cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puskaru
Nime algusosa tähendus pole selge. Läänemaal asuvad Puski ja Pusku, mille nimi on laen rootsi sõnast busk 'võsa, põõsastik', kuid Kagu-Eestis pole rootsi laen tõenäoline. Pigem on aluseks saksa isikunimi Busch. Soomest on teada isikunimi Puska, Luke kihelkonnas Pusmarga talu ning Kambja kihelkonnas Pusu küla ja kõrts. Vähem usutavad on seosed sõnadega "pusk : pusu" 'pisted, teatud haigus' ja "puskama" / "puskima".
Tõlli (Pärnu)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda.
Puskaru
Esmamainimise ajal Puskarus veel kõrtsi polnud, aga 1684 on seal teada juba kõrtsikoht. 1695. aasta Tartumaa teede atlases on näidatud Puskaru kõrts. 1783 mainiti isikut Puskari Andres, 1798 Puskari kõrtsi, 1839 küla nimega Puskar ja 1900. aasta paiku külanime Пускаръ. Pärast kõrtsi tekkimist hakati kohanime seostama sõnaga puskar 'puhastama viin'. See seletab i-d sisaldavaid kirjalikke nimekujusid, aga kõnekeeles säilis aru-lõpuline nimekuju.
19. sajandi teisest poolest kuni 1939. aastani kuulus Puskaru küla Põlgaste valla koosseisu. 1939. aasta vallareformiga muudetud vallapiiridega jäi Puskaru Põlva valla koosseisu.
Tõlli (Pärnu)
Tõlli külas kasvab looduskaitsealune Tõrvanõmme mänd.
1977. aastal liideti Tõlliga osaliselt Lõõba küla.
Puskaru
Külas asuvad Puskaru ristipuud.
Puskaru küla läbivad Vooreküla–Puskaru tee (vana Tartu–Võru maantee ehk nn Postitee) ja Kanepi–Leevaku maantee.
Narva lahing (1918)
Eellugu
Esimese katse Narvat vallutada pani Punaarmee toime juba 22. novembril 1918,
Kulgu lahing
Narva jõe idakaldal asusid suunas Narva pealetungile Nõukogude Venemaa punakaardi 46. ja 47. kütipolk ja 2. Viljandi kommunistliku kütipolgu 1. pataljoni (formeeritud Jamburgis septembris 1918, ülem Eduard Teiter) allüksused. Pealetungi toetasid 1–2 patareid (1. Eesti kommunistlik raskepatarei), mis avasid tule Narva linna pihta kell 7.30. Punaarmee väeosade pealetungi suund oli Jamburgi–Narva kivitee.
Jalaväe ahelikud liikusid linna poole mõlemal pool Narva–Jamburgi maanteed. Sakslased juhtisid oma suurtükitule Nõukogude patarei pihta, jalaväeosi lasid nad tulla traattõkete lähedusse ja siis avati nende pihta läheda maa peal tugeva kuulipilduja- ja suurtükitule. Ägedam laskmine oli käimas kella 8 ja 10 vahel.
Sakslased korraldasid vasturünnaku ja venelased löödi põgenema. Venelased kaotasid selles lahingus surnutena ja haavatutena ca 200 meest. Sakslased võtsid vangi 25 venelast (nende hulgas 1 sõduririides naise) ja said saagiks 4 raskekuulipildujat. Lahing lõppes kella 11 paiku. Eesti Rahvaväe üksused ei võtnud sellest lahingust osa.
Lumeredel
Ajalugu
1940. aastatel oli Eestis ligi 200 000 lumeredelit, mis võis kaitsta 350 kilomeetrit maanteed.
1950. aastatel olid lumeredelid Eestis peamised passiivsed lumetõrjevahendid, kuid lumerikkal talvel neist siiski kõigi teede lumetõrjeks ei piisanud.
Samal perioodil konstrueeris Arnold Volberg Paide teedemasinate tehases kokkurullitava lumeredeli ehitamise pingi, millel püstised latid ühendati horisontaalse traadiga, mis lihtsustas ka transporti, sest kui varem mahtus veoautosse 100 meetri jagu lumeredelit, siis rullina mahtus 750 meetrit lumetõrjeaeda. Ühtlasi kiirendas seade konstrueerimistempot: kui varem kulus paarimeetrise lumeredeli valmistamiseks ligi tund, siis nüüd oli võimalik sama ajaga ehitada 60 meetrit aeda.
Johannes Kaiv
Johannes Kaiv (8. juuli 1897(ukj) – 21. november 1965) oli Eesti diplomaat.
Sündinud Puhjas, Järvaküla Mäelt-Loku talus, jõudis ta läbi Järvaküla algkooli, Puhja kihelkonnakooli ja Tartu reaalkooli 1917. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonda ja astus EÜS liikmeks. Reaalkooli viimastel aastatel töötas kooliraha teenimiseks Petrogradis, Rosenkranzi vasevabrikus kontoristina.
Saksa okupatsiooni aegsele Tartu ülikoolile pani ta boikoti ja läks "Pärnu Postimehe" toimetajaks. Haridusteed jätkas Riias, õppides tehnilist keemiat. Vabadussõja puhkemisel viibis juhtumisi Tartus ja astus kohe vabatahtlikuna rahvaväkke, kus ta suunati tagasi Riiga, et ta kutsuks üles eesti üliõpilasi sõjaväkke astuma. Koosolekul korp! Vironia ruumes, tehtigi ühehäälne otsus tulla Tartusse. Vabadussõja lahingutest võttis Kaiv osa 2.jalaväepolgus, kuni vaenlase surumiseni Irboskani. Edasi töötas valitsusasutustes sh Toitlusministeeriumi sekretärina, lõpetas Tartu Ülikooli õigusteadlasena ja stažeeris Haagis, Haagi rahvusvahelises kohtus].
Lumeredel
Ajalugu
1960. aastateni istutati ka lumeredeli põhimõttel toimivaid lumekaitsehekke. Sama kümnendi lõpul hakkas lumeredeleid vähem kasutama seoses rasketehnika arengu ja sahkade suurema kasutuselevõtuga. Lumeredelite ehitamine, transport, paigaldamine, hooldamine (redeleid tuli suurema saju korral vahepeal hangest välja tõsta) ja suveks ladustamine oli väga töömahukas tegevus ning seetõttu eelistati mehaanilist lumetõrjet.
Narva lahing (1918)
Kulgu lahing
Kulgu lahingus hukkus 80 peamiselt Viljandi kütipolgu ridades sõdinud meest, kes maeti hiljem linnasurnuaeda.
Johannes Kaiv
Töötas aastatel 1925 kuni 1935 Kohtuministeeriumi nõunikuna. 1935. aastal lahkus Johannes Kaiv riigiteenistusest, sõitis Austraaliasse, kus tegutses äri alal, samuti aukonsulina. 1939. aastal kutsuti ta tagasi tööle diplomaadina.
