cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK loomine
Pärast 1944. aastal Eesti taasvallutamist ning sovetiorganite taasloomist Eestis moodustati 17. septembril 1944 Võrus, kus enne Tallinna vallutamist asus Eesti NSV valitsus, Eesti NSV Välisasjade Rahvakomissariaat. Kuid kuna kogu NSV Liidu välispoliitiline suhtlus toimus endiselt läbi NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadi, siis Eesti NSV Välisasjade RK-l oma välisesindused välismaal puudusid. Eesti NSV Välisasjade RK ülesanded piirdusid riigisiseste ülesannetega sõjakeerises Eestist lahkunute, Saksamaale tööle viidute, sõjapõgenike, -vangide, sõjast osavõtnute ja Eestisse tagasi pöörduda soovivate, sunddeporteeritutega jms seotud probleemidega.
Rebel Wilson
Elulugu
Rebel Wilson ema Sue oli kutseline koerajuht, koertenäituse kohtunik ja Beagle’i tõu aretaja. Tal on õed Liberty ja Annaleise Wilson ning vend Ryot Wilson.
Kunksmoor
Sisu
Raamat on toredast ja heasüdamlikust nõiast nimega Kunksmoor, kes elab keset merd tillukesel saarel. Ümber saare seisavad teravad kivid ja veealused salakarid. Keset saart kasvab pikkade kõverate okstega mänd. Selle männi okste vahele on ehitatud Kunksmoori maja. Ja et tuuled elamist merele ei pühiks, on maja ankurdatud kivimürakate ja suure vanaaegse ankruga. Maja räästaalused on täis maarohukimpusid, seeni, käsnasid ja samblatuuste, mis seal kuivavad. Akende ees ripuvad mere värvi kardinad. Riiulid ja kapid on täis igasuguseid imelikke asju, mida merelained pärast tormi randa on uhtunud. Taimi oma rohtude pruulimiseks käib Kunksmoor korjamas suurelt maalt, metsadest, soodest ja rabadest. Üle mere sõidab ta suure kollase õhupalliga, mis kõrgel taeva all lennates on täiskuu moodi. Temas on kogu maailma tarkus, aga ka üks plikatirts, kes armastab tuulistel öödel õhupalliga ringi lennata ja lorilaule jorutada.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
Eesti NSV välisasjade rahvakomissariks nimetati 20. oktoobril 1944 EK(b)P KK Büroo otsusega Hans Kruus, pärast 1946. aasta märtsis rahvakomissariaatide reorganiseerimist ministeeriumideks jätkas Hans Kruus välisministrina kuni märtsini 1950. aastal.
Rebel Wilson
Elulugu
Kuna Rebel oli lapsena väga häbelik, pani ema ta kohalikku teatrikooli lootuses, et seal õpetatakse, kuidas olla enesekindlam. Ta käis Tara anglikaani tüdrukutekoolis ning keskkooli lõpetas 1997. aastal. Rebel Wilson lõpetas Uus-Lõuna-Walesi Ülikooli õigusteaduse erialal. Austraalia noorsaadikuna veetis ta Rotay Internationali kaudu ühe aasta Aafrika lõunaosas. Mosambiigis olles nakatus ta malaariasse, mille ajal nägi hallutsinatsioone, et võitis Oscari.
Kunksmoor
Sisu
Ühel maruööl leiab Kunksmoor karile jooksnud laeva ja lainetest meremehe, kelle moor surmast päästab ja terveks ravib. Meremees pöördub tagasi saarele palumaks terveks ravida uisutades viga saanud kapten Trummi. Trumm oli kõik oma paremad aastad merd sõitnud. Ta oli täpselt seitseteist laevahukku läbi teinud, aga alati õnnelikult pääsenud. Praegu elab Trumm üksi oma majas linnas, avara väljaku ääres. Meremees läheb koju, kuid mõne aja möödudes on ta tagasi saarel ja palub aidata, kuna on keksu mängides jalad välja väänanud. Moor aitabki ning läheb seejärel kapteniga koos linna, kus satub kaubamajas ostutuhinasse, meedia tähelepanu alla ning muudesse seiklustesse.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
Harvade eranditena osalesid Eesti NSV Välisasjade RK esindajad ka NSV Liidu Välisasjade RK poolt teostatavas rahvusvahelises poliitikas, kui Hans Kruus osales 1947. aastal NSV Liidu ja Soome vahel sõlmitud Pariisi rahukonverentsil.
Kuigi Eesti NSV Välisasjade RK oma välisesindusi välismaal ei omanud, kasutati rahvakomissariaadi töötajaid NSV Liidu välisesindustes suure eesti pagulaste kontsentratsiooniga riikides, kus tegelesid nõukogudemeelse propagandatööga pagulaste seas: endine EKP KK Põllumajanduse osakonna juhataja Aleksander Aben, kes töötas välisministeeriumis välisministri Kruusi abina (detsembrist 1944–1949) töötas aastatel 1945–1946 NSV Liidu saatkonnas Stockholmis.
Rebel Wilson
Elulugu
2011. aasta juulis sai Rebel Wilsonist pressiesindaja ettevõttes Jenny Graig, mis tegeleb toitumis- ja kaalulangetusnõustamisega. Jenny Graigiga liitudes oli Wilson tugevas ülekaalus, kuid soovis hakata elama tervislikumalt. 2012. aastal lahkus Wilson Jenny Craigist, sest „Lauluässade” leping nägi ette, et sarja osaleva Fat Amyna ei tohi ta enam kaalust alla võtta.
Kunksmoor
Sisu
Hilissügisel jõuab kapten Trumm taas saarele. Tal on kaasas palderjaniõied, mille kingib Kunksmoorile, paludes ta kätt ja südant. Kunksmoor punastab ja ütleb "jah".
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
Praktiliseks tegevuseks VM poolt välissuhtlemise alal jäid 1940. aastate lõpus peamiselt kommunismi eest põgenenud eestlastele suunatud propagandistlikud aktsioonid: valmistati ette vastavaid propagandistlikke kirjutisi Eesti ajakirjandusele, TASS-ile ning otseselt suunati ja kontrolliti välismaa kuulajatele suunatud raadiosaadet "Kodumaatund".
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium võttis 25. märtsil 1946 vastu seadluse "Eesti NSV Rahvakomissariaatide ümberkujundamise kohta Eesti NSV Ministrite Nõukoguks", mille kohaselt Eesti NSV Välisasjade Rahvakomissariaat nimetati ümber Eesti NSV Välisministeeriumiks.
Rebel Wilson
Algusaastad
2002. aastal osales Rebel Wilson muusikalis „The Westie Monologues”, mille ta ise kirjutas ja produtseeris. Wilson õppis teatrikoolis Australian Theatre for Young People. 2003. aastal kolis Wilson New Yorki, kui ta võitis rahvusvahelise stipendiumi ATYP, mida rahastas näitleja Nicole Kidman. Ajal, kui Wilson New Yorgis elas, õppis ta koolis The Second City.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
1950. aastal kaotati välisministri ja tema asetäitja ametikohad, välisministri ülesandeid täitis Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees kohakaasluse alusel.
