cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ARC-tüüpi inhibiitorid
Selektiivsus
Inhibiitorite kasutamisel keerulistes bioloogilistes süsteemides (vt Rakendused uurimistöös) on oluliseks parameetriks ka selektiivsus ehk inhibiitori võime seostuda ainult kindlale bioloogilisele sihtmärgile. Olenevalt inhibiitori kasutamise eesmärgist, võib tekkida vajadus ka laiema selektiivsusprofiiliga ühendite järele (nt juhul, kui keskendutakse mitme sihtmärgi uurimisele). ARC-tüüpi inhibiitorite seas on nii ühendeid, mis on laia selektiivsusprofiiliga (ehk seostuvad mitme erineva proteiinkinaasiga, nt AGC-perekonna kinaasidega – vt Bioloogilised sihtmärgid), kui ka kõrge selektiivsusega ühendeid, mis seostuvad eelistatult ühele proteiinkinaasile (nt ROCK , CK2 , Pim , Haspin – vt Bioloogilised sihtmärgid).
Muud omadused
Inhibiitorite säilitamisel ja kasutamisel on samuti oluline ühendi keemiline ja bioloogiline püsivus (stabiilsus). Mitmed ARC-tüüpi inhibiitorid sisaldavad D-aminohappejääke, mis suurendab ühendite bioloogilist stabiilsust. Selle põhjuseks on asjaolu, et valke lagundavad ensüümid proteaasid on enamasti kohastunud lagundama L-aminohappejääkidest koosnevaid peptiidjärjestusi. ARC-tüüpi inhibiitorite molekulmass on enamasti üle 1000 Da. Samuti sisaldavad ARC-tüüpi inhibiitorid peptiidset fragmenti, mis võib füsioloogilise pH juures olla kas suure positiivse (nt oligo-Arg sisaldavate ühendite korral) või suure negatiivse (nt oligo-Asp sisaldavate ühendite korral) laenguga. Siiski on mitmed ARC-tüüpi inhibiitorid võimelised läbima elusrakkude plasmamembraani. Positiivselt laetud ARC-tüüpi inhibiitorid läbivad rakumembraani, kasutades oligo-arginiini kui transportpeptiidi (ingl. k. CPP, cell-penetrating peptide) omadusi. Negatiivselt laetud ARC-tüüpi inhibiitorite puhul võib kasutada laengute ajutist maskeerimist või lisamoodulite sisseviimist, mis abistavad ühendi rakku sisenemist (vt Rakendused uurimistöös).
Bioloogilised sihtmärgid
ARC-tüüpi inhibiitorite bioloogilisteks sihtmärkideks on ensüümid proteiinkinaasid. Proteiinkinaasid katalüüsivad fosforüülimist ehk fosforüülrühma ülekannet doonorilt (ATP) aktseptorile (substraatvalk). Inimorganismi genoomis on leitud 538 erinevat proteiinkinaasi kodeerivat geeni, mida jaotatakse väiksemateks rühmadeks vastavalt struktuursetele ja funktsionaalsetele iseärasustele. ARC-tüüpi inhibiitorite põhilisteks sihtrühmadeks on olnud järgmised proteiinkinaasid:
Rakendused uurimistöös
ARC-tüüpi inhibiitorite struktuuri on suhteliselt lihtne lisada orgaanilise sünteesi abil lisamooduleid, mis võimaldavad kasutada saadud ühendeid mitmetes rakendustes. Näiteks on võimalik kinnitada biotiiniga derivatiseeritud ARC-tüüpi inhibiitorid streptavidiin-pindadele, mis on seejärel kasutatavad sihtmärk-proteiinkinaasi „väljapüüdmiseks“ bioloogilisest süsteemist (vt Pinnad afiinsuskromatograafia jaoks). Samuti on võimalik ühendada ARC-tüüpi inhibiitor fluorestsentsvärviga – sel juhul nimetatakse tekkinud ühendit ARC-tüüpi sondiks (vt ARC-tüüpi sondid fluorestsentsanisotroopia jaoks ja fotoluminestseeruvad ARC-tüüpi sondid ehk ARC-Lum sondid). ARC-tüüpe sonde saab kasutada sihtmärk-proteiinkinaasi hulga määramiseks keerulistes bioloogilistes süsteemides. Allpool on lühidalt kirjeldatud rida ARC-tüüpi inhibiitorite rakendusi.
ARC-põhised afiinsuskromatograafia maatriksid
Mahukate rühmade (fluorestsentsmärgiste, polümeeriahelate) kinnitamine ARC peptiidosa külge ei vähenda oluliselt nende seondumisvõimet proteiinkinaasile. ARC-inhibiitori immobiliseerimisel tahkele kandjale tekib afiinsuskandja, mida saab kasutada proteiinkinaaside väljapüüdmiseks lahusest puhastamise või analüüsi eesmärgil. 2000. aastal ilmunud teaduspublikatsioonis näidati esmakordselt, et cAMP-sõltuva proteiinkinaasi katalüütilist alaühikut (PKAc) saab rakuhomogenaadist eraldada afiinsuskandjaga, mis valmistati adenosiini ja tetraarginiini konjugaadi sidumisel sefaroosiga. Hilisemas publikatsioonis uuriti ARC ja cAMP-sõltuva proteiinkinaasi katalüütilise alaühiku interaktsiooni kineetikat, kasutades pinnaplasmonresonants-meetodit. Näidati, et ARC immobiliseerimisel analüüsikiibile säilib selle võime siduda lahusefaasist cAMP-sõltuva proteiinkinaasi katalüütilist alaühikut.
Polüetüleenglükooliga (PEG) konjugeeritud ARC-d
Kuna ARC-inhibiitorite struktuurid koosnevad väiksematest üksustest, mis on ühendatud amiidsidemetega, kasutatakse ARC sünteesimiseks polümeersel kandjal peptiidisünteesi jaoks arendatud meetodeid. Kui polümeerne kandja on reaktsioonisegus lahustumatu, on tegemist tahkefaassünteesi-meetodiga, mis on kõige levinum meetod peptiidide keemilises sünteesis. Tahkefaassünteesi alternatiivina on välja pakutud süntees lahustuval polümeersel kandjal. Lahustuva polümeerse kandjana on kasutatud peamiselt polüetüleenglükooli (PEG). Lisaks sünteetilise keemia rakendustele leiab PEG kasutamist biomolekulide aktiivsuse moduleerimisel. Biomolekulide konjugeerimist polüetüleenglükooli ahelatega (pegüleerimist) kasutatakse selleks, et vähendada nende immunogeensust ning suurendada nende eluiga vereringes. 2003. aastal näidati, et lahustuval polümeersel kandjal sünteesimeetodit saab kasutada pegüleeritud ARC-tüüpi inhibiitorite sünteesiks. Nagu immobiliseerimine tahkele kandjale, säilitas ka pegüleerimine ARC-de võime inhibeerida cAMP-sõltuva proteiinkinaasi katalüütilist alaühikut.
