cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nõmba
Kultuur
Külas olid pelgupaigad ning pühapuud Kablimänd ja Hiiemänd.
Saki (täpsustus)
Saki on mitme koha ja inimese nimi:
Päälda maalinn
Linnuse madal ringvall, mis paikneb küla taga põllul, oli algselt 3 m lai ja üle meetri kõrge. Ovaalne linnuseõu on 70 m pikk ja 50 m lai, selle pindala on umbes 2800 m2.
Väliselt on praegu seda kohta raske linnuseks pidada. Umbes 80 cm kõrgune, pealt 7–8 m laiune vall eraldub vaevu ümbritsevast maapinnast. Läbimõõt põhja-lõuna suunas on 70 m, ristipidi 50 m, valli üldpikkus 191 m. Aastakümneid on linnuse sees ja ümber põldu haritud, mistõttu osa kultuurikihist on ilmselt hävinenud.
1983. aasta kaevamistel tehti ristlõige vallist. Linnuseõuele ulatunud kaevendis järgnes künnikihile hele liiv. Valli kohal tuli päevavalgele paeplaatidest laotud kuivmüür, mille laius jalamil ulatus 3 meetrini, säilinud kõrgus oli 75 cm. Valli õuepoolse varingu alt leiti umbes 70 cm laiune nõgine kiht. Siit saadi söestunud tukke, loomaluid ja mõned savinõukillud. Viimased sarnanevad meie ajaarvamise vahetuse paiku kasutusel olnud keraamikaga.
Eesti Vabadussõja mälestusmärk
pisi|Medali esikülg. Eesti Vabadussõja mälestusmärk (asutatud 14. detsembril 1920) on Vabadussõjas osalenutele antud mälestusmedal.
1918–1920 a. Eesti vabadussõja mälestusmärgi põhikiri.
I. 1918–1920 a. Eesti vabadussõja mälestusmärk on asutatud väljajagamiseks mälestuseks vabadussõjast osavõtjatele.
II. Märgi kirjeldus.
1918–1920 a. Eesti vabadussõja mälestusmärk on ümmargune pronksist raha, mille diameeter 28 mm ja paksus 1,4 mm.
Märgi esimesel poolel on:
Tagaplaanil: paremal pool mehe tagant paistab rukkipõld, üsna taga kaugel vabrik suitseva korstnaga ja kirikutorn.
Põllu ja tagumise pildi vahelisel tühjal ruumil kiri: “Kodu kaitseks”.
Pahemal pool – ühekordne elumaja suitseva korstnaga ja puulatv.
Märgi tagumisel poolel on:
Üleval keskel: “1918–1920.” All ja mõlemal küljel äärel kunni 2/3 kõrgust kokku pandud linti pealkirjaga: “Eesti Vabadus sõja mälestuseks”. Pahema poole keskel – alt keskelt kunni üles loorberipuu oks. Märgi keskel kaks ristipandud mõõka.
III. Lindi kirjeldus.
Märk kantakse lindi otsas, mille pikkus 45 m/m. ja laius 30 m/m. Lindil on 3 ühelaiust püstjoonelist triipu: kaks äärmist helesinised ja keskmine must.
IV. Märgi kandmisest.
Märk kantakse pahemal pool rinnas, vabadusristist pahemal pool.
V. Märgi väljajagamisest:
1. Märk antakse kõigile maksuta, riigi kulul – sõjaministeeriumi arvel.
2. Mälestusmärgi muretsemisega ja väljajagamisega seotud asjaajamist toimetab sõjaministeerium.
3. Igale, kes õigustatud märki kandma ja kellele märk antud, antakse kaasa juurdelisatud vormi järele tunnistus.
Lisa: vorm.
4. Märk antakse välja kõigile Eesti riigi kodanikkudele ja väljamaalastele, kes Eesti vabadussõjast 21. novembrist 1918 a. – 3. jaanuarini 1920 a. osa võtnud, s. o. sel ajal, ajakestvuse peale vaatamata, sõjaministeeriumi teenistuses olnud, järgmiste vahedega ja eranditega:
a) kõikidele sunduslikult ja vabatahtlikult rahvaväes teenivatele sõjaväelastele antakse märk, mis lindiga otsekohe ühendatud (lisa 1).
b) kõikidele, kes lahingutes haavata ja põrutada saanud, nagu p. a lindiga ühendatud, kuid lindi alumine ots lõpeb lehviga, mille otsade kaugus 50 millim. (lisa 2).
d) märki ei anta neile, kes vabapalgalistena sõjaministeeriumi alla kuuluvates asutustes vabadussõja ajal teenisid, nagu sadamate valitsustes, sadamatehastes jne.
e) märki ei anta neile, kes ennast sõjaväeteenistusest mõni aeg kõrvale on hoidnud.
f) märki ei anta neile, kes sõjaväeteenistuses vabadussõja ajal mingisuguse süüteo toime pannud, mille tagajärjel kohtu poolt karistatud on.
Märkus: Punkt e ja f tähendatud kodanikkudele antakse mälestusmärk ainult sel juhul, kui neile lahingutes ülesnäidatud vahvuse eest nende süüteod andeks antud ja nad karistusest ja sellega ühenduses olevatest tagajärgedest vabastatud.
§ 5. Märgi väljaandmist otsustavad ja korraldavad üksikute väeosade ja asutuste ülemad.
Märkus. 1) Sõjaväes teenivatele sõjaväelastele annavad märgid välja väeosade ja asutuste ülemad, 2) tagavaraväkke arvatud ohvitseridele ja ametnikkudele korraldusvalitsuse inspektori osakonna ülem ja 3) tagavaraväkke arvatud sõduritele vastavad maakonna rahvaväeülemad.
Lisa: Vorm nr. 1 ja 2.
§ 6. Märgi väljaandmisest avaldatakse § 5 äranähtud väeosade ja asutuste ülemate päevakäskudes.
Peaminister ja sõjaminister: A. Piip.
V. v. asjade valitseja: K. Terras.
Holokaust Pärnus
Holokaust Pärnus seisnes inimsusvastastes kuritegudes Pärnus peamiselt 1941. aastal, vähem ka 1942–1944.
Beti ait
Pärnus arreteeriti juute 1941. aasta juulis. Arreteerituid paigutati Beti aita, mis oli kohandatud kommunistlikes kuritegudes kahtlustatavate kinnipidamispaigaks, samuti Pärnu vanglasse. Neid peeti kinni koos teiste vahialustega.
Nende dokumentide tekstid on siinjuures täielikult ära toodud:
Täiskasvanute hukkamine
Pärnu linna ja Pärnu maakonna politsei juht Augustin Orgusaar saatis 1941. aasta 9. septembril kinnipidamiskohtade inspektoritele ettekirjutuse koostada saksa keeles kõigi Pärnus arreteeritud juutide kohta nimekiri. Nimekiri koostati ja saadeti samal päeval, s. o. 9. septembril 1941, kooskõlastamiseks. Nagu väidavad Nõukogude allikad, olevat eestlastest valvurid üles näidanud initsiatiivi vangide hukkamiseks.
