cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konstanz
Ajalugu
1633. aastal piirasid Kolmekümneaastase sõja käigus linna rootslased.
Konstanz on krahv Ferdinand von Zeppelini sünnikoht.
Día
Día (kreeka Δíα, Ντία) on Kreekale kuuluv asustamata saar Kreeta meres 12 km kaugusel Kreeta rannikust Irákleio lähedal.
Saare pindala on umbes 12,5 ruutkilomeetrit. Saare pikkus on kuni kolm kilomeetrit ja laius kuni viis kilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 268 meetrit.
Konstanz
Ajalugu
Linnas asub Konstanzi Ülikool. Linna lähedal asub Mainau saar.
Día
Theseus peatus saarel pärast Knossosest põgenemist ja jättis Ariadne magavana saarele maha.
Nusa Penida
Nusa Penida on saar Indoneesias Bali saarest kagus. Kuulub Bali provintsi Klungkungi maakonda. Nusa Penida on umbes 20 kilomeetrit pikk ja 12 kilomeetrit lai. Pindala 203 km². Saarel on umbes 7000 elanikku.
Tuumajõud
pisi|300px|Sama protsessi, mis ülemisel joonisel väljendav diagramm, millel on kuvatud osakeste [[kvarkkoostis, et näidata kuidas fundamentaalne jõud – tugev vastasmõju tekitab tuumajõu Sirged jooned on kvargid, mitmevärvilised ringid gluuonid (tugeva vastasmõju kandjad). Virtuaalsed gluuonid, mis hoiavad koos prootonit, neutronit ja nende vahel "lendavat" piionit on selguse huvides jäetud joonistamata]]
Tuumajõud on kahe või enama nukleoni vahel mõjuv jõud, mis hoiab koos aatomituuma. Tuumajõud põhineb tugeval vastastikmõjul, olles selle teisene, oluliselt nõrgem väljendus (samamoodi nagu van der Waalsi jõud on elektromagnetilise vastasmõju teisene väljendus). Kuigi tuumajõud on tugevast vastastikmõjust palju nõrgem (kui palju?), on ta siiski elektromagnetilisest jõust umbes sada korda tugevam, mistõttu suudab tuumajõu tõmbejõud ületada tuuma kuuluvate positiivselt laetud prootonite omavahelise tõukejõu. Kuna aga tuumajõu ulatus on väga väike ja väheneb kiiresti kauguse suurenedes, siis mõjub tuumajõud vaid otseste nukleonidest naabrite vahel. Selle tõttu on stabiilsete aatomituumade suurus piiratud. Soodsaima, madalaima võimaliku seoseenergiaga (nukleoni kohta) aatomituumad on raua (Fe 56) ja nikli (Ni 62) aatomituumad. Sellepärast on need ka väga stabiilsed. Aga kui tuum on liiga suur, siis teatud piiril ei suuda tuumajõud enam ületada elektromagnetilist prootonitevahelist tõukumist, tuumajõud ei suuda hoida tuuma koos ja tuum laguneb radioaktiivselt. Eraldub energia, vabaneb see, millise energia abil on vastav aatomituum moodustunud. Tekivad kergemate keemiliste elementide aatomituumad kuni tekib stabiilne tuum, kus tuumajõud ületab küllaldaselt prootonitevahelise tõukejõu. Sellepärast ei esinegi (Planeedi Maa) looduses ilma inimesepoolse tuumafüüsikalise sekkumiseta uraanist suurema prootonite arvuga aatomituumi.
Tuumajõu füüsikaline kirjeldus
Kuna nukleonid on neutraalse värvilaenguga, siis ei saa nende vahel olla tugevat vastasmõju (kuigi prootonid ja neutronid koosnevad kvarkidest, ei saa nad vahetada omavahel gluuoneid). Nukleonidevahelist jõudu vahendav osake peab ise olema samuti neutraalse, nii öelda valge värvilaenguga, kuid koosnema siiski kvarkidest, millel on värvilaeng.
Tekkinud virtuaalne meson neelatakse mõne kõrvalasuva neutroni (udd) poolt. Neutronis olev d-kvark annihileerub d-antikvargiga "tagastades" u-kvargi/antikvargi paari loomiseks "laenatud" energia. Piionis olnud u-kvark jääb neutroni sisse, mis selle tegevusena muutus prootoniks (uud). Sama tulemuse annab neutroni kiiratud virtuaalse π– neelamine prootoni poolt ja neutroni prootoni omavaheline π0de vahetus (kumbki nukleon kiirgab ühe π0 ja neelab teise). Viimane variant on kujutatud ka paremal asuval diagrammil.
Mesoni kui osakese olemasolu pakkus esimesena välja jaapani tuumafüüsik Hideki Yukawa, esitades oma hüpoteesi või teoreetilise seletuse nukleonidevahelise tuumajõu vahendamise kohta aatomituumas.
Tuumajõu omadused
Tuumajõud mõjuvad ainult hadronite (kvarkidest koosnevate valgete osakeste) vahel.
Väga väikeste vahemaade juures on tuumajõud tõukuv. Seetõttu hoiavad nukleonid tuumas teineteisest pisut eemale.
Tuumajõud on väga väikese mõjuraadiusega (ca 1,5 fm). Tuumajõu mõjuraadiusele seab piirid virtuaalse mesoni eluiga, mis ei tohi ületada määramatuse printsiibiga lubatud ajavahemikku, mille jooksul on kvargi-antikvargi paari loomiseks vajaliku energia "laenamine" võimalik. Alates 1,7 fm kahaneb tuumajõud täiesti märkamatuks.
Tuumajõud on laengust sõltumatu. Ta mõjub ühtviisi nii neutronite kui prootonite vahel. Tuumajõud sõltub sellest kas nukleonide spinn on paralleelne või antiparalleelne. Üldiselt on tuumajõuga ühendunud nukleonidel väiksem energia kui samadele nukleonidel, mis on üksteisest eraldi, tuumajõu mõjuraadiusest väljaspool. See väiksem energiapotentsiaal on see, miks nukleonide tugeva vastasmõju teisene avaldus tuumajõud aatomituumi koos hoiab, tehes võimalikuks stabiilsed aatomituumad ja sobivas energiavahemikus - keskkonnas, kus ei teki kergesti aine plasmaolek teevad stabiilsed aatomituumad võimalikuks stabiilsete aatomite ja stabiilsed molekulide tekke. Iseeneslikult lagunevad ebastabiilsed nukleonid radioaktiivse lagunemise kaudu stabiilseteks. Ikka sellepärast, et stabiilses olekus on tuuma seoseenergia võimalikult väike, minimaalne.
Kolmas Eurovisiooni tantsuvõistlus
Kolmas Eurovisiooni tantsuvõistlus pidi toimuma 2009. aasta septembris Bakuus Aserbaidžaanis, kuid lükati edasi 2010. aasta sügisesse ringhäälingute huvipuuduse tõttu. 2010. aasta jaanuaris teatas EBU, et võistlus on uuesti edasi lükatud ja tõenäoliselt ei toimu üldse.
Krefeld
Krefeld (kuni 1929. aastani ka Crefeld) on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Kölnist põhjaloodes. Asub Reini jõe ääres (Uerdingeni linnaosa).
