cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didactica magna
"Didactica magna" on tšehhi õpetlase ja kirjaniku Jan Amos Komenský (Comenius) aastatel 1627–1638 kirjutatud ja 1657. aastal ilmunud teos.
See on üks esimesi pedagoogika suurteoseid, milles on fikseeritud didaktikaprintsiibid.
Untsakad
pisi|Untsakate juubelikontsert 2022. aasta [[Viljandi pärimusmuusika festivalil.]] Untsakad on 1992. aastal loodud Eesti rahvamuusikaansambel.
Algul esines ansambel nimega Rahvastepall, 1993. aastal võeti uueks nimeks Untsakad.
Oma missiooniks on ansambel nimetanud rahvaluule kogumist.
Pärlselja pioneerilaager
Pärlselja pioneerilaager oli Pärnumaal, praeguse Lääneranna valla territooriumil asunud mereäärne pioneerilaager. Hiljem nimetati pioneerilaager ümber suvelaagriks, veelgi hiljem on laagril skautlik suunitlus.
Șoldănești
Șoldănești on linn Moldovas, Șoldănești rajooni halduskeskus. Șoldănești asub pealinnast Chișinăust ligikaudu 87 km põhjas.
Pärlselja pioneerilaager
Pärlselja pioneerilaager avati 1970. aastate algul ning kuulus EKE Tehnokeskusele. Laagris said suvitada EKE süsteemi (KEK-id jmt) töötajate 6 kuni 14-aastased lapsed. Eesti Vabariigi taasloomise järel läks laager piirivalve käsutusse (1991), ent hilisematel suvedel on seal taas suvelaagreid peetud ning korraldatud erisündmusi (suvepäevad jmt).
Șoldănești
Asulat on esmamainitud 1411. aastal. Alevi staatuse sai Șoldănești 1980. aastal ja linnaõigused 2002. aastal.
Pärlselja pioneerilaager
Laagris on klubihoone, söökla, saunahoone, lõkkeplats, staadion ja lipuväljak. Pärlselja rand on üldiselt liivane ning võrdlemisi järsult süveneva mereveega.
Pioneeri-, hiljem suvelaagri traditsioonide hulka on kuulunud Pärlikese ja Pärli valimine (alias laagri "miss" ja "mister"), pahupidipäev, öödisko, olümpiamängud, mitmesugused moeüritused, spordivõistlused naabruses asunud Varemurru laagriga jne.
1982. aasta kolmandas vahetuses päev enne külastuspäeva süttis administratiivhoone, mis põles maani maha koos personali elukorpusega. Keegi viga ei saanud. Järgmiseks suveks olid uued hooned püsti.
Paramaribo ringkond
Paramaribo ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Surinames. See hõlmab pealinna Paramaribo ja selle ümbruskonna.
Ringkonnas elab 240 924 inimest, mis on peaaegu pool terve riigi elanikkonnast. Ringkonna pindala on 182 km², mis on ringkondadest väikseim.
Paramaribo ringkond jaguneb 12 asumiks (hollandi keeles ressorten).
pisi|left|Paramaribo ringkonna asumid
Hinnadiskriminatsioon
Hinnadiskriminatsioon (inglise keeles price discrimination) on hinnapoliitika, kus samasuguse hüvise eest küsitakse erinevatelt ühiskonna gruppidelt erinevat hinda.
Tüübid
Hinnadiskriminatsiooni on kolme tüüpi.
Esimene aste
See on tuntud ka kui ideaalne hinnadiskriminatsioon. Ettevõte küsib iga järgneva tarbitava kaubaühiku eest kõrgemat hinda ehk mida rohkem kaupa inimene tarbib seda rohkem ta maksab. Ettevõte saab endale kogu tarbija hinnavaru. Selline hinnadiskriminatsioon eeldab, et monopolist teab milline on kõrgeim hind, mida tarbijad on nõus kauba eest maksma. Selline diskriminatsioon ei ole laialdaselt kasutusel.
Kolmas aste
Selle diskriminatsiooni puhul küsitakse toodete eest erinevat hinda erinevatelt tarbijate gruppidelt. Näiteks saab kinokülastajatelt küsida erinevat hinda vastavalt sellele kas nad on täiskasvanud või lapsed. Kolmas aste on kõige tihedamini kasutatav hinnadiskriminatsioon.
Vajalikud tingimused hinnadiskriminatsiooniks
Selleks, et hinnadiskriminatsioon toimiks, peab olema täidetud teatud tingimused.
Werner's Nomenclature of Colours
"Werner's Nomenclature of Colours" on värvinimetustega ja värvinäidistega raamat, mille koostas saksa mineraloog Abraham Gottlob Werner ja täiendas Patrick Syme. Raamat ilmus 1814. aastal ja seda kasutas muuhulgas Charles Darwin oma loodusvaatlustes.
Raamatus on kokku 108 värvinäidist kümnel tahvlil. Värvused on nii-öelda keskmised või standardid, millele sai täpsustamiseks lisada toonikvaliteeti märkivaid omadussõnu. Iga värvinimetuse juures oli ära toodud koloreeritud värvinäidis ning selgitus, milliseid värvitoone tuleb selle värvuse saamiseks segada ja millises suhtes (näiteks kellukasinise saamiseks soovitati segada ultramariini ning karmiinpunast võrdsetes kogustes). Tabelisse olid kirja pandud näited taime- ja loomariigist ning mineraalide või muude ainete hulgast, mis on seda värvi.
Põhja-Rodeesia
Põhja-Rodeesia (inglise keeles Northern Rhodesia) oli Lõuna-Aafrika keskkosas asunud Suurbritannia protektoraat, mis moodustati 1911. aastal Loode-Rodeesia ja Kirde-Rodeesia protektoraatide liitmisel.
Protektoraati haldas algselt Briti Lõuna-Aafrika Kompanii (BSAC), kuid 1924. aastal võttis halduse üle Suurbritannia valitsus. 1953. aastal moodustati Põhja-Rodeesia ja Nyasamaa protektoraatidest ning Lõuna-Rodeesia kolooniast Rodeesia ja Nyasamaa Föderatsioon, mis lõpetas ametilikult tegevuse 31. detsembril 1963. 24. oktoobril 1964 aastal asutati alal Sambia Vabariik.
Majanduse restruktureerimine
Majanduse restruktureerimine kirjeldab fenomeni lääneriikide linnade ja linnapiirkondade majandusliku baasi nihkumisest sekundaarselt sektorilt teenindussektorile. See üleminek avaldas mõju mitmele demograafilisele näitajale, näiteks tulude jaotusele, tööhõivele ja sotsiaalsele hierarhiale; institutsionaalsele korraldusele, kaasa arvatud ettevõtete kompleksi kasvule, spetsialiseeritud tootmisteenustele, kapitali mobiilsusele, varimajandusele, mittestandardsele tööle ning riigi kulutustele; samuti geograafilisele paigutusele, seal hulgas maailmalinnade tõus, ruumiline mittevastavus ja suurlinnade kasvu erinevused.