Need väited põhinevad Nõukogude kohtule antud tunnistustel, nagu järgmine, Augustin Reinvaldi 1962. aasta 16. aprillil antud tunnistus:
Beti aida komandant Gebe kandis oma 1941. aasta 4. oktoobri kirjas nr. 80 ette Pärnu linna Omakaitse ülemale kapten Heinrich Kubule, Viktor Koerni mantlipärijale, et sel päeval kell 11 tappis Omakaitse liige, laagri valvur Georg Põhjakas laagri ruumides vintpüssist juuditari Eide Matskina.
Kõigile neile palvetele ja kaebustele ei pööratud mingit tähelepanu. Veel enam, vastuseks ülaltoodud kaebustele järgnes Omakaitse ülemalt Heinrich Kubult laagri komandandile range korraldus võtta arreteerituilt ära väärtasjad. Selles korralduses öeldi: "Mulle sai teatavaks, et vangilaagris ja haiglas on vahialustele jäetud alles mõned väärtasjad, nagu näiteks kellad ja isegi raha. Käsin ilma viivituseta vahialustelt väärtasjad ära võtta ja anda need kuni edaspidise korralduseni hoiule. Viia sisse range arvestus, et vältida segadust."
Laste hukkamine
Saima Vaher, Võiste elanik Pärnumaalt, kes elas sõja ajal sünagoogist paar kvartalit eemal, kuulis juttu, mida tema emale olevat rääkinud üks vangivalvur: "Kui ruumi, kus olid lapsed, lasti gaasi, siis see ei surmanud neid, nad vingerdasid. Siis tulid kohale arstid, kes süstisid nad surnuks."
Hommikul laaditi laste laibad autodele ja veeti Reiu metsa ühishauda.
Pärnu lapsed, kes mõrvati Pärnu sünagoogis 2. novembril 1941
Väljavõte "Nimekirjast Pärnu Prefektuuri poliitilise politseiala juhataja tegevuspiirkonnas eksekuteeritud isikute kohta" (Pärnus 16.jaan.1942. Nr.3-5) Originaal: ERA.F.R-64.N.1.S.94.L.26-30
1. Bell, Nossan, s.a.1928, aadress Malmö 9, eksekuteeritud 02.11.1941. 2. Bloch, Leie, 1929, Malmö 9, 02.11.1941 3. Bloch, Mirjam, 1933, Malmö 9, 02.11.1941 4. Bub, Fanni, 1925, Possieti 12, 02.11.1941 5. Goldberg, Josi, 1939, Aia 12, 02.11.1941 6. Goldberg, Liia, 1935, Poska 5, 02.11.1941 7. Godberg, Rena, 1938, Poska 5, 02.11.1941 8. Gorfinkel, Hirsch, 1925, Sadama 13, 26.07.1941 9. Haitov, Rahel, 1933, Rääma 3, 02.11.1941 10. Hirsfeldt, David, 1930, Aia 28 02.11.1941 11. Hirsfeldt, Irene, 1926, Aia 28, 02.11.1941 12. Hirsfeldt, Renata, 1938, Aia 28, 02.11.1941 13. Hurvits, Hersch, 1929, Tallinn, 02.11.1941 14. Hurvits, Mirjam, 1931, tallinn, 02.11.1941 15. Klein, Etel, 1931, Roosi 9, 02.11.1941 16. Klein, Reisel, 1933, Roosi 9, 02.11.1941 17. Kuschner, Taube, 1941, Tallinna mnt. 5, 02.11.1941 18. Leesik, Haim, 1926, Tali v., 02.11.1941 19. Leesik, Hirsch, 1926, Tali v., 02.11.1941 20. Levin, Daisi, 1930, Kooli 3b, 02.11.1941 21. Levin, Joosef, 1928, Aisa 2, 02.11.1941 22. Margolius, Liina, 1932, Riia mnt.39, 02.11.1941 23. Margolius, Meeri, 1929, Riia mnt.39, 02.11.1941 24. Margolius, Rosa, 1926, Riia mnt.39, 02.11.1941 25. Margolius, Tsilla, 1925, Riia mnt.39, 02.11.1941 26. Pavlovski, Abram, 1934, Kalevi 34, 02.11.1941 27. Pavlovski, Aron, 1926, Kalevi 34, 13.07.1941 28. Salkind, Daniel, 1930, S.Kuke 40, 02.11.1941 29. Salkind, rosa, 1927, S.Kuke 40, 02.11.1941 30. Salkind Saara, 1928, S.Kuke 40, 02.11.1941 31. Smiloi, Ette, 1934, Malmö 8, 02.11.1941 32. Smiloi, Jakob, 1939, Malmö 8, 02.11.1941 33.Haitov,Ester,1924,Rääma 3 [ERA.F.R-64.N.1.S.94.L.26-30.]
Noor juuditar Beile Ratut elas Pärnu-Jaagupis nõdramõistulike laste kasvatusasutuses Nain. Novembris 1941 saatis Naini juhataja Sotsiaaldirektooriumile järelepärimise Beile saatuse kohta. Sotsiaaldirektoorium kirjal Politsei ja Omakaitse Valitsusele (mida juhtis kolonelleitnant Eduard Reissaar) on märge: "on selge, et juut ei saa jääda." Varsti tuli korraldus juudi tütarlaps Tallinna Keskvanglasse saata. Käsk täideti. Ülekuulamisprotokollis on kirjas: "Juut Beile Ratut on degenerant kehaliselt ja vaimselt, mille tõttu pole võimeline andma pikemat seletust enda isiku kohta." Beile isa hukati samuti 1941. aastal.
Süüdistatud
Kommunistide poolt on hukkamistes süüdistatud Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse Pärnu Prefektuuri prefekt Augustin Orgusaart, Omakaitse ülem kapten Heinrich Kubut, Poliitilise Politsei juht Kotkaristi kavaler Heinrich Koopi (Hendrik Koop) jt. Otseselt mõrvasid juute omakaitselased Edmund Johannes Kuusik, Julius Viks, Theodor Kaldre, Augustin Reinvald,, Voldemar Leetsaar, Juhan Koger, Mihkel Matsina, ? Kala, Oskar? Sulbi, Paul Tambert, Andrei Karu, Evald Allikson, Elmar Põld, ? Tiidu, Juhu Kiilas, Jüri Kõrnas, ? Reimaa, ? Ilves, Roland Rand, Reinhold Glükman, Aleksander Jaaniste, Nikolai Kolla, Mihkel Kärmas, Karl Leetsi, Karl Lilleste, Johannes Pärn, Mati Pärnpuu,, Arseni Seli, Heinrich Targu, Veljo Teder, August Tiider, Arkadi Valdin jt.
10. – 15. detsembrini 1962, Nõukogude okupatsiooni ajal, toimus Pärnus avalik kohtuprotsess Edmund Johannes Kuusiku, Augustin Reinvaldi, Julius Viksi, ja Theodor Kaldre kriminaalasjas. Kohus süüdistas, et kohtualuste osavõtul mõrvasid Pärnumaa Omakaitse liikmed sakslaste juhtimisel üle 1 000 inimese. Isikud mõisteti süüdi. Selle kriminaalasja kohtuliku uurimise materjalid avaldati ajakirjanduses.
