cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kontakt (psühholoogia)
Tunnete mõistmine
Suhtlemisel omab olulist rolli see, kuidas me tajume nii suhtluspartnerit kui ka iseennast selles situatsioonis.
Tundeseisundeid väljendab inimene suheldes nii miimika, hääleomaduste kui keha (poos, liigutused) abil. Ka suhtluspartnerist püütakse aru saada samu tunnuseid kasutades.
Teise isiku tajumist mõjutavad mitmed tajumehhanismid ja -efektid.
Mittesõnalise suhtlemise vahendid ehk kehakeel
Oluliseks peetakse teadlikkust nii enda kui suhtluspartneri kehalistest väljendustest.
Mittesõnalisi suhtlusvahendeid on uuritud põhjalikult, eriti 1960. ja 1970. aastatel.
Sõnad
Kuigi sõnade osakaal sõnumi infos on vaid 7%, omavad sõnad olulist rolli suhte loomisel, hoidmisel kui ka suhtlemise lõpetamisel selliselt, et jätta meeldiv mulje.
Kõneldes on oluline silmas pidada, milliseid sõnu ja fraase kasutatakse, et luua ja hoida head kontakti. Siinkohal tulevad appi positiivsust kandvad sõnad ja fraasid, kõnelejaid ühendavad sõnad, suhtluspartneri nime nimetamine.
Kontakti protsessi erinevates osades kasutab inimene ka erinevaid sõnalisi väljendusi ja rituaale, nt kui kontakti loomisel on oluliseks nn ukseavajad, siis lõpetamise edukuse taga on nn  lõpetamise rituaal.
Määravaks peetakse sellise sõnavaliku kasutamist, mis on suhtlemise teisele osapoolele kergesti arusaadav.
Kontaktiprotsess
Psühholoogilise kontakti protsess koosneb neljast osast :
Helen Türk
Helen Türk (sündinud 17. novembril 1987 Paides) on eesti foneetik.
Kontakt (psühholoogia)
Psühholoogilise kontaktivõime mõjutajad
Eestis juba 1980. ja 1990. aastatel Henn Mikkini juhtimisel välja töötatud suhtlusoskuste koolitamise metoodikates, sh suhtlustreeningus on oluline koht seoste nägemisel suhtlusoskuste valdamise ja isiksuslike eripärade vahel.
Helen Türk
Haridus
Ta on lõpetanud 2007. aastal Paide Ühisgümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes ning sai 2013. aastal magistrikraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses. 2019. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Consonantal quantity systems in Estonian and Inari Saami" ("Konsonandikeskne vältesüsteem eesti ja inarisaami keeles").
Kontakt (psühholoogia)
Psühholoogilise kontaktivõime mõjutajad
Ühelt poolt on kontakti saavutamiseks vajalikud välised suhtlusoskused, mida on võimalik kõrvalt jälgida: enese häälestamine kontaktiks konkreetse isikuga ning suhtlemisel vajalike rituaalide  ja kohaste suhtlusmudelite valdamine (nt enese esitlemine, selge eneseväljendus, aktiivne kuulamine ja neil põhinevad kompleksoskused).
Helen Türk
Teadustöö
Aastatel 2017–2019 töötas ta Tartu Ülikoolis nooremteadurina, 2019. aastast töötab samas foneetikateadurina.
Kontakt (psühholoogia)
Psühholoogilise kontaktivõime mõjutajad
Teiselt poolt on ülioluline isiksuse sisemine valmisolek rahuldustpakkuvaks psühholoogiliseks kontaktiks, mida võivad kahjustada isiksusest pärinevad kontaktihäired.
Helen Türk
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: foneetika, fonoloogia.
Ta on Emakeele Seltsi, Liivi Sõprade Seltsi ja International Speech Communication Associationi (ISCA) liige.
Kontakt (psühholoogia)
Psühholoogilise kontaktivõime mõjutajad
Isiksusest tulenevate tõrgete alla paigutub lai spekter psüühilisi nähtusi: raskestitaibatavad irratsionaalsed ideed, kontraproduktiivsed hoiakud, ebaküpsed psühholoogilised kaitsed, liialdatud hirmud jm emotsionaalsed tõrked.
Sillaks väliste oskuste ja sisemise valmisoleku vahel on
Ilmneb ka nende kahe meetodi kompensatoorsus, st suhtlusoskuste treenimine võib kaasa aidata isiksuslikule arengule, mille tulemusena vähenevad treenitava negatiivsed eelhoiakud, ebakindlus jms, ning ka vastupidi – psühhoteraapia tõenäoliseks tulemuseks on loomuliku ja avatud suhtlemise esilepääs ilma suhtlusoskuste spetsiaalse treenimiseta.
Psühholoogilise kontakti kaks poolt on kujutatud kõrvaloleval joonisel.
Inna Sõrmus
Inna Sõrmus (sündinud 15. juulil 1967) on eesti balletitantsija ja õpetaja.
Haridus
Aastatel 1972–1976 õppis ta Tallinna 38. Keskkoolis, 1976–1981 Tallinna Balletikoolis ja 1981–1986 Peterburi Vaganova nimelises Balletiakadeemias.
Ülo Kiple
Ülo Kiple (1962 – 27. juuli 1989) oli eesti kriipar, kes sai 1980. aastatel tuntuks oma seintele kirjutatud sõnumite ja üleskutsetega.
Tänaseks on enamik Ülo Kiple grafititest hävinud.
Tegevus
Ülo Kiple kasvas üles Riisipere lastekodus. Põhikooli lõpetamise järel asus ta õppima Kaarepere Sovhoostehnikumi, kuid jättis selle pooleli. Tal hakkasid ilmnema psüühilised häired. 1984. või 1985. aasta paiku hakkas ta levitama "haiguste ravi" sõnumit, mida ta kirjutas majaseintele ja plankudele.
Labandõ
19. sajandil kuulus küla Selesova (Железово) kogukonda ja Pankjavitsa kogudusse.
Ülo Kiple
Tegevus
Tema selle perioodi tüüpiline sõnum nägi välja selline:
"Haiguste ravi. Kontrollitud. 1. Üksindus – magamistuba vaikuse, pimeduse, raadioga 2. Selts – elukoht kellegi juures 3. Priisöökla. Nendes tingimustes teatud biol. ajal avastab inimene “tee” tervisele. Au ja rikkus sellele kes avaldab selle tõe ajalehtedes."
1988. aastal Ülo Kiple tekstide sõnum muutus. Üks tema tolle perioodi tekst nägi välja selline:
"UFO. Riigid tühistavad teid iga minu tegevusega nad teavad ammu, et minul Ülo Kiplel on vead tühistatud, sest ma olen teie saadik kes on toonud maailmale hiigelkasumeid tõdedega. Teilt jumalad. Riigid on keelanud ka mul raha, kodu, armastuse, nad tahavad idiootlike tegude ja mõistetega mind hulluks teha. See loobugu võimust kes tahab jumalaid sõja süüdlasteks teha. Levitage. Maailma võim. 1–i või suureneva grupiga kes 11 ei tea. Keelata kõigil halb ja lubada head."