Krefeldi kohal asus roomlaste sõjaväelaager Gelduba. Krefeldi on esimest korda mainitud 1105. aastal. 1929. aastal liideti Krefeldiga Uerdingeni linn, mis oli linnaõigused saanud juba 1255. aastal. Krefeld sai linnaõigused 1373. aastal.
Pärast Vestfaali rahu 1648. aastal sai Krefeldist mennoniitide varjupaik.
Krefeld on pikka aega olnud tähtis tekstiilitööstuse keskus. Seda hüütakse ka sameti- ja siidilinnaks. Krefeldis elas siiditööstur Adolf von der Leyen.
Härmamäe
Härmamäe (ka Hermamäe) oli küla Virumaal Vaivara kihelkonnas. Tänapäeval on endisaegse küla kohal Soldina küla.
Koit (Tõnis Mägi)
Tõnis Mägi esitas laulu esimest korda 1988. aastal.
2006. aastal kirjutas Mägi viimase salmi kaks rida uuesti, kuna tema hinnangul oli Eestis võim rahvast võõrandunud. Senised lõpusõnad olid: "Laul, me võidulaul, kõlama see jääb, / peagi vaba Eestit sa näed!" Vähendamaks laulu lõpu eufoorilisust ning suurendamaks skepsist, kirjutas ta uuteks sõnadeks: "Laul, me võidulaul: kas kõlama see jääb? / Kuhu, vaba Eesti, sa läed?"
2009. aasta 24. mail valisid Eesti elanikud TV3 otsesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" "Koidu" lauluvõistluse võitjaks. Saates esitas laulu Oliver Timmusk Tartu Akadeemilise Meeskoori saatel.
Psalmoodia
Nii juudi kui ka varakristlikel jumalateenistustel laulsid ja mängisid psalme kutselised lauljad.
Varast psalmoodiat oli kolme tüüpi:
Varakristlikust psalmoodiast arenesid välja nii Gregoriuse koraali kui ka bütsantsi, ambrosiuse ja muud kristlikud psalmoodiad.
Mittemeetriliste psalmide tekstid koosnesid eri silpide arvuga värssidest (versus). Värsside retsiteerimiseks kasutatakse meloodiavormeleid, mille elemendid on
Psalmitekstide laulmiseks on kolm võimalust:
Hannity & Colmes
"Hannity & Colmes" oli Fox News Channeli telesaade, mida juhtisid Sean Hannity ja Alan Colmes. Esimene saade läks eetrisse 1996. aasta oktoobris ja viimane 9. jaanuaril 2009.
Kambi
Kambi võib tähendada järgmist:
Lewis Hine
Lewis Wickes Hine (26. september 1874 Oshkosh, Wisconsini osariik – 3. november 1940 Hastings on-Hudson, New Yorgi osariik) oli USA sotsioloog ja fotograaf.
Emo
Emo (tuntud ka kui emotional hardcore või emocore) on hardcore punk ' i alamstiil. Kuna sõnale on tekkinud aja jooksul mitmeid tähendusvarjundeid, siis on termini tähendus saanud paljude arutelude ja vaidluste allikaks.
Emomuusika põhitunnuseks on poolenisti karjuv, enamasti väga emotsionaalne vokaal ja meloodilisus, mida saadb hästi kombineeritud kiire trummitagumine. Tihtipeale on laulusõnad taotluslikult lihtsakoelised ja mõneti lapsikud. Esineb ka progressiivse roki elemente nagu laulude pikad ja raskekoelised sissejuhatused.
Ajalugu
Emo sai algse vormi Washingtonis aastal 1985. Žanri algatajaks loetakse Guy Picottot (Rites of Spring) ja Ian MacKaye'd (Embrace). Nende mõlema asutatud bändid püsisid koos küll vähe aega, aga siiski panid nad aluse Washingtoni algsele emoskeenele, millest said mõjutatud paljud. Bände hakati kutsuma emotional hardcore ' iks ilmselt just asjaolu tõttu, et nad olid laval üliemotsionaalsed ning laulusõnad olid rohkem individualistliku suunaga.
Nagu võiski arvata, levis uus asi USA-s ka teistesse linnadesse peale Washingtoni, kus osati hardcore punk ' i hinnata. Uus värske suund, millel nimeks emo, oli olemas ja sellega eksperimenteeriti. Aastat 1991 võib lugeda emo alaliigi screamo sünniaastaks ja selle stiili alusepanijaks bändi, millel nimeks Heroin. Screamo-bändid võtsid enda mõjutused Washingtoni algsetelt emobändidelt, mis olid 1990ndate alguseks juba paljuski laiali läinud ning tegid nende stiili veel kaootilisemaks ja emotsionaalsemaks.
1990ndate alguses sai Ian MacKaye' ja Guy Picotto uus bänd Fugazi ja Dischord Records järjest populaarsemaks indie rock ' i bändide seas ning emo hakati kombineerima indie rock ' iga, mille tagajärjel see muutus meloodilisemaks.
Sajandivahetuse ajaks oli emostiil saanud ülemaailmse tähelepanu osaliseks. Kuna enamik emobände olid väga antikommertslikud, siis üritasid mõned bändid oma seosed emoga kaotada. Näiteks Sunny Day Real Estate liikus oma muusikaga rohkem progressiivse roki suunas, Jejune, The Get Up Kids ja The Promise Ring läksid järgnevate albumitega rohkem soft-rock ' rada. Kuna aga emo maine jäi enamikule neist bändidest külge, siis on tekkinud palju arusaamatusi, kust jookseb piir emo ja muu sarnase muusika vahel.
Mood
pisi|Rühm emosid Emo subkultuurist rääkides räägitakse tihti ka sinna juurde kuuluvast moest. Emo välimuse stereotüüp – liiga kitsas sviiter, pisut väljakasvanud sassis soeng, paksude raamidega prillid. Enamasti mitte puhtad, segunenud pruunikates toonides värvid, retrostiilis kitsas ning kulunud logoga T-särk ja harilikust kulunumad teksapüksid. Emostiili kohta on öeldud tihtipeale, et see on mood, mis taotleb täiesti mittemoekas olemist. Seda eriti 1990. aastate keskpaigas, mil emomood oli täielik vastand kõigele sellele, mis noorte seas populaarne oli.
Emosoeng kui selline sai laiemale avalikkusele tuntuks Refusedi videost "New Noise" aastal 1998. Bändi kolmel liikmel oli seal siis mustaks värvitud ja silmini ulatuvad juuksed. Nimetatud soeng sai väga populaarseks ning sellest tehti mitmesuguseid variatsioone.
Kuna emoskeene on väga isemeisterdamisele (DIY-le) orienteeritud, teeb emosoengu kandja selle endale enamasti ise või laseb sõbral teha.
Pärast sajandivahetust, mil emožanr laiema avalikkuse eest põhimõtteliselt kadus, kadus ka algne emomood. Tänapäeval seostatakse emo tihtipeale üldise hardcore-muusika moega ning seeläbi ka bändidega, mis sellist moodi esindavad (tihti nimetatud ka fashioncore-bändideks).