Demograafiline mõju
Kuni linnades vähenevad sekundaarse ehk tööstussektori töökohtade arv ning samas kasvab eri teenuste arv, siis sotsioloog Saskia Sasseni väitel toimub sotsiaalse hierarhia laienemine, mille käigus suureneb tööhõive kõrge kvalifikatsiooni ja kõrge palgaga professionaalsete töökohtadel kõrvuti veel tihedamalt suureneva madala palga ja oskustöölisi mitte nõudvatel töökohtadel, mis tavaliselt on täidetud immigrantide ja vähemusrahvuste poolt. Lõpuks kujuneb selle toimel palgastruktuuris välja „puuduv keskmine“. Nii mõnigi sellise sotsiaalse polariseerumisega kaasnev probleem on näiteks vaeste, mustanahaliste ja ladinaameeriklaste suurenev kontsentratsioon USA linnades. Samal ajal tulevad esile eristatavad sotsiaalsed vormingud nagu näiteks alamklass, varimajandus. Lisaks sellele jätab taanduv tööstussektor endast maha endised töötajad, kes peavad nüüd globaalse majanduse kapitali väljavoolu tõttu taluma kroonilist töötust, majanduslikku ebakindlust ja stagnatsiooni. Samuti vähenevad ka tööstussektori palgad ametiühingutesse kuulumis näitajad. Veel üks kvalitatiivne dimensioon hõlmab feminisatsiooni, kuna aina rohkem ja rohkem naisi astub tööturule ning tihti just teenindussektoris.
Nii tulu kui ka muu kasu on tihedalt seotud majandusliku restruktureerimisega. Suurem efektiivsus, töökohtade loomine, keskklassistumine ja parandatud riiklik konkurents seostatakse sotsiaalse tõrjutuse ja kaasamisega. Madalama kvalifikatsiooniga ja madalama sissetulekuga elanikkond peab seisma silmitsi võimaluste, täieliku ühiskondliku osaluse kaotamisega ja piiratud sotsiaal-kultuurilise integratsiooniga. Vastupidi neile naudib kõrgema kvalifikatsiooni ja sissetulekuga rahvastikuosa sotsiaalset kaasamist koos modernsete mugavustega, sotsiaalset osalust ja täielikku ligipääsu avalikele ressurssidele.
Mõju institutsionaalsele korraldusele
Kui 1973. aastal tabas maailma kapitalistlikke riike naftakriis, siis kasutati majanduslikku restruktureerimist leevendusabinõuna, jagades geograafiliselt ümber tootmise, tarbimise ja elamualad.
Linnade majandused üle kogu maailma liikusid üle kaupade tootmiselt teenuste osutamisele. Läbimurded nii transpordis kui kommunikatsioonis muutsid industriaalse kapitali palju liikuvamaks. Peagi tulid esile kvartenaarsed ehk tootmise teenused kui neljas majandussektor, kus rutiinsed madalapalgalised teenused liikusid väiksema kuluga aladele ning kõrgema tasemega korporatiivsed teenused koondusid linnadesse. Need tehnoloogilised murrangud tõid endaga kaasa muutusi institutsionaalses korralduses silmapaistvate suurte korporatsioonide, liidetud äri- ja finantsteenuste, mittetulundusühingute ja avaliku sektori ettevõtete näol. Maailmalinnad, näiteks New York ja London, said rahvusvahelise finantsi ja korporatsioonide peakorteriteks, pakkudes nii rahvusvahelist valuutavahetust kui ka välismaist pangandust ja kaubavahetust. Teistest linnadest said regionaalsed madalapalgalise tootmise peakorterid. Kõikides nendes linnades kasvas korporatiivne kompleks, pakkudes pangandust, kindlustust, reklaami, õigusabi ja muid teenindavaid funktsioone. Majanduslik restruktureerimine lubas turgudel kasvada regionaalsetest riiklikule tasandile ning riiklikult rahvusvahelisele tasandile.
Kokkuvõttes, kõiki neid institutsionaalse korralduse muudatusi toestas pidevalt paranev tehnoloogia. Seda sai näha firmade sisemise ühenduvuse ja rahvusvahelisuse kaudu. See tähendab, et kapital, kaubad ja inimesed saavad kiiresti üle piiride liikuda.
Lisaks sellele toimusid ka muutused tööturul, seda poole kohaga töökohtade, ajutiste agentuuride, lühiajalise tööhõive, sõltuva töö ja otse töölevõtu näol. Globaalsed majanduslikud muutused ja tehnoloogiline edasiminek kommunikatsioonis ja informatsiooni süsteemides julgustasid konkureerivaid asutusi ja organisatsioone spetsialiseeruma kiirele koostamisele ja ajutisele tööjõule kindla projekti jaoks.
Avalikke ressursse puudutab veel üks institutsionaalse korralduse muutus. Kuigi majanduslik restruktureerimine julgustab kõrgtehnoloogia teenuseid ning teadmistepõhjalist majandust, kutsub see esile laialdase avaliku investeerimise vähenemist. Mitmetes USA osariikides ja teistes industrialiseeritud lääneriikides vähenesid märgatavalt kulutused avaliku teenuse osutamiseks, näiteks majutus, koolid, sotsiaalhoolekanne, haridus, kutseharidus, lapsetoetus, puhkus ja avatud alad. Et neid kärpeid leevendada, võeti ühe meetmena kasutusele erastamine. Kuigi see leevendab kohati seisu, on oht, et see võib viia väiksema avaliku vastutuseni ja ressursside ebavõrdse jaotumiseni.
Geograafiline mõju
Linnapiirkondade maastik, eriti USA-s, on tänu majanduslikule restruktureerimisele oluliselt muutunud. Sellised linnad nagu Baltimore, Detroit, St. Louis ja paljud teised seisavad silmitsi rahvastiku vähenemisega, mis omakorda tähendab tuhandeid hüljatud elumaju, kasutuseta ehitisi ja vabu krunte, ning kulmineerub linnaalade lagunemisega. Linnaalad muutuvad keskklassi mängualadeks, madalapalgaliste teenistus aga töötajate tühermaaks ja põrandaaluse majanduse levikualaks. Mõningates piirkondades on gentrifikatsiooni projektid põhjustanud vaesusest kurnatud alade asendamise. Päikesevöö linnad, näiteks Miami ja Atlanta, on tõusnud ärikeskuste võtmelinnadeks, kuid samal ajal lumevöö linnad, näiteks Buffalo, New York ja Youngstown taanduvad. Isegi majutusturud vastavad majanduslikule restruktureerimisele eluruumide vähenemisega, kõrgemate eluasemehindade ja kahanevate maksubaasidega, muutustega finantsis ning riikliku toetuse vähenemisega. Peagi süveneb jõukate ja vaeste majapidamiste ruumiline jaotumine veel enam. Suure nõudlusega teenused, pidevalt kasvav sektor industrialiseeritud maailmas, hakkavad kontsentreeruma võrdlemisi vähestes maailma metropoolsetes piirkondades, eriti äärelinnade kontorilinnastutes.
Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik
Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik (araabia keeles الرباعي التونسي للحوار الوطني‎, prantsuse keeles Quartet du dialogue national) on neli kodanikuühiskonna organisatsiooni, mis töötasid demokraatia ja püsiva konstitutsioonikokkuleppe nimel Tuneesias pärast 2011. aasta jasmiinirevolutsiooni. Nelik moodustati 2013. aastal. 2015. aastal anti nelikule eduka töö eest Nobeli rahuauhind.
Neliku moodustasid Tuneesia Ametiühingute Liit (UGTT), Tuneesia Tööstuse, Kaubanduse ja Käsitöö Liit (UTICA), Tuneesia Inimõiguste kaitse Liiga (LTDH) ning Tuneesia Juristide Liit.
Itaalia president
Itaalia Vabariigi president (itaalia keeles Presidente della Repubblica Italiana) on Itaalia riigipea, kes esindab rahvuslikku ühtsust ning tagab riigi poliitika vastavuse Itaalia põhiseadusele. Presidendi vanuse alampiir on 50 aastat ja ametiaja kestus 7 aastat.
Esimese Itaalia vabariigi (1802–1805) president oli Napoleone Bonaparte, kes seejärel sai Itaalia kuningaks.
Praeguse Itaalia Vabariigi esimene president astus ametisse 1948. aasta 1. jaanuaril. 2015. aasta 3. veebruaril astus ametisse 12. president.
Giorgio Napolitano oli esimene teiseks järjestikuseks ametiajaks valitud president, mistõttu temast sai ka kõige kauem (9 aastat) ametis olnud president. Samuti on ta seni ainus president, kelle on valinud ametisse parlamendi sama koosseis.
Bloomi taksonoomia
Bloomi taksonoomia on õppe-kasvatustöö eesmärkide liigitus, mis loodi 1956. aastal hariduspsühholoog Benjamin Bloomi eestvedamisel
Bejamin Bloom on oma teoses "Taxonomy of educational objectives: the classification of educational goals" (1956) jaotanud õppimise tulemused kolmeks suureks valdkonnaks
VI noorte laulu- ja tantsupidu
VI noorte laulu- ja tantsupidu oli noorte laulu- ja tantsupidu, mis toimus 3.–5. juulil 1987 Tallinnas.
Peol võis märgata ühiskonnamuutuste peegeldusi: peotuli süüdati küll veel Tõnismäe igavesest tulest, kuid esitusele tuli näiteks René Eespere laul “Ärkamise aeg”.
Nii laulu- kui ka tantsupeol oli mitu etteastet pühendatud Oskar Lutsu 100. sünniaastapäevale.
Laulupeo aujuhid olid Gustav Ernesaks, Jüri Variste, Alfred Raadik. Tantsupeo üldjuht-pealavastaja oli Mait Agu. Laulu- ja tantsupeo korraldasid ENSV Haridusministeerium koostöös Õpetajate Täiendusinstituudi, ENSV Rahvaloomingu Maja ja Eesti Kooriühinguga.
Avatseremoonia
Ühendkoor
Laulame oktoobrist ja rahust
Sega- ja naiskoor
Tähelapsed-laululapsed
Mudilaskoor
Viiul võtab viisivõtme
Viiuldajate ansamblid
Sinisel silmapiiril tuleviku teod
Poistekoor
Sõprade ringis me laulame koos
Vene lastekoor
Fanfaarid koitu kuulutagu
Puhkpilliorkester
Tänu sulle, kooliaeg! Tänu sulle, kodumaa!
Lastekoor
Rahu vikerkaar on sõprus, töö ja kodumaa
Ühendkoor
I Proloog
Kõik tegelased
II Sügis
V–VIII klassi liikumisrühmad
I–II klassi segarühmad
Rahvamuusika koondorkester
VII–VIII klassi segarühmad
IX–XI klassi liikumisrühmad
Kutseharidussüsteemi koondrühm
V–VI klassi segarühmad
Vene rühmad
Näidiskollektiivid, vene ja külalisrühmad
Neidude rühmad
III Talv
V–VI klassi segarühmad
IV Kevad
I–IV klassi liikumisrühmad
I–II klassi segarühmade poisid
IX–XI klassi segarühmad
III–IV klassi segarühmad
VII–VIII klassi segarühmad
Rahvamuusika koondorkester
Rahvamuusika koondorkester, näidiskollektiivide Sõleke ja Kurekell solistid "Toots ja Teele" (muusika Ülo Vinter, sõnad Enn Vetemaa, koreograafia ja lavastus Ene Jakobson)
Poalei Zion
Poalei Zion (heebrea keeles פועלי ציון) ehk Juudi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei oli 1906. aastal asutatud juutide sotsiaaldemokraatlik partei.
Ojaküla tuulepark
Ojaküla tuulepark on tuulepark Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kunda linna piiril. Tuulepark valmis 2013. aastal. Tuulepargi hõlmatava maa-ala suurus on 80 hektarit.
Tuulepargis on kolm Enercon E-82 elektrituulikut võimsusega 2,3 MW, mis kuuluvad Nelja Energiale. Tuulepargi koguvõimsus on 6,9 MW.
Elektrituulikute tootja on Saksamaa ettevõte Enercon GmbH. 914 tonni kaaluva tuuliku masti kõrgus on 98 meetrit, rootori läbimõõt 82 meetrit ning kavandatud eluiga 20 aastat.
Ojaküla tuulepargi rajamine maksis ligi 10 miljonit eurot.
Ojaküla tuulepargi aastatoodang
VI noorte laulu- ja tantsupidu
V Suvi
IX–XI klassi segarühmad
V–VI, IX–XI klassi segarühmad ja neidude rühmad
VI Finaal
Kõik osavõtjad
Eesti-Argentina suhted
pisi|Peet Pullisaar oli aastatel 1994–2007 Eesti aukonsul Argentinas Eesti-Argentina suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Argentina vahel.
Kahe riigi vahelised suhted said alguse 12. jaanuaril 1921, kui Argentina tunnustas Eesti Vabariiki.
Argentina taastunnustas Eesti Vabariiki 25. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 27. septembril 1991.
Argentina suursaadikud Eestis: Roberto Pierini. Tänapäeval on Eestisse volitatud Argentina saatkonna Helsingis asjur.
Eestil on olnud Argentinas oma aukonsul (Eesti aukonsul Argentinas): Peet Pullisaar (1994–2007). Argentinas San Isidros asuv Eesti aukonsulaat avati 2013 ja aukonsul on praegu Carlos Andrés Mattsson.
Hemorrhois nummifer
Hemorrhois nummifer on maoliik.
Levila
Nad on levinud Küprosel, Egiptuses, Kreeka saartel (Kalymnos, Kos, Lipsi), Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Liibanonis, Usbekistanis, Venemaa aladel (Põhja-Kaukaasia piirkond), Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, ja Sjunikhi maakonnas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hemorrhois nummifer seisuga 16.12.2013.
St. Petri-Schule
St. Petri-Schule (saksa keeles St. Petri-Schule, Sankt-Petri-Schule, vene keeles Петришуле) on üks Venemaa vanimaid õppeasutusi ja Peterburi vanim kool, mis asutati 1709. aastal.