Tema tekstid varieerusid:
Lisaks tänavatel kirjutamisele, kirjutas Ülo Kiple kirju ka Mihhail Gorbatšovile. Need aga ei jõudnud väidetavalt kohale.
1. septembril 1988 tabati Ülo Kiple, kui ta püüdis Tartu kaubamajast värvi varastada. Ta paigutati psühhiaatriahaiglasse. Saanud teada, et ta kavatsetakse suunata hooldekodusse, lõpetas Ülo Kiple elu enesetapuga.
Kujutamine kultuuris
1988. aastal valminud mängufilmis "Ma pole turist, ma elan siin" on stseen, kus üks peategelastest (Mart) loeb Ülo Kiple "haiguste ravi" grafitit ja arutleb, mida see tähendada võiks.
1990. aastal ilmunud Peeter Sauteri debüütromaanis "Indigo" näeb peategelane ühel plangul enigmaatilist sõnumit, mille lahtimõtestamisega on tal probleeme. Romaani seisukohalt on sõnum osutunud niivõrd oluliseks, et on trükitud ka raamatu tagakaanele.
1997. aastal avaldatud ning sama aasta augustis avalikus levis tõendamist leidnud arvutiviirus Raadioga.1000 on pühendatud Ülo Kiple haiguste ravile. Viirus aktiveerub 10. märtsil, lülitab sisse CMOSi parooli ning näitab kasutajale kirja: "HAIGUSTE RAVI KONTROLLITUD VAIKUSE PIMEDUSE JA RAADIOGA".
2011. aastal valmis Ülo Kiple loomingust inspireeritud lühimängufilm "Haiguste ravi" (stsenaristid ja režissöörid Raul Viitung ja Margus Univer).
Ääsi tules
"Ääsi tules" on aastatel 1908–1910 Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi poolt välja antud 2-köiteline teos.
Teose kaastööliste seas on Otto Münther ja August Rei.
Digiteenuste õigusakt
Digiteenuste õigusakt (inglise keeles Digital Services Act ehk DSA) on õiguslik ettepanek, mille Euroopa Komisjon esitas 15. detsembril 2020 Euroopa Parlamendile ja Nõukogule. See on osa digiteenuste õigusakti paketi ettepanekust, kuhu kuulub ka digiturgude õigusakt (DMA).
Õigusaktiga kehtestatakse uued üleeuroopalised nõuded, mille seas on näiteks eeskirjad ebaseaduslike kaupade, teenuste või veebisisu eemaldamiseks ning läbipaistvusmeetmed internetireklaami ja sisusoovitusalgoritmide osas. Platvormidele, mida kasutavad üle kümne protsenti Euroopa Liidu elanikkonnast, luuakse ka uus järelevalvestruktuur.
Rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon European Digital Rights on kritiseerinud eelnõu karme sisueemaldusreegleid, mille järgi tuleks kohe maha võtta mistahes materjalid, mis on märgitud potentsiaalselt ebaseaduslikuks, ning on hoiatanud, et selline lähenemine võimaldab väärkasutust ning viib arvatavasti õiguspäraselt lisatud sisu sagedase eemaldamiseni, sest ettevõtetel on palju lihtsam ja turvalisem märgendatud materjali kustutada kui kontrollida selle tegelikku seadusvastasust. Leitakse ka, et eelnõus on mitmeid häid külgi, kuid see ei tegele veebireklaami selliste probleemsete külgedega nagu internetikasutajate lausjälitamine ja mikrosihitud reklaamid.
Rahvusvaheline Arhitektide Liit
Liit asutati 1834. aastal Lausanne'is Šveitsis. Selle liikmeteks on 124 riigi erialaliidud, kes esindavad nendes riikides töötavaid ja elavaid arhitekte. UIA on üks suuremaid ÜRO toetatavaid erialaliitude ühendusi, esindades rohkem kui miljonit arhitekti.
Sergei Kirovi nimeline kolhoos
Sergei Kirovi nimeline kolhoos oli kolhoos Võru rajoonis Lasva külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kääpa. Kolhoosi pindala oli 5500 ha. Kolhoos oli nimetatud Sergei Kirovi järgi.
Rahvusvaheline Arhitektide Liit
UIA väljaantavad auhinnad
UIA annab välja mitut auhinda, tuntum neist on UIA kuldmedal (UIA Gold Medal).
Huvitav fakt
UIA president aastatel 1972–1975 oli Nõukogude Liidu arhitekt, mitu hüdroelektrijaama projekteerinud Georgi Orlov.
Romer Shoali tuletorn
pisi|Romer Shoali tuletorn Romer Shoali tuletorn (inglise keeles Romer Shoal Light) on tuletorn New Jersey osariigis Lower New York Bay's, mida hakati rajama 1838. aastal. Selle põhiliseks eesmärgiks jäi Atlandit ületavate laevade juhatamine New Yorgi sadamasse.
Jankino
Jankino (vene keeles Янкино; kohalikus keelepruugis Tsilli) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Ajalooliselt jäi küla Setumaale Luhamaa nulka.
Raku tänav
Raku tänav oli tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Raudalu asumis.
Tänav sai nime 12. detsembril 1997, ent kuna selle hoonestus jäi välja ehitamata, siis tänav kaotati 19. veebruaril 2014.
Jõhv-stepirohi
pisi|Jõhv-stepirohu puhmad Jõhv-stepirohi (Stipa tenuissima) on kõrreline, mida kasvatatakse dekoratiivsel eesmärgil. Taim on kiirekasvuline ning moodustab kuni 60 cm kõrguseid puhmaid.
Kirjeldus
Jõhv-stepirohi võib olla nii igihaljas kui heitleheline taim, olenevalt kliimast. Taime lehed on pikad ja lineaarsed, tihti volditud või kaarduvad. Suvel ning sügisel võivad esineda pikad teravad kõrkjad. Tänu oma lehtede sitkusele ja tugevusele võib Jõhv- Stepirohtu kasutada ka kuivatatud lilleseadetes. Värvilt võib taim olla roheline ning valkjasbeež või kollakas, õitsemise ajal ka pruunikaspunane. Eesti lühikese suve jooksul enamasti õitsemiseni ei jõua. Taime juuksetaolised jõhvlehed liiguvad graatsiliselt tuulega kaasa, helkides päikese käes hõbedaselt.
Kasvutingimused
Looduslikult kasvab taim nii Põhja- kui Lõuna-Ameerikas, mujal kasutatakse teda dekoratiivtaimena. Jõhv-stepirohi ei vaja kasvamiseks palju ruumi, seega võib teda kasvatada nii üksiku taimena kui suuremas grupis koos. Kasvukoht peaks olema päikesepaisteline, muld kergema lõimisega ning kergesti vett läbilaskev. Muldadeks sobiksid liivased, kruusased või kivised mullad. Taim ei kannata liigniiskust, seega on vett läbilaskev muld kasvamiseks väga oluline. Taime kasvatamist tuleks alustada kevadel külvates seemned potti ning idandades neid jahedas. Samuti saab paljundada ka olemasolevaid taimi eraldades. Taime vähenõudlike kasvutingimuste tõttu saab teda kasvatada nii peenras kui konteineris, olles ideaalne taim ka linnahaljastuses. Taim on külmakartlik, seega sobib kasvatamiseks soojema kliimaga aladel või vahelduvate aastaaegade korral hooajataimena. Eesti kliimas ei talvitu.
