cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti kunst
Eesti kunst 1975–1990
1970. aastatel kujunes Eesti maalikunstis oluliseks hüperrealism. Lisaks Lääne sama stiiliga sarnasele jahedusele ja objektiivsusele oli eesti hüperrealismil ühiskonnakriitiline mõõde, sest suunas märkama võõrandunud ja ohtlikku tegelikkust. Tehniliselt erines uus vool samuti eelnenust – külmade, siledate, tehnitsistlike värvipindade loomiseks kasutati tihti aerograafi. Populaarne oli graafika ning 1968. aastal alanud graafikatriennaalid äratasid rahvusvahelist huvi. Eesti graafikute tehniline mitmekesisus ja meisterlikkus olid laialdaselt tunnustatud. Suur osa graafikast oli romantilise, lüürilise põhimeeleoluga; teine suurem osa tegeles geomeetriliste kujunditega.
Faasimodulatsioon
Faasimodulatsioonis infosignaali hetkeamplituud muudab kandja signaali faasi, hoides nii amplituudi kui ka sagedust konstantsetena. Kandja signaali faas moduleeritakse infosignaali muutuva amplituudi järgi ning kandesignaali tippamplituut ja sagedus hoitakse konstantsena. Kui infosignaali amplituud muutub, siis muutub ka vastavalt kandja faas. Digitaalne vorm faasimodulatsioonist on PSK (inglise keeles Phase Shift Keying).
Eesti kunst
Eesti kunst 1975–1990
1980. aastail sai väga menukaks plakatikunst, eriti fotomontaažil põhinev. Arhitektuuris jätkus üleliiduline massehitus, kuid ühiskonnas küpses selle vastu protest. Sagenesid seni haruldased kunstivormid – installatsioonid ja etendused.
Faasimodulatsioon
Digitaalne faasimodulatsioon
Faasimanipulatsioon on faasimodulatsiooni digitaalne vorm. Sinusoidaalne kandevõnkumine lülitatakse diskreetsete faasisammude kaupa üle edastatava digitaalse andmevoo poolt. Digitaalsete modulatsioonide tähistused tulenevad nende omadustest vastuvõtja poolel diskreetimisaegadel.
Eesti kunst
Eesti kunst pärast riigi iseseisvuse taastamist
Kunst muutub harva päevapealt; muutused, mis toimusid 1990. aastate alguses, olid oma alguse saanud juba 1980. aastate lõpus laulva revolutsiooni ajal. Kadus keskne juhtimine, kuid ka keskne rahastamine, mistõttu olid esimesed taastatud iseseisvuse aastad kunstile üsna rasked. Loodi Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus ja Eesti Kultuurkapital (1994), mis tegutseb tänini. Lagunesid mitmed väärtushinnangud, asemele tulid uued tehnikad ja arusaamad, mis meie kultuuris enne täiesti puudusid. Maalikunst kaotas oma juhtpositsiooni.
Faasimodulatsioon
Digitaalne faasimodulatsioon
Lihtsaim vorm on kahefaasilise faasi olekuga binaarne faasinihke võtmed (BPSK). Kvadratuurse faasinihke võtmega (4-PSK või QPSK) edastatakse 2 bitti sümboli kohta, 8-PSK-ga 3 bitti sümboli kohta. 4-PSK-d kasutatakse näiteks [faksiimile]de edastamisel telefonivõrgu kaudu.
Svēte
Svēte on küla (lielciems) Lätis Jelgava piirkonnas, Svēte valla halduskeskus. Esimest korda mainiti aastal 1350. Asulas asub Svēte mõisa (Swehthof) keskus. Lisaks on seal veel raamatukogu ja põhikool.
Eesti kunst
Eesti kunst pärast riigi iseseisvuse taastamist
1990. aastate alguses muutub oluliseks foto kui iseseisev kunstiala. Eesti Kunstiakadeemias alustas tööd fotokeskus, e-meedia keskus. Viimases üritati lahti mõtestada infoühiskonna uusi tehnoloogilisi võimalusi ning mõelda, mida see ülemaailmne infokiirtee väikestele kultuuridele nagu Eesti tähendab. Eesti videokunstnikud said üsna populaarseks, neid kutsuti nii Sao Paulo kui ka Veneetsia näitustele.
Faasimodulatsioon
Digitaalne faasimodulatsioon
Faasinihke võtmemise kombineerimine amplituudinihke võtmega (ASK) annab tulemuseks kvadratuurse amplituudmodulatsiooni (QAM).
Eesti kunst
Eesti kunst pärast riigi iseseisvuse taastamist
Suuremates Eesti linnades avati kunstigaleriisid ning toimub aktiivne näituseelu. 2005. aastal avati uus Kumu kunstimuuseum, ilmus mitmeköiteline „Eesti kunsti ajalugu“, mis esimest korda võtab pärast 1975. aastat kokku Eesti kunstiajaloo.
Faasimodulatsioon
Kasutus
Faasimodulatsiooni varem kasutati analoogsete telekate ülekandes, et kanda üle värvi informatsiooni NTSC, PAL ja SECAM tehnikas. Tänapäeval digitaalses kommunikeerimises kasutatakse faasimodulatsiooni erinevates PSK ja QAM meetodites.
Eesti kunst
Eesti kunst pärast riigi iseseisvuse taastamist
1990. aastate algusest pole möödunud kuigi palju aastaid, kuid selle aja jooksul on Eesti kunstis saavutatud palju. On jõutud rahvusvahelisele areenile ning tõestatud iseseisvat mõtlemist ja tugevat identiteeti.
Faasimodulatsioon
Kasutus
Faasimodulatsiooni kasutatakse laialdaselt raadiolainetes ning on väga tähtis või lahutamatu osa ka mitmes kodeeeritud digitaalsete edastuste skeemides, mis on aluseks suurele variatsioonile tehnoloogiatele nagu näiteks Wi-Fi, GSM ja satelliittelevisioon. Faasimodulatsioon on ka kasutusel signaali ja lainekujude loomisel digitaalsetel süntesaatoritel näiteks Yamaha DX7, kus kasutati faasimodulatsiooni sagedusemodulatsiooni sünteesis(FM süntees, inglise keeles Frequenzy modulation synthesis).
Teooria
Faasimodulatsioon muudab komplekse põhiriba faasinurka proportsionaalselt infosignaali suhtes.
Kui m(t) on infosignaal, mis on tarvilik ülekanda ja kandja, millele see signaal moduleerimiseks antakse on
Sellelt tulenevalt on moduleeritud signaal
Kus A_{c} on kandja amplituud \omega_{c} on kandja nurksagedus, t on aeg, m(t) on edastatavat teavet sisaldav moduleeriv signaal ja \phi_{c} on kandja põhifaas. Faasimodulatsioon on seotud sagedusmodulatsiooniga selle poolest, et mõlema tehnika puhul muutub kandja faasinurk. QAM modulatsiooni ühendab faasimodulatsiooni ja AM modulatsiooni signaali tugevus. Faasimodulatsioon nagu ka teised modulatsioonimeetodid, põhjustab kandesageduse ümber spektris kõrvalsagedusi (vaata Fourier' teisendust).
