cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puokė
Puokė külas asub Barstyčiai rändrahn, mis on Leedu suurim rändrahn. Kivi kaal on 680 tonni.
Ajalugu
Piirkonna varasemast asustusest annavad tunnistust hiiemäest 800 meetrit edelas auvad uurimata Puokė linnaägi ja Puokė muinaskalmed.
Puokė kandis varem Baršiai nime ja seal asus mõis, millel oli ka Laumėse külas asuv karjamõis. Sealne mõisnik lasi ka hiiemäele kiriku rajada. Kirik hüljati, kui valmis Barstyčiai kirik.
Vaimulik Petrauskis, kellele küla kuulus, keelustas sealsetes metsades puude raiumise. Isegi ühe puu langetamine tõi kaasa karmid karistused.
Aastail 1950-1954 oli küla Puokė külanõukogu halduskeskuseks.
Budapesti I ringkond
245px|pisi|[[Kalamehe bastion, Mátyási kirik ja Hilton Budapest]] Budapesti I ringkond (ungari keeles Budapest I. kerülete) on Budapesti haldusjaotuslik ringkond, mis asub linna keskel Doonau jõe paremkaldal. Ringkond kannab samuti nime Várkerület (eesti keeles Kindluse ümbruskond). Tegu on Buda ajaloolise keskusega, kus asub Buda palee, sellealune tunnel ning mida ümbritsevad Tabáni ja Krisztinavárosi linnaosa ning ositi Gellérti mägi.
Eestlased Ungaris
Ungaris tegutseb Ungari Eesti Selts ja MTÜ Välis-Eesti Kultuuri- ja Haridusühing, mis on küll registreeritud Eestis, ent peab ülal Lotte Kooli Budapestis.
Ungaris on aastast 1998 avatud Eesti Instituut Budapestis. Instituut korraldab kevaditi Eesti päevi, mille raames näidatakse näiteks dokumentaalfilme, korraldatakse kontserte ja kirjandusüritusi.
Raadio HIT FM
Raadio HIT FM oli Eestis tegutsenud muusikaraadio. See alustas tööd 17. novembril 2014 ning lõpetas tegevuse 31. oktoobril 2019 seoses riikliku raadiosageduste kasutusloa lõppemisega.
Peamiselt mängiti 1980.–1990. aastate hitte ning lisaks ka varasemate ja hilisemate kümnendite menulugusid.
Raadiojaamas figureerisid põhiliselt selle asutajad Priit Allas, Aivar Sirelpuu ja Urmas Linnamägi. Reedel ja laupäeval (kella 22–01) oli eetris saade "HIT FM ÖÖRAADIO", kus mängiti kuulajate lemmiklugusid ning lisaks postkastile oli avatud otse-eetri telefon.
Raadiojaama toimetus asus Tallinnas Solarise keskuses.
Sagedused: Tallinn 88,3 MHz, Tartu 103,0 MHz, Pärnu 96,4 MHz.
Usma
pisi|left|Usma kirik Usma on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Usma valla halduskeskus. Küla asub Usma järve kirdekaldal merepinnast 25 meetri kõrgusel, Ventspilsist 52 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Sealne põhikool suleti aastal 2009.
Usmat on esimest korda kirjalikes allikates mainitud aastal 1253. . Küla nimi tuleneb läänemeresoome keeltest ja tähendab kas udus maa või uus maa. XVIII sajandil asus seal Usma mõis (Usmaiten), mis oli staatuselt riigimõis. Tänapäevane asula kujunes kohaliku kolhoosi keskasulast.
Vaatamisväärsustest asuvad külas Usma luteri kirik ja Puuslikupärn. Mitu sealset põlispuud (mänd, kaks pärna ja neli sangleppa) on looduskaitse all.
Aastal 2017 oli külas 224 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 231.
Vanaõue kraav
Vanaõue kraav (ka Vanaõue oja) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kuijõe külas.
Kraavi pikkus on 3,3 km ning see suubub paremalt Kõrtsiojja (4,1 km suudmest). Kraavi valgla on 4,6 km².
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Vanaõue kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1102400.
Alaaria
Alaaria (Alaria) on valdavalt karnivooride soolestikus parasiteeriv imiusside perekond.
Klassifikatsioon
Alaaria imiusside perekond jagatakse järgmisteks liikideks (osaline):
André da Silva
André Domingos da Silva (sündinud 26. novembril 1972 Santo Andrés São Paulo osariigis) on Brasiilia kergejõustiklane.
Ta osales 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas meeste 4×100 meetri teatejooksus, kus ta võitis koos oma tiimikaaslastega Arnaldo da Silva, Robson da Silva ja Edson Ribeiroga pronksmedali.
Ta osales ka 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys 4×100 meetri teatejooksus, kus võitis koos Edson Ribeiro, Vicente de Lima ja Claudinei da Silvaga hõbemedali.
Ungari Eesti Selts
Ungari Eesti Selts on Ungaris Budapestis tegutsev Ungari eestlasi ühendav selts.
Organistrum
pisi|Organistrum, [[rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. Santiago de Compostela, Hispaania]] pisi|Organistrumit mängivad muusikud. Ourense katedraal, Hispaania, XII sajand Organistrum (ladina sõnadest organum, üks esimesi polüfoonia vorme muusika ajaloos, ja instrumentum) oli rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. See leiutati 10. sajandi lõpus või 11. sajandi alguses Põhja-Hispaanias. Organistrumit kasutati kirikutes ja kloostrites laulu õpetamisel ja saatmisel.
Ungari Eesti Selts
Selts käib koos aupeakonsul András Bereczki eestvedamisel.
Organistrum
Pillil oli kitarrikujuline kere ja pikk klahvidega kael. Sellel oli üks keel meloodia mängimiseks ja kaks burdoonkeelt, mis jooksid üle ühise roobi, ning suhteliselt väike ratas. Organistrumit mängiti suuruse tõttu kahekesi: üks mängijaist pööras vänta ja teine käsitses klahve. Klahvide ülespoole kiskumine oli vaevaline, seepärast sai pillil mängida ainult aeglaseid viise.
Cluny kloostri abti Odot (suri aastal 942) on peetud lühikese traktaadi "Quomodo organistrum construatur" (see kirjeldab organistrumi ehitust) kirjutajaks, kuid selle autentsuses on siiski kaheldud.
Usma vald
pisi|Vallamaja Usma vald (läti keeles Usmas pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ugāle ja Puze vallaga, samuti ka Kuldīga piirkonna Renda ning Rumba vallaga ja Talsi piirkonna Ģibuļi vallaga.
Valla pindala on 219,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 538 inimest. Valla keskus on Usma küla. Vallavanemaks on Gendrihs Šķesters.
Ajalugu
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju Usmaiten. Aastal 1935 oli Usma valla pindala 101,4 km² ja seal oli 934 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Usma külanõukogu, mis aastal 1947 likvideeriti, ent kui aastal 1949 vald likvideeriti, moodustati külanõukogu taas. Aastal 1951 liideti Usma külanõukoguga likvideeritav Vecbirznieki külanõukogu, aastal 1954 aga likvideeritav Cirkale külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Elise Kevend
Elukäik
Liisa Luik sündis 25. juunil 1886 Tallinnas.