Taime eest hoolitsemine
Kahjureid ning haigusi jõhv-stepirohul tavaliselt ei esine. Siiski tuleks surnud lehti ja varsti aeg-ajalt lõigata. Parim aeg lõikamiseks on varakevad enne taime aktiivset kasvuaega. Taime kasvu ergutamiseks soovitatakse kevadel väetada.
Saru vald
pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Saru vald (saksa keeles Saara) oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Saru vald Mõniste vallaga.
1907 eraldati Mõniste vallast Saru vald ja see eksisteeris aastani 1939. Vallamaja asus Saru külas.
1939. aasta vallareformiga moodustati Mõniste, Saru ja Vana-Antsla vallast uus Mõniste vald
Ranomi Kromowidjojo
Ranomi Kromowidjojo (sündinud 20. augustil 1990 Sauwerdis) on Hollandi ujuja, kes on spetsialiseerunud sprindi vaba- ja liblikujumise distantsidele. Ta on kolmekordne olümpiavõitja, võites 2008. aasta olümpiamängudel kuldmedali 4 × 100 m vabaujumises ning 2012. aasta olümpiamängudel 50 m vabaujumises ja 100 m vabaujumises. Ta on maailmarekordi omanik 50 meetri vabaujumise lühirajal (25 m bassein) ja Hollandi võistkonna koosseisus maailmarekordid 4 × 50 m, 4 × 100 m ja 4 × 200 m vabaujumise teateujumises (25 m bassein). Ta on osalenud regulaarselt FINA maailmameistrivõistlustel, kus ta on võitnud vastavalt 21 individuaalset ja 15 teatevõistluse kuldmedalit. Ta esindab Team Ironit Rahvusvahelises Ujumisliigas.
Ta võitis 2005. ja 2006. aastal Euroopa juunioride ujumise meistrivõistlustel 50 meetri vaba- ja liblikujumise võistlusel kokku kolm medalit. Kromowidjojo tegi oma rahvusvahelise debüüdi täiskasvanute seas 2006. aasta Euroopa meistrivõistlustel Budapestis, Ungaris. Ta võitis 15-aastaselt kohe oma esimese rahvusvahelise seenioride medali 4 × 100 m vabaltujumises koos Inge Dekkeri, Chantal Grooti ja Marleen Veldhuisega.
Austraalias Melbourne'is toimunud 2007. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koos Inge Dekkeri, Femke Heemskerki ja Marleen Veldhuisega pronksmedali 4 × 100 vabaujumises. Individuaalselt sai ta 100 vabaujumises 13. koha. 2007. aasta lõpus ujus ta 2008. aasta suveolümpiamängude A-kvalifikatsioonistandardis 50 m ja 100 m vabaujumises ning ujus maailmarekordi 4 × 100 m vabaujumise lühirajal koos Hinkelien Schreuderi, Femke Heemskerki ja Marleen Veldhuisega, Hollandi Open Swim Cupil. Nädal pärast seda võistles ta Ungaris Debrecenis 2007. aasta Euroopa lühiraja ujumise meistrivõistlustel. Seal ujus ta koos Hinkelien Schreuderi, Inge Dekkeri ja Marleen Veldhuisega veel ühe maailmarekordi 4 × 50 m vabaujumises lühirajal.
Tema esimene suurem võistlus 2008. aastal oli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlused Eindhovenis. 4 × 100 m vabaujumises võitis ta kuldmedali koos võistkonnaga: Inge Dekker, Femke Heemskerk ja Marleen Veldhuis. Nad ületasid maailmarekordi, 3.33,62. Sama võistkonnaga saavutas ta 4 × 200 m vabaujumises neljanda koha. Individuaalselt saavutas ta 200 m vabaujumises 9. koha. Mõni nädal hiljem 2008. aasta FINA lühiraja maailmameistrivõistlustel Manchesteris tuli ta maailmameistriks 4 × 200 m vabaujumises ja ületati veel ka ühe maailmarekord, taas koos Dekkeri, Heemskerki ja Veldhuisega. Pärast 100 m vabaujumist loobus ta võistlustest küünarnuki vigastusega.
2008. aasta Pekingi suveolümpiamängudel ja mõni päev enne oma 18. sünnipäeva sai temast olümpiavõitja, kui ta võitis 4 × 100 m vabaujumises kuldmedali koos Inge Dekkeri, Femke Heemskerki ja Marleen Veldhuisega. Nende aeg oli 3.33,76; mis jäi napilt alla nende endi varasemale maailmarekordile. Päev pärast seda, kui ta startis individuaalselt 200 m vabaujumises, lõpetas ta 23. kohaga. Ta kuulus nii 4 × 200 m vabaujumise kui ka 4 × 100 m kompleksujumise võistkonda, kuid võistkond ei pääsenud finaali.
Ranomi osales 2008. aasta karikavõistlustel Eindhovenis, kus ületas 50 m seliliujumise distantsil riikliku rekordi, oma esimese individuaalse riikliku rekordi ja kvalifitseerus 2009. aasta ujumise maailmameistrivõistlustele 100 m vabaujumises. Nädal pärast seda osales ta Horvaatias Rijekas 2008. aasta Euroopa lühiraja ujumise meistrivõistlustel, kus ta võitis kaks kuldmedalit, 4 × 50 m vabaujumises ja 4 × 50 m kompleksujumises ning pronksmedali 100 m vabaujumises Marleen Veldhuise ja Jeanette Otteseni järel.
2010. aastal osales Kromowidjojo 2010. aasta FINA ujumise maailmameistrivõistlustel (25 m), võites individuaalse kuldmedali nii 50 m vabaujumises kui ka 100 m vabaujumises, püstitades meistrivõistluste rekordi 51.45. Ta võitis koos Inge Dekkeri, Femke Heemskerki ja Hinkelien Schreuderiga ka 4 × 100 m vabaujumiste võistkonna koosseisus kuldmedali teise meistrivõistluste rekordiga 3.28,54.
Rīva
Rīva on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Saka vallas.
Küla asub valla kirdeosas merepinnast 20 meetri kõrgusel Rīva jõe kaldal. Rīvas on raamatukogu.
Küla on tekkinud Pievikase mõisa (Pewicken) keskuse juurde. Hiljem asusid seal kolhoosi "Centība" osakonnakeskus ja kruusatöötlemisettevõte "Rīva". Aastani 2021 kuulus küla Pāvilosta piirkonda.
Külas on sündinud baltisaksa maalikunstnik Johann Lebrecht Eggink.
Aastal 2005 oli külas 105 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 48, aastal 2020 aga 39.
Kuldre kolhoos
Kuldre kolhoos oli kolhoos Võru rajoonis Urvaste külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Uue-Antsla. Kolhoosi pindala oli 12 100 ha.
Elu ja armastus
"Elu ja armastus" on A. H. Tammsaare romaan, mis ilmus 1934. aastal.