Hüdraadid
Hüdraadid on keemilised ühendid, mille koostisse kuulub vee molekul või molekulid, näiteks kristallvett sisaldavad soolad.
Şəki
Şəki on linn Aserbaidžaanis, Şəki rajooni keskus. Asub riigi põhjaosas Kişi jõe ääres 500–850 m kõrgusel merepinnast.
Şəki on üks vanimaid Kaukaasia linnu, Kaukaasia Albaania suurimaid linnu 1. sajandil. 1968. aastani oli linna nimi Nuxa.
Gambia riigipeade loend
Gambia riigipeade loend loetleb Gambia riigipead pärast Suurbritanniast sõltumatuse saavutamist 1965. aastal.
Kodutuvi
Kodutuvi (Columba livia var. domestica) on kaljutuvi alamliik tuvilaste sugukonnast tuvi perekonnast.
Inimkaasleja, peamiseks elupaigaks on inimasulad. Kasvatatud ka kodustatuna.
Välimus
Levinuimal vormil on sulestik hall, valge päranipualaga. Küünarhoosuled on tumeda tipuga. Linnu saba on otsast tume, lennu ajal hoiab ta seda tavaliselt lehvikuna laiali. Kodutuvi silmad on tumepunased, jalad helepunased.
Arvukus Eestis
Kodutuvi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000 – 80 000 paarile, talvist arvukust 80 000 – 200 000 isendile.
Käitumine
Kodutuvid oskavad eristada suvalisi tähejadasid ja kuni neljatähelisi sõnu.
Abbeville (täpsustus)
Abbeville on mitme asula nimi:
Lõuna-Carolinas on ka Abbeville'i maakond.
Toomas Kõrvits
thumb|Toomas Kõrvits 2017. aastal Foto: Jaan Künnap Toomas Kõrvits (sündinud 24. novembril 1945 Tallinnas) on eesti mööblikunstnik ja laulja.
Haridus
Toomas Kõrvits lõpetas 1965. aastal Tallinna 22. Keskkooli (praeguse Tallinna Jakob Westholmi Gümnaasiumi) ja 1975. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) ruumi- ja mööblikujunduse erialal.
Töö
Pärast keskkooli lõpetamist töötas Toomas Kõrvits aastatel 1965–1970 Eesti Projektis; pärast ERKI lõpetamist sai temast mööblivabriku Standard mööblikunstnik. Toomas Kõrvits on paljude omal ajal kõrgelt hinnatud mööblikomplektide autor (näiteks kontorimööbel "Forte", tool "Gamma", puhkemööbel "Retro"). Tema tööd olid esil paljudel näitustel ja messidel.
Kukerpillid
Toomas Kõrvits on Kukerpillide laulja ja kitarrist alates ansambli loomisest 1972. aastal.
Isiklikku
Toomas Kõrvitsa isa Harri Kõrvits (1915–2003) oli muusikateadlane ja helilooja, vennad Tõnis, Tiit ja Harry, ka vennapoeg Tõnu Kõrvits on muusikud.
Amalie Konsa
Amalie-Luise Konsa (õieti ka Amalie-Luise Konts, alates 2. augustist 1937 Amalie-Luise Fuchs, esinejanimega Brigitta; 10. märts 1873 Raadi vald, Tartumaa – 19. juuli 1949 Tartu) oli Vanemuise näitleja. Teda on nimetatud eesti teatri vanaemaks.
1886. aastal alustas Amalie Konsa laulmist Vanemuise Seltsi lavakooris, hiljem sai temast juba näitleja. Ta mängis Vanemuises aastatel 1906–1949 (mõne vaheajaga). Ta näitles nii August Wiera kui ka Karl Menningu trupis.
Elulugu
Amalie Konsa sündis Tartus 21. märtsil 1873 lasterikkas perekonnas. Tema isa oli tööline. Ema oli rahvuselt leedulane. Konsa sai hariduse Tartu Jaani kiriku algkoolis, see jäi ka tema ainsaks koolihariduseks. Kirjandust ta ei lugenud, ühtegi võõrkeelt ei vallanud. Vene keelest näiteks teadis ta ainult kahte sõna.
Amalie Konsa oli põline tartlane ja elas enamasti linna agulites. Ta oli vallasema, sest lapse isa, Paul Fuchs, ei abiellunud temaga, vaid jättis lapse eest hoolitsemise ainuüksi ema kanda, kuigi ise omas korralikku sissetulekut – ta oli ameti poolest kohtukirjutaja. Kuigi tollase moraalimõiste järgi vajutas selline olukord tütarlapsele teatud määral häbipitseri, kandis Konsa oma saatust kangelaslikult – kõige kiuste kasvatas ta oma poja üksi üles ning võimaldas talle ka kõrgema hariduse. Hiljem ta Paul Fuchsiga siiski abiellus. Viimane oli oma pillava ja prassiva eluviisi tõttu sattunud vaestemajja ning nähes Konsa korralikku elamist-olemist, hakanud talle jälle lähenemiskatseid tegema. Kui Paul talle ametliku abiellumisettepaneku tegi, võttis Konsa selle ka kohe vastu, kuid ainult selleks, et pojal oleks ametlik isa.
Juba 1886. aastal (13-aastaselt) hakkas Amalie Konsa laulma Vanemuise Seltsi kooris. Näitlejana debüteeris aga alles 1895. aastal August Wiera trupis, kui ühel suvepeol mängiti Tallinna autori A. Hamanni algupärandit "Kaks kosilast". Kuna näitelaval esinemist peeti tollal ühiskondlikult alaväärtuslikuks tegevuseks, võeti halvustamise kaitseks endale varjunimi. Amalie Konsa võttis varjunimeks Brigitta.
1903. aastal juhtus aga õnnetus – senine seltsimaja põles maha. Teatritegevus langes seejärel varjusurma, sest kogu energia ja kapital oli suunatud uue teatrimaja ehitamisse. Wiera trupp tegutses mõnevõrra edasi, andes suvel seltsi aias üksikuid etendusi, kuid peagi pudenes laiali.
1926. aastal tähistas Amalie Konsa esimese kutselise näitlejana Eestis oma lavategevuse uhket 40. aastapäeva.
Aastal 1927 näitles ta filmis "Noored kotkad".
Kuid juba samal aastal sunniti ta teatrist enneaegselt lahkuma. Ta pidi saama hakkama kultuurkapitali nigela pensioniga, millele teenis väikest lisa Tartu Sõdurite Kodu trupis esinemise eest. Ühel suvel hankis ta linnalt paadiga üle jõe vedamise loa. Eduard Türk meenutas: "Olgu ilm milline tahes, istus ta hommikust õhtuni linna serval Oa tänava otsa kohal jõe kaldal ja kasseeris sendikesi, kuna tema abiline soovijaid paadiga üle vedas."