Usma vald
Loodus
Suurimad jõed on Baņģeva, Riekte ja Spāre jõgi. Järvedest asuvad vallas 6,5 hektari suurune Aburga järv, 45 hektari suurune Tirukšezers, 4,2 hektari suurune Pelcene järv, 1 hektari suurune Paegļi järv, 34,7 hektari suurune Lakši järv, 20,6 hektari suurune Ilziķis ja 34,692 km² suurune Usma järv. Usma valla piiril asub Vasnieki soo pindalaga 497 ha. Valla pindalast katvad metsad 70 %.
Elise Kevend
Elukäik
Ta õppis Tallinna Tütarlaste Gümnaasiumis, mille neli klassi lõpetas 1900. Omandas algkooliõpetaja kutse 1902. aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi juures.
Usma vald
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Muižgali muinaskalmed ja Beģi muinasasula. Looduskaitse all on Puuslikupärn ja paar nimetut looduskaitsealust põlispuud. Valda jäävad 304 hektari suurune Viskūži saare hoiuala ja 56 hektari suurune Pelcīši soo hoiuala, valla põhjaosas asub osaliselt Stikli soode hoiuala, lõunaosas asuvad aga osaliselt Pluči raba hoiuala ja Druviņi raba hoiuala. Valda jääb ka Moricsala looduskaitseala.
Elise Kevend
Elukäik
Oli õpetaja Harku vallakoolis ja Vaivara mõisakoolis, kus sattus vastuollu mõisaproua von Korffiga ning siirdus Venemaale.
Usma vald
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 480 lätlast, 10 venelast, 3 valgevenelast, 14 ukrainlast ja 4 leedulast.
Elise Kevend
Elukäik
Näitlemist alustas 1901. aastal Estonia seltsis; oli Vanemuises Karl Menningu juures õpilane. Lisaks töötas ajalehe Teataja toimetuses, nii et 1905. aasta revolutsiooni sündmustes muutus poliitiliselt kahtlaseks isikuks, kel oli parem Eestist lahkuda /revolutsionäärinimi Liidia Salm/.
Usma vald
Asustus
Valla külad on:
Elise Kevend
Elukäik
Abiellus 1909. aastal Vladimiris Johannes Alexander Kevendiga, kellega tal oli kolm last. Ametlikult lahutati abielu 1929. aastal, ent Liisa pöördus lastega tagasi Eestisse 1917. aastal; mees jäi Venemaale.
Elise Kevend suri 3. märtsil 1945 Pärnus.
Loominguline ja kutsetegevus
1914–1916 õppis Peterburis Saslovski teatrikursustel, olles selle kõrvalt Aleksandra teatri näitleja, kus kasutas Jekaterina Baratova nime. Tuli 1917. aastal Eestisse külla ja jäi siia enda sõnul teatritegelaste nõudmisel esinedes külalisena Estonias ja Draamateatris; ühtlasi töötas ajalehe Sotsiaaldemokraat toimetuses.
Töötas paljudes Tallinna koolides (II Tütarlaste Gümnaasium, Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasium, Lenderi Eragümnaasium; Tallinna merekool, R. Reite eranaiskutsekool, Eesti Naisliidu Naiskutsekool, Tallinna Õpetajate Seminar) ilulugemise ja eesti keele õpetajana; hiljem pühendas tähelepanu kõne- ja kuulmishäiretega laste kõnedefektide ravimisele.
Oli üks Tallinna Töölisteatri asutajatest ning kuulus selle juhatusse.
Kirjutas esimesed eesti deklamatsiooni-käsiraamatud "Ilulugemine" (1919) ja "Ilulugemise krestomaatia" (1920) ning "Näitlemisekunsti teooria" (1921).
Apooria
Apooria (nimetatud ka: loogiline kimbatus) on filosoofias raskesti lahendatav või ületamatu vastuoluga probleem, mis võib tekkida vaatluse (või kogemuse) ja vastava vaatluse (kogemuse) mõttelise analüüsi tagajärjel.
Apoorilisi arutlusi seostatakse sageli Elea koolkonda esindava vanakreeka filosoofi Zenoniga.
Victoria kraater
Victoria kraater on Marsil Meridiani Planumis asuv u. 730 meetrit lai kraater. Kraatrit on orbiidilt pildistanud NASA kosmosesond Mars Reconnaissance Orbiter ja seda on külastanud kulgur Opportunity, mis uuris seda 2006. aastal.
Alec Martinez
Alec Martinez (sündinud 26. juulil 1987 Rochester Hillsis Michigani osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vegas Golden Knights.
Klostriidid
Klostriidid on perekonda Clostridium kuuluvad bakterid.
Alec Martinez
2007. aastal valiti ta NHL-i draft'is Los Angeles Kingsi poolt 95. valikuna. Aastatel 2005–2008 mängis ta Miami Ülikooli meeskonnas. Hooaegadel 2008–09 ja 2009–10 mängis ta Kingis noorte meeskonnaga Manchester Monarchs AHL-is, kuid sai hooajal 2009–10 kirja ka oma esimesed neli mängu NHL-is. Regulaarselt kuulus ta Kingsi meeskonda alates hooajast 2010–11. Hooaja 2012–13 esimesel poolel toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Soome kõrgliiga klubis TPS.
Klostriidid
Klostriidid on grampositiivsed, valdavalt anaeroobsed, spoore moodustavad (sporogeensed) kemoorganotroofsed pulkbakterid.
Klostriidid elavad enamasti mullas, mudas ning loomade ja inimeste seedekulglas.
Alec Martinez
2020. aasta veebruaris siirdus Martinez Golden Knightsi.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.
Klostriidid
Mõned klostriidid põhjustavad ohtlikke haigusi, nende seas botulismi, gaasgangreeni, teetanust.
Põllumajandusloendus
Põllumajandusloendus on loendus, mille käigus kogutakse andmeid põllumajandusettevõtete ja põllumajandussaadusi tootvate kodumajandite tegevuse ja tulemuste kohta.
Eestis korraldab põllumajandusloendust Statistikaamet.
Eestis korraldati põllumajandusloendus näiteks 1939. aastal (1939. aasta põllumajandusloendus).
Alaria
Alaria on vetikate perekond.
Alaaria (Alaria) on lameusside perekond.
Ljohhovo
Ljohhovo (vene keeles Лёхово) on mitme välismaa asula nimi:
Lembitu park (Tallinn)
thumb|Sibulaküla Tallinna ja Kesklinna raamis Lembitu park asub Tallinnas Sibulaküla asumis Lauteri tänava, Kauka tänava, Vambola tänava ja Lembitu tänava vahel. pisi|left Lembitu pargi pindala on 0,9 ha. Park rajati 1953. aastal, hiljem on taimi veel juurde istutatud. Pargis kasvab 17 taksonit puittaimi: puude perekondadest on arvukamad vaher, pärn, kask, viirpuu ja tamm. Suurimad puud on hobukastan, mägivaher, läänepärn ja tamm. Märkimisväärsemad Lembitu pargis kasvavad suured puud: hariliku tamme kultivar „Cupressoides”, võimas hobukastan ja mägivaher. Põõsastest on haruldasemad võimsad pahklike tüvedega ja igal aastal rohkelt õitsvad ungari sireli tüvikud. Neid kasvab teisteski pärast sõda rajatud Tallinna parkides ja just need puukujuliseks kasvatatud sirelid annavad Tallinna kesklinna parkidele isikupära.
pisi|left pisi| Eesti NSV ajal asus pargi Vambola tänava poolses otsas Hans Pöögelmanni ausammas. 2012. aastast asub Lembitu pargis Juta Eskeli skulptuur "Kolhoosineiu" ehk "Tütarlaps kausiga".
