cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Triin Anni
Triin Anni on kaasa teinud basskitarristina ansamblis Blacky (alates aastast 2000), hiljem ka ansamblis Epoché ja Gosh.
Jalgratta võimsuse mõõtja
Ajalugu
Võimsuse mõõtmine jalgrattaspordis sai alguse 1986. aastal, kui loodi esimene võimsust eraldi mõõtev seade – SRMi (saksa k Schoberer Rad Messtechnik – Schrobereri ratta tehnilised mõõtmised) võimsusmõõdik. Seadme töötas välja sakslane Ulrich Schoberer ning see paigutati vända ketirataste poolsesse otsa. 1988. aasta kevadel lisati SRM-i võimsusanduri täiendamiseks sellele rattakompuuter, mis võimaldas edukalt sooritada võimsusel põhinevaid treeninguid. Saksamaa koondvõistkond kasutas 1991. aastal esimese professionaalse rattameeskonnana võimsusandurit oma treeningutel koondise laagris. Kohe pärast võimsusmõõturite loomist ei kogunud need veel suurt populaarsust, kuna toote hind oli kõrge ning seadmed jäid pigem laboritesse testimisvahenditeks. Tehnoloogia arenguga on mõõteseadmed muutunud kompaktsemaks, täpsemaks ja odavamaks ning on seetõttu ka tänapäeval meelitanud suuremat kasutajaskonda.
Tööpõhimõtted
pisi|300x200px|paremal| [[Tensoandur, mida kasutatakse pöördemomendi mõõtmiseks]] Enamik võimsusmõõtureid kasutab pöördemomendi mõõtmiseks tensoandureid. Teades vändasüsteeemi pöördemomenti ja selle nurkkiirust, saab välja arvutada võimsuse konkreetsel ajahetkel. Üldine valem võimsuse arvutamiseks avaldub kujul:
kus P on võimsus, F on süsteemile rakendatav jõud, x on jõu rakendamisel tekkinud siire ning t on aeg.
Jalgratta võimsusmõõturiga treenimine kogub järjest enam populaarsust, kuna see annab ratturile vahetut tagasisidet tema tegeliku pingutuse kohta. Teatavasti on üsna populaarne rattatreenigu abivahend pulsomeeter, kuid võimsusanduriga treenimisel on selle ees mitmeid eeliseid. Kuna pulsomeeter mõõdab inimese juures kindlat füsioloogilist efekti, siis selle abil saadavate andmete muutumine toimub teatud ajalise viivitusega. Võimsust mõõtes saab aga pingutuse muutuse kohta infot kohe. Võimsusandur annab infot ka selle kohta, kas rattur on piisavalt puhanud ja terve. Rattur võib hea tervise juures ja halva enesetundega trenni tehes anda sarnased pulsinäidud, kuid võimsusmõõturiga saadud näidud on siis kindlasti nõrgemad, kui sportlane ei ole parima tervisliku seisundi juures. Seega on tipptasemel võimsusanduriga treenimine pulsomeetriga treeningutele oluliseks täienduseks.
Kasutajaliidesed
Vanemad jalgratta võimsusmõõturid kasutavad rattakompuutri ja andurite vahel info vahetamiseks juhtmete komplekte, mistõttu need on ebausaldusväärsemad (ühenduste purunemise tõttu) ning neid on raskem hooldada. Umbes 2009. aastast on märgata aga suuremat traadita ühendusel toimivate võimsusandurite kasutamist. Tuntumad rattafirmad, kes sellel tehnoloogial põhinevaid komponente valmistavad, on Garmin, Quarq, Power2max,SRM ja PowerTap.
Keskjooksule monteeritud andur
Võimsuse mõõtmine põhineb väände deformatsiooni registreerimisel keskjooksu võllil. Keskjooksu mõlemas otsas on augustatud ketas ning nende ketaste (aukude) nihet teineteise suhtes registreeritakse optilise sensoriga. Pärast nihke mõõtmist saab leida pöördemomendi ning sellest omakorda võimsuse. Sellel meetodil toimiv andur peaks olema usaldusväärne ja vastupidav, kuna pärast anduri paigaldamist ei tohiks tekkida kulumiskahjustusi, sest optilisel anduril puudub otsene kontakt liikuvate osadega. Keskjooksule monteeritud anduri puuduseks on aga asjaolu, et pärast selle paigaldamist on keeruline seda ühelt rattalt teisele tõsta ning iga keskjooksu tüübi jaoks peaks olema isesuguse ehitusega andur.
Rummule monteeritud andur
Rummule monteeritud võimsusmõõturites kasutatakse tensoandureid, mis paiknevad jalgratta tagumisel rummul ning need mõõdavad võimsust, mida rakendatakse tagumistele ketiratastele. Kuna vändasüsteem ja tagumine rumm on omavahel ketiga ühenduses, siis tekib võimsuse mõõtmisel paratamatult mingisugune kadu ehk vända juurest mõõdetav võimsus peaks olema suurem kui rummu juurest mõõdetud võimsus. Rummule monteeritud võimsusandurid on praeguse seisuga kõige populaarsemad professionaalsete ratturite seas, kuna neid on võimalik kergesti ühelt rattalt teisele tõsta, need on usaldusväärsed, kasutajasõbralikud ning vastuvõetava hinnaklassiga.
Võimsuse mõõtmine rattaketil
Rattaketil võimsuse mõõtmiseks kasutatakse vibratsiooniandurit, mis on paigutatud ratta raamile. See andur mõõdab keti liikumise kiirust ja vibreerimist ning võttes arvesse jalgratta mõningaid füüsilisi parameetreid, on see võimeline ka ratturi toodetud võimsust välja arvutama. Vibratsioonil põhineva võimsusanduri eeliseks on selle taskukohane hind ning ühilduvusvõime teiste rattakompuutritega. Suureks puuduseks on aga selle ebatäpsus ning tugev sõltuvus kliimast ja teeoludest.
Otseselt rakendatava jõu andur
Seda tüüpi andurid registreerivad jalgratta pedaalides ratturi jalgade rakendatud jõudu. Jalanõus või pedaalis paiknevad andurid mõõdavad rakendatavat jõudu vändasüsteemi pöörlemise ajal ning registreerivad selle nurkkiirust. Võimsuse saab leida, kui suvalisel hetkel on teada rakendatava jõu suurus ja suund ning vändasüsteemi pöörlemise nurkkiirus. Seda tüüpi jalgratta võimsusmõõturi eelisteks on võimalus mõlemat jalga eraldi mõõta, hinnata pedaalimisstiili efektiivsust ning see, et puudub vajadus rattajuppide väljavahetamiseks. Otseselt rakendatava jõu anduri populaarseimaks näiteks on rattafirma Garmini värske toode Vector, mis mõõdab ratturi arendatud võimsust pedaalidesse paigaldatud andurite abil.
Viljandi Huvikool
Viljandi Huvikool on huvikool Viljandis aadressil Carl Robert Jakobsoni tänav 47c.
Kooli ajalugu algab aastast 1946, kui Viljandi Pioneeride Majas hakkasid tegutsema huviringid. 1990 korraldati Viljandi Pioneeride Maja ümber Viljandi Noorte Huvikeskuseks. 2008 nimetati kool ümber Viljandi Huvikooliks.
