cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väli
Makromaailma käsitlevates teooriates on väli teatava pideva keskkonna omaduste kirjeldamise vahend. Klassikalised väljad on näiteks temperatuuriväli, kiirusväli ja jõuväli. Ektromagnetvälja ja gravitatsioonivälja vaadeldakse kui ruumi erilist olekut, mis vahendab laenguga kehade vahelist mõju. Mõju levib väljas lõpliku kiirusega.
Mikromaailma teooriates käsitletakse elementaarosakesi ja nendevahelisi interaktsioone fundamentaalsete kvantväljadega.
Välja ruumilist jaotust kirjeldavad väljafunktsioonid, mis üldjuhul sõltuvad nii ruumikoordinaatidest kui ka ajast. Kui väljafunktsioon ajast ei sõltu, nimetatakse välja staatiliseks. Juhul kui välja omadused ei sõltu koordinaatidest, on tegemist homogeense väljaga.
Välja muutumist ajas ja ruumis kirjeldavad väljavõrrandid. Välja allikate olemasolul kirjeldavad need võrrandid ka välja tekitamist. Välja tekitab sobivate omadustega mateeria, näiteks elektrivälja tekitab elektrilaeng ja gravitatsioonivälja mass. Lineaarvõrranditega kirjeldatavate väljade kohta kehtib superpositsiooniprintsiip.
Füüsikalised väljad võivad olla skalaar-, vektor- või tensorväljad.
Aleksandr Jegorov
Aleksandr Jegorov (vene Александр Ильич Егоров; 25. oktoober (vana kalendri järgi 13. oktoober) 1883 Buzuluk, Samara kubermang, Venemaa Keisririik – 22. veebruar 1939 Moskva, Nõukogude Liit) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, üks viiest esimesest Nõukogude Liidu marssalist (1935).
26. septembrist 1935 kuni 11. maini 1937 oli ta Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi ülem.
Veebruaris 1937 külastas Eestit, arreteeriti 27. märtsil 1938 ja hukati. Rehabiliteeriti 1956. aastal.
Võru Suurkannataja Ekaterina kirik
pisi|Võru Suurkannataja Ekaterina kirik 2014. aastal Võru Suurkannataja Ekaterina kirik (ka: Võru Aleksandria Püha Katariina kirik, Võru Jekateriina kirik) on õigeusu kirik Võrus, mida kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Võru Suurkannataja Ekaterina kogudus. Kiriku aadress on Lembitu 1.
Arhitektuur
Kirikul on lihtne ristkülikukujuline põhiplaan. Sel on toekas kellatorn. Kõrgel tambuuril asetseb kuplitaoline haritorn. Kaaraknad on petikniššides. Stiililt on kirik enamasti varaklassitsistlik, kuid ei puudu ka mõningad barokkstiili elemendid. Kirikul on kaks suurt ja kaks väikest kella. Kirik mahutab kuni 1000 inimest.
Ajalugu
left|pisi|Võru Suurkannataja Ekaterina kirik. [[Johann Christoph Brotze kogust]] pisi|Võru Suurkannataja Ekaterina kirik 2013. aastal Kiriku ehitamist alustati Katariina II valitsusajal 1793. aastal. Kiriku projekteeris Liivimaa kubermanguarhitekt Matthias Schons. Ehitusmeister oli võrulane Johann Karl Otto.
Kiriku pühitsemine toimus 6. novembril (vkj) 1804. aastal Riia arhimandriidi Benedikti poolt Aleksandria Katariina auks ja kannab tema nime.
Kiriku ülalpidamiseks andis riik sellele 1870. aastal Võru mõisa hooned, loomad, inventari ja 248 ha maad, seega ulatusid kiriku valduse piirid Mustjärvest Kirumpää linnuseni. Kirikul lubati ka Tamula ja Vagula järvest püüda kala.
Kirikus on palju pühakujusid ja rikkalik ikonostaas.
1922. aastal võõrandati riigi poolt suurem osa kiriku maast. Kirikule jäi vaid 72 ha. 1944. aastal vähendati maavaldust 14 hektarini, 1949. aastal võõrandati ka see maa koos sinna külvatud rukkiga.
1933. aastal ehitas kogudus Võru kalmistule väikese kabeli.
1999. aasta septembris leidsid restaureerijad kiriku ristimunast laeka, milles oli ülempreestri Joann Jelenini 17. juunil 1854 kirjutatud kiri, kus ta annab ülevaate õigeusu levikust Võrumaal, tolleaegsetest kirikutegelastest ja Võru eluolust. Laekast leiti veel ajalehe Severnaja Ptšela kolm numbrit aastast 1854, Eesti rahva kalender 1854, Riias 1848. aastal trükitud aabits, kolm eestikeelset õigeusuteemalist trükist ja 22 vaskmünti. Dokumendid anti üle Võrumaa Muuseumile.
Vaimulikkond
Esimene eesti rahvusest vaimulik Võrus oli diakon Aleksei Allik, kes teenis kirikus aastatel 1880–1886 ja pühitseti ka preestriks. Hiljem oli ta Saaremaa praost.
Aastatel 1891–1921 oli kiriku esipreester Nikolai Protopopov, kes teenis koguduse juures juba alates 1870. aastast.
Aastatel 1904–1931 oli preester Joann Sepp, kes ülendati ka ülempreestriks. 1916. aastal asus kiriku teenistusse diakon Joann Randvere, kes pühitseti preestriks 1922. aastal ja teenis kuni 1976. aastani. Eakat preestrit abistasid diakon Semeon Aim ja köster August Iva. 1976. aastal tuli koguduse preestriks iguumen Antoni (Kaseküli), kelle algatusel toimus kirikus esimene remont – vahetati katus ja põrandad, hoone krohviti ja värviti nii seest kui ka väljast. Seitse aastat kestnud remont oli suurte kulude tõttu kogudusele raske. 18. novembrist 1991 oli koguduse preester Rafael Hinrikus, praegu Stefan Fraiman.
Puutli Püha Nikolai kirik
pisi|Puutli Püha Nikolai kirik 2022. aasta aprillis.
Puutli Püha Nikolai kirik, ka Puutli Niguliste kirik (võro keeles Puutli kerik) on õigeusu kirik Vastseliina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonnas Võru vallas Puutli külas.
Kiriku ehitamist alustati 1926. aastal ja see valmis 1935. aastal, ehitajad olid Petserimaalt pärit üksteist peret.
Puutli kirik on puukirik. Algselt kaeti ta laastukatusega. Seest oli kirik rikkalikult kaunistatud ornamentide ja ikoonidega. Aktiivselt tegutses kirik Teise maailmasõja algusaastateni, kuid ka hiljem on preester käinud jumalateenistusi läbi viimas.
Kirjandus
pisi|Puutli Püha Nikolai kiriku sisevaade 2022. aasta aprillis.
Nurkkiirus
Nurkkiirus on füüsikaline suurus, mis iseloomustab pöörleva jäiga keha pöördenurga muutumist ajaühikus.
Nurkkiirust \vec\omega esitab vektor, mis on sihitud piki keha pöörlemistelge suunas, kust keha paistab pöörlevat vastupäeva. Arvuliselt võrdub nurkkiirus (nurkkiiruse absoluutväärtus ) pöördenurga \varphi tuletisega aja t järgi: Ühtlasel pöörlemisel (püsiva nurkkiiruse korral) avaldub nurkkiirus pöördenurga ja pöördeks kulutatud aja suhtena.