Saadud valem näitab, kuidas m(t) moduleerib faasi. Mida suurem on m(t) aja punktis, seda suurem ka faasi nihe moduleeritud signaalil selles punktis. Seda on ka võimalik vaadata sageduse muutusena kandja signaalis ja sellest omakorda võib arvata faasimodulatsiooni kui erilist olukorda sagedusmodulatsiooni sünteesist, kus kandesagedusemodulatsiooni annab faasimodulatsiooni ajatuletis.
Sellises olukorras saab modulatsiooni signaal olla
Spektraalse käitumise matemaatika näitab, et on kaks huvitavat piirkonda:
Modulatsiooniindeks
Nagu ka teiste modulatsiooniindeksite puhul näitab see suurus, kui palju moduleeritud muutuja varieerub oma moduleerimata taseme ümber. See on seotud kandesignaali faasi muutustega:
Kus on tippfaasi hälve. Võrreldes sagedusmodulatsiooni modulatsiooniindeksiga.
Faasimodulatsiooni genereerimine
Kandja faasiliseks moduleerimiseks on mitu võimalust.
Brandon Sutter
pisi|Brandon Sutter (2015) Brandon Sutter (sündinud 14. veebruaril 1989 Huntingtonis New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks keskründajana.
Aastatel 2005–2008 mängis ta Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels.
Aastatel 2012–2015 mängis ta kolm hooaega Pittsburgh Penguinsis. 2015. aasta juulis siirdus ta Canucksi.
2008. aastal tuli Sutter Kanda kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Tema isa Brent Sutter on jäähokitreener ja endine mängija.
Habelindlased
Habelindlased (Megalaimidae) on lindude sugukond rähniliste seltsist.
Habelindlased elavad Aasias.
Tugela jõgi
Tugela jõgi algab Draakonimägedest ja suubub India ookeanisse. Jõgi on 502 kilomeetri pikk, valgala pindala on 29 100 km2.
Lükati Arstikivi
Lükati Arstikivi (ka Arstikivi) on Harju maakonnas Anija vallas Lükati külas olev ohvrikivina kasutatud kivi. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Miłakowo
Miłakowo (saksa Liebstadt) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Ostróda maakonnas, Miłakowo valla halduskeskus. Miłakowo asub Ostródast umbes 37 km põhjakirdes ja Olsztynist ligikaudu 38 km loodes.
Asulat on esmamainitud 1314. aastal, linnaõigused sai 1323. aastal. Teises maailmasõjas hävis 75% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Miłakowo kaotas linnaõigused 1945. aastal, kuid sai need 1998. aastal tagasi.
Võrgupinge
Madalpingevõrgus saab suurt osa tarviteid toita faasijuhi ja neutraaljuhi vahelise pingega, lühemalt faasipingega, milleks Euroopas on 230 V. Seepärast esitatakse niisuguse kolmefaasilise võrgu nimipinge murruna 230/400 V. Euroopas on faasipinge nimiväärtus 230 V ± 23 V ja võrgusageduse nimiväärtus 50 Hz ± 0,2 Hz kindlaks määratud Euroopa Liidu standardiga EN 50160, vastav Eesti standard EVS-EN 50160:2010+A1+A2+A3:2019.
pisi|750px|centre|Madalpingevõrgu nimipinged ja -sagedused maailma elektrivõrkudes
Aino-Eevi Lukas
Aino-Eevi Lukas (29. juuli 1930 – 5. detsember 2019) oli eesti advokaat, poliitik, ratsasportlane ja tõlkija.
Lukas lõpetas 1948. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja astus Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, kuid pärast tema isa arreteerimist 1950. aastal elas 1950–1955 repressioonide kartuses väljaspool Eestit, sealhulgas Moskvas ja Abhaasias, kus oli tegev ratsasportlasena, ning lõpetas ülikooli alles 1961. aastal.
Nulltuletus
Nulltuletus ehk konversioon on nähtus, kus uus lekseem moodustatakse ilma liidet lisamata ja kasutatakse teise sõnaliigi vormide moodustamiseks sama tüve. Nimisõnatüve on võimalik kasutada tegusõna vormide moodustamiseks. Samamoodi on võimalik tegusõnatüvedest saada nimisõnatüve.
Aino-Eevi Lukas
1989. aastast kuni 17. oktoobrini 1993 oli Aino-Eevi Lukas Tartu linnavolikogu I koosseisu esimees. Eesti iseseisvumise järel osales ta Tartu linna esimese põhimääruse koostamises.
Nulltuletus
Täpselt samasuguse tüvega käändsõna ja verbi tuletussuhe võib väljenduda kahte moodi:
Aino-Eevi Lukas
2004–2019 oli ta advokaadibüroo Advocatus juhatuse liige.
Nulltuletus
Nulltuletust esinebki peamiselt verbide ja käändsõnade vahel. Eesti keelde on tulnud palju ühesuguse struktuuriga nimisõnu ja verbe inglise keelest: klikk ja klikkima, meil ja meilima, rokk ja rokkima, breik ja breikima.
Aino-Eevi Lukas
Aino-Eevi Lukas oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige.
Sport
1945. aastal ratsaspordiga tegelemist alustanud Aino-Eevi Lukas kuulus 1947–49 Eesti koondisse, 1947 ja 1949 tuli ta kõrgema ja raskema klassi takistussõidus Eesti NSV ja NSV Liidu meistriks.
1945–1950 kirjutas ta pseudonüümi A. Loos all ratsaspordivõistluste ülevaateid.
Isiklikku
Tema isa oli 1950. aastal represseeritud kindralmajor Jaan Lukas, abikaasa oli õigusteadlane Ilmar Rebane.
Kallaskerss
Kallaskerss (Rorippa × anceps) on ristõieliste sugukonda kersi perekonda kuuluv taimeliik – täpsemini, kas hübriid või hübriidset päritolu liik.
Teda on peetud vesikersi ja metskersi hübriidiks (Rorippa amphibia × Rorippa sylvestris).
Mart Laari valitsus
Mart Laar on olnud kahe valitsuse peaminister:
Dosa
Dosa (sanskriti keeles dveṣa, paali keeles tähendusega viha, vihkamine, põlgus, tigedus, pahatahtlikkus, vägivaldsus) on budismis üks meeleplekkidest ja -mürkidest ning takistajatest vaimse arengu ja virgumise teel.
Olemiseratta keskel sümboliseerib seda viha või tigedust madu.
Pahatahtlikkus või põlgus (vyapada) on üks viiest takistusest.
Budistlikus kosmoloogias vastab vihale kõige madalam õnnetu olek põrgu olendina.
Vaata ka
Kolm meelemürki
Omakaitse (1917–1918)
Omakaitse (lühend OK) oli vabatahtlik relvastatud organisatsioon, mis tegutses Eestis 1917–1918.
Kui aastal 1917 pärast Venemaa Veebruarirevolutsiooni riiklikud korrakaitsestruktuurid lakkasid toimimast, moodustati kohalike omavalitsuste alluvuses toimiv Omakaitse (mõnes kohas nimetati seda ka reservmiilitsaks). 1917. aasta märtsi esimestel päevadel oli Sõjatööstuse Komitee moodustanud Tallinnas rahvamiilitsa, kelle etteotsa sai Konstantin Päts, kuid Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu pani Tallinnas ametisse Aleksander Hellati.