ARC-tüüpi sondid fluorestsentsanisotroopia jaoks
ARC-sondi ja valgu kompleksi moodustumist on võimalik uurida fluorestsentsanisotroopia meetodil, mis põhineb sondi ergastamisel polariseeritud valgusega. Kinaasiga mitte seondunud ARC-sond jõuab oma ergastatud eluea jooksul lahuses mitu korda rohkem pöörelda ja seega kiirgab ta tagasi depolariseeritud valgust, mistõttu on lahuse anisotroopia väärtus madal. Kui ARC-sond on lahuses seondunud valguga (mis on sondist kümneid kordi suurem), siis tema pöörlemise kiirus lahuses aeglustub ning kiiratud valguse polarisatsioon jääb ergastava valguse polarisatsiooniga samaks ning sel juhul on lahuse aniotroopia väärtus kõrge. ARC-sondi konkurentne väljatõrjumine valgu kompleksist põhjustab lahuse anisotroopia väärtuse vähenemist ja võimaldab hinnata konkureeriva inhibiitori seondumise võimet valguga.
Fotoluminestseeruvad ARC-tüüpi sondid ehk ARC-Lum sondid
Aastal 2009 avastati, et tiofeeni fragmenti sisaldavad ARC-d omavad kinaasi kompleksis pika elueaga fotoluminestsentsi omadusi. Kuna vabalt lahuses olevatel ARC-del pika elueaga fotoluminestsents praktiliselt puudub, siis on tegemist valksõltuva signaaliga, mida saab kasutada proteiinkinaaside kontsentratsioonide määramiseks ja väljatõrjumisformaadis kinaasi inhibiitorite iseloomustamiseks. Valksõltuvat pika elueaga fotoluminestsentsi andvaid ARC-tüüpi inhibiitoreid nimetatakse ARC-Lum sondideks. ARC-Lum sondid sisaldavad ATP-taolise fragmendi koosseisus teisi väävli ja seleeni heterotsükleid. Pika elueaga fotoluminestsentsi nähtus põhineb asjaolul, et proteiinkinaasi jäik ATP-tasku kaitseb tiofeeni/selenofeeni tripletset olekut kustutajate eest, milleks on lahustunud hapnik ja molekulaarsed liikumised. Tulemuseks on mõõdetav fosforestsentsi signaal, mille eluiga jääb 20 ja 1000 mikrosekundi vahele (sõltuvalt ühendist, kinaasist ning mõõtmistingimustest). Seleeni sisaldavate ARC-Lum sondide fotoluminestsents kinaasitaskus on 1-2 suurusjärku tugevam kui vastavatel väävlianaloogidel. Aastaks 2019 on publitseeritud neli erinevat baasstruktuuri, millel on ARC-Lum omadused. Kui ARC-Lum sondi külge on kinnitatud fluorestsentsvärv, mille ergastusspekter kattub ARC-Lum sondi fosforestsentsspektriga, ilmneb 1-3 suurusjärgu võrra tugevam pika elueaga fotoluminestsents. Nähtust seletatakse efektiivse Försteri-tüüpi energiaülekandega (FRET) ARC-Lum sondi ergastatud tripletselt olekult fluorestsentsvärvile, mis seejärel kiirgab valgust. Kuna tripletselt olekult värvile energiaülekanne on oluliselt kiirem kui fosforestsents, siis ilmneb ka signaali võimendumine. Fluorestsentsvärviga ARC-Lum sonde nimetatakse mõnikord ka ARC-Lum(Fluo) sondideks. ARC-Lum(Fluo) sondide korral toimuv efektiivne energiaülekanne tripletselt olekult singletsele võib omada rakendust uut tüüpi OLED-värvide arenduses.
ARC-tüüpi sondid kasutamiseks elusrakkudes
Tänu struktuursetele iseärasustele (vt Biokeemilised omadused) on mitmed ARC-tüüpi inhibiitorid ja sondid võimelised läbima rakkude plasmamembraani. ARC-tüüpi inhibiitorite toimet proteiinkinaaside signaaliradadele on näidatud mitmes füsioloogilises süsteemis. Konstrukti β-aktiin-GFP üle-ekspresseerivates HeLa rakkudes mõjutas ühend ARC-341 tsütoskeleti stabiilsust, tõenäoliselt proteiinkinaasi ROCK inhibeerimise kaudu. Ühend ARC-903 takistas roti ajust isoleeritud arterite laienemist, mida kutsuti algselt esile proteiinkinaasi PKG-I aktiveerimise kaudu (uuring teostatud koostöös Prof. Wolfgang R. Dostmann’i laboriga Vermont’i ülikoolis USA-s). Vereliistakutes takistas ühend ARC-775 ADP poolt käivitatud agregatsiooni, inhibeerides proteiinkinaasi CK2. ARC-tüüpe sonde on samuti võimalik kasutada elusrakkudes ja lüsaatides kombinatsioonis geneetiliselt modifitseeritud (tagged) proteiinkinaasidega. Näiteks juhul, kui proteiinkinaas on konjugeeritud sobiva fluorestseeruva valguga, saab ARC-tüüpi sondi ja proteiinkinaasi vahel toimuda Försteri-tüüpi energiaülekanne (FRET). Saadud fenomeni on võimalik kasutada proteiinkinaaside rakusiseste signaaliradade uurimiseks ning ka selliseid signaaliradu mõjutavate ainete iseloomustamiseks.
Fotoreguleeritavad ARC-tüüpi ühendid
Aastal 2015 avaldati publikatsioon ARC-tüüpi sondide kohta, mis sisaldasid Aurora A-selektiivset ATP-d jäljendavat fragmenti ja aromaatset asiidi linkeri koosseisus. UV-kiirgusega kiiritamisel tekkis aromaatsest asiidist reaktiivne vaheühend, mille reaktsioonil proteiinkinaasiga Aurora A moodustus kovalentne fluorestseeruv kompleks. ARC-tüüpi inhibiitorite põhjal on valmistatud fotoreguleeritavaid inhibiitoreid, mille bioloogilist aktiivsust on võimalik valguse ja/või kiirguse toimel mõjutada. Fotoreguleeritavate ühendite sünteesis kasutatakse tavaliselt valgustundlike kaitserühmasid. Aastast 2019 esitleti inhibiitoreid ARC-2112 ja ARC-2113, mille seondumisvõime valk sihtmärgiga kasvas pärast minutilist kiiritamist (400 nm lainepikkuse juures) üle 300 000 korra potentsemaks, muutes bioloogiliselt suhteliselt labiilsed molekulid väga aktiivseteks inhibiitoriteks. ARC-2113 valgusega aktiveerimist on näidatud ka katsetes raku lüsaadiga.
