cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eschershausen-Stadtoldendorfi ühisvald
Eschershausen-Stadtoldendorf on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Holzmindeni kreisis. Selle pindala on 132,27 km². 31. detsembril 2017 elas seal 15 672 inimest. Selle keskus on Stadtoldendorf. See moodustati 1. jaanuaril 2011, kui ühendati endised Samtgemeinded Eschershausen ja Stadtoldendorf.
Samtgemeinde Eschershausen-Stadtoldendorf koosneb järgmistest valdadest:
Andrea Rocci
Ta sai doktorikraadi 2001. aastal Milano Katoliiklikus Ülikoolis. Ta töötab Lugano Ülikooli keeleteaduste ja semiootika instituudis Šveitsis.
Ta on ajakirja Studies in Communication Sciences toimetaja.
Palgissaare oja
Palgissaare oja on oja Harju maakonnas Kose vallas.
Oja pikkus on 2,2 km ja valgla pindala 3,5 km². Oja suubub Paunküla veehoidlasse.
UB40
pisi|Briti reggae– ja popansambel UB40 esinemas Birminghamis 2010. aastal UB40 on inglise reggae– ja popbänd, mis asutati 1978. aasta detsembris Inglismaal Birminghamis. Bändil on olnud üle 50 singli Ühendkuningriigi singlite edetabelis ning see on saavutanud ka märkimisväärset rahvusvahelist edu.
Koosseis
Praegused liikmed Praegused tuuritavad muusikud Endised liikmed
Rübjagi neem
Rübjagi neem on neem Saare maakonnas Muhu vallas Võilaiul.
Neeme koordinaadid on.
Johann Massien
Johann Massien (? – 1549 Tallinn) oli Tallinna vaimulik, kelle olemasolu pole täielikult tõestatud. Pole kindel, kas tema perekonnanimi oli Massien. Samuti pole kindel, kas ta polnud mitte sama isik, kui samal ajal tegutsenud Tallinna Pühavaimu koguduse kaplan Johann (perekonnanimi teadmata).
1524. aastal oli ta Niguliste koguduse luterlik jutlustaja.
Arbusowi andmetel võis ta olla ka Niguliste koguduse kaplan.
Ameerika Ühendriikide kodakondsus
Ameerika Ühendriikide kodakondsus määratleb isiku suhte Ameerika Ühendriikidega.
Sarnaselt näiteks Norraga ja erinevalt Eestist lubavad Ameerika Ühendriigid topeltkodakondsust. Ajaliselt võtab USA kodakondsuse taotlemine aega kauem kui Norra või Eesti kodakondsuse taotlemine. Erinev on ka see, et USA kodakondsust ei saa taotleda alaealised.
Kodakondsuse taotlemine
USA kodakondsust saab taotleda, kui isik:
Riigipäevahoone tulekahju
pisi|Riigipäevahoone tulekahju Riigipäevahoone tulekahju (saksa keeles Reichstagsbrand) oli 1933. aastal aset leidnud tulekahju Berliinis asuvas Riigipäevahoones, ühtlasi üks võtmesündmusi Hitleri võimuhaaramise protsessis. Tulekahju käigus sai hoone ulatuslikke kahjustusi, peamiselt sai viga täiskogu saal.
Tulekahjule eelnenud sündmused
Natsid kogusid 1930. aastate algul aina rohkem toetajaid. See oli suuresti seotud ka üleilmse majanduskriisiga, mida oskuslikult ära kasutati, et oma toetust suurendada. President Hindenburg oli sunnitud pidevalt parlamendi (saksa keeles Reichstag) laiali saatma, et siis uusi valimisi korraldada. Riik püsis koos vaid tänu nõrkadele koalitsioonidele, kuna ükski partei ei suutnud haarata suuremat võimu.
Tulekahju
Tulekahju sai alguse kuus päeva enne Riigipäeva valimisi, 27. veebruaril 1933 kella 21 paiku. Tunnistajate sõnul kuuldi klaasiklirinat ning hetked hiljem olid leegid õhus. Politsei arreteeris peatselt noore mehe, kes leiti higise ja hingeldavana riigipäevahoone kõrvalt, mehe valduses olid ka välgumihklid.­ Isikuks oli Hollandist pärit töötu ehitajast kommunist Marinus van der Lubbe.
Tulekahju tagajärjed
Hitler sai tulekahju väga edukalt enda kasuks keerata, kasutades hirmutamistaktikat nii riigi juhatuse kui ka rahva seas. Nimelt soovis värske riigikantsler Hindenburgi nõusolekut kehtestada dekreet, millega saaks riigi juhatus suurema võimu ning mis tühistaks suurema osa rahva põhiõigustest. Hitler veenis Hindenburgi, et tegemist oli kommunistide vägivaldse ülestõusu algusega ning ainus viis seda ära hoida on kehtestada määrus nimega "Riigi ja rahva kaitse jaoks", tuntud ka kui "Reichstagi tulekahju dekreet".
Põlengu hinnanguliseks kahjuks määrati ligikaudu miljon dollarit. Põlengu üks suurimaid tagajärgi oli aga demokraatia asendumine diktatuuriga, Weimari vabariik asendumine Kolmanda Riigiga.
Kohtumenetlused
Peale süütaja Marinus Lubbe võeti kinni ka veel Saksa kommunistliku partei juht Ernst Torgler ning kolm Bulgaaria kommunisti: Vasil Tanev, Georgi Dimitrov ja Blagoi Popov. Kohtumenetlus kõigi viie mehe vastu algas 21. septembril 1933 ning lõppes 23. detsembril. Lubbe tunnistas oma süüd ning samuti kinnitas ta, et tegutses üksinda. Menetluse otsuseks oli Lubbe süüdimõistmine süütamises ning teiste meeste süütuks tunnistamine asitõendite puudumise tõttu. Lubbe mõisteti surma ja ta tapeti 10. jaanuaril 1934 pea maha löömise läbi.
Hitler ei olnud kohtuotsusega rahul ning see on ka üks põhjustest, miks loodi Rahvakohus (saksa keeles Volksgerichtshof). Rahvakohtus menetleti Kolmanda Riigi reetmisega seotud asju ja ka muid poliitrikkumisi, mis asusid väljaspool kehtivat õigussüsteemi. Rahvakohus sai tuntuks oma rangete karistuste ja rohkete surma mõistmiste poolest.
Van der Lubbe karistus tühistati aastal 2008 ning tema auks püstitati monument, kus seisab nii hollandi kui ka saksa keeles lühikirjeldus, kuidas Lubbe tegu oli "varajane vastupanu natsirežiimile".
Kombornia
Kombornia on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Krosno maakonnas Korczyna vallas. Kombornia asub Krosnost umbes 9 km idakirdes ja Rzeszówist 37 km lõunaedelas.
Emmanuel Kirss
pisi|Emmanuel Kirss 1996. aastal Foto: Jaan Künnap Emmanuel Kirss (kodanikunimega Eduard Kirss; 21. juuli 1923 Tornimäe, Uuemõisa vald – 20. märts 2017 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik ja ülempreester.
