cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektrimootor
Enamik elektrimootoreid töötab tänu elektromagnetismi nähtusele. Kuid on ka mootoreid, mille töö põhineb teistel elektromehaanilistel nähtustel, nagu näiteks piesoelektrilisel efektil või elektrostaatilistel jõududel. Elektromagnetismi nähtusel põhinevad mootorid tekitavad jõudu magnetvälja ja voolu all oleva juhti vastastikmõjust. Vastupidise saavutamiseks, elektrienergia tekitamiseks mehaanilisest energiast, kasutatakse generaatoreid või dünamoid. Mõnda elektrimootorit saab kasutada ka generaatorina, näiteks sõiduki veomootor võib olla kasutusel mõlemal eesmärgil. Elektrimootoreid ja generaatoreid kutsutakse ühisnimega elektrimasin.
Elektrimootoreid kasutatakse paljudes seadmetes: puhurites ja pumpades, tööpinkides, kodumasinates, elektrilistes tööriistades ja kõvaketastes. Neid saab toita alalisvooluga, selle näiteks on akutoitel kaasaskantav seade või mootorsõiduk, ja vahelduvvooluga elektrivõrgust või inverterist. Väikseimaid mootoreid leiab käekellade ja mobiiltelefonide seest. Keskmise suurusega standardiseeritud mootoreid kasutatakse tööstusseadmetes. Kõige suuremad elektrimootoreid kasutatakse laevade liigutamiseks, torujuhtmete survestamiseks ja vee pumpamiseks elektrienergia salvestamiseks mõeldud hüdroelektrijaamades, kus mootorite võimsused võivad ulatuda miljonite vattideni. Elektrimootoreid saab jaotada kasutatava elektrienergia, ehituse, rakenduse või liikumisviisi järgi.
Vooluga juhi ja magnetvälja vastastikmõjus tekkiva mehaanilise jõu füüsikalise põhimõtte, Faraday seaduse avastas 1831. aastal Michael Faraday. 1821. aastast kuni 19. sajandi lõpuni valmistati järjest efektiivsemaid mootoreid, aga mahuka kommertskasutuse jaoks oli vaja efektiivseid generaatoreid ja elektrivõrku. Esimesed edukad elektrimootorid tegi Zénobe Gramme 1873. aastal.
Mõned seadmed muudavad elektrit liikumiseks, aga nende põhieesmärk ei ole kasuliku mehaanilise jõu tootmine, seepärast ei nimetata neid enamasti ka elektrimootoriteks. Näiteks solenoide ja valjuhääldeid nimetatakse enamasti mootori asemel täituriks ja muunduriks.
Terminid
Elektrimootori liikuvat osa kutsutakse rootoriks ja statsionaarset osa staatoriks. Magnetväljad tekivad magnetpoolustele. Need võivad olla väljapoolused, millele tekitatakse magnetväli elektriväli pooliga.
Vastavalt rootori nurgale lülitab kommutaator voolu erinevatesse rootorimähistesse.
Magnetiline
Peaaegu kõik elektrimootorid põhinevad magnetismil. Neis mootorites loovad nii staator kui rootor magnetvälju. Nende magnetväljade erinevus tekitab jõudu, mis väljendub väändemomendina võllis. Üks või mõlemad magnetväljad peavad muutuma koos rootori keerlemisega. See saavutatakse pooluste sisse- ja väljalülitamise või tugevuste muutmisega.
Põhilised mootoritüübid on alalisvoolu- ja vahelduvvoolumootorid. Kõik mootorid vajavad magnetvälja ja rootori vahelist sünkroonitust.
Alalisvoolumootor
pisi|Kahe poolusega ja püsimagnetiga staatoriga harjadega alalisvoolumootori siseehitus
Vahelduvvoolumootor
Vahelduvvoolumootorid on mootorid, mis kasutavad vahelduvvoolu. Nad ei vaja välist ega sisest kommutatsiooni, sest sisendpinge muutus tekitab vajaliku muutuva magnetvälja.
Samm-mootor
Samm-mootorid on lähedalt seotud kolmefaasiliste sünkroonsete vahelduvvoolumootoritega, kus sisest püsimagnetitega rootorit kontrollitakse väliste elektrooniliselt lülitatavate magnetitega. Samm-mootorist võib mõelda ka kui alalisvoolumootori ja pöördliikuva solenoidi hübriidist. Mähiseid pingestatakse järgemööda ja rootor suunab ennast voolu tekitatud magnetvälja järgi. Erinevalt sünkroonmootoritest ei keerle samm-mootorid pidevalt, vaid "astuvad" – alustavad ja jäävad jälle kiirelt seisma – ühest positsioonist teise, vastavalt mähiste pingestusele. Olenevalt pulsside järjekorrast võib mootor keerelda ühte või teist pidi, muuta kiirust, jääda seisma, kiirendada või aeglustada suvalistel ajahetkedel.
Kasutusviisid
Paljudes tänapäeval ehitatavates masinates kasutatakse standardiseeritud elektrimootoreid. Spetsiifilisemate ülesannete jaoks disainitakse ka spetsiaalseid mootoreid.
Pöörlevad
Pöörlevaid elektrimootoreid kasutatakse puhurites, turbiinides, puurmasinates, elektriauto ratastes, vedurites ja konveierlintides. Lisaks kasutatakse pöörlevaid mootoreid vibratsiooni ja võnkumise tekitamiseks. Mootori otsas on asümmeetriline raskus, mille keerlemine paneb nii mootori kui ka muud mootori külge kinnituvad struktuurid värisema. Sellist lahendust kasutatakse mobiiltelefonide vibratsiooni mootorites.
Elektrimootorid on ka populaarsed robootikas. Nad veavad rattaid sõitvates robotites ja tagasisidet kasutavad mootorid – servomootorid liigutavad tööstuslikke robotkäsi ja humanoidrobotite jäsemeid. Lendavates robotites ja helikopterites keerutavad elektrimootorid propellerit või rootorit.
Elektrimootorid asendavad lennukites ja sõjaväetehnikas hüdrosilindreid.
Loimaa linn
Loimaa on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Päris-Soome maakonnas. Läbi linna voolab Loimijoki.
Loimaa linnaga liideti 2005. aastal Loimaa vald. 1. jaanuaril 2009 ühinesid linnaga Mellilä vald ja Alastaro vald.
Asustuse poolest suuremad keskused on keskasula Loimaa ja endise Loimaa valla keskus Hirvikoski.
Cannae lahing
pisi|305px|Lahingu skeem Cannae lahing oli lahing Kartaago ja Rooma vägede vahel Teise Puunia sõja ajal 2. augustil 216 eKr. Lahing toimus Cannae linna lähedal Apuulias. Cannae lahing on maailma sõjaajaloos üks kuulsamaid lahinguid.
Eellugu
Teist Puunia sõda (218–202 eKr) võiks pidada sisuliselt Hannibali isiklikuks sõjaks. Kartaago kaotus Esimeses Puunia sõjas ajendas Hannibali kätte maksma ning ta moodustas ise endale armee Hispaanias, võttes ette maailma sõjaajaloo ühe kuulsaima sõjakäigu üle Alpide Itaaliasse, lootes Itaalias Rooma ülemvõimu vastu puhkevale ülestõusule. See ei olnud küll asjatu lootus, sest paljud alistatud rahvad ei olnud Rooma võimuga rahul, ometigi ei toimunud ülestõusu ja vastuhakku sellisel määral nagu Hannibal oli lootnud. Et provotseerida roomlasi (kes kasutasid tema vastu kurnamistaktikat) lahinguid pidama, vallutas Hannibal roomlaste moonalaod Cannaes ja paigutas oma väed roomlaste varustusteedele. Samal ajal olid aga roomlased taktikat muutnud ja said kokku 16 leegioni koos ratsaväe ja abivägedega. See oli tol ajal tohutu väehulk: umbes 80 000 jalaväelast ja 6000 ratsaväelast.