ÜRO Iraani-Iraagi sõjaline vaatlusgrupp
paremal|pisi|300x300px| Iraak (oranž) ja Iraan (roheline) ÜRO Iraani-Iraagi sõjaline vaatlusgrupp (UNIIMOG) oli ÜRO rahuvalvemissioon, mis loodi Iraani-Iraagi sõja ajal ÜRO Julgeolekunõukogu 9. augusti 1988. aasta resolutsiooniga 619. UNIIMOGi vägede väljaviimine 1991. aastal tähistas Iraani-Iraagi sõja ametlikku lõppu.
Missiooni eesmärk
UNIIMOGi eesmärk oli jälgida alates 1988. aasta augustist mõlema poole vahel sõlmitud vaherahu, mis sõlmiti Julgeolekunõukogu 20. juuli 1987. aasta resolutsiooni 598 järgi. ÜRO peasekretäri isiklik esindaja tagas ÜRO resolutsiooni elluviimise ning mõlema poole kõrgeim sõjaline vaatleja oli brigaadikindral Anam Khan Bangladeshist.
ÜRO sõnul asutati UNIIMOG 1988. aasta augustis, et kontrollida, kinnitada ja järgida relvarahu ja kõigi vägede väljaviimist rahvusvaheliselt tunnustatud piiridesse kuni tervikliku lahenduseni. UNIIMOG lõpetati 1991. aasta veebruaris pärast seda, kui Iraan ja Iraak olid oma väed täielikult välja viinud.
Kaasatud riigid
Väed paigutasid Argentina, Austraalia, Bangladesh, Taani, Soome, Ghana, India, Indoneesia, Iirimaa, Itaalia, Jugoslaavia, Kanada, Keenia, Malaisia, Uus-Meremaa, Norra, Austria, Peruu, Poola, Sambia, Rootsi, Senegal Türgi, Ungari ja Uruguay.
Rita (eesnimi)
Rita on naisenimi. See on algselt itaalia hellitusvorm nimest Margherita.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Rita 6389 inimesel.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Rita 1598 naisel. Rita on Eestis populaarsuselt 114. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Rita vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 34,16 ning Lääne-Viru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,45. Rita oli keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus oli 53).
Aassalvei
Aassalvei (Salvia pratensis) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Vipratoks
Vipratoks on liniment ja salv, mis sisaldab eri kogustes mitmesuguste madude (0,0001%) mürki, kamprit ja metüülsalitsülaati jt aineid.
Hans Spiess
Hans Spiess (ka Hanuš Spiess, Johannes Spiess; sündinud 1440. aastal Maini-äärses Frankfurdis, surnud 1511. aastal Prahas) oli saksa hilisgooti kiviraidur ja ehitusmeister. Tema tuntuim teos on koos Benedikt Rejtiga ehitatud kuninglik oratoorium (palvesaal) Vladislav II jaoks Praha Püha Vituse katedraalis.
Vipratoks
Salvi kasutatakse välispidiselt reumaatiliste ja närvivalude, ishiase korral ning pärast traumasid luumurdude, lihasevalude ja liigesepõletike korral.
Olenevalt aine vormist on ka manustamine varieeruv.
Linimenti (maomürki 0,0001%, kamprit 3% ja metüülsalitsülaati 6%) tuleb enne välispidist kasutamist loksutada. 1–2 teelusikatäit vipratoksi hõõrutakse valutavale kohale naha sisse kaks korda päevas. Raskematel juhtudel on soovitatav lisaks linimendi sissehõõrumisele maomürki sisaldavaid preparaate, näiteks viprasiidi, ka süstida.
Riia Riiklik Tehnikum
Riia Riiklik Tehnikum (läti keeles Rīgas Valsts tehnikums, lühendatult RVT) on tehnikum Riias aadressil Valdemāra iela 1c. RVT rektor on Dagnija Vanaga.
RVT asutati 29. detsembril 1919.
Daugava lade
Daugava lade on ülemdevoni ladestiku regionaalne lade. Üleilmses standardis vastab sellele Frasnes'i lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Daugava kihistu. Lademe vanus on 359...354 miljonit aastat.
Eestis on ladet leitud vaid Kagu-Eesti Parmu puuraugust. Sealseks kivimiks on lubjakivi, mis sisaldab argilliiti.
Lade avaneb Lätis 1–5 kilomeetri laiuse ribana, Läti ida- ja keskosas on avamusala aga kuni 45 kilomeetrit lai. Lademel on laiem avamusala veel Jaunjelgava ja Biržai vahel, kus see avaneb 20–25 kilomeetri laiuse ribana. Lade paljandub näiteks Daugava, Aiviekste, Ogre, Mēmele, Abava ja Venta kallastel.
Lademe kivimitest moodustab põhiosa dolomiit, esineb ka domeriiti, kipsi, savi ja lubjakivi.
Eesti läbi 100 silmapaari
Eesti läbi 100 silmapaari on näitus ja raamat. Eesti lugu kajastatakse saja aasta jooksul sündinud inimeste fotode ja mõtete kaudu. Kõige vanem on saja-aastane nagu Eesti Vabariik, noorim saab 2018. aastal ühe aastaseks.
Kaišiadoryse rajoon
Kaišiadoryse rajoon (leedu Kaišiadorių rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Kaunase maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1087 km². 2017. aasta seisuga elas seal 30 857 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1999, mil osa selle maadest läks moodustatava Elektrėnai omavalitsuse koosseisu. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Kaišiadoryse, Kruonise, Nemaitonysi, Palomenė, Paparčiai, Pravieniškėse, Rumšiškėse, Žasliai ja Žiežmariai vald. Eraldi haldusüksused moodustavad veel Kaišiadoryse ja Žiežmariai linnad.
Minnesota Eesti Selts
Minnesota Eesti Selts (inglise keeles Minnesota Estonian Society) on USA eestlaste selts, mis tegutseb USAs Minnesota osariigis. Seltsi eesotsas on Harry Teder.
Kaišiadoryse rajoon
pisi|tühi|Kaišiadoryse rajooni omavalitsused
Rajooni suurimad jõed on Nemunas ja selle lisajõgi Neris. Rajooni kaguosa jääb Dzūkija kõrgustikule. Osaliselt jääb rajooni Kaunase veehoidla. Rajooni territoorium jääb osaliselt Kaunase veehoidla regionaalpargi territooriumile, osaliselt aga Aukštadvarise regionaalparki.
Hippie trail
Hippie trail (hipirada) või overland oli 1950.–1970. aastatel Euraasias korraldatud mitmekuiste odavreiside nimetus, kui reisiti tavaliselt Euroopast Lõuna-Aasia maadesse (Afganistan, Pakistan, India, Nepal, Sri Lanka, Bangladesh ja Tai). Hippie trail oli alternatiivturism, mille põhieesmärk oli reisida nii odavalt kui võimalik, peamiselt et pikendada kodust eemalolevat aega. Igas suuremas hippie trailil olevas linnas olid hotellid, restoranid ja kohvikud läänlastele, kes seal jagasid kogemusi. Hippie traili reisijad lävisid rohkem kohalikega kui traditsioonilised turistid.
