cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iluuisutamine
Iluuisutamine Eestis
Rahvusvaheline tegevus taastati Rahvusvahelises Uisutamisliidus (ISU) ajutise liikmena 12. novembril 1991 ja täisliikmena 12. juunil 1993. Eesti Spordi Keskliidus taastati liikmesus 21. mail 1991. Liit on Eesti Olümpiakomitee liige.
Jaanuaris 2010 toimusid Tallinnas Euroopa meistrivõistlused.
Jaanuaris 2022 toimusid Tallinnas Tondiraba jäähallis Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises.
Oksana Solovjova
Oksana Solovjova (sündinud 2. aprillil 1974 Tallinnas) on eestivene arhitekt ja kunstnik.
Õppis aastatel 1997–2005 Rakenduskunsti Kõrgemas Erakoolis, mille lõpetas kahel erialal – arhitektuur ja graafiline disain.
2000. aastal töötas Saksamaal arhitektuuribüroos. Praegu elab Tallinnas.
Tegev eeskätt arhitektina. Kunstnikuna on seotud eestivene mitteformaalse kunstnikeühendusega Ježi.
Paistnud silma konkursil "Tallinna Suveniir 2005" tööga "Tallinna Raekoja pabermudel", mis leidis tunnustamist 20 parema töö hulgas. 2007. aastal võitis konkursi "Saaremaa suveniir 2007" Kuressaare linnuse pabermudeliga.
Sestroretsk
Sestroretsk (soome Siestarjoki, rootsi Systerbäck) on Peterburi haldusalasse kuuluv linn Venemaal. Kaugus Peterburi kesklinnast on 31 km. Asub Soome lahe kaldal Sestra jõe suudmes. Kuulub Peterburi Kurortnõi rajooni.
Ajalugu
Sestroretsk asutati Peeter I poolt 1714. aastal. Aastal 1724 avati seal relvatehas. Linnaõigused sai 1917. aastal.
2008. aastal avati seal Hyundai autotehas.
Hortobágyi rahvuspark
Hortobágyi rahvuspark on Ungari esimene ja kõige suurem rahvuspark. See loodi 1. jaanuaril 1973. Selle pindala 82 000 hektarit.
See hõlmab suure osa Hortobágyi pustast, mis on suurim rohtla Kesk-Euroopas. Rahvuspark asetseb Tisza jõe ja Debreceni linna vahel. Seal leidub 90% Ungaris esinevatest linnuliikidest, sealhulgas palju haruldasi linde, näiteks suurtrapp ja punajalg-pistrik.
IK
IK on lühend, mis võib tähendada:
Per Durst-Andersen
Per Durst-Andersen (sündinud 1954 Frederiksbergis) on taani keeleteadlane.
Sündinud 24. septembril
''Siin on loetletud 24. septembril sündinud inimesi.
Martin Aunin
pisi|Martin Aunin (2007) Martin Aunin (sündinud 17. mail 1971 Tartus) on eesti arhitekt.
Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Aunin Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1993. 1993–1994 viibis Aunin täiendõpingutel Helsingi Tehnikaülikooli arhitektuuriosakonnas. Alates 1995 on ta diplomeeritud arhitekt (vastab magistrikraadile). Aunin läbis täiendavad magistriõpingud Eesti Kunstiakadeemias ja Helsingi Tehnikaülikoolis aastatel 1996–1997.
Alates 1991 on Martin Aunin töötanud Arhitektuuribüroos Masso ja Luup, Rein Murula Arhitektuuribüroos ja Masso Arhitektuuribüroos. Alates 1997 on ta töötanud peamiselt aktsiaseltsis EA-Reng arhitektina, alates 2006 koos arhitektide Martin Melioranski ja Marti Kahuga. 2008 sai ta volitatud arhitekti V kvalifikatsiooni.
Martin Aunini tuntuimad tööd on Eesti Energia maja rekonstrueerimine Lemoni kaubamajaks, Viimsi Püha Jaakobi kirik, Ülemiste hotell ja Hotell Telegraaf Tallinna vanalinnas. Neid töid iseloomustab väljapeetud materjalivalik, hea keskkonnatunnetus ja põnev mahujaotus. Lisaks on Aunin osalenud edukalt mitmel arhitektuurivõistlusel ja saanud mitu arhitektuuripreemiat. Ta on kahel korral olnud nomineeritud Mies van der Rohe auhinnale European Union Prize for Contemporary Architecture: 2003 (Villa Orro) ja 2005 (Ülemiste hotell).
Pentakord
Pentahord ehk pentakord (kr. pentas - viis) on 5-heliline helirida.
Marlies Schild
pisi Marlies Schild (sündinud 31. mail 1981 Admontis) on Austria mäesuusataja, maailmameister ja mitme tiitlivõistluste medali võitja.
Saavutused
pisi
Maailma karikasarja etapivõidud
Marlies Schild on osalenud (<FONT COLOR=Purple>seisuga 29. detsember 2011</FONT>) 186 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 59 korda, millest 33 korral kõige kõrgemale astmele.
Duuma
Duumaks nimetatakse
Must Q
Must Q oli aastatel 1995–1997 tegutsenud Eesti ansambel, mis esitas räpp- ja tantsumuusikat.
Meloodia (täpsustus)
Sõnal "meloodia" on mitu tähendust.
Uusapostlik kirik
Uusapostlik Kirik Eestis
Eestis alustas Uusapostlik Kirik tegevust 1991. aastal, mil registreeriti esimesed kogudused. Kiriku ülesehitamist Eestis on rahastanud peamiselt Saksamaa kogudused.
2020. aastatel on kirikul Eestis 14 kogudust: Aa, Elva, Haapsalu, Jõhvi, Keila, Kuressaare, Mõisaküla, Paide, Pärnu, Rakvere, Tallinna, Tartu, Viljandi ja Võru kogudused. Kirikul on olnud kogudus ka Elva vallas, kus jumalateenistusteks renditi kohalikku õigeusu kirikut.
Arvo Alas
Arvo-Jürgen Alas (20. märts 1943 Tallinn – 18. september 2007) oli Eesti tõlkija ja diplomaat.
Elulugu
Arvo Alas lõpetas 1970 Leningradi Ülikooli norra filoloogina. 1971–1981 töötas ta ajakirja Noorus toimetuses ning alustas selle kõrvalt tegevust tõlkija ja ajakirjanikuna.
Aastatel 1981–1984 töötas Alas Eesti Kirjanike Liidus konsultandina. 1991 asus ta tööle Kopenhaagenisse Balti Informatsioonikeskusesse ning aastatel 1991–1996 oli ta esimene Eesti suursaadik Taanis ja Islandil, 1992–1996 ka Norras.
1997. aastast kuni surmani tegutses Arvo Alas vabakutselise tõlkijana. Arvo Alas suri Taanis ja on maetud Tallinna Metsakalmistule nn uuele kirjanike künkale.
Looming
Tähelepanu- ja tänuväärne on Arvo Alase töö Skandinaavia autorite lasteraamatute tõlkimisel, tema raamatuis leidub teravmeelseid sõnaleide ja uudissõnu. Lisaks avaldas ta ajakirjanduses artikleid Põhjamaade kirjandusest, ühiskonnast ja poliitikast. Huvitava põikena koostas Arvo Alas 1982. aastal enam kui 40-leheküljelise kasahhikeelse kogumiku "Омир Гули. Omir Guli" eesti proosast.