Mõnda aega elas ta oma poja juures Sindis, aga lootis siiski edasi, et ühel päeval kutsutakse ta teatrisse tagasi. 1944. aastal tegigi seda Kaarel Ird. Vanemuisest oli selleks ajaks saanud juba nõukogude teater.
Vanemuises mängis Amalie Konsa kuni oma ootamatu surmani 1949. aasta 19. juulil – abimajandis toimunud peolt tagasi tulles toimus avarii, mis nõudis temalt elu.
Amalie Konsa viimane elukoht (Ülikooli 11) on tähistatud portreereljeefiga pronksist mälestustahvliga, mille autor on Elmar Rebane.
Rollid
Wiera trupis hiilgas Amalie Konsa kõige enam laulumängude peaosades: näiteks Tiinana "Ilumäe piimatüdrukus" ja Nõmmelillena "Corneville'i kellades".
Esimene nendest on Hermann Heijermansi näidendi "Lootus õnnistuse peale" Kniertje. "Lausa vapustavalt mõjus A. Konsa tummstseen näidendi lõpus. Kniertje saab laevakontoris teada oma teise poja hukkumisest merel laevaõnnetuse tagajärjel. Nähes õnnetut Kniertjet, püüab laevaomanik Boss, kes teenis vana laeva põhjaminekult soliidse kindlustussumma, teda lohutada: patsub julgustavalt õlale ja teatab, et Kniertje võib laupäeval Bosside korterit koristama tulla. Bossi proua on aga nii armuline, et annab eidekesele kahe kaotatud poja eest paar lõunast üle jäänud külma kotletti." Ja Eduard Türk lisab: "Ning siis algas meie andeka teatrivanaema suurstseen. Hoides kausikest kramplikult värisevate käte vahel, tõusis ta aeglaselt-aeglaselt püsti, seisatas tükk aega näoga publiku poole – ei mingit miimikat, nägu kui tardunud surimask... siis hakkas pikka-pikka välisukse poole minema. Sinnani oli ainult 3–4 meetrit, kuid selle distantsi läbimine kestis ligi 2 minutit. Nii saalis, laval kui ka lava taga valitses surmvaikus... Oli tunda nagu igaviku hõngu... Kogu stseeni kohal aga hõljus terav süüdistus sotsiaalse ülekohtu vastu..."
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 24. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 31. märtsil 1979 Jeruusalemmas Iisraelis. Selle võitis Iisrael.
Amalie Konsa
Rollid
Teine mälestusväärne roll on August Kitzbergi "Libahundi" vanaema. "Tema vanaema oli orjuse viletsuses ja alandustes kivistunud ning nürinenud. Pimeda kustunud pilk nägi kaugele nii minevikku kui ka tulevikku. Imelise monotoonse häälega filosofeeris ta elutarkusi. "Ei ole midagi uut, kõik kordub siin maailmas.""
Evelyn Ashford
27px Olümpiamängudel
olümpiavõitja 100 m 10,97 olümpiavõitja 4×100 m 41,65 olümpiavõitja 4×100 m 41,98 hõbemedal 100 m 10,83 olümpiavõitja 4×100 m 42,11
Maailmarekordid
100 m 10.79 3. juuli 1983 Colorado Springs 10.76 22. august 1984 Zürich
Sakõ
Linnas on mitmed sanatooriumid, mis on tuntud ravimuda poolest. Seal toodetakse ka mineraalvett.
Vampiiritapja Buffy
"Vampiiritapja Buffy" (originaalpealkiri "Buffy the Vampire Slayer") on aastatel 1997–2003 toodetud USA draamasari, mille looja on Joss Whedon.
Sari räägib fiktiivses Sunnydale'i linnas California osariigis elavast noorest koolitüdrukust Buffy Summersist (Sarah Michelle Gellar), kelle ülesanne on võidelda linnas elutsevate vampiiride, deemonite ja mustade jõududega. Selle juures on talle abiks vaatleja Rupert Giles (Anthony Stewart Head) ning sõbrad Willow (Alyson Hannigan) ja Xander (Nicholas Brendon).
Sarjast said alguse ka mitmed Buffy-teemalised tooted, näiteks raamatud, koomiksid ja videomängud. Lisaks loodi 1999. aastal sarjast spin-off-seriaal pealkirjaga "Angel"
82
82. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned:30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad - 80. aastad - 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad
Aastad:  77 78 79 80 81 - 82 - 83 84 85 86 87
84
84. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned:30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad - 80. aastad - 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad
Aastad: 79 80 81 82 83 - 84 - 85 86 87 88 89
Venta jõgi
thumb|250px|Venta Lietuvos žemėlapyje thumb|250px|Venta
Venta (liivi keeles Vǟnta joug) on jõgi Leedus ja Lätis.
Venta algab Leedus Žemaitija kõrgustikul, voolab peamiselt loodesse ja suubub Ventspilsis Läänemerre. Jõgi on 346 km pikk (sellest Lätis 178 km), valgla on 11 800 km², sellest 67% Lätis. Vooluhulk suudmes on 44, teistel andmetel 99,5 m³/s. Jõgi on Leedu ja Läti piiril 40–50 m, suudmes 150–200 m lai.
Jõgi lähtub Telšiai ja Šiauliai maakonna piirilt ning voolab algul itta, läbides Užventise, siis pöördub põhja, läbides Kuršėnai, ja lõpuks loodesse. Pärast voolamist läbi Papilė ja Venta jõuab ta tagasi Telšiai maakonda, kus läbib Viekšniai ja Mažeikiai. Seejärel ületab ta Läti piiri.
Lätis läbib Venta jõgi kõigepealt Salduse piirkonda, kus läbib Kalni ja Nigrande, seejärel Skrunda piirkonda, kus läbib Skrunda. Järgmisena läbib jõgi Kuldīga piirkonda, kus jõe kaldal asub Kuldīga, ning lõpuks Ventspilsi piirkonda, kus läbib Ventava ning Piltene ja suubub Ventspilsis merre.
Venta suurimad lisajõed on Virvyčia (99,7 km, vasakpoolne), Šerkšne (vasakpoolne), Vadakste jõgi (82,2 km, parempoolne), Varduva (96 km, vasakpoolne), Ciecere (parempoolne) ja Abava (129 km, parempoolne).
Ülemjooksul on jõgi Venta kanali kaudu ühendatud Dubysa jõega, mis suubub Nemunasesse.
Alamjooksul Kuldīga lähedal asub Venta juga (ka Rumba juga), mis on küll kõigest paar meetrit kõrge, kuid 240 m lai ja seega Läti kõige laiem ja ühtlasi veerikkam juga.
Ghana riigipeade loend
Ghana riigipeade loend loetleb Kullaranniku ja Briti Togolandi ühinemisel tekkinud Ghana riigipead 1957. aastast kuni tänapäevani.
Kuidas ma kohtasin teie ema
"Kuidas ma kohtasin teie ema" on Ameerika Ühendriikide situatsioonikomöödia, mille esimene osa anti eetrisse 19. septembril 2005 USA telekanalil CBS. Eesti telekanalitest näitab seda sarja TV6 ja FOX
Telesarjas jutustab Ted Mosby (Josh Radnor) 2030. aastal oma lastele, kuidas ta elas ja kohtus nende emaga aastatuhande alguses. Jutt algab 2005. aastast.
