cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zaporižžja oblast
Linnad
Suuremad linnad on Zaporižžja, Melitopol, Berdjansk, Enerhodar ja Tokmak. Enerhodar rajati Euroopa suurima tuumaelektrijaama Zaporižžja tuumaelektrijaama teenindamiseks. Lisaks eespool nimetatutele on oblastis veel Huljaipole, Vassõlivka, Dniprorudne, Vilnjanski, Kamjanka-Dniprovska, Orihhivi, Polohõ, Prõmorski ja Molotšanski linn.
Rajoonid
🇺🇦
Undla vald (Kadrina kihelkond)
Undla vald (saksa keeles Undel) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas ja Viru maakonnas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Valla pindala oli 187 km² ja elanikke oli 3586 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866 –1939.
Vallas oli 872 talundit ja elamut ning nende kasutuses oli 12 716 ha maad (1929. aasta seisuga).
Undla vallamaja asus Kadrina lääneservas. Vallamaja ehitati aastatel 1898–1900 ning lõplikult valmis 1902. aastal. Hoone kaasajastati 1930. aastatel, kuid 11. mail 1956 hoone põles ja on hävinenud. Praegu asub sellel kohal aastatel 1968–1969 ehitatud kahekorruseline elamu.
1893. aastal liideti Undla vallaga Hulja, Imastu, Jõetaguse, Neeruti, Polli, Udriku, Vandu ja Võduvere vald.
Undla valda kuulusid Jõepere mõis, Aru küla, Kikka küla, Nõmme küla, Hulja mõis, Kadrina alevik, Hulja küla, Lante küla, Sirgu küla, Sauksi küla, Tirbiku küla, Imastu mõis, Kadrina kirikumõis, Neeruti mõis, Valgma küla, Vandu küla, Võduvere küla, Saksi mõis, Udriku mõis, Undla mõis, Päri ja Polli karjamõisad, Mäo küla, Sorgi küla, Sootaguse küla
1939. aasta vallareformiga moodustati Undla vald, kuid senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Järva maakonna Lehtse vallaga.
Undla valla esimene vallavanem oli August Saaga.
Nädal
Nädal on ööpäevast pikem ja kuust lühem ajaühik, mille kestus on enamikus kultuurides 7 ööpäeva. Nädalapäevade nimetused eesti keeles on: esmaspäev, teisipäev, kolmapäev, neljapäev, reede, laupäev, pühapäev.
Sõna nädal on slaavi päritolu, aluseks kirikuslaavikeelne pühapäeva nimetus nedělja, 'ei tee (tööd)'. soomekeelne sõna viikko pärineb muinasgermaani sõnast *weyg- ('painutama, pöörama', 'tuul', 'saak').
Laialt kasutust leidnud seitsmepäevane nädal põhineb Kuu seitsmepäevastel faasidel ja on Lähis-Ida päritolu. See pärineb iidse Babüloni (Paabeli, Babeli, Bāb-ili) ajast 6. sajandist eKr, kust levis ühes raamatu-uskudega üle maailma. Tuntakse ka kolme-, nelja-, viie-, kuue-, kaheksa-, üheksa-, kümnepäevaseid nädalaid.
Eestlaste muinasaegne nädal oli tõenäoliselt viiepäevane (ühe käe sõrmede järgi): esmaspäev, teisipäev, kolmapäev, neljapäev, viiespäev (vadja keeles viddezpäivä, vrd vepsa keeles pätnic, vene keeles пятница). Üleminekul seitsmepäevasele nädalale viiespäev asendus reede ' ga (germaani Freitag, ilmselt emand-jumalannast Freyjast, näiteks liivi keeles breidig või siis M. Vasmeri Russisches etymologisches Wörterbuch järgi ladina sõnast feria, 'pidulik päev'), lisandusid laupäev (vanapõhja laugr/laug, 'saun', seega saunapäev ehk pesupäev, samas liivikeelne puol päävä, võrukeelne puulpäiv ehk puulpühä) ja pühapäev.
Samas pole välistatud võimalus, et reede kandis viiepäevases nädalas pühapäeva nime, mis reede ja laupäeva lisandumisel nihkus kahe päeva võrra edasi.
Kolmapäev kannab ka kesknädala nime (vrd soome keskiviikko). Viiepäevase nädala puhul on kolmapäev keskel, seitsmepäevase nädala puhul aga on ta keskel juhul, kui nädal algab pühapäevast.
Tarmo Õkva
Tarmo Õkva (sündinud 7. detsembril 1966 ) on eesti arhitekt.
Sündinud Tartus. Lõpetanud Tartu 10. keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Kunstiülikooli.
1992. aastast töötas arhitektuuribüroos R-Konsult OÜ ja 2014. aastast arhitektuuribüroos T-arst stuudio OÜ.
On projekteerinud eramuid, korterelamuid ja büroohooneid. Paljud projektid on valminud koostöös arhitekt Irina Rauaga.
Konnevesi vald
Külad
Hänniskylä, Hytölä, Istunmäki, Kärkkäiskylä (kirikuküla), Lummukka, Mäkäräniemi, Pukara, Pyhälahti, Rossinkylä, Siikakoski, Sirkkamäki, Särkisalo, Lahdenkylä, Pyydyskylä, Leskelänkylä, Jouhtikylä ja Tankolampi.
pisi|tühi|Konnevesi kirik
Kakumäe tee
thumb|Kakumäe tee 42
Kakumäe tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis.
Tänav algab Vana-Rannamõisa teelt ja lõpeb Kakumäe nina lähedal. Tänava pikkus on 3,636 km.
Tänav sai nime 11. märtsil 1977.
Po
pisi|Po asendikaart pisi|Po valgla pisi|Po keskjooksul [[Torinos]] Po (ladina keeles Padus või Eridanus ) on Itaalia pikim jõgi.
Po pikkus on 652 km, suurim laius 503 m. Jõe keskmine vooluhulk on 1540 m³/s. Tema valgla suurus on 74 000 km², millest 70 000 km² asub Itaalias. Po valgla piir moodustab suure osa Itaalia piirist Prantsusmaa ja Šveitsiga.
Po algab Piemontest Cotti Alpidest Monte Viso jalamilt. Ülemjooksul voolab ta mägijõena itta. Mägedest Lombardia madalikule laskunud, pöördub ta põhja, ühinedes vasakpoolse lisajõe Pellice ning parempoolsete lisajõgede Varaita ja Mairaga. Seejärel voolab ta läbi Moncalieri ja Torino, mis väga lähestikku paiknevad. Torinos suubub temasse vasakult Dora Riparia. Seejärel pöördub ta kirdesse ja Chivassos, kus temasse vasakult suubub Orco, itta ning voolab selles suunas kuni suudmeni. Ta voolab läbi Casale ja Valenza. Nende vahel suubub temasse vasakult Sesia, mida mööda kulgeb Piemonte ja Lombardia piir. Pärast Valenzat suubuvad Posse paremalt Tanaro (suurim parempoolne lisajõgi) ja Scrivia. Sesia ja Scrivia suudme vahel on Po Piemonte ja Lombardia piiriks. Seejärel, juba Lombardias, suubuvad Posse vasakult Agogna ja Ticino jõgi ning pärast Casteli linna vasakult Lambro ja paremalt Trebbia. Alates Castelist on Po põhja jääva Lombardia ja lõunasse jääva Emilia-Romagna piiriks. Siis jõuab Po Piacenzasse. Enne ja pärast linna lookleb Po palju. Piacenzast allavoolu asub Cremona. Nende linnade vahel suubuvad Posse paremalt Nure ja vasakult Adda. Cremonast allavoolu asub Casalmaggiore ja nende vahel suubub Posse paremalt Taro jõgi. Edasi suubuvad sinna paremalt Parma jõgi ja Enza. Siis teeb Po kaare põhja poole ja voolab mõnda aega täielikult Lombardias. Seal suubuvad temasse vasakult Oglio ja Mincio ning paremalt Secchio ja Panaro. Pisut aega on Po põhjas oleva Veneto ja Lombardia piirijõgi, aga Panaro suudmest edasi Veneto ja Emilia-Romagna piirijõgi. Suudmes on delta ja Porto Viro sadam. Po delta kuulub täielikult Venetosse.
