cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nintendo 64
Nintendo 64, mida tihti kutsutakse N64, oli Nintendo 3. kodu-mängukonsool rahvusvahelisel turul. Nintendo 64 sai oma nime 64-bitise protsessori järgi ja tuli välja juunis 1996 Jaapanis, septembris 1996 Põhja-Ameerikas, märtsis 1997 Euroopas ja Austraalias, septembris 1997 Prantsusmaal ja detsembris 1997 Brasiilias. See oli Nintendo viimane kodu-mängukonsool, mis kasutas ROM-kassette mängude hoidmiseks Nintendo järgmine konsool, GameCube hakkas kasutama MiniDVD-formaati). Nintendo 64 tootmine lõpetati 2001 Jaapanis, Põhja-Ameerikas ja PAL regioonides, GameCube-i väljatulemise tõttu.
Nintendo tuli algul välja kahe mänguga, "Super Mario 64" ja "Pilotwings 64", Jaapanis oli ka kolmas mäng, "Saikyō Habu Shōgi". N64 soovitatav jaehind oli väljatuleku ajal 199 USA dollarit. Nintendo 64 müüdi maailmas 32,93 miljonit ja GN paigutas selle 25 parima konsooli seas üheksandale kohale.
Viienda generatsiooni konsoolidest oli Nintendo 64 viimane võistleja ja tehnoloogiliselt kõige arenenum. Kuid konsooli salvestuskandjal olid piirangud, mis kahjustasid konkurentsivõimet. Suur piirang oli kassetipõhisel meedial oli väike mahutavus ja kopsakas tootmishind, võrreldes CD formaadiga, mida kasutasid teised võistlejad. Väike mahutavus sundis disainereid maadlema võimega mahutada mäng väiksele alale, kuigi kiirem juurdepääsuaeg pakkus eeliseid CD-de ees. Veel üks tehniline puudus oli limiteeritud vahemälu, mis suutis hoida ainult väikeste mõõtmetega ja vähendatud värvussügavusega tekstuure, mis hiljem suureks venitati.
Protsessor
Nintendo 64 protsessor (CPU) on NEC VR4300. Protsessor töötab 93,75 MHz peal, Nintendo 64 VR4300 protsessor oli tolle generatsiooni kõige võimsam protsessor. N64 mängud tavaliselt kasutasid 32-bitist andmeedastust, kuna see oli piisav ,et luua 3D-andmeid konsooli kaasprotsessorile. Kuigi protsessor oli võimas, siis takistasid selle töötamist 250 MB/s siin süsteemi mälusse, lisaks, et saada juurdepääs muutmälule, pidi CPU minema läbi kaasprotsessori. Seda probleemis suurendas veel RDRAMi väga suur juurdepääsu latents.
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken loodi aastal 1731, kui Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi Christian III päris Zweibrückeni hertsogkonna. Christian suri varsti aastal 1735 ja tema järglaseks oli tema poeg Christian IV. Christian IV alustas oma valitsemist poliitiliselt soodsate tingimuste saamisega oma riigile ja lõpupoole kujundas ta lähedased suhted Prantsusmaa õukonnaga. Kuigi ta pankrotistas oma riigi läbi oma alkeemia, kunstikollektsiooni, ehitustööde ja nurjunud katse rajada Zweibrückenis portselanitööstus, peeti teda heaks hertsogiks, eriti võrreldes tema vennapoja Karl III kes järgnes talle aastal 1775.
Nintendo 64
Reality kaasprotsessor
Nintendo 64 graafilisi ja audio kohustusi täitis 64-bitine SGI kaasprotsessor, mille nimeks pandi "Reality kaasprotsessor" ("Reality Co-Processor"). Kaasprotsessor on 62,5 MHz kiip, mis on sisemiselt jaotatud kaheks põhiosaks, "Reality joonestusprotsessor" ("Reality Drawing Processor" (RDP)) ja "Reality signaaliprotsessor" ("Reality Signal Processor" (RSP)). Mõlemad osad suhtlevad üksteisega 128-bitise sisemise andmesiini läbi, mis pakub 1,0 GB/s andmeedastuskiirust.
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken
Karl III alustas oma valitsemist absolutistliku valitsejana ning esimesel kahel aastal püüdis ta loobuda kohtust ja taastada riigi rahanduslikku seisundit. Ta laiendas suuresti hertsogkonna õukonda, mis arenes kiiresti rahaliseks koormuseks, suurendades veelgi tema ebapopulaarsust. Aastatel 1778/9 võitlesid Kartulisõjas Karli nimel Preisimaa ja Saksimaa, et takistada Baieri hertsogil Karl Theodoril Baieri hertsogkonda Austria Madalmaade vastu vahetada, kui Karl oli Baieri pärija. Kui puhkes Prantsuse revolutsioon, suutis ta hoida oma riigi neutraalsena, kuid aastal 1795 tungisid prantslased sisse ja annekteerisid Zweibrückeni ning Karl põgenes Mannheimi ja hiljem Heidelberg-Rohrbachi. Tema tiitli päris aastal 1795 tema vend Maximilian Joseph. Aastal 1797 loovutati Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken ametlikult Prantsusmaale, kuigi kaks aastat hiljem päris Maximilian Baieri.
Nintendo 64
Reality kaasprotsessor
RSP-d oli võimalik programmeerida, et see teeks uusi operatsioone, et luua uusi efekte või et parandada mängude kiirust ja kvaliteeti. RSP programmeerimine oli üsna raske, kuna Nintendo 64 kodeerimistööristad olid üsna algelised. RSP tihti ka täitis audio ülesandeid (kuigi, seda oleks ka CPU võinud teha). See suutis mängida enamikku audiot (sõltuvalt audio kodekist). Selle maksimaalne diskreetimissagedus oli 48 kHz 16-bitise audio puhul, kuigi kassettide kasutamine limiteeris audio suurust ja kvaliteeti, kassettide salvestusmahu tõttu.
RDP oli masina rasterisaator ja tegeles enamiku pildi loomisega enne selle väljastamist. Nintendo 64 on maksimaalne 16,8 miljoni värvi värvussügavus ja suudab kasutada resolutsioone 256×224, 320×240 ja 640×480 pikslit. RCP lisaks võimaldab protsessoril suhelda põhimäluga 250 MB/s siini pidi. Kahjuks see ei võimalda otsest mälu juurdepääsu protsessorile.
Mälu
Viimane komponent süsteemis on mälu (RAM). Nintendo 64 oli üks esimestest moodsatest konsoolidest, mis hakkas kasutama ühtset mälu alamsüsteemi, selle asemel, et hoida eraldi mälusid protsessori, audio ja video jaoks, näiteks. Mälu koosneb 4 MB RAMBUS RDRAM-ist (mida oli võimalik suurendada 8 MB peale), millel oli 9-bitine 500 MHz andmesiin, mis pakkus süsteemile kuni kiirusega 562,5 MB/s andmeedastust. RAMBUS oli tol ajal üsna uus ja pakkus Nintendole moodust, kuidas saada suurt andmeedastuskiirust üsna soodsa hinnaga. Kitsas siin tegi trükkplaadi disainimise lihtsamaks ja odavamaks, kui laiema siiniga andmesiinid, mida vajati suureks läbilaskevõimeks aeglasema kiirusega töötavate RAM tüüpide jaoks; kuigi RDRAM tuli omal ajal väga kõrge juurdepääsu latentsiga ja see tekitas muret mängude tootjates riistvara kesise jõudluse tõttu.