Hippie trailid algasid üldiselt Lääne-Euroopa linnadest, tihti Londonist, Kopenhaagenist, Lääne-Berliinist, Amsterdamist, Pariisist või Milanost. Hippie trailil osalenud ameeriklased lendasid tavaliselt New Yorgist Reykjaviki kaudu Luksemburgi Icelandic Airlinesiga (mitte ajada segamini Icelandairiga), mis oli tuntud oma odavate lendude poolest. Enamus hippie traile käisid läbi Jugoslaavia ja Bulgaaria või Kreeka Istanbuli, sealt läksid teed lahku. Põhjamarsruut kulges tavaliselt Istanbul-Teheran-Herat-Kandahar-Kabul-Peshawar-Lahore. Alternatiivmarsuut viis Türgist läbi Süüria, Jordaania, Iraagi ja Iraani Pakistani. Kõik hippie trailid läbisid Pakistanis Khyberi kuru Peshawarist Lahoresse, Lahorest edasi ületati piir Indiasse Ganda Singh Walas, või hiljem Wagahis.
Levinumad sihtkohad olid Delhi, Varanasi, Goa, Bombay, Madras, Kathmandu ja Bangkok. Kathmandus on tänagi Jhochhen Tole tänaval hüüdnimi "Old Freak Street" hipide mälestuseks. Mõnikord reisiti ka kaugemale Lõuna-Indiasse, näiteks Kovalami rand Keralas, või Sri Lankasse (toonase nimega Tseilon). Hipirada lõppes üldiselt Kathmandus: Tiibet ja Yarkand olid Puna-Hiina võimu all ning tee läbi Birma oli suletud, mistõttu jäi ainsaks valikuks lennata Bangkoki või alustada koduteed. Tänu aga Austraalia ja Uus-Meremaa lähedastele suhetele Inglismaaga aga tekkis ka Kagu-Aasia variant: Bangkokist võis edasi reisida läbi Tai Malaisia ja Singapuri Indoneesiasse (kus näiteks Bali oli tuntud hipisihtkoht), sealt sai edasi kas lennukiga või laevaga Austraaliasse. Peale Lõuna-Aasia oli populaarseks sihtkohaks ka tänu Jimi Hendrixile Essaouira Marokos.
Odavate reisikulude huvides reisiti peamiselt hääletades, mõnikord ka odavate erabussidega, mis käisid Londonist Indiasse (pilet maksis toona umbes 85 naela). Liikusid ka rongid, peamiselt läbi Türgi ja Iraani Teherani ja Mashhadisse. Nendest linnadest sai edasi reisida ühis- või eratranspordiga. Reisijad olid tavaliselt lääneeurooplased, ameeriklased, kanadalased, austraallased ja jaapanlased. Ideesid ja kogemusi vahetati tee peal tuntud hostelites, hotellides ja teistes kogunemiskohtades, millest tuntuimateks olid näiteks Yener's Café ja The Pudding Shop Istanbulis, Amir Kabir Teheranis ja Sigi's Kabulis Chicken Street'il. Enamus reisijaid olid seljakotirändurid, kuigi enamus olid noored, oli reisijate hulgas mõnikord ka vanemaid inimesi ja peresid. Mõned sõitsid läbi kogu tee.
1980. aastaks lõpetasid hippie traili poliitilised muutused Aasias: 1979. aastal Iraani islamirevolutsioon ja Nõukogude Liidu sissetung Afganistani, mis sulgesid maismaatee Indiasse, kirjanik Meagan Day kirjeldas seda kui "Iraani raadiojaamad vahetasid Blue Öyster Culti ajatolla Homeini kõnede vastu". Ka Kašmiiri konflikti tõttu Chitral ja Kašmiir enam ei kutsunud. Reisijate olukorda komplitseerisid ka Afganistanis aprillis 1978 toime pandud riigipööre, mille käigus tapeti peaminister Mohammed Daoud Khan marksistliku Afganistani Rahvademokraatliku Partei poolt, ja sõjaväeline riigipööre Pakistanis, mille käigus hukati peaminister Zulfikar Ali Bhutto ja keelati hipiatraktsioonid. Lähis-Idas lõpetas hippie traili Jom Kippuri sõda 1973. aastal, mispeale Süüria, Iraak ja Liibanon seadsid sisse range viisarežiimi lääne turistidele, ning Liibanoni kodusõda 1975. aastal, lisaks USA president Richard Nixoni sõda narkootikumide vastu – USA mõjutusel keelustas Nepal 1976. aastal kanepi kasvatamise ja sellega kauplemise. Ka kohalikud elanikud muutusid rohkem ettevaatlikuks lääne turistide suhtes, eriti Kabuli ja Peshawari vahel, kus elanikud hakkasid üha rohkem pelgama hipisid, keda tõmbasid piirkonda oopium ja metsik kanep. Samas mõned reisifirmad, nagu Sundowners ja Topdeck, jätkasid reiside korraldamist läbi Belutšistani Pakistanis. Topdeck jätkas reise ka Iraani-Iraagi sõja ja hilisemate konfliktide ajal kuni 1998. aastani.
Hippie traili kohta tehti mitmeid odavaid reisijuhte, nagu BIT Guide 1972.–1980. aastatel. Ka Lonely Planeti reisijuhtide sarja rajajad Tony ja Maureen Wheeler avaldasid 1973. aastal oma reisist 94-leheküljelise raamatu "Across Asia On The Cheap". Nad alustasid reisi juulis 1972 väikebussiga Londonist Afganistani, kus nad bussi maha müüsid ja edasi reisisid busside, rongide ja pikamaaveoautodega. Reisides läbi Pakistani, India, Nepali, Tai, Malaisia ja Indoneesia, jõudsid nad 9 kuud hiljem Sydneysse, taskus kahepeale kokku vaid 27 senti. Ka kirjanik Jack Kerouac kirjutas oma reisist 1957. aastal raamatu "Teel".
Bayreuthi vürstkond
Bayreuthi vürstkond (saksa Fürstentum Bayreuth) või Brandenburg-Bayreuthi markkrahvkond (Markgraftum Brandenburg-Bayreuth) oli vahetult keisrile alluv Saksa-Rooma riigi territoorium, mida valitses Hohenzollerni dünastia Frangimaa haru. Alates Nürnbergi linnusekrahv Friedrich VI-le Brandenburgi margi läänistamisest aastal 1415/17 andsid Hohenzollerni vürstid markkrahvitiitli oma Frangimaa valdustele, kuigi vürstkond pole kunagi olnud mark. 1604. aastani kasutasid nad oma residentsina Plassenburgi lossi Kulmbachis, mistõttu kutsuti nende territooriumi kuni keisririigi kaotamiseni 1806. aastal ametlikult Kulmbachi vürstkonnaks või Brandenburg-Kulmbachi markkrahvkonnaks.
Geograafia
pisi|vasakul|Ida-Frangimaa territooriumid 1400. aasta paiku, Nürnbergi linnusekrahvkond sinisega
Kulmbach-Bayreuthi vürstkond tekkis endise Nürnbergi linnusekrahvkonna põhjapoolsetest kõrgendikest (Oberland), samas kui lõunapoolsetest tasandikest (Unterland) moodustus Ansbachi vürstkond. Lõplik piiri määramine toimus 1541. aasta Regensburgi jagamiskokkuleppega, millega lisati Bayreuthile mõned väikesed Unterland territooriumid, mis ei olnud ühenduses Oberland tuumikterritooriumiga, ulatudes kuni Frangi metsa ja Fichtelgebirgeni. Olles mägine ja tiheda metsaga, oli enamus maast vähese põllumajandusliku kasutusega, ometi viisid maavarad, peamiselt maagimaardlad arvukate kaevanduste rajamiseni.
