cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korruptsioon Ukrainas
Trükikoda Ukraina
2021. aastal esitas Eesti keskkriminaalpolitsei kahtlustuse Eesti ettevõtte Feature OÜ osaluse kohta Ukraina riigiasutuse Ukraina Trükikojaga seoses toimunud raha omastamisega. Asutus tegeleb riigi kodanikele dokumentide (passid, ID-kaardid, juhiload) valmistamisega. Eestis on seoses 8 aasta jooksul toimunud 28 miljoni euro rahapesuga uurimise all neli isikut, NABU teatel oli skeemis osalejaid seitse, teiste seas endine Ukraina terviseminister Maksõm Stepanov, kes juhtis firmat aastatel 2011–2016.
Edward Bernays
Edward Louis Bernays (22. november 1891 – 9. märts 1995) oli Austria päritolu USA suhtekorraldaja; ingliskeelse mõiste public relations (PR) kasutuselevõtja.
Edward Bernays oli ajakirja Life hinnangul üks sajast kõige mõjukamast ameeriklasest 20. sajandil.
Osaledes Pariisi rahukonverentsil USA presidendi Woodrow Wilsoni kaaskonnas, hakkas Edward Bernays huvi tundma, kuidas saaks propaganda meetodeid kasutada ka rahu ajal. Kuna sõna "propaganda" oli omandanud halvustava tähenduse, siis võttis ta selle asemel kasutusele sõnaühendi public relations, lühend PR (eesti keeles 'suhtekorraldus'), ning avas Broadwayl esimese suhtekorralduse konsultatsioonifirma. 1923. aastal ilmus Edward Bernaysilt esimene raamat suhtekorraldusest "Avalikku arvamust kristalliseerides" ("Crystallizing Public Opinion"). Samal aastal pidas ta esimesed loengud suhtekorraldusest New Yorgi Ülikoolis.
Edward Bernaysi esimene edukas kampaania oli ameerika tubakafirma tellimustöö, millega pandi naised suitsetama. Tol ajal oli naiste suitsetamine avalikes kohtades täielik tabu. Bernays aga korraldas kampaania, mille tagajärjel hakkasid naised oma sõltumatust, võimu ja vabadust demonstreerima just nimelt sigarettide, "vabaduse tõrvikute" suitsetamisega. Ehkki see seos oli täiesti meelevaldne ja irratsionaalne, pani see naised tundma ennast sõltumatutena ning sigarettide läbimüük tõusis järsult.
Üks Edward Bernaysi juhitud suuremaid operatsioone oli koostöös CIA-ga Guatemalas võimule tulnud USA-vastase valitsuse kukutamine ja ameerikameelsuse taastamine. Selleks kasutati hirmutamist, valet jm manipulatsioone, kuna Bernays oli veendunud, et õiged ja ratsionaalsed argumendid ei toimi. Ta nimetas seda "nõusoleku tekitamiseks" (engineering of consent).
Santse lõpp
Santse lõpp (ka Saantse lõpp, Soanse lõpp) (keskkonnaregistri koodiga vee2072900) on järv Saaremaa vallas Kübassaare külas. Veekogu pindala on 10,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1870 m.
Valge harjastiksik
Valge harjastiksik (Lachnum virgineum) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
2008. aasta Euroopa meistrivõistlused karates
2008. aasta Euroopa meistrivõistlused karates toimusid 2.-4. maini 2008 Tallinnas Saku Suurhallis. Need olid järjekorras 42. Euroopa meistrivõistlused karates. Võistlustel osales 509 karatekat 42 riigist.
Jahtlaev
pisi|Jahtlaevu [[Monaco sadamas]]
Pézènes-les-Mines
Pézènes-les-Mines on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.
Jahtlaev
Jahtlaev on peamiselt merematkamiseks või esindusfunktsiooniks kasutatav laev, suurem kaater või suurem purjejaht.
Pézènes-les-Mines
Pézènes-les-Minesi vald asub 10 kilomeetri kaugusel kantoni keskusest Bédarieux'st.
Lisaks valla samanimelisele keskusele asuvad vallas järgmised külad:
Jahtlaev
Kirjeldus
pisi|Teadaolevalt maailma suurim eraomanduses olev jahtlaev Azzam (2013) pisi| Maltese Falcon Jahtlaevad on tavaliselt registreeritud kui väikelaevad või reisilaevad, mida ei kasutata tulu teenimiseks.
Enamik jahtlaevu kuulub varakamatele eraisikutele ja on sisustatud luksuslikult, kuid kasutusel on ka riiklikke jahtlaevu. Maailma suurimad jahtlaevad on kuni 150 m pikad, 14–17 m laiad, neil võib olla 6–7 tekki, mõnikümmend reisijakohta ja 30–40-liikmeline laevapere.
Helga y Flora
Helga y Flora on Tšiili telesari, mille on tootnud Suricato Films ja eetris kanal Canal 13 aastal 2020.
Ch'ŏngjin
Ch'ŏngjin on linn Põhja-Koreas Põhja-Hamgyŏngi maakonnas. Elanike arvult on see Põhja-Korea suuruselt kolmas linn.
Jailbreaking (iOS)
Jailbreaking (eesti k. "lahtimurdmine") on tootja poolt seadmele seatud kasutusviisi kitsenduste kõrvaldamine, mis ei tähenda lihtsalt lahtilukustust. Mobiilseadmete kontekstis on see Apple'i (iOS ja iOS-il põhinevate süsteemide nagu tvOS) termin ja Androidi (jt) puhul vastab lahtimurdmise terminile juurevargus. Harilikult tähendab selline lahtimurdmine arvutis tuuma (ingl. k. kernel) muudatusi. Lahtimurtud seade annab kasutajale administraatori ligipääsu õigused ja võimaldab alla tõmmata tarkvara, mida App Store-is ei leidu. Lahtimurdmise viis oleneb käesoleva seadme haavatavustest. Apple-i jaoks on seadmete lahti murdmine lepingu rikkumine kasutaja poolt (mis välistab Apple-i pakutavad garantiiteenused) ja Apple hoiatab kasutajaid selle proovimise vastu. Seejuures on aga Apple paljusid lahtimurdmisega saavutatud muudatusi oma operatsioonisüsteemidesse lisanud, mistõttu on jällegi lahtimurdmise populaarsus vähenenud.
Ajendid
Apple kontrollib rakendusi järgimaks iOS Developer License Agreement-i enne rakenduse App Store-is avaldamist. Ei saa välistada, et Apple'i ajend rakenduse avaldamata jätmisel on enamat, kui ainult ohutuse ja töökindluse tagamine.
Liigitus lahtimurtud seadme ligipääsetavuse järgi
Lahtimurdmisi saab eristada lahtimurdmisprotsessi rakendamise viisi järgi - kas muudatused viib toime seadmesisene rakendus, käib see vaid kõrvalise seadme pealt või on tegu vahepealse variandiga.
Wild Ones
Wild Ones on Eesti rockabilly-ansambel, mis loodi 2002. aastal.
2004. aastal osales ansambel üritusel Valga Cruising ainsa Eesti bändina üheksa bändi hulgas.