Väed
Hannibali armee koosnes kümnete eri rahvaste esindajatest. See oli sõna otseses mõttes rahvusvaheline väekontingent. Ometigi annab Hannibali talendikusest aimu asjaolu, et kogu see eri rahvaste mass täitis oma juhi käske täpselt ja jäi alati distsiplineerituks ja oma juhile ustavaks. Hinnanguliselt oli Hannibalil umbes 54 000 meest.
Lahing
Kuna tollel ajal kasutati peaaegu alati frontaal- ehk otserünnakut ja teisiti sisuliselt ei olnud lahing mõeldavgi (suuresti muidugi tolleaegsete usuliste tõekspidamiste tõttu), siis Hannibal, kes suutis ennast nendest stampidest lahti kiskuda, mõtles välja kavala plaani. Teades, et Rooma leegionid on lähivõitluses nendest üle ning asuvad peaaegu alati keskel, otsustas Hannibal tsentrisse paigutada nõrgemad väed ning tiibadele tugevamad. Tsentri ülesandeks oli taganeda Rooma leegionide ees. Tiibadele paigutas oma tugeva ratsaväe, ratsaväe tagalasse aga jättis ta võimsad Liibüa jalaväe üksused.
Lahing toimus 2. augusti hommikul, 216 aastal eKr. Hannibali peamiseks mureks lahingu alguses oli, et tema tsentril õnnestuks taganeda Rooma leegionide ees ilma, et see murduks. Põgenemisel pääsesid peaaegu alati esimesed, kes põgenema hakkasid ning ülejäänud jäid tavaliselt tagaajajate ohvriks. See oli ka põhjus miks tugev distsipliin mängis taganemisel väga olulist rolli. Rooma ratsavägi, mis asus tiibadel, oli Hannibali ratsaväest selgelt nõrgem ja oli sunnitud taganema. Seega olid leegionid tunginud Hannibali taganeva tsentri järel sügavale ette, samas kui Hannibali ratsavägi oli leegionide tiibasid kaitsva ratsaväe minema kihutanud, asudes nüüd taganema löödud ratsaväega eraldi tegutsema ja sattudes leegionide tagalasse. Roomlaste tiivad oli nüüd avatud ja nad ise sisuliselt ümber piiratud. Hannibali ratsaväe tagalas olnud Liibüa jalaväelased asusid nüüd Rooma leegionide edasitungimise tõttu nende tiibadel, mis olid aga kaitseta. Nagu Hannibal ette näinud oligi, osutus tugevate Liibüa üksuste rünnak tiibadelt ja samal ajal nende selja taha jõudnud ratsaväe üksuste rünnak Hannibali nõrka tsentrisse läbimurdekohta tekitada püüdvate ja ümber grupeerunud Rooma leegionidele surmavaks hoobiks.
Rooma leegionid koosnesid suures osas äsja värvatutest, mis tuli neile kõvasti kahjuks. Kuigi kogu armee oli ümber piiratud ja taganeda polnud kuskile, oleks kogenud leegionärid suutnud siiski mitte just väga tugevast vastasest korraliku koostöö puhul läbi murda. Nüüd aga sattusid noored leegionärid paanikasse ja Hannibali kartaago vägedel jäi üle sisuliselt "lihunikutööd" teha. Roomlaste tapmine kestis kogu pärastlõuna, sest neid oli sedavõrd palju ja võitluseta nad alla ei andnud.
Tagajärg
Lahingu lõppedes lebasid lahinguväljal umbes 60 000 mehe surnukehad. Hannibal oli küll andekas väejuht kuid oma võiduga ei osanud ta midagi peale hakata. Kuigi tema liitlased ja nõunikud soovitasid tal kohe Rooma peale marssida, arvas ta, et Rooma alistub peale nii suuri kaotusi mitmes suures lahingus ise. Kuid tema nõunikel oli õigus. Rooma kogus uuesti oma väed kokku ja ka liitlased jäid peaaegu kõik alles. Hannibal veetis Itaalias veel 14 aastat kuid kutsuti siis Aafrikasse, kus kaotas Zama lahingu aastal 201 eKr. Roomlased tegid aga 50 aastat hiljem Kartaago sõna otseses mõttes maatasa ja puistasid selle varemetele soola, et see linn enam iialgi ei tõuseks.
Terschelling
pisi|Asend Hollandis Terschelling on saar Põhjameres, üks Friisi saartest. Kuulub Madalmaadele.
Pindalaon 92 km². Saarel on luiteid, mille kõrgus kuni 31 meetrit.
Terschellingi saar moodustab koos asustamata Griendi saarega Terschellingi valla.
Lautréamont
pisi|Lautréamont Comte de Lautréamont ('Lautréamonti krahv'; õieti Isidore-Lucien Ducasse; 4. aprill 1846 Montevideo – 24. november 1870 Pariis) oli prantsuse kirjanik. Sündis 4. aprillil 1846 Montevideos Uruguays Prantsusmaa konsulaadi sekretäri asetäitja perekonnas. Suri 24. novembril 1870 24-aastaselt teadmata põhjustel.
Oma lühikese elu jooksul jõudis kirjutada ja avaldada ainult kaks raamatut "Maldorori laulud" ("Les Chants de Maldoror") ja "Luuletused" ("Poésies"), mille hallutsinatoorsel ja visionäärsel stiilil oli mõju kogu moodsale kirjandusele ja kirjanikele, eriti sürrealistidele ja situatsionistidele.
Läbiv joon Lautréamonti krahvi loomingus on tahtliku kurjuse probleem. Tema proosa on otsivalt poeetiline, sisaldades luulelisi elemente nagu kordused, hüüdeid lugeja jms asjaosaliste poole.
Isidore Ducasse tundis suurt huvi zooloogia vastu ning mängis klaverit.
Kunstnik Amedeo Modigliani olevat "Maldorori laule" endaga pidevalt kaasas kandnud ja neid tsiteerinud.
Ülemiste viadukt
Ülemiste viadukt on üle Tartu maantee viiv Järvevana teed ja Suur-Sõjamäe tänavat ühendav sild, mis avati liikluseks 12. augustil 2009 kell 13:30.
Viadukti projekteerisid OÜ Järelpinge Inseneribüroo ning ehitasid Tallinna Teede AS ja AS Merko Ehitus. Viadukti rajamine läks maksma 39,7 miljonit krooni.
Suur-Sõjamäe tänava – Järvevana tee viadukti ühesuunalise liiklusega kaherajaline 85 meetri pikkune viadukt kulgeb üle Tartu maantee Suur-Sõjamäe tänavalt Järvevana teele. Viadukti ehitamise käigus laiendati Järvevana teed ca 200 m ulatuses.
Ussimäng
Ussimängu kontseptsiooni kasutati esimest korda 1976. aasta arkaadmängus Blockade. Kuigi algses mängus seost roomajatega ei kasutatud, siiski hakkasid seda kasutama teised samast kontspetsioonist lähtuvad mängud nagu näiteks Nibbler ja Snake Byte aastal 1982.
Larp
Larp on rollimäng, milles osalejad püüavad kehastada tegelasi neid füüsilises maailmas välja mängides.
Ussimäng
Aastal 1982 ilmunud filmi ja arkaadimängu Tron mänguskeem põhineb ussimängu kontseptsioonil, kuid juhitava joone rollis on enda järel valgusseina sõidujäljena jätvad mootorrattad.