Bayreuthi residentsi kõrval hallati Oberland ja Unterland territooriume eraldi vastavalt Hofist ja Neustadt an der Aischist.
Ajalugu
Vürstkond tekkis pärast Hohenzollernist Nürnbergi linnusekrahvi Friedrich V surma 21. jaanuaril 1398, kui tema maad jaotati tema kahe poja vahel: vanem, linnusekrahv Johann III sai Kulmbach-Bayreuthi ja noorem, Friedrich VI sai Ansbachi vürstkonna.
Kaks vürstkonda taasühendati pärast Johanni surma 11. juunil 1420 noorema poja, Friedrichi poolt. Konstanzi kirikukogul aastal 1415 andis keiser Sigismund Friedrichile päriliku tiitli Brandenburgi kuurvürst (kui Friedrich I). Friedrich müüs lõpuks oma linnusekrahvi tiitli Riigilinn Nürnbergi kodanikele. Pärast tema surma aastal 1440 jaotati tema territooriumid taas poegade vahel: vanim, Johann Alkeemik loobus oma esmasünniõigusest ja järgnes oma isale Kulmbach-Bayreuthis, samas teine, Friedrich Raudhammas sai Brandenburgi kuurvürstkonna. Ansbach läks kolmandale pojale Albrecht Achillesele.
Kuna Johann Alkeemik ei saanud meessoost pärijaid, loobus ta aastal 1457 oma õigustest, misjärel läks Kulmbach-Bayreuth tema vennale Albrecht Achillesele. Kui vanim vend, Brandenburgi kuurvürst Friedrich Raudhammas aastal 1470 tagasi astus, ühendas Albrecht kõik Hohenzollerni territooriumid oma võimu alla. Pärast Albrechti surma aastal 1486 jaotati Frangimaa vürstkonnad lõpuks vastavalt tema Dispositio Achillea korraldusele, andes need tema noorematele poegadele tema teisest abielust Saksimaa Annaga, markkrahv Siegmundile ja tema vennale Friedrich II-le.
Saron
Saron on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Drakensteini vallas.
Bayreuthi vürstkond
Vanem liin
Kui Brandenburgi kuurvürstkonnast sai tõusva Hohenzollerni dünastia võimubaas, valitsesid Kulmbach-Bayreuthi vürstkonda Friedrichi järeltulijad, ajutiselt personaalunioonis Ansbachiga. Valitsejad olid üldiselt tuntud kui Brandenburg-Bayreuthi markkrahvid (kuigi Bayreuth pole üldsegi Brandenburgi lähedal). Kulmbach-Bayreuth sai aastal 1500 Frangimaa ringkonna osaks.
Saron
Linn on saanud alguse 1848. aastal rajatud misjonijaamast. Linnaõigused sai Saron 1929. aastal.
Bayreuthi vürstkond
Vanem liin
Pärast aastat 1541, kui auahne markkrahv Albrecht Alkibiades võttis võimu Kulmbach-Bayreuthi üle, tormas ta Schmalkaldeni sõja lahinguväljadele, vahetades mitmel korral pooli keiser Karl V ja Schmalkaldeni liidu luterlike vürstide vahel. Aastal 1552 sütitas ta Teise markkrahvisõja Nürnbergi ning Würzburgi ja Bambergi vürstlike piiskopkondade vastu. Tema hüppelised plaanid taasluua keskaegne Frangimaa hertsogkond temaga eesotsas lõppesid täieliku kaotusega ja riigivande alla panemisega aastal 1554.
Albrechtile järgnes aastal 1557 tema nõbu, markkrahv Georg Friedrich, kes aastast 1577 valitses ka Preisimaa hertsogiriigis teovõimetu Hohenzollernist sugulase, hertsog Albrecht Friedrichi regendina. Georg Friedrichi surmaga aastal 1603 suri vanem Bayreuthi liin välja. Ta jättis oma järglasele, Brandenburgi kuurvürsti Johann Georgi nooremale pojale, markkrahv Christianile korras ja toimiva riigi.
Saron
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Saroni elanikest värvilisi 97,28%, mustanahalisi aafriklasi 1,85%, India või Aasia päritolu inimesi 0,23%, valgeid 0,08% ja teisi 0,56%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,84% inimesi ja inglise keelt 0,96%.
Bayreuthi vürstkond
Noorem liin
Markkrahv Christian tegi oma residentsiks Bayreuthi; aastal 1655 järgnes talle tema pojapoeg Christian Ernst, kes saavutas võimu ja mõju keisririigi poliitikale välimarssali sõjaväelises auastmes. Aastal 1705 asutas tema poeg Georg Wilhelm Ordre de la Sincerité, Preisimaa Punase Kotka ordeni eelkäija. Markkrahv Friedrich, kes valitses aastast 1735, ja tema naine, Preisimaa Wilhelmine, mõlemad kunstide ja teaduse patroonid, lasid Bayreuthi residentsi suuresti ümber ehitada puhtas barokk-stiilis (Markgrafenstil), sealhulgas Markkrahvi ooperimaja püstitamine, mis lõpetati aastal 1748. Ülikool asutati aastal 1742 ja koliti järgmisel aastal Erlangenisse.
pisi|Bayreuth ja Ansbach (sinine) Preisimaa osana
Brandenburg-Bayreuthi markkrahvide noorem liin suri välja aastal 1769, kui suri Friedrich Christian; seejärel valitseti Bayreuthi ja Ansbachi taas kord personaalunioonis markkrahv Karl Alexanderi poolt. 2. detsembril 1791 sõlmis Karl Alexander Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm II-ga lepingu, millega ta loovutas oma vürstkonnad eluaegse aastatasu eest Preisi riigile. Ta abiellus seltskonnadaam Elizabeth Craveniga ja tõmbus eraellu Inglismaal, kui Bayreuthi ja Ansbachi haldas Preisimaa minister Karl August von Hardenberg.
Prantsuse vägede poolt Neljanda koalitsiooni sõjas okupeerituna pidi Preisimaa Bayreuthi vastavalt 1807. aasta Tilsiti rahule loovutama. 1808. aasta Erfurdi kongressil pakkus Prantsuse keiser Napoleon I seda müügiks äsja loodud Baieri kuningriigile; see vahetas 1810. aastal 15 miljoni frangi eest omanikku.
Līkuma ciems
Līkuma ciems (ka Līkumciems) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas.
Gertu Pabbo
Gertu Pabbo (sündinud 10. veebruaril 1996) on eesti laulja.
Līkuma ciems
Küla asub valla lõunaosas. Aastal 2012 seal elanikke ei olnud. Külas asub Šimji puhkekodu. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Külas kasvav tamm kõrgusega 25 ja ümbermõõduga 4,96 meetrit on looduskaitse all.
Otto Meri
Otto Meri (6. oktoober 1861 – 9. jaanuar 1942) oli Eesti ühiskonnategelane. Tänapäeval teatakse teda peamiselt kui tõlkija ja diplomaadi Georg-Peeter Meri isa ning Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järgse esimese presidendi Lennart Meri vanaisa.
