cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valukunst
Valu loovust toetava tegurina
Hea tuju võib tekitada vähem ettevaatliku lähenemise antud ülesande lahendamisel kui halb tuju, edendades laialdasemat aga ka pealiskaudsemat mõtlemist. Lühidamalt öeldes edendab hea tuju laia ja pinnapealset mõtlemist ja halb tuju piiratumat aga sügavamat mõtlemist.
Mõju publikule läbi peegelneuronite
Peegelneuronid võivad tekitada ühes inimeses tekkinud valu suhtes teistes inimestes, läbi empaatia, sarnast tunnetust. Mõlema füüsilise ja psühholoogilise valu väljendamisel kunstis on võimalus, et sellest mingit osa tunneb seda vaadates ka publik. Kuna valukunstis on väljendatud valu võimalikult suure täpsusega, eriti füüsilise valu puhul aga ka psühholoogilise valu puhul, võivad mingi kindla eesmärgiga kunstile lisatud elemendid tekitada ebamugavustunnet.
Tähttarn
Tähttarn (Carex echinata) on lõikheinaliste sugukonda kuuluva tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Papilio phorcas
Papilio phorcas on Aafrikas elav roheliste laikudega pääsusabaliste sugukonda kuuluv päevaliblikas.
Kirjeldus
Liblikas on silmatorkavate sabasiilakutega, isasliblikal tiiva põhivärvus must, laigud rohelised. Emasliblikal tiiva põhitoon tumepruun, laigud kollased.
Rööviku toidutaimed on Teclea nobilis, Teclea simplicifolia, Macrostylis villosa, Vepris, Calodendrum, Clausena, Citrus, Fagara ja Toddalia perekondade liigid.
Markel Susaeta
Markel Susaeta Laskurain (sündinud 14. detsembril 1987 Eibaris) on endine Hispaania jalgpallur (äärepoolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri Athletic Bilbaos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas mängis ta Hispaania kõrgliigas aastatel 2017–2019 kokku kaksteist hooaega.
2019. aasta septembris liitus ta Jaapani kõrgliiga klubiga Gamba Osaka. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Austraalia kõrgliiga klubisse Melbourne City. Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Austraalia kõrgliiga klubi Macarthur, kus ta mängis hooajal 2020–2021.
Hispaania jalgpallikoondises mängis Susaeta korra, 14. novembril 2012 sõprusmängus Panama vastu ja lõi selles mängus ka värava. Aastatel 2010–2016 mängis ta seitse korda Baskimaa jalgpallikoondises.
Musamari Koorikool
Musamari Koorikool on huvikool, mis asub Tallinnas aadressil Müürivahe tänav 15. Koolis õpetatakse koorilaulmist. Kooli juht on Tiina Mee.
Koolis on neli kooriklassi:
Fondi
Fondi (ladinakeelne nimi Fundi) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Lazio maakonnas Latina provintsis. Fondi sai linnaõigused vabariigi presidendi 1990. aasta 7. augusti dekreediga.
Fondi kõrgus merepinnast on 8 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus
Fondi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Campodimele, Itri, Lenola, Monte San Biagio, Sperlonga, Terracina, Vallecorsa (FR).
Fondi halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Cocuruzzo, Curtignano, Fasana, Gegni, Passignano, Querce, Rene, Rio Claro, Salto di Fondi, San Magno, San Raffaele, Sant'Andrea, Sant'Oliva, Selva Vetere, Vardito.
Loodus
pisi|left|Vaade Fondi tasandikule [[Terracinast]] Omanimelisel tasandikul asuvat Fondit ümbritsevad kolmest küljest Aurunci ja Ausoni mäed. Kõrgeimad tipud on Fate mägi (1090 m) ja Calvilli mägi (1102 m). Mäenõlvadelt saab alguse üle 20 allika, Fondi tasandikul asub kolm järve (Fondi, Lungo ja San Puoto).
Fondi piirneb lõunas Türreeni mere Gaeta lahega. Umbes 13 km pikkune kallas Terracina ja Sperlonga vahel on liivane ja madal. Selge ilmaga paistavad merelt Ponza saared.
Ajalugu
pisi|left|Auruncide (Aurunci) ja volskide (Volsci) asualad Lazios Fondi esmaasukateks olid auruncid, kellele järgnesid volskid. Esimene ajalooline viide Fundi le (linna antiikaegne nimi) pärineb neljandast aastasajast e.m.a., kui Fundile, koos Formiaga, anti Rooma kodakondsus ilma hääleõiguseta (civitas sine suffragio; Liviuse järgi aastal 338 eKr, Velleius Paterculuse järgi aastal 332 eKr). Täieliku kodakondsuse sai Fondi 188 eKr.
Keisririigi ajal läks osa Fundi maadest riigi omandusse. Võimalik, et põhjuseks olid Fundis sündinud Augustuse abikaasa ja Tiberiuse ema Livia Drusilla valdused.
Umbes poolel teel Roomast Napolisse asetseva Fondi tähtsust antiikajal tõstis ka aastal 312 eKr alustatud Appiuse tee rajamine.
Sakraalarhitektuur
pisi|Santa Maria in Piazza kirik
Raudtee
Fondit läbib Rooma-Formia-Napoli raudteeliin.
Pumpuri
thumb|Pumpuri rongipeatus. pisi|Pumpuri asendikaart Pumpuri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Mellužist idas ja Jaundubultist läänes. 523 elanikku (2008). Aastal 1877 ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja Karlsbad lähedale rongide peatuspaik Karlsbad, mis kandis vahepeal nime Melluži I ja  nimetati 1939. aastal Pumpuriks. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Pumpuris on elanud Rainis ja Aspazija.
Ameerika Semiootika Selts
Ameerika Semiootika Selts (Semiotic Society of America) on semiootikute erialaselts Põhja-Ameerikas.
Selts annab välja ajakirja The American Journal of Semiotics.
Selts kasutab oma sümbolina caduceus 't, tõlgendades seda kui märgi märki.
Presidendid
Selts valib endale igaks aastaks uue presidendi. Presidendid on olnud:
Auliikmed
Seltsi eluaegseteks auliikmeteks on kõik Sebeoki auhinna laureaadid. Need on David Savan (1992), John Deely (1993), Paul Bouissac (1996), Jesper Hoffmeyer (2000), Kalevi Kull (2003), Floyd Merrell (2005), Susan Petrilli (2008), Irmengard Rauch (2011), Paul Cobley (2014), Vincent Colapietro (2018), Nathan Houser (2019), Marcel Danesi (2020).
Bocksdorf
Bocksdorf (ungari: Baksafalva) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|
Jeri (Valmiera vald)
Jeri on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas.
Küla asub valla lääneosas. Asula on tekkinud endise Gerinši mõisa keskuse juurde.
Būšnieki järv
Būšnieki järv (läti keeles Būšnieku ezers, vanasti ka Loši järv) on järv Lätis Ventspilsi linnas.