2022. aasta aprillis otsustati Lembitu parki rajada Ukraina väljak.
Ajalugu
Lembitu park praegusel kujul rajati pärast Teist maailmasõda, põhiosas 1953. aastal. Mõned suured vanad puud pärinevad varem seal asunud majade aedadest. Eelnevalt paiknesid samal alal enamasti 18. sajandil ehitatud puumajad, kuid peaaegu kõik selle piirkonna ehitised hävisid 1944. aasta 9. märtsi pommitamises. Pärast sõda varemed lammutati, osa ümbruskonna kvartaleid hoonestati suurte kivimajadega, linnaosa keskele aga rajati planeerimiskava järgi üldkasutatav park.
Park on range geomeetrilise kujundusega ja stalinistliku pargikujunduse paremaid näiteid Tallinnas. Algselt hõlmas see ka praeguse Välisministeeriumi (endise EKP keskkomitee) hoone ala, nii et moodustus katkematu haljasvöönd (nn roheline rist), mis võttis enda alla Lembitu pargi, Rävala (toona Lenini) puiestee ja Teatri väljaku. Oma praegused mõõtmed sai park 1969. aastal.
Praegust nime kannab Lembitu park ametlikult alates 12. aprillist 1996. Varem on sama pargi nimed olnud Vambola park ja Pöögelmanni park.
Julija Navalnaja
260px|pisi|Julija Navalnaja kõnet pidamas 6. septembril 2013 Moskvas [[Sahharovi prospektil peetud miitingul]] pisi|260px|Julija Navalnaja, [[Aleksei Navalnõi ja Ilja Jašin protestiaktsioonil 12. juunil 2013 Moskvas]] pisi|260px|Ekraanil [[Aleksei Navalnõi ja Julija Navalnaja (2013)]]
Julija Borissovna Navalnaja, sünninimi Julija Abrossimova, (vene keeles Юлия Борисовна Навальная; sündinud 24. juulil 1976 Moskvas) on vene kodanikuliikumise aktivist.
Julija Abrossimova lõpetas Plehhanovi-nimelise Venemaa Majandusakadeemia rahvusvaheliste majandussuhete teaduskonna ökonomisti kutsega.
1999. aastal tutvus ta Türgi kuurordis Aleksei Navalnõiga, kes hiljem sai tuntud opositsiooniliidriks. 2000. aastal nad abiellusid. Julija astus samasse parteisse, mis Navalnõi (sotsiaalliberaalne erakond Jabloko). 2011. aasta mais lahkus ta parteist (abikaasa oli Jablokost välja astunud varem – 2007. aastal).
Andreas Zünd
Andreas Zünd (sündinud 8. veebruaril 1957 Sankt Gallenis) on Šveitsi jurist.
Julija Navalnaja
6. septembril 2013 esines Navalnaja kõnega Moskvas Sahharovi prospektil peetud kontsert-miitingul Aleksei Navalnõi toetuseks Moskva linnapea valimistel.
Andreas Zünd
29. märtsist 2021 on ta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik.
Julija Navalnaja
2018. aasta Venemaa presidendivalimiste eel
2016. aasta detsembris teatas Aleksei Navalnõi kavatsusest kandideerida 2018. aastal Venemaa presidendivalimistel (valimised toimuvad 18. märtsil 2018). 2017. aasta mais jõustus kohtuotsus KirovLesi kohtuasjas, mille järgi Navalnõile määrati 2017. aasta veebruaris 5 aastat vabadusekaotust tingimisi. Kui presidendikandidaatide ülesseadmise ajaks (2017. aasta detsembris) kohtuotsust ei tühistata, siis saab see takistavaks asjaoluks Navalnõi kandidatuuri registreerimisel.
Kuuldused, et Julija Navalnaja hakkab mehe asemel presidendikandidaadiks, tekkisid 2017. aasta juunis. Internetis ilmusid sellekohased artiklid, raadiojaam Ehho Moskvõ korraldas oma kuulajaskonnas küsitluse "Kas teate nimetada veelgi väärikamat presidendikandidaati kui Julija Navalnaja?". Juunis kirjutas tuntud blogija Ilja Varlamov samal teemal: "Miks ka mitte? Julija on ilus, räägib ladusalt, kogu aeg asub mehe kõrval – nii kohtudes kui ka miitingutel. Keskvalimiskomisjon võib Navalnõi jätta registreerimata. Peab ju tema meeskonnal olema plaan B?" .
Presidendiks pürgiv teleajakirjanik Ksenija Sobtšak teatas 24. oktoobril 2017 intervjuus Juri Dudile, et tegi Aleksei Navalnõile ettepaneku kaaluda Julija Navalnaja esitamist presidendikandidaadiks, kuid Navalnõi oli selle mõtte maha laitnud: "Ei. See ei ole võimalik. Hääled ei kandu üle teisele kandidaadile". Poliitikavaatleja Konstantin Remtšugov leidis, et Sobtšaki tehtud ettepanek Navalnõile Julija kandidaadiks esitamise kohta on mõttekas, sest valimisstaabid on juba loodud, aktivistid olemas ning kuna presidendikandidaadid võivad kaasata valimistel oma pereliikmeid, siis seisaks Aleksei Navalnõi kogu aeg laval Julija kõrval ja kõigil valimisdebattidel väitleks Julija Navalnaja asemel tema usaldusisik Aleksei Navalnõi.
Tunnustus
Julija Navalnaja arvati raadiojaama Ehho Moskvõ koostöös Interfaxi ja portaaliga Newsru.com 2015. aasta märtsis koostatud Venemaa saja mõjukama naise nimekirja.
Isiklikku
Julija Navalnaja elab koos perega Moskva Marjino rajoonis üürikorteris. Peres kasvavad tütar Darja (sündinud 2001) ja poeg Zahhar (sündinud 2008). Lapsed õpivad tavalises munitsipaalkoolis.
Riia sadam
pisi|Riia sadam (juuli, 2009) Riia (vaba)sadam (läti keeles Rīgas brīvosta) on kaubasadam Lätis Riias, Läänemere idarannikul Liivi lahe rannikul ja Daugava suudmes. Sadama pindala on 6348 ha.
2016 oli sadama kaubavedude maht 37 miljonit tonni. Suur osa sadama kaubavedudest on pärit SRÜ riikidest või suundub SRÜ riikidesse.
Kdyně
Kdyně (saksa keeles Neu Gedein, Neugedein) on linn Tšehhi Vabariigis Plzeňi maakonnas Domažlice ringkonnas. Kdyně asub Saksamaa piirist 8 km kaugusel, Domažlicest umbes 10 km kagus ja Plzeňist ligikaudu 50 km lõunaedelas.