Omakaitsel oli 1917. aasta lõpus umbes 10 000 liiget (neist 3200 Tallinnas ja 1400 Tartus). Tallinna 3200 liikme hulgas oli umbes 1500 töölist, 300 kaupmeest, 600 majaperemeest ja 800 äriteenijat. Miilitsa kõrval oli Omakaitse kaalukaks jõuks korra tagamisel linnas.
Akinori Nishizawa
Akinori Nishizawa (jaapani keeles 西澤 明訓 Nishizawa Akinori; sündinud 18. juunil 1976 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Omakaitse (1917–1918)
Omakaitse Tallinnas
1917. aasta augusti lõpus toimus Tallinnas advokaat Leonhard Saar-Keerdi korteris koosolek, kus moodustati "Tallinna elanikkude Omakaitse asutav komitee" ja juba 1917. aasta 2. septembril peeti Brookusmäel Eesti Sõjaväelaste Kodu ruumides Eesti tähtsamate asutuste esindajate koosolek, millel toetati kodanikualgatuse korras loodavat korrakaitsestruktuuri.
1917. aasta 18. septembril vkj toimus samas hoones Brookusmäel ka Omakaitse asutamiskoosolek, kus oli esindatud 76 organisatsiooni ja asutust. Koosolekul tunnistati Tallinna Elanike Omakaitse organiseerimise vajalikkust ning võeti vastu Johan Pitka ja Eduard Saarepera koostatud põhikiri. Organisatsiooni nimeks sai „Omakaitse” (Bürgerschutzwehr). Omakaitse Nõukogusse kuulusid kõigi Tallinnas elavate rahvaste esindajad, täidesaatvasse komiteesse valiti linna rahvastiku koosseisule vastavalt 4 eestlast (Merekaubanduse ja Laevasõidu Edendamise Seltsi "Laevandus" esimees, kaugesõidu kapten Johan Pitka, kaupmees E. Saarepera, Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu liige Viktor Kraut ja Tallinna äriteenijate ametiühisuse esimees Alfred Rossmann), 2 sakslast (aadlik Ernst von Lilienfeldt ja kaugesõidu kapten Georg Brockhausen), 2 venelast (Nikolai Ivanov ja Ivan Vinogradov)ja 1 juut (ärimees Benzion Gudovsky). Komiteesse koopteeriti ka advokaat Leonhard Saar-Keerd ja Tallinna Tuletõrjeühingu peamees Jaan Toffelmann. Tallinna elanike Omakaitse seltsi ruumid asusid Brokusmäel (Olevimägi) maja nr. 10, täidesaatva komitee esimeheks oli Eduard Saarepera ja sekretäriks Leonhard Saar-Keerd.
Akinori Nishizawa
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2002 29 mängu ja lõi 10 väravat.
Omakaitse (1917–1918)
Omakaitse Tallinnas
Omakaitse oli jaotatud Tallinna Linna Politseivalitsuse jaoskondade järgi 6 jaoskonnaks ja kandsid valveteenistust ühes militsionääridega ja allusid ka teenistuses olles neile. Eriti intensiivseks läks omakaitse korraldamine pärast Saaremaa dessanti sakslaste poolt 29. septembril, mis põhjustas evakueerimise kiirust, ja Tallinnas asuvad Vene sõjaväeosad kaotasid igasuguse distsipliini.
Tallinna Sõja-Revolutsiooni Komitee otsustas 2. novembril omakaitse laiali saata kui kodanlikest elementidest koosneva asutuse ja 11/12. novembri 1917 ööl, laupäeval vastu pühapäeva aeti Tallinna elanike Omakaitse ja Punakaart Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee korraldusel laiali. ning tehti ettepanek Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogule moodustada Omakaitsest ja Punakaardist, vastavalt Venemaa Ajutise Valitsuse poolt välja antud seadusele töölismiilits. Omakaitses oli 3200 liiget, kellest 1500 töölist, 300 kaupmeest, 600 majaperemeest ja 800 äriteenijat. Omakaitse tegevus ei vaibunud, vaid tegutses edasi põranda all.
Omakaitse Saksa okupatsiooni ajal
Saksa okupatsiooni ajal Omakaitse tegevus maakondades keelustati. 5. mail toimus omakaitse peakoosolek „Estonias“, kus kindralkomando poolt esitatud kava pidi vastu võetama ja kohe ka valitama uus eestseisus. Okupatsiooniaegne Tallinna omakaitse asutati 21. mail, Tallinna Omakaitse korraldati ümber uue põhikirja järgi ja nimetati Bürgerwehriks ja Bürgerwehr allutati linnapealikule. 26. mail peeti teiskordne omakaitse liigete üldkoosolek „Estonias“ ja kindralkomando poolt esitatud põhikiri võeti vastu. Bürgerwehri presidendiks valiti saksa kooli ülemõpetaja, sakslane Eugen Wilde, abiesimeheks kaugesõidu-kapten Johan Pitka, liikmeiks kaubandusteadlane üliõpilane Jaan Naaris, pangaametnik  Aleksander Pachel, sekretäri abi A. Lintz ja insener Chr. Luther.
Uur põhikirja kohaselt läks omakaitse organisatsioon täiesti saksa sõjaväe võimu alla. Juhatus ise kuulus kindralkomando nimetamisele ja liikmed pidi kinnitama juhatuse esitamisel Tallinna komandant, samuti jaoskondade ja rajoonide juhatajad. Organisatsiooni ametlikuks nimeks sai "Bürgerschutzwehr – Reval" („Omakaitse – Tallinn”) endise Bürgerwehri asemel. Põhikiri kinnitati kindral Adolf von Seckendorffi poolt 8. augustil. Omakaitse – Tallinna jaoskondade juhatajateks valiti: I jsk. insener Julius Langebrauni asemele Karl Busch; II jsk. Oskar Ambergi asemele Artur Perna; III jsk. Otto Niggoli asemele Alfred Schneider; IV jsk. juhatajaks jäi Nicolai Wilcken; V jsk. Johannes Lepa asemele E. von Minding ja VI jsk. A. Erlenheim.
Augustis 1918 liitus Omakaitse – Tallinnaga kindral Ernst Põdder taktikalise juhatajana, kuid Põdder vangisti juba 14. augustil, süüdistades teda salajases jõudude organiseerimises. Tema süü mittetõestamisel ta vabastati ta septembril ja asus uuesti omakaitset juhtima.
Nõmmel moodustati omakaitse, mille esimeheks määrati lätlane Voikmann. Nõmme oli jagatud kahte jaoskonda, kumbki jaoskond aga 3 rajooniks. Omakaitse liikmed kanndsid saksa riigivärvilist must-valgepunast käesidet vasemal ülakäel tähtedega „B. W.“ — „Bürgerschutzwehr“ — Omakaitse — Nõmme”.
Narvas tegutses 200-liikmeline põrandaalune omakaitse J. Treufeldti ja Loorentsi juhatusel Tartus asutati üli- ja kooliõpilastest ning sõjaväelasist 21. veebruaril miilits, kelle eesotsa linnavalitsus kutsus K. Einbundi.
Heisri vald
Heisri vald ehk Vastse-Piigandi vald (saksa keeles Neu-Pigant) oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Heisri vald Krootuse vallaga.