Dandzītes
Dandzītes on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Puze valla keskosas. Dandzītes asub merepinnast 40 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Blāzmast 2,1, piirkonna keskusest Ventspilsist 34 ja Riiast 159 kilomeetri kaugusele.
Nintendo 64
Video
Süsteem pakub nii liitvideosignaali kui S-videot, läbi "MULTI OUT" pistiku süsteemi tagaosas; kuigi Nintendo 64 eemaldas teatud ühendused, mis pakkusid RGB-videot, kuigi DAC-kiip, mis oli varajastes mudelites võimaldas seda. Enamikus riikides süsteem tuli koos liitkaabliga (stereo-AV-kaabel). Liit- ja S-Video kaablid olid samad, mida kasutati varasemate SNES ja hiljem GameCube'i süsteemidel.
Dandzītes
Küla on esimest korda mainitud aastal 1230. Praegune asula on kujunenud endise Puze mõisa Dandzītese karjamõisa (Danswitten) juurde. Seal asusid ka Puze mõisa metsamajand ja metsavahikoht. Külas kasvab looduskaitsealune jalakas ümbermõõduga 6,2 meetrit.
Nintendo 64
Video
Eraldi oli võimalik osta ka raadiosagedusmodulaatorit ja lülitikomplekti (vanemate teleritega ühendamiseks) ja ametlikku S-Video kaablit, kuigi S-Video kaabel oli jaemüügis ainult Jaapani poodides. USA-s sai tellida kaablit ainult Ameerika Nintendo esindusest (Nintendo of America) ja Euroopas ametlikult seda kaablit ei müüdud. Suurbritannias N64-ga oli kaasas raadiosagedusmodulaator ja lülitikomplekt, kuid süsteem ikkagi ühildus teiste kaablitega.
Süsteem toetab standarddefinitsioonidega teleritel resolutsioone kuni 480i, kuigi vähesed mängud kasutasid 480i resolutsiooni, paljud neist nõudsid RAM suurendust 8 MB peale. Enamik mänge kasutas hoopis 240p/288p režiimi. Mõned mängud võimaldasid ka 16:9 ekraanisuhet, kuigi vähesed võimaldasid seda omadust kasutada.
Riistvara korpuse värvid
pisi|150px|Hall Nintendo 64 kontroller
Tavaline Nintendo 64 on tumehall, peaaegu must ja kontroller on helehall (hilisemad versioonid Ameerikas sisaldasid ka teist kontrollerit, mis oli aatomililla). Nintendo 64 oli erinevates värvilahendustes, mida müüdi eriversioonidena või koos mängudega. Oli ka erivärvilisi kontrollereid, mis olid erinevate kampaaniatega saadaval. Nintendo lasi välja mõned eri versioonid konsoolidest ja kontrolleritest, mida müüdi ainult teatud poodides. Oli ka kaks Jaapanile eksklusiivset konsoolivärvust, mida sai seal vaid teatud poodidest.
Programmeerimisraskused
Nintendo 64-l olid puudusi, mille tekitasid riistvara disainerite tähelepanematus, tolle aja 3D-tehnoloogia piirangud ja tootmisvõimalused. Suur probleem oli 4 kB tekstuuride väike vahemälu. See tegi raskeks kõige peale väikeste, madala värvussügavusega tekstuuride laadimise renderdamismootorisse. See väike tekstuuride limitatsioon tegi asjad häguseks, kuna mängude väljatöötajad venitasid suuri tekstuure pindade katmiseks ja konsooli bilineaarne filtreerimine tegi need tekstuurid veel hägusemaks. Asja tegi veel hullemaks asi, et teatud juhtudel muutus tekstuuride vahemälu poole väiksemaks (2 kB). Nintendo 64 elutsükli lõpuks kasutasid loovamad arendajad mitmesuguseid trikke, et nendest probleemidest valutult mööda hiilida.
Oli muidki probleeme, millest arendajad pidid jagu saama. Z-puhver aeglustas RDP täitumist. Selle pärast, et tagada maksimaalset jõudlust, enamik Nintendo 64 mänge limiteeris täitumist.
Nintendo 64 ühtne mälu alamsüsteem oli ka üks nõrk külg. RDRAM-l oli väga suur latentsus, mis peaaegu tegi kasutuks oma suure läbilaskevõime eelise. Lisaks arendajad kommenteerisid, et Nintendo 64 mälukontrolleri süsteem on üsna halb. R4300 protsessorit piirast juurdepääs mälule, kuna see pidi milema läbi RCP, et saada juurdepääs põhimälule.
Mängude kassettid
Nintendo 64 mängud olid ROM-kassettide põhised. Kassettide suurused varieerusid 4 MB (32 Mbit) kuni 64 MB (512 Mbit). Osad kassetid sisaldasid sisemist EEPROMi, flash-mälu või patarei jõul töötavat RAMi mängude progressi salvestamiseks. Muidu salvestati mängude tulemused eraldi mälukaartide (Game Pak) peale, mida müüs Nintendo.
Kassettide valik oli Nintendo 64 jaoks vastuoluline otsus ja üks pea põhjus, miks Nintendo ei saanud hoidma jääda oma juhtpositsiooni mängude turul. Enamik kassettide eeldusi ei tulnud ilmseks nähtavalt ja need tehti tundusid kasutud, võrreldes kassettide puudustega, mis valmistasid pettumust nii klientidele kui ka arendajatele. Eriti arendajatele, kuna oli kallis ja raske arendada asju, mis töötasid ROM kassettide peal, nende limiteeritud mahutavuse tõttu (64 MB oli vaid 10% PlayStationi CD-ROM-i 640 MB mahutavusest), mis piiras mängude sisu.
Enamik kolmanda osapoole arendajaid läks üle PlayStationi peale ja need, kes jäid, lasid välja vähem mänge Nintendo 64 peal. Uusi Nintendo 64 mänge tuli välja harva, kuid uued mängud tulid välja tihti PlayStationile. Enamik Nintenddo 64 edukaid mänge olid arendatud kas Nintendo enda või Nintendo teiste osapoolte poolt.
Hoolimata raskustest kolmanda osapoolega, suutis N64 ikkagi populaarseid mänge toetada. Palju sellest edust võis anda Nintendo esimese osapoole toodetele nagu Mario, mis eksklusiivselt oli Nintendo platvormidel. N64 oli ka oma osa mängudes, mis olid mõeldud vanemale publikule, mängudega nagu "Doom 64", "Resident Evil 2", "Duke Nukem 64".
Nintendo rääkis põhjustest, miks N64 oli kassetipõhine. Põhiliselt räägiti sellest, et ROM-kassettidel on väga kiired laadimisajad võrreldes plaatidel põhinevate mängudega, kaasaegsed CD-ROM-lugerid olid harva kiirustega, mis olid suuremad kui 4x. Seda sai näha laadimispiltidel, mis olid paljudes PlayStationi mängudes, kuid olid põhiliselt olematud N64 versioonides. ROM-kassetid olid palju kiiremad kui 2x CD-ROM-lugerid teistes konsoolides. Lisaks oli ROM-kassette raske ja kallis kopeerida, see tegi piraatluse raskeks, kuid samuti tegi ka Nintendo kasumit väiksemaks. Võrreldes N64-ga oli PlayStationil piraatlus probleemiks. Lisaks olid kassetid vastupidavamad kui CD-d.