See on kandnud eri nimesid: kool luterliku Peeter-Pauli kiriku juures (Школа при лютеранском приходе Святых Апостолов Петра и Павла), Püha Peetruse saksa peakool (gümnaasium; Главное немецкое училище Святого Петра (гимназия)); 1918. aastast Ühtne Nõukogude Töökool nr 14 (Единая Советская Трудовая школа № 14), Leningradi linna Kuibõševi rajooni 222. ja 217. keskkool. 1991. aastal anti koolile tagasi ajalooline nimi St. Petri-Schule.
Kooli praegune täispikk nimi on Saksa keele süvaõppega 222. keskkool St. Petri-Schule (Средняя школа № 222 с углублённым изучением немецкого языка «Петришуле»). Selle direktor on Anna Poljakova, koolis on üle 500 õpilase.
Esimesed kirjalikud andmed kooli kohta pärinevad 1709. aastast. Vene sõjalaevastiku arhiivis on säilinud admiral Cornelius Cruysi kiri keiser Peeter I-le kiriku ja kooli rajamisest admirali mõisas, mis asus toona praeguse Uue Ermitaaži kohal Millionnaja tänaval.
Kooli praegune hoone aadressil Nevski prospekt 22-24 ehitati 1760. aastate algul ning on näinud korduvaid ümberehitusi: 1799, 1876–1877 (arhitektid Aleksander Pähl ja Julius Bruni) ning 1913–1915 (arhitekt V. E. Collins).
Kooli esimeseks direktoriks peetakse Anton Friedrich Büschingit (1724–1793), kes oli saksa vaimulik, geograaf, ajaloolane ja pedagoog ning kutsuti 1761. aastal Peterburi kooli juhtima.
St. Petri-Schules on õpetanud paljud tuntud teadlased, nende hulgas Tartust pärit füüsik Heinrich Friedrich Emil Lenz. Samuti on arvukalt teadlasi kooli kasvandike seas, näiteks kirjanik Daniil Harms, semiootik Juri Lotman, helilooja Modest Mussorgski jpt.
Käekook
Käekook (ka tursalüsi) oli tursapüügiõng, millel oli kaks konksu. Õngenööri otsa oli kinnitatud umbes 30 cm pikkune puust või rauast vahetükk ehk lüsi, mille kummaski otsas rippus õngekonks söödaga. Püügil liigutati käekooku üle paadi ääre üles–alla.
Eestis kasutati käekooku Saaremaal ja Tallinna ümbruses. Seevastu laialdaselt oli see tuntud Atlandi ookeani põhjaosas, Valgel merel ja Läänemerel.
Tallinna Lasnamäe Mehaanikakool
30. augustil 2004 ühendati Lasnamäe Mehaanikakooliga Kose Teeninduskool, mis seejärel suleti ning mitmed teeninduskooli töötajad läksid üle mehaanikakooli.
Kooli direktor on Dimitri Koromnov.
Harry Maguire
Jacob Harry Maguire (sündinud 5. märtsil 1993 Sheffieldis) on inglise jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Manchester United ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Maguire alustas karjääri kodulinna Sheffieldi meeskonna Sheffield Unitedi noortesüsteemis, esindusmeeskonda võeti ta aastal 2011. Kokku käis ta klubi meeskonnas platsil 166 korda, lisaks sellele valiti ta kolmel korral järjest klubi aasta mängijaks ning korduvalt EFL League One'i aasta sümboolsesse koosseisu.
Aastal 2014 ostis tema mängijaõigused 2,5 miljoni naela eest Hull City, aasta hiljem liitus ta laenulepingu alusel Wigan Athleticu meeskonnaga. Aastal 2017 liikus ta 17 miljoni naela eest Leicester Citysse. 2018. aastal valiti ta Leicester City aasta mängijaks.
2019. aasta juulis siirdus ta Manchester Unitedi. Tema üleminekusumma oli umbes 80 miljonit naelsterlingit, millega sai ta läbi aegade kallimaks kaitsjaks. 2020. aasta jaanuarist kuni 2023. aasta juulini oli ta Manchester Unitedi kapten.
Tronto
Tronto (ladinakeelsed nimed Truentum ja Truentus; ascoli murdes Truntë) on jõgi Itaalias Lazio, Marche ja Abruzzo maakonnas.
Harry Maguire
2023. aastal siirdub ta West Ham United FC-sse. Tema üleminekusumma on umbes 35 miljonit eurot.
Koondisekarjäär
Maguire mängis Inglismaa alla 21-aastaste koondises 2012. aastal ühe mängu.
Tronto
Jõe läte on Laga mägedes asuva Laghetta mäe nõlval, umbes 2400 meetri kõrgusel merepinnast. Tronto suubub Aadria merre mööda San Benedetto del Tronto ja Martinsicuro vahelist piiri.
Tronto keskmine vooluhulk on 17 m³/s, sügisesel vihmaperioodil võib vooluhulk olla kuni 1500 m³/s.
Õle tänav
Õle tänav on tänav Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis.
Harry Maguire
Koondisekarjäär
Inglismaa rahvuskoondises tegi ta debüüdi 8. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Leedu vastu.
Esimese värava koondise särgis lõi ta 2018. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaalis Rootsi vastu.
Õle tänav
Tänav algab Telliskivi tänavalt, ristub Härjapea, Nabra, Pebre ja Timuti tänavaga ning lõpeb Kolde puiesteel. Õle tänav on ligikaudu 540 meetri pikkune.
Ajalugu
Tänav koosneb kahest osast: algsest Õle tänavast (saksa keeles Strohstrasse, vene keeles Соломенная улица), mille rajas 1878. aastal maaomanik Johann Grabby, ning endisest Grigori tänavast (saksa keeles Gregory-Strasse, vene keeles Григорьевская улица), mille rajajateks oli Albert Koba ja Hans Prants 1900. aastal ja millele anti endise maaomaniku Oskar Gregory nimi. Grigori tänav oli see lõik praegusest Õle tänavast, mis ulatub Härjapea tänavalt Kolde puiesteeni. 17. jaanuaril 1923 liideti see tänav Õle tänavaga.
Pittsburgh Penguins
Pittsburgh Penguins on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi asutati 1967. aastal Pittsburghis. Oma kodumänge pidas klubi 1967–2010 Civic Arenal ja sealt alates on nende koduväljakuks PPG Paints Arena (algse nimega Consol Energy Center).
Pittsburgh Penguins on võitnud Stanley karika viiel korral (1990–91, 1991–92, 2008–09, 2015–16, 2016–17).
Klubi kõige tuntumad mängijad on olnud Mario Lemieux, Jaromír Jágr, Sidney Crosby, Paul Coffey, Ron Francis ja Jevgeni Malkin.
Praegune koosseis
''Seisuga 21. juuli 2023''
Itaalia 2011. aasta rahvaloendus
'''Itaalia 2011. aasta rahvaloendus''' oli Itaalia viieteistkümnes üleriigiline rahvaloendus. Andmed fikseeriti seisuga 9. oktoober 2011.
Rahvaarvuks loeti 59 433 744 inimest.