Rebel Wilson
Algusaastad
Austraalias on Wilson tuntud peamiselt tänu oma esimestele rollidele komöödiaseriaalides „Pizza”, kus ta kehastas Toulat, ning „The Wedge”, kus Wilson kehastas erinevaid tegelaskujusid. 2008. aastal Wilson kirjutas, produtseeris ning mängis komöödiasarjas „Bogan Pride”[5][13] ning osales improvisatsioonisarjas „Monster House”. 2009. aastal võitis Wilson Tropfesti parima näitleja auhinna rolli eest filmis „Bargain”.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
Pärast 1953. aastal toimunud võimuvahetust NLKP KK juhtkonnas, toimus 1953. aasta juulis koosseisude kokkutõmbamine liiduvabariikide välisministeeriumides, uut välisministrit ei olnud nimetatud Eestis ametisse juba Hans Kruusi kõrvaldamise järel 1950. aastal ning ministri kohustes oli kuni märtsini 1951 ministri asetäitja Rudolf Auendorf.
Rebel Wilson
Karjäär Hollywoodis
Wilsoni esimene filmiroll Ameerika Ühendriikides oli filmis „Pruutneitsid”, kus ta kehastas Brynni. Brynni roll oli kirjutatud spetsiaalselt tema jaoks. Seejärel tegi Wilson külalisrolli komöödiaseriaalis „The Rule of Engagement” ning astus üles seriaalis „Workaholics”. 2010. aastal oli Wilson kaassaatejuht ARIA Music Awardsi saates, mis toimub igal aastal Austraalias. 2012. aastal sai Wilson rolli filmides „Mida oodata last oodates” ja „Struck By Lightning.” Samuti astus Wilson üles komöödiafilmis „Bachelorette”, kus ta asendas Casey Wilsoni, kes algselt pidi rolli endale saama.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
1951. aastast hakkas välisministeeriumi juhi kohta kohakaasluse alusel täitma Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees Aleksei Müürisepp ning vähendati ministeeriumi koosseisu: töötajate arv vähenes 1952. aastaga võrreldes (12) 1962. aastaks (4).
Rebel Wilson
Karjäär Hollywoodis
2012. aastal luges Wilson „Jääaeg 4” tegelase Razi osa ning oli esimene näitleja, kes sai filmirolli „Lauluässades”, kus ta mängis Fat Amyt. „Lauluässade” rolli eest sai näitleja mitu auhinnanominatsiooni ja auhinda. MTV Filmi- ja teleauhindadel oli Wilson kandidaat kategoorias "Parim etteaste filmis" ning võitis kategooriates "Parim läbimurre" ja "Parim muusikaline hetk" koos oma kaasnäitlejatega. Samuti võitis Wilson Teen Choice Awardi parima naisosatäitja auhinna komöödia kategoorias.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
1962. aastast hakkas välisministri kohuseid täitma Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja Arnold Green.
Rebel Wilson
Karjäär Hollywoodis
2013. aastal Wilson kirjutas ning osales seriaalis “Super Fun Night” mis oli eetris ABC-s, kuid mille tootmine lõpetati pärast esimest hooaega.
Estonian Folk Orchestra
Estonian Folk Orchestra on Eesti orkester, mis kasutab muu hulgas eesti rahvapille.
Ansambel asutati kevadel 2011 Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika õppejõu Tuulikki Bartosiku eestvõttel.
Rebel Wilson
Karjäär Hollywoodis
2015. aastal astus Wilson üles järjefilmis „Lauluässad 2”, kus ta võitis MTV Filmi- ja teleauhindadel parim ansambel kategoorias ning parim suudlus kategoorias, mida ta jagas näitlejaga Adam DeVinega ning oli nominent parima komöödia esituse kategoorias[18]. 2017. aastal astus uuesti üles „Lauluässad 3”.
Civitavecchia
Civitavecchia on sadamalinn Itaalias Lazio maakonnas città metropolitana di Roma Capitales Türreeni mere rannikul. Linn jääb Roomast 80 km kaugusele.
Rebel Wilson
Meedia
2015. aastal avaldas Austraalia ajakiri Woman’s Day artikli, kus Wilsonit nimetati sarivaletajaks, kes on valetanud nii oma nime, vanuse kui ka lapsepõlve kohta. Wilson kaebas Bauer Media kohtusse, väites, et tema nimi ja maine on saanud sedavõrd kahjustada, et see avaldab halba mõju tema karjäärile. 2017. aastal andis kohus õiguse Wilsonile, kes sai kahjutasuks 4 500 000 Austraalia dollarit. See on Austraalia ajaloos suurim kahjutasu, mis on laimu eest välja mõistetud. Wilson lubas selle summa anda heategevuseks, stipendiumideks ning investeerida Austraalia filmitööstusse töökohtade loomiseks.
Civitavecchia
Linna esimesed elanikud olid etruskid.
Rebel Wilson
Meedia
Bauer Media kaebas kohtuotsuse edasi ning võitis juunis. Wilsoni kahjutasu vähendati 600 000 Austraalia dollarini. Wilson kaebas selle otsuse omakorda edasi, kuid kõrgeim kohus lükkas kaebuse tagasi.
Muud tegevused
2015. aasta novembris lõi Rebel Wilson pluss-suuruse kapselkollektsiooni, mida hakkas müüma jaemüügikett Torrid. Idee sai näitleja sellest, et tal oli endale raske riideid leida ning seega tõi lettidele enda signatuurstiili. 2017. aastal lõi Wilson rõivabrändi Rebel Wilson X Angels, mis toodab rõivaid alates suurusest 42.
Rebel Wilson toetab Tansaania kooli Aafrikas.
Silnõtsja
Silnõtsja (ukraina keeles Сільниця) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 849. Pindala on 3,47 km².
Rebel Wilson
Muud tegevused
Wilson rahastab stipendiume Austraalia noorte teatrile Australia Theater for Young People, kus ka tema kunagi näitlemisega algust tegi.
Näitleja on toetanud rahaliselt Chicago’s Second City teatrikooli, kuhu Wilson ise 2003. aastal stipendiumi sai, mida rahastas Nicole Kidman. Rebel Wilson on öelnud, et soovib aidata nende projekte ja uusi õpilasi.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK tegevus
Ministri asetäitja ametikoht taastati 1967. aastal, välisministri ametikoht 1984. aastal. Eesti NSV Välisministeerium eksisteeris kuni 1991. aastani.
Eesti NSV VM ja NSV Liidu RJK
Tööks Baltimaadest pärit isikutega välismaal, kes olid põgenenud sõja ja kommunismi eest, vajasid nii NSV Liidu välisministeerium kui ka muud asutused (väliskaubandusorganisatsioonid ja NSV Liidu RJK) spetsialiste, ka diplomaate, kelle valiku ja ettevalmistamisega tegeles muude asutuste kõrval ka Eesti NSV välisministeerium.
NSV Liidu välisesindustes tegutsesid NSV Liidu saatkonnas Stockholmis 1955. aastal Enno-Lembit Mikkelsaar, hiljem Adolf Toompuu, Paul Toom (hilisem Eesti NSV RJK välisluure ülem), Feliks Meiner, Andres Aarma, Johannes Johanson, Jaan Napa, Vsevolod Naidenkov, Urmas Orek, Vello Pohla, Eimar Rahumaa, Adolf Toompuu, Kalle Seiger, Kanadas Mihhail Murnikov, Peeter Lillenurm, Gennadi Samsonov, Voldemar Veber, Soomes Rein Kivi, Kalle Liiv, Peeter Lillenurm, Aleksander Neiman, Maido Põder, Londonis Ralf Mikenberg, Ivo-Aat Soidra, Eero-Lembit Toomaru
Eesti NSV esindajad saadeti ka Saksamaale, USA-sse, NSV Liidu välisesindustesse, näiteks põlevkivi asjatundja Georgi Ozerov tegutses ÜRO juures.