Telesarjal on mitu Kuldgloobuse ja Emmy nominatsiooni.
83
83. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Ă
thumb|Ă ă Ă (ă) on ladina kirja täht, mis on kasutusel rumeenia ja vietnami keeles.
83
Aastakümned:30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad - 80. aastad - 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad
Ă
Bulgaaria keele Ъ-le vastab mõnes latinisatsioonisüsteemis ă.
83
Aastad:  78 79 80 81 82 - 83 -  84 85 86 87 88
Endre Ady
Endre Ady (22. november 1877 – 27. jaanuar 1919) oli ungari luuletaja.
Lemmetsa
Lemmetsa on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Keenia riigipeade loend
Keenia riigipeade loend loetleb Keenia riigipead alates iseseisvumisest 1963. aastal.
Vnukovo
Vnukovo on asula Venemaal, mis kuulub Vnukovo rajoonina (munitsipaalringkond) Moskva Lääne haldusringkonda.
Kuulub Moskva linna halduse alla 1950. aastast. Vnukovos asub Vnukovo lennujaam.
Vnukovo halduses on endine Tolstopaltsevo küla.
Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi
"Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" ("Snow White and the Seven Dwarfs") on 1937. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb muinasjutul "Lumivalgeke".
"Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" on filmiajaloo esimene täispikk joonisfilm.
Amülaas
Amülaas on seedeensüüm, mis lõhustab tärklist maltoosiks, mille maltaas lõhustab glükoosiks. Amülaasi sisaldab inimesel pankrease nõre ja sülg. Taimedes toodetakse amülaasi viljade küpsemisel ja terade idanemisel. Ka mõned mikroorganismid toodavad amülaasi tärklise lagundamiseks.
85
85. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned:30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad - 80. aastad - 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad
Aastad: 80 81 82 83 84 - 85 - 86 87 88 89 90
Papsaare
Papsaare on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Küla alal asub Audru ringrada.
Dumbo (film 1941)
"Dumbo" on 1941 valminud Walt Disney animastuudio täispikk joonisfilm, mis põhineb Helen Abersoni ja Harold Perli lool "Dumbo" (1939).
Film räägib elevandi ja hiire sõprusest.
Bambi
"Bambi" on Felix Salteni lasteraamat. See ilmus 1923. aastal.
Aastal 1942 tehti selle järgi joonisfilm "Bambi".
Pillikeel
thumb|Mähisega keeled Pillikeel ehk lihtsalt keel on kordofoni (keeltega muusikainstrumendi) osa, mis võnkumisel tekitab heli.
Eestimaa ülemmaakohus
Eestimaa ülemmaakohus (saksa keeles Estländisches Oberlandgericht, vene keeles Эстляндский оберландгерихт, ka Эстляндский верхний земский суд) oli kõrgeim seisuslik maa- ja aadlikohtuasutus Eestimaal XIII sajandi 1. poolest kuni 20. novembrini 1889.
Asutamine
Eestimaa ülemmaakohtu alguseks oli Taani kuninga Valdemar Eriku lääni/feodaalõiguse seadustik 1315. aastast. Taani kuninga asehaldur delegeeris nõunikekogule (Landesrat) kohtumõistmistegevuse. Nõunikeks olid kohalikud Taani kuninga vasallid, kes olid samal ajal koondumas Eestimaa rüütelkonnaks.
Kuningliku Maakohtuna
Pärast Eestimaa rüütelkonna kapituleerumist Rootsi kroonile 1561. aastal, andis kuningas Johan III ülemmaakohtule riigiorgani staatuse Kuningliku Maakohtu nime all, mille koosseisu kuulusid peale kindralasehalduri ja kuberneri 12 Harju ja Viru õiguste järgi pärilikku ning maadvaldavat aadlikust maanõunikku. Ülemmaakohtu korralised istungid toimusid korra aastas. Kohtuotsuse tegemiseks vajalik kvoorum oli poole koosseisu pluss 1 maanõuniku, s.o 7 liikme osavõtt. Otsustamisel kehtis häälteenamuse põhimõte, mistõttu kuberner oma arvamusega vähemusse jäädes pidi vormistama ja välja kuulutama sisuliselt ainult maanõunike otsuseid.
Pärast Eestimaa rüütelkonna kapituleerumist Venemaale 1710. aastal, lähtus Eestimaa Ülemmaakohus oma tegevuses 1710.–1783. aastal Rootsi ajal kujunenud pädevusest.
Tallinna Ülemmaakohtuna
Keisrinna Katariina II kehtestatud asehalduskorra ajal, aastatel 1783–1797, oli Eestimaa Ülemmaakohus likvideeritud, selle kohuseid täitis Tallinna Ülemmaakohus. Tallinna Ülemmaakohtu tegevus lõpetati 1797. aastal ning Eestimaa Ülemmaakohtu funktsioonid taastati nii, nagu need olid olnud enne 1783. aastat. Alates asehalduskorra ajast teostas järelevalvet ülemmaakohtu töö üle Eestimaa kubermangu prokurör, apellatsiooniinstantsiks oli Venemaa Valitsev Senat.
Ülemmaakohtu tegevus
Pärast 1346. aastal Taani kuninga poolt Eestimaa hertsogkonna müümisega Saksa ordu Liivi ordule ja Taani võimu lõppemisega oli maanõunikekogu juba kujunenud rüütelkonna haldusorganiks, kuid säilitas ka orduvõimu perioodil endiselt oma kohaliku kõrgeima kohtu ülesanded. Nõunike kogu täitis vaid kohtufunktsioone ja oli administratiivse tegevuseta.
Ülemmaakohtu tegevusvaldkonda kuulus aadlike, vaimulike ning ametnike tsiviil- ja kriminaalasjade läbivaatamine ning oli ka talurahvakohtute poolt läbivaadatud kohtuasjade edasikaebamise viimaseks instantsiks.
Eestimaa ülemmaakohus oli linnamagistraatide (v.a iseseisev Tallinna all-linn), Eestimaa alammaakohtu ja meeskohtute apellatsioonikohtuks. Ülemmaakohtu otsused olid lõplikud.
Ülemmaakohtu kohtuistungid toimusid Eestimaa rüütelkonna hoones Tallinnas Toompeal.
Vastavalt 1845. aasta Balti provintsiaalseadustikule (BPS) koosnes Eestimaa ülemmaakohus 12 maanõunikust (kindral)kuberneri eesistumisel, lisaks olid ametis 2 sekretäri, arhivaar, aktuaar, kinnistusajade protokollija, vene ja rootsi keele tõlgid, kantseleitöötajad ja kohtuteenrid, kõik kohtuametid olid eluaegsed.
Esimese astme kriminaalkohus aadlikele, vaimulikele (v.a Tallinna linn), ülemmaakohtu advokaatidele ja rüütelkonna või riigi teenistuses olevatele literaatidele, edasikaebamise koht meeskohtutele ning Haapsalu ja Narva magistraatidele.