2005. aastal ilmus Arvo Alaselt jutukogu "Piibuleidja".
Isiklikku
Arvo Alasel on kaks poega: ajakirjanik ja tõlkija Askur Alas, kes jätkab isa tööd Skandinaavia kirjanduse eestindamisel, ja ettevõtja Annar Alas.
Rein Veetõusme
Rein Veetõusme (6. detsember 1947 – 19. märts 2009) oli taasiseseisvunud Eesti esimene Statistikaameti peadirektor, kes juhtis Statistikaametit aastatel 1991–2004.
Helilooja
Helilooja (saksa keeles Tonsetzer, Tondichter, Tonschöpfer) ehk komponist (ladina keeles componere 'kokku panema') on inimene, kes loob heliteoseid ehk tegeleb heliloomingu ehk komponeerimisega.
Rein Veetõusme
Haridus
1966. aastal lõpetas Veetõusme Tallinna 1. keskkooli, seejärel õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis.
Helilooja
Helilooja võib enda loodud heliteoseid ise esitada ja/või esitavad (sh tõlgendavad ehk interpreteerivad) neid teised. Tänapäeval luuakse ka elektroakustilist ja elektroonilist muusikat, mille puhul heliteosed luuakse ja/või esitatakse osaliselt või täielikult elektroonika abil isegi kuni esitusinterpretatsiooni puudumiseni.
Anžela Beljakova
Anžela Beljakova (sündinud 1973 Tallinnas) on eestivene kunstnik.
Kunstihariduse omandas ta algul Tallinnas, seejärel Venemaal Mordva pealinnas Saranskis, kus lõpetas F. Sõtškovi nimelise kunstikooli.
Tuntud eeskätt maalija ja tekstiilikunstnikuna. Esinenud isikunäitustega Eestis, Venemaal, Kasahstanis ja Norras.
Kuulub eestivene kunstnike rühmitusse Ježi.
Rein Veetõusme
Töökäik
Märtsis 1991 nimetati Rein Veetõusme Eesti Vabariigi Riikliku Statistikaameti peadirektoriks. Tema juhtimisel loodi aastatel 1993–1994 Statistikaametis uus struktuur ning viidi statistika vastavusse rahvusvaheliste nõuetega. Arendati ka koostööd teiste Baltimaade, Põhjamaade, Euroopa Liidu ja Eurostatiga.
2000. aastal juhtis ta taasiseseisvunud Eesti esimest rahva ja eluruumide loendust ning 2001. aastal esimest põllumajandusloendust.
Rein Veetõusme kuulus ka valitsuse juurde 1993. aastal moodustatud rahvastiku- ja sotsiaalstatistika komisjoni (hiljem isikuandmenõukogu) ja rahvaloenduskomisjoni. Tema algatusel loodi 1992 Eesti Statistikaselts.
Detsembris 2004 lahkus Veetõusme omal soovil Statistikaametist ning siirdus erasektorisse. Talle kuulus 50% perefirmast OÜ Aquatilis, mis osutab kommunikatsiooni- ja reklaamiteenuseid ning peab Tallinnas fotostuudiot, samuti korraldab rahvusvahelisi projekte Gruusias ja Ukrainas. Statistikaameti uueks direktoriks sai Priit Potisepp.
Vaidlus andmekaitse inspektsiooniga
Seoses rahvaloenduse andmete töötlemisega esitas Andmekaitse Inspektsiooni peadirektor Hillar Aarelaid 2000. aastal politseile avalduse kriminaalasja alustamiseks Veetõusme vastu, kuna inspektsiooni hinnangul lõi statistikaamet 10. mail 2000 Veetõusme käskkirja alusel ebaseadusliku andmebaasi. Isikustatud andmeid tohtis Eestis säilitada ja töödelda aga ainult rahvastikuregister.
Veetõusme eitas seaduserikkumist. Samuti väitis Statistikaameti peadirektori asetäitja Ülo Randaru, et isikuline andmekogu tekkis juba seaduses määratletud loenduslehtede täitmisel ja andmekaitse inspektsiooni loogika järgi lähtudes ei oleks rahvaloendust korraldada tohtinudki. Statistikaameti andmebaasi loomise aluseks oli endise rahandusministri Mart Opmanni määrus, mille uus minister Siim Kallas 4. veebruaril 2000 ära muutis, sest õiguskantsleri Eerik-Juhan Truuväli hinnangul oli see vastuolus rahva- ja eluruumide loenduse seadusega. Seevastu toetasid andmekaitse inspektsiooni seisukohta rahandusminister Siim Kallas ja siseminister Tarmo Loodus. Siseministeeriumi pressiesindaja kinnitas BNS-ile, et sisuliselt petab statistikaamet rahvast, kuna lubas loenduse eel isikustatud andmeid mitte kasutada, loob aga tegelikult teist rahvastikuregistrit.
Vaidlus lahenes kokkuleppega, mille järel hakkas Statistikaamet andmeid kontrollima mitte isikustatud andmete, vaid loenduslehtede järgi.
2004. aastal kerkis teema taas ajakirjandusse seoses riikliku statistika seaduse menetlemisega Riigikogus. Andmekaitse inspektsiooni peadirektor Urmas Kukk leidis, et Statistikaamet kogub inimeste kohta andmeid, mida riik tegelikult ei vaja, luues neist Euroopa Liidu reeglitega keelatud superandmebaasi. Isikustatud andmete kogumise mõttekuses kahtles ka rahandusminister Taavi Veskimägi. Vastuseks kriitikale möönis Veetõusme, et statistikaamet võiks loobuda isikustatud andmete kogumisest, ent rahvastikuregistri andmete kasutamisest tema hinnangul statistika tootmiseks ei piisa.
Harrastused
Aastatel 1966–1968 mängis Veetõusme TPI puhkpilliorkestris klarnetit.
Kanepbanaan
Lehed
Lehelabad on piklikud, tipu suunas kitsenevad, 1,5–2 m pikkused, 40–50 cm laiused, otsast kitsad ja tömbid, aluse juures ümarad. Lehe pooled on aluse juures ebavõrdsed. Keskrood on roheline nagu lehelaba. Leherootsud on 40–50 cm pikkused, tugevapoolsed ja kõvad.
Õied
Õisikuraag on paljas või kergelt udemetes. Kandelehed on rohelised, kuni 50 cm pikkused, väga teravad. Alumised õied on emasõied, ülemised isasõied.
Emasõisi on kandelehe kohta umbes 10 kahes reas. Sigimik on 5 cm pikkune, roheline, paljas.
Ebavars
Nagu teistelgi banaanidel, moodustavad üksteise sisse keerdunud lehetuped toruja ebavarre. Ebavarred on 2,5–4 m kõrgused. Nende läbimõõt on aluse juures 15–20 cm. Nad on rohelised või lillakad, alt võivad olla isegi mustad. Lehetuppedel ja leherootsudel puudub vaha.
Levik
Kanepbanaan on pärit Filipiinidelt ja Kalimantanilt, kultuurtaimena kasvatatakse ka mujal troopikas, sealhulgas Malaisias, Austraalias, Aafrikas, Costa Ricas jm.
Kasutamine
Kanepbanaani on kultuurtaimena hakatud kasvatama Filipiinidel 16. sajandil. Praegu on tal mõnel pool suur tähtsus, sest temast saadakse tugevat ja vastupidavat tekstiilikiudu manillat. Seda kiudu, mille pikkus ulatub 2 meetrini, saadakse alates taime kolmandast eluaastast ebavarrest ja leherootsude servadest. Kiud eemaldatakse mehaaniliselt lehtede välispinnalt.