Ajalugu
Esimene publikatsioon ARC-tüüpi inhibiitorite kohta ilmus 1999. aastal ajakirjas Bioorganic and Medicinal Chemistry Letters, kus vaadeldi adenosiini analoogi ja oligo-L-arginiini konjugaatide inhibeerivat toimet proteiinkinaasidele PKA, PKC, CK1, CK2 ja CDPK-1. Publikatsioon järgmise põlvkonna ARC-tüüpi inhibiitorite kohta ilmus 2006. aastal ajakirjas Journal of Medicinal Chemistry, kus vaadeldi adenosiini analoogist või H9 jäägist ning oligo-D-arginiinist koosnevate konjugaatide inhibeerivat toimet proteiinkinaasile PKAc. Samas artiklis teostati esimene ARC-tüüpi inhibiitorite selektiivsuse uuring laia kinaasivalimiga. 2009. aastal ilmus ajakirjas Journal of Medicinal Chemistry artikkel, kus koostöös Dr Dirk Bossemeyeri laboriga (DKFZ, Heidelberg, Saksamaa) näidati esmakordselt ARC-tüüpi ühendite ratsionaalset disaini, kasutades valkkristallograafia meetodit. Antud lähenemise efektiivsust on tõestanud ka hilisemad koostööprojektid proteiinkinaaside PKA, Haspin ja CK2 inhibiitorite disainil koostöös Prof. Richard Engh’i (Tromsø ülikool, Norra), Prof. Stefan Knapp’i (Oxfordi ülikool, Suurbritannia) ja Prof. Karsten Niefind’i (Kölni ülikool, Saksamaa) laboritega. 2011. aastal ilmus ajakirjas ACS Chemical Biology publikatsioon ARC-tüüpi inhibiitorite kohta, milles nukleosiidi-laadseteks fragmentideks olid tiofeeni või selenofeeni tsüklit sisaldavad aromaatsed süsteemid. Need ühendid näitasid unikaalseid fotoluminestsentsomadusi kompleksis mitme AGC-rühma proteiinkinaasiga. Avastatud fenomeni on edaspidi kasutatud ARC-Lum- ja ARC-Lum(Fluo)-tüüpi sondide arendamiseks (vt Rakendused uurimistöös). 2012. aastal ilmus publikatsioon ajakirjas Organic and Biomolecular Chemistry, kus näidati ARC-tüüpi ühendite disaini põhimõtte üldist toimivust, vahetades positiivselt laetud peptiidset fragmenti negatiivselt laetud fragmendi vastu. Tetrabromobensimidasooli ja oligo-L-aspartaadi konjugeerimisel saadi efektiivsed inhibiitorid atsidofiilse proteiinkinaasi CK2 jaoks. ARC-tüüpi inhibiitorite järjepidev arendus kestab ka tänapäeval. Dr Asko Uri labori hiljutised projektid keskenduvad ARC-tüüpi inhibiitorite ja sondide arvukate rakendusvõimaluste iseloomustamisele. Samuti püütakse laiendada ARC-tüüpi bisubstraatsete inhibiitorite bioloogiliste sihtmärkide ringi – nt selektiivsete inhibiitorite arenduse kaudu proteiinkinaaside perekondade Akt ja Pim esindajate suhtes.
New York Tribune Building
pisi|New York Tribune Building The New York Tribune Building oli 18-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames Park Row' ääres aadressil 154 Printing House Square: Nassau Streeti ja Spruce Streeti nurgal, New Yorgi raekoja läheduses.
See oli tänapäevaks tegevuse lõpetanud ajalehe New-York Tribune peakontor. See oli üks esimesi liftiga kõrghooneid. Hoone lammutati linna moderniseerimise käigus 1966. aastal, et teha ruumi uuele kõrghoonele 1 Pace Plaza.
Algselt 9-korruseline Richard Morris Hunti projekteeritud historitsistlik hoone koos kellatorniga valmis aastal 1875. Aastatel 1903–1905 ehitati sellele arhitektuuribüroo D'Oench & Yost ja arhitekt L. Thouyardi projekti järgi 9 korrust peale – nii saavutas see oma 79-meetrise kõrguse. Hoone väline stiil koos kellatorniga säilis, kuid kõrgendatud kujul. See asus teiste ajalehetoimetuste peakontorite maja New York World Buildingu (samuti lammutatud) ja New York Times Buildingu vahel.
Eve Alttoa
Eve Alttoa (sünninimi Eve Palginõmm; sündinud 25. märtsil 1964) on eesti kunstiteadlane, konservaator.
Ta on 1990. aastate keskpaigast Tartu Jaani kiriku (oma ülirikkaliku põletatud savist (terrakota) dekooriga oli kirik terves keskaegses Euroopas ainulaadne ) terrakotaskulptuuride uurija ja teaduslik konserveerija.
Eve Alttoa kirjutas Muinsuskaitseameti poolt väljaantavas "Eesti kirikute" sarjas 2011. aastal ilmunud raamatule "Tartu Jaani kirik" (põhiautor Kaur Alttoa) peatüki ülevaatega kiriku terrakotaskulptuuride valmistamise tehnoloogiast, säilivusest ja konserveerimisest. Aasta hiljem pälvis ta panuse eest terrakotaskulptuuride uurimisse riikliku teenetemärgi. pisi|150px|Terrakotaskulptuur [[Tartu Jaani kiriku fassaadil. Algselt ligi 2000 skulptuurist on säilinud tuhatkond . Foto aastast 2007]]
2017. aasta juunis pidas Alttoa Tartu Linnamuuseumi näituse "Olev Prints ja Tartu Jaani kiriku kadunud värvid" programmi raames Tartu Linnamuuseumis loengu "Jaani kiriku skulptuuride konserveerimisest", milles rääkis haruldaste skulptuuride kollektsioonist ja nende konserveerimisest.
Ta on Eesti Konservaatorite Ühingu tegevliige.
Haridus ja töökäik
Eve Alttoa (toona Palginõmm) lõpetas 1982. aastal Tallinna 44. Keskkooli. Hiljem astus ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda, mille lõpetas 1990. aastal diplomiga, mille kaitses kunstiajaloo-alase lõputööga "Tallinna polükroomsete talalagede restaureerimine 1960–1988".
Ta on 2009. aastast tegutsenud eraettevõtjana.
Isiklikku
Tema abikaasa on kunstiajaloolane Kaur Alttoa.
Harilik käoraamat
Harilik käoraamat (Gymnadenia conopsea) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Vasalemma raamatukogu
Vasalemma raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Vasalemma vallas Vasalemma asulas. Raamatukogu juhataja on Mallis Rank.
Mina, robot
"Mina, robot" ("I, Robot") on Isaac Asimovi üheksast ulmejutust koosnev kogumik. See ilmus 1950. aastal.
Selle põhjal on 2004. aastal tehtud film "Mina, robot".
Islandi isikunimed
Islandi isikunimed kasutavad erinevalt enamikust läänemaailmas käibivatest perekonnanimesüsteemidest patronüümi (mõnikord matronüümi), mis peegeldavad lapse otsest isa (või ema), mitte ajaloolist perekonna päritolu. Islandil on ühine kultuuripärand Norra, Rootsi, Taani ja Fääri saartega. Erinevalt teistest skandinaavlastest jätkavad islandlased traditsioonilise nimesüsteemi kasutamist, mida varem pruugiti kogu Skandinaavias. Islandi süsteem ei kasuta perekonnanimesid. Mitteislandlased peavad perekonnanimeks isiku isa, harvem ka ema eesnimest saadud nime (vastavalt patronüüm või matronüüm).
Mõned perekonnanimed Islandil ei põhine patronüümil ega matronüümil, vaid on peamiselt päritud välismaalastest vanematelt või omaks võetud mujalt. Tuntuim päritud perekonnanimega islandlane on kunagine peaminister Geir Haarde. Perekonnanimi on olemas ka näiteks jalgpallur Eiður Guðjohnsenil, näitlejatel Magnús Schevingil ja Anita Briemil jne. Enne 1925. aastat oli perekonnanime võtmine seaduslik; üks nii nime saanud islandlane oli Nobeli auhinnaga pärjatud kirjanik Halldór Laxness. Alates 1925. aastast saab perekonnanime võtta ainult juhul, kui on seaduslik alus seda pärandi kaudu saada. 1991. aasta seadus ütleb, et kuigi uued perekonnanimed on keelatud, võivad välismaalased ja need islandlased, kelle esivanematel oli perekonnanimi, selle ka oma järglastele edasi anda.