Eestimaa Ülemmaakohtu poolt vastu võetud otsused olid pärast Eestimaa kindralkuberneri või Eestimaa tsiviilkuberneri kinnitamist lõplik, välja arvatud juhtumid, mis nõudsid senati poolt läbivaatamist. Tsiviilasjus esimese instantsina varalised vaidlused (kirik, rüütelkond, riik, raamatukaupmehed), teise instantsina alammaakohtute ja maavaeslastekohtute, meeskohtute ning Haapsalu ja Narva magistraatide otsuste ja nende peale laekunud kaebuste läbivaatamine. Viimane instants talurahvakohtutele alluvate isikute kohtuasjade läbivaatamisel.
1899. aastal kuulusid Eestimaa ülemmaakohtu koosseisu: Jaan Schmidt (Eestimaa ülemmaakohtu vahtmeister), Paul Wender (Eestimaa ülemmaakohtu aktuaar), Nikolai von Nottbeck (Eestimaa ülemmaakohtu sekretär), Nikolai von Ramm (Eestimaa ülemmaakohtu sekretär), Roderich von Hueck (Eestimaa ülemmaakohtu ametnik), Konstantin von Bremen (Eestimaa ülemmaakohtu ametnik), Woldemar Adelheim (Eestimaa ülemmaakohtu ametnik), Bruno Mechmershausen (meeskohtu sekretär, Eestimaa ülemmaakohtu kriminaalkuritegude sekretär, 1904. aastast Notarius publicus, maanõunik),  Eduard von Bodisco (Eestimaa ülemmaakohtu ametnik), Gottwalt(d) von zur Mühlen (Eestimaa ülemmaakohtu ametnik,  (Eestimaa ülemmaakohtu sekretär 1862–1889))
Montpellier Business School
Montpellier Business School on Montpellier's asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Mis asutati 1897. aastal.
Financial Timesi edetabelis platseerus MBS 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 69. kohale.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Eric Besson (endine Prantsuse minister).
Koila linnamägi
Koila linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas, Pada jõe ääres.
Kirjeldus
Linnamägi asub Koilas Pada jõe läänekaldal, jõe ja sellesse suubuva orundi vahelisel seljandikul. Viru-Nigula lähedal asuv Koila linnamägi kuulub vanimate Virumaa linnuste hulka.
Õueala pindala on 4000 ruutmeetrit. Põhja poolt eraldatud otsvalliga, mille kõrgus siseküljelt 1,5 m, välisküljelt 4 m. 4 m laiuse kividest otsvalli sise- ja välisküljel on maakividest kuivmüürsein. Kivivalliga liitub väljastpoolt 3 m laiune liivakuhjatis, mis on pärit hilisemast ehitusjärgust. Ülejäänud külgedel kulgeb vaevumärgatav äärevall. Idapoolne kuivmüürseintega äärevalli laius on 2,5 m.
Linnamäe kultuurkiht on kõige paremini jälgitav õue äärtel, seal eraldub kaks kihistust. Ülemine linnuseaegne kuulub I aastatuhande teise poolde. Alumine pärineb, Eesti rauaaegse I aastatuhande e.m.a lõpusajandite asulast. Asulakihiga liituv nelinurkne hoonealus linnuse põhjaäärel on vanim Eestis leitud rõhtpalkehitise jäänus. Muinaslinnuse hilisemast kasutamisperioodist on jäänud paekividest laotud kaitsevall ja pisut keraamikat. Ilmselt püstitati vall vanemal rauaajal. Tollal kasutati seda kohta ajutise pelgupaigana. Dateeritud 5.- 6. sajandisse.
Indoiraani keeled
Indoiraani keeled ehk aarja keeled ehk aaria keeled on indoeuroopa keelte haru, kuhu kuuluvad india keeled, iraani keeled ja nuristani keeled.
Naerukajakas
Naerukajakas (Larus ridibundus) on liik kajakaid, kes elab Euroopas, Aasias ja Kanada idaosas.
Naerukajakas on Eestis üks tavalisemaid kajakaid. Tema pesitsusaegne arvukus on hinnanguliselt 30 000 – 50 000 paari, talvine arvukus 100–2000 isendit.
Iraagi riigipeade loend
Iraagi riigipeade loend loetleb Iraagi riigipead alates riigi iseseisvumisest 1920. aastal.
Helirida
Helirida (inglise keeles scale, saksa keeles Tonleiter) on muusikas helide helikõrguslik järjestus helisüsteemi piires.
Heliread võivad olla näiteks pentatoonilised, diatoonilised, kromaatilised, dodekafoonilised, mikrotoonaalsed.
Tuleb teha vahet helirea ja helilaadi mõistel.
Helirida ja helilaad
Eri keeltes ja eri autorite poolt on helirea tähenduses kasutatud sõnu moodus (i.k mode pr.k mode, it.k modo, ld.k modus – kooskõla, korrastus, ehitus, kuju), helilaad ehk laad (v.k лад. Vene muusikateoorias tähendab mõiste "laad" eelkõige helirea helide suhetevõrgustikku (Лад в музыке – система взаимоотношений звуков, vt ru:Лад (музыкальный строй)), heliastmik, heliskaala, heliredel, gamma, skaala, kõrgusastmik ("kõrgusastmiku ehitust väljendab astmikuvormel, mis esitleb naaberhelide kõrguskaugusi ehk intervalle toonides, pooltoonides või poolteisttoonides. Kõrgusastmiku alumist (esimest) heli nim. põhi- ehk esiheliks." )
Tuleb teha vahet helirea ja helilaadi mõistel, kuna helilaad kujutab enesest erinevat funktsiooni omavate helikõrgusastmete abstraktset süsteemi ning helirida on selle süsteemi konkreetne avaldumisvorm. Nii näiteks loomuliku mažoorse laadi (mille struktuur on [1,1,1/2,1,1,1,1/2] ning astmete funktsioonid on I – toonika, II – ülemine juhttoon, III – ülemine mediant, IV – subdominant, V – dominant, VI – alumine mediant, VII – alumine juhttoon) põhjal c-noodist üles ehitatud helireaks on Do-mažoor.
Helirida muusika ajaloos
Muusika ajalugu tunneb paljusid heliridu erinevates muusikatraditsioonides.
Helirida arhailises rahvamuusikas
Vanimad rahvaviisid koosnevad kahest, kolmest või neljast helist. Helirea kitsas ulatus on omane paljudele rahvaviisidele. Selliseid viise ei saa alati kohandada hilisemate heliridadega, vaid nad moodustavad heliridade arengus omaette arhailise perioodi.
Helirida euroopalikus muusikas
Keskaegse heliridade teooria aluseks on Boëthiuse viies raamatus "De institutione musica" kirjeldatud Vana-Kreeka heliridade süsteem ja Ptolemaiose transpositsiooniskaalad.