ROM-kassettidel ka on puudusi. Kuigi kassetid on füüsilistele kahjustustele vastupidavamad kui CD-d, on nad vähem vastupidavamad pikaajalisele keskkonnast tekkivatele kahjustustele, eriti oksüdatsioonile (kuigi selle saab maha pühkida), elektri kontaktide kulumisele, mis põhjustab kokku jooksmist või staatilisele elektrile. Neil on ka komplekssem tootmisprotsess; kassetipõhiseid mänge oli kulukam toota kui nende optilisi versioone. Kassetid mahutasid kuni 64 MB andmeid, kui CD-d mahutasid üle 650 MB. Kui viies generatsioon hakkas olema järjest komplekssem oma sisus, helis ja graafikas, see viis kassetid oma mahutavatuse limiidi juurde. Mängud, mis toodi üle teistelt versioonidelt, pidid kasutama andmete kokkupakkimist või pidid vähendama sisu, et neid lasta välja N64 peal. Väga suured mängud võis panna mitme CD peale süsteemidel, mis kasutasid CD, kui kassetipõhised mängud pidid mahtuma ühele kassetile, kuna lisakassettide kasutamine oli väga kulukas ja seda ei proovitud kunagi.
Graafika
Graafikaliselt tulemused Nintendo kasseti süsteemil olid erinevad. N64 graafikakiip võimaldas trilineaarset filtreerimist, mis tegi tekstuurid väga ühtlaseks võrreldes Saturni ja PlayStationiga, mille tekstuurid olid pikseleeritud.
Kuid, väike salvestussuurus ROM-kassettidel limiteeris tekstuuride arvu, mida sai kasutada, selle tõttu oli paljudes mängudes udune graafika. Seda tekitasid venitatud, madala resolutsiooniga tekstuurid, mis sõltus N64 4096-baidine limiit ühel tekstuuril. Osade hilisemate mängude kassettidel oli juures ROM ruumi, mis lubas detailsemat graafikat.
Tootmine
Tolle aja võistlevad süsteemid Sonylt ja Segalt (PlayStation ja Saturn) kasutavad CD-ROM plaate mängude salvestamiseks. Neid plaate on palju odavam toota ja levitada, mis tähendas kolmanda osapoolte jaoks odavamat hinda. Selle tõttu mängude arendajad, kes varem olid toetanud Nintendo mängukonsoole, nüüd arendasid mänge Nintendoga võistlejate jaoks, kuna suuremat kasumit oli võimalik saada CD-põhistel platvormidel.
Kassettide tootmine võttis kauem aega kui CD-de, igal tootmistsüklil (tellimisest kuni kohaleviimiseni) võttes kaks või rohkem nädalat rohkem. CD-põhiseid mänge oli võimalik tellida paaripäevase edumaaga. See tähendas, et N64 mängude puhul tuli proovida eeldada nõudlust mängule enne mängu väljalaskmist. Nad riskisid suurte lisakoguste müümata kassettidega, kui mäng ei ole edukas, või nädalatepikkuse eksemplaride puudusega, kui nad alahindasid toote populaarsust.
N64 kassettide tootmiskulud olid suuremad kui CD-l. Järelikult Nintendo 64 mängud maksid tavaliselt rohkem kui PlayStationi mängud. Kui PlayStationi mängud maksid harva üle 50 USA dollarit, siis Nintendo mängud maksid kuni 79,99 dollarit. Mängud Sony PlayStation "Greatest Hits" liinis maksid keskmiselt 19,95 dollarit, kui Nintendo samaväärsed mängud "Player's Choice'i" liinis maksid 29,95 dollarit. Suurbritannias müüdi N64 mänge keskmiselt hinnaga 54,95 naela, kui PlayStationi mängude hinnad olid keskmiselt 44,95 naela. USA-s maksid mängud väljatuleku ajal keskmiselt 49,99 dollarit.
Algermissen
Algermissen on küla ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hildesheimi kreisis. Valla pindala on 35,62 km². 31. detsembril 2017 elas seal 7864 inimest. Vald asub umbes 12 km Hildesheimist põhjas ja 20 km Hannoverist kagus. Küla nimi pärineb tähtsalt Saksa perekonnalt, kes elas piirkonnas kuni 1848. aasta revolutsioonideni — Algermissenid olid revolutsionäärid ja aeti Saksamaalt välja, kui revolutsioon maha suruti. Osa perekonnast kolis Missouri osariiki Ameerika Ühendriikides, kuid küla nimi säilis.
pisi|tühi|püsti|St. Matthäusi katoliku kirik
Tuntud inimesi
Saksa näitleja Diane Kruger on sündinud Algermissenis.
Lilla vöötnarmik
Lilla vöötnarmik ehk lilla mütsnarmik ehk violett-kampernarmik (Phellodon violascens) on seeneliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis on teda leitud ainult Saaremaalt.
Hurmi Suure Kullaaugu ohvrikivi
Hurmi Suure Kullaaugu ohvrikivi (ka Suure kullaaugu kivi) on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Kanepi kihelkonna Hurmi külas.
Mobiiliorienteerumine
alt=Mobo KP, Laagri|pisi|Mobo kontrollpunkt maastikul alt=mobo kaart ja KP|pisi|Kaart ja kompass telefonis, kontrollpunkt taustal alt=QR-koodi lugemine|pisi|QR-koodi märkimine nutiseadmega Mobiiliorienteerumine ehk mobo on orienteerumine kasutades traditsiooniliste abivahendite asemel nutiseadmeid. Mobiiltelefon asendab paberkaarti, kompassi ja märkeseadet. Mobo on oma olemuselt orienteerumise püsirada, kontrollpunktid asuvad maastikul aastaringselt. Rada võib läbida kas üksi või mitmekesi omale sobival ajal ja viisil.
Kiskőrös
pisi|left|[[Sándor Petőfi muuseum Kiskőrösis (2007)]] pisi|left|[[Ellen Niit|Ellen Niidu büst Kiskőrösis]] Kiskőrös on linn Lõuna-Ungaris Bács-Kiskuni komitaadis, Kiskőrösi kreisi halduskeskus.
Mobiiliorienteerumine
Kuidas kasutada
Enne raja läbimist tuleb telefoni laadida rakendustarkvara ehk mobo äpp. Avades telefonis kaardi, on nähtav ka digitaalne kompass. Maastikule paigaldatud kontrollpunktides on tahvlikesed, millel olevat QR-koodi telefoniga pildistades saadetakse signaal serverisse, mille andmebaasi unikaalne märge salvestatakse. Läbitud kontrollpunktid on nähtavad nii telefonis kui mobo kodulehel.
Kiskőrös
Linnas elas 2005. aastal 15 131 elanikku.
Linnas sündis ungari luuletaja Sándor Petőfi ja seal asub tema muuseum (Sándor Petőfi muuseum). Muuseumi aias on Petőfi tõlkijatele pühendatud skulptuuride park, kus muu hulgas on ka Ellen Niidu pronksbüst (skulptor Erna Viitol, avati 2009).
Mobiiliorienteerumine
Ajalugu
Esimene mobo rada avati 1. jaanuaril 2012 Keila Terviseradadel. Koostöös Eesti Terviseradadega ja Eesti Orienteerumisliidu klubidega valmivad mobo rajad üle Eesti. Mobiiliorienteerumine on levinud ka teistesse riikidesse, kõige enam mobo radasid on Soomes.