Po kaldal asuvad vähemalt 50 000 elanikuga linnadest Moncalieri, Torino, Piacenza ja Cremona. Minevikus asus Po kaldal Ferrara, kuid jõesängi muutuse tõttu kulgeb Po tänapäeval Ferrarast 5 km põhja poolt. Suurt kaugemale ei jää jõest põhja poole Pavia. Milanoga on Po seotud kanalite võrgu (navigli) abil, mida aitas kavandada Leonardo da Vinci.
Ajalugu
Vana-Kreekas nimetati Pod Eridanoseks. Legend rääkis, et kui Phaeton taevast alla kukkus ja hukkus, siis voolasid teda leinavate õdede pisarad Eridanosse ja muutusid seal merevaiguks. See viitab Pole kui merevaiguteele.
Ladina keeles nimetati Pod Paduseks. See sõnatüvi võib olla veneti või keldi päritolu. Jõgi poolitas Gallia cisalpina provintsi. Selle provintsi lõunaosa nimetati Gallia cispadanaks ('Gallia siinpool Padust') ja põhjapoolset Gallia transpadanaks ('Gallia sealpool Padust').
Minevikus kulges Po teist sängi mööda. Vana jõesäng moodustab osaliselt säilinud kraavide ja vanajõgede süsteemi. Po lahknes praegusest jõesängist Ferrarast pisut ülesvoolu ja voolas tänapäevasest sängist lõuna poolt läbi Ferrara. Temasse suubusid Reno jõgi, Idice, Sillaro, Santerno ja Lamone. Po moodustas suure delta tänapäevasest deltast lõunas. Suurem osa veest suubus merre Comacchio kandis ja delta kunagist asukohta märgib Comacchio laguun, kuid üks jõeharu suubus merre veelgi kaugemal lõunas Ravenna lähedal. Juba Augustus laskis rajada Ravennat Poga ühendava kanali.
Antiikajal oli kogu Aadria mere rannik Ravenna ja Veneetsia vahel suur soo. Seetõttu ei suunatud Via Aemiliat Ravennast põhja poole, vaid Riminist loodesse läbi Bologna Piacenzasse.
Ravenna oli keskajal märksa olulisem linn kui tänapäeval. Selleks, et vähendada Po üleujutustest Ravennale tulenevat ohtu, suunati 1152 Po uude sängi. Vahepealsete sajandite jooksul on Po setetest jõudnud tekkida uus delta, mis ulatub 12 km kaugusele merre.
Geoloogia
pisi|"Siin algab Po" pisi|Po [[hüdrograaf Pontelaguscuro]] Vahemere bassein on Maa koorel Aafrika laama põhjaosas olev alamik, mille on põhjustanud Aafrika laama sukeldumine Euraasia laama alla. Laamade kokkupõrke tulemusena on sündinud Alpid, kust Po algab. Geoloogilise aja vältel on see alamik olnud põhiliselt mereveega täidetud, kusjuures seda veekogu on nimetatud mitmesuguste nimedega, näiteks Tethyse ookeaniks.
Miotseeni kõige hilisemal perioodil Messina perioodil (5,96–5,33 miljonit aastat tagasi) toimus niinimetatud Messina soolsuskriis, mille põhjustas see, et põhja poole liikuv Aafrika laam sulges Gibraltari väina. Vahemeri muutus järveks. Selle järve aurumine ületas tunduvalt juurdevoolu jõgedest ja sademetest, mistõttu Vahemere veetase langes kõvasti. Vahemere pind võis olla kilomeetri võrra ja isegi rohkem allpool maailmamere veetaset. See sõltus kliimast: kuivematel aegadel kuivas Vahemeri eriti kokku.
Po moodustas sel ajal kanjoni, mis oli Po tänapäeva keskjooksul kilomeetrisügavune, aga tänapäeva suudmealal isegi 2—3 km sügav. See kanjonisüsteem kulges tänapäevase Aadria mere põhjas palju kaugemale jõe tänapäevasest suudmest. Selle jäänuseid on leitud Aadria mere kesk- ja isegi lõunaosast.
Messina soolsuskriisi lõpetas see, et meri murdis Gibraltari väina taas läbi ja Vahemeri voolas jälle täis. See juhtus mitme kuu kuni 2 aasta jooksul ja veetaseme tõus võis alguses ulatuda 10 meetrini päevas, sest Gibraltari väinast voolas sisse vett palju kordi rohkem kui tänapäeva Amazonasest ookeani voolab. Selle tulemusena ujutati üle kogu Lombardia madalik.
Pliotseenis täitis Po oma setetega oma kunagist kanjonit. Pleistotseeni alguseks oli kanjon täidetud. Pärast seda kõikus meretase veel korduvalt, aga enam mitte rohkem kui 100–120 m ulatuses. Aadria mere viimane pealetung algas 20 tuhat aastat tagasi, kui viimane jääaeg oli maksimumis, ja lõppes 5500 aastat tagasi.
Sellest ajast on Aadria meri taganenud ja Po oma setetega järjest Lombardia madalikku täitnud. Ajavahemikul 1000 eKr kuni 1200 pKr nihkus rannajoon keskmiselt 4 m aastas ja Po muutus selle võrra pikemaks. Kuid 20. sajandi keskpaiku on see protsess inimtegevuse mõjul peatunud ja isegi pisut pöördunud. Aadria meri tungib oma põhjaosas rannikule peale. Po ei vii enam nii palju setteid merre, sest need jäävad suures osas hüdroelektrijaamade paisu taha kinni. Peale selle kasutatakse jõe vett ulatuslikult tööstuse ja põllumajanduse tarbeks. Tööstuse jaoks ammutatakse jõest suurtes kogustes liiva. Seetõttu tungib soolane merevesi nii põhjavette kui rannikulähedasse pinnavette.
Erik Aaes
Erik Aage Aaes (ka: Éric Aes; 27. aprill 1899 Nordby, Fanø – 19. märts 1966 Gentofte, Charlottenlund) oli taani teatri- ja filmikunstnik.
Elulugu
Aastal 1917 asus ta õppima Mereväe allohvitseride kooli (Marinens Underofficersskole), hiljem õppis ta kunstikoolis. Aastast 1919 töötas ta assistendina filmistuudios Nordisk Films Axel Bruuni käe all ning käis samal ajal tehnikakoolis. Hiljem oli ta Kopenhaageni teatris Folketeatret lavastaja Svend Gade abiline. Ta aitas Sven Gadel 1921 Berliinis "Hamletit" lavastada. Seal õppis ta ka 1921–1924 kunstkäsitöökoolis Kunstgewerbeschules Cesar Kleini käe all maalimist.