Scene kid ja emo kid
Subkultuurisiseselt eristatakse scene kidi (scenester) kui inimest, kes käib moega kaasas, ning paljude emode arvates on emode subkultuurile surmaks ja emo kidi (emo), kes esindab siis tegelikku emomuusika austajaskonda. Scenesteri stereotüübile omistatakse enamasti rohkem post-hardcore ' i kui emomuusikat ning screamo- ja emomuusika austajate seas on scenesterid enamasti vihatud ning suures ebasoosingus. Scenesterid on enamasti tuntud enda soengu ning fashioncore-kalduvuse poolest. Scene on väga populaarne stiilsete noorte hulgas ning paljud kuulsaimad "scenesterid" töötavad modellidena. Erinevaid hardcore-muusika stereotüüpe pilaval saidil on emo kidi näitena tegelane prehistoric emo. Tegelase nimi on humoorikas viide sellele, et emomood kui selline on suuresti oma identiteedi minetanud ehk teisisõnu väljasuremise äärel. Asjaolu, et üldiselt ei tehta scenesteridel ja emodel vahet, on põhjustanud palju vaidlusi seoses teemadega, et milline siiski on emomuusika ja -välimus.
Avalik arvamus
pisi|150px|Emo-stereotüüp kujutatud ameerikalikus märgistiilis, sõnum särgil on paroodiline kompott eri emobändide nimedest Seoses emo-subkultuuri levikuga on avalikkuses kujunenud välja stereotüüpne kujutlus emost, millel pole enam otsest seost muusika ega subkultuuriga.
Vastavalt laienenud tähendusele peetakse emo all silmas teatud tüüpi introvertset ja eemaletõmbunud noorukit, kes erineb eakaaslastest nii pooldatavate väärtuste kui välimuse poolest. Selleks, et teenida ära emo nimetus piisab ainult mõne emo-subkultuurile omase tunnuse omamisest. Sageli peetakse emo all sellises tähenduses silmas lihtsalt ülitundlikku ehk üliemotsionaalset isikut.
Emo stereotüüpi võib kõrvutada selliste traditsiooniliste iseloomutüüpidega nagu romantik, melanhoolik, flegmaatik, mille teatud tänapäevaseks ja noorukite seas laialt levinud kombinatsiooniks seda pidada võib.
Antiemod
Kollektiivis vastandutakse emodele sageli sellega, et nimetatakse end antiemoks, millega osutatakse sellele, et ei aktsepteerita emo-stereotüübile omistatavaid väärtusi. Peamiseks vastandumise aluseks on ilmselt emode "kurvameelsus", mida iseloomustab soovimatus võtta osa heaoluühiskonnas tavaks olevate pealiskaudsete väärtuste ja eeskujude poole püüdlemisest. Sestap kujutletakse emosid iga asja peale nutvat, tegelevat enese lõikumisega ja kalduvat suitsiidsusele, kirjutavat halba luulet, tihti üksinduses masturbeerivat, olevat biseksuaalsed, kasutavat ajast-arust tehnikat, sh mängivat halva graafikaga arvutimänge ja kuulavat muusikat helikassettidelt või vinüülplaatidelt.
Antiemod on enamasti mõne väärtuseliselt sobimatu subkultuuri (nt hiphopi) esindajad, aga sageli vastanduvad emodele ka ilma subkultuurilise suunitluseta kaaslased, kes ei saa neist aru või taha neist aru saada.
On väidetud, et antiemokäitumine vastab ise samuti emo kirjeldusele, kuna kaldub samuti liigsesse emotsionaalsusesse, kui teemaks on emod. Sellest lähtuvalt oleks antiemo emokäitumise üks vormidest.
Adana
Adana on linn Türgis, Adana provintsi keskus. Asub Tauruse mäestikust lõunas, 40 km kaugusel Vahemere rannikust.
Diego Maradona
thumb|Maradona televiisorist jalgpalli vaatamas. 2006. Diego Armando Maradona (30. oktoober 1960 Lanús – 25. november 2020 Dique Luján) oli Argentina jalgpallur, keda peetakse üheks aegade parimaks mängijaks.
Klubikarjäär
Maradona mängis oma karjääri jooksul sellistes klubides nagu Argentinos Juniors, Boca Juniors, Barcelona, Napoli, Sevilla ja Newell's Old Boys.
Koondisekarjäär
Argentina koondises mängis Maradona 91 kohtumist ja lõi 34 väravat.
Ta võitis koondisega 1986. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused ja jäi 1990. aastal hõbedale. Mõlemal korral kohtuti finaalis Saksamaaga.
Treenerikarjäär
2008. aasta detsembrist töötas Maradona Argentina koondise peatreenerina. Tema leping lõppes pärast 2010. aasta maailmameistrivõistlusi.
Isiklikku
Tema mängijakarjäär lõppes uimastite tarvitamise tõttu. Tema kokaiinisõltuvust raviti Šveitsi ja Kuuba kliinikutes.
Tema noorem vend Hugo Maradona suri 2021. aasta detsembris 52-aastaselt.
Allotroopia
Allotroopia on nähtus, mis seisneb selles, et sama keemiline element võib esineda mitme erineva lihtainena. Neid elemendi erinevaid vorme nimetatakse allotroopideks.
Allotroobid on erinevad struktuuri ja seetõttu ka omaduste poolest.
Allotroobid erinevad tavaliselt kristallivõre ehituselt (näiteks süsiniku allotroobid grafiit ja teemant). Harvem on erinev molekuli ehitus, näiteks hapniku allotroopsetel erimitel O (monohapnik), O2 (dihapnik), O3 (trihapnik ehk osoon) ja O4 (tetrahapnik ehk punane hapnik).
Hobune
pisi|Hobused [[Baskimaal mägedes]] pisi|Norra fjordihobune pisi|[[Traavel ja poni]] Hobune on kabjaliste seltsi hobuslaste sugukonda kuuluv kodustatud loom, metshobuse alamliik Equus ferus caballus.
Neil on pikad peened jalad ja kiiret liikumist võimaldav sale keha. Hobused pikutavad püsti, sest nende luustik ja lihased lubavad neil lõdvestuda ka seistes, kuigi magades viskavad nad siiski pikali.
Hobusele saab õpetada trikke, traavimist, galoppi ja hüppamist. Ratsutamiseks võib vaja minna sadulat, valjaid, valtrappi ja stekki.
Hobune on taimtoiduline loom. Tema pikk kael hõlbustab tal maast rohtu kätte saada. Taimetoiduga on kohanenud ka tema hammastik ja seedekanal. Lõikehambad asetsevad tihedasti kõrvuti ja on suunatud ettepoole – nendega rapsib hobune maast rohtu, haarab seda liikuvate mokkadega ja lõikab läbi järsu pealiigutusega. Rohu pureb ta tugevate purihammastega hoolikalt peeneks. Hammaste järgi saab määrata hobuse vanust: vanal isendil on need kulunud.
Terminoloogia
Üldnimetus – hobune, emaloom – mära, isaloom – täkk, kohiloom – ruun, noorloom – sälg, poeg – varss.
Tõugude jaotus
Hobusetõud jagatakse nende kasutuse järgi:
Temperament
Hobused on imetajad ja seega soojaverelised. Sõnadel "külmavereline" ja "kuumavereline" on hobustega seoses aga hoopis teine tähendus. Nimelt jaotatakse hobusetõud loomulaadi järgi kolme kategooriasse: kuumaverelised, külmaverelised ja soojaverelised.