Greenock
Greenock on linn Suurbritannias Šotimaal Inverclyde'i omavalitsuses.
pisi|tühi|Raekoda
Elisabetta Sirani
pisi|Autoportree Elisabetta Sirani (8. jaanuar 1638 Bologna – 25. august 1665 Bologna) oli Itaalia maalikunstnik.
17-aastaselt oli Elisabetta väljakujunenud graveerija ja kunstnik ning tal oli valminud üle üheksakümne teose. Noorena surnud kunstnikust on meie päevini säilinud üle 300 teose.
Imperatiivne programmeerimine
Imperatiivne programmeerimine on programmeerimise paradigma, mis kirjeldab arvutust käskudena, mis muudavad programmi olekut.
Seda terminit kasutatakse vastukaaluna deklaratiivsele programmeerimisele, mis väljendab seda, mida tuleb teha, kirjeldamata, kuidas seda konkreetsete käskudena väljendada. Deklaratiivse lähenemise näideteks on funktsionaalne ja loogiline programmeerimine.
Lydia Koidula tänav (Tallinn)
Lydia Koidula tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus.
Toivo Õunapuu
Toivo Õunapuu (sündinud 3. märtsil 1943 Lullikatku külas Torma vallas) on eesti kodu-uurija, aednik ja mesinik.
Lydia Koidula tänav (Tallinn)
Tänav algab Narva maanteelt, ületab Poska tänava ja lõpeb ristumisel Mäekalda tänavaga.
Hoonestus
pisi|Koidula 10 pisi|Koidula 10
L. Koidula tänav 10
Koidula 10 on Aleksandr Vladovski projekteeritud juugendstiilis kahekorruseline puumaja 1932. aastast.
L. Koidula tänav 12a
pisi|left|Koidula 12a, [[Anton Hansen Tammsaare|A. H. Tammsaare majamuuseum]]
Toivo Õunapuu
Ta oli Eesti Kongressi liige.
Calais' 3. kanton
'''Calais' 3. kanton''' on kanton Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Selle keskus on Calais.
Lydia Koidula tänav (Tallinn)
L. Koidula tänav 12a
Muuseum avati kirjaniku sajandal sünniaastapäeval 30. jaanuaril 1978. Maja teisel korrusel asub kirjaniku viietoaline korter, mis on sisustatud algupärasel kujul, hoone teises tiivas on kirjanduslooline väljapanek Tammsaare elust ja loomepärandist. Kogudes on üle 6000 säiliku, kirjaniku surimask ja viiul, ning tema koduarhiiv, mis sisaldab käsikirju, kirjavahetust, dokumente ja fotosid.
Toivo Õunapuu
Tunnustus
´
Calais' 3. kanton
Selle koosseisu kuulub osa ühest vallast: Calais.
2018. aasta seisuga elas kantonis 43 451 inimest.
Lydia Koidula tänav (Tallinn)
L. Koidula tänav 12a
Hoones töötab ka Kadrioru raamatukogu.
L. Koidula tn 13a
L. Koidula tn 13a asub 5kordne uusehitus, esimesel korrusel paikneb restoran, II-V korrusel asuvad bürooruumid.
L. Koidula tänav 20a
Koidula tn 20a asub Kadrioru Lasteaed.
L. Koidula tänav 21c
pisi|left|Koidula 21c, lastepargi paviljon pisi|left|Koidula 21c, lastepargi paviljon Aastatel 1936–1937 rajati Tallinna Lastepark koos peahoonega (maja 21c), mille projekteerisid arhitektid Alar Kotli ja Villem Seidra. Oma aja kohta väga uuendusliku laste vaba aja kompleksi rajas Riigiparkide Valitsus, mille juhataja oli tollase riigivanema Konstantin Pätsi vend Peeter Päts. Eesti Spordi Keskliidu eestvedamisel said lapsed seal asjatundlike juhendajate käe all sisukalt vaba aega veeta. Peahoone ees asunud basseinides toimusid ujumistreeninguid, mänguväljakutel tegeldi pallimängude ning rütmikaga. Lisaks said lapsed osaleda laulutundides ning õppida tundma loodust ja kodumaa ajalugu. Aeg-ajalt võeti ette matkasid Tallinna lähiümbrusse.
Peahoone suurde einelauasaali oli üles seatud hinnaline kinoaparatuur. Hoones paiknesid veel riietus- ja pesemisruumid, mängude ja spordivahendite panipaigad, töökabinetid ning ametikorterid. Nõukogude ajal kasutas sealseid ruume spordikool. Jalgrattasõit, ujumine, pallimängud, iluvõimlemine, suusatamine – see on vaid väike loetelu aladest, mida lapsed seal läbi aegade on harrastanud. Hoone oli Reet Kriegeri 1978. aastal loodud sporttantsuklubi Palestra kauaaegne treeningupaik. Aastatel 1953–1962 asus selles majas ka Tallinna Linna Mererajooni TSN TK IV Raamatukogu, mille käsutuses oli 14 m² suurune tuba. pisi|Lastemuuseum Miiamilla Aja jooksul Lastepargi rajatised amortiseerusid. Kõrvalhooned, basseinid ja tribüünid lammutati. Kaalumisel oli ka peahoone lammutamine. Aastal 2003 võeti suure miljöö- ja arhitektuuriväärtusega hoone muinsuskaitse alla. Aastal 2007 alustati Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti toetusel hoone renoveerimist. 25. septembril 2009 avati seal Tallinna Linnamuuseumi filiaal Muuseum Miia-Milla-Manda. Alates 15. juunist 2014 on muuseumi nimi Kadrioru lastemuuseum Miiamilla.
L. Koidula tänav 22
Majas Koidula 22 peatus 1881. aasta juunis luuletaja Lydia Koidula (1843–1886).
L. Koidula tänav 23
pisi|left|Koidula 23 (2012). 1780. aastal ehitas Tallinna kaupmees Christian Frese oma krundile suure hoone, kuhu rajas sitsivabriku. Kahekorruseline varaklassitsistlikus stiilis kivimaja on osaliselt ümberehitatuna säilinud tänini. See on Koidula tänava vanim hoone. Christian Frese sitsimanufaktuuri töökojahoone ehitati Katharinenthali maa-alale ja mida omanik 1714. aastal tsaar ei soostunud müüma Peeter I-le. Hoone ei ole erinevalt ülejäänud pargi alast ei looduskaitse- ega muinsuskaitse all. Hoone nurgakivi pandi arvatavasti 1780. aastal, kuid töökoda tegutses seal vaid lühikest aega, sest seoses tolliseaduse muudatusega, mille järgi tohtis riidekaupu sisse vedada vaid Peterburi ja Riia sadama kaudu, muutus manufaktuuri tegevus kahjumlikuks. Vabrik suleti 1799. aastal ja müüdi oksjonil.
19. sajandi algul läks kinnistu koos kõigi hoonetega Eestimaa kubermanguvalitsuse Ehituskomitee valdusse. 19. sajandi keskpaiku paiknes seal Mereväeinseneride Komando. Aastal 1863 läks kinnistu vaesestunud aadlisoost vanapiigade Püha Maarja varjupaigale (aadlinaiste varjupaik, Adelige Marienstift), mis tegutses 1938. aastani, mil peahoone anti Riigiparkide Valitsuse käsutusse ja muudeti koolimajaks. Pärast Teist maailmasõda töötasid majas koolid (Tallinna 13. 8-klassiline Kool, Tallinna 59. Põhikool), viimati Tallinna Kadrioru Põhikool ja kuni 2012. aastani Tallinna Vene Muuseum. 2017. aastal avas linn selles lasteaed Lotte.