Omakaitse (1917–1918)
Omakaitse Saksa okupatsiooni ajal
Okupatsiooni lõpupäevil oktoobris ja novembris tehti saksa võimude poolt koos kohalike sakslastega katseid asutada niinimetatud maakaitset ("Landeswehr") maal ja linnades. Juhtiv osa landeswehris oleks pidanud jääma okupatsiooni sõjavõimudele ja kohalikele sakslasile.
Heisri vald
Valla alal asus Heisri mõis.
Jarmo Rantanen
Jarmo Heikki Kullervo Rantanen (sündinud 20. juunil 1944 Orivesi linnas) on Soome poliitik.
Hariduselt on ta merkonoom.
Ta oli aastatel 1987–1981 Harri Holkeri valitsuses siseminister. Aastatel 1985–2006 oli ta Tampere linnapea.
Jaroslavli lennuõnnetus
Jaroslavli lennuõnnetus juhtus 7. septembril 2011 Venemaal Jaroslavli linna lähedal Tunošna lennujaama lähedal. Õnnetusse sattunud reisilennuk vedas Jaroslavli Lokomotiivi jäähokimeeskonda. Kõik lennukis viibinud inimesed peale ühe hukkusid.
See oli tšarterlend, mille sooritas lennukompanii Yak-Service lennukiga Jak-42D. Hokimeeskond pidi lendama Minskisse, et pidada seal Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) kohtumine sealse Dinamoga.
Lennuk startis Tunošna lennuväljalt, mis on Jaroslavli peamine lennuväli ning asub 17 km kaugusel Jaroslavlist idas ja 40 km kaugusel Kostromast läänes. See on endine sõjaväelennuväli, mis 1998 anti üle Jaroslavli oblastile.
Ilm oli sel päeval lendamiseks sobiv. Puhus põhjatuul 3 m/s, nähtavus oli 10 km, taevas olid kihtrünkpilved, mille alumine piir oli 1 km kõrgusel. Õhutemperatuur oli +18 °C.
Kuni kiiruseni 165 km/h vastas lennuki kiirus mootori töörežiimile, aga hiljem ei kasvanud nii palju, kui oleks võinud mootori töö põhjal oodata. Sel põhjusel ei suutnud lennuk tükk aega end maast lahti rebida ja sõitis maandumisraja otsast üle. Alles 400 m kaugusel maandumisraja otsast suutis lennuk õhku tõusta, tehes seda harilikult maapinnalt. Siis oli aga juba hilja. Lennuk põrkas kokku instrumentaalmaandumissüsteemi antenniga, mis asus maandumisraja otsast 435 m kaugusel ja ulatus 3 m kõrgusele maapinnast, samuti selle konteineriga. Lennuk ei tõusnud kõrgemale kui 5-6 meetrit, vaid kaotas veelgi kiirust, põrkas kokku puudega ja langes maha umbes 600 m kaugusel stardiraja otsast. Lend kestis kokku üksnes 5 sekundit. Maha kukkudes lennuk purunes. Enamik rususid asus 800–900 m kaugusel stardiraja otsast.
Lennuväli asub Volga jõe kaldal kohas, kus Tunošna jõgi suubub Volgasse (jõe järgi on ka lennujaam nime saanud). Suur osa lennukirusudest jäi pidama Tunošna jõkke. Rusudes puhkes tulekahju, mille põhjustas süttinud lennukikütus. 39 inimest hukkus kohet traumade tõttu, 3 uppus jõkke ja haiglasse suudeti toimetada üksnes kaks inimest, kellest üks suri 12. septembril.
Õnnetust uurinud komisjoni novembris 2011 avaldatud raportist selgus, et piloodid vajutasid lennuki hoovõtu ajal eksikombel pidurile. . Kes pilootidest seda tegi, ei õnnestunud välja selgitada, sest selliseid asju lennuki must kast ei salvesta. Lennujaam ja lennuk tunnistati tehniliselt korras olevaks, ka reisijate paigutus vastas nõuetele.
Väärtpaber
Väärtpaber on dokument, mis tõendab nõude-, omandi- või osalemisõigust. Ajalooliselt on väärtpaber säilinud paberkujul, tänapäeval on aga dokumendid digiteeritud.
Jaroslavli lennuõnnetus
Lennuõnnetuses hukkunud hokimeeskond
pisi|Jakovlev Jak-42 pisi|Kārlis Skrastiņš
Väärtpaber
Väärtpaberitega kaasnevad võlakohustus, omandi-, ostu- või müügiõigus. Väärtpaber annab õiguse või kohustuse omada, osta või müüa osa ettevõtte varast kindlaks määratud aja jooksul fikseeritud hinnaga.
Jaroslavli lennuõnnetus
Lennuõnnetuses hukkunud hokimeeskond
Märkus: (1) - topeltkodakondsus
Väärtpaber
Väärtpaberi haldaja õigused sõltuvad väärtpaberi liigist.
Väärtpaberiturgu reguleerib väärtpaberituru seadus. Väärtpaberituru seadusega reguleeritakse väärtpaberite avalikku pakkumist, investeerimisühingute tegevust, investeerimisteenuste osutamist, väärtpaberiturgude ja väärtpaberiarveldussüsteemide toimimist ja teostatakse järelevalvet väärtpaberituru ja selle osaliste üle.
Torukoonlased
Torukoonlased ehk londiklased (Macroscelididae) on hiire- kuni rotisuuruste imetajate sugukond, keda iseloomustab pikk peenike koon ja pikad jalad. Nad elutsevad Aafrikas ning toituvad enamasti putukatest ja teistest selgrootutest.
Väärtpaber
Väärtpaberid Eestis
1920. aastal loodi Eesti väärtpaberituru eelkäija Tallinna fondibörs, mis tegutses 1941. aastani. 1991. aastal, pärast Eesti taasiseseisvumist taaskäivitati Eestis väärtpaberiturg, mille tegevus hoogustus tänu erastamisperioodile. 1994. aastal loodi Eesti Väärtpaberikeskus, mille ülesanne on hallata Eesti väärtpaberite keskregistrit, kus on registreeritud kõikide investorite väärtpaberikontod. Eesti Väärtpaberikeskus kuulub NASDAQ OMX-i gruppi ja selle omanik on Tallinna Börs. Eesti Väärtpaberikeskuse statistika kohaselt on 2017. aasta aprilli seisuga registreeritud 3169 aktsiat, 119 fondiosakut, 2907 osa ja 206 võlakirja ning 2017. aasta märtsis on tehtud 30 076 väärtpaberitehingut, mille koguväärtus on 710 170 070 eurot.
Väärtpaberite riskid
Väärtpaberitega kaasnevad riskid olenevad väärtpaberi liigist.
Torukoonlased
Tüüpiline londik kaalub 50-500 g ning on 10-30 cm pikk.
Väärtpaber
Väärtpaberite riskid
Aktsiatesse raha paigutamine ehk investeerimine on suure riskiga, kuid samas on aktsiatega võimalik teenida suurt tootlust. Aktsiate tootlus on seotud ettevõtte käekäiguga ja aktsiate hinnad võivad kõikuda väga ulatuslikult igal ajaperioodil. Aktsiatesse investeerimisel tuleb arvestada ka tõsiasjaga, et ettevõtte püsiva maksevõimetuse korral võib investor kaotada kogu investeeringu. Samuti mõjutavad valuutakurss ja aktsiaturu terviklik liikumine aktsiate hindu.