Ta oli New Yorgis peakonsuli kohustetäitja saadiku ülesannetes (alates 9. veebruarist 1965 peakonsul saadiku ülesannetes) 1939–1965. Koos Ernst Jaaksoniga suutis ta tagada Eesti Vabariigi saatkondade tegevuse jätkumise demokraatlikus läänes pärast riigi okupeerimist Nõukogude Liidu poolt ning saavutada ka lääneriikidepoolse okupatsiooni mittetunnustamise.
Narva lahing (1918)
Kulgu lahing
Pärast ebaõnnestunud pealetungi loobusid 46. ja 47. polgu sõdurid sõdimast ja taandusid Jamburgi poole, kus nad enamlaste mõju all olevate katteväeosade poolt tulevahetuses laiali aeti ning mässu juhid hukati.
27. novembril 1918 esitas Eestimaa Ajutine Revolutsioonikomitee Narvas asuvatele Saksa vägedele ja linna elanikele ultimaatumi:
Kariste
Kariste on/oli mitme Eesti asula nimi:
Narva lahing (1918)
Lahingu käik
Pärast 22. novembri lahingut arvestas 405. Saksa Landwehri rügemendi ülem punaarmeelaste uue pealetungi võimalusega ning asetati alaline Saksa vaatluspost Narva kindluse Hermani torni, kuna lennukite abil tehti pidevat luuret Narva–Jamburgi ja Oudova maantee suunas.
Narvas oli 1918. aasta novembriks formeeritud üks Eesti väeosa, 4. jalaväepolk, koosseisus 350 relvastatud Virumaa meest, aga rindel püsis veel kaks juhatust, eestlaste ja sakslaste oma. Alates 26. novembrist võtsid eesti väeosade mehed järk-järgult üle sakslaste Keldrimäe positsioonid Narva jõe idakaldal. 26. novembril saatis polkovnik Aleksander Seiman Jaanilinna 4 ohvitseri ja 32 sõdurit ja 27. novembril lisaks veel 4 ohvitseri ja 40 sõdurit. Salga ülesandeks oli valvata ja kaitsta Narva jõe kallast Kulgust kuni Piimaninani (Narva jõe käär 4 kilomeetrit Kulgust lõuna pool, Plüssa suudme vastas).
27. novembril püüdsid sakslased kinni Vene telefonogrammid, millest selgus, et venelased kavatsevad linna vallutada. Narva kaitseks oli 1918. aastal ehitatud Narva jõe idakaldale kaitsepositsioon, mille ankruks oli Keldrimäe. Selle ette ehitati kaitsekraave ja punkreid, ning vooluga laetud traattõke, mis kaitses Narvat laia kaarena 5 km ulatuses. 27. novembril pärast lõunat tutvustas eesliinil seisva 405. Saksa Landwehri rügemendi 2. kompanii ülem eesti ohvitsere kaitsesüsteemiga Jaanilinna ees. Õpetati eesti ohvitsere käsitama sakslased poolt samal päeval üle antud kuulipildujad ja miinipildujad. Õhtul pandi saksa vahipostide kõrvale välja ka eesti vahipostid. 27. novembril Saksa väeosad said käsu olla valmis Narvast lahkuma kahe tunni jooksul pärast käsu saabumist. Sakslased pidid jätma Narva järelkaitseosad, kuni Narva rajoonist on lahkunud kõik Saksa väed ja asutised.
Parema tiiva kindlustamiseks saadeti sama päeva õhtul kell 21.00 Kulgu rajooni 4. jalaväepolgu II pataljon alampolkovnik Paul Kunnuse juhatusel. II pataljonis oli 80 meest ühe raskekuulipildujaga. Peale selle oli mehi saadetud Narva-Jõesuusse, Riigikülla ja mujale. Narva jõe joonel oli eestlast umbes 750 meest kuulipildujateta ja suurtükkideta, sakslast umbes 500 meest kuulipildujatega, miinipildujatega ja 10 kergesuurtükiga. Kokku Narva jõe joonel: eestlasi – 1000 meest 7 kuulipildujaga ja ilma suurtükkideta, sakslasi – umbes 1800 meest 63 kuulipildujaga, 12 miinipildujaga ja 8 suurtükiga.
Keldrimäe lahing
Keldrimäe lahing, milles figureerib Narva jõe idakalda Keldrimäe seljandik esimese lahingupaigana Vabadussõjas, arenes ägedaks 28. novembri hommikul pärast pikka vene kahurituld, kell 5.30 avasid Punaarmee suurtükid Narva pihta ägeda suurtükitule, tulistamise objektideks olid Narva linn, Jaanilinn, vene surnuaed Keldrimäel ja Keldrimägi. Keldrimäe kaitsjatele tungis Peterburi maanteed pidi peale 2800 punaväelast. Patareid tulistasid Žoržino (Novaja) ja Zaretšje külade suunast (Narva–Jamburgi kivitee rajoonis). Suurtükitule tulemusel süttisid Jaanilinnas mõned majad, suurtükituli on sihitud peaasjalikult linnale, kuna kaevikud Jaanilinna idaserval jäid tulest puutumata. Kell 6.30 ilmus silmapiirile vaenlase jalavägi. Ahelikud lähenesid linnale peamiselt Jamburgi kivitee suunast, mõlemal pool kiviteed. Raudtee juures venelaste jalaväeosad ilmusid metsatuka lääneservale, mis Jaanilinnast ligi 1200 meetrit idas, kuid jalaväe kallaletung löödi kella 8-ks kuulipilduja- ja suurtükitulega tagasi, pärastlõunaks olid tagasi löödud kõik enamlaste rünnakud Keldrimäele. Siis alustasid Saksa väeüksused tagasitõmbumist Keldrimäe kaevikutest. Ka eestlastele anti korraldus taganeda. Sakslased õhkisid Narva jõe sillad kell 15.30. Keldrimäe oli täitnud oma rolli.
Joala lahing
Ööl vastu 28. novembrit ületas 2. Viljandi kommunistlik kütipolk Narva jõe ja asus selle läänekaldal pealetungile – eesmärgiga vallutada Narva linn edelast. Hommikul kella 9 paiku ründas kütipolk ootamatult selja tagant sakslaste suurtükipatareid. Samal ajal liikus teine osa polgust Soldina jaama suunas, eesmärgiga purustada Narva seljataguses raudtee ja telegraafi-sideliinid. Selle manöövri tagajärjel kujunes olukord Joala väljal kella 10 ja 11 vahel kaitsjatele vägagi raskeks.
Olukorra päästis eestlaste ja sakslaste algatusrohke tegevus: osavalt suunati üks grupp mehi kuulipildujatega Joala metsast väljuva vaenlase aheliku tiivale; samal ajal pöördus Saksa suurtükipatarei ümber ning asus vastast hävitama läheda maa pealt kartetšitulega. Enamlased kandsid väga raskeid kaotusi. Ainuüksi surnutena jäi lahinguväljale 94 meest. Lahingus langes ka Eesti Punase Kütiväe Nõukogu esimees Jaan Sihver. Kaotuste tagajärjel taganes 2. Viljandi Eesti kommunistlik kütipolk ning kell 11.30 oli seisukord Joala väljal ja kogu Narvas jälle täiesti kindel.