Kuumaverelisteks arvestatakse enamasti sellised tõud nagu Ahhal-tekiini hobune, Araabia hobune, Berberi hobune ja Inglise täisvereline ratsahobune. Kuumaverelised on tuntud oma kiiruse ja nobeduse poolest. Nad on elavaloomulised ja tulised. Külmaverelised hobused on suured ja tugevad. Sellesse kategooriasse kuuluvad Euroopa põlistest hobustest pärinevad raskeveo- ja ponitõud. Nad on iseloomult rahulikud, kannatlikud ja püsivad. Sellised tõud on näiteks Belgia raskeveohobune, Clydesdale'i hobune, Haflinger, Schwarzwaldi hobune, Suffolk Punch ja Šairi hobune.
Soojaverelised hobusetõud saadi aretustöös siis, kui eri tüüpi külmaverelisi hobuseid või ponisid ristati kuumaverelistega. Soojaverelised hobused on sihvakamad ja rafineeritumad kui külmaverelised, samas suuremat kasvu ja vähem tulise iseloomuga kui kuumaverelised. Seda tüüpi hobused sobivad väga hästi ratsutamiseks ja spordialadeks, nagu kooli- ja takistussõit. Sellised tõud on näiteks Trakeeni hobune, Hollandi soojavereline hobune, Hannoveri hobune, Ameerika traavel ja Tennessee kõnnihobune.
Täielikult täisvereliseks loetakse kahte hobusetõugu:
Ratsaspordialad
pisi|Polo ehk pallimäng kahe ratsameeskonna vahel
Allüürid
pisi|[[Galopp]] Allüür on hobuse liikumisviis. Allüürid jaotatakse loomulikeks ja kunstlikeks. Põhiallüürid on samm, traav ja galopp. Tõust sõltudes võib esineda ka muid allüüre, näiteks küliskäik, pass ja tõld.
Allüürist sõltuvad hobuse kiirus, veojõud ja vastupidavus. Allüüri puhtus oleneb hobuse närvitalitlusest, treenitusest ja eksterjöörist. Liikumisviisi hindamisel vaadatakse sammu pikkust ja sagedust.
Traav on õhufaasiga eraldatud kahetaktiline allüür. Traavis liigub diagonaalne jalapaar koos ette ning asetub ka koos maha. Traavi kvaliteeti hinnatakse üldmulje põhjal, jälgitakse sammude korrapära ja elastsust. Traavi liigid on järgmised: töötraav, koondtraav, keskmine traav ja pikendatud traav.
Galopis hinnatakse samuti pikkust ja elavust. Mida pikem on galopp, seda parem. Galopp ei tohi olla põrutav ega hiiliv. Neljataktiline galopp on viga, seda sõidetakse enamasti vaid maastikul, mujal sõidetakse kolmetaktilist kentrit. Galopi liigid on järgmised: töögalopp, koondgalopp, keskmine galopp ja pikendatud galopp.
Mõjutamine
pisi|400px| Hobuse anatoomia Ratsanik saab hobusele mõju avaldada neljal viisil: kehamassiga, istakuga, säärtega ja ratsmetega. Kõige rohkem mõjutab inimene hobust ristluu ja säärtega.
Hobuste värvus
Hobuste tõuaretuse ja ratsaspordiga tegelevate ringkondade kaudu on aja jooksul välja kujunenud kindel sõnavara hobuste välistunnuste ja värvuste kirjeldamiseks. Need kantakse ka hobuste passidesse. Värvused on järgmised:
Hobuste toitumine
Hobused on taimetoitlased, nad söövad vaid puhast toitu.
Hobuse peamine toit on rohi, hein, põhk või söödajuurvili. Anda tuleb ka soola. Raske töö ja sõitude korral pakutakse hobusele jõusööta, kaera. Seda, mis kõlbab süüa, eristab ta haistmise abil.
31. Kaitsepataljon
Juhtkond ja koosseis
Pataljoniülem
Enn Küng
pisi|Enn Küng, [[2013]]
31. Kaitsepataljon
Isikkoosseis
Kaitsepataljon (saksa Estnische Schutzmannschafts Abteilung 31), hilisem 31. Kaitsepataljon värvati Eesti SS-i kõrgema politseijuhi korraldusel vabatahtlikest väegrupi Nord tagalateenistuseks 1942 suvel Rakveres, märtsis 1943. aastal liideti pataljoniga kompaniid Omakaitse Viru maleva Rakverest, Kundast, Jõhvist ja Omakaitse Narva malevast.
Hel (linn)
Hel (saksa Hela, kašuubi Hél) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Pucki maakonnas. Hel on kuurortlinn, mis asub Heli maasääre tipus Läänemere kaldal.
31. Kaitsepataljon
Isikkoosseis
Pataljoni ülesandeks oli rannakaitse Virumaal ja partisanide vastane võitlus Kirde-Eestis Eesti-Vene piiri läheduses.
Enn Küng
Enn Küng (sündinud 31. oktoobril 1963 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja Tartu Ülikooli õppejõud.
Hel (linn)
Asulat on esmamainitud 1198. aastal, linnaõigused sai 1351. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Hel 1772. aastal Preisimaa kuningriigi võimu alla. 1872. aastal kaotas Hel linnaõigused. Kalasadam ehitati Heli aastatel 1892–1893. 19. sajandi lõpus kujunes Hel suvituskohaks. 1920. aastal läks asula tagasi Poolale. Raudteeühenduse sai Hel 1922. aastal. Teise maailmasõja ajal toimus Heli kaitsmine 1939. aasta 1. septembrist kuni 2. oktoobrini. Linnaõigused sai Hel 1963. aastal.
31. Kaitsepataljon
Isikkoosseis
Pataljoni staap ja 1. kompanii asusid Rakveres, ülejäänud kolm kompaniid Narvas. Pataljoni juurde kuulus ka autotranspordiüksus.
1944. aasta 29. jaanuarist 1944 asus 31. Eesti Politseipataljoniks (saksa Estnische Polizei Füsilier Bataillon 31) ümbernimetatud pataljon jalaväekindral Otto Sponheimeri grupi koosseisus Narva rindel ja Purtse juures rannakaitses.
Enn Küng
Küng õppis aastatel 1982–1988 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. 1992. aastal sai sealt magistrikraadi ja 2001. aastal doktorikraadi.
31. Kaitsepataljon
Isikkoosseis
1944. aasta 14. veebruaril osales osa pataljonist Meriküla dessandi likvideerimisel.
Pataljoni likvideerimine
31. Politseipataljon likvideeriti 1944. aasta juuni keskel. Pataljoni mehed jaotati 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljoni vahel.
Enn Küng
Enn Küng on peamiselt uurinud Eesti ja Rootsi varauusaega (16.–17. sajandit). Eriti huvitavad teda majandus- ja kaubanduspoliitika küsimused. 2002. aastal sai ta oma doktoritöö eest parima Eesti ajalooraamatu auhinna.
Küng oli aastatel 2000–2010 Akadeemilise Ajalooseltsi esimees.
2013. aastal ilmus Küngi toimetatud ja koostatud Eesti ajaloo üldkäsitluse kolmanda köite uus versioon.
Inju-Aru mõis
Inju-Aru mõis (saksa keeles Arrohof) oli poolmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1848 Inju mõisast eraldatud alast.
Sean Hannity
pisi Sean Patrick Hannity (sündinud 30. detsembril 1961) on Ameerika Ühendriikide raadio- ja teleajakirjanik.
Ta juhib raadiosaadet "The Sean Hannity Show", mida edastab Citadel Media. Samuti juhib ta Fox News Channeli saateid "Hannity", millega asendati poliitiline vestlussaade "Hannity & Colmes", ning nädalavahetussaadet "Hannity's America".
