cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
COVID-19 ravimite ümbertöötlemise uuringud
Teised
Brasiilias läbi viidud kliinilises kohortuuringus leiti, et COVID-19 patsiendid, kes said hiljutist gripivaktsiini, vajasid vähem intensiivravi, vähem invasiivset hingamisabi ja surid harvemini.
nanoFenretiniid on nanoosakeste suurusega fenretiniid ja ümbertöötatud onkoloogiline ravim, mis on heaks kiidetud kliinikusse sisenemiseks lümfoomi näidustuse puhul. See tuvastati Lõuna-Koreas läbi viidud in vitro ravimi sõeluuringu testis viirusevastase ravimi kandidaadina. Fenretiniidi kliiniline ohutusprofiil muudab selle ka ideaalseks kandidaadiks kombineeritud raviskeemides.
Sildenafiili, mida tuntakse rohkem kaubamärgi Viagra järgi, pakutakse koroona raviks ning praegu on käimas III faasi kliiniline uuring.
Kore
Kore võib tähendada:
Vassili Passetski
Vassili Mihhailovitš Passetski (vene keeles Василий Михайлович Пасецкий; 15. juuni 1921 Staraja Russa, Novgorodi oblast – 15. juuni 2000 Peterburi) oli vene geograafiaajaloolane, ajaloodoktor.
Vassili Passetski lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli.
Ta on kirjutanud enam kui 20 raamatut avastusajaloost ja Arktika uurimisest, sealhulgas 1970. aastal Eesti Raamatus ilmunud raamatu "Eestist pärit Arktika-uurijad".
Québeci Ülikool
Québeci Ülikool (Université du Québec) on ühendatud ülikoolide süsteem Québeci provintsis Kanadas.
Québeci Ülikool moodustati aastal 1968. Sellesse kuulub kümme ülikooli, mis asuvad Québecis, Saguenays, Rimouskis, Trois-Rivièresis, Gatineaus ja mujal. Sinna kuulub ka Québeci Ülikool Montréalis.
Achariuse sõõrsamblik
Achariuse sõõrsamblik  (Protoparmeliopsis achariana, sünonüüm Lecanora achariana (Achariuse liudsamblik)) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
2010. aasta Austria presidendivalimised
thumb|Heinz Fischer thumb|Barbara Rosenkrantz thumb|Rudolf Gehring 2010. aasta Austria presidendivalimised olid Austria presidendi läbi aegade 12. valimised. Need toimusid 25. aprillil 2010 ja ametis olev president Heinz Fischer võitis need kohe esimeses voorus, kogudes enam kui pooled hääled.
Kandidaadid
Ametis olev president Heinz Fischer teatas 23. novembril 2009, et kandideerib tagasi teiseks ametiajaks. Presidendina ei saa ta kuuluda ühtegi erakonda ja on sõltumatu, aga enne presidendiks saamist kuulus ta Austria Sotsiaaldemokraatlikusse Parteisse ja oli sotsiaaldemokraatide kandidaat.
Sotside koalitsioonipartner valitsuses oli Austria Rahvapartei. Kui see oleks oma kandidaadi esitanud, tähendanuks see lõhet valitsuserakondade vahel ja ka valitsuses. Mõjuva põhjuseta ei tahtnud Rahvapartei seda teha. 2009. aasta aprillist juunini tehtud avaliku arvamuse küsitlused näitasid kõik Fischerile vähemalt 50% toetust ja ehkki erakonna liider Erwin Pröll, kes oli alates 1992 olnud Alam-Austria kuberner, oli kõigis küsitlustes kindlal teisel kohal, kogudes 17–30% häältest, pidas Pröll seda lootusetuks ja teatas 13. oktoobril 2009, et ei kandideeri. Võimalike kandidaatidena nimetati veel Austria Föderaalse Kaubanduskoja presidenti Christopher Leitlit ja endist Steiermargi kuberneri Waltraud Klasnicit, kes samuti mõlemad loobusid. 25. veebruaril 2010 teatas Rahvapartei, et ei esita ega toeta valimistel ühtki kandidaati.
Austria Vabaduspartei teatas 2009. aasta juunis, et esitab kindlasti kandidaadi, et vältida Fischeri tagasivalimist. Ainult neil polnud head kandidaati. Austria parlamendi eesistuja Martin Beck kogus rahva toetusest üksnes 3%, misjärel ta asendati avaliku arvamuse uuringutes erakonna juhi Heinz-Christian Strachega, keda pooldas 8–16% valijaist. Oli selge, et sellestki jääb väheks.
Allianss Austria Tuleviku eest püüdis presidendikandidaadiks seada Claudia Haiderit, autoõnnetuses hukkunud Jörg Haideri leske. Tema toetus rahva seas oli 4–5%. Kuid alliansis eneses tekkis siserahutus, mille tulemusena erakonna Kärnteni organisatsioon lahkus erakonnast ja asus toetama Vabadusparteid. Selle ja Haideri vähese populaarsuse tõttu teatas erakonna juht Josef Bucher 27. veebruaril 2010, et ei kandideeri ka ise ja et erakond ei esita üldse valimistel kandidaati – sest nad "ei taha maksumaksjate raha raisata".
Koos ülejooksikutega Alliansist leidis Vabaduspartei uue presidendikandidaadi, parlamendiliige Barbara Rosenkrantzi. Tema toetus rahva seas oli 12–26% ja tekkis lootus, et ta võib jõuda valimiste teise vooru.
Austria Kristlik Partei esitas oma juhi Rudolf Gehringi. Veel teatasid kandideerimisest Steiermargi endine kohtunik Martin Wabl, kes juba kaks korda oli presidendiks kandideerinud, liikumise agenda2020 kandidaat Bernhard Gregor Honemann ja Roheliste munitsipaalnõunik Ulrich Habsburg-Lothringen, kes on Habsburgide dünastia järeltulija. Viimase kandideerimine oli Austria põhiseaduse vastane, kuid Habsburg-Lothringen lubas selle põhiseaduse punkti kohtus vaidlustada.
Kandideerimiseks tuli koguda 6000 toetusallkirja. Fischer kogus neid ligikaudu 45 000, Rosenkrantz 10 500 ja Gehring 8000. Teised kandidaadid ei saanud nõutavat hulka hääli kokku.
Valimised
25. aprillil toimusid valimised. Valimisõiguslikke inimesi oli 6 355 800. Kokku anti 3 404 646 häält (valimisaktiivsus oli 53,6%). Neist kehtisid 3 161 964 (kehtetuid hääli oli 7,13%). Heinz Fischer kogus 79,33% hääli, Barbara Rosenkrantz 15,24% ja Rudolf Gehring 5,43% kehtivatest häältest. Seega teist valimiste vooru ei korraldatud ja Fischer valiti esimeses voorus Austria presidendiks.