Kella 11 paiku tegid Punaarmee väeosad ettevalmistusi ka Narva jõe ületamiseks paatidega Popovka küla kohal. Endise piiritusevabriku hoonetes asunud sakslaste salk koos eestlastest kaitseliitlastega (Narva kooliõpilased) asus kaitsele Narva jõe läänekaldale Popovka küla vastas. Rahvaväljaku rajoonis tulepositsioonil seisnud Saksa kergepatareist poolt rünnakuettevalmistusi tegevate punaväelaste seas lõhkesid esimesed Saksa mürsud Narva jõe idakaldal, Popovka küla kohal parajasti siis, kui kaks paaditäit venelasi on hakanud Siivertsi poole sõudma. Patarei tabava tule all vaenlase jõe ületamise katse nurjus ja jalavägi jooksis jõe idakaldal Popovka juures laiali.
Karlova kohale ilmus Punaarmee soomusrong, kes oma suurtükitulega lahingust osa võttis, tulistades Narva raudteejaama piirkonda. Sattus aga varsti Saksa patarei tule alla ja taganes Sala raudteejaama sihis. Lahing Jaanilinna ees rauges lõplikult kella 12-ks, vaenlane oli igal pool tagasi löödud.
Vapruse eest Joala lahingus said mõned eestlased Saksa II klassi Raudristi, teada on üks nimi: nooremallohvitser Arnold Jaago.
Frankensteini vald
Frankensteini vald on kahe valla nimi:
August 2006
August 2006, kroonika
Lumeredel
Välislingid
Töö põldudel (1966), Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 16 (845), mai 1966: https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/14276
Itatiaia rahvuspark
Itatiaia rahvuspark on Brasiilia vanim rahvuspark, asutatud 1937. aastal. Asub Rio de Janeiro ja Minas Geraisi osariikides. Pindala on 30 000 ha.
29. Kaitsepataljon
29. Kaitsepataljon (saksa keeles Schutzmannschaft Front Bataillon nr. 29) ja ''29. Politseipataljon (F)'' oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus.
Itatiaia rahvuspark
Rahvuspargis asub Brasiilia kõrguselt kolmas mägi Pico das Agulhas Negras (2878 m).
29. Kaitsepataljon
Isikkoosseis
29. Kaitsepataljon moodustati vabatahtlikest ja 28. novembril 1941 Tallinna-Nõmme Omakaitse maleva kasarmeeritud 2.kompaniist. Pataljoni suuruseks oli 530 meest, staap asus Tallinnas.
Pataljoni ülesandeks pidi saama vahiteenistuse pidamine Tallinna linnas, kuid 5. märtsil 1942 lähetati pataljon ilma varustuse ja relvadeta Tallinnast Krasnogvardeiskisse (Gatšina) ja sealt edasi Volodarskisse, Leningradi piiravate Saksa vägede toetuseks Leningradi rindele, Oranienbaumi platsdarmile, Ligovo–Uritski piirkonda sealset Punaarmee läbimurret sulgema, kus väljaõppeta pataljon kandis lahingutes raskeid kaotusi.
Jaanuaris 1943 toodi pataljoni riismed rindelt ära ja saadeti Tartusse puhkusele, pärast puhkust suunati allesjäänud pataljoni ohvitserid ja võitlejad 30. Eesti Politseipataljonile täienduseks ja osa mehi astus Eesti Leegioni.
29. Kaitse(vahi)pataljon II
Veebruaris 1943 pataljon kui rindeüksus likvideeriti ning moodustati sama numbrit kandev vahiteenistuseks ettenähtud väeosa ''Schutzmannschaft Wacht Bataillon nr. 29''. Pataljon formeeriti 4 Omakaitse malevate kompaniidest, mis asusid Tallinnas, Haapsalus, Kuressaares ja Pärnus.
Uue moodustatud pataljoni ülemaks määrati major Karl-Richard Ant. Pataljoni suuruseks oli sel ajal 530 meest. Pataljoni staap asus Tallinnas, Adolf Hitler Straße 58.
29. Eesti Politseipataljon
1943. aasta lõpus koondati pataljon Tallinna ning detsembris 1943 muudeti pataljoni nimi 29. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Batallion 29).
1943. aastani Saksa Wehrmachti rindeväeosade juhatusele allunud, kuid seejärel Saksa Korrapolitsei Kõrgemale Komandörile Eestis allutatud pataljonis asendati senikehtinud Wehrmachti auastmed Saksa Korrapolitsei auastmetega.
1944. aasta alguses olid pataljoni allüksused kaitsel Narva jõe liinile kaitsesse Uusna-Vääska lõigul – 1. kompanii Ust-Žerdjanka küla juures, 2. kompanii Uusna küla juures, 3. kompanii jäi reservi.
1944. aasta veebruaris ja märtsis osales pataljon Narva lahingutes, kus 2. veebruaril 1944 murdis Punaarmee Krivasoos ja Vääska jõe ääres nende kaitsest läbi ja raskeid kaotusi kandes (eriti 1. kompanii) oli pataljon sunnitud oma positsioonidelt taganema.
Märtsis 1944 viidi pataljon rannakaitsesse Utria randa ning Kalvi ja Aseri ruumi, rannakaitsele Virumaal.
Pataljoni likvideerimine
29. Eesti Politseipataljon likvideeriti juunis 1944 Pärnus ja pataljoni isikkoosseis jagati 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljonidesse.
Maurice Ravel
thumb|Maurice Ravel pisi|Maurice Raveli "Miroirs" ukraina pianisti Olena Havjuk-Šeremeti esituses 2014. aastal pisi|Maurice Raveli "Bolero", esimene osa, orkester Lamoureux 1935. aastal, dirigent Maurice Ravel Joseph-Maurice Ravel (7. märts 1875 – 28. detsember 1937) oli prantsuse impressionistlik helilooja ja pianist.
Ravel elas Prantsusmaal, tema ema oli baski päritolu ja isa Prantsuse päritolu.
Baltiisk
Baltiiskis asub Venemaa Balti laevastiku suurim baas.
Enne 1946. aastat kandis linn nime Pillau.
Frankenstein (Saksimaa)
Frankenstein on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Oederani linna koosseisus.
Maalikunstnik
thumb|[[Adriaen van Ostade. Kunstnik oma ateljees. Autoportree. 1663.]] Maalikunstnik on maalikunsti viljelev kunstnik.
Frankenstein (Saksimaa)
Kuni 1. jaanuarini 2012 oli asula Frankensteini valla keskus.
Lumi (kosmeetika)
Lumi on looduskosmeetika sari, mida toodab Tartu Ülikooli iduettevõte, Märt Miljani ja Helen Hirve loodud biotehnoloogiafirma Perfect Cosmetics OÜ.