Peterburi kubermangus Uue-Laadoga maakonnas Koltšanovo külas sepa ja vesiveskirentnikuna tegutsenud Otto Meri oli abielus Julie-Marie Meriga (neiuna Kepper) (17.09.1864 – 1958), kes oli noorena Peterburis koduõpetajanna. 1905. aastal asus perekond ümber Tallinna (Otto ostis Tallinna maja juba 1902. aastal), 1915. aastal läksid Otto ja Julie lahku.
Gertu Pabbo
Diskograafia
11. augustil 2015 ilmus tema esimene singel "Ei ma ootama jää". Loo autor on Ott Lepland.
Valga Kultuuri- ja Huvialakeskus
Valga Kultuuri- ja Huvialakeskus on asutus Valgas aadressil Kesk tänav 1. Asutus toimib nii Valga kultuurielu keskusena kui ka huvihariduse andjana.
Gertu Pabbo
Diskograafia
Ta osales Eesti Laulu 2016 poolfinaalis lauluga "Miljon korda," millega saavutas ta poolfinaalis 10 koha.
Valga Kultuuri- ja Huvialakeskus
Keskuse hoone (tollal nimetati seda kultuurimajaks) avati 5. novembril 1967.
Aastatel 1999–2001 hoonet renoveeriti ja tehti juurdeehitus.
ÜRO Ida-Timori toetusmissioon
Osalevate riikide sõjaväe- ja politseijõud allutati peasekretäri eriesindaja kontrolli alla. Pärast peasekretäri 2003. aastal esitatud aruannet pikendati esialgset 12-kuulist mandaati kaheks aastaks, seejärel pikendati seda 20. maini 2005, misjärel see asendati ÜRO Ida-Timori bürooga (UNOTIL).
Seejärel esitati Julgeolekunõukogule lõpparuanne ja tehti avaldus piirivalveüksuse abistamise jätkamiseks.
Julgeolekunõukogu resolutsioonide mandaadid nägid ette ka raskete kuritegude üksuse loomist 1999. aasta sündmuste uurimiseks.
Dubniki lade
Dubniki lade on ülemdevoni ladestiku regionaalne lade. Üleilmses standardis vastab sellele Frasnes'i lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Dubniki kihistu. Lademe vanus on 359...364 miljonit aastat. Dubniki lademe all lamab Eestis Pļaviņase lade ja temal lasub Daugava lade. Läti aladel vastab sellele Salaspilsi lade.
Lade on nime saanud Dubniki kivimurru järgi Irboska lähistel, kus paljanduvad 12,5 meetri paksused rohekashalli savi kihid, mis vahelduvad kipsi ja dolomiidiga. Lademe paksus Eestis on kuni 10 m.
UNESCO maailmapärand Küprosel
Küprose alal on UNESCO maailmapärandi nimistus kolm objekti ja 11 objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud:
Tiskre oja
Tiskre oja on oja Harjumaal.
Oja saab alguse Harku järvest ja suubub Kakumäe lahte Kakumäe supelrannast lõunas. Oja pikkus on 4,6 km ja valgala on (koos Harku järve valgalaga) 50 km² suurune.
Tiskre oja on varem kandnud Laddenpe ehk Lahepea nime, samuti Kivioja nime. Ojale ehitati paisregulaator 1980. aastal.
Tiskre ja Kakumäe vahel on Tiskre oja purre, mis ühendab Räime ja Roostiku tänavat.
Alari Lell
Alari Lell (sündinud 10. juunil 1976) on endine eesti jalgpallur.
Ta on mänginud paljudes Meistriliiga klubides, sh FC Flora Tallinn, JK Tervis Pärnu, JK Tulevik Viljandi ja FC Kuressaare.
1995 mängis ta kuus kohtumist Eesti jalgpallikoondises.
Heilsarmee
Heilsarmee (Päästearmee) oli Šveitsi ansambel. 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös esindas see nime Takasa all Šveitsi lauluga "You and Me", kuid finaali ei jõutud.
Zach Werenski
2015. aastal valiti ta NHL-i draft'is Blue Jacketsi poolt kaheksanda valikuna. Enne karjääri algust NHL-is mängis ta aastatel 2014–2016 kaks hooaega Michigani Ülikooli meeskonnas ja American Hockey League'i klubis Lake Erie Monsters. 2016. aastal võitis ta Lake Erie Monstersiga Calder Cupi.
2016. aasta märtsis sõlmis ta Blue Jacketsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi ta Blue Jacketsi meeskonnas debüüdi 13. oktoobril 2016. Kaks päeva hiljem lõi ta oma teises mängus San Jose Sharksi vastu oma esimese värava NHL-is. 2016. aasta novembris valiti NHL-i kuu uustulnukaks. Debüüthooajal lõi ta liigas 11 väravat ja kogus 47 punkti, saades sellega Blue Jacketsi ajaloo edukaimaks uustulnukaks.
2018. aastal osales ta Seth Jonesi asemel NHL-i tähtede mängul.
1930. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
1930. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste kõrgeima taseme 10. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna ESS Kalev.
Mängutulemused
Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Kõrõlo Moskalenko
pisi|Kõrõlo Moskalenko pisi|170px|Moskalenko [[kindralmajori vormis (foto tehtud vahemikus 1940–1943) ]] pisi|Kõrõlo Moskalenko [[Kindralleitnant|kindralleitnandi vormis (1943)]]
Aleksei Žukov
Aleksei Žukov on endine Eesti poksija.
Ta osales muu hulgas edukalt Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistes poksis.
Kõrõlo Moskalenko
Kõrõlo Semenovõtš Moskalenko (ukraina keeles Кирило Семенович Москаленко; venepäraselt Kirill Moskalenko; vene keeles Кирилл Семёнович Москаленко; 11. mai 1902 Grišino küla, Jekaterinoslavi kubermang (tänapäeval Donetski oblast, Ukraina) – 17. juuni 1985 Moskva) oli ukraina päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane, auastmelt Nõukogude Liidu marssal.
Aleksei Žukov
1990. aasta septembris Riias toimunud Nõukogude Liidu relvajõudude meistrivõistluste tsooniturniiril pidas ta kuni 67 kg kaalus neli matši ja võitis need kõik.
Kõrõlo Moskalenko
Moskalenko oli kommunistliku partei liige alates 1926. aastast, NLKP Keskkomitee liige 1956. aastast ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik 2.–11. koosseisu ajal.
FARC
pisi|FARCi lipp FARC (Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia – Ejército del Pueblo – 'Colombia Revolutsioonilised Relvajõud – Rahvaarmee') on Colombias tegutsev marksistlik-leninistlik partisaniorganisatsioon.
FARC loodi 1964. aastal Manuel Marulanda Véleze ja teiste Colombia Kommunistliku Partei liikmete poolt ja see pidas madala intensiivsusega sõda valitsusvägede vastu 2016. aasta septembrini, mil FARCi liider Rodrigo Londoño ja Colombia president Juan Manuel Santos sõlmisid Cartagenas rahuleppe.
Aleksei Djumin
pisi|Aleksei Djumin 2016. aastal Aleksei Djumin (vene Алексей Геннадьевич Дюмин, sündinud 28. augustil 1972) on Venemaa poliitik ja ohvitser. 2015–2016 oli ta mõne kuu jooksul Venemaa asekaitseminister.