Tegemist on jäänukjärvega. Järv asub merepinnast 11,1 meetri kõrgusel Ventspilsi põhjaosas, Läänemerest 1,3 kilomeetri kaugusel. Selle kaldal asub Būšnieki küla. Järve põhja- ja läänekallas on soostunud. Vee läbipaistvus on 1,5 meetrit.
Esiliiga 2015
Esiliiga 2015 oli Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 25. hooaeg, mis algas 8. märtsil ning lõppes 8. novembril 2015.
Jeri (Valmiera vald)
Aastal 2007 oli külas 56 elanikku.
Būšnieki järv
Kaladest elavad järves haug, särg, roosärg, linask, latikas, koger ja ahven. Põhi on savine.
Järve valgla on 77,5 km². Sinna toob Klāņezersi järvest vett  Klāņi-Būšnieki kanal. Väljavoolu reguleerib Lošupe jõel asuv lüüs. Aastal 2004 loodi Ventspilsi linna 51 hektari suurune Būšnieki järvekalda hoiuala.
Esiliiga 2015
Hooaja eel
Mullu Premium liigast välja kukkunud Jõhvi FC Lokomotiv ei avaldanud soovi Esiliigas ega Esiliiga B-s jätkata, samuti ei soovinud Esiliiga B-sse tõusta Paide Linnameeskond II, mis tähendab, et need kaks vabanenud kohta täideti sportlike kriteeriumide alusel järgmiste võistkondadega, kes selleks õigust omasid.
Esiliiga üleminekumängud
Peale meistrivõistluste lõppu tõuseb Esiliiga A võitja Meistriliigasse, teise koha saanud võistkond mängib karikasüsteemis kodus - väljas printsiibil üleminekumänge Meistriliigas 9. koha saanud võistkonnaga. Esiliiga A 9. ja 10. koht langevad järgmiseks hooajaks Esiliiga B tasemele. Esiliiga A 8. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga B 3. kohaga.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja teine pool
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
Amir Or
thumb|Amir Or Tallinna kirjandusfestivalil [[HeadRead 6. mail 2010]] Amir Or (sündinud 1956 Tel Avivis) on Iisraeli luuletaja, tõlkija ja toimetaja.
Surju põhikool
pisi|Surju põhikool Surju põhikool on põhikool Pärnu maakonnas Saarde vallas (varem Surju vallas) Surju külas.
Kool asutati 1770.
Ørstedi katse
pisi|Seade Ørstedi katse demonstreerimiseks pisi|Ørstedi katse videodemonstratsioon
Ørstedi katse on klassikaline füüsikakatse, millega Hans Christian Ørsted 1820. aastal näitas elektrivoolu mõju kompassi magnetnõelale. Selle katsega tõestas Ørsted esimesena katseliselt elektri- ja magnetisminähtuste omavahelise seose (vastastikmõju).
Katse kirjeldus
Ørsted asetas magnetnõela kohale sellega rööbiti sirge traadi. Kui ta ühendas traadi galvaanipatareiga, pöördus magnetnõel peaaegu risti traadiga. Patarei polaarsuse ja seega voolu suuna vahetamisel pöördus nõel peaaegu 180°. Sama toimus ka siis, kui ta viis vooluga traadi magnetnõela kohalt selle alla.
Nähtuse selgitus
Praegusaegsete teadmiste kohaselt tekib vooluga juhtme (traadi) ümber magnetväli, mille tugevust väljendab magnetinduktsioon B. Magnetvälja jõujooned ümbritsevad juhet kontsentriliste ringidena. Seejuures on magnetinduktsioon võrdeline voolutugevusega ja pöördvõrdeline kaugusega juhtmest.
Kui paigutada magnetvälja püsimagnet (vaadeldaval juhul magnetnõel), hakkab talle mõjuma Lorenzi jõud, mis on võrdeline magnetinduktsiooniga ja püsimagneti magnetmomendiga p_m: kus M on jõuvektori moodul ja \alpha on nurk vektorite \vec B ja \vec p_m vahel.
Carl Gunnarsson
Carl Gunnarsson (sündinud 9. novembril 1986 Örebros) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.
Enne NHL-i karjääri algust mängis ta Rootsi klubides Arboga IFK, Linköpings HC ja VIK Västerås.
2007. aastal valiti ta NHL-i draft'is Toronto Maple Leafsi poolt 194. valikuna. 2009. aasta juunis sõlmis ta Leafsiga lepingu. Esimese värava lõi ta NHL-is 29. jaanuaril 2010 mängus New Jersey Devilsi vastu.
2014. aasta juunis siirdus ta Bluesi. 29. mail 2019 lõi ta Stanley karika finaalseeria teises mängus Boston Bruinsi vastu lisa-ajal värava, tuues Bluesile läbi aegade esimese võidu Stanley karika finaalseerias.
Rootsi jäähokikoondise koosseisus on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud ühe hõbemedali ja kaks pronksmedalit.
Miina (perekonnanimi)
Miina on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Miina on pandud neljas mõisavallas Harju-, Tartu- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Metsa. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Miina Eestis 19 mehel ja 22 naisel.
Salaaed
pisi|Esimese väljaande kaanepilt "Salaaed" (inglise keeles "The Secret Garden") on Frances Hodgson Burnetti romaan. See avaldati esmalt järjejutuna (hakkas ilmuma 1910. aasta sügisel) ning siis tervikuna 1911. aastal. Tänapäeval on see üks Burnetti populaarsemaid romaane ning seda peetakse inglise lastekirjanduse klassikasse kuuluvaks.
Romaani põhjal on tehtud teatrilavastusi ja filme.
Romaani peategelane on Indias sündinud haiglane ja üksildane kümneaastane tüdruk Mary Lennox, kes saabub orvuna Inglismaale.
Romaan on eesti keeles ilmunud 1931., 1993., 2000. ja 2008. aastal.
Ernst Mecklenburg
pisi|Ernst Mecklenburg (1986) Ernst Mecklenburg (sündinud 3. juunil 1927 Blöckenis, Ida-Preisimaal (tänapäeval Ossokino, Kaliningradi oblast)) on endine Saksa DV riigitegelane.
Ernst Mecklenburg on pärit talupoja perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta põllumajandust. 1944. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti, 1945. aastal oli lühiajaliselt inglise sõjavangis. Vangist vabanemise järel töötas Läänetsoonis mäetöölisena. 1947. aastal asus ta elama Nõukogude okupatsioonitsooni, kus tegeles talupidamisega. 1950. aastal astus Ernst Mecklenburg Saksamaa Demokraatlikku Talurahvaparteisse ja Saksa Vaba Noorsoo Liitu. Aastatel 1950–1952 oli ta Rehna linnapea. 1952. aastal töötas ta osakonnajuhatajana Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei Mecklenburgi liidumaa juhatuses osakonnajuhatajana. 1953–1958 õppis ta kaugõppes Saksa Riigi ja Õigusteaduste Akadeemias (Deutsche Akademie für Staats- und Rechtswissenschaft) Potsdamis. 1954–1963 töötas Ernst Mecklenburg Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei Rostocki ringkonna organisatsioonilise sekretärina. 1963–1967 oli ta Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei Rostocki ringkonna eestseisuse esimees. 1963–1990 kuulus ta Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei eestseisusse ja 1968–1990 presiidiumi. 1967–1974 oli ta Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei juhatuse sekretär ja 1974–1982 aseesimees. 1971. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.
