cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raúl Jiménez
Klubikarjäär
Jiménez alustas klubikarjääri Mehhiko klubis América. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 9. oktoobril 2011 mängus Monarcas Moreliaga. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 30. oktoobril 2:3 kaotusmängus Pueblale. Hooajal 2012–2013 tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.
2014. aasta augustis suundus ta Hispaania klubisse Madridi Atlético, kellega sõlmis lepingu kuueks aastaks. Klubis tegi ta debüüdi hooajaeelsel turniiril Trofeo Ramón de Carranza, milles võõrustati Itaalia klubi Sampdoria. 2014. aastal tuli ta klubiga Hispaania superkarikavõitjaks, alistades Madridi Reali. Jiménez tegi esimese liigamängu 25. augustil väravata viigis Rayo Vallecanoga. Esimese värava lõi ta 27. septembril 4:0 võidumängus Sevillale. Hooajal 2014/2015 tegi ta Hispaania kõrgliigas 27 mängu ja lõi neis ainult ühe värava.
UEFA Meistrite Liiga hooaja 2016–2017 viimases alagrupimängus 6. detsembril lõi ta värava Napoli vastu. Kaheksandikfinaalis kaotas Benfica kahe mängu kokkuvõttes Dortmundi Borussiale ja langes välja. Ta tuli hooajal 2016/2017 klubiga teist korda Portugali meistriks, võites lisaks Portugali karikavõistlused. Ta osales hooaja jooksul 19 liigamängus ja lõi neis kuus väravat.
2018. aasta juunis suundus ta Benficast laenule äsja Inglismaa kõrgliigas tõusnud Wolverhampton Wanderersi. Debüüdi Premier League'is tegi ta 11. augustil mängus Evertoni vastu ja lõi seal ka mängu viimase värava, tuues Wolverhampton Wanderersile 2:2 viigi. Hooajal 2018–19 valiti ta mängijate poolt Wolverhampton Wanderersi hooaja parimaks mängijaks.
Suvel 2020 liitus Jimenez ligi 6 miljoni euro eest Fulhamiga.
Koondisekarjäär
Debüüdi Mehhiko koondises tegi ta 30. jaanuaril 2013 sõprusmängus Taaniga.
Esimese värava lõi ta koondises 11. juuli 2013 CONCACAF Gold Cup'i teises alagrupimängus Kanada vastu. Sama turniiri veerandfinaalis 20. juulil lõi ta värava Trinidadile ja Tobagole ja aitas Mehhiko koondise poolfinaali, kus kaotati Panamale.
2015. aasta Copa América teises alagrupimängus 15. juunil lõi ta värava Tšiilile ning viimases alagrupimängus 19. juunil penaltist värava Ecuadorile.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Uus-Meremaa vastu.
2019. aastal võitis ta Mehhiko koondisega CONCACAF Gold Cup'i. Jiménez lõi turniiril viis väravat ja ta valiti turniiri parimaks mängijaks.
Ta on mänginud riigi koondises veel ka 2013. aasta konföderatsiooni karikavõistlustel, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Copa América Centenariol.
2012. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Mehhiko olümpiakoondisega kuldmedali.
Mario Pašalić
pisi|Mario Pašalić (2017) Mario Pašalić (sündinud 9. veebruaril 1995 Mainzis) on Saksamaal sündinud Horvaatia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Spliti Hajduk, mille noortekaadeemiaga liitus ta 2006. aastal. 2013. aasta suvel sõlmis ta klubiga profilepingu. Hooajal 2013–14 lõi Pašalić Horvaatia kõrgliigas 11 väravat.
2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Chelsea. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi, mängides laenul teistes klubides. Hooajal 2014–2015 oli ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Elche, 2015–2016 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco, 2016–2017 Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan ja 2017–18 Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Spartak.
2018. aasta juulis läks ta Chelseast laenule Atalantasse, kellega sõlmis 2020. aasta juunis püsiva lepingu.
Horvaatia jalgpallikoondises tegi Pašalić debüüdi 4. septembril 2014 sõprusmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Šveitsi vastu.
Schuyleri maakond (Illinois)
Schuyleri maakond (Schuyler County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1825. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 197 465.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Motonori Matsuyama
Motonori Matsuyama (jaapani keeles 松山 基範 Matsuyama Motonori; 25. oktoober 1884 – 27. jaanuar 1958) oli jaapani geofüüsik.
Kivimitesse kristalliseerumisel salvestunud magnetiliste mineraalide magnetilist orientatsiooni uurides avastas ta, et Maa magnetvälja poolused on planeedi ajaloo jooksul korduvalt kohti vahetanud ning et pööre on toimunud suhteliselt kiiresti.
Motonori Matsuyama ja Bernard Brunhesi auks nimetati viimati (umbes 780 000 aastat tagasi) toimunud magnetpooluste vahetumine Brunhesi-Matsuyama pöördeks.
Alena Boganeva
Alena Boganeva (Valgevene keeles: Алена Міхайлаўна Боганева; sündinud 1967) on valgevene folklorist.
Tema peamiste uurimisteemade hulka kuuluvad rahvakristlus, narratiivid, rahvapärane etioloogia jm.
Mihhail Fokin
pisi|220px| Mihhail Fokin 1900. aastatel
Mihhail Fokin, ka Michel Fokine (vene keeles Михаил Михайлович Фокин Mihhail Mihhailovitš Fokin; 23. aprill (vkj 11. aprill) 1880 Peterburi – 22. august 1942 New York) oli vene ja Ameerika Ühendriikide balletitantsija, balletipedagoog, koreograaf ja ballettmeister.
Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist 1898. aastal võeti Fokin Maria teatri balletitrupi tantsijaks, kus ta mõne aja möödudes edutati solistiks. 1902. aastal näitas ta end ka balletipedagoogina ja 1905. aastal koreograafina.
1909. aastal alustas Fokin koostööd antreprenöör Sergei Djagileviga. Djagilevi trupiga Ballets Russes toimusid Fokini balletilavastuste esietendused: 1910. aastal "Tulilind" ja "Šeherezade", 1911. aastal "Le Spectre de la rose", "Narcissus" ja "Petruška" ning 1912. aastal "Tamara" ja "Daphnis ja Chloé".
Emigratsioonis
Pärast oktoobripööret emigreerus Fokin perega Rootsi, hiljem siirdus sealt Ameerika Ühendriikidesse. 1921. aastal avas ta New Yorgis balletikooli ja 1924. aastal asutas seal oma balletitrupi, millega esines Metropolitan House'is. 1932. aastal sai Fokin USA kodakondsuse.
1939. aastal lavastas ta balleti "Paganini" Sergei Rahmaninovi muusikaga. Fokini "Sülfiid" oli American Ballet Theatre' esimene balletilavastus (1940).
Martin Kutti
Martin Kutti (8. märts 1888 Talli vald, Pärnumaa – 1941) oli aastail 1917–1919 Rakvere linnapea ja 1921–1940 vandeadvokaat Rakveres.