Šumšu
thumb|NASA satelliidifoto. Vasakul [[Paramuširi saar, paremal Kamtšatka poolsaare lõunatipp Lopatka neem.]] pisi|Šumšu asendikaart pisi|Šumšu kaart thumb|Aerofoto vanast Jaapani lennuväljast ja mahajäetud [[Baikovo külast.]] thumb|Vaade Baikovost põhja poole. Taamal on Bolšoje järv, mida on kasutatud vesilennukite lennuväljana. Esiplaanil on tankitõrjekraavid. Šumšu [šumš'uu] (vene keeles Шумшу, jaapani keeles 占守島 (Shumushu-tō)) on saar Kuriili saarestikus Suur-Kuriilide põhjarühmas. Saare geograafilised koordinaadid on 50°37'...50°52' N, 156°10'...156°31' E.
Kamtšatka poolsaare ja Šumšu saare vahel on umbes 11 km laiune Esimene Kuriili väin. Kamtšatka lõunatipp Lopatka neem on Šumšu põhjatipust Kurbatovi neemest idas. Läände jäävast Paramuširi saarest eraldab teda 1,8 km laiune Teine Kuriili väin. Sealsest Severo-Kurilski linnast jääb ta 2 km kaugusele.
Šumšu pindala on 388 km² või 231,4 km. Saare pikkus on 29,5 km ja laius 19,9 km.
Üksmeel
Üksmeel on eesti perekonnanimi.
Šumšu
Loodus
Šumšu suurim kõrgus merepinnast on 189 m (Võssotnaja mägi ehk Võssokaja mägi). Ta on Kuriilide suurtest saartest kõige madalam ja põhjarühma saartest ainuke, millel pole ühtki vulkaani. Saare kesk- ja põhjaosa on tasased; seal on arvukalt lõhesid ja kuristikke, milles voolavad jõed. Rand on mägine ja kaljune. Põhja- ja looderand on järsk, paiguti lahtiste kividega.
Üksmeel
Nimede eestistamisel määrati Üksmeel uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ruusthal (1937. aastal Patküla vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Esaias Tegnér
pisi|Esaias Tegnér ([[Johan Gustaf Sandbergi maal, 1826 või 1827)]] Esaias Tegnér (13. november 1782 Kyrkerud – 2. november 1846 Växjö) oli rootsi luuletaja, Lundi Ülikooli kreeka keele professor ja Växjö piiskop. 19. sajandil peeti teda Rootsi moodsa luule rajajaks, eelkõige rahvusromantilise teose "Frithjofi saaga" ("Frithiofs saga") tõttu.
Šumšu
Loodus
Saar pärineb Kesk-Pleistotseenist.
Esaias Tegnér
"Frithjofi saaga" on eesti keeles ilmunud 1922. aastal pealkirjaga "Frithjof: Rootsi-Norra lugulaul" (tõlkinud W. Tamm; Tallinn: G. Pihlakas). Samal aastal ilmus Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse väljaandel ka Peeter Grünfeldti ümberjutustus "Frithjof: Skandinaavia Kalevipoeg".
Šumšu
Loodus
Udu on sagedane. Talvel langeb õhutemperatuur 15 külmakraadini, esineb tuisku.
Rannikul elavad viigrid ja Stelleri merilõvid. Maismaal elab väikesi närilisi, punarebaseid ja pruunkarusid.
Rahvastik
Püsiasustus tänapäeval puudub. Peaasula oli Baikovo küla, teised tähtsamad asulad Kurbatovo, Šumnõi ja Babuškino.
19. sajandi keskpaigas oli saarel ainusid ja venelasi kokku 100 (50 meessoost ja 50 naissoost elanikku).
Ajalugu
Algselt elasid saarel ainud.
1711. aastal külastas saart jakuudi kasakas Ivan Kozõrevski. Aastal 1713 käis ta seal 50-liikmelise ekspeditsiooniga baidarkadega teist korda. Ta leidis jaapani päritolu esemeid ja sai ainudelt teateid lõunapoolsete saarte kohta.
Et saar asub mandri lähedal, jõudsid sinna 18. sajandil vene kütid ja karusnahakaupmehed. Sellelt saarelt liikusid nad edasi teistele Kuriili saartele ja Sahhalinile.
Aastal 1855 sai saarest Shimoda lepinguga Venemaa territoorium, 1875 läks see Peterburi lepinguga Jaapanile. Otsese läheduse tõttu Venemaale kindlustati saart tugevasti, muu hulgas rajati õhujõudude tugipunkt Kataoka (hiljem Baikovo). Kohalikud ainud asustati ümber Šikotanile.
Teise maailmasõja ajal oli saarel Jaapani Kataoka mereväebaas (5. laevastiku peakorter) koos lennuväljaga saare edelaranna juures ning Miyoshino lennuväli saare keskosas. Saarelt valmistati ette rünnakuid Attu ja Kiska saarele Aleuutidel. Ameeriklased omakorda käisid Attult Šumšud pommitamas. Šumšul oli 9 tugevdatud kindlustust ning 20 rannakaitsekindlustust. Kindlustuste rajamisel kasutati Hiina ja Korea sõjavange. Nagu selgus Tōkyō protsessil, tapeti hiljem 10 tuhat vangi, saates nad ookeanile.
15. augustil 1945, kolm tundi pärast Gyokuon-hōsōd andis Nõukogude Kaug-Ida komandör marssal Vassilevski Kamtšatka Kaitsetsooni komandörile kindralmajor Aleksei Gnetškole käsu vallutada 25. augustiks Šumšu, Paramušir, Onekotan ja teised Suur-Kuriilide põhjarühma saared. 16. augustil asus Kamtšatkalt 101. laskurdiviisi komandöri kindralmajor Porfiri Djakovi ning Petropavlovski mereväebaasi komandöri kapten Dmitri Ponomarjovi juhtimisel teele dessantlaevastik 8800 mehe, ühe mereväepataljoni, kahe laskurpolgu, 80 lennuki ja 64 alusega. Šumšud ja Paramuširi kaitses kindralleitnant Tsutsumi Fusaki juhitud Jaapani 91. diviis 23 tuhande mehe, umbes kahesaja kerge- ja raskesuurtükiga, 85 tanki ja 8 lennukiga. Saare garnisonis oli 8500 meest, 60 tanki ning kuni 100 suurtükki ja miinipildujat. Saarel oli palju dotte ja dzotte, mida ühendasid maa-alused galeriid. Et Jaapan oli kapituleerunud, oodati alistumist lähimatele liitlaste vägedele, kelleks arvati olevat ameeriklased. 18. augusti koidikul ründas Nõukogude Liit 8300 mehega üllatusrünnakuga Šumšud. Tsutsumi oli valmistunud relvi maha panema ega oodanud Punaarmee rünnakut. Sõdurid, kes pidasid ründajaid ameeriklasteks, pidasid veepiiril algul hästi vastu, tappes rünnakut tagasi lüües umbes 2000 vastase sõdurit. Tsutsumi põhijõud olid koondunud kindlustustesse saare keskosas. 19. augustil andis 5. piirkonna armee komandör kindralleitnant Higuchi Ki'ichirō Sapporost käsu peatada võitlus, relvad ära anda ja alustada läbirääkimisi. Nõukogude pool ei lasknud sellel sündida. Saar vallutati selle pärast raskeid lahinguid 21. augustil. Lahingu käigus katsid madrus Pjotr Iljitšov ja esimese järgu kapten Nikolai Vilkov oma kehaga vaenlase dzoti ambrasuurid. Viimast korda sõja käigus leidis aset kamikaze-rünnak: üks Tsutsumi kolmest lennukist rammis Nõukogude eskortlaeva. Šumšu vallutamine oli kogu Kuriili operatsiooni (Kuriilide dessandi) otsustav sündmus. 23. augustil kirjutasid Jaapani delegatsioon, mida juhtisid Tsutsumi, tema staabiülem Yanagioka Takeshi ja 5. piirkonna armee staabiülem Suizu Mitsuru ning Nõukogude delegatsioon, mida juhtisid kindralid Gnetško ja Djakov ning Nõukogude Vaikse ookeani laevastiku viitseadmiral Aleksandr Frolov, alla vaherahule. 24. augustil hakkasid Jaapani sõdurid relvi ära andma. Nõukogude allikate järgi langes üle 1500 Nõukogude sõjaväelase ja 1000 Jaapani sõjaväelast. Jaapani allikate järgi olid Nõukogude poole kaotused surnute ja haavatutena 3000 meest, Jaapani poolel langes 600 ning sai haavata 500–700 meest. Nõukogude poole suured kaotused olid tingitud halvast ettevalmistusest. Lahingus osalesid ka tankid. See oli Nõukogude-Jaapani sõja viimane lahing.