Suurem osa Lumi sarja toodetest põhineb kanepiseemneõlil, mittenarkootilise tööstuskanepi kasvatamiseks Eestis on loodud sõsarfirma OÜ Perfect Plant. Ettevõte keskendub tõhusatele teaduspõhistele toodetele, mis koosnevad eelkõige looduslikest komponentidest ja on tervisele ohutud. Vältimaks allergiaprobleeme, ei sisalda Lumi näonahale mõeldud tooted ka looduslikke eeterlikke õlisid. Lumi sarja on tunnustanud Eesti Allergialiit. Võimalusel kasutatakse ökosertifikaatidega tooraineid, mis on toodetud tehisväetiste ja taimekaitsevahenditeta. Sarja kuuluvad hooldusvahendid näole, kehale ja kätele, samuti eri nahatüüpidele.
Süvvahavva Koulu
Süvvahavva Koulu on eesti kirjaniku Indrek Hargla romaanide "French ja Koulu", "French ja Koulu Tarbatus" ning "Frenchi ja Koulu reisid" üks peategelastest.
Lumi (kosmeetika)
Lumi tootesarja tooteid hakati müüma 2013. aasta oktoobris, nüüdseks toimub müük peamiselt e-poe ja kosmeetikapoodide kaudu. Perfect Cosmeticsist on saanud üks Eesti juhtivaid looduskosmeetika tootjaid.
Kirchhoffi seadused
Kirchhoffi seadused on kaks hargnevate elektriahelate kohta kehtivat reeglit, mis põhinevad vastavalt elektrilaengu ja energia jäävuse seadusel. Need võimaldavad arvutada elektrivoolu voolutugevuste ning pingete jaotust ahela harudes, kui ahela elementide elektrilised suurused on teada.
Seadused on nimetatud Gustav Kirchhoffi järgi, kes avaldas need aastal 1845. Ta töötas need seadused välja 21-aastaselt, kui ta oli Königsbergi ülikooli tudeng. 1847 kaitses ta nende põhjal oma doktoritöö. Kirchhoff üldistas oma võrranditega Ohmi seadusi, mis sõnastati aastal 1827.
Kirchhoffi esimene seadus
Elektriahela hargnemispunkti ehk sõlme suunduvate harude voolutugevuste algebraline summa võrdub hargnemispunktist väljuvate harude voolutugevuste algebralise summaga.
Esimese Kirchhoffi seaduse teistsuguse sõnastuse järgi võrdub suvalisse hargnemispunkti ehk sõlme koonduvate ahela harude voolutugevuste algebraline summa nulliga \Sigma I=0), kus hargnemispunkti suunduvaid voolusid loetakse positiivseteks ja sealt väljuvaid negatiivseteks.
Kirchhoffi esimene seadus on tõlgendatav ka laengu jäävuse seadusena, sest kogu laeng, mis elektriahelasse siseneb, peab sealt ka väljuma.
Kirchhoffi teine seadus
pisi|Osapingete U1 kuni U5 algebraline summa voolukontuuris on null. Nooled näitavad liikumise suunas esialgselt valitud voolusuundi Kirchoffi teist seadust tuntakse üldlevinult ka Kirchoffi pingeseadusena: kinnise elektriahela elektromotoorjõudude algebraline summa võrdub selle ahela kõigi harude pingelangude algebralise summaga.
Teisiti sõnastades: elektriahela igas kinnises kontuuris võrdub kõikidel takistitel tekkivate pingelangude algebraline summa nulliga ehk \Sigma U=0.
Viimane seos on mõistetav ka energia jäävuse seadusena, sest kinnist kontuuri järgides jõutakse alati tagasi punkti, kust alustati. Selles punktis on sama pinge, mis ennegi. Vastasel juhul poleks pingelangude summa võrdne nulliga ning kontuuri kas lisataks või eemaldataks elektromotoorjõudu, mis aga tähendaks, et kontuur poleks enam suletud - energia kontuuris poleks jääv.
Võrrandite koostamine elektriahela voolude ja pingete arvutamiseks
Kirchhoffi võrrandid, mis on kirjutatud ahela p-1 sõlme või m-(p-1) kontuuri kohta, moodustavad täieliku võrrandisüsteemi, mis võimaldab leida kõik voolud ja pinged.
Enne võrrandite kirjutamisele asumist tuleb valida voolude positiivsed suunad harudes ja tähistada need skeemil (kui mõni suund valitakse esialgu valesti, saadakse võrrandisüsteemi lahendamisel ikkagi õiged suunad). Kui kontuuris valitud voolu suunas voolu suund harus ühtib liikumise suunaga, loetakse pingelang selles harus positiivseks, vastasel juhul negatiivseks. Pingevõrrandite koostamisel tuleb iga uus kontuur valida nii, et selles oleks vähemalt üks haru, mis ei kuulu eelmistesse kontuuridesse.
Näide 1 (võrrandite koostamine)
pisi|300px|Näite 1 skeem) Skeemil on sõlmede arv: p=3, järelikult on vajalik vooluvõrrandite arv p-1=2.
Harude arv (kinnistes kontuurides): m=4. Vooluallikatega kontuuride arv: m_i=0. Seega vajalik pingevõrrandite arv.
Kontuuride arv:.
Seega Kircchhoffi  esimese seaduse alusel saab koostada vooluvõrrandid: kusjuures sõlme sisenev vool loetakse positiivseks ja väljuvad voolud negatiivseks.
Kirchhoffi teise seaduse alusel saab koostada pingevõrrandid:
Saadud võrrandisüsteemid kirjeldavad täielikult vaadeldavat elektriahelat ning nende lahendamine annab kõik voolud sõlmedes ja pinged harudel.
Näide 2 (esimene seadus)
pisi|300px|Elektriahel pingeallika ja kolme takistiga. Leia voolutugevused i_1, i_2 ja i_3
Olgu ülesandeks leida joonisel toodud ahela voolutugevused i_1, i_2 ning i_3. Olgu, , ning pingeallika Vs pinge. Kasutame ülesande lahendamiseks Kirchhoffi esimest seadust.
Vool läbib ahelat kahte kontuuri pidi – läbi takistite R_1ja R_2ning läbi takistite R_1 ja R_3. Sõlme A siseneb vool ühest rajast ning väljub kahest rajast, seega vastavalt esimesele seadusele saame kirjutada voolude algebralise summa järgmiselt: Kirchhoffi teise seaduse kohaselt on kontuuri läbivate pingelangude summa võrdne nulliga. Et antud skeemis on pingeallikast lähtuvalt kaks kontuuri, saame kirjutada:
Koostame võrrandisüsteemi Seda võrrandisüsteemi lahendades saame.
Kontrollime vastavust Kirchhoffi esimesele seadusele:.
Näide 3 (teine seadus)
pisi|300px|Elektriahel pingeallika ja kahe takistiga. Leia pingelangud takistitel R1 ja R2
Edasi lepitakse kokku, et takistil tekib voolu liikumise suunas pingelang, ehk takisti ühel pool (pingeallika positiivsele klemmile lähemal) on pinge kõrgem kui teisel. Sama kokkulepe kehtib kõikidele kontuuris olevatele takistitele. Jällegi, seadus töötab ka vastupidise kokkuleppe korral.