2012. aastast oli Djumin president Vladimir Putini ihukaitse asejuhataja. 2. veebruaril 2016 sai ta Tula oblasti kuberneriks. Sellel ametikohal asendas ta Vladimir Gruzdevi.
Djumin juhtis Ukraina ametist kõrvaldatud presidendi Viktor Janukovõtši evakueerimist Ukrainast ning sai selle eest Venemaa kangelase aunimetuse.
Djumin on mänginud väravavahina Putini jäähokimeeskonnas.
Nukk (täpsustus)
Nukk on ka perekonnanimi. Selle kandjate hulgas on näiteks:
Aed-jänesekapsas
Aed-jänesekapsas (Oxalis corniculata) on jänesekapsaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Aleksei Žukov (jalgpallur)
2008–2010 mängis ta klubis FC Lootus Kohtla-Järve.
Vabaduse kell
pisi|Vabaduse kell (aprill 2007) Vabaduse kell on Tallinnas Vabaduse väljakul asuv mälestussammas. Samba kavandas Leonhard Lapin ja see avati 20. detsembril 2003.
Mustal marmoralusel kõrguvad kaks 12-meetrist sammast – sinine metallist ja valge paekivist. Koos sümboliseerivad nad igavikulisust (must), kaasaega (sinine) ja vabadusideaale (valge). Kunstnike ja arhitektide liidud protesteerisid, kuna väljaku planeeringut polnud ikka veel kehtestatud.
Seabrooki Eesti Selts
Seabrooki Eesti Selts (inglise keeles Seabrook Estonian Society) on USA eestlaste selts, mis tegutseb USAs New Jersey osariigis Seabrookis.
Seltsi esimees on Eevi Truumees.
Narva Garnisoni kalmistu
Narva Garnisoni kalmistu on kalmistu Narva linnas aadressiga Garnisoni kalmistu, Jõesuu tänava (algselt Surnuaia uulitsa ja Surnuaia tänava) ääres. Kalmistu geograafilised koordinaadid on thumb|right|[[Narva Vabadussõja mälestussammas, Narva Garnisoni kalmistul]]
1919. aastal rajatud Vabadussõja hukkunute kalmistu, avati ametlikult 1921. aastal, kui kalmistu keskmes valmis monument, Narva Vabadussõja mälestussammas. pisi|left|[[Siivertsi kalmistu alad ja Surnuaia tänav 1929. aasta Narva linnaplaanil]] Piirkonnas, Siivertsi kalmistuks nimetataval maa-alal on asunud Narva Aleksandri, Kreenholmi, Narva rootsi-soome Mihkli kiriku soome koguduse, Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku ja Narva Peetri kiriku Peetri koguduse surnuaed ning mitu muud väiksemat matmispaika. Laialdasem matmine lõpetati Siivertsi kalmistul 20. sajandi keskpaiku.
Algselt 194 kalmule püstitatud puuristid asendati 1927. aastal malmristidega.
Teise maailmasõja käigus, 1944. aasta kaitselahingutes sai garnisoni kalmistu monument küll kannatada, kuid suuremas osas siiski säilis ja hävitati see ilmselt esimestel sõjajärgsetel aastatel. 1960. aastatel murti kalmudelt maha malmristid, 1970. aastatel hävitati Jõesuu tänava laiendamisel väravapostid ning lükati segi teepoolsed hauad.
1995. aastal asuti Vana-Narva Seltsi eestvedamisel kalmistut taastama. Hävinud metallriste kalmudel teadlikult ei taastatud (osa originaalseid riste on hoiul Narva Muuseumis)
Kauba tänav (Tartu)
Tänav kulges kesklinnas Vallikraavi tänava jätkuna kuni Emajõeni.
Kauba tänava Poe tänava poolses küljes asus Kaubahoov.
Teise maailmasõja aegsel pommitamisel hävisid tänava äärsed hooned, ning tänavat enam ei taastatud. Tänava kohale rajati Kaubahoovi park ehk keskpark.
Ragana
Ragana on küla (lielciems) Lätis Sigulda piirkonnas, Krimulda valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel ja jääb A3 maantee äärde. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Aastal 2006 oli külas 1168 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 1194, aastal 2022 aga 1179.
pisi|tühi|Endine Krimulda piirkonna administratiivhoone
Vichte
Vichte on hollandikeelne asula Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Kortrijki ringkonnas Anzegemi vallas.
Kuni ühendamiseni Alzegemi vallaga 1977. aastal oli Vichte omaette vald.
Jaunpiebalga
Jaunpiebalga (vanasti ka Kaugurieši) on asula Lätis Cēsise piirkonnas, Jaunpiebalga valla halduskeskus. Küla asub Koiva jõe kaldal, merepinnast 163 meetri kõrgusel. Asulas oli Jaunpiebalga mõisa (Neu-Pebalg) süda.
Asula tekkis Gauja jõe vasakule kaldale Jaunpiebalga mõisakompleksi ja Piebalga raudteejaama juurde. Aastal 1950 sai Jaunpiebalgast alev, aastast 1990 on see jälle küla. Aastail 2009-20021 oli asula Jaunpiebalga piirkonna halduskeskuseks.
Külas on raamatukogu, keskkool, kultuurimaja, seal asuvad piirkonna administratiivhooned. Jaunpiebalgas valmistatakse õlut ( "Piebalgas alus") ja mööblit ("Wenden Furniture"). Vaatamisväärsusteks on piirkonna muuseum ja luteri kirik. Bussipeatustest asuvad seal Piebalgas skola, Jaunpiebalgas sākumskola, Jaunpiebalgas vidusskola, Jaunpiebalgas mežniecība, Jaunpiebalga 2 ja Jaunpiebalga.
Jaunpiebalga kõrtsihoone, Jaunpiebalga luteri kirik (sealhulgas sealsed altar, kantsel ja orel), ning Jaunpiebalga muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Külas asub teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu. Ka asub sealsel kalmistul hukkunud sõdurite ühishaual mälestusmärk.
Aastal 2015 oli külas 1020 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 948, aastal 2022 aga 868.
Kalmetemägi
Kääbastik koosneb 12 ümarast kääpast mille läbimõõt on 6–13 m ja kõrgus kuni 1,4 m. Kääbastest on leitud tuhka ja luutükikesi mis viitavad põletusmatustele. Kääbastest edelasse jäävat Võhandu jõe urgoru järsku liivakiviseina kutsuvad kohalikud Kalmetemüüriks.
Kääpaid käis kaardistamas 1848. a. Friedrich Reinhold Kreutzwald kes märkis, et paari kääbast ümbritsevad kiviringid. 1/3 kääbastest on hästi säilinud, ning et paaril kääpal on märgata mõne nädala vanuseid varanduseotsijate kaevamiste auke.
Kääpaid on uuritud arheoloogilise väljakaevamisega 1980 aastal Silvia Laul juhendamisel. Ühel kääpal tehti vertikaalne läbilõige ja teisel horisontaalne kaevamine (kohalike inimeste mäletamist järgi). Väljakaevamiste aruannet pole avaldatud
Lammas (perekond)
Lammas (Ovis) on veislaste sugukonda (Bovidae) kitslaste alamsugukonda (Caprinae) kuuluv mäletsejate perekond, mille kõige levinum ja tuntum liik on kodulammas (Ovis aries). Perekonda kuulub viis või enam liiki, nende seas kodulamba eellaseks peetavad mägilammas (Ovis ammon) ja muflon (Ovis orientalis orientalis).