Pöörleva süsteemi iga punkt liigub ringjooneliselt tasandil, mis on risti pöörlemisteljega, ja seejuures kiirusega kus r_\perp on ringliikumise raadius.
Nurkkiiruse ühik SI-süsteemis on radiaani sekundis (rad/s), kuid kasutusel on ka mittesüsteemsed ühikud pööre minutis (p/min) ja pööre sekundis (p/s).
Võrdlus nurksagedusega
Nurkkiiruse ja nurksageduse (ringsageduse) kirjeldamisel kasutatakse küll sama tähist \omega ja sageli ühesuguseid mõõtühikuid, kuid neid ei saa samastada. Nurkkiirus väljendab geomeetrilise nurga muutumist pöörlemisel. Nurksagedus on abstraktne suurus, mida kirjeldatakse küll pöörleva vektori abil, mis aga väljendab võnkumise (mitte pöörlemise) kiirust.
Makatea
thumb|Makatea, NASA pilt thumb|Mahajäetud Temao sadam Makatea ehk Mangaia-te-vai-tamae on korallsaar Polüneesias Tuamotu saarte loodeosas, mis kuulub Prantsuse Polüneesiasse.
Makatea asub Tuamotu saarte loodeosas. Tema geograafilised koordinaadid on 148° 13' W ja 15° 49' S. Lähim naabersaar Rangiroa asub 79 km kirdes.
Makatea on kuni 7 km pikk ja kuni 7,5 km lai. Tema pindala on 24 ruutkilomeetrit. Saare kaljud ulatuvad kuni 80 meetrit üle merepinna. Saar on tekkinud tektoonilise kerke tulemusena ja on üks 4 saarest Tuamotu saarestikus, mis ei ole atoll.
Makatea on peaaegu ainus saar Tuamotu saartel, kus leidub joogivett. Kohalikud elanikud toovad vett saarel olevatest koobastest. Selle järgi on saar oma nimegi saanud: "ma" tähendab puhast ja selget ning seal kasutatakse seda vee tähenduses, "atea" tähendab päevavalgust ja "k" on nende vahele lisatud selleks, et parem hääldada oleks. Saare teine nimi Mangaia-te-vai-tamae tähendab 'puhastatud (või selge) veega Mangaia'.
Eurooplastele avastas saare Jakob Roggeveen 1722 ja nimetas selle Auroraks. Saarel leidis ta vett ja puuvilju, mis võimaldasid tal meeskonda skorbuudist ravida. Veel varem nimetasid pärismaalased saart Papa Teaks, mis tähendab 'valge kalju'.
Saare looderannikul on mahajäetud asula Vaitepaua ja selle juurde kuuluv mahajäetud sadam Temao. Need pärinevad ajast, mil Makateal fosforiiti kaevandati (1917–1964). Nimelt on Makatea üks kolmest Vaikse ookeani korallsaarest, kus asusid suured fosforiidilademed (teised kaks olid Banaba ja Nauru). Sel ajal olid saarel kool, haigla ja pagaritöökoda, aga tänapäevaks on need kõik hävinud ja džunglisse kasvanud.
Fosfaadi saamiseks kaevati saarele käsitsi sadu ja võib-olla tuhandeid auke. Need on pealt ümmargused, keskmiselt 2,5 m läbimõõduga ja 15–25 m sügavad. Inimene võib kergesti saarel ringi rännates mõnda auku sisse kukkuda ja sinna surra, sest tihe alustaimestik varjab neid pilgu eest.
1998 valmis film "Six Days Seven Nights" ("Kuus päeva seitse ööd"), kus mängisid Harrison Ford, Anne Heche ja David Schwimmer. Väidetavalt toimub filmi tegevus Makateal, aga seal seda ei filmitud ning film ei kujuta tõetruult saare loodust ega selle ohte.
Makatea kuulub Rangiroa valda. 2002. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 93 inimest ja 2007. aasta rahvaloenduse ajal 61 inimest. Suurima küla nimi on Moumu. Saarerahva elatusallikad on põllumajandus, kopra hankimine, kalapüük ja kauplemine kookosevarastega.
Võru Katariina kogudus
Võru Katariina kogudus on EELK Võru praostkonna kogudus Võrus, mis tegutseb Võru Katariina kirikus.
Alates 1981. aastast on koguduse õpetaja Andres Mäevere, organist on Eve Harak, juhatuse esimees on Jüri Lubi.
Kogudus asutati 1789. aastal. Kuni 1805. aastani teenis kogudust Põlva Maarja koguduse õpetaja.
Koguduse pastoraat ja kantselei asuvad aadressil Tartu 42.
Bo Hai
thumb Bo Hai on laht Kollase mere loodeosas. Piirneb lõunas Shandongi ja idas Liaodongi poolsaarega.
Bo Haid ühendab Korea lahega Bohai väin. Lahe põhja–kirdeosas on Liaodongi laht ja lõunaosaas Laizhou laht. Bo Hai läänesopp on Bohai Wan.
Cerová kõrgustik
pisi|Cerová kõrgustiku asukoht Slovakkias (punase piirkonna osa e3) pisi|Cerová kõrgustik Cerová kõrgustik (slovaki keeles Cerová vrchovina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Põhja-Ungari keskmäestikust. Regiooni kõrgeim tipp on Karanč (727 m), kõrgemad tipud on veel Šiator (660 m), Ragáč (536 m) ja Veľký Bučeň (514 m).
Karu (Tallinna skulptuur)
thumb|[[Enn Roos. Karu. Graniit. 1939.]]"Karu" on Enn Roosi roosakaspunasest graniidist skulptuur Tallinnas Hirvepargis.
Cerová kõrgustik
Sealsed veed voolavad lääneosas Ipoly jõkke, idas aga Rimava jõkke. Kõrgustiku metsad on valdavalt tammikud, Ipoly jõe ääres esineb ka lammimetsa. Kõrgemates kohtades ja põhjanõlvadel asendavad tammikuid tamme-pöögimetsad, lõunanõlvadel esineb metsasteppi.
Sealne loodus on suures osas puutumatu, nii moodustati selle kaitseks aastal 1989 Cerová kõrgustiku kaitstav maastik, mille haldusalas on mitmed looduskaitsealad. Üks suuremaid vaatamisväärsusi on Šomoška lossi juures asuv Kivijuga, kus on hästi näha basaldi kalduvus jaguneda kuusnurkseteks sammasteks. pisi|Kivijuga
Karu (Tallinna skulptuur)
Skulptuur on alates 1964. aastast vabariikliku tähtsusega kunstimälestisena muinsuskaitse all.
Skulptuur on kinnitatud Hirvepargi trepimademele. Selle vorm on kompaktne ja stiliseeritud karupoja kujutisega. Üldmassist eralduvad selgemalt karu pea, kõrvad ja vastu paremat esikäppa surutud nina. Turjal on muhk. Teose aluseosa on nelinurkne.