Kuna "Tõe ja õiguse" romaanisarja viimane osa ilmus 1933. aastal ning "Elu ja armastus" juba 1934. aasta oktoobris, siis on see ilmselt Tammsaare kõige kiiremini kirjutatud romaan. Kirjaniku sõbra August Hanko väitel valmis käsikiri vaid paari nädalaga. Tammsaare on teosesse pannud mõtted (eelkõige kultuuripoliitilised), mis "Tõe ja õiguse" veergudele ei mahtunud, kuid mida ta soovis ikkagi avaldada.
Sisu
"Elu ja armastus" on psühholoogiline romaan, milles Tammsaare huvi inimkonna vastu muutub, selles teoses keskendub ta kahe inimese vahelisele suhtele.
Tammsaare teostes on oluline koht loodusel ja maastikel, sest nende kaudu avab ta inimese hingeelu. "Elus ja armastuses" on tähtis roll linnakeskkonnal.
Pealtnäha on see lugu armastusest, mis ei jää püsima, ja õnnetult lõppevast abielust. Sõjaeelse Eesti kirjanduses polnud selles justkui midagi uut. Tammsaare loomingus on armastusel väga oluline koht ning just seda võiks nimetada "Elu ja armastuse" peamiseks teemaks. Mehe-naise suhet on vaadeldud igast aspektist ning armastuse ja abieluga seotud nüansse käsitletakse peensusteni.
Loo saab kokku võtta väga lühidalt. Neiu Irma unistab paremast elust ning kolib linna Rudolf Ikka juurde teenijaks. Neiu unistus täitub, kui ta abiellub Rudolfiga, keda ta kirglikult armastab. Peagi aga ilmneb mehe püsimatus ja truudusetus ning abielu lahutatakse
Tegelased
Kujundikeele tasandil on Irmal sama roll, mis "Tõe ja õiguse" Tiinal ja näidendi "Kuningal on külm" Annal: tuua mehelikku ratsionaalsesse ja seetõttu kriisi sattunud maailma justkui uus puhas liikumine. Kuivõrd see aga Irmal õnnestub, jäägu lugeja otsustada.
Läbi Rudolfi hääle räägitakse armastuse toimimise mehhanismidest ning mehe monoloogides ilmneb palju valusat tõtt. Kui aga vaadelda Rudolfit kirjaniku alter ego 'na (mida see tegelikult üldse ei pruugi olla), siis kuulub autori sümpaatia pigem Irmale.
Rudolf aga etendab sarnast rolli "Tõe ja õiguse" Indreku ja "Ma armastasin sakslast" Oskariga. Nimelt viib ta lõpule Indreku mõttelise lahtilammutamise ja samas ennustab ette Oskari tegelaskuju ilmumist aasta hiljem romaanis "Ma armastasin sakslast". Rudolfil on Tammsaare loomingus iseseisev tähendus, mis ilmneb selles, et ta on viljatu. 1930. aastatel oli Tammsaare loomingus viljatusel laiem ühiskondlik mõõde, sest teda vaevas Euroopa kultuuri allakäik ning vaimse tühisuse süvenemine. Läbi Rudolfi hääle kõlavad lisaks Tammsaare autorihäälele ka 1930. aastate linnaintelligentsi seisukohad. Viljatus on justkui vaimse tühisuse ja allakäinud kultuuri sümbol. Seega on "Elu ja armastus" ka ühiskonnakriitiline romaan, mis võimaldab vaadata sõjaeelse kõrgema seltskonna mõttemaailma. Tegelikult aga võib teosest leida paljutki, mis on omane ka praegusele ajale.
Üks teoses käsitletud teema on lunastuseotsing. Nimelt loodab Rudolf, et rikkumata tüdruku armastus suudab teda muuta. Kahjuks aga ei suuda Rudolf hoolimata Irma armastusest oma eluviise vähese tahtejõu tõttu muuta.
Retseptsioon
Lugejad ootasid pärast "Tõe ja õiguse" romaane uut suurteost, kuid "Elu ja armastus" ei suutnud nende ootustele vastata. Teose kompositsioon justkui logises ja süžee oli kinolik. Kriitikute meelest polnud see Tammsaare vääriline. Kõige rohkem heideti teosele ette, et see polnud psühholoogiliselt usutav. Samuti häiris arvustajaid sõnaohtrus, pikad dialoogid või monoloogid ning ka tammsaarelik targutamine. Lugejatele mõjus rabavalt ka Rudolfi skeptitsism ja üldtunnustatud põhimõtete eiramine, mis torkas eriti silma positiivsust taotleva riigipoliitika kontekstis. Naisliikumine süüdistas Tammsaaret lausa naissoo alavääristamises. Leiti, et Irma on arenematu ja iseloomutu tegelane, kelle elu täidab vaid füüsiline armastus. Lõpuks jõuti järeldusele, et Tammsaarel ongi tavaks naisi alavääristavalt kujutada. Romaanis kujutati julgelt erootikat, mistõttu palus kirjastus Loodus seda raamatut uurida lausa politseil, kes aga ei leidnud teoses midagi karistamisväärset.
Ühes oma kirjas Albert Kivikasele avaldas Tammsaare lootust, et ehk mõistetakse teost tulevikus paremini. Ühest erakirjast ilmneb ka see, et Tammsaaret puudutas kriitika valusalt ja ta ise arvas, et romaan on liiga uudne selleks, et kaasaja inimesed seda mõista suudaksid.
Hoolimata kriitikast oli teos oma kaasajal siiski lugejate seas populaarne. Üldiselt on romaani vastuvõtt igas ajas jäänud vastuoluliseks. "Elu ja armastus" on pärast esmatrükki ilmunud vaid sarjades ning alles teose viies trükk ilmus eraldiseisva teosena (80 aastat pärast esmailmumist). Teose põhjal on loodud telelavastus "Rudolf ja Irma" (ETV, 1984), mis oli väga menukas ja pole lasknud romaanil unustuse hõlma vajuda.
Irene Portis-Winner
Irene Portis-Winner (7. aprillil 1923 – 26. aprill 2021 Cambridge) on ameerika semiootik ja antropoloog.
Ta on muuhulgas tutvustanud Tartu-Moskva semiootikakoolkonna töid Ameerika Ühendriikides.
Pere
Tema abikaasa oli semiootik Thomas Winner.
Kotka tänav (Rakvere)
Kotka tänav on tänav Rakveres ja paikneb linna kaguosas. Kaugus Turu platsist (keskväljak) linnulennul mõõdetuna on 2,5 km.
Tänav on pikkusega 341 m, on 25 meetrit lai ning asub Rakvere Linnuriigi linnaosas, olles üks lõunapoolsemaid tänavaid linnas. Ta ühendab Kauri, Räägu, Rähni, Metsise ja Tedre tänavat. 20. sajandi alguses asus piirkond Rägavere valla territooriumil, siin paiknesid talumaad. Nõukogude okupatsiooni ajal kuulus Kotka tänava ümbrus Vinni külanõukogu alla. 1990. aastatel liideti Linnuriigi tänavate ala Rakvere linnaga.
Tänav saab alguse Tedre tänava ristmikult, kulgeb ida suunas ja lõpeb Kauri tänava ristmikul. Tänav on paralleelne Kure tänavaga.
Metsise tänava äärde on 20. sajandi lõpukümnenditel rajatud ühepereelamud abihoonetega, osaliselt on istutatud kõrghaljastus. Tänav on välisvalgustuse ja asfaltkattega sõiduteega, kõnniteed puuduvad.