Larp
Larbile on omane väljamõeldud keskkond, milles rollimängurid püüavad suhtluse ja tegude abil oma karakteri eesmärke saavutada. Teatud tegevuse edukuse, nagu näiteks võitlus või imevõimete kasutamine, võib määrata enne larpi kokkulepitud reeglistik või mängijate omavaheline konsensus. Mänge korraldavad mängujuhid, kelle voli on mängu keskkonna ja reeglitesse puutuva üle otsustamine.
Larbi nimetus
Termin "larp" tuleneb ingliskeelsest lühendist LARP (live action roleplay), mille ligikaudne tõlge võiks olla "rollimäng päris elus". Siin vastandub larp enamjaolt deklaratiivsetele rollimängudele (jutumängudele), milles osalejad oma tegevusi suuliselt kirjeldavad. Skandinaavias larbi tähistamiseks levinud terminit live Eestis ei kasutata. Larbil mängijaid nimetatakse larpariteks, mängu korraldajaid mängujuhtideks või GMideks (ingl k game master).
Ülevaade
Larbil osalejad kehastuvad väljamõeldud keskkonna tegelasteks, tegutsedes ja mõeldes oma rollist lähtuvalt. Larp sarnaneb improvisatsioonilise teatriga, millel puudub eraldiseisev publik. Rõhk on seetõttu osalejate kogemusel, mitte sellel, kuidas tegevus väljapoole paistab. Kogemuse parendamiseks ja keskkonna usutavuse suurendamiseks kantakse kostüüme, valitakse sobiv mängupaik, välditakse mänguväliste tegurite sekkumist, kasutatakse rollimänguvõtteid, kuid ükski neist ei ole tingimata vajalik.
Ussimäng
Ussimängu uus laine saabus aastal 1998, kui see lisati Snake'i nime all vaikimisi kõigisse Nokia mobiiltelefonidesse.
Google tähistas aastal 2017 oma 19. sünnipäeva "ussimängu" üllatusmuna peitmisega otsingusse.
Ussimäng on Tetrise kõrval üks levinumaid algajate programmeerimisprojekte.
Larp
Ülevaade
Mängijate arv on väikeste mängude puhul 10–20 kanti. Eestis võib pidada suureks mängu, mil on 100 või rohkem osalejat. Maailmas korraldatakse ka festivalilaadseid mänge, milles osalejate arv võib küündida mitme tuhandeni ja mille korraldustoimkonnad võivad ulatuda sadakonna kanti.
Larbil osalejad jagunevad traditsiooniliselt mängijateks (PC – player character) ja abimängijateks (NPC – non-player character). Kui mängijad saavad täielikult keskenduda oma rollis tegutsemisele ja eesmärkide elluviimisele, siis abimängijatel on tihti kindel mängu loo kulgemist puudutav eesmärk ja nende teod on mängujuhtide poolt rohkem ette määratud.
Mängimise põhjused varieeruvad mänguti ja inimesiti. Selleks võib olla soov kogeda kindlat ajaloolist või väljamõeldud keskkonda, eri karakterite mängimine, õudus- või põnevusmoment, võitlusest ja võistlusest saadav nauding, vaheldus argipäevale, teistmoodi sotsiaalne suhtlus või muu põhjus.
Larbi ajalugu
Larbil pole kindlat tekkeaega. Selle mõtlesid üksteisest sõltumatult välja Põhja-Ameerika, Euroopa ja Austraalia entusiastid. Neid entusiaste ühendasid kogemused žanrikirjanduse ja jutustavate rollimängudega ning soov sarnast atmosfääri reaalsuses kogeda. Lisaks laua taga mängitavatele rollimängudele on larbi eelkäijateks laste ettekujutusmängud, mänguvõitlus, teemapeod, rollimängulised simulatsioonid, commedia dell’arte, improvisatsiooniline teater, psühholoogiline draama, sõjaväesimulatsioonid ja ajaloolise taaskehastamise rühmitused.
Vanim teadaolev larbigrupp on Dagorhir, mis asutati USA-s 1977. aastal, keskendub fantaasialahingutele. 1980.–1990. aastatel toimusid esimesed larbid ka Suurbritannias, Austraalias, Saksamaal, Venemaal ja Skandinaavias.
Larbi ajalugu Eestis
Eesti esimene larp korraldati rollimängu "Dungeons & Dragons" mängijate postiloendi liikmete poolt aastal 1999 Paldiski lähedal endise sõjaväeosa territooriumil suuresti eksperimendina, võttes eeskuju Lääne traditsioonidest. Algas "Uue Ilma" sari, mis kestis järgmise viie aasta vältel, kokku 18 mängu jagu.
Enne aastat 1999 toimus larbisarnaseid üritusi ka varem: on esile toodud EÜE rühmades mängitud ürginimeste mängu aastal 1988 ning Sigtuna põhulinnuse vallutamist ja põletamist aastal 1992.
Aastal 2000 avati mängude korraldamiseks ja väljakuulutamiseks veebileht larp.ee (tegutses aastani 2010) ning asutati MTÜ Eesti Rollimängijate Selts, mis formaalselt tegutses aastani 2012. Sel aastal toimus kokku 5 mängu.
Aastatel 2004–2012 eksisteeris Tartus rollimängijate selts Kivitsõõr, mille raames tegutses avatud noortekeskus Urg endises Pargi tänava varjendi ruumides. Urg suleti aastal 2009 seoses kahjuliku hallitusseenega. Aastal 2004 toimus kokku 20 larpi.
Aastal 2012 avati Tartus endises Greifi trükikojas Uru noortekeskuse ideest kantuna rollimängijate kooskäimiskoht Nurg, kus korraldati kokkusaamisi, lauamängu- ja filmiõhtuid.
Larbi piirkondlikud suunad
Kuigi Skandinaavia larbitraditsioon kujunes enamjaolt riigiti sõltumatult, on piirkonnas märkimisväärseid sarnasusi ja sealne mängulaad erineb suuresti inglise- ja saksakeelsetest larpidest. Kõige ilmsemad erinevused on Skandinaavia larbi skeptilisus mängureeglite suhtes ning kalduvus vältida võitlust ja maagiat, mida nähakse pigem lisaväärtuse kui larbi kohustusliku osana. Samuti pööratakse suurt rõhku immersioonile ehk sisseelamist hõlbustavale keskkonnale, kus välditakse anakronisme ja mänguväliseid elemente (näiteks autod ja asfaltteed ajaloolises või fantaasiamängus). Mängu taust ja rollid võivad olla korraldajate koostatud või osalejate välja pakutud, tavaliselt aga valmivad poolte koostöös. Jutustavate rollimängude stiilis rollilehti enamasti ei kasutata.
Läti larpide maailmu kujundavad peamiselt konkreetsed mängujuhid või väikesed seltskonnad, kellele meeldib kirjutada detailseid maailmakirjeldusi põhjaliku geograafilise, ajaloolise ja kultuurilise taustaga. Mängude realistlikumaks muutmiseks ja rollimängu hõlbustamiseks sisaldavad reeglid ka sotsiaalseid süsteeme, mängumaailma majandust, religioone ning maagia-, alkeemia- ja võitlussüsteeme. Need süsteemid võivad mänguti ja rühmiti erineda, kuid sarnanevad jutustavate rollimängude või arvutimängudega. Iga projekt kasutab pisut erinevaid tegelase arengu, klasside ja elupunktide süsteeme.
