cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Osvald Vaidlo
Hariduskäik
Ta lõpetas aastal 1937. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. Aastatel 1937–1938 ja 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusosakonnas, filosoofiateaduskonnas ja majandusteaduskonnas. Lõpetas Sõjakooli aspirantide jalaväeklassi kursuse laskurialal ja Lahingukooli juures tankitõrjeala reservohvitseride ettevalmistamise erikursuse (mõlemad 1939). Ülendatud lipnikuks 5. augustil 1940, vanusega samast päevast. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Vironia liige.
Surm
Osvald Vaidlo, tema naine Vilma Vaidlo (sündinud Nöps) ning nende veel sündimata laps hukkusid Nõukogude soomussõiduki kuulipildujatule all Pärdi talu teeristis, põgenedes sõiduautoga, kus viibisid veel kaks ohvitseri (kes hukkusid) ja tentsik, kes pääses põgenema. Hukkunud maeti paar päeva hiljem sama teeristi lähedusse.
Nende säilmed kaevati ümbermatmiseks välja 2008. aastal. Vilma ja Osvald Vaidlo maeti 24. septembril 2008 ümber Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku
Tema vend oli lastekirjanik Robert Vaidlo.
Popol Vuh
pisi|Raamatu vanima säilinud kirjaliku versiooni (u aastast 1701) esimene lehekülg, vasakus veerus kitšeekeelne ja paremas hispaaniakeelne tekst "Popol Vuh" ehk "Nõupidamiste raamat" on ilmselt mitme vana teksti ja suuliste pärimuste põhjal 16. sajandi keskpaiku kirja pandud teos ning räägib loo kitšee ühiskonna kujunemisest selle hävinemise ja kokkuvarisemiseni 16. sajandi Hispaania vallutussõdade tagajärjel. Sellel ajajärgul hävitati peaaegu täiesti kogu maia hieroglüüf- või piltkirjas voldikraamatutesse talletatud kirjavara. Hävis ka hieroglüüfide lugemise ja kasutamise oskus.
Sisu:
I osa – maailma loomine. Inimese loomise katsed. Jumalike kaksikute Hunahpu ja Xbalanqué võitlused kolme kõrgiga.
II osa – Hunahpu ja Xbalangué päritolu, nende isa ja onu lugu. Võitlused Xibalba isandatega.
IV osa – mäss jumalate vastu. Kitšeede ajalugu.
"Popol Vuhi" ainestiku autentsust on muu hulgas kinnitanud võrdlused juba osaliselt dešifreeritud maia raidkirjadega ja arheoloogilised leiud.
Kylix
thumb|Kylix 510–500 eKr Kylix on antiikaegne metallist või põletatud savist jässaka või peene venitatud jalaga lame kahesangaline jooginõu.
Vanakreeka enim kaunistatud anum (maalitud ka seest).
Fortune Fools
"Fortune Fools" on garage rock ' i ansambli Les Diamants debüütalbum, mis ilmus 29. detsembril 2005. Plaadi andis välja Šveitsi päritolu plaadifirma Roy Strider Records. Kõikide lugude autor, arranžeerija ja esitaja on Les Diamants.
Alpha Oumar Konaré
pisi|Alpha Oumar Konaré Alpha Oumar Konaré (sündinud 2. veebruaril 1946 Kayesis) on Mali poliitik, esimene vabadel valimistel valitud Mali president. Ta oli selles ametis aastatel 1992–2002.
Alpha Oumar Konaré oli liikumise Alliance pour la démocratie au Mali (ADEMA) kaasasutaja.
Alates 2003. aastast on ta olnud Aafrika Liidu komisjoni esimees.
Septembris 2021 hospitaliseeriti Alpha Oumar Konaré kiiresti Marokos Rabati Cheikh Zaidi haiglas.
Vormsi tuletorn
pisi|püsti|Vormsi tuletorn (2010)
Vormsi tuletorn ehk Saxby tuletorn Vormsi lääne-looderannikul on Eesti esimene monteeritud Gordoni süsteemi malmplaatidest tuletorn ja ühtlasi Vormsi vanim tuletorn.
See asub Vormsi kõrgeimal kaldal, millelt avaneb vaade ka Hiiumaale.
Tuletorn ehitati 1864. aastal. See on 24 meetrit kõrge. Torni läbimõõt on soklil 4,6 meetrit, laternaruumis 2,35 meetrit.
Tuletorni lähedal metsas on osaliselt säilinud 20. sajandi algul rajatud Peeter Suure merekindluse kaitseehitised.
Tuletorni juures on päästejaama paadikuur, puitelamu, saun ja muud kõrvalhooned.
Tule omadused
Tuletorn töötab pimedal ajal läbi aasta.
pisi|tühi|400px|Vormsi tuletorn
Iseseisvuspäev
Iseseisvuspäev on iseseisvuse väljakuulutamise või muu iseseisvumisega seotud sündmuse aastapäev. Enamikus riikides tähistatakse seda päeva rahvuspühana.
Bersée
Bersée on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Templeuve'i kantonis.
Jütja
Jütja ehk järvemuda ehk sapropeel ehk kõdumuda (rootsi ja inglise keeles gyttja) on järve põhja sadestunud tume ja püdela tekstuuriga organogeenne sete, mis sisaldab lisaks järve elustiku jäänustele ka savi-, aleuriidi- ja liivaosakesi ning kaltsiumkarbonaati.
Soojärvedes tekib surnud taimedest ja rauasooladest turbamuda ehk düü.
Omadused
Järvemuda esineb hõljuva massina enamikus järvedes, aga ka kinnikasvanud vanades järvenõgudes mõnevõrra tihenenult turbakihi all. Järvemuda on eriti iseloomulik eutroofsetele järvedele. See tekib, kui põhjakihtides on väike hapnikusisaldus, mis omakorda tekib, kui on vähene veeringlus põhjakihtides või pindmiste kihtide hapnikutarve suureneb. Taimede ja loomade jäänuste ning mineraalaine ümberkujundamisel setteks on oluline osa mikroorganismidel. Muda füüsikalis-keemilised omadused olenevad suurel määral veekogu füto- ja zooplanktonist, mikroelementide ja mineraalide sisaldusest. Õhu käes seisnud sapropeel paakub kivikõvaks koorikuks, mis hiljem enam vees ei lahustu.
Kasutamine
Järvemudaleiukohana käsitletakse setet, milles mudalasundi paksus on vähemalt 1 meeter. Järvemuda kasutatakse mudaravilates, sest see sisaldab B1-, B2-, B12- ja D-vitamiini, foolhapet ning bioloogiliselt aktiivseid mikroelemente.
Järvemudasid on püütud kasutusele võtta väetisainena põllumajanduses, kuid paraku on see rakendusvaldkond üsna piiratud, sest sapropeeli toiteainesisaldus on üsna väike ning selle kasutamine tuleks kõne alla üksnes kompostiva lisandina väetisesegudes.
Sültjat sapropeeli võib kasutada ka looma- ja linnusöödana.
Eestis
Eestis hakkasid järvesetted tekkima hilisjääajal ehk 10 000 – 12 000 aastat tagasi. Tänapäevaks on mitmete järvede mudalasundid üle 10 meetri paksused. Eesti järvemudade uurimine sai alguse 19. sajandil Tartu Ülikoolis (L. zur Mühlen, M. zur Mühlen). Värska lahes on järvemuda paksuseks mõõdetud kuni 12 meetrit ja maardla pindala on umbes 76 ha. Kasuliku kihi keskmine paksus on 4,6 m ja 60% niiskuse juures on muda aktiivne tarbevaru ligikaudu miljon tonni.