Hoone algne sisekujundus on täielikult ja plaanilahenduski osaliselt hävinud. Ka välisarhitektuuri on moonutanud näotu tuulekoda rokokoostiilis ukse ees ja teised juurde- ja ümberehitused. Ansambli kunagistest kõrvalhoonetest on vähesel määral säilinud vaid pikk paekivist võlvitud jääkelder vasakul esiplaanil ning osaliselt üks väiksem kivist majapidamishoone krundi sügavuses. Ülejäänud kõrvalhooned, samuti peahoone taga asunud tiik, on aja jooksul likvideeritud.
L. Koidula tänav 24
Hoones Koidula 24 asus Eesti NSV Siseministeeriumi Tallinna Miilitsavalitsuse Mererajooni miilitsaosakond ja Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade Valitsuse Mererajooni siseasjade osakond.
L. Koidula tänav 34
pisi|Koidula 34 1752. aastal Kadrioru lossi arhitekt-ülevaataja kohale asunud puusepp- ja ehitusmeister (hiljem lossivalitseja) Johann Georg Teichert (1704–1773) rajas paljude teiste uute hoonete kõrval umbes 1752 endale pargi territooriumile väikese elamu õue ja aiaga (praeguse maja nr 34 kohal). Maja juurde rajati praeguse Weizenbergi tänavaga paralleelne tee.
Aastal 1833 oli elamu täielikult lagunenud tiibhoone tõttu kuulutatud kasutamiskõlbmatuks. Ajavahemikul 1834 – umbes 1850 rajati samale kohale uus lossivalitseja ehk kastellaani maja (praegune maja nr 34), mis on tänaseni säilinud. Lossivalitseja uus elamukompleks, mis on Kadrioru lossi kõrvalhooneist hiliseim, koosneb kolmest fassaadidega praeguse Rohelise aasa poole pööratud puumajast: kahekorruselisest peahoonest ja selle külgedele pisut taanduvatena paigutatud ühekorruselistest tiibadest. Vasakpoolne neist oli määratud aednikule, parempoolne teenijaskonnale. 1860. aastatel lisati peahoone lossipoolsele külgfassaadile väike juurdeehitis.
Aastal 1925 lubas Eesti riik oma 60. juubelit tähistanud kirjanik Eduard Vildele tema teenete Eesti riigi loomisel maja koos aiamaaga. Sobivat maja küll ei leitud, kuid riigile kuuluvas majas Koidula 34 anti 1927. aastal pärast remonti ja möbleerimist kirjaniku käsutusse üks korter, kus Eduard Vilde elas oma surmani 1933. aastal. Tänapäeval asubki majas Eduard Vilde muuseum.
L. Koidula tänav 38
L. Koidula tänav 38 asub Kadrioru Tennisekeskuse 1978. aastal valminud hoone. Kadrioru tennisehall asub aadressil Roheline aas 13. Algne Kadrioru tennisehall avati Kadriorus 1937. aastal.
Nimed
19. sajandil oli tänava nimi Catharinenthalscher Weg (Kadrioru tee). Pärast seda, kui 1863. aastal rajati hoonesse nr 23 Püha Maarja varjupaik (aadlinaiste varjupaik, Adelige Marienstift), sai tänava nimeks Stiftstraße (Stifti tänav (1921. aastani), Tihvti tänav) ja Институтская улица (Institudi tänav, Instituudi tänav (1921–1923)). Lydia Koidula nime sai tänav 1923.
Ajalugu
Tänav tekkis arvatavasti seoses Kadrioru lossiparki uute hoonete rajamisega 1750. aastatel. 1752. aastal Kadrioru lossi arhitekti kohale asunud puusepp- ja ehitusmeister Johann Georg Teichert (1704–1773) rajas paljude teiste uute hoonete kõrval endale pargi territooriumile väikese elamu õue ja aiaga (praeguse maja nr 34 kohal). Maja juurde rajati praeguse Weizenbergi tänavaga paralleelne tee. 18. sajandi keskel asus aga Kadrioru kaguosas ka kaks eravaldust. Praeguse Koidula tänava Lasnamäe-poolses otsas lõikus Kadrioru pargi alasse riskülikukujuline võõras maatükk – doktor Niebergi lesele kuulunud erakrunt – ning sellest läänes hilisem Frese kinnistu. Teicherti maja juures olevat teed pikendati nähtavasti ka nende kruntideni. 1780. aastal ehitas Tallinna kaupmees Christian Frese oma krundile suure hoone, kuhu rajas sitsivabriku. Maja on osaliselt ümberehitatuna säilinud tänini (maja nr 23). Umbes 1783. aastal arhitekt Johann Schultzi koostatud Kadrioru lossi plaanil on Frese majani kulgenud tee juba peale märgitud.
19. sajandi alguseks oli pargi vana ida-läänesuunalise allee jätkuna tekkinud praegune Koidula tänav. Et lubati nüüd elama ka isikuid, kes ei olnud lossi teenistuses, levis alevi hoonestus seoses elanikkonna kasvuga ka selle tänava algusse ja lossipargi alalegi. Sinna rajatud kinnistud oli suhteliselt pikad ja kitsad ning elamute fassaadid olid pööratud lossi poole. Sealsest vanemast hoonestusest pole aga midagi säilinud, sest 5. augustil 1834 alevis puhkenud suure tulekahjuga hävis paarkümmend hoonet.
19. sajandi keskpaiku sai Tallinnast tähtis suvituspealinn. Suvilaid hakati ehitama nii Kadrioru lähedusse Narva maantee äärde kui ka otse Kadrioru alale Lasnamäe paekalda jalamil.
2005. aasta jaanuaritorm
pisi|Jaanuaritorm Lätis Liepupe valla rannas 2005. aasta jaanuaritorm oli orkaani mõõtu torm (Põhjamerel nimetati tormi Gudruniks, Skandinaavias Erwiniks ), mis tekitas 7.–9. jaanuaril 2005 olulisi kahjustusi mitmes Läänemere piirkonnas (näiteks Rootsis, Lätis, Leedus).
9. jaanuari öösel ja varahommikul oli Kihnu saarel tuule kiirus iiliti kuni 38 m/s. 10 minuti keskmine tuule kiirus ulatus Kihnus 25 m/s-ni ja Sõrves 28 m/s-ni. Pärnus tõusis vesi 275 cm üle Kroonlinna nulli, Ristnas 207 cm, Narva-Jõesuus 194 cm ja Tallinnas 152 cm. Varasem kõgeim tormiaju oli toimunud Pärnus 18. oktoobril 1967 (253 cm).
Tormis sai kannatada 775 maja ning Pärnus evakueeriti umbes 300 inimest. 11 inimesel tuvastati alajahtumine ning nad viidi haiglasse.
Üks inimene hukkus – Pärnus kukkus 93-aastane Linda kodutrepilt õuel lainetavasse vette ja uppus.