Sürgavere vald
Sürgavere vald (saksa keeles Surgefer) oli vald Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866 –1939. Vallamaja asus Sürgavere külas.
1892 liideti Sürgavere vallaga Lõhavere vald.
Tallinna Toomkool
pisi|Tallinna Toomkooli õppehoone Toompeal aadressili [[Toom-Kooli tänav|Toom-Kooli 11]] Tallinna Toomkool (ladina keeles Schola cathedralis Tallinnensis) on Tallinnas tegutsev eraõiguslik üldhariduskool. Kool töötab Tallinna vanalinnas Eesti Metodisti Kirikule kuuluvas majas aadressil Apteegi tn 3 ja Riigi Kinnisvara AS kuuluvas majas Toom-Kooli 11. Toomkooli kodukirik on Tallinna Piiskoplik Toomkirik.
Kool jätkab 13. sajandil asutatud ning 20. sajandil enam kui poolesajaks aastaks tegevuse katkestanud Tallinna Toomkooli (saksa keeles Domschule zu Reval) tegevust ja kristliku kultuuripärandi edasikandmist.
Ajalugu
Toomkool oli Toompeal vaheaegadega tõenäoliselt 13. sajandist kuni 1939. aastani tegutsenud õppeasutus. Õppeasutust on korduvalt ümber nimetatud ja reorganiseeritud. Toomskolastikut on Tallinnas esmamainitud 1266. aastal, kes pidi kirikuelu korraldamise kõrval juhatama toomkiriku juures töötavat kooli. Toomkool (Schola cathedralis equestris), kus õppetöö toimus ladina keeles, kindlustas järelkasvu kohalikele kirikuametnikele ning andis teatavat algharidust ka linnakodanike lastele. 1246. aastal loodi Tallinnas ka kloostrikoolina Tallinna dominiiklaste konvent.
Domschule
3. jaanuaril 1319 kehtestas Taani kuningas Erik VI Tallinnas kooliprivileegi, mis andis toomkiriku juhtidele (toomkapiitel) koolipidamise ainuõiguse Tallinnas ja keelas teiste koolide asutamise. Tallinna toomkooli (Domschule (Scholae chatedralis ecclesiae) on esmamainitud 1319. aastal ja esimesed dokumenteeritud teated koolide tegevusest Tallinnas pärinevad samast aastast. 1365. aastal kaebas toomkapiitel võimudele, et dominiiklased on rikkunud nende privileegi ja peavad kooli ilmalike jõududega. Kaebuse tagajärjel tuli dominiiklaste konvendil oma ilmalikud õpilased toomkoolile loovutada.
Tallinna raad sai loa linnakooli asutamiseks Oleviste kiriku juurde 1428. aastal.
Rootsi võimu ajal muudeti toomkool Toompea käsitööliste laste luterlikuks algkooliks.
Venemaa keisririigis 1765. aastal võttis Eestimaa rüütelkond toomkooli täielikult oma ülalpidamisele ja seos Tallinna Toomkirikuga katkes. Kool muudeti rüütliakadeemiaks (gümnaasiumiprogrammiga õppeasutuseks) ja seejärel Ritter- und Dom-Schule'ks. Aastatel 1768–1860 tegutses ka kooli juures õpilaspansionaat.
Eestimaa Rüütli- ja Toomkool
1831. aastal kinnitati Venemaa Keisririigi Rahvahariduse Ministeeriumi poolt asutuse põhikiri ning kool oli Eestimaa Rüütelkonna ülalpidamisel ja rüütelkonna järelevalvel. 19. sajandi algul nimetati kool Eestimaa Rüütli- ja Toomkooliks (saksa keeles Estländische Ritter- und Domschule). Seal võisid õppida Eestimaa aadlike pojad, vabadel kohtadel ka ohvitseride, literaatide ja I gildi kaupmeeste pojad.
1893. aastal katkes kooli tegevus seoses keiser Aleksander III alustatud venestamisega.
Uuesti avati toomkool 1906. aastal, mil erakoolides lubati õppetöö ka õpilaste emakeeles. Aastatel 1915–1918 toimus õppetöö Venemaa keisririigi riigikeeles vene keeles.
Lõunapiirkond (Brasiilia)
Lõunapiirkond on üks viiest Brasiilia piirkonnast. Sinna kuuluvad Paraná, Rio Grande do Suli ja Santa Catarina osariik. See piirneb Paraguay, Uruguay ja Argentinaga.
Tallinna Toomkool
Eestimaa Rüütli- ja Toomkool
Eesti Vabariigis allus Tallinna Toomkool (saksa keeles Domschule zu Reval) saksa kultuuromavalitsusele. Kooli tegevus lõppes seoses baltisakslaste ümberasumisega.
Tänapäev
2011. aasta sügisel alustas Tallinna Toomkooli nime all EELK initsiatiivil tööd kristlik (luterlik) kool. Kooli taasasutajad ja omanikud on EELK konsistoorium ja EELK Tallinna Piiskoplik Toomkogudus. Toomkool alustas tööd esimesel aastal Püha Miikaeli kooli alluvuses koostöös Vanalinna hariduskolleegiumiga. Vastav leping allkirjastati rukkimaarjapäeval 15. augustil 2011. Esimesse klassi 2011. aastal 27 õpilast. 31. augustil 2012 väljastas Haridus- ja Teadusministeerium Tallinna toomkoolile koolitusloa ning 1. septembril alustas kool juba iseseisva koolina. Kooli peab Tallinna Toomkooli SA, mille nõukogu esimees on EELK peapiiskop Urmas Viilma ning juhatuse liige on Tallinna Toomkooli direktor Egle Viilma. Tallinna Toomkooli õppealajuhatajad on Heiki Haljasorg ja Marget Kulo ja kaplan Arho Tuhkru. Alates 2019/2020. õppeaastast tegutseb kool üheksaklassilise põhikoolina, kus õpib keskmiselt 250 õpilast.
Lõunapiirkond (Brasiilia)
Ligi 30 miljoni elanikuga on lõunapiirkond kolmas kõige rahvarohkem regioon Brasiilias.
Tallinna Toomkool
Tänapäev
Kool tegutseb Tallinna vanalinnas Eesti Metodisti Kirikule kuuluvas majas aadressil Apteegi tn 3 ja Riigi Kinnisvara AS kuuluvas hoones Toom-Kooli 11. Ajaloolisse Tallinna Toomkooli hoonesse Toom-Kooli 11 koliti tagasi 2022. aasta sügisel.
Lõunapiirkond (Brasiilia)
Valdava osa elanikkonnast moodustavad Euroopa päritolu inimesed. Suurem osa neist on itaalia, saksa ja portugali juurtega, märkimisväärne osa inimesi on ka ukraina ja poola päritolu.
Tallinna Toomkool
Tänapäev
Kool kuulub Eesti Kristlike Erakoolide Liitu.
Lõunapiirkond (Brasiilia)
Lõunapiirkonda peetakse kõige turvalisemaks regiooniks Brasiilias (selle kuritegevustase on riigi madalaim).