Grūžas
Grūžas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ventspilsi piirkonnas Puze valla idaosas. Grūžas asub merepinnast 54 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Blāzmast 9, piirkonna keskusest Ventspilsist 46 ja Riiast 167 kilomeetri kaugusele. Grūžase ja Amele vahele jääb valla kõrgeim punkt (56,5 m). Külas on Bāka bussipeatus.
Līcnieki
Līcnieki on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Puze valla kaguosas. Līcnieki asub merepinnast 25 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Blāzmast 15, piirkonna keskusest Ventspilsist 51 ja Riiast 154 kilomeetri kaugusele Veciere jõe kaldale.
Ljulõntsi (Kalõnivka rajoon)
Ljulõntsi (ukraina keeles Люлинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 580. Pindala on 1,246 km².
Hendrik Wüst
pisi|Hendrik Wüst (2019) Hendrik Josef Wüst (sündinud 19. juulil 1975 Rhedes Nordrhein-Westfalenis) on Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik ja alates 2017. aastast Nordrhein-Westfaleni liidumaa transpordiminister.
Elulugu
Hendrik Wüst kasvas üles Rhedes. Ta on õppinud õigusteadust ning sooritas esimese riigieksami 2000. aastal ja teise riigieksami 2003. aastal. Sellest ajast peale on ta olnud litsentseeritud advokaat.
Hendrik Wüst on katoliiklane. Ta on abielus.
Poliitika
1995. aastal sai temast Rhede linnavolikogu liige ja 1998. aastal tegi ta hüppe riigi tasandil. Aastatel 1998–2000 oli ta algul Junge Unioni NRW riigikassa laekur. Aastatel 2000–2006 valiti ta noortepartei piirkondlikuks esimeheks, samuti CDU SRV piirkondliku täitevkomitee liikmeks. Aastatel 2002–2012 oli ta ka CDU föderaalse täitevkomitee liige.
2005. aastal Nordrhein-Westfalenis toimunud riigivalimistel valiti ta 58,3 protsendiga riigiparlamenti ja oli sel valimisperioodil noorim CDU parlamendirühma liige. Aastatel 2006–2010 oli Wüst CDW NRW Peasekretär.
Pärast 2010. aasta riigivalimistel oma valimisringkonna taas võitu (kasv 49,6%) sai temast CDU osariigi parlamendirühma majanduspoliitika ametlik pressiesindaja. Alates 2013. aastast on Wüst CDU / CSU (MIT) väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning majandusliidu Põhja-Rein-Westfalenis riigi esimees. 2012. aasta riigivalimistel sai Wust 45,8% ja 2017. aastal 52,9% häältest.
30. juunil 2017 määrati Hendrik Wüst Nordrhein-Westfaleni Transpordiministriks. Samuti on ta alates 2019. aastast Dusseldorfis asuva NRW.BANK direktorite nõukogu ja rahastamiskomitee liige.
Riina Pulges
Riina Pulges (aastani 1980 Riina Pähn, sündinud 5. juunil 1959 Väike-Maarjas Lääne-Virumaal) on eesti arstiteadlane ja oftalmoloog.
Elulugu
Riina Pulges on juristi tütar ja Andres Pulgese abikaasa.
Lõpetas 1976 Jõgeva Keskkooli, 1985 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Oli 1985–1989 Tartu Meditsiinikooli silmahaiguste, nina-kõrva-kurguhaiguste ja kirurgia õpetaja, 1989–1992 TÜ otorinoloogia ja oftalmoloogia kateedri assistent, 1992–1995 silmakliiniku assistent, 1995–2000 vanemassistent, aastast 2006 Tartu Ülikooli Kliinikumi arst-õppejõud.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: silma eesmise segmendi kirurgia, keratoplastika, laugude plastika,. Eesti Silmaarstide Seltsi (1994), Eesti Kudede ja Organite Transplantatsiooni Ühingu (2003) ning Euroopa Refraktiivse ja Kataraktikirurgia Seltsi (2005) liige. 10 teadustrükist.
EuroVelo
pisi|319x319px|EuroVelo jalgrattamarsruudid (seisuga 2020) EuroVelo on üleeuroopaline jalgrattateede võrgustik. EuroVelot hakati projekteerima Euroopa Jalgratturite Föderatsiooni (inglise keeles European Cyclists' Federation) eestvõttel. Võrgustik koosneb 14 jalgrattamarsruudist, mis kulgevad üle Euroopa. Marsruutide kogupikkuseks kavandatakse 70 000 km, millest valmis on üle 20 000 km.
Rēveļi
Rēveļi (nõukogude perioodil ka Gaujaslīči) on küla (vidējciems) Lätis Gulbene piirkonnas Ranka vallas.
Küla asub valla keskosas Koiva jõe kaldal. Aastal 1880 avati seal kool, mis kandis nime Jelizaveta skool. Selle hoones asub tänapäeval Rēveļi põhikool, hoone ise on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Nõukogude perioodil oli küla Gaujaslīči kolhoosi keskasulaks.
Asulas on Rēveļi bussipeatus.
Aastal 2015 oli külas 115 elanikku, aastal 2017 aga 107 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 105.
Ruut Tarmo
pisi|Ruut Tarmo, 1918 Ruut Tarmo (1935. aastani Harald Rudolf Klein; 26. aprill 1896 Tartu – 28. jaanuar 1967 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Karjääri alustas ta oma sünnilinnas Tartus juba 1912. aastal. 1914. aastast töötas Vanemuises. Sealt sattus ta ka maailmalavadele (sealhulgas vähemalt kahel korral Londoni lavadele koos Ants Eskolaga). Seejärel tegutses Tarmo ka Estonia teatris ja Draamateatris. 1927. aastal tegi ta filmidebüüdi, kui esines Theodor Lutsu tummfilmis "Noored kotkad".
Ruut Tarmo arreteeriti Nõukogude okupatsiooni ajal 21. novembril 1951 ning mõisteti vangi koos paljude teiste artistide ja intellektuaalidega. Pärast vabanemist 28. jaanuaril 1955 oli tal keelatud lavale naasta, kuid peagi see keeld muutus. Juba 1955. aastal osales ta lühikomöödias "Värav nr. 2".
Ruut Tarmo mängis laval kuni surmani 1967. aastal.
Isiklikku
Ta oli 157 cm pikk. Tema abikaasa oli 1926. aastast Mari Möldre, tütar Lia Tarmo (1923–1996). Isa poolt oli ta osaliselt baltisaksa päritolu.
Devlin DeFrancesco
Devlin DeFrancesco (sündinud 17. jaanuaril 2000 Torontos) on Itaalia passiga Kanada võidusõitja, 2017. aasta Hispaania Vormel 3 võitja, 2022. aastal palkas ta Andretti Steinbrenner Autospordi meeskonda esimeseks hooajaks IndyCaris.
Vormel 4
2015. aastal debüteeris DeFrancesco üheistmelises Ginetta Junior Meistrivõistlustel koos Sophia Flörschi, Charlie Faggi, Jamie Caroline'i ja Patrik Matthieseniga, järgmisel aastal osales ta nii Briti Vormel 4 ja kui ka Itaalia Vormel 4 koos Petru Florescu, James Pull, Max Fewtrell, Ye Yifei, Mauricio Baíz ja Aldo Festante. Briti meistritiitlile sõidab ta koos Carlini meeskonnaga, võidab kolm jooksu ja kümme poodiumit ning saavutab edetabelis viienda koha. Seevastu Itaalia meistrivõistlustel ta poodiumile ei pääse ja lõpetab üheksateistkümnendal kohal.