Lammastele seisab lähedal ka muskusveis (Ovibos moschatus), keda varem on arvatud pigem veiste hulka kuuluvaks.
Liigid
Tänapäeval on ametlikult tunnustatud viis lammaste perekonna liiki ning arvukalt alamliike, ent mõnd alamliiki kaldutakse ka iseseisvaks liigiks pidama. Peamised lammaste liigid ja alamliigid on järgmised:
Püha Kanuti gild
Püha Kanuti gild ehk Kanuti gild (saksa keeles Kanutigilde) oli katoliku pühaku Knud Lavardi (1096–1131, kanoniseeritud 1169) järgi nimetatud gild.
Keskajal oli Kanuti gild mitmes Põhja-Euroopa linnas.
Tallinna Kanuti gild asutati arvatavasti 13. sajandil, esimest korda on seda mainitud kirjalikes allikates aastal 1326.
Kanuti gild tegutses Tallinnas Kanuti gildi majas Pikk tänav 20. pisi|Kanuti gildi hoone Tallinnas (september 2011)
Esialgu kuulusid Kanuti gildi käsitöölised ja kaupmehed. Kui tekkis Suurgild, läksid kaupmehed sinna üle ja Kanuti gildi jäid nii-öelda peenemad käsitöölised. Kui aastal 1698 suleti Oleviste gild, hõlmas Kanuti gild sealtpeale kõiki organiseerunud käsitöölisi. Eestis likvideeriti gildid 1920. aastal. Tallinna Kanuti gildi ja Toompea Toomgildi järglasena tegutses Tallinna endiste St. Kanuti ja Toomgildi käsitöömeistrite ühing.
Tallinna Kanuti gildi kuulusid järgmised tsunftid: kingseppade (esmamainitud 1335), pagarite (1335), sadul- ja rihmaseppade (1335), rätsepate (1337), (1337), seppade (1374), vaskseppade (1374), raud- ja relvaseppade (1374), kullasseppade (1393), vööseppade (1459), kirurgide (1466), maalijate (1513), klaasseppade (1513), tislerite (1513), ratas- ja tõllasseppade (1632), pottseppade (1643), lukkseppade (1644), treialite (1650), nööbi- ja poorditegijate (1650), kordiaaniparkalite (1657), tinavalajate (1660), kübarseppade (1663), seemis- ja valgeparkalite (1668), möldrite (1687), kinnas- ja kukkurseppade (1688), saksa müürseppade (1690), frisööride (1733), parukategijate ja pärlitikkijate (1755), koogipagarite (1764), raamatuköitjate (18. sajand), toolitegijate (1804) ning mehaanik-tehnikute (1896) tsunft.
Tallinna Kanuti gildi liikmed olid peamiselt sakslased. Eestlaste liikmeksvõtmist tõkestati eriti aastail 1508–1698.
9. juunil 1920 võttis Eesti Asutav Kogu vastu Seisuste kaotamise seaduse, millega kaotati Eestis seisused. Seisuslikuks kuulutatud asutused tuli likvideerida, sh gildid ja nende varad võõrandada. 1921. aasta suvel (9.07.–30.08) võeti Kanuti gildi liikuv ja liikumatu vara koos arhiivide, kirjade ja raamatutega ja tema poolt ülalpeetavate asutustega Töö- ja hoolekandeministeeriumi poolt üle riigi haldusse, Kanuti gildi varad võeti üle sama aasta oktoobri lõpul. Kanuti gildi liikumatu varana võeti üle Kanuti gildi maja Pikk tänav 20, Maria Varjupaik Uus tänav 16 ja Kanuti gildi aed (ülevõtmisaktis Rahwa aed) Aia tänav 14/ Merepuiestee 5.
Uus algus
"Uus algus" on Birgit Õigemeele neljas stuudioalbum. See ilmus 3. detsembril 2013.
"Uus algus" on countrysugemetega popmuusika plaat, mille on välja andnud plaadifirma Enjoy Entertainment. Plaadil on üksteist tundeküllast laulu, millest tervelt üheksale on muusika kirjutanud Mihkel Mattisen. Teised kaks autorit on Timo Vendt ja Jakko Maltis. Laulude sõnade autorid on teiste seas Silvia Soro ja Mihkel Mattisen. Albumi miksis ja masterdas Siim Mäesalu ning produtseerisid Mihkel Mattisen ja Timo Vendt. Tegevprodutsendiks Indrek Sarrap.
Phothi sadam
pisi|Phothi sadam Phothi sadam (gruusia keeles ფოთის საზღვაო ნავსადგური) on Musta mere idaranniku üks peamisi meresadamaid, mis asub Rioni jõe suudmes Phothi linnas Gruusias. See on Transkaukaasia koridori (TRACECA) ristumiskoht, mis ühendab Constanţa sadamat (Rumeenias) ja Varna sadamat (Bulgaarias) Kaukaasia sisemaal ja selle taga asuvate Kaspia ümbruse ja Kesk-Aasia riikidega.
Seattle'i Eesti Selts
Seltsi esimees on Kristi Urv-Wong.
Diedrik von Essen
Dietrich von Essen (1620 Selgase, Kihelkonna kihelkond – 10. märts 1678 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane ja kuninglik troman.
Ta osales Magnus Gabriel De la Gardie ja Gustaf Horni alluvuses sõdades Saksa, Poola ja Taani vastu, Vene-Rootsi sõja ajal teenis ooberstleitnandina 4. detsembrist 1657 ooberst Mellini rügemendis (Mellins regemente), 1659 Bauska komandant Kuramaal ja 14. maist 1674 Hämeenlinna rügemendi ooberst.
Ta maeti 1681 Hollola keskaegsesse kivikirikusse Soomes, kus asus ka tema vappepitaaf, mis 20. sajandi alguses viidi Soome Rahvusmuuseumisse.
Talle kuulusid Selgase, Koiskala ( Koiskalan säteri, Nastolas), Björkholmi, Laholmi ja Tervsundi (Terfsund) mõisad.
Perekond
Ta oli esmalt abielus Christina Maria Brakeliga ja seejärel Anna Polliga (surnud 1682), kes oli Henrik von Polli tütar. Abieludest sündisid:
Rõngu mõisa kalmistu
Rõngu mõisa kalmistu on kalmistu Rõngu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tilga külas Elva vallas Tartu maakonnas. Kalmistu jääb Rõngu mõisa südamest linnulennult umbes 1,1 km kaugusele idakagusse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Manteuffelid tõenäoliselt ajavahemikul 19. sajandi algusest kuni mõisa müügini 1875. aastal.
Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see maha jäetud ja rüüstatud.
Wilderness
Wilderness (afrikaani keeles Wildernis) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul, George'ist umbes 7 km ida pool.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wildernessi elanikest värvilised 47,21%, valgeid 38,53%, mustanahalisi aafriklasi 11,96%, India või Aasia päritolu inimesi 0,55% ja teisi 1,75%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 68,53% inimesi, inglise keelt 23,67% ja koosa keelt 4,90%.
Katuži
Küla asub valla lõunaosas.