Tervetoonhelirida, naaberhelide intervallidega 1 (üks) tervetoon, on olnud sporaadiliselt kasutusel heliteoste sees. Tervetoonilise helirea oktav koosneb kahest tritoonist, mida keskajal on peetud saatana intervalliks. Paljud heliloojad on tervetoonilist helirida kasutanud ooperites jm viitamaks deemonlikele jõududele vms.
Helirida nüüdismuusikas
20. sajandil võeti kasutusele kõigil võrdtempereeritud kromaatilise helirea helidel põhinev 12-heliline (dodekafooniline) helirida.
Helide arv helireas
Helirida võib olla:
Heliridasid võib liigitada ka:
Helidevahelised suhted helireas
Heliread järjestatakse kindla süsteemi järgi. Vastavalt helide omavahelistele suhtele helireas võivad heliread olla:
Diatooniliste ja duur-moll-süsteemi heliridade astmed
Diatooniliste ja duur-moll-süsteemi heliridade helid paiknevad astmetel, mida tähistatakse järjekorranumbritega arvates põhihelist ehk I astmest (teatud kontekstis toonika).
Helirea astmete suhteid nimetatakse funktsioonideks.
Sahhariidid
Sahhariidid ehk glütsiidid (traditsioonilise, ent ebatäpse nimetusega süsivesikud ehk karbohüdraadid) on keemilised ained, mille molekulid on biomolekulid, mis koosnevad süsiniku, vesiniku ja hapniku aatomitest.
Määratluse "süsivesikud" päritolu
Nad on saanud süsivesikute ehk karbohüdraatide nimetuse oma elementaarkoostise tõttu: ühe süsinikuaatomi kohta on valemi Cn(H2O)n järgi seotud üks molekul vett (süsinikuhüdraat).
Et paljude sahhariidide empiiriline valem on kujul Cn(H2O)m, siis arvati ekslikult, et tegu on süsiniku hüdraatidega, mistõttu Carl Schmidt võttis 1844 kasutusele termini "süsivesikud" (Kohlehydrate, tänapäeva saksa keeles Kohlenhydrate). Sahhariididel võib siiski olla ka teistsugune empiiriline valem ning nad võivad sisaldada muid funktsionaalrühmi ja heteroaatomeid (näiteks lämmastik, väävel); teisalt on samasuguse empiirilise valemiga aineid, mis ei ole sahhariidid, sest nad ei ole hüdroksüaldehüüdid ega hüdroksüketoonid.
Üldiselt on tegu sahhariidiga, kui aine molekulis leidub vähemalt üks aldehüüdrühm või ketorühm ja vähemalt kaks hüdroksürühma.
Liigitus
Olenevalt neid moodustavate monoosijääkide arvust jagunevad süsivesikud:
Süsivesikud inimese toitainetena
Sahhariidid annavad ainevahetuseks ning aju ja närvisüsteemi tööks vajaliku energia ning on rakumembraanide koostisosa. Kuna nad seeduvad kiiresti, vabastavad sahhariidid oma energia kiiremini kui valgud ja rasvad. Süsivesikud annavad 4 kilokalorit ühe grammi kohta (17kJ)
Neil Patrick Harris
pisi|Neil Patrick Harris Neil Patrick Harris (sündinud 15. juunil 1973 Albuquerques) on USA näitleja.
Ta on mitmekordne Kuldgloobuse ja Emmy nominent (võitis 2010). Ta on mänginud muu hulgas telesarjas "Kuidas ma kohtasin teie ema" ja filmisarjas "Harold ja Kumar".
Muusikakool
pisi|[[Võru Muusikakooli sissepääs]] pisi|[[Ülenurme Muusikakool]] Muusikakool on muusikaharidust andev õppeasutus.
Muusikakoolid jagunevad muusikalist algharidust (lastemuusikakool), keskharidust (muusikakeskkool) ja kõrgharidust (muusikakõrgkool) andvateks koolideks.
Kallaste Keskkool
pisi|Kallaste koolihoone Kallaste Keskkool on üldhariduskool Tartu maakonnas Kallaste linnas.
Kool loodi 1897. aastal.
Rudolf Vakmann
Rudolf Vakmann (vene keeles Рудольф Иоганнович Вакман) 5. mai 1894 Saidapere Kehtna vald Harjumaa – 11. november 1937 Leningrad NSV Liit) oli eesti päritolu Nõukogude poliitikategelane.
Elulugu
Vakmann oli erialalt elektrimontöör.
Ta oli VSDT(b)P liige 1913. aastast, Eestimaa kubermangu saadik Ülevenemaalises Asutavas Kogus "maata- ning väiketalupoegade Täitevkomitee" poolt. Aastast 1918 EKP Keskkomitee liige ning Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni liige.
1. detsembri riigipöördekatse
1924. aastal tegid Nõukogude Venemaal asunud EKP Keskkomitee liikmed koostöös Kominterniga ettevalmistusi relvastatud ülestõusuks Eestis. Mässuplaani koostajateks olid Jaan Anvelt ja Karl Rimm. Mässuplaan nägi ette pealöögi andmise Tallinnas ning seejärel võimuhaaramised Tartus, Narvas, Pärnus, Viljandis, Rakveres, Kundas ja Kohilas. Mässu üldjuht oli Jaan Anvelt.
Venemaalt mobiliseeriti seal asunud eesti päritolu kommuniste ning anti nad Kominterni Eesti Sektsiooni ja Eesti sektsiooni välisbüroo sekretäri Vakmanni käsutusse. Tema organiseeris ka mässajate toimetamise Jamburgi ja Pihkva piirilõigus üle piiri.
Päast 1924. aastat oli ta Petrogradis asuva ÜK(b)P Leningradi oblastikomitee juures asuva Parteiaktiivi Massihariduse Instituudi poliitökonoomia kateedri juhataja (зав. кафедрой политэкономии Института массового заочного обучения партактива при обкоме ВКП(б)) ja 1930. aastail J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli eesti sektoris poliitökonoomia õppejõud.
Mälestuse jäädvustamine
Kauka tänav Tallinnas kandis aastatel 1959–1991 Rudolf Vakmanni nime.
Isiklikku
1. detsembri mässu ajal pidas patrull Tondi sõjakooli juures kinni linnast tulnud sõiduauto. Kaks autos olnuist olid Rudolf Vakmanni vennad Richard ja Erich. Moodustatud sõjaväljakohus mõistis tabatud riigipöörajad surma, mis viidi sama päeva hilisõhtul täide.
Vakmanni esimene abikaasa Linda Salm, kes töötas Leningradi Konservatooriumis laulu- ja muusikaõpetajana, vahistati 1937. aastal samuti rahvavaenlasena, mõisteti süüdi ning saadeti asumisele Siberisse.
Robin Hood
thumb|225px|Robin Hood. Teose "Kuulsa Robin Hoodi lustakad seiklused" illustratsioon Robin Hood on inglise keskaegsest pärimusest tuntud tegelaskuju. Enamasti kujutatakse teda kangelasena, kes röövib rikastelt ja annab vaestele.
Tema kohta käivad lood on andnud ainest paljudele lava-, televisiooni- ja linateostele ning raamatutele ja koomiksitele.