Venemaa larbiskeene on laia žanrivaliku ja paljude mängustiilidega ilmselt maailma suurim ja vaheldusrikkaim. Nüüdseks on mängijaid hinnanguliselt 50 000 – 100 000. Suurimatel mängudel käib üle 1000 osaleja, aga tavalised on ka väiksemad mängud (50–200 osalejat).
Tänapäeval on larp mitmel pool maailmas laialt levinud hobitegevus. Kasumit taotlevad firmad korraldavad tuhandete osalejatega mänge. Peamiselt larbi jaoks mõeldud kostüümide, turviste ja pehmendatud relvade valmistamine ja müük moodustab omaette tööstuse.
Larbi mänguformaat
Mängud võib oma rõhuasetuse ja tegevustiku struktuuri alusel jagada alamžanriteks, millest ilmekamad võiks olla seikluslarp, intriigilarp, lahingularp, olustikularp ja eksperimentaalne larp.
Intriigilarbil kohtuvad reeglina konfliktsete avalike ja salajaste motiividega tegelased, kes püüavad tekkivatele probleemidele rollist lähtuvaid lahendusi leida. Sellistel mängudel ei ole põhirõhk võitlusel, vaid pigem suhtlusel ning toimunu põhjuste väljaselgitamisel.
Lahingularbi puhul on rõhuasetus sportlikul võitlusel ohutute relvadega. Mängijad jagunevad või jaotatakse eri leeridesse ning püütakse ühe või mitme lahinguülesande raames selgitada võitev pool. Lahingularbid on reeglina suured ning rolliväline suhtlus on neis levinum. Eestis on lahingularpe korraldatud Kassinurme linnamäel, näiteks Jüriöö ülestõusu ainetel.
Olustikularp keskendub rolli sisseelamisele ning sellel võib puududa kandev intriig. Mängijad naudivad puhkust oma sotsiaalsest rollist ning narratiiv võib piirduda heinateoga 1930ndatel või rahuliku õhtuga I maailmasõja kaevikus.
Eksperimentaalse larbi puhul on ühiseks jooneks mängujuhtide ja mängijate huvi katsetada midagi senisest erinevat ning avatus kõikvõimalikele narratiividele, mängumaailmadele, reeglitele või metatehnikatele.
Larbi reeglid
Üldkehtivat reeglikoodeksit ei ole, sest tihti kirjutab iga korraldaja vajalikud reeglid ise kokku või kohandab mõned olemasolevad. Reeglite tüüp sõltub mängu iseloomust ja mängujuhi eesmärkidest. Kui ajalooline olustikumäng võib toimuda sisuliselt reegliteta, siis mängijate omavahelisele võitlusele ülesehitatud fantaasiamäng võib teinekord kasutada kümneid lehekülgi oskusi, loitse ja seisundeid.
Reaalse maailma ohuolukordade eristamiseks mängusituatsioonidest on sageli kasutusel stopp-reegel, mis sätestab sõna "stopp" eritähenduse: kõik selle kuuljad peavad katkestama parajasti toimuva ning tihti ka ühele põlvele laskuma.
Larbietiketi kohaselt ei tohiks mängija oma tegelase eesmärkide edendamiseks kasutada mänguväliseid teadmisi, mida tema tegelane ei tea. Seda seetõttu, et ükski mängija ei tohiks mängida selleks et "võita". Analoogselt on reeglite jälgimine mängijate eneste kohustus. Süsteemseid reeglite eirajaid võib tabada kogukondlik sotsiaalne stigma.
Tütarettevõte
Tütarettevõte on ettevõte, mille tegevust kontrollib teine ettevõte, mida nimetatakse emaettevõtteks.
Miina Härma Gümnaasiumi segakoor
Miina Härma Gümnaasiumi segakoor on Tartu Miina Härma Gümnaasiumi 10.–12. klassi õpilastest koosnev segakoor.
Koori dirigendid on Kadri Leppoja ja Markus Leppoja. Hääleseadja on Viviane Kallaste.
2006. aastal esitas koor Tõnu Kaljuste juhatusel koos Vanemuise sümfooniaorkestriga Ludwig van Beethoveni suurvormi "Missa C-duur", mis nimetati Eesti Kooriühingu poolt aasta teoks. Lisaks pälvis koor samal aastal Eesti Kooriühingu aasta koori aunimetuse, millega seoses anti koorile võimalus paluda ühel eesti heliloojal kirjutada koori jaoks uudisteos. Välja valiti Olav Ehala, kelle Leelo Tungla sõnadele kirjutatud teos "Uuesti, uuesti" kõlas esimest korda Miina Härma Gümnaasiumi 110. aastapäeva kontsertaktusel 14. oktoobril 2016 Vanemuise kontserdimajas.
Aavo Pikkuus
thumb|Aavo Pikkuus 1977. aastal Aavo Pikkuus (sündinud 23. novembril 1954 Kaperal) on endine eesti jalgrattasportlane, maailmameister (1977) ja olümpiavõitja (1976) meeskonnasõidus.
Aastatel 1972–1981 kuulus Pikkuus Nõukogude Liidu koondisse. 1976. aasta Montréali olümpiamängudel võitis ta 102,5 km meeskonnasõidus Nõukogude Liidu meeskonnas kuldmedali (võistkonnakaaslased olid Anatoli Tšukanov, Valeri Tšaplõgin ja Vladimir Kaminski, sõidu keskmine kiirus 47,7 km/h). Ühisstardiga grupisõidus (180 km, 134 osavõtjat) tuli Pikkuus 44. kohale ajaga 4.54.49, Tšaplõgin oli temast pisut eespool (39.).
Maailmameistrivõistlustel on Aavo Pikkuus võitnud 100 km meeskonnasõidus 1977. aastal kuld- ning 1975. ja 1978. aastal hõbemedali.
1977. aastal võitis Pikkuus esikoha Rahutuuril. NSV Liidu meistrivõistlustel võitis Pikkuus aastatel 1974–1981 mitmepäeva-, kriteeriumi-, paaris-, meeskonna-, treki- ja eraldistardist sõidus kokku 19 medalit: 12 kuld-, 4 hõbe- ja 3 pronksmedalit.
Eesti NSV meistriks on ta tulnud 9 korda. Aastatel 1974–1978 tunnistati Aavo Pikkuus Eesti parimaks sportlaseks.
Tippsportlase karjääri lõppedes oli Pikkuus edukas ka autorallis – näiteks 1983. aastal võideti koos Lehar Linnoga Saaremaa Ralli.
Bruno Aleksander Linneberg
Bruno-Aleksander Linneberg VR II/3 (14. september 1899 Tallinn – 31. jaanuar 1964 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1938).
1939–1940 oli ta Merejõudude Staabi ülem.
Isiklikku
Tema vend oli mereväelane Kurt-Arved Linneberg.
Kabuli jõgi
Kabuli jõgi (puštu د کابل درياب (de Kābul Daryāb), dari کابل، درياى (Daryā-ye Kābul)) algab Hindukuši kagunõlvult. Murrab kuristikes läbi mitme aheliku ja läbib vahepeal laiemaid mägedevahelisi nõgusid, millest olulisemad on Kabuli, Jalālābādi ja Peshawari juures. Suubub paremalt Indusesse.
Paide piiramine (1560)
Paide piiramine toimus 1560. aasta septembris ja oktoobris Liivi sõja ajal. Moskva tsaaririigi vägedel ei õnnestunud Paide ordulinnust vallutada.
Eellugu
Moskva tsaaririigi väed olid 1560. aasta suvel piiranud ja vallutanud Viljandi ordulinnuse ning vangistanud seal endise ordumeistri Wilhelm von Fürstenbergi. Pärast seda jagas Moskva oma väed kolme ossa: ühe saatis Võnnu (Cēsis) ja Volmari (Valmiera) alla, teise Paide alla ja kolmanda Läänemaale, mis läks sealt edasi Harjumaale ja Tallinna alla ning osales Jeruusalemma mäe lahingus.