Hunter Shinkaruk
pisi|Hunter Shinkaruk 2015. aastal [[Utica Cometsis mängimas]] Hunter Shinkaruk (sündinud 16. märtsil 1995 Calgarys) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ääreründajana Rootsi klubis HV71.
Aastatel 2010–2014 mängis ta Western Hockey League'i klubis Medicine Hat Tigers.
2016. aasta veebruaris kaubeldi ta Calgary Flamesile, asudes mängima AHL-is Flamesi noorteklubis Stockton Heat. Flamesi meeskonnas debüteeris Shinkaruk 28. märtsil 2016 mängus Arizona Coyotesi vastu ja sai selles mängus kirja väravasöödu. Kaks päeva hiljem lõi ta mängus Anaheim Ducksi vastu oma esimese värava NHL-is. Kahel järgmisel hooajal mängis põhiliselt Stockton Heatis, pääsedes NHL-is Flamesi meeskonnas väljakule veel vaid hooajal 2016–17 kokku seitsmes mängus. Hooajal 2018–19 mängis ta AHL-i klubis Laval Rocket ja hooaja 2019–20 alguses Charlotte Checkersis. 2016. aastal valiti Shinkaruk AHL-i tähtede mängule.
2019. aasta detsembris liitus ta KHL-i klubiga Kunluni Red Star. Hooajal 2020–21 sai ta KHL-is kirja 12 väravat ja 18 väravasöötu, millega oli sel hooajal Ethan Wereki järel klubi resultatiivsuselt teine mängija. 2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Riia Dinamoga. 2022. aasta veebruaris liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga HV71.
2012. aastal võitis Shinkaruk Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Semriach
Semriach on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
pisi|tühi|Vaade Semriachile
Gerhard I (Holstein-Itzehoe)
thumb|Gerhard I pitser, mida ta kasutas aastatel 1254-1287
Gerhard I (1232 – 21. detsember 1290) oli ainus Holstein-Itzehoe krahv.
Elu
Ta oli krahv Adolf IV ja selle naise Heilwigi teine poeg.
Kui tema isa 1238. aastal kloostrisse taandus, valitses ta Holsteini koos oma vanema venna Johann I, esialgu Schleswigi hertsogi Abeli eestkoste all. Kui vennad täisikka jõudsid, võtsid nad valitsemise üle ja jätkasid seda ühiselt. 1255. aastal sõlmisid nad kaubanduslepingu Lübeckiga.
Kui nende isa 1261. aastal suri, jaotasid Johann ja Gerhard Holsteini. Gerhard sai Holstein-Itzehoe, kuhu kuulusid Stormarni, Plöni ja Schaumburgi ringkonnad, keskusega Itzehoes. Johann sai Holstein-Kieli, kuhu kuulusid Kieli, Wagria ja Ostholsteini ringkonnad, keskusega Kielis. Johann võitis hiljem Rendsburgi Taanilt tagasi ja vahetas selle Gerhardiga Segebergi vastu.
Gerhard asutas mitu küla, et arendada Holsteini ja kontrollida piirkonda. Ta arendas ka krahvkonna haldust. Ta võitles Bremeni peapiiskopkonna, Lübecki linna ja oma krahvkonna maa-aadliga. 1262. aastal võitis ta Loh Moori lahingu. 1263. aastal Johann suri ning Gerhardist sai Kieli ja Segebergi regent Johanni poegadele.
Gerhard I suri 1290. aastal. Pärast tema surma jaotasid pojad Holstein-itzehoe osadeks: Holstein-Plön, Holstein-Pinneberg ja Holstein-Rendsburg.
Abielud ja järglased
Ta abiellus 1250. aasta paiku Mecklenburgi Johann I tütre Elisabethiga ja nad said järgmised lapsed:
1280. aasta paiku abiellus ta Montferrat' markii Bonifatius II tütre Adelheidiga (Alessinaga). See abielu jäi lastetuks.
Weste
Weste on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Uelzeni kreisis. Valla pindala on 25,27 km². 31. detsembril 2017 elas seal 965 inimest.
Turje oja
Turje oja on oja Harjumaal Kuusalu vallas Soorinna, Muuksi ja Tsitre külas.
Tsitre klindisaare serva üleminekul moodustab oja Turjekeldri juga.
117 eKr
Aasta 117 eKr oli 117. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DCXXXVII (637).
Marta Skulme
Marta Skulme (neiupõlvenimega Liepiņa; 13. mai 1890 – 3. jaanuar 1962) oli läti skulptor.
Ta oli Riia Kunstnike Grupi liige, teda on nimetatud esimeseks kutseliseks naisskulptoriks Lätis.
Eluloolist
Sündis Mālpilsi piirkonnas Vidzemes talupoja perekonnas. Kunsti õppis ta Kaasani Kunstikoolis (1912–1914) ja edasi Petrogradis nn Tauria kunstikoolis (1914–1918), juhendajaks Leonid Sherwood. 1918. aastal katkestas ta õpingud ja pöördus tagasi Lätti, kus tegutses vabakutselise kunstnikuna. 1920. aastal abiellus ta maalikunstnik Oto Skulmega. 1922. aastal sai Marta Skulmest Riia Kunstnike Grupi liige. Enesetäiendamise eesmärgil külastas ta samal aastal Berliini ja Dresdenit, kus puutus kokku konstruktivismiga, samas kui sealne kunstielu oli jäänud puutumata kubismi stereotüüpidest. 1925. aastal sündis tütar Džemma.
Marta Skulme suri Riias ja tema põrm sängitati 7. jaanuaril 1962 Riia Metsakalmistule.
Marta Skulmele on pühendatud üks osa televisiooni dokumentaalsarjast "Rigas makslinieku grupa".
Isiklikku
Marta ja Oto Skulme tütar Džemma Skulme oli tuntud läti maalikunstnik.
Looming
Alates 1920. aastast esines ta oma teostega kunstinäitustel Lätis, Nõukogude Liidus ja mujal välismaal.
Kunstnik töötas enamasti skulptuuri väikevormide kallal, ehkki hiljem selgus, et tal oli annet ka monumentaalskulptuuri alal (1924. aastal jagas ta Kārlis Zālega esimest-teist kohta Riia Vabaduse monumendi konkursil ). Marta Skulme plastilise vormi käsitlus on mõjutatud prantsuse modernismi vormikeelest, aga kannab ka kunstniku individuaalse eneseväljenduse pitserit. 1920. aastate algul katsetas ta kubistlike skulptuuridega, millest on säilinud mõned reproduktsioonid.
1930. aastatel ilmusid tema loomingusse tektooniliselt selged vormid ja massid, monumentaalne üldistus, ning ta hakkas rohkem kasutama karedat, näiliselt töötlemata kivi tekstuuri, säilitades selle juures aga suure nüansseerituse. Marta Skulme lõi skulptuure mitmesugustes materjalides nagu (graniit, pronks ja puit), siiski on enamik tema töid jäänud kipskavanditeks.