Suuremad linnad on Curitiba, Porto Alegre, Joinville, Londrina, Caxias do Sul, Florianópolis, Maringá, Pelotas, Canoas, Ponta Grossa, Blumenau, Cascavel, Foz do Iguaçu, Santa Maria (Rio Grande do Sul).
Opoczno
Küla on ürikutes esmamainitud 1284. aastal. Linnaõigused sai 1344. aastal (Magdeburgi linnaõigused 1365. aastal). Teise Poola jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Alates 1807. aastast oli Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks linn 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn Kongressi-Poola) koosseisu.
Edu kivi
Kivi on Vaisi–Kuijõe tee ääres. Lääne poole jääb Leidissoo looduskaitseala ja Nõva jõgi, ida poole jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitseala ja Hindaste järv. Sama tee ääres lõuna poole jääb Nõmmemaa kivikülv, põhja poole jäävad Linamaa kivid.
Edu kivi keskkonnaregistri kood on KLO4001016.
Kivi iseloomustus
Kivi mõõdud on: pikkus 9,4 m, laius 6,6 m, kõrgus 3 m, ümbermõõt 24,4 m.
Kivi on püstjate külgedega, suhteliselt lameda laega lapik rahn, millel kasvab sammalt, samblikke ja kukeharja. Rahnu ümber 7 väiksemat rahnu. Lääneservas on kaarjas astang, kust tükk alla libisenud. Kivi juures kasvab vana kask. Kivi on rabakivigraniidist.
Harri Veivo
Harri Veivo on soome kirjandusteadlane ja semiootik.
Bob Proctor
Bob Proctor (snd Robert Corlett Proctor; 5. juuli 1934 – 3. veebruar 2022) oli kanada eneseabiraamatute autor. Tema tuntuimad raamat on New York Timesi bestseller "You Were Born Rich" (sündisid rikkana; 1984), lisaks tegi ta kaasa filmis "Saladus" ("The Secret"; 2006). Proctori õpetuse järgi on edu saavutamiseks kriitiline positiivne minapilt, ta viitas tihti pseudoteaduslikule "tõmbeseadusele" (law of attraction).
Proctori tõmbeseaduse mitmete vastaste kriitika järgi võib teooria endast ohtu kujutada, sest selle järgi piisab mõtete realiseerimiseks lihtsalt aja jooksul nendele püsivalt mõtlemine, olgu need eesmärgid seaotud rikkuse või tervisega. Mõned asjatundjad on olnud mures, et inimesed võivad valida füüsilise ravi või meditsiinilise sekkumise asemel Proctori positiivse mõtlemise mudeli.
Kületõmbeseadus pärineb kvantmüstikast, kuna selle järgi saab positiivne mõtlemine muuta reaalsust. Vahel aetakse kvantmüstikat segi kvantmehaanikaga, kuid nende kahe vahel on "pigem juhuslik keeleline sarnasus kui tõeline seos".
Lause põhitüübid
Eesti lause põhitüübid on normaallause, kogeja-omajalause, olemasolulause.
Need põhitüübid tekivad selle alusel, kas kolm subjekti, s.o grammatiline subjekt, tegevussubjekt ja suhtlussubjekt langevad lauses kokku või mitte. Samuti näitavad lause põhitüübid sõnajärjevõimalusi lauses. See, millise põhitüübina üks või teine situatsioon vormistub, oleneb eelkõige predikaadi leksikaalsest tähendusest.
Normaallause
Normaallausele on iseloomulik, et grammatiline subjekt ehk alus on ühtlasi tegevussubjekt ehk teadlik tegutseja ja suhtlussubjekt ehk teema, s.t asub lause alguses. Normaallause peab sisaldama tüüpilist alust, mis on nimetavas käändes.
Näiteks:
Ta (alus, tegevussubjekt, teema) ''magab. Isa (alus, tegevussubjekt, teema) valmistab toitu. Laps (alus, tegevussubjekt, teema) on terve. Poiss (alus, tegevussubjekt, teema) on lasteaialaps.''
Kloostrihoone tammikus
„Kloostrihoone tammikus“ on saksa kunstniku Caspar David Friedrichi (1774–1840) teos.
Lause põhitüübid
Kogeja-omajalause
Tüdrukut (sihitis, teema, tegevussubjekt) hirmutavad suured koerad.
Olemasolulause
Näiteks:
Majas on diivan (diivan on lauses uus osaline, mida esitletakse). Õues sajab (sajab on lauses uus situatsioon, mida esitletakse). Tuiskab (see lause koosneb vaid ühest sõnast, mis märgib uut situatsiooni, mida esitletakse. Koha- ja ajaväljend on ära jäetud).
Eksistentsiaallause eripäraks on nominatiiv- ja partitiivsubjekti vahelduse võimalus. See tähendab, et eksistentsiaallauses võib alus olla kas mitmuse nimetavas või mitmuse osastavas käändes.
Vaasis on lilled või lilli (alus nimetavas või osastavas käändes). Meil on raamatud  või raamatuid (alus nimetavas või osastavas käändes).
Viide
Allikas
Erelt, Mati, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare. 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut. § 476.
Linda (kolhoos)
Linda oli kolhoos Võru rajoonis Antsla külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kobela. Kolhoosi pindala oli 5100 ha. 1980-ndatel Võru rajooni V. I. Lenini nim. kolhoos.
Julius Ernst Meigas
Julius Ernst Meigas (5. aprill 1882 Narva – 20. märts 1968 Kuressaare) oli raamatukaupmees ja kirjastaja.
Õppis Narvas Kreenholmi ministeeriumikoolis. Oli trükiladuja J. Reinvaldi trükikojas, hiljem raamatukaupmees Tallinnas. Omas kirjastust Meigas ja trükikoda E. Meigas Tallinnas Lai tn 5.
Andis välja enda toimetatud raamatuid ja ajakirju. Oli Rohelise Risti III järgu kavaler.
Julius Ernst Meigas on maetud Kuressaare Kudjape kalmistule.
Reha tänav
Reha tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Tänav sai nime 25. septembril 1998.
Džoomart Otorbajev
Džoomart Otorbajev (kirgiisi Жоомарт Оторбаев; sündinud 18. augustil 1955 Frunzes) on Kõrgõzstani poliitik.
Ta oli 3. aprillist 2014 kuni 1. maini 2015 Kõrgõzstani peaminister. Enne seda oli ta alates 25. märtsist peaministri kohusetäitja.
UIA kuldmedal
UIA kuldmedal (inglise keeles UIA Gold Medal) on Rahvusvahelise Arhitektide Liidu autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1984. aastast on auhinda välja jagatud iga kolme aasta tagant. Kuldmedalit asutades oli asutajatel eesmärgiks, et see auhind saaks prestiižilt võrdväärseks Nobeli auhinnaga.
Läädinka
Läädinka (vene keeles Лядинки, varem ka Ляденки, Лединки) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Laura vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Luhamaa nulka.
19. sajandil kuulus küla Selesova (Железово) kogukonda ja Sõmeritsa kogudusse (Щемерицы).
Byung-Chul Han
pisi Byung-Chul Han (korea 한병철 Han Byeong-cheol; sündinud 1959 Soulis Lõuna-Koreas) on Korea päritolu saksa filosoof ja kultuuriteoreetik.