Piiramine
Moskva väesalk asus Paidet piirama septembris.
Johann Renneri andmeil tulistasid venelased 7. septembril Paide all terve päeva. 13. septembril jõudsid pärale venelaste rasked suurtükid, millest anti linnusele tuld ja hävitati müürist umbes 60 sülda. Seepeale jooksid piirajad linnusele tormi ja püüdsid redelitega müüridele tõusta. Linnuse kaitsjad aga sundisid ägeda tulistamisega venelased taganema. Linnuse kaitsjad asusid vaenlaste taganedes lõhutud müüre taastama. Renneri sõnul osalesid taastamisel sakslased ja mittesakslased, noored ja vanad, naised ja neitsid.
Daugavgrīvas (Dünamündes) asunud ordumeister Gotthard Kettler pidas plaani linnus vabastada, kuid ei suutnud koguda vajalikke vägesid.
Kui Paidet oli juba mõnda aega piiratud ja rünnatud, mõtles linnuse valitseja Caspar von Oldenbockum välja plaani venelaste löömiseks. Ta lasi kõik kahurid linnuseväravate juurde vedada ja pistis seejärel kübara välja. Piirajad arvasid, et see on alistumismärguanne. Venelased saatsid ühe väesalga koos mitme ülemaga linnusesse. Kui nad olid eeslinnusesse jõudnud, suleti väravad ja avati nende pihta tuli, hukkunuid oli mitusada. Seepeale lõpetasid Moskva väed linnuse piiramise ja rüüstasid Järvamaa alasid. Maha põletati Türi-Alliku mõis ja ümberkaudsed külad.
Moskva väed piirasid linnust viis nädalat.
Renneri andmeil hukkus Paide piiramisel 5000 Vene sõdurit. Venelased olid linnusesse lasknud 43 suurt kivikuuli ja mitu tuhat väiksemat, millest 2500 viidi Tallinna.
Peipija
Peipija (vene Пейпия, vadja Peipiä) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Nežnovo vallas. Küla asub Kopanitsõ järve põhjakaldal Soome lahe ranniku lähedal.
Kopanitsõ järvest voolab välja Peipija oja, kus leidub ebapärlikarpi.
Martin Villig
pisi|Martin Villig (2021)
Martin Villig (sündinud 4. detsembril 1978 Tallinnas) on Eesti ettevõtja, tehnoloogiaettevõtte Bolt kaasasutaja ning Garage48, Astuajate Seltsi, Heateo Haridusfondi, Jõhvi Tehnoloogiakooli kui ka Elav Tänav kaasasutaja.
Pommitaja
Pommituslennukeid hakati arendama enne esimest maailmasõda. Maailma esimese pommirünnaku lennukilt korraldas Itaalia Liibüas 1. novembril 1911 Itaalia-Türgi sõja ajal. Selleks kasutati harilikku lennukit, mis ei olnud pommide viskamiseks kohandatud.
Martin Villig
Haridus
Martin Villig alustas kooliteed 1986. aastal Tallinna 21. Keskkoolis.
Pommitaja
Esimest korda kasutati lennukit pommitamiseks Esimeses Balkani sõjas, kui Bulgaaria ohvitser Hristo Toprakčiev soovitas lennukist käsigranaate Türgi positsioonidele visata. Kapten Simeon Petrov kohandas esimesed lennukid, mis olid ette nähtud granaatide ja teiste lõhkekehade paigaldamiseks lennukisse ning nende allaheitmiseks sealt. Selliseid lennukeid võibki pidada esimesteks pommitajateks. Esimene õhurünnak, kus pommitamiseks kohandatud lennukeid kasutati, toimus 16. oktoobril 1912, kui lenduri abiline Prodan Tarakčiev viskas kaks pommi Edirne lähedal asuvale Karaagaci raudteejaamale lennukist Albatros F II, mida piloteeris Radul Milkov. Üks niisugune allaheidetud pomm, kaaluga 6 kg, tekitas plahvatuskohas u 4–5 meetri laiuse ja 1 m sügavuse lehtri. Kasutatud lennukite koodnimi oli Čataldža, Türgi linna Çatalca järgi. Bulgaarias ehitati selliseid pommituslennukeid Esimese maailmasõja lõpuni. Lennuki joonised müüdi ka Saksamaale, kus neid samuti ehitati.
Martin Villig
Haridus
1990. aastal Saaremaale kolimise järel jätkas kooliteed Saaremaa Ühisgümnaasiumis.
1994. aastal astus Kuressaare Gümnaasiumi majanduskallakuga klassi (klassijuhataja Toomas Takkis).
Pommitaja
Esimene neljamootoriline pommituslennuk Venemaal oli 1914. aastal ehitatud Ilja Muromets.
Martin Villig
Haridus
1997. aastal võitis Eesti esimese Äriolümpiaadi ja seejärel astus EBSi rahvusvahelise ärijuhtimise erialale (BA), mille lõpetas 2001. aastal.
Karjäär
Martin Villig oli ettevõtlik juba Kuressaare Gümnaasiumi perioodil, andes välja eraalgatuslikku koolilehte, korraldades koolipidusid ja disainides ettevõtetele kodulehti.
1998. aastal asutas Martin veebidisaini firma Zero Media, millega liitus Priit Vaikmaa samal aastal loodud Eesti esimene internetiportaal XXL.ee.
1999. aasta suvel ostis Tallinna börsil noteeritud tehnoloogiaettevõte AS PCT Martini ettevõtte ja kogu kontsern keskendus internetiärile, ettevõtte nimeks sai XXL.EE AS. 1999–2001 tegutses Villig XXL.EE AS direktorina juhtides tarkvaraarenduse ärisuunda Eestis, Lätis ja Leedus.
2001–2005 oli Tallinna börsi ja Eesti Väärtpaberite Keskdepositooriumi e-teenuste valdkonnajuht, kus ta osales kogumispensioni ehk II pensionisamba registri ja portaali Pensionikeskus.ee käivitamisel.
2005–2007 Skype Web Backendi tiimijuht, mis tegeles Skype iseteeninduskeskkonna ja maksesüsteemide arendamisega.
2007–2012 tegutses Villig mitmes idufirmas (CSA Partners, Inkspin1, Eqvilibria, Modera) ning oli 2013–2014 Fortumo strateegiliste projektide juht.
Alates 2013. aastast on ta Bolti (algse nimega Taxify) kaasasutaja ja juhatuse liige.
Astelrai
Astelrai (Dasyatis) on astelrailiste seltsi astelrailaste sugukonda kalade perekond.
Martin Villig
Ühiskondlik tegevus
2004–2009 JCI Estonia, Toompea Koja liige. 2006. aastal Tallinnas toimunud JCI Euroopa konverentsi veebidirektor.
Astelrai
Astelraisid on teada ligi 40 liiki. Tuntuimad liigid on harilik astelrai ehk merikass ja ameerika astelrai.
Astelraid elavad peamiselt troopilistes ja subtroopilistes meredes. Nad on põhjaelulised kalad.
Martin Villig
Ühiskondlik tegevus
2009 MTÜ Asutajate Selts kaasasutaja ja president aastal 2020–2021.
Astelrai
Nende pikkus ulatub 2,5 m-ni. Laius võib ulatuda 1,5 m-ni.
Martin Villig
Ühiskondlik tegevus
2010 Garage48 Sihtasutuse kaasasutaja ja nõukogu liige. Garage48 korraldab 48-tunniseid häkatone Eestis ja paljudes Euroopa ning Aafrika riikides.