Hariduse sai Pärnu gümnaasiumis (lõpetas 1908. aastal ) ja Peterburi ülikoolis, kus 1912. aastal lõpetas õigusteaduskonna. Ülikooli lõpetamise järel töötas advokaadiabina.
Aastail 1917–1919 oli Martin Kutti Rakvere linnapea, 1919. aastast oli Viljandi-Pärnu rahukogu piirkonnas jaoskonnakohtunikuks ja sama aasta sügisel valiti Rakvere-Paide rahukogu alaliseks liikmeks. 1920. aasta veebruarist sai Rakvere-Paide rahukogu abiesimeheks. 1921. aastal lahkus rahukogu abiesimehe kohalt ja hakkas Rakveres vannutatud advokaadiks.
Ta oli noorkotkaste Viru maleva vanem ja Rakvere Veeremängu Seltsi asutajaliige.
6. juunil 1930 tunnustati teda Kaitseliidu Kotkaristi V klassi teenetemärgiga.
Martin Kutti mõrvati NKVD poolt 1941. aasta suvel (küüditati 14. juunil 1941 ) enne sõja algust. Teistel andmetel vahistati ööl vastu 28. juulit 1941 ja samal aastal ööl vastu 5. augustit viidi vanglast minema.
Isiklikku
Martin Kutti oli abielus ja tal oli kolm last (poeg Eerik Kutti mobiliseeriti 1941. aasta suvel Punaarmeesse, kus suri metsatöödel; poeg Martin Kutti mobiliseeriti samuti 1941. aasta suvel Punaarmeesse, kuid jõudis 1945. aastal haavatuna tagasi Eestisse ja suri 10. juunil 1989 Tartus; tütar Karin Kull suri 85-aastaselt Kanadas).
Eda Peäske
Eda Peäske (sündinud Eda Šur, aastatel 1980–1992 Eda Rajasalu; sündinud 18. jaanuaril 1961 Tallinnas) on eesti harfimängija ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Zvenislava Sillamaa klassis).
Ta töötab aastast 1981 Estonias, on aastast 1990 harfirühma kontsertmeister. Ta on mänginud teatri kammerorkestris, NYYD Ensemble'is, Tallinna Kammerorkestris, Põhjamaade Sümfooniaorkestris ja paljudes teistes koosseisudes. Ta on esinenud solistina ja aastast 1982 duos Raivo Peäskega, kellega on esmaesitanud mitme Eesti helilooja (Raimo Kangro, Mati Kuulbergi, Alo Põldmäe, Jüri Reinvere ja Erkki-Sven Tüüri) neile kirjutatud teoseid.
Ta on aastast 1996 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud (aastast 2001 dotsent) ja ka Tallinna Muusikakeskkooli pedagoog. Tema õpilased on Saale Kivimaker ja Liis Jürgens. Aastal 2017 anti Eda Peäskele Haridus- ja Teadusministeeriumi korraldatud õpetajate päeva galal aasta juhendaja nimetus.
Isiklikku
Tema abikaasa on flötist Raivo Peäske.
Viljatu kaer
Viljatu kaer (Avena sterilis) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeliik.
Taim on Eestis tulnukumbrohi.
Vialikaja Bierastavica
Vialikaja Bierastavica (ka Vjalikaja Berastavitsa) on alev Valgevenes Hrodna oblastis, Bierastavica rajooni ja Bierastavica külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles Brzostowica Wielka, leedu keeles aga Vileika Berastavica.
Asula nime kohta on mitu versiooni. Ühe kohaselt tuleb nimi valgevenekeelsest sõnast jalaka kohta, teise kohaselt aga on aluseks sõna бяроста ehk kasetoht. Seda versiooni toetab fakt, et vanasti sõitsid selle kandi inimesed kohalikel jõgedel ringi kasetohust paatidega. Kolmanda versiooni kohaselt tähendab asula nimi väikest Bresti. Kohaliku müüdi kohaselt olid selle piirkonna esimesed asukad Biarost ja Tavica, nende nimedest saanud nime ka asula. Aastal 2006 püstitati asulasse nende kahe kuju.
Alevis on toiduainete tööstus, valmistatakse võid ja juustu. Vialikaja Bierastavicas on keskkool, muusikakool ja laste spordikool. Antakse välja ajalehte Бераставіцкая газета. Alevis on kaks raamatukogu, kultuurimaja ja kino.
Vaatamisväärsusteks on katoliku kirikud aastaist 1615 ja 1912, õigeusu kirik XIX sajandi teisest poolest, XVIII sajandi lõpus ehitatud mõisakompleks ja vanalinn.
Ajalugu
Alevit mainitakse esimest korda aastal 1506, mil asula anti Chodkiewiczite valdusse. XVI sajandil püstitati asulasse katoliku kirik, ent Moskva väed põletasid selle maha. Aastal 1613 kanti asula kaardile juba alevina, mis kuulus Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda.
XVII ja XVIII sajandeil oli asula Mniszkade, Potockite ja Kossakowskite valduses. Aastal 1615 ehitati maha põletatud kiriku asemele uus, selle juurde tekkisid aga kool ja hospidal.
Aastal 1794 pidasid ülestõusnud poolakad alevi all lahingu Vene vägedega. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Vialikaja Bierastavica Venemaa koosseisus. Alevi elanikud võtsid aktiivselt osa Kastuś Kalinoŭski Venemaa vastu suunatud ülestõusust.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Vialikaja Bierastavica Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1939 toimusid alevi ümbruses mitmed etnilis-varanduslikul alusel toime pandud tapatalgud, ohvriteks olid rikkamad elanikud ja poolakad.
Kolvikäik
Kolvikäigu pikendamine tähendab reeglina mootori pöördemomendi suurendamist, kolvikäigu lühendamine mootori maksimumpöörete suurendamise võimalusi.
Mbeya piirkond
Mbeya piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi põhjaosas. Mbeya naaberpiirkonnad on põhjas Tabora, läänes Songwe, idas Iringa ning kagus Njombe piirkond. Mbeya piirkonna lõunapiiri moodustab riigipiir Malawi riigiga.
Piirkonna administratiivne keskus on Mbeya, mis on ka riigi suuruselt viies linn.
2016. aastal eraldati Mbeya piirkonna lääneosast Songwe piirkond. Enne uue piirkonna moodustamist oli Mbeya piirkonna pindala 62 420 km² ning 2012. aasta seisuga elas seal 2 707 410 inimest. Mbeya piirkond jagunes kaheksaks ringkonnaks: Chunya, Ileje, Kyela, Mbarali, Mbeya, Mbozi, Momba ja Rungwe.
Ema Teresa mälestusmaja
Ema Teresa mälestusmaja (makedoonia keeles Спомен-куќа на Мајка Тереза, albaania keeles Shtëpia përkujtimore e Nënë Terezës) on roomakatoliku pühakule ja Nobeli rahuauhinna laureaadile ema Teresale pühendatud mälestusmaja. See asub tema sünnilinna Skopje kesklinnas. See on ehitatud täpselt samasse kohta, kus paiknes kunagi kirik, kus ta teisel elupäeval ristiti.