Einsteini väljavõrrandite lahendid
Einsteini väljavõrrandite lahendid (inglise keeles solutions of the Einstein field equations) on aegruumid, mis tulenevad üldrelatiivsusteooria Einsteini väljavõrrandite lahendamisest. Väljavõrrandite lahendamine annab tegelikult Lorentsi muutkonna. Lahendid on üldjoontes kas täpsed või ebatäpsed.
Einsteini väljavõrrandid on (kui kasutada abstraktset indeksi ülesmärkimist):
Või üldisemalt, kui lubatakse nullist erineva väärtusega kosmoloogililist konstanti:
kus \kappa on konstant ja avaldise vasak pool on Einsteini tensor, mis võrrutub energia-impulsi tensoriga, mis kirjeldab aegruumis esinevat energiat ja impulssi. Einsteini tensor ehitatakse üles meetrilisest tensorist ja selle osatuletistest; nõnda kujutavad Einsteini väljavõrrandite lahendid endast süsteemi kümnest osatuletistega diferentsiaalvõrrandist, mis tuleb meetrika jaoks lahendada.
Täpsed lahendid
Einsteini väljavõrrandite täpsed lahendid on Lorentzi meetrikad, mis vastavad füüsikaliselt realistlikule energia-impulsi tensorile, mis saadakse väljavõrrandite lahendamisel täpselt suletud avaldisena.
Ebatäpsed lahendid
Neid lahendeid, mis ei ole täpsed, nimetatakse ebatäpseteks lahenditeks. Sellised lahendid tulenevad peamiselt sellest, et Einsteini väljavõrrandeid on keeruline lahendada suletud avaldistena ja sageli võtavad need ideaalsete süsteemide lähendite kuju. Paljud mittetäpsed lahendused ei pruugi alati füüsilist sisu omada, kuid osutuvad siiski kasulikeks vastunäideteks teoreetilistes oletustes.
Alatskivi Kaanjärv
Alatskivi Kaanjärv (ka Kaanjärv, Kokora Kaanjärv) on järv Tartumaal Peipsiääre vallas.
Järve pindala on 0,9 ha.
Noole tänav
Noole tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Tänav algab Küti tänavalt, ristub Köie ja Suur-Laagri tänavaga ning lõpeb Uus-Kalamaja tänavaga. Noole tänav on kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 290 meetri pikkune.
Noole tänav sai nime Tallinna Linnavolikogu 26. oktoobril 1932 otsusega. Linnavolikogu otsuses on kirjas, et uulile, mis algab Suur Laagri ja Küti uulide nurgalt ja läheb roobasjoones Vana Kalamaja uuliga kuni uue Kalamaja uulini otsustati anda nimi „Noole“. Nimevalikut on mõjutanud naabruses asuv Küti tänav.
Ilmjärve Jumalailmumise kogudus
Ilmjärve Jumalailmumise kogudus on EAÕK-sse kuulunud endine õigeusu kogudus, mis kasutas Valga maakonnas Otepää vallas Ilmjärve külas asuvat Ilmjärve Jumalailmumise kirikut.
Ajaloost
1846. aastal asutati Ilmjärve lähedal Sangastes õigeusu kogudus, mis 1848. aastal jaotati Ilmjärve ja Laatre koguduseks. Koguduse liikmeid oli selleks ajaks 3000 ringis. Ilmjärve kogudust teenisid aastatel 1846–1874 Pihkva Vaimuliku Seminari lõpetanud ja alates 1874. aastast Riia Vaimuliku Seminari lõpetanud venelastest preestrid. Esimeseks eestlasest vaimulikuks oli preester Aleksander Eller aastatel 1918–1936. 1938. aastal oli annetajaliikmeid 2296. Aastatel 1937–1949 preestriks olnud Johannes Värk küüditati ja kogudus jäi ilma oma preestrita. Nõukogude ajal hoolitsesid koguduse eest teiste koguduste vaimulikud. Tänapäeval toimuvad Ilmjärve kirikus jumalateenistused, mida kiriku hooldajavaimulikuna viib läbi üpr Andreas Põld, kuid kogudust endisel kujul taastatud ei ole.
Õigeusu koolid
Juba usuliikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser määruse (ukaasi), mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide asutamist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Ilmjärve Jumalailmumise koguduse juures avati kihelkonnakool ja 8 abikooli 1849. aastal. Koolid suleti sellisel kujul 1918. aastal.
Kalmistud
Ilmjärve õigeusu kalmistu rajati kroonumõisa maadele 1849. aastal. Kalmistule on maetud koguduse liikmeid ja mitmeid vaimulikke. Laatre õigeusu kalmistu on kasutusel ka tänapäeval.
Analüüsiv vaatlus
Analüüsiv vaatlus, sisevaatlus või läbinägemine ehk vipassana (sanskriti keeles vipaśyanā; paali keeles vipassanā; tiibeti keeles lhag mthong; hiina keeles 觀 guan; jaapani keeles kan) on budismis üks kahest kõige tähtsamast meeleharjutusest (teine on meelerahu, paali keeles samatha, sanskriti keeles śamatha).
Mahajaanas on seda mõistet seostatud tühjuse ja buda-loomusega.
Vara (tööriist)
Vara (ka: vararaud või kiskraud, läänemurdes ja mulgi murdes rihv, lõunaeesti murretes  seinakass ) on kahe konksuga rauast riist seinapalkidele joonte märkimiseks.
Palkseinte ehitamisel raiuti seinapalgi alumisse serva pikuti lame süvend (nimetatud samuti vara või rihv, võru murdes paas), et sobitada palk alumise seinapalgi kumera väliskülje peale. Renni piirjoone märkimiseks tõmmati vara ühe haruga mööda alumist palki pikisuunas ning teise haruga tekkis joon ülemisele palgile. Nii joone märkimist kui ka renni süvendi raiumist nimetati varamiseks. Vara kahe konksu vahelist vahet sai muuta kiilu või kruvi abil.
Eestis ja naabermaades on olnud enamlevinud rennivara tüüp lahtine vara, mille puhul toetub alumisele palgile ülemise palgi vara põhi. Kinnise vara puhul toetuvad alumisele palgile vara servad.
Harku lubjakivimaardla
pisi|Harku karjäär Harku lubjakivimaardla on üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Harku ja Saue vallas. Maardla pindala on 249 ha.
Tootsa kihi paksus on 3,3 – 10,0 m ja geoloogiliselt on see Ordoviitsiumi ladestu Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 1,5 m.
Maardla lubjakivi saab kasutada nt ehituskillustiku valmistamiseks.
AS Harku Karjäär kaevandab maardlas 54 hektaril ning on esitanud taotluse senise kaevandusala laiendamiseks 27 hektari võrra. Samuti on neil üks 14- ja üks 19-hektariline kaevandusala. 7 hektarit karjääri kuulub ka ettevõttele AS Balti Kivi.
Kuni 2007. aastani oli kasutusel ka Astangut läbinud Hiiu – Harku karjääri raudtee.
Žvirgždaičiai
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on vana ja uus kirikuhoone (vanem valmis aastal 1958 aastal 1944 maha põlenud kiriku koopiana; uus valmis aastal 2012.