Cerová kõrgustik
Asend ja liigendus
Kõrgustikku võib jagada viieks alampiirkonnaks. Selle läänepoolseim osa kannab nime Mučíni kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Hallgato (392 m), lääneosas jääb piirkond 180 m kõrgusele. Sellest kagus asub Hajnáčka kõrgustik, mille kõrgeim tipp on ka mäestiku kõrgeim tipp Karanč, kirdeosas jääb piirkond 180 m kõrgusele. Mučíni kõrgustikust idas asub Fiľakovo alang, kus kõrgused jäävad 200 meetri ligikonda. Eelmisest kahest ida pool asub Bučeňi kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Veľký Bučeň (514 m), lääneosas jääb piirkond 190 m kõrgusele. Idapoolseim osa on Petrovce kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Birín (395 m), idapoolsemas osas jääb piirkond 160 m kõrgusele.
Karu (Tallinna skulptuur)
Skulptuur on Enn Roosi loomaskulptuuride hulgas esimene tähtsam töö.
Cerová kõrgustik
Geoloogia
Sealse maastiku kujundas Karpaatide vulkanismi viimane faas, sealne vulkanism leidis aset Pliotseenis ja Pleistotseenis. Mäestik koosneb Tertsiaari liivakividest, liivast ja kruusast, aga ka vulkaanilistest kivimitest (põhiliselt andesiit). Kõrgematel kohtadel esinevad laavaplaadid on varasemate laavavoolude jäänused, ent eriti iseloomulikud on piirkonnale vulkaanilised jäänukkaljud, mis on kujunenud ümbritseva pinnase erosioonil. Hajnáčka, Soví hradi, Šomoška ja Steblová kalju puhul on tegemist endiste vulkaanilõõride täitematerjaliga. Nende kõrval esineb ka andesiitseid daike.
Tiit Petersoo
Tiit Petersoo (sündinud 31. detsembril 1937) on Eesti looduskaitsetegelane.
Ta on hariduselt geograaf.
Ta hakkas looduskaitseinspektorina tööle Rapla metsamajandis 1976. aastal, hiljem töötanud eri asutuste looduskaitseametnikuna kuni 2003. aastani. Ta on tegelenud ka kultuuriloo ja pärandkultuuri objektide kaitsega.
Aastatel 1966–1974 oli ta Lauka Põhikooli direktor.
Petersoo on Eesti Looduskaitse Seltsi liige algaastaist saadik, ta on ka Eesti Geograafia Seltsi ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige.
Ta töötab Eesti Looduskaitse Seltsi Rapla osakonnas.
Zboriv
Zboriv (ukraina Зборів, poola Zborów) on linn Ukrainas Ternopili oblastis, Zborivi rajooni halduskeskus. Zboriv asub Strõpa jõe ääres, Ternopilist umbes 36 km lääneloodes.
Asula on rajatud 1166. aastal, linnaõigused sai 1939. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zborivi elanikest ukrainlasi 99,13%, venelasi 0,55%.
Jaan Tallinn
pisi|Jaan Tallinn (2014)
Jaan Tallinn (sündinud 14. veebruaril 1972) on eesti programmeerija ja ettevõtja.
Jaan Tallinn on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli 1990. aastal ja Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika erialal 1996. aastal.
1989. aastal osales ta arvutimängu "Kosmonaut" loomisel; see oli esimene väljaspool Eestit levitatud Eesti arvutimäng. Ta on 1993. aastal loodud tarkvaraarendusettevõtte Bluemoon Interactive kaasasutaja ja osanik. Ta on üks failijagamisprogrammi Kazaa (2000) ja internetitelefoniprogrammi Skype tehnilise lahenduse väljatöötajaid.
Ta on investeerimisfirma Ambient Sound Investmentsi osanik ning ta oli tehisintellekti­ettevõtte DeepMind esimeste investo­rite seas.
Aastail 2007–2011 oli Jaan Tallinn presidendi mõttekoja liige.
Jaan Tallinn on kahe aka­deemilise uurimiskeskuse, Cambridge'i Ülikooli juures asuva Centre for the Study of Existential Riski ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi juures asuva Future of Life Institute kaasasutaja.
Isiklikku
Jaan Tallinna isa Jüri Tallinn (1948–2018) oli režissöör ja stsenarist; vanaisa Otto Tallinn oli eesti vaimulik.
Sommeljee
thumb|right|Korgitser, millega sommeljeed pudeleid avavad Sommeljee (ka joogikelner; prantsuse sommelier) on kelner, kes muuhulgas soovitab ja serveerib toitude juurde veine.
Algselt tähendas sõna provanssaali keeles isikut, kes härjarakendiga põllumeestele toitu tõi.
Paul Kogerman
Paul Nikolai Kogerman (5. detsember 1891 Tallinn – 27. juuli 1951 Tallinn) oli eesti keemik, Eesti põlevkivikeemia rajaja, Tallinna Tehnikaülikooli rektor (1936–1939), Eesti Vabariigi haridusminister (1939–1940), Eesti Teaduste Akadeemia (1938–1940) ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia (1946–1951) tegevliige.
Paul Kogerman sündis Tallinnas meremehe pojana.
Haridus
Õppis Tallinna algkoolis (1901–1904) ja 1904–1908 linnakoolis. Lõpetas 1913. aastal eksternina Aleksandri gümnaasiumi, asudes selle järele sama aasta sügisel Tartu Ülikooli keemiat õppima, mille lõpetas 1918. aastal. P. Kogrman oli üks esimesi stipendiaate,kes saadeti end täiendama välismaale. 1919–1921 õppis ta Eesti Vabariigi stipendiaadina Londoni Kuninglikus Teaduse ja Tehnika Kolledžis prof W. A. Bone'i laboratoriumis (Imperial College of Science and Technology), kus omandas keemiatehnoloogi kutse. 1922 kaitses Londoni Ülikoolis magistriväitekirja "Keskordoviitsiumi õlisisaldava mineraali - kukersiidi - keemiline koostis". 1927–1928 viibis International Eduction Boardi stipendiaadina Harvardi ülikoolis Põhja-Ameerikas, kus uuris küllastumata süsivesinike sünteesi ja polümerisatsiooni. Samal teemal kirjutatud töö kaitses ta 1934. aastal doktoriväitekirjana. Väitekiri valmis aastatel 1933-1934 Zürichi Tehnikaülikoolis töötamise ajal ning kandis pealkirja "Additionsreaktionen und Polymerisation des 2,3-Dimethylbutadiens". Mag. chem. 1922 (Londoni Ülikool); dr. sc. techn. 1934 (Zürichi Tehnikaülikool).
Töökäik
1938. aastal nimetati ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks loodusteaduste alal. 1946. aastal kinnitati Paul Kogerman Eesti NSV Teaduste Akadeemia tegevliikmeks.
14. juunil 1941 deporteeriti ta koos perega Sverdlovski oblastisse, kus mõisteti § 58 alusel vangilaagrisse, kandis karistust Turiski ja Tavda laagris. Ta vabastati Eesti NSV Ministrite Nõukogu taotlusel ennetähtaegselt 15. märtsil 1945. 1945 nimetati TPI professoriks ning 1946 Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks. 1947–1950 oli TA Keemia Instituudi direktor.
