cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heli Illipe-Sootak
Ta lõpetas 1992. aastal Narva 2. Keskkooli,1995. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna politoloogia erialal, 2011. aastal Tallinna Ülikooli bioloogia erialal ning õppis aastatel 2011–2012 Tallinna Ülikoolis magistrantuuris molekulaarse biokeemia erialal.
2011. aastast on ta Audentese Spordigümnaasiumi bioloogiaõpetaja.
2016. aastast on ta kirjastuse Raudhammas toimetaja ja tegevjuht.
Teoseid
Ta on toimetanud rohkesti menukirjanik Indrek Hargla teoseid.
Isiklikku
Oli 28 aastat abielus Indrek Sootakiga (kirjanik Indrek Hargla), neil on tütred Berit, Linda ja Kai.
Pisarseen
Pisarseen (Dacrymyces) on kandseente perekond.
BMW 1. seeria
'''BMW 1. seeria''' on BMW AG toodetav kompaktne ja sportlik kõrgema hinnaklassi väikeauto, mis oli mõeldud asendama BMW 3. seeria E46 Compacti mudelit.
1. põlvkond (E81/E82/E87/E88; 2004–2011)
Esimest põlvkonda toodeti 2004–2011 (kupeed 2013. aastani ja kabrioletti 2014. aastani). Auto oli tagaveoline ning R4- ja R6-bensiini- ja R4-diisemootoritega varustatud.
Saada olid järgmised keretüübid: kolmeukseline luukpära (E81), viieukseline luukpära (E87), kupee (E82) ja kabriolett (E88). Sellest toodeti ka võimsamat versiooni M Coupé.
2. põlvkond (F20/F21; 2011–2019)
Erinevalt enamikust sama ajastu luukpäradest on 1. seeria teine põlvkond ehitatud tagaveolisele platvormile. Selle tootmise alguseks märgiti 2011 ning kupeed ja kabrioletid kannavad nüüdsest BMW 2. seeria nimetust.
Jäneda Veskijärv
Jäneda Veskijärv (ka Veskijärv, Jäneda paisjärv) on järv Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Jäneda külas. Veekogu pindala on 2,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 612 m.
BMW 1. seeria
2. põlvkond (F20/F21; 2011–2019)
Keretüübid olid kolmeukseline luukpära (F21) ja viieukseline luukpära (F20).
Seda turustati ka 2. seeria Active Tourer ja Gran Tourer BMW 2. seeria nime all, aga tegu oli teisel platvormil esiveolise autoga.
2014. aastal tehti teise põlvkonna mudelivärskendus, millega muutus veidi kaitseraua, laternate ja radiaatorivõre disain. Põhivarustust täiendati ja uuendati ka siseelektroonikat.
3. põlvkond (F40)
Uus, 3. põlvkond saabus 2019. aastal. Ainsa keretüübina on saadaval viieukseline luukpära. Erinevalt varasematest mudelitest on auto on ehitatud esiveolisele platvormile ning lisavarustusena on saadaval ka xDrive nelikvedu. Mootorivalikusse kuuluvad kolme- ja neljasilindrilised mootorid.
1. seeria tippmudeliks on BMW M135i xDrive, mille 2,0-liitrise R4 mootori võimsuseks on 225 kW (306 hj), sellel on 8-käiguline Steptronic Sport automaatkäigukast ja xDrive nelikvedu. Kiirendusaeg 0–100 km/h on 4,8 sekundit. M135i baashind on 2020. aasta juuli seisuga 52 850 eurot.
A Coruña maakond
pisi|A Coruña maakonna asend [[Galicias ja A Coruña provintsis]] A Coruña maakond ehk La Coruña maakond (galeegi keeles comarca da Coruña, hispaania keeles comarca de La Coruña) on 3. järgu haldusüksus Hispaanias Galicia loodeosas A Coruña provintsis. See piirneb põhjas Atlandi ookeaniga (Biskaia laht, Kantaabria meri, Ártabro laht), lõunas Ordese maakonnaga, idas Betanzose maakonnaga ning läänes Bergantiñose maakonnaga.