Szeged
Szeged [sägäd] on komitaadi õigustega linn Lõuna-Ungaris, Csongrád-Csanádi komitaadi keskus. Asub Tisza jõe ääres. Elanike arv on 163 700 (2003).
Szeged on elanike arvult kolmas linn Ungaris.
Linnas asub Szegedi Teadusülikool.
Püha Nikolause kirik
Püha Nikolause kirikuid on mitu:
Õigeusu kirikud
Teised pühale Nikolausele pühitsetud kirikud:
Tartu Akadeemiline Meeskoor
Tartu Akadeemiline Meeskoor (lühend TAM) on asutatud 1912. aastal. Koori asutajaks ja esimeseks dirigendiks oli Juhan Simm, helilooja, koori- ja orkestrijuht. Kui Eesti esimesse üliõpilaskoori koondusid lauljad mitmest üliõpilasseltsist ja korporatsioonist, siis tänapäeval laulavad kooris Tartu Ülikooli ja Eesti Maaülikooli üliõpilased, vilistlased ja õppejõud. Aktiivsete lauljate arv on praegu 50 ringis.
2017. aastast on koori peadirigent Kuno Kerge, teda abistab dirigendina Made Ritsing ja hääleseadjana Taavi Tampuu.
Ajalugu
Tartu Akadeemiline Meeskoor asutati 1912 Eesti Üliõpilaste Ühendatud Meeskoorina (nimetatud ka Tartu üliõpilaste meeskooriks). Algaastail esineski TAM põhiliselt Tartus ja linna lähemas ümbruses, tihti astuti üles aktustel ja üliõpilaspidudel. 1926. aastal toimus uue dirigendi Leenart Neumani eestvõttel esimene pikem kontserdireis – Austriasse ja Ungarisse. 1933 asus koori dirigendi kohale Richard Ritsing, kes juhatas koori 1974. aastani. 1937. aastal, koori 25. aastapäeva puhul käidi seni pikimal kontserdireisil Euroopas, kus esineti seitsme riigi 12 linnas. Kuigi meeskoori töö ei seiskunud päriselt ka Teise maailmasõja ajal, võib uuest tõusust rääkida 1950. aastate alguses. Korduvalt esineti Moskvas ja Leningradis, käidi Kiievis, Riias, Vilniuses.
1956. aastal pani Tartu Akadeemiline Meeskoor koos Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskooriga aluse üliõpilaste laulu- ja tantsupidudele Gaudeamus, mis toimuvad vaheldumisi Eestis, Lätis ja Leedus ning on kõrvuti üldlaulupidudega väga populaarsed. 1970. aastad said koorile reisiderohkeks. Kontserdireisid viisid Taga-Kaukaasiasse, Kesk-Aasiasse, Baltikumi, Poola ja Saksa DV-sse. 1974. aastal võttis Richard Ritsingult peadirigendikepi üle tema poeg Alo Ritsing, kes oli isa kõrval koori dirigendina tegutsenud aastast 1963.
Uuel sajandil tüürib koori uus põlvkond dirigente. Kuno Kerge, kes on omal ajal H. Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis olnud Alo Ritsingu õpilane, võttis 2017. aastal teatepulga üle ja on praegu koori peadirigendiks. Temale lisaks on koori juhendamas ja koormeistri ülesandeid täitmas Alo tütar Made Ritsing.
Muusikaline tegevus
Tartu Akadeemiline Meeskoor on Eesti koorimuusika traditsiooni innustunud jätkaja. Koori repertuaaris on alati olnud Eesti koorimuusika klassikat ja kaasaegsete autorite teoseid. Igal hooajal laulab koor ka Alo Ritsingu kirjutatud palu, millistest mitu on pärjatud Eesti koorimuusika loomekonkurssidel kõrgeimate kohtadega.
Ida-Beskiidid
Ida-Beskiidid (poola Beskidy Wschodnie, slovaki Východné Beskydy, ukraina Східні Бескиди (Shidni Beskidõ)) on mäestik Euroopas, osa Karpaatidest. Sinna kuuluvad Madal-Beskiidid ja Bieszczady mäed. Kõrgus kuni 1348 meetrit.
Tartu Akadeemiline Meeskoor
Muusikaline tegevus
Meeskoor on rahvuslikkuse alustala. Üheskoos juletakse teha ja lauluga välja öelda, mis üksi jääks tegemata või ütlemata. Nii toetas koor lauluga fosforiidisõda, osaleti Balti Ketis ja paljudel teistel üritustel, mis aitasid Eesti taas iseseisvusele. Tänapäeval osaleb koor laulupidudel, tähistab Rahvusülikooli ja Eesti Maaülikooli tähtpäevi ning osaleb ka Eesti Vabariigi aastapäeva lipuheiskamistseremoonial Tartu Tähetorni jalamil.
Narva kultuur
Narva kultuur ehk Narva etapp oli esimene keraamikat kasutav kiviaja kultuur Eesti alal Eesti esiajaloos.
Tartu Akadeemiline Meeskoor
Muusikaline tegevus
Koor on oodatud esineja ka kergema muusika üritustel. Nii osales koor 2009. aasta mais ansambli Rosta Aknad koosseisus Tartu Levimuusikapäevadel ja TV3 meelelahutuslikus saates „Eesti otsib lemmiklaulu“. Viimases valitigi TAM-i esitatud „Koit“ (T. Mägi) parimaks, mistõttu tuli kooril korduvalt laulu esitada nii mitmel pool kontserdilavadel kui ka televisioonis. Aegade jooksul on koostööd tehtud mitmete tuntud artistide ja ansamblitega nagu Justament, Noorkuu jt.
Narva kultuur
Praegu paigutatakse Narva etapp mesoliitikumi lõppu (umbes 5200–3900 eKr) ehk püügimajanduslikku kiviaega. Varem käsitleti seda neoliitikumi esimese järguna (5000–4000 eKr), kuna mesoliitikumi defineeriti siis keraamikaeelse ajastuna.
Tartu Akadeemiline Meeskoor
Muusikaline tegevus
Meeskoori laulmisi on aegade jooksul talletatud 27 helikandjale, mitmed neist on koori enda soolokogumikud. 2008. aastal valmis üksnes Eesti koorimuusikat kajastav CD "Eesti laul". See neljal märtsipäeval hoole ja armastusega valminud plaat, mis sisaldab ka hulga Richard ja Alo Ritsingu sulest pärit kauneid ja tuntud teoseid, pälvis Eesti Kooriühingu aasta kooriplaadi nimetuse.
Narva kultuur
Peale Eesti levis samasugune kultuuriilming ka Lätis, Põhja-Leedus, Põhja-Valgevenes ja Loode-Venemaal. Arvatakse, et keraamikat õppisid seni piirkonnas levinud Kunda kultuuri asukad valmistama lõuna- ja kagu poolt lähtunud kultuurimõjude tagajärjel. Oma nime sai kultuurijärk ja sellele iseloomulik keraamika (Narva keraamika) 1950. aastatel Narva jõe alamjooksul uuritud muististe järgi. Praeguseks on Eestis teada üle 25 Narva kultuuri asulakoha.