Viljar Arakas
pisi|Viljar Arakas 2022. aasta Arvamusfestivalil Viljar Arakas (sündinud 26. veebruaril 1979 Tallinnas ) on eesti ettevõtja, varavalitsemisettevõtte EfTEN Capital tegevjuht.
Arakas lõpetas 1999. aastal Tallinna Polütehnikumi telekommunikatsiooni erialal ja sai 2003. aastal bakalaureusekraadi ärijuhtimises EBSist.
Ta on pälvinud Aasta ärijuhi auhinna 2013. aasta tegevuse eest. 2022. aastal pälvis Delfi meediamaja edetabelis "Eesti mõjukad 2022" 94. koha.
Cancello ed Arnone
Cancello ed Arnone on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.
8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cancello ed Arnone asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. Cancello ed Arnone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carinola, Grazzanise, Casal di Principe, Villa Literno, Castel Volturno, Mondragone.
Anton Pärn
Elulugu
Anton Pärn on töölise poeg.
Pärn lõpetas 1978. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia erialal. 2002. aastal sai ta samast magistrikraadi arheoloogias, tema väitekiri oli "Linn ja tagamaa. Haapsalu piirkonna asustuslugu 13.–15. sajandil" (Tartu, 2002); aastatel 2002–2007 oli ta ka Tartu Ülikooli doktorant.
Teadustöö
Pärna uurimisvaldkonnad on sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised protsessid Eestis muinas- ja keskajal, sh linnaehituslik areng keskaegses Eestis. 1997–2001 osales ta Gotlandi Ülikooli juhitud rahvusvahelises projektis "Culture Clash or Compromise?", mis käsitles Läänemere ruumi euroopastumist ajavahemikus 1100–1400. Pärn on Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Arheoloogia Seltsi, ICOMOSi Eesti komitee ja Euroopa Arheoloogia Assotsiatsiooni (EEA) liige. Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise.
Aliona Moon
pisi|Aliona Moon Foto: Albin Olsson, 14. mai 2013 Aliona Munteanu (tuntud kui Aliona Moon; sündinud 25. mail 1989 Chișinăus) on Moldova laulja.
2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus oli ta Pasha Parfeny taustalaulja.
2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös esines ta ise Pasha Parfeny lauluga "O mie". Finaalkontserdil sai ta 71 punktiga 11. koha.
Shirley Chisholm
pisi|Shirley Chisholm (1972) Shirley Anita Chisholm (sünninimega St. Hill; 30. november 1924 – 1. jaanuar 2005) oli Ameerika poliitik ja haridustegelane.
1968. aastal sai temast esimene Kongressi valitud mustanahaline naine ning ta esindas New Yorgi 12. valimisringkonda Esindajatekojas seitse ametiaega, kuni 1983. aastani. 1972. aasta presidendivalimiste ajal sai temast esimene afroameeriklasest ja esimene naisest kandidaat suurpartei presidendinominatsiooni kohale.
Brooklynis sündinud Chisholm lõpetas kolledži 1946 ning töötas lasteaias ja hiljem algkoolis. 1952. aastal omandas ta Columbia ülikooli õpetajate kolledžis pedagoogikamagistri kraadi; tööalaselt sai ta tuntuks alushariduse ja lastekaitse spetsialistina. Poliitikaga asus tegelema 1950. aastatel oma kohaliku demokraatliku partei osakonnas. 1964. aastal valiti ta New Yorgi osariigi assambleesse (New York State Assembly). Neli aastat hiljem valiti ta Kongressi, kus ta tegeles vähem kindlustatud inimestele suunatud toiduabiprogrammidega ning sai peagi partei juhtkonna liikmeks. Pärast 1983 Kongressist taandumist õpetas ta Mt Holyoke'i kolledžis.
2015. aastal anti talle postuumselt Presidendi vabadusmedal.
Ta on kirjutanud kaks autobiograafilist raamatut: "Unbought and Unbossed" (1970) ja "The Good Fight" (1973).
Enno Oidermaa
Enno Oidermaa (sündinud 1. detsembril 1941 Veriora vallas Võrumaal) on eesti õigusteadlane.
Elulugu
Enno Oidermaa on talupidaja poeg.
Lõpetas 1960 Räpina Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse magister (1995, Akadeemia Nord), väitekiri "Kapitaalehituse õiguslik regulatsioon", aastast 2002 Akadeemia Nord doktorant, õigusteaduse doktor (2006, samas), väitekiri "Nõuded ja vastutus ehitusõiguses: õiguslik regulatsioon ja praktika" (Tallinn, 2006). Täiendanud end Eesti Juristide Liidu seminaridel. Olnud 1969–1993 Tallinna linnavalitsuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi, Harju KEK-i, 1991 OÜ Eesti Börs jurist, 1993 OÜ Erdler õigusbüroo juhataja. Ühtlasi oli aastast 1987 Tallinna Polütehnilise Instituudi / Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna lektor, hiljem dotsent, aastast 1995 ka Akadeemia Nord eraõiguse õppetooli lektor.
Teadustöö
Uurinud tsiviilõiguse küsimusi, sh kapitaalehituse õiguslikku reguleerimist ja lepinguõigust. Umbes 30 teadustrükist, sh õpikud ja õppevahendid.
Reaktiivjõud
Reaktiivjõud (inglise keeles Jet force) on jõud, mis tuleneb mingi aine suunamisest ühes suunas, et keha, mis ainet välja saadab, hakkaks liikuma teises suunas vastavalt Newtoni III seadusele.
Reaktiivjõud lennunduses
Tõstejõud on ülessuunatud jõud, mis tekib lennuki kiirel edasi liikumisel tiibade kuju tõttu.
Kaal näitab, kui kõvasti maa gravitatsioon tõmbab lennukit maa suunas. Kui tõstejõud on suurem kui maa gravitatsiooni jõud, siis lennuk tõuseb kõrgemale.
Tõukejõud on jõud, mis liigutab lennukit edasi. Tõukejõudu tekitavad lennuki mootorid. Vt ka reaktiivmootor.
Õhutakistus tekib lennuki ja õhu hõõrdumisel. Õhutakistus mõjub tõukejõuga vastupidises suunas.
Reaktiivjõud looduses
Mõned kiili vastsed suudavad lükata oma kehast välja vett ja tekitada sellega endale arvestatava kiiruse.
Oosaare neem
Oossaare neem (ka Hoosaare neem) on neem Saare maakonnas Muhu vallas.
Neeme koordinaadid on.
Helga Pärn
Helga Pärn (aastani 1958 Helga Vaim, 4. veebruar 1931 Paide – 19. veebruar 1992 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.
Elulugu
Helga Pärn oli teenistuja tütar.
Lõpetas 1948 Paide Keskkooli, 1954 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Вопросы выявления и эпидемиологии хронических заболеваний желудка." Oli 1954–1958 terapeut Pärnu Linnahaiglas, 1962–1969 Paide Rajoonihaiglas, Tallinna Nõmme Haiglas ja Harjumaa Haiglas, viimases osakonna juhataja, 1969–1977 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi gastroenteroloogia osakonna nooremteadur, 1977–1989 vanemteadur, 1989–1991 juhtivteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: seedeelundite haiguste diagnostika ja ravi. Umbes 50 teadustrükist.