Maakonna pindala on 469,8 km² või 470,7 km² (1,59% Galicia pindalast), elanike arv 389 289 (2008; 13,75% Galicia rahvaarvust).
Maakonna keskus on A Coruña.
Vallad
Maakond jaguneb 9 vallaks:
A Coruña maakonna vallad on väikesed, nagu teisedki Ártabro lahe äärsed vallad. Kõige väiksem on Sada vald pindalaga 27,4 km², kõige suurem on lahest eemale jääv Arteixo vald.
Demograafilised näitajad
A Coruña maakond on rahvaarvult Galicia maakondade seas teisel kohal (esimene on Vigo maakond). Siin esitatud demograafilised andmed põhinevad Galicia Statistikainstituudi andmetel.
Asustus
A Coruña maakonna rahvastiku tihedus on 828,62 in/km² (2008). See on kõige tihedamalt asustatud maakond Galicias.
Kõige tihedamalt asustatud nii maakonnas kui ka kogu Galicias on A Coruña vald (6460,2 in/km², pindala 37,83).
Jelsi
Jelsi kõrgus merepinnast on 580 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Jelsi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Campodipietra, Cercemaggiore, Gildone, Pietracatella, Riccia, Toro.
Pedro Nolasco
Pedro Julio Nolasco (20. veebruar 1962 La Romana – 15. september 1995 La Romana) oli Dominikaani Vabariigi poksija.
Nolasco sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Maurizio Steccale (Itaalia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Nolasco poksis maist 1986 kuni jaanuarini 1989 elukutselisena ning pidas kokku 11 kohtumist, millest võitis 5 (neist 1 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 5 nokaudiga) kohtumist.
Selsingen
Selsingen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis.
Valla pindala on 41,86 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3659 inimest. Vald asub umbes 15 km Bremervördest kagus ja 45 km Bremenist kirdes.
Selsingen kuulus – selle valitsusena – 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid religioosses mõttes moodustas Rhade osa Verdeni piiskopkonnast, kuni 1566. aastal kaotasid senised piiskopid paavsti tunnustamise, peale viimase katoliku piiskopi aastatel 1630–1631. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territooriumist sai Stade regiooni osa.
Selsingeni valla sõprusvald on Sawston Cambridgeshire'is Inglismaal.
Tõnumetsa
Tõnumetsa oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Tealama küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Torma kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tealama külaga.
Külast on teateid alates 1922.
Mietoineni vald
pisi|Mietoineni kirik (aprill 2007) Mietoineni vald (rootsi keeles Mietois) oli vald Edela-Soomes Päris-Soome maakonnas. Vald piirnes Soome lahega (täpsemalt Mietoineni lahega, soome keeles Mietoistenlahti). Vald kaotati 2006. Vallas elas enne selle kaotamist umbes 1700 elanikku.
Valla vaatamisväärsuste seas on kivikirik (Mietoineni kirik, ehitatud 1643) ja Mietoineni lahe linnukaitseala.
Illuminaator
pisi|[[Stockholmi vanalinna vaade laevast Saltsjönil]]
Estonka
Estonka on mitme eesti küla nimi välismaal:
Illuminaator
Ümmargune kuju tagab illuminaatorile parima vastupidavuse. Paljud traditsioonilised illuminaatorid on õhutuseks avatavad ja ühtlasi suletava läbipaistmatu kattega.
Sõidu ajal ja ka kajuti elaniku äraolekul peavad laevakeres olevad illuminaatorid olema üldjuhul veekindlalt suletud.
Sortside saladused
"Sortside saladused", alates 5. köitest "Sortside saladusi" on raamatusari (allikapublikatsioon), mis tutvustab kommunistide kuritegusid okupeeritud Eestis 1941. aastal Venemaal toimunud ülekuulamiste protokollide põhjal.
Raamatute autor/koostaja on Mart Arold, kirjanikunimega ka Leo Levala.
Raamatud on kirjastatud Tartu kirjastuses Tungal ja ilmunud aastatel 1993–2001.