Teadustöö põhisuunad
Kogermani loetakse Eesti põlevkivikeemia rajajaks, tema teadustegevuse teemad olid põlevkivikerogeeni päritolu ja struktuur, põlevkivi koostis ja kasutatavus, dieenide sünteesi meetodid ning polümerisatsioon. Alustas ülikoolis õppimise kõrvalt põlevkivi utmise alast uurimistööd. Tema väitekiri oli esimesi põhjalikumaid uurimusi Eesti põlevkivi keemia omaduste kohta. Põlevkivi ja selle termilise lagunemise saaduste uurimine suunas Kogermani tähelepanu küllastamata ühendite – dieenide – keemiale. Ta avastas 1,4-pentadieeni sünteesi uue meetodi ning kirjeldas esimesena selle ühendi omadusi. Sellel põhineb ka tema doktoriväitekiri. Avaldanud 187 keemiateaduslikku, populaarteaduslikku ja publitsistlikku tööd, põhikooli- ja ülikooliõpikuid, 63 käsikirja. Juhendanud 20 magistri- ja kandidaaditööd ning 3 doktoritööd.
Ühiskondlik tegevus
Rotary klubi liige, asepresident; ÜS Raimla vilistlane.
Mälestuse jäädvustamine
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõudude-akadeemikute alleel on tema büst. Tema auks on nimetatud Paul Kogermani nimeline auditoorium (TTÜ, IV–103). 2006. aastal asutati Tallinna Tehnikaülikooli Arengufondi juurde Paul Kogermani nimeline doktoriõppe stipendium. Aastatel 1983–1991 andis Eesti Teaduste Akadeemia välja Paul Kogermani mälestusmedalit, millega tunnustati inimesi nende saavutuste eest orgaanilise ja põlevkivikeemia ning pedagoogilise tegevuse alal.
Isiklikku
Ta on ainuke eesti teadlane, kes kuulus nii Eesti Teaduste Akadeemia kui ka Eesti NSV Teaduste Akadeemia koosseisu. Tütar Ela Lepp (Ela Lepp-Kogerman), anatoom, oli 1966–1969 TRÜ anatoomia ja histoloogia kateedri juhataja; poeg Avo Kogerman, keemik, Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi teadur. Paul Kogermani minia on keemiainsener Aili Kogerman, kes on ka koostanud raamatu Paul Kogermanist.
Võru Katariina kirik
Kiriku aadress on Jüri 9.
Ajalugu ja arhitektuur
pisi|Võru kirikule tehtud tornikell on Maardu kirikus Katariina II kinkis vastasutatud kreisilinna Võru luteriusu kiriku ehitamiseks 28 000 hõberubla. Kirik ehitati 1788–1793 arhitektuurilise dominandina turuväljaku äärde. Arhitekt oli arvatavasti Christoph Haberland Riiast.
Kirik on ühelööviline. Tal on raskepärane läänetorn. See on liigendatud barokselt, ta kitseneb astmeliselt. Torni otsas on kõrge püramiidikujuline telkkiiver. Läänefassaadil, mis avaneb linna keskväljakule, raamistavad peasissepääsu paarispilastrid ja kolmnurkfrontoon. Külgfassaadidel on petikpindades suured kaaraknad.
Kirik õnnistati sisse 24. juulil 1793 ja sai Aleksandria Katariina nime.
1879. aastal tehti kapitaalremont. Torn sai uue kiivri. Torni paigaldati nelja numbrilauaga kell.
Hävinud on paljud algsed kujunduselemendid, näiteks vaasid läänefassaadil ja torni ülaosa nurkades, skulptuurid portaali kõrval kaarniššides ja barokne rinnatis külgfassaadide rustikaliseeni kohal.
Altaripilt kujutab Kristust ristil. See on kunstimälestisena kaitse all.
1910. aastal valmis orelimeistrite vendade Kriisade orel 2 manuaali ja 30 registriga.
1997. tunnistati kirik kultuurimälestiseks.
Joonkiirus
Joonkiirus (tähis ν) on füüsikaline suurus, mis näitab ringliikumisel oleva keha kiirust, s.o keha poolt ajaühikus läbitava trajektoori (liikumisjoone) pikkust: kus v on kiirus m/s, l on liikumisjoone pikkus m ja t selle läbimiseks kulunud aeg s.
Joonkiiruse vektor on suunatud piki ringjoonelise trajektoori puutujat ja on igas punktis trajektoori kõverusraadiusega risti.
Ühtlase ringliikumise trajektooril liikuva keha joonkiirus on määratud ringsageduse \omega (pöörlemissageduse f) ja ringikujulise liikumisjoone raadiusega r:
Jaan Einasto
Jaan Einasto (kuni 1935 Jaan Eisenschmidt; sündinud 23. veebruaril 1929 Tartus) on eesti astrofüüsik, Eesti Teaduste Akadeemia liige alates 1981. aastast.
Puutli
Puutli (Puutli külä) on küla Võru maakonnas Võru vallas. Küla geograafilised koordinaadid on 57°48' N ja 27°16' E. Kõrgus merepinnast on  140 m.
Jaan Einasto
Elulugu
Aastal 1947 lõpetas Tartu 1. Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. 1955. aastal kaitses ta samas kandidaaditöö teemal “Regulaarsete galaktikate struktuuridest peamises järjestuses” ja 1972. aastal doktoritöö teemal “Regulaarsete galaktikate struktuur ja evolutsioon”. Täiendusõpet on ta saanud näiteks Taanis, Saksamaal ja USA-s. 1952. aastal asus tööle Tartu Observatooriumis, kus ta on töötanud teaduri, vanemteaduri, astrofüüsika sektori ja galaktilise füüsika sektori juhataja, kosmoloogia osakonna juhataja ja vanemteaduri ametikohtadel. Aastatel 1980–1994 oli ta seotud uurimisprojektide ja ametikohtadega Pariisi, Cambridge’i, California ja Harvardi ülikoolis. 2000. aastatel töötab Jaan Einasto Tartu Observatooriumis teadusliku nõustajana.
Puutli
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Seisuga 1. jaanuar 2004 oli külas 18 elanikku. 1970. aasta rahvaloenduse andmetel oli küla elanike arv 40 ja 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 17 (või 15).
Jaan Einasto
Elulugu
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Jaan Einasto 1981. aastal astrofüüsika alal. Ta kuulub akadeemias astronoomia ja füüsika osakonda. Aastail 1983–1995 oli Eesti Teaduste Akadeemia füüsika, matemaatika ja tehnikateaduste osakonna, aastast 1985 füüsika ja astronoomia osakonna akadeemik-sekretär. Akadeemia presiidiumi liikmena osales ta aastatel 1988–1995 Eesti teaduskorralduse reformimisel.
Puutli
Ajalugu
1935. aastal rajati Puutli õigeusu kirik.
Puutli punkrilahing
Puutli küla lähedal metsas, punkris varjasid end 1953. aastani kaheksa metsavenda (viis meest ja kolm naist). Seal korraldasid julgeolekumehed 29. märtsil kell 9 neile haarangu, mis kestis kokku peaaegu kolm tundi. Metsas oli võimas tulevahetus. Lahingus hukkusid metsavennad Richard Vähi, Karl Kaur, August Kuus, August Kurra, Leida Grünthal, Endel Leimann, Lehte - Kai Ojamäe ja Ilse Vähi. Haavata saanud metsavennad lasid end granaatidega õhku, et vältida vaenlase kätte langemist. Julgeoleku kaotused olid aga palju suuremad. Nad kaotasid 20 meest surnutena ja haavatutena. R. Vähi ja A. Kuus olid osalenud 7. märtsil 1951 ka Saika punkrilahingus, pääsedes sealt aga minema. Pärast lahingut punker põletati julgeoleku poolt. Langenud metsavennad viidi äratundmiseks julgeolekusse ja maeti hiljem Ristimäe metsa sooserva.