Tartu Akadeemiline Meeskoor
Saavutused
Meeskoori on saatnud edu konkurssidel nii Eestis kui ka välisriikides. Viimastest saavutustest võib esile tuua 2018. aasta novembris Eesti Meestelaulu Seltsi võistulaulmisel A-kategooria I koht, 2016. aastal A-kategooria meeskooride ja folk-kategooria võidud Interkulturi rahvusvahelisel koorikonkursil Austrias ning 2018. aastal A-kategooria meeskooride võit konkursil "Canta al Mar" Hispaanias ).
Bremerhaven
pisi|Vaade Bremerhavenile Bremerhaven on kreisivaba linn Loode-Saksamaal Põhjamere ääres Geeste jõe suudmes.
Koos 53 km lõuna pool asuva Bremeni linnaga moodustab ta Bremeni liidumaa.
Elanike arv on 117 000 (2005).
pisi|Bremerhaveni asendiplaan
Manivald Kasepõld
pisi|Manivald Kasepõld (2021) Manivald Kasepõld (15. veebruar 1952) on Eesti sõjaväelane, kindralmajor.
Oli Kaitseliidu Harju maleva pealik 9. augustist 1990 kuni 19. augustini 1991 ja Kaitseliidu ülem 10. novembrist 1990 kuni 16. novembrini 1992.
1995. aastal anti Kasepõllule kolonelleitnandi auaste.
Riigireetur (film)
"Riigireetur" on 2009. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm Herman Simmist.
Jelovaja
Jelovaja (vene Еловая, Большая Еловая; ka Чижандзи) on jõgi Aasias Venemaa Krasnojarski krais. Voolab Lääne-Siberi madalikul soisel alal valdavalt loodesse, suubub vasakult Ketti.
Riigireetur (film)
Filmi režissöör on Erle Veber, stsenaristid Mihkel Kärmas ja Rasmus Kagge.
Tootja on Testfilm/NBN, koostööpartner Eesti Rahvusringhääling.
Artūrs Irbe
Artūrs Irbe (sündinud 2. veebruaril 1967 Riias) on läti jäähokitreener ja endine jäähokimängija, väravavaht.
1991. aastal emigreerus ta Põhja-Ameerikasse, kus mängis NHL-is. 2004. aastal naasis ta Euroopasse ja mängis kuni 2007. aastani.
2006. aasta Torino olümpiamängudel oli ta Läti lipukandja.
Berend Johann von Schulmann
Berend Johann von Schulmann (12. veebruar (vkj 2. veebruar) 1660 – 10. oktoober (vkj 29. september) 1746 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane ja Eestimaa rüütelkonna peamees.
Berend Johann von Schulmann sündis Ao, Salla, Koila, Mõisamaa ja Tammiku mõisniku Berend von Schulmanni (1623–1709) ja Tõdva-Kõnnu mõisnik Otto Reinhold von Nierothi ( –1654) lese Gertrude von Baranoffi ( –1694) pojana. Gertrude oli ka Rootsi väejuhi ja riigitegelase Carl Gustaf Nieroth ema.
Ta teenis Rootsi armees kus sai majori auastme. 1713–1715 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Ao, Salla, Koila ja Mõisamaa mõis
Perekond
Berend Johann von Schulmann abiellus 1684. aastal Anna Elisabeth von Uexkülliga. Abielust sündis seitse last kes kõik surid noorelt.
Valga Jaani kiriku orel
pisi|[[Valga Jaani kiriku orel. Orelimeister Friedrich Ladegast, 1867]] Valga Jaani kiriku orel on Friedrich Ladegasti 1867. aastal ehitatud orel Valga Jaani kirikus, esimene ja ühtlasi ainus algselt säilinud Ladegasti orel Eestis.
Oreli päritolu ja kirjeldus
Valga Jaani kiriku orel on ehitatud Friedrich Ladegasti töökojas Weißenfelsis Saksamaal, toodud Valgasse ja kohapeal üles pandud. Oreli maksumus oli 2650 rubla, mis oli tol ajal suurema talu hind. Tellija oli Valga seminari juht Jānis Cimze. Valga Jaani kiriku orel on tihedalt seotud Cimze seminariga, sest selles seminaris õpiti ka orelimängu.
Valga orel on kahe manuaali, pedaali ja 21 registriga orel. Kõla poolest on ta hilisbaroki-vararomantismi orel, millel on võimalik mängida nii 17.–18. sajandi kui ka 19.–20. sajandi alguse orelimuusikat.
Oreli haruldus
Valga Jaani kiriku orelit võib pidada haruldaseks, sest see vana pill on ehitatud tuntud saksa oreliehitaja Friedrich Ladegasti poolt – kes oli 19. sajandi tuntuim orelimeister Gottfried Silbermanni järel – ja ta on säilinud algsel kujul. Tänapäeval peetakse väga lugu vanadest algupärastest orelitest. Valga Jaani kiriku orel kuulub õigustatult Euroopa 200 parima instrumendi hulka – kõrvuti selliste meistrite orelitega nagu Arp Schnitgeri (1648–1719) baroksed pillid, Gottfried Silbermanni (1683–1753; tegi koostööd Johann Sebastian Bachiga), Aristide Cavaillè-Colli (1811–1899) ja Friedrich Ladegasti (1818–1905) omad.
Valga Jaani kiriku orel restaureeriti Olev Kentsi orelitöökoja poolt aastatel 1998–2004 ja avati taas 8. juulil 2004.
Valgas toimuvad regulaarselt orelikontserdid. Jaani kiriku orelil on esinenud tipporganiste, näiteks James David Christie Ameerika Ühendriikidest, Olli Porthan ja Markku Mäkinen Soomest, Pieter van Dijk Hollandist ja paljud teised – Saksamaalt, Itaaliast, Taanist, Rootsist ning loomulikult Eestist. Alates 1993. aastast töötab ja mängib sellel orelil Jüri Goltsov, Valga Jaani kiriku organist.
Orelist leitud dokumendid
Tallinna toomkiriku suurt orelit (enne ümberehitamist III/49) ja Valmiera kiriku suurt orelit (III/33) ta siin veel ei maini, sest need on ehitatud hiljem, vastavalt 1878. ja 1886. aastal.
Oreli alumise lõõtsa seest leiti ootamatult veel teinegi kiri, mille on kirjutanud – ja ilmselt salaja – Friedrich Ladegasti töölised, sest orelisse tohtis märkusi kirjutada ainult oreliehitaja ise. Kiri on pliiatsiga kirjutatud ja nüüd saksa keelest tõlgitud eesti keelde – nii nagu oli võimalik lugeda vanas saksakeelses kirjas. Lõõtsas asuv tekst on järgmine:
Oreli dispositsioon
Orelil on järgmine dispositsioon:
Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel = Tulemused =
10 km
Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 87 võistlejat Riike: 34 Olümpiavõitja 1998: Ole Einar Bjørndalen Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
12,5 km jälitussõit
Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 57 võistlejat Riike: 25 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
20 km
Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 87 võistlejat Riike: 34 Olümpiavõitja 1998: Halvard Hanevold Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
7,5 km
Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 74 võistlejat Riike: 27 Olümpiavõitja 1998: Galina Kukleva Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
10 km jälitussõit
Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 52 võistlejat Riike: 24 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
15 km
Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 71 võistlejat Riike: 26 Olümpiavõitja 1998: Ekaterina Dafovska Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
4x7,5 km teatesõit
Kuupäev: 18. veebruar Osavõtjaid: 60 võistlejat Riike: 15 Olümpiavõitja 1998: Uschi Disl Martina Zellner Katrin Apel Petra Behle Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
= Medalitabel =
Velle Kadalipp
Velle Kadalipp (sündinud 25. märtsil 1963 Viljandis) on eesti arhitekt.