Ernst Mecklenburg oli 1982. aasta maist kuni 27. märtsini 1987 Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei esimees.
Olga Hohlova
pisi|Olga Hohlova (1916) Olga Hohlova (vene keeles Ольга Степановна Хохлова, ka Ольга Руис-Пикассо (Olga Ruiz Picasso); 17. juuni 1891 Nižõn, Tšernigivi kubermang – 11. veebruar 1955 Cannes) oli vene päritolu Venemaa ja Prantsusmaa balletitantsija. Lisaks oli ta abielus Pablo Picassoga ning oli ta poja ema.
Ta sündis aastal 1891 Nižõnis, Tšernigivi kubermangus Venemaa keiserliku armee polkovniku tütrena. Aastast 1915 tantsis ta Sergei Djagilevi trupis. 18. mail 1917 tantsis ta teatris Théâtre du Châtelet's balletis Parade. Ballett oli loodud Sergei Djagilevi, Erik Satie ja Jean Cocteau poolt, aga kostüümid ja dekoratsioonid oli kujundanud Pablo Picasso. Kui trupp läks külalisetendustele Lõuna- Ameerikasse, läks ta Pablo Picassoga Barcelonasse. Nad abiellusid 18. juunil 1918 Pariisis Aleksander Nevski katedraalis. 4. veebruaril 1921 sündis neil poeg Paulo.
Einar Orgmets
Einar Orgmets (sündinud 14. märtsil 1966 Rakveres) on eesti loomakasvatusteadlane.
Varane tarn
Varane tarn (Carex praecox) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Einar Orgmets
Elulugu
Einar Orgmets on põllumajandustöötaja poeg.
Lõpetas 1985 Türi Näidissovhoostehnikumi, 1992 EPMÜ loomakasvatuse erialal, põllumajandusmagister (1992, EPMÜ), väitekiri "Piimaveiste välimik ja selle hindamine", põllumajandusdoktor (1997, EPMÜ), väitekiri "Lehmade välimik, kehamõõtmed ja piimajõudlus". Oli 1992–96 EPMÜ aretuse ja veisekasvatuse õppetooli doktorant, 1993–97 teadur, 1997–2004 dotsent, 2005– EPMÜ loomakasvatusinstituudi asedirektor õppe alal, dotsent. Loeb aretusprogrammide, aretuskonsulendi ja aretusõpetuse kursusi.
Teadustöö
Uurinud piimaveiste välimiku lineaarset hindamist ja eesti veisetõugude uue kehaehitustüübi kujundamist. Mitme nõukogu liige. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi noorteadlase preemia (1993, 1998).
Rohu tänav (täpsustus)
Rohu tänav on tänava nimi järgmistes Eesti asulates:
Majanduspoliitika teooria
Laiemalt kirjeldab majanduspoliitika kõigi huvirühmade osalemist majanduses. Majanduspoliitika hindab esiteks huvirühmade ajendeid ja käitumise tulemeid. Teine peamine ülesanne on anda praktilist sisendit majanduspoliitiliste otsuste tegemisel. Seeläbi soovitakse muuta riiklik majanduspoliitika mõjusamaks.
Majanduspoliitika teooriad on normatiivne ja positivistlik. Mõlemad käsitlevad riikide tegutsemist majanduspoliitikas ehk majanduse suunamisel. Normatiivne teooria käsitleb majanduspoliitikat abstraktsel tasandil, positivistlik teooria uurib seisukohtade praktilist rakendamist majanduses.
Kujunemine ajaloos
Kui Lääne-Euroopa renessansiperioodil feodaalajastust välja kasvas, polnud see põhimõtteline muutus mitte ainult ühiskonna põhialustes, vaid ka majanduselus. Järgnesid ilmalike ideede võidukäik ja tööstusrevolutsioon. Kinnistus valgustusajastu konteksti paigutuv klassikaline majandusteooria. Seega reguleerisid riigid - tollal küll peamiselt autoritaarsed võimuhoidjad - majandussuhteid aina enam plaanipärase poliitikaga. Riigid lähtusid normatiivsest majanduspoliitikast. Normatiivse teooria eesmärk on defineerida riigi roll majanduse reguleerimisel. Riik reguleerib majandust majandusteooriast tulenevate majandusseoste korras. Prioriteet on seejuures esindada avalikku huvi.
Otstarve tänapäeval
Kuigi eelmainitu põhjal võib normatiivne majandusteooria tunduda iganenud, on sellel siiski majanduspoliitikas oma koht ka tänapäeval. Nimelt majanduslike seoste kindlaksmääramisel ja sobivate poliitiliste suundade kujundamisel. Teooriast ei piisa, kui soovitusi ellu viima hakatakse. Normatiivse teooria staatilisuse tõttu pole võimalik arvestada poliitika tegemisel esinevate probleemidega, nagu poliitikute info- ja motivatsioonipuudusega.
Tekkepõhjus
Tänu sellele staatilisele normatiivsel majanduspoliitika teoorial on olulisi puuduseid, mille seletamiseks on vajalik pragmaatilisem ja paindlikum teooria. Teise peamise metodoloogilise suunana kerkis esile positivistlik majanduspoliitika teooria, mis täiendas normatiivset mudelit just eelmainitud puuduseid silmas pidades. Positivistlik teooria ei rajane objektiteadusel ega majandusteooriast tuletatud seisukohtadel, vaid uurib riigi majandust mõjutavaid sisendeid ja tulemeid. Sisendite analüüsimisel on prioriteedid praktilised majandusnähtused: poliitika ja selle protsessid ning majandussubjektide ajendid.
Rakendamine majanduses
Positivistlik teooria rõhutab vastukaaluks normatiivsele teooriale poliitilist tegurit, millega peab majanduspoliitiliste otsuste vastuvõtmisel arvestama. Lähtutakse tegelikust riigi majanduselu aktiivsuse kujunemisest ning omakorda selle tagajärgedest. Põhitähelepanu on reaalselt toimuvatel protsessidel ja nende osalistel. Seega saab positivistliku teooria põhjal viia ellu majanduspoliitilisi otsuseid ja tulla toime nendega kaasnevate teguritega.
Priedes (Valmiera vald)
Priedes on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas.
Küla asub valla põhjaosas. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Burgauberg-Neudauberg
Burgauberg-Neudauberg on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|Vaade Burgauberg-Neudaubergile
Siarhiej Kasparaŭ
pisi | Siarhiej Kasparaŭ (2011) pisi|Siarhiej Kasparaŭ (2010)
Siarhiej Uladzimiravič Kasparaŭ (kuni 1996. aastani Siarhiej Kevarkjanc; valgevene keeles Сяргей Уладзіміравіч Каспараў; vene keeles Сергей Каспаров Sergei Kasparov; sündinud 8. augustil 1968 Bakuus ) on Valgevene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007).
Kasparaŭ sai 1999. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 39-aastaselt 2007. aastal. Ta on võitnud Valgevene meistrivõistlustel hõbemedali.