Suur mälestusnäitus kunstniku teostest korraldati 1969. aastal, näitus "Marta Skulme. Skulptuur. Oto Skulme. Maal." 1989. aastal ja suur ülevaatenäitus kunstniku kogu loomingust 2009. aastal Läti Rahvuslikus Kunstimuuseumis.
Samuel Jacob Klein
pisi|Samuel Klein, 2010
Samuel Jacob Klein (sündinud 25. jaanuaril 1978 Houstonis Texase osariigis USA-s) on ameerika füüsik, programmeerija ja vikipedist.
Klein õppis Harvardi ülikoolis. Ta on olnud sihtasutuse One Laptop per Child direktor.
2004. aastast on Klein teinud kaastööd Vikipeediale, aastatel 2009–2015 oli ta sihtasutuse Wikimedia Foundation nõukogu liige.
Gaeta
Gaeta on linn Itaalia keskosas Lazio maakonnas Latina provintsis, Roomast 120 km kaugusel. Linn jääb Türreeni mere Gaeta lahe äärde. Gaeta on kuurortlinn.
Linna sadama kaudu veetakse rohkesti kala- ja naftatooteid. Linnas asub NATO sõjabaas.
Pikasilla (Puka)
Külas on sündinud eesti teatriteadlane Lea Tormis ja näitleja Milvi Jürgenson.
Wriedel
Wriedel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Uelzeni kreisis. Valla pindala on 104,15 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2398 inimest.
Cœur Défense
Cœur Défense on 161 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is. Asub kunagise Tour Esso (1963–1993) asukohas.
Kõrghoonet ehitati aastatel 1999–2001.
Kasulikku pinda on seal kokku 350 000 m².
Torupilli Jussi Trio
Torupilli Jussi Trio on Eesti rahvamuusikaansambel (trio).
Ansambel esitab muu hulgas Hiiumaa tuntud torupillimängija Juhan Maakeri (Torupilli-Jussi) loomingut.
Koosseis:
Kivikirstkalme
pisi|[[Jõelähtme kivikirstkalmistu]] pisi|Droonivideo Jõelähtme kivikirstkalmistust Kivikirstkalme oli Skandinaavias, Soomes, Eestis ja Lätis peamiselt pronksiajal levinud kalmetüüp.
Ehitus
Eesti kivikirstkalmed on maapealsed haudrajatised, mis koosnesid kalme keskel asunud ja kividest laotud ühest või mitmest kirstust ning ümbritsevast ühest või mitmest kiviringist. Ringmüüri ja kirstu vaheline ala täideti korrapäratu mullaseguse kivilasuga, harvem ka kruusaga. Kiviringide läbimõõt on tavaliselt 8–12 m, harvadel juhtudel ka üle 16–17 m, mõned lastekalmed aga vaid 2,5 m. Kirstu pikkus on olnud enamasti 2–2,5 m, laius veidi alla 1 m. Kalmete kõrgus on 0,5–1 m. Ehituseks kasutati tavaliselt paekive, vähem raudkive. Mõnel juhul on paekividest ringmüür laotud raudkividest vundamendi peale. Kirstud laoti enamasti lapiti või püstiselt asetatud paekividest, mõnikord ka raudkividest. Kirstud paiknesid üldjuhul põhja-lõuna- või põhjakirde-lõunaedelasuunaliselt ning olid tihti kaetud paeplaatidega.
Levik
Eestist on kokku teada üle 800 kivikirstkalme. Need asuvad peamiselt Põhja-Eesti rannikuvöötmes, vähem Lääne-Eestis ja saartel. Sisemaal leidub kivikirstkalmeid harva, vaid Tapa lähistel asub neid mõnevõrra rohkem. Lõunapoolseimad on Võrtsjärve juures. Kivikirstkalmed asuvad reeglina rühmiti, keskmiselt 5–6 üheskoos, Muuksis olevas suurimas kalmerühmas aga sadakond.
Eesti kivikirstkalmeid:
Hauapanused
Eesti kivikirstkalmetes on hauapanuseid suhteliselt vähe. Kirstudes need enamasti puuduvad, rohkem esineb leide väljapoole kirstu tehtud matuste juures. Haudadesse pandud ehetest leidub kõige rohkem luust, harvem pronksist ehtenõelu, lamespiraalseid oimuehteid, kaelavõrusid, käevõrusid, pronksnööpe jm ehteid. Töö- ja tarbeesemetest on leitud tavaliselt pronksist habemenuge, üksikutel juhtudel ka pintsette, rauast nuge ja ainulaadse leiuna luust suitsekang. Vaid ühest kalmest on leitud relvi – varase lateeni tüüpi mõõk ja võib-olla samuti relvana kasutatud suur raie- või võitlusnuga. Kuna keraamikat esineb kalmetes tavaliselt vaid väikeste kildudena, siis on kohati keeruline hinnata, kas tegu oli hauapanuste või kalmel toimunud rituaalidest pärit jäänustega. Keraamikat leidub rohkem paljude järelmatustega ja eriti põletusmatustega kalmetes. Vähesed kirstudest avastatud savinõud on reeglina Lüganuse tüüpi keraamika.
Kasutusaeg
Maetute AMS dateeringute, matmisviisi ja esemeleidude alusel on Eesti kivikirstkalmed jaotatud kahte kronoloogilisse rühma. Varased kalmed on ilma keraamika ja järelmatusteta ning kuuluvad perioodi umbes 1200–900/800 aastat eKr. Hilistes kalmetes, mida hakati rajama umbes 10.–9. sajandi paiku eKr või hiljem, on keraamika suhteliselt tähtsal kohal ja neis esineb tavaliselt ka järelmatuseid. Uute kivikirstkalmete rajamise lõpetamise aeg pole kindel, kuid hetkel teadaoleva materjali põhjal on see paigutatud umbes aastasse 400 eKr. Olemasolevate kalmete sisse võidi uusi kirste ehitada siiski hiljemgi.
Päritolu
Eesti kivikirstkalmete eeskujuks on peetud skandinaaviapärast kalmevormi, mis vanemal pronksiajal levis Kesk-Rootsist Soome rannikualale ja hiljem ka Põhja- ja Lääne-Eestisse. Soome kaudu Eestisse kulgenud leviku tõendusena on esile toodud teadmist, et Eesti kalmeid hakati rajama nooremal pronksiajal (hiljem on siiski välja selgitatud, et juba vanema pronksiaja lõpus), mil Skandinaavias seda kalmetüüpi enam ei kasutatud, küll oli see olemas aga Soomes. Samuti säilis laibamatuse traditsioon Soomes kauem kui Skandinaavias ja seega just Soome eeskujul võidi sama traditsioon kasutusele võtta Eestis. Ehituse ja matmisviisi poolest sarnanevad Eesti kivikirstkalmed väga ka mitmete Upplandi vanema pronksiaja kalmetega.