Nüüd on ülesande lahendamiseks kõik suurused teada ja kokkulepped joonisele 2 kantud. Lähtudes definitsioonist \Sigma U=0 saame kirjutada Kirjutame eelmise seose lähtudes Oomi seadusest järgmiselt Selle võrrandi lahendamiseks on kõik suurused teada, seega Teades kontuuri läbivat voolu, saame arvutada pingelangud:
Allika (Lääneranna)
Allika on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Kirchhoffi seadused
Näide 3 (teine seadus)
Kontrollime vastavust Kirchhoffi teisele seadusele:.
Dobbiaco
thumb thumb|Toblachi vapp thumb|Toblachi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis thumb|[[Krampus Toblachis]]
Toblach (itaalia: Dobbiaco) on vald (comune)/(Gemeinde) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes Pusteri orus umbes 70 km Bolzanost kirdes, Austria piiri ääres.
Geograafia
Valla pindala on 126,6 km², vald see asub keskmiselt 1256 meetri kõrgusel merepinnast.
Naabruse tuntumad mäetipud on Tre Cime di Lavaredo/Drei Zinnen. Ka Drava/Drau voolab naabermägedest; veel üks jõgi vallas on Rienz.
Frazioni
Toblachi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Aufkirchen/Santa Maria ja Wahlen/San Silvestro.
Kunstnikud
Toblachi lähistel männimetsas väikeses puitmajakeses komponeeris Gustav Mahler 1908.–1910. aasta suvedel oma üheksanda sümfoonia, viimase, mille ta lõpetas, ja ka "Das Lied von der Erde", ning alustas ka tööd oma kümnenda sümfoonia kallal.
Koroonapandeemia Lätis
Koroonapandeemia Lätis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Lätis 2. märtsil 2020. Nakatunud Riias elav naine oli saabunud lennukiga Milanost Müncheni kaudu.
Kuni oktoobrini püsis nakatunute arv väga madal, aga on sealt alates oluliselt tõusnud.
Kronoloogia
20. märtsil teatas seimi liige Artuss Kaimiņš, et tema koroonaviiruse test oli positiivne.
3. aprillil suri Lätis esimene COVID-19 viirusega nakatunu, kelleks oli 99-aastane naine.
6. mail teatas peaminister Krišjanis Karinš, et kokkuleppel Eesti peaministri Jüri Ratase ja Leedu peaministri Saulius Skvernelisega avatakse 17. märtsist suletud olnud piirid alates 15. maist Balti riikide kodanikele vabaks liikumiseks.
7. mail pikendas valitsus eriolukorda 9. juunini.
Andmestik
<br style="clear:left;" />
Allikas: Läti haiguste ennetuse ja kontrolli keskus
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 16. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 3. aprillil 1971 Iirimaal Dublinis. Selle võitis Monaco.
Tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|Osalenud riigid}} {{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1971. aastal) osalenud riigid}}
Rakvere Kolmainu kirik
pisi|Rakvere Kolmainu kirik Rakvere Kolmainu kirik ehk Rakvere Mihkli kirik on kirik Rakveres Pika tänava ääres. pisi|Pika tänav ja Rakvere Kolmainu kirik See rajati 15. sajandi alguses Rakvere ordulinnuse lähedale.
Rakvere Kolmainu kirikut kasutab EELK Rakvere Kolmainu kogudus. Aastatel 1835–1939 tegutses seal ka Rakvere saksa kogudus.
Kiriku kellatornis mängib kariljon Arvo Pärdi spetsiaalselt Rakvere Kolmainu kiriku keskpäevase kellamängu jaoks kirjutatud umbes minutipikkust teost.
Rakvere Kolmainu kirik aastaarvudes
1400 – kivikiriku ehitus on seiskus müürimeister Simoni lahkumise tõttu, 1427 – müürimeister Andreas lõpetas kivikiriku ehituse (aastaks 1430?).
1559 – Vene väed lammutasid Liivi sõjaga seoses muuhulgas ka kiriku, et kindlustada linnust, 1604 – Poola vägede lahkumisel purustati kirik ja see jäi varemetesse, 1605 – rootslaste vallutuste järel rajati kiriku lähedusse surnuaiale puukirik, kivikirik on varemetes
1643 – nimetati Rakvere kirik Mihkli kirikuks, 1647 – surnuaial valmis uus, suurem puukirik, 1684 – alustati kivikiriku taastamist seniste varemete kohal
1703 ja 1704 – hävisid Põhjasõja lahingutes tornikiiver, torni puust vahelaed ja katus, 1730 – kirik sai uuesti taastatud
1755 – valmis kiriku tornikiiver, 1798 – esimesed andmed orelist
1836 – torni paigaldati ajanäitajast kell, 1852 – ehitati uus, praegune tornikiiver, 1853 – kirikusse ehitati külgväärid (1892 kahekordseks), 1892 – suurendati kiriku aknaid, säilinud nõnda tänaseni
1918 – kirik sai elektrivalguse, 19.12.1918 – 11.01.1919 kirik muudeti Eesti Töörahva Kommuuni poolt rahvamajaks, 1922 – kirikusse seati sisse ahjuküte, 1925 - pühitseti praegune, vendade Kriisade ehitatud orel
1957 – restaureeriti kantsel ja altar ning kiriku sisemus saab praeguse värvilahenduse.
Užhorod
Užhorod on linn Ukrainas, Taga-Karpaatia oblasti keskus. Asub Uži jõe ääres.
Ajalugu
8.–9. sajandil piirkonda jõudnud slaavlased ehitasid Užhorodi kohale linnuse. 9. sajandil oli Užhorod Kiievi-Vene edelapoolne piirilinn. Kirjalikes allikates on linnust mainitud 903. aastal, kui linna vallutasid ungarlased vürst Árpádi juhtimisel. 1241. aastal põletasid tatarlased Batu-khaani juhtimisel linna maha.
1320. aastal läks linn 360 aastaks itaalia Drugethi aadlisuguvõsa kätte. Reformatsiooni ajal sai linnast protestantide keskus.
1707. aastal oli linnas ungari vabadusvõitluse juhi Ferenc II Rákóczi staap. 1775. aastast on linnas kreekakatoliku piiskopi residents.
1919–1938 kuulus Tšehhoslovakkiale, 1938–1944 Ungarile, 1945. aastast alates Ukrainale (Nõukogude Liidu koosseisus 1944–1991). 1945. aastal avati linnas ülikool.
Rahvastik
Linn on läbi aegade olnud paljurahvuseline, seal elab ukrainlasi ja russiine (kokku umbes 89 900), venelasi (11 100), ungarlasi (8000), slovakke (2500) ja juute.
Transport
Užhorodis on raudteejaam ja lennujaam.
Vaatamisväärsused
pisi|[[Kreekakatoliku kirik|Kreekakatoliku katedraal Užgorodis]]
Tšamorro keel
Tšamorro keel on austroneesia keelkonda kuuluv keel, mida räägitakse peamiselt Guamil ja Põhja-Mariaanidel. Tšamorro keelt räägib üle 60 000 inimese. Seda on tugevasti mõjutanud hispaania keel, tänapäeval ka inglise keel. Näiteks kasutatakse hispaaniakeelseid arvsõnu.