Võlakirjad on madalama riskitasemega väärtpaberid kui aktsiad. Ettevõtte püsiva maksevõimetuse ehk pankroti korral täidetakse võlakirjade omanike nõuded eelisjärjekorras. Suurim risk on väärtpaberi väljastaja suutmatus tagada võlakirja tähtajal põhisumma või intress väljamakse. Võlakirjade väärtus on mõjutatud ka valuutakursist ehk rahakursist, milles vastavat väärtpaberi hinda väljendatakse. Valuutakursi kõikumine võib olla suureks riskiks just väärtpaberite puhul, mille hinda ei väljendata eurodes. Võlakirja kui väärtpaberi hinda mõjutavad ka intressimäärad, mis langetavad tõustes võlakirja väärtust. Intressimäärade tõustes võib tekkida võlakirja omanikul soov müüa oma võlakirjad edasi enne võlakirja tähtaja lõppu, kuna võlakiri võib võlakohustuse tähtajal olla vähem väärt kui perioodi keskel. Valitsuse võlakirju peetakse madalama riskitasemega võlakirjadeks kui seda on ettevõtte võlakirjad, kuna ettevõtte maksejõuetuse tekkimisel on suurem tõenäosus kui seda on valitsuse puhul.
Optsioonid on väga suure riskiga. Soovija maksab optsiooni kirjutajale optsioonipreemiat, mis on optsiooni hinnaks. Juhul kui aktsia hind on optsiooni tähtajaks langenud alla märkimishinna, on tehing muutunud ebasoodsaks ning investor kaotab optsioonipreemia. Ostu- ja müügiõiguste puhul on raske ette ennustada liikumisi vara turuhindades ning ka minimaalne liikumine turuhinnas võib põhjustada ebaproportsionaalse hüppe, mis mõjutab optsiooni märkimishinda.
Futuuridega kaasneb suur finantsvõimendus ehk ettevõte kaasab futuuride kaudu suure koguse rahalisi investeeringuid, et suurendada omanike tulusid. Finantsvõimendusega kaasneb aga futuuride omanikele suur risk. Läbi väikese liikumise ettevõtte vara väärtuses on võimalik futuuriga teenida suurt kasumit aga ka kanda suurt kahjumit. Futuuride puhul tuleb arvestada, et maksevalmiduse ehk likviidsuse languse korral puudub teine tehingu osapool ehk tehingut ei pruugi saada sulgeda mõistliku hinnaga. Küll aga on soovi korral võimalik müüa kohustus enne tähtaja lõppu. Futuuride puhul on aga võimalik soovi korral müüa kohustus ennetähtaegselt.
Forvarditega kaasnevad samuti suured finantsriskid, ent nende puhul puudub võimalus müüa kohustust enne tähtaja lõppu. Kui kokkuleppe tingimused näevad ette tarnimist peab olema omanik valmis seda tegema ning vara väärtuse languse korral kannab omanik suuri kaotusi.
Investeerimisfondide osakute puhul sõltub finantsrisk täielikult fondi investeerimisstiilist ehk sellest, kuhu ja kuidas fondis raha paigutatakse. Globaalse mastaabiga ja hajutatud investeerimisfondid on madalama riskitasemega kui ühte riiki või sektorisse suunatud fondid. Investeerimisfondide osakute puhul on suureks riskiks ka portfellihaldurite tasud, mis võivad hõlmata suurema osa fondi tootlusest.
Kinnisvara väärtpaberiga seotud riskid sõltuvad kinnisvaraturu hindadest. Samuti mõjutavad kinnisvarasse tehtud investeeringuid üldised majandusnäitajad ning inimeste suutlikkus tasuda rendimakseid. Kinnisvaraväärtpabereid mõjutavad ka intressimäärad, kuna mida kõrgemad hinnad, seda vähem investeeritakse kinnisvarasse, aga väiksemad investeeringud vähendavad tootlust.
Nösnerland
Nösnerland (rumeenia keeles Țara Bistritei, ungari keeles Beszterce vidéke) on kirdepoolsema Transilvaania ajalooline paikkond, mis asub täpsemalt Someși ja Mureși jõe vahel Rumeenias.
12. sajandist alates kutsusid Ungari kuningad saksa koloniste asustama kuningriigi idapoolsemaid alasid. Sellepärast on paikkond tänapäeval tuntud Transilvaania sakside poolest.
Kuna Teise maailmasõja ajal Rumeenia sõlmis Nõukogude Liiduga vaherahu, korraldas Natsi-Saksamaa sõjavägi Kirde-Transilvaanias elavate sakslaste evakueerimise. Pärast kommunistliku režiimi lagunemist 1989. aastal emigreerus palju kohalikke sakse, enamasti oma kodumaale Saksamaale.
Mixcoatlus
Mixcoatlus on maoperekond.
Selle perekonna liigid on Mehhiko endeemid. Need esinevad Guerrero, Oaxaca ja Puebla osariigis.
Klassifikatsioon
Tänapäeval klassifitseeritakse perekonda Mixcoatlus roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Purtse Hiiemäe ohvripärn
Purtse Hiiemäe ohvripärn (ka Purtse ohvripärn) on Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Purtse külas Purtse Hiiemäel asuv pärn (ohvripuu). Pärn on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Pihklane
Pihklane (Pissodes) on putukaperekond.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pissodes seisuga 02.02.2014.
Hiiemetsa vald
Hiiemetsa vald (ka Repniku vald; saksa keeles Repnik) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Hiiemetsa vald Vaivara vallaga.
Valla alal asus Hiiemetsa mõis.
Riia-Skulte raudtee
Riia–Skulte raudtee (ametlikult Zemitāni–Skulte raudtee) on raudteeliin, mis oli varem Tallinna–Pärnu–Riia raudtee osa. Raudtee pikkus on 52 kilomeetrit.
Suurem osa raudteest on kaheteeline. Üks tee on Mangaļi ja Ziemeļblāzma raudteejaama vahel, kus tee ületab Mīlgrāvise kanali; ka on üks tee Carnikava ja Gauja raudteepeatuse vahel, kus tee ületab Koiva jõe. Ühe teega on veel lõik Lilaste raudteejaamast Inčupe raudteepeatuseni ja alates Saulkrasti raudteejaamast jätkub raudtee üheteelisena. Rong sõidab Riiast Skulteni tunni ja kümne minutiga.
Ajalugu
Esimene lõik raudteest valmis aastal 1872 ja viis Mīlgrāviseni. Lõppjaamaks oli toona Mangaļi raudteejaam. Algselt loeti seda Riia–Dünaburgi raudteeliini osaks ja see kuulus liini hallanud ettevõttele, aga aastal 1894 sai raudteest riigi omand. Aastal 1933 rajati üle Mīlgrāvise kanali raudteesild ja alustati raudtee pikendamist. Praegune raudtee valmis aastaks 1934, aga aastaks 1937 jõuti raudtee ehitamisega Ruhja linnani.