1920ndatel töötas Aaes Berliinis teatrikunstnikuna. Aastal 1924 asus ta elama Pariisi, kus ta oli kuni 1932. aastani filmikunstnik Jean Renoiri, Alberto Cavalcanti ja teiste avangardfilmirežissööride filmides. Ta õppis seal mitmes maaliõppeasutuses. Aastal 1924 oli tal ka Kopenhaagenis Axelborgis koos P. Bille-Holsti, Johan F. Tryde ja Sophie Louise Wachtmeisteriga näitus. Aastal 1926 peatus ta Taanis ja Rootsis, töötades Svend Methlingi ("Peer Gynt") ja Ernst Rolfi lavastuste heaks. Kui 1931 puhkes helifilmikriis, sõitis Aaes Saksamaale, kus ta töötas kaks aastat graafiku ja plakatimaalijana.
Aastal 1933 naasis ta Taani. Algul töötas ta paar aastat plakatimaalijana, hiljem mitme Kopenhaageni teatri kunstnikuna.
Aastal 1936 oli ta kuu aega õppereisil Venemaal, et valmistuda "Katerina Ismailova" lavakujunduseks Kuninglikus Teatris (1937). Tema lavakujunduste seas on ka "Smeltediglen" ja "Brand" (Folketeatret) ning "Mus og Mænd" (1940, Riddersalen), Ta töötas elu lõpuni filmi- ja teatrikunstnikuna.
Lavakujunduses taotles ta psühholoogilist mõju, eriti värvide abil. Filmides kasutas ta modernset interjööri. Tema kujundus filmides "Vredens Dag" (Carl Theodor Dreyer) ja "Ordet" (Dreyer) mängis lavastustes väga olulist rolli.
Ta on maetud Bispebjergi Kopenhaagenis.
Lavakujundusi
1936 "Katerina Ismailova" (Kuninglik Teater) 1940 "Lots Kone" (Riddersalen)
Mõningaid tema kavandeid säilitatakse Teatrimuuseumis (Teatermuseet).
Isiklikku
Erik Aaesi abikaasa oli Karin Eugenie Pfeil (sündis 8. oktoobril 1919 Kopenhaagenis), kelle vanemad olid ärijuht Edvard Wilhelm Pfeil ja Karen Julie Andersen.
Jürgen Klinsmann
Jürgen Klinsmann (sündinud 30. juulil 1964 Göppingenis) on saksa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründaja).
Ta mängis aastail 1987–1998 Saksamaa koondises 108 korda ja lõi 47 väravat.
Borkou-Ennedi-Tibesti piirkond
Borkou-Ennedi-Tibesti piirkond oli 1. järgu haldusüksus Tšaadis. Ta asus riigi põhjaosas ning piirnes läänes Nigeriga, põhjas Liibüaga ja idas Sudaaniga.
1993. aastal elas piirkonnas 70 603 inimest ning 2006. aasta seisuga oli elanike arv 101 000.
Borkou-Ennedi-Tibesti pindala oli 600 350 km², mis on ligilähedane Ukraina pindalaga.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Borkou, Ida-Ennedi, Lääne-Ennedi ja Tibesti departemang.
2008. aastal jagati ta Borkou, Ennedi ja Tibesti piirkonnaks.
Saiph
pisi|Orioni tähtkuju. Saiph asub Riigelist vasakul Saiph (ka Kappa Orionis, Kappa Ori, 53 Orionis ja 53 Ori) on Orioni tähtkuju heleduselt kuues täht.
Täht asub Maast umbes 650 valgusaasta kaugusel, olles umbes sama kaugel kui Betelgeuse. Selle mass on 15,50 ± 1,25 korda Päikesest suurem ja selle heledus on umbes 57 000 korda Päikese heledusest suurem. Saiph on umbes 11,1 miljonit aastat vana. See on väiksem ja tuhmim kui Riigel ning selle tähesuurus on 2,1. Saiphi heledus on mõnevõrra muutlik, varieerudes 0,04 magnituudi võrra.
Monika
Monika on naisenimi.
Eestis
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Monika 1722 naisel. Monika oli Eestis populaarsuselt 105. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Monika vanuserühmas 40–44, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 35,12 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 18,79. Monika oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 41).
1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Monika 1732 naisel. Monika oli Eestis populaarsuselt 97. naisenimi.
Läti
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Monika 1043 inimesel.
Ameerika Ühendriigid
USA-s kuulus Monika 1000 kõige populaarsema tüdrukule pandud nime hulka 1961–1998. Kõige kõrgemal, 710. kohal oli see eesnimi 1978. aastal. Sealjuures on see nimi populaarsuselt jäänud igal aastal alla nimedele Monica ja Monique.
Sinialliku järv
Sinialliku järv (ka Siniallika järv ja Sinealliku järv) on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Viljandist 4 km edela pool Sinialliku külas.
Järve pindala on 6,2 ha, pikkus 820 m, laius 120 m, kaldajoone pikkus 1,618 km, suurim sügavus 10,7 m, keskmine sügavus 5,8 m ja kõrgus merepinnast 41,5 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv saab suure osa oma veest allikatest. Väljavool on järve loodekaldalt Sinialliku ojja suubuva kraavi kaudu.
Vanematel aegadel on järv arvatavasti kandnud ka nimesid nagu Ohejärv ja Karujärv.
Karu (Abuja)
Karu on Nigeeria Nasarawa osariigis asuv pealinna Abuja eeslinn, mis algselt oli mõeldud ametnikele ja vaesematele perekondadele. Asub umbes 10 km Abujast kagus.
Karus ei ole veevärki, kanalisatsiooni ega elektrit.
Tšau-tšau
Tšau-tšau ehk chow chow on koeratõug.
Sinialliku järv
Järve loodekaldal asub Sinialliku linnamägi.
Järv on kaitse all Loodi looduspargi koosseisus.
Tšau-tšau
Tšau-tšaud on kasutatud jahi-, valve- ja veokoerana. Tänapäeval on ta eelkõige seltsikoer.
Ajalugu
Tšau-tšau on üks vanemaid tänapäevani säilinud koeratõuge. Hiinas on tšau-tšaud peetud üle 2000 aasta, mujale maailmasse jõudis see tõug alles 18. sajandi lõpus. Geneetikauuringute kohaselt eraldus tšau-tšau tõug Hiina algupärasest koeratüübist juba 8300 aastat tagasi. Lisaks tööeesmärkidele kasutati tšau-tšausid mõnede allikate kohaselt ka toidu ja karusnaha saamiseks.
Iseloom
Tšau-tšau on iseloomult ühe inimese koer, ta on lojaalne ja ustav. Ta on julge ja iseseisev, kuid võõraste suhtes reserveeritud olekuga. Põikpäise ja kangekaelse koerana vajab ta kindlakäelist koolitamist ja kutsikana sotsialiseerimist. Tal on hästi arenenud kaitse- ja valveinstinktid. Liikumisvajadus ei ole eriti suur. Tšau-tšaud ei armasta vett ja ujumine on neile paksu, vett imava karvastiku tõttu raske.
Välimus
Tšau-tšau on keskmist kasvu koer, tema turjakõrgus on 45–56 cm, kaal 20–32 kg. Karvkate on tihe ja paks ning eristatakse lühikarvalisi ja pikakarvalisi tšau-tšausid. Värvustest on lubatud punane, sinine, must, kollakaspruun ehk fawn, kreemjas ja valge. Karvkate vajab regulaarset hooldamist.
Tšau-tšaul on mustjassinine keel.
Pimp My Ride
"Pimp My Ride" on MTV saade, kus tuunitakse vanu autosid.
Saate alguses autoomanikud räägivad, mis mured neil oma autoga on, ja ütlevad: "MTV, please, pimp my ride!" ("MTV, palun, tee mu romu korda!")