Selles punkris langenud metsavendadele on avatud ausammas, ning igal aastal korraldab mälestusürituse Kaitseliit.
Rahvapärimus
Tabina järv on olnud rändjärv. Tema endine asukoht olnud Puutli metsas kahe kõrge mäe vahel. Sealt asunud ta kolme kilomeetri kaugusele Tabinale.
Jaan Einasto
Teadustöö
Einasto on põhjalikult uurinud galaktikate ja Universumi ehitust, samuti kosmoloogiat ning Maa tehiskaaslaste jälgimise seadmeid. Ta on tõestanud Universumi varjatud massi käsitlevates uurimustes Galaktika massiivse krooni olemasolu (1970–1974) ja Universumi rakustruktuuri olemasolu (1977–1997). Viimasel perioodil on tema teadustöö olnud suunatud tumeaine ja Universumi suuremastaabilise struktuuri avastamisele.
Teda koos kollektiiviga peetakse Universumi kärjetaolise struktuuri avastajateks, mille eest 2007. aastal sai ka teaduspreemia teadusharu paradigmat ja maailmapilti mõjutava väljapaistva avastuse eest.
Raamatuid
Tema sulest on ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni ja lisaks on ta avaldanud ajakirjanduses arvamust ka päevapoliitilistes küsimustes alates haridusest kuni maaelu edendamiseni.
Poliitiline tegevus
Einasto kuulus Res Publicasse. Ta astus sealt välja 2005. aasta septembris koos mõne mõttekaaslasega, kelle hulka kuulusid Rein ja Mare Taagepera. Lahkumise selgituseks kirjutatud avalduses kirjutasid nad, et Res Publica on kaldunud paremtsentrismist paremäärmuslusse, kus hoolitakse ainult neist, kes ise suudavad läbi lüüa. "Tsentristidena hoolime meie ka neist oma rahva liikmeist, kes pole osavad, terved ja rikkad," kirjutasid nad. Avalduses teatasid nad, et üksikküsimustes, näiteks hariduse ja teaduse edendamise alal ei välista nad koostööd ühegi erakonnaga.
Isiklikku
Tema isa Elmar Einasto oli eesti geograaf ja pedagoog, vend Rein Einasto on eesti geoloog. Tema vanaema (Anna Lammase) kasuema Lilli Suburg oli eesti kirjanik, ajakirjanik, haridustegelane ja naisõiguslane. Tema vanavanaisa onupoeg Wilhelm Gottfried Eisenschmidt oli Tartu Peetri koguduse õpetaja. Tema vanavanavanaonu pojapoeg Aleksander Eisenschmidt oli eesti põllumajandusteadlane.
Jaan Einasto üks esiisa oli Põhja-Saksamaalt pärit kõrgaadlik, kelle kaudu viisid vereliinid nii viikingite, hunnide kui ka roomlaste ja isegi egiptlasteni välja. Tuleb välja, et antiikajast kuni keskajani välja ei ole ühtegi suurt impeeriumi, mille mõned keisrid või vaaraod ei oleks tema kauged esivanemad, tunnistab Einasto. Loetelus on Rjurik, Jaroslav Tark, Aleksander Suur, Attila jpt. "Seda kõike tuleb aga huumoriga võtta," lisab Einasto.
Jaan Einasto abiellus 10. märtsil 1951 Liia Einastoga (sündinud Tiit). Neil on kolm last: tütred Maret ja Riina ning poeg Indrek. Nende tütar Maret Einasto on astrofüüsik, teine tütar Riina Einasto on kirjanik ja luuletaja. Einasto 2009. aastal sündinud seitsmes lapselaps sai vanaisa järgi nimeks Jaan.
Lewis Black
thumb|Lewis Black 2007. aasta detsembris Lewis Niles Black (sündinud 30. augustil 1948) on Grammy auhinna võitnud Ameerika Ühendriikide stand-up-koomik, kirjanik ja näitleja.
Ta on tuntud komöödiastiili poolest, mille käigus ta simuleerib vaimset kokkuvarisemist või vihast lärmamist, naeruvääristades ajalugu, poliitikat, usku, trende ja kultuurinähtusi. Ta juhib Comedy Centrali saadet "The Root of All Evil" ning esineb regulaarselt saates "The Daily Show", kus tal on oma saatelõik.
California laht
pisi|California laht on heledama tooniga esile tõstetud California laht (mööndav nimekuju Kalifornia laht) on laht Vaikse ookeani idaosas, Põhja-Ameerika (Mehhiko) ja California poolsaare vahel, avaneb lõunasse.
Lahe põhjatipus on tugevad looded. Asub kuuma ja kuiva kliimaga piirkonnas. Lahte ümbritseb Sonora kõrb.
Lahte suubub Colorado jõgi.
Teeba (Kreeka)
Teeba on linn Kreekas Kesk-Kreeka piirkonnas Boiootia maakonnas. Teeba linna olevat rajanud Tyrose (Foiniikia) kuningas Agenori poeg Kadmos.
Et eristada linna Egiptuses asuvast Teebast, hüüti seda ka Seitsmeväravaseks Teebaks.
Kolõma laht
Kolõma lahe asukoht|thumb Kolõma laht (vene Колымский залив, jakuudi Халыма хомото) on laht Ida-Siberi mere lõunaosas. Paikneb Krestovski neeme ja Kolõma jõe suudme vahel. Ulatub 45 km kaugusele maismaasse, laius kuni 106 km, sügavus 4 kuni 9 m. Rannik on madal. Laht on peaaegu aasta läbi kaetud jääga. Põhi on mudane ja liivane. Loodete kõrgus on kuni 0,2 m.
Rannikul on tundrataimestik. Lahte suubub lõunast Kolõma jõgi, mis moodustab suudmealas suure delta. Deltas in palju saari, suuremad saared on Kamenka, GUSMP, Suhharnõi, Stolbik, Tabõševski, Štormovoi.
Läänest suubub lahte Suur-Tšukotšja jõgi.
Keraamika mõisteid
''Siin on loetletud keraamika mõisteid.
John Oliver
John Oliver on mitme tuntud isiku nimi:
Vjazniki
Vjazniki (vene Вязники) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Vjazniki rajooni keskus. Asub Kljazma jõe paremal kaldal, 93 km Vladimirist idas.
Vjazniki on linatööstuse keskus.
Ajalugu
I aastatuhande teisel poolel ehitati tänapäeva linna asukohast 5 km allavoolu Jaropoltš-Zalesski linnus, mille asukad olid merjalased ja slaavlased. Jaropoltš oli Vladimiri-Suzdali vürstiriigi piirikindlus. Seda rüüstasid 1238. aastal mongolid ning see jäeti maha 13. või 14. sajandil. Vjaznikit on kroonikates esmamainitud 1608. aastal, 1611. aastast oli slobodaa. 1622. aastast sai see palverännusihtkohaks, sest seal asus "imettegev" Kaasani jumalaema ikoon. 1676. aastal rajati Minino küla ja tänapäeva Vjazniki linna kohale tsaar Aleksei Mihhailovitši käsul uus Jaropoltši kindlus. See hävis 1703. aastal tulekahjus.