Astelrai
Astelraisid iseloomustab pikk piitsakujuline sabauim, millel paikneb mürginääret sisaldav astel, millest nad ka nime on saanud. Saba võib moodustada kala pikkusest kuni 60%.
Kõik astelraid on munaspoegijad. Munadest kooruvad hästi väljaarenenud noorkalad. Emaihus arenevad looted saavad munarebust toitumise kõrval veel erilist valgurikast vedelikku, mis meenutab piima. Seda eritavad emaka seinal olevad erilised jätked. Nende jätkete kimbud tungivad loodete hingatsitesse ja toitevedelik satub otse seedekulglasse.
Martin Villig
Ühiskondlik tegevus
2018 Heateo Haridusfondi kaasasutaja koos Taavet Hinrikusega. Haridusfond on 3 miljoni eurose mahuga innovaatilisi haridusalgatusi toetav filantroopiafond.
2019–2020 Euroopa Innovatsiooninõukogu liige.
2020 Jõhvi Tehnoloogiakool, MTÜ Tulevikuharidus nõukogu liige
2021 MTÜ Elav Tänav nõukogu liige. Martin on aktiivne jalgrattakasutaja tänapäevase linnaruumi eestkõneleja.
Isiklikku
Tema vend on Markus Villig.
Tema tütar on Eesti sisulooja ja filmimonteerija Victoria Villig.
Gilgiti jõgi
Gilgit on jõgi Aasias Kashmiris.
Algab Hindukuši mägedest. Voolab sügavas orus Karakorami jalamil. Suubub parempoolse lisajõena Indusesse. Jõe ääres on Gilgiti linn.
Barrel
thumb|Barrelilised õlitünnid Barrel (inglise keeles 'tünn', 'vaat') on vedelike mittesüsteemne mahuühik.
Märgpiire
thumb|right|300px|Märgpiire on b+c+d. a on pind vedeliku ja gaasilise keskkonna vahel ning teda ei loeta märgpiirde osaks Märgpiire ehk märgperimeeter on voolava vedeliku kokkupuutejoon voolu ristlõike liikumatu piirdega (elavlõige), v.a vabapind (pind vedeliku ja gaasilise keskkonna vahel). Selleks piirdeks võib olla voolusäng või ka seisev vedelik.
Barrel
Barreli suurus ei ole üheselt määratletud. Tavaliselt jääb barreli suurus vahemikku 26–52 gallonit ehk 100–200 liitrit. Sagedamini kasutatakse naftabarrelit, mille suurus on 158,987 l, ja puistainebarrelit, mille suurus on 115,627 l. Näiteks jõhvikabarreli suurus on 95,47 l. Portlandtsemendibarrel on 4 kuupjalga ehk 113,3 l, suhkrubarrel 5 kuupjalga ehk 141,6 l, rukkibarrel 3 buššelit ehk 105,7 liitrit.
Barrelit kasutatakse tavaliselt koos galloniga. Ka galloni suurus ei ole määratletud. Näiteks naftatööstuses võrdub 1 barrel 42 galloniga, aga puistainete korral 26,25 galloniga, sest nafta ja puistainete jaoks kasutatakse erinevat gallonit.
Barrelit lühendatakse bbl. Oletatavasti on b kahekordne mitmuse rõhutamiseks (1 bl, 2 bbl). Samuti on võimalik, et teine b on lisatud selleks, et vältida segiajamist paberirullidega, mille lühend on bl (sõnast bale).
Tänapäeval kasutatakse barreleid peamiselt USA-s.
On väidetud, et bbl tuleb sõnadest blue barrel ('sinine barrel'), sest USA naftatootja Standard Oil olevat naftat müünud 1 barreli suurustes sinistes tünnides. See kuulujutt on ilmselt vale, sest Standard Oil asutati 1870, kuid lühendit bbl on kasutatud juba 18. sajandi lõpus.
Ajalooliselt on tuhandet barrelit tähistatud Mbbl (ladina sõnast mille, mis tähendab 1000) ja miljonit barrelit MMbbl (tuhat tuhandet). See on aga vastuolus SI-süsteemi eesliidetega, mille järgi M tähendab miljonit (kreeka sõnast μεγα). Seetõttu väljaspool naftatööstust tähistab Mbbl pigem miljonit barrelit kui tuhandet.
Vooluristlõige
Vooluristlõige ehk elavlõige on hüdrotehnikas voolu lõikav pind, mis asetseb voolujoonega risti. Sellest jääb välja nn surnud ala, kus vedelik ei liigu.
MILNET
MILNET (Military Network) oli osa ARPANETist, mis tegeles Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi salastamata võrguliiklusega.
MILNET eraldus ARPANETist 1983. aastal: ARPANET jäi tööle akadeemiliseks kasutamiseks, kuid ühendus MILNETiga katkestati turvalisuse eesmärkidel.
Eumenes II
pisi|Eumenes II kujutisega Pergamoni münt Eumenes II Soter (umbes 221 eKr – umbes 159 eKr) oli Pergamoni kuningas umbes 197 eKr – umbes 159 eKr.
Füüsikaline suurus
Füüsikaline suurus on füüsikalise objekti mõõdetav omadus või olek, mida saab matemaatiliselt tõlgendada suurusena ning mis võimaldab antud objekti tähise ja mõõtühiku abil arvuliselt kirjeldada. Näiteks mõõtes mingi keha massiks 13 kg on 13 füüsikalise suuruse – massi – arvväärtus ja kg mõõtühik, milles massi mõõdeti.
Füüsikalised suurused on näiteks skalaarsed suurused, vektorsuurused või üldiselt tensorsuurused.
Suurust väljendatakse selle arvväärtuse ja mõõtühiku korrutisena. Kuigi mõõtmisel saadakse suuruste väärtuseks alati ratsionaalarvud, vaadeldakse füüsikateooriates suurusi tavaliselt reaalarvulistena.
Ühikud
Üldiselt eelistatakse ja eeldatakse tänapäeval SI-süsteemi ühikute kasutamist nende laialt levinud rakendatavuse ja hõlpsa kasutuse tõttu.
Dimensioonid
Dimensiooni mõiste füüsikas võttis esimesena kasutusele Joseph Fourier 1822. aastal. Tava kohaselt rühmitatakse füüsikalised suurused dimensioonide alusel vastavalt põhisuurustele, millel igaühel on oma dimensioon.
Põhisuurused
Põhisuurusteks on suurused mis on looduses eristatavad ja mida ei saa avaldada läbi teiste suuruste. Seega saab kõiki teisi suurusi esitada erinevate põhisuuruste kombinatsioonidena. Seitse põhisuurust on loetletud Rahvusvahelises suuruste süsteemis (ISQ) ja neile vastavad SI-süsteemi ühikud.
Tõrva
Tõrva on linn Lõuna-Eestis, Tõrva valla keskus. Tõrva asub Valga maakonna keskosas Õhne jõe ääres, maakonnakeskusest Valga linnast 30 kilomeetrit põhjas. Tõrva on üks Valga maakonna kolmest suuremast keskusest Valga ja Otepää kõrval.
20. sajandi alguses oli Tõrva Helme ja Patküla valla keskus. Kahe valla piir jooksis Tõrva asulas mööda Õhne jõge. Siseminister Kaarel Eenpalu 31. märtsi 1921 määrusega lahutati Tõrva alev Patküla ja Helme vallast. Esimeseks Tõrva alevivanemaks valiti kaheks aastaks Tõrva gümnaasiumi juhataja Madis Reisenbuk. 2. juulil 1926 anti Tõrva alevile linnaõigused, kuid majanduslikel kaalutlustel lasti see aasta veel alevina lõpetada. Esimesed Tõrva linnavolikogu valimised toimusid 8. ja 9. jaanuaril 1927. Esimeseks Tõrva linnapeaks valiti senine alevivanem Voldemar Adamson.