Kdyně asub merepinnast 455 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1384. aastal. Ürikutes on Kdynět aleviks nimetatud esmakordselt 1508. aastal. Linnaõigused sai Kdyně 1840. aastal.
1696. aastal asutati Kdyněs Tšehhi esimene tekstiilimanufaktuur.
Jõulusandid
Jõulusandid olid Eesti rahvakultuuris jõuluaja tähtpäevadel peresid külastanud käijad (enamasti noormehed), kes soovisid pererahvale õnne ja edu.
Näiteks Lääne-Eestis käisid andresepäeval (30. november) andresed, luutsinapäeval (13. detsember) luutsid, toomapäeval (21. detsember) toomad. Uusaastaööl külastasid Lääne-Eestis ja läänesaartel perekondi ka jõulusandid, keda nimetati nääripoisteks.
Payao Poontarat
Payao Poontarat (tai พเยาว์ พูนธรัตน์; 18. oktoober 1957 Prachuap Khiri Khani provints, Tai – 13. august 2003 Bangkok) oli Tai poksija ja poliitik.
Poontarat sai helveskaalus (kuni 48 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Byong-Uk Lile (Põhja-Korea) Ta oli esimene Tai poksija ja üldse sportlane, kes on võitnud olümpiamedali.
Poontarat poksis oktoobrist 1981 kuni aprillini 1985 elukutselisena. Ta osales kokku 14 kohtumisel ning võitis neist 10 (neist 7 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta oli 1983–1984 WBC poksiorganisatsiooni maailmameister helveskaalus.
Mõõkvaal
Mõõkvaal (Orcinus orca), keda varem kutsuti ka mõõkdelfiiniks, on suurim delfiinlaste sugukonda kuuluv vaalaline. Ta on tippkiskja, kes on tuntud oma mustvalge mustri poolest. Sarnaselt delfiinidega on mõõkvaalad targad ja väga sotsiaalsed loomad, kes elavad perekondlikes gruppides.
Payao Poontarat
Poontarat töötas pärast poksimise lõpetamist politseinikuna. Ta valiti 2001. aastal oma koduprovintsi esindajana riigi parlamenti. Ta haigestus 2002. aastal ravimatusse lihas- ja närvihaigusesse ning suri aasta pärast.
Mõõkvaal
Mõõkvaalad on suutlikud õppima üksteiselt, salgana isegi ründama väiksemaid veesõidukeid.
Välimus
pisi|vasakul|Mõõkvaalade tüübid Mõõkvaaladel on must selg ja valge kõhualune. Silma kohal asub neil valge laik ja kõhtmine osa jaguneb saba pool kolmeks. Kirjeldatud on kolm kuni viis eri tüüpi.
Levila
Mõõkvaalad elavad kogu maailmameres, kuid on leitud, et nende populatsioonid on suuremad külmemates vetes, kus nende toidulaual on rohkem suuri saakloomi. Troopilistes vetes kasutavad nad ära hooajalist toiduküllust. Elustiili poolest võib mõõkvaalu jagada kolmeks: ranniku ääres, avamerel ja ülemineku aladel elavad. Mõõkvaalade perekondlikest gruppidest on paremini uuritud ranniku ääres elavad grupid.
Toitumine
pisi|Mõõkvaalad [[Antarktika vetes jahtimas jääpangale roninud krabihüljest]] Mõõkvaal on tippkiskja, tema toidulaual on kalad, veelinnud, mereimetajad ning isegi teised vaalad ja haid. Nad hangivad toitu gruppides ja jagavad seda isekeskis. Nende toidulaua koosseis sõltub osaliselt sellest, mis saakloomi nende vetes leidub ning suurt rolli mängib ka perekonna sisene kultuur ja jahitaktikad.
Paljunemine ja elukäik
Mõõkvaaladel puudub kindel paaritumisaeg, pojad võivad sündida aastaringselt. Tavaline tiinus kestab 15–18 kuud. Ema imetab poega umbes aasta. Pärast piimast võõrutamist on vaalapojad siiski väga sõltuvad oma emast ning saavad iseseisvuse alles nelja aasta pärast, kui ema on uuesti sünnitanud.
Mõõkvaalad vangistuses
Mõõkvaalad on arenenud ujuma pikki vahemaid ja sukelduma sügavale (mõõkvaal suudab ujuda lühikest vahemaad kiirusega kuni 45 km/h, sukelduda kuni 1000 m sügavusele ning olla vee all kuni 21 minutit), kuid vangistuses elavatele isenditele eraldatakse nende loomuliku elupaigaga võrreldes liiga väike ala. See tekitab neis stressi ja igavustunnet. Paljudel mõõkvaaladel kujuneb välja harjumus ennast vigastada või jääda lihtsalt ühe koha peale õõtsuma. Olukorda halvendab ka asjaolu, et isendeid viiakse pidevalt ühest keskusest teise, lõhkudes nende loodud sõprussidemed või on nad hoopis sunnitud üksilduses elama.
Vangistuses elavate mõõkvaalade eluiga on umbes 20 aastat ning neil esineb tihti tõsiseid haigusi.
Nikolai Kuznetsov (admiral)
Nikolai Kuznetsov (vene keeles Николай Герасимович Кузнецов; 11. juuli/24. juuli 1904 Medvedki – 6. detsember 1974 Moskva) oli Nõukogude Liidu mereväeohvitser, Nõukogude Liidu laevastikuadmiral.
Ta sündis aastal 1904 Medvedkis Veliki Ustjugi maakonnas Vologda kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Kotlase rajoonis Arhangelski oblastis).
Veganlus
pisi|Taimsed vorstid, kohv ja muffin Veganlus ehk täistaimetoitlus on maailmavaade ja sotsiaalse õigluse liikumine, mille kohaselt loomad ei kuulu inimestele kasutamiseks. Veganluse eesmärgiks on loomade kasutamise, ebaõiglase kohtlemise ja tapmise lõpetamine inimeste poolt ning loomadele põhiõiguste tagamine: õigus elule, vabadusele, kehalisele puutumatusele ja õiglasele kohtlemisele.
Vegan on inimene, kes ei tarbi liha-, muna– ja piimatooteid ning teisi loomseid võetusi nagu näiteks želatiin ja mesi. Liha alla kuulub mistahes elusolendi liha: imetajad, linnud, kalad, mereannid, molluskid jmt. Teisisõnu ei söö vegan ühtegi loomset toodet. Küll aga pole kuidagi veganluse põhimõtetega vastuolus imikute rinnaga toitmine, kuna rinnapiim on iga imetaja loomaliigi noorloomade loomupärane toit ja selle saamiseks ei tapeta ega ekspluateerita ühtegi looma. Veganlus ei piirdu ainult toitumisega. Veganid väldivad ka tooteid, mis sisaldavad loomseid komponente või on loomset päritolu: peamiselt nahk ja karusnahk, aga enamasti ka vill, siid ja mesilasvaha. Samuti ei osta veganid võimalusel kosmeetikat ja kodukeemiat, mis sisaldavad loomseid aineid ning mis on loomade peal testitud. Reeglina ei poolda ega külasta veganid ka loomi ärakasutavaid meelelahutusasutusi nagu näiteks tsirkused ja loomaaiad.