Samuel Matthäus Winkler
Samuel Matthäus Winkler (13. jaanuar 1676 Tallinn – 15. juuli 1710 Märjamaa) oli Eesti vaimulik.
Žvirgždaičiai
Aastal 1901 sündis Žvirgždaičiais leedu sõjaväelane polkovnik Jonas Liorentas. Asulast sai aastal 1917 kihelkonna keskus; toona püstitati sinna ka Paluobiai külast toodud puidust kirikuhoone.
Samuel Matthäus Winkler
Immatrikuleeriti aprillis 1696 Rostocki Ülikooli. Ordineeriti 14. märtsil 1706 õpetajaks.
Oli aastatel 1706–1710 Märjamaa Maarja Koguduse õpetaja. Suri 15. juuli 1710 Märjamaal, maeti 15. novembril 1710 Tallinna.
Isiklikku
Tema isa Abraham Winkler oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, vanaisa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja, onu Johann Matthäus Embken oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Vend Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Winkler oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, vend Johann Abraham Winkler oli Koeru- ja Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Caspar Coster oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.
Auhind "Elutöö geneetikuna"
Auhind "Elutöö geneetikuna", ka Eesti Inimesegeneetika Ühingu elutööpreemia, on Eesti Inimesegeneetika Ühingu iga-aastane teadusauhind.
Elutööpreemia asutati 2008. aastal ja seda antakse väljapaistavale Eesti geneetikule, kelle panus on olnud oluline ja nähtav Eesti geneetikateaduses. Auhinda määrates käsitletakse geneetikat kui laiaulatuslikku eriala, mis hõlmab peale inimesegeneetika ka meditsiinigeneetikat, molekulaargeneetikat, neurogeneetikat, geneetilist epidemioloogiat, looma- ja bakterigeneetikat ning teisi lähedasi erialasid. Auhinna statuudis on öeldud, et kandidaadi puhul peaks saama väita, et ta elutöö on juba enamasti tehtud.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Aastasajad ja sõjad on keskaegsete kaitseehitiste hulgas suurt laastamistööd teinud. Praeguseks teadaolevalt on tänapäevasel Eesti territooriumil olnud üle 90 kivilinnuse, kusjuures paljude mõisahoonete, mida Eestis oli mõisaajastu lõpuks üle 1000, keldrid ja vundamendid võivad veel sisaldada väikeste vasallilinnuste kivimüüre. Sealjuures on paljud mõisad ka kadunud või oma asukohti vahetanud. Uuemate andmete valguses kõigub juba ainuüksi vasallilinnuste arv 59–84 vahel.
Visby toomkirik
Visby toomkirik ehk Visby Maarja kirik on kirik Visbys Ojamaal, ainuke säilinud keskaegne kirik kunagises hansalinnas. Alates 1572. aastast on see Visby piiskopkonna katedraalkirik.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Linnuseid ehitati Vana-Liivimaal XII sajandi lõpust kuni Liivi sõjani välja XVI sajandi keskpaigas. Alguses oli põhirõhk loomulikult suurte senjöörilinnuste asutamisel ja väljaehitamisel, aga samuti ka nende nn abilinnustel kindlustatud kloostrite ja veskite näol. Enamik neist asutati XIII ja XIV sajandil ning nad katsid maa enamvähem ühesuguse võrguga. Hoopis teine lugu oli vasallilinnustega, mida hakati suuremaarvuliselt asutama XIII sajandi lõpust pärast esimeste olulisemate senjöörilinnuste valmimist. XIII sajandi lõpuks oli Vana-Liivimaa põhijoontes formeerunud ja suuremad võitlused peetud, vasallid oma esmased kohused senjööride ees täitnud ja said tasuks oma läänimaadele linnuste väljaehitamisega tegelema hakata. See asutamine ja laiendamine kestis kuni Liivi sõjani välja. Eripärane on ka see, et vasallilinnused olid suuremaarvuliselt koondunud konföderatsiooni piiridest eemale, nii maa lõunaosas vastu Leedut kui ka idaosas vastu Venemaad. Üks põhjus oli piirijoone kõikumine läbi sajandite, mistõttu oli raskendatud piiriäärsete maade läänistamine vasallidele. Teine põhjus oli vaenlase rünnaku ootamatuse elimineerimine, mis ohustas just väiksemaid vasallilinnuseid. Teade vaenlase piiriületusest pidi jõudma kiirelt vasallini, et linnuses kaitseks valmistuda või suuremasse taanduda. Igal juhul asub rõhuv enamus vasallilinnuseid maa lääneosas nii Põhja-Eestis, Tartu piiskopkonnas, Riia peapiiskopkonnas kui ka Lätis orduriigi aladel. Ka ehitati enamus neist mererannast eemale loomaks nn puhvertsooni vaenuliku laevastiku või piraatide äkkrünnaku vastu. Ka mitmed linnad Läänemere regioonis asutati rannikust eemale suurte jõgede äärde või kaitsva fjordi varju, näiteks Lübeck, Rostock, Szczecin, Danzig, Köningsberg, Stockholm, Turu, Riia, aga ka näiteks Narva ja isegi Haapsalu.
Visby toomkirik
Ajaloost
Visby Maarja kirikut hakati ehitama 12. sajandil. Algselt oli see kolmelööviline ja idaküljes asuva põikhoonega romaani basiilika. Sellest perioodist on säilinud läänetorni alumine osa, mis jääb allapoole kaarfriisi. Kirik on kantkiviehitis saarel leiduvast lubjakivist. Kirik ehitati Gotlandi külastavatele saksa meresõitjatele ja kaupmeestele esmalt kaubakirikuks. Kogudusekirikuks kujunes see alles hiljem, kui sakslased olid linnas end püsivamalt sisse seadnud. Raha ehituseks saadi kaubandusest. 1225. aastal pühitseti kirik neitsi Maarjale.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Kui võimalik, püüti neljakandilisi kastell-tüüpi linnuseid, aga ka majalinnuseid asendi kindlaksmääramisel ja põhiplaani koostamisel ehitada nii, et nurgad jääksid põhiilmakaarte suundades. Sellel oli mitu põhjust.
Visby toomkirik
Ajaloost
Kiriku keskajast pärit osa arhitektuur järgib Saksamaa eeskujusid, eriti Vestfaali ja Reinimaa oma, kus pärines enamik Gotlandil ja Läänemerel tegutsenud kaupmehi. Näiteks on ümarkaarne Pruudiportaal tüüpiliselt Reinimaa hilisromaanika vormides. Kelpkatusega torn järgis rohkem kohalikke eeskujusid ja sarnanes paljude Gotlandi keskaegsete kirikutornidega.