Aastatel 1975–1981 ehitati Eestis kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline raudtee. Läbi Pärnu kulgenud Tallinna ja Riia vaheline reisirongiliiklus avati pidulikult 17. juulil 1981. 1987. aasta seisuga sõitis liinil Tallinn–Pärnu–Riia mõlemal suunal üks reisirong päevas. Sõit kestis keskmiselt 5 tundi ja 15 minutit. Viimane reisirong sõitis Tallinnast Riiga läbi Pärnu 20. veebruaril 1992.
Liinil Riia–Ipiku sõitis rong kuni 1997. aastani. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Liinil Riia–Skulte opereerivad tänaseni Läti raudtee elektrirongid, mis sõidavad Carnikavasse, Saulkrastisse ja Skultesse. Kaubarongide liiklus toimub kuni Ziemeļblāzma raudteejaamani.
Vaanid
pisi|333px|"Freyja", kunstnik [[John Bauer (illustraator)|John Bauer (1882–1918)]] Vaanid (vanapõhja Vanr, mitmuses Vanir) oli Skandinaavia mütoloogias jumalate hõim, keda seostati viljakuse, tarkuse ja võimega ennustada tulevikku. Vaanid oli üks kahest jumalate hõimust (aaside kõrval), nende järgi sai nime Vanaheimr ("Vaanide kodu"). Pärast aaside ja vaanide sõda said vaanid osaks aasidest. Hilisemas kontekstis viidatakse vaanidele vahel kui aaside hõimu liikmetele.
Vaanidest räägitakse "Vanemas Eddas", mis koostati 13. sajandil varasemate allikate põhjal, "Nooremas Eddas" ja "Heimskringlas", mille mõlemad kirjutas 13. sajandil Snorri Sturlusson, ning ka skaldiluules. Erinevalt vaanidest mainitakse aase ka teiste germaani rahvaste pärimuses.
Kõik allikad nimetavad jumalaid Njörðrit, Freyri ja Freyjat vaanideks. Euhemeeriline proosalõik "Heimskringlas" lisab, et ka Njörðri õde – kelle nime ei mainita – ja Kvasir olid vaanid. Samuti jutustab "Heimskringla" kuningas Sveigðiri reisist Vanaheimrisse, kus ta kohtab naist nimega Vana, kellega saab lapse nimega Vanlandi ("Inimene vaanide maalt").
Ehkki Heimdallrit ja Ullrit pole otsesõnu vaanideks nimetatud, on oletatud, et nad võiksid vaanide sekka kuuluda. "Nooremas Eddas" nimetatakse metskulti "vaanide lapseks". Mõne teadlase arvates võivad vaanid seostuda väikeste kullalehetükkidega, mida on leitud mõnest Skandinaavia asulast suure rahvasterändamise ajast kuni viikingiajastuni ning mõnikord haudadest. Oletatud on ka, et vaanid võisid algselt olla indoeurooplaste eelse neoliitilise Euroopa jumalad või protoindoeuroopa religiooni viljakusjumalad. Arvatud on, et mingil kujul võisid neid austada paganlikud anglosaksid.
Mariposa maakond
pisi|Mariposa maakonna kohtumaja Mariposa maakond (Mariposa County) on maakond USA-s California osariigi lääneosas Sierra Nevadas.
Maakonna halduskeskus on Mariposa.
Maakonna pindala on 3788 km², millest 30 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 251. Aastal 2000 oli elanikke 17 130.
Ajalugu
Mariposa maakond moodustati 18. veebruaril 1850. Maakonna loomise ajal oli see suurim maakond Californias. Hiljem on Mariposa maakond loovutanud osa oma territooriumist 12 maakonnale: Fresno, Inyo, Kern, Kings, Los Angeles, Madera, Merced, Mono, San Benito, San Bernardino, San Luis Obispo ja Tular. Seega tuntakse Mariposa maakonda kui ka "maakondade ema".
Mariposa maakonna algne halduskeskus oli asula Agua Fria (hispaania keeles "külm vesi"), mida nüüd enam ei ole.
Maakond on saanud nime Mariposa Creeki järgi, millele omakorda panid nime Hispaania maadeavastajad 1806. aastal, mil nad avastasid suure hulga liblikaid (hispaania ja portugali keeles "mariposas").
Vlatko Ilievski
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Makedooniat lauluga "Rusinka", mis saavutas teises poolfinaalis 16. koha.
Õiglase sõja teooria
Õiglase sõja teooria (jus bellum iustum) on õpetus, millele on ka viidatud kui sõjaväe eetika traditsioonile. Nimetatud teooriat uurivad teoloogid, eetikud, poliitikud ja sõjaväejuhid. Õpetuse eesmärk on kindlustada, et sõda oleks moraalselt õigustatud, s.t vastaks mitmesugustele kriteeriumitele, mille järgi saab lugeda sõja õiglaseks. Eelmainitud kriteeriumid jagunevad kahte rühma: "õigus alustada sõda (jus ad bellum) ja õige käitumine sõjas (jus in bello). Esimene neist puudutab sõja alustamise moraalset õigustatust ja teine kõlbelist käitumist sõjas. Õiglase sõja teooria tunnustab, et kuigi sõda on kohutav, ei pruugi see alati olla halvim valik. Sõja õigustamiseks võib olla kohustusi, mille täitmine on vajalik, jõledusi, mida on võimalik sõjaga vältida või lõpptulemusi, mis on soovimatud, kuid rakenduksid ilma sõjata.
Päritolu
India eepos Mahabharata on teadaolevalt esimene kirjalik allikas, kus on puudutatud "õiglast sõda".Antud eeposes püstitab üks valitsev vend viiest küsimuse, kas sõjakannatusi saab millegagi põhjendada. Edasi järgneb pikk diskussioon vendade vahel, millest sünnib proportsionaalsuse kriteerium, mõiste õiglastest vahenditest sõjapidamiseks, õigustatud põhjus sõja alustamiseks (st. mitte lihtsalt hetkeraevu ajendil) ja arusaam sellest, kuidas vange ja vigastatuid õiglasel kohelda.
Mahabharatas kirjeldatud sõjale eelneb kontekst, millest areneb välja "õigustatud põhjus" sõja alustamiseks, milles oleks arvesatud püüdlusi erimeelsustest üle saada ja viimse hetkeni sõda vältida. Sõja alguses leiab aset diskussioon, milles arutatakse õiglast käitumist sõja kontekstis.
Vanas Roomas võis sõja alustamiseks olla mitmeid põhjusi, mis sõda õigustaksid. Näiteks vajadus võõrvägede sissetungi tagasi tõrjuda, tahtmine kätte maksta rüüsteretke eest või vaherahu/lepingu rikkumise eest kätte maksmine. Sõda oli roomlastele alati nefas st. vale ja keelatud ja sõja alustajad riskisid usulise saastumise ja jumaliku abasoosinguga. Sellest lähtuvalt vajas "õiglane sõda" vana-rooma preestri heakskiitu. Üldjoontes olid nii sõjapidamise tavad kui ka vaherahu sõlmimise tingimused osa ius gentium ehk "rahvaste õigusest".
Vana maailma õiglase sõja kõige ehedama kirjelduse võime leida raamatus : Cicero De Officiis, 1. raamat, osad1.11.33–1.13.41
Püha Augustinus ja Aquino Thomas
Kristlik teooria õiglasest sõjast algab selliste isikutega nagu püha Augustinus ja Aquino Thomas.