Saadet juhib USA versioonis Xzibit, Suurbritannia versioonis Tim Westwood ja Pimp My Ride International'is Fat Joe ja Lil Jon.
Kuues hooaeg
Xzibit vaatas üle tuunitud autod: Roni Cadillac El Dorado, Dante'i Ford Econoline Ice Cream Trucki, Joshi Toyota Corolla, Nile'i Cadillac DeVille'i, Ryani VW Busi, Christine'i Honda Civicu ja Alexi Chevrolet Chevelle'i. Kaks nendest autodest olid lõhutud: Joshi Toyota Corolla (nagu ka rendiauto, mille ta sai) ja Alexi Chevrolet Chevelle.
Tšernihivi oblast
Haldusjaotus
Kokku on oblastis 15 linna, 30 alevit ja 1429 küla.
Sinialliku linnamägi
Sinialliku linnamägi on linnamägi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Sinialliku järve ääres. Hinnanguliselt 11. sajandi teisel poolel rajati sinna Kalevipoja sängi tüüpi linnus, mille kasutamise osas 13. sajandi alguse ristisõjas lähevad aga uurijate arvamused lahku. Raudtee ja maantee ehitamise käigus pinnase lõhkumise tõttu on tänaseks osa kunagisest linnamäest hävinenud.
Tšernihivi oblast
Rajoonid
Rajoone on kokku viis. Enne 2020. aastal toimunud haldusreformi oli rajoone 22.
Sinialliku linnamägi
Linnamäe seisukord tänapäeval
Tänapäeval on pealinnuse pikkus koos otsavallidega 106 m. Kolmnurkse kujuga õueala pindala on 1600 m², pikkus 89 m ja laius 25 m. Kaguvallist on säilinud ainult 1 m kõrgune kühm. Loodevall kujutab endast 20 m pikkust ja 26 m laiust küngast, mille kõrgus õuepinnalt on 4,19 m, välisjalamilt 5,19 m. Eeslinnuse õue pikkus on 20 m, laius kuni 20 m ja pindala kuni 400 m². Vall on säilinud 12,5 m pikkuselt ja kuni 15 m laiuselt, kõrgus kuni 1,83 m.
Tšernihivi oblast
Linnad
Enne 2020. aastat oli oblastis kolm oblastilise alluvusega linna: Tšernihiv, Nižõn ja Prõlukõ. Praegu kuuluvad need kõik rajoonide koosseisu.
Sinialliku linnamägi
Linnamäe rikkumine
Linnamäe algne pindala võis veel 19. sajandi keskel olla 4000 m². 19 sajandi lõpus kaevati Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee ehitamiseks linnamäe küljest maha kogu idapoolne külg ja kagupoolne otsavall, millest on säilinud väga väike nurk. 1962. aastal lõhuti linnamäe järvepoolne külg, sealhulgas ka eeslinnuse osa autotee rajamiseks.
Tšernihivi oblast
Rahvastik
Oblastis on Ukraina kõige madalam loomulik iive: 2006. aastal oli sündimuse üldkordaja 8,1; suremuse üldkordaja 21,1, ja loomuliku iibe kordaja -13,0; 2008. aastal olid vastavad näitajad 8,9; 21,1 ja -12,2.
Sinialliku linnamägi
Arheoloogilised uuringud
Arheoloogilised kaevamised toimusid Elmo Raadiku juhtimisel aastatel 1947–1948 ja Jüri Seliranna juhtimisel 1967–1969. Uuriti peamiselt pealinnuse loodevalli ja sellega külgnevat siseõue kokku 344 m² ulatuses. Kaevamiste ajal leiti loodevallist kunagiste puitkonstruktsioonide põlenud palgijäänuseid, lisaks ka elamujäänukeid, "koerakaela" stiilis ühendatud aluspalke ja rõhtpalkehitiste rususid. Kas Sinialliku linnamägi oli kasutusel ka 13. sajandil muistse ristisõja ajal, selle kohta tõendeid (nt ammunoolteteravikke) leitud ei ole.
Tšernihivi oblast
Rahvastik
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli 93,5% elanikest ukrainlased, 5% venelased ja 0,6% valgevenelased.
Sinialliku linnamägi
Muinasaegne linnus
Heiki Valgu hinnangul rajati Siniallikule linnus 11. sajandi teisel poolel. Kuna see asus lähedal Viljandi linnusele (sellest 5 km lõuna pool) ja Naanu linnusele, siis pidid nende tagamaad ja huvisfäärid Valgu meelest paratamatult kattuma. Tema arvates oli tegu konkureerivatele suguvõsadele või nende liitudele kuulunud kindlustustega. Võimalust, et Sinialliku oli Viljandi linnuse tütarlinnus, sõjaline tugipunkt teel lõunasse, ei pea Valk usutavaks, kuna mõlemad olid enam-vähem ühesuurused, Sinialliku linnust ei mainita Henriku Liivimaa kroonikas ja seal puuduvad ristisõja ajale osutavad ammunooleotsad. Kahel viimasel põhjusel arvab Valk, et Sinialliku linnus jäi võimuvõitluses Viljandile alla ja oli 13. sajandi ristisõja alguseks lakanud eksisteerimast (nagu ka Naanu linnus). Samas Jüri Selirand on pidanud linnuse kasutamist ka 13. sajandi alguses väga tõenäoliseks.
Tšernihivi oblast
Välislingid
🇺🇦
Sanni Grahn-Laasonen
Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (neiupõlvenimi Grahn; sündinud 4. mail 1983 Forssas) on Soome poliitik (Rahvuslik Koonderakond). Ta oli Alexander Stubbi valitsuses (2014–2015) keskkonnaminister ja Juha Sipilä valitsuses haridus- ja kultuuriminister.
Ta lõpetas aastal 2011 Helsingi Ülikooli riigiteaduste magistrina.
Ta on töötanud reporterina, uudistetoimetajana ja ajalehe Iltalehti korrespondendina Stockholmis. Kui Alexander Stubb oli välisminister, töötas ta Stubbi pressiatašeena.
2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Häme valimispiirkonnast Rahvuslik Koonderakonna ridades 5866 häälega Eduskunna liikmeks.
Isiklikku
Tema isa Kari Grahn oli ajalehe Forssan Lehti peatoimetaja. Ta on aastast 2009 abielus Arttu Laasoneniga; neil sündis aastal 2013 tütar.
ATP
"ATP" on lühend, mis võib tähendada:
John Searle
pisi|John Searle (2005) John Rogers Searle (sündinud 31. juulil 1932 Denveris) on Ameerika Ühendriikide keele-, vaimu- ja sotsiaalfilosoof, kes töötab California Ülikoolis Berkeleys.
Ta on andnud suure panuse kõneaktide ja intentsionaalsuse teooriasse.
Vaim
Tema vaated vaimufilosoofia vallas sisalduvad suurelt jaolt raamatus "The Rediscovery of Mind" (1992). Ta nimetab selle raamatu eessõnas järgmisi vaateid: "Meil kõigil on sisemised subjektiivsed kvalitatiivsed teadvuseseisundid, ja meil on seesmiselt intentsionaalsed vaimuseisundid, nagu näiteks uskumused ja soovid, kavatsused ja tajumused. Nii teadvus kui ka intentsionaalsus on bioloogilised protsessid, mida põhjustavad ajus toimuvad madalama tasandi neuronaalsed protsessid, ja kumbki ei ole taandatav millelegi muule. Lisaks on teadvus ja intentsionaalsus selle poolest olemuslikult seotud, et me saame teadvustamata intentsionaalse seisundi mõistest aru ainult selle ligipääsetavuse kaudu teadvusele."