Eesnimed, mida Islandil varem ei ole kasutatud, peavad enne nende kasutuselevõttu saama Islandi nimepanekukomitee (islandi keeles: Mannanafnanefnd) heakskiidu. Nimede heakskiitmise kriteerium on nende sobivus islandi keelde. Need peavad sisaldama ainult Islandi tähestikus esinevaid tähti ja neid peab saama käänata vastavalt keele grammatikareeglitele.
Tüüpiline islandi nime panemine
Näiteks mehel, kelle nimi on Jón Einarsson, on poeg nimega Ólafur. Ólafuri liignimi ei ole Einarsson nagu ta isal; selleks saab Jónsson, sõna otseses mõttes on Ólafur Jóni poeg. (Jóns + son). Sama kasutatakse tütarde puhul. Jón Einarssoni tütre Sigríður'i liignimi ei ole Einarsson; tema nimeks tuleb Jónsdóttir. Jällegi tähendab nimi "Jóni tütar" (Jóns + dóttir). Mõningatel juhtudel tuleneb indiviidi liignimi lapsevanema keskmisest nimest, mitte eesnimest. Näiteks, kui Jón on Hjálmar Arnar Vilhjálmssoni poeg, võib ta nimeks saada nii Jón Hjálmarsson (Jón Hjálmari poeg) või Jón Arnarsson (Jón Arnari poeg). Põhjus võib olla selles, et lapsevanem eelistab, et teda kutsutakse keskmise, mitte eesnime järgi; see on üsna tavaline. Samuti võib lapsevanema keskmine nimi sobituda lapse eesnimega paremini. Nendel juhtudel, kui kaks inimest samas ringkonnas on sama eesnime ja isanimega, eristatakse nad isapoolse vanaisa nime järgi. Näiteks, Jón Þórsson Bjarnarsonar (Jón, Þóri poeg, Bjarni poeg) ja Jón Þórsson Hallssonar (Jón, Þóri poeg, Halluri poeg). Kuigi see meetod on haruldane (tavaliselt kasutatakse keskmisi nimesid), võib selle järgi sugupuid jälgida saagades.
Matronüümide kasutamine
Enamik islandi liignimedest on moodustatud isa nimest, kuid vahel kasutatakse ema nimest saadud nime; näiteks juhul, kui laps või ema soovib bioloogilise isaga sotsiaalsed sidemed lõpetada. Mõned naised väljendavad sellega oma ühiskondlikke vaateid, teistele on see maitse küsimus. Islandlane, kelle isa on teadmata, võib samuti matronüümi kasutada.
Honoré Fabri
Honoré Fabri (ladinapäraselt Honoratus Fabrius) (1607 Ainis, Prantsusmaal – 8. märts 1688 Roomas) oli Prantsuse jesuiidi teoloog, matemaatik ja füüsik. pisi|Dialogi physici, 1665
Islandi isikunimed
Kuidas inimeste poole pöörduda
Kui samas rühmas on kaks meest, kelle nimi on Jón, võib-olla ühe nimi on Jón Stefánsson ja teise Jón Þorláksson, pöördutakse ühe poole Jón Stefánsson kui "Jón Stefáns" ja Jón Þorláksson on "Jón Þorláks". Kui keegi vestleb nende kahe inimesega samal ajal, siis lisandit "son" ei pea kasutama; sel juhul saab isanime kasutada kui hüüdnime. Seda ei esine siiski väga tihti, kuna sellistes olukordades kasutatakse tihti keskmisi nimesid. Islandi laulja ja näitleja Björk ei kasuta lavanime, vaid lihtsalt oma eesnime (tema täisnimi on Björk Guðmundsdóttir). Björk on see, kuidas iga islandlane teda kutsuks, nii ametlikult kui ka mitteametlikult.
Honoré Fabri
Elulugu
1626. aastal liitus Fabri Avignonis Jesuiitide orduga. Kaheksa aasta vältel õpetas ta filosoofiat ning kuus aastat matemaatikas jesuiitide kolleegiumis Lyonis, kus tema ümber kogunes ohtralt õpilasi : nende hulka kuulusid näiteks Pierre Mousnier, Francois de Raynaud, Jean-Dominique Cassini ja Philippe de La Hire. Seejärel kutsuti Fabri Rooma, kus temast sai teoloog paavstliku penitentsiaariumi juures (Sacra Paenitentiaria, üks kolmest Rooma kuuria tribunalist) Vatikanis. Sellesse ametisse jäi ta 30 aastaks.
Islandi isikunimed
Kuidas inimeste poole pöörduda
Patronüümi kasutamise tulemusena on ühe pere liikmetel mitu perekonnanime: vanemate nimed võivad olla Jón Einarsson ja Bryndís Atladóttir ning nende lapsed Ólafur Jónsson ja Katrín Jónsdóttir. Matronüümi korral oleksid selle näite puhul laste nimed Ólafur Bryndísarson ja Sigríður Bryndísardóttir.
Honoré Fabri
Teosed
Prantsuse jesuiidi ajaloolane Carlos Sommervogel loetleb 31 Fabri avaldatud tööd ja 14 käsikirja Lyoni raamatukogus.
Islandi isikunimed
Kuidas inimeste poole pöörduda
Islandi nimesüsteem tekitab vahel peredele probleeme välismaal reisimisel. Eriti väikelastega peredel, kuna võõra maa klienditeenindajad (välja arvatud Põhjamaades) ei ole islandi nimepanekutavaga tuttavad ning eeldavad, et lastel peaks olema vanematega sama perekonnanimi.
Honoré Fabri
Teosed
Fabri tähtsamate tööde hulka kuuluvad:
Islandi isikunimed
Kuidas inimeste poole pöörduda
Islandi päritolu inimesed, kes elavad välisriikides, nagu näiteks suur Islandi kogukond Kanadas Manitoba provintsis, sageli ei järgi Islandi nimepanekusüsteemi. Selle asemel võtavad nad üldiselt omaks oma elukohariigi nimepanemistava – harilikult säilitades püsiva perekonnanimena esimese esivanema patronüümi, kes uude riiki sisse rändas.
Honoré Fabri
Teosed
Enamik Fabri ülejäänud töödest käsitlevad filosoofiat, matemaatikat, füüsikat, astronoomiat ja isegi zooloogiat. Teoses inimese kohta väitis ta end olevat avastanud vereringe juba enne William Harveyt. Küsimust uurinud teadusloolane Auguste Bellynck jõudis siiski järeldusele, et parimal juhul võis Fabri teha avastuse Harveyst sõltumatult. Temalt ilmus mitu artiklit Londoni Kuningliku Seltsi toimetistes.
Sébastien Haller
pisi|Sébastien Haller (2013) Sébastien Romain Teddy Haller (sündinud 22. juunil 1994 Ris-Orangisis) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Auxerre, millega liitus 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas 2012. aastal.