Ennetamine
Uurinud mereprognoose (Taani meteoroloogiainstituut, Soome mereuuringute instituut ), hoiatas TTÜ Küberneetika Instituudi juhtivteadur Tarmo Soomere 8. jaanuaril meedias võimaliku looduskatastroofi eest (kui kõigi aegade suurimast tormi eest ). Tema teadet ei võetud ametlikes ringkondades piisavalt tõsiselt, kuid Päästeamet soovitas samal ajal inimestel eeloleval õhtul ja öötundidel õues mitte liikuda.
Samal ajal teatas Pärnumaa kriisikomisjon, kuhu kuulusid Pärnu Maavalitsus, Pärnu Linnavalitsus, Pärnumaa Päästeteenistus, Eesti Energia ja Lääne Politseiprefektuur oma valmisolekust.
Jaanuaritormi parameetrid
Eesti rannavetes langetas Gudrun õhurõhu ligikaudu 970–980 millibaarini. Pärnu lahes tekitas torm oletatavasti üle kahemeetriseid laineid. Keskmiseks tuule kiiruseks mõõdeti 25 m/s. Tormituuled ei laastanud ainult rannikuala, vaid ulatusid ka sisemaale (Viljandis iiliti 29 m/s), kus murdus palju metsa.
Kahjustused ja tagajärjed
Jaanuaritorm tekitas Läänemeres veetaseme tõusu Liivi lahes ja Lääne-Eesti väinades. Suuremad üleujutused olid Lääne-Eesti saartel ja rannikul, sealhulgas kahes suuremas rannikuäärses linnas – Pärnus ja Haapsalus.
Pärnu maakond
Pärnu linnast ujutati üle umbes 8 km² suurune ala. Veetase oli kõrge linnas jõe suudmes, vallikraavis, Vallikääru ümbruses ja Kontserdimaja juures. Uputas Ringi tänaval, Tammsaare puiesteel, Mai rajoonis ja Raekülas Merimetsa tänaval. Vana-Pärnus Kesk tänaval. Üle ujutanud olid ka Sauga jõe kaldad.
Pärnu maakonnas oli veetase kõrge Häädemeeste ja Tahkuranna valla mereäärsetel aladel, Munalaiu ja Liu piirkonnas. Enese päästmiseks kogunesid Kihnu elanikud saare kõrgemasse ossa, sest loode- ja põhjaosa olid vee all.
Lääne maakond
Haapsalus ujutas vesi üle Holmi poolsaare ja Paralepa kaldapiirkonna (Fra Marest Ungru teeni). Linnas oli tormi tõttu läbimatuks muutunud promenaad ja kõik sellega piirnevad tänavad ning Haapsalu raudteejaama ümbrus.
Lääne maakonnas oli veetase kõrge Hanila ja Lihula valla mereäärsetel aladel. Tee Ridala valla Puise külani (Tuuru–Puise tee) oli 200 meetri ulatuses üle ujutatud.
Maakonna kriisipiirkondadest evakueeriti 50 inimest.
Harju maakond
Tallinnas uputas Tuukri tänava piirkonnas (Ahtri, Jõe ja Lootsi tänaval), Mustjõe oja ümbruses, Pirita teel ning Viimsi vallas Viimsi–Rohuneeme teel.
Saare maakond
Praamiliiklus mandri ja Saaremaaga katkes. Nasva ja Roomassaare sadam jäid vee alla.
Tagajärgede likvideerimine
pisi|Tormis murdunud 500-aastane Žvėrinčiai tamm Pärnu elanike abistamisel, evakueerimisel osalesid Scoutspataljoni 44- ja 34-liikmeline pioneeriüksus Tapa Väljaõppekeskusest. Tagalapataljoni saatis üheksa ja Staabi- ja sideväljaõppekeskus Üksik-sidepataljon kolm kaitseväelast väligeneraatoriga. Lisaks osales päästetöödel 100 kaitseliitlast. Üksuste tegevust koordineeris Kaitseliidu Pärnu Maleva pealik kapten Erik Reinhold.
10. jaanuaril moodustas rahandusminister Taavi Veskimägi Eestit tabanud tormi kahjude hindamiseks asjatundjate komisjoni, mida hakkas juhtima rahandusministeeriumi kantsler Aare Järvan.
Jaanuaritormi tagajärgede likvideerimise katteks andis Eesti riik 264,5 miljoni krooni ning Euroopa Liidust laekus 1,29 miljonit eurot ehk 20 miljonit krooni.
Teenetemärkide kavalerid
Kriisiolukorras eduka tegutsemise eest autasustas president
Kultuur
20. veebruaril 2005 avati Pärnu Uue Kunsti Muuseumis jaanuaritormi ajal tehtud fotodest ja videotest koosnev näitus "9. jaanuar".
Kari Makkonen
Kari Makkonen (sündinud 20. jaanuaril 1955 Harjavalta linnas) on endine Soome hokimängija.
Rumfordi auhind
Rumfordi auhind on teadusauhind, mida annab välja Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia.
Auhind asutati 1839. aastal inglise-ameerika teadlase krahv Rumfordi (Benjamin Thompson) auks. On küll öeldud, et seda auhinda antakse teadlastele panuse eest valdkondades, mis on seotud soojuse ja valgusega, kuid nominentide valimisel interpreteeritakse seda määratlust laiemalt.
Esimene laureaat oli ameerika keemik Robert Hare. Järgmise auhinna väljaandmine toimus alles 23 aastat hiljem – see anti leiutaja John Ericssonile.
Saue vald
Saue vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonnas. Saue vald moodustati haldusreformi tulemusel 24. oktoobril 2017, kui ühinesid senine Saue vald, Kernu vald, Nissi vald ja Saue linn.
Saue vallavanem on Andres Laisk ja volikogu esimees on Harry Pajundi. Mõlemad on olnud ametis alates valla moodustamisest 2017. aastal.
Tegemist on rahvaarvult suurima Eesti mandriosa vallaga. Valla pindala on ligikaudu 630 ruutkilomeetrit. 1. jaanuari 2023. aasta seisuga elab Saue vallas ligikaudu 26 000 inimest. Saue valla naabrid on Tallinna ja Keila linn ning Saku, Kohila, Märjamaa, Lääne-Nigula, Lääne-Harju ja Harku vald.
Helje Kaarma
Helje Kaarma (15. aprill 1933 – 2. veebruar 2022) oli eesti günekoloog, Tartu Ülikooli füüsilise antropoloogia keskuse rajaja. Ta sündis Tallinnas. 1951. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli ja samal ajal ka Tallinna Muusikakooli, kus omandas klaveriõpetaja kutse. Pärast Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna lõpetamist cum laude töötas ta alates 1958. aastast Tartu Kliinilises Sünnitusmajas akušöör-günekoloogina ja hiljem ka anestesioloogina. 1967. aastal kaitses ta meditsiiniteaduste kandidaadi väitekirja.
Saue vald
Valda iseloomustab mitmekesine asustusstruktuur – seal on nii linnalisi asulaid kui ka hajaasustust. Valda läbib mitu tähtsat teed: Tallinna–Pärnu ja Tallinna–Haapsalu maantee ning Tallinna–Turba ja Tallinna–Paldiski raudtee.