Teadvus
Searle'i sõnul on filosoofid piiranud vääralt oma vaatelisi valikuid ning takerdunud kahe alternatiivi kaalumisse: kas maailm tervikuna koosneb vaid objektiivsetest jõuvälja osakestest või koosneb teadvus subjektiivsetest kogemustest. Searle'i arvates on mõlemad vaated õiged ehk teadvust kui tõeliselt subjektiivset kogemust toovad esile ajus toimuvad füüsilised protsessid. Searle on välja pakkunud, et tema vaadet võiks nimetada bioloogiliseks naturalismiks.
Tehisintellekt
Bioloogilise naturalismi kohaselt peaksime tehisliku teadvuse loomiseks dubleerima ajus toimuvaid füüsilise protsesse, mis teadvuslikku kogemist esile kutsub. Searle usub, et masinatel saab olla teadvus, sest tema kirjutatu kohaselt "me oleme täpselt seesugused masinad".
Searle on seejuures vastanduval seisukohal filosoofilise vaate "Strong AI" (tugev tehisintellekt) suhtes. "Strong AI" kohaselt on korrektse programmeerimise ning õigete sisendite ja väljundite tulemuseks tõeline teadvelolek, ent nõrga tehisintelligentsuse näol on tegu vaid teadvustamise mudeliga. Sellele vaatele esitles ta vastuargumendina "Hiina toa" mõttelise eksperimendi.
"Hiina toa" mõtteline eksperiment
Searle'i mõtteline eksperiment algab järgneva hüpoteetilise eeldusega: tehisintellekti uurijad on loonud arvuti, mis käitub nagu mõistaks hiina keelt. See arvuti aktsepteerib sisendina hiina kirjamärke ja vastava arvutiprogrammi abil esitab väljundina samuti hiina kirjamärke. Oletame, et see arvuti on võimeline edukalt läbima Turingi testi, ehk suudab inimesest hiina keele kõnelejat veenda, et tegu on arvuti asemel teise hiina keelt kõneleva inimesega.
Searle esitleb oma mõttelise eksperimendiga arutluskäigu sellest, kui anda arvuti roll kanda mõnele inimesele. Eeldame, et inimene istub tühjas ruumis seina vastas oleva laua taga. Laual on raamat, kuhi pabereid ha pliiats. Laua vastas olevas seinas on kaks pilu. Vasakpoolsest pilust tulevad välja paberilehed, kus on kirjutatud midagi hiina kirjas. Inimene, kes paberilehti vaatab, ei tea midagi hiina keelest ning otsib paberi peal olevat kirjet raamatust. Raamatus on instruktsioon kopeerida saadud hiina kirjale vastuseks uus kujund laual olevale tühjale paberilehele ning asetada see läbi parema seinapilu. Nõnda korduvalt tehes on võimalik anda vasakpoolsest pilust saadetud küsimustele alati õigeid vastuseid ilma sisust aru saamata. Teisel pool seina olevale inimesele võib aga jääda mulje, et seina taga on keegi, kes mõistab hästi hiina keelt ning läbib seega Turingi testi.
Searle'i mõte eeltoodud arutluskäigu taga on see, et kirjeldatud olukorras võib tegutseda inimene nagu arvuti, mis võtab vastu talle saadetud koodi, kohaldab süntaktilised reeglid, et luua vastus, mis omakorda välja saata. Arvutikasutaja võib aga seejuures kirjeldada arvutit kui mingi tegevuse sisu mõistvat, kuigi tegelikult see nõnda pole. Searle argumenteeris, et ilma mõistmiseta ehk intentsionaalsuseta ei saa me kirjeldada masinat iseseisvalt mõtleva olevusena. Seetõttu ei ole Searle'i sõnul Turingi test adekvaatne viis intellekti mõõtmiseks.
Isiklikku
2017. aastal anti Searle kohtusse endise üliõpilase ja alluva seksuaalse ahistamise süüdistusega.
Artiklid eesti keeles
"Vaimud, ajud ja programmid". Tõlge: Andres Soosaar. Akadeemia nr. 1, 2001.
"Mis on kõnetegu?". Tõlge: Elo Luur. Akadeemia nr. 11, 2010
Hannover
pisi|[[Uus raekoda (Hannover)|Hannoveri uus raekoda]]
Hannover Leine jõe ääres on Alam-Saksi liidumaa (Niedersachsen) pealinn ja suurim linn.
Aastatel 1868 kuni 1946 oli Hannover Preisimaa Hannoveri provintsi ja pärast seda Hannoveri ringkonna pealinn kuni selle kaotamiseni 2005. aastal. 2001. aastast on see osa Hannoveri piirkonnast (Region Hannover), mis on omavalitsusüksus, mis moodustati endisest Hannoveri kreisist (Landkreis Hannover) ja Hannoveri linnast.
Rahvaarvu poolest on Hannover suur Põhja-Saksamaa keskus ja riigi suuruselt 13. linn. 31. detsembril 2016 elas seal 532 864 inimest.
Hannover on oma ülikoolide ja meditsiinikooli, oma rahvusvahelise lennujaama ja oma suure loomaaia tõttu riikliku tähtsusega. Linn on ka suur raudteeliinide ja kiirteede (Autobahn) sõlmpunkt, ühendades Euroopa peamisi liine nii ida-lääne (Berliin–Ruhrimaa) kui ka põhja-lõuna (Hamburg–München, jne) suundades. Linna pindala on 204,01 km².
Ajalugu
pisi|püsti=2|Illustratsioon Hannoverist, [[Matthäus Merian, 1641]]
Hannoverit on esmamainitud 1150. aastal. Hannover asutati keskajal Leine jõe idakaldale. Selle algne nimi Honovere võib tähendada "kõrget (jõe)kallast", kuigi selle üle vaieldakse (vrd das Hohe Ufer). Hannover oli väike parvemeeste ja kalameeste küla, millest sai 13. sajandil suhteliselt suur linn, saades 1241. aastal tänu asukohale teede looduslikus ristumiskohas linnaõiguse. Kuna maismaatransport oli suhteliselt raske, aitas tema asukoht laevatatava jõe ülemjooksul tal kaubanduse kasvu tõttu kasvada. Hansalinna Bremeniga ühendas teda Leine ning ta paiknes laia Põhja-Saksa madaliku lõunaservas ja Harzi mägedest loodes, nii et ida-läänesuunaline liiklus, nagu muulakaravanid, läbisid teda. Hannover oli seega värav Reini, Ruhri ja Saari jõe orgudesse, nende tööstuspiirkondadesse, mis kasvasid edelasse, ja tasandikualadele idas ja põhjas, maismaaliiklusele Harzi serva pidi Madalmaade ja Saksimaa või Tüüringi vahel.
14. sajandil ehitati Hannoveri peamised kirikud, samuti linnamüür kolme linnaväravaga. Industrialiseerimise algus Saksamaal viis raua ja hõbeda kaubandusele Põhja-Harzi mägedest, mis kasvatas linna tähtsust.