Torre Colpatria
Torre Colpatria on pilvelõhkuja Colombias Bogotás.
Hoone on 196 m kõrgune ja tal on 50 korrust. See on panga Colpatria Bank peahoone.
Richard Feynman
Feynman pani aluse kvantelektrodünaamikale, uuris ülikülma vedela heeliumi ülivoolavust ja esitas osakestefüüsikas partonite mudeli.
1965. aastal pälvis Feynman koos Julian Schwingeri ja Shin'ichirō Tomonagaga Nobeli füüsikaauhinna oma uurimuste eest kvantelektrodünaamika alal.
Richard Feynman leiutas ka elementaarosakeste käitumise piltliku kujutamise meetodi, mida tuntakse Feynmani diagrammidena, mis on füüsikateoreetikute seas tänapäevani laialdaselt kasutusel.
Oma eluajal sai Feynmanist üks maailma tuntumaid teadlasi. 1999. aastal nimetas Briti ajakiri Physics World Feynmani üheks kümnest kõigi aegade tähtsaimast füüsikust.
Feynman oli innukas füüsika populariseerija, temalt on ilmunud raamatuid ja ta enda peetud loengute publikatsioone. Üks neist on 1959. aastal avaldatud loeng nanotehnoloogiast "There's Plenty of Room at the Bottom". Feynman on avaldanud kolmeköitelise teose oma bakalaureusekraadi loengutest, mille pealkiri on "Feynman Lectures on Physics". Tuntud on tema poolautobiograafilised raamatud "Surely You're Joking, Mr. Feynman!" ja "What Do You Care What Other People Think?".
Lapsepõlv
pisi|Noor Richard Feynman Richard Philips Feynman sündis 1918. aastal New Yorgi Queensi linnaosas. Tema isa ja ema olid mõlemad leedu juudid, kuid nad ei pidanud end usklikeks. Feynman on öelnud, et ta oli nooruses veendunud ateist. Nagu Albert Einstein ja Edward Teller, hakkas Feynman hilja rääkima, kolmandaks eluaastaks polnud ta öelnud ühtegi sõna. Lapsena oli Feynman andekas inseneriteaduses, tal oli kodus katselabor ning talle meeldis parandada raadioid. Kooli ajal lõi Feynman koduvalvesüsteemi, kui tema vanemad olid päeva ajal väljas.
Manhattani projekt
1941. aastal, mil Euroopas käis teine maailmasõda, aga USA ei olnud veel sõtta kaasatud, töötas Feynman suve jooksul USA Pennsylvania osariigis Frankfordi Arsenalis ja uuris ballistikaprobleeme. Pärast Pearl Harbori rünnakut, kui USA sõtta kaasati, värbas Robert R. Wilson Feynmani oma meeskonda. Wilson töötas, et toota rikastatud uraani, mida saaks kasutada tuumapommis. Projekt on osa Manhattani projektist. Wilsoni meeskond töötas seadme kallal, mida nimetatakse isotroniks, mis elektromagnetiliselt eraldas uraan-235 uraan-238-st.
Füüsika
California Tehnoloogiainstituudis uuris Feynman ülikülma vedela heeliumi ülivoolavust. Sellises seisundis voolavana näib, et heeliumil puudub täielikult viskoossus. Feynman andis kvantmehaanilise seletuse nõukogude füüsiku Lev D. Landau ülivoolavuse teooriale. Rakendades probleemile Schrödingeri võrrandit, ilmnes, et ülivoolav vedelik näitas kvantmehaanilist käitumist, mis oli makroskoopiliselt jälgitav. See aitas lahendada ülijuhtivuse probleemi, aga lahendus jäi Feynmanile mõistmatuks. See lahendati BCS-teooriaga ülijuhtivuse kohta, mille esitasid John Bardeen, Leon Neil Cooper ja John Robert Schrieffer.
Bogotá
Ajalugu
Bogota (Bacatá) oli tšibtša-indiaanlaste keskuseks juba enne hispaanlaste kolonisatsiooni. 1538. aastal tungisid sinna eurooplased ja andsid linnale nimeks Santa Fé de Bogotá.
pisi|Vaade linnale|tühi|300px
Haldusjaotus
Linn jaguneb 20 haldusüksuseks (localidades):
tühi|400px
Siber
thumb|right|350px|         [[Siberi föderaalringkond            Siber kui tänapäeva geograafiline piirkond            Siber kui ajalooline piirkond ]] Siber (vene keeles Сибирь, kasahhi keeles Сібір, mongoli keeles Сибирь, hiina keeles 西伯利亞) on piirkond Venemaal ja Põhja-Kasahstanis, mis hõlmab Aasia põhjaosa Uurali mägedest Põhja-Jäämere ja Vaikse ookeani veelahkmeni. Siberi lõunapiiriks peetakse Venemaa lõunapiiri Kasahstani, Mongoolia ja Hiinaga, sest Siberina mõistetakse praegu ainult Venemaa Föderatsiooni territooriumi, kuigi ajalooliselt kuulub selle koosseisu ka Kasahstani kirdeosa ja Venemaa Kaug-Ida.
Siber on jaotatud Lääne- ja Ida-Siberiks. Samuti eristatakse mõnikord Lõuna-Siberi mäestikke, Kirde-Siberit ja Kesk-Siberit, seda küll peamiselt loodusgeograafilistes jaotustes.
Siberi aladel elab tänapäeval ligi 30 miljonit inimest, kellest enamik peab end venelasteks, paljud neist on ka ukraina ja tatari päritolu. Turgi ja mongoli keeli kõnelevatest põlisrahvastest on suurim etnos burjaadid, keda on üle poole miljoni. Siberi miljonilinnad on Novosibirsk, Omsk ja Krasnojarsk, järgnevad kuni 0,6 miljoniga Irkutsk, Tjumen ja Tomsk. Üle 600 tuhande elaniku on ka ajalooliselt Siberisse kuulunud Vladivostokis.
Sojaõli
Sojaõli on taimeõli, mida ekstraheeritakse sojaoa seemnetest. Sellel õlil on sageli kas tumekollane või õrnalt rohekas värvus. Sojaõli koosneb viiest rasvhappest (palmitiin-, steariin-, oleiin-, linool- ja linoleenhape).
Sojaõli on võimalik kasutada toiduvalmistamiseks mitmel viisil (praadides, küpsetades, röstides, frittides). pisi|Sojaõli
Kasutamine
Sojaõli kasutatakse paljudes tööstusharudes, kuid peamiselt toiduainetööstuses toiduõlina, salatikastmetes, margariini valmistamiseks, et anda küpsetistele pehmust, emulgeeriva ainena, et valmistada krõbedaid koorikuid, vahvleid, kreekereid, leibu jne. Samuti on sojaõli kasutusel majoneesi- ja grillkastmetes ning frittimisel.
Sojaõlist saab toota keskkonnasõbralikke pestitsiide, värve, vaike, fungitsiide, plastmaterjale, määrdeaineid, biodiislikütust, seepe, kosmeetikume, toitu ja jooke.