Zoltán
Zoltán (u 880 või 903 – u 950), ka Zolta, oli esimese säilinud ungarlaste kroonika Gesta Hungarorum järgi kolmas ungarlaste suurvürst, kellest sai suurvürst peale tema isa Árpádi surma aasta 907 paiku.
Kuigi tänapäeva ajaloolased kalduvad eitama seda teadet tema valitsemise kohta (kuna teised kroonikad teda Ungari valitsejata hulgas ei maini), valitseb siiski konsensus, et kui ka Zoltán kunagi suurvürsti troonile ei tõusnud, põlvnesid kõik peale aastat 955 Ungarit valitsenud Árpádi dünastia monarhid just temast.
Zoltán kroonikas Gesta Hungarorum
Tänapäeva ajaloolaste peamine allikas Zoltáni elu kohta on Gesta Hungarorum: 12. sajandi lõpust pärinev kroonika, mille autorit tuntakse nimega Anonymus. Selle allika järgi oli Zoltán ungarlaste suurvürst Árpádi ainus poeg. Samas aga kirjutab peaaegu tema kaasaegne Konstantinos VII Porphyrogennetos, et Zaltas oli Árpádi neljas poeg. Pealtnäha võis Zoltáni nimi tuleneda turgi keelte vahendusel Araabia tiitlist sultan, kuid tänapäeva teadlased ei ole seda nime päritolu üksmeelselt tunnustanud.
Anonymuse järgi sündis Zoltán peale aastat 903, oma isa teise Menumoruti vastu suunatud sõjakäigu ajal. Viimane oli üks mitmest paikkondlikust valitsejast, keda mainib vaid Gesta Hungarorum (ungarlaste Pannoonia madaliku hõivamise aegsete vastaste seas). Kroonikas Gesta Hungarorum leiduva jutustuse järgi oli Menumorut sunnitud alistuma ja andma oma tütre Zoltánile naiseks kas aastal 904 või 905. Kui Menumorut suri, päris Zoltán oma äia Tisza jõest idas asunud hertsogkonna, mida Anonymuse andmetel asustas "rahvas, keda kutsuti kasaarideks". Lisaks väidab Anonymus, et veel alaealine Zoltán sai oma aasta 907 paiku surnud isa järglaseks troonil. Zoltán loobus omakorda hiljem troonist oma poja Taksony kasuks ja suri "oma poja valitsemisaja kolmandal aastal".
Tänapäevaste ajaloolaste seisukohad
Tänased ajaloolased ei tunnusta enamikku Anonymuse poolt Zoltáni elu kohta esitatud andmeid. Näiteks väidab Ungari ajaloolane Gyula Kristó, et Zoltán ei sündinud mitte aasta 903 paiku, vaid aasta 880 paiku. Ka tema Rumeenia kolleeg Alexandru Madgearu kirjutab, et Zoltán sündis kas mitu aastat enne 903. aastat või ta abiellus peale aastat 904.
Ka Zoltáni äia isiku kohta on ajaloolased eriarvamusel. Keskaja uurija Pál Engel väidab, et Menumorut on üks Anonymuse poolt leiutatud "ajaloolistest isikutest", keda oli vaja, et kirjeldada ungarlastest vallutajate kangelaslikke sõdu nende vastu. Ajaloolane Charles R. Bowlus on kirjutanud, et tegemist oli Määrimaa valitsejaga, kelle tütre abielu Zoltániga sümboliseeris Suur-Määri riigi lõppu. Ka keskaja uurija Tudor Sălăgean väidab, et Menumorut oli tegelikult olemas olnud isik: 9. ja 10. sajandi vahetusel eksisteerinud kunagise hertsogkonna, kus elasid rumeenlased, slaavlased ja paljud teised rahvad, valitseja.
Perekond
*Selle üle, kas Menumorut oli päriselt olemas olnud isik või väljamõeldud isik, vaidlevad ajaloolased jätkuvalt. **Kõik Ungari hilisemad suurvürstid ja kuningad põlvnesid Taksonyst.
Immersoo mõis
Immersoo mõis (saksa keeles Immesso) oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Aruküla küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Keava raudteepeatus
Keava raudteepeatus on raudteepeatus Raplamaal Kehtna vallas Keaval Tallinna–Viljandi raudteeliinil.
Keava raudteepeatuses on 550 mm kõrgune täismõõdus perroon. Rong sõidab Balti jaamast Keavasse umbes 1 tund ja 8 minutit. Peatuses peatub päevas kaheksa Türi rongi (pooled Türi poole ja pooled Tallinna poole) ja neli Viljandi rongi (pooled Viljandi poole ja pooled Tallinna poole). Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni, olles üleminekupeatuseks tsoonide ja peatusepõhise piletihinnaga ala vahel.
Ajalugu
Keava jaam (saksa Kedenpäh) rajati koos kitsarööpmelise Tallinna–Viljandi raudteeliinliiniga 1901. aastal.
Lelle ja Keava jaama vahel asus liini algaastatel Ohekatku peatus. Jaamast on saanud Edelaraudtee peatuskoht
Jaamahoone
Keava jaamahoone valmis samal ajal jaamaga, mis ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Käru, Lelle jm jaamahoonetega, kuid erineb välisviimistluse poolest. Nüüd on kasutusel elamuna.
Sündinud 7. septembril
''Siin on loetletud 7. septembril sündinud tuntud inimesi.
Odessa
Odessa (ukraina keeles Одеса) on linn Ukrainas, Odessa oblasti keskus. Ta asub Musta mere Odessa lahe ääres. pisi|Odessa kliimadiagramm
Rahvastik
Odessa on paljurahvuseline linn, kus räägitakse enamasti vene keelt (sealhulgas ka omapärast Odessa vene keelt, millele on mõju avaldanud jidiš ja ukraina keel).
Esimesed Odessa asukad olid kreeklased, itaallased, albaanlased ja armeenlased. 19. sajandil ja 20. sajandi esimestel kümnenditel olid enamuses venelased, kellele järgnes ka suur juudi kogukond. Nii oli Odessas 1926. aastal 39,2% venelasi, 36,9% juute, 17,7% ukrainlasi, 2,4% poolakaid.
Nõukogude aja lõpuks oli enamik juute linnast lahkunud, samas asus linna elama suur hulk ukrainlasi. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Odessa elanikest ukrainlasi 48,9%, venelasi 39,4%, juute 5,9%, bulgaarlasi 1,5%.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Odessa elanikest ukrainlasi 61,6%, venelasi 29,0%, bulgaarlasi 1,3%, juute 1,2%, moldaavlasi 0,7%, valgevenelasi 0,6%, armeenlasi 0,4% ja poolakaid 0,2%. pisi|Potjomkini trepp
Vaatamisväärsused
Odessas asub Potjomkini trepp, mis ehitati 1837–1841. Trepil on 192 astet. Tsaariajal kandis see Richelieu' nime, nõukogude ajal nimetati ümber soomuslaeva Potjomkin järgi.
Iga aasta 1. aprillil peetakse Odessas rahvusvahelist (peamiselt SRÜ) humoristide ja satiirikute festivali "Humoriina", mis jätab kohati varju isegi uusaasta pidustused. Odessa ise väidab end olevat ülemaailmne huumori ja naeru pealinn.