Keel
Tšamorro keelt kõneldakse peamiselt Guami piirkonnas. Samuti kõneldakse seda keelt ka Põhja-Mariaani saartel ja USA-s. Tšamorro keel sisaldab väga palju hispaaniakeelseid väljendeid ning inimesed kalduvad arvama, et seal kõneldakse ka hispaania keelt. Viimastel aastakümnetel on tšamorro keele kõnelejate arv langenud, kuid on üritatud erinevate kampaaniatega selle vastu võidelda, et selle areng jääks edaspidi püsima.
Foneetika
Konsonandid
Tšamorro keeles on kaheksateist konsonanti ja üks poolkonsonant /w/. See esineb ainult kaashäälikuühendites, nt /pwenge/ 'öö'. Hispaania keel mõjutas tšamorro keelt väga palju, seepärast eksisteeris alguses ainult neli vokaali u, æ a, [e] ja [o]. Need vokaalid olid allofoneemid i ja u kinnistes silpides. Kuna kõrged vokaalid i ja u esinesid ainult kinnistes silpides ning e ja o lahtistes silpides, muutus nende kõrgus ning tšamorro keel sarnanes rohkem hispaania keelega.
Diftongid
Tšamorro keeles kasutatakse diftonge /ai/ ja /ao/, nagu ka /taitai/ (lugema) ja /taotao/ (isik). Alltoodud tabelis on kõige tihedamini kasutatavad diftongiga sõnad.
Grammatika
Konsonandi moodustamine
Järgnevad konsonandid ei esine tšamorro keeles sõna lõpus. Nendeks on b, ch, d, g, h, l, ñ, r, y. Konsonandid – b, d, g ja l võivad esineda silbi lõpus siis kui konsonant esineb paaris.
Rõhuline täishäälik
Kõiki täishäälikuid kasutatakse, et esindada rõhulist täishäälikut mõlemal viisil nii kinnistes kui ka lahtistes silpides.
Possessiivsufiks
Arvsõnad
Tšamorro keel on aastate jooksul väga palju muutunud. Praegused tšamorro arvsõnad on tulnud hispaaniakeelsetest arvsõnadest, kuid vanasti jagunesid tšamorro arvsõnad erinevatesse käände vormidesse ja neid arvsõnu sai jagada nii: tavalised numbrid (kuupäev, kellaaeg jne), elusorganismid, elutaorganismid ja pikad objektid.
Kirjaviis
Ladina tähestik.
Panama maakitsus
222px|pisi|Panama maakitsus Panama maakitsus on maakitsus Põhja-Ameerika lõunaosas Panama territooriumil. Maakitsusele on rajatud Panama kanal.
222px|pisi|Panama (Darieni) maakitsus [[1687. aasta Briti kaardil]]
30. Kaitsepataljon
30. Kaitsepataljon (saksa keeles Schutzmannschaft Wacht Bataillon nr. 30) oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus.
Vabatahtlik kaitsepataljon värvati jaanuaris 1942 Tallinnas Eesti SS'i kõrgema politseijuhi korraldusel väegruppi "Nord" tagalateenistuse jaoks.
Pataljon oma täisloosseisu ei saavutanud, 1942. aasta lõpus oli pataljon arvel 88 mehega, kui tagavarapataljon. Pataljoni juurde kuulus ka puhkpilliorkester.
30. Kaitsepataljon likvideeriti jaanuaris 1943, pataljoni orkester viidi 35. Kaitsepataljoni koosseisu ülejäänud isikkoosseis jagati teiste kaitsepataljonide vahel.
Paavo Nurmi
Paavo Johannes Nurmi (13. juuni 1897 Turu – 2. oktoober 1973 Helsingi) oli Soome kergejõustiklane, kes domineeris pikamaajooksu distantsidel alates 1920. aastast. Teda on nimetatud ka üheks "lendavatest soomlastest", sama tiitli on ka pärinud näiteks Ville Ritola.
1920. aastatel tegi ta maailmarekordeid 1500 – 20 000 meetri jooksudes.
Tema kõige edukamad olümpiamängud olid 1924. aastal, kui ta võitis 5 kuldmedalit. Sellelt olümpialt pärineb ka huvitav fakt, et 1500 m ja 5000 meetri finaalijooksude vahe oli ainult 26 minutit.
Soome rahvuskangelane süütas ka 1952. aasta olümpiamängudel Helsingis olümpiatule. 1973. aastal korraldati Paavo Nurmile riiklikud matused (valtion kustannuksella).
Paavo Nurmi on üheksakordne olümpiavõitja ja võitnud kokku 12 olümpiamedalit. Ta kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Haapsi
Haapsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Tõstamaa
Tõstamaa on alevik Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Tõstamaa valla halduskeskus.
Alevikus asus endise Tõstamaa rüütlimõisa keskus. 1921. aastast tegutseb Tõstamaa mõisa peahoones kool (1953. aastast Tõstamaa Keskkool). Säilinud mõisahooned ja mõisapark on arvatud kultuurimälestisteks.
1674. aastal rajati Tõstamaale puukirik, mis asendati 1763–1768 kivikirikuga. 1972. aastal varises Tõstamaa kiriku torn ja kuigi see on taastatud, on kirik endiselt ilma kõrge tornikiivrita.
1977. aastal liideti Tõstamaa alevikuga Araka küla ja osaliselt Lõõba küla.
Nõukogude okupatsiooni perioodil asus kohaliku sovhoosi keskus Tõstamaal.
Alevikust voolab läbi Tõstamaa jõgi, mis saab alguse põhjapoolsest Ermistu järvest ning suubub lõunapoolse Värati küla territooriumil Tõstamaa lahte. Tõstamaa laululava juures on jõel Tõstamaa paisjärv.
Jõe ääres paikneb Tõstamaa kalmistu. Aleviku piires asuvad ka Tõstamaa mõisa kalmistu ja Toomingamäe-nimeline muinaskalmistu.
Sten Karling
Sten Ingvar Karling (13. jaanuar 1906 Barberton, Ohio, USA – 10. detsember 1987 Stockholm, Rootsi) oli rootsi kunstiteadlane ja kunstikriitik.
Aastatel 1933–1941 oli ta kunstiajaloo professor Tartu Ülikoolis. Aastal 1947 sai ta kunstiajaloo professoriks Stockholmi ülikoolis ja püsivaks sekretäriks Rootsi Kuninglikus Kaunite Kunstide Akadeemias.