Noorena tundis ta huvi elektroonika vastu, kuid Souli ülikooli astudes pidi valima metallurgia eriala. Pärast ülikooli lõpetamist läks ta 1980. aastate alguses Saksamaale, et õppida Freiburgi ülikoolis teoloogiat ja saksa kirjandust.
Seejärel hakkas Hani huvitama Martin Heideggeri filosoofia ning 1994 kaitses ta väitekirja "Heideggeri süda. Häälestumise mõiste Martin Heideggeril" (Heideggers Herz. Zum Begriff der Stimmung bei Martin Heidegger).
Aastal 2000 järgnes habilitatsioon Baseli ülikoolis Šveitsis teemal "Surm ja teisesus" (Tod und Alterität).
2010 siirdus Byung-Chul Han Karlsruhe kõrgemasse kunstikooli, kus ta õpetas filosoofiat ja meediateooriat. 2012 valiti Han Berliini Kunstiülikooli professoriks ja sellele kohale jäi ta 2017. aastani.
Byung-Chul Hani teoseid on tõlgitud rohkem kui kahekümnesse keelde. Eesti keeles on 2022 ilmunud "Läbipaistvusühiskond". Eestikeelses kriitikas on seda hinnatud nii lõikavalt aktuaalseks kui ka liiga lihtsustavaks ja üldistavaks.
Jelena Grigorjeva
Jelena Grigorjeva (sündinud Tartus 15. detsembril 1959) on Eesti semiootik.
Tema uurimisvaldkonnaks on kunstisemiootika ning embleemi teooria.
Serviuse müür
pisi|200px|Rooma Termini raudteejaama lähedal asuv Serviuse müüri säilinud osa. pisi|250px|Muistse Rooma linna kaart, kus on esile tõstetud Serviuse müür (siniselt) ja selle väravad. Hiljem ehitatud Aurelianuse müür on tähistatud punaselt. Serviuse müür (ladina keeles Murus Servii Tullii, itaalia keeles Mura serviane) oli 4. sajandi eKr alguses Rooma linna ümber ehitatud kaitsetõke. Müür oli kohati kuni 10 meetri kõrgune ja jalamil 3,6 meetri laiune. Arvatakse, et 11 kilomeetri pikkusel müüril oli 16 peaväravat, kuigi neist mitmest pole säilinud jälgegi ja neist teatakse vaid kirjalike dokumentide põhjal.
Ajalugu
Oletatakse, et müür on saanud nime kuuenda Rooma kuninga Servius Tulliuse järgi. Kuigi selle müüri plaanid võivad ulatuda 6. sajandisse eKr, ehitati säilinud müüriosad hinnanguliselt vabariigi ajajärgu alguses, ja seda ehk selleks, et vältida Allia lahingule järgnenud Rooma rüüstamise kordumist (rüüstajateks olid gallid Brennuse juhtimise all). Lähtuvalt sellest, millise kergusega gallid linna sisenesid, on oletatud, et mõni aeg enne seda oli Rooma olnud oma etruskidest valitsejate poolt sunnitud lammutama mistahes tähtsamad varasemad kindlustused.
Ehitus
Müür ehitati suurtest tufiplokkidest (vulkaaniline kivim, mis koosneb vulkaanipurske ajal välja purskavast tuhast ja kivikildudest), mida saadi Rooma varajase rivaali Veii linna lähedal asunud Grotta Oscura kivimurrust. Lisaks neile plokkidele oli ehitise mõne osa ees sügav fossa ehk kraav. Müüri topograafiliselt nõrgemal põhjapoolsel perimeetril oli ka müüri sisekülge mööda kulgev kokku kuhjatud pinnasest kaitseramp ehk agger. See muutis müüri paksemaks ja pakkus kaitsjatele ka kohta, kus mistahes rünnaku tagasi löömisel seista. Müür oli varustatud ka kaitsesüsteemidega (sealhulgas katapultidega).
Kasutus
Serviuse müür oli piisavalt heidutav, et tõrjuda Teise Puunia sõja ajal tagasi Hannibal. Hannibal tungis Itaaliasse tuntud viisil üle Alpide, kasutades selleks elevante; sõja varajases staadiumis suutis Hannibal ka purustada mitu Rooma armeed. Ent müüri ei pandudki selle sõja jooksul tegelikult kordagi proovile kuna Hannibal tõi oma Kartaago armee Rooma alla vaid korra aastal 211 eKr, tehes seda osana petterünnakust, mille eesmärgiks oli tõmmata Rooma armee Capuast eemale. Kui sai selgeks, et see plaan läks luhta, eemaldus ta oma väega ja ei läinud linnale lähemale kui 5 kilomeetrit: Rooma armee tungis Serviuse müüridest välja ja pani Hannibali laagri kõrvale püsti oma laagri. Rooma kodusõdade ajal aga vallutati Serviuse müürid korduvalt.
Müüri hooldati ka veel vabariigi ajajärgu lõpul ja Rooma keisririigi aja alguses. Selleks ajaks oli Rooma hakanud juba kasvama väljapoole algset Serviuse müüri. Kui Rooma esimene keiser Augustus linna 14 piirkonnaks jagas, jäid neist osad II, III, IV, VI, VIII, X ja XI Serviuse müüride sisse ja teised osad väljapoole seda.
Kuna Rooma muutus väga hästi kaitstuks tänu oma alatasa laienevale sõjalisele jõule (nii vabariigi kui keisririigi ajajärgul), muutus müür ebavajalikuks. Kuna linn jätkuvalt kasvas ja õitses, oli Rooma keisririigi esimesel kolmel sajandil põhimõtteliselt ilma müürita linn. Ent kui germaani hõimud hakkasid 3. sajandil piki Rooma piirijoont järjest rohkem sissetunge tegema, lasi keiser Aurelianus Rooma kaitsmiseks ehitada suurema Aurelianuse müüri.
Tänapäev
Serviuse müüri osad on jätkuvalt eri kohtades nähtavad. Suurim osa on säilinud kohe väljaspool linna peamist Termini raudteejaama (sealhulgas asub väike osa müürist jaama söögikohas McDonald's). Aventinuse künkal asuv veel üks tähelepanuväärne osa müürist sisaldab hilisel vabariigi ajajärgul katapuldi jaoks ehitatud võlvkaart.
Serviuse müüri väravad
thumb|[[Porta Esquilina oli algselt üks Serviuse müüri väravaid. Rooma keisririigi ajal kutsuti seda nimega Gallienuse võlvkaar ja tegemist oli Via Labicana ja Via Tiburtina teede lähtekohaga.]] Järgnev loetelu hõlmab teadaolevaid müüris olnud väravaid, liikudes päripäeva kõige läänepoolsemast alates.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
pisi|315x315px|Suhtlusoskuste skeem nn roos (ESTÜ. 2007) Mittesõnalise ehk mitteverbaalse suhtlemise (kõnekeeles kehakeele) puhul kasutab inimene suhtluseks oma keha liigutusi, hääle omadusi jt vahendeid, mis pole otseselt sõnad, kuid võivad neid nii asendada kui täiendada. Mittesõnaline suhtlus inimeste vahel on vanem kui sõnaline suhtlus. Mittesõnaline suhtlus on kiirem suhtlusviis.