Stay with Me (Sam Smithi laul)
"Stay with Me" on laul Suurbritannia laulja Sam Smithi debüütalbumilt "In the Lonely Hour". Laul anti välja albumi kolmanda singlina 14. aprillil 2014. Laulust valmis ka muusikavideo.
57. Grammy muusikaauhindade galal 8. veebruaril 2015 pälvis Darkchildi versioon laulust aasta parima laulu ja aasta parima salvestise auhinna.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Stay with Me (Sam Smith song) seisuga 12.03.2017.
Kairo rahvusvaheline lennujaam
Kairo rahvusvaheline lennujaam (araabia مطار القاهرة الدولي; IATA: CAI, ICAO: HECA) on lennujaam Egiptuses.
Monet lisant
"Lugev Monet" (prantsuse keeles "Monet lisant") on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1868. aastal valminud maalil on kujutatud ajalehte lugevat piibuga Claude Monet'd.
Ministeriaal
Ministeriaal oli Lääne-Euroopas suurfeodaali teenija, kelle kohustuste hulka võisid kuuluda majandus-, haldus-, sõjalised või õukondlikud küsimused. Ministeriaali tasuks võis olla mõni maavaldus või privileegid. Ministeriaalid kadusid 13.–14. sajandil, kui nad vabanesid suurfeodaalide sõltuvusest ja ühtlasi sulandusid aadlisse.
Eugen Käärik
Eugen Käärik (1877 – juuli 1940 Tallinn) oli eesti advokaat.
1909. aastal kandideeris ta Tallinna linnavolikogu valimistel Eesti-Vene ühenduse nimekirjas ja valiti linnavolinikuks.
Ta võeti advokatuuri 1919. aastal. Aastatel 1927–1932 oli ta vandeadvokaat Viljandis, 1932–1938 Lüganusel ja seejärel kuni 1940. aastani Tallinnas.
Ta osales seltskondlikus tegevuses, oli Lootuse seltsi esimees.
Isiklikku
1938. aastal (61-aastaselt) abiellus ta Jaan Poska venna Gabriel Poska lese Lydia Poskaga.
Ambla staadion
Ambla staadion on staadion Järva maakonnas Järva vallas Ambla alevikus. Staadion hõlmab jalgpalliväljakut ja kergejõustikurajatisi. Staadioni omanik ja valdaja on kohalik omavalitsus.
Two Thousand Maniacs!
"Two Thousand Maniacs!" on 1964. aasta väikese-eelarveline splatter film, mille režissöör ja stsenarist oli Herschell Gordon Lewis. Ta moodustab teise osa sama autori "veretriloogiast" (The Blood Trilogy), kuhu kuuluvad veel "Blood Feast" (1963) ja "Color Me Blood Red" (1965).
Film on tuntud värviliste detailsete vägivalla- ja piinamisstseenide poolest. Lavastus ja näitlemine on B-filmi tasemel. Film on saanud kultusfilmiks.
Nimilaulu kirjutas ja laulis režissöör Lewis.
Selle filmi mõjul võttis endale nime ansambel 10,000 Maniacs.
Aastal 2005 tehti filmist uusversioon "2001 Maniacs", kus mängis Robert Englund.
Sisu
Film põhineb Lerneri ja Loewe' muusikalil "Brigadoon" (1947).
Kuus põhjaosariikide turisti meelitatakse redneck 'ide poolt lõunaosariikide linna Pleasant Valleysse aukülalistena pidustustel, millel tähistatakse saja aasta möödumist linna hävitamisest põhjaosariikide vägede poolt. Turistid lahutatakse ning sunnitakse osalema haigetes mängudes, mis lõpevad nende verise surmaga.
Herman Talmre
Herman Talmre (5. september 1912 Peetri – 19. august 1999 Tallinn) oli eesti oboemängija ja muusikapedagoog.
Ta mängis pikka aega Eesti Raadio sümfooniaorkestris, kus oli oboerühma kontsertmeister.
Premier League'i rekordid
Inglismaa Premier League'i rekordid alates liiga asutamisest 1992. aastal.
Läbimurde auhind matemaatikas
Läbimurde auhind matemaatikas (inglise keeles The Breakthrough Prize in Mathematics) on iga-aastane teadusauhind matemaatika valdkonnas.
Auhinna asutasid 2013. aastal Juri Milner ja Mark Zuckerberg.
Auhinna rahaline suurus on 3 000 000 USA dollarit. Erandjuhtudel, kui nominendid on teinud uurimuse ühiselt, võib auhinda jagada. Statuudi järgi võib teadlane saada auhinna ka enam kui ühel korral.
Varasemad laureaadid kutsutakse osa võtma järgmiste aastate auhinnakomiteede tööst.
Laureaatide valimine 2015
pisi|220px|2015. aasta laureaat [[UCLA professor Terence Tao (2006)]] Esimesed 5 laureaati (igaüks neist sai kolmemiljonilise auhinnaraha) valisid 2014. aasta lõpul ekspertide arvamusele toetudes auhinna asutajad. Väljavalituteks osutusid:
Kõik need 5 laureaati lülitati järgmise aasta auhinnakomitee koosseisu.
Auhind "Matemaatika uued horisondid"
Lisaks auhinnale "Läbimurde auhind matemaatikas" antakse välja auhinda "Matemaatika uued horisondid" (mõeldud noortele andekatele teadlastele, auhinna suurus 100 000 USA dollarit).
Auhinnast keeldumise juhtum
2016. aastal määras auhinnakomitee (sinna kuuluvad teiste seas Maksim Kontsevitš, Simon Donaldson ja Terence Tao) kategoorias "Matemaatika uued horisondid" kolm auhinda, ühe neist määras Peter Scholzele. Scholze keeldus auhinda vastu võtmast
Arena Stožice
Arena Stožice on riigi suurim hall, mahutab korvpalli- ja käsipallivõistluste ajal 12 480 ja kontsertide ajal 14 800 pealtvaatajat.
Hall avati 10. augustil 2010, 14 kuud kestnud ehitustööde järel, korvpallimänguga Sloveenia ja Hispaania vahel.
En Esur
En Esur (heebrea keeles עין אסור, keelatud allikas) või Ein Asawir oli pronksiaegne kaananlaste asuala Lõuna-Levandis, mis sai piirkonna suurlinnaks umbes 3000 aastat eKr. Arheoloogid teatasid linna leidmisest 2019. aastal, samast leiti ka 7000 aasta vanune tempel. En Esur oli omal ajal piirkonna suurimaid linnu. Tänapäeval asub En Esur Iisraeli põhjaosas Haifa ringkonnas.
Linienwall
pisi|Linienwall kujutatuna [[August Stefan Kronsteini maalil]] pisi|[[Viini kaart aastast 1790, millelt aimdub välise linnamüüri kulg]] Linienwall (baieri keeles Linawoi) oli kergkindlustus Viini äärelinnade ja eeslinnade vahel. Seda hakati rajama 1704. aastal ning lammutati 1894. aastal, et vabastada maad Viini vahevöö jaoks.