Vormel 3
2017. aastal jätkab suhe Carlini meeskonnaga kuue Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel ja Macau Grand Prix võiduajamist koos Jehan Daruvala, Lando Norrise, Sacha Fenestrazi ja Ferdinand Habsburgiga. 2018. aastal osaleb DeFrancesco GP3 meistrivõistlustel Hollandi meeskonnaga MP Motorsport, samal ajal sõidab ta kuuel Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel taas Carlini meeskonnaga koos Dorian Boccolacci (pärast Richard Verschoori), Niko Kari (pärast Jehan Daruvala), Sacha Fenestraz, Nikita Troitskiy, Julian Hanses, Ameya Vaidyanathan ja Ferdinand Habsburg.
2019. aastal palkas ta Tridenti meeskonda koos Pedro Piqueti ja Niko Kariga Vormel 3 Meistrivõistlustel sõitma. Kuid kogu hooaja jooksul ei võita ta ühtegi punkti ja suletakse kahekümne viiendal kohal. 2019. aasta detsembris osales ta ka Aasia Vormel 3 Meistrivõistlustel Absolute Racing meeskonnaga koos Daniel Cao (pärast Alister Yoongi ja Dominic Angi), Jamie Chadwicki ja Tommy Smithiga. Vallutage pooluspositsioon ja kolm poodiumit. Ta lõpetab meistritiitli lõpparvestuses seitsmendal positsioonil.
Road to Indy
2020. aastal lahkub DeFrancesco Euroopa võidusõidust, et sõita USA-sse Indy Pro 2000-ga, mis on IndyCari teine ​​ettevalmistussari Andretti meeskonnaga. Esimeses sõidus võidab ta Road America ringrajal kohe poodiumi (2. koht), esimene võit saabub Gateway Motorsports Parki ringrajal, kordab end New Jersey Motorsports Parki võistluse võiduga. Hooaja lõpetab ta kahe võidu ja kuue poodiumikohaga teisel kohal.
2021. aastal tõusis ta Indy Lightsis taas kategooriasse koos Andretti Autospordi meeskonnaga koos Robert Megennise, Kyle Kirkwoodi ja Danial Frostiga. Esimesel kahel võistlusel Birminghami ringrajal võitis ta kaks kolmandat kohta. Ülejäänud hooajal puudutas ta mitmel korral poodiumit ja saavutas üldarvestuse kuuenda koha.
IMSA
DeFrancesco osaleb Daytona 24 tunni võistlusel ka 2022. aastal, taas LMP2-klassis. DragonSpeedi ​​​​tiimiga liituvad Colton Herta, Eric Lux, Patricio O'Ward, Henrik Hedman, Juan Pablo Montoya ja Sebastián Montoya. Meeskond temaga kvalifitseerus viiendaks ja sõidus suutis end oma kategoorias triumfeerida.
IndyCar
Pärast Indy Lightsi meistrivõistluste kuuendat kohta osaleb DeFrancesco koos Kyle Kirkwood, Danial Frost ja Robert Megennis tema esimestel katsetel IndyCari autoga sõites Andretti Autospordi meeskonnaga koos Colton Herta, Alexander Rossi ja Romain Grosjeaniga. 4. novembril tehakse Andretti Steinbrenner Autospordi meeskonna autoga number 29 ametlikuks DeFrancesco siirdumine IndyCari.
Lepistu Põhikool
pisi|Tsooru ministeeriumikooli hoone (2013) Lepistu Põhikool oli põhikool Võru maakonnas Antsla vallas Roosiku külas. Kool suleti 2008. . Kool tegutses Tsooru ministeeriumikooli hoones, mis on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kool asutati 1881 Lepistu vallakoolina.
Kooli nimed:
Mägi-Karabahhi Vabariik
pisi| {{legend|#3ac4c6|Alad, mille [[Aserbaidžaan vallutas 2020. aasta sõja ajal}} {{legend|#7db47c|Aserbaidžaanile relvarahulepingu alusel 2020. aasta loovutatud alad}} {{legend|#fdae7b|Mägi-Karabahhi vabariigi kontrolli alla jäävad alad 2020. aasta seisuga}} {{legend|#7ba2dd|Vene rahuvalvajate poolt julgestatud Lachini koridor}} ]]
pisi|300px|Kaardil tumedamana kujutatud ala on ligikaudne Mägi-Karabahhi Vabariigi territoorium Aserbaidžaanis aastatel 1994-2020; lisaks on tähistatud endise Mägi-Karabahhi AO piirid Mägi-Karabahhi Vabariik on tunnustamata riik Kaukaasias Mägi-Karabahhis. Piirneb läänes Armeeniaga, põhjas ja idas Aserbaidžaaniga ning lõunas Iraaniga.
Riik kuulutati välja 2. septembril 1991 endise Mägi-Karabahhi autonoomse oblasti ja Aserbaidžaani NSV Šaumjani rajooni aladel. Pärast aastatel 1991-1994 aset leidnud esimest Mägi-Karabahhi sõda sõlmitud relvarahu kontrollis Mägi-Karabahhi Vabariik ka osa Aserbaidžaani territooriumist, mis ei kuulunud eelnimetatud aladele.
2020 aasta sügisel toimus teine Mägi-Karabahhi sõda. Selle tulemusena vallutas Aserbaidžaan vabariigi lõunapoolse osa. Sõlmitud vaherahulepingu alusel läksid Aserbaidžaani kontrolli alla ka suured alad Mägi-Karabahhi Vabariigi põhjaosas.
Valitsuskord
Mägi-Karabahhi Vabariigis valitseb presidentaalne riigikord. President määrab ja kutsub tagasi ministrid. Parlamenti kutsutakse Rahvuskoguks. Parlamendis on 33 liiget, kelle ametiaeg on 5 aastat. Neist 17 valitakse proportsionaalse süsteemi alusel ning 16 ühemandaadilistes ringkondades majoritaarse süsteemi järgi.
Mägi-Karabahhi president oli 2007–2020 Bako Sahakjan ning aastast 2020 on presidendiks Araik Arutjunjan.
Rahvastik
Rahvastiku enamuse (~95%) moodustavad selles piirkonnas põlisrahvana elavad armeenlased. Neile lisaks elab seal assüürlasi, kurde (nende peamine asuala on Armeeniat ja Mägi-Karabahhi eraldavas nn Laçıni koridoris) ning kreeklasi. Enne 1980. aastate lõpu konflikti Mägi-Karabahhis ning sellest Armeenia ja Iraani poole jäänud aladel elanud aserid on nüüd põgenenud mujale Aserbaidžaani.
Enamik usklikke on kristlased ja kuuluvad Armeenia kirikusse. On ka õigeusklikke ja evangeelseid kristlasi. Teiste religioonide hulgas on levinuim judaism.
Elanikud räägivad enamasti armeenia keele karabahhi murret, mis erineb armeenia keelest märgatavalt, sest sisaldab palju laensõnu vene, türgi ja pärsia keelest.
Nõukogude Liidu lõpupäevil elas Mägi-Karabahhi AO-s 192 000 inimest. Nende seas oli armeenlasi 76% ja asereid 23%, lisaks venelasi ja kurde. 1990. aasta paiku asus sinna elama ligikaudu 40 tuhat armeenlasest põgenikku mujalt Aserbaidžaanist.
Linnad
Asulaist suurimad on pealinn Stephanakert (aseri Xankəndi) ning Šuši (Şuşa).