Aastatel 1986–1993 töötas Velle Kadalipp riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. 1993–1997 töötas ta arhitektuuribüroos Entec AS arhitektina. 1997–1999 tegutses Velle Kadalipp vabakutselise arhitektina. Alates 1999. aastast on Velle Kadalipp olnud tegev arhitektuuribüroos JVR OÜ.
Velle Kadalipu tuntumad tööd on kortermaja Kaupmehe tänaval Tallinnas, korterelamud Pähkli tänavas Maarjamäel ja kortermaja Tatari tänaval. Lisaks nendele on Velle Kadalipp projekteerinud büroohooneid ja osalenud arhitektuuribüroo JVR kollektiivi koosseisus arhitektuurivõistlustel.
Velle Kadalipp on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Christopher Cradock
Ta hukkus Coroneli lahingus võitluses Maximilian von Spee eskaadriga.
Ohtlik jaanipäev
"Ohtlik jaanipäev" (rootsi keeles "Farlig midsommar") on Tove Janssoni muumilugude viies raamat, kirjutatud aastal 1954.
Sisu
Lähedalasuv vulkaan põhjustab hiidlaine, mis ujutab üle kogu Muumioru. Muumipere peab koos oma sõpradega uppuvast kodust lahkuma ning nad leiavad endale varjualuse ringihulpiva teatri näol. Raamatu lõpul etendatakse seal ka suur näitemäng, mille on heksameetris kirja pannud Muumipapa ning kus on kandvad rollid nii Muumimammal, Mymla tütrel kui ka Misal.
Mahavok
Mahavok on eesti ansambel.
Ansambli tegevus
Ansambel alustas tegevust progressiivse roki ansamblina Spiraal ja seda Padisel. Ansambli liider Heini Vaikmaa on nimelt sealt pärit. Lavale astuti esimest korda Mahavoki nime all veebruaris 1982 ansambli Radar soojendusbändina.
Mahavoki nimi on kokku pandud ansambli algkoosseisu kuulunud muusikute perekonnanimede esitähtedest: Karl Madis, Kalev Aas, Sven Himma, Raul Arras, Heini Vaikmaa, Peeter Oronen ja Kristjan Kirme. Mitmed Mahavoki algkoossseisu liikmed on Georg Otsa muusikakooli estraadiosakonna esimese lennu vilistlased. Kitarrist Vaikmaa sai koos Andres Valkoneniga ainsana oma lennust Uno Naissoo käest ka eraldi kompositsioonitunde.
1982. ja 1983. aastal saadi Tartu muusikapäevadel tulevikulootuse preemia. Heini Vaikmaa loodud värskete kujunditega muusika ning Kare Kauksi isikupärane laulumaneer tõid ansamblile edu nii Eestis kui kaugemal: 1987. aasta Tartu muusikapäevadel võitis Mahavok peaauhinna, samal suvel pälvis Kare Kauks esikoha rahvusvahelisel lauljate konkursil Jurmalas Heini Vaikmaa lauludega "Mägede hääl" ja "Minna lihtsalt nii".
Tuntud festivalidel osalemistest võib veel ära märkida Roskilde festivali (1990), Rock Summeri ja Rabarocki. Pärast mõningast vaheaega naasis Mahavok kontserdilavadele 2008. aastal, kui anti Padise kloostris kontsert Heini Vaikmaa 50. sünnipäeva puhul.
Ansambli algtuumikust on Kalev Aas, Raul Arras ja Heini Vaikmaa koos musitseerinud ligi 50 aastat.
Koosseis
Praegune koosseis
Ansambli koosseisu on varem kuulunud
Mahavokiga üles astunud uue põlvkonna soliste
Boriss Pasternak
Boriss Leonidovitš Pasternak (vene keeles Борис Леонидович Пастернак; 10. veebruar (vkj 29. jaanuar) 1890 Moskva – 30. mai 1960 Peredelkino Moskva lähedal) oli venekeelne luuletaja ja proosakirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat 1958; rahvuselt juut.
Pasternak sündis jõukas peres. Tema isa Leonid Pasternak (sündinud Issaak Pasternak) oli postimpressionistlik maalikunstnik, ema Rosa (sündinud Raitza Kaufman) oli kontsertpianist. Perekonna sõprade ja sagedaste külaliste hulka kuulusid heliloojad Sergei Rahmaninov ja Aleksandr Skrjabin, proosakirjanik Lev Tolstoi ja luuletaja Rainer Maria Rilke.
Skrjabinist inspireerituna astus Pasternak Moskva konservatooriumi, aga 1910 lahkus sealt ja astus Marburgi ülikooli filosoofiat õppima. Kuigi talle pakuti seal tööd filosoofia alal, naasis ta 1914 Moskvasse. Tema esimene luulekogu ilmus samal aastal ning oli mõjutatud Aleksandr Blokist ja vene futurismist. Kuid tema esimesed luuletused olid ilmunud juba 1913.
1920. aastatel ja 1930. aastate algul kuulus Pasternak tunnustatud ja armastatud vene poeetide hulka. NSV Liidu Kirjanike Liidu I kongressil 1934 soovitas Nikolai Buhharin nimetada Pasternaki Nõukogude Liidu parimaks luuletajaks.
Kuid järgmistel aastatel langes ta võimude silmis ebasoosingusse. Algas see 1935, kui ta koos Anna Ahmatovaga kirjutas Stalinile kirja, milles palus vanglast vabastada Ahmatova mehe Nikolai Punini ja poja Lev Gumiljovi. Stalin täitiski nende soovi. Kuid järgmisel aastal hakati Pasternakki avalikult laitma. 1937 ilmutas Pasternak suurt kodanikujulgust, keeldudes alla kirjutamast avalikule kirjale, milles kiideti heaks Mihhail Tuhhatševski ja tema kaaslaste surmamõistmine.
1932. aastal visandas Pasternak esimesed mõttekäigud oma romaanist, mis käsitles oma aja ja põlvkonna saatust. 1945. aasta lõpul hakkas ta seda kirjutama, kuid õige pea jäi see pooleli. Romaan "Doktor Živago" valmis detsembris 1955. Seda NSV Liidus avaldada ei õnnestunud, aga see toimetati salaja välismaale ja ilmus Itaalias 1957. NSV Liidus ilmus "Doktor Živago" alles 1988. aastal. Kuid samizdati kaudu levis see NSV Liidus põranda all juba aastakümneid varem.
1958. aastal määras Rootsi Akadeemia Pasternakile Nobeli kirjandusauhinna "tema olulise panuse ees nii kaasaegsesse lüürikasse kui ka suure vene jutustamistraditsiooni vallas". Seega ei saanud ta Nobeli auhinda ainult romaani "Doktor Živago" eest. 25. oktoobril saatis Pasternak Rootsi Akadeemiale telegrammi, milles tänas neid auhinna eest. Kuid 29. oktoobril saatis ta võimude survel uue telegrammi, milles teatas, et loobub auhinnast.
NSV Liidus puhkes Pasternaki mustamise kampaania. See mõjus halvasti kirjaniku tervisele ja vähem kui kaks aastat hiljem ta suri.