Töötlemine
Töötlemine ehk töötlus on algmaterjali eesmärgistatud muutmine. Eri valdkondades tähendab see mitmesuguseid asju. Töötlus on ka töötlemise tulemus.
Klemen Lavrič
Klemen Lavrič (sündinud 12. juunil 1981) on Sloveenia endine jalgpallur, ründaja.
Vaudricourt (Pas-de-Calais)
pisi|Vaudricourt'i kirik
Klemen Lavrič
Koondisekarjäär
Sloveenia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2004–2008 25 mängu ja lõi 6 väravat.
Vaudricourt (Pas-de-Calais)
Vaudricourt asub u. 3,2 km Béthune'ist lõunas ja 40 km Lille'ist edelas, teede D186 ja D171 ristumiskoha ümbruses, Autoroute A26 liiklussõlme 6 juures.
pisi|tühi|
Berijev Be-6
thumb|Nõukogude Liidu [[sõjalennuk Berijev Be-6]] Berijev Be-6 (vene keeles Бериев Бе-6) on NSV Liidu päritolu mereväe mitmeotstarbeline kahe kolbmootoriga  paatlennuk.
Endla (eesnimi)
Endla on eesti naisenimi.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Endla 542 naisel. See oli Eestis esinemissageduselt 288. naisenimi. Endla oli keskmiselt 76 aasta vanune (mediaanvanus oli 77). Kõige populaarsem on eesnimi Endla vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 37,44, ja Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 12,6.
Emiliano Martínez
pisi|Emiliano Martínez (2015) Damián Emiliano Martínez Romero (sündinud 2. septembril 1992 Mar del Platas) on Argentina jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Argentina jalgpallikoondises.
Aastatel 2008–2010 kuulus ta Argentina klubisse Independiente.
2010. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Arsenal. Arsenal põhimeeskonnas debüteeris ta 26. septembril 2013 liigakarika mängus Coventry City vastu. Martínez oli Arsenali varuväravavaht kuni 2020. aastani. Kokku sai Arsenali meeskonnas kirja 38 mängu, sealhulgas 15 mängu Inglismaa kõrgliigas. Lisaks käis ta vahepealsetel perioodidel laenul teistes klubides: hooaja 2011–12 lõpus Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Oxford United, hooajal 2013–14 Inglismaa esiliiga klubis Sheffield Wednesday, hooaja 2014–15 lõpus Inglismaa esiliiga klubis Rotherham United, hooajal 2015–16 Inglismaa esiliiga klubis Wolverhampton Wanderers, hooajal 2017–18 Hispaania kõrgliiga klubis Getafe ja hooajal 2018–19 Inglismaa esiliiga klubis Reading.
2020. aasta septembris siirdus ta 20 miljoni naelsterlingi eest Aston Villasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020–21 tegi Martínez Premier League'is 15 nullimängu, millega oli liigas paremuselt kolmas väravavaht ning valiti samal hooajal Aston Villa hooaja parimaks mängijaks.
Argentina jalgpallikoondisse kutsuti Martínez 2011. aastal, kuid koondisedebüüdi tegi ta alles 3. juunil 2021 MM-i valikmängus Tšiili vastu. Ta kuulub Argentina koondisse 2021. aasta Copa Américal.
Piz Sella
Piz Sella on mägi Alpide Bernina mäestikus, paiknedes Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. See asub Piz Glüschainti ja Piz Rosegi vahel, Rosegi liustikust lõunas.
Morogoro piirkond
Morogoro piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Morogoro naaberpiirkonnad on põhjas Tanga, idas Pwani ja Lindi, lõunas Ruvuma, edelas Njombe ning läänes Iringa ja Dodoma piirkond.
Piirkonna administratiivne keskus on Morogoro, mis on ka riigi suuruselt kuues linn.
Piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks: Gairo, Kilombero, Kilosa, Morogoro, Mvomero ja Ulanga.
Morogoro piirkonna pindala on 70 799 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 218 492 inimest.
Tamsalu raamatukogu
Tamsalu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Tamsalu linnas.
Vendin-lès-Béthune
pisi|Vendin-lès-Béthune'i vallamaja
Vendin-lès-Béthune (pikardi: Vindin-lès-Betheune; lääneflaami: Wenden) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
pisi|tühi|
Piz Varuna
Piz Varuna om mägi Alpide Bernina mäestikus, paiknedes Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. See asub Piz Palüst idas, Val Poschiavo ja Val Malenco vahel.
Jõgeva staadion
Jõgeva (linna) staadion on Jõgeva maakonnas Jõgevas aadressil Lai tänav 9 asuv staadion. Staadion hõlmab jalgpalliväljakut ja kergejõustikurajatisi. Staadioni omanik on Jõgeva Linnavalitsus ja valdaja Jõgeva Spordikeskus.
Lidia Agosti
Lidia Agosti (aastani 1940 ja aastatel 1951–1959 Lidia Grauen, aastatel 1940–1951 Lidia Stix; 14. detsember 1915 Peterburi – 9. november 2014) oli eesti laulja (metsosopran) ja muusikapedagoog.
Ta sündis aastal 1915 Peterburis eestlasest mereväelase (ja hilisema ärimehe) perekonnas. Tema vanemad opteerusid aastal 1923 Tallinna, kus ta alustas ka kooliteed; ta õppis laulmist aastatel 1932–1935 Varvara Malama stuudios ja võttis eratunde Sergei Mamontovi juures. Aastal 1936 asus ta õppima Varssavi konservatooriumi, aastal 1938 astus ta õppima Viini Muusikaakadeemiasse laulu (Zegers de Peili klassi) ja näitekunsti erialale. Lõpetas viimase aastal 1940. aasta suvel osatäitmistega Traviatas, Boheemis, Rigolettos, Roosikavaleris ja Nõidkütis.
Punane raamat (raamatusari)
pisi|Sarja raamatuselgade kujundusi pisi|Raamatusarja esimene (autor Mari Kaljuste) ja teine (autor Kristjan Mändmaa) kujundus.|alt= pisi|Raamatusarja teine (autor Kristjan Mändmaa) ja kolmas (autor Jüri Jegorov) kujundus.|alt= "Punane raamat" on raamatusari, mida annab välja kirjastus Tänapäev. Sarjas ilmuvad tunnustatud kirjanike tõlkeraamatud. Esimene raamat sarjast ilmus aastal 2000.
Sarja esimese kujunduse autor on Mari Kaljuste, selles kujunduses ja iseloomuliku ümbrispaberiga ilmus kokku 7 raamatut.
Teise kujunduse autor on Kristjan Mändmaa ning selliseid raamatuid ilmus kokku 70. Ümbrispabereid nendel ei olnud.
Kolmanda kujunduse autor on Jüri Jegorov.
Sarjas ilmunud raamatud
Siit edasi ilmusid raamatud teise kujundusega. Siit edasi ilmusid raamatud kolmanda kujundusega.
Baskimaa jalgpallikoondis
Baskimaa jalgpallikoondis (baski Euskal Herriko futbol selekzioa) on Baskimaa esindusmeeskond jalgpallis. Koondisse kuuluvad baski jalgpallurid nii Baski autonoomsest piirkonnast kui ka Navarrast ja Põhja-Baskimaalt.