Hiite Maja
Hiite Maja Sihtasutus on sihtasutus, mille asutas Maavalla Koda 2008. aastal eesmärgiga tutvustada, uurida ja toetada Eesti looduslikke pühapaiku – hiisi, pühi puid, ohvrikive, pühi allikaid.
Hiite Maja sihtasutus on poliitiliselt, maailmavaateliselt ja majanduslikult sõltumatu sihtasutus, mis on keskendunud Eesti põlisrahvaste looduslike pühapaikade uurimisele, kaitsmisele ja tutvustamisele. Sihtasutus korraldab alates 2008. aastast rahvusvahelist hiite kuvavõistlust, haldab looduslike pühapaikade andmekogu ja kaarti, tunnustab hiiesõbralikke ettevõtmisi, korraldab uuringid ja koolitusi ning nõustab pühapaikade seoses maaomanikke ja asutusi. Sihtasutus koondab ja avaldab andmeid looduslike pühapaikadega seotud rikkumiste kohta. Vt nt "Rüüstatud pühapaigad", Hiite Maja SA, 2018.
Sihtasutus osales Kultuuriministeeriumi valdkondliku arengukava "Eesti looduslikud pühapaigad. Uurimine ja hoidmine 2008-2012" rakendamises; sh lõi looduslike pühapaikade andmekogu, tellis looduslike pühapaikade õigusanalüüsi ning seadusemuudatuste ettepanekute eelnõud ning osales pühapaikade uuringutel Põlva, Võnnu, Muhu, Juuru ja Kuusalu kihelkonnas. Samuti osales sihtasutus riikliku arengukava "Eesti looduslikud pühapaigad. Uurimine ja hoidmine. Arengukava 2015-2020"  ettevalmistamises ja on märgitud arengukava dokumendis selle kaastäitjaks. Kuni 2018. aastani oli sihtasutus Muinsuskaitseameti looduslike pühapaikade eksperdinõukogu liige.
Eluloofilm
Eluloofilm on draamafilmide ja ajaloofilmide alafilmižanr, mis käsitleb olulise või ajaloolise isiku (ka grupi) elukäiku ja tegemisi. Ajaloolistes eluloofilmides vahepeal moonutatakse tõde ja räägitakse isiku elukäigust hajusa täpsusega.
Suured eluloofilmid ristuvad mitmete žanridega, kuna see oleneb sellest, kelle eluloofilmiga on tegemist - kuulus kurjategija, poliitik, usujuht, helilooja, meelelahutaja, seikleja, maadeavastaja, kirjanik, leiutaja, arst, laulja, sõjakangelane, sportlane vms. Enamasti pööratakse nendes filmides suuremat tähelepanu suurematele sündmustele (sõjaaeg, poliitiline või sotsiaalne olustik), mis inimese ümber käivad samal ajal kui tema ise tõuseb au ja kuulsuse sisse. Mõned filmid alustavad inimese lapsepõlvest, teised jällegi keskenduvad täiskasvanu eas tehtud saavutustele.
Diminutsioon
Diminutsioon on muusikas kompositsioonitehniline operatsioon, mille käigus toimub helivältuse lühenemine. Diminutsioon on augmentatsiooni vastandmõiste.
Eluloofilm
Eluloofilmide saavutasid oma suurima populaarsuse 1930. aastatel, aga on tänapäevani silmapaistvad teosed filmimaailmas.
Diminutsioon
Diminutsiooni kasutati juba renessansspolüfoonias, kui meloodiakatket korrati proportsionaalselt lühemates noodivältustes.
Diminutsioonideks ehk koloratuurideks nimetatakse ka virtuoosses vokaalmuusikas kasutatavaid vokaalpartii kõige kiiremates vältustes passaaže.
Kommunismi must raamat
"Kommunismi must raamat. Kuriteod, terror, repressioonid" (prantsuskeelne originaal "Le Livre noir du communisme: Crimes, terreur, répression") on raamat, mis kirjeldab repressioone kommunistlikes riikides. Raamat ilmus 1997. aastal Prantsusmaal kirjastuse Éditions Robert Laffont poolt, autoriteks mitmed Euroopa teadlased, toimetas Stéphane Courtois.
Autoriteks olid Stéphane Courtois, Nicolas Werth, Jean-Louis Panné, Andrzej Paczkowski, Karel Bartosek, Jean-Louis Margolin, Rémi Kauffer, Pierre Rigoulot, Pascal Fontaine, Yves Santamaria, Sylvain Boulouque.
Eesti keeles ilmus raamat kirjastuselt Varrak 2000. aastal, tõlkijateks olid Marri Amon, Marvi Järve, Tunne Kelam, Tõnis Lukas, Tiiu Relve, Enn Sarv ja Indrek Õis. Eessõna "Varjud maailma kohal" kirjutas Lennart Meri. Raamatul on kaks lisa: "Poliitilised kuriteod SDV-s" (Joachim Gauck ja Ehrhart Neubert) ja "Eesti ja kommunism" (Mart Laar).
Figen Yüksekdağ
Figen Yüksekdağ Şenoğlu (sündinud 9. novembril 1971 Adanas) on Türgi poliitik. Ta on üks kahest Rahvaste Demokraatliku Partei esimehest. Ta valiti 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks.
Kalev Parksepp
Selles kabeliigis on ta tulnud kahel korral (1981 ja 1991) individuaalselt Eesti meistriks. Võistkondlikult on ta Eesti meistriks tulnud kolmel korral (1991 ja 1999 Keila Kabeklubi ning 2009 Lasnamäe Male-Kabeklubi koosseisus). Samuti on ta võitnud kahel korral Eesti meistrivõistlused kirikabes (1978–1980 ja 1981–1983).
Diekholzen
Diekholzen on küla ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hildesheimi kreisis. Valla pindala on 30,21 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6476 inimest. Vald asub umbes 6 km Hildesheimist edelas Innerste lisajõe Beusteri ääres.
1974. aastal ühendati endised külad Diekholzen, Söhre, Barienrode ja Egenstedt, et moodustada Diekholzeni vald. Igal külal on oma ajalugu ja erinevad vaatamisväärsused. Enamus elanikke on katoliiklased. Suurim küla vallas on Diekholzen, seal on haldushoone, kool, haigla, mitu poodi, kaubanduskeskus, mõned restoranid ja hotell. Mitu korda päevas sõidab Hildesheimist ja Alfeldist valda buss.
400 meetri kompleksujumine
400 m kompleksujumine on individuaalne ujumisvõistlus, mis koosneb neljast erinevast ujumisstiilist - liblikujumisest, rinnuliujumisest, seliliujumisest ja vabaujumisest, kus võistlejad ujuvad iga stiiliga 100 meetrit järjest.
Individuaalne kompleksvõistlus koosneb neljast ujmisstiilist, mis ujutakse sellises järjekorras: liblikas, seliliujumises, rinnuliujumises ja lõpuks vabastiilis.. Ujuja ujub veerand võistlusest igas stiilis kindlas järjekorras. Ujumisstiilid ujutakse selles järjekorras:
See on olnud olümpiamängude programmis alates 1964. aasta suveolümpiamängudest Tokyos, Jaapanis.
Rekordid 50 m basseinis
Mehed
Naised
Rekordid 25 m basseinis
Mehed
Naised
Dolors Montserrat
pisi|Dolors Montserrat 2017. aastal Dolors Montserrat i Montserrat (sündinud 18. septembril 1973 Sant Sadurní d'Anoias) katalaani rahvusest Hispaania poliitik, ta kuulub Rahvapartei ridadesse. Ta oli 4. novembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 Hispaania tervishoiuminister.