Ajalugu
Antiikajast kuni Suure rahvasterändamiseni asus Odessa maa-alal kreeklaste koloonia. Kuldhordi ajal oli seal Genova asula Ginestra. Osmanite impeeriumi ajal asus seal tatarlaste ja kreeklaste asula Hadžibei. 1765. aastal rajasid türklased selle kõrvale kindluse, mille Vene väed vallutasid 1789.
Venemaa keisririigis
Odessa asutati Katariina II käsul 2. septembril 1794 Venemaa sõjasadamana. Odessa esimene linnapea ja sadamaülem 1794–1797 oli hispaanlane José de Ribas, kelle auks nimetatakse Odessa peatänavat Deribassovskajaks. 1803. aastast oli Odessa linnapea ja seejärel 1805. aastast ka Novorossiiski kubermangu kuberner Prantsusmaa kardinali Richelieu järglane Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu, kes oli pärast Prantsuse revolutsiooni põgenenud Prantsusmaalt.
Hea asukoha tõttu muutus Odessa kiiresti üleeuroopalise tähtsusega kaubandus- ja tööstuskeskuseks. Novorossiiski ja Bessaraabia kindralkuberner (1823–1854) Mihhail Vorontsov muutis Odessa Vahemere idaosa peamiseks viljasadamaks. Oma 100. aastapäevaks oli Odessa elanike arvult juba Venemaa neljas linn Peterburi, Moskva ja Varssavi järel.
Revolutsiooniajad
1918. aasta 18. detsembril Odessas ja 27. detsembril Krimmis maabusid Prantsuse dessantväed 2 diviisiga. Prantsuse väed saabusid Odessasse Prantsuse peaministri Georges Clemenceau korraldusel Venemaa kodusõjas ja lahkusid 1919. aasta 5. aprillil Odessast ja 30. aprillil Krimmist.
Teises maailmasõjas
Linnaelanike poolt Teises maailmasõjas ilmutatud mehisuse eest nimetati Odessa 1965. aastal kangelaslinnaks. Veel tänapäevalgi on Odessas sõjaväeringkonna staabi muuseum, memoriaalkompleks ja muuseum "411 patareid" ning niinimetatud "Kuulsuse vöö", kunagiste kaitserajatiste joonel paiknev memoriaalkompleks. Odessa pidas Saksa vägede rünnakutele vastu 73 päeva ja see oli üks esimesi suuremaid vastuhakke, mida Saksa väed Nõukogude Liidus kohtasid. See on seotud asjaoluga, et Odessas elas väga palju juute, ent natside halb suhtumine juutidesse polnud mingi saladus. Pärast vallutamist okupeerisid ja annekteerisid Odessa Rumeenia väed Transnistria koosseisu. Üheainsa päevaga, 23. oktoobril 1941 tapsid Rumeenia väed sadamas 19 tuhat juuti. Üleüldse hukkasid Rumeenia väed Transnistrias sõja ajal veerand miljonit inimest, eriti juute.
NSV Liidus
20. sajandil asutati Odessas masinaehitus- ja metallitöötlusettevõtteid, keemiatehaseid, toiduainete- ja kergetööstusettevõtteid. Odessa sadam on kõige suurem Musta mere kaldal. Kaisid on sadamas mitu kilomeetrit.
Iseseisvas Ukrainas
2014. aasta 2. mail toimunud Euromaidani pooldajate ja vastaste kokkupõrgetes hukkus 4 inimest. Rahutuste käigus süüdatud ametiühingute hoone tulekahjus hukkus 31 inimest. Tegemist oli suurima hukkunute arvuga, kokku 46 hukkunut, pärast Ukraina revolutsiooni ajal Maidanil toimunud sündmusi, kus hukkus 106 inimest. Odessas kuulutati 3., 4. ja 5. mai leinapäevadeks.
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Vene-Ukraina sõja käigus on üheks sihtmärgiks olnud Odessa sadam.
Splaissimine
Splaissimine ehk splaissing (ka splaising; inglise keeles splicing) on protsess, mille käigus lõigatakse rakutuumas asuvast pre-mRNA molekulist välja intronjärjestused ning allesjäänud eksonitele vastavad osad ühendatakse. Splaissingu tulemusena tekib küps mRNA, mis suundub edasi translatsiooni ehk valgusünteesi. Eukarüootsete intronite puhul katalüüsib splaissimisreaktsioone splaissosoom, kuid olemas on ka isesplaissuvaid introneid. Splaissosoom on väikeste tuuma ribonukleoproteiinide (inglise small nuclear ribonucleoprotein, snRNP) kompleks.
pisi|350px|Lihtne illustratsioon eksonitest ja intronitest pre-mRNAs ning küpse mRNA tekkimine splaissimise tagajärjel. UTRid on mittekodeerivad eksonite osad mRNA otstes
Splaissimise rajad
Looduses esineb erinevaid RNA splaissimismeetodeid. Splaissimistüüp sõltub splaissitava introni struktuurist ja katalüsaatorist, mida on splaissimise läbiviimiseks vaja.
Intronid
Eukarüootide geenid sisaldavad introneid, mille otsad on sarnased kõikides organismides. Mida lihtsama ehitusega organism, seda harvemad on intronid. Intronid on eksonite vahepealsed osad. Eksonid on kodeerivad järjestused. Splaissimiseks on vaja introni doonorsaiti (introni 5’ otsas), hargnemiskohta (introni 3’ otsa lähedal) ning aktseptorsaiti (introni 3’ otsas). Doonorsaidis on peaaegu alati GU nukleotiidijärjestus koos suurema, vähem konserveerunud regiooniga. Aktseptorsaidis, introni 3’ otsas, on nukleotiidijärjestuseks AG. AG-st ülespoole liikudes (5’ otsa suunas) leiab pürimidiiniderikka (C ja U) regiooni ehk polüpürimidiintrakti. Sellest 5’ otsa pool on hargnemiskoht, mis sisaldab A nukleotiidi. Punktmutatsioonid selles DNA regioonis või tranksriptsioonivead aktiveerivad peidetud splaiss-saidi (inglise cryptic splice site, CSS) transkripti osas, mida tavaliselt ei splaissita. Selle tulemiks on küps mRNA, millel on eksonist osa puudu. Punktmutatsiooni puhul, mis tavaliselt mõjutab ainult ühte aminohapet, saab vale aminohappe valgust lõpuks kustutada. 450px|center
Formatsioon ja aktiivsus
Splaissimist viib läbi splaissosoom, mis on suur RNA valgukompleks, koosnedes viiest väiksemast tuuma ribonukleoproteiinist ja umbes 150 valgust. snRNPde RNA komponendid interakteeruvad introniga ja osalevad niimoodi katalüüsis. Eristatakse kahte erinevat splaissosoomi varianti (üldine ja minoorne), mis sisaldavad erinevaid snRNPsid.
Isesplaissumine
Isesplaissumine leiab aset vähestes intronites, mis moodustavad ribosüümi. Ribosüüm on võimeline katalüüsima splaissosoomile omaseid reaktsioone. On olemas kolm gruppi isesplaissuvaid introneid: grupp I, grupp II ja grupp III. Grupp I ja II intronid teostavad splaissimise sarnaselt splaissosoomiga, ilma et vajaks teisi valke. Selline sarnasus viitab sellele, et grupi I ja II intronid võivad olla evolutsiooniliselt suguluses splaissosoomiga. Isesplaissumine võib olla ka väga vana ning võis eksisteerida RNA maailmas enne vajalikke valke. Kuigi nimetatud kaks mehhanismi ei vaja toimumiseks teisi proteiine, on vaja siiski viit RNA molekuli ja üle 50 valgu, et kasutada ja hüdrolüüsida palju ATP molekule. Splaissimismehhanismid kasutavad ATP energiat, et mRNA splaissimine oleks täpne. Kui ATPd ei kasutataks, oleks protsess väga ebatäpne ja vigaderohke.