Baskimaa koondis pidas oma esimese kohtumise 3. jaanuaril 1915 San Mamési staadionil Bilbaos Kataloonia jalgpallikoondise vastu ja võitis 6–1. 1916. aastani toimus veel 6 korduskohtumist Katalooniaga. Järgmine mäng toimus 1930. Pärast Franco diktatuuri lõppu peeti esimene kohtumine 1979 Bilbaos Iirimaa jalgpallikoondise vastu ja võideti 4:1
FIFA ja UEFA Baskimaa jalgpallikoondist ei tunnista. Koondise treenerid on alates 2011. aastast Javier Irureta ja Mikel Etxarri. Koondise kapten on Joseba Etxeberria.
Eesti jalgpallikoondis kohtus Baskimaa koondisega 1996. aasta 26. detsembril Bilbaos, kus Baskimaa sai 3:0 võidu. 25. mail 2011 toimus mitteametlik sõpruskohtumine Tallinnas, mille Baskimaa võitis 2:1.
Charles Aránguiz
Charles Mariano Aránguiz Sandoval (sündinud 17. aprillil 1989 Puente Altos) on Tšiili jalgpallur. Ta mängib Tšiili rahvuskoondises ja Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional poolkaitsjana.
2012. aastal valiti ta Tšiili aasta jalgpalluriks.
Klubikarjäär
Aránguiz alustas 2006. aastal klubikarjääri Tšiili klubis Cobreloa. 2009. aastal liitus ta klubiga Colo-Colo, kellega võitis samal aastal turniiri Torneo Clausura. 2010. aastal mängis ta lühikest aega Argentina klubis Quilmes.
2011. aasta jaanuaris suundus ta klubisse Universidad de Chile, kus tõusis kohe algrivistusse. Ta aitas klubi võidule sama aasta Lõuna-Ameerika karikavõistlustel, kus jäädi löömatuks. 2013. aastal tuli ta klubiga Tšiili karikavõitjaks.
2014. aasta jaanuaris suundus ta laenule Brasiilia klubisse Internacional. Samal aastal nimetati ta Rio Grande do Suli osariigi liiga Campeonato Gaúcho väärtuslikumaks mängijaks. 2014. aasta juunis sõlmis ta klubiga lepingu 2018. aastani.
2015. aasta augustis liitus ta Saksamaa Bundesliga klubiga Leverkuseni Bayer.
2023. aasta aprillis naasis ta Internacionali.
Koondisekarjäär
2009. aastal esindas ta Tšiilit alla 20-aastaste koondises Lõuna-Ameerika juunioride meistrivõistlustel neljas mängus ja lõi ühe värava. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi ta 4. novembril 2009 sõprusmängus Paraguayga, kuid ei mänginud järgmiste aastate suurturniiridel.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta teises alagrupimängus värava Hispaaniale. 2015. aastal lõi ta koduse Copa América viimases alagrupimängus kaks väravat Boliiviale. Ta tuli turniiril Tšiili koondisega esimest korda Lõuna-Ameerika meistriks.
2016. aasta Copa América Centenario poolfinaalis 22. juunil lõi ta värava Colombiale. Finaalis alistas Tšiili taas penaltiseerias Argentina. Lisaks valiti ta ka turniiri sümboolsesse koosseisu.
Sundvõnkumine
Sundvõnkumine on perioodiliselt muutuva välise (sundiva) jõu tõttu toimuv võnkumine. Elektrilises võnkesüsteemis võib pinge ja voolu võnkumine tekkida vahelduva elektromotoorjõu toimel.
Välise jõu tehtav töö kompenseerib süsteemis tekkiva energiakao, mistõttu võnkumine on sumbumatu. Kui sundiva jõu sagedus läheneb süsteemi omavõnkesagedusele, siis kasvab sundvõnkumise amplituud järsult (vt resonants). Seejuures kasvab ka süsteemi summutav toime, mille tulemusena süsteemi resonantsisagedus väheneb ja võnkeamplituudi kasv pidurdub.
Joonia Saarte Ühendriik
pisi|Joonia Saarte Ühendriik Joonia Saarte Ühendriik (kreeka keeles Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων (Inoménon Krátos ton Ioníon Níson), itaalia keeles Stati Uniti delle Isole Ionie) oli aastatel 1815–1864 Joonia saartel Kreekas eksisteerinud riik ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi protektoraat, Seitsme Saare Vabariigi järglane.
Ühendriik asus tänapäeva Kreeka aladel ning anti 28. mail 1854 (vastavalt Londoni rahulepingule) kingitusena üle Kreeka kuningriigile pärast Oldenburgide dünastiast kuninga (Geórgios I) valimist Kreeka troonile.
Christian Dior
pisi|Christian Dior Christian Ernest Dior (21. jaanuar 1905 – 24. oktoober 1957) oli Prantsusmaalt pärit moedisainer.
Ta on tuntud Christian Diori moemaja loojana (praegu on selle moemaja omanik Groupe Arnault).
Lapsepõlv
Christian Dior sündis 21. jaanuaril 1905 Granville'i alevikus Normandias Põhja-Prantsusmaal viielapselise pere teise lapsena. Christian Diori isa Alexandre Louis Maurice Dior oli eduka väetist tootva firma omanik. Kui Christian Dior oli viieaastane, kolis tema perekond Pariisi, kus poiss veetis suurema osa lapsepõlvest. Noorena külastas ta Pariisis tihti muuseume ja galeriisid, millest ajendatuna tekkis tal huvi minna õppima arhitektuuri. Hoolimata oma soovist läks Christian Dior isa tahtel 1925. aastal õppima École des Sciences Politiques'i, et saada diplomaadiks.
Karjäär
Pärast kooli lõpetamist 1928. aastal avas Christian Dior kunstigalerii, mille asutamiseks oli talle raha andnud isa Alexandre Louis Maurice Dior. Ainus tingimus oli, et perekonnanime uksesildile ei kirjutata. Galeriis eksponeeriti näiteks Pablo Picasso töid. 1931. aastal, mil tema isa firmat tabas finantskrahh, oli Christian Dior sunnitud galerii sulgema. Samal aastal surid ka tema ema ja vanem vend. Pärast galerii sulgemist müüs Christian Dior oma teoste visandeid kuni 1935. aastani, mil ta palgati ajakirja Figaro Illustrésse illustratsioone tegema. Mõned aastad hiljem palkas moekunstnik Robert Piguet Christian Diori enda assistendiks. Alates 1937. aastast töötas Christian Dior Robert Piguet' käe all ning sai ka võimaluse töötada kolme Piguet' kollektsiooniga. Christian Diori sõnul õpetas Piguet talle lihtsuse eeliseid – seda, kust tõeline elegantsus tulema peaks. Ühe Christian Diori originaaldisaini, kleidi Cafe Anglais, võttis rahvas hästi vastu.
16. detsembril 1946 avas Christian Dior Pariisis oma ateljee ja poe aadressil Avenue Montaigne 30.