Ta sündis aastal 1973 Sant Sadurní d'Anoias Alt Penedèsi maakonnas Barcelona provintsis. Ta õppis keskkoolis kodulinnas, kuid õppis veidi aega ka USA-s. Seejärel õppis ta õigusteadust Barcelonas eraülikoolis Universidad Abad Oliva CEU.
Ta on 4. novembrist 2016 Hispaania tervishoiuminister Mariano Rajoy teises valitsuses.
Ta kandideeris Rahvapartei ridades 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning osutus valituks. Euroopa Parlamendis on ta petitsioonikomisjoni esimees.
Laskmise maailmameistrivõistlused
Laskmise maailmameistrivõistlused on Rahvusvaheline Laskespordi Föderatsiooni (inglise ISSF International Shooting Sport Federation) korraldatavad maailmameistrivõistlused laskmises, iga nelja aasta tagant.
Võistlused pole kordagi korraldatud Eestis. 1939. aasta maailmameistrivõistlustel laskmises oli Eesti medali arvestuses esimene.
Alan Dzagojev
Alan Elizbarovitš Dzagojev (vene keeles Алáн Елизбáрович Дзагóев, osseedi Зæгъойты Алан; sündinud 17. juunil 1990 Beslanis) on Venemaa jalgpallur, Venemaa jalgpallikoondise ja Moskva CSKA poolkaitsja. Ta on rahvuselt osseet.
Mängib CSKAs ja rahvuskoondises alates aastast 2008. Esimese värava Venemaa koondises lõi Dzagojev 2012. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste valikturniiri raames Iirimaa koondise vastu.
Šerpad
Šerpad on tuntud kohalike saatjatena mägironimise ekspeditsioonidel.
Kahevõistlus olümpiamängudel
150px|pisi pisi|150px Kahevõistluses taliolümpiamängudel on võisteldud alates 1924. aastast.
Esimene võistlus hõlmas 18 km murdmaasuusatamist, millele järgnes suusahüpped. Võistluse võitis see, kes kogus mõlemalt alalt enim punkte. 1952. aasta taliolümpiamängudel peeti esmalt suusahüpped, millele järgnes 18 km murdmaasuusatamine. 1956. aasta taliolümpiamängudel vähendati murdmaasuusatamise osa 15 km-ni. Ka suusahüppestiilid muutusid aastate jooksul, alates Kongsbergeri tehnikast pärast esimest maailmasõda kuni Daescheri tehnikani 1950. aastatel kuni praeguse V-stiilini alates 1985. aastast.
Murdmaasuusatamise tehnika muutus kõikidel võistlustel alates 1985. aastast klassikaliselt vabatehnikale. 1988. aasta taliolümpiamängudel võeti kasutusele Gunderseni meetod, mis tähendab, et 15 km murdmaasuusatamise osa läheb intervallstardisõidust jälitussõiduks, nii et esimesena finišijoone ületaja võidab võistluse.
Võistkondlik 3 x 10 km murdmaa teatevõistlus sai alguse 1988. aasta taliolümpiamängudel. 1998. aasta taliolümpiamängudel mindi üle praegusele 4 x 5 km murdmaa teatesõidule. 2002. aasta taliolümpial lisati 7,5 km sprindivõistlus. 2010. aasta talimängudel asendatakse 15 km individuaalne võistlus, mis koosnes kahest hüppest tavalisest mäest, millele järgnes 15 km murdmaad, 10 km individuaalse normaalmäega, mis koosneb ühest hüppest normaalmäest, millele järgneb 10 km murdmaad, kasutades Gunderseni süsteemi, samas kui 7,5 km sprint asendatakse 10 km individuaalse suurmäe võistlusega.
Varem ei lubanud Rahvusvaheline Suusaföderatsioon naiste võistlusi. Siiski otsustati 2016. aasta novembris, et naiste võistlused on kavas 2022. aasta taliolümpiamängudel.
John Tripp
pisi|John Tripp John Tripp (sündinud 4. mail 1977 Kingstonis Ontario provintsis Kanadas) on Saksa-Kanada jäähokimängija.
Ta mängis karjääri jooksul ka NHL-s, kuuludes kahel hooajal vastavalt New York Rangersi ja Los Angeles Kingsi ridadesse. Ta oli aastaid ka Saksamaa jäähokikoondise liige. Mängis ääreründajana.
Ta on 191 cm pikk.
Rocaille
Rocaille ([ʁɔ.kaj]; prantsuse keelest rocaille = meri- ja jõekarpidest kaunistus, millega kaunistati grotte ja aedu; roche 'kaljurahn') ehk orvand on C- või S-kujuline, peenelt liigendatud asümmeetriline teokarpi meenutav kaunistusmotiiv.
Sõna rocaille on andnud nime rokokoostiilile.
16. ja 17. sajand
Meretigude ja -karpide kodadest hakati kaunistusi tegema renessansi- ja manerismiperioodil 16.–17. sajandil, kui moes olid rustikaga ja kivi- ning krohvisegust kaunistustega grotid aedades. Kuid juba siis ei kasutatud materjalina mitte üksnes erinevaid kiviliike, vaid lisati mitmesuguseid fantastilisi looduslikke materjale, sealhulgas bisarseteks kimpudeks ja vormideks seatud mereloomade kodasid. Tunduvalt hilisem näide, mis meenutab seda moodi, on Grotisaal Potsdami palees (1765).
18. sajand
Umbes 1730. aasta paiku ilmub orvandkaunistus Prantsusmaa välis- ja sisearhitektuuri iseseisva stiliseeritud kaunistuselemendina, mida iseloomustas tugev asümmeetrilisus, mängulisus ja haprus ning mis kaudselt meenutas 17. sajandi pahkmikornamenti või fantastilise välimusega kõrvjat merekarpi. Enamasti kasutati seda lagede, seinte, akna- ja ukseraamide stukk- kaunistustes, aga ka seinatahvelduse, mööbli, metall-, nagu käsipeeglid ja nuusktubakatoosid, ja portselanesemete dekooris.
Muu tähendus
Rocaille-pärliteks nimetatakse vahel keraja kujuga pisikesi helmeid, mida läbiv auk võib olla hõbetatud või värviga kaetud ja mida kasutatakse helmestikandis. Nimi on kasutusse tulnud arvatavasti toorlaenuna.
Władysław Pytlasiński
pisi|Władysław Pytlasiński Władysław Pytlasiński (26. juuli 1863 Varssavi – 10. november 1933 Varssavi) oli Poola maadleja ja maadlustreener. Teda on nimetatud Poola maadluse isaks. Ta võitis ühe korra (1900) maailmameistrivõistlused maadluses.
Maadlejakarjääri lõpetas ta 1904, misjärel hakkas maadlustreeneriks ja Poola spordielu organisaatoriks. 1922 oli ta Poola Kergejõustikuliidu üks asutajaid.
Aastast 1957 korraldatakse tema auks rahvusvahelist maadlusvõistlust Wladyslaw Pytlasinski Cup.
James Stewart
James Maitland Stewart (20. mai 1908 – 2. juuli 1997) oli Ameerika Ühendriikide teatri- ja filminäitleja.