Etümoloogia
Donald Watson lõi termini "vegan" 1944. aastal, kui ta asutas Suurbritannias Vegan Seltsi. Alguses tähendas ta seda "piimatoodeteta taimetoitlasena", ja 1945. aasta maiks hoidusid veganid munadest, meest, loomade piimast ja juustust. Alates 1951. aastast määratles selts seda kui "õpetust, et inimene peaks elama loomi ekspluateerimata". Huvi veganluse vastu kasvas 2010. aastatel, eriti teisel poolel. Avati rohkem veganipoode ja veganivalikud muutusid kogu maailmas supermarketites ja restoranides üha kättesaadavamaks.
Vegetaarlane, taimetoitlane ja vegan
Vegetaarlane ehk vegetariaan (või mõnel pool ka vegetaar) on inimene, kes ei tarbi liha ja kala. Seejuures sööb vegetariaan piimatooteid ja/või muna ning mett. Vegetaarlane püüab tõenäoliselt vältida ka loomset päritolu želatiini (saadakse loomakontidest) ning paljude juustude koostises olevat laapi (vasika mao limaskestast). Täpsemalt liigitatakse pooltaimetoitlasi veel lakto-ovo- või lakto-vegetaarlasteks. Esimene tarbib piima- ja munatooteid, viimane on munatoodetest loobunud.
Eesti keeles kiputakse kutsuma taimetoitlasteks nii veganeid kui vegetaarlasi ehk kõiki, kes toituvad lihavabalt. Ka mõned muidu lihast loobunud, kuid kala söövad inimesed kutsuvad end taimetoitlasteks. Seega on tegemist eksitava terminiga, sest ei piim, muna ega kala ole taimed. Sõna „taimetoitlus‟ võiks tähistada tegelikkuses sellist eluviisi, kus toitumislikus mõttes ollakse vegan, aga muus osas ei pruugita veganluse põhimõtteid järgida. Praegu kasutatakse selle asemel vegantoitujate kohta pigem sõna „täistaimetoitlane‟.
Veganiks hakkamise põhjused
Veganiks hakkamisel võib olla palju põhjuseid. Sageli kasvab otsus veganiks hakata välja kaastundest loomade vastu ja muutub eetiliseks veendumuseks. Samuti võivad olulist rolli mängida mure keskkonna ja kliimasoojenemise pärast või soov vältida loomse toidu liigse tarbimisega kaasnevaid haigusi ning saada osa vegantoitumise positiivsetest mõjudest tervisele.
Eetilised põhjused
Eetilistel põhjustel veganiks hakkajad leiavad, et loomad on võimelised tundma emotsioone ja valu ning seega põhjustab loomade toiduks, kehakateteks ja meelelahutuseks kasutamine neile kannatusi, mida eetilised veganid vältida tahavad.
Tervislikud põhjused
Tervislikel põhjustel veganiks hakkajad leiavad, et taimne toitumine avaldab nende tervisele positiivset mõju.
Keskkonnaalased põhjused
Veganiks hakkamise üheks ajendiks võib olla ka teadmine, et farmiloomade pidamine avaldab keskkonnale negatiivset mõju. Loobudes loomsete ainete tarbimisest püütakse keskkonnasaastet vähendada.
Toiduained
Erinevalt taimetoitlastest väldivad veganid lisaks lihatoodetele ka muna- ja piimatooteid ning muid loomseid saadusi, näiteks želatiini ja mett.
Muud esemed
pisi|Taimne salat
Tarbitavad ained
Vegani toidulaual on köögiviljad, teraviljatooted, kaunviljad, puuviljad, seemned, mandlid ja pähklid, marjad ja seened. Tarbitakse ka erinevate liha- ja piimatoodete maitset ning struktuuri meenutavaid taimseid alternatiive. Selliseks toodeteks on näiteks taimsed piimad ja jogurtid, vorstid, majoneesid, jäätised ja muu.
Vegani toidulaud
Veganitele koostatud soovituslikust toidulauast moodustavad poole köögi- ja puuviljad, veerandi täisteraviljad, umbes peotäie pähklid ja seemned ning ülejäänu kaunviljad.
Veganluse mõju tervisele
Ameerika Dieediliit (American Dietetic Association) peab hästi planeeritud veganitoitumist sobilikuks kõikidele inimestele igas eluetapis, sealhulgas ka rasedatele, imetavatele emadele, sportlastele, imikutele ning lastele ja noorukitele. Veganitel esineb vähem kroonilisi haigusi, näiteks kõrgvererõhutõbe, diabeeti , ülekaalu , rasvumist ning naistele spetsiifilisi vähiliike kui segatoitlastel.
Taimetoidus sisalduvad kiudained, foolhape, C- ja E-vitamiin, kaalium, magneesium, fütotoitained ja küllastamata rasvhapped avaldavad tervisele head mõju. Taimetoit sisaldab teiste taimse toitumise liikidega võrreldes vähem küllastamata rasvhappeid, kolesterooli ja rohkem kiudaineid.
Kõikide loomse päritoluga toiduainete välistamine võib tähendada ka mõnede toitainete vaeguse riski, seega on vegantoitumise puhul väga tähtsad B12- ja D-vitamiin, kaltsium ja pikaahelaline oomega-3-rasvhape. Kui veganid ei tarbi regulaarselt neid toitaineid sisaldavaid toite, tuleb tarvitada vastavaid toidulisandeid. Piiratud biosaadavuse tõttu võib veganite veres olla probleemiks raua- ja tsingivaegus. Teadlased on leidnud seoseid, et laste imetamine B12-vitamiini vaegusega emade poolt võib tekitada nende lastel neuroloogilisi häireid.
Uuringud
Need avastused on kooskõlas veganitega, kes tunnevad end liha söövate inimeste poolt diskrimineerituna On ka lihasööjaid, kes ei lähe üle vegan toitumisele, kuna kardavad veganiks saades häbistamist.
Meedia
2011. aasta meedianalüüsis leiti, et veganlus ja veganid diskrediteeritakse Briti meedias naeruvääristamise kaudu või on neid praktikas raske või võimatu säilitada. Veganid olid mitmesuguste stereotüüpidena askeedid, faddistid, sentimentalistid või mõnel juhul ka vaenulikud äärmuslased. Uuringus leiti, et 397 artiklist oli 20% neutraalsed, u. 5% positiivsed ja 75% negatiivsed.
Põhjused
Umbes 1000 osalejaga uuring näitas, et veganeid näevad ohuna peamiselt vanemad ja madalama haridusega inimesed ning veendunud lihasööjad Selgitused põhinevad sellel, mida mõnikord nimetatakse lihaparadoksiks: paljudele inimestele, kes söövad liha, meeldib süüa liha, kuid neile ei meeldi kahjustada loomi. Veganid saavad aidata liha söövatel inimestel olla teadlikud sellest kognitiivsest dissonantsist, mis omakorda tekitab lihasööjates ebamugavusi ja lõpuks võivad veganite ja lihasööjate vahelised suhted pingeliseks muutuda.