Helje Kaarma
Alates 1970. aastast töötas Helje Kaarma Tartu Riikliku Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia kateedris assistendi, nooremteaduri ja dotsendina ning aastatel 1991–1998 erakorralise professorina.
1987. aastal kaitses ta Minski Meditsiiniinstituudis doktoriväitekirja, milles uuris rasedate ja mitterasedate naiste antropomeetriliste tunnuste mitmemõõtmelist süsteemi. Edukas antropomeetrial põhinev doktoritöö, mille tegemisel oli ta lähemalt tutvunud professor Juhan Auli töödega, kallutas Helje Kaarma teadustöö edaspidi antropoloogia suunda.
Saue vald
Valla keskus asub Saue linnas (1. jaanuari 2023 seisuga 6017 elanikku). Rahvaarvult suurimad valla alevikud on Laagri (6014 elanikku), Turba (930 elanikku) ja Riisipere (864 elanikku). Elanikerohkemad külad 1. jaanuari 2023. aasta seisuga on Alliku (2739 elanikku), Vanamõisa (908), Ääsmäe (843), Kaasiku (559), Hüüru (536), Vatsla (423), Koidu (422), Laitse (404), Haiba (314), Jõgisoo (313) ja Maidla (313).
Helje Kaarma
1993. aastal asutati Kaarma initsiatiivil Tartu Ülikooli anatoomia instituudi juurde füüsilise antropoloogia keskus, mida ta juhtis kuni aastani 2020. Keskuse teadustöös seadis ta eesmärgiks luua antropomeetriline klassifikatsioon, mis võimaldaks süstematiseerida kõiki inimese üksikuid kehamõõte. Tema väljatöötatud originaalset kehaehituse tüpiseerimise meetodit on tunnustatud rahvusvaheliselt kui uuenduslikku Eesti klassifikatsiooni. Helje Kaarma oli ka Eestis korraldatud rahvusvaheliste antropoloogiakonverentside ja iga-aastase Juhan Auli päeva entusiastlik läbiviija. Tema juhendamisel kaitsti neli doktoritööd, üks kandidaaditöö ja kaheksa magistritööd.
Saue vald
Saue valla asulad
Saue vallas on 50 küla, kolm alevikku ja üks linn.
Helje Kaarma
Helje Kaarma eestvedamisel ilmus 1998.–2002. aastani Eesti antropomeetriaregistri aastaraamat ning alates 1992. aastast on ilmunud tema algatatud ingliskeelne ajakiri Papers on Anthropology.
Saue vald
Haridus
Saue vallas on seitse üldhariduskooli: Saue Kool, Ääsmäe Põhikool, Turba Kool, Nissi Põhikool, Kernu Põhikool, Ruila Põhikool ja Laagri Kool. Peale nende koolide on Laagri alevikus ning Vatsla, Hüüru, Kiia, Püha, Alliku ja Koidu külas elavatele lastele määratud elukohajärgseks kooliks Tallinna Pääsküla Kool.
Marcki kanton
See koosneb järgmistest valdadest:
Saue vald
Haridus
Alates 2003. aastast tegutseb Salu Kool, kus saavad õppida raske ja sügava vaimupuudega lapsed. Kool tegutseb erakooliseaduse alusel ja on tasuline.
Harju laht
Harju laht (keskkonnaregistri koodiga vee2072910) on järv Saaremaa vallas Kakuna ja Kõrkvere külas. Veekogu pindala on 191,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 12293 m.
Helje Kaarma
Tunnustus
Helje Kaarma tööd on tunnustatud Tartu Ülikooli medali (1998) , August Rauberi medali (2009) ja Tartu Ülikooli aumärgiga (2013).
Saue vald
Haridus
Alates 1. septembrist 2022 tegutseb Laagris Saue Riigigümnaasium.
Helje Kaarma
Isiklikku
Tema abikaasa oli loomaarstiteadlane Arvid Kaarma (1933–2002).
Saue vald
Haridus
Laagris tegutseb Laagri Huvialakool ja Sauel Saue Muusikakool.
Vallas on ka 11 lasteaeda.
Kultuur
Saue vallas on kümme seltsimaja, mis asuvad Laitses, Hüürus, Maidlas, Turbas, Vanamõisas, Jõgisool, Ääsmäel, Ellamaal, Tuulas ja Lehetus :
Valla raamatukogusid haldab Saue Raamatukogud, millel on seitse haruraamatukogu ja kaks teeninduspunkti :
Veekogud
Veekogude loend pärineb Keskkonnaregistrist.
Surnud 27. mail
Siin loetletakse 27. mail surnud tuntud isikuid.
Hugo Tiismus
Hugo Tiismus (10. aprill 1924 Salme küla – 7. jaanuar 2007 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus
Õppis Salme Algkoolis 1931–1938, lõpetas Suhhumi Industriaaltehnikumi elektrotehnika erialal 1943 (cum laude), TPI mehaanikateaduskonna elektrimasinate ja -aparaatide erialal 1952; Leningradi Elektrotehnika Instituudi aspirant 1953–1956. Täiendas end Moskva Energeetika Instituudis ja mujal. ,
Teaduskraad ja kutse
Tehnikakandidaat 1956; dotsent 1958; tehnikadoktor 1978 (Leningradi Elektrotehnika Instituut, "Автоматизированный линейный магнитогидродинамический (МГД) электропривод: (Теория, разработка и внедрение"); professor 1979.
Teenistus
Hugo Tiismus mobiliseeriti Punaarmeesse 1943, Eesti Laskurkorpuses 1943–1945; töötas Abhaasias hüdroelektrijaama ehitusel 1945–1947. Tallinna Polütehnilises Instituudis ehitusmehaanika kateedri vanemlaborant 1952; tööstusettevõtete elektrifitseerimise kateedri vanemõpetaja 1956–1958, dotsent 1958–1966, juhataja 1961–1966; elektriajamite kateedri dotsent 1966–1978, juhataja 1966–1971 ja 1980–1989, professor 1978–1992; õppeprorektor 1970–1978; elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi elektriajamite ja elektrivarustuse õppetooli emeriitprofessor 1992–2007.
Teadustöö põhisuunad
Elektrimasinad; automatiseeritud magnetohüdrodünaamiliste (MHD) masinate uurimissuuna arendaja; MHD-masinate kasutamine robotitehnikas. Avaldas üle 120 publikatsiooni, sh raamatuid ja õpikuid (koos Ustus Aguriga Elektrajamid (1963), artikleid kõrgharidusest; 11 autoritunnistust. Juhendanud 8 väitekirja. ,
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Hugo Tiismus oli elektriajamite õppesuuna üks algatajaid; NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi tehnikaalase teaduslik-metoodilise nõukogu liige; eriala "Elektriajamid ja tootmisseadmete automatiseerimine" metoodikakomisjoni liige; TTÜ elektriajamite ja tehnoloogiliste protsesside automatiseeritud juhtimissüsteemide tööstusharulaboratooriumi (aastast 1990 elektriajamite laboratooriumi) teaduslik juhendaja 1980–1992. Juhtis elektriajamitehnika-alase uurimistöö saavutuste juurutamist NSV Liidu masinatehastes, värvilise metallurgia ettevõtetes. Arendas koostööd lennukimootorite ehitajatega, samuti sõlmis koostöösidemeid välismaa kõrgkoolide ja teadlastega. Tallinna Teadlaste Maja nõukogu liige.