Linnaõigused sai 1778. aastal.
2004. aastal liideti Vjaznikiga Novovjazniki alev.
Linnas asub Vjazniki Jumalaema Kuulutamise klooster ja mitu kirikut.
Vjazniki raudteejaam asub Novovjazniki mikrorajoonis Kovrovi-Dzeržinski raudteel. Vjaznikist möödub lõunas maantee Volga (M7).
Toamasina Ülikool
Toamasina Ülikool on ülikool Madagaskaril Toamasina linnas. 1988. aastani oli see osa Madagaskari Ülikoolist.
Skolastiline meetod
Skolastiline meetod oli keskaja filosoofias, skolastika ajal, kirjalik vorm tüliküsimuste lahendamiseks süllogismide ja loogika (tollal nim. loogikat dialektikaks) mõttemehhanismide abil.
Formuleeriti küsimus(ed) ja otsiti neile vastuseid, vastuolude korral tehti järeldus.
Rajaja: Pierre Abélard teose Sic et non (Nii ja mitte nii) eessõnas.
Küsimuselt küsimusele liikumise kuulsaim näide on Aquino Thomase Summa Theologica.
Skolastiline meetod on ka õppevorm.
Scholastik
Jonathan Lowe
E. Jonathan Lowe (24. märts 1950 – 5. jaanuar 2014) oli Briti filosoof.
Ta õppis 1968–1972 Cambridge'i Ülikoolis ja 1972–1975 Oxfordi Ülikoolis.
Ta oli 1995. aastast Durhami Ülikooli filosoofiaprofessor.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad olid metafüüsika, vaimufilosoofia, filosoofiline loogika ja varauusaja filosoofia ajalugu.
Vaimufilosoofias vastustas ta igasugust füsikalismi, leides, et see ei anna inimese kogemusest, mõtlemisest ja tegevusest õiget pilti. Ta kaitses mina (self) ja keha psühhofüüsilist dualismi, pidades mina püsivaks ja taandumatuks entiteediks, mõtlemise ja kogemuse eneseteadlikuks subjektiks ning kavatsusliku tegevuse allikaks. Ta ei pidanud mina olemuslikult mittemateriaalseks asjaks ega reifitseerinud vaimu. Jäädes naturalismi raamesse, rõhutas ta teadvuseseisundite asendamatut ja sõltumatut seletuslikku rolli.
Mittekartesiaanlik substantsidualism ja vaimse põhjuslikkuse probleem
Artiklis "Non-Cartesian substance dualism and the problem of mental causation" (2006) pakub Lowe välja mittekartesiaanliku substantsidualismi, mille järgi isik ehk mina on kehast ja selle osadest erinev substants, mis ei pruugi olla kehast lahutatav. See positsioon seletab vaimse põhjustamise võimalikkust paremini kui Descartesi dualism ja tavalised füsikalismi vormid.
Mittekartesiaanlik substantsidualism väidab, et isikud ehk minad, st eneseteadlikud elamuste ning kavatsuslike tegude subjektid, erinevad oma orgaanilistest füüsilistest kehadest ja nende osadest (aju, kesknärvisüsteem. Isikud on etaldi substantsid (püsivad entiteedid ja omaduste kandjad, mille identsus ei sõltu millestki muust). Isik ei pruugi olla kehast lahutatav, kehata olemas olla suutev. Isikud võivad olla füüsilised, omada näiteks kuju, pikkust ja kaalu. Sarnane seisukoht oli Peter Strawsonil, kes vaevalt oleks tahtnud nimetada seda dualismiks. Mittekartesiaanlik substantsidualism seletab vaimset põhjustamist paremini kui Descartesi dualism ja tavalised füsikalismi vormid. Descartesi dualismil, mille järgi hingel ehk minal, puhtvaimsel substantsil, pole füüsilisi tunnuseid ega asukohta, on raskus seletada, kuidas hing on põhjuslikult seotud just oma kehaga (Jaegwon Kim). Füsikalism jälle ei suuda hästi seletada vaimsele põhjuslikkusele iseloomulikku intentsionaalsust või teleoloogilisust. Mittekartesiaanlik substantsidualism aga tunnistab nii mina füüsilisi aspekte kui ka vaimse põhjuslikkuse autonoomset loomust.
Mina ja sama identsuses on palju põhjusi kahelda. Aga kui nad ei ole identsed, kuidas me saame siis oma keha osi põhjuslikult kontrollida (vaimne põhjustamine)? René Descartes ("Meditatsioonid esimesest filosoofiast") oli kõige kuulsam substantsidualist. Tema järgi on vaim ehk mina ehk hing ja keha erinevad ja lahutatavad substantsid (individuaalsed entiteedid]], mis on olemas sõltumatult teistest säärastest entiteetidest, välja arvatud Jumal), mis on substantsiaalses ühenduses. Kummalgi substantsil on põhiatribuut, mida teisel pole: vaimul mõtlemine ehk teadvus, kehal ulatuvus, ja kõik substantsi omadused on selle atribuudi moodused (üksikmääratlused). Mõtlemise moodused on näiteks uskumused, soovid ja tahtmised, ulatuvuse moodused näiteks kujud, suurused ja kiirused. Descartes põhjendab seda esiteks vaimu ja keha eraldi olemasolu mõeldavusega, teiseks hinge oletatava jagamatusega ehk lihtsusega, mida ta vastandab keha jagatavusele, mis on ilmsem. Mõeldavusargument on niisugune: 1) on mõeldav, et ma oleksin olemas ilma kehata; 2) see, mis on mõeldav, on võimalik, sest vähemalt Jumal saab seda esile kutsuda; 3) järelikult on võimalik, et ma oleksin olemas ilma kehata; 4) kui on võimalik, et ma oleksin olemas ilma kehata, siis mina ja minu keha on erinevad ja lahutamatud substantsid; 5) järelikult on mina ja minu keha erinevad ja lahutamatud substantsid. Sammu 2) saab vaidlustada, sest siin eeldatakse, et mõeldavuse põhjal saab usaldatavalt reaalse ehk metafüüsilise võimalikkuse üle otsustada. Sammu 4) saab vaidlustada, sest siin eeldatakse, et minu keha on olemuslikult keha, st igas võimalikus maailmas, kus minu keha on olemas, on ta keha (sest kui minu keha ei ole olemuslikult keha, siis on võimalik, et ma olen oma keha ning võimalikud maailmas, milles ma olen olemas ilma kehata, on lihtsalt need, milles minu keha on olemas, kuid pole keha (Trenton Merricks, "A new objection to a priori arguments for dualism")). See samm on siiski väga usutav, sest ontoloogiline kategooria tundub olevat entiteedile olemuslik. Raskem lugu on sammuga 2) (Tamar Szabó Gendler, John Hawthorne (toim). Conceivability and Possibility). Ka samm 1) on vaieldav. Kogu argument on liiga vaieldav, et olla kuigi veenev. Jagatavusargument on palju lihtsam: 1) minal ehk hingel ei ole osasid, milleks ta oleks jagatav; 2) et keha on ulatuv, siis ta on jagatav ja koosneb osadest; 3) seega on mina ja keha erinevad substantsid ja erinevalt minast on keha ulatuv. Kõige vaieldavam on siin eeldus 1), aga vaieldav on ka see, kas sammu 2) eeldusest, et keha on ulatuv, järeldub, et ta on osadeks jagatav. Võidakse ju väita, et isegi lihtne substants võib põhimõtteliselt olla ulatuv. Lowe ongi seisukohal, et mina on lihtne, kuid ulatuv substants. Sellepärast on ta nõus sammudega 1) ja 2), välja arvatud sammu 2) varjatud eeldus, et ulatuvusest järeldub jagatavus, kuid ta ei pea seda argumenti heaks, sest ta ise ei saaks seda kasutada ilma tsirkulaarsuseta, sest ta väidabki seda, et mina on lihtne substants, osalt sellepärast, et ta peab seda kehast erinevaks. Lowe ei pea Descartesi argumente veenvateks.