Maailmas
Rumeenia on kuulus ravimudaga järvede poolest. Rumeenia linnas Techirghiolis kaevandatakse Techirghioli järvest järvemuda, mis tänu oma headele omadustele võitis juba 20. sajandi alguses auhindu. Samuti asub Rumeenias Balta järv, mille muda kasutatakse liigese-, naha- ja reumaatiliste haiguste raviks. Sealset muda hakati raviks kasutama juba 1840. aastatel.
John McEnroe
pisi|John McEnroe 1979. aasta ABN tenniseturniiril Rotterdamis John Patrick McEnroe Jr. (sündinud 16. veebruaril 1959 Wiesbadenis Saksamaal) on USA endine tennisist. Ta oli maailma esinumbriks nii üksik- kui ka paarismängus.
Elulugu
Ta kasvas üles Queensis New Yorgis. Tema nooremast vennast Patrick McEnroest sai samuti elukutseline tennisist.
Ta oli tugev nii üksik- kui paarismängus. Karjääri lõpetas ta 104 turniirivõiduga üksikmängus (neist 77 ATP turniirid) ja 71 võiduga paarismängus (viimastest 51 koos Peter Flemingiga). Sealjuures oli Fleming oma rolli suhtes tagasihoidlik. "Maailma parim meespaar on John McEnroe ja keegi teine," ütles ta.
Suure slämmi turniiridel jõudis McEnroe üksikmängus 11 korda finaali ja võitis neist 7. Meespaarismängus on ta jõudnud finaali 12 korda ja võitnud neist 9. Korra, 18-aastaselt on ta finaali pääsenud ka segapaarismängus ja selle võitnud.
McEnroe ja Stefan Edberg on ainsad tennisemängijad, kes on saanud maailma esinumbriks nii üksik- kui ka paarismängus. McEnroe on kõige kauem (257 nädalat) paarismängus maailma esinumbriks olnud tennisist. Maailma esinumber on ta olnud 14 korda ja kokku 170 nädalat, millega on maailmas läbi aegade 5. kohal.
McEnroe parimaks hooajaks jäi 1984. Ta alustas seda 42 järjestikuse võiduga, mis on tänapäevani maailmarekord, ja kaotas kogu hooaja jooksul üksnes 3 mängu – võiduprotsent 96,5% (82 võidu juures) on samuti tänini maailmarekord.
Tennisest loobus McEnroe sportlasena 1992, kuid jäi endiselt tennisega seotuks. 1999–2000 oli ta 14 kuu jooksul USA Davise karika meeskonna kapten, aga astus tagasi pärast 3:2 võite Zimbabwe ja Tšehhimaa üle ning 0:5 kaotust Hispaaniale. Kapteni koha võttis üle noorem vend Patrick.
2006 naasis McEnroe tennisesse mängijana ja osales rootslase Jonas Björkmaniga kahel paaristurniiril, millest ta ühe võitis. Ta on ainus, kes võitnud ATP turniiri neljal aastakümnel.
2017. aastal valmis film tema ja Björn Borgi ajaloolisest duellist 1980. aasta Wimbledoni turniiril.
Suure slämmi turniiride kokkuvõtted
John McEnroe teenis karjääri jooksul 12 539 622 dollarit auhinnaraha.
NPM Silmet
NPM Silmet OÜ (varem AS Silmet ja Molycorp Silmet) on Eesti metallurgia- ja keemiatööstusettevõte.
NPM Silmet OÜ on üks suurimaid teaduspõhiseid kõrgtehnoloogia-ettevõtteid Eestis ning haruldaste metallide ja haruldaste muldmetallide tootjaid Euroopas.
Ettevõte asub Sillamäel, selles on umbes 430 töötajat.
Ajalugu
Ettevõtte ajaloo alguseks võib tinglikult pidada aastat 1928, mil ehitati põlevkivikeemiatehas. Teises maailmasõjas tehas hävis. 1945. aastal tehti Moskvas otsus alustada uraani tootmist Sillamäel. Aastatel 1946-1947 käisid Silmeti eelkäija Kombinaadi nr 7 ehitustööd (vt Tehase ehitus vangitööna). Aastal 1948 hakati tehases tootma uraani. Algul kasutati uraani tootmiseks Eesti diktüoneemaargilliiti, mida saadi oma kaevandusest Sillamäel, hiljem toodi tooraine Ida-Saksamaalt ja Ungarist. Aastal 1970 algas haruldaste metallide ja haruldaste muldmetallide tootmine.
Aastal 1990 uraani tootmine lõppes. Ettevõte nimetati ümber Silmetiks ja muudeti riiklikuks aktsiaseltsiks (RAS Silmet). Aastal 1997 RAS Silmet erastati ja alus pandi ettevõttele AS Silmet Grupp (nimetatud ka: AS Silmet). Aastal 2011 sai ettevõtte nimeks AS Molycorp Silmet. Silmeti emafirma pankrotistus 2015. aasta juunis. Pärast pankrotist väljumist sai emafirma uueks nimeks Neo Perfomance Materials. Molycorp Silmet nimetati 2017. aastal ümber NPM Silmet OÜ-ks.
2019. aastal võidutses NPM Silmet OÜ maakondade TOPis ning pälvis Ida-Virumaa ettevõtete hulgas esikoha. Samuti võitis NPM Silmet OÜ 2019 aasta Äripäeva Keemiatööstuse TOPi esikoha.
Tootmine
NPM Silmeti tootmine hõlmab kolme vabrikut:
Rohkem kui poole haruldaste metallide toodangust moodustavad nioobium ja tantaal. Suurem osa nioobiumi ja tantaali toorainest hangitakse Brasiiliast, peale Brasiilia saadakse toorainet ka Kanadast, Araabia Ühendemiraadidest ja Venemaalt. Silmet võib puhtaid metalle toota nii maagist kui ka sulamist, kuid eelistatakse sulamit, kuna maagis on liiga palju lisandeid. Metallilist nioobiumit toodab Silmet kuni 30 tonni kuus ja tantaali kuni kuus tonni kuus. Metallurgiatööstuses on need naeruväärselt väikesed kogused. Samas – nioobiumit toodetaksegi kogu maailmas üldse umbes 150 tonni kuus. Kümnendik maailmas vajaminevast tantaalist ja kuni viiendik nioobiumist tuleb Silmetist.
Silmet toodab ka 2–3 protsenti maailmas toodetavatest haruldastest muldmetallidest, ehk umbes 3000 tonni aastas. Haruldasi muldmetalle ei toodeta puhtal kujul, vaid oksiidide ja karbonaatidena.
Ettevõte saab oma tooraine Venemaalt Koola poolsaarelt ja Neo Perfomance Materials'i California kaevandusest USA-st. Alates 2021. aastast tarnib haruldaste muldmetallide tooret USA uraanitootja Energy Fuels. Seda toodetakse monatsiidist, mis hangiti USA kaevandus- ja keemiaettevõttelt Chemours.
50 protsenti haruldaste muldmetallide toodangust moodustab tseerium, 27 protsenti lantaan, veidi vähem neodüüm ja praseodüüm. Lisaks toodetakse vähesel määral euroopiumit, samaariumit, gadoliiniumit, düsproosiumit, terbiumit, isegi natuke ütriumit.