Isiklikku
Hugo Tiismus oli Mall Hellami isa.
Udeva soo
Udeva soo on soo Järva maakonnas Järva vallas Udeva küla lähedal. Udeva soo piirneb põhjas Vao sooga.
Heidi Rohi
Heidi Rohi (sündinud 23. mail 1966 Haapsalus) on eesti vehkleja (epee).
Ta on õppinud Haapsalu 1. Keskkoolis, lõpetas aastal 1984 Moskva 9. spordiinternaatkooli ja aastal 2005 kõrgkooli I Studium.
Ta hakkas vehklemist harrastama Haapsalu Spordikoolis aastal 1977 Laine Küttimi ja Endel Nelise juhendamisel, aastatel 1996–2007 treenis Peeter Nelise käe all.
Saavutusi
Saavutusi
Lehisevähk
Lehisevähk (Lachnellula willkommii) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Shirley Bassey
Shirley Veronica Bassey (sündinud 8. jaanuaril 1937 Cardiffis Suurbritannias) on Walesi laulja, kelle karjäär algas 1953. aastal. Ta on tuntud oma väljendusrikka hääle ja James Bondi filmide "Goldfinger" (1964), "Diamonds Are Forever" (1971) ja "Moonraker" (1979) teemalugudele hääle andmise poolest. 1959. aasta jaanuaris sai Basseyst esimene kõmri inimene, kes saavutas esimese koha singli.
2000. aastal määrati talle etenduskunstide eest Briti Impeeriumi Ordu tiitel Dame Commander (DBE). 1977. aastal sai ta viimase 25 aasta parima briti naisartistina Brit Awardi. Bassey on Suurbritannias üks populaarsemaid naisvokaale.
pisi|vasakul|Shirley Bassey aastal 1971
Jūrkalne vald
Valla pindala on 99,6 km². 2016. aasta seisuga elas seal 349 inimest. Valla keskus on Jūrkalne küla. Vallavanem on Guntars Reķis.
Ajalugu
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju Felixberg. Aastani 1825 kandis see nime Pilsberģe vald. Aastal 1935 oli valla pindala 94,1 km² ja seal oli 1153 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Jūrkalne ja Ušvalki külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Jūrkalne külanõukoguga likvideeritav Ošvalki külanõukogu, aastal 1954 aga Sārnate külanõukogu. Aastal 1961 arvati osa külanõukogu maadest Užava külanõukogu koosseisu, aastal 1977 liideti osa maadest aga Alsunga alevinõukoguga. Aastal 1987 liideti külanõukoguga osa Saka külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Loodus
Suurim jõgi on Rīva jõgi. Vallas asuvad 50 hektari suurune Dižezersi järv ja 1 hektari suurune Pāžezers. Valla pindalast katvad metsad 81,6%.
Looduskaitse all on Zaķi Suurmänd, veel kaks mändi, sanglepp ja üks põline nimetu jalakas valla põhjaosas. Valla põhjaossa jääb ka osaliselt Sārnate soo hoiuala.
Kaitstavad mälestised
Jūrkalne vald on üks kolmest vallast, kus elavad suitid. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jūrkalne katoliku kirik ja kaks selle ust. Kohaliku kaitse all on Drēbnieki muinaskalmed, Darvdedži muinaskalmed ja Gravase muinaskalmed.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 337 lätlast, 2 venelast, 1 valgevenelane, 3 ukrainlast ja 1 poolakas.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Olla või mitte olla
pisi|Tekst inglise keeles
"Olla või mitte olla" on käibefraasina kuulsaks saanud väljend William Shakespeare'i teosest "Hamlet", mille lausub peategelane prints Hamlet.
Mis oleks üllam: Vaimus taluda
kõik nooled, mida vali saatus paiskab...
või tõstes relvad hädamere vastu
vaev lõpetada? Surra, magada.
Muud midagi! Sest nõnda uinudes
kaoks hingepiin ja kõik need tuhat häiret,
See oleks lõpetus, mis hardasti
on ihaldatav. Surra, magada?
-Jah magada! Võib olla undki näha.
Tarrvi Laamann
pisi|Tarrvi Laamann [[Solarise keskuse galerii ees Foto: Ave Maria Mõistlik, 26. juuli 2020 ]] pisi|Laamann [[Kingstonis Jamaical (2018)]]
Olla või mitte olla
Siin ongi konks! Sest see, mis unenäod
Tarrvi Laamann
Tarrvi Laamann (sündinud 29. novembril 1973) on eesti kunstnik ja kunstikorraldaja.
Olla või mitte olla
meil võivad tulla selles surmaunes
Tarrvi Laamann
Ta on õppinud graafikat Eesti Kunstiakadeemias ning lõpetanud graafika magistriõppe 2000. aastal, on Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1994. aastast. Alates 1998. aastast on Laamann korraldanud Eestis reggae-kultuuri tutvustavaid üritusi "Bashment". 2003. aastast juhib Laamann (koos Ringo Ringvee ja Dice Rudyga) Raadio 2-s raadiosaadet "Bashment FM". 2016. aastal oli kunstnik esinenud ka raadiosaates "Bohemia TV", mis kutsus külla Eesti kunstnikke ja poeete.
Olla või mitte olla
kui maise möllu puntrast pääseme,
Tarrvi Laamann
Haridus
(Aastatel 1994–1994 oli ta Eesti Vabariigi ajateenistuses.)
Olla või mitte olla
see paneb kõhklema. Siin peitub põhjus,
miks viletsusel iga on nii pikk.
rõhuja kalkust, kõrgi solvamisi,
põlatud armu piinu, kohtu aeglust
ja võimu jultumust ning jalahoope,
mis malbe teenekus saab väärituilt
kui ennast igaveseks vabastada
võiks palja oraga?
Kes koormat kannaks ja higistaks
ning oigaks elu vaevus,
kui kartus millegi ees pärast surma
sel uurimata maal, kust ükski rändur ei tule tagasi;
ei rabaks tahet, mis pigem talub tuntud halbusi,
kui pageb teiste, tundmatute juurde?
Nii kaalutlus teeb pelgureiks meid kõiki ja
südiduse loomulikust jumest saab nukra mõtte põdur kahvatus
ning lennukad ja tähtsad ettevõtted
teelt targutuste tõttu kalduvad ja kaotavad teo nime...
Sib Hashian
pisi|Hashian koos oma tütre Laureniga 2011. aastal Sib Hashian (õieti John Thomas Hashian; (17. august 1949 Boston – 22. märts 2017 Nassausse teel olnud ristluslaev) oli USA trummar.
1975. aastal valis Hashiani rokkansamblisse Boston trummariks Jim Masdea asemele bändi asutaja Tom Scholz. Hashian on kaasa teinud Bostoni albumitel "Boston" ja "Don't Look Back". Ta võttis osa Bostoni albumi "Third Stage" esimestest proovidest. Hashian lahkus Bostonist Masdea naasmise tõttu. Pärast bändist Bostoni lahkumist kaebas Hashian Bostoni laulja Tom Scholzi kohtusse autoritasude saamiseks. Nad jõudsid kohtus kokkuleppele.