1636. aastal viis Calenbergi vürstkonna valitseja Braunschweig-Lüneburgi hertsog Georg oma residentsi Hannoveri. Tema järeltulijate hulgast pärinesid ka tulevased Suurbritannia monarhid alates George I-st. Braunschweig-Lüneburgi hertsogid ülendati 1692. aastal Saksa-Rooma keisri poolt kuurvürsti seisusse ja selle ülendamise kinnitas 1708. aastal Riigipäev. Seega muutus vürstkond Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonnaks, mis kõnekeeles oli Calenbergi pealinna järgi tuntud kui Hannoveri kuurvürstkond (vaata ka: Hannoveri dünastia). Kuurvürstid said hiljem Suurbritannia (ja aastast 1801 Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi) monarhideks. Esimene nendest oli Georg Ludwig, kes sai Briti troonile 1714. aastal. Viimane Briti monarh, kes valitses Hannoveris, oli William IV. Pool-Saali õigus, mis nõudis pärimist võimalusel meesliini pidi, keelas kuninganna Victoria troonilesaamise Hannoveris. George I meesliini järglasena oli kuninganna Victoria samuti Hannoveri dünastia liige. Kuid tema järglased kandsid tema abikaasa nime Saksi-Coburg ja Gotha. Kolm Suurbritannia või Ühendkuningriigi kuningat olid samaaegselt ka Hannoveri kuurvürstid.
Ühendkuningriigi ja Hannoveri kroonide personaaluniooni ajal (1714–1837) külastasid monarhid linna harva. Tegelikult oli viimase kolme ühisvalitseja valitsemise ajal (1760–1837) vaid üks lühike külastus, George IV 1821. aastal. Aastatel 1816 kuni 1837 esindas monarhi Hannoveris asekuningas Adolphus.
Seitsmeaastase sõja ajal võideldi 26. juulil 1757 linna lähistel Hastenbecki lahingus. Prantsuse armee võitis Hannoveri vaatlusarmeed, mis viis linna okupeerimiseni osana sissetungist Hannoveri. See vallutati järgmisel aastal tagasi Inglise-Saksa vägede poolt, keda juhtis Ferdinand von Braunschweig.
19. sajand
pisi|Am [[Kröpcke, 1895]] pisi|Schloss [[Herrenhauseni aiad|Herrenhausen, 1895]]
Pärast seda, kui Napoleon kehtestas 5. juulil 1803 Artlenburgi konventsiooni (Elbe konventsiooni), okupeeris umbes 35 000 Prantsuse sõdurit Hannoveri. Konventsioon nõudis ka Hannoveri armee laialisaatmist. Kuid George III ei tunnistanud Elbe konventsiooni. Selle tulemusena emigreerus suur hulk Hannoveri sõdureid lõpuks Suurbritanniasse, kus moodustati Kuninga Saksa Leegion. See oli ainus vägi Hannoverist ja Braunschweigist, mis oli järjekindlalt Prantsusmaa vastu läbi kogu Napoleoni sõdade. Leegion mängis hiljem 1815. aastal tähtsat osa Waterloo lahingus. Viini kongress 1815. aastal ülendas kuurvürstkonna Hannoveri kuningriigiks. Pealinna Hannoveri laiendati Leine läänekaldale ja sealt alates on see märkimisväärselt kasvanud.
1837. aastal lõppes Ühendkuningriigi ja Hannoveri personaalunioon, kuna William IV pärija Ühendkuningriigis oli naine (kuninganna Victoria). Hannoveri võis pärida vaid mees. Seega läks Hannover William IV vennale Ernst Augustile ja jäi kuningriigiks kuni 1866. aastani, kui Preisimaa selle Austria-Preisi sõjas annekteeris. Hoolimata sellest, et Hannoverilt eeldati võitu Preisimaa üle Langensalza lahingus, selle asemel kasutas Preisimaa Moltke Vanema Kesselschlachti lahingukorda Hannoveri armee purustamiseks. Hannoveri linn sai Preisimaa Hannoveri provintsi pealinnaks. Pärast annekteerimist oli Hannoveri rahvas üldiselt Preisimaa valitsuse vastu.
Hannoveri tööstusele aga tähendas uus ühendus Preisimaaga ettevõtluse paranemist. Vabakaubanduse juurutamine soodustas majanduskasvu ja viis Gründerzeiti (leiutajate ajastu) elavnemisele. Aastatel 1879–1902 kasvas Hannoveri rahvastik 87 600-lt 313 940 inimeseni.
1842. aastal avati esimene hoburaudtee ja aastast 1893 pandi tööle elektritramm. 1887. aastal leiutas Hannoveri Emile Berliner heliplaadi ja grammofoni. pisi|püsti|[[Sünagoog]]
Natsi-Saksamaa
Natsid kasutasid seda ettekäändena korraldada üleriigiline pogromm Kristalliöö (9. novembril 1938). Sel päeval põletati 1870. aastal Edwin Oppleri loodud uusromantistlik Hannoveri sünagoog natside poolt maha.
1941. aasta septembris algas "Action Lauterbacher" plaani kaudu allesjäänud Hannoveri juudiperekondade getoseerimine. Isegi enne Wannsee konverentsi 15. detsembril 1941 küüditati esimesed juudid Hannoverist Riiga. Kokku küüditati 2400 inimest ja väga vähesed elasid selle üle. Sõja ajal ehitati Hannoveri seitse koonduslaagrit, kuhu suleti paljud juudid. Umbes 4800 juudist, kes Hannoveris 1938. aastal elasid, olid veel linnas vähem kui 100, kui Ameerika Ühendriikide väed sõja lõpus 10. aprillil 1945 Hannoveri okupeerima saabusid. Täna meenutab mälestusmärk Ooperiväljakul juutide tagakiusamist Hannoveris. Pärast sõda asus Hannoveri suur rühm ortodokssetest judaistidest ellujäänuid lähedasest Bergen-Belseni koonduslaagrist. pisi|püsti|Aegidienkirchet ei ehitatud üles ja selle varemeid hoitakse Teise maailmasõja mälestusmärgina
Teine maailmasõda
pisi|Teise maailmasõja kaart Hannoverist, 1943
Olulise raudteede ja maanteede ristumiskohana ning tootmiskeskusena oli Hannover suur sihtmärk strateegilisele pommitamisele Teises maailmasõjas, sealhulgas naftakampaaniale. Sihtmärkide hulka kuulusid AFA (Stöcken), Deurag-Neragi rafineerimistehas (Misburg), Continentali tehased (Vahrenwald ja Limmer), kergmetallitehas VLW Ricklingenis ja Laatzenis (täna Hannoveri messikeskus), Hannover/Limmeri kummitaastustehas, Hanomagi tehas (Linden) ja tankitehas M.N.H. Maschinenfabrik Niedersachsen (Badenstedt). Ka elamurajoonid olid sihtmärgiks ja rohkem kui 6000 tsiviilisikut hukkus liitlaste pommirünnakutes. 88 pommirünnakus purustati rohkem kui 90% kesklinnast. Pärast sõda ei ehitatud Aegidienkirchet üles ja selle varemed jäeti sõjamälestiseks.
Liitlaste maaväed jõudsid Saksamaal Hannoverisse aprillis 1945. Ameerika Ühendriikide 84. jalaväediviis vallutas linna 10. aprillil 1945.
Pärast teist maailmasõda
Hannover oli Saksamaa Briti okupatsioonitsoonis ja sai 1946. aastal uue Alam-Saksi liidumaa osaks.
Täna on Hannover rahvusvahelise linnapeade organisatsiooni Linnapead rahu heaks asepresidendilinn. Organisatsioon ühendab üle maailma linnu ja kodanikke tuumarelvade kaotamiseks aastaks 2020.
Kliima
Hannoveris on mereline kliima (Köppeni kliimaklassifikatsioon Cfb).