NPM Silmet varustab oma toodanguga tarbijaid üle maailma, sealhulgas Aasias, Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas (aastal 2018 läks peaaegu 100% toodangust 11 riiki, sh ligi kolmandiku USAsse. Suuremad sihtriigid olid veel Tai, Jaapan, Hiina ja Suurbritannia.
Silmeti tooteid kasutatakse ehituses (kõrghoonete metallkonstruktsioonides), autotööstuses (sõidukite katalüsaatorites), lennunduses (lennukikerede metallkonstruktsioonides), elektroonikas (kuvarites, kõlarites, optikaseadmetes) ja kõrgtehnoloogia rakendustes, veepuhastusseadmetes, magnetites ning paljudes rohelise- ja taastuvenergiaseadmetes (nt tuuleturbiinides ja elektrisõidukites).
NPM Silmet AS-i käibe ja kasumi muutmine aastatel 2014–2018
Krateer
Krateer on antiikaegne suur avara suuga savi- või metall-, mõnikord ka marmoranum, milles segati veini veega.
Sanga kuju järgi eristatakse nelja tüüpi krateere:
Tarmo Neemelo
Tarmo Neemelo (sündinud 10. veebruaril 1982 Paides) on Eesti jalgpallur (ründaja).
Ta mängib Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Klubikarjäär
Kevadhooajal 2009 kuulus Belgia klubi SV Zulte Waregem ridadesse, kuid ei löönud 11 liigakohtumises ühtegi väravat.
2009. aastal siirdus ta FC Levadiasse.
2011. aastal liitus ta Nõmme Kaljuga.
Statistika
''Statistika uuendatud seisuga 21. september 2014''
Koondisekarjäär
Aastatel 2005–2007 mängis Eesti koondises 20 korda, lõi ühe värava, mis võitis ka Hõbepalli. 2012. aastal mängis veel kaks mängu.
Aleksei Severtsov
pisi|Aleksei Severtsov Nõukogude Liidu postmargil Aleksei Nikolajevitš Severtsov (vene Алексей Николаевич Северцов; 29. september 1866, Moskva – 19. veebruar 1936, Moskva) oli Vene zooloog ja evolutsiooniteoreetik.
Lõpetas 1889 Moskva ülikooli professor M. A. Menzbieri õpilasena, jäi seejärel tema juurde tööle ja kaitses samas 1895 magistri- ja 1898 doktoriväitekirja. Töötas seejärel lühikest aega Moskva ülikoolis zooloogia eradotsendina, kust kutsuti 1898. aastal Tartu Ülikooli erakorraliseks professoriks. 1902 nimetati TÜ zooloogiakateedri korraliseks professoriks, kuid siirdus veel samal aastal Kiievi ülikooli, kus töötas 1911. aastani. Aastatel 1911–1930 oli Moskva ülikooli zooloogiaprofessor. NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1920), Ukraina NSV Teaduste Akadeemia akadeemik (1925). On loomade evolutsioonilise morfoloogia rajajaid.
Tartu Ülikooli professor 1899–1902.
Õudusulme
Õudusulme ehk õudusžanr ehk õudusfiktsioon (inglise keeles horror, horror fiction) on ulme alamžanr.
Nagu ulme üldse, käsitleb ka õudusulme maailma sellisena, nagu see tavapäraste arusaamade järgi ei ole. Erinevalt teadusulmest ja imeulmest pole õudusulme eesmärk ulmelist maailma teaduslikult seletada ega seda romantiliselt või müstiliselt põhistada, vaid pigem rõhutakse meie suutmatusele maailma põhistuseni või selle seletusteni jõuda ning esitatakse inimest üleloomulike, õudust tekitavate ja kurjade jõudude meelevallas olevana.
Klassikaline õudusulme võte on siduda inimesele tavapärane reaalsus üleloomulike dimensioonidega, mille kaudu puutuvad inimesse kõikvõimalikud õudusolendid ja -nähtused (vaimud, hinged, vampiirid, iseseisvalt eksisteerivad inimkeha osad, zombid, libahundid, pimeduse jõud ja kurjus — inimese sisemine kurjus, looduse kurjus, saatuse kurjus jne).
Õudusulmelised kirjandusteosed on tihti kirjutatud skeptiku või neutraalse kõrvaltvaataja perspektiivist, millega püütakse teose ulmelise sisu käsitlemist alustada üldiselt aktsepteeritavalt positsioonilt, ning alles hiljem, teose käigus sundida lugejat tasapisi loobuma oma üldtunnustatud mõistlikest arusaamadest ja põhjendustest üleloomulike põhjenduste kasuks.
Õuduskirjandust on tugevalt mõjutanud E. T. A. Hoffmann, Ann Radcliffe, Horace Walpole, Mary Wollstonecraft Shelley, John William Polidori, Bram Stoker, Edgar Allan Poe, H. P. Lovecraft, Stephen King.
Õuduskirjandusele ja -filmidele on mõnikord üsna sarnased hirmukirjandus ja -filmid. Teoste jagamine nende kahe žanri vahel ei käi selle järgi, millist emotsiooni nad tekitavad, vaid kas nad on ulmelised või ei. Piltlikult öeldes, kui romaani peategelane võitleb kurjade inimrobotitega kosmosest, siis kuulub see õuduskirjanduse alla, aga kui enam-vähem samasuguses teoses käib võitlus sadistlike kurjategijatega, siis hirmukirjanduse alla.
Rahvusvaheline raamatu standardnumber
ISBN (International Standard Book Number) on raamatute identifitseerimiseks kasutatav numbrikombinatsioon. ISBN võeti ISO 2108 standardi järgi kasutusele 1970. aastal. Eestis välja antud raamatutel hakati ISBN-i kasutama alates 1992. aastast.
Lisaks raamatutele on ISBN ette nähtud ka brošüüridele, jätkväljaannetele, kaardiväljaannetele, dia- ja mikroväljaannetele, õppematerjalide komplektidele, mis koosnevad nii trükitud kui ka audiovisuaalvahenditest, õppeotstarbelistele videotele ja filmidele, CD-ROM-idele ja arvutiprogrammidele.
ISBN on igale väljaandele omane unikaalne tunnus. Kui kirjastus laseb välja ühe ja sama väljaande erinevast materjalist kaante vahel või erinevas formaadis, siis on kõigil neil variantidel ka oma ISBN. Lisatiraaži korral jäetakse ISBN enamasti samaks, kuid kordustrüki korral saab väljaanne uue ISBN-i. Ühel ja samal väljaandel võib olla ka mitu ISBN-i. Näiteks mitmeköitelistel teostel on oma ISBN igal köitel ning ka kogu köidete komplektil.
ISBN koosneb neljast osast, mis võivad olla sidekriipsudega eraldatud. Esimene osa määratleb maa või keelepiirkonna, kus raamat on välja antud: Eestis väljaantavate raamatute maatunnus on 9949-, 9985- või 5-. ISBN teine osa määratleb kirjastuse. Kolmas osa määratleb antud kirjastuse väljaande. Viimane number on kontrollnumber, mis saadakse arvutuslikult. Viimaseks numbriks võib olla ka X.
Alates 1. jaanuarist 2007 võeti senise 10-kohalise ISBN-i asemel kasutusele 13-kohaline ISBN.
Apoptygma Berzerk
pisi|Apoptygma Berzerk [[Leipzigis (2004)]] Apoptygma Berzerk on Norra bänd, mille 1989 asutasid Stephan Groth ja Jon Erik Martinsen. See teeb elektroonilist rokkmuusikat.