Aastast 1946 on see Nõukogude Liidu (1991. aastast Venemaa) territoorium. San Francisco rahulepinguga 1951 loobus Jaapan igasugustest pretensioonidest sellele saarele. Nõukogude Liit sellele lepingule alla ei kirjutanud, mistõttu jaapanlased peavad seda Venemaa suhtes kehtetuks ning saare staatust määratlematuks.
1952. aasta tsunami põhjustas saarel purustusi.
Aastal 1990 kukkus üks lennuk Baikovo lähedal alla. Üks inimene sai surma. Lennuväli suleti ja küla jäeti maha. Elanikud asusid ümber põhiliselt Severo-Kurilskisse.
Kuni 1990ndateni oli saar asustatud.
2006. aasta seisuga tegutsesid ainult kaks majakat ja piirivalvekordon saare põhjaosas.
PMV
PMV on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Šumšu
Inimtegevuse jäljed
Baikovo tugipunkt ja asula on tänapäeval maha jäetud. Veel 1990-ndatel maandusid jaapanlaste lennuväljal lennukid Let L-410 Turbolet Jelizovost.
Asulad
{{Veergude loend|laius=14em|
Seljakud
}}
Lobnja
Lobnja on linn Venemaal Moskva oblastis, mis moodustab Lobnja linnaringkonna. Asub Moskvast 30 km põhja pool.
Eriotstarbeline laev
pisi|Ujuvkraana Mustal merel
Lobnja
Lobnja põhjaosas asub veetorn, mis on üks vähestest säilinud hüperboloidsetest ehitistest Venemaal.
Eriotstarbeline laev
Eriotstarbelise laeva põhiülesanne pole teiste laevade vahetu teenindamine, mis eristab abilaevast.
Eriotstarbelised laevad
Eriotstabelisi laevu:
593 eKr
Aasta 593 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CLXI (161.) aasta ab urbe condita.
Äike (perekonnanimi)
Äike on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Äike uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Danner (1936. aastal Tallinnas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Vasakpoolsete Sotsialistide-Revolutsionääride (internatsionalistide) Partei
Vasakpoolsete Sotsialistide-Revolutsionääride (internatsionalistide) Partei (vene keeles  Партия левых социалистов-революционеров (интернационалистов)) oli 1918. aastal Sotsialistide-Revolutsionääride Parteist eraldunud VSDT(b)P (bolševike) poliitikat toetanud poliitiline partei, mis kuulus kuni 1918. aasta suveni Nõukogude Venemaa valitsusse ja võimuorganitesse.
Lake City
pisi|left|Baptistlik kirik Lake Citys Lake City on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Hinsdale'i maakonna halduskeskus.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 408. Aastal 2000 oli elanike arv 375.
Ida-Timor 2018. aasta taliolümpiamängudel
Ida-Timor osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis ühe sportlasega.
Ida-Timorit esindas Yohan Goutt Goncalves, kes võistles mäesuusatamises.
Pessimism
Filosoofiline pessimism on maailmavaade või eetika, mille kohaselt vaadeldakse maailma rangelt anti-optimistlikust vaatenurgast. Filosoofiline pessimism taotleb põhjendamatute ootuste eemaldamist, vaidlustab progressi ideed ja optimismi, mis põhineb lootusel või usul. Filosoofilised pessimistid on tihti ka eksistentsiaalsed nihilistid ehk usuvad, et elul iseenesest puudub mõte või väärtus. Filosoofilised pessimistid usuvad, et inimese teadlikkus ajast tekitab suuremat piina kui füüsiline valu, sest inimesed suudavad mõtiskleda mineviku ja tuleviku üle ning seega teavad, et ühel päeval nad surevad. Hirm selle ees on pidev meeldetuletus, et elu on ajutine ja et seda saatust ei saa ära hoida.
Filosoofilise pessimismi järjekindel esindaja on näiteks Arthur Schopenhauer. Tema arvates on maailm kõigist võimalikest maailmadest kõige halvem, kui see oleks veelgi halvem, siis ta lihtsalt lakkaks eksisteerimast.
Epistemoloogiline
Mitut epistemoloogia teooriat võib pidada pessimistlikuks, kuna nad väidavad, et maailma kohta teadmisi omandada on raske või isegi võimatu.
Poliitiline ja kultuurne
Konservatiivid, eriti sotsiaalsed konservatiivid, tajuvad poliitikat tihti pessimistlikult ning näevad läänemaailma kui dekadentlikku ja nihilistlikku tsivilisatsiooni, mis on hüljanud oma ristiusu ja/või kreeka filosoofia juured, põhjustades läänemaailma moraalse ja poliitilise kõdunemise.
Paljud majanduslikud konservatiivid ja klassikalised liberaalid usuvad, et valitsuse suurenemine on vältimatu ja et parimal juhul on võimalik vaid selle pidurdumise nimel võidelda.
Tehnoloogiline ja keskkondlik
Tehnoloogiline pessimism on usk, et teaduse ja tehnoloogia areng ei paranda inimeste elu.
Entroopiline pessimism
Entroopiline pessimism väidab, et inimeste tegevused ja tehnoloogia kiirendavad Maa "soojussurma" tulekut, kus energia ja keskkond on halvenenud ning loodusvarad ammendatud.
Seaduslik
Advokaadid eelistavad pigem pessimistlikud olla, kuna optimistlikud ennustused võivad kohtus täiesti valeks osutuda - piinlik tulemus, mis vihastab kliente.