NSV Liidu Kirjanike Liidu Moskva osakonna juhi Sergei Smirnovi hinnangul määrati Pasternakile Nobeli auhind sellepärast, et ta kirjutas NSV Liidust halvasti. Smirnov kirjutas Rootsi Akadeemia kohta: "Nad jätsid märkamata Tolstoi, Gorki, Majakovski ja Šolohhovi, kuid selle eest märkasid Buninit. Ning märkasid alles pärast seda, kui temast sai emigrant, ja ainult sellepärast, et ta sai emigrandiks ja nõukogude rahva vaenlaseks."
Pasternaki järgi nimetati asteroid 3508 Pasternak, mille 1980 avastas Ljudmila Karatškina.
Komandorisaared
pisi|Komandorisaared Komandorisaared (vene Командорские острова) on osa Aleuutidest, piirnevad edelas Vaikse ookeaniga ja kirdes Beringi merega. Pindala 1848 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 751 m. Kuuluvad Venemaale ja moodustavad Kamtšatka krai Aleuudi rajooni.
Saared avastas Semjon Dežnjov 1684. aastal. Komandorisaared said nime Vitus Beringi järgi, kes suri seal 1741 pärast laevahukku. Aleuudid asustasid saared 19. sajandi alguses. Tänapäeval on 2/3 elanikest venelased ja 1/3 aleuudid.
Suuremad saared on Beringi saar ja Mednõi saar.
Dagö
Dagö on Eesti ansambel, mille asutasid 1998. aasta sügisel Lauri Saatpalu, Peeter Rebane ja Tiit Kikas.
2000. aasta suveks oli valmis esimese plaadi materjal, mille etno-folkrokilik kõlapilt osutus nii uudseks, et selle väljaandmisega julges lõpuks riskida vaid plaadifirma Hyperrecords. Risk tasus end kuhjaga, albumit osteti hästi ja 2001. aasta kevadel toimunud Eesti Muusikaauhindade jagamisel tunnistati ansambel parimaks etno/folkartistiks.
2001. aasta suvel võitis Dagö Pärnus "Lühima öö improvisatsioonifestivali" peapreemia, sügisel mängis ta Tallinnas soojendajana enne Jethro Tulli kontserti.
Tiit Kikas lahkus Dagöst 2002. aasta algul, umbes samal ajal ühines ansambliga nende kauaaegne "nähtamatu liige", muusik ja helirežissöör Kristo Kotkas. Sama aasta suvel ilmus kahes versioonis (nn tavaline ja limited edition – laulude arv ja järjekord on mõlemal versioonil sama) nende teine album "Toiduklubi", mis tagas Dagöle järgmistel Eesti Muusikaauhindade jagamistel 2003. aasta kevadel aasta ansambli auhinna.
2003. aasta suvel rändas Dagö kontsertidega mööda Eesti kontserdilavasid koos Ultima Thulega, sügisel ilmus kolmas album "Hiired tuules", mis valiti aasta parimaks bändialbumiks ja Dagö järjekordselt aasta ansambliks. Trummide taha istus Petteri Hasa.
2008. aasta kevadel ilmus Dagö viies stuudioalbum "Möödakarvapai". Lahkus Kristo Kotkas ja helimeheks tuli Lauri Lepik. Samal suvel käis Dagö jälle turneel, seekord koos Chalice'i, Lenna Kuurmaa ja Kristiina Piperaliga. Novembris anti kümnenda sünnipäeva puhul üle Eesti kolm kontserti ja teatati, et ansambli tegevus peatatakse.
Sügisel 2010 alustas Dagö taas stuudios tööd ja uue koosseisuga salvestatud uus album "Plaan Delta" ilmus märtsis 2011. Plaadi ametlik esitluskontsert toimus 10. aprillil Nokia Kontserdimajas. 2011. aasta suvel toimus koos Bonzo ja Tõuniga üle-eestiline tuur "Plaan D – Munadega muusika", mille käigus anti kokku üheksa kontserti – Türil (22. juuli), Pärnus (23. juulil), Haapsalus (24. juulil), Pirital (26. juulil), Rakveres (27. juulil), Tartus (28. juulil), Võru-Kubijal (29. juulil), Kuressaares (30. juulil) ja Raplas (31. juulil).
2020. aasta kevadel ilmus Dagö seitsmes stuudioalbum "Küte".
Koosseis
Ansambli koosseisu kuulunud muusikuid
Kai Künnis-Beres
Ta õppis aastatel 1979–1984 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja lõpetas selle bioloogia erialal, 1994–1995 oli magistriõppes Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja sai magistrikraadi geoökoloogias. Aastatel 1995–1998 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli doktorantuuris, kaitses 1999. aastal väitekirja "Spatio-temporal regulation of bacterioplankton distribution and composition in marine habitats" ja sai doktorikraadi.
Ta on töötanud Tallinna Ülikooli meresüsteemide instituudi teadurina, uurides hüdrobioloogia ja ökoloogia valdkonda.
2022. aastast töötab ta Tallinna Keskkonna ja Kommunaalameti keskkonnahoiu ja -korralduse juhtivspetsialistina.
Poliitiline tegevus
Ta on Eestimaa Rohelise erakonna juhatuse liige.
Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, sai 187 häält ja ei osutunud valituks.
Moskva haldusjaotus
Moskva on jagatud kaheteistkümneks haldusringkonnaks (административные округа), mis jagunevad munitsipaalringkondadeks (муниципальный округ).
thumbnail|300px|Moskva haldusjaotus
Muumipapa
Muumipapa (rootsi Muminpappan, soome Muumipappa) on Tove Janssoni muumilugude üks peategelastest, Muumitrolli isa ja Muumimamma abikaasa.
Nooruses oli ta orb ja paigutati lastekodusse, kuid oma rahutu hinge ja seiklejavere tõttu põgenes ta sealt peagi ning reisis ühes mitmete sõpradega maailmas ringi. Vanemas eas on ta muutunud rahulikumaks ning otsustanud olla igati vastutustundlik pereisa.
Peaaegu alati kannab Muumipapa peas oma musta kübarat, mida eristab kõigist sarnastest selle sisse tikitud kiri "M.P.-le sinu M.M.-lt". Kunagi nooremana on Muumipapa elanud ka ühes paadis kolme Hatifnatiga, et nende elu ja kombeid paremini tundma õppida.
Muumimamma
Muumimamma (rootsi Muminmamman, soome Muumimamma) on üks Tove Janssoni muumilugude peategelasi, Muumitrolli ema.
Ta ei lähe peaaegu kunagi endast välja ning võtab vastutuse ka kõige suuremate hädaohtude eest (olgu selleks siis sabatähe või hiidlaine saabumine) enda õlule. Ta lubab oma lapsele ja tema sõpradele peaaegu kõike, isegi suitsetamist (ta arvab, et see võib kõhule hästi mõjuda).
Muumimammat ei näe peaaegu kunagi ilma käekotita, milles ta hoiab kõike eluks vajalikku: villaseid sokke, kõhurohtu ja puukooretükikesi. Puukoorest valmistab ta igal suvel koorelaevukesi, millest esimese kingib oma lemmikule.
Muumipapa memuaarid
"Muumipapa memuaarid" on Tove Janssoni neljas muumilugude raamat, kirjutatud 1950. aastal. Seda teost on mainitud ka varasemates muumiraamatutes, kus Muumipapa midagi kirjutab.