11. aprill
11. aprill on Gregoriuse kalendri 101. (liigaastal 102.) päev; aasta lõpuni jääb 264 päeva. Juliuse kalendri järgi 29. märts (1900–2099).
Apoptygma Berzerk
Bändi nimel puudub selge tähendus. See on seotud kreekakeelse sõnaga ἀποφθέγγομαι (apophthengomai), mis tähendab lauset, mille keegi ilma abivahenditeta omaenese peast välja ütleb. Berserk on vanaskandinaavia sõjamees, kes on lahingumöllust ja sellega kaasnevast verepulmast joobunud. Niisiis võiks see nimi tähendada berserki manifesti. Bändi asutajaliige, liider ja solist Groth väidab ise, et see sõna on sõnaraamatust juhuslikult valitud. Vanakreeka sõna ἀπόφθεγμα (apoptygma) tähendab tuunika osa.
Bändi asutajaliikmed Groth ja Martinsen kirjutasid mitu laulu. Nende seas oli "Ashes To Ashes", mille nad avaldasid 1991 bändi esimese singlina. Varsti pärast seda lahkus Martinsen bändist, sest bändi muusikaline suundumus tekitas temas ebamugavust.
Groth on olnud bändi liige vahetpidamata alates selle asutamisest. Teised selle liikmed on küllalt tihti vahetunud. Geir Bratland kuulus bändi 14 aastat (1995–2009), Anders Odden 10 aastat (1992–1999 ja 2003–2006) ning Fredrik Brarud ja Audun Stengel 7 aastat (mõlemad 2002–2009), ülejäänud liikmed mitte üle 3 aasta.
Paljudel bändi albumitel on peidetud pala, mida ülejäänud albumist eraldab mitu minutit vaikust.
Apoptygma Berzerk esines Eestis esimest korda 2007 Järvakandis Rabarockil.
Bourghelles
Bourghelles on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Templeuve'i kantonis.
Etümoloogia
Seda on esmamainitud 1197. aastal kui Borghela (väike kindlus); lõppkokkuvõttes protogermaani *burgs (künkalinnus, kindlus) ja deminutiivne sufiks.
Goddert Torck
Goddert Torck oli Liivi ordu rüütelvend ja Liivi ordu majandusülem (Schäffer) aastatel 1548–1551.
Torcki päritolukohta ja perekonda pole tuvastatud, sest Torcki-nimelisi aadlisuguvõsasid oli mitu ja tema kohta midagi enamat peale Liivi ordus teenimise teada ei ole.
1541. aastal oli Torck majandusametnik (Schenk) Võnnus, seitse aastat hiljem sai ta samas kogu ordu majandusülemaks. 1551. aasta märtsis sõitis ta Saksamaale, et seal ordule Venemaaga vaherahu lõppemise ajal palgasõdureid värvata. Seejärel lahkus ta ilmselt ka majandusülema ametist ning rohkem tema kohta teateid pole.
Läänemere kilu
thumb|[[Euroopa kilu, mis on väga sarnane Läänemere kiluga]] Läänemere kilu, balti kilu ehk kilu (Sprattus sprattus balticus või Clupea sprattus balticus) on väike, saleda kehakujuga sinakasrohelise seljaga hõbedane kala, euroopa kilu (Sprattus sprattus) alamliik.
Levik
Läänemere kilu leidub Atlandi ookeani kirdeosas ning suuremas osas Läänemerest (teda ei leidu Põhjalahes ja Soome lahe idaosas).
Kulinaaria
pisi|Tursa maost välja lõigatud kilud Kalakehad on inimtoiduks olnud sajandeid. Seega on välja kujunenud ja kodumajapidamistes tarvitusel hulganisti kilukehade kulinaarseid retsepte ja erinevaid valmistamisviise. Tuntumad neist: külmutamine, soolamine, kuivatamine, praadimine, keetmine, suitsutamine, marineerimine, grillimine ja aurutamine.
Kilu soolamine
Kilu soolasid meie esivanemad peaasjalikult sügisperioodil. Kilu jäetakse rookimata, soovi korral üksnes pestakse kergelt. Nõrutatakse ning nõrgunud kilud laotakse õhukindlatesse nõudesse, näiteks klaaspurkidesse, kõhud ülespoole. Kilukihtide vahele raputatakse soola ja vürtsisegusid ning mõni loorberileht iga üle paari kilukihi. Soolatud kilud koos soolamisnõuga paigutatakse kindlasti jahedasse, muidu hakkavad kilud lagunema, mitte soolduma.
Kilude soolamise retsept aastast 1927
40 naela kilu, 5-7 naela peent inglise soola, 3 loodi vürtsi, 2 loodi pipart, 1 lood muskaatõit, 1/2 loodi muskaatpähklit, 1/2 loodi ingveri, 1 lood kaneeli, 1/2 loodi nelki, 1/2 loodi koriandrit, 4 loodi salpeetrit, 1/4-1/2 naela suhkrut ja mõned loorberi lehed.
Kõik nimetatud vürtsid peale loorberilehtede tuleb peeneks jahvatada.
Kilukehade keemiline koostis
Nimetus ja kogus
Rasvhapete sisaldus
Polüküllastamata oomega-3-rasvhappeid kokku	24,2
Polüküllastamata oomega-6-rasvhappeid kokku	1,6
Aminohapped	g/100 g
Alaniin	1,0
Arginiin	1,1
Asparagiinhape	1,8
Glütsiin 	0,8
Histidiin	0,4
Isoleutsiin	0,9
Leutsiin	1,4
Lüsiin	1,3
Metioniin	0,5
Proliin	0,7
Treoniin	0,8
Trüptofaan	-
Türosiin	0,7
Valiin	0,9
Proteiini indeks (aluseks 100)	128
Süsivesikud	0 g /100 g kohta
Glükeemiline indeks (GI aluseks suhkur 100)	0
Põletiku soodustamise indeks (päevas neto 50) - 186, keskmiselt põletikku soodustav
Hüdria
thumb|Hüdria [[Aleksandriast 325–250 eKr]] Hüdria on vanakreeka põletatud savist või metallist veekandmisnõu.
Hüdrial on kolm sanga: kaht rõhtsat külgsanga kasutatakse kandmisel, suu ja kandilise õla vahel asuvat püstloodset kaelasanga aga valamisel.
Edmund Püss
Edmund Püss (7. oktoober 1899 Rakvere vald, Virumaa – 11. detsember 1979 Valga) oli eesti ohvitser (major).
Peeter Paasmäe
Peeter Paasmäe (sündinud 1963) on eesti raamatukujundaja ja fotograaf.
Paasmäe kujundas Mihkel Ulmani raamatu "Nukkude teater" (kirjastus Elmatar, illustreeris Jüri Mildeberg), mis valiti Eesti 2006. aasta 25 kõige kaunima raamatu ja 5 kõige kaunima lasteraamatu hulka.
Kujundanud Tartu jõulumargi "Tartu Jõululinn 2006".
Kaaliumpäevakivi
Kaaliumpäevakivid ehk K-päevakivid on leelispäevakivide hulka kuuluvad kaaliumirikkad kivimit moodustavad mineraalid.
Ideaalse kaaliumpäevakivi keemiline valem on K[AlSi3O8]. Osa kaaliumist on küll peaaegu alati asendunud naatriumiga, kuid kaaliumpäevakivis on kaaliumi alati rohkem kui naatriumi.