Ta mängis 1999. aastal Poolas Rows rahvusvahelisel turniiril, kus jagas kolmandat kohta ja täitis oma esimese suurmeistrinormi. 2001. aastal Kairos peetud Golden Cleopatra turniiril jagas ta esikohta. 2003. aastal Saksamaal Deizisaus ja 2005. aastal Norderstedtis jagas turniiril teist kohta.
Kasparaŭ võitis 2006. aastal esikoha turniiridel Göteborgis, Haarlemis ja Donostias (San Sebastián). 2007. aastal jagas esikohta Hispaanias Erandios peetud turniiril.
2017. aastal võttis ta osa Brisbane'is peetud Austraalia lahtistest meistrivõistlustest (102 osavõtjat), kus sai 13. koha.
Kasparaŭ on lõpetanud Minskis Valgevene Riikliku Ülikooli.
Ta elab perega Mahiloŭs. Tema abikaasa Taccjana Kasparava (sündinud 1969) sai 2007. aastal FIDE-lt naiste rahvusvahelise meistri nimetuse ja tuli 2017. aastal Brisbane'is Austraalia lahtistel meistrivõistlustel Austraalia naiste meistriks (üldarvestuses 14. koht 103 osavõtja seas).
Berliini Humboldti Ülikool
Aastatel 1810–1828 oli ülikooli nimi Berliini Ülikool (Berliner Universität, Alma Mater Berolinensis), 1828–1946 Friedrich Wilhelmi Ülikool (Friedrich-Wilhelms-Universität) ülikooli asutaja, Preisi kuninga Friedrich Wilhelm III auks, 1946–1949 jälle Berliini Ülikool. 1949. aastast kannab õppeasutus ülikooli asutamise organiseerija Wilhelm von Humboldti ja tema venna Alexander von Humboldti auks praegust nime.
Imeni M. I. Kalinina
Imeni M. I. Kalinina on alev Venemaal Nižni Novgorodi oblasti põhjaosas Vetluga rajoonis. Asub Voli jõe ääres.
Asula tekkis 20. sajandi alguses kartongivabriku juurde ja sai nime Berjozovaja Zavod. Aastal 1938 sai asula nime revolutsionäär Mihhail Kalinini järgi ja alevi staatuse.
Juhan Mettis
Juhan Mettis (sündinud 19. juunil 1990 Tartus) on Eesti judoka ja judotreener, maailmameister (2022).
Lapsepõlv ja haridus
Sündinud Tartus pere noorima lapsena õe ja venna järel. Kasvas üles Tähtvere linnaosas, hakkas judot harrastama venna eeskujul. Lõpetanud Tartus Miina Härma Gümnaasiumi 2009. aastal. Omandanud Tartu Ülikoolis bakalaureuse kraadi kehakultuuriteaduskonnas kehalise kasvatuse ja spordi erialal ning magistrikraadi spordijuht-treener erialal.
Töökäik
Aastatel 2010–2019 judotreener Tartu DO spordiklubis ja alates 2019 judotreener Spordiklubi Barras. Olnud kehalise kasvatuse õpetaja ja klassijuhataja nii Tartus kui Tallinnas. Ajateenistuses 2014–2015 Eesti Kaitseväe Staabi- ja sidepataljoni spordirühmas.
Perekond
Juhan Mettis kasvatab koos abikaasaga kahte poega.
Sportlaskarjäär
Judotreeninguid alustas 7-aastaselt (1997) Tartu DO spordiklubis Riina Toomise juhendamisel, hiljem sai treeneriks Andres Põhjala. Eesti judokoondise liige aastast 2009, kus teda on juhendanud ka Aleksei Budõlin. Juhan Mettis on tegelenud spordiga õpingute ja töö kõrvalt. Tegelenud ka korvpalliga, osalenud Tartu Ülikooli korvpallikoonisega SELLi mängudel (2012), kus saavutanud 3. koha. Kõik tulemused.
Rahvusvahelised medalivõidud
Maailmameistrivõistlused
Taali põhikool
Taali põhikool oli põhikool Pärnu maakonnas Sauga vallas Pulli külas.
Kool asutati 1845. aastal
Kooli nimed:
Paderborni piiskopkond
pisi|Lipp pisi|Vapp pisi|[[Alam-Reini-Vestfaali ringkond|Alam-Reini-Vestfaali ringkonna kaart umbes aastal 1560, Paderborni vürst-piiskopkond punasega esile toodud]] Paderborni vürst-piiskopkond (saksa keeles Fürstbistum Paderborn) oli Saksa-Rooma riigi vürstkond aastatel 1281 kuni 1802.
Ajalugu
pisi|left|[[Paderborni toomkirik umbes aastal 1891]] Paderborni piiskopkonna asutas aastal 799 paavst Leo III. Alguses allus see Würzburgi piiskopile. Aastast 855 sai vaimulikkond õiguse piiskoppi valida. Piiskopkond hõlmas suure osa Lippest, Waldeckist ja ligi poole Ravensbergist.
Aastal 1180, kui Saksimaa hertsogiriik kadus, läksid õigused, mida vana hertsogkond rakendas Paderborni üle, Kölni peapiiskopkond-kuurvürstkonnale. Kölni peapiiskoppide nõuded kujunesid välja 13. sajandil, peaaegu täielikult Paderborni kasuks. Bernhard II von Ibbenbüreni (1198–1204) ajal tuli piiskopkonnaülene foogtkond, mida 11. sajandi keskpaigast pidasid läänina Arnsbergi krahvid, tagasi piiskoppidele. See oli tähtis samm piiskoppide arenemisel ilmalikeks valitsejateks. Sellest ajast alates ei andnud piiskopid foogtkonda lääniks, vaid haldasid seda ise ja olid ise ühe oma vaimulikuga valitsuses esindatud. Nad püüdsid edukalt hankida kloostriteüleseid foogtkondi oma piiskopkonnas.
Dickinsoni maakond (Kansas)
Dickinsoni maakond (Dickinson County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
Paderborni piiskopkond
Ajalugu
Piiskop Otto von Rietberg pidi võitlema Kölniga. Aastal 1281, olles vaid piiskop-valija, sai ta keiser Rudolf I von Habsburgilt regaalid ja täieliku kohtuvõimu (välja arvatud kriminaalkohus). Pärast Kölni peapiiskopi kaotust Worringeni lahingus aastal 1288 said Paderborni piiskopid üha enam iseseisvaks, kuigi mitte üle terve piiskopkonna. Bernhard V (1321–41) rajas esimese territoriaalse põhiseaduse (Privilegium Bernhardi). Siiski pidi ta tunnistama Paderborni linna vabanemist oma kohtuvõimu alt. Heinrich III von Spiegel zum Desenberg (1361–80), ka Corvey abt, jättis oma vaimulikud ülesanded abipiiskopile. Aastal 1371 taastas ta Paderbornis Burg Neuhausi. Simon II von Sternberg (1380–89) jagas piiskopkonna aadlike läänidele, kes pärast tema surma laastasid maa. Aastal 1399 valitud Wilhelm I von Berg püüdis heastada kurja, mis oli tekkinud eespool mainitud läänidest, kuid kui ta aastal 1414 huvitus vabaks jäänud Kölni peapiiskopi kohast, valis toomkapiitel tema äraolekul Dietrich III von Moersi (1415–63). Dietrichi sõjad tõid piiskopkonnale raske võlakoorma, sel ajal laastati Paderborni piiskopi läänid koos Soesti linnaga (1444–49).