Hauapanustes on täheldatav kaks erinevat kultuurikihistust: üks pärit lääne, teine ida poolt. Lääne poolt, ennekõike Skandinaaviast (Taani ning Lõuna- ja Kesk-Rootsi ala), on pärit nt pronksist habemenoad, pintsetid, nööbid-pöörad ja Bräcksta tüüpi kaelavõrud. Idapoolse päritoluga on luunõelad, oimuehted, suitsekang ja Lüganuse keraamika. Mitmetes paikades esinevad need kaks panuste traditsiooni koos ühes kalmes, leidub ka läänepoolse traditsiooni esemete jäljendamist kohalikus materjalis. Hilistes (alates (10.)-9. sajandist eKr) kivikirstkalmetes näeb arheoloog Valter Lang ida poolt pärit läänemeresoomlaste sisserände mõju. Nt keraamika ilmumist kalmetesse peab ta ennekõike märgiks esivanemate haual peiete pidamisest, soomeugrilastele iseloomulikust traditsioonist.
Eesti arheoloogias on pikalt vaieldud selle üle, kas kivikirstkalme kui uue kalmevormi tõid kaasa sisserändajad Skandinaaviast või võeti sealt üle vaid idee ja kalmete ehitajad olid Eestis kohalikud inimesed. Valter Langi hinnangul pole uuema uurimisseisu juures enam võimalik seletus, et kohalikud elanikud hakkasid selliseid kalmeid rajama kaugemal nähtud kalmete eeskujul, sest vanemal pronksiajal on Eestis olnud märkimisväärne kultuuri ja asustuse katkestus ning selline rahvastik, kes oleks sisemise arengu tagajärjel jõudnud nii monumentaalsete hauarajatiste ehitamiseni, Põhja-Eestis lihtsalt puudus. Nii järeldab Lang, osutades ühtlasi uutele skandinaaviapärastele põllusüsteemidele ja lohukividele, et kivikirstkalmete rajamise tava tõi kaasa Skandinaaviast Eesti põhjarannikule rännanud paleogermaanikeelne rahvastik.
Jõelähtme ja Muuksi kalmesse maetud nelja indiviidi luude strontsiumi ja hapniku isotoopuuringud näitasid, et neist kolm olid sündinud Põhja-Eestis või sarnast isotoopsignaali hõlmavas vööndis, 1 võis olla tulnud kusagilt mujalt, ehkki ka kohalik päritolu pole välistatud. Sellise meetodiga saab sisserändajaid aga tuvastada vaid juhul, kui satutakse just nende esimese põlvkonna peale.
Eesti pronksiaegsete inimeste genoomide analüüs, mis enamjaolt põhines just kivikirstkalmetesse maetud isikute säilmetel, näitas, et kõik 16 testitud meest kuulusid isaliini haplogruppi R1a. See tulemus on samasugune, mis Läänemere idakalda varasema nöörkeraamika kultuuri meestel. Ka emaliini haplogrupid ei näidanud erinevust varasema ajaga. Autosoomse geneetilise materjali analüüs näitas aga, et võrreldes nöörkeraamika inimestega oli kasvanud lääne küttide-korilaste geenipärandi osakaal, mis tähendab, et lisandus inimesi piirkonnast, kus varem oli olnud tugev Euroopa läänepoolsete küttide-korilaste geenipärand, ehk siis lääne, edela või lõuna poolt. Eesti kivikirstkalmete rahva kujunemises võis siiski oma osa olla ka varasemal kohalikul elanikkonnal. DNA analüüs tuvastas testitud indiviidide seas ühtlasi kaks sugulast, tõenäoliselt onu ja tema õepoja, kes polnud aga maetud samasse kalmerühma, vaid 13 km vahega. See osutab, et kivikirstkalmeid kasutas piiratud hulk inimesi. Analüüs näitas ka seda, et nende inimeste nahk, juuksed ja silmad olid heledamad kui varasematel asukatel, ning laktoositaluvuse alleeli esines varasemast märksa sagedamini (rohkem kui 50%-l).
Kivikirstkalmed Lätis
Lätis on levinud samalaadsed kalmed kui Eestis, kuid neid on teaduslikult vähe uuritud. Läti kivikirstkalmed on teadaolevalt ühe kiviringiga, kuid mõnel juhul on sellele juurde ehitatud poolringe. Sarnaselt Eestiga leidub ka Lätis mitme kirstuga kalmeid, kohati isegi kuni seitsmega ühes kalmes. Põletusmatused olid Lätis rohkem levinud ja mõned väiksed kirstud on ehitatud isegi spetsiaalselt sellise matmisviisi tarvis. Nagu Eestis, on ka Lätis hauapanused osalt lääne-, osalt idapoolset päritolu esemed.
Üks põhjalikumalt uuritud kalmerühmi asub Buļļumuižas (Valmiera rajoon). Seal asus 30 kalmet, neist suurimad 30–35 m pikad, 15–20 m laiad ja 1,5–3 m kõrged. Kalmed olid tihti omavahel ühendatud. Saleniekis (Rēzekne rajoon) asus 31 kivikirstkalmet. Selle kivikonstruktsioonid – kiviread, kirstutaolised lademed ja kirstud – olid maapinna tasemel, kuid muus koosnes kokkukuhjatud liivast. Kalme keskel, tihti matuse kõrval, olid olnud tuleasemed.
Bode diagramm
Bode diagramm ehk logaritmiline amplituudi-faasi sageduskarakteristik on graafik, mis on laialdaselt kasutusel juhtimissüsteemide disainimises, et veenduda lineaarse nihkeinvariantse süsteemi stabiilsuses. See võimaldab kujutada süsteemi ülekandefunktsiooni graafiliselt, et saada kiire ülevaade süsteemi omadustest eri sagedustel.
Bode'i diagramm koosneb kahest graafikust: Bode'i võimenduse graafik ja Bode'i faasi graafik. Graafikute x-teljel on sagedus. Võimenduse graafiku y-telg on logaritmilisel skaalal detsibellides ning kujutab süsteemi võimendust väljundi ja sisendi vahel. Faasigraafikul kujutatakse y-teljel faasinihet kraadides.
Kivikirstkalme
Kivikirstkalmed Soomes
Soomest on leitud umbes 10 000 kivikirstkalmet (soome keeles hiidenkiukaat – 'hiiukerised'). Nende rajamise algusajaks on arvatud umbes aastat 1500 eKr, mõnedel hinnangutel aga juba hilisneoliitikumi, ja neid kasutati läbi pronksiaja kuni rauaajani välja. Kalmed paiknevad reeglina rühmiti, tavaliselt 10–15, maksimaalselt 75 kalmet koos. Kalmete läbimõõt ulatub tavaliselt kuni 10 meetrini ja kõrgus kuni 1 meetrini, suurimatel vastavalt 35 ja 5 meetrini. Vanemad kalmed olid pigem suuremad ja asusid kõrgetel kaljunukkidel, hilisemad olid pigem väiksemad ja paiknesid madalamatel aladel. Kalmed on ehitatud ümaratest maakividest, kui piirkondades, kus esineb liivakivi, on kasutatud ka liivakiviplaate, eriti kirstude tegemiseks. Laibamatuse jaoks mõeldud inimesepikkused kirstud paiknevad tavaliselt kalme keskel, harvem äärealal. Kohati on kalmetes väikesed põletusmatuse jaoks mõeldud kirstud või pole üldse kirste. Kalme jalamil on sageli kividest ring või mitu ringi. Algselt kasutati kivikirstkalmeid vaid laibamatuste jaoks, hiljem lisandus põletusmatuse traditsioon. Kalmetest leitud esemed osutavad Skandinaaviale. Soome kivikirstkalmeid peetaksegi pärinevat Skandinaaviast ning arvatakse, et kalmete levimisega on seotud ka teatud hulga inimeste sisseränne.