Tundub usutav, et kui jälgida ajas piiramatult tagasi mingi perifeerse kehalise sündmuse (näiteks käe liigutamise) puhtkehalisi põhjusi, siis need hargnevad keerulisteks närvisüsteemi ja aju sündmuste labürindiks, mis jaotub seal suures piirkonnas selge fookuseta kindlas kohas, ja põhjuslikel ahelatel ei ole kindlat algust (seda on ka empiiriliselt näidatud). Ometi on minu vaimuakt, millega ma teen otsuse või valiku kätt liigutada, introspektsiooni jaoks ainus ja ühekordne sündmus, mis pani käe liigutamise teole kuidagi alguse. Kas ja kuidas saab neid tõsiasju lepitada? Tundub võimatu samastada valikuakti mõne kindla närvisüdmusega või närvisündmuste kombinatsiooniga, sest nende põhjuslikud profiilid tunduvad nii erinevad. Lowe' meelest võimaldab mittekartesiaanlik substantsidualism näha, kuidas mõlemad vaatekohad saavad olla õiged, ilma et üks oleks teisele taandatav ja ilma et need omavahel võistleksid. Valikuakt on omistatav minale, närvisündmused keha osadele, ning mina ja keha on erinevad asjad. Valikuakt seletab kehaliigutust põhjuslikult teistmoodi kui närvisündmused. Närvisündmused seletavad, miks käsi liikus teatud hetkel nii-ja-nii kiiresti selles-ja-selles suunas. Valikuakt seletab, miks selle aja paiku toimus teatud kindlat laadi liigutus (käe tõstmine). Sellepärast, et ma olin äsja otsustanud käe tõsta. See otsus ei määranud liigutuse füüsikalisi parameetreid, vaid ainult seda, et selle aja paiku toimub seda laadi liigutus. Kui ma poleks otsustanud kätt tõsta, siis seda laadi käeliigutust poleks üldse olnud. Tundub, et ei ole närvisündmust ega närvisündmuste komplekti, mille ärajäämisel oleks olnud täpselt samad järelmid nagu minu otsuse ärajäämisel. Saab öelda ainult, et kui mõni närvisündmus või närvisündmuste komplekt oleks ära jäänud, oleks käeliigutus võinud toimuda pisut teisiti (näiteks järsemalt või kiiremini), mitte aga, et käsi oleks paigale jäänud või teinud mõne muu ligutuse, nagu valikuakti ärajäämise puhul.
Kontrafaktuaale tõlgendatakse tavaliselt võimalike maailmade kaudu (lihtsustatult) nii. Kontrafaktuaali kujul "Kui oleks tõsi, et p, siis oleks olnud tõsi, et q," nimetatakse tõeseks siis ja ainult siis, kui lähimas võimalikus maailmas, milles p on tõsi, on tõsi ka q, kus see lähim võimalik maailm on see, milles p on tõsi, kuid muus osas erineb tegelikust maailmast vähe. Oletame nüüd, et füsikalist pakub, et minu otsus D tõsta käsi on identne närvisündmusega N, mis on järgneva kehalise sündmuse B (käe tõstmise) põhjus. Mööname siis, et kontrafaktuaal "Kui N poleks toimunud, siis B ei oleks toimunud" on tõene. Mis laadi sündmus oleks B asemel toimunud, kui N ei oleks toimunud? Ehk: mis laadi sündmus toimub B asemel lähimas võimalikus maailmas, kus N ei toimu? Lowe väidab, et seal toimub sama laadi sündmus nagu B ning see erineb B-st väga vähe. Asi on selles, et N peab olema tohutult keeruline närvisündmus. Siis tundub vaieldamatu, et lähim maailm, kus N ise ei toimu, on maailm, kus toimub teine väga keeruline närvisündmus N*, mis N-ist ainult pisut erineb. See erineb ainult mõne üksiku individuaalse närvisündmuse poolest. Tundub aga selge, et võimalikus maailmas, kus toimub N*, põhjustab see B-ga väga sarnase kehalise sündmuse. Kui aga küsida, mis laadi kehaline sündmus oleks B asemel toimunud, kui D ei oleks toimunud, siis on väga usutav, et vastus on hoopis teistsugune. on väga usutav, et siis ei oleks käsi üldse tõusnud. Oleks päris uskumatu oletada, et kui ma poleks teinud sedasama otsust D, oleksin ma teinud peaaegu samasuguse otsuse tõsta kätt samamoodi või peaaegu samamoodi. Ma oleksin teinud hoopis teistsuguse otsuse või poleks üldse otsust teinud. Kui mu närvisüsteemis pole midagi korrast ära, poleks kummalgi juhul mu käsi tõusnud peaaegu täpselt samamoodi, nagu ta tõusis. Kui see mõttekäik on õige, siis järeldub vältimatult, et minu otsus D ei saa olla identne närvisündmusega N. Asi on lõppkokkuvõttes selle, et valiku või otsuse vaimuakt on ainus ja ühtne sündmus, mitte sõltumatute närvisündmuste keerukas summa. D-d ei saa arusaadavalt mõelda koosnevana müriaadidest väikestest sündmustest.
Seni oli juttu sellest, miks tahtlike kehaliigutuste vaimsed ja neuraalsed põhjused peavad olema erinevad, kuigi mõlemad on olemas. Nüüd tuleb juttu sellest, mille poolest vaimne põhjustamine erineb kehalisest ehk füüsilisest põhjustamisest. Kõige tähtsam erinevus on see, et vaimne põhjustamine on kavatsuslik, sellel on teatud laadi kavatsetav tagajärg. Seevastu kehaline põhjustamine on pime. Inimtegevuse seletamiseks tuleb viidata mõlemat laadi põhjustamisele, ja paistab, et mittekartesiaanlik substantsidualism arvestab seda kõige paremini. Kavatsuslik põhjustamine on faktide põhjustamine, kehaline põhjustamine on sündmuste põhjustamine (Jonathan Bennett, #Events and their Names"). Otsus on põhjuslikult vastutav fakti eest, et teatud laadi kehaliigutus toimub, närvisündmus või närvisündmuste komplekt on põhjuslikult vastutav konkreetse kehaliigutuse (sündmuse) eest. Otsus ei seleta põhjuslikult, miks see konkreetne kehaliigutus toimub, muu hulgas sellepärast, et ei saa kavatseda põhjustada konkreetset sündmust, vaid ainult kavateda esile kutsuda seda, et teatud laadi sündmus toimub. (Selleks, et midagi kavatseda, peab saama sellest mõelda.) Vaimne seletus ja füüsiline seletus on mõlemad vajalikud ja teineteist täiendavad. Kui lihtsalt teatakse, miks toimus konkreetne sündmus, mis on teatud laadi, siis ei pruugita veel teada, miks toimus just seda laadi sündmus. Seda viimast saab seletada kavatsusliku põhjustamisega. Sündmus, mis puhtfüsioloogiliselt tundub kokkusattumusena, sest see on paljude sündmuste summa, ei ole kavatsuslikust vaatekohast kokkusattumus, sest see on seda laadi sündmus, mida subjekt kavatses esile kutsuda. D toimumine on ühitatav kahe arvuliselt erineva sama laadi liikumise B ja B* toimumisega; see ei määra põhjuslikult, kumb toimub, vaid ainult seda, et mingi nende laadi kehaliigutus toimub. Füsikalist võib nüüd vastu väita, et D ei ole tõesti identne kõnealuse sündmusega N, aga ta on identne mõne närvisündmusega M, millel on täpselt sama põhjuslik roll nagu D-l. Aga see ei ole usutav, sest M peaks ikkagi olema väga keeruline sündmus, ja siis kehtib N-i kohta öeldu.