Sisu
Muumipapa on kirjutanud autobiograafia oma noorusajast ja tollal läbi elatud hämmastavatest seiklustest, millest pajatab nüüd oma pojale Muumitrollile ning tema sõpradele Sniffile ja Nuuskmõmmikule.
Loo algul on Muumipapa lastekodus, kuid ta tüdineb peagi igava ja karmi koduvana nõudmistest, lahkub sealt ning kohtab Fredriksoni. Üheskoos edasi rännates kohtuvad nad veel Snifi isa Nuhkloomaga ja Nuuskmõmmiku isa Sekeldajaga. Nad ehitavad laeva, kus elada ja millega oleks parem seigelda. Laeva sadamast merele saamiseks kasutavad nad ära tohutusuurt ja pisut rumalat dront Edwardit, kelle viha eest nad kiiresti põgenema peavad ning päästavad üsna reisi algul Koduvana tädi Urri käest, kes teda nahka tahab pista. Peagi saavad nad aga aru, et Koduvana tädi on äärmiselt tüütu ja kamandav, kuid õnneks kujunevad asjalood nii, et ta viiakse ühe vastuolu käigus pleektatsude poolt minema.
Pärast pikka retke jõuavad nad kaugele mandrile ning kohtuvad Mymla suure perega. Mymla tütar sõbruneb nendega õige pea ning kogu sõpruskond on kutsutud nende isa Jonesi e Valitseja 100. sünnipäevale, kus kõigile külalistele auhindu jagatakse. Sel kaugel saarel leitakse omale uued kodud, kuigi neid püüab hirmutada üks kohalik kummitus. Kuid kui nad temaga kaupa tahavad teha, leebub ka kummitus ning muutub endisest palju sõbralikumaks.
Samal ajal on Fredriksson loonud Valitseja auks uue laeva, mis peaks liikuma nii maal kui merel ning selle nimeks saab "Mereorggester". Laeva esmareisi ajal püüab seda rünnata hiidkala, ent see katse ebaõnnestub, kuna dront Edward talle peale istub. Järgmiseks kohtab Nuhkloom Kohmlooma, kellega ta salaja abiellub. Muumipapa aga päästab merehädast ühe käekotiga muumitrolli, kes juhtub olema Muumimamma.
Heptakord
Heptahord ehk heptakord (kr hepta seitse) on seitsmeheliline helirida.
Urmas Muld
5. veebruaril 2009 sai kolonelleitnandiks.
Rutherfordium
Rutherfordium (ka: radefordium; varem: kurtšatoovium) on keemiline element järjenumbriga 104.
Tuntud isotoopidest on pikima elueaga isotoop massiarvuga 263, mille poolestusaeg on 10 minutit.
Keemiliste omaduste poolest sarnaneb hafniumiga.
Rutherfordium on nimetuse saanud Ernest Rutherfordi järgi. Varem tunti elementi ka kurtšatooviumina.
Saun
pisi|Vana palkseina ja uue rookatusega suitsusaun Hiiumal 2014. aastal pisi|Saun Esna allikajärve ääres pisi|Suurupi ülemise tuletorni saun, ehitatud 1896 pisi|Sauna keris ja lava pisi|Eesti kõige põhjapoolsem saun [[Keri saarel]] Saun on hoone või ruum, kus kõrgel temperatuuril (tavaliselt 70–100 °C juures) võetakse leili ja pestakse.
Saun oli muistsete eestlaste püha paik.
Soome suuruselt teine linn Tampere on ametlikult kuulutatud "maailma saunapealinnaks".
Keris
Keris kujutab endast kuumenevale alusele (kuumaks köetud ahi) laotud kive. Mida rohkem kive on, seda parem saab leil. Kerisele või tavaliste kivide saab hulka panna ka aurukivid. Need on spetsiaalselt sauna tarbeks valmistatud kivid, mille ühel küljel on augud, kuhu valatakse vesi, millesse on tilgutatud pisut aroomiõli.
Saunaskäik
Saunaskäimisel on oluline, mis järjekorras asju tehakse. Kõigepealt tuleb keha ja juuksed märjaks kasta, väga kuuma saunaõhu puhul võib soovi korral kuivad juuksed katta kas viltmütsi ehk saunakübaraga või niiske käterätiga. Seejärel minnakse leiliruumi. Laval istudes või lamades harjutakse 3–4 minutit leiliruumi õhuga, alles siis on aeg leili visata. Sauna minnes varutagu küllaldaselt aega.
Väikestel lastel tuleks vältida väga kuuma leili, sest nad võivad kergesti üle kuumeneda. Kuuma leiliga tasub piiri pidada ka rasedatel.
Ühes saunasõbra käsiraamatus üteldakse: "Saunas käiakse alasti!" Tänapäeval tähendab see ka eheteta sauna minekut. Keha ümber võib käärida saunalina või spetsiaalse saunaseeliku.
Eestlastel on olnud kombeks käia saunas perekonniti ja juua külma õlut enne, kui see soojaks läheb.
Saunaviht
Kõige levinum saunaviht on kaseviht, millel on väga meeldiv lõhn. Vahelduseks võib ka kasutada tamme-, sarapuu-, pihlaka-, musta lepa ja musta sõstra okstest tehtud vihtasid ning eukalüptivihta.
Viha sidumise ajal võib vahele panna ka mitmesuguseid lõhnataimi nagu näiteks melissi, piparmünti, salveid, naistenõgest, sookailu, palderjani jt. Läbi aegade on kasutatud ka kadaka- ja nõgesevihta. Pärast 10-minutilist kuumas vees leotamist ei tee viht enam valu: kadaka okkad pehmenevad. Nõgese kõrvetav mõju on kadunud juba ühekordse kuuma vette kastmise järel. Paljudele meeldib värskelt tehtud viht ja sellega vihtlemisel kaasnev aroom. Kuna värsket vihta pole võimalik aasta läbi meie tingimustes saada, on nupukamad viha pärast valmistamist külmutanud. Külmutatud viht tahab enne kasutamist saada leotamist leiges vees, umbes 30 minutit. Külmutatakse põhiliselt kase- ja eukalüptivihtu. Viimastel aastatel on kasutusele tulnud ka kunstvihad.
Saunamesi
Saunamesi on okaspuu- (enamasti männi- või kadaka-) lõhnaline meesegu, millega tehakse meemassaaži ja millel on nahka pehmendav toime. Vahepeal oli levinud ka soodaga määrimine, kuid seda enam ei soovitata, kuna see kuivatavat nahka. Saunamee sisse segatakse mõnikord peent soola, kuna see võtab mustuse lahti.
Saunaga seotud kombeid
Saunas käimist sisaldas eesti rahvameditsiinis ravivõte harjaste võtmine.
Türgi ehk araabia saun ehk kuumaõhusaun
Hammam (araabia keeles 'kuumutama') on suur massiivne hoone paljude ruumidega. Seal paiknevad sooja ja kuuma õhu ruum, kus temperatuur vastavalt 40–50 °C. Temperatuur saavutatakse kuumutatavate veebasseinidega, millest eraldub õhku sooja ja niiskust. Keha värskendamiseks on mitmeid jahedamaid ruume, kus soovi korral saab end külma veega üle valada.
pisi|Soome sauna leiliruum
Soome saun
Soome sauna iseloomustab tuhande aasta pikkune traditsioon ning lihtsus. Õhk saunas on kuum ja kuiv, lühiajalist niiskust lisatakse leili viskamisega kerisekividele. Sauna köetakse seni, kuni temperatuur on 70–100 °C ning astmelisel laval on võimalik valida erinevate temperatuuride vahel. Pärast iga laval käimist võib end kasta jaheda veega või jahutada värske õhu käes. Soome saun on ette nähtud pikemaajaliseks lõdvestuseks.