Bode diagramm
Amplituudivaru
Amplituudivaru (ingl gain margin) on arv detsibellides, mille võrra saame süsteemi võimendust muuta, et süsteem jääks stabiilseks. Mida suurem amplituudivaru, seda stabiilsem on süsteem. Negatiivne amplituudivaru näitab, et süsteem on ebastabiilne. Amplituudivaru on võimenduse peegeldus x-telje suhtes sagedusel, kui faasinihe on võrdne 180 kraadiga. Seda sagedust kutsutakse ka faasi ülemineku sageduseks (ingl phase crossover frequency). Valem: 0 – võimendus = amplituudivaru. Võimendus on loetud Bode võimenduse graafikult detsibellides.
Faasivaru
Faasivaru (ingl phase margin) on nurk, mille võrra saab faasi suurendada või vähendada, et süsteem püsiks stabiilne. Suurem faasivaru tähendab stabiilsemat süsteemi. Faasivaru saab samuti lugeda graafikult. Selleks tuleb otsida sagedus, mille juures on võimendus võrdne nulliga. Seda sagedust kutsutakse ka võimenduse ülemineku sageduseks. Kui see sagedus on leitud, siis tuleb leida samal sagedusel faasinihe ja lahutada sellest –180 kraadi. Valem matemaatiliselt: faasivaru = faasinihe – (–180) kraadi.
Diagrammiga seotud mõisted
Võimenduse ülemineku sagedus (ingl gain crossover frequency) on sagedus, millega võimenduskõver lõikab x-telge võimenduse graafikul. See tähendab, et sel sagedusel on võimendus võrdne ühega ja logaritmilisel kaalal vaatleme punkti, kus kõver saavutab väärtuse null detsibelli.
Faasi ülemineku sagedus (ingl phase crossover frequency) on sagedus, mille juures faasikõver läbib punkti, kus faasinihe on 180 kraadi.
Lõikesagedus (ingl cut-off frequency) on sagedus, mille juures kohtuvad kaks asümptooti.
Resonantssagedus (ingl resonant frequency) on sagedus, mille juures on võimendus kõige suurem.
Bode'i stabiilsuse kriteeriumid
Stabiilse süsteemi jaoks peaks olema nii amplituudivaru kui ka faasivaru positiivsed reaalarvud. Süsteem on ka stabiilne kui faasivaru on suurem kui amplituudivaru.
Kriitilselt stabiilse süsteemi jaoks peaks olema amplituudivaru ja faasi varu mõlemad võrdsed nulliga. Kriitilist stabiilsust saab saavutada ka kui amplituudivaru ja faasivaru on võrdsed.
Süsteem on ebastabiilne kui kas amplituudivaru või faasivaru on negatiivsed reaalarvud või faasivaru on väiksem kui amplituudivaru.
Kõrgpääsfilter
Kui teame lineaarse nihkeinvariantse süsteemi ülekandefunktsiooni, siis on lihtne leida Bode'i diagramm ja sellelt lugeda süsteemi omadusi. Nende omaduste põhjal saame disainida just endale soovidele vastava filtri. Joonisel 2 on näha, et tegu on kõrgpääsfiltriga, sest võimendus on negatiivne madalatel sagedusetel ja võrdne ühega kõrgetel sagedustel. Jooniselt on väga lihtne välja lugeda ka lõikesagedus ja näha kui palju mingit sageduse mõju vähendatakse. Samuti on näha ka, et faasinihe on 90 kraadi kui summutame sagedust ja faasinihe on null kui signaali sagedus on kõrge. Sellised omadused peavad olema kõrgpääsfiltril ja seega teame, et toodud filter peaks töötama õigesti.
Madalpääsfilter
Joonisel 3 on madalpääsfilter. Joonise põhjal on lihtne aru saada filtri põhimõttele, sest võimendus on 1 ehk logaritmilisel skaalal null madalatel sagedusetel ning kõrge sagedusega signaalid on summutatud. Faasinihe muutub nullilt kuni -90 kui sagedus suureneb. Nende omaduste põhjal on tegu madalpääsfiltriga.
Ajalugu
Bode'i diagrammi töötas välja Hendrik Wade Bode, töötades 1930. aastatel Bell Labsis Ameerika Ühendriikides. Sellise meetodi töötas ta välja, et lihtsustada filtrite disainimist, mida kasutada sidevahendites.
Hendrik Wade Bode
Sündis 24. detsembril 1905 Wisconsini osariigis Ameerika Ühendriikides. Ta omandas bakalaureuse- ja magistrikraadi Ohio ülikoolis ja lõpetas õpingud 1926. aastal. Kohe pärast seda asus ta tööle Bell Labsis. 1935. aastaks oli ta töö kõrvalt omandanud ka doktorikraadi.
Grosseto
Grosseto on linn Itaalias Toscana maakonnas Grosseto provintsis; ühtlasi provintsi keskus.
Linnas asub Püha Laurentiuse kirik, mis ehitati 13. sajandil. Linnas asub ka Grosseto lennujaam.
Linnas tegutseb jalgpalliklubi FC US Grosseto. 2004 toimusid linnas juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused.
Karawankid
thumb|Vaade Ida-Karawankidele Hochstuhli/Stoli mäelt
Karawankid moodustavad Karni Alpide jätku Slizza ojast idas Austria, Sloveenia ja Itaalia kolmikpunkti lähedal Arnoldsteinis. Neid piiravad Drava org (Rosental/Rož) põhjas ja Sava org lõunas, eraldades selle Julia Alpidest. Idas külgnevad need Kamnik–Savinja Alpide ja Pohorje mäestikuga.
Arvukad mäekurud olulistel kaubateedel ületavad mäestiku, nagu Wurzen (Koreno), Loibl (Ljubelj) või Seeberg (Jezero), mida on kasutatud juba esiajast. Tänapäeval kulgeb Austria Karawanken Autobahn (A11) Villachist Karawankide maanteetunnelisse, mis läbib Lääne-Karawankid, ühendades selle Jesenices Sloveenia A2 maanteega. Paralleelne raudteeliin ületab mäestiku läbi Karawankide raudteetunneli.
Karawankid on populaarne alpinismiala koos arvukate mägihüttidega. Paljud tipud pakuvad head vaadet Klagenfurdi nõkku (Austria poolel) ja Ljubljana nõkku (Sloveenia poolel). Austria pool põhjas on kivine ja sajune, samas Sloveenia pool on vähem järsk, kaetud kuusemetsade ja madalate põõsasmändidega madalamal ning rohuga kõrgemal.
Ajalugu
thumb|Hochstuhl / Veliki Stol, vaade [[Zasipist]]
11. sajandi esimesest poolest moodustasid Karawankid Kärnteni hertsogkonna ja Kraini margi (lõunas) vahelise piiri. Pärast Kraini hertsogkonnaks ülendamist 1364. aastal said mõlemad maad Sise-Austria osaks ja olid Habsburgide monarhia kroonimaad 1526. aastast kuni Esimese maailmasõjani. Karawankide põhjanõlva on ajalooliselt asustanud kärnteni sloveenid, sellegipoolest otsustas Kärnteni plebistsiit 1920. aasta oktoobris, et mäehari on Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide kuningriigi (hiljem Jugoslaavia) vaheline piir; ainult Jezersko läks Kärntenilt Jugoslaaviale.