Grupi I intronite splaissumist iseloomustavad kaks transesterifikatsioonireaktsiooni:
Mehhanism, kus grupp II intronid splaissuvad (kaks transesterifikatsioonireaktsiooni, nagu grupp I) on sellised:
tRNA splaissimine
tRNA splaissimine on järjekordne haruldane splaissimisvorm, mis tavaliselt toimub tRNAs. Splaissimisreaktsioonides on splaissosoomist ja isesplaissuvast rajast erinev biokeemia. Ribonukleaasid vabastavad RNA ning ligaasid ühendavad eksonid.
Evolutsioon
Splaissimine toimub kõigis elu domeenides ja riikides, kuid splaissimise ulatus ja tüübid on väga erinevad. Eukarüoodid splaissivad palju valku kodeerivaid mRNAsid ning mõnesid mittekodeerivaid RNAsid. Prokarüoodid splaissivad harva ning enamjaolt mittekodeerivaid järjestusi. Teine tähtis erinevus kahe rühma vahel on see, et prokarüootidel puudub splaissosoomne rada.
Kuna splaissosoomsed intronid pole kõigis liikides konserveerunud, on tekkinud debatt teemal, millal splaissosoomne splaissing evolutsioneerus. Pakutakse nii varajast (inglise intron-early model) kui ka hilist introni mudelit (inglise intron-late model).
Biokeemiline mehhanism
pisi|400px|Joonis illustreerimaks kahe-astmelist splaissimise biokeemiat Splaissosoomne ja isesplaissumine koosneb kahe-astmelisest biokeemilisest protsessist. Mõlemaks astmeks on transesterifikatsioonireaktsioon, mis toimub RNA nukleotiidide vahel. tRNA splaissimine on erand ega vaja transesterifikatsiooni.
Esiteks teostab introni hargnemispunkti nukleotiidi 2’OH rühm nukleofiilse rünnaku introni 5’ splaiss-saidis asuvale esimesele nukleotiidile, moodustades lassokujulise vaheühendi. Teiseks ründab vabaks jäänud 5’ eksoni 3’OH omakorda introni 3’ splaiss-saidi viimast nukleotiidi, ühendades eksonid ja vabastades introni.
Alternatiivne splaissing
Splaissimisprotsess võib mitmetes olukordades luua unikaalseid valke, varieerides eksonite kompositsiooni samas mRNAs. Sellist fenomeni kutsutakse alternatiivseks splaissimiseks. Alternatiivne splaissimine võib toimuda mitmel viisil. Eksoneid võib nii pikendada kui ka vahele jätta või introneid alles jätta.
Splaissimisvead
Tüüpilised vead: Paljud splaissimisvead kontrollib üle rakusisene kvaliteedikontrolli mehhanism, mida nimetatakse nonsense mediated mRNA decay (NMD).
Valgu splaissimine
Lisaks RNAle läbivad ka valgud splaissimise. Kuigi biomolekulaarsed mehhanismid on erinevad, on printsiip siiski sama: inteiinid, intronite asemel, eemaldatakse. Alles jäänud osad, mida nimetatakse eksteiinideks, liidetakse omavahel. Valgu splaissimist on vaadeldud paljudel organismidel, kaasa arvatud bakteritel, arhedel, taimedel, pärmidel ja inimestel.
Kura säär
Kura säär (leedu keeles Kuršių nerija, vene keeles Куршская коса) on ligi 100 km pikkune maasäär, mis eraldab Kura lahte Läänemerest. Poolsaart jagavad omavahel Leedu ja Venemaa (Kaliningradi oblast).
Sealsed luited on Läänemere ranniku ühed kõrgeimad. Kura säär kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Mõlemas riigis on loodud poolsaart hõlmavad rahvuspargid.
Sonda valla vapp
thumb|Sonda valla vapp.
Sonda valla vapp on Ida-Viru maakonnas asnud endise Eesti haldusüksuse Sonda valla vapp.
Vapp kinnitati 4. oktoobril 1996.
Vapi kirjeldus
Rohelisel taustal kuldne kuuselõikeline päis, kolm vasakult langevat hõbedast varrast ja paremalt langevas reas kolm kuldset püstist tammelehte.
Põhjendus
Vapil olev kuuserida näitab metsarohkust, kolm põikvarrast sümboliseerivad kolme elutähtsat raudteed, mis Sondat kunagi läbisid ning mille ümber asula tekkima hakkas. Kolm kuldset tammelehte kujutavad valla kolme looduskaitseala.
Bali provints
Bali provints on provints Indoneesias. Hõlmab Bali, Nusa Penida ja mõned väiksemad saared.
2008. aastast on provintsi kuberner Made Mangku Pastika.
Haldusjaotus
Provints on jaotatud 8 maakonnaks (kabupaten) ja üheks linnaks (kota):
31. Eesti Politseipataljon
288. Kaitsepataljon ja '''31. Eesti Politseipataljon''' olid Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt moodustatud Eesti väeosa, mis tegeles Saksa vägede tagalajulgeoleku tagamisega.
Saksamaa Liitvabariigi põhiseadus
Saksamaa Liitvabariigi põhiseadus hakkas kehtima 23. mail 1949 Schleswig-Holsteinis, Hamburgis, Bremenis, Niedersachsenis, Nordrhein-Westfalenis, Rheinland-Pfalzis, Hessenis, Baden-Württembergis ja Bayernis. Lääne-Berliin küll ratifitseeris SLV põhiseaduse, aga ei olnud SLV liige, kuna ta oli kolme okupatsiooni valitsuse all kuni 3. oktoobrini 1990. 1. jaanuarist 1957 hakkas SLV põhiseadus kehtima ka Saarlandis, kuna see astus Prantsusmaa koosseisust Saksamaa koosseisu. 3. oktoobril 1990 astusid Mecklenburg-Vorpommern, Saksi-Anhalt, Brandenburg, Berliin, Saksimaa ja Tüüringi Saksamaa Liitvabariigi koosseisu seoses Saksamaa Demokraatliku Vabariigi eksisteerimise lõpuga.
31. Eesti Politseipataljon
288. Kaitsepataljon
Pataljoniülem:
288. Kaitsepataljon moodustati 1942 suvel Rakveres kasarmeeritud Omakaitse Rakvere, Kunda, Jõhvi ja Narva kompaniidest, kui 288. Kaitsepataljon (Schutzmannschaft Wacht Bataillon 288). Pataljoni suuruseks oli 519 meest.
Saksamaa Liitvabariigi põhiseadus
Preambul
Teadlikkuses oma vastutuse üle Jumala ja inimeste ees, hingestatud tahtmises, samamoodi õigustatud osana ühinenud Euroopas maailma rahu jaoks teenida, andis Saksa rahvas endale oma põhiseadustandvat võimu kasutades endale selle põhiseaduse. Sakslased liidumaades Baden-Württemberg, Baieri, Berliin, Brandenburg, Bremen, Hamburg, Hessen, Mecklenburg-Vorpommern, Alam-Saksi, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland, Saksi-Anhalt, Saksi, Schleswig-Holstein ja Tüüringi viisid vabal enesemääramisel Saksamaa ühtsuse ja vabaduse lõpuni täide. Seega kehtib see põhiseadus kogu Saksa rahvale.