Püha Augustinus, keda loetakse üheks esimeseks ja tähelepanuväärseimaks kristlikuks teoloogiks, oli üks esimesi, kes kinnitas et kristlane võib olla ühtaegu nii sõdur kui ka teenida auga jumalat ja kodumaad. Ta väitis, et kuigi üksikisik ei tohiks kunagi kasutada esimese valikuna vägivalda, on Jumal andnud valitsusele mõõga siiski põhjusega (tuginedes roomlastele 13:4). Olles osa avalikust võimust, ei peaks kristlased häbenema rahu kaitsmist ja pahelisuse karistamist.
"Siin ei ole vaja mitte kehalist tegevust, vaid sisemist leppimist. Vooruse püha troon on süda."
Sellest hoolimata väitis ta, et rahu säilitamine ja mitte konfliktile reageerimine tõsise ülekohtu korral, mida saab peatada ainult vägivallaga, on patt. Enese ja teiste kaitse võib osutuda vajalikuks, eriti seda kui seda toetab riigivõim.
Thomas Aquinost
Üheksasada aastat hiljem Augustinusest tegutses Aquino Thomas, kes oli tohutult mõjukas filosoof ja skolastika traditsiooni järgiv teoloog. Ta kasutas Augustinuse väidete mõjuvõimu, et määrata tingimused, mille korral sõda oleks õiglane.
Baieri Elisabeth
pisi|Belgia kuninganna Elisabeth (20. sajandi algus) Elisabeth (1876–1965) oli Belgia kuninganna. Tema abikaasa oli Albert I.
. aastal autasustati teda Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu I astmega.
Purtse Uku allikas
Purtse Uku allikas on Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Purtse külas asuv allikas (ohvriallikas). Allikas on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Allikast umbes 100 m kaugusel asub Purtse Hiiemägi.
Daugavpilsi kindlus
Daugavpilsi kindlus (ka Dünaburgi kindlus) on kindlus Daugavpilsi linna territooriumil Lätis. See asub põhiliselt Daugava jõe põhjapoolsel kaldal Cietoksnise (Kindluse) linnaosas, osalt ka Daugava jõe lõunapoolsel kaldal Grīva linnaosas. Kindlust hakati rajama aastal 1810, kuigi plaanid sinna kindlus rajada pärinevad juba aastast 1772. Kindluse rajamisel töötas vahetustega 10 000 töölist. Kindluse valmimist segas tublisti 1812. aasta isamaasõda, pooleliolevat kindlust ründas 28 000 mehe suurune Prantsusmaa armee, kindlust kaitses 3300 venelast, kellele oli toeks 200 kahurit. Kuigi esimese rünnaku lõid vene väed tagasi ja Prantsuse väed suundusid Połacki poole, kavatsedes Daugava ületada ja sellest piirkonnast põhja pool rünnaku korraldada, järgnes hiljem teine rünnak ja kindlus langes. Daugavpilsi 6000 mehe suurune Prantsuse garnison lahkus ilma lahinguteta seoses Prantsuse põhijõudude taganemisega. Kindluse ehitised said lõplikult valmis aastal 1878.
Faasipinge
Faasipinge on kolmefaasilises elektriahelate süsteemis faasjuhi ja neutraaljuhi vaheline pinge. Kuna faasijuhtide tähised on L1, L2 ja L3 (L inglise keele sõnast live, siin tähenduses ’pingestatud’), siis faasipinged on U1, U2 ja U3, üldistatult Uf.
Daugavpilsi kindlus
Daugavpilsi kindlus hoidis kontrolli all kõige kiiremat maismaateed Peterburi linna ja enamiku Euroopa riikide vahel, seega rajati kindlus hoolega ja see oli üks 19. sajandi modernsemaid kantse Venemaa keisririigis. Peaaegu valmis kindlus pandi proovile aastal 1863. aastal, mil seda ründasid Poola ülestõusnud, aga kindlust neil vallutada ei õnnestunud.
Faasipinge
Kolmefaasilise süsteemi tähises 230/400 V on 230 V faasipinge ja 400 V faasidevaheline pinge. Valdav osa elektritarviteid vajavad ühefaasilist toitevoolu ja on seega ette nähtud faasipingele Uf.
Daugavpilsi kindlus
Esimeses maailmasõjas püsis rinne pikka aega Daugavpilsi all paigal, tuues kaasa suuri purustusi linnas ja selle ümbruskonnas.
Peale seda, kui Poola ja Läti väed Daugavpilsi 1919. aasta detsembris ja 1920. aasta jaanuaris peetud Daugavpilsi lahingus piirkonna vallutasid, kasutas kindlust Läti sõjavägi. Aastal 1923 püstitati sinna mälestusmärk aastal 1863. aastal kindluses hukatud Leon Platerile.
Teise maailmasõja ajal asus kindluses Saksa sõjavangide laager Stalag 340. Selleks ajaks oli kindlus juba vananenud ja kui Nõukogude Liit piirkonna vallutas, siis ei võtnud ta kindlust enam kindlusena kasutusele.
Kindluse territooriumil asus Daugavpilsi Sõjalennukite Tootmise Kõrgem Kool (lühendatult DVVAIU). Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on kindlusest saanud tavaline Daugavpilsi linnaosa. Kindluse ehitisi restaureeritakse.
Vladimir Plehhanov
Vladimir Plehhanov (sündinud 19. juulil 1941 Altai krais Venemaal) on Eesti füüsik.
Elulugu
Vladimir Plehhanov on kolhoosniku poeg.
Andrzej Wroński
Andrzej Adam Wroński ['andžei vronski] (sündinud 8. juunil 1967) on Poola maadleja.
Vladimir Plehhanov
Elulugu
Lõpetas 1958 Krasnõi Jari keskkooli (Altai krai), 1968 TÜ füüsika-osakonna optika ja spektroskoopia erialal, füüsika-matemaatika-kandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Низкотемпературное исследование электронных возбуждений в галоидных солях свинца", füüsika-matemaatika-doktor (1982, Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI)), väitekiri "Свободные экситоны и экситон-фононное взаимодйствие в широкощелевых ионных кристаллах". Oli 1968–76 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (aastast 1973 Eesti NSV TA Füüsika Instituut) nooremteadur, 1976–87 vanemteadur, 1987–91 spetsiaalse konstrueerimis- ja tehnoloogiabüroo "Desintegraator" teaduslabori juhataja, 1992–94 Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Rakendusliku Kõrgkooli LEX rakendusmatemaatika professor, 1993–94 ka rakendusmatemaatika osakonna juhataja, 1994–95 teadusdirektor, 1995– arvutusmatemaatika professor, matemaatika ja füüsika osakonna juhataja.
Teadustöö
Uurimusi tahkisefüüsika mitmes valdkonnas: eksitoni seisundid isolaatorites, eksitonide ja footonite vastasmõju, tahkiste isotoopne käitumine, isotoopse mõju olemus ja piirid, kvantinformaatika ja kvantprotsessorid. Olulisemad tulemused: eksitoni seoseenergia isotoop-efekti avastamine (Wannieri-Motti eksitonmudel), autolokaliseeritud elektronide ja isolaatorite Vk-tsentri kvanthajumise eksperimentaalne avastamine, isotoopide korrastamatuse mõju foonon- ja eksitonseisunditele. Umbes 150 teadustrükist, sh 4 monograafiat, 2 õpikut.