Skopje kindlus
pisi|Skopje kindlus Skopje kindlus (makedoonia keeles Скопско Кале) on keskaegne kindlus nüüdisaegse Põhja-Makedoonia pealinna Skopje vanalinna veerel Vardari jõe ääres. Türgi keele eeskujul kutsutakse kindlust sama tähendusega tihti lihtsalt Kaleks.
Kindlust on kujutatud nii linna vapil kui ka lipul.
Fotolitograafia
Fotolitograafia on olnud valdavaks tehnikaks integraallülituste litografeerimisel, näiteks CMOS-kiip läbib fotolitograafia tsükli kuni 50 korda.
Põhiprotseduur
pisi|140px|Lihtsustatud joonis kuivsöövitusest positiivse resistiga fotolitograafia protsessis Üks fotolitograafiaprotsess koosneb mitmest sammust, milleks tavaliselt on pooljuhtplaadi puhastamine, ettevalmistus, fotoresisti pealekandmine, solventide (lahustite) eemaldamine, fotomaski paigaldus, eksponeerimine, ilmutamine, söövitamine ning fotoresisti eemaldus. Tänapäevastes puhasruumides on litograafiaprotsess suuresti automatiseeritud.
Alusmaterjali pinna puhastus
Võimalikud saasteained eemaldatakse pooljuhtplaadi pinnalt tavaliselt keemilise töötlusega, näiteks vesinikperoksiidi sisaldavate lahustega RCA puhastusmeetodil.
Ettevalmistus
Pooljuhtplaat kuumutatakse temperatuurini, et kogu võimalik niiskus aluse pinnalt ära auraks. Lisatakse ka n-ö adhesiooni promootorit, mis hiljem soodustab fotoresisti adhesiooni pooljuhtplaadi pinnale.
Fotoresisti pealekandmine
Pooljuhtplaat kaetakse fotoresistiga vurrkatmise teel. Viskoosne, vedel fotoresisti lahus jaotatakse pooljuhtplaadile, mis pöörleb kiiresti ja tsentrifugaaljõu tõttu saab ühtlase paksusega fotoresisti kile. Vurrkatmine kestab keskmiselt 15–60 sekundit, 1200–6000 pööret/min. Saadud kihi paksus on 0,5 ja 2,5 mikromeetri vahel ning väga ühtlane. Seejärel fotoresistiga kaetud pooljuhtplaat kuumutatakse temperatuuril, mis on kõrgemal kui klaasisiirde temperatuur umbes 30–60 sekundit, et liigne solvent ära auraks ning fotoresisti kile tiheneks.
Ekspositsioon ja ilmutamine
Pärast kuumutamist valgustatakse eelnevalt sadestatud kilet UV-kiirgusega läbi fotomaski, millel on kujutis vastavalt soovitud elemendile integraallülituses, mis põhjustab fotoresistis kas molekulidevaheliste põiksidemete tekke (näiteks SU-8) või, vastupidi, keemiliste sidemete lagunemise (näiteks PMMA). Positiivne resist on materjal, mida saab paremini lahustada pärast UV-kiiritamist, seega pooljuhtplaadile pärast ilmutust jäänud muster vastab fotomaski omale. Negatiivne resist, vastupidi, kõvastub pärast kiiritamist ning ilmutuslahus eemaldab ainult eksponeerimata alad (nimetus analoogselt negatiivile fotograafias). Saadud pooljuhtplaat kuumutatakse, et järelejäänud fotoresist kõveneks ja oleks vastupidavam järgnevale söövitusele.
Söövitus
Söövituse korral, vedelik ("märg") või plasma ("kuiv") eemaldab substraadil pindmised kihid, mida ei kaitse fotoresist. Keemiline märgsöövitus toimub reeglina aluse või happega ja söövitusprotsessi peatamiseks pestakse pinda puhta veega. Näiteks SiO2 kile korral saab seda söövitada HF-ga. Kuivsöövituse puhul toimub materjali eemaldamine plasma keemilisel või füüsikalisel vastasmõjul materjaliga. Pooljuhtfabritseerimises kasutatakse enamasti kuivsöövitusmeetodeid, kuna see võimaldab anisotroopset söövitust, mis lubab valmistada väga täpseid, teravate nurkade ja servadega struktuure. Näiteks HfO2 kile puhul on efektiivsem plasmasöövitus. Söövitamise kvaliteet on määratud fotoresisti kihi adhesiooniga plaadil, võimalike defektidega maskis ning sõltub söövitaja keemilisest loomusest ja söövitusprotsessi parameetritest. Oluline on seejuures protsessi selektiivsus – see peab üldiselt eemaldama ainult soovitud materjali ega tohi mõjuda fotoresistile.
Fotoresisti eemaldamine
Viimase etapina eemaldatakse fotoresist substraadilt ning saadakse puhta pinnaga materjal, kuhu on kantud vajalik integraallülitus. Fotoresisti eemaldamine toimub kas kuiv- või märgmeetodil ning enamasti kasutatakse viimati mainitud meetodit, kus vedelik muudab fotoresisti sellisel viisil, et see enam ei adheeru substraadile. Selliseks aineks on näiteks H2SO4. Fotoresisti kuiveemaldamine viiakse läbi tavaliselt hapnikku sisaldavas plasmas ning see sarnaneb kuivsöövitusega.
Kontaktlitograafia
Kontaktlitograafia korral pressitakse mask vahetult vastu resistiga kaetud alust ning seejärel eksponeeritakse UV-kiirgusega. Meetodi eeliseks on hea ruumiline lahutus, kuna mask ja resist on vahetus kontaktis. Puuduseks on maski suhteliselt kiire mehaaniline kulumine.
Lähilitograafia
Lähilitograafia sarnaneb kontaktlitograafiaga, kuid esimese puhul asetatakse mask alusest paarikümne mikromeetri kaugusele. See vähendab maski kulumist, kuid samas valguse difraktsiooni tõttu ka ruumilist lahutust.
Projektsioonlitograafia
Projektsioonlitograafia korral maski kulumist ei esine, kuna maski kujutis projekteeritakse resistiga kaetud alusele mitme sentimeetri kauguselt. Kõrge lahutuse saamiseks projekteeritakse ainult väike osa maskist korraga ning skaneeritakse mööda pooljuhtplaadi pinda, kuniks terve fotoresist pooljuhtplaadil on eksponeeritud. Sellest tulenevalt lubab meetod parimat lahutust ja saab kasutada vähendatud kujutist (4–5 korda), mis seab väiksemad nõuded maski valmistustäpsusele. See on levinuim meetod tänapäeval.
Fotomaskid
Fotomask valmistatakse valgust läbilaskvale (tavaliselt amorfsest kvartsklaasist) alusele, millele kantakse valgust blokeerivad mustrid. Tavaliselt kujutavad viimased endast umbes 100 nm paksusi ioontolmustamise teel valmistatud kroomkilesid. Fotomaske kasutatakse enamasti lainepikkustel 365 nm, 248 nm ja 193 nm, kuid kasutatakse ka lühemaid lainepikkusi. Valguse difraktsiooni tõttu on ruumilise lahutuse piir määratud poolega valguse lainepikkusest ning seetõttu on järjest väiksemate struktuuride valmistamiseks tulnud üle minna järjest ultravioletsematele allikatele. Viimasest tulenevalt lülituse elemendid, mis on väiksemad kui 150 nm vajavad reeglina faasinihkemaske, et parendada kujutise kvaliteeti rahuldavate väärtusteni.
Ruumiline lahutus
Fotolitograafias on põhiprobleemiks kasutatava kiirguse difraktsioon. Lühema lainepikkusega kiirguse kasutamine võimaldab kiirguse difraktsiooni vähendada. Modernsed fotolitograafiaseadmed kasutavad eksimeerlasereid, millega on võimalik printida kuni 50-nanomeetriseid elemente. Eksimeerlaser-litograafia omab seega olulist rolli Moore’i seaduse jõuspüsimisel viimase 20 aasta vältel. Väikseim integraallülituse element, mida projektsioonilitograafiaga printida saab, on antud valemiga: \,CD on minimaalne (joonistatava) elemendi suurus ehk kriitiline mõõde
\,k_1 (k1 faktor) on koefitsient, mis sisaldab protsessiga seotud tegureid ja tüüpiliselt võrdub 0,4 tootmises.
\,\lambda on kasutatava valguse lainepikkus ja on läätse avaarv, mis näitab optilise süsteemi võimet koguda talle langevat valgust. \,n on läätse ja pooljuhtplaadi vahelise keskkonna murdumisnäitaja ning \,\theta on maksimaalne vastuvõtunurk. Mida suurem see on, seda suurem on avaarv. Sellest võrrandist tulenevalt saab minimaalset elemendi suurust vähendada, vähendades lainepikkust ja suurendades avaarvu, kasutades immersioonvedelikku (näiteks vesi).
Valgusallikad
See probleem sai lahendatud 1982. aastal, kui Kanti Jain pakkus välja ja demonstreeris IBM-is eksimeerlaser-litograafiat. Nüüd on eksimeerlaser-litograafia masinad (stepperid ja skannerid) peamised vahendid, mida kasutatakse mikroelektroonika kiipide tootmisel kogu maailmas. Viimase kahe aastakümne jooksul on tööriistade tehnoloogias toimunud suur areng ning pooljuhttööstuse nägemuse järgi on eksimeerlaser-litograafia olnud Moore'i seaduse edasiarendamisel kriitiline tegur, mistõttu on kiipide tootmisel minimaalne detailide suurus muutunud 20 aasta jooksul 0,5 mikromeetrist vähem kui 45 nanomeetrini. Usutakse, et see trend jätkub ka sel aastakümnendil, ning toodetakse veel tihedamaid kiipe, mille minimaalsed mõõtmed lähenevad 10 nanomeetrile.
Levinumad UV eksimeerlaserid litograafiasüsteemides on KrF-laser lainepikkusel 248 nm ja ArF-laser 193 nm lainepikkuse juures. Kuigi F2laserid on ka saadaval, tootes 157 nm valgust, ei ole nad praktilised, kuna on madala võimsusega ja degradeerivad läätsematerjale väga kiiresti.
Eksperimentaalmeetodid
Lisaks uutele valgusallikatele parandavad lahutusvõimet fotolitograafias modernsed tehnikad, nagu immersioonlitograafia ja mitmekordne kirjamine (multiple patterning), kus kasutatakse mitut fotomaski. Immersioonlitograafia on tehnika, kus kasutatakse vedelikku läätse ja pooljuhtplaadi vahel, et vastavalt ülevalnimetatud valemile suurendada lahutusvõimet. Vältimaks uutele tehnoloogiatele üleminekust tulenevaid kulutusi, laenasid tootjad selle tehnika mikroskoopiast, kus kasutati avaarvu suurendamist immersioonvedeliku abil. See töötab, kuna avaarv on maksimaalse nurga, mille juures valgus läätse siseneda saab, ja keskkonna murdumisnäitaja funktsioon. Reeglina on vedelikuks vesi murdumisnäitajaga kuni ~1,4 ning seda hoitakse pidevas tsirkulatsioonis, et eemaldada soojusest tingitud kõrvalekaldeid. Kasutades veelgi suurema murdmisnäitajaga vedelikke, on võimalik avaarvu suurendada. Praegu tootmises olevad masinad suudavad just äsja mainitud tehnikate tõttu toota mikrokiipe, kus väiksema elemendi karakteristlik mõõde on 22 nm. Tänapäeva teadus uurib ka fotolitograafia alternatiive, milleks on näiteks elektronkiirlitograafia, röntgenlitograafia jm.
Rein Oidram
Rein Oidram (sündinud 30. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1957 Kilingi-Nõmme Keskkooli, 1962 TPI ja 1968 Leningradi Polütehnilise Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Исследование влияния технологии изготовления на характеристики частичных разрядов и срок службы бумажной пропитанной изоляции силовых конденсаторов". Oli 1962–1977 TPI assistent ja vanemõpetaja, 1978–1992 dotsent, 1992–1997 TTÜ kõrgepingetehnika õppetooli aseprofessor ja juhataja, aastast 1997 dotsent.
Teadustöö
Uurinud kõrgepingetehnika ja elektroenergeetika üldküsimusi ning osalahendusi kõrge- ja keskpingeelektrivõrkude isolatsioonis, kõrgepinge standardeid, tuuleelektrijaamade kasutatavust Eestis. NSV Liidu Rahvamajandusnäituse pronksmedalid 1984, 1986. Üle 40 teadustrükise, 1 autorit.
3 (Tallinna trammiliin)
3. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Tondi–Kadriorg.
1. juulist 2009 31. maini 2012 töötas liin ainult tööpäevistel tipptundidel.
Būkān
pisi Būkān Sardasht on linn Loode-Iraanis Lääne-Aserbaidžaanis.
linna nimi pärineb kurdi sõna (boq), mis tähendab konn, mis on leitud bokani vetes.
Katrin Toome
Katrin Toome (sündinud 1973. aastal Tallinnas) on eesti telesaatejuht, kes on töötanud kolmes Eesti telekanalis.
Ta on hariduselt kosmeetik-jumestaja ja õppinud ka sekretäriks.
1990. aastate keskel käis ta Kanal 2 saatejuhtide konkursil, kuid võeti telekanalisse tööle hoopis sekretäriks. Peagi järgnes töö saatepäevateadustajana. 1996. aastal sai temast lemmikloomasaate "Kõige parem sõber" toimetaja ja saatejuht.
Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti Televisiooni meelelahutussaate "Topelttosin" kaassaatejuht – lototüdruk, kes assisteeris põhisaatejuhti (Peeter Oja või Urmas Reitelmanni).
Seejärel töötas ta taas Kanal 2-s saatepäevateadustajana ja juhtis saadet "Seksuaalne kaamera".
Kui Kanal 2 enam saatepäevateadustajat ei vajanud, juhtis ta kaheksa aastat TV3-s interaktiivset öösaadet "Telejazz Live".
2010. aasta oktoobrist kuni 2017. aasta keskpaigani töötas ta Tallinna Televisioonis uudistesaate saatejuhina.
Kokku on ta televisioonis töötanud üle 20 aasta, kuid pidanud ka jalatsipoemüüja ja taksodispetšeri ametit. Kui õpingute kõrvalt töötas ta restoranis ettekandja ja baaridaamina, siis hiljem on ta maitsnud ka ettevõtjaleiba ja juhtinud oma koristusfirmat.
Isiklikku
Ta on põdenud vähki ja sellest tervenenud.
Tema elukaaslane on olnud kunstnik ja muusik Alar Kriisa. Tema tütar Stefi on geoloogiamagister.
Ratsionaalsus
Ratsionaalsus on uskumuse mõistuspärasus (teoreetiline ratsionaalsus) või teo mõistuspärasus (praktiline ratsionaalsus).
Teoreetiline ratsionaalsus
Uskumus on laiemas mõttes ratsionaalne, kui sellele ei räägi vastu midagi, mida uskuja teab või peaks teadma.
Kitsamas tähenduses on uskumus ratsionaalne, kui see on põhjendatud ehk õigustatud, kuigi ei pruugi veel olla tõene. Vahel öeldakse seetõttu, et inimene kui ratsionaalne olend peab uskuma seda, mida tal on alust uskuda. Tulevikus võivad olla tänased ratsionaalsed otsused irratsionaalsed ja vastupidi – ajaloos toimunud, kuid tänases mõistes arusaamatud teod, näiteks nõidade põletamine keskajal, olid tollase ühiskonna tähenduses ratsionaalsed.
Reklaami- ja infoühiskond seab inimese ratsionaalsuse kahtluse alla, sest on tõestatud, et inimest on võimalik panna reklaami ja propaganda abil uskuma midagi, millel pole tegelikult alust, sest uskumuste kujunemisel on palju tegureid sh emotsionaalseid ja irratsionaalseid. Mõnede mõtlejate, näiteks Bertrand Russelli arvates on haritud inimene teadlik irratsionaalsuse ohtudest ning teadlikkus on parim ravim.
Praktiline ratsionaalsus
Praktilise ratsionaalsuse puhul võib öelda, et tegu on ratsionaalne, kui see on optimaalne seatud eesmärgi saavutamiseks. Kui inimesel üldse mingeid eesmärke pole, ei saa rääkida ka tegude ratsionaalsusest. Eesmärgi püstitamine omakorda on seotud uskumusega. Seetõttu saab rääkida uskumuse ratsionaalsusest. Kui inimene seab endal eesmärgi näiteks teenida teatud aja jooksul teatud summa raha, siis on see uskumus, et ta suudab ja peab just selle aja jooksul nii palju raha teenima. Kui inimene seab eesmärgiks õppida uus võõrkeel selgeks näiteks kahe nädalaga, siis ei ole eesmärgipüstitus on irratsionaalne, sest keskmiselt ei õpi inimene uut keelt selgeks kahe nädalaga.
Majanduslik ratsionaalsus
Majandusteaduslikus käsitluses ratsionaalsus eeldab inimeselt oma kasu suurendamist väliste kitsenduste piires ehk räägib kuidas oma huvidega arvestada. Siit tulenevad ratsionaalsuse kaks probleemi inimese jaoks. Esiteks, kas ratsionaalsus on kasulik? Teiseks, kas ratsionaalsus on moraalne? Mõlemas küsimuses tundub peituvat teatud vastuolu või dilemma. Oluline on vahet teha lühi- ja pikaajalise ratsionaalsuse vahel. See, mida peame irratsionaalseks, on sageli tõesti lühiajalise ratsionaalsuse otsene tagajärg. Selliste juhtumite jaoks on ühiskonnateadlased võtnud kasutusele sotsiaalse dilemma mõiste või teistmoodi öeldes on tegemist ratsionaalsuslõksuga.
Tegevuse ratsionaalsus
Tegevuse ratsionaalsus seisneb ka maksimaalses võimalikus efektiivsuses. Samal ajal on oluline ka inimese väärtused. Seetõttu kitsamalt on ratsionaalsus seotud ühe konkreetse eesmärgi saavutamisega, kuid laiemalt saab käsitleda ratsionaalsust terviklikuna ehk komplekssena, mis arvestab ka väärtusi. Näiteks kellegi elu või tervise hinnaga saavutatud eesmärk võib olla maksimaalselt efektiivne kuid ei ole väärikas, seega ka mitte terviklikult ratsionaalne.
Kärdla hiiurootslaste kalmistu
pisi|Rist Kaarel Tarningu haual Kärdla hiiurootslaste kalmistu on hiiurootslaste kalmistu Hiiumaal Kärdla Rannapargis.
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Anenina
Anenina (ka Hanenina) on neem (maanina) Saare maakonnas Muhu valla loodeosas.
Neeme koordinaadid on.
Hochrindl
thumb|Vaade Albeckist läände Falkertile
Hochirndl (1561 m) on mäekuru ja mäesuusakuurort Gurktali Alpides, mis paikneb Reichenau ja Albecki vahel. Kuru oli enamasti asustamata ja seda kasutati kuni 20. sajandi lõpuni karjamaana, kui sellest sai suve- ja taliturismi asupaik.
Roosi tänav (Rakvere)
Roosi tänav on tänav Rakvere linna keskosas, mille kaugus on lõuna pool asuvast Keskväljakust linnulennul mõõdetuna 650 m.
Tänav on pikkusega 279 meetrit ja keskmise laiusega 17 meetrit. Roosi tänav paikneb Lilleküla linnaosas. Saades alguse Tööstuse tänava ristmikult, ristub ida suunas kulgevalt Lille tänavaga ning lõpeb Võidu tänava ristmikul.
Roosi tänav kujunes välja aastatel 20. sajandi esimeses pooles, kui 1930. aastal valmis praegu Tööstuse ja Roosi tänavate ristmikul paiknev omaaegne Rakvere Linna 1. Algkooli koolimaja, nüüdne Rakvere Eragümnaasiumi hoone. Roosi tänav 12 paiknes kauaaegse Rakvere Teatri näitleja Eldor Valteri sünnikodu. Elamu hävis 19. septembril 1944. aastal Punaarmee pommirünnakute tagajärjel, nagu ka suur osa piirkonna puithoonetest.
Tänava ääres asuvad ühepereelamud koos abihoonetega ning üks korterelamu, need on ehitatud 20. sajandi teisel poolel.
Ivan Demkin
Ivan Demkin, ka Ivan Djomkin (vene keeles Иван Иванович Демкин, ka Дёмкин; 7. juuni 1869 Peterburi – 28. juuni 1943 Tallinn) oli Venemaa ja Eesti õigusteadlane, kohtunik ja advokaat.
Peter von Halle
Peter (Petrus) von Halle (allikates ka perekonnanimi de Hallis; umbes 1500 Saksamaa – 1549 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1539. aastal sai ta Tallinna Jaani seegi kiriku pühapäevajutlustajaks ja ühtlasi ka Pühavaimu koguduse teisipäevaste ja neljapäevaste õhtuteenistuste pastor. Samal aastal ordineeriti ta Oleviste koguduse pastoriks ja sellel kohal oli ta surmani. Ta suri pärast 7. augustit 1549 Tallinnas katku.
Ivan Demkin
Elulugu
1914. aastal, pärast vanima poja Andrei ootamatut surma kolis perekond Peterburi, kus Ivan jätkas tööd kohtunikuna. Pärast riigipööret 1917. aasta oktoobris ja sellele järgnenud segadust kolis perekond Uržumi. 1922. aastal naasis Ivan koos naise ja nooremate laste Ivani, Mihhaili, Antonina ja Veeraga Eestisse ja asus uuesti elama Piritale, oma enne sõda ehitatud majja. Lidia ja Susanna jäid Venemaale, hiljem pöördus Venemaale tagasi ka Veera. Ivan õppis ära eesti keele ja hakkas tööle advokaadina.
Kaarli mõis
Kaarli mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Ivan Demkin
Elulugu
Ivan Demkin suri 1943. aastal ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Śnietnica
Śnietnica on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Śnietnica asub Slovakkia piirist ligi 10 km kaugusel, Gorlicest umbes 18 km lõunaedelas.
Suurturg
Nime Suurturg all on tuntud mitu platsi või parki:
Kamariku kihistik
Kamariku kihistik (inglise Kamariku Member) on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Ärina kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1967. Kihistik on nime saanud Kamariku küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Räitsvere külas asuv Kamariku puurauk, kus kihistik esineb 18.2..20.3 meetril.
Kamariku kihistik on Ärina kihistu ülemine kihistik, selle all lamab Tõrevere kihistik ja sellel lasub Koigi kihistik. Kihistiku moodustavad kirjud dolomiidistunud lubjakivi kihid. Neitla kruusaaugu põhjas asub ka paljand, kus on täheldatav Kamariku kihistiku ja Koigi kihistiku vaheline piir ehk siis tegemist on esimese Ordoviitsiumi ja Siluri piirpaljandiga Eestis.
Kalama nina
Kalama nina on neem (maanina) Saare maakonnas Muhu vallas.
Neeme koordinaadid on.
Biograafiad (Or)
Biograafiad (Or) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Or".
Sonja Jončeva
Sonja Jončeva (bulgaaria keeles Соня Йончева; sündinud 25. detsembril 1981 Plovdivis) on Bulgaaria ooperilaulja (sopran). Sai Operaalia preemia 2010. aastal.
Elulugu
Õppis laulu ja klaverit Plovdivi riiklikus muusikakoolis. Teenis mitu riiklikku preemiat, sai Enrico Caruso konkursil Milanos finaali. 2009. aastal sai magistrikraadi Genfi konservatooriumist.
Tema vend on rokklaulja Marin Jončev.
Repertuaar
Repertuaaris on Isabella roll Rossini "Edukas trikkis" (?), kuke ja kulli roll Janaceki ooperis "Rebase seiklused", Junon "Ulyssese tagasitulekus", Cleopatra "Julius Caesaris" jt.
Loominguline koostöö
Töötas selliste dirigentidega nagu William Christie, Diego Fasolis, James Conlon, Adam Fischer, Thomas Hengelbrock, Emmanuelle Haim, Fabio Biondi, Ottawa Dunton jt.
Konnaoja
Konnaoja (ka Visusti oja) on oja Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Oja voolab Ilmjärvest Laeva jõkke (suubub vasakult). Oja on 4,3 km pikk, valgla pindala on 6,6 km².
Loodusajakiri (saade)
"Loodusajakiri" on Kuku Raadio saade, mis on eetris neljapäeviti kell 10:00–10:30.
Saadet teeb Toomas Jüriado.
Saade koosneb kahest kaheksaminutilisest osast.
2018. aasta 15. veebruaril oli külas Kristiina Viiron, kes rääkis ajakirja Eesti Mets viimasest numbrist.
2018. aasta 1. märtsil oli külas Helen Rohtmets-Aasa, kes rääkis ajakirja Horisondi viimasest talvenumbrist.
Fredrik Skagen
Fredrik Skagen (30. detsember 1936 Trondheim – 20. juuni 2017 Trondheim) oli Norra kriminaalkirjanik. Ta kirjutas ka lasteraamatuid ja kuuldemänge.
Tema debüütromaan "Jakten etter Auriga" ilmus 1968.
Loodusajakiri (saade)
2018. aasta 5. märtsil oli külas Vello Mäss, kes rääkis allveelaevast Kalev.
Kirka Babitzin
pisi|Kirka (1989) Kirill Babitzin (esinejanimega Kirka; vene keeles Кирилл Бабицын; 22. september 1950 Helsingi – 31. jaanuar 2007 Helsingi) oli Soome poplaulja. Ta oli üks Soome populaarsemaid esinejaid. Tema 1988. aasta album "Surun pyyhit silmistäni" oli omal ajal Soome kõige ostetum album (nüüdseks on see langenud kolmandaks).
Kirka tähelend algas 1967. aastal lauluga "Hetki lyö" ja kestis neli aastakümmet. Teda peeti Soome popmuusikaiidoliks. Ta ise on oma muusikaeelistuste kohta öelnud, et tahtnuks karjääri jooksul laulda märksa rohkem rokki, kuid poplugude eest maksti palju paremini – see sai määravaks.
Ta esindas Soomet 1984. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Hengaillaan", mis saavutas 46 punktiga üheksanda koha.
Loodusajakiri (saade)
2018. aasta 15. märtsil oli külas Eva-Liisa Orula, kes rääkis "Eesti taimevaramust" ja Marika Mänd, kes rääkis entomovektortehnoloogiast.
Kirka Babitzin
Babitzin on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistu kõrval asuvale Lapinlahti õigeusu kalmistule.
Loodusajakiri (saade)
2018. aasta 22. märtsil oli külas Triin Nõu, kes rääkis harilikust kanepist.
2018. aasta 29. märtsil oli külas Ulvar Käärt, kes rääkis Horisondi märtsi-aprillinumbrist.
2018. aasta 12. aprillil oli külas Kristiina Viiron, kes rääkis ajakirja Eesti Metsa kevadnumbrist.
2018. aasta 19. aprillil oli külas Helen Külvik, kes rääkis ajakirja Eesti Loodus aprillinumbrist.
2018. aasta 25. oktoobril oli külas Andres Uus, kes rääkis puithoonetest.
2018. aasta 1. novembril oli külas Toomas Kukk, kes rääkis ajakirja Eesti Loodus värskest numbrist.
2018. aasta 8. novembril oli külas Egle Tammeleht, kes rääkis mägra ja karu talvekorterist.
2018. aasta 22. novembril oli külas Helen Rohtmets-Aasa, kes rääkis Horisondi novembri-detsembrinumbrist.
Koeranina
Koeranina on neem (maanina) Saare maakonnas Muhu vallas Pädaste küla alal.
Neeme koordinaadid on.
Robert Devereaux, teine Essexi krahv
Robert Devereaux (10. november 1565 – 25. veebruar 1601) oli Inglise aadlik ning sõjaväelane, kuninganna Elizabeth I favoriit. Kuigi ta oli poliitiliselt ambitsioonikas väejuht, pandi ta pärast üheksa-aastase sõja ajal Iirimaal ebaõnnestunud kampaaniat aastal 1599 koduaresti. Aastal 1601 juhtis ta Elizabeth I vastu riigipöördekatset ning ta hukati riigireetmise eest.
Vastse-Kuuste Lihatööstus
2009 ühinesid AS Wõro Kommerts, AS Vastse-Kuuste Lihatööstus ja AS Valga Lihatööstus ühiseks juriidiliseks isikuks, mille nimeks sai AS Atria Eesti.
Clallami maakond
Clallami maakond (Clallam County) on maakond USA-s Washingtoni osariigis. 2010. aasta rahvaloenduse järgi elab maakonnas 71 404 inimest. Maakonna suurim linn ning halduskeskus on Port Angeles. Maakond moodustati 26. aprillil 1854.
Clallami maakonna kogupindala on 6920 km², millest 4500 km² on maa ja 2410 km² on veepindala.
Villema nina
Villema nina (ka Villemi nina) on neem (maanina) Saare maakonnas Muhu vallas.
Neeme koordinaadid on.
Lucknow
Lucknow on linn Indias, Uttar Pradeshi osariigi pealinn, Lucknow' jaotise ja Lucknow' ringkonna keskus. Asub Gomti jõe ääres, 516 km Delhist ida pool.
Linna asutas 1528. aastal Babur. 1775. aastast oli Avadhi vürstiriigi pealinn. 1856. aastal läks linn brittide valdusse. 1857. aasta India ülestõusu ajal piirasid ülestõusnud 5 kuud linnas asunud Briti garnisoni.
Linnas asub Bara Imambara paleekompleks.
70% elanikest on hindud ja 26% muslimid.
Lucknow on suur tööstuslinn. pisi|tühi|300px|Bara Imambara fassaad
Tartu Ülikooli Kliinikumi silmakliinik
SA TÜ Kliinikumi silmakliinik on kõrgema etapi raviasutus, kus tegeletakse kõikide silmahaiguste diagnoosimise ja raviga üle kogu Eesti.
Eesmärgiks on pakkuda patsientidele kvaliteetset ja laiapõhjalist oftalmoloogilist raviteenust.
Ajalugu
Tartu Ülikooli Silmakliinikus on 130 aasta vältel ravitud kõiki Eestis esinevaid silmahaigusi, õpetatud üliõpilasi, täiendatud juba töötavaid silmaarste ja tehtud teaduslikku uurimistööd. Ravitud haiguste diagnoosid on muutunud seoses kogu ühiskonna arengu, rahvatervise ja sotsiaalsete olude muutumistega. Kadunud on sellised pimedust põhjustavad haigused nagu trahhoom (silmamarjad) ja teised nakkushaigused. Tänu diagnostika, ravi ja operatsioonimetoodika paranemisele on oluliselt vähenenud pimedate ja nõrgaltnägijate arv Eestis.
19. sajand
Tartu Ülikoolis on silmahaiguste loenguid pidanud üldkirurgia kursuse vältel kirurgiaprofessorid Michael Ehrenreich Kauzmann (1805–1810), Johann Ludwig Jochmann (1811–1814), Johann Christian Moier (1814–1836), Nikolai Pirogov (1836–1841). Pirogov avas ka ajutise silmahaigla Tartus, mis oli esimene Baltimaades (1836–1841). Georg Franz Blasius Adelmann (1841–1871) avas kirurgilis-oftalmoloogilise kliiniku (1843–1867).
Jaanuarist 1868 avas professor Georg von Oettingen esimese 24-kohalise silmakliiniku Tartus. Selleks osteti mansardkorrusega kivimaja Vallikraavi ja Maarjamõisa tänava nurgale. 10. septembril 1871 avati pidulikult Tartu Ülikooli silmahaiguste õppetool, mille juhatajaks sai prof. Oettingen (1867–1879). Ta oli ka ülikooli rektor ja Tartu linnapea.
Järgmine silmakliiniku juhataja oli prof. Eduard Raehlmann (1879–1900), kelle koolist on võrsunud rida tuntud oftalmolooge. Kliinik oli populaarne, haigeid käis üle kogu Venemaa, tekkis ruumipuudus ja 1882. aastal ehitati vanale majale kahekordne puust juurdeehitis, mis rahuldas kliiniku vajadusi 1938. aastani. Raehlmann kirjeldas 1889. aastal esmakordselt veresoonte ristumisfenomeni ateroskleroosi korral, mis aga on saanud nimetuse hilisemate autorite Gunni (1892) ja Saluse (1929) järgi.
20. sajand
E. Raehlmanni asemel määrati 1900. aastal prof. Theodor Ewetzky (1900–1909), kes oli seni Moskva Ülikooli professor. Erilist tähelepanu pööras ta vilunud patoloog-anatoomina kliiniku laboratooriumile. T. Ewetzky rajas silmakliiniku kõrvale üle linna tuntud roosiaia, mille aednikuks oli M. Lepik.
Tartu silmakliiniku töö jätkus katkendlikult (1918–1920), puudus sisseseade, meditsiiniline aparatuur ja arstiriistad, statsionaar oli suletud. Saksa okupatsiooni ajal (1918) juhatas kliinikut lühikest aega prof. W. Löhlein Saksamaalt. Vabadussõja ajal (1919) asus kliinikus Eesti Punase Risti laatsaret, 1920. aastal riigikohus ja hiljem Venemaalt tulnud optantide keskus. Detsembris 1920 kutsuti õppetoolile professoriks Peterburi silmahaigla juhataja Ernst Blessig (1920–1930), kes taastas silmakliiniku töö, hankis instrumentaariumi ja aparatuuri ning alustas 1921. aasta teisel poolaastal regulaarset kliinilist ja õppetööd. Ta pani aluse kliiniku preparaatide kogule ja hankis uuesti korrapärase raamatukogu.
E. Blessig emeriteerus 1930. aastal ja kliinikut hakkas juhatama dots. Jaan Uudelt (1930–1941), kes valiti 1934. aasta oftalmoloogiaprofessoriks. Koos otorinolarüngoloogia professori E. Saarestega koostas ta silmakliiniku uue hoone projekti ja juhendas 1938. aastal selle neljakorruselise kivihoone ehitamist kliiniku esimese hoone kohale. Sellest ajast peale töötasid hoones koos silma- ja kõrvakliinik. Pärast prof. J. Uudelti ärasõitu Saksamaale 1941. aastal määrati kliiniku juhatajaks meditsiinidoktor Jüri Suurküla (1941–1944), kes hiljem töötas silmaarstina Rootsis.
II maailmasõja ajal oli kliinik kannatanud, varustus oli laiali tassitud või vigastatud, ei olnud vajalikke aparaate ega operatsiooniinstrumente. Silmakliiniku tööd hakkas organiseerima ja varustust taastama Valentin Savi (1946–1958), kes 1. jaanuaril 1946 määrati oftalmoloogia kateedri ja silmakliiniku juhatajaks.
20. sajandi lõpp – 21. sajand
Alates 1990. aastast kuni 31. detsembrini 1999 juhatas oftalmoloogia õppetooli ja silmakliinikut dots. Aleksei Panov. 1975–1991 oli ta TRÜ nägemise tervishoiu laboratooriumi juhataja. Õppetoolis töötasid veel dots. Leo Schotter (jun) ja vanemassistent Riina Pulges. Alates 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2011 juhatas silmakliinikut prof. Pait Teesalu.
1998. aastal valmis Kuperjanovi tn 1 kliiniku kivimaja osas uus kaasaegne operatsiooniplokk, mis toodi üle vanast, juba 1882. aastal ehitatud puumaja osast. Kuna oftalmokirurgia oli muutunud oftalmomikrokirurgiaks, osutus töö amortiseerunud, rappuvate põrandatega puumajas võimatuks.
Kaarli mõis (Halliste)
Kaarli mõis (saksa keeles Karlsberg) oli Õisu mõisa kõrvalmõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Mulgi valda.
Tartu Ülikooli Kliinikumi silmakliinik
20. sajandi lõpp – 21. sajand
Alates 2012. aasta jaanuarist juhatab silmakliinikut dr Kuldar Kaljurand. Silmakliinik kolis 2015. aasta lõpus aadressile L. Puusepa 8.
Kaarli mõis (Halliste)
Kaarli mõisa karjamõis oli Ülemõisa mõis.
Vaimõisa mõis
pisi|Vanamõisa mõisa peahooneVaimõisa mõis (saksa keeles Waddemois) oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla maakonda Märjamaa valla territooriumile.
Ajalugu
Esimesed kirjalikud teated Vaimõisa mõisast pärinevad 1426. aastast. Sel ajal Farensbachidele kuulunud mõisa keskuseks oli tõenäoliselt vasallilinnus. Veel praegu viitavad suhteliselt varastele ehitusetappidele härrastemajas omaaegsetele vasallilinnustele omane ruumijaotus ning esimesel korrusel osaliselt säilinud arhailine võlvidesüsteem. pisi|Vaimõisa mõis 17. sajandi alguses läks Vaimõisa koos Päädeva ja Kõrvetaguse mõisaga Flemingitele. Põhjasõja järel oli mõis panditud Bohnsackidele, kuid alates 1724 oli mõis Wetter-Rosenthalide omanduses. 18. sajandi lõpus kuulus mõis lühikest aega ka Reutzidele, Nasackinitele ja Baranoffidele. 1802 omandasid mõisa Wilckenid, kelle käes oli mõis kuni 1891. aastani. Seejärel olid omanikuks Knorringid ning 1899–1916 Alfred Schmidt. 1919. aastal võõrandati mõis eestlastest omanikelt Johannes Kiverilt ja Peter Shashulinilt.
Pärast vabadussõda jäid mõisasüdame maad ja hooned Kängseppadele, kelle valdusse jäid mõisahoone ja 50-hektariline talu kuni 1920. aastate lõpuni. 1933 sai Vaimõisa mõisasüdame omanikuks Peeter Oha, kes suurendas mõisa maad 120 hektarini. Mõisasüda oli tema käes kuni 1940. aasta juunipöördeni. Peeter Oha küüditati Siberisse, kuid tema noor abikaasa jäi Eestisse ning lahkus 1944 Läände. Aastatel 1941-1944 oli mõisa peahoones Saksa sõjaväe haigla. Pärast sõja lõppu 1945. aastal läksid mõisasüdame hooned ja maad Vaimõisa põhikoolile ning kolhoosile. Kool töötas peahoones kuni 1974. aastani, mil see suleti. Pärast seda läks mõisa peahoone teadus-tootmiserikoondisele "Algoritm" õppe-tootmiskombinaadi rajamiseks. 1990. aastate alguses tagastati mõisasüda Peeter Oha seaduslikele pärijatele. Mõisasüda asub Vaimõisa külas ja on eravalduses.
Mõisakompleks
Kahekorruselise kelpkatusega varaklassitsistliku peahoone ehitust alustati 1790. aastatel ning lõpetati 1819. Peahoone esifassaadil on kolmnurkfrontooniga keskrisaliit. Viiluväljal on säilinud Nasackinite vapp. Säilinud on ka klassitsistlikud välisuksed. Idapoolsel otsauksel on 20. sajandi algusest pärit varikatus. Esimesel korrusel on avar vestibüül, saal ja muud anfilaadsed esindusruumid on teisel korrusel.
1892. aastal oli Vaimõisa mõisas kokku 33 erineva funktsiooniga hoonet, neist 13 kivist. pisi|[[Vaimõisa magasiait ]] Majandushooned (laudad, valitsejamaja, sepikoda) asuvad peahoonest põhja pool, ajaloolise sissesõidutee ääres. Mõisa "tagaväljakut" raamistasid kavaleride maja, tall-tõllakuur (varemetes) ja ait-kuivati. Lümandu mõisa poole mineva tee ääres on ainulaadne uusgooti stiilis magasiait 19. sajandi lõpust ning mõisa kivist tuuleveski (varemetes).
Mõisahooneid seob kompleksi korrastatud park: idapoolne vabakujunduslik osa on valdavalt 19. sajandi keskpaigast, läänepoolne on varasem, ilmselt endine hilisbarokne regulaarpark. Mõisa ümbruses olnud paljudest hiiekohtadest on tänaseni säilinud nn Hiielepik.
Koorem (mõõtühik)
Koorem oli rahvapärane mõõtühik mitmete materjalide koguse arvestamiseks.
Koormaga mõõdeti heina, vilja, põhu, sõnniku, küttepuude jms koguseid. Koorma suurus varieerus sõltuvalt kasutatava vankri või ree suurusest ning ka hobuse veojõust. Eesti talumajapidamistes kasutati koormat mõõtühikuna kuni 20. sajandi keskpaigani. Ühte koormasse mahtus näiteks 5 kuni 10 hakki ehk 120 kuni 200 vihku rukist. Keskmisesse eesti rehte mahtus umbes kolm koormat vilja.
Esiliiga B
Esiliiga B on Eesti tugevuselt kolmas jalgpalliliiga, mis on loodud 2013. aastal.
Esiliiga B 1. ja 2. koht tõusevad Esiliigasse. Esiliiga 8. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil esiliiga B 3. kohaga. Esiliiga B 9. ja 10. koht langevad teise liigasse, 8. koht mängib üleminekumänge kodus-väljas printsiibil teise liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga.
Klubid
2023. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:
Hans von Benckendorff
Johann Ulrich Nathanael von Benckendorff (tuntud ka kui Hans von Benckendorff) (2. aprill 1882 – 19. aprill 1919 Jäneda, Kalijärve tee) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane, Jäneda mõisa omanik.
Elulugu
Johann päris 1910. aastal Aleksander von Benckendorffi valdused Jänedal. Ta ehitas Jänedale uue härrastemaja ning mõisa abi- ja kõrvalhooned.
Johann abiellus 1911. aastal Maria Zakrevskajaga.
1918. aastal kolis ta Venemaal toimunud Oktoobrirevolutsiooni tõttu koos lastega Jänedale.
Paradiisikurg
pisi Paradiisikurg (Grus paradisea, ka Anthropoides paradiseus) on kurglaste sugukonda kure perekonda kuuluv linnuliik.
Ta kaalub kuni 3,6–6,2 kg ja on 100–120 cm kõrge. Sulestik on sinakashall.
Paradiisikurg elutseb Lõuna-Aafrikas. 1980. aastatest on liigi arvukus langenud kohati kuni 90%.
Paradiisikurg on Lõuna-Aafrika Vabariigi rahvuslind.
Voika oja
Voika oja on oja Tartu maakonnas Nõo vallas.