12. veebruaril 1947 ilmus Christian Diori esimene kevadsuvine kollektsioon "New Look", mis osutus revolutsiooniliseks. Tema kollektsiooni kandsid näiteks Ameerika filminäitleja Rita Hayworth ja Inglismaa baleriin Margot Fonteyn. Peale selle oli Christian Dior kutsutud Briti kuninglikule perekonnale oma kollektsioonist privaatset esitlust tegema, kuigi kuningas George V oli väidetavalt keelanud noortel printsessidel Elizabethil ja Margaretil "New Looki" kanda, sest tegu oli halva eeskujuga ajal, mil tšekisüsteem, kaupade jaotamise normeerimine oli endiselt jõus. 1949. aastal oli Christian Diori firma kasum 12,7 miljonit dollarit. 1950. aastal hakkas ta disainima luksuskaupu, näiteks lipse, sukki, käekotte, karusnahku, ehteid ja salle.
Christian Diori moemaja
Kui Christian Dior nägi Avenue Montaigne 30 maja, tekkis temas soov saada selle hoone omanikuks – ta tahtis, et see oleks kodu tema kõrgmoe brändile. Asukoht oli ideaalne, sest maja paiknes suure hotelli lähedal. Välismaised turistid oli sihtrühm, kellele Christian Diori tooted olid mõeldud. Christian Dior oli veendunud, et suudab brändi hakata üles ehitama vaid nende seinte vahel, ning teatas Prantsusmaa ettevõtja ja oma koostööpartneri Marcel Boussaci peakontorisse, et soovib avada moemaja aadressil Avenue Montaigne 30. Christian Diori veendumus oli nii tõsine, et ideele vastuseisjaid ei olnud, hoolimata sellest, et moemajale oli kaalutud ka teisi asukohavariante. 16. detsembril 1946 umbes kella üheksa paiku hommikul õnnistas Christian Dior linnamaja sisse. Moemaja sisseõnnistamisele järgnesid ehitustööd, mis kestsid kuni tema esimese kollektsiooni esitluse hommikuni. Ametlikult arvatakse Diori asutamisaastaks 1947. aastat, sest siis esitles Christian Dior esimest korda oma kollektsiooni. 12. veebruaril 1947 avaldas Christian Dior debüütkollektsiooni ja esitles 90 rõivakomlekti. Kollektsioone "Corelle" ja "Huit" hakati kutsuma ühise nimega "New Look". Nime looja oli USA ajakirja Harper's Bazaar tekstikirjutaja Carmel Snow.
Christian Dior oli üks disainereid, kes tõi riietusse tagasi naiseliku silueti. Samuti olid tal kõrged standardid seoses helmestamise ja tikanditega, mida ei olnud kümne aasta vältel esitletud. Christian Diori kollektsioonides peegeldus tema armastus lillede ja aedade vastu, mis sai alguse juba sünnikodust Granville'is. Mereäärse villa aedades omandas Christian Dior unikaalsed aianduslikud teadmised. Kollektsioonides kasutas ta kõige enam roosimotiive ja ka parfüümide puhul on roos olnud tema inspiratsiooniallikas. Roosimotiiv meenutas mehele tema kunagist roosiaeda, kus ta veetis palju aega. Christian Diori jaoks oli roosiaed Granville'i sümbol. Naiselike siluettide ja lillemotiividega oli Christian Dior üks disaineritest, kes tõi naistemoodi naiseliku riietuse. Christian Diori revolutsiooniline kollektsioon "New Look" on tuntud ümara õlajoonega ülaosa, piha kohale tõmmatud vöö ja materjalirohke seeliku poolest. "New Look" esindas moemaailmas ultranaiselikkust. Pärast aastaid sõjaväe- ja tsiviilvormiriietust ning rätsepatele kehtestatud piiranguid pakkus Christian Diori looming uut välimust ja seisukohta moemaailmas. Christian Diori disainide rohkus andis tugeva kontrasti üleüldisele meeleolule, mis valitses Euroopa sõjajärgses maailmas. Christian Diori tegevusajal taaselavnes moetegevus Pariisis.
Diori elu viimane periood
1957. aastal sõitis Christian Dior Itaalia linna Montecatinisse puhkusele. Itaalias olles sai ta 23. oktoobril 1957 kolmanda südameataki ja suri 52-aastaselt. Christian Diori koostööpartner Marcel Boussac saatis oma eralennuki Montecatinisse, et tuua Christian Diori surnukeha tagasi Pariisi. Christian Diori matustel osales umbkaudu 2500 inimest, kaasa arvatud tema töötajaskond ja mitmed kuulsad kliendid. Ta maeti Cimetière de Callianisse Prantsusmaal. Juba Christian Diori surma ajal teenis Diori moemaja rohkem kui 20 miljonit dollarit aastas.
Araabia näitlejate loend
Tuneesia ‎
‎
Bierastavica rajoon
Bierastavica rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb läänes Poolaga. Rajooni pindala on 743 km². 2009. aasta seisuga elas seal 18 017 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal (algselt kandis Krynki rajooni nime). Tänapäevast nime kannab rajoon aastast 1944. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alekšycy, Bierastavica, Ejsmanty, Kaniuchi, Makaraŭcy, Małaja Bierastavica‎, Pahraničny ja Parchimaŭcy külanõukogu.
Nikolai Vassiljev
Nikolai Vassiljev (8. detsember 1875 (ukj) Uglitš, Venemaa – 16. oktoober 1958 New York) oli vene arhitekt ja maalikunstnik.
Rahvusromantilise suunitlusega juugendstiili tähtsamaid esindajaid.
Bierastavica rajoon
Halduskeskus on Vialikaja Bierastavica alev. Teised tähtsamad asulad on Małaja Bierastavica‎ ja Pahraničny‎.
Nikolai Vassiljev
Arhitektuuritöid tegi ta muu hulgas koos Aleksei Bubõriga. Tema projekteeritud on ka mitu maja Eestis, näiteks Tallinnas.
Välislingid
Lutheri Ärimaja arhitektuur
Bierastavica rajoon
2009. aasta seisuga olid elanikest 70,04% valgevenelased, 5,77% venelased, 21,69% poolakad, 1,24% ukrainlased ja 1,26% oli teistest rahvustest. 73,57% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 21,23% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 60,03% elanikke, vene keelt aga 35,82%.
Anne Metsis
Anne Metsis (sündinud 5. aprillil 1958 Märjamaal) on eesti moekunstnik ja -ajakirjanik.
Haridus
Ta on lõpetanud Haapsalu I Keskkooli 1976. aastal ja Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI, edaspidi EKA) moekunsti erialal 1984. aastal.
Õppejõuna
Anne Metsis on töötanud Eesti Kunstiakadeemias erialakompositsiooni ja moejoonistamise õppejõuna.