Tõnis Kalde
Tõnis Kalde (sündinud 11. augustil 1976) on endine eesti jalgpallur.
Ta on mänginud mitmes Eesti klubis, sh FC Kuressaare.
Ta mängis 1995. aastal kaks korda Eesti jalgpallikoondises.
Esimene Kuriili väin
thumb|Esimene Kuriili väin on kirdepoolseim thumb|Pildil on vasakult paremale [[Paramuširi saar, Teine Kuriili väin, Šumšu saar, Esimene Kuriili väin ja Lopatka neem]] Esimene Kuriili väin ehk Kuriili väin (vene keeles Первый Курильский пролив, jaapani keel€s 占守海峡) on väin, mis eraldab Kuriile (Šumšu saart) Kamtšatka poolsaarest (Lopatka neemest) ja ühendab kõige põhjapoolsema väinana Ohhoota merd Vaikse ookeani põhiosaga. Väina geograafilised koordinaadid on.
Väina pikkus on umbes 15 km, minimaalne laius 12 km. Rand on järsk. Saarest algavad liivaseljakud vähendavad väina laiust 12,4 kilomeetrilt 6,5 kilomeetrini. Väina keskmine sügavus on 25–40 m, keskosas liivaseljakute tõttu ainult 5,5 m. Väinast läände jääb Atlassovi saar, millel asub 2339 m kõrgune vulkaan Alaid.
Väinas on Odinetsi kalju (kekur), Vostotšnõi kari, Lopatka kari ja Kurbatovskaja leede. Väina põhjaosas Lopatka kari ja Kamtšatka vahel on Kamtšatka väin. Väina suubuvad Koškini jõgi, Ozernaja jõgi ja Bolotinka jõgi. Lõunarannikul on palju veealuseid ja -pealseid kive.
Tõusu keskmine kõrgus väina ääres on 1,0 m.
Aastatel 1875–1945 kulges mööda väina Venemaa, hiljem Nõukogude Liidu piir Jaapaniga.
Hüperhelikiirus
Hüperhelikiirus on mõiste aerodünaamikas. Tegemist on kiirusega, mis ületab helikiirust vähemalt viiekordselt. Sageli öeldakse, et see algab kiirusel 5 mach'i ja rohkem.
Esimene Kuriili väin
Väina nimi tuleb sellest, et ta on põhja poolt lugedes esimene väin Suur-Kuriilides.
Šumšu saarel on väina ääres Kurbatovo asula, Kamtšatka poolsaarel Semjonovka küla.
Piki väina kulgeb Sahhalini oblasti ja Kamtšatka krai piir.
Alpi porosamblik
Alpi porosamblik  (Cladonia macrophylla) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Studies from an Eastern Home
pisi|Raamatu tiitelleht "Studies from an Eastern Home" ('Uuringud idamaisest kodust') on õde Nivedita autobiograafiline raamat, mis anti välja 1913. aastal.
Raamatu taust
Nivedita kohtus Swami Vivekanandaga Londonis aastal 1895. Alates esimesest kohtumisest pidas Nivedita teda prohvetiks. Vivekananda palus tal tulla Indiasse ja teenida rahvast. Vastates Swami Vivekananda üleskutsele, kolis Nivedita 1898. aastal Indiasse ja teenis kogu oma elu sotsiaaltöötajana. Selles raamatus on Nivedita kirjeldanud sündmusi, mälestusi ja kogemusi oma elust Indias, näiteks nagu Durga Puja ' t, Dol-jatra ' t, Ras–festivali, katkuepideemiat Kolkatas, Janmashtami pidustust ning reisi Põhja-Indiasse.
Jefferson Airplane
Jefferson Airplane oli USA rokkansambel, mis tegutses aastatel 1965–1972 ja 1989. Ansambel oli üks hipikultuuri ja protestiliikumise flower power üks juhtivaid mõjutajaid. Ansambli muusika oli stiililt psühhedeelne rokk ja folkrokk
Ansambel loodi 1965. aastal California osariigis San Franciscos Marty Balini algatusel. Ansambli algkoosseisu kuulusid lisaks Balinile laulja ja rütmikitarrist ning ansambli hilisem liider Paul Kantner, soolokitarrist Jorma Kaukonen, laulja Signe Toly Anderson, basskitarrist Jack Casady ja löökpillimängija Skip Spence. 1966. aastal tuli ansamblisse Signe Toly Andersoni asemele naislaulja kohale Grace Slick.
Jefferson Airplane oli peaesinejaks 1960. aastate tähtsamatel muusikafestivalidel USA-s – 1967. aastal Monterey popfestivalil ning 1969. aastal Woodstocki festivalil ja Altamont Speedway Free Festivalil – ning 1968. aastal Inglismaal Isle of Wight Festivalil.
Facelift Deer
Facelift Deer on eesti alternatiivroki ansambel Pärnust.
Jefferson Airplane
Ansambli läbimurdeplaadiks kujunes nende teine album, 1967. aastal välja antud "Surrealistic Pillow", millelt ilmusid singlitena ühed tuntumad psühhedeelse roki laulud "Somebody to Love" ja "White Rabbit".
Facelift Deer
Bändi praegune solist on 2012. aasta "Eesti otsib superstaari" konkursi võitja Rasmus Rändvee. Facelift Deer alustas tegevust 2011. aasta jaanuaris, praeguses koosseisus tegutsetakse 2011. aasta sügisest.
Jefferson Airplane
1970. aastal lahkus ansamblist Balin. Ansambel läks ametlikult laiali 1972. aastal, mil Kaukonen ja Casady jätkasid tegevust oma ansambliga Hot Tuna, ning Slick ja Kantner keskendusid ühisele soolokarjäärile. 1974. aastal asutasid Jefferson Airplane'i endised liikmeid ansambli Jefferson Starship.
Facelift Deer
Lauluga "Dance" pääsesid nad konkursi Eesti Laul 2013 finaali. 2014. aastal sai bänd Eesti Muusikaauhinna parima rokialbumi eest ja parima uue tulijana.
Jefferson Airplane
1989. aastal tuli Jefferson Airplane uuesti lühikeseks ajaks kokku. Ansambli põhikoosseisust (Kantner, Anderson, Balin, Kaukonen ja Casady) puudus ainsana Dryden. Samal aastal anti välja album "Jefferson Airplane", misjärel läks ansambel taas laiali.
Facelift Deer
Koosseis
Endised liikmed
Jefferson Airplane
1996. aastal võeti Jefferson Airplane Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Vastuvõtutseremoonial osalesid ja esinesid Balin, Casady, Dryden, Kantner ja Kaukonen. Aastal 2016 pälvis ansambel Grammy elutööauhinna.
Benito Raman
Benito Raman (sündinud 7. novembril 1994 Gentis) on Belgia jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht.
Asintorf
Asintorf (valgevene keeles Асінторф) on alevik Valgevenes Viciebski oblasti Dubroŭna rajoonis, Asintorfi külanõukogu keskus. Aastal 2001 oli asulas 950 elanikku, aastal 2009 aga 914 elanikku.