Andrzej Wroński
Ta on kahekordne olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses: 1988. aastal Sŏulis võitis ta finaalis Lääne-Saksamaad esindava Gerhard Himmeli punktidega 3-1; 1996. aastal Atlantas sai ta finaalis kohtunike häältega võidu valgevenelase Sergei Lištvani üle.
1992. aastal olümpiamängudel Barcelonas saavutas ta neljanda koha ja 2000. aastal Sydneys oli ta kolmeteiskümnes.
2011. aastal võitles MMA reeglite järgi judo olümpiavõitja poolaka Paweł Nastulaga, Wroński kaotas esimeses raundis.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Helger Hallik, kes kaotas 1996 OM-il punktidega 0-3.
Vlatko Lozanoski
pisi| Vlatko Lozanoski (Влатко Лозаноски; esinejanimega Lozano (Лозано); sündinud 27. juunil 1985 Kičevos) on Põhja-Makedoonia laulja.
2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel koos Esma Redžepovaiga Makedooniat lauluga "Pred da se razdeni".
Käkisalmi lään
Käkisalmi lään (soome keeles Käkisalmen lääni, rootsi keeles Kexholms län, vene keeles Кексгольмский лен, Корельский уезд) oli haldusterritoorium Rootsi kuningriigis ida-Soomes aastatel 1634–1721. Lääni keskus oli Käkisalmi (vene keeles Корела) ja Käkisalmi kindlus.
Karjala piirkond kuulus 1323. aasta Pähkinäsaari rahulepinguga Novgorodi vabariigi valdustesse. Vene-Rootsi Kahekümneviieaastase sõja ajal vallutas Pontus De la Gardie Ingerimaal Jami, Koporje ja Ivangorodi linna (koos neid ümbritsevate maakondadega) ja Karjalas Käkisalmi lääni. Pljussa vaherahuga määratleti Rootsi ja Moskva alade piirijõeks Koporje maakonda ja Orehhovo maakonda eraldav Strelna jõgi.
1590.–1595. aasta Vene-Rootsi sõda oli Moskva tsaaririigile edukas. 1595. aastal sõlmitud Täyssinä rahulepinguga loovutas Rootsi Ingerimaa koos sealsete linnuste ja linnadega (Jaanilinn, Jam, Koporje, Schlüsselburg) ning Käkisalmi lääni, mis olid kõik saadud Pljussa vaherahuga.
1609. aastal Segaduste ajal, Venemaale trooninõudlejale Vassili Šuiskile esialgu appi kutsutud Rootsi armee Jakob De la Gardie juhtimisel okupeeris järk-järgult Loode-Venemaa alad Käkisalmi läänist Novgorodini (samuti Staraja Russa, Porhovi, Laadoga ja Oudova).
Ingeri sõja lahingutegevuse käigus Rootsi ja Vene vägede vahel Soome lahe idaosa valdamise pärast toimunud nn. Ingerimaa sõja lõpetanud rahulepinguga sai Venemaa Rootsilt tagasi Novgorodi, Staraja Russa, Porhovi, Gdovi ja teisi alasid, kuid pidi loovutama Rootsile Ingerimaa koos Ivangorodi kindlusega (Jaanilinna), Jaama, Koporje, Nöteborgi (Schlüsselburgi kindluse) ja Laadogast läänes oleva Laadoga-Karjalaga Käkisalmi lääni, mille tõttu kaotasid venelased täielikult ühenduse Soome lahele ja Läänemerele.
Kaisma hoiuala
pisi|Kaisma hoiuala 2018. aastal Kaisma hoiuala on hoiuala Pärnu ja Rapla maakonnas. Hoiuala kogupindala on 2581,3 ha.
Hoiuala loodi eesmärgiga kaitsta mitmesuguseid elupaigatüüpe (nt vanasid loodusmetsi, rabasid, liigirikkaid madalsoid), samuti paljude kaitsealuste liikide elupaikasid (nt vingerjas, kaunis kuldking, must-toonekurg).
Regan Smith
Regan Smith (sündinud 9. veebruaril 2002 Lakeville'is Minnesota osariigis) on USA ujuja, kahekordne maailmameister. Ta on spetsialiseerunud seliliujumise distantsidele.
Smith on individuaalselt kahe maailmarekordi omanik 100 ja 200 meetri seliliujumises (pikk rada) ja kolmanda maailmarekordi on ta ujunud USA naiste 4 x 100 m kompleksujumise võistkonnaga. Samas teateujumises ujus ta avavahetuses üle endise 100 m distantsi maailmarekordi. Kõik need maailmarekordid on ujutud 2019. aastal Gwangjus. Ta võistles 15-aastaselt 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis naiste 200 meetri seliliujumisel, kus jõudis finaali ja sai 8. koha. 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Indianapolises võitis ta kulla nii 100 m kui 200 m seliliujumises. 100 m seliliujumises ujus ta üle nii Missy Franklini 15–16-aastaste vanuserühma maailmarekordi kui ka juunioride maailmarekordi, mis oli varem Taylor Rucki nimel.
Katusvana
Katusvana (Nemotaulius punctatolineatus) on putukaliik ehmestiivaliste seltsist järvevanalaste sugukonnast.
Akustiline
"Akustiline" on ansambli HND 2012. aasta album.
Takashi Fukunishi
Takashi Fukunishi (jaapani keeles 福西 崇史 Fukunishi Takashi; sündinud 1. septembril 1976 Niihamas Ehime prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2006 64 mängu ja lõi 7 väravat.
Nõlvassoo hoiuala
Nõlvassoo hoiuala on hoiuala Rapla maakonnas Kehtna vallas. Hoiuala kogupindala on 672,7 ha.
Hoiuala loodi eesmärgiga kaitsta Nõlvassoos teatud elupaigatüüpe: huumustoitelisi järvi ja järvikuid, rabasid, rohunditerikkaid kuusikuid, soostuvaid ja soo-lehtmetsi ning siirdesoo- ja rabametsi.
Törölä
Törölä ehk Terelevo (ka Tereleva, vana nimetus Savela, vene Терелево) on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Kargino jõe ääres. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino valla territooriumile.
August Loopmann
August Loopmann (8. aprill 1927 Leningradi kubermang, Volossovo lähedal – 22. november 2001 Tallinn ) oli eesti maismaa hüdroloog, sooteadlane ja polaaruurija.
Törölä
Küla nimetus Törölä tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Törö nimest.
August Loopmann
Ta oli Euroülikooli professor.
Törölä
1676. aastal on küla mainitud kui Savala ning see kuulus Dudergofi pogostisse (Duderhoffskoj Pogost).
August Loopmann
August Loopmann lõpetas 1949. aastal Väike-Maarja Keskkooli, 1954. aastal Tartu ülikooli ja 1965. aastal Leningradi Riikliku Hüdroloogia Instituudi aspirantuuri (sai geograafia kandidaadiks).
Törölä
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Терилoво) 10 talu.
1831. aasta oli külas (nimetatud kui Терелево) 10 talu.
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Терелевa) 39 inimest, kellest 14 olid mehed ja 25 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Sawela) 72 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 34 olid mehed ja 38 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Hietamäki kihelkonda Oranienbaumi maakonnas Peterburi kubermangus.