2017. aasta 22. märtsil kukkus Hashian Bahama pealinna Nassausse teel olnud ristluslaeval esinemise ajal kokku ja suri.
Isiklikku
Hashiani esivanemad olid pärit Armeeniast ja Itaaliast.
Tal sündis poeg Adam ning tütred Aja ja Lauren.
Eesti – Uus-Meremaa suhted
pisi|Eesti ja Uus-Meremaa kaardil Eesti – Uus-Meremaa suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Uus-Meremaa vahel.
Uus-Meremaa tunnustas Eesti vastuvõtmist Rahvasteliitu 22. septembril 1921 (Uus-Meremaa oli Rahvasteliidu asutajaliige 1919. aastast koos teiste Suurbritannia dominioonidega).
Uus-Meremaa taastunnustas Eestit 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 6. jaanuaril 1992.
Eesti suursaadik Uus-Meremaal on alates jaanuarist 2020 Kersti Eesmaa. Suursaadik resideerib Austraalias Canberras. Uus-Meremaa suursaadik Eestis on alates jaanuarist 2018 Mary Patricia Thurston. Suursaadik resideerib Poolas Varssavis.
Aastal 2017 ütles Välisministeeriumi kantsler Rainer Saks, et 'Eesti suhted Uus-Meremaaga on viimastel aastatel elavnenud'.
Ferania
Ferania on veemadulaste sugukonda kuuluv maoliste monotüüpne perekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Ferania klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Ferania sieboldi levila asub India, Bangladeshi, Birma ja Malaia poolsaare rannikualade vetes.
Preston
Preston on linn Suurbritannias Inglismaa loodeosas Lancashire'i krahvkonnas.
Jennifer Lawrence
Jennifer Shrader Lawrence (sündinud 15. august 1990 Louisville'is Kentucky osariigis) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja.
2013. aastal, kui Lawrence oli 23-aastane, oli ta Ameerika ajakirja Time igal aastal ilmuvas 100 kõige mõjukama inimese edetabelis. Tema edu näitlejana aga alles algas sellega. 2015. ja 2016. aastal oli Lawrence ajakirja Forbes järgi maailma paremini tasustatud näitlejanna. Esimest korda ilmuvas üleilmses naisnäitlejate sissetuleku edetabelis oli ta esikohal 52 miljoni dollari suuruse maksueelse tuluga.
2011. aastal oli Jennifer Lawrence filmiga "Paljad luud" nomineeritud Oscari ja Kuldgloobuse auhinnale parima naispeaosatäitja kategoorias, aga kaotas mõlemas Natalie Portmanile.
Lawrence mängis peaosa 2012. aasta filmis "Näljamängud". Samal aastal mängis ta ka filmis "Õnneteraapia", mille eest võitis Oscari ja Kuldgloobuse parima naispeaosatäitja kategoorias.
2013. aastal mängis ta filmis "Näljamängud: Lahvatab leek". Samal aastal mängis ta filmis "Ameerika afäär", millega kandideeris Oscarile ja mille eest võitis Kuldgloobuse ja BAFTA auhinnad parima naiskõrvalosatäitja kategoorias.
2016. aastal mängis Lawrence peaosa filmis "Reisijad".
Tee näitlemiseni
Kui Jennifer oli 14-aastane, jäi ta New Yorgis tänavatantsu vaadates silma ühele fotograafile, kes tema emaga hiljem ühendust võttis. See juhus avas noorele neiule ukse esmalt modellindusse, kust ta suundus edasi oma tõelise kire, näitlemise juurde. Juba 14-aastaselt võttis ta vastu otsuse pühenduda näitlemiskarjäärile, eirates oma vanemate soovitusi.
Üks tema esimesi näitlejatöid oli telekanali MTV saate "My Super Sweet 16" reklaamis. See töö oli Lawrence'i karjääri algusaastate üks edukamaid, kuid selle tõttu jäi tal lõpetamata keskkool. Karjäär oli noorele Lawrence'ile tema sõnul pikka aega kõige tähtsam asi tema elus ning ta ei kahetse oma otsust kool pooleli jätta.
Karjäär
pisi|püsti|Jennifer Lawrence (2012)
Lawrence'i karjäär algas seriaalinäitlejana. Ta on kaasa löönud sellistes telesarjades nagu "Monk", "The Bill Engvall Show" ja "Medium".
Jennifer Lawrence on näidelnud 25 filmis, enamikus neist on olnud ta peaosas. 2010. aasta film "Paljad luud" oli tema karjääris murrangulise tähtsusega, sest 20-aastane Lawrence oli rolliga esimest korda Oscari auhinnale nomineeritud.
Kaks aastat hiljem oli Lawrence uuesti nomineeritud parima naispeaosatäitja Oscarile, seekord Tiffany Maxwelli rolli eest filmis "Õnneteraapia". Filmi lavastas David O. Russell, kellega Lawrence töötas hiljem veel koos filmides "Ameerika afäär" ja "Joy". Kaks viimast tõid Lawrence'ile tema kolmanda ja neljanda Oscari nominatsiooni. Lawrence on olnud 2019. aasta seisuga nomineeritud 174 auhinnale (sh neljale Oscarile), millest on võitnud 114. Lisaks maineka Oscari võidule on Lawrence saanud veel ühe BAFTA auhinna (parim naiskõrvalosatäitja filmis "Ameerika afäär") ning kolm Kuldgloobust (rollide eest filmides "Õnneteraapia", "Ameerika afäär" ja "Joy").
Lawrence on kaasa löönud ka kahes populaarses filmisaagas: Marveli "X-meestes" ning Suzanne Collinsi romaanide põhjal valminud "Näljamängude" triloogias.
Jennifer Lawrence'i uuemad projektid on 2020. aastal linastuv samanimelise raamatu järgi valminud film "Bad Blood" ja Lila Neugebaueri lavastatav draamafilm.
Väärtuste eest võitlemine
Lisaks näitlemisele on Jennifer Lawrence tuntud ka kui ühiskonnaaktivist. Näiteks teeb ta koostööd ettevõttega RepresentUs, et peatada korruptsioon Ameerikas. Lawrence on väitnud, et USA demokraatia on katki. Kuidas seda võiks parandada, selleks teeb ta ettepanekuid YouTube'is avaldatud lühifilmis "Unbreaking America: Solving the Corruption Crisis".
Lawrence kirjutas 2015. aastal artikli, milles juhib inimeste tähelepanu näitlemise valdkonnas valitsevale alusetule palgalõhele. Kuigi näitleja ei ole suur sotsiaalmeedia pooldaja, avaldas ta artikli ka enda kui avaliku elu tegelase Facebooki lehel.
Lawrence'i sihtasutus Jennifer Lawrence Foundation on korduvalt annetanud suuri summasid lastehaiglatele.
Alates 2012. aastast, kui Lawrence võttis vastu Katniss Everdeeni rolli filmis "Näljamängud", on ta sageli sõna võtnud kehakuvandi teemal. Sel perioodil sai Lawrence korduvalt kriitilisi kommentaare oma kaalu kohta ja seda ka filmirežissööridelt. Moeajakirja Elle 2012. aasta novembrinumbris ütles Lawrence, et ta keeldub end filmirolli saamise nimel näljutamast ning ta ei arva, et praegune meedias kujutatav kehakuvand on realistlik. Seetõttu soovibki ta noorematele fännidele olla eeskujuks oma terve ja tugeva füüsisega.