Dickinsoni maakond (Kansas)
Maakonna halduskeskus on Abilene.
Paderborni piiskopkond
Ajalugu
Erich von Braunschweig-Grubenhageni (1502–32) ajal sai reformatsioon piiskopkonnas tugipunkti, kuigi piiskop jäi kirikule ustavaks. Hermann II von Wied (1532–47), ka Kölni peapiiskop, püüdis juurutada uut õpetust nii Paderbornis kui ka Kölnis, kuid tema vastu olid kõik klassid. Lippe, Waldecki ja Pyrmonti krahvkonnad, piiskopkonna osa Ravensbergi krahvkonnas ja enamik praostkondi Weseri paremal kaldal muutusid protestantlikeks.
Dickinsoni maakond (Kansas)
Ajalugu
Maakond moodustati 1857. aastal.
Paderborni piiskopkond
Ajalugu
Heinrich IV von Sachsen-Lauenburg (1577–85) oli luterlane; ta lubas oma alamatel vastu võtta Augsburgi usutunnistuse. Paderborni linnas jäid ustavaks ainult toomkirik ja Abdinghofi klooster. Katoliikluse kaitsmiseks kutsus toomkapiitel aastal 1580 Paderborni jesuiidid. Dietrich IV von Fürstenberg (1585–1618) taastas katoliiklikud traditsioonid, ehitas jesuiitidele gümnaasiumi ja asutas aastal 1614 Paderborni ülikooli.
Dickinsoni maakond (Kansas)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 754.
Paderborni piiskopkond
Ajalugu
Saksamaa mediatisatsiooni ajal aastal 1802 läks piiskopkond Preisimaale, aastatel 1807 kuni 1813 oli see Vestfaali kuningriigi osa ja siis Preisimaa Vestfaali provintsi osa.
Vürst-piiskopid
pisi|[[Matthäus Seutter, piiskopkonna kaart, 1750]]
Gabriel Mercado
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2006. aastal. Aastatel 2010–2012 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Estudiantes ja 2012–2016 River Plate'is. Argentina meistriks tuli ta nii Estudiantese (2010) kui ka River Plate'iga (2014). Lisaks võiti ta River Plate'iga muuhulgas Copa Libertadorese, Copa Sudamericana ja Recopa Sudamericana.
Aastatel 2016–2019 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja 2019–2021 Katari kõrgliiga klubis Al-Rayyan. 2021. aasta juulis sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu Internacionaliga.
2007. aastal tuli Mercado Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Argentina jalgpallikoondises debüteeris ta 10. veebruaril 2010 mängus Jamaica vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2016 MM-i valikmängus Tšiili vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis 30. juunil lõi ta värava Prantsusmaa vastu.
Helena Konstantinoopolist
pisi|Konstantinus ja Helena. Mosaiik [[Peterburi Iisaku katedraalist]] Helena Konstantinoopolist (sünninimi Flavia Julia Helena, ametinimi Flavia Julia Helena Augusta; umbkaudu 246/248 Drepana – umbkaudu 330 Rooma) oli Vana-Rooma keisrinna aastast 325 kuni surmani, Constantinus Suure ema ja Constantius I Chloruse kaasa.
Helenat peavad pühakuks nii katoliku kirik, õigeusu kirik, vanad oriendikirikud kui ka anglikaani kirik.
Nooruspõlv
Helena sünnipaigaks peetakse Bitüünias asunud Drepanumi linnakest, mis hakkas pärast Helena surma aastal 330 kandma nime Helenopolis. Seda väitis esmalt VI sajandi ajaloolane Prokopios. Helenopolise nimelised linnad asusid ka Palestiinas ja Lüüdias ja nii need kui ka Helenopontuse maakond said oma nime Helena järgi. Bütsantsi asjatundja Cyril Mango arvates nimetati Drepanum pärast Helena surma Helenopoliseks Helena mälestuse austamiseks nagu ka teised samanimelised kohad, kuna Constantinus lasi selle Konstantinoopoli kindlustamiseks ümber ehitada, ja seega ei pruugi see Helena sünnikoht olla.
Tema sünniaega aitab dateerida Eusebios Kaisareast, kes ütleb, et Helena oli Palestiinast naastes ligi 80 aastat vana. Kuna tema palverännakut dateeritakse aastatesse 326–28, siis võimaldab see ligikaudselt hinnata ka Helena sünniaega.vasakul|pisi|Helena skulptuur Roomast
Ambrosius nimetab IV sajandil Helenat nimega stabularia, mida tõlgitakse kui kõrtsipidaja või tallipoiss. . Teised autorid Helena varasemast elukäigust ei räägi. Nii on arvatud, et ta oli tõenäoliselt madalast soost.
Suhe Constantiusega
On teadmata, millal Constantius ja Helena kohtusid. Legendi kohaselt kandsid nad kohtudes samasuguseid käevõrusid ja Constantius pidas teda seepeale hingesugulaseks. Üks Nikomeedias asuv epitaaf viitab sellele, et Constantius viibis Bitüünias aasta 270 paiku.
Pole ka täpselt teada, milline oli Helena suhe Constantiusega. Maxentiuse propaganda nimetab Helenat konkubiiniks. Hieronymus nimetab teda nii keisri abikaasaks kui ka konkubiiniks; tõenäoliselt oli ka temal tegemist vastukäivate andmetega. Nii oletab Hollandi ajaloolane Jan Drijvers, et Constantiuse ja Helena abielu oli tavaõiguslik, ehk siis eksisteeris faktiliselt, ent oli juriidiliselt kinnitamata. Teised ajaloolased leiavad jällegi, et allikad, mis nimetavad teda abikaasaks, on usaldusväärsemad, ja arvavad, et Helena ning Constantius olid abielus.
Constantinuse valitsusaeg
pisi|Helena skulptuur Rooma [[Püha Peetruse basiilikast]]
Helena jõudis tagasi keiserlikku õukonda pärast Constantinuse võimuletulekut aastal 312. Eusebiose väitel sai Helena kristlaseks alles pärast poja trooniletõusu. Aastal 325 sai ta tiitli augusta, mis võimaldas talle ligipääsu riigi rahale. Ta kasutas seda Palestiinasse reisimiseks, kus ta tegeles reliikviate otsimisega. Reis toimus aastail 326-28. Reisi kirjeldanud Eusebiose järgi rajas ta reisil olles kaks kirikut: Petlemmas Kristuse Sünni kiriku ja Õlimäel asuva Issameie kiriku.