Kõhrikseened
Kõhrikseened (Tremellomycetes) on kandseente klass.
Gabrielle Giffords
Gabrielle Dee Giffords (sündinud 8. juunil 1970) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja relvakontrolli aktivist.
Ta kuulub Demokraatlikku Parteisse ja oli Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige aastatel 2007 kuni astus 2012. aastal tervislikel põhjustel tagasi. Ta on kolmas naine, kes on Arizona osariigist Kongressi valitud. Kongressis keskendus ta peamiselt tervishoiureformile ja illegaalsele immigratsioonile.
Giffords on pärit Arizona osariigist Tucsonist ja on lõpetanud Scrippsi Kolledži ja Cornelli Ülikooli. Enne Kongressi valituks osutumist, oli ta aastatel 2001 kuni 2003 Arizona osariigi Esindajatekoja liige ning kuulus aastatel 2003 kuni 2005 Arizona osariigi Senatisse.
8. jaanuaril 2011, mõni nädal pärast tema kolmanda ametiaja algust, oli Giffords Tucsonis valijatega kohtumas ning sai temale tehtud atentaadis raskelt vigastada kui relvastatud mees tulistas teda lähedalt pähe. Mees tulistas veel 24 inimest, kellest kuus hukkus ja 18 sai vigastada. Tulistaja peeti kinni ning kohus mõistis talle hiljem eluaegse vangistuse. Giffords sai tulistamise tagajärjel ajutrauma, kuid taastusravi tulemusel õnnestus tal osaliselt taastada võime kõndida, rääkida, lugeda ja kirjutada.
1. augustil 2011 naasis ta tööle, osaledes Esindajatekoja hääletusel. Giffords teatas jaanuaris 2012 oma tagasiastumisest, et keskenduda taastusravile, kuid lubas tulevikus poliitikasse naasta.
Giffordsi abikaasa on endine NASA astronaut Mark Kelly.
Capitis deminutio
Capitis deminutio on Rooma õiguse ladinakeelne termin, mis tähendab õigusvõime või staatuse vähendamist, kaotamist. Mõistet võib tõlkida ka kui isiku senise olukorra muutust. Termini capitis deminutio päritolu ei ole täpselt teada, ent arvatavasti on see tuletatud ladinakeelsetest sõnadest caput (Rooma juristide kohaselt tähendas see võimet olla tsiviilõiguse subjektiks ) ja deminutio (ee 'vähendamine').
Hilisemas Rooma õiguse uurimistraditsioonis loodi capitis deminutio astmete alusel staatuste süsteem, mis Antiik-Rooma allikatest ei nähtu. Küll aga kajastub see enamasti tänapäevastes Rooma eraõiguse õpikutes, mille kohaselt oli täielikuks õigusvõimeks vaja, et Rooma kodanikul oleks kolm eri status't (ee 'isiku seisund'): Kui kasvõi üks neist seisunditest muutus, tähendas see endise õigusvõimelise subjekti kadumist – seda protsessi nimetatigi capitis deminutio 'ks.
Capitis deminutio astmed
Capitis deminutio'l on omakorda kolm astet:
Capitis deminutio kolme astet on kirjeldanud Rooma 2. sajandi jurist Gaius oma teoses "Institutsioonid":"G.1.159.: 'Est autem capitis diminutio prioris status permutatio: Eaque tribus modis accidit: Nam aut maxima est capitis diminutio aut minor, quam quidam mediam vocant, aut minima.' (Capitis deminutio on eelmise seisundi muutus, mida on kolme liiki: on suurim, väiksem, mida nimetatakse ka keskmiseks, ja väikseim seisundi muutus.)"
Capitis deminutio minima
Minimaalne õigusvõime kaotus tähendas 3. sajandi jurist Pauluse sõnade järgi, et "vabadus ja kodakondsus säilivad, kuid ainult perekondlik seisund muutub". Capitis deminutio toimub siis, kui ühe isiku perekondliku võimu all olev isik läheb teise isiku perekondliku võimu alla, või ka siis, kui ühe isiku perekondliku võimu all olev inimene vabaneb selle võimu alt.