Alljaotused
pisi|Hannoveri linnaosad pisi|Hannoveri kvartalid pisi|Hannover nähtuna [[Rahvusvaheline kosmosejaam|Rahvusvahelisest kosmosejaamast]]
Vaatamisväärsused
Üks Hannoveri kuulsamaid vaatamisväärsusi on Herrenhauseni kuninglikud aiad. Selle Suur aed on oluline Euroopa barokkaed. Palee ise purustati suuresti liitlaste pommirünnakutes, kuid rekonstrueeriti ja taasavati 2013. aastal. Huviväärsuste hulgas on Grotto. Selle interjööri disainis Prantsuse kunstnik Niki de Saint Phalle. Suur aed koosneb mitmest osast ja seal on Euroopa kõrgeim aiapurskkaev. Ajalooline Aiateater võõrustab Saksa rokkmuusiku Heinz Rudolf Kunze muusika austajaid.
Herrenhausenis on ka botaanikaaed Berggarten kõige mitmekesisemate orhideede koguga Euroopas. Mõned huviväärsused on seal troopikamaja, kaktusemaja, kanaarimaja ja orhideemaja ning vabalt lendavad linnud ja liblikad. Berggarteni sissepääsu juures on ajalooline Raamatukogu paviljon. Welfide Mausoleum asub ka Berggartenis. Sarnaselt Suure aiaga on ka Berggartenis mitu osa, näiteks Paradiis ja Preeriaaed. Georgengarten on Inglise aed. Seal on kaks vaatamisväärsust: Leibnizi tempel ja Georgi palee.
Temaatiline kaart
pisi|Eesti haldusjaotuse kaart on temaatilise kaardi näide Temaatiline kaart ehk teemakaart on kaart või tingmärkidega pilt, millel kujutatakse põhjalikult mingit kindlat nähtust või elementi (näiteks asulad, rahvastik, geoloogia, mullastik, administratiivpiirid jne). Esinevad veel alljaotused (näiteks geoloogilised kaardid võivad jaguneda tektoonilisteks, hüdrogeoloogilisteks jne), mis võivad kuuluda ka kahele või enamale põhijaotusele (näiteks seismilised kaardid on nii geoloogilised kui ka geofüüsikalised).
Hannover
Vaatamisväärsused
Hannoveri maamärk on Uus raekoda (Neues Rathaus). Hoone sees on neli linnamaketti. Ülemaailmselt ainulaadne diagonaal/kaar lift tõuseb 17-kraadise nurga all vaatlustekile suure kupli peal.
Hannoveri loomaaed sai 2009./10. aastal neljandat aastat järjest autasu, mis tegi sellest ühe Saksamaa parima loomaaia. Loomaaias on mitu temaatilist ala: Sambesi, Meyeri talu, Gorilla-mägi, Džunglipalee ja Mullewapp. Mõned väiksemad alad on Australia, metsaala huntidele ja niinimetatud ujumisala paljude merelindudega. On ka troopikamaja, džunglimaja ja näitamisareen. Uus Kanada-teemaline ala, Yukon Bay, avati 2010. aastal. 2010. aastal käis Hannoveri loomaaias üle 1,6 miljoni külastaja. On ka Hannoveri mereelu keskus, mis on esimene troopiline akvaarium Saksamaal.
Veel üks huviväärsus on vanalinn. Keskel on suur Marktkirche ja vana raekoda. Lähedal on Leibnizi maja, Nolte maja ja Beguine torn. Ristikiriku kvartal ümber Ristikiriku sisaldab palju väikseid kitsaid tänavaid. Lähedal on vana kuninglik spordisaal, nüüd Ballhof teater. Vanalinna servas on Turusaal, Leine palee ja Aegidienkirche varemed, mis on nüüd mälestusmärk sõja ja vägivalla ohvritele. Läbi Marstalli värava jõuab Leine jõe kaldale; siin asuvad Niki de Saint Phalle Nanad. Need on osa Skulptuurimiilist, mis algab Trammplatzilt, kulgeb piki jõekallast, ületab Königswortheri väljaku ja lõpeb Georgengarteni sissepääsu juures. Vanalinna lähedal on Calenberger Neustadti linnaosa, kus asuvad katoliiklik St. Clemens Basilica Minor, Reformeeritud kirik ja luterlik Neustädter Hof- und Stadtkirche St. Johannis.
Temaatiline kaart
Ülevaade
Temaatilised kaardid käsitlevad ühe kuni mitme geograafilise nähtuse ruumilist varieeruvust. Need nähtused võivad olla nii füüsikalised (kliima) kui ka inimtegevusega seotud karakteristikud (rahvastikutihedus, terviseprobleemid).
Hannover
Vaatamisväärsused
Veel mõned populaarsed vaatamisväärsused on Waterloo sammas, Lavesi maja, Wangenheimi palee, Alam-Saksi liidumaa arhiiv, Hannoveri mängudemaja, Kröpcke kell, Anzeiger Tower Block, NORD/LB haldushoone, kongressikeskuse Cupola saal, Alam-Saksi ladu, Rahandusministeerium, Aiakirik, Luteri kirik, Gehry torn (selle disainis Ameerika arhitekt Frank Gehry), spetsiaalselt disainitud bussipeatused, Ooperimaja, Keskjaam, Maschsee järv ja linnamets Eilenriede, mis on üks suuremaid omataolisi Euroopas. Umbes 40 pargi, metsa ja aiaga, paari järvega, kahe jõe ja ühe kanaliga pakub Hannover rohkesti puhkevõimalusi.
Temaatiline kaart
Ülevaade
Temaatiline kaart keskendub mingile kindlalt teemale või teemavaldkonnale, samas kui üldgeograafilisel kaardil esinevad mitmed elemendid koos (geoloogilised, geograafilised, poliitilised). Nende kaartide erinevus seisneb selles, et teemakaartides kasutatakse rannajooni, administratiivpiire ja kohanimesid ainult vaadeldava teema geograafilise asukoha määramiseks. Üldgeograafiliste kaartide eesmärgiks on aga nende nähtuste endi kujutamine. Seega üldgeograafilised kaardid kujutavad mingi nähtuse või objekti asukohta, temaatilised kaardid aga kirjeldavad selle koha tausta.
Hannover
Vaatamisväärsused
2007. aastast alates on ajaloolised Leibnizi kirjad, mida saab vaadata Gottfried Wilhelm Leibnizi raamatukogus, UNESCO Maailma Mälu Registris.
Kesklinnast välja jääb EXPO-Park, Expo 2000 endine asupaik. Mõned huviväärsused on Planet M., endine Saksa Paviljon, mõned riigivabad paviljonid, Expowale, EXPO-Plaza ja EXPO-Gardens (Parc Agricole, EXPO-Park South ja Gardens of change). Messikeskusse jõuab Exponale kaudu, mis on üks suuremaid jalakäijate sildu Euroopas.
Temaatiline kaart
Ülevaade
Teemakaarte kirjeldatakse vahel ka kui graafilisi jooniseid, mis kujutavad geograafiliste nähtuste ruumilist paiknemist ja omavahelisi suhteid. Asukoht on oluline, et tagada raamistik nähtuse toimumise piirkonnast.
Hannover
Vaatamisväärsused
Hannoveri messikeskus on suurim näitusekeskus maailmas. Seal on 496 000 m² sisepinda, 58 000 m² vabaõhupinda, 27 saali ja paviljoni. Paljud Näitusekeskuse saalid on arhitektuuriliselt väljapaistvad. Lisaks on seal konverentsikeskus koos 35 tegevustoaga, klaasitud alad saalide vahel, rohune pargilaadne puhkeala ja oma kopteriväljak. Kaks olulist vaatamisväärsust messikeskuses on Hermese torn (88,8 m) ja EXPO katus, suurim puitkatus maailmas.