Kuigi liha sööjatel võib loomade tapmise ja söömise osas esineda sisemine konflikt, ei pruugi see teooria liha söömata jätmise tõttu keskkonnaga seotud põhjustest kinni pidada. Keskkonnakaitsjad ei pruugi liha söömisel konflikti näha, kuna nende arvates on liha tarbimise individuaalne keskkonnamõju väike.
Viited
{{viited|1=2|allikad=
UTC+14:00
pisi|alt=UTC+14 (helesinine) UTC+14:00 on ajavöönd, mis on 14 tundi ees maailmaajast UTC. See on kõige varajasem ajavöönd – selles vööndis algab uus päev esimesena.
Vööndis asuvad Kiribatile kuuluvad Line'i saared.
Kaljo Kask
Kaljo Kask (14. veebruar 1929 Ookatku – 24. august 2014) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas aastal 1958 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. Õpingute ajal töötas ta laborandina botaanika ja fütopatoloogia kateedris.
EPA lõpetamise järel suunati ta tööle taimehaiguste ja kahjurite arvestuse ning prognoosi Saku vaatluspunkti. Aastal 1962 asus ta tööle Eesti Maaviljeluse Instituudi taimekaitse osakonda nooremteadurina; aktiivne teadustegevus jätkus fütopatoloogia erialal aspirantuuris; aastal 1967 kaitses ta põllumajandusteaduste kandidaadi dissertatsiooni teemal "Kõrreliste mükoosid, nende reservatsioonikolded ja tõrjevõimalused Eesti NSV-s". Aastal 1966 asus ta tööle Jõgeva Sordiaretusjaama resistentsuse ja biokeemia laboratooriumi juhatajana; Jõgeva Sordiaretusjaamas töötas ta aastatel 1966–1999 (pensionile minekuni) laboratooriumi juhataja ja vanemteadurina. Tema põhitöödeks olid resistentsuse ja biokeemia laboratooriumi töölerakendamine ning aretusmaterjali kvaliteedi uuringud. Ta on järgmiste haiguskindlate sortide üks autoreid: talirukkid "Viku" ja "Elvi", kartul "Sarme", tomatid "Visa", "Erk", "Mato", "Piibe" ja "Varto".
Ta oli ka tunnustatud mükoloog ning Eesti Loodusuurijate Seltsi mükoloogia sektsiooni aktiivne liige. Kogumikus "Eesti seenestik" on ta kirjutanud rooste- ja nõgiseeni käsitleva osa.
Piret Saul-Gorodilov
pisi|Piret Saul-Gorodilov vabaõhulavastuse "Ivo Schenkenberg ja Hannibali rahvas" osatäitjana Piret Saul-Gorodilov (sündinud 5. juulil 1970) on eesti kirjanik.
Haridustee
Piret Saul-Gorodilov lõpetas 1988. aastal Rakvere 3. Keskkooli ja õppis Tallinna 2. Tehnikakoolis postisideoperaatoriks.
2004. aastal lõpetas ta Räpina Aianduskooli maastikuehituse ja 2021. aastal Tallinna Tehnikakõrgkooli sotsiaaltöö erialal.
Näidendid ja dramatiseeringud
Näidend "Eestirand. Lootuse kursil“ lisati sõjaajaloolaste Mati Õuna ja Hanno Ojala raamatusse "Lootuse laev "Eestiranna" hukk 1941".
2018. aastal analüüsis Piret Saul-Gorodilovi näidendeid Tartu Ülikooli kirjanduse ja teatriteaduse osakonna lõpetaja Laura Porovart oma diplomitöös "Naistegelased Piret SG loomingus".
Stsenaristika
Piret Saul-Gorodilov on teinud koostööd telestsenaariumite kirjutamisel Urmas Lennuki ja Birk Rohelennuga ning aidanud kaasa seriaalide "Õnne 13“, "Takso“ ja "Naabriplika“ üksikute osade loomisel.
Ajakirjanduslik tegevus
Ta töötas maakonnalehes Virumaa Teataja aastatel 2020-2021, aga kirjutas sellele väljaandele teatriarvustusi ja kolumneid juba varem. Tema artikleid on avaldatud ka ajalehes Kuulutaja.
Harrastused
Ta on Eesti Kirjanike Liidu, Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu ja Eesti Punase Risti liige.
Piret Saul-Gorodilov on vabatahtlik seltsiline vanemaealistele või puudega inimestele.
Busento
Jõgi saab alguse Monte Cocuzzo nõlvalt Lõuna-Apenniinides ja suubub vasakult Crati jõkke Cosenzas.
pisi|210px|left|Alarichi sängitamine. H. Leutemanni joonistus Pärimuse järgi haigestus läänegootide kuningas Alarich I pärast Rooma rüüstamist aastal 410 malaariasse ning suri Cosenzas. Kuningas koos röövitud varandusega maeti Busento jõe sängi, milleks juhiti jõgi eelnevalt looduslikust sängist kõrvale. .
Palitsa
pisi|Tikandiga kaunistatud palitsa, Sergei Prokudin-Gorski foto 1911. aastast pisi|[[Gregorius Suur kuldtikandis ikooniga kaunistatud palitsaga paremal küljel, fresko Mistra kirikust 14. sajandist]] pisi|Protsessioon Novosibirskis. Piiskop [[sakkose, omofori ja palitsaga kõndimas diakonite järel, kes kannavad kaksik- ja kolmikküünalt]] Palitsa (ka paalitsa; vene keeles палица 'sõjanui', kreeka keeles ἐπιγονάτιον, epigonation 'põlve kohal') on õigeusu kiriku piiskopi liturgilise riietuse osa. Silmapaistvate kiriklike teenete eest võidakse palitsa kandmise õigus anda ka preestrile. Osa eestikeelset kirjandust nimetab ka palitsat puusaehteks ja lisab vajadusel täpsustuse.
Palitsa erikuju gonker on kõrgeima vaimuliku (katholikos) riietuse osa nii Armeenia Katoliku kirikus kui Armeenia Apostlikus kirikus.
Kirjeldus
Palitsa on ruudu- või rombikujuline jäigast või tugevdatud kangast ja voodriga riidetükk, mis ripub üht nurka pidi paela otsas piiskopi paremal puusal, sakkose peal, või preestri paremal puusal stihhaari ja epitraheeli peal, pael jääb vöö ja felooni alla. Ese on tavaliselt brokaatkangast või rikkalikult tikandiga kaunistatud, keskel rist või figuraalne motiiv, näiteks Kristus, Jumalaema või terve ikoon, servad on kaunistatud narmastega või nurgad tupsudega.
Ajalugu
Riietuseseme päritolu on ebaselge, osa autoreid oletab, et selle eelkäijaks on tablion, luksuslikust kangast rikkalikult ornamenteeritud paneel, mis Bütsantsis annetati aumärgina sõjaväelastele, hiljem ka tsiviilisikutele mantlile kinnitamiseks. Komme anda palitsa kandmise õigust kirikliku autasuna on andnud alust ka hüpoteesile, et palitsa pärineb Bütsantsi tseremooniamõõgast, mille keiser andis väljapaistvatele sõjaväelastele või riigimeestele (kangast kilbitaoline detail mõõga küljes pidi kaitsma jalga vigastuste eest raske mõõga müksimisel vastu jalga), kuid autasu andmisel vaimulikele anti vaid riidekilp ilma mõõgata. Veel ühe hüpoteesi järgi on selle eelkäijaks kuldtikandiga kaunistatud rätik ἐγχϵίριον, encheírion 'käerätt', mida 12. sajandi Bütsantsis kandsid kõrgemad vaimulikud ja mille vasteks läänekirikus on maniipel (Vana-Rooma sudarium).