Kirikut ehitati hiljem korduvalt ümber. Pikihoonet suurendati ja kujundati see ruumilt kodakirikuks, põikhoone mahtu kahekordistati, ehitati juurde veel üks kooriruum ja kaks idatorni. Hansakaupmeeste vajaduste järgi ehitati pikihoonele lisakorrus, mida kasutati kaubalaona.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Eesti aladel olevate Vana-Liivimaa kivilinnuste asukohas ja asetuses on jälgitavad mõned iseloomulikud erijooned. Ordul oli Eestis keskaja lõpul teadaolevalt 16 põhilinnust, millest ligi kümnele pandi alus XIII sajandil. Neist enamus oli ehitatud muinaslinnuste kohale ja enamus asetseb külgedega ka põhiilmakaarte suundades. Ainult Karksi pealinnus, Pöide linnusetorn ja osaliselt ka Tarvastu oli nurkadega põhiilmakaarte suundades. See asjaolu võis johtuda ka eestlaste ja ristisõdijate vahelistest lepingutest, mille järgi vanad eestlaste linnused läksid ristisõdijate otsekäsutusse erinevalt näiteks kurelastest ja semgalitest, kus ristisõdijad omale uued linnused põlisrahva omade kõrvale püstitasid. Eestis valisid ristisõdijad omale olulisemad linnused välja ja hakkasid neid kindlustama ning ümber ehitama. Siin järgiti ilmselt ka vanade linnuste ja linnamägede kuju, kuna vallide ja kraavide ümberkujundamine mullatööde suure töömahukuse tõttu raskendatud oli. Samuti tuli esmaste kindlustuste rajamisel tegutseda väga kiiresti ja efektiivselt. Nende vanade senjöörilinnuste kaudu saab ilmselt teha mingeid üldistusi ka muidu ümarate ja mäeplatood järgivate muinaseestlaste linnuste kohta. Järgnevatel sajanditel püstitatud ordulinnustel püüti juba nurgad hoida põhiilmakaarte suundades, välja arvatud Vasknarvas, mida suunas otse põhja poole voolav Narva jõgi. Kursi asukoht ja asend ei ole täpselt teada.
Visby toomkirik
Ajaloost
1300. aasta paiku järgnes veel üks ümberehitus, mille käigus lisati kiriku lõunaküljele suur kabel, uuendati akende ehisraamistikke ja anti valgmikuakende ehitamisega (siseruumist pole neid siiski näha, aknad avanevad võlvipealsesse laoruumi) kiriku pikihoonele taas basiilika välimus, võib-olla Uppsala toomkiriku eeskujul. Samas võis Visby toomkirik ise anda keskaja jooksul eeskuju Uppsala ja Linköpingi toomkirikute ehitustöödele. Alates aastast 1423. ehitati läänetorn oma tänaseni säilinud kõrguseni. Tornikiivrite kuju pärineb 18. sajandist, varem olid need, nagu vanadelt piltidelt näha, teravatipulised kõrged telkkiivrid.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Vasallilinnuste puhul on pilt teistsugune – valdav enamus neist ligi 59–84 teadaolevast asetseb rohkemal või vähemal määral nurkadega põhiilmakaarte suundades. Tõsi, ka enamik neist on ehitatud pärast XIII sajandit, ning tavaliselt pole need püstitatud muinaslinnuste asukohale. Ordu teadaolevatest vasallilinnustest on erandiks Järve ja Kalvi, Saare-Lääne piiskopkonnas ilmselt Kasti, Virtsu ja Vaimõisa, Tartu piiskopkonnas Rannu, Antsla ja Vaabina ning võib-olla ka Konguta ja Sõmerpalu. Mitmete kindlate ja oletatavate vasallilinnuste puhul pole nende põhiplaani asend teada, samuti on vahetegemine kindlustatud mõisamaja ja vasallilinnuse vahel ebamäärane ja tagantjärele väga problemaatiline, ning nii lisandub viimaseid uute uurimisandmete kogunedes järjest juurde. Enamjaolt on senjööride asutamisaegsed pealinnused ja vasallide tornlinnused või väikekastellid ruudukujulised, kuid esineb ka mingites suundades väljavenitatud ristkülikukujulisi ja trapetsoidseid põhiplaane. Samuti ei olnud nurgad või küljed alati täpselt suunatud põhiilmakaarte suunda, oli ka vähemaid ja suuremaid nihkeid nii päri- kui vastupäeva, kuid siiski joonistub välja pilt, kus võib öelda, et XIII sajandil mõjutasid linnuste algkavatiste kuju veel suures osas vanad muinaslinnused ja linnamäed. Hiljem ristisõdijate võimu täielikul kindlustumisel Vana-Liivimaal XIII sajandi lõpuks hakati linnuseid kavandama ja ehitama juba uusi printsiipe arvestades.
Ka Lätis asuvad kunagistel eestlaste asualal olevad 3 linnust toetavad sama dünaamikat: XIII sajandi keskel vana muinaslinnuse asukohale rajatud Ruhja ordulinnus on üldjoontes lääne-idasuunaline ja järgib linnusemäe nõlva kulgemist; XIV sajandi algul uude paika asutatud Härgmäe ordulinnus asetseb küll veel külgedega põhiilmakaarte suundades, kuid on sealjuures rangelt reeglipärane ruudukujuline kastell ja XIV sajandi keskel alustatud Luke vasallilinnuse paiknemine on täpselt lokaliseerimata, kuid linnuseala ise asetseb juba nurkadega põhiilmakaarte suundades.
Visby toomkirik
Ajaloost
Sõjategevuses 16. sajandil põlesid kõik teised Visby keskaegsed kirikud peale Maarja kiriku maha ja need on tänases linnapildis säilinud varemetena. Sestpeale on kunagine saksa koguduse kirik ainuke kirik Visbys, kus peetakse jumalateenistusi. 1572. aastal anti Maarja kirikule Visby piiskopkonna peakiriku staatus.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Üldist
Keskajast on Liivimaal teada ligi kümmekond korda, kui Liivi ordu ja piiskopkondade omavaheliste tülide käigus Liivi ordu hõivas pea kõik piiskopkonna linnused. Ilmselt siin enamikul juhtudel mingit reaalset sõjategevust eriti ei toimunudki, lihtsalt vasallid ja piiskopiametnikud alistusid esimeste ordu nõudmiste peale linnus üle anda, et suuremaid kahjusid ära hoida. Mingi aja pärast saadi need tervetena jälle tagasi ja elu jätkus tavapärases rütmis. Piiskopid kaebasid tihtilugu vasallide ordumeelsuse üle paavstile ja Saksa-Rooma keisririigi vürstidele. Isegi näiteks II Riia ordulinnuses, mis väidetavalt riialaste poolt pärast 1484. aasta alistumist pidi täielikult maha lõhutama, põletati tegelikult ära ainult katused ja osa puidust vahelagesid ning võib-olla ülemine kaitsekorrus, kõik muu jäi terveks ja läks hiljem "taaskasutusse".