Benito Raman
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis KAA Gent, debüteerides Belgia kõrgliigas hooajal 2011/12. Hooaja 2012/13 teises pooles oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Beerschot ja lõi seal olles oma esimesed väravad Belgia kõrgliigas. Hooajal 2013/14 oli ta laenul Kortrijkis ja hooaja 2015/16 teises pooles Sint-Truidenses. Gentis oli tema edukaim hooaeg 2014/15, mil Raman lõi Belgia kõrgliigas kaheksa väravat ja tuli klubiga Belgia meistriks.
2016. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Standard Liège. 2017. aasta augustis läks ta laenule Saksamaa esiliigaklubisse Düsseldorfi Fortuna. Hooajal 2017/18 lõi Raman Saksamaa esiliigas kümme väravat ja tõusis Fortunaga Saksamaa kõrgliigasse. Hooajal 2018/19 lõi Raman ka Saksamaa kõrgliigas kümme väravat.
Asintorf
Kui Natsi-Saksamaa piirkonna vallutas, jätkasid nad turba kaevandamist, ainult et nemad saatsid samasse soosse umbes 2000 vangi langenud Nõukogude Liidu sõdurit. Suurem osa neist hukkus samuti nälja ja talve üle elamiseks sobimatute barakkide tõttu, ainult 40 sõjavangi jäi ellu. Aastal 1942 saadeti nende asemele 2000 Ungari kodakondsusega isikut. Suurem osa neist hukkus nälja ja haiguste tõttu. Aastail 1942–1943 toodi asulasse tööle 8000 venelast. Suurem osa neist hukkus samadel põhjustel, mis juba eelnevalt esitatud.
Asulas on keskkool. Kaevandatakse turvast ja toodetakse brikette. Asintorfis on kitsarööpmeline briketitehase juurde viiv raudtee.
Benito Raman
Hooaja 2021/22 eel naasis Raman Belgia kõrgliigasse, liitudes Anderlechtiga.
Aastatel 2019–2016 mängis Raman Belgia noortekoondistes. Belgia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 9. septembril 2019 EM-i valikmängus Šotimaa vastu.
Hinsdale'i maakond
Hinsdale'i maakond (Hinsdale County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°49' N, 107°16' W.
Maakonna pindala on 2909 km². Veepindala on 14 km². Hinsdale'i maakond on üks kõige kõrvalisemaid maakondi USA-s ja üks kõige hõredama maanteevõrgustikuga piirkond riigis. See on kaetud mägede ja metsadega ning on San Juani maakonna järel kõige kõrgemal paiknev maakond USA-s – keskmine kõrgus merepinnast 3300 meetrit.
Elanike arv on 2016. aasta seisuga arvestuslikult 788. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 843. See on elanike arvult osariigis tagantpoolt kolmas. Asustustihedus on 0,27 in/km², millega on see kõige väikseima asustustihedusega maakond Colorados.
Ajalugu
Maakond on saanud nime Colorado leitnantkuberneri George A. Hinsdale'i järgi.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Hinsdale'i maakonnas oli 790 inimest, 359 leibkonda ja 246 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 0,3 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 1304 (keskmine tihedus 0,5/km²).
Rassiline koosseis oli:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 1,52%.
359 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,2 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,6 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 105,70 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 109,90 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 37 279 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 42 159 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 26 210 dollarit, naistel 23 750 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 22 360 dollarit.
7,20% elanikkonnast ja 4,50% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 0% alla 18-aastasi ja 2,2% üle 65-aastasi.
Kaitsealad
USA Ajalooliste Paikade Riikliku Registrisse on kantud Hinsdale'i maakonnas 11 objekti.
Julia Katškovskaja
Julia Katškovskaja (sündinud 25. märtsil 1957  Leningradis ) on Eesti jurist, kohtunik.
Ta lõpetas 1975. aastal õpingud Tallinna 32. Keskkoolis ning 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1975–1978 töötas ta Tallinna Kalinini Rajooni Rahvakohtus kohtuistungi sekretärina ja kohtusekretärina. 1978–1993 Tallinna Kalinini Rajooni ja Tallinna Põhjarajooni Prokuratuuris erinevatel ametikohtadel: kantseleijuhataja, stažöör, prokuröri abi, prokurör, prokuröri asetäitja.
14. septembril 1993 nimetas president Lennart Meri Riigikohtu üldkogu ettepanekul Julia Katškovskaja kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab tänini Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.
Saaluse Kogrõjärv
Kogrõjärv (ka Saaluse Kogrõjärv, Saaluse Kogrejärv, Ansumäe järv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Uue-Saaluse külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 307 m.
Erich Jalajas
Erich Jalajas (22. detsember 1912 Narva – 22. veebruar 1987 Tallinn) oli eesti helilooja ja pianist.
Elulugu
Erich Jalajas alustas muusikaõpinguid Narva Muusikakoolis, mille ta lõpetas 1927. aastal klaveri erialal. Seejärel suundus ta Tallinna, kus lõpetas 1933. aastal Tallinna Konservatooriumi klaveri erialal Theodor Lemba klassis. 1940. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning 1952. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsioonierialal Mart Saare klassis.
Aastatel 1934–1940 töötas ta Narva muusikastuudios klaveriõpetajana. Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Nõukogude armeesse. Aastatel 1945–1947 oli ta Tartu Muusikakoolis klaveriõpetaja ja Vanemuise teatris kontsertmeister, 1948–1961 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis kontsertmeister, ühtlasi 1952–1954 Tallinna Muusikakoolis muusikaajaloo õpetaja ja aastatel 1954–1960 Sõpruse kino ansamblis pianist (sh 1957–1960 ansambli kunstiline juht) ning 1961–1973 Tallinna Pedagoogilises Instituudis klaveriõppejõud.
Jalajas uuris muusikateaduslikke küsimusi („Mõningaid esteetikaalaseid probleeme kunstis“, 1972, käsikiri) ja Eesti heliloojate klaveriloomingu rakendamise võimalusi õppetöös. Ta juhtis Eesti Heliloojate Liidu komisjoni, mis tegeles sõjaväeosade muusikalise teenindamisega. Kirjutas mitmes žanris muusikat. Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1963.
1975. aastal sai ta Eesti NSV muusika aastapreemia.
Isiklikku
Tema isa Jakob Jalajas oli Narva Aleksandri koguduse õpetaja.
Teoseid
Sümfoonilist muusikat
Koorimuusikat
Kammermuusikat
Québeci Ülikool Montréalis
Québeci Ülikool Montréalis (Université du Québec à Montréal, lühendatult UQÀM) on prantsuskeelne ülikool Montréalis, mis kuulub Quebeci Ülikooli süsteemi.
Ülikool asutati aastal 1969.
2022. aasta 9. oktoobri õhurünnak Zaporižžja korterelamule
See õhurünnak, nagu ka muud samalaadsed Kiievis, Lvivis, Dnipros, Mõkolajivis ja Žõtomõris toimunud, leidis aset päev pärast seda, kui plahvatus kahjustas suurt osa Krimmi sillast, milles Venemaa president Vladimir Putin süüdistas Ukrainat ja nimetas seda "terroriaktiks". pisi|Päästetööd|tühi
Tallinna Linnapank
Tallinna Linnapank oli aastatel 1915–1940 Tallinnas tegutsenud krediidiasutus.