Kerstovo
Kerstova külas elasid vadjalased, kes rääkisid läänevadja murrakut.
Tõrva
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus sai Tõrvast vallasisene linn, Tõrva valla keskus.
Kerstovo
Külas asub murdkivikarjäär ja 1870 ehitatud Nikolai kirik. Kiriku lähedal asub Teise maailmasõja aegne vennashaud. Kerstovas asus Saksa okupatsiooni ajal Kerestowo koonduslaager (KZ Kerestowo), mis alustas tegevust 15. septembril 1943 ja tegutses nähtavasti kuni rinde üleminekuni umbes 3. veebruaril 1944.
Iława maakond
Iława maakond on maakond Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas.
Haldus
Maakond loodi 1999. aasta haldusreformi käigus.
Maakonna halduskeskus on Iława linn.
Tõrva
Nimi
Tõrva nimi hääldub teises vältes.
Iława maakond
Haldus
Maakond on seitse kohaliku omavalitsuse üksust (valda):
Tõrva
Nimi
Nime päritolu ei ole selge. See võib viidata endisaegsele tõrvapõletamisele piirkonnas või olla tuletatud 19. sajandi alguses Patküla mõisa alal esinenud perekonnanimest Törwas.
Konserv
pisi| Konserv on õhukindlas pakendis (klaaspurk, plekktoos jne) hoidistatud ehk kauasäilivaks muudetud toiduaine.
Tõrva
Pinnamood
pisi|[[Õhne jõgi Tõrva Gümnaasiumi pargis]] Tõrva linna ümbrus on liigestatud Õhne jõe ja selle lisajõgede orgudest. Mitmel pool, nagu näiteks Tikste ürgorus, paljanduvad orgude nõlvade aluspõhja liivakivid. Tõrva linnas asub Vanamõisa järv, mille kaldal on Baltimaade kõrgeim vettehüppetorn (11 meetrit). Linnas asub ka Riiska järv, mis paikneb Riiska linnaosa läheduses. Mõlema järve ääres on ametlikud suplusrannad. Lisaks asuvad linna piirides või vahetus läheduses veel Tõrva veskijärv, Tikste ja Pokardi paisjärv. Järvede paigutus ja paljusus ajendasid Tõrva kooliõpetajat ja kultuuritegelast Eevi-Eve Vallistet pakkuma Tõrva tunnuslauseks 2006. aastal "Tõrva – Kodu järvede keskel".
Konserv
Konservi pikaajaline säilimine tagatakse toiduainete riknemist põhjustavate hallitus- ja pärmseente ning bakterite hävitamisega kuumtöötlemise (pastöörimine, steriliseerimine) abil.
Tõrva
Pinnamood
Linna läbiva käänulise ja kohati kõrgete liivakallastega Õhne jõe suurimad lisajõed on Helme ja Jõku. Helme jõgi suubub Õhne jõkke Helme ordulinnuse juures. Õhne jõgi on kantud Jeti–Kiinimäe tee Koorküla sillast Leebiku sillani lõheliste kudemis- ja elupaikade nimistusse.
Tõrva linnas laiub ka Keisripalu looduskaitseala, Tikste maastikukaitseala asub Tõrva linnas ja Kirikukülas (Pokardis). Kaitseala eesmärk on Tikste ürgoru, paljandite ja neid ümbritseva ala maastikuilme säilitamine ja tutvustamine. Ürgse loodusega paigast viib läbi ka matkajate seas populaarne terviserada.
Kaitsealuseid parke on Tõrva linnas kaks – Tõrva Gümnaasiumi metsapark ja Araku tänaval asuv Tõrva dendropark.
Turism ja meelelahutus
Pikima staažiga meelelahutusasutus on Tõrvas 2011. aastal uksed avanud Pubi Juudas. Pubis toimuvad peamiselt kontserdid ja muud muusikaüritused, kuid ka populaarteaduslikud loengud, joogikoolitused, filmiõhtud ning lauajalgpalli-, noolemängu- ja mälumänguturniirid.
Konserv
Konservid võivad sisaldada ka vürtse ja konservante (keedusool, äädikhape, bensoehape jpt).
Tõrva
Linna maamärgid
Linna lõunaservas asub Tõrva linnamägi (rahvasuus Lipumägi või Lipukas), mis arvatakse olevat olnud 12.–13. sajandi Lõuna-Sakalamaa Alistekunde kihelkonna üks tähtsamaid sõjalisi keskusi. Eesti linnuste hulgas paistab Tõrva linnamägi silma nii suuruse kui ka ehituse keerukusega ning seda on võrreldud Äntu linnuse, Neeruti Sadulamäe ja Iru linnamäega. Tänapäeval on linnamägi enamjaolt kaetud metsaga.
Konserv
Konserve valmistatakse puu- ja köögiviljadest, marjadest, lihast ning kalast.
Tõrva
Kultuur
Tõrva piirkonna kultuurielu esimeseks teadaolevaks keskuseks kujunes 1892. aastal asutatud Tõrva Priitahtlik Pritsumeeste Selts. Toonase seltsi asutatud kultuurikeskus asus tänapäeva Tõrva linna keskmes paikneva Sõpruse pargi territooriumil ja sellest on alles jäänud vaid aimatav vundament.
Tõrva kultuurimaja
Tänapäeval asub Tõrva kultuurimaja aadressil Männiku 5. Kultuurimajaga samas hoones tegutseb ka Tõrva Linnaraamatukogu, mis avati 1909. aastal. Kultuurimaja haldab ka Tõrva linnamäele rajatud peopaika nimega Tantsumägi, kus on aset leidnud kontserdid, tantsuõhtud, jaaniõhtud ja vabaõhuetendused. 2013. aastal süüdati Tantsumäel asuv kaarlava ning ehitis hävis. Tänapäeval on tantsuplats ja vundament taastatud ning kontsertide korraldamiseks kasutatakse mobiilset lava. Tõrva kesklinna ja Tantsumäge ühendab kohaliku arhitekti Endla Raime kavandatud kaarsild.
Tõrva kirik-kammersaal
Aastatel 1903–1905 Venemaa õigeusu kiriku koosseisu kuulunud kirikuna Tõrva linna ehitatud hoonet haldab 1997. aastast Sihtasutus Tõrva Kirik-Kammersaal. Hoone kuulub EELK Helme Maarja kogudusele. 1997. aastal sõlmis sihtasutus koostöölepingu Eesti Kontserdiga. Kirik-kammersaalis toimuvad näitused, kontserdid, loengud, aktused, rahvakalendri tähtpäevade tähistamised, jumalateenistused, vastuvõtud, konverentsid, abielu sõlmimise tseremooniad ja ristimised. Aastas külastab Tõrva Kirik-Kammersaali umbes 6000–7000 inimest.
Kino
Tõrva kesklinnas tegutseb kino Koit, mis valmis stalinistlikus stiilis 1953. aastal ja tegutses järjepidevalt 2004. aastani. 2014. aastal ostis selle Tõrva Linnavalitsus. Alates 2019. aastast on kinohoone seest renoveeritud ja digitehnikaga varustatud. Kinol on olemas 3D filmide näitamise võimekus ning seda on võimalik rentida ka eraüritusteks. Tõrva kino haldavad MTÜ Tõrva Kinosõprade Selts ja Tõrva Vallavalitsus.vasakul|pisi|Tõrva kino "Koit"
Teater
Tõrva Gümnaasiumis tegutsenud kooliteatri asutas Arnold Jakobson. Hiljem on kooliteatrit juhendanud Eevi-Eve Valliste ning 2010. aastal loodi Külli Alumäe eestvedamisel Tõrva Gümnaasiumis näitetrupp Hingevärvid, mis tegutseb ka 2022. aasta seisuga.