Isiklikku
Lawrence kihlus 2019. aasta veebruaris New Yorgi galeristi Cooke Maroneyga, paar abiellus 19. oktoobril 2019.
Avioni kanton
Avioni kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Võnnu tiik
Võnnu tiik on paisjärv Lääne maakonnas Haapsalu linnas Uneste külas.
Avioni kanton
Koosseis
Prantsuse kantonite ümberkorraldamisega, mis jõustus märtsis 2015, laienes kanton 2-lt 4 vallani:
Võnnu tiik
Võnnu tiigi valgala pindala on 7,2 km², järve kaldajoone pikkus on 51 m.
Võnnu tiik on mitteavalik veekogu.
Võnnu tiigi keskkonnaregistri kood on VEE2051420.
Pärnu rannapark
Rannapark on jagatud teemade ja kasutuse järgi erinevateks osadeks – peaväljak, kunsti väljak, seltskondlike mängude ja rahu väljak. Pargis on mitmeid privaatseid istumiskohti ja seal on võimalik ka piknikku pidada. Merepoolsel pargialal asub laste mänguväljak. Pargiala läbivad ka terviserada ja kergliiklustee.
Rannapark on Eestis liigirohkuselt teine linnapark. Seetõttu on park võetud looduskaitse alla. Kodumaistest liikidest domineerivad pargis mänd, tamm, must lepp, vaher, sookask, kuusk ja pärn. Võõrliikidest kasvavad pargis läänepärn, euroopa lehis, serbia kuusk, pensilvaania saar, berliini pappel ja rumeelia mänd. Põõsastest on esindatud pihlenelas, mägimänd, siberi kontpuu, lumimari.
Imetajate rakutüüpide loetelu
Siia nimekirja palume kanda imetajate rakutüüpe ja nende eelvorme ja/või alaliike.
Merihobuke
Merihobuke (Hippocampus) on merinõellaste perekond alamsugukonnast Hippocampinae.
Merihobukesel on ebatavalise kujuga keha, tema niverdunud pea meenutab malemängu ratsut. Keha on kaetud ogade ja nahajätketega. Keha pikkus sõltuvalt liigist jääb vahemikku 1,5–35 sentimeetrit.
Merihobukesed elavad troopilistes ja subtroopilistes meredes.
Neil on väheliikuv eluviis, enamasti on nad kinnitunud oma haardesabaga taimede varte külge. Keha värv muutub neil nii, et toimub kokkusulamine ümbritseva taustaga. Sellisel viisil kaitsevad nad end röövloomade eest ning maskeeruvad toidujahil. Nad toituvad väikestest koorikloomadest (vähilaadsetest ja krevettidest) imedes neid oma toruja koonuga sisse koos veega. Noored merihobukesed võivad süüa 10 tundi päevas, neelates selle aja jooksul alla kuni 3600 väikest lehtjalalist vähikest.
Merihobukese loomulik keha asend vees on püstine, sest ujupõis paikneb piki kogu keha. Ujupõies on vahesein, millega kala peaosa eraldatakse ülejäänud kehaosast. Peaosa ujupõis on kõhuosa ujupõiest suurem – see tagabki merihobukeste püstise asendi ujumisel. Edasiliikumine vees toimub pisikese seljauime abil. Nad ei suuda kiiresti liikuda ja loodavad seetõttu röövkalu petta oma maskeeringu abil. Merihobukesed orienteeruvad loodete järgi.
Anatoomilised, molekulaarsed ja geneetilised uuringud näitasid, et merihobukesel on palju ühist merinõeltega. Fossiilsed leide on väga vähe leitud. Kõige varaseimad merihobukeste fossiilid on avastatud Sloveenias. Nende vanus on hinnanguliselt 13 miljonit aastat. Molekulaarse kella alusel lahknesid merinõelad ja merihobukesed Hilis-Oligotseenis.
Paljunemine
Merihobukesed on monogaamsed, kuid sarnaselt teiste merinõellastega on nende eripäraks see, et lõimetise eest kannavad hoolt isaskalad. Pärast paaritustantsu, mille vältel nii isane kui emane muudavad oma värvi, ujub isaskala emaskala juurde. Seejärel suruvad mõlemad end kõhtupidi teineteise vastu; sel ajal avab isaskala oma haudetasku ja marjast tulvil emaskala heidab sinna oma marjad. Kurnatuna oma tööst, ujub emaskala seejärel minema – kogu järgnevas protsessis tal enam asja ei ole. Lõimetishooldus jääb täielikult isaskala kanda.
Taskus varjul olevad marjad viljastab isaskala otsekohe ning seejärel haub neid 2–3 nädalat. Selle aja vältel paisub isase kõht sedavõrd, et ta näeb välja tiine. Haudetasku limaskestal moodustavad paljude veresoontega karvakesed, mille külge marjaterad kinnituvad. Limaskest varustab neid hapniku ja toitainetega umbes samamoodi nagu imetajate platsenta loodet.
Pärast koorumist jäävad maimud veel mõneks ajaks haudetaskusse. Kui maimud on piisavalt arenenud, siis põimib isaskala oma saba vetika varre külge ja väljutab ühe-kahe päeva jooksul kõik maimud suureks puhetunud tasku kokkutõmmete abil merre.
Merihobukesed on üsna viljakad loomad. Isase haudetaskus võib vastseid olla kuni 2500, keskmiselt sõltuvalt liigist siiski 100–1000. Kohe pärast sündi algab kalamaimude iseseisev elu. Osa liikide maimud liiguvad vooluga kaasa ja leiavad endale uued elupaigad, osa aga jääb paikseks sünnikoha juurde.
Merihobukese eluiga võib küündida 4–5 aastani.
Ohustatus
Tänapäeval on merihobukesed väljasuremise ohus. Nende isendite arv väheneb kiiresti. Arvatakse, et populatsioon on kahanenud ligi 50%, mõnes Filipiinide piirkonnas koguni 85%. Punasesse raamatusse on kantud 38 merihobukese liiki.
Kuivatatud merihobukesed leiavad jahvatatult laialdast kasutust rahvameditsiinis, eelkõige hiina meditsiinis. Mainimisväärt on ka põhjus, miks neid püütakse, on asjaolu, et selle kala maitse on gurmaanide poolt hinnatud. Nende sõnul on merihobukese maks ja silmad väga maitsvad. Roog serveeritakse viigilehega ja seda pakutakse kõige kallimates mereäärsetes restoranides.
CITES reguleerib loomastiku ja taimestiku ohustatud liikide rahvusvahelist kaubandust ning riikidevahelist liikumist lubade ja tõendite alusel. Merihobukesed on lülitatud ohustatud liikide teise (II) lisasse. Eesti tollipiirangutest võib mainida näiteks seda, et ilma CITESi lubadeta võib Eestisse saabuv reisija oma pagasi hulgas kaasa tuua mitte rohkem kui 3 surnud merihobukese isendit.