Seejärel suundus Helena Küprosele, kus ta ka pikemalt peatus. Seal asutas ta Stavrovouni kloostri, kuhu jättis ka mõned leitud reliikviad. Legendi kohaselt lasknud ta ka Egiptusest tuua sadu kasse, et need kloostriaseme madudest vabastaks, ja pannud niiviisi aluse Küprose kassipopulatsioonile.
Aastal 327 suundus Helena Rooma, kus jäi elama temale mõeldud paleesse, mis on tänapäeval kirikuks ümber ehitatud.
Surm
pisi|Helena [[Andesiit|porfüürist sarkofaag]]
Helena surma aeg on täpselt teadmata, kuid see leidis aset aasta 330 paiku. Tema surivoodi juures viibis ka tema poeg Constantinus.
Helena matusepaigaks sai Helena mausoleum. Tema sarkofaag on välja pandud Vatikanis.
Oss (perekonnanimi)
Perekonnanime Oss on pandud Mõtsu mõisavallas Hanila kihelkonnas Läänemaal, Võisiku mõisavallas Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal ja Vastseliina mõisavallas Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Ossi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Vainaru (1936. aastal Taevere vallas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Oss Eestis 21 mehel ja 20 naisel.
Jaan Männik (sõjaväelane)
Jaan Männik (2. detsember (vkj 20. november) 1895 Sipa vald, Läänemaa – 14. november 1919 Skorjatina Gora Narva jõgi) oli Eesti sõjaväelane (alamkapten).
Koolihariduse sai Jaan Männik Tallinnas Keiserlikus Nikolai I Gümnaasiumis.
1. mail 1915 astus Männik vabatahtlikult sõjaväkke. Esimese ohvitseri aukraadi sai 15. novembril. Kaks päeva hiljem määrati 217. tagavara polku. 3. jaanuaril 1916 määrati tegevväkke, 84. jalaväe Schirwansky polku. 21. juunil sai põrutada, kuid jäi tegevväkke edasi. 19. augustil sai vahvuse eest vaenlase vastu 3. järgu Püha Stanislavi ordeni. 25. septembril ülendati leitnandiks, 10. jaanuaril 1917 aga ülemleitnandiks. 14. juulil anti vapruse eest vaenlase vastu võideldes 3. järgu Püha Anna orden. 1. septembril anti vapruse eest 4. järgu Püha Anna orden pealkirjaga "vahvuse eest". 27. oktoobril ülendati staabikapteniks. 21. veebruaril 1918 määrati ajutiselt 2. pataljoni komandöriks.
8. veebruaril 1919 astus Eesti rahvaväkke ning ta määrati Viljandi kaitsepataljoni 4. roodu ülemaks. 4. märtsil 1919 kuni 25. aprillini võttis osa lahingutest, misjärel määrati 2. jalaväe diviisi tagavara pataljoni. 13. mail määrati 2. iseäralise roodu ülemaks.
28. juunil 1919 pataljoniülema käsu mittetäitmise eest ja Männiku kätte antud rahvaväelastele väljaandmiseks kroonuraha, mis kulunuks palga, suhkru ja tubaka jaoks, raiskamise eest ülema kohustustest tagandatud ning kuni juurdluse ja eeluurimise lõpuni määratud vahi alla Tartu linna garnisoni ohvitseride peavahi juurde. 29. juunil sealsamas ka arreteeritud. 3. juulil vabastas Sõjaväe Ringkonnakohtu uurija Männiku aresti alt ning määrati 2. tagavara pataljoni 4. roodu nooremaks ohvitseriks. 5. augustil esitati talle 1745 marga ja 50 penni raiskamise kuriteos süüdistus.
16. augustil komandeeriti marsirooduga sõjaliinile, kust 28. augustil jõudis tagasi. 29. augustil 1919 tunnistas Tallinna Sõjaringkonnakohus Männiku süüdi ja määras karistuseks 3 kuud aresti, mille täitmine aga lükati edasi kuni Vabadussõja lõppemiseni. 16. septembril 1919 määrati 1. jalaväepolgu 2. diviisi tagavarapataljoni 7. roodu ülema kohusetäitjaks.
14. novembril 1919 viskasid Hermann Faltis ja August Pilv Skorjatina Gora külas Jaan Männiku Narva jõkke eesmärgiga ta uputada. Kui Männik tõusis veepinnale ja hakkas ujuma, siis lõid Faltis ja Pilv talle aialatiga kaks korda pähe, misjärel Männik suri.
Jaan Männiku isa mattis ta Tallinna sõjaväe kalmistule.
Hiiu-Kärdla kalevivabrik
Hiiu-Kärdla kalevivabrik (saksa keeles Dago-Kertelsche Tuchfabrik) oli Eesti vanemaid tekstiilitööstuse suurettevõtteid, mis tegutses Hiiumaal Kärdlas aastail 1829–1940, kuni ettevõtte natsionaliseerimiseni Eesti NSV võimude poolt.
Vabriku nimi
Pärast vabriku asutamist töötas ettevõte aastatel 1829–1874 nime K. u. E. Ungern-Sternberg all. 1874. aastal muudeti kalevivabrik osaühisuseks Dago-Kertelsche Tuchfabrik. 1918. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 1934. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla kalevivabriku osaühisus K. ja E. Ungern-Sternberg ja 1937. aastal Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 1940. aastal ettevõte natsionaliseeriti Riigivolikogu otsusega pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimisest ning Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 17. detsembri 1940. aasta otsusega nimetati Hiiu-Kärdla kalevivabrik ümber käitiseks Hiiu-Tekstiil.
Kalevivabrik
Kalevivabrik asutati 1829. aastal kohaliku meriinovilla töötlemiseks Ungern-Sternbergide suguvõsast Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternbergi ja Eduard von Ungern-Sternbergi poolt Hiiumaal Suuremõisas Tallinna kaubamaja Clayhills & Co finantstoel. Enne seda Kärdla piirkonnas asunud rootslasedsunniti teopäevade ja maksude suurendamisega Kärdla aladelt lahkuma. Kärdlas olnud 32st rootslaste talust jäi alles viis, lahkujate uuteks elukohtadeks said Vormsi saar, Noarootsi, Riguldi ja Haapsalu. Rootslaste Kärdla asemele rajasid Ungern-Sternbergid Kärdla karjamõisa.
1830. aastal kolis vabrik Kärdlasse, kus 1830. aastal töötas 210 töölist, 1835. aastal eraldati vabrikule ruutverst maad Kärdla (vabriku)valla (Kärdla mõis) moodustamiseks ning määrati vabriku direktoriks Kärdla parun Robert Eginhard von Ungern-Sternberg, kes oli kuni oma surmani 1898. aastal vabriku direktor.
Vabriku toodanguks oli lisaks kalevile ka lõng. Toodangust umbes pool turustati Balti kubermangudes, ülejäänud osa Peterburis, Moskvas, Ukrainas ja Soomes.
1870. aastal toimus vabrikus tulekahju ja vabrik põles maha, vabrik taasehitati ja kolm aastat hiljem jätkati tootmist aga juba uues hoones. 1874. aastal muudeti vabrik aktsiaseltsiks, mida juhtis peadirektor. Sageli oli selleks Ernst Otto Adam von Ungern-Sternberg (1850–1928).