Anderteni linnaosas on Euroopa Juustukeskus, ainus Juustuelamuskeskus Euroopas. Veel üks turismimagnet Andertenis on Hindenburgi lukk, mis oli suurim lukk Euroopas selle ehitamise ajal 1928. aastal. Tiergarten (sõnasõnalt "loomade aed") Kirchrode linnaosas on suur mets, mida algselt kasutati hirvede ja muude ulukite jaoks kuninga lauale.
Groß-Buchholzi linnaosas on 282 m kõrge Telemax, mis on kõrgeim ehitis Alam-Saksimaal ja kõrgeim teletorn Põhja-Saksamaal. Veel mõned olulised tornid on VW-Tower kesklinnas ja endise keskaegse kaitsevööndi vanad tornid: Döhreneri torn, Listeri torn ja Hobusetorn.
36 kõige olulisemat vaatamisväärsust kesklinnas on ühendatud 4,2 km pika punase joonega, mis on maalitud sillutisele. See niinimetatud Punane niit tähistab jalutuskäiku, mis algab Turismiinfo büroo juurest ja lõpeb Ernst-Augusti väljakul keskjaama ees. On ka giidiga vaatamisväärsuste bussituur läbi linna.
Usuelu
Hannoveris on mitme protestantliku organisatsiooni peakorterid, sealhulgas Reformitud Kirikute Maailmaühendus, Saksamaa Evangeelne Kirik, Reformeeritud Liit, Saksamaa Ühendatud Evangeelne Luterlik Kirik ja Sõltumatu Evangeelne Luterlik Kirik.
Temaatiline kaart
Ajalugu
Üks esimesi temaatilisi kaarte oli kaart "Designatio orbis christiani" (1607), mille looja oli Jodocus Hondius. Kaart kujutas suuremate religioonide levikut. Sellele järgnes varsti temaatiline gloobus ("Novus typus orbis ipsus globus, ex Analemmate Ptolomaei diductus"), mis kujutas sama nähtust (1614).
Hannover
Muuseumid ja galeriid
pisi|Hannover taevast Ajaloomuuseum kirjeldab Hannoveri ajalugu keskaegsest Honovere asulast kuni maailmakuulsa näituselinnani täna. Muuseum keskendub perioodile aastast 1714 aastani 1834, kui Hannoveril olid tugevad suhted Briti kuningliku perekonnaga.
Temaatiline kaart
Ajalugu
Temaatiliste kaartide üks varasemaid loojaid Inglismaal oli astronoom Edmond Halley (1656–1742). Tema esimene märkimisväärne panus kartograafiasse oli lõunapoolkera tähtkujude kaart (1686). Samal aastal avaldas ta ka oma esimese maastikukaardi artiklis, mis käsitles passaattuuli. Seda kaarti peetakse esimeseks meteoroloogiliseks kaardiks.
Londoni arst John Snow kujutas 1854. aastal avaldatud koolerakaardil koolera levikut Londonis 1840ndatel. See on üks parimaid näiteid, kuidas teemakaarte on kasutatud analüüsiks. Tema tehnika ja metodoloogia on võrreldavad tänapäevaste geograafiliste infosüsteemide (GIS) omadega. Snow kasutas Londoni aluskaarti, millel olid kujutatud tänavad ja veepumpade asukohad, ning kaardistas koolerasse surnud inimeste elukohad. Kaardilt oli näha, et enamik surmasid olid ühe konkreetse veepumba läheduses. Snow palvel eemaldati see veepump ning uute koolerajuhtumite arv vähenes peaaegu otsekohe. Edasised uuringud näitasid veel, et selle veepumba reoveereservuaar asus esimese kooleraohvri kodu läheduses.
Hannover
Muuseumid ja galeriid
Museum August Kestner asub 5000 aknaga majas. Muuseum on nimetatud August Kestneri järgi ja seal eksponeeritakse 6000 aasta tarbekunsti neljal alal: antiik, vanaegiptuse, tarbekunst ja ajalooliste müntide väärtuslik kogu.
Temaatiline kaart
Ajalugu
Veel üks 19. sajandi temaatiliste kaartide näide on vanim teadaolev horopleetkaart, mille lõi 1826. aastal Charles Dupin. Kaardil oli kujutatud heleduse-tumeduse abil kirjaoskamatute arvu Prantsusmaa eri piirkondades. Selle kaardi põhjal lõi Louis-Leger Gauthier rahvastiku kontuurkaardi, mis näitab rahvaarvu samajoonte abil.
Hannover
Muuseumid ja galeriid
KUBUS on tänapäevase kunsti foorum. Selles on peamiselt Hannoveri kuulsate ja oluliste kunstnike näitused ja projektid.
Temaatiline kaart
Kasutamine
Üks levinud näiteid on demograafiliste andmete edastamine, näiteks rahvastikutihedus. Teemakaardi koostamisel peavad kartograafid arvestama mitmete teguritega, et efektiivselt edastada vajalikke andmeid. Lisaks asukohatäpsusele ja esteetikale tuleb arvestada ka inimeste visuaalset taju ja kaardi esitusviisi.
Hannover
Muuseumid ja galeriid
Kunstverein Hannover (Hannoveri kunstiühing) näitab kaasaegset kunsti ja loodi 1832. aastal ühe esimese kunstiühinguna Saksamaal. See asub Künstlerhausis (Kunstnike majas). Igal aastal on umbes 7 rahvusvahelist monograafilist ja temaatilist näitust.
Alam-Saksi Liidumaa Muuseum on suurim muuseum Hannoveris. Liidumaa galeriis näidatakse Euroopa kunsti 11.–20. sajandini, Loodusdepartemang näitab zooloogiat, geoloogiat, botaanikat ning Vivaariumi kalade, putukate, roomajate ja kahepaiksetega. Põline departemang näitab Alam-Saksi ürgajalugu ja Folkloori departemang näitab kultuure üle kogu maailma.
Sprengel Museum näitab 20. sajandi kunsti. See on üks kõige tähelepanuväärsemaid kunstimuuseume Saksamaal. Fookus on pandud klassikalisele modernistlikule kunstile koos Kurt Schwittersi kogu, Saksa ekspressionismi ja Prantsuse kubismi teoste, abstraktse kabineti, graafika ning fotograafia ja meedia departemanguga. Lisaks näitab muuseum Prantsuse kunstniku Niki de Saint-Phalle kuulsaid teoseid.
Temaatiline kaart
Kasutamine
Lisaks on oluline ka kaardi kasutaja isik ja kaardi kasutamise eesmärk, mis jällegi määravad, kuidas peaks kaart kujundatud olema. Näiteks võib poliitikutele oluline olla info edastamine maakonniti (horopleetkaardina), kuid bioloogile võib olla lisaks oluline ka loodusnähtuste kujutamine kaardil.
Terminid
Temaatiline kaart on ühe muutujaga, kui kõik andmed on ühte tüüpi. Näiteks on ühe muutujaga kaardid rahvastikutihedust, aastast sademete arvu või imikusuremust kujutavad kaardid.
Kahe muutujaga kaardid kujutavad kahe nähtuse geograafilist esinemist. Näiteks kaarti, mis kujutab nii aastast sademete arvu kui ka vähki haigestunud inimeste arvu, võidakse kasutada, et uurida nende kahe nähtuse omavahelisi seoseid.
Rohkem kui kahte muutujat kujutavaid kaarte nimetatakse mitme muutujaga kaartideks. Näiteks võivad ühel kaardil olla toodud andmed nii rahvastikutiheduse, sündide kui ka surmade arvu kohta.
Kaardistamise meetodid
Kartograafid kasutavad teemakaartide loomiseks mitmesuguseid meetodeid, millest populaarsemad on kuus järgmist.