Juba 12 tahvli seadused (451–450 eKr) viitavad kahele vastupidisele capitis deminutio minima viisile: emancipatio’le ja cum manu abielule. Emancipatio on konkreetne tehing, millega perekonnapea vabastab oma võimu alt näiteks poja. Selleks pidi ta poega kolm korda müüma või hilisemal ajal lihtsalt kohtule selleks avalduse tegema''. Cum manu'' abielu kujutab endast aga olukorda, kus naine läheb abielludes täielikult mehe võimu alla – kaotab eelnevad peresidemed, muuhulgas ka õiguse oma veresuguluse järel pärida, ning ta on peres samasugusel õiguslikul positsioonil nagu peretütred.
Capitis deminutio media
Osaline õigusvõime kaotus on siis, kui isik kaotab kodakondsuse, ent sellele vaatamata säilib tema vabadus. See võis juhtuda isiku maalt väljasaatmisel – teisisõnu veest ja tulest ilmajätmise korral (deportatio) – või vabatahtlikul elukohariigi vahetusel. Kui isik muutub latiinist peregriiniks, ei ole tal enam õigus kasutada ius civile't. Kui pater familias tegi läbi capitis deminutio media, vabanesid tema lapsed või teised võimualused tema võimu alt.
12 tahvli seadustes seda õigusvõime kaotamise liiki ei mainita, sest nii varasel ajal ei kujutatud veel Rooma linnriigis ette vabadust ilma kodakondsuseta. 6. sajandil, keiser Justinianuse valitsusajal aga juba küll – siis oli osaline õigusvõime kaotamine võimalik ka siis, kui inimene saarele pagendati. See tegevus viidi läbi deportatio-protseduuriga (ee 'deporteerimine, maalt väljasaatmine'). Viimast hakati hiljem kasutama veest ja tulest ilmajätmise asemel.
Capitis deminutio maxima
Maksimaalne ehk täielik on inimese õigusvõime kaotus siis, kui temalt võetakse nii vabadus, kodakondsus kui perekond – kui ta kaotab status libertatis 'e. Selline situatsioon tekkis tavaliselt siis, kui isik võeti vangi või kui Rooma kodanik müüdi orjaks Roomast välja. Arvatakse (Colquhoun, 1849), et capitis deminutio maxima võis olla surmanuhtluse eelaste – vabale Rooma kodanikule ei tohtinud "vana õiguse" kohaselt surmanuhtlust määrata, seega oli vajalik see isik kõigepealt orjaks tunnistada. Seda hüpoteesi ei ole paraku võimalik kontrollida, kuna autor ei ole selle kirjapanekul viidanud ühelegi allikale.
12 tahvli seadustes ei ole capitis deminutio maxima 't otseselt mainitud, ent seal on selgitatud, et avaliku varguse toimepanija määrati selle inimese orjaks, kellelt ta varastas – seda saab lugeda õigusvõime täielikuks kaotamiseks, kuigi on vaieldav, kas isik reaalselt orjastati või sattus ta pelgalt orjataolisesse seisundisse.
Eesti looduse infosüsteem
Eesti looduse infosüsteem (lühend EELIS) on alates 1999. aastast peetav andmebaas info kogumiseks, hoidmiseks ja üldsusele kättesaadavaks tegemiseks Eesti kaitstavate alade ja liikide kohta.
EELIS-es on toodud nt kõik Eestis kaitstavad alad ja nende kaitsekorralduskavad, kaitstavad üksikobjektid, kaitstavad liigid.
EELIS-e andmeid hoitakse (2011. aasta seisuga) Postgre andmebaasis ja ruumiandmeid hallatakse MapX tarkvara abil.
Korsholmi vald
Korsholm (soome keeles Mustasaari) on vald Lääne-Soomes Pohjanmaa maakonnas. Valla piiresse jäävad näiteks Vaasa linna ümbrus ja mõned Botnia lahe saared.
Vallas elab 19 330 inimest (2016). Umbes 72% inimestest on Soome rootslased ja 26% soomlased.
Piirkonna ühte asulat (Mustasaari) on esmamainitud 1348. aastal.
Jenny Erpenbeck
pisi|Jenny Erpenbeck 2021. aastal Jenny Erpenbeck (sündinud 12. märtsil 1967 Ida-Berliinis) on saksa kirjanik.
Elu
Erpenbecki teoseid on tõlgitud 30 keelde.
2017. aastal sai Erpenbeck Saksamaa Liitvabariigi teeneteordeni. Saksamaa presidendi kodulehel seisab: "Jenny Erpenbeck kuulub Saksamaa nüüdiskirjanduse tuntuimate kirjanike hulka. Tema teoseid iseloomustab kõrge keeleline ja vormiline kvaliteet ning aktuaalsete ühiskondlik-poliitiliste teemade põhjalik käsitlemine. Erilist tähelepanu on ta seejuures pööranud põgenikele, kelle olukorda Saksamaal ta detailselt kirjeldab."
Teoseid
Proosa
Näidendeid
ALDE
ALDE on lühend, mis võib tähistada:
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses peeti 24.–27. aprillil 1938 Eestis Tallinnas Estonia teatris.
Raskekaalus osales 8 maadlejat.
I ringis kohtus Johannes Kotkas peafavoriidi John Nymaniga Rootsist, kes oli Kristjan Palusalu järel teiseks jäänud nii viimastel Euroopa meistrivõistlustel kui ka Berliini olümpiamängudel. Nyman alustas aktiivselt, kuid ei suutnud ainsatki võtet teha. Lõpuks hakkas Nyman väsima ja pidi end paar korda matilt põgenemisega päästma. Kotkas võitis 3:0.
II ringis seljatas Kotkas Uuno Vento (Soome) 37 sekundiga. Vento oli pigem poolraskekaallane.
Paul Ehrlich
Paul Ehrlich (14. märts 1854 – 20. august 1915) oli Saksa arst ja arstiteadlane, kes spetsialiseerus hematoloogiale, immunoloogiale ja antimikroobsele keemiaravile.
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
III ringis seljatas Kotkas Edvīns Bietagsi Lätist 18.27-ga. Bietags oli samuti peamiselt poolraskekaallane.
Paul Ehrlich
Ehrlichi olulisemaid saavutusi oli arsfenamiini avastamine 1909. aastal, mis võimaldas ravida süüfilist. Ehrlich töötas välja ka koe värvimise meetodeid, mis võimaldasid teha vahet erinevat tüüpi vererakkudel ja rajada teed paljude verehaiguste diagnoosimisele. Ta andis ka olulise panuse difteeria vastase seerumi avastamisel ja standardiseeris terapeutilised seerumid.
1908. aastal sai ta koos Élie Metšnikoviga Nobeli meditsiiniauhinna panuse eest immunoloogiasse. Ta oli Paul Ehrlichi instituudi asutaja ja esimene direktor.
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
V ringis seljatas Nyman Çobani 12.59-ga. I Kotkas, II Nyman, III Çoban, IV Bietags, V Vento, VI Olaf Knutsen Norra.
Mürgistused väikelastel
Mürgistus ehk intoksikatsioon on mis tahes toimeaine mõju inimorganismile, mis põhjustab tugevaid füsioloogilisi või psüühilisi kõrvalekaldeid organismi normaalsest talitlusest. Ägedad mürgistused lapseeas on oluline rahvatervise probleem kogu maailmas: selle põhjuseks on kemikaalide, ravimite ning narkootiliste ainete üha laialdasem kättesaadavus.
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Nikolai Karklin tuli poolraskekaalus hõbemedalile ja Voldemar Roolaan keskkaalus pronksmedalile. Riikide arvestuses kogus Rootsi 15, Soome 10, Saksamaa 7, Eesti 6, Läti 2, Türgi ja Norra 1 punkti.
Mürgistused väikelastel
Laste ägedate mürgistuste täpset esinemissagedust Eestis pole teada. Enam kui 90% mürgistustest juhtub kodus ning peaaegu 80% suukaudsetest tahtmatutest mürgistustest juhtub alla 3-aastaste lastega. Kõige rohkem nii-öelda välditavaid ehk mittetahtlikke mürgistusi esineb just kuni 3-aastaste vanuserühmas ja aina enam on mürgistusjuhtumeid alla 1-aastaste lastega. Väikelapsed on mürgistustest rohkem ohustatud, kuna nende kehamass on väiksem ja füsioloogia vähem väljaarenenud. Ägedad mürgistused moodustasid 0,9–2,8% kõigist laste hospitaliseerimise põhjustest. Aasta jooksul juhtub Eestis umbes 6100 mürgistusõnnetust, mis vajavad haiglaravi.
James Craig Watsoni medal
pisi|250px|James Craig Watsoni medal
Mürgistused väikelastel
Mürgistuse kahtluse korral tuleb helistada kohe Mürgistusteabekeskusse tasulisel telefonil 16662 ning järgida edasisi juhiseid.
James Craig Watsoni medal
James Craig Watsoni medal (inglise keeles James Craig Watson Medal) on USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia teadusauhind panuse eest astronoomiasse.
Mürgistused väikelastel
Sagedasemad mürgistused
Kõikjal meie ümber on palju lastele ohtlikke aineid, mille tegelikku ohtlikkust me ise sageli adekvaatselt hinnata ei oska:
James Craig Watsoni medal
Medal on nimetatud astronoom James Craig Watsoni (1838–1880) järgi.
Auhinda antakse välja alates 1887. aastast.
Mürgistused väikelastel
Mürgistuse sümptomid
Mürgistussümptomid võivad olla erinevad ning sõltuvad mürgi organismi sattumise viisist, kogusest ja mürgist endast. Kõige tüüpilisemateks sümptomiteks on iiveldus, oksendamine, uimasus ja kõhuvalu. Isegi kui sümptomeid ei ole, ei tohi jääda ootama nende tekkimist.
Esmaabi mürgistuse korral
Kui tekib mürgistuse kahtlus, tuleb esmaabi alustamisel leida vastus kuuele võtmeküsimusele:
Suukaudselt manustatud kemikaal – loputa suu ja pese veega maha ained limaskestadelt ja nahalt. Eemalda kemikaaliga määrdunud riided. Anna kannatanule juua väikeste lonksudena vett, et allaneelatud kemikaali lahjendada: lapsele maksimaalselt 15 ml/kg. Kui laps on alla neelanud pesugeeli kapsli sisu ning pesugeeli on ka suus, võib anda väheses koguses vedelikku, et loputada geel suu limaskestadelt, kuid suuremas koguses vedeliku manustamist suu kaudu ei soovitata, kuna see tekitab geeli vahutamist, mis võib viia teisese kahjustuseni (limaskesta ärritus, geelivahu tõmbamine hingamisteedesse). Eesti Terviseamet soovitab juhtudel, kui laps on hammustanud pesugeelikapslit ja neelanud selle sisu alla, loputada kohe suu ja nägu, eemaldada pesugeeliga kokku puutunud riided, samas ei tohi esile kutsuda oksendamist ega teha maoloputust ning väikelapsed tuleb viia jälgimiseks haiglasse. NB! Süsihappegaasi sisaldavaid jooke tuleb vältida, kuna süsihappegaas venitab/laiendab mao seina, mistõttu juba eelnevalt kahjustunud koed ja mao tühjenemise kiirenemine soodustavad maoseina mulgustumist. Parim vahend nahale või suhu sattunud kodukeemia loputamiseks ja lahjendamiseks on alati gaasita vesi.
Aktiivsöe manustamine – võimalik kasutada esmaabina alla neelatud ravimite, mürgiste taimede, seente ja marjade puhul. Mürgistuse korral on aktiivsöe ülesandeks siduda suukaudselt manustatud mürgiseid aineid ja takistada nende imendumist. Aktiivsütt tuleks anda võimalikult kiiresti, soovitatavalt esimese 30 minuti jooksul mürkaine neelamisest. Aktiivsütt manustada lastele 1 g kehakilogrammi kohta (nt 10 kg kaaluvale lapsele maksimaalselt 40 tabletti). Lastele manustamiseks võib tabletid purustada väikeses koguses vees, peita need heamaitselise toidu sisse. Enne tablettide manustamist pidada nõu Mürgistusteabekeskuse spetsialistiga. NB! Aktiivsöe manustamine ei aita alkoholi, petrooleumitoodete, söövitavate hapete ja aluste, fluori, tsüaniidi ja metallide mürgistuse korral. Lisaks ei tohi aktiivsütt manustada teadvushäirega või teadvuseta patsiendile kodustes tingimustes, kuna patsient võib selle tagajärjel lämbuda.
Mürgine aine nahal – võta saastunud riided seljast vältides täiendavat kokkupuudet kemikaaliga. Loputa nahka jaheda jooksva veega vähemalt 15 minuti jooksul. Tugeva valu, põletushaavade või põletiku tekkimise korral tuleb pöörduda kohe arsti poole.
Mürgine aine silmas – loputa silmi rohke veega minimaalselt 15 minutit (söövitavate ainete korral 30 min). Kui loputamise teostamisega oodata arsti poole pöördumiseni, siis on suure tõenäosusega tekkinud juba silmakahjustus. Kui järgnevate tundide ajal tekivad väljendunud põletikunähud – tugev valu, turse, valguskartlikkus või pisaravool, tuleb kiiresti pöörduda arsti poole.
Sissehingatud mürgine aine – toimeta kannatanu värske õhu kätte ja hoidu ise mürgise aine sissehingamisest. Kui kannatanu kaebused ei möödu värskes õhus, tal tekib tugev köha, õhupuudus või muud sümptomid, siis helista täpsemate tegevusjuhiste saamiseks mürgistusinfoliinile 16662.
Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta
"Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" on 2011. aastal valminud Eesti mängufilm.
Mürgistused väikelastel
Ennetustegevus
Mürgistusi saab ära hoida kasutades erinevaid ennetustehnikaid:
Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta
Sisu
Kunagine 1970. aastate populaarse rokkansambli Kormoranid solist Keiser töötab rokiklubis helimehena. Kuid Keiser ei ole kaotanud lootust Kormoranid taas kokku kutsuda ja suurele lavale pääseda. Ta otsib oma endised bändikaaslased üles ja hoolimata takistustest alustab ansambel jälle tegevust. Esialgu bändil kuigi hästi ei lähe, kuid Kormoranidel õnnestub lõpuks siiski läbimurre saavutada ja taas tuntuks saada. Ent klahvpillimängija Ben sureb laval ühe kontserdi ajal ja Keiser otsustab bänditegemise lõpetada.
Varia
2011. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 39 751 inimest.
Tallinna Meestelaulu Selts
Tallinna Meestelaulu Selts (lühend TMS) oli aastatel 1916–1940 (teistel andmetel tegutses ka Eesti NSV ajal ) tegutsenud meeskoor. 2007 taaselustati meeskoori tegevus, kui asutati mittetulundusühing TMS Türnpu Meeskoor. Koor pidas 2016. aastal 100. aastapäeva.
Koori asutamisel mängis olulist rolli Johannes Reinthal, kes oli ka pikka aega seltsi esimees.
Tuntud liikmeid
thumb|[[Aleksander Läte "Kuldrannake" Tallinna Meestelaulu Seltsi esituses 1928. aastal]]
Limosano
Limosano on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis.
Limosano kõrgus merepinnast on 586 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Limosano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castropignano, Fossalto, Lucito, Montagano, Petrella Tifernina, Ripalimosani, Sant'Angelo Limosano.
Eesti Sotsiaalpank
Eesti Sotsiaalpanga asutas määrusega nr 50 Eesti NSV Valitsus 5. märtsil 1990 NSV Liidu Elamu-Sotsiaalpanga Eesti Vabariