cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sugulased (romaan)
Sisu
Põhitegevus toimub 85 000 elanikuga väikelinnas, mis saab endale ootamatult uue õigusnõuniku ehk linnavalitsuse õigusasjade osakonna juhataja. István Kopjáss, kes sellele kohale valitakse, on üle neljakümne aasta vanune korralik perekonnaisa, kes on siiani jäänud täiesti märkamatuks, olles tähtsusetu haridus- ja kultuurinõunik. Ta elab naise Lina ja kahe pojaga pisikeses korteris oma vaikset tühise linnaametniku elu, kes annab palgapäeval raha naise kätte ja tööl püüab seista vaeste inimeste õiguste ja huvide eest.
Pärast valituks osutumist püüab ta esialgu säilitada senist elulaadi, aga mida aeg edasi, seda selgemaks saab, et ta on sattunud täiesti uude maailma, nö tõusnud teisele tasandile, kus liigub kõrgem seltskond. Kohe hakkavad teda tänaval sõbralikult tervitama need, kes temast siiani läbi olid vaadanud, usinalt austama need, kes teda varem võrdväärseks pidasid, ja tagatipuks voolavad maailma eri nurkadest kokku kõik, kes ennast vähegi tema sugulaseks võisid pidada. Haridus- ja kultuurinõuniku töö käigus oli ta näinud väga vaeseid inimesi, aga sellist õnnetust ja viletsust, nagu nüüd tema sugulased oma elust rääkisid, ei olnud ta osanud uneski näha.
Varem oli ta näinud, et valitsejad on korrumpeerunud, lihtinimesed vaesed ja õnnetud ja nende heaks ei ole võimalik midagi teha, sest seadused on tehtud vaid rikaste taskute täitmiseks. Nüüd peab ta õppima elu nägema teise nurga alt, rikaste inimeste pilguga. Juhtub, et sugulasteks hakkavad trügima ka kõrgema klassi esindajad, kes sellest mingitki kasu võisid saada. Juba esimesel hommikul tööle minnes tervitab teda viisakalt linna suurima panga direktor, kes avastab täiesti juhuslikult, et on uue õigusnõuniku naise kaudu temaga sugulussidemetes, ja nagu hiljem välja tuleb, on tal hädasti vaja kiiremas korras ühe tähtsa isiku maja maha müüa, et teda suurest jamast päästa.
Romaan juhib lugejat läbi üksikisiku elu keerdkäikude, teadvustades selle kaudu nii Ungari ühiskonna kui üldiselt kogu inimkonna probleeme. Enamasti näeme tegevust ja ümbritsevat maailma läbi peategelase silmade, vahel heidetakse pilk ka tema naise siseilma.
István on kogu elu olnud truu ja pühendunud oma perekonnale. Siiski on tal saladus – nagu oli olnud ka tema isal ja kes teab, kui paljudel enne neid – salapärane naine, keda ta armastab siiski ainult platooniliselt, sest kui nad lõpuks kohtuvad, siis sel hetkel tunneb ta hoopis pettumust. Päriselus ei ole see naine hoopiski mitte selline, nagu kujutlustes... Siiski, juba üsna pea, leides pintsakutaskust tema taskuräti, mis oli sinna justkui iseenesest tekkinud, leiab see saladuslik hingus taas tee tema juurde.
Hoolimata vaesusest – või just selle tõttu – oli värske õigusnõunik alati olnud idealist, küll kohusetundlik oma pere suhtes, aga ihaldades siiski midagi, mis maises elus oli kättesaamatuks jäänud. Tema naine on päevad ja ööd hõivatud kõige olmelisemate majapidamisprobleemidega ega suuda talle pakkuda kirge, spontaansust, uudsust ega vaimsust – ei olnud ta ka kõrgelt haritud, kuna ta oli ennast perele pühendanud ja leppinud vaese linnaametniku abikaasa staatusega.
Kõigest hoolimata on just Lina Istváni tugevaim liitlane ja asendamatu nõuandja, temata oleks uues ametis hakkamasaamine olnud palju keerulisem, kui mitte võimatu. Koos suudavad nad püsida jalgel ka kõige raskemates oludes, sest nad jäävad ausaks ja lihtsaks, hoolimata kasvavast survest ja ahvatlustest kasutada võimalusi, mida süllekukkunud positsioon poolvägisi pakub.
Romaani lõppvaatus on tõusvas joones pingeline ning viimaks, pärast pikka ja närvesöövat ööd kõrgema seltskonna peol täis küsimusi, kahtlusi ja segadust, on lõpplahendus teose vääriliselt üsna ootamatu.
Eesti Ringhäälingumuuseum
pisi|Eesti Ringhäälingumuuseumi hoone Türil 2012. aastal Eesti Ringhäälingumuuseum on 29. aprillil 1999 Eesti Ringhäälingute Liidu, Eesti Raadio, Eesti Televisiooni, Eesti Ringhäälingu Saatekeskuse ASi ja Türi Linnavalitsuse asutatud mittetulundusühing.
Ringhäälingumuuseum asub Türi linnas ja teguseb samas hoone Türi muuseumiga
Lõuna-Korea jalgpallikoondis
Lõuna-Korea jalgpallikoondis on Lõuna-Korea rahvuskoondis jalgpallis.
Föderatsioon: Korea Football Association
Aadress: 110-39, Kyeonji-Dong Chongro-Ku, Seoul
President: Chung Mong-joon
Asutamisaasta: 1948
FIFA liige: 1954
Koht FIFA edetabelis:
Kõrgeim koht FIFA edetabelis:
Koondise põhivorm: punane särk, punased püksid, punased põlvikud
Koondise varuvorm: must särk, mustad püksid, mustad põlvikud
Hispaania Jalgpalliliit
Lisaks La Ligale korraldab Hispaania jalgpalliliit teiste kõrgemate liigade Primera Divisióni, Segunda Divisióni ja Segunda División B tööd ning haldab piirkondlike jalgpalliliitude abil Tercera Divisióni.
Hispaania kuninglik jalgpalliliit loodi 1909. aastal. Rahvusvaheline Jalgpalliliidu FIFA liige ollakse 1913. aastast ja Euroopa Jalgpallidu UEFA liige 1954. aastast.
Liidu president on 2018. aastast Luis Rubiales. Rahvuskoondise peatreener on 2008. aastast Vicente del Bosque.
Radamla
pisi|left|Radmala linnamägi Radamla, transkribeerituna Radamlja) on agrolinnake ja endine alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis Čavusy rajoonis, Radamla külanõukogu halduskeskus. Asula asub Čavusy linnast 20 kilomeetri kaugusel.
Asulas on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Asulas on varase rauaaaja asulakoht ja mõisakompleks, millest on säilinud veski. on nime saanud Aleksander Chodkiewiczi järgi, kes oli XVI sajandil selle omanikuks.
Ajalugu
Radamlat peetakse ühe hüpoteesi kohaselt radiimitšite rahva keskuseks. Aastal 1527 läks sealne loss Zaslavskite valdusse, kaotades oma sõjalise tähtsuse Liivi sõja ajal.
Administratiivselt kuulus Radamla Mstsisłavi vojevoodkonda. Aastaks 1743 asutati alevisse kameliitide klooster.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu. Ühtlasi sai alevist küla. Novembriülestõusu tagajärjel aastal 1832 klooster likvideeriti. Aastal 1849 oli asulas kümme maja, seal asusid kõrts ja veski. Aastal 1880 oli Radomlas 25 maja, külas oli kaks õigeusu kirikut ja lisaks veel katoliku kirik, seal tegutses võõrastemaja.
Aastal 1924 läks Radomla Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai külanõukogu keskus. Aastal 1954 külanõukogu likvideeriti, taas sai asulast külanõukogu keskus aastal 2009.
Fahrenheiti skaala
thumb|225px|Fahrenheiti ja Celsiuse skaalaga termomeeter
Fahrenheiti skaala on temperatuuriskaala, mille võttis 1714. aastal kasutusele Saksa füüsik Daniel Gabriel Fahrenheit.
Fahrenheiti skaala püsipunktideks on vee keemispunkt temperatuuril +212 °F ja jää sulamispunkt temperatuuril +32 °F. Fahrenheiti kraad võrdub nende temperatuuride vahest normaalrõhul. Fahrenheiti kraadi tähis on °F.
Fahrenheit valis oma skaala nullpunktiks (0 °F) lume ja ammooniumkloriidi (salmiaagi) segu sulamistemperatuuri, millele Celsiuse skaalal vastab –17,77… °C. Kraadide arvuks püsipunktide vahemikus valis Fahrenheit 180 selle mõttega, et inimese kehatemperatuur jääb siis 100 °F lähedale.
Fahrenheiti skaala on rahvusvahelise temperatuuriskaalaga seotud järgmiselt:
Absoluutne nulltemperatuur on Fahrenheiti skaalal –459,67 °F.
Fahrenheiti termomeeter oli esimene praktilisse kasutusse võetud temperatuurimõõteriist. Fahrenheiti termomeetrid on seniajani kasutusel Ameerika Ühendriikides ja veel mõnes riigis. Kõikjal mujal maailmas on tänapäeval üldlevinud Celsiuse skaala.
Depressioon (täpsustus)
Depressioon on mitmetähenduslik sõna:
Ružomberok
Ružomberok (saksa Rosenberg, ungari Rózsahegy) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Ružomberoki ringkonna halduskeskus. Asub Váhi jõe kaldal.
Ajalugu
1233. aastal on linna esmamainitud kirjalikes allikates (terra Reuche). 1318. aastal sai linnaõigused. Linnas asusid hõbeda- ja vasekaevandused.
Dimosthénis Tampákos
Dimosthénis Tampákos (sündinud 12. novembril 1976 Thessaloníkis) on Kreeka riistvõimleja.
Stojan Danev
pisi|Stojan Danev Stojan Petrov Danev (Стоян Петров Данев; 28. jaanuar 1858 – 30. juuli 1949) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 4. jaanuarist 1902 kuni 1903 ja lühikest aega 1913. aastal.
Oru valla vapp
thumb|Oru valla vapp.
Oru valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Oru valla vapp.
Vapp oli kasutusel 3. juunist 1998 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Taebla ja Risti vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.
Vapi kirjeldus
Pikuti kuldse viljakõrrega poolitatud kilbi parem pool on roheline, vasak pool sinine. Vapi keskel ristatuna kaks kuldset viljakõrt.
Põhjendus
Roheline ja sinine värv sümboliseerivad valla mereäärset asukohta. Viljapeade kimp sümboliseerib valdavalt põllumajanduslikku tegevust vallas.
Aarne Ahi
Nooruspõlv
Aarne Ahi sündis Tartus ja ta lapsepõlv möödus Otepääl. Tema ema Laine suri 1950. aasta alguses, kui Ahi oli veel üsna noor. Isa Nikolai oli Saksa sõjaväes ning põgenik elu lõpuni. Tal on ka kaks aastat vanem õde Tuuli. Kalju Kivi elas Otepääl neist üle keskväljaku. Oma koolitee kohta ütles Ahi, et see oli kolm kahe miinusega ja esimesel aastal õppis ta Antsla internaatkoolis ainult mahakirjutamist. Teisel aastal kolis ta Tallinna, kus ta pandi Pedas (Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogiline Kool) õpetaja soovitusel tagasi esimesse klassi. Pärast põhihariduse omandamist käis ta Tallinna 20. Keskkoolis, mille ta lõpetas 1963. aastal.
Karjäär
Pärast kooli läks Ahi ise Tallinnfilmi valgustaja tööd küsima, sest kino tundus põnev. Kuna seal just otsitigi töölisi, võeti ta kohe vastu ning õpetati kohapeal välja. Paari kuu pärast läks ta kolmeks aastaks sõjaväkke. Naastes oli suur tahtmine Tallinnfilmi tagasi tööle minna, kuhu ta ka taas edukalt valgustajaks kandideeris. Sõjaväest äsja tulnud noormehel tekkis aga üsna pea konflikt valgustajate ülemusega. Karistuseks saadeti ta 1967. aastal Tallinnfilmi nukufilmi osakonda.
Ahi ütles, et ta esmamulje oli imelik, halvas mõttes. Stuudio asus linnast väljas põõsastes, hoone oli pikk ja ruum, milles tööd tehti, pime. Inimesed kummardasid suure laua kohal, mida valgustasid üksikud lambid, ning liigutasid sellel olevat, siis lindistasid, siis jälle liigutasid ja siis jälle lindistasid. Kätt sai ta proovida nukujuhi ametil juba nädala jooksul, sest nukujuht Evgenia Levoll oli haigeks jäänud. Seepeale pakkus Elbert Tuganov Ahil käsu korras lindistada jupike filmi kahe päeva jooksul. Laual olid ahvi nukud ja liivarand. Siis ei teadnud Ahi veel midagi pausidest ega pikkustest. Ta lindistas kolm või neli meetrit filmi. Kui operaatori assistent filmi vändaga keris ja tehtud töö vili esmakordselt näha oli, mõistis Ahi, kui põnev ala nukujuhtimine on. Niisiis jätkaski ta nukujuhi tööd läbi katsetamise ja koos kogu grupiga õppis kasutama uusi võtteid ning materjale. Tema põhiline mentor ja õpetaja oli Heino Pars. Huvitav oli vilunud meistrite juhendamisel saavutatud nukkude liikumise väljendusrikkus, kujutada poosi, žesti kaudu elutu nuku omapärast miimikat, vaimset alget, iseloomu. Nukujuhi alal tundis ta end hästi ja on pidanud seda enda olulisimaks tööks. Ta on ka mitmele animaatorile oma teadmisi edasi andnud, näiteks Märt Kivile, Kristian Taskale ja Mait Laasile.
1975. aastal sai ta Tallinnfilmi nukufilmi koondisse režissööriks. Iseseisvat režissööritööd alustas ta filmiga “Lapsehoidjad”, mille stsenaariumi kirjutas ta ise Heljo Mändi luuletuse põhjal. "Lapsehoidjad" on film kasvatamisest, kuid mitte niivõrd kasvatatavatest, kuivõrd kasvatajatest. Süžee on lihtne, peaaegu läbipaistev ja meenutab laadilt valmi. Vaatajat haaravad vahenditus, huumor, mille abil on väljendatud küllalt tõsise teema olemus. Süžee välise pinna taga avaneb teine, sügavam plaan. Filmi vaatavad huviga nii lapsed kui täiskasvanud.
Enda filmidest meenub talle eriliselt “Magus planeet”, kus võtete käigus tuli minna prügimäele. Nähtu oli kole, kuid vapustav, näiteks sealsed elanikud ja sorteerijad. Kaasaarvatud see, et tol ajal oli prügimäele minek keelatud ning ähvardada võidi ka arreteerimisega. Looduskaitse probleem on talle hingelähedane olnud.
Ahi hakkas Eesti taasiseseisvumise aegu sõber Jukka Uusitalo kutsel Soomes kunstifilmides tööl käima, sest nukufilmis töövõimalused vähenesid ja tegijaid oli suur punt. Ta jätkas nukufilmis tööd ja käis selle kõrvalt 15–20 aastat Soomes dekoraatorina tööotsi tegemas. Ühte filmi sai ta ka oma õe kostümeerijaks.
Isiklikku
Aarne Ahi abikaasa nimi on Helve. Neil on ühised tütred Annely, kes mängis lapsena ka Elbert Tuganovi filmis "Õed", ja Killu.
Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur
Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur (ukraina keeles Державне космічне агентство України) on Ukraina riigiasutus, mille ülesanne on kosmosega seotud projektide arendamine.
Harold Pinter
Harold Pinter oli 2005. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
2009. aasta 14. oktoobril anti välja esimene Pinteri kirjandusauhind, millele võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud.
Looming
Harold Pinter on kirjutanud ka luulet (esimene kogu ilmus 1950. aastal), proosat, filmistsenaariume jm.
Isiklikku
Aastail 1956–1980 oli ta abielus Briti filminäitleja Vivien Merchantiga. Nende poeg Daniel sündis 1958. aastal.
Toivo Ninnas
pisi|Toivo Ninnas 1996. aastal Toivo Ninnas (sündinud 29. veebruaril 1940 Käpla külas Ridala vallas) on Eesti kaugsõidukapten, merendustegelane ja poliitik.
Harold Pinter
Isiklikku
1980. aasta lõpust kuni surmani oli ta abielus ajaloolase ja kirjaniku Antonia Fraseriga.
Toivo Ninnas
Varem kuulus ta Reformierakonda, kuid astus hiljem Keskerakonda.
Toivo Ninnas õppis aastatel 1947–1954 Parila 7-klassilises koolis ja seejärel Haapsalu I Keskkoolis, mille lõpetas 1958. aastal. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Merekooli. Kiitusega lõpetanuna oli tal õigus töökohta valida ja ta asus tööle Sahhalini Merelaevandusse.
Aastatel 1962–1966 õppis ta kaugõppes Vladivostokis Kaug-Ida Admiral Nevelskoi nimelises Kõrgemas Inseneride Merekoolis veetranspordi juhtimise erialal.
1972. aastal naasis Toivo Ninnas Eestisse ja alustas tööd Eesti Merelaevanduses. Aastail 1987–1997 oli ta Eesti Merelaevanduse peadirektor. Ta oli NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liige 1989–1991.
Aastatel 1997–2014 oli ta ASi Tallink Grupp nõukogu esimees, alates 2015. aastast on ta ASi Tallink Grupp nõukogu liige.
Aastatel 2000–2001 Tallinna linnavolikogu liige, 2001–2004 Tallinna abilinnapea, 2004–2005 Tallinna linnavolikogu liige.
Lembit Uustulnd on kirjutanud Toivo Ninnasest raamatu "Kapten Toivo Ninnase üheksa lainet".
Isiklikku
Õigupoolest on tema perekonnanimi Niinas, kuid Venemaal Kaug-Idas elades muutus see Ninnaseks.
Peking
pisi|[[Beihai park]] Peking (hiina 北京 Běijīng 'põhjapealinn') on Hiina pealinn.
Haldusjaotus
Peking koosneb kaheksast linnarajoonist:
Nende kogupindala on 1370 km².
Rahvastik
Pekingi alaliste elanike arv on 21 150 000 (2013).
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Pekingi elanikest hiinlased 95,69%, mandžud 1,84%, hueid 1,74%, mongolid 0,28%, korealased 0,15%, tuijad 0,062%, tšuangid 0,054%, miaod 0,039%, uiguurid 0,023% ja tiibetlased 0,022%.
Keskmine rahvastiku kasv aastas on ~7,3%.
Majandus
Peking on üks Hiina arenenumaid linnu, kus kolmanda astme tööstus moodustab 73,2% selle SKP-st. Peking oli esimene post-industriaalne Hiina linn.
Haridus ja teadus
Pekingis asub Hiina üks tippülikoole, Renmini Ülikool.
Vaatamisväärsused
Linna keskel asuvad Tian'anmeni väljak ja Keelatud linn.
Linnast 10 km loodes asub Suvepalee.
Sport
Pekingis toimusid 2008. aasta suveolümpiamängud. Peking kandideerib ka 2022. aasta taliolümpiamängude korraldajaks.
Ragnar Nurmik
Ragnar Nurmik (sündinud 8. detsembril 1975 Tallinnas) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja sai 43 häält.
Ta on lõpetanud Olustvere Kõrgema Põllumajanduskooli agronoom-talujuhi erialal 1996. Ta on alates 1999. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Itabashi
Itabashi (jaapani 板橋) on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub linna põhjaosas, piirneb põhjas Saitama prefektuuriga. Piki põhjapiiri voolab Arakawa jõgi.
Itabashi on nime saanud üle Shakujii jõe ehitatud puust rippsilla järgi.
1932. aastal liideti Tōkyōga 9 väikelinna ja küla, mis moodustasid Itabashi linnarajooni. 1947. aastal nimetati see eriringkonnaks (tokubetsu-ku).
Itabashis asuvad Itabashi botaanikaaed ja Akatsuka botaanikaaed.
Itabashis on neli ülikooli.
Johann von Grünewaldt
Johann Christoph Engelbrecht von Grünewaldt (vene keeles Иван Егорович Грюневальдт; 1. aprill (vkj 21. märts) 1796 Koigi mõis – 30. aprill (vkj 18. aprill) 1862 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.
Johann von Grünewaldt sündis Koigi, Ahula ja Esna mõisniku Johann Georg von Grünewaldti ja Anna Christina von Kurselli pojana. Tema noorem vend oli Otto Magnus von Grünewaldt.
1830–1836 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees, 1842–1859 Eestimaa tsiviilkuberner ja aastast 1859 Venemaa senaator ja salanõunik.
Ta oli Püha Vladimiri ordeni 2. järgu ja Püha Anna ordeni 2. järgu kavaler.
Johann von Grünewaldtile kuulus Huuksi mõis.
Perekond
Johann von Grünewaldt abiellus 1821. aastal Alexandra Eveline von Engelhardtiga (1801–1874). Abielust sündisid:
Paderborni kreis
Paderborni kreis [paːdɐˈbɔʁn] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Ajalugu
Paderborn oli Paderborni piiskopkonna osa kuni selle Preisimaaga liitmiseni 1802. aastal. Pärast Napoleoni sõdasid, kui Preisimaa lõi Vestfaali provintsi, asutas see ka viis kreisi – Brakel, Büren, Höxter, Paderborn ja Warburg –, mis laias laastus katavad endise riigi ala.. 1975. aastal ühendati Paderborni ja Büreni kreis praeguseks Paderborni kreisiks. Samal ajal liideti kreisi linnad ja vallad tänapäevase 10 linna ja valla moodustamiseks. See on maakreis linnaliste valdadega.
Geograafia
Paderborni kreis asub Teutoburgi metsa läänenõlval, Eggegebirgest läänes. Kõrgeim punkt on Totenkopfi küljel (498 m) kreisi piiri ääres Bleiwäsche (Bad Wünnenberg) lähedal, madalaim on Delbrücki lähedal (77 m). Kreisi peamine jõgi on Lippe, mille lähe on Bad Lippspringes.
Linnad ja vallad
thumb|300px|left|Linnad ja vallad Paderborni kreisis
Maria Schneider
Maria Schneider (27. märts 1952 Pariis – 3. veebruar 2011 Pariis) oli prantsuse filminäitleja.
Maria Schneider mängis koos Marlon Brandoga Bernardo Bertolucci lavastatud filmis "Viimane tango Pariisis" (1972).
Aastal 1992 mängis ta Cyril Collardi autorifilmis "Metsikud ööd".
Ridala valla vapp
Ridala valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Ridala valla vapp.
Vapp kinnitati 7. veebruaril 2000.
Vapi kirjeldus
Punase kilbi alumisest servast tõusev hõbedase ääristusega must, jalaga rõngasrist. Risti harudevahelised sektorid on kuldsed.
Põhjendus
Rõngasrist sümboliseerib elupuud, mis tähendab igavest elu ning pärineb unikaalselt muistiselt, milleks on trapetsikujuline hauaplaat Ridala kiriku edelanurga lähedal. Risti harude vahelised kollased sektorid sümboliseerivad päikeseketast ilmasamba otsas.
Venemaa jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Venemaa jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Pärast kuueaastast suurturniiridelt eemalolekut naasis taas maailma jalgpalliareenile Venemaa. Ühtlasi ka Moskva Spartaki peatreeneri ametit pidanud Oleg Romantsevi käe all suutis meeskond valiksarja edukalt läbida, võites oma alagrupi Sloveenia ja Jugoslaavia ees.
Peatreener
Oleg Romantsev
Aare Siir
Aare Siir (sündinud 19. juulil 1965 Tallinnas) on Eesti riigiametnik.
Ta omandas Audentese Ülikoolis õigusteaduse magistri kraadi 2008.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja kogus 102 häält.
Keskkonnatasu
Keskkonnatasu on keskkonna kasutusõiguse hind.
Eesti keskkonnatasude seaduse järgi jaotatakse keskkonnatasud loodusvara kasutusõiguse tasuks ja saastetasuks. Seaduse järgi maksavad loodusvara kasutusõiguse tasu selle kasutajad kaevandamisõiguse, kalapüügiõiguse, metsa raieõiguse ja jahipiirkonna kasutusõiguse eest. Saastetasu seevastu tuleb seaduse järgi maksta siis, kui saasteaineid heidetakse välisõhku, veekogusse, põhjavette või pinnasesse või kõrvaldatakse jäätmeid.
Keskkonnatasude rakendamise eesmärk on vältida või vähendada loodusvarade kasutamisega, saasteainete keskkonda väljutamisega ja jäätmete kõrvaldamisega seotud võimalikku kahju, suunata loodusvara tõhusamalt kasutama ning teenida riigile tulu loodusvara kasutada andmisest.
Keskkonnatasu deklareerimist ja tasumist reguleerivad järgmised õigusaktid:
• keskkonnatasude seadus
• maksukorralduse seadus
• keskkonnaministri määrus nr 22 „Keskkonnatasu deklaratsiooni vormid ja nende täitmise ning maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kord “
Keskkonnatasu makstakse Maksu- ja Tolliameti poolt avatud ettemaksukontole, kus igal maksumaksjal on personaalne viitenumber.
Keskkonnaamet täidab maksuhalduri ülesandeid saastetasu, vee erikasutusõiguse tasu ja maavara kaevandamisõiguse tasu arvutuse kontrollimisel, tasumisele kuuluva keskkonnatasu arvutamisel ja määramisel.
Ludwik Zamenhofi keskus
pisi|Ludwik Zamenhofi keskus Ludwik Zamenhofi keskus (poola keeles Centrum im. Ludwika Zamenhofa, esperanto keeles Centro Ludoviko Zamenhof) on kultuurikeskus Poolas Białystokis. Keskus avati tähistamaks linnas toimunud 94. ülemaailmset esperantistide kongressi ja see avati ametlikult 21. juulil 2009.
Keskuses tegutseb muuseum, kus tutvustatakse linna sellisena, nagu see Ludwik Zamenhofi eluajal oli, samuti ka Zamenhofi ennast. Lisaks püsinäitusele on hoones korraldatud ka ajutisi näitusi. Keskuses asub ka esperantokeelne raamatukogu.
Hoone, kus keskus asub, lasi 1896. aastal rajada Markus Gordon. Algselt oli tegemist korterelamuga. 1920. aastal asus seal Ajutine Poola Sõja-Revolutsioonikomitee.
Hiljem kuulus hoone pangale, 1926. aastast oli hoones humanitaarkallakuga kool. 1944. aastast oli hoone riiklikus omandis.
2017. aastal ühendati keskus Białystoki kultuurikeskusega.
Karlova park
pisi| Karlova park (ka Karlova mõisa park) on park Tartus Karlova linnajaos. See asub Karlova mõisa ja Karlova Gümnaasiumi vahel, kus teda ümbritsevad Pargi, Kalevi ja Salme tänav.
Parki nimetati esimest korda 1810. aasta hindamisaktis. 1839. aasta kaardil on regulaarpark, 1898. aasta kaardil vabakujuline park. 1928. aastal ostis mõisa ja pargi Tartu linn. 1930–1932 korrastati park Arnold Matteuse juhendamisel, peamiselt uuendati teid ja pargiinventari. Pargis kasvab vähe puuliike, peamiselt pärnad.
Karlova park võeti 1997. aastal kaitse alla.
Kalevi 65 asunud maja keldrit kaevates avastati pargist venekirveskultuuri matmispaik. Leitud kivikirve järgi sai nime üks venekujuliste kivikirveste tüüp, Karlova tüüpi kivikirved.
Graubündeni kanton
Graubündeni kanton (itaalia Grigioni; retoromaani Grischun) on kanton Šveitsi idaosas. Piirneb põhjas Austria ja lõunas Itaaliaga.
Graubünden on pindalalt Šveitsi suurim kanton, kuid on hõredalt asustatud. Kanton on mägine, kõrgeim tipp on Piz Bernina (4049 m).
Graubünden on ainuke Šveitsi kanton, mis on ametlikult kolmkeelne. Ametlikud keeled on saksa, itaalia ja romanši keel. Ligi kolmveerandi üle 15-aastaste kantoni elanike emakeeleks on saksa keel (2018 seisuga), 15.43% romanši ja 13.81% itaalia keel. Itaaliakeelsed on kantoni kaks lõunapoolseimat ringkonda – Moesa ja Bernina ning Albula ringkonnas Bivio asula ja Maloja ringkonnas Bregaglia asula.
Kantonis on 114 valda, mis moodustavad 11 piirkonda. pisi|left|[[Rhätische raudtee Landwasseri raudteeviadukt Alpides jääb Graubündeni kantonis Albula ringkonna piiresse. Kuueavaline kivikaarsild valmis 1902. aastal. 2008. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse]]
Nägemispuue
Põhjused
Nägemispuue võib olla kaasasündinud või haiguse või trauma tagajärjel tekkinud.
Minoru Yamasaki
Minoru Yamasaki (jaapani keeles 山崎 實 Yamasaki Minoru; 1. detsember 1912 – 7. veebruar 1986) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt. Ta on tuntud eelkõige Maailma Kaubanduskeskuse kaksiktornide projekteerijana. Yamasaki oli üks 20. sajandi silmapaistvamaid arhitekte. Tema ettevõte Yamasaki & Associates on tegutsenud edasi ka pärast tema surma.
Elulugu
Yamasaki sündis Washingtoni osariigis Seattle'is teise põlvkonna ameerikajaapanlasena. Ta kasvas üles Auburnis ja õppis Garfieldi keskkoolis Seattle'is (Garfield Senior High School in Seattle). 1929. aastal astus ülikooli University of Washington College of Architecture and Urban Planning, mille lõpetas arhitektuuri erialal 1934. aastal.
Pärast 1930. aastal New Yorki kolimist õppis ta New Yorgi Ülikoolis, et saada arhitektuuris kõrgema astme kraad. Yamasaki sai tööd arhitektuuribüroos Shreve, Lamb & Harmon. Sama ettevõte projekteeris ka kõrghoone Empire State Building.
1945. aastal kolis Yamasaki Detroiti, kus töötas arhitektuuribüroos Smith, Hinchman, and Grylls. Ettevõttest lahkus ta 1949. aastal.
Yamasaki abiellus esimest korda 1941. aastal. Pärast teist ja kolmandat abielu abiellus ta 1969. aastal taas oma esimese abikaasaga.
Yamasaki suri 1986. aastal vähki.
Teosed
Yamasaki projekteeris ka 415-meetrised Maailma Kaubanduskeskuse tornid, mille projekteerimine algas 1965. aastal ja ehitus 1972. aastal. Paljud tema ehitisted on inspireeritud gooti stiilist, näiteks kasutab ta kitsaid vertikaalseid aknaid.
Nakano (Tōkyō)
Nakano (jaapani 中野) on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub kesklinnast lääne pool, piirneb Shinjuku, Suginami, Nerima, Shibuya ja Toshima ringkondadega.
Nakanos asuvad valdavalt elamurajoonid, see on kõige tihedamini asustatud Tōkyō ringkond – rahvastiku tihedus on seal 20 000 inimest ruutkilomeetri kohta.
Ajalugu
1871. aastal liideti tänapäeva Nakano kohal asunud 12 küla Tōkyō prefektuuriga. 1897 sai Nakanost eraldi haldusüksus. 1932. aastal liideti Tōkyōga Nogata ja Nakano linnad, millest moodustati Nakano linnarajoon. Praegune haldusstruktuur pärineb 1947. aasta haldusreformist.
1961. aastal laienes Nakanosse Tōkyō metroo.
Valge Drin
Valge Drin (albaania keeles Drini i Bardhë) on jõgi Kosovos ja Põhja-Albaanias.
Valge Drin saab alguse Pejë linna lähedalt mägedest ja suubub Drini jõkke Kukësi lähedal.
Jõe pikkus on 175 kilomeetrit, valgala pindala 4964 km².
Anti Poolamets
Anti Poolamets (sündinud 22. veebruaril 1971 Tallinnas) on Eesti poliitik, ettevõtja, jurist ja ajaloolane, XV Riigikogu liige.
Haridus
Poolamets lõpetas 1989 Tallinna 24. Keskkooli, 2000 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 2010 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo-osakonna.
Töö
2001–2009 töötas Poolamets Sisekaitseakadeemias Eesti riikluse ajaloo ja riigiõiguse lektorina ning 2004–2005 Sisekaitseakadeemia rektori nõunikuna.
2010. aastast tegutseb ta taas ettevõtjana kirjastamise ja õigusteenuste valdkonnas, olles samal ajal ka riigikaitse õpetaja ja lektor.
Ta on olnud justiitsministeeriumi põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni ekspert ning tegelenud seadusloomega riigikaitse, korrakaitse ja avaliku teenistuse alal.
Poliitiline tegevus
Poolamets oli 2003–2006 Eesti Iseseisvuspartei liige ja 2006–2010 Erakonna Eestimaa Rohelised liige. Ta kandideeris 2007. aastal Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas ning kogus Tallinna Kesklinna, Pirita ja Lasnamäe valimisringkonnas alla valimiskünnise 1292 häält.
2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina Tallinna Kesklinna, Pirita ja Lasnamäe valimisringkonnas ning kogus alla valimiskünnise jäänud 142 häält.
Euroskeptikuna on Poolamets vastustanud Eesti astumist Euroopa Liitu ja loobumist Eesti kroonist ning kritiseerinud Euroopa põhiseaduslepingut, korraldades Euroopa Liidu suhtes kriitilisi konverentse ja kampaaniaid. Tema poliitilised seisukohad on rahvuskonservatiivsed ja rohelised.
Poolamets on teinud ka ettepaneku muuta Eesti valimissüsteemi nii, et üksikkandidaatidel oleks kergem jõuda Riigikokku ning valijad saaksid lisaks poolthäälele ka vastuhääletamise võimaluse.
Oma veebilehel loob Poolamets andmebaasi endiste kommunistide ja KGB tegevuse kohta ning avalikustab materjale praeguste poliitikute kohta, kes kuulusid Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse. Ta on kutsunud valijaid üles mitte hääletama endiste kommunistide poolt.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas ja sai 98 häält.
Novembris 2014 astus ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda ning kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Lääne-Virumaal, valimisringkonnas nr 6. Ta sai 2080 häält, kuid valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 2831 häält ning osutus valituks.
Publikatsioonid
Poolamets on avaldanud artikleid sõjaajaloost, Eesti riikluse ajaloost ja kommunismi kuritegudest ning esinenud konverentsidel rahvusriikluse teemadel. Ta on olnud ajalooliste dokumentaalfilmide konsultant, näiteks Siberi sunnitöölaagrite ajalugu käsitleva filmi "Surmatee" ja Teise maailmasõja sündmusi Eestis tutvustava filmi "Surnupealuu sõdurid" (ETV 2004) juures.
Isiklikku
Ta kuulub ka Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Kaitseliidu Akadeemilisse Malevkonda. Akadeemiliselt on ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Ta on olnud Korporatsioon Sakala liige.
Tema vend on meestearst Olev Poolamets. Anti Poolamets on abielus ja tal on kaks last.
Mr. Lordi
thumb|Mr. Lordi Mr. Lordi (pärisnimega Tomi Petteri Putaansuu; sündinud 15. veebruaril 1974 Rovaniemis) on soome muusik, ansambli Lordi laulja, laulukirjutaja ja kostümeerija.
Tema peamised muusikalised eeskujud on Kiss, Twisted Sister ja Alice Cooper.
Elulugu
Koolis huvitus Tomi koletistest ja joonistas neid vihikussegi. Hiljem hakkasid talle meeldima ka õudusfilmid. Satelliittelevisiooni vahendusel tutvus ta selliste ansamblitega nagu Alice Cooper, Twisted Sister, W.A.S.P. Esimene Kissi album, mida ta kohalikus raamatukogus kuulamas käis, oli "Creatures of the Night", ning Kissist sai Tomi iidol. Kui ta vanemaks sai, hakkas ta koos Pete Riskiga tegema lühiõudusfilme, mida on näidatud festivalidel üle Soome. Peale põhikooli lõpetamist asus ta õppima Rovaniemi kunstikõrgkooli, kuid selle jättis ta õpiraskuste tõttu pärast esimest õppeaastat pooleli. Edasi pääses ta õppima Tornios asuvasse avatud Lääne-Lapimaa kunsti- ja filmikooli. Kooli lõputööna valmis 1995. aastal muusikavideo "Inferno", kus ta oli ainus, kes koletise maski ei kandnud ja seetõttu pole seda kusalgi näidatud. Tomi tegi kõikidele muusikavideos osalejatele ise kostüümid. Hiljem, kui märgati selle tulemust, sündis sellest ideest Lordi.
1994. aastal mängis Tomi bändis Wana Whips Wall Street. Bändi lood ja Lordi laul "Inferno" ilmusid kogumikul "Rockmurskaa" 1995. aastal. Esimesed demod Lordi nime all ilmusid 1992. aastal.
Tomi joonistab palju. 1993. aastal ilmus demoplaat "Napalm Market", kus peal oli esimest korda Lordi logo. See erines tänapäeval kasutatavast logost vaid selle poolest, et seda oli lihtsam joonistada. 1990. aastate alguses disainis ta ka maski, millest sai bändi praegune sümbol. 2003. aastal linastus Soome film "Pahat pojat", millele on ta teinud storyboard ' i.
Tema maalidega on toimunud ka näitused. Esimene näitus Mr. Lordi nime all toimus 8.–30. augustil 2009 Helsingi KulmaGallerias, mida ta oli maalinud alates Lordi algusajast. Enamus maale valmisid 2009. aasta mais, kui Lordi pidas puhkust, keeldudes esinemast ka Eurovisiooni avatseremoonial Moskvas. Näitusel oli lisaks väljas Mr. Lordi lapsepõlve joonistused, ka portreed tema koerast ja Matti Servost. Enamik maale teeb Mr. Lordi akrüülvärvidega. Samamoodi on tehtud ka albumite kaaned, mida Mr. Lordi töötleb edasi albumi jaoks. Teine näitus uute maalidega toimus samas kohas 7.–30. oktoobril 2011 ja lisaks Mr. Lordi koletistemaatikale ja plaadikaantele olid ka loodusest inspireeritud töid ning üleval oli kõik maalid albumi "Babez for Breakfast" vihikukaanest. Samu maale näidati 13. juulist 11. augustini 2012 Rovaniemi Revontuli kaubanduskeskuses näitusel "Vistoja Kuvia", mis tähistab Lordi ja Simerock festivali 10. aastapäeva.
Tomi on kirjutanud laule ka teistele bändidele. 2011. aasta aprillis ilmus Soome bändi Neljänsuora album "Valtava maailma" kus lugu "Testamentti" valmis aasta varem Tomi, Järjestyshäiriö laulja Juho Markkaneni ja kunagise Marylandi muusiku Ville Härköneni ühistööna.
21. oktoobrist osales Mr. Lordi Rovaniemi kooriga telekanali Nelonen lauluvõistlusel "Kuorosota", kus jäädi teiseks ning võidetud 2000 eurot annetati Soome Punasele Ristile.
Isiklik elu
Putaansuu abiellus 8. augustil 2006 Johanna-Askolaga Rovaniemi kirikus. Üritus oli meediale suletud. Abielutseremoonia toimus pärastlõunal ning pidu hoiti kuni selle toimumiseni saladuses. Kohalikud said üritusest teada vaid paar tundi enne selle algust. Kokku pääses üritusele vaid valitud 150 külalist. Helsingis on Putaansuul korter Vuosaari linnaosas ja eramaja Rovaniemi lähistel.
Hispaania jalgpallikoondis 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel jalgpallis
Seisuga 29. juuni 2008.
Nakano
Nakano on mitme koha nimi:
Nakano on perekonnanimi.
Aleksander Lint
Aleksander Lint (7. jaanuar 1886 Külitse, Ropka vald – 28. juuli 1970 Tartu) oli eesti kooliõpetaja, ornitoloog ja kodu-uurija.
Ornitoloogina uuris ta muu hulgas vareslaste arvukust Tartu ümbruses. Ta uuris ka ohvrikive ja kuivjõgesid.
Risti valla vapp
thumb|Risti valla vapp.
Risti valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Risti valla vapp.
Vapp oli kasutusel 27. veebruarist 1998 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Taebla ja Oru vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.
Põhjendus
Sinine värv sümboliseerib taevast, ausust ja siirust. Kuldne sümboliseerib jõukust ning hõbedane on ristuvate maanteede ja elutarkuse värv.
Petaaluse
Petaaluse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Elanike arv 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 38.
10. jaanuaril 2014 eraldati Petaalusest Peanse küla.
Diktaator (täpsustus)
Diktaator võib tähendada riiklikku ametikohta või piiramatu võimuga isikut riigis.
Petseri Lingvistiline Gümnaasium
Petseri Lingvistiline Gümnaasium (vene МОУ Печорская лингвистическая гимназия; varem Petseri 2. Keskkool; vene Печорская средняя общеобразовательная школа № 2) on gümnaasium Venemaal Pihkva oblastis Petseri linnas.
Petseri kool asutati 1913. aastal ja see oli kuni 2004/2005. õppeaastani ainus üldhariduslik keskkool Venemaal, kus kõiki õppeaineid õpetati eesti keeles. Petseri 11-klassiline Petseri II keskkool sai nimeks Petseri Lingvistiline Gümnaasium, 2009. aasta märtsis.
Ajalugu
Petseri Lingvistiline Gümnaasium sai alguse Petseris 1913. aasta loodud algkoolist. Millal see algkool muudeti gümnaasiumiks, ei ole täiesti selge, aga tõenäoliselt muudeti algkool gümnaasiumiks sakslaste poolt 1918. aastal. Enamlaste tulekuga 1918. aasta novembris katkes õppetöö, uuesti algas see jaanuaris 1919.
1923. aastani töötas kool reaalgümnaasiumi nime all, siis nimetati kool ümber ühishumanitaar-gümnaasiumiks. Kuna kohalikul linna- ja maavalitsusel oli raske kooli ülal pidada, võttis riik kooli oma ülalpidamisele ja nii sai Petseri esimese Eesti riigigümnaasiumi. Gümnaasiumis töötas 10 klassi eesti ja vene osakonnaga, kummaski 5 klassi. Petseri Gümnaasiumi direktor oli 1929–1939 Aleksander Rikken. Vene haru jäi selle reformi tagajärjel ära. 1927. aasta sügisel valmis uus avar gümnaasiumihoone, mida peeti tollal üheks uhkemaks koolihooneks Eestis ja Petseris. 1934. aasta koolireformiga jagati kooli kaheks: keskkool ja gümnaasium. 1934. aasta keskkoolireformi järel avati Petseris keskkool, 1937. aastal reorganiseeriti see reaalkooliks, progümnaasiumiks ja gümnaasiumiks. Aastatel 1939–1940 oli Petseri Gümnaasiumi direktor, 1940–1941 Petseri Keskkooli direktori kohuste täitja ja 1941–1944 oli Petseri Gümnaasiumi direktor Aleksander Raudsepp.
Gümnaasiumi 20. sünnipäevaks 1939. aasta alguses oli õpilasi koolis õppinud ja õppimas ligi 1800. Kooli lõpetanud oli 17 lennuga 592 isikut, neist lõpetasid 261 eesti osakonna ja 331 vene osakonna. 1940. aasta maist otsustati avada uuesti vene õppekeelega klassid. . 1940. aastal nimetati kool Petseri Keskkooliks.
1940–1941 kaotas kool 6 õpetajat, neist 2 tapeti, ning 20 õpilast küüditati. Teise maailmasõja ajal õppis koolis umbes 300 õpilast, neist vene klassides poolesaja ümber. Kuna koolimaja kasutasid okupeerivad väed, pidi kool läbi ajama ajutiste ruumidega, sh kasutati Petseri kloostri kloostriülema korterit.
Jaanuaris 1945. aastal viidi Petseri linn koos gümnaasiumiga üle Vene NFSV koosseisu, Pihkva oblastisse, moodustati Petseri rajoon, mis omakorda jaotati seitsmeks külanõukoguks: Petseri, Pankjavitsa, Laura, Vana-Irboska, Uus-Irboska, Kulje, Krupp. Rajoonikeskuseks sai Petseri linn. Piirkonnas elas palju eestlasi ja setosid.
Petseri eesti kooli lastevanemate palvel avati Vene Föderatsiooni Haridusministeeriumi käskkirjaga nr 509/ 4.XII 1956. a. Petseri 2. Keskkool. Petseri Haridusosakond väljastas alljärgneva sisuga käskkirja: "Käskkiri nr 72/ 30. XII 1956. a. Petseri 7-kl. Kooli nr 2 reorganiseerimisest keskkooliks ja 1. jaanuarist 1957. a määrata tööle järgmised õpetajad: Vassili Jasnov, Laine Siibaum, Nikolai Lump, August Kruus, Helvi Seliste, Mildred Trahv, Richard Saarva, Mihhail Denissov, Viivi Eksta, Aleksander Talvet, Ada Rodina, Helene Viilo, Lembit Pild. Petseri 1. Keskkoolist üle viia õppealajuhatajaks Maria Jasnova, direktoriks määrata Georg Petšnikov."
Koolihoone
pisi|Koolihoone (2015)
Rostov Doni ääres
Rostov Doni ääres (ka Doni-äärne Rostov) on linn Lõuna-Venemaal. See on Rostovi oblasti ja Lõuna föderaalringkonna keskus.
Petseri Lingvistiline Gümnaasium
Koolihoone
Petseri 2. Keskkooli (Печорская средняя общеобразовательная школа № 2) hoone on vana maja, mis koosneb kolmest osast – kahest algselt üksteisest eraldatud puumajast, mis valmisid 1870. aastal ning neid ühendavast kahekorruselisest majast, mis on hilisem juurdeehitis. Petseri 2. Keskkoolil oli ka ühiselamu, kahekorruseline puumaja, köök ja söökla asusid õuepealses hoones. Elamistingimused ei olnud küll hiilgavad, kuid igal õpilasel oli oma voodi ja kapp, kus riideid hoida. Kodutöid tehti koos suures ruumis, vanemad õpilased võisid tundideks valmistuda tubades. Õpilaste vähesuse tõttu ühiselamu likvideeriti.
Rostov Doni ääres
Linn asub Doni jõe alamjooksul selle suudme lähedal Aasovi merre.
Petseri Lingvistiline Gümnaasium
Õppetöö
Õppetöö toimub koolis kahes vahetuses.
Rostov Doni ääres
Ajalugu
Aastal 1749 asutati Temerniki jõe suudmesse tollipunkt. Selle kaitseks rajati 1761 kindlus, mille ümber kujunes asula. Rostov Doni ääres on linn aastast 1807.
2023. aasta 24. juunil teatas Wagneri pealik Prigožin, et on võtnud linna oma kontrolli alla.
Petseri Lingvistiline Gümnaasium
Õppetöö
2008. aastal oli õpilaste arv 28, kellest enamus pärines kakskeelsest perekonnast. Eesti Vabariigi Haridus- ja Teadusministeeriumi lähetusel töötab koolis alates 2002/2003 õppeaastast Eestist pärit eesti keele õpetaja Vally Tamm. Kuni 1962. aastani toimus õppetöö kahes vahetuses. Esimeses vahetuses õppisid 1.–7. klassid, vanemad aga teises vahetuses. 1962. aastal viidi kogu eestikeelne õppetöö üle teise vahetusse. Esimeses vahetuses õppisid vene kooli algklassid. 1963. aastal, kui valmis Petseri 1. Keskkooli hoone, hakkas eestikeelne kool taas tööle esimeses vahetuses. Teises vahetuses toimuvad Õhtukeskkooli tunnid. Kuni 1995. aastani toimus õppetöö eesti õppekava alusel, nüüdseks on koostatud eriline õppekava, mis erineb Eesti Vabariigi omast. Aastast 1991 varustab Petseri 2. Keskkooli tasuta õpikutega Eesti Haridus- ja Teadusministeerium. Enam kui 90 tegutsemisaasta jooksul on Petseri 2. Keskkooli lõpetanud üle 500 õpilase.
Koolivorm
Petseri 2. Keskkoolis kehtis 1970.–1980. aastatel sama koolivorm, mida kasutati Eestis: algklasside tütarlastel sinine pihikseelik helesinise pluusiga, pidulikel juhtudel valge pluus või pikad püksid. Vanematel tüdrukutel ruuduline seelik, helesinine pluus ja tumesinine pintsak. Poistel sinine ülikond. Alates 1990. aastatest on riietus vaba.
Õpetajad 2003/2004. õppeaastal
Õppealajuhataja Liia Talalajeva, direktori asetäitja majandusalal ja raamatukoguhoidja Elvi Granova, algklasside õpetaja Linda Batalinovskaja, algklasside õpetaja Viktor Batalinovski, eesti keele õpetaja Vally Tamm, saksa keele õpetaja Liia Talalajeva, matemaatikaõpetaja Laine Andrejeva füüsikaõpetaja Natalja Pliiner, geograafia- ja arvutiõpetaja Lilian Sergienko, ajalooõpetaja Tiiu Haukanõmm, kehalise kasvatuse õpetaja Liivi Tšizova, muusikaõpetaja Ninel Jelissejeva.
Algkoolid
Alaotsa Algkool, Nurme Algkool, Golovino Algkool, Krabilovo Algkool, Molniki Algkool, Ojaveere Algkool, Truba Algkool.
7-klassilised koolid
Jaaska 7-kl. Kool, Jatsmani 7-kl. Kool, Kosselki 7-kl. Kool, Mitkovitsa 7-kl. Kool. Petseri linnas avati Petseri eesti 7-kl. kool nr 2. Kooli direktoriks oli E. Murumets. 28.01.1960 muudeti käskkirjaga nr 4 järgmiste koolide nimetused: Jaaska 7-kl. Kooli nimetuseks sai Troitsa 7-kl. Kool, Kosselki 7-kl. Koolist – Vohino 7-kl. Kool, Alaotsa algkoolist – Ignatovo algkool, Ojaveere algkoolist – Lõkovo algkool, Nurme algkoolist – Trõntovo (Trõnne) algkool.
Keskkooli klassid õppisid õhtul Töölisnoorte keskkoolis. 1948. a. viidi eesti osakonna vanemad klassid üle 1. Keskkooli juurde. (Käskkiri nr 149/ 8. september 1948) "Seoses eesti osakonna loomisega (VIII–XI klassid) Petseri 1. Keskkooli juurde, määrata tööle järgmised õpetajad: Kallas, E. – eesti keel, ajalugu, psühholoogia alused. Jõgi, V. – kohakaasluse alusel matemaatika VIII–IX klass. Trahv, M. – vene keel VIII–IX, saksa keel VIII–X klass	Lavrešin, I. – vene keel X–XI klass, keemia VIII–XI klass. Nõmm, K. ajalugu VIII kl., eesti keel VIII kl. kohakaasluse alusel. Denissov, M. – kehaline kasvatus, sõjaline algõpetus kohakaasluse alusel. Saarva, R. – bioloogia, geograafia, joonistamisõpetaja."
Petseri rajooni 7-klassiliste koolide direktorid 1959. aastal
Jaaska 7-kl. Kool – direktor Evi Kägo, Jatsmani 7-kl. Kool – direktor Nikolai Aju, Kosselki 7-kl. Kool – direktor Eduard Ojaperv, Mitkovitsa 7-kl. Kool – direktor Georg Toptsi, Pankjavitsa 7-kl. Kool – direktor Lehte Nelke. Petseri 7-klassilise kooli nr 2 direktorid: E. Murumets, M Säks, M. Luts, K. Nõmm, E. Laur, N. Laur, H. Viilo, M. Denissov
Algkooliõpetajate ligikaudne nimekiri
O. Hall, A. Saar, P. Kull, L. Vallitar, H. Rahasepp, L. Kägo, E. Kõlli, N. Kägo, N. Korela, H. Kuldnokk, L. Lepla, E. Ugur, Õ. Hallapuu, M. Kaur, E. Mihelson, N. Kõvermägi, V. Kulla, A. Laats, K. Mällmaa, A. Kitsetalo, M. Kukka, L. Silk, A. Rägo, E. Eit, E. Luga, V. Lebedev, E. Kukka, L. Palo, L. Valliste, E. Kala, V. Keel, A. Saar, H. Torop, M. Variksoo, O. Laaneviir, V. Suurpalu.
7-klassiliste koolide õpetajad
L. Nelse, M. Nelske, S. Karu, A. Raudtrepp, L. Valliste, J. Elmus, L. Elmus, A. Lohk, H. Kruus, K. Ojaveer, L. Kõivsaar, E. Kirsipuu, V. Nestor, H. Jürissaar, K. Viimsalu, V. Kütt, N. Kägo, O. Hääl, V. Keel, M. Harito, O. Kõvermägi, G. Lohk, H. Rossi, V. Lebedev, M. Aednik, S. Birnbaum, L. Kunnus, N. Kirves, Ed. Ojaperv, Elf. Ojaperv, H. Torop, M. Saarniit, L. Silk, T. Murusalu, M. Tammeorg, V. Hellenurm, H. Karusaar, N. Korela, Laine Kunnus, L. Uibo, A. Silvet, A. Aju, N. Aju, S. Tammeorg, N. Varju, A. Karu, M. Suo, M. Saar, A. Linnas, L. Batalinovskaja.
Ivan Gešov
Ta oli peaminister 29. märtsist 1911 kuni 30. maini 1913.
Olpe kreis
Olpe kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kaguosas.
Ajalugu
Kreis loodi 1817. aastal kui Bilsteiner Kreis, 1819. aastal sai keskuseks Olpe. Kreiside reorganiseerimisega 1969. aastal ühendati kreisi mitu valda linnadeks, kuid kreisi ennast muudeti vähe, ja ka teise reorganiseerimisega 1974. aastal jäi see peaaegu samadesse piiridesse kui 1817. aastal.
Geograafia
Geograafiliselt katab see Sauerlandi mägede edelaosa, mis teeb kreisi metsarikkaks. Peamine kreisi läbiv jõgi on Lenne.
Schützenbund
Kreisschützenbund Olpe teostab Kreisschützenfesti.
Linnad ja vallad
thumb|300px|left|Linnad ja vallad Olpe kreisis
Patsifism
pisi|Patsifistide poolt kasutatav sõjavastasuse embleem 400px|pisi Patsifism on põhimõtteline suhtumine, mille järgi ei saa inimeste tapmist ega sõjapidamist kunagi õigustada ning, mis näeb sõda kui mastaapset tapmist. Patsifistlike ideede järgijaid nimetatakse patsifistideks (pacifist). Patsifistid leiavad, et riigi nimel ei tohiks kunagi tappa. Isegi kui ühel riigil on rohkem õigust kui teisel, esineb harva sellist juhtumit, kus osapooled võiks jagada "headeks" ja halbadeks". Samuti kalduvad nad toetama üldise desarmeerimise ja relvastuskontrolli üleskutseid, taunivad sõjalist valmisolekut ning pakuvad konfliktide lahendamiseks mittevägivaldseid meetodeid nagu vahekohus ja vahendus. Inimesi, kelle meelest on sõda väga harva õigustatud, eelistatakse nimetada rahumeelseteks (pacificists).
Probleemid patsifistlikus vaates
Patsifisti dilemma: Hüpoteetilises olukorras, kus üks inimene tahab tappa teist (näiteks last) ja seda tapmist saab takistada ainult tappa soovija tapmise teel, kas on seega moraalne hoiduda tapmisest, isegi kui sedasi saaks säästa kellegi elu?
Patsifisti dilemma lahendus: Üks kuritegu ei õigusta teist, seega järgides patsifismi tingimusteta ja absoluutselt ei ole tapmine õigustatud isegi siis kui see päästaks kellegi teise elu.