Kaaliumpäevakivide hulka kuuluvad näiteks sanidiin, ortoklass, mikrokliin ja adulaar.
K-päevakivi on tüüpiline graniidi koostismineraal.
Saku Õlletehas
Saku Õlletehase AS on Sakus asuv Eesti õlle- ja joogitootja. Eesti vanim järjepidevalt tegutsenud õlletehas.
Ettevõte ekspordib oma tooteid 20 riiki, peamised eksporditurud on Soome, Läti, Norra ja Rootsi. Samuti on ettevõtte tooteid eksporditud Saksamaale, Islandile ja Tšehhi; eksootilisematest turgudest aga näiteks veel Sierra Leonesse, Gambiasse, Seišellidele ja Vietnami.
Saku Õlletehas on Carlsbergi Gruppi kuuluvate Taani, Tšehhi, Belgia, Soome ja Venemaa õlletootjate toodangu edasimüüja Eestis. Saku Õlletehase müüdavate õllesortide hulka kuuluvad näiteks Carlsberg, Tuborg, Staropramen, Kronenbourg 1664 Blanc, Baltika, Grimbergen jt. Tootevalikus on ka siidrid, long drink 'id, kaljad, veed ja energiajoogid.
Saku Õlletehas oli börsiettevõte, mille aktsiad olid alates 27. jaanuarist 1998 vabalt kaubeldavad Tallinna Börsi lisanimekirjas, varem olid Saku Õlletehase aktsiad registreeritud börsi vabaturul, hiljem põhinimekirjas. Viimast päeva olid Saku Õlletehase aktsiad Tallinna börsil noteeritud 19. septembril 2008. Pärast börsilt lahkumist on firma sajaprotsendiline aktsiate omanik rahvusvaheline õllekontsern Carlsberg A/S. Ettevõtte tööd juhib alates 2016. aasta lõpust Baltikumi juhtkond.
2013. aastal töötas Saku Õlletehases keskmiselt 330 inimest. Saku müüs 2013. aastal 104 miljonit liitrit jooke.
Ajalugu
Tehase asutas 1820. aastal Saku mõisnik krahv Karl Friedrich von Rehbinder. Tõenäoliselt valmistati Sakus õlut juba mitu aastat varem.
Eesti taasiseseisvumise järel 12. juulil 1991 andis valitsus oma korraldusega riiklikule aktsiaseltsile Saku Õlletehas loa asutada koos Rootsi firmaga Baltic Beverages Holding ühisettevõte õlle tootmiseks. Ühtlasi otsustas valitsus anda loodava ühisettevõtte põhikirjafondi 15,4 miljoni rubla väärtuses riiklikule aktsiaseltsile Saku Õlletehas kuulunud põhivahendeid. Osanikeks olid 40 protsendiga Eesti riigile kuuluv Saku Tehased, 30 protsendiga Hartwall ja 30 protsendiga Procordia. 16. veebruaril 1995 toimunud ühisettevõtte Saku Õlletehas omanike üldkoosolekul otsustati ühisettevõte kujundada ümber aktsiaseltsiks Saku Õlletehas. 10. aprillil 1995 pandi avalikku müüki 1 600 000 Saku Õlletehase aktsiat, mis moodustasid 20% ettevõtte aktsiakapitalist. Saku Õlletehase 10-kroonise nimiväärtusega aktsia hinnaks kujunes 25 krooni, mille eest tuli tasuda EVP-des.
Jaan Künnapi pilte 1987. aastast:
Toodang
Lisaks toodetakse ja müüakse siidrisarja Somersby, long drink 'i (Saku GN Long Drink sari, Sinebrychoff, Seth&Riley's Garage), kääritatud jooki Mõdu ja kalja Saku Kali. Saku Õlletehase lauaveesarja kuuluvad Vichy Classique karboniseeritud ja gaseerimata lauaveed, samuti looduslike lõhna- ja maitseainetega maitsestatud Vichy Freshi, Vichy VivaSporti spordijooke, energiajooki Battery ning kofeiini- ja tauriinivaba energiajooki Super Manki. Samuti toob ettevõte maale Gruusia mineraalvett Nabeghlavi.
Majandusnäitajad
Saku Õlletehase müügikäive oli 2021. aasta 69,35 miljonit ning puhaskasum 8,1 miljonit eurot.
2021. aastal töötas ettevõttes keskmiselt 292 töötajat.
Toetustegevus
Saku Õlletehas oli pikka aega korvpalliklubi Tartu Ülikool / Rock nimisponsor ja toetaja. Ettevõte toetab Eesti Suusaliitu, Saku Suurhalli, mitmesuguseid muusika- ja kultuuriüritusi. Samuti on ettevõte õla alla pannud õllekultuuri arendamisele ning ka kohaliku eluolu edendamisele Saku alevikus.
Viiulivõti
Viiulivõti ehk g-võti on noodikirja märk, mille ülesandeks on näidata esimese oktavi G asukohta noodijoonestikul.
Nardid
Nardid on Põhja-Osseedi rahva eepos, mis jutustab iidsete osseetide ja nende eelkäijate kangelastest. Osseetide lood on raamatuks kokku pandud 20. sajandi keskel, ilmus trükis algkeelsena 1946. aastal. Eepost «Nardid» tuleb hinnata kui osseetide kõlbeliste reeglite omapärast kogumit ja kui entsüklopeediat nende ettekujutusest ümbritseva maailma, looduse ja ühiskonna kohta.
Viiulivõti
Viiulivõti on üks noodivõtmeid.
Nardid
Osseetidelt on säilinud kaks mõneti erinevat nardieepost, põhjaosseetide proosavormis eepos ja lõunaosseetide luulevormis eepos.
Viiulivõti
Vaata ka
Clef
Nardid
Ehituselt on «Nardid» peaaegu klassikaline. Algus juhatab lugeja nardi kangelaste esivanemate juurde ja mainib ära põhilised taevaolendid. Edasi tuleb juttu tähtsamatest tegelastest: Urõzmag, Hamõts, Sõrdon, Soslan, Batradz ja müütiline emand šataana. Eepose lõpetab lugu "Nartide hukk".
Kirjandust:
"Nardid". Tõlk. Elbert Tuganov. Varrak, 2005
Rzeczpospolita
pisi|300px|Euroopa poliitiline kaart u 1560. aastal Rzeczpospolita ehk Poola-Leedu (ametlikult Mõlema Rahva Vabariik, poola keeles Rzeczpospolita Obojga Narodów, ladina keeles Regnum Serenissima Poloniae, valgevene keeles Рэч Паспалі́тая, leedu keeles Žečpospolita või Abiejų Tautų Respublika) oli Lublini uniooniga tekkinud ja 1569–1795 eksisteerinud föderatiivne riik, mis koosnes Poola Kuningriigist ja Leedu suurvürstiriigist.
Need kaks osariiki olid formaalselt võrdsed, aga tegelikult oli Poola selle liidu domineeriv pool.
Poola kuningad
Poola Kuningriigi ja Leedu suurvürstiriiki, Rzeczpospolitat valitses seisusliku esinduskogu seimi valitav Poola kuningas, kes ühtlasi oli Leedu suurvürst.
Rzeczpospolita seim
Rzeczpospolita seim ehk parlament oli kahekojaline: senat ja seim.