Ajalooliselt Venemaa õigeusu kirikuga seotud kirikud, nende seas ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik, järgivad 16. sajandist pärit vene traditsiooni, mille kohaselt on kaks erinevat puusaehet: ristkülikukujuline nabedrennik ripub vasakul puusal ja palitsa paremal. Kord näeb ette, et kirikliku autasuna antakse preestrile esimesena ristkülikukujuline puusaehe (mida ta kannab paremal puusal) ja hiljem palitsa (mida ta kannab samuti paremal ning nüüd nabedrennikku vasakul puusal). Tseremoonial, mil preester saab õiguse kanda palitsat, ta suudleb seda ja tsiteerib Psalmi 45:3 : "Pane mõõk vööle ..." .
Sümboolika
Nagu puusaehe (nabedrennik), nii sümboliseerib ka palitsa "vaimumõõka", mida apostel Paulus nimetab oma kirjas efeslastele (6:17). See tähendab, et preester on vastavalt apostli juhistele varustatud Jumala Sõnaga; puusaehte nelinurkne kuju viitab omakorda neljale evangeeliumile, mille kujul on Jumala Sõna inimestele antud.
Foorum (telesaade)
"Foorum" oli Eesti Televisiooni poliitikasaade.
Saatejuht oli Andres Kuusk, režissöörid Maarika Lauri ja Indrek Kangur, assistent Margit Ossipova, produtsent Tiina-Mari Koljak.
Esimene väitlussaade "Foorum" oli eetris 28. oktoobril 2002. Selle saatejuht ja toimetaja oli Raivo Suni. "Foorumi" eelkäija oli saatesari "Ministri kabinetis", mis algas 18. oktoobril 1965. Viimane Foorumi saade oli 29. mail 2018.
Ljohhovo (Novorževi rajoon)
Ljohhovo (vene keeles Лёхово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Novorževi rajoonis Vehno külaasunduses.
2002. ja 2010. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud.
Trio keel
Trio keel on kariibi keelkonda kuuluv keel, mida kõnelevad triod Surinames ja Brasiilias Pará osariigis.
Trio keelt kõneles 2003. aasta seisuga Surinames 1400 inimest ja Brasiilias 2006. aasta andmetel 730.
Trio keeles on 7 vokaalfoneemi ja 10 konsonantfoneemi.
Soela sadam
pisi|Soela sadam Soela sadam on väikesadam, mis asub Saaremaal Soela külas Soela väina kaldal. Sadama koordinaadid on 58 37’ 3.43’’ N 22 35’ 36.66’’ E
Kuni 2017. aastani asus halduslikult Leisi vallas.
Soela on Saaremaa kõige põhjapoolsem sadam. Lähedal asuvad Triigi, Sõru ja Orjaku sadam.
Sadama juures tegutseb Soela Sadama Selts, mis on asutatud 2008. aastal. Seltsi abiga on ehitatud uus sadamahoone, süvendatud akvatooriumi ja rekonstrueeritud sadamakaid.
Mürkseened
Mürkseened (argikeeles mürgiseened) on seened, mis sisaldavad mürke.
Mürkseente söömine võib inimesel põhjustada mürgistust või isegi surma.
Eestis on mürkseeni ligi 150 liiki.
Mihhail Volkonski
pisi|Mihhail Volkonski [[Anton Rubinsteini ooperis Deemon.]] Vürst Mihhail Volkonski (vene keeles Михаил Петрович Волконский; 3. august (vana kalendri järgi 22. juuli) 1891 Keila-Joa – Moskva) oli vene laulja (bariton).
Ta sündis Keila-Joal, tema isa oli vürst Pjotr Volkonski, ema vürstinna Jekaterina Šahhovskaja (jalaväekindral vürst Aleksei Šahhovskoi tütar).
Ta on laulnud Belgradi ooperis ja hiljem Pariisis.
Aastal 1931 abiellus ta Kiira Petkevitšiga (1911–1995), nende poeg Andrei Volkonski (1933–2008) oli vene helilooja ja klavessiinimängija, pojapoeg Peeter Volkonski on eesti muusik, näitleja ja teatrilavastaja.
Sügisel 1947 pöördus perekond tagasi Nõukogude Liitu.
Mihhail Volkonski suri 1961. aastal Moskvas ja maeti Peredelkino kalmistule.
Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituut
ELVI asutati 1947. aastal nimega ENSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut. 1956. aastal allutati ELVI ENSV Põllumajandusministeeriumile. 1994. aastal liideti ELVI EPMÜ Loomakasvatusinstituudiga.
Instituudi üks rajajaid ja selle esimene direktor (1947–1950) oli akadeemik Ferdinand Laja.
Meinhardiinid
thumb|130px
Görzi krahvid (saksa: Grafen von Görz; itaalia: Conti di Gorizia; slooveeni: Goriški grofje), tuntud ka kui Meinhardiinid, olid krahvi- ja hertsogidünastia Saksa-Rooma riigis. Saanud nime Görzi lossi järgi Gorizias (nüüd Itaalias Sloveenia piiril), olid nad algselt Aquileia patriarhaadis advocatused (Vogt), kes valitsesid Görzi krahvkonda 12. sajandi algusest kuni 1500. aastani. Ustavate keisrite toetajatena paavstide vastu saavutasid nad oma võimukõrguse pärast Marchfeldi lahingut 1280. ja 1310. aastate vahel, kui nad hoidsid enda kontrolli all enamikku praegusest Sloveeniast, Lääne- ja Edela-Austriat ning Kirde-Itaaliat. Pärast 1335. aastat algas nende pidev langus, kuni nende territooriumid olid vähenenud 1370. aastate keskpaigaks tagasi algsesse Görzi krahvkonda. Nende järelejäänud maad päris Habsburgist valitseja Maximilian I.
1253. aastast valitses dünastia Tirooli krahvkonda. 1271. aastal nende suured valdused jagunesid. Peaharu sai viimati omandatud Tirooli ja Meinhard II järgi tuntuks kui Görzi-Tirooli krahvid või Meinhardiinide liin. Kõrvalharu, Meinhardi noorema venna Alberti järgi tuntud kui Albertiinide liin, võttis üle algsed valdused Görzi krahvkonnas, Pusteri oru, samuti pfaltskrahvide tiitli Kärntenis (koos valdustega ülemises Drava orus).