Ordule kuulus Eesti aladel otsealluvana 17 linnust, lisaks 2 Tallinna piiskopi linnust, 1 kloosterlinnus ja 2 kloostrite majanduslinnust, lisaks on vasallilinnuseid teada ligi 31, lisaks 13 oletatavat võimalikku kindlustatud mõisamaja. Tartu piiskopile kuulus 7 piiskopilinnust, samuti ka Kärkna klooster, lisaks on teada piiskopkonnas 11 vasallilinnust ja oletatakse veel 3 olemasolu. Saare-Lääne piiskopile kuulus 5 piiskopilinnust ja vasallidele oli läänistatud 16 väikelinnust, lisaks kahtlustatakse veel vähemalt 7 olemasolu ning oli üks kloostri majanduslinnus. Taanlaste kasutada oli omal ajal 3 suuremat kivilinnust ja vähemalt üks väiksem eestlaste oma, lisaks oli 1 linnusklooster ja 1 kloostri majanduslinnus, mis kõik hiljem ordule üle läksid. Tähtsamaid ja tugevamaid linnuseid oli üle 30, vähemalt 60 tuli linnuskloostreid ja vasallilinnuseid. Eestlaste varasemale asualale Sakala maakonna lõunaosas, mis praegu jääb Läti Vabariigi territooriumile, jäi veel lisaks 3 linnust – 2 ordulinnust ja üks ordu vasallilinnus. Oli ka mitmeid linnuseid mis rajati piiskopi poolt ja läänistati hiljem välja vasallidele või jäid piiskopi ja vasalli ühiskasutusse, samuti ehitasid mitmeid linnuseid koos piiskopid ja ordu, mõni anti ordu poolt piiskopimeestele üle, mõni jäi samuti ühiskasutusse.
Visby toomkirik
Ajaloost
19. sajandil, aastail 1890–1893 uuendati kiriku interjööri uusgooti stiilis. 1899.–1903. aastal remonditi kirikut arhitekt Axel Haigi juhtimisel ja siis kaunistati ka kiriku välisilmet uusgootika vormides. Idaviilu tippu seati Inglismaal 1890. aastatel valmistatud Kristuse kuju, ehitati uus käärkamber koos uue portaaliga, neljale keskaegsele veesülitile lisati viies, kabeli ülemisele osale ehitati haritorn ja hulgaliselt uusgooti dekoorielemente, nagu fiaalid ja tabernaaklitaolised raamistused tugipiilaritele.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Eellugu
pisi|Paavst [[Innocentius III – Baltikumi ristisõdade üks algatajaid, korraldajaid ja innustajaid]] Kuni XIII sajandini oli Baltikumi põlisrahvastel võõra sissetungija rünnaku puhul oma elu ja varanduse kaitseks kasutusel enamjaolt viikingiajast pärinevad puidust kaitseehitised – nõrgemad maalinnad ja tugevamad muinaslinnused, mis võisid olla osaliselt kaitstud ka ilma sideaineta (mördita) laotud valli tugevdava kivimüüriga või Põhja-Eestis sobivast paekiviseljandikust välja tahutud kaitsemüüriga. Puidust linnust oli kergem püstitada, kuid ülekaalukama rünnaku korral sattusid need tavaliselt tuleroaks. Siiski suutsid Baltikumi põlisrahvad oma arvukate puitlinnuste kaitsesüsteemiga seni edukalt naaberregioonidega sõjalist tasakaalu hoida, kuniks areenile ilmusid hoopis uued jõud – Lääne-Euroopas omavahelistes võitlustes treenitud raudrüütlid ja Palestiina ristisõdades karastunud sõjalised mungaordud, kellel olid tugevate kivist kaitselinnuste ehitamise kogemused. Eriti silmanähtavad olid ristirüütlite kivilinnuste eelised XIII sajandil, kuid see üleolek kestis linnuste kaasajastamise ja moderniseerimise korral kuni Liivi sõja lõpuni välja.
Visby toomkirik
Seos Eestiga
1996. aastal avas president Lennart Meri Visby toomkirikus mälestuskivi II maailmasõja ajal Gotlandile põgenenud kaasmaalaste mälestuseks.
Eesti keskaegsed kivilinnused
Eellugu
Esimeste kivist kaitseehitiste rajamise täpseid algusdaatumeid ei ole võimalik vastavate dokumentide puudumisel öelda, kuid ligilähedasi ehitusperioode on võimalik siiski kindlaks määrata. Vana-Liivimaa lõunaosas, praegustel Läti aladel, tehti esimese kivilinnuse rajamisega algust 1185. aastal Ükskülas (Üksküla linnus) sakslaste (breemenlaste) poolt juba piiskop Meinhardi ajal. Ükskülast 10 km Väina jõge pidi mere poole hakati juba järgmisel, 1186. aastal ehitama Mārtiņsala saare kirdeküljele Holmi linnust. Viimase aja ajaloouurimustes on ilmnenud taanlaste ja üldse skandinaavlaste suur huvi ja seotus XI–XII sajandil Läänemere idakalda ja sealjuures eriti ka Väina jõe kaubatee ning Eesti saarte vaheliste mereteede suhtes. Holmi linnuse juures Väina mõlemal kaldal ning Dole (Kuningasaar) ja Holmi saartel olid liivlaste asulad, turuplatsid, kalmistud ja linnused – ühesõnaga liivlaste suur poliitiline keskus. Siin oli mere poolt tulles Väina jõe esimene kärestik, mille juures oli arvatavasti tarvis kaubalaevu ümber laadida ja kus ristusid nii maanteed, kui veeteed, ning on kindlaks tehtud, et siin tegutsesid seetõttu kaupmehed kogu Läänemere regioonist. Arvatakse, et paiga olulisust arvestades oli see Taani kuninga kaitse all ja Holmi linnus ehitati taani kaupmeeste eestvõttel ja toetusel. Igal juhul oli see puhtal kujul militaarobjekt, samas kui õhemate seintega ja teistsuguse müürilaoga Üksküla linnus kujutas endast kiriku ja kindlustatud laoplatsi sümbioosi. Eesti aladel jõuti esimeste kivilinnuste püstitamiseni peaaegu 35 aastat hiljem, arvatavasti samuti Taani ristisõdijate algatusel.
Pärast Madisepäeva lahingut 1217. aasta septembri lõpus elasid kõigis Sakala (ja ka Ugandi) maakonna linnustes, sealhulgas ka pealinnuses – Viljandi muinaslinnuses – koos eestlastega ka mõõgavennad, Riia piiskopi preestrid ja saksa kaupmehed. Linnus oli ühisvalduses kuni 29. jaanuarini 1222, mil eestlased selle oma valdusse võtsid. Selle aja jooksul korraldati koos sakslastega palju sõjaretki Venemaale. Linnust juhtis foogt Mauritius, kes kogus ka maakonnast makse. Linnus ehitati üles ja kindlustati tugevasti, nagu kroonik eraldi ära märgib; relvastuse ja moona hoidmiseks kaevati keldreid ja püstitati aitasid ning jumalateenistuste jaoks ehitati ka kirik. Nagu kroonika tekstist üsna üheselt aru saada, asus see linnuses. See pidi olema kivikirik, sest ülestõusupäeval ei saanud eestlased seda põlema panna, vaid pidid seal sees palvetavate ja end sinna sulgenud sakslastega pikalt tingima ning nad välja meelitama. Arheoloogiliste uuringutega pole seda veel tõestatud, kuid see võis olla üks esimestest tõenäolistest linnuse kiviehitistest Eestis.