Senatisse kuulusid riigi kõrgemad ametnikud ja võimukandjad ning vaimulikud:
Seimi moodustasid riigi Poola osa 95 esindajat ja 89 esindajat riigi Leedu suurvürstiriigi osast, Poola kuninga vasalli – Preisi hertsogiriiki esindas kindlaksmääramata arv esindajaid.
Seim kogunes üle aasta, kuueks nädalaks ja tegevust võis vajadusel pikendada. Lisaks regulaarsetele kogunemistele, kogunes seim ka erakorralistel juhtumitel: kuninga valimiseks, konvokatsiooni korral, kuninga kroonimisel, patsifikatsiooni korral.
Haldusjaotus
pisi|300px|Poola ajaloolised alad ja [[Poola Krooni maad, 1635. aastal]]
Rzeczpospolita territooriumi moodustasid Poola ja Leedu ajaloolised piirkonnad: Pomorze Gdańskie (Kaszuby), Warmia (Klaipėda (Kraj Kłajpedzki)), Suur-Poola (Wielkopolska), Masoovia (Mazowsze), Väike-Poola (Małopolska), (Podhale), Kujaavia (Kujawy), Podlaasia (Podlasie), Aukštaitija (Auksztota), Dzūkija (leedu Dzukija, poola k Dzukia), Suwałkimaa (Suwalszczyzna), Žemaitija (Żmudź).
Poola Krooni maad: Preisimaa hertsogiriik (Prusy), Kuramaa hertsogiriik, Liivimaa hertsogkond (Księstwo Zadźwińskie) ja vojevoodkond (województwo inflanckie (1620–1772)), Volõõnia (Wołyń), Galiitsia (Ruś Halicka), Volodõmõr (Ruś Włodzimierska).
Rzeczpospolita territoorium oli haldusjaotuses jagatud vojevoodkondadeks ja maakondadeks (powiat).
Sõjandus
Rzeczpospolital puudus alaline suur sõjavägi, suurem osa riigi kaitsejõududest moodustus sõjalise ohu korral ratsavägi (husaarid, kürassiirid ja kasakatest kerge ratsavägi) – riigi aadlikest šlahtast ja suuraadlike, magnaatide sõjajõududest. Alaline palgasõjavägi moodustati alles kuningas Sigismund II Augusti poolt 1563. aastal Piotrkówi seimi tulemusel, kui neljandik krooni riigimõisate tuludest suunati alalise sõjaväe ülalpidamiseks. Alalist sõjaväge hoiti aga riigi lõunaosas, mida ohustasid pidevalt Krimmi khaaniriigi ja Osmanite riigi rüüsteretked. Sõjategevuse korral eraldati seimi poolt raha ungari, tšehhi ja saksa palgasõdurite, jalaväelaste palkamiseks ja ülalpidamiseks.
Sõjavägede juhtimiseks valiti eluaegsed juhid nii Poola Krooni maadel, st Poola ehk Krooni suurhetman, kui ka Leedu aladel Leedu suurhetman. Sõja ajal võis Poola kuningas võtta endale ülemjuhataja koha.
Seisused
pisi|Rzeczpospolita kaart, millel on välja toodud [[magnaatidele 16.–17. sajandil kuulunud maa-alad: Eestis Tartu staarostkonnas Jan Zamoyski alad, sinisega Radziwillide alad, roosaga Ostrogskite alad ning punasega Wiśniowieckite, Zborowskite ja Zaslawskite alad]] Rzeczpospolita põhiline poliitiline jõud oli suursaadlikud, magnaadid ja aadlikud, šlahta, kes moodustasid riigi elanikkonnast ca 10% ja omasid ainsatena poliitilisi õigusi riigikorralduses ja juhtimises. Kuulsamad magnaadisuguvõsad olid: Zamoyskid, Chodkiewiczid, Czarnkowskid, Czartoryskid, Lanckorońskid, Leszczyńskid, Ostrogskid, Poniatowskid, Potockid, Radziwillid, Sapiehad, Sobieskid, Wiśniowieckid, Lubomirskid, Tarnowskid, Koniecpolskid, Jabłonowskid, Pacid, Sanguszkod, Tyszkiewiczid, Zborowski ja Zaslawskid.
1569. aastal sõlmitud Lublini uniooni, millega Poola kuningriik ning Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik moodustasid personaaluniooni kaudu ühtse riigi, võrdsustati Poola ja Leedu alade šlahta poliitilised õigused. Uniooniga moodustatud ühine seim ja riigivalitsemises osalemiseks eelduseks seatud katoliku usutunnistusse üleminek, soodustas Leedu ja leedu alade slaavi elanikkonna aadelkonna poloniseerumist ja Lääne-Euroopa mõjudega Poola kultuuriruumi sulandumist.
Amfora
thumb|1 : serv, 2 : kael, 3 : käepide, 4 : õlg, 5 : sisemus, 6 : jalg Amfora (kreeka keeles Αμφορεύς 'amphoreus'; amphi- 'mõlemal küljel', phoreus 'kandja' või pherein 'kandma') oli Vana-Kreekas ja Vana-Roomas kasutatud kitsa kaela ja kahe sangaga savinõu, mida kasutati õli, veini, vee, teravilja jm. säilitamiseks ja transportimiseks. Leidis kasutust ka tuhaurnina.
Rzeczpospolita
Seisused
16. sajandil kujunes Rzeczpospolitas välja seisuslik monarhia, milles domineeris šlahta eesotsas magnaatidega. 1501. ja 1505. aasta seadustega sattus valitav Poola kuningas täielikku sõltuvusse seimist, aastast 1573 valiti kuningaid kogu šlahta osavõtul (electio viritim). Viimase pärijateta, Jagelloonidest valitseja (Zygmunt II August) surma järel (1572), valiti šlahta poolt Poola kuningatroonile välismaiseid valitsejaid (Saksa-Rooma Maximilian II (1573–1574) ja Prantsuse Henry (1573–1574), Transilvaania Stefan Batory (1576–1586), Rootsi Sigismund III Vasa (1592–1599) ning Saksi kuurvürstid). Šlahtale aja jooksul antud vabaduste ja privileegide najal kujunes Rzeczpospolitast aadlivabariik (Rzeczpospolita Szlachecka). See pani aluse korruptsioonile, kus välisriigid (Austria, Prantsuse, Brandenburg, Venemaa, Rootsi ja Osmanite riik) hakkasid seimi liikmeid ära ostma, et nood hääletaksid välisriikidele mittesobiva eelnõu vastu või neile sobivate kuningakandidaatide poolt. Neljal korral valisid šlahta erinevad parteid Poola troonile samaaegselt kaks kuningat: 1576. aastal Transilvaania vürsti Stefan Batory ja Saksa-Rooma keisri, Austria ertshertsogi, Böömimaa kuninga ja Ungari kuninga Maximilian II; 1587. aastal Sigismund III Vasa ja Austria ertshertsogi Maximilian III; 1697. aastal August II Tugeva ja François Louis, Conti prints; 1703. aastal August II Tugeva ja Stanisław Leszczyński.
Majandus
Poola-Leedu oli Euroopa juhtiv teraviljakasvataja. Samuti oli ta 16. sajandil Euroopa juhtiv teravilja eksportija. Seda soodustas asjaolu, et riigis oli vähe linnu, linnaelanike arv oli umbes viiendik riigi elanikest, näiteks Madalmaades ja Itaalias pool, ning enamik riigi elanikest tegutses põllumajanduses. 90% Poola-Leedu ekspordist moodustasid teravili (eeskätt rukis), kariloomad (eriti lambad) ja karusnahad.