Aga kas minu otsuse põhjused on kehalised, vaimsed või mõlemad? Lowe arvab, et otsuse akt on vaba, ilma põhjuseta. Otsused ei ole seletamatud, kuid nad nõuavad mittepõhjuslikke seletusi. Otsused on seletatavad põhjendite, mitte põhjuste kaudu. Kui me tahame teada, miks subjekt otsustas niimoodi toimida, siis tuleb uurida, milliste põhjendite valguses ta seda tegi. Et otsused on omistatavad minale, mitte kehale ega keha osale, siis ükski kehaline sündmus ei osutu mittepõhjustatuks. Aga kuidas otsuseaktid saavad midagi füüsilises vallas toimuvat seletada, kui see vald on põhjuslikult kinnine: ükski põhjuslikkuse ahel puhtfüüsiliselt tagajärjelt eelnevate põhjusteni ei saa tagasi viia mõne mittefüüsilise põhjuseni? Aga kavatsuslik põhjustamine ei riku füüsilise põhjusliku kinnisuse teesi, sest pole öeldud, et otsused kuuluvad puhtfüüsiliste tagajärgedeni viivatesse põhjuslikkusahelatesse. Pole öeldud, et füüsilistes põhjusteahelates oleks lünki, mille täidavad vaimusündmused. Otsus saab seletada seda, et toimus teatud laadi kehaliigutus, mitte seda, et toimus see konkreetne liigutus. Võidakse ikkagi vastu väita, et kui füüsikaline põhjustamine on deterministlik, siis pole kavatsusliku põhjustamisega seletamise jaoks ruumi, sest vastavad kontrafaktuaalid oleks kõik väärad. Näiteks oleks väär, et kui ma poleks otsustanud kätt tõsta, siis käe tõusmist poleks toimunud: siis oleks ikkagi toimunud seesama kehaliigutus, mille oleks põhjustanud needsamad füüsilised sündmused. Võib-olla. Aga kvantfüüsikast on teada, et füüsikaline põhjuslikkus ei ole deterministlik.
Osmussaare maastikukaitseala
pisi|[[Osmussaare pankrannik saare põhjaküljel]] pisi|Gneissbretšast rahn [[Osmussaare I rahnuderühmas]] Osmussaare maastikukaitseala on kaitseala Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Kaitseala suurus on 486,6 ha. Kaitsealale jäävad järgmised veekogud: Kappelkärre, Krokatstaindappen, Lihlhamne, Inahamne (kõik eelpoolnimetatud on järved). Kaitseala on arvatud ka Natura-alade Nõva-Osmussaare linnuala ja Nõva-Osmussaare loodusala koosseisu.
Coimbra grupp
Coimbra grupp on Euroopa vanimate ülikoolide ühendus, mis asutati 1985. aastal.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitsealasse kuulub lahustükina Neugrundi madal.
Coimbra grupp
Ühendus võttis endale nime Coimbra Ülikooli järgi, mis tähistas ühenduse loomise aastal 700. aastapäeva.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitsealused liigid rändeperioodil
pisi|[[Sookurg|Sookured Osmussaarel]] Pandion haliaetus, Gavia arctica, Cygnus columbianus, Circus cyaneus, Aquila pomarina, Grus grus, Sterna sandvicensis.
Saksi valla lipp
thumb|Saksi valla lipp Saksi valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Saksi valla lipp.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitsealused liigid rändeperioodil
Lisaks on registreeritud Haliaetus albicilla, Crex crex, Podiceps grisegena, Cygnus cygnus, Sterna caspia, Cepphus grylle, Columba oenas, Anthus cervinus, Calidris alpina, Anser erythropus, Larus fuscus ja Eptesicus nilssoni.
Kaitsealused taimeliigid
Cochlearia danica, Anthyllis coccinea, Ophrys insectifera, Cardamine hirsuta, Draba muralis, Hornungia petraea, Salix repens, Dactylorhiza cruenta, Herminium monorchis, Liparis loeselii, Malus sylvestris, Dactylorhiza incarnata, Epipactis atrorubens, Gymnadenia conopsea, Epipactis palustris, Listera ovata, Orchis militaris, Platanthera bifolia, Cerastium pumilum, Sagina maritima, Oxytropis pilosa, Polygonum oxyspermum.
Coimbra grupp
Ühenduse eesmärk on tugevdada liikmesülikoolidevahelisi akadeemilisi ja kultuurisidemeid, luua eeldused hästitoimivaks infovahetuseks ning arendada teadlas- ja üliõpilasvahetust.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitseala eesmärgid
pisi|Saare keskosa maastik Osmussaare maastikukaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta:
Coimbra grupp
Tartu Ülikool kuulub Coimbra gruppi alates 2003. aastast.
Liikmed
2021. aasta juuni seisuga oli grupis 41 ülikooli 23 riigist.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitseala vööndid
pisi|Tiiru sihtkaitsevöönd saare lõunaosas
Saksi valla lipp
Lipp oli kasutusel 28. aprillist 1998 kuni 2005. aastani, mil ühinesid Saksi vald, Tapa linn ja Lehtse vald (Järva maakonnast). Uue valla nimeks sai Tapa vald. 29. detsembril 2005 toimus Lääne-Viru Maavalitsuse lipuväljakul ühinenud kohalike omavalitsusüksuste lippude langetamise ning uue Tapa valla lipu heiskamise tseremoonia. Saksi valla lipu langetas endine Saksi vallavolikogu esimees Aivar Ojavere.
Osmussaare maastikukaitseala
Kaitseala vööndid
Osmussaare maastikukaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000558.
Saksi valla lipp
Lipu kirjeldus
Saksi valla lipp oli vapilipp, mille sinise kanga jaotasid diagonaalselt pooleks, vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka ulatuvad kolm kitsast lainelist laidu, valge, sinine ja kollane.
Lipu normaalmõõtmed olid 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut.
Tverikarjala keel
Tverikarjala keel (tiverin karielan kieli) on karjala keele murre, mis tänu kauasele isolatsioonile sugulaskeeltest säilis arhailisemas vormis kui teised karjala keele murded.
Tverikarjala keel kuulub läänemeresoome keelte hulka ning seda räägib 14 600 karjalast Tveri ja Moskva oblastis.