2017. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Frankfurdi Eintracht. 2018. aastal võitis ta klubiga Saksamaa karika. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 14 väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga West Ham United. Üleminekusumma oli 45 miljonit naelsterlingit, millega sai Haller West Ham Unitedi klubi ajaloo kalleimaks ostuks. West Hamis mängis ta poolteist hooaega, lüües 48 liigamänguga 10 väravat.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Ta mängis seal poolteist hooaega, mille jooksul lõi ta 50 liigamänguga 32 väravat. Hooajal 2021/22 oli ta Hollandi kõrgliigas suurim väravakütt (21 väravat). Aastatel 2021 ja 2022 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Dortmundi Borussiaga.
Aastatel 2010–2016 mängis Haller Prantsusmaa noortekoondistes. 12. novembril 2020 debüteeris ta Elevandiluuranniku jalgpallikoondises Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu, lüües mängus ka värava. 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises valikmängus lõi ta värava Sierra Leone vastu.
Anjeza Shahini
pisi|Anjeza Shahini Anjeza Shahini (sündinud 4. mail 1987 Tiranas) on albaania laulja.
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Albaaniat lauluga "The Image of You".
Vícky Léandros
Vícky Léandros (kreeka keeles Βίκυ Λέανδρος; sünninimega Βασιλική Παπαθανασίου Vassiliki Papathanasiou; sündinud 23. augustil 1949) on kreeka päritolu laulja.
1965. aastal ilmus tema esimene singel "Messer, Gabel, Schere, Licht".
1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Luksemburgi lauluga "L'amour est bleu", mis sai 4. koha.
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Luksemburgi lauluga "Après Toi", mis võitis lauluvõistluse.
Kali
pisi|Nõukogude-aegne kaljavaat Nõukogude aja näitusel Tallinnas, 2011 thumb Kali (Saaremaal kaljataar) on linnaste, jahu või leiva leotisest, samuti mahlast või muust ainest pärmi toimel kääritatud jook, mis on levinud Baltimaade, Vene, Ukraina, Poola ja Serbia köögis, mitmetes Kaukaasia ja Kesk-Aasia maades ning Vene köögi mõjul ka Hiina põhjapiirkondades nagu Xinjiang ja Harbin.
Kórnik
Kórnik (saksa Kurnik, 1939–1945 Burgstadt) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Poznańi maakonnas, Kórniki valla halduskeskus. Kórnik asub Poznańi kesklinnast umbes 21 km lõunakagus.
Kali
A Le Coqi õlletehase juhi Tarmo Noobi sõnul saab kaljaks nimetada vaid naturaalset linnastest kääritatud jooki. Noobi väitel oli Eesti 2011. aastal Baltimaadest ainus, kus puudus kalja juriidiline definitsioon. A. Le Coqi kalja valmistatakse viimastel aastatel Valgevenes.
Kórnik
Kórnik sai linnaõigused 1390. aasta paiku. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks Kórnik Poola koosseisu tagasi. 1961. aastal ühendati Kórnikuga Bnin.
Kali
Kalja on valmistatud tatrajahust, nisust, rukkist, rukkileivast või odrast, kuid seda võib valmistada mistahes kääritavast koostisosast. Sellel on loodusliku käärimisprotsessi tulemusena suhteliselt madal alkoholisisaldus (0,7-2,0%), kuid Venemaal on see klassifitseeritud alkoholivabaks joogiks. Mõned versioonid, eriti kaubanduslikud kaubamärgid, mis on mõnikord kunstlikult kääritatud, ei sisalda alkoholi.
Kali on linnaseline, värskendav, õrnalt hapukas, kergelt kihisev ja tavaliselt merevaigukollane või kuldne. Kõige parem on seda serveerida kuuma ilmaga jahutatult ning lisaks võib seda maitsestada erinevate puuviljadega nagu maasikad või vaarikad.
Ajalugu
Esimene kirjalik viide kalja kohta pärineb 10. sajandist ja eeldatakse, et selleks ajaks oli jooki nautinud enamik Ida-Euroopa slaavi rahvaid. Esimene kirjalik mainimine inglise keeles pärineb 16. sajandist, mil kali oli oma populaarsuse tipul. Aja jooksul sai kali populaarseks kõigi ühiskonnakihtide seas ning külma sõja ajal hakati seda nautima Ida-Euroopas ja mõnes Balti riigis.
Kali oli Nõukogude Liidu ellujäämise oluline osa. Kuna puhtale veele oli piiratud juurdepääs, tuginesid kohalikud kaljal, mida serveeriti tänavatel vaatidest. Käärimine alandab vedeliku pH-d piisavalt, et luua happeline keskkond, mis tapab kahjulikke baktereid, muutes kalja sel ajal ohutumaks valikuks kui enamik jooke.
Tootmise protsess
Kalja tootmise protsess koosneb mitmest erinevast tegevusest. Enne kui joomiskõlbulik maitsev kali valmis, tuleb läbida ca 4-päevane valmistamisprotsess.
2. Seejärel toimub kalja virde kääritamine, mis kestab ühtekokku 10 tundi. Käärimiseks lisatakse kaljavirdele pärmi- ja piimhappebaktereid.
3. Järgmiseks võetakse ette kalja virde jahutamine ja selitamine, mis võtab aega ühtekokku 48–60 tundi. Selle protsessi puhul jahutatakse kääritatud virre null kraadi juurde ja hoitakse madala temperatuuri juures ligi kaks päeva. Madal temperatuur peatab kääritamise protsessi ning kääritamiseks lisatud pärmi- ja piimhappebakterid settivad põhja.
4. Pärast selitamise protsessi algab ligi 2 tundi aega nõudev eelsegu valmistamise protsess. Selle protsessi käigus timmitakse kalja maitse parajaks – lisatakse vajadusel vett või suhkrut. Selliseks kujuneb ka lõplik kalja maitse.
5. Enne villimist tuleb läbida veel ligi 2 kuni 4 tundi kestev selitatud kalja filtreerimise protsess. See tegevus on vajalik selleks, et kali muutuks läbipaistvaks ja ilusaks. Selle protsessi käigus eemaldatakse joogist viimane sade, mis on jäänud kalja sisse enne villimist.
6. Viimasena toimubki kalja villimine pudelisse. Villimise protsessis kali kõigepealt pastöriseeritakse ning seejärel pisut karboniseeritakse.
Ants Käärma
pisi|Ants Käärma 2011. aastal Ants Käärma (sündinud 4. aprillil 1942 Võitra, Soontaga vald, Pärnumaa) on eesti agronoom ja poliitik.
Ta küüditati aastal 1949 koos emaga Siberisse (Krasnojarski kraisse, Krasnoturanski rajooni), naasis kodumaale aastal 1956. Lõpetas aastal 1957 7. klassi Tallinna 44. 7-klassilises koolis (varem õppis Moissejevka 7-klassilises koolis), aastal 1961 lõpetas Jäneda sovhoostehnikumi agronoomina ja aastal 1969 agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA).
Ta töötas aastatel 1968–1971 EPA Ülenurme majandi rohumaade agronoomina ja aastatel 1971–1972 osakonnajuhatajana. Aastatel 1972–1990 töötas ta Aravete kolhoosis peaagronoomina.
Ta oli aastatel 1972–1990 NLKP liige.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles maaelukomisjoni aseesimees. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. On sellega seotult 20. Augusti Klubi liige.
Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (Maaliidu Ühenduses); aastatel 1995–1999 VIII Riigikogus (valimisliidu Koonderakond ja Maarahva Ühendus nimekirjas), seal oli ta 13. märtsist 1997 14. märtsini 1999 Riigikogu I aseesimees; aastatel 1999–2003 oli ta IX Riigikogus (oli Riigikogus Eesti Koonderakonna nimekirjas). Ta kandideeris ka 2003. aasta Riigikogu valimistel (Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas), ta sai 1015 häält, kuid ta ei osutunud valituks.
Ants Käärma oli Põllumajandus-Kaubanduskoja juhatuse esimees alates 2004. aasta aprillist, kui koja eelmine juht Ester Tuiksoo põllumajandusministriks sai.
Palünoloogia
Palünoloogia on teadusharu, mis tegeleb tolmuterade määramise ja uurimisega.
Palünoloogias analüüsitakse lisaks õietolmule ka muid taimseid mikrojäänuseid (õhulõhesid, trihhoome) või setetes säilinud organismirühmi (rohe- ja ränivetikad, juurjalgsed, vesikirbud, dinoflagellaadid).
Palünoloogia Eestis
Palünoloogia alguseks Eestis peetakse 1924. aastat, mil palünoloogia rajaja Lennart von Post (L.Post) määras Kunda leiukohast võetud proovi.
Minu esimene raamat (raamatusari)
"Minu esimene raamat" oli lasteraamatute sari, mida andis välja Eesti Riiklik Kirjastus 1950. ja 1960. aastail. Pärast Eesti Riikliku Kirjastuse lahutamist kaheks kirjastuseks jätkas sarja mõnda aega kirjastus Eesti Raamat. Kokku 41 trükist, mitmed samalt autorilt (Raud, Tigane, Parijõgi jt, välisautorid) ning üks kordustrükk: Vilde "Minu esimesed "triibulised" (1956 ja 1964).
Maadlus 1988. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Maadlus Maadlus 1988. aasta suveolümpiamängudel toimusid Sŏulis Lõuna-Koreas.
Medalialad
Nii Kreeka-Rooma kui vabamaadluses võisteldi kümnes kaalus: kuni 48 kg, kuni 52 kg, kuni 57 kg, kuni 62 kg, kuni 68 kg, kuni 74 kg, kuni 82 kg, kuni 90 kg, kuni 100 kg ja kuni 130 kg.
Max Kölbel
thumb|Max Kölbel esinemas Eesti filosoofia 7. aastakonverentsil Tartus 29. augustil 2011. Max Kölbel (sündinud 19. mail 1968) on Saksamaa ja Hispaania filosoof, kes tegeleb eelkõige analüütilise keelefilosoofia, kuid ka filosoofilise loogika, epistemoloogia, metafüüsika ja metaeetikaga.
Kölbel alustas filosoofiaõpinguid Freie Universität Berlinis. Seejärel omandas ta Londonis King's College'is 1992. aastal magistrikraadi (MA), 1994. aastal filosoofiamagistri kraadi (MPhil) ning 1997. aastal doktorikraadi (PhD) filosoofias.
Tema esimene akadeemiline ametikoht oli järeldoktorantuur Méxicos Universidad Nacional Autónoma de México filosoofiainstituudis. Sellele järgnesid Swansea Ülikool, Cambridge'i Ülikool ja Birminghami Ülikool Suurbritannias. 2008. aasta jaanuarist töötab Kölbel Barcelona Ülikooli Instituti Catalana de Recerca i Estudis Avancatsis (ICREA). Ta kuulub uurimisrühma LOGOS.
Martin Brodeur
pisi|Martin Brodeur Martin Pierre Brodeur (sündinud 6. mai 1972 Montréal, Québec) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Bolzano lennujaam
Bolzano Dolomiitide lennujaam (saksa keeles Flughafen Bozen-Dolomiten) on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis, 6 km kaugusel Bolzano keskusest.
Dominik Hašek
Ta mängis aastatel 1980–2011 klubides HC Pardubice (ČSHL), Chicago Blackhawks (NHL), Buffalo Sabres (NHL), Detroit Red Wings (NHL), Ottawa Senators (NHL) ja HK Moskva Spartak (KHL).
Ivar Petersen
Ivar-Heldur Petersen (aastani 1938 Peterson, 26. juuli 1929 Tallinn – 9. august 2007 Tallinn) oli eesti matemaatik.
Haridus
Dotsent 1955; vanemteadur 1964; professor 1973.
Töökäik
Tallinna PolütehniIises Instituudis 1952–1982: matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateedri assistent 1952–1953, matemaatika kateedri vanemõpetaja 1953–1955, dotsent 1955–1960, professor (kohakaaslus) 1973–1982.
Küberneetika Instituudi arvutuskeskuse juhataja 1960–1968; matemaatiliste meetodite sektori juhataja 1968–1986, teadusdirektor 1969–1984; matemaatika osakonna juhataja 1986–1993; mehaanika ja rakendusmatemaatika osakonna vanemteadur 1993–1997.
Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ) 1997–2003: TTÜ Küberneetika Instituudi mehaanika ja rakendusmatemaatika osakonna peateadur. AS ERGO Kindlustuse juhatuse liige.
Teadustöö põhisuunad
Rühmateooria, arvutusmeetodid ja matemaatiline statistika, statistiliste meetodite programmvara, kindlustusmatemaatika meetodid ja programmid; matemaatika rakendused ühiskonnas (parlamentaarse demokraatia modelleerimine, liikluskindlustuse mudelid).
Teaduskorralduslik tegevus
Tema juhendamisel on kaitstud kandidaadi- ja doktoriväitekirju.
Juhendas 1980. aastail uurimistöid arvutite rakendusvõimaluste ja vastava programmvarustuse alal; esines loengutsüklitega NSV Liidus, Saksamaal ja Soomes teaduslikel konverentsidel; oli Eesti NSV TA Füüsika-Matemaatika ja Tehnikateaduste Kaitsmise Nõukogu liige; Eesti Matemaatika Seltsi juhatuse liige ja asutaja (1987); ühingu Teadus vabariikliku metoodilise komisjoni liige; "Eesti nõukogude entsüklopeedia" toimetuskolleegiumi liige. Tallinna Teadlaste Maja asutaja- ja tegevliige. Üle 70 teadustrükise.
Teoseid
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni ja kõrgkooliõpikuid.
Isiklikku
Tema isa oli Ferdinand Petersen ja ema oli Emma Petersen. Tema poolvennad olid Karl Endel ja Henno August Peterson.
Maara
Maara on naisenimi.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Māra 4313 inimesel.
Ainulehine soovalk
Ainulehine soovalk ehk soovalk (Malaxis monophyllus, ka ainulehine sookäpp) on käpaliste sugukonda soovalgu perekonda kuuluv taimeliik.
Kirjeldus
Ainulehine soovalk on 12 kuni 35 cm pikkuse varrega orhidee. Lehti on soovalgul enamasti üks, harva on varrel ka teine, oluliselt väiksem leht. Õitseb juunis-juulis. Pikas õisikus on kuni 100 väikest rohekaskollast õit. Huul on suunatud ülespoole.
Kasvukoht
Ainulehine soovalk kasvab soostunud segametsades ja soodes, harvem maanteekraavides ja järvede õõtsikutel.
Levik
Levinud hajusalt üle Eesti.
Kaitsestaatus
Ainulehine soovalk on Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik.