Sauna tänav (täpsustus)
Sauna tänav on tänava nimi mitmetes Eesti asulates:
Anne Metsis
Kunstnikuna
Anne Metsis on Eesti Moekunstnike Ühenduse liige. Esinenud moeloominguga isiku- ja EMÜ ühisnäitustel, neist olulisemad: EMÜ taaskasutusteemalised aastanäitused ja rahvusliku teema näitused “Eestlane olla...”, moepannood Stockholmi Eesti Kultuurikoondises 2003, retrospektiiv “1/2-sada armsat asja” Haapsalu Linnagaleriis 2008, “Veenused ja beach babed” Evald Okase Muuseumis 2018. Moekunstnike Ühenduse kirjanduslik moenäitus «Kõik mis tuleb, tuleb sellepärast, mis on olnud» Vilde majamuuseumis. 2023. aastal juubelinäitused Haapsalu kunstikoolis ja raamatukogus.
Moest ja moeajaloost kirjutajana
Temalt on ilmunud moeartikleid TEA ja Eesti Entsüklopeediakirjastuse teatmeteostes “XX sajandi kroonika”; “Eesti moeloomingu kvintessents” ajakirja Siluett ajaloost (Eesti Ekspress, Areen, juuni 2008); “Ajakirjaga Siluett üles kasvanud” (“Nõukogude aeg ja inimene”, Tänapäev 2004 ja Tammerraamat 2012); tõlkinud rootsi keelest “Mahevillased kudumid” (Ajakirjade Kirjastus 2012).
Metsis on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Moekunstnike Ühenduse liige.
Saavutused
Tema teksti ja illustratsioonidega ning Rein Seppiuse kujundatud raamat «Moetähestik», mis ilmus 2016. aastal, valiti aasta 25 kaunima Eesti raamatu hulka.
Mahepiim
Mahepiim on piim, mis on pärit mahepõllumajanduslikul viisil peetud loomadelt.
Eelisarvurida
Eelisarvurida ehk eelisarvude rida on matemaatiliselt korrastatud arvujada, mida kasutatakse tehnikas toote mingi parameetri arvväärtuste unifitseerimiseks (ühtsustamiseks).
R-eelisarvud
Eelisarvude rea loomisel on enamasti aluseks geomeetriline jada, s.o jada, mille iga element on saadud eelmise elemendi korrutamisel selle jada jaoks kindla teguriga (kordajaga). Niisugustest ridadest on tuntuim masinaehituses kasutatav eelisarvurida, mille teguriks on arvu 10 juur ja tähiseks R (Prantsuse inseneri Charles Renard`i auks, kes aastail 1877‒1879 ühtsustas aerostaadi kinnitusköite nomenklatuuri).
R-rea elemendid avalduvad kujul
Standarditud on neli põhirida vastavalt juurija m väärtustele 5,10, 20 ja 40 (rea tähises olev arv väljendab ühtlasi rea elementide arvu):
Eelisarvude korrutis ja jagatis ning täisarvulised astmed on samuti eelisarvud. Vajadust mööda võib reaväärtusi korrutada teguriga 10n (n võib olla positiivne või negatiivne). Ridade elementide standardväärtused on vähemal või suuremal määral ümardatud.
R-ridu määravad standardid:
E-read
Elektroonikas määratakse passiivelementide tunnussuuruste nimiväärtused ‒ takistite takistus, kondensaatorite mahtuvus ja induktiivelementide induktiivsus ‒ E-ridadega. Need on samuti geomeetrilised jadad, mille teguriks on arvu 10 juur, kuid erinevalt R-ridadest avaldub rea teguri juurija m kujul 3 • 2n, seega saab m väärtus olla 3, 6, 12, 24, ….
Muid eelisarvuridu
Optikariista objektiivi avaarvude geomeetrilise jada teguriks on √2. Avaarvude rea väärtusi (ümardatult): 0,7 ‒ 1 ‒ 1,4 ‒ 2 ‒ 2,8 ‒ 4 ‒ 5,6 ‒ 8 ‒ 11 ‒ 16 ‒ 22 ‒ 32 …
Teguriga √2 on määratud ka paberi A-rea DIN-formaadid (standard DIN 476 aastast 1922, vastav Euroopa standard EN ISO 216). Baasformaadi A0 pindala on 1 m2 ja küljepikkuste suhe 1 : √2, seega formaat 841 × 1189 mm. Igal järgmisel formaadil on üks küljepikkus 2 korda väiksem (pindala pool eelmisest); küljepikkuste suhe on kõigil formaatidel √2.
Tudu raamatukogu
Tudu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu asulas. Raamatukogu juhataja on Katrin Kastemäe.
Johannes George
Johannes Edward George (4. jaanuar 1895 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 9. oktoober 1964 Oldenburg) oli eesti advokaat.
Johannes George osales Vabadussõjas, oli 1928–1933 vandeadvokaat G. Soosaare abi ja 1933–1940 vandeadvokaat Tallinnas.
1941. aastal asus ta järelümberasujana Saksamaale, teenis Saksa sõjaväes ja oli Nõukogude sõjavangis.
Dunakeszi
Dunakeszi on linn Ungaris Pesti komitaadis, Dunakeszi kreisi halduskeskus. Asub Doonau vasakul kaldal Budapestist vahetult põhja pool.
Dunakeszi sai linnaks 1977.
Linna läbib Bratislava–Budapesti raudtee.
Aru tänav (Tartu)
Aru tänav on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas.
Ta algab Nurme tänavalt, millest teisel pool on Kalmistu tänav, ja lõpeb Muru tänaval. Tänav on 375 meetri pikkune.
Bernard Brunhes
Antoine Joseph Bernard Brunhes (3. juuli 1867 – 10. mai 1910) oli prantsuse geofüüsik.
Ta õppis Pariisis École Normale Supérieure'is ja lõpetas selle füüsikuna. Aastatel 1893–1895 õpetas ta Lille'i ülikoolis füüsikat ja elektrotehnikat.
Santi Mina
pisi|Santi Mina 2019. aastal [[Valencia CF|Valencia särgis]] Santiago Mina Lorenzo (sündinud 7. detsembril 1995 Vigos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Shabab.
Bernard Brunhes
Alates 1900. aastast kuni surmani juhtis Brunhes Puy-de-Dôme'i observatooriumi. Auvergne'i piirkonna vulkaanidest kunagi pursanud laavat uurides avastas ta, et kristallide magnetiline polaarsus oli peaaegu vastupidine võrreldes praeguse Maa magnetvälja polaarsusega. Sellest järeldas ta, et Maa magnetpoolused on ajaloo jooksul oma kohti vahetanud.
Bernard Brunhesi ja Motonori Matsuyama auks nimetati viimati (umbes 780 000 aastat tagasi) toimunud magnetpooluste vahetumine Brunhesi-Matsuyama pöördeks.
Santi Mina
Ta liitus 2005. aastal Celta de Vigo noorteakadeemiaga. 2013. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 16. veebruaril mängus Getafe vastu. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 16. septembril 2013 mängus Athletic Bilbao vastu. 17 aasta, 9 kuu ja 10 päeva vanuselt sai ta Celta de Vigo noorimaks väravalööjaks Hispaania kõrgliigas.