Tallinna Linnapank (vene keeles Ревельский городской общественный банк) avati 8. veebruaril 1915. a. Mündi tänav nr. 2 majas. Panga esimesse juhatusse valiti direktoriks Ivan Vinogradov ja tema abideks Heinrich Väljamäe ja Jüri Jaakson. pisi|left|150px|[[Suur-Karja tänav 7 hoone 20. sajandi alguses]] 1940. aastal kuulusid Tallinna Linnapanga juhatusse ja nõukogusse: panga esimees Paul Kurvits esimehe asetäitja juhatuse liige Tõnu Loik, Rudolf Moorma, ja nõukogu liige Anton Uesson, A. Maikallo, J. Pikkov, August Kitsberg, August Gustavson ja Jaan Piiskar.
Kore (perekonnanimi)
Kore on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kore (Korre) on pandud Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Kore uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kraus (Tallinnas, 1936. aastal). Tiidu Kore palvel kanti Kore perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 250 all (Siseministeeriumi teadaanne 6. juulist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kore Eestis 7 mehel ja 16 naisel.
Spargi
Maddalena saarestiku suuruselt kolmanda saare pindala on 4,2 km². 2,75 km pikkuse ja 2 km laiuse saare rannajoon on 13 km pikkune. Graniidist pinnaga saar on elupaigaks paljudele kaitsealustele linnuliikidele.
Saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark (Parco nazionale Arcipelago di La Maddalena).
Joseph Erlanger
1895. aastal sai Erlanger California Ülikoolist bakalaureusekraadi keemias ning lõpetas 1899. aastal Johns Hopkinsi Ülikooli meditsiini erialal. Pärast lõpetamist jäi ta Johns Hopkinsi ülikooli tööle, kus tegi füsioloogialaboris teadust ning pidas metabolismi- ja seedimisloenguid.
Dünaburgi maakond
thumb|Daugavpilsi maakond Läti vabariigis Dünaburgi maakond (läti keeles Daugavpils apriņķis; vene keeles Динабургский уезд, aastast 1893 Dvinski maakond, aastast 1920 Daugavpilsi maakond) oli Venemaa Keisririigi ja Vene SFNV Vitebski kubermangu haldusüksus, hiljem Läti ja Läti NSV haldusüksus.
Joseph Erlanger
Erlanger leiutas ja patentis uut tüüpi vererõhuaparaadi.
Dünaburgi maakond
Ajalugu
Maakond rajati 1772. aastal. Algselt kuulusid selle alad Pihkva kubermangu koosseisu. Aastal 1776 hakkas maakond kuuluma Polotski kubermangu, 1796. aastal Valgevene kubermangu ja aastast 1802 Vitebski kubermangu. Maakond piirnes põhjas Liivimaa kubermangu ja Vitebski kubermangu Režitsa maakonnaga, idas Drissa maakonnaga, läänes ja lõunas Kuramaa kubermanguga. Vitebski kubermangus oli maakonna pindala 4393 km².
Joseph Erlanger
1906. aastal sai ta Wisconsini Ülikooli füsioloogia õppetooli juhatajaks. 1910. aastal sai ta Washingtoni Ülikooli füsioloogia professoriks.
1944. aastal pälvis Erlanger koos oma õpilase Herbert Spencer Gasseriga Nobeli meditsiiniauhinna aksoni uurimise eest.
Dünaburgi maakond
Ajalugu
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Dvinsk ehk Daugavpils), seitse alevit ja 16 valda.
Aastal 1920 läksid Dünaburgi maakonna alad Läti koosseisu. Maakond (idas Drissa maakonna arvelt veidi laienenuna) sai ka Läti administratiivüksuseks ja oli kuni aastani 1949 Läti NSV administratiivüksus.
Aastal 1940 oli maakonna territooriumil 6 linna, lisaks Daugavpilsile ka Gostiņi (tänapäeval Pļaviņase osa), Krāslava, Krustpils, Līvāni ja Preiļi. Toona oli maakonna koosseisus 25 valda.
Aastal 1941 liideti Krustpilsi ja Gostiņi ümbrus Jēkabpilsi maakonnaga. Aastal 1947 eraldati maakonnast Krāslava maakond. Aastal 1949 maakond likvideeriti, selle territoorium jagunes Daugavpilsi, Līvāni ja Preiļi rajoonie vahel.
Rahvastik
Aastal 1897 elas maakonnas 237 000 inimest, tegemist oli rahvarohkeima maakonnaga Vitebski kubermangus. Elanikest moodustasid enamiku lätlased (39%), juute oli 20%, venelasi 15,3%, valgevenelasi 13,8%, poolakaid 9,1% ja sakslasi 1,8%.
Aastal 1928 moodustasid lätlased maakonna elanikest 55%. Venelasi oli 18%, juute 10%, valgevenelasi 9% ja poolakaid 8%.
Viciebski kubermangu osana
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond haldusüksusteks, mida nimetatakse volostiteks (vene keeles Волость), aga mille kohta lätlased on kasutanud sõna vald (läti keeles pagasts). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn (Dünaburg, mis kandis hiljem nime Dvinsk), lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 7 alevit ja 16 valda.
Haldusjaotus Läti Vabariigis
Halduslike muudatuste tagajärjel oli maakonnas aastaks 1940 lisaks Daugavpilsile veel kuus linna: Gostiņi, Krāslava, Krustpils, Līvāni ja Preiļi. Toona oli maakonna koosseisus 25 valda.
Prints ja kerjus
pisi|1882. aasta väljaande esikaas pisi|Illustratsioon 1882. aasta väljaandest pisi|Illustratsioon 1882. aasta väljaandest
"Prints ja kerjus" (inglise keeles "The Prince and the Pauper") on Ameerika kirjaniku Mark Twaini ajalooline romaan, mille sündmused arenevad 1547. aastal Inglismaal.
Teosest
Naasnud teiselt Euroopa turneelt 1880. aastal, luges Twain palju Inglismaa ja Prantsusmaa ajaloo kohta. Esialgu näidendina mõeldud raamatu tegevus toimus algul viktoriaanlikul Inglismaal, kuid Twain otsustas selle ajas kaugemale viia.
Teos avaldati esimest korda 1881. aastal Kanadas ning seejärel 1882. aastal Ameerika Ühendriikides. Mark Twain kirjutas selle romaani ajaloolise fiktsioonina. Selle tegevus toimub 1547. aastal. Peategelased on kaks poissi, kes on sündinud samal päeval ja on välimuselt identsed: Londoni kerjuspoiss Tom Canty ja troonipärija Edward Tudor, Henry VIII poeg.