Pärast Teist maailmasõda jäid Karawankid Austria ja Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi ning viimaks 1991. aastast iseseisva Sloveenia vaheliseks piiriks. Sloveenia astumisest Schengeni viisaruumi 2007. aastal on lubatud inimeste ja kaupade vaba liikumine üle Karawankide ja kaks riiki hakkasid püüdlema oma piirialade majandusliku integreerimise poole.
Märkimisväärsed tipud
thumb|Bodental ja [[Wertatscha]]
Kohanimedel on nii saksa kui ka sloveeni nimed ja tänapäeval kuvatakse Karawankide peaaheliku tipud matkakaartidel tavaliselt sloveeni ja saksa keeles:
Neftejuganski rajoon
Haldusjaotus ja asulad
Rajoon jaguneb üheksaks omavalitsuseks. Need on Poikovski linnaasundus (Poikovski alev) ja kaheksa külaasundust:
Masatoshi Koshiba
pisi Masatoshi Koshiba (jaapani keeles 小柴 昌俊, Koshiba Masatoshi; 19. september 1926 Toyohashi, Aichi – 12. november 2020) oli jaapani füüsik.
Koshiba õppis füüsikat Tokyo ülikoolis ning sai doktorikraadi Rochesteri ülikoolis New Yorgis 1955. aastal. Seejärel töötas ta Chicago ülikoolis ning Tokyo ülikoolis.
2002. aastal jagas ta Nobeli füüsikaauhinda panuse eest astrofüüsikasse, eriti kosmiliste neutriinode tuvastamise eest.
25 kauneimat Eesti raamatut
"25 kauneimat Eesti raamatut" on iga-aastane konkurss, mille korraldajad on Eesti Kujundusgraafikute Liit, Eesti Kirjastuste Liit, Eesti Lastekirjanduse Keskus, Eesti Rahvusraamatukogu ja 2016. aastast ka Eesti Trüki- ja Pakenditööstuse Liit.
Esimene raamatukujunduse võistlus Eestis toimus 1958. aastal. Konkurss taaselustati praegusel kujul 1998. aastal Eesti Kujundusgraafikute Liidu, Eesti Kirjastuste Liidu ja Eesti Rahvusraamatukogu koostööna.
Konkursi žürii valib igal aastal välja 25 kauneimat Eesti raamatut. Võtjad kuulutatakse välja järgmise aasta jaanuaris-veebruaris Eesti Rahvusraamatukogu Kuppelsaalis. Konkursile saab esitada Eesti kirjastajate poolt välja antud ning Eesti kunstnike kujundatud ja illustreeritud väljaandeid. Raamatute juures hinnatakse terviklikkust, disaini, küljendust, tüpograafiat, illustratsioone ning teostust.
Žürii tööd on juhtinud Viive Noor (2003), Mart Anderson (2009, 2015), Tiit Hennoste (2010, 2011), Dan Mikkin (2012), Asko Künnap (2013), Andres Tali (2016), Heino Prunsvelt (2017) ja teised.
Žüriis on olnud näiteks Uta Schneider (2003), Andres Rõhu, Karl Martin Sinijärv, Jaan Tammsaar, Endla Tuutma, Jaak Urmet, Tauno Vahter ja Urmas Viik.
2017. aasta esitati konkursile 150 raamatut.
Eesti raamatud maailmakonkursil
Igal aastal esitatakse konkursi "Eesti 25 kauneimat raamatut" võitnud teosed Eesti Kirjastuste Liidu vahendusel konkursile "Maailma parima kujundusega raamatud" (Best Book Design From All Over The World). 2013. aasta konkursil valiti pronksmedali vääriliseks Eesti Kunstiakadeemias Ivar Sakki doktoritööga valminud raamat "Aa kuni Zz. Tüpograafia ülevaatlik ajalugu". See on taasiseseisvusaja esmakordne oluline rahvusvaheline tunnustus Eesti raamatukujundusele. Hindamiseks oli esitatud 575 raamatut 32 maalt, auhinnad said 8 riigi esindajad, sealhulgas Eesti. Auhinnad anti kätte Leipzigi raamatumessil.
5 kauneimat Eesti lasteraamatut
Koos "25 kauneima Eesti raamatu" konkursiga viiakse läbi samal ajal sama korraldajate poolt teinegi konkurss – "5 kauneimat Eesti lasteraamatut".
Tulika tänav (täpsustus)
Tulika tänav on mitmetes Eesti asulates:
Oetzen
Oetzen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Uelzeni kreisis. Valla pindala on 30,7 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1163 inimest.
Midrid
Midrid on Eesti viiulitrio. Ansambel on nime saanud nende esimesest seatud laulust, mis kandis pealkirja "Midrilind". Laul räägib muinasjuttudes kohtavast imelinnust midrilinnust.
Koosseis:
Zvejniekciemsi raudteepeatus
Iga päev peatub seal kakskümmend reisirongi. Peatus asub Riia raudteejaamast 53,4 km kaugusel ja on nime saanud peatusest kahe kilomeetri kaugusel läänes asuva Zvejniekciemsi küla järgi. Piletihinnalt kuulub peatus C-tsooni.
Peatus rajati aastal 1934. Aastal 1971 sai peatusest elektriraudtee lõppjaam. Aastal 1991 pikendati elektrifitseeritud osa Skulteni ja Zvejniekciemsist sai taas peatus.
Francesco Algarotti
pisi|Francesco Algarotti portree (1745, [[Jean-Étienne Liotard) Hollandi Rijksmuseumis.]] Krahv Francesco Algarotti (11. detsember 1712, Veneetsia – 3. mai 1764) oli Itaalia filosoof, kunstikriitik ja graveerija.
Algarotti sündis Veneetsias rikka kaupmehe perekonnas. Ta õppis aasta aega Roomas ja seejärel Bolognas loodusteadusi ja matemaatikat. 20-aastaselt siirdus ta Pariisi, kus sõbrunes Voltaire'iga ning kirjutas optikaalase töö "Neutonianismo per le dame" ("Njutoniaanlus daamidele"). Voltaire hüüdis teda "cher cygne de Padoue" ("kallis Padova luik"). Kaks aastat hiljem oli ta Londonis, kus temast sai Londoni Kuningliku Seltsi liige ning ta sattus elavasse biseksuaalsesse armukolmnurka poliitik John Hervey ja leedi Mary Wortley Montaguga. Hiljem pühendas Algarotti kuus oma kirjadest raamatus "Viaggi di Russia" Herveyle.