Teatrivaldkonnas on Tõrvast laiema tuntuseni jõudnud Vanemuise teatri näitleja Lembit Eelmäe, kelle tuntuimaks rolliks jäi Põrgupõhja Jürka lavastuses "Põrgupõhja uus Va­na­pa­ga­n". Samuti Endla teatri näitleja Malle Treial. Teatrikooli on jõudnud Liia Kanemägi-Jõerand, Aarne Soro, Salme Sepa pojatütar Adeele Jaago ja 2020. aasta Panso preemia pälvinud Hardo Adamson.
Muusika
Linnas tegutseb Tõrva Muusikakool, millega liitus 2015. aastal Tõrva laulustuudio. 1995. aastal loodud laulustuudiot on juhendanud õpetajad Maie Kala ja Novella Hanson. Laulustuudio neidudekoor võitis 2009. aastal ETV saate "Laululahing". Tõrva laulustuudios on õppinud Gertu Pabbo, kes saavutas 2015. aasta suurvõistlusel "Eesti otsib superstaari" teise koha.
Tõrvast on oma karjääri alustanud ka metsosopran Monika-Evelin Liiv ja rahvusooperi Estonia solist ja RAMis laulnud tenor Urmas Põldma. Tõrvast on pärit ka Voldemar Kuslap, kes töötas 1957–1959 Tõrva kultuurimajas.
Kooridest on tuntumad ligi 60 aastat tegutsenud Tõrva naiskoor Heli ja Tõrva meesansambel, mis tähistas 2018. aastal 50. tegevusaastat.
Kultuuripreemia
2019. aastast on Tõrvas välja antud Tõrva valla kultuuripreemiat, mis kandis enne omavalitsuste ühinemist nime "Mari Kulli nimeline kultuuripreemia" (2008–2018). Tõrva valla kultuuripreemia laureaadid on Elmar Orav (2019), Thea Leitmaa (2020) ja Laine Vettik (2021).pisi|Tõrva Tule Öö festival Veskijärve kaldal. Foto autor: Kert Kõivik
Iława maakond
Haldus
Maavanem (starosta) on Ryszard Zabłotny.
Tõrva
Kultuuriüritused
2017. aastast toimuvad iga-aastased ja mitu päeva kestvad Tõrva Tule-Päevad, mille raames leiavad linna territooriumil aset mitmed kontserdid, laadad, rahvaspordiüritused, näitused ja näiteks kohaliku astronoomiaklubi korraldatud avalikud teleskoobivaatlused. Tõrva Tule-Päevad kulmineeruvad Tõrva Veskijärvel ja selle ümbruses aset leidvate Tulede ööga. 2019. aastal toimus Tõrva keskväljakul suurejooneline Verdi "Reekviemi" ettekanne, mille puhuks püstitati keskväljakule ajutises telk-kontserdisaal.
Iława maakond
Asustus
Maakonnas on viis linna:
Tõrva
Kultuuriüritused
1999. aastast on SA Tõrva Kirik-Kammersaali ja Ilmar Kõveriku korraldatud kultuuri- ja loodushariduspäevi "Las jääda ükski mets", mis seob omavahel kultuuri ja looduse läbi muusika, tantsu ja luuletuste.
Sport
Tõrva enimharrastatud spordialad on kergejõustik, orienteerumine, motosport, kelgutamine, suusatamine, jalgpall, võrkpall ja kettagolf.
Tõrva linnast on pärit odaviskaja Magnus Kirt (MM-hõbe ja EM-pronks), kes on Eesti odaviskerekordit uuendanud kokku viiel korral. Kirt valiti aastatel 2018 ja 2019 Eesti aasta meessportlaseks. Tõrvast on ka pärit odaviskaja Tanel Laanmäe, kes on 2015. aasta universiaadi kuldmedali omanik. Lisaks sellele on Laanmäe nimel mitmed juuniorite ja noorsooklassi Eesti rekordid odaviskes. Noor kergejõustikulootus ja noorteklasside rahvusrekordi omanik mitmevõistluses Romet Kivi valiti 2020. aasta Valgamaa kultuuripärliks. Lisaks on Tõrvat esindanud rahvusvahelistel tiitlivõistlustel odaviskajad Mirell Luik ja Marcella Liiv, kes on tulnud mitu korda Eesti meistriks ning esindanud Eestit rahvusvahelistel tiitlivõistlustel. Peamised noorte treeningurühmad kergejõustikus kuuluvad spordiklubi Viraaž alla, kus treeneritena tegutsevad Viljo Grauding ja Rein Mikk. Suurima võistlusena korraldatakse Tõrva-Helme kergejõustikupäeva olümpialastega, mis aastast 2015 kannab Peeter Kirti mälestusvõistluse nime. Traditsiooniline võistlus sai alguse 20. septembril 2008.
Varem on Tõrvas kuulsust kogunud kelgutamine. Peeter Kirdi eestvedamisel harrastati sportlikku kelgutamist aastast 1975. Kuna Tõrvas kelgurada puudus, treeniti ja võisteldi Lätis. Kirdi õpilastest tuntuimaks võib pidada Helen Novikovi, kes osales 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris ja 1998. aastal Naganos, saavutades vastavalt 19. ja 20. koha.
Jalgpalliklubina tegutseb Tõrva JK, kes mänginud ka Eesti II liigas. Klubis treenivad nii meeste kui ka noorte võistkonnad.
Võrkpallielu edendab 1987. aastast perekond Loormani eestvedamisel tegutsenud Tõrva Võrkpalliklubi. Kasvandikest kuulsaim on Eesti meister ja karikavõitja ning Baltimaade meister Mari Loorman. 2018. aastast esindab meeste võrkpalli ka Tõrva Pall, kes on võitnud medaleid nii Valga kui ka Viljandi maakonna liigades.pisi|Tõrva staadion|vasakulMotospordis on Tõrvale kuulsust toonud praegune vallavanem Maido Ruusmann, Janar Kadak, Ivo Sults ja Remee Raamets, kes kõik tulnud Baltimaade meistriks bagikrossis. Autorallis on olnud edukad Albert Veesaar, Karl Martin Volver ja Maico Tamm.
Rajatised
2021. aastal avati Tõrva linnas täielikult renoveeritud staadion, mis on üks omanäolisemaid Eestis. Staadion annab võimaluse tegeleda peaaegu kõikide kergejõustikualadega ning lisaks on staadionil kunstmurukattega jalgpalliväljak, mis võimaldab mängida jalgpalli aasta läbi. Multiväljakul saab edendada tennise-, korvpalli-, jalgpalli- kui ka võrkpallioskusi. Rajati ka staadionit ja suusaradu ühendav sild üle Õhne jõe. Suusarajad on osa Tõrva ümbruses looklevatest terviseradadest, mis nimetati 2017. aasta parimaks tervisespordirajaks.
2021. aastal sai Tõrva Gümnaasiumi spordikompleks (kuhu kuuluvad spordihoone, Tõrva Veemõnula, staadion-palliväljak, välijõulinnak ja seikluspark) EOK tunnustatud spordikeskuseks. Tõrva linnas Riiska linnaosas asub spordisaal, kus viib treeninguid läbi spordiklubi Viraaž.