Romaan koosneb 33 peatükist, millele järgneb epiloog. Autor kirjutas selle eeskätt lastele ning kritiseerib nii sotsiaalset ebavõrdsust kui ka inimeste üle otsustamist välimuse järgi. pisi|1915. aasta tummfilmi reklaam
Sisukokkuvõte
Tegevus toimub 1547. aastal Londonis. Vaeses linnaosas elab kerjuseelu 10-aastane Tom Canty, keda tema joodikust isa tihti peksab. Naabruses elav preester on teda lugema ja kirjutama õpetanud ning poiss unistab kohata kuninglikku verd inimest. Ühel päeval palee aia juures kõndides kohtab ta omavanust Walesi printsi Edward Tudorit. Vihane valvur ei luba aga Tomil troonipärijat imetleda, ta tõukab ja sõimab poissi. Seda märgates halastab prints vaese poisi peale ja kutsub ta paleesse oma ruumidesse. Seal tutvuvad kaks poissi omavahel. Olles lummatud teineteise elust ja kummalisest sarnasusest ning saades teada, et nad on isegi samal päeval sündinud, otsustavad nad oma riided vahetada. Prints peidab Inglismaa kuningliku pitsati. Siis märkab prints valvuri löögist tekkinud sinikaid Tomi käsivarrel ning jookseb paleest välja, et karmi valvurit karistada. Valvur ei tunne kaltsudesse riietatud printsi ära ning ajab ta palee juurest minema.
Tom püüab õukonnakommetega harjuda, teda aitab see, et ta on kuningatest ja printsidest raamatuid lugenud. Poiss räägib juhtunust õukondlastele, kuid need ei usu Tomi ja peavad teda printsiks. Tema kummalist käitumist seletavad nad sellega, et printsil on haigus, mis on põhjustanud mälukaotuse, ja kardavad, et ta läheb hulluks. Otsitakse taga Inglismaa kadunud pitsatit, kuid Tom ei tea selle väärtust, purustades sellega vahel pähkleid. Tom kohtub raskelt haige kuningas Henry VIII-ga ja üritab talle tõtt rääkida, kuid kuningas ei usu Tomi ja keelab tal edaspidi sellist juttu ajada. Tänavale sattunud prints õpib tundma Inglise ühiskonna madalamate kihtide elu seadusetust. Tema olukorra teeb veelgi keerulisemaks asjaolu, et kõik ümberringi irvitavad poisi sõnade üle troonipärimise kohta ning peavad teda hulluks. Prints kohtub sõjast naasva aadliku Miles Hendoniga. Kuigi Miles ei usu Edwardi väiteid ja need teevad talle nalja, saab temast poisi kaitsja. Vahepeal jõuavad nendeni uudised, et kuningas Henry VIII on surnud ja Edward on nüüd kuningas. Olles kogenud kõiki alamklassi kuuluva inimese eluraskusi, vannub Edward VI, et pärast trooni tagasi saamist parandab ta olukorda ning valitseb oma alamaid õiglaselt.
Pärast rohkeid seiklusi jõuab Edward õukonda ja katkestab Tomi kuningaks kroonimise. Aadlikud on nende sarnasusest šokeeritud, kuid keelduvad uskumast, et Edward on Tomi riideid kandev seaduslik kuningas. Edward VI osutab oma krooniõiguste kinnituseks peidetud kuningliku pitsati asukohale, mida teadsid ainult tema ja Tom. Tõeline prints kroonitakse kuningaks, Tom jääb tema saatjaks õukonnas, Miles saab Kenti krahvi tiitli.
Romaani lõpp annab teada, et kuigi Edward suri 15-aastaselt, valitses ta tänaval saadud kogemuste alusel õiglaselt, Tom aga elas väga vanaks meheks.
Filme
On ka filme, mis on loodud romaanist inspireerituna, kuid tugevasti muudetud süžeega: "It Takes Two" (1995, USA), "Tere Mere Sapne"(1996, India), "Barbie as the Princess and the Pauper" (arvutianimatsioon, 2004, USA/Kanada), "Garfield: A Tail of Two Kitties" (arvutianimatsioon, 2004, USA/Suurbritannia), "A Modern Twain Story: The Prince and the Pauper" (2007, USA) jne.
Rumšiškės
Rumšiškės on alev (endine linn) Leedus Kaišiadoryse rajoonis, Rumšiškėse valla halduskeskus. Asula jääb Kaunase veehoidla regionaalparki.
Alevis on gümnaasium, postkontor, kultuurikeskus ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Leedu Vabaõhumuuseum, Jonas Aistise muuseum, aastal 1960 ehitatud katoliku kirik ja aastal 1840 ehitatud kabel. Alevi lähistel metsas kasvavad Rumšiškėse metsa mänd (ümbermõõt 5 ja kõrgus 30 meetrit) ning Rumšiškėse metsa tamm (ümbermõõt 5,45 ja kõrgus 17,5 meetrit).
Ajalugu
Sealset mõisa mainiti esimest korda aastal 1503. Aastal 1549 sai selle omanikuks Barbara Radziwiłłówna. Rumšiškės sai alevi õigused aastal 1557. Aastal 1791 sai asula ka linnaõigused, ent järgmisel aastal need poliitilistel põhjustel tühistati.
Tsaariajal kasutati Rumšiškėse kohta venekeelset nimekuju Румшишки. Alevis sepistati rauda, toodeti soola, seal tegeleti ka metsandusega. Aastail 1832–1833 põlesid maha nii sealsed tootmishooned kui ka tööliste majad. Tyszkiewiczite eestvedamisel rajatai sinna hobupostijaam. Alevis tegutses vesiveski, seal asusid kohalik haigla ja meteoroloogiajaam. Alevis olid nii kirik kui ka sünagoog, haridust andsid kihelkonnakool ja juudi kool. Aastal 1890 eemaldati alevi lähistelt Nemunase kärestikust kive, mida kasutati Kaunase kindluse rajamiseks.
Teise maailmasõja ajal hukati kõik sealsed juudi elanikud. Aastal 1944 põles alev taas. Aastal 1960 rajati Kaunase veehoidla ja suurem osa Rumšiškėsest jäi vee alla. Aastal 1956 rajati siis tänapäevane alev, vanast toimetati sinna vaid kirikuhoone kui arhitektuurimälestis. Nõukogude ajal oli Rumšiškės kohaliku aedviljakasvatusele spetsialiseerunud kolhoosi keskasulaks.
Estron
Ettevõtte juht oli Vladimir Makarov, peainsenerid Lembit Kirsme ja Ülo Kala, peakonstruktor oli Tõnu Tüksammel. Insener-tehnilise personali hulgas olid varasemaid Raadio-Elektroonika Tehase ja Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroo töötajaid. Töötajaid oli kokku ligi 200.
Kuni aastani 1975 paiknes ettevõte Kiiu mõisahoones. Hiljem ehitati välja oma tootmishoone ja muud vajalikud hooned ning restaureeriti ka Kiiu mungatorn.
Estronist sai alguse kõrvalettevõte Bioestron.
Eesti taasiseseisvumise järel lõpetas ettevõte tegevuse peamiselt majandusliku kollapsi ja endise NSV Liidu turu äralangemise tõttu.