2019. aastal naasis ta Celta de Vigosse. Hooajal 2020/21 lõi ta Hispaania kõrgliigas taas 12 väravat. 2022. aasta augustis läks ta Celta de Vigost laenule Al Shababi.
Aastatel 2013–2016 mängis Mina Hispaania noortekoondistes.
Mujāni
Mujāni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Küla asub Jumara jõe kaldal Asula jääb valla keskusest Kocēnist 3, aga Riiast 96 kilomeetri kaugusele. Külas on Mujāni bussipeatus.
Nüüdisaegne asula asub endisaegse Mujāni mõisa (Mojahn) kohal. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Mujāni palvemaja ning Mujani vasallilinnus on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 20 elanikku.
pisi|tühi|Mujāni vesiveski
Aroonia tänav
Tänav algab Sanatooriumi tänavalt, teeb pöörde vasakule ja lõpeb Tervise tänaval. Tänava pikkus on 160 meetrit.
Marco Bianchi
Marco Bianchi (sündinud 3. augustil 1990) on Itaalia jalgpallur (kaitsja).
Ta mängib Eesti klubis Nõmme JK Kalju.
Jeppe Aagaard Andersen
Jeppe Aagaard Andersen (sündinud 30. jaanuaril 1952) on taani maastikuarhitekt, kunstnik Gunnar Aagaard Anderseni poeg.
Ta kasutab lihtsaid geomeetrilisi vorme ja sageli vett.
Eestimaa aadlilipkond
Eestimaa aadlilipkond (rootsi keeles Estländska adelsfanan) oli Eestimaal tegutsenud regulaarväeüksus (aadlilipkond). Eestimaa aadlilipkond oli Eesti alal esimene omataoline. See aadlilipkond moodustati 23. mail 1350 Saksa ordu kõrgmeister Heinrich Dusemeri käsul. Aadlilipkond eksisteeris vaheaegadeta 1712. aastani (mõnedes allikates kuni 1720. aastani ). Üksuse vanimad munsterrollid on säilinud aastast 1642. aastast. Üksuse ülalpidamine lasus aadlikel, kes moodustasid lipkonnas ka ohvitserkonna. Tavasõduriteks olid peamiselt eestlased.
Aadlilipkonna standardil oli kujutatud helesinisel taustal vappi, mille sees on kolm leopardit. Standardil oleva vapi kujundus varieerus ning oli vahel ka neljaks jaotatud. Põhjasõja alguseks oli rügemendil 8 standardit. Lipkonna ratsamehed kandsid kollase ääristusega halli mundrit.
Aadlilipkonna varajane ajalugu
1600. aastal osales Eestimaa aadlilipkond Karl IX sõjakäigus Poola vastu. Üksust juhtis siis Ewert Delwig. 1639. aastal määrati Eestimaa aadlilipkonna juurde teenistusse Engelbrecht von Mengden.
1660.-ndatel aastatel oli üksuse ülem Bernhard Otto von Liewen.
Tegevus 1700. aastal
Põhjasõja alguseks oli ligi 750-meheline Eestimaa aadlilipkond (kellest mitusada sõdurit olid eesti päritolu ) endale uueks ülemaks saanud ooberstleitnant Fritz Wachtmeisteri, kel oli juba aadlilipkondade juhatamisega kogemusi, olles varem juhatanud Soome ja Rootsi aadlilipkondi.
1700. aasta sügisel liitus aadlilipkond Ruhjas asuva Otto Vellingki väeüksusega. Oktoobri lõpus, kui Eestimaale oli juba saabunud Rootsi kuninga Karl XII peaarmee, liitus Eestimaa aadlilipkond nendega ning liikus Narva alla. Purtse jõe äärde olid juba varem saabunud ligi 200 meest aadlilipkonnast oobertsleitnant Reinhold von Lieweni juhatusel.
Kuigi aadlilipkonna ülemaks oli määratud Wachtmeister, ei saanud ta 1700. aastal selle juhtimises osaleda. 27. oktoobril läks 600-meheline aadlilipkond Jürgen von Tiesenhauseni juhatusel üle Purtse jõe ja ründas järgmisel päeval koos Uusimaa ratsarügemendiga Aa ja Varja küla juures 15 venelast. Venelastele tuli abivägesid juurde ning nad olid sunnitud põgenema.
Eestimaa aadlilipkond osales novembris toimunud Narva lahingus. Enne lahingut oli üksuse ridades 400 meest.
Tegevus 1701. aastal
Peale Narva lahingut ei osalenud Eestimaa aadlilipkond pikka aega mingis lahingutegevuses. 1701. aasta septembris liitus üksus peale Rõuge lahingut Kagu-Eestis paikneva Wolmar Anton von Schlippenbachi väliarmeega. 15. septembril 1701 oli lipkonnas kokku 626 hobust.
Erastvere lahing
Siin mängis Eestimaa aadlilipkond jällegi päästjarolli. Üks salk aadlilipkonnast Joachim Friedrich von Lieweni juhatusel tuli ümber piiratuile appi ning mõlemad üksused põgenesid koos. Sellest hoolimata levis Rootsi ridades peale rasket võitlust paanika ning ratsavägi oli sunnitud taganema. Wachtmeister ja Schlippenbach proovisid neid peatada, kuid see ei õnnestunud.
Lahingu tõttu kandis aadlilipkond suhteliselt suuri kaotusi. Kui enne lahingut oli lipkonna ridades ligi 600 meest olnud, siis peale seda, 31. detsembril loendati üksuses kokku vaid 435 meest koos ohvitseridega.
Läsna-Valgejõe lahing
1704. aasta juunis osales aadlilipkond koos teiste Rootsi väliüksustega Narva päästeoperatsioonis. Venelased saatsid neile vastu oma väe ning nende vahel toimus ka lahing. Lahingu ajal jäeti Rootsi ratsavägi (nende hulgas aadlilipkond) jalaväe poolt maha, mille tõttu jäi ratsavägi ülekaaluka vaenlasega üksi võitlema. Aaalilipkond kandis lahingus võrdlemisi kergeid kaotusi, ligi 12 meest. Suuremaks kahjuks oli aga see, et venelaste kätte oli vangi langenud aadlilipkonna ülem Fritz Wachtmeister.
Peale Läsna-Valgejõe lahingut osales aadlilipkond väiksemates kokkupõrgetes venelastega. 1706. aasta suvel tungisid Vene rüüstesalgad Virumaale, kus aadlilipkond ning kohalikud talupojad neile leitnandite Rehbinderi ja Vorgeli juhatusel vastu astusid. Kui maal hakkas juba viljasaak valmima, asus ooberstleitnant Joachim Friedrich von Liewen aadlilipkonnaga Järvamaale, et siis valmivat viljasaaki kaitsta.
Vinni lahing
Kooskõlas Rootsi vägede pealetungiga Ingerimaal, koguti ka Eestis kokku sõjasalk, millega asuti positsioonile Purtse jõe äärde. Sõjasalka kuulus ka Eestimaa aadlilipkond, mida asus juhtima Joachim Friedrich von Liewen. Selleks ajaks oli aadlilipkonna koosseis taas 600 meheni kasvanud.