1908. aastal sattus Kärdla kalevivabrik majandusraskustesse ja anti rendile osaühingule Narva Kalevivabrik, vabriku direktoriks määrati Theodor Viktor Peltzer ja vabrikus algas Peltzerite ajajärk, mis kestis kuni vabriku lõpuni.
1915. aastal evakueeriti vabrik osaliselt Venemaale. 1920. aastal toimus esimene aktsionäride koosolek pärast Esimest maailmasõda ja vabrikudirektoriks määrati Hans Peltzer (07.04.1891–??), kes oli Theodor Viktor Peltzeri vanaonu poeg. 1920–1930. aastail tööstus kiratses. Nõukogude okupatsiooniga vabrik riigistati, vabriku nimeks sai Hiiu Tekstiil ning seda juhtis Peet Hollak.
Vabriku-, jahu-, villa- ja saeveski hooned süüdati punaarmeelaste poolt 1941. aasta 15. oktoobril ja hävisid. Kärdlas on säilinud vabrikuametnike elamuid ja vanu töölismaju.
Kalevivabriku elamud
1844. aastal hakkas vabriku asutaja pojapoeg Robert Eginhard von Ungern-Sternberg (1813–1898) kalevivabriku töölistele majade ehitamiseks laenu andma ning sellest ajast kujunes Kärdla välisilme teistest toonastest Eesti tööstusasulatest erinevaks, seal asusid töölisbarakkide asemel väikesed eramajad tillukestel kruntidel. neljakorruseline kalevivabrik asus vabrikuhoovi lõunaservas Nuutri jõe kaldal. Kärdla kalevivabrikukompleksi südamik moodustas tänase Kärdla Vabrikuväljaku. Vabrikuõue lääneserva sulges vabrikudirektori maja – praegune Pikk Maja, kus asub Hiiumaa Muuseum. Väljaku põhjaservas on tänaseni säilinud 4 ühekorruselist puust eramut ehk meistrite maja vabriku kõrgematele ametnikele, majade juures olid suured aiad. Vabrikuväljaku idaservas asus 1970-ndate lõpuni sammastega maja ehk Suvemõis. Kalevivabriku algusaastatel oli see vabriku direktori maja.
Sipi
Sipi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas.
Küla asub valla kirdeosas. Seal on Sipi bussipeatus.
Nemaha maakond (Nebraska)
thumb|Asend Nebraska osariigis thumb|Nemaha maakonna kohtumaja Auburnis Nemaha maakond (Nemaha County) on maakond USA-s Nebraska osariigis. Geograafilised koordinaadid on 40°39' N, 95°85' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Auburn.
Maakonna pindala on 1067 km², millest 8 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Nemaha maakond moodustati 1855. aastal ning algselt sai maakonna halduskeskuseks Brownville. 1883 muudeti halduskeskuseks Auburn.
Luha tänav
Luha tänav on mitme tänava nimi Eestis:
Veel asub Luha tänav Jõgeval, Kehras, Keilas, Kilingi-Nõmmes, Põltsamaal, Räpinas, Tõrvas, Türil.
Eesti alevites ja alevikes on sellenimeline tänav Kohila alevis, Kolga-Jaani, Raasiku, Saku, Sõmeru, Võsu ja Ülenurme alevikus.
Varjutarn
Varjutarn (Carex remota) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Oja (täpsustus)
Oja on jõest väiksem looduslik vooluveekogu. Oja võib tähendada ka järgmist:
Reinhold von Metztacken
Reinhold von Metztacken (ka Metstake; suri 1657) oli Eestimaa mõisnik ning Rootsi sõjaväelane (ooberst).
Metztackenite suguvõsast põlvnenud Reinhold von Metztacken oli Palmse mõisniku Diedrich von Metztackeni ning tema abikaasa Tekula (sünd. von Aderkas) poeg.
1623. aastal teenis kapteni auastmes kompaniiülemana Nils Ribbingi Österbotteni rügemendis.
1627. aastal teenis ta Preisimaal ooberst Arvid Göransson Horn af Kanckase (1590–1653) Pori lääni jalaväerügemendis kapteni ja kompaniiülemana. Järgmisel aastal jätkast teenistust juba majori auastmes Pori lääni rügemendis, mille ülemaks oli vahepeal tõusnud ooberst Johan Lilliehöök (1598–1642).
1630. aastaks oli Metztacken tõusnud juba Pori rügemendi ülemaks ja oobersti auastmesse. Tema alluvuses teenisid rügemendi kortermeistrina hilisem feldmarssal Arvid Wittenberg (1606–1657) ning kapteni ja kompaniiülemana hilisem kindral Arvid Forbus (suri 1665). Sama aasta novembris oli Metztackeni rügement paigutatud Pommerisse. Pori rügementi juhtis Metztacken kuni 1641. aastani.
1642–1652 oli Metztacken Käkisalmi lääni maapealik. Samuti oli ta Eestimaa maanõunik.
Rootsi riigiarhiivis säilinud Metztackeni kirjavahetuse järgi erinevate toonaste võimukandjatega (Axel Oxenstierna, Herman Wrangel, Ture Bielke, Erik Gyllenstierna) on võimalik kindlaks teha Reinhold von Metztackeni asukohta läbi aastate:
Ta oli Palmse, Mädapea, Riguldi ja Käru mõisa omanik. Suri koos abikaasaga 1657. aastal katku.
Reinhold von Metztackeni tegelaskuju kasutas Arvid Järnefelt oma näidendis "Samuel Cröell".
Perekond
Reinhold von Metztacken abiellus Anna Hastferiga, kes oli Sõmeru ja Üksnurme mõisaomaniku Heinrich von Hastferi ning Adelheid Hastferi (sünd. Nieroth) tütar. Abielust sündisid :
Esivanemad
Viited:
Sammalloomade loend
Siin on loetletud sammalloomi
Manhay
Manhay on asula ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Peedu (eesnimi)
Peedu on mehenimi.
Manhay
Valla piires paiknevad veel Dochamps, Grandménil, Harre, Malempré, Odeigne ja Vaux-Chavanne.
Taara tänav (Rakvere)
Taara tänav on tänav Rakveres Taaravainu linnaosas.
Tänava pikkus on 252 meetrit. Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi lõunaotsas, piirkonnas, millest põhjas paikneb Rakvere tammik ja ida pool Palermo mets. Tänav saab alguse Tammiku tänavalt, ristub Tõru ja Pähkli tänavaga ning lõpeb lääne pool Vahtra puiesteega.
Rakvere Taaravainu linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud. Tänavad kannavad linnaosale iseloomulikke loodusega seotud nimesid.
Eberau
Eberau ([eːbəˈʁaʊ̯]; horvaadi Eberava, ungari Monyorókerék) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Ungari nimi Monyorókerék tuleb sõnadest mogyoró 'sarapuupähkel' ja kerek 'ümmargune'.
Viisaastak
Viisaastak oli NSV Liidus aastatel 1928–1942 ja 1946–1991 rakendatud rahvamajanduse planeerimise ja arendamise süsteem, mis koosnes viieaastastest tsüklitest.