Sarnased liigid
Soohiilakas, harilik muguljuur ja harilik sookäpp.
Aroura
Aroura, ka arura (vanakreeka keeles ἄρουρα, ladina keeles arura) oli Vana-Kreekas kasutusel olnud pindalaühik.
Etümoloogia
Homeros kasutas 'ἄρουρα't tähenduses 'künnimaa'. Mõiste 'ἄρουρα' on tuletatud verbist "ἀρόω" (aroō), 'kündma'. Selle sõna vanim  tõendatud kirjakuju  on pärit mükeeneaegse lineaarkirja B silpkirjast, kus 'a-ro-u-ra' tähendas 'kündma'.
Pindalaühikuna
1 arura = ¼ plethron'it = 625 vanakreeka ruutjalga.
Vana-Egiptuses
Mõistet arura kasutati Vana-Egiptuses maamõõduühikuna (aaker), arura võrdus 100 egiptuse küünraga
Trzemeszno
Trzemeszno (saksa Tremessen) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gniezno maakonnas, Trzemeszno valla halduskeskus. Trzemeszno asub Gnieznost umbes 16 km idas.
Trzemeszno sai linnaõigused enne 1382. aastat. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks Trzemeszno Poola koosseisu tagasi.
Vääna raamatukogu
pisi|Vääna raamatukogu sisevaade Vääna raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Harku vallas Vääna külas. 2014. aastast asub endise Vääna mõisa tall-tõllakuuri teisel korrusel (Väänamõisa tee 1).
Alates 2020. aasta jaanuarist on Harku, Vääna ja Tabasalu raamatukogu ühine juriidiline nimetus Harku Valla Raamatukogud.
Poikovski
Poikovski on alev Venemaal, suurim Handi-Mansi autonoomses ringkonnas. Asub Neftejuganski rajoonis 55 km Neftejuganskist Poigi jõe ääres.
Stephen Halaiko
Stephen Michael Halaiko (27. detsember 1908 Auburn, Cayuga maakond, New Yorgi osariik – 6. veebruar 2001 Orange Park, Clay maakond, Florida osariik) oli USA poksija.
Halaiko sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carlo Orlandile (Itaalia).
Halaiko poksis septembrist 1929 kuni veebruarini 1943 elukutselisena. Ta pidas kokku 129 kohtumist, millest võitis 80 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 38 kohtumist (neist 11 nokaudiga) ning 11 kohtumist lõppes viigiga.
Poikovski
Elanike põhiliseks tegevuseks on nafta ja maagaasi tootmine.
Ajalugu
1964. aastal asutati Muškino alevik, 1967. aastal nimetati see ümber Poikovskiks. 1968. aastal sai aleviks.
Alates 2000. aastast toimub Poikovskis Karpovi nimeline maleturniir (suurim Venemaal).
Lehola mõisa valitsejamaja
pisi|Lehola mõisa valitsejamaja asukoht mõisapargis Lehola mõisa valitsejamaja asub Lehola külas.
See paikneb näoga samas suunas kui von Gernetite 18. sajandi teises pooles ehitatud uus härrastemaja. Kuid just tänase valitsejamaja taga asub mõisa park, mis on traditsiooniliselt paiknenud mõisa härrastemaja taga. Olukorda, kus mõisa park ei paikne härrastemaja taga nagu igalpool mujal mõisates, vaid ainult külgneb, peetakse Eesti mõisaportaali (www.mois.ee) andmetel erandlikuks.
Lehola mõisa parki ümbritsev kiviaed, mille jäänused on tänini säilinud, paikneb kontsentrilise ringina ümber valitsejamaja. Ka kohalik veekogu – Lehola oja – voolab läbi täna valitsemajaks hüütu külje alt. Jällegi – tavaliselt on veekogu läheduses just mõisate härrastemajad.
Täna valitsejamajaks (ehitusaluse pinnaga u 250 m²) kutsutu on ehituslikust seisukohast Lehola mõisakompleksi kõige töömahukam ehitis eluruumi ruutmeetri kohta arvestatuna. Selle paekivist seinad on krohvimata olekus reeglina üle 0,75 m paksud, mis tagavad piisava soojustuse ka karmimatel talvepäevadel, aga mida on märgatavalt rohkem kui isegi uuel härrastemajal endal ja uue härrastemajaga umbes samal ajal ehitatud (tänaseks lagunenud) teenijatemajal. Sama paksud on ka kõik sisemised vaheseinad.
0,75-meetriste seinte puhul on tegu originaalse paksuse ja ajalooliselt vanema ehitusmeetodiga, kus seinte sisse on laotud seina pinnaga risti puidust prusside tükke, mida omavahel ühendades on saadud kõrguse kasvatamiseks kaldteed. Prusside jäänused on seinte sees kohati tänini olemas. Nende kõrgus välistab kasutamise laetalade või katusekonstruktsiooni osadena.
Tänase valitsejamaja ehituseks oli kasutatud uue härrastemaja juures kasutatud paekiviga võrdset kvaliteeti, mis oli oluliselt parem näiteks teenijatemaja puhul kasutatust. Samuti oli teenijatemaja seinte sideaineks odavam savi kallima lubja asemel, mida on kasutatud nii uue härrastemaja kui ka praeguse valitsejamaja puhul.
Niisamuti on majal teisigi omaaegseid kalleid lisasid nagu näiteks tänini säilinud mantelkorsten, mida tööliste ja teenijate majadel ei ole. Korsten on eraldi muinsuskaitse all.
Arvata, et nii kapitaalset ehitist ehitati algselt kas mõisa eestöölisele või mingite majanduslike ülesannete tarvis, ei tundu olevat kuidagi põhjendatav. Vähemasti pole analoogseid kurioosumeid kirjanduses ette tulnud.
Silmas pidades nii ehituslikke aspekte kui ka mõisa enda planeeringut, võib arvata, et valitsejamaja näol võib tegu olla mõisa rajamisaegse (Krämer 1626-1627) härrastemajaga, mis oli kasutusel enne von Gernetite poolt (18. sajandi teine pool) ehitatud ja tänaseks praktiliselt hävimas uut härrastemaja.
Karl Endel Petersen
Karl Endel Petersen (sündinud 11. juulil 1943 Tallinnas) on eesti matemaatik.
Elulugu
Karl Endel Petersen on Ferdinand Peterseni poeg, Ivar-Heldur ja Henno August Peterseni vend.
Roberto Luongo
pisi|Roberto Luongo Roberto Luongo (sündinud 4. aprill 1979 Montréal, Québec) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Karl Endel Petersen
Teadustöö
Uurimisvaldkond: invariantse mõõduga dünaamilised süsteemid, nende ergoodilisusteooria, rakendused tõenäosus- ja informaatikateoorias. On selle valdkonna juhtivaid spetsialiste ning osalenud paljudel erialakonverentsidel ja muudel rahvusvahelistel aruteludel. American Mathematical Society, Sigma Xi liige. Üle 30 teadustrükise.
Lihttala
frame|Staatiliselt määratud arvutusskeem. Lihttala ühtlaselt jaotatud koormuse all töötab paindele Lihttala on ühesildeline tala, vardakujuline konstruktsioonielement, mis töötab peamiselt paindele.
Arvutus
Lihttala arvutatakse tugevusõpetuse reeglite järgi. Arvutatavad suurused on tavaliselt tugevus, jäikus ja püsivus.