Toodang
Tõnu Tüksammel ja Lembit Kirsme projekteerisid asutusesisese telefonside keskjaama Estron-100. See oli nn kõvasti rääkivate telefonidega süsteem, mida valmistati isegi Kremli jaoks.
Ettevõte tootis elektroonilisi kalkulaatoreid Estron, hiljem ka arvutit Juku. Koondise RET tarbeks valmistas ettevõte vibraatormuundurit MDM-võimendite jaoks, mida kasutati alalispinge mikrovoltmeetrites.
Novi Obõhodõ
Novi Obõhodõ (ukraina keeles Нові Обиходи) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 575. Pindala on 1,258 km².
Tiina Allik
Tiina Allik (sündinud 3. aprillil 1949) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koorijuht.
Eluloolisi andmeid
Tiina Allik sündis 3. aprillil 1949 Tartus ülempreester Ermil Alliku ja salmilaulja Lydia Alliku (Alt) peres. Ta omandas koorijuhi kutse 1968. aastal Tartu Muusikakoolis Roland Laasmäe õpilasena ning jätkas seejärel õpinguid koorijuhtimise erialal Tallinna Riiklikus Konservatooriumis aastatel 1968–1972.
Isiklikku
Tiina Alliku isa oli Ermil Allik, ema Lydia Allik, noorem vend Paul Allik; tema vanem vend on Georg Allik ning lapsed on Erik ja Maarja.
595 eKr
Aasta 595 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CLIX (159.) aasta ab urbe condita.
Jätkusuutliku ühiskonna indeks
Jätkusuutliku ühiskonna indeks (inglise sustainable society index) on indeks, mis mõõdab riikide elukvaliteeti ja jätkusuutlikkust.
Indeks töötati välja 2006. aastal Hollandis.
Indeksi tulemused saadakse 22 näitaja põhjal.
Georgi Lvovi esimene valitsus
Georgi Lvovi esimene valitsus oli Venemaa üleminekuvalitsus, mis moodustati 2. vkj/15. märtsil 1917 ning tegutses kuni 5. vkj/18. maini 1917.
Othar Korgalidze
Otar Korghalidze (gruusia keeles ოთარ კორღალიძე ; sündinud 2. septembril 1960 Thbilisis) on endine Gruusia jalgpallur ja mänedžer.
Korghalidze jalgpallikarjääri viimased aastad (1996-2000) mängis ta Eesti klubides FC Flora Tallinn ja FC Kuressaare.
Juhtmevaba toitega täitur
Juhtmevaba toitega täitur on mootor või muundur, mis saab tööks vajaliku toite õhu kaudu.
Ioonpolümeer-metall komposiit (IPMK) täitur onelektroaktiivsete polümeeride (EAP) alaliik, mis võimaldab projekteerida uut tüüpi roboteid, mis suudavad imiteerida bioloogilisi eluvorme tänu pehmele struktuurile ja väiksele energiatarbele. Vaatamata sellele, et elektroaktiivsetel polümeeridel on suur potentsiaal tehislihaste arendamisel, on seda tüüpi täituritel probleemiks toitepinge. Näiteks robootikas võib kujuneda patarei kaalust kriitiline tegur roboti korralikuks toimimiseks. Üks lahendus on projekteerida juhtmevaba toite ülekanne IPMK-täituri ja kontrolleri vahel, milleks saab kasutada spetsiaalset planaarantenni IPMK-täituri pinnal toite vastuvõtmiseks.
Bachmani limasamblik
Bachmani limasamblik  (Enchylium bachmanianum, vananenud nimetusega Collema bachmanianum) on samblikuliik.
Juhtmevaba toitega täitur
Elektromagnetiline kiirgus
Juhtmevaba toite ülekanne on paljulubav tehnoloogiline lahendus, kui vajatakse pikaajalist toidet juhtmevabale seadmele. Toite ülekandmiseks on olemas mitu võimalust, näitekselektromagnetililisel kiirgusel võielektromagnetilisel induktsioonil põhinev toite ülekanne. Elektromagnetiline kiirgus on suurema kasuteguriga kui elektromagnetilisel induktsioonil põhinev toite ülekanne, kuna see võimaldab energiat kanda üle pikemate vahemaade korral ning lisaks saab vastuvõtja projekteerida väiksema ja kergema. Näiteks miniatuurne 0,2 g kaaluv vastuvõtja suudab tekitada piisavalt energiat ühe IPMK-täituri juhtimiseks.
Elektromagnetilise kiirguse kasutamisel toite ülekandmisel on peamiseks komponendiks alaldav antenn, mis on kombinatsioon alaldavast vooluringist ja antennist. Toite ülekandmiseks IPMK-täiturile paigutatakse planaarantennid IPMK-elektroodile nii, et nad käituksid kui alaldav antenn. Lihtne alaldava antenni element koosneb dipoolantennist koos raadiosagedusliku dioodiga (RF diood), mis on ühendatud üle dipooli elementide. Diood alaldab vahelduvpinget, mis indutseeritakse antennis elektromagnetlainete poolt, et toota alalispinget.
Bachmani limasamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Juhtmevaba toitega täitur
Elektromagnetiline kiirgus
Antenn võtab vastu elektromagnetenergiat, mille alaldav vooluring muundab elektrienergiaks.
Alaldava skeemi joonis
Nagu eespool mainitud, siis alaldav antenn on kombinatsioon alaldavast vooluringist ja antennist. IPMK-täituri juhtimiseks elektromagnetkiirgusega on vajalik kõrgsageduslainete detektor. Positiivse laine korral detektori diood blokeerib sissetuleva laine ning kondensaator ja IPMK laetakse positiivse laenguga, mis muudab IPMK kuju. Negatiivse laine korral diood laseb läbi negatiivse laine, millega kaasneb IPMK algse kuju taastumine. IPMK algse kuju taastamisega ning vastupidises suunas paindumisega kaasnevad aga mitmed probleemid, kuna elektromagnetilisest kiirgusest saab tekitada vaid positiivset pinget. Näiteks kui IPMK-le rakendatud pinge on saanud nulliks, siis seetõttu, et talletatud energiat kaotatakse vähesel määral, on IPMK algse kuju taastumine väga aeglane.
Selleks, et parandada IPMK vastupidises suunas paindumise kiirust, peaks IPMK-täitur kulutama laetud energiat, mis koguti positiivse paindumise ajal. Sellisel juhul toimib IPMK kui laadiv kondensaator, et aga laetud IPMK kulutaks enda kogutud energia võimalikult kiiresti, tuleks kasutada lisaks koormustakistit. Sel juhul aeg, mis kulub kogutud laengu kulutamiseks, lüheneb oluliselt ning IPMK paindumise kiirus vastupidises suunas paraneb.
Tänu sellele, et IPMK-d saab panna edukalt painduma, kasutades elektromagnetilist kiirgust, ning seejärel kuju taastama, võimaldab see luua rohkem liikuvust robootika seadmetele.