Viisaastaku tegevuskava kirjeldas viisaastakuplaan.
NSV Liidu viisaastakud
Viisaastakuid oli NSV Liidus kokku kolmteist:
Belojarski
Belojarski on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas Kazõmi jõe vasakul kaldal. Ta on Belojarski rajooni keskus.
Ajalugu
Asula asutati 1969. aastal. Esimesed majad ehitati Lenini tänavale. 1972. aastal avas uksed kool, kuhu läks õppima 150 last. 1973. aastal sai Belojarski aleviks, 1988. aastal aga linnaks.
Balthasar Neumann
Balthasar Neumann, täisnimega Johann Balthasar Neumann, (27. jaanuar 1687 Eger – 19. august 1753 Würzburg) oli Saksamaa barokiajastu arhitekt.
Balthasar Neumanni kuulsaimad ja silmapaistvaimad teosed on Würzbergi residents ja Vierzenheiligeni palverännukirik. Neumann oli oma ajastu saksa esiarhitekt nii kunstilistelt saavutustelt kui ka teoste arvu poolest. Tema kujundatud hoonete hulka kuulub rohkem kui sada kirikut, kabelit, paleed, silda ja muud ehitist.
Neumann töötas peamiselt Frangimaal Bambergi ja Würzburgi piirkonnas Schönborni vürstlike piiskoppide eestkoste all.
Balthasar Neumann on tuntud oma suursuguste trepikodade ja ruumiga manipuleerimise võime poolest. Paleede ja kirikute projekteerimisel näitas ta üles ülimat meisterlikkust kompositsioonis. Tema projekteeritud hooneid iseloomustavad kuplid ja võlvid ning ovaalsed ja ringikujulised ruumid koos suurte päevavalgust sisse toovate akendega.
Neumanni kiriku ja palee interjööre kaunistasid paljude kunstnike ja stukkmeistrite teosed.
Elukäik
Balthasar Neumann sündis 1687. aastal Egeri linnas Böömimaal. Ta oli pärit üheksalapselisest perekonnast, kuhu kuulusid kolm tüdrukut ja kuus poissi, kellest Balthasar oli noorematest kolmas. Pärast teda sündinud kaksikud poisid surid aga varakult ning Balthasar jäi kõige nooremaks lapseks. Nakkushaigusse surid varakult ka Balthasari ema Rosina ja kaks õde. Balthasar Neumanni isa Hans Christoph Neumann töötas riidevalmistamise töökojas.
1711. aastal lahkus Balthasar Egerist ning jõudis hiljem samal aastal Würzburgi. Ta töötas seal Johann Ignaz Koppi valukojas, mis tootis relvi Frangimaa sõjaväe jaoks. 1712. aastal astus ta suurtükiväkke ning osales 1717. aastal Belgradi kaitsmises Türgi piiramise eest.
Würzburgis sai Neumanni eestkostjaks vürstlik piiskop Johann Philipp Franz von Schönborn, kes lasi Balthasar Neumannil ehitada Würzbergi residentsi, mis sai Neumanni elu tähtsaimaks tööks.
Neumanni esimeste seas projekteeritud hoonete hulka kuulusid veel Schönborni kabel (1721–1736), Holzkircheni kirik (1726–1730) ja Münsterschwarzachi kirik (1727–1743). Ta tegi hooneid ka teiste Schönborni perekonna liikmete jaoks ning vastutas lõpuks kõigi suuremate Würzburgi ja Bambergi ehitusprojektide eest, mille hulka kuulusid nii paleed, lossid, kirikud, kindlused kui ka sillad. 1743. aastal alustas ta nii oma meistriteoseks kujunenud Vierzenheiligeni palverännukiriku ehitamist kui ka Käppele ja Neresheimi kiriku projekteerimist. Neresheimi kiriku arhitektuur läheneb oma stiili poolest juba rokokoole.
Balthasar Neumann abiellus 1725. aastal Maria Eva Engelbertsiga (1704–1745). Kokku said nad kaheksa last, kellest viis olid tütred ja kolm pojad.
Würzburgi residents
pisi|571x571px|Würzburgi residents Neumanni karjäär arhitektina algas 1719. aastal, kui Würzburgi vürstlik piiskop Johann Philipp Franz von Schönborn tegi talle pakkumise ehitada Würzburgi residents, mis pidi kandma nii perekonna palee kui ka administratiivhoone rolli. Selle projektiga sai Neumann võimaluse töötada koos selliste kuulsate arhitektidega nagu Maximilian von Welsch, Johann Dientzenhofer, Johann Lukas von Hildebrandt ning prantslaste Gabriel Germain Boffrandi ja Robert de Cotte'iga. Hoolimata töötamisest koos teiste arhitektidega andis Neumann sellele projektile oma näo ja ilme ning see sai tema elu tähtsaimaks tööks. Ta oli ka arhitektidest ainuke, kes osales selles projektis algusest lõpuni.
Würzburgi residentsi ehitus algas 1720. aastal. 1721. aastal projekteeris Neumann koos Welschi ja Hildebrandtiga Würzburgi toomkirikusse Schönborni kabeli. Neumann juhatas selle ehitust kuni 1736. aastani. 1724. aastal suri vürstlik piiskop Schönborn ning uue piiskopi Christoph Franz von Hutteni valimisega jäi residentsi ehitus mõneks ajaks seisma. Hutten suri 1729. aastal. Tema järglane Friedrich Karl von Schönborn andis aga korralduse kohe residentsi ehitust jätkata. 1737. aastaks olid ehitis jõudnud nii kaugele, et võis asuda trepikoda välja ehitama. 1742. aastal lõpetati nii selle kui ka Keisrisaali ja Valge saali suured võlvlaed. Ehitis valmis 1744. aastal, pärast 25 aastat kestnud ehitust.
Würzburgi residentsi silmapaistvaim ruum on Keisrisaal, mille interjöör on Balthasar Neumanni karjääri jooksul loodutest üks luksuslikumaid ja suursugusemaid. Saal on ovaalne, kaardakende, lünettide ja peeglitega, ning seda katab kuppel. Keisrisaali pildiprogramm, mille autor on Giovanni Battista Tiepolo, tutvustab Würzburgi linna ajalugu. Maalitud freskodel on kujutatud Burgundia Beatrice'i pruuditeekonda, tema abiellumist Friedrich Barbarossaga ning keisrit piiskoppi ametisse pühitsemas.
Eriline osa Würzburgi residentsis on trepikojal, mis oli barokiajastul lossi esindusruum võimu ja rikkuse näitamiseks. Neumann on trepikotta projekteerinud kahejärgulise trepi, mis jookseb sujuvalt kõrgusse, lae poole, pöördub siis platvormil vastassuunda ning tungib veel kõrgemale üles võlvialuse suunas. Neumanni Würzburgi lossi trepikoda võib pidada täiuslikuks tervikuks, mis struktureerib ümbritsevat ruumi ning suunab selle meelelist tajumist. Pilku haarab esimesena arhitektooniline lahendus ning seejärel järk-järgult avanevad Tiepolo laemaalingud.