Beam (structure)
Uuskriitika
Uuskriitika on kirjandusteaduse suund, mis peab esmaoluliseks teksti formalistlikku analüüsi. See kujunes 1920. aastail peamiselt USA ja Inglismaa kirjandusteaduses.
Uuskriitika on lähedane vene formalismile.
Tala (ehitus)
pisi|[[Staatikaga määratavad ülesanded|Staatikaga määratud tala paine ühtlase koormuse korral|305x305px]] Talaks nimetatakse horisontaalset varrast, mille koormuseks on peaasjalikult teljega risti suunatud jõud.
Sisejõud
Praktikas reeglina horisontaalselt asetsev tala võtab vastu vertikaalse ristioleva koormuse, kuid üksikutel juhtudel tuleb arvestada võimalike horisontaalsete põikijõududega (näiteks tuulekoormuse või maavärinast tingitud põikjõudega). Koormatud tala koormab omakorda tugesid, milleks võivad olla postid, riputid, seinad või teised talad (vahetalad). Nende vahendusel antakse koormus edasi, mille tulemusena paljudel juhtudel võtavad koormuse vastu survele töötavad konstruktsioonielemendid – alustoed.
Liigitus
Nüüdisaegsetes ehitistes kasutatakse reeglina teras-, raudbetoon- või puittalasid.
Tugede arvu ja liigi järgi: ühesildelised, mitmesildelised, liht-, konsool-, jäigalt kinnitatud otstega, jätkuvtalasid ja mõned teised.
Ristlõike kuju järgi: ristkülik-, karp-, T- ; I- tala ja mõned teised. Üks levinud terastala ristlõike tüüpe on I-kujulise tala ristlõige, mida kasutatakse laialdaselt hoonekarkasside või sildade püstitamisel.
Arvutus
Talade dimensioneerimist ja tugevuskontrolli käsitleb tugevusõpetus. Seejuures arvestatakse enamasti talade tugevust, jäikust ja püsivust.
Päikeseenergia Eestis
pisi|Päikesepaneelid Paldiskis Päikeseenergia on Eestis osatähtsuselt kolmas taastuvenergia ressurss tuuleenergia ja biomassi järel ning see moodustas 2018. aastal 19% Eesti taastuvenergia tootmisvõimsusest. Eestis toodetakse päikeseenergiast elektrienergiat.
Mõntu mõisa kalmistu
Mõntu mõisa kalmistu on kalmistu Jämaja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Mõntu külas Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Päikeseenergia Eestis
Päikeseenergiast elektrienergia tootmine hakkas Eestis arenema 2000. aastatel ning kasv kiirenes 2010ndatel. Näiteks 2018. aastal kuuekordistus päikeseenergia tootmisvõimsus.
Mõntu mõisa kalmistu
Ajalugu
Kalmistu rajas Mõntu mõisa tollane omanik Oskar von Ekesparre arvatavasti ajavahemikul 1873. aastast (siis omandasid Ekesparred mõisa) kuni 1880. aastani (siis suri Oskari abikaasa Bertha von Ekesparre, kes maeti 1881. aastal kalmistule püstitatud seal esimene matus).
Päikeseenergia Eestis
2022. aasta alguseks oli Eestis ligi 10 000 päikeseenergia väiketootjat ning jaamade võimsus ligines 500 megavatile. Augustis 2022 andsid tipphetkel päikeseelektrijaamad ühes tunnis võrku 402 MW.
Mõntu mõisa kalmistu
Ajalugu
1970. aastatel rajati sinna karjäär kruusa kaevamiseks, millega hävitati kalmistut ja kabelit. Kabeli säilinud alusmüüri osale paigaldas Saaremaa Muinsuskaitse Selts 6. septembril 2006 mälestustahvli.
Päikeseenergia Eestis
Geograafiline asukoht päikeseenergia tootmiseks
Eestis jõuab aastas maapinnale ühe ruutmeetri kohta ~3500 MJ päikeseenergiat, mis vastab 969,2 kWh/m2. Vahelduvad aastaajad toovad sisse aga väga suure varieeruvuse, mistõttu toodavad 90% aasta kogutoodangust päikesepaneelid märtsi ja oktoobri vahel. Talvekuudel on tootlikkus väike.
Mõntu mõisa kalmistu
Ajalugu
Kalmistule on teadaolevalt maetud neli või viis lahkunut. Võimalik, et sinna oli keegi maetud juba 1860. aastal.
Päikeseenergia Eestis
Geograafiline asukoht päikeseenergia tootmiseks
Kuigi Eesti asub suurel laiuskraadil ning päikesekiirguse hulk pole võrdlemisi suur, tasub siin päikeseenergiat siiski toota. Arvutuste kohaselt on päikesepaneelide tootlikkus sama suur kui Saksamaal, mis on Euroopas päikeseenergia tootmises esirinnas. Vaatamata sellele, et Eesti saab vähem energiat Päikeselt kui Saksamaa, tõstab keskmisest madalam õhutemperatuur päikesepaneelide efektiivsust, mis võrdsustab Eesti ja Saksamaa tootlikkuse.
Statistika
2017. aasta lõpuks moodustas päikeseelektri installeeritud võimsus 4% Eesti taastuvenergia koguvõimsusest, 2018. aasta lõpuks oli selle osakaal peaaegu viiekordistunud ehk 19%. 6–7 aasta jooksul on päikeseenergia osakaal hüppeliselt tõusnud ning tootmisvõimsused on suurenenud sadades kordades. Reaalne elektrienergia toodang päikesest on veelgi suurem, kuna osa toodetud elektrist läheb kasutusse kohapeal ning ei suundu elektrivõrku. Samuti jäi 2018. aastal paljude päikeseelektrijaamade valmimine ja ühendamine elektrivõrku aasta teise poolde, mistõttu kajastub hüppeline võimsuste ning tootlikkuse kasv 2019. aasta elektritoodangu statistikas.
Mõntu mõisa kalmistu
Kalmistu kabel
Kalmistul paikneb matusekabel, mis püstitati 1881. aastal, et sinna matta Oskari 1880. aastal surnud abikaasa Bertha von Ekesparre. Edaspidi maeti kabelisse veel kolm pereliiget, sh ka Oskar ise.
Päikeseenergia Eestis
Päikeseenergiaga tegelevad ettevõtted
Eestis päikeseenergiaga tegelevad ettevõtted:
Mõntu mõisa kalmistu
Kalmistu kabel
Kabelist on praegu säilinud alusmüüri osa.
Naivism
Naivism (prantsuse keeles naïf 'lihtsameelne, lapselik'; ka primitiivne kunst) on 19. sajandi lõpus levima hakanud kunstihariduseta inimeste harrastatud modernistlik kunstisuund. Naivistid tulid keerulistest ühiskonnaoludest, neil ei olnud akadeemilist kunstiharidust ning puudusid tehnilised oskused reaalsete objektide kujutamisel või nad keeldusid seda kasutamast. Naivistliku kunstisuuna viljelejaid ei tohi segi ajada harrastajate või nn pühapäevamaalijatega, kes maalivad oma lõbuks. Naivist loob kunsti samasuguse kirega nagu akadeemiline kunstnik, kuid ilma viimase formaalsete meetoditeadmisteta.