Peamised liiklusteed olid jõed. Jõgede ääres oli infrastruktuur parem kui mujal. Eriti kehtis see Läänemere vesikonna kohta (Danzig ja Riia), kus kaubandus tasus end paremini ära kui Musta mere vesikonnas. Sisemaal ehitati sageli jõelaevu, millega sõideti allavoolu, jõe suudmes müüdi maha kaubad ja laevgi müüdi puiduks.
17. sajandil riigi majandusolukord halvenes. Sõjad takistasid väliskaubandust. Talurahva rahulolematus oma olukorraga suurenes, aga võimud reageerisid sellele tema töökoormuse suurendamisega.
17. sajandil muutusid maailma kaubateed. Poolat läbivad kaubateed, näiteks Merevaigutee, kaotasid oma tähtsust ja kuigi nad ei kadunud, vähenes Poola-Leedu tähtsus maailma kaubanduses.
Religioon
Rzeczpospolita ei olnud kunagi ülekaalukalt katoliiklik riik. Nii suurvürstiriigis, kui Poola Krooni maade idaosas (tänapäeva Valgevene ja Ukraina alad) olid katoliiklased selges vähemuses, seal oli enamlevinud õigeusk. Pärast reformatsiooni oli suurvürstiriigi osas ja Radziwillide, Wołłowiczide, Hlebowiczide, Sapiehade, Ogińskite, Chodkiewiczite, Wiśniowieckite magnaadiperekondades levinud protestantism, Suur-Poolas luterlus ja Lääne-Poolas (Väike-Poolas) levinud kalvinism.
Poola-Leedus levisid algusest peale usuvabaduse põhimõtted, kuigi Sigismund II valitsusaja lõpul omandasid suurema mõju talle ja riigi usupoliitikale Rooma-katoliku kiriku jesuiidid ning Piotrkówi seimil 1538 võeti vastu juutide õigusi piiravad otsused. 1570 aastal toimunud protestantide Sandomirezi kirikukogul proovisid protestandid moodustada ühist esindusorganit. Esialgu olid need ametliku aluseta, kuni 1573 sõlmiti Varssavi konföderatsioon, mis usuvabaduse seadustas. Õigupoolest oli see esimene taoline dokument kogu Euroopas. Sellele kirjutasid alla kõigi tollal Poola-Leedus levinud suuremate religioonide esindajad. Ainsana seisis Varssavi konföderatsioonile jäigalt vastu katoliku kirik, konföderatsiooni lepingule kirjutas alla kõigest üks piiskop (katoliku kiriku hinnangul väidetavalt mõõga ähvardusel) ja katoliku kirik heitis mõne vaimuliku endi seast välja konföderatsiooni toetamise eest.
16. sajandi teisel poolel teravnesid konfessioonide vahelised pinged ühes vastureformatsiooni hoogustumisega kogu Euroopas. Alles 16. sajandi lõpukümnenditel, kuningate Stefan Bathory ja Sigismund III valitsusajal, saavutas Poolas mõjuka positsiooni rekatoliseerimise põhijõudusid, jesuiitide ordu. Oma võimsuse tippu jõudnud Poola-Leedu suurriigis haaras Rooma-Katoliku Kirik üha kesksema rolli keskvõimu kindlustamisel ja laiendamisel. Kuningas Zygmunt III Waza valitsemisajal, kreekakatoliku kirikukoguduste kirikukogul Brest-Litovskis lepiti kokku 33 tingimust, mille alusel kogudused tunnistavad Rooma paavsti ülimuslikkust: teoloogilised põhimõtted, vanaslaavi kirikuteenistuse keele säilimine, Julianuse kalendri säilitamine kirikutähtpäevade tähistamisel ja vaimulike õigus pereelule jt. 23. detsembril 1595 kinnitas paavst dekreediga (Magnus Dominus et laudabilis) need punktid. 1596. aastal moodustasid Rzeczpospolita territooriumil asuvate ukrainlaste ja valgevenelaste kreekakatoliku kiriku kogudused Bresti uniooniga Rooma paavstile ja Roomakatoliku kirikule alluva uniaadikiriku – Valgevene ja Ukraina Kreekakatoliku Kiriku. Uniooniga mitteühinenud õigeusu kirikukoguduste vara suures osas konfiskeeriti ja tegevust takistati. Tegevust jätkas vaid vene õigeusu Lvivi piiskopkond ja Poola keskvõimu poolt nõrgalt kontrollitud Zaporižžja ning iseseisvates linnades. Vene õigeusu metropoolia Kiievis, taastati 1621. aastal ning seejärel ka piiskopkonnad Przemyślis, Połackis, Vladimiris, Lutskis, Chełmis ja Pinskis.
Poola-Leedu oli erand kogu Euroopas, kus tollal ususõjad möllasid. Usuvabadus kehtis Poola-Leedus kuni riigi lõpuni. Seetõttu otsisid Poola-Leedus varjupaika kõige radikaalsemad sektid, kes oma kodumaalt usulise tagakiusamise eest põgenesid. Näiteks paavsti legaat Stanisław Hozjusz (1504–1579) kirjutas: «See maa on saanud ketserite varjupaigaks.»
Usuvabadusega käisid kaasas sõna- ja trükivabadus. Tsensuur oli Poola-Leedus väga nõrk.
Keeled Poola-Leedus
Poola keel oli Poola-Leedu ametlikult tunnustatud ja domineeriv keel. Seda kasutas enamik aadlist ja talupojad Krooni maadel. See oli ametlik keel Krooni maadel ja alates 1697 ka suurhertsogiriigis. Linnades oli see samuti domineeriv keel.
Kirikuslaavi keel oli samuti ametlikult tunnustatud. Kuni 1697 oli see suurhertsogiriigi ametlik keel. Mõnel määral kasutati seda välissuhetes. Suurhertsogiriigis ja krooni maade idaosas kasutati seda laialdaselt kõnekeelena.
Ladina keel oli ametlikult tunnustatud. Välissuhetes kasutati seda õige sageli ja aadli seas oli see levinud teise keelena.
Saksa keel oli ametlikult tunnustatud. Mõnel määral kasutati seda välissuhetes. Seda kasutas linnades saksa vähemus ja Kuninglikul Preisimaal ka talurahvas.
Heebrea keel oli ametlikult tunnustatud. Seda kasutasid juudid usuasjades. Igapäevaelus rääkisid juudid jidišit, mis aga polnud ametlikult tunnustatud.
Isegi armeenia keel oli ametlikult tunnustatud. Seda kasutas armeenia vähemus.
Prantsuse keelel puudus ametlik tunnustus. Kuid 18. sajandil hakkas ta kuninga õukonnas poola keelt välja tõrjuma. Seda kasutati maailmakeelena välissuhetes, teaduses ja kirjanduses. Aadli seas oli prantsuse keele oskus kohati levinud.
Leedu keel ei olnud ametlikult tunnustatud. Siiski kasutati seda suurhertsogkonnas mõnes ametlikus dokumendis. Põhiliselt kasutasid seda leedulased kõnekeelena, ka väljaspool tänapäeva Leedu maa-ala.
Itaalia keel ei olnud ametlikult tunnustatud. Mõnel määral kasutati seda välissuhetes. Mõnes linnas oli itaalia vähemus.