Näitleja tuntumad osatäitmised olid filmides "Härra Smith läheb Washingtoni" ("Mr. Smith Goes to Washington", 1939), "Philadelphia lugu" ("The Philadelphia Story", 1940), "See imeilus elu" ("It's a Wonderful Life", 1946), "Harvey" (1950), "Tagaaken" ("Rear Window", 1954), "Vertigo" (1958) ja "Mõrva anatoomia" ("Anatomy of a Murder", 1959).
James Stewart oli tegevteenistuses Ameerika Ühendriikide Õhujõudude ridades nii Teises maailmasõjas kui ka Vietnami sõjas. Oma militaarkarjääri lõpetas ta lennuväe brigaadikindrali auastmes.
Tunnustus
Viiel korral oli James Stewart esitatud Oscari ja kolmel Kuldgloobuse kandidaadiks, kui ta ei saanud neid auhindu. 1941. aastal pärjati ta parima meespeaosatäitja kullast kujuga rolli eest filmis "Philadelphia lugu". Kuldgloobus anti Stewardile üle 1974. aastal rolli eest telesarjas "Hawkins" (1973–1974).
1965. aastal anti näitlejale Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind ja 1985 elutöö Oscar.
1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride edetabelis kolmandal kohal.
Kiri (post)
Kiri on postisaadetis, mille põhiosa on paberile (või sarnasele materjalile) kantud tekst. Üldjuhul saadetakse kirju ümbrikus ja selle edastamise eest maksmist tähistatakse postmargiga. Suure osa kirjadest moodustavad sõnumid.
Eesti Post liigitab kirju järgmiselt:
Eesti postiseaduse kohaselt (§ 4 lg 2) on kiri üks kirisaadetise liike, teiste kirisaadetise näidetena on toodud trükis ja pisipakk.
Sõjafilm
Sõjafilm on film, milles kujutatakse sõjasündmusi, peamiselt maal, vees ja õhus toimuvat lahingutegevust. Nendes filmides käsitletakse sõjaga seotud õudust ja kannatusi ning tegelik lahingutegevus on kas peamine või taust filmi tegevusele.
Tüüpilised märulisuunitlusega sõjafilmi süžeed on kogemus ja põgenemine sõjavangilaagrist, allveelaevalahing, spionaaž, isiklikud vägiteod, põrgulikud sõjajõhkrused, tulevahetus õhus, rasked läbielamised kaevikus, meestevaheline vennastumine ja seiklused sõja ajal. Neis filmides on nii lahingu-, ellujäämis- kui ka pääsemislugusid, jutte vapratest ohverdustest ja heitlustest, sõja mõttetuse ja ebainimlikkuse käsitlemist, näiteid sõja mõjudest ühiskonnale ning sügavaid avastusretki moraalsetes ja inimlikes probleemides.
Sõjafilme on paljudes žanrites, need võivad olla märuli- või seiklusfilmid, draamad, armastusfilmid, mustad komöödiad, õudusfilmid, eepilised ajaloofilmid, vesternid vms žanrist filmid.
Bretagne'i kuningriik
thumb|Bretagne'i kuningriigi kasv aastatel 845-867
Bretagne'i kuningriik (prantsuse Royaume de Bretagne, bretooni Rouantelezh Breizh) (818–913) tekkis kolme varajase Aremorica kuningriigi ühendamisest: Vannes, Domnonée ja Broërec. See on üks kuuest eelkäijast, mis nüüd on tuntud kui kuus keldi rahvast. Küsimus sellest, kas kuningriik oli tegelikult sõltumatu, oli esmatähtis selle järglasriigi, suveräänse Bretagne'i hertsogkonna ajaloos. Bretagne'i kuningriik eelnes hertsogkonnale, mis jäi sõltumatuks suveräänseks riigiks kuni selle liitmiseni Prantsusmaa kuningriigiga 1500. aastail.
Geograafia
Kuningriigi poolt valitsetav ala kujutab endast üht suuremat bretooni rahva poolt asustatud ala ja katab suures osas Aremorica, Mandri-Euroopa loodepoolseima poolsaare. Siin elasid roomlased, kes arvatavasti kasutasid Carhaix'd kaubanduskeskuse ja võib-olla ka halduskeskusena.
Osalenud rahvad
Kolm rahvast aitasid rajada kuningriiki. Roomlased dokumenteerisid Aremoricas palju keldi hõime. Vannes'i kuningriik paiknes ümber Vannes'i, olles suurim kolmest eellasest, mis moodustasid Bretagne'i kuningriigi tuumiku.
Bretagne'i ala oli asustatud mitme komplekti immigrantidega Cornwallist ja Walesist, samuti Britannia ja Iirimaa teistest osadest. Domnonée kuningriik asutati arvatavasti väljarändajate poolt Dumnoniast Edela-Britannias ja arenes mitmes eraldi liinis pärast Briti saarte lääneosa langemist anglosaksi sissetungijate kätte. Varajane Broëreci kuningriik oli väikseim kolmest Bretooni eelkäijakuningriigist ja asutati Bretooni väepealiku Gwereg II poolt.
Kuningriigi vähemääratud ida- ja kagupiirid peegeldasid erinevate sissetungijate püüdeid kontrollida Aremoricat. Frangi kuningad, Normandia hertsog ja lõpuks Prantsusmaa kuningad jätkasid neid püüdeid kuni Bretagne'i hertsogkond sai lõplikult Prantsusmaa osaks. Ühel hetkel dokumenteerisid Frangi keisrid Vannes'i kui läänepoolseimat Bretooni linna, mille üle neil mõju oli. Bretagne'i marki hallati sageli Nantes'ist. Prantsusmaa keskaegsed kuningad, eriti Charles V, ei suutnud tungida Bretagne'i, isegi mitte Carhaix'sse.
Bretagne'i kuningriik tekkis Vannes'i, Domnonée ja Broërec'i kuningriikide liitmisest.
Kuningriigi rajamine
Bretagne vajus rahutuste aega, mille tekitasid pärimistülid pärast Salauni surma aastal 874, samuti viikingite sissetungid. Selle tulemusel kuningatiitel hääbus. Alan I Suure järglased valitsesid suveräänsete hertsogitena, mitte kuningatena. Siiski paistis nende sõltumatus suhete kaudu Prantsusmaa ja Inglismaa kuningriikidega. Prantsusmaa Louis IV väitis, et Bretagne ei olnud osa tema kuningriigist, kui see võitles ja võitis viikingi sissetungijaid. Pärast rahu sõlmimist nimetati viikingijuht Rollo Normandia hertsogiks, Prantsusmaa kuninga vasalliks. Seoses Inglismaaga, erinevatel aegadel nimetasid Bretagne'i hertsogid eeldatavaid pärijaid Inglismaa kuningale. Muudel juhtudel tungis Inglismaa kuningas Bretagne'i, et saada selle üle kontroll. Viimasel sellisel Inglise sissetungil võitis Konan II inglastelt välja rahu ja tegi Inglismaa Henry II-st Nantes'i krahvi, Bretagne'i hertsogkonna vasalli.
Bretagne'i kuningriik kui Bretagne'i hertsogkonna eelkäija
10. sajandi algul muutis viikingite tegevus jäädavalt Bretagne'i kuningriigi olemust. Kui viikingid olid lõpuks välja aetud, kandsid Bretagne'i uued valitsejad üldiselt hertsogi, mitte kuninga tiitlit, kuigi nende sõltumatus võõrkroonidest oli suuresti säilinud, erineva eduastmega.
Hall hundiseenik
Hall hundiseenik (Boletopsis grisea) on seeneliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida paljudest metsatüüpidest.