Mazkatuži muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,76 meetrit, pärnad ümbermõõtudega 4,74 meetrit, 3,51 meetrit ja 4,26 meetrit, vaher ümbermõõduga 3,62 meetrit ning tammed ümbermõõtudega 4,65 meetrit, 4,22 meetrit ja 5,36 meetrit on looduskaitse all. Šventoji jõe kallas jääb Sventāja jõe oru hoiualale.
Baltic Screen Media Review
Baltic Screen Media Review on ingliskeelne eelretsenseeritav ajakiri, mida alates 2013. aastast annab välja Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituut (BFM).
Ajakirjas käsitletakse erinevaid ekraanimeedia vorme, mis on kas valminud Läänemere regioonis või kajastavad selle piirkonna kultuure. Enamat tähelepanu regiooni riikide audiovisuaalkultuuride vastastikustele seostele ja mõjudele. Artiklites käsitletakse filmikunsti, televisiooni, interaktiivset meediat, videokunsti ja -mänge, liit- ja virtuaalreaalsust jpm.
Digitaalarhiivindus
Digitaalarhiivindus on arhiivinduse haru, mis tegeleb digitaalsete andmete alalise säilitamisega.
Baltic Screen Media Review
Ajakiri ilmub trükis üks kord aastas ning vaba ligipääsuga ka veebis kirjastuse Sciendo väljaandena.
Digitaalarhiivindus
Digitaalarhiivindus Eestis
Digitaalarhiivindusega alustas Rahvusarhiiv 1990. aastate lõpus. 2008. aastal jõuti universaalse arhiveerimismooduli valmimiseni. 2010 ja 2011 valmisid vastavalt digitaalarhiivi vastuvõtumoodul ja tehnilise teatmestu moodul ning digitaalarhiivi hoiumoodul.
Jacques Chaban-Delmas
Jacques Chaban-Delmas (sünninimi Jacques Michel Pierre Delmas; 7. märts 1915 Pariis – 10. november 2000 Pariis) oli Prantsusmaa riigitegelane.
Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminar
Seminari pidas ülal Liivimaa rüütelkond ja sellesse võeti vastu kreiskooli või kihelkonnakooli lõpetanud, vähemalt 17aastased noormehed. Õpilaste hulgas oli nii eestlasi, sakslasi, lätlasi kui ka venelasi. Õppeaeg koolis kestis ametlikult kaks, alates 1865. aastast kolm aastat. Kokku lõpetas Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminari 403 noormeest (sh Rudolf Kallas, Friedrich Kuhlbars, Juhan Kunder, Jakob Pärn ja Kristjan Raud).
Jacques Chaban-Delmas
Jacques Delmas lõpetas Pariisi Poliitikauuringute Instituudi juristi diplomiga. Seejärel teenis ta sõjaväes (juunis 1940 oli Alpi kindlusepataljoni koosseisus nooremleitnandi auastmes). Teise maailmasõja ajal osales Delmas varjunime Chaban all Prantsuse vastupanuliikumises. 1944. aastal oli 29-aastane Jacques Chaban-Delmas üks viiest vastupanuliikumise tegelasest, kellele anti brigaadikindrali sõjaväeline auaste. Samal aastal sai ta Auleegioni ordeni rüütliklassi teenetemärgi.
Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminar
Ajalooline taust
24. jaanuaril 1803 kehtestas Venemaa keiser Aleksander I "rahvahariduse esialgsed eeskirjad" ja 5. novembril 1804 võeti vastu kooliseadus, mis kehtis kogu Venemaa Keisririigis ja mida täiendati 1806. aastal.
Jacques Chaban-Delmas
Pärast sõda sai Chaban-Delmas'st poliitik ja riigitegelane. Ta oli Bordeaux' linnapea kokku 48 aastat (1947-1995), Prantsusmaa Rahvuskogu esimees aastatel 1958–1969, 1978–1981 ja 1986–1988 ning president Georges Pompidou ametiajal Prantsusmaa peaminister (1969–1972). Aastatel 1961–1969 и 1973–1979 oli ta ka Euroopa Parlamendi liige.
Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminar
Ajalooline taust
Kogu Venemaa jagati kaheksaks õpperingkonnaks ja kõik Baltimaade koolid ühendati Tartu õpperingkonnaks, mida haldas Tartu ülikooli juurde loodud "alaline koolikomisjon", ja loodi kolmeastmeline (koos kõrgkoolidega neljaastmeline) koolisüsteem. Kõige madalam kooliaste oli elementaarkool, maakohtades kihelkonnakool. Teise astme moodustasid kreiskoolid (maakonnakoolid maakonnalinnades), kolmanda astme kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.
Tartu koolikomisjon asutas mõne gümnaasiumi, igasse maakonnalinna kreiskooli ja linnadesse elementaarkoolid. 1805. aastal koostas Tartu koolikomisjon kihelkonnakoolide asutamiseks põhjaliku plaani. Sellega nähti ette ka kahe riigi ülalpidamisel loodava õpetajate seminari rajamine. Kihelkonnakoolide asutamise plaanile seisis vastu nii konsistoorium kui ka kohalik aadelkond, kes leidsid, et kihelkonnakoolid kuuluvad nende haldusalasse. Just sel põhjusel on Baltimaades kihelkonnakooli all silmas peetud maa-algkooli, elementaarkoolid olid aga ainult linnaalgkoolid. Siiski asutas 1804. aastal Kanepi praost Johann Philipp von Roth Eesti esimese kihelkonnakooli, kus võisid õppida poisid ja mis tegutses 1817. aastani. Esimese katse maakooliõpetajatele pedagoogilisi teadmisi anda tegi Johann Heinrich Rosenplänter Pärnus. Rosenplänter valis 1814. aastal välja mõned terased noormehed ja proovis nende peal Tartu ülikooli pedagoogilises instituudis omandatud teadmisi, et noormehi õpetajaametiks ette valmistada. Selles „Eesti koolmeistrite koolis" etendas peale usuõpetuse, kirjutamise, rehkenduse ja maateaduse tähtsat osa ka raamatuköitmine, aiatöö ja kasvatusteadus. Rosenplänteri kool tegutses 1820. aastani.
Jacques Chaban-Delmas
Jacques Chaban-Delmas suri 10. novembril 2000 85 aasta vanuses oma majas Pariisis aadressil rue de Lille'i 1 südameatakki.
Ta maeti Pyrénées-Atlantiquesi departemangus Ascainis.
Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminar
Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminari asutamine
Tartu koolikomisjoni liikmed - äsja Saksamaalt saabunud Tartu ülikooli professorid - tegid ettepaneku asutada elementaarkooliõpetajate seminar, Preisi eeskujul kaheaastase kursusena toimiva Tartu Õpetajate Seminari. Kooli asutamine kinnitati 1820. aastal keisri kinnitatud statuudis Tartu õpperingkonnale. Sellega loodi seaduslik alus algkooliõpetajate koolitamiseks. Rajatav ementaarkooliõpetajate seminar oli mõeldud eeskätt linnaalgkoolide jaoks, mis olid aga enamasti saksakeelsed. Eestikeelsed algkoolid tegutsesid üksnes Tartus, Võrus ja Kuressaares. Maakooliõpetajate, eriti kihelkonnakooliõpetajate ettevalmistamise küsimuse üle tahtis otsustada kohalik aadelkond.