Rzeczpospolita põhiseadus
pisi|Varssavi konföderatsiooni leping pisi|left|3. mai konstitutsiooni vastuvõtmine. [[Kazimierz Wojniakowski maal (1806)]] 3. mail 1791 vastu võetud põhiseadus oli esimene Euroopas ja teine maailmas.
Põhiseadusega püüti kehtestada võimude lahususe põhimõte. Eraldati seadusandlik, täidesaatev ja kohtuvõim. Esimest korda peeti kodanikena silmas mitte üksnes aadlit, vaid ka linlasi ja talupoegi.
Kehtestati kahekojaline seim. Kaotati igaüheveto ja selle asemel hakkasid seimi mõlemad kojad otsuseid vastu võtma lihthäälteenamusega.
Kaotati valitav monarhia. See asendati päriliku monarhiaga. Uue monarhi valimised pidid toimuma üksnes siis, kui vana dünastia välja sureb.
Põhiseadusega võeti talurahvas üleriigilise seaduse ja valitsuse kaitse alla. Kaotati kodukariõigus, mis esimest korda andis talupoegadele võimaluse ülekohtuse mõisniku vastu sõltumatust kohtust abi saada. Kuigi sellega ei kaotatud pärisorjust, oli see vähemalt esimene samm selles suunas, lõpetades mõisnike piiramatu võimu talupoegade üle.
Täies ulatuses ei hakatud seda põhiseadust kunagi rakendama ja neli aastat hiljem lakkas Rzeczpospolita olemast.
Ajalugu
pisi|Rzeczpospolita vojevoodkonnad (1569), [[Lublini uniooni järel]] pisi|Rzeczpospolita (1635), pärast [[Vene-Poola sõda (1632–1634)]] pisi|Rzeczpospolita (1658)
Lublini unioon
1. juulil 1569 sõlmiti Lublini unioon, millega Poola kuningriik ning Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik moodustasid personaaluniooni kaudu ühtse riigi. Poola kuningas oli ühtlasi Leedu suurvürst. Riiki juhtis Poola ja Leedu alade šlahta poolt valitav kuningas ning valitses ühine seim, Varssavis. Leedu vürstiriigi aladest Podooliast, Volõõniast ja Ukraina aladest moodustati Poola kuninga valdused, Poola krooni maad, kuna Poola ja Leedu alad olid juba varem muutunud kohalike magnaatide ja šlahta maksuvabadeks pärusvaldusteks. Unioonilepinguga sõlmiti ka Poola-Leedu sõjaline kaitse- ja liiduleping, millega kohustuti alustama sõdu ja sõlmima rahulepinguid vaid ühiselt. Samas säilitasid mõlemad osapooled oma autonoomia, riigikassa, sõjaväe ning kohaliku korralduse. Uniooniga moodustatud ühine seim ja riigivalitsemises osalemiseks eelduseks seatud katoliku usutunnistusse üleminek, soodustas Leedu ja leedu alade slaavi elanikkonna aadelkonna poloniseerumist ja Lääne-Euroopa mõjudega Poola kultuuriruumi sulandumist.
Šlahta Rzeczpospolita aadlivabariik
16. sajandil kujunes Rzeczpospolitas välja seisuslik monarhia, milles domineeris šlahta eesotsas magnaatidega. 1501. ja 1505. aasta seadustega sattus valitav Poola kuningas täielikku sõltuvusse seimist, aastast 1573 valiti kuningaid kogu šlahta osavõtul (electio viritim). Viimase pärijateta, Jagelloonidest valitseja (Zygmunt II August) surma järel (1572), valiti šlahta poolt Poola kuningatroonile välismaiseid valitsejaid (Saksa-Rooma Maximilian II (1573–1574) ja Prantsuse Henry (1573–1574), Transilvaania Stefan Batory (1576–1586), Rootsi Sigismund III Vasa (1592–1599) ning Saksi kuurvürstid). 1596. aastal sai Krakówi asemel pealinnaks Varssavi. Šlahtale aja jooksul antud vabaduste ja privileegide najal kujunes Rzeczpospolitast aadlivabariik (Rzeczpospolita Szlachecka).
Rzeczpospolita sõjad 17. sajandil
Venemaa pärilussõja ja Segaduste ajal (1609–1618 dmitriaadid) oli Poola kuningapoeg Władysław IV Waza Moskva tsaar, 27. septembrist 1610 – 4. novembrini 1612, ning mille tulemusel liideti riigiga Smolenski, Tšernigivi ja muud alad (Deulino vaherahu 1618).
17. sajandi keskpaiku tekkis poliitiline, majanduslik ja sotsiaalne kriis, mida soodustasid jätkuvad sõja, oma võimu kõrgpunktis oleva Rootsi kuningriigiga (1600–1611, 1617–1618, 1621–1625, 1626–1629), laieneva Moskva tsaaririigiga (1609–1618, 1632–1634, 1654–1667) ja sõjad Osmanite riigiga (1620–1621, 1633–1634, 1666–1671, 1672–1676, 1683–1699).
Hmelnõtskõi ülestõus ja Vene-Poola sõda (1648–1667)
1648. aastal algas kasakate võitlus Ukraina iseseisvumiseks Poolast ja õiguste saavutamiseks (Bogdan Hmelnõtskõi ülestõus) ning pöörduti ka abi saamiseks Moskva tsaaririigi poole (Poola-Vene sõda (1654–1667)). Moskva tsaaririigi ja Poola vahel 1667. aastal sõlmitud Andrussovo rahulepinguga liideti Dnepri jõest ida pool asuvad Ukraina alad Moskva tsaaririigiga. Andrussovo vaherahuga läksid Smolensk ja Vasakkalda-Ukraina Moskva tsaaririigi valdusse ning tsaaririik laienes lääne poole, väljapoole venelastega asustatud territooriumi. 1686. aastal sõlmisid Rzeczpospolita ja Moskva tsaaririik, Igavese rahu lepingu, millega anti Moskva tsaaririigi võimu alla Smolensk ja osa Ukrainat koos Kiieviga.
Poola-Rootsi sõda ja Uputus (Poola)
Rzeczpospolitat ohustas Teise Põhjasõja ajal 1655. aastal Rootsi kuninga Karl X Gustavi juhitud rootslaste sissetung, nn Uputus, mille käigus ägedalt rüüstati Lääne-Poolat. Uputus lõppes alles 1660. Oliwa rahuga loobus Rzeczpospolita Liivimaast. (Vt Uputus (Poola)).
17. sajandi sõjad laostasid maa, laienes poliitiline detsentralisatsioon (1652 rakendus liberum veto) ja kasvas magnaatide rühmituste mõju. Liberum veto ehk igaüheveto tähendas seda, et ükskõik milline seimi liige sai panna veto ükskõik missugusele seaduseelnõule. See pani aluse korruptsioonile, kus välisriigid hakkasid seimi liikmeid ära ostma, et nood hääletaksid välisriikidele mittesobiva eelnõu vastu. Lõpuks muutus seim peaaegu teovõimetuks: vastu polnud võimalik peaaegu ühtki eelnõu, igale eelnõule seisis keegi vastu. pisi|left|Rzecspospolita (1701), [[Põhjasõda|Põhjasõja ajal]]
Põhjasõda
pisi|left|Rzeczpospolita (1720) 1697. aastal valiti Poola kuningaks ja Leedu suurvürstiks August II Tugev, Saksimaa kuurvürstina Friedrich August I, kes oli Saksimaa kuurvürst aastatel 1694–1733 ning Poola kuningas ja Leedu suurvürst 1697–1733.