Diplomandid
Kunstiajalugu õppisid keskastmes (1932–1947 lõpetanud): Alide Kursmann (Graf), Bertha Treufeldt, Hilda Mühlberg, Leonhard Mark, Rosina-Amanda Kalmus, Magda Puusepp, Virve Milk (Hinnov), Heini Paas (s. 1918), Niina Raid (1917–2001), Frieda Teder, Elfriede Tool (Marran) ja Amanda Tõnisson. Alamastmes õppisid kunstiajalugu (1932–1941 lõpetanud): Inna Sorkin, Kurt-Karl Holtzmeyer, Helene Kolts, Gerda Elfriede Raadi, Linda Antje, Aime-Sigrid Kangro, Selma Lipp (Mitt), Salme Liiv, Hildegard Lellep, Theala-Else Lõo-Tammist, Lydia Haas, Edith Pihlemann, Ellen Serm, Kristina-Johanna Kadak, Ervin Roos, Harriet-Ellen Toom, Elisabeth Daniel, Benita-Ingrid Haugas, Irene-Vita Bulmerincq, Nikolai Rechn, Lydia Pintmann, Ingeborg Rinne, Aleksander Aspel, Tamaara Lasberg, Harda Koiva, Rüdiger Nocks, Lydia Ester, Veronika-Eleonore Sikk, Ursula Freymann, Dietrich Abels, Rita Hoffmann, Doris-Maria Thomassov, Astrit Ewer, Lydia Hellat, Elena Zernant, Wilhelmine Tiks, Irina Jartsu, Richard Toona. Heini Paasi andmetel õppisid Karlingi juures kunstiajalugu veel Lilli Kaelas, Armas Kuldsepp, Meta Puudersell, Iina Mägi, Valve Teetlaus, Henno Tigane, Tuui Koort, Mary Markus ja Virge Tork.
Tunnustus
Sten Ingvar Karling valiti 1969. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks. Tema auks on korraldatud mitu teaduskonverentsi, 1999. aastal ilmus tema teadustööde mõjul artiklikogumik "Sten Karling and Baltic Art History". Ta oli Korp! Sakala vilistlane.
Elektroonika mõisteid
''Siin on loetletud elektroonika mõisteid.
Aleksander Kreek
Aleksander Kreek (kuni 1938. aastani Kreps; 25. juuni 1914 Käru talu, Lihula vald (praegu Alaküla, Lääneranna vald) – 19. august 1977 Toronto, Ontario provints, Kanada) oli eesti kergejõustiklane (kuulitõukaja ja kettaheitja).
Kreek võitis Pariisis II Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus 1938. aastal kuulitõuke tulemusega 15,83 meetrit.
Kreek oli kuulitõukes neljakordne ja kettaheites ühekordne Eesti meister. Ta uuendas viis korda Eesti kuulitõukerekordit, viimati 15. oktoobril 1939, kui ta tõukas Tallinnas 16,40 meetrit.
Isiklikku
Aleksander Kreegi pojapoeg on Kanada sõudja Adam Kreek, meeste kaheksapaadi olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.
Last order: Final Fantasy VII
"Last Order: Final Fantasy VII" on 25-minutiline animatsioon, mille 2005. aastal tegi Morio Asaka. Stsenarist oli Kazuhiko Inukai. Film on jaapanikeelne ja ingliskeelsete subtiitritega.
Film räägib sündmustest, mis leidsid aset enne "Final Fantasy VII" toimumist. Stsenaarium keskendub Nibelheimi juhtumile. Peategelasteks on Zack Fair, Cloud Stife, Tifa Lockheart ja Sephiroth.
Desna
pisi|Desna Jelnjas pisi|Desna valgla kaart pisi|Desna jõgi [[Vinnõtsja rajoon|Vinnõtsia rajoonis Ukrainas]] Desna (ukraina ja vene keeles Десна) on jõgi Venemaal ja Ukrainas, Dnepri vasakpoolne lisajõgi.
Desna on 1130 km pikk. Jõe valgla on 88 900 km² ja keskmine vooluhulk suudmes 360 m³/s.
Neman
Neman on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Nemani rajooni keskus. Asub Nemunase vasakkaldal piiril Leeduga.
Desna
Desna saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblastis Jelnja linna lähedalt. Alguses voolab see lõunasse, läbib Desnogorski ja Jekimovitši ning pöördub üldjoontes kagusse, voolates läbi Jekimovitši kõrgustiku. Lühikest aega voolab see Smolenski ja Kaluuga oblasti piirijõena, läbib kolme oblasti piiripunkti ja siseneb Brjanski oblastisse. Desnasse suubuvad vasakpoolsed lisajõed Snopot ja Vetma. Nende kahe jõesuudme vahel voolab jõgi lõunasse, edasi jälle kagusse. Jõgi läbib Vetma suudmes oleva Žukovka, siis Seltso ja oblastikeskuse Brjanski, kus sellesse suubub vasakult Bolva, ning pöördub edelasse.
Võgonitšis pöördub jõgi lõunasse ning seejärel suubuvad sellesse vasakult Revna ja Navlja jõgi. Jõgi pöördub jälle edelasse ning läbib Trubtševski ja Belaja Berjozka. Viimane asub Venemaa ja Ukraina piiril. Umbes piiril suubuvad Desnasse suurim parempoolne lisajõgi Sudost ja vasakpoolne lisajõgi Znobivka. Seal asub Desna - Stara Guta rahvuspark. Ukrainas voolab Desna osalt Tšernigovi oblastis, osalt Tšernigovi ja Sumõ oblasti piiril. Seda kanti nimetatakse Siverštšõnaks. Desna kaldub seal lõunasse ja läbib Tšernigivi oblastisse kuuluva Novgorod-Siverski. Lõpuks suundub Desna edelasse ja jätkab voolamist Tšernigovi oblasti maa-alal. Sosnõtsja lähedal suubuvad sellesse Ubid ja suurim vasakpoolne lisajõgi Seim. Seal pöördub Desna läände ja läbib Makošina, siis suubub sellesse vasakult Dotš, siis paremalt Snov ja Zamglai ning Desna jõuab oblastikeskusse Tšernigivi.
Neman
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Ragnit.
Desna
Tšernigivis pöördub Desna edelasse, läbib Osteri, kus sellesse suubub vasakult Osteri jõgi, möödub ida poolt Desna alevist, mis ei asugi jõe kaldal, ületab Kiievi oblasti piiri ja suubub Kiievis vasakult Dneprisse.
Neman
Linna leedukeelse nimekuju järgi on nime saanud Jaani-Jaagarahu lademe Ragainė kihistu.
Desna
Ülemjooksul on jõe kaldad madalad ja soised. Keskjooksul Brjanskist allpool on jõe parem kallas kõrge. Alamjooksul Seimi suudmest allavoolu on jõe org lai, paljude jõeharude ja vanajõgedega.
Jõgi on jääkattes detsembrist aprilli alguseni. Kevadel on suurvesi.
Juba varakeskajal oli Desna tähtis liiklustee, mis ühendas Kiievimaad Doni jõgikonnaga Seimi jõe kaudu ja Okaa jõgikonnaga Bolva jõe kaudu. Tänapäeval loetakse Desna laevatatavaks 535 km ulatuses, suudmest Novgorod-Siverskini, aga ebaregulaarselt saavad laevad sõita koguni Žukovkani Brjanskist ülesvoolu.
Desna ääres asub Smolenski aatomielektrijaam ja selle tarbeks on jõele rajatud Desnogorski veehoidla.
Kadaka (Lääneranna)
Kadaka on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
pisi|tühi|Päikeseloojang
Koroonapandeemia Leedus
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Leedus 28. veebruaril 2020. Nakatunud naine oli saabunud Kaunasesse ärireisilt Veronast Itaalias.