Spontaansed ja mittespontaansed suhtlusvahendid
Enamikku mittesõnalisi eneseväljendus- ja suhtlusviise-/vahendeid kasutab suhtleja ilma selge teadvustamiseta ja mõtlemata, kuidas need suhtluspartnerile paistavad. Kohati on oma mittesõnalist käitumist siiski võimalik teadlikult kontrollida. Kui eesmärk on ehe kontakt ja koostöine suhe, siis selleni viib loomulik ja sisemisest vabadusest lähtuv, mitte manipuleeriv käitumine.
Theory and Decision
Theory and Decision on rahvusvaheline interdistsiplinaarne otsustusteooriaalane teadusajakiri, mis käsitleb otsustamist psühholoogia, juhtimisteooria, majandusteaduse, mänguteooria, statistika, operatsioonianalüüsi, tehisintellekti, tunnetusteaduse ja analüütilise filosoofia vahenditega.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
Spontaansed ja mittespontaansed suhtlusvahendid
Kahe inimese suhtluses sisaldab kummagi osapoole mittesõnaline käitumine igas ajaühikus nii palju muutusi, et kõigi nende teadlik märkamine pole võimalik, kuigi alateadvus suure osa neist registreerib. Alateadvusse pääsenud info alusel võivad teise osapoole suhtes tekkida sümpaatia ja usaldustunne, kuid ka kahtlus ebasiiruses ja varjatud eesmärkides.
Nähtavad ehk visuaalsed mittesõnalised suhtlusvahendid
Nähtavad suhtlusvahendid on:
Theory and Decision
Ajakiri ilmub 1970. aastast kord kvartalis Springeri väljaandel.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
Nähtavad ehk visuaalsed mittesõnalised suhtlusvahendid
Populaarteaduslikus kirjanduses on kirjeldatud nähtavate mittesõnaliste suhtlusvahenditena eelkõige žeste. Uurijad on žeste klassifitseerinud järgmiste tunnuste alusel:
pisi|Kuus põhiemotsiooni ja nende miimilise väljenduse markerid
Kuue põhiemotsiooni – rõõmu, kurbuse, viha, üllatuse, hirmu ja vastikuse – väljendumist näoilmes mõistetakse eri kultuurides ühtemoodi, kuid muu miimilise eneseväljenduse kohta kultuurideülesed normid puuduvad. Tänapäeval võib kultuuride vahel (ida-lääs) mõne põhiemotsiooni äratundmine siiski teatud määral erineda.
Theory and Decision
Peatoimetaja on Mohammed Abdellaoui.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
Nähtavad ehk visuaalsed mittesõnalised suhtlusvahendid
Jälgida saab ka tahtele allumatuid kehareaktsioone, nt punastamist, higistamist, hingeldamist jms, mis tekivad nii füüsilise pingutuse tagajärjel kui ka füüsilise pingutuse puudumisel. Hingamissageduse muutused tulenevad nii negatiivsetest kui positiivsetest mõjuritest.
Theory and Decision
ISSN on ISSN 0040-5833.
Sjõll-laid
Sjõll-laid (ka Sillalaid, Sill-laid) on 0,17 hektari suurune saar Liivi lahes Kihnu väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Kihnu vallas. Laiu rannajoone pikkus on 248 meetrit.
Laid asub 1,2 km Sangelaiust edelas. Laid on kivise pinnamoega.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
Kuuldavad mittesõnalised vahendid ehk paralingvistiline keel
Kuuldavaid suhtlusvahendeid võib jagada:
a) kõnega seotud helilisteks signaalideks, mille ühisnimetaja on intonatsioon:
Sjõll-laid
Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Mittesõnalised suhtlusvahendid
Kuuldavad mittesõnalised vahendid ehk paralingvistiline keel
ja
b) kõnega kaasnevateks helideks:
Negatiivse värvinguga helid (kõrge tämber, vali hääl) varjavad või muudavad sõnalist infot rohkem kui positiivse värvinguga helid.
Haistetavad ehk olfaktoorsed suhtlusvahendid
Lõhnana tajutavad suhtlusvahendid on:
Puudutusega seotud ehk taktiilsed suhtlusvahendid
Suhtlemine füüsilise kontakti kaudu toimub:
Mittesõnaliste suhtlusvahendite kasutamine
Oma suhtlusoskusi teadlikult arendades tuleb õppida märkama muutusi teise poole mittesõnalises käitumises ja selle info abil teadlikult mõjutada suhtluse kulgu.
Mittesõnalisi suhtlusvahendeid soovitatakse vaadata tervikuna, mitte teatud signaale üle tähtsustada või kontekstist välja rebida.
Pettunud Kodanik
Pettunud Kodanik on 2019. aastal asutatud Eesti Post-punk ansambel.
Sõprus (Võru rajooni kolhoos)
Sõprus oli kolhoos Võru rajoonis Vastseliina külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Viitka. Kolhoosi pindala oli 2300 ha.
Metsa (Ikla)
Metsa on endine küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. 1977. a. liideti Ikla külaga.
Kaitseliidu malevapealike loend
...
Võrsna mõis
Võrsna mõis (saksa keeles Würzen) oli eramõis Püha kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanikud olid teiste seas Moellerid.
Cyril Montana
Isiklikku
Tema endine abikaasa Anggun on laulja. Neil on tütar.
Prohhorivka (Volnovahha rajoon)
Prohhorivka on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 75,5 km kaugusel Donetski keskusest lõunaedelas.
Küla asutati 1924. aastal.
Prohhorivka asub 217 meetri kõrgusel merepinnast.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 502 inimest.
Strante
Strante on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Saka vallas.
Küla asub valla põhjaosas ning jääb valla keskusest Sakast 8,5, endisest piirkonna keskusest Pāvilostast 6,5 ja Riiast 202 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Strante mõisa (Strandhof) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Pāvilosta piirkonda.
Külla jääb osaliselt Strante-Ulmale järsakrannik. Külas kasvavad künnapuud (ümbermõõduga 4,9 m ja 4,17 m) hobukastanid (ümbermõõduga 3 ja 3,59 m), pöögid (ümbermõõduga 4,48 m, 5,24 m ja 4,2 m), vahtrad (ümbermõõduga 3,67 m, 3,8 m ja 3,79 m), pärn ümbermõõduga 5 m ning saar ümbermõõduga 3,5 m on looduskaitse all.
Kuusinitsa
Kuusinitsa (kohalikus pruugis Kuusenitsa; vene keeles Гусинец) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Irboska vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
19. sajandil kuulus küla Tretjakova kogukonda ja Irboska Nikolai kogudusse alla.
Võhandu kolhoos
Võhandu kolhoos oli kolhoos Võru rajoonis Sõmerpalu külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Osula. Kolhoosi pindala oli 2300 ha.
Rover Light Armoured Car
Rover Light Armoured Car, tuntud ka lihtsalt Roveri nime all, oli Austraalias Teise maailmasõja ajal toodetud soomusauto.
Ajalugu
Teise maailmasõja alguses ei suutnud Ühendkuningriik toota piisaval hulgal soomustatud lahingumasinaid, et varustada nendega Rahvaste ühenduse riike. See sundis Rahvaste ühenduse liikmeid enda soomusmasinaid välja töötama.