Mõlemad harud osalesid koalitsioonis Přemysliidist Böömimaa kuninga Otakar II vastu ja Saksamaa kuninga Rudolf I poolel ning said pärast esimese kaotust Marchfeldi lahingus autasuks tohutud valdused. 1286. aastal said Görzi-Tirooli harust Kärnteni hertsogid ja Kraini maakrahvid ning nad võtsid de facto üle Savinja valitsemise, samas Albertiinide harule anti enamik Sloveeni margist ja Metlika krahvkond. 1306. aastal ja taas aastatel 1307-1310 valitses Görzi-Tirooli Heinrich kui Böömimaa kuningas ja hoidis Poola kuninga titulaartiitlit, abielu tõttu Přemysliidist pärijanna Annaga. Kuid kuna Heinrich ei saanud meessoost pärijaid, hääbus Görzi-Tirooli haru pärast tema tütre Margarete surma 1369. aastal. Habsburgid pärisid nende maad.
Albertiinide liin säilitas valitsemise krahvi maadel ümber Gorizia, Pusteri orus ja Lääne-Kärntenis (mis koosnes tänase Ida-Tirooli territooriumist) kuni 1500. aastani, kui perekonna viimane krahv (Leonhard von Görz) pärijateta suri. Tema järelejäänud valduse pärisid Austria Habsburgid.
Ajalugu
Tõenäoliselt pärines dünastia Reini Frangimaa Sieghardingi dünastiast, mis pärines algselt Kraichgau piirkonnast ja valitses 10. sajandil Saksa Baieri hõimuhertsogkonna Chiemgaud. Üks Siegharding nimega Meginhard (või Meinhard, suri 1090) on dokumenteeritud kui krahv Baieri Pustertali gaus. Meinhardiinide esiisa Görzi krahv Meinhard I ja tolle vend Engelbert, Baieri pfaltskrahv, võisid olla tema pojad. Dünastia ilmus esmakordselt Lienzi ümbruses ja sai 11. sajandil Vogti ameti Gorizias (Görz) Aquileia patriarhaadis.
Görz-Tirool
thumb|left|Görzi krahvide vapp, Austria ertshertsogi [[Albrecht VI (Austria)|Albrecht VI Ingeram Codex, 1459]]
Tirool oli juba varakeskajal ja hiljem oluline mäekurude piirkond, kus olid kõige madalamad Kesk-Ida-Alpide ületuskohad, Saksa-Rooma keisritele elulised Itaalia kuningriiki pääsemiseks. Keisrivõimu keskused olid esialgu keiser Konrad II poolt 1027. aastal rajatud kaks vürstlikku piiskopkonda, Brixen (Bressanone) ja Trento. Piiskopid olid paljude poolvabade kohustuslike käsilaste (ministeriaalid) ja kohalike aadlike suveräänid, kes kujundasid tänaseni maastikku oma arvukate lossidega, enamasti Brenneri mäekurust lõunas. Üheks selliseks aadlisuguvõsaks olid Tirooli krahvid, kes said nime Tirooli lossi järgi Merano lähedal. Nad asusid kiiresti foogtideks, kes kasutasid Trento ja Brixeni vürstlike piiskoppide kohtuvõimu ja võtsid pärast Welfi hertsogi Heinrich Lõvi kukutamist 1180. aastal lõpuks Lõuna-Baieris ilmaliku võimu üle. Selle piirkonna valitsejaks saamise üks tulemus oli see, et seda piirkonda nimetatakse nüüd nende esivanemate lossi järgi "Tirooliks".
Aastatel 1253-1258 võtsid Görzi krahvid Tirooli maadel võimu üle, kui Tirooli lossi krahvid ei suutnud anda meessoost pärijat. 1237. aastal abiellus krahv Meinhard III Tirooli krahvi Albert IV, kes suri 1253. aastal ilma meessoost pärijateta, tütre Adelheidiga ja võis sel viisil taotleda Tirooli pärandit. Tema poeg ja järeltulija krahv Meinhard IV mitte ainult ei laiendanud krahvkonda, vaid ka vormis selle homogeensemaks riigiks. Ta lõi ka administratsiooni, mida tema aja standardite järgi võib pidada vaid eeskujulikuks. Sellegipoolest olid riigi kolm osa üksteisest kaugel, et üks krahv neid valitseda saaks, ja seetõttu otsustati krahvkond 1267./71. aastal jagada, kui Meinhard IV loovutas Görzi krahvkonna oma nooremale vennale Albert I-le. Alberti järeltulijad, Meinhardiinide dünastia Görzi liin, säilitasid oma residentsi Gorizias, kuni liin 1500. aastal hääbus. Meinhard IV, Tirooli krahvina Meinhard II järglased valitsesid Tirooli 1363. aastani.
1286. aastal sai Meinhard IV Habsburgist Saksamaa kuningalt Rudolf I-lt toetuse eest Böömimaa kuninga Otakar II vastu valitsemiseks ka Kärnteni hertsogkonna ja külgneva Kraini margi. Meinhardi poeg Heinrich abiellus 1306. aastal Böömimaa kuninga Václav II vanima tütre Annaga ja pärast naisevenna kuningas Václav III äkksurma samal aastal taotles isegi Böömimaa trooni. Ta pidi aga tegelema Saksamaa kuninga Albrecht I poja Rudolf III tõstatatud nõuetega ja pikemas perspektiivis ei suutnud mõlemad domineerida Luksemburgi krahvi Johanni vastu, kellest sai 1310. aastal Böömimaa kuningas.
Langus
Kuna Heinrichist endast ei jäänud pärast tema surma 1335. aastal meessoost pärijaid, pärisid Austria Habsburgid Görzi-Tirooli harult Kärnteni ja Kraini. Habsburgid omasid neid maid 1918. aastani. Heinrichi ainus elusolev tütar Margarete "Maultasch" ja tema abikaasa Luksemburgi Johann Heinrich suutsid Tirooli krahvkonna säilitada. 1363. aastal loovutas ta krahvkonna Habsburgist Austria hertsogile Rudolf IV-le pärast seda, kui tema ainus poeg tema teise abikaasa Baieri hertsogi Ludwig V-ga krahv Meinhard III oli samal aastal surnud.
Görzi krahvid olid veel ka Aquileia foogtid. Nad on numismaatikas kuulsad kui esimese Saksa kuldmündi "Zwainziger" väljaandjad. Tunnustatud diplomaat ja minnesinger Oswald von Wolkenstein oli Görzi krahvide alam. Dünastia Görzi haru hääbus 1500. aastal, kui viimane meessoost pereliige krahv Leonhard von Görz järglasteta suri. Meinhardiinide üks näiline või ebaseaduslik haru oli Graben von Steini perekond. Pärast Leonhard von Görzi surma said neist tema järeltulijad Lienzi asehalduritena Ida-Tiroolis. Madalmaade De Graeffi perekond väidab põlvnemist Graben von Steinist.
thumb|150px|Graben von Steini vapp thumb|150px|De Graeffi perekonna vapp
Krahvid
thumb|Görzi vapp, [[Hugo Gerard Ströhl, 1890]]
''Päris 1253. aastal Tirooli''
Görz
Valdused Habsburgidele, Görz aastatel 1564-1619 Sise-Austria osa, Lienz ühendati Tirooliga
Anastassia Kovalenko-Kõlvart
pisi|Kovalenko 2014. aastal Anastassia Kovalenko-Kõlvart (kuni 2022. aastani Anastassia Kovalenko; sündinud 21. septembril 1991  Tallinnas) on Eesti poliitik, jurist ja mootorisportlane (mootorrataste ringrajasõitja).