Rooma saun
Rooma saun erineb kõigist teistest saunadest eelkõige selle poolest, et seda ei köetudki otseselt kuumaks ning seal polnud võimalik leili visata. Rooma saunades oli põrandasse ja seinaõõntesse paigaldatud küte. Väljakaevamised Itaalias Pompeis on toonud päevavalgele astmelised lavad eri temperatuuritsoonide tarvis. Rajatud olid sooja ja külma vee basseinid, mis viitab sellele, et ka rooma saunas olid tavaks vahelduvkümblused.
Vene saun ehk leilisaun
pisi|Saunaskäik Vene saun banja on puust majake nagu soome saungi. Vene saun köetakse ahjuga maksimaalselt 50 °C ja visatakse siis nii palju leili, et tekivad paksud aurupilved. Soome saunaga võrreldes on vene saunas jahedam, kuid tunduvalt niiskem. Saunaprotseduur on aga sarnane. Keha kuumutatakse mitu korda ja jahutatakse kas külma välisõhu, vee või
lumega.
Iiri saun
Selle saunaliigi töötasid eelmisel sajandil välja kaks arsti. Erinevus teiste saunaliikidega võrreldes on, et spetsiaalse värske õhu juurdevoolu abil välditakse udupiiskade teket. Temperatuur on 50–55 °C, seega pisut kõrgem kui mõne muu saunaliigi puhul. pisi|Maakivist postvundamendil, tahutud palgist, ümarpalgist pärlinitega ja moodulkorstnaga saun
Indiaani saun ehk higistamistelk
pisi|vasakul|Indiaani saun. Pilt umbes [[1910. aastast]] Tegemist on hingelise ja ihulise puhastustseremoonia läbiviimise paigaga. Indiaani kultuuris "saun-kirik". Higistamistelk (inglise keeles sweat lodge) on mõnede pärimuste järgi indiaanirahvaste kõige vanem tseremoonia, mida kasutas enamik hõime. Toimub väikeses kuplikujulises telgis. Selle mõnede pärimuste järgi indiaanirahvaste kõige esimese tseremoonia juures on ühendatud saun ja kirik. Istutakse külg külje kõrval ringis ümber keskele kaevatud augu, millesse tuuakse lõkkel kuumaks aetud kivid. Telgis luuakse tingimused, mis sarnanevad emaüsaga. Sügava puhastumisprotsessi soodustamiseks kasutatakse ka palveid ja laule. Higistamistelk aitab vabastada kogunenud pinged, jätkata elu puhtama ja kergema tundega.
Aurusaun
Tänapäevane aurusaun on sarnane vene saunaga, sest seda kuumutatakse samuti 40–45 °C, köetakse aga teisiti. Aurukatlas tekitatakse üleküllastatud veeaur, mis juhitakse torude kaudu saunaruumi, kus ta siis nähtavate pilvedena hõljub. Aurusaunas on temperatuur poole madalam kui tavalises saunas. Saunalisi ümbritsevad aurupilved on sageli rikastatud eeterlike õlidega. Suure õhuniiskuse tõttu võib niisugune kümblus olla vereringele koormav.
Suitsusaun
pisi|Koolitalu suitsusaun Põlva talurahvamuuseumis Suitsusauna on nimetatud ka sauna algvormiks. See on koht, kus sadu aastaid sünnitati lapsi. Lisaks usuti, et suitsusaunal on raviv toime ning saunas käimine teeb puhtaks nii ihu kui ka hinge. Suitsusaunal puudub korsten ja ka vajadus selle järele. Tavaliselt sauna nurgas asuvat suitsukerist köetakse 4–5 tundi. Põlemisel tekkiv suits ei välju saunast korstna kaudu, vaid jääb esialgu ruumi sisse ning siis väljub kas uksest või katuse suitsuavast. Kerise peale on asetatud pada, kust saab kuuma vett pesemiseks. Võetakse leili, viheldakse ja pestakse samas ruumis. Suitsusauna ei minda kütmise ajal, kui see on suitsu täis, vaid alles siis, kui saun on kuum, söed tuhaks põlenud ning üleliigne suits välja läinud. Suitsu väljaajamiseks visatakse nn vinguleili ning siis minnakse lavale ja pesema. Suitsusaunas olles peab meeles pidama, et nõgise seina vastu end ära ei määriks. Muidu võib juhtuda, et saunast tulles oled mustem kui sinna minnes.
Liikuvsaunad
pisi|vasakul|Ankrus parvsaun Rahumere järves. [[Väljaküla (Saarde)|Väljaküla, Pärnu maakond]] Saunasid on ehitatud ka sõidukitesse. Eestis on nendeks kasutatud nii busse, veoautosid kui ka tuletõrjeautot. Vees ujuvaid saunasid on Võrtsjärvel, Saadjärvel, Emajõel ja teistes Eesti veekogudes.
Koobassaun ehk maasaun
Koobassaun on suitsusaun, mis ehitati kas poolenisti või täiesti maa sisse. Viimaseid teada olevaid maasaunu leiti eelmise sajandi alguses Eesti lõunaosast. Arvatakse, et koobassaun on suitsusauna eelkäija, neid ehitati aegadel mil ei tuntud veel palkehitiste ehitamist. Tänapäeval on Eestis mõned saunahuvilised, kes on ehitanud koobassauna.
Infrapunasaun
Infrapunasaun on saun, mida kütavad infrapunaallikad. Infrapunasauna temperatuur on enamasti kuni 40 °C. Selles saunas istutakse tavaliselt kuni 20 min, et infrapunakiirgus keha läbiks. See saunaliik sobib hästi neile, kes ei talu ei kuuma ega leili.
Kümblustünn
Kümblustünnide (mitte segi ajada tünnisaunaga!) kodumaa on Jaapan, kus kümblemine on olnud sajanditepikkune traditsioon. Legendi järgi said jaapanlased idee ahvidelt, kes talvel kuumaveeallikas sulistasid. Puidust kümblustünnid on traditsioonilise ümara kujuga. Tünnide läbimõõt varieerub 150 ja 250 cm vahel ning tünn on mõeldud 3–8 inimesele. Kümblustünni saab paigutada kõikjale, peaasi, et pinnas oleks tasane. Kui tünnis iga paari kasutamiskorra järel vett vahetada, siis ei pea kasutama mingeid kemikaale ega filtreerimissüsteemi. Kui tahetakse vett tünnis kauem sees hoida, on kindlasti vaja hoolitseda vee hügieeni eest. Kümblustünni saab kasutada aastaringselt.
Spaatünn
Spaatünn on luksuslik kümblustünn, mida köetakse gaasiahjuga. Tünni põhjast väljub 6 õhudüüsi, kus tekkiv mullisüsteem pakub mõnusat massaaži. Olemas ka veealune valgusti, mis vahetab ise värve ja loob pimedas romantilise õhkkonna. Vee puhastamiseks on tünni sees integreeritud filtrisüsteem, mis tagab vee puhtuse mitmeks kuuks. Kõigele lisaks on olemas ka juhtpult, millega saab tööle panna ja peatada vee alust valgustust, mulle ja vee filtreerimist.