Andmestik
Positiivseid teste (kuni 27.04) ja tuvastatud nakatunuid (alates 28.04) Leedus, allikas: <br style="clear:left;" />
20. märtsil registreeriti esimene surmajuhtum, kui Ukmergės suri 83-aastane naine COVID-19 tagajärjel.
21. märtsi seisuga oli Leedus tuvastatud 83 koroonaviirusega nakatunut.
1939. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
1939. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 9. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 12. ja 15. märtsil Zakopanes Poolas. Võistlustel oli mängus 6 komplekti medaleid (kolm ala nii meestele, kui naistele).
Slaalom
Finaal: 14. märts Osavõtjaid: 30 Maailmameister 1938: Rudolf Rominger, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 12. märts Osavõtjaid: 37 Maailmameister 1938: James Couttet   Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 12. ja 14. märts Osavõtjaid: 37 Maailmameister 1938: Émile Allais, Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
Finaal: 15. märts Osavõtjaid: 23 Maailmameister 1938: Christl Cranz, Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 12. märts Osavõtjaid: 25 Maailmameister 1938: Lisa Resch, Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 12. ja 15. märts Osavõtjaid: 24 Maailmameister 1938: Christl Cranz, Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Medalid
<br style="clear:both;" />
Aimeliiki osariik
thumb|[[Aimeliiki osariigi lipp]]
Aimeliiki osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Belaus. Hõlmab Babelthuapi saare edelaosa.
Aimeliiki osariigi pindala on 37 km². See on mägine ala, mille rannikul asuvad mangroovitihnikud. Osariigi elanike arv oli 2005. aastal 270. Halduskeskus on Mongami.
Osariigis asub riigi suurim elektrijaam.
Kadaka
Kadaka on mitme koha nimi:
Aasia ja Vaikse Ookeani Nõukogu
Aasia ja Vaikse Ookeani Nõukogu (inglise keeles Asian and Pacific Council, ametlik lühend ASPAC) oli Aasia ja Vaikse ookeani regiooni mittekommunistlike riikide konsultatiivne ühendus majandusliku, tehnilise, sotsiaalse ja kultuurilise koostöö arendamiseks.
Ühenduse poliitiline eesmärk oli pakkuda vastukaalu kommunismi levikule Aasias ning takistada Hiina vastuvõtmist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni. Teine eesmärk kukkus täielikult läbi seoses Nixoni doktriini rakendamisega Ameerika Ühendriikide poolt ja Hiina vastuvõtmisega ÜROsse 1971. aastal.
Asutamine ja laialisaatmine
Tiit Made on väitnud, et nõukogu asutati 14. juunil 1936 ja reorganiseeriti aprillis 1966 Lõuna-Korea algatusel.
Organisatsiooni ametliku laialisaatmise kohta andmed puuduvad, ent selle tegevus hääbus aeglaselt 1970. aastatel pärast seda kui ükski liikmesriik ei olnud nõus korraldama 1973. aastal iga-aastast välisministrite nõukogu koosolekut.
Struktuur
ASPACi kõrgeimaks organiks oli korra aastas kogunenud liikmesriikide välisministrite nõukogu. Aastaringselt tegutses organisatsiooni juurde akrediteeritud suursaadikutest koosnev alaline komitee. Peakorter asus Tai pealinnas Bangkokis.
ASPACil oli igas liikmesriigis eraldi sekretariaat ja iga-aastased kohtumised roteerusid riikide vahel, kusjuures sekretariaaditeenust pakkus nii välisministrite nõukogule kui ka alalisele komiteele see riik, kelle territooriumil antud aastal kohtumine aset leidis.
Organisatsiooni tegevus keskendus suures osas autonoomsetele projektidele, mis olid avatud ka ühendusse mitte kuuluvatele riikidele.
Peamised projektid olid Aasia ja Vaikse Ookeani Merenduskoostöö Skeem (APMNCS, keskus Tōkyō), majanduskoostöö keskus (ECOCEN, keskus Bangkok), teaduslike ja tehniliste teenuste register (keskus Canberra), kultuuri- ja sotsiaalküsimuste keskus (asus Sŏulis) ning toiduainete ja väetise tehnoloogia keskus (asus Taibeis). Osa neist projektidest jätkus ka pärast organisatsiooni tegevuse hääbumist.
Liikmeskond
Organisatsiooni liikmed olid:
Laos kuulus aastani 1975 organisatsiooni vaatlejana.
Franz Karl
Ertshertsog Franz Karl Joseph (17. detsember 1802 – 8. märts 1878) oli viimase Saksa-Rooma ja esimese Austria keisri Franz II/I ja Napoli ning Sitsiilia printsessi Maria Teresa poeg. Tema vanemad pojad olid Austria keiser Franz Joseph I ja Mehhiko keiser Maximiliano.
Franz Karl oli abielus Wittelsbachide dünastiasse kuuluva Sophiega, kellega tal lisaks Franz Josephile ja Maximilianile oli veel kaks poega: Karl Ludwig, kellest põlvneb praegune Habsburgide-Lotringite dünastia pealiin ning Ludwig Viktor, kes suri lastetuna. Abielupaari üks poeg ja kaks tütart surid lapseeas.
Franz Karli peetakse Austria ajaloos üpris mõjutuks tegelaseks, kes oli oma naise võimu all. Nimeliselt osales ta oma haige venna Ferdinand I valitsusajal regentnõukogus, kuid teda peeti ometi niivõrd jõuetuks tegelaseks, et otsustati keisritiitlist ilma jätta. Nii sai 1848. aastal pärast Ferdinandi troonist loobumist keisriks tema poeg Franz Joseph.
Franz Karl suri 1878. aastal, kuus aastat pärast oma naist.
Pravdinsk
Pravdinsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Pravdinski rajooni keskus.
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Friedland.
Şalom
Şalom (heebrea 'rahu') on Türgis İstanbulis ilmuv juudi nädalaleht.
Lehe asutas 29. oktoobril 1947 juudi ajakirjanik Avram Leyon.
Ilmub türgi ja ladiino (üks lehekülg) keeles.
Lehe keskmine trükiarv on 5000 (2005).
Juhan Libe
Juhan Libe (26. aprill 1904 Põltsamaa – 16. oktoober 1947 Stensbek) oli eesti ajaloolane ja ajakirjanik.
Õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1921–1931 ja 1939–1940 (lõpetas cum laude). Korp! Sakala vilistlane.
Juhan Libe oli paljude ajaloo- ja kirjandusartiklite autor. Ta oli vabadussõjalaste liikumise häälekandja Võitlus toimetaja ja üks vabadussõjalaste põhiideolooge. Detsembrist 1935 kuni oktoobrini 1938 elas ta välismaal.
Asus 1940. aastal (kuna oli abiellunud baltisakslasega) ümberasujana Saksamaale. Teise maailmasõja ajal oli Haridusdirektooriumi rahvakasvatuse talituse juhataja ja töötas ajalehe Eesti Sõna toimetuses.