31. Eesti Politseipataljon
31. Kaitsepataljon II
1943. aasta veebruaris anti 288. Kaitsepataljonile laialisaadetud vabatahtlike 31. Kaitsepataljoni number ja nimi. Ülesannetelt jäi uus moodustatud pataljon aga vahipataljoniks.
31. Eesti Politseipataljon
1943. aasta detsembris muudeti pataljoni nimi 31. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Bataillon 31) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
31. Eesti Politseipataljoni kasutati vahiteenistuses ja Virumaal rannakaitses.
Pataljoni likvideerimine
31. Eesti Politseipataljon likvideerit 1944. aasta suvel, pataljoni isikkoosseis anti 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljoni täienduseks.
Innocentius I
Innocentius I oli paavst 401–417. Ta oli 40. paavst.
Innocentius I oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Albanost ja ta oli Innocentiuse poeg.
Hieronymuse järgi oli ta pärit Roomast ja oli oma eelkäija Anastasius I poeg. Kui see fakt vastab tõele, siis on ta esimene paavst, kelle isa oli paavst. Hiljem on paavstide poegadest saanud paavstiks veel Silverius ja Johannes XI.
Paavstiks saamine
Teda on peetud üheks esimeseks Rooma piiskopiks, kes nimetas end paavstiks.
Läänegootide sissetung
Innocentius I oli 410 Roomast Ravennasse saadetud delegatsiooni koosseisus, et sõlmida läänegootidega rahu. Kuna delegatsioon ei saavutanud mingeid tulemusi, rüüstasid läänegoodid 24. augustil 410 Roomat. Innocentius I pöördus Rooma tagasi 412. aastal.
Suhted Ida-Rooma kirikutega
Innocentius I kinnitas Thessaloníki piiskopile Anysiosele kõik privileegid. Ta andis 17. juunil 412 või 415 Thessaloníki piiskopile Rufusele paavstliku vikaari jurisdiktsiooni Illüüria aladel.
Innocentius I toetas Konstantinoopoli patriarhi Johannes Chrysostomost ja Hieronymust. Ta saatis julgustavaid kirju Johannesele ja keeldus tunnustamast tema asemel määratud piiskoppe. Muuhulgas saatis ta Ida-Rooma keisri juurde delegatsiooni, et pidada Thessaloníkis sinod. Delegatsiooni koosseisus oli ka hilisem paavst Bonifatius I.
Kui delegatsioon saadeti Konstantinoopolist tagasi ja Johannes oli surnud, ekskommunitseeris Innocentius I piiskopid, kes olid Johannest taga kiusanud. Alles 412 vabastas ta kirikuvandest Konstantinoopoli patriarhi, kes lisas diptühhoni Johannes Chrysostomose nime.
Innocentius I noomis Jeruusalemma patriarhi Johannest, kes oli lasknud Jeruusalemmas kujuneda mässul, mille käigus hävitati Hieronymuse kloostrid.
Teoloogilised vaidlused
Innocentius I sätestas 27. jaanuaril 417, et kõik teoloogilised vaidlused tuleb lahendada Roomas.
Pelagianism
416 palusid Kartaago ja Mileve kirikukogud paavstil tunnustada Pelagiuse ametlikku hukkamõistu. Lisaks kirjutasid talle Pelagiuse hukkamõistmise pärast Augustinus ja veel 4 Aafrika piiskoppi.
Innocentius I mõistis 27. jaanuaril 417 Pelagiuse vaated hukka ning ekskommunitseeris Pelagiuse ja Caelestiuse.
Teised teoloogilised vaidlused
22. veebruaril 407 andis Lääne-Rooma keiser Honorius välja dekreedi erinevate ketserluste vastu. Kirikuajaloolaste arvates oli ta eelnevalt pidanud nõu paavstiga.
Innocentius I saatis 404 saadikud Kartaago sinodile, kus tauniti montanismi.
Ta taunis 409 ja 414 Bonosuse vaateid.
Ta pagendas Roomast Photinuse järgija Marcuse.
Liturgilised otsused
Innocentius I saatis 15. veebruaril 404 Roueni piiskopile Victriciusele, 410 Gubbio piiskopile Decentiusele, Nocera piiskopile Felixile ja 411 Toulouse’i piiskopile Exuperiusele dekreedid, milles ta sätestas, et teistes kirikutes peavad liturgias olema normiks Rooma kombed.
Ta kinnitas Piibli kaanoni ja missakaanoni, sealhulgas Tobia raamatu kasutamise.
Ta sätestas, et ametist tuleb tagandada preestrid, kes on pärast ordinatsiooni sigitanud lapsi.
Ta sätestas 409 ja 414, et ketser Bonosuse poolt enne tema taganemist kiriku õpetusest ordineeritud vaimulikud on kirikuga osaduses, kuid pärast ketserlust ordineeritud vaimulikud, kes järgivad tema vaateid, pole osaduses.
Innocentius I ajal toodi Rooma püha Cyruse säilmed.
Ta sätestas "Liber Pontificalise" järgi, et Rooma Sant'Agnese fuori le Mura kirikus peavad tegutsema preestrid Leopardus ja Paulinus.
Munklus
Innocentius I soosis "Liber Pontificalise" järgi munklust.
Dokumendid
Innocentius I-lt on teada 36 dokumenti, neist üks määratud Hieronymusele ja üks Johannes Chrysostomosele.
Uus kirik
"Liber Pontificalise" järgi ehitati Innocentius I ajal Rooma Santi Gervasio e Protasio kirik.
Surm
Innocentius I suri 12. märtsil 417 Roomas ja maeti Pontianuse katakombidesse, "Liber Pontificalise" järgi aga Ursus Pileatuse katakombidesse.
Innocentiust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 28. juuli.
Männikvälja mõis
Männikvälja mõis (saksa keeles Männikowälja) oli Põlula mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Männikvälja küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Wolfgang Schüssel
Wolfgang Schüssel (sündinud 7. juunil 1945) on Austria poliitik, ta oli Austria liidukantsler 4. veebruarist 2000 kuni 11. jaanuarini 2007.
Alates 2. jaanuarist 2007 oli ta ühtlasi ka Austria siseminister, asendades 31. detsembril 2006 ootamatult surnud Liese Prokopit.
Rasivere mõis
Rasivere mõis (saksa keeles Rassiwer) oli Roela mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Põlula-Uuemõisa mõis
Põlula-Uuemõisa mõis (saksa keeles Neu-Poll) oli Põlula mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Saarnaki laid
Nimi
Laidu on esmamainitud 1564. aastal kui Sarnake. 1587 on laidu nimetatud kui Sarnaka, 1684 Sarnaucka ja 1697 Sahrna auk.
Saare nimi võib tuletuda saarepuust.
Asend
Saarnaki jääb Hiiumaal asuva Salinõmme küla rannikust 2 kilomeetri ja Sarve poolsaarest 2,4 kilomeetri kaugusele. Saarest 1 kilomeeter lõuna pool asub Hanikatsi laid.