Naastes reisilt Venemaale, kohtus Algarotti Friedrich Suurega, kes tegi temast 1740. aastal Preisimaa krahvi ja 1747. aastal õuekantsleri; öeldavasti oli neil armuafäär. Ka Poola kuningas Augustus III andis talle nõunikutiitli. 1754. aastal, pärast seitset aastat osalt Berliinis ja osalt Dresdenis, naasis ta Itaaliasse. Seal elas Algarotti alul Veneetsias ning seejärel Pisas, kus ka suri. Friedrich Suur püstitas tema mälestuseks monumendi Camposanto Monumentale surnuaiale Pisas. Algarotti oli "oma aja üks esimesi beaux esprits ' sid", laiade teadmistega mees, asjatundja kunstis ja muusikas ning enamiku tollaste tähtsamate kirjanike sõber.
pisi|Algarotti hauamonument Pisas, Campo Santo surnuaial. Tema peamine kunstialane töö oli "Saggi sopra le belle arti" ("Esseed kaunitest kunstidest"). Teiste Algarotti raamatute sekka kuuluvad "Luuletused", "Reisid Venemaal", "Essee maalikunstist" ja "Kirjavahetus".
Algarotti oli üks peamisi kunstikogujaid Augustus II kogu jaoks Dresdenis. Tema töödevalik peegeldab uusklassitsistliku ajastu entsüklopeedilisi huvisid: Algarottit ei huvitanud ühtse stiiliga kollektsiooni arendamine, vaid ta kujutles moodsat muuseumi, mis oleks eri aegade ja stiilide kataloog. Kaasaegsete tellimuste jaoks koostas ta nimekirja teostest, mida soovitas tellida. Selles olid ajaloomaalid Tiepololt, Pittonilt ja Piazzettalt, loomastseenid Castiglionelt ja veduudid varemetest Panninilt. Ta soovis ka "suggetti graziosi e leggeri" Balestralt, Boucherilt ja Donato Cretilt.
Teosed
pisi|Saggi, 1963
Tour Défense 2000
pisi Tour Défense 2000 on 134 meetri kõrgune elupindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
47-korruseline hoone ehitati aastatel 1971–1974. Kaks aastat pärast valmimist oli ainult veerand 370 korterist müüdud. Hoones on korterid suurusega 19 m² kuni 140 m².
Georg von Békésy
Georg von Békésy (3. juuni 1899 – 13. juuni 1972) oli Ungari biofüüsik.
Von Békésy õppis Budapesti Ülikoolis keemiat ning sai 1926. aastal keemia erialal doktorikraadi.
1961. aastal sai ta Nobeli meditsiiniauhinna kõrva teo uurimise eest.
Rauna vald
pisi|Raunas Staburags Rauna vald (läti keeles Raunas pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Blome, Branti ja Launkalne vallaga ning Cēsise piirkonna Dzērbene, Priekuļi, Veselava, Liepa ja Mārsnēni vallaga.
Valla pindala on 152 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2603 inimest. Valla keskus on Rauna küla. Vallavanem on Māris Lazdiņš.
Ajalugu
Aastal 1935 oli valla pindala 210,9 km². 1945. aastal moodustati valda Rauna ja Mežole külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Rauna külanõukoguga Baižkalnsi külanõukogu, aastal 1954 aga Mežole külanõukogu, Aastal 1968 liideti külanõukoguga Dzērbene külanõukogu kolhoosi "Sarkanais oktobris" (Punane oktoober) maad, ent Rauna külanõukokku kuuluvad Dzērbene sovhoosi maad liideti Dzērbene külanõukoguga.
Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Rauna piirkonda.
Loodus
Vald asub suuremalt jaolt Vidzeme kõrgustikul, kirdeosas ka Tālava madalikul. Tähtsamad jõed on Rauna jõgi ja Lisa jõgi. Suurim kõrgus on 221,5 meetrit.
Looduskaitse all on Rozese mänd ja arvukalt nimetuid põlispuid Rauna ümbruskonnas. Valda jääb ka 25 hektari suurune Raunas Staburagsi hoiuala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 2403 lätlast, 98 venelast, 71 valgevenelast, 15 ukrainlast, 43 poolakat ja 5 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tiiu Hermat
pisi|Tiiu Hermat andis detsembris 2010 Tallinna Ülikooli kui aasta säravaima koostööpartneri rektor [[Rein Raud|Rein Rauale Tallinna Puuetega Inimeste Koja tänukirja]] Tiiu Hermat (neiuna Tiiu Tenson; sündinud 31. juulil 1956) on eesti vaimulik ja ühiskonnategelane.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika erialal.
Nele Parrest
Nele Parrest (neiupõlves Nele Siitam; sündinud 22. oktoobril 1978 Pärnus ) on Eesti jurist, riigikohtunik.
Tiiu Hermat
Ta ordineeriti 31. märtsil 1996 diakoniks ja 9. septembril 1997 õpetajaks.
Nele Parrest
Nele Parrest astus avalikku teenistusse 2001. aastal, asudes Justiitsministeeriumis õigusloome osakonna avaliku õiguse talituse nõuniku ametikohale. 2004. aastal sai temast õiguskantsleri nõunik. 2005–2008 oli Nele Parrest õiguskantsleri kantseleis III osakonna juhataja. 16. septembril 2008 nimetati ta Riigikogu otsusega õiguskantsleri asetäitja-nõuniku ametikohale.
2005. aastal kaitses ta magistritöö teemal "Menetlus- ja vormivigade õiguslikud tagajärjed haldusmenetluses".
Riigikogu nimetas Nele Parresti riigikohtunikuks alates 2. maist 2016. Otsuse poolt hääletas 23. veebruaril 2016 52 Riigikogu liiget, vastu oli 9 ja erapooletuid 2. Ametivande andis ta 21. aprillil 2016. Ta on Riigikohtu halduskolleegiumi liige.
Ta oli 2006–2010 Tallinna Tehnikaülikooli haldusõiguse lektor. Aprillis 2012 asus ta Tartu Ülikooli haldusõiguse lektoriks.
Haridus
pisi|Nele Parresti ametivanne riigikohtunikuks nimetamisel, mille ta andis Riigikogu ees 21.04.2016
Reet Pirrus
Reet Pirrus (aastani 1960 Reet Sõrmus; 17. märts 1935 Pärnu – 22. detsember 1997 Tallinn) oli eesti geoloog ja palünoloog.
Elulugu
Reet Pirrus oli teenistujate tütar ja Enn-Aavo Pirruse abikaasa.
Lõpetas 1953 Viljandi Keskkooli ja 1959 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiaosakonna.
Teadustöö
Uurimusi kvaternaarigeoloogia, eriti järvesetete ja hilispleistotseeni setete palünoloogia kohta.
Teoseid
Üle 50 teadustrükise.
Bonneville'i järv
pisi|Kaart Bonneville'i järveks (inglise keeles Lake Bonneville) kutsutakse Põhja-Ameerika lääneosa suurimat hilispleistotseeni paleojärve Suures nõos. See oli Niobrarani mere jäänuk. See tekkis vastusena sademete hulga suurenemisele ja aurustumise vähenemisele jahedama temperatuuri tõttu. Bonneville'i järv kattis suure osa praegusest Utah' osariigist ja ulatus kõrgeimal tasemel tänapäeva Idaho ja Nevada piirkondadesse.
Sellest moodustusid Suur Soolajärv, Utah' järv ja Sevieri järv.
Nimetus
Bonneville'i järvele andis Metsiku Lääne maadeuurija Benjamin Louis Eulalie de Bonneville'i järgi nime geoloog Grove Karl Gilbert.
Naoki Sōma
Naoki Sōma (jaapani keeles 相馬 直樹 Sōma Naoki; sündinud 19. juulil 1971 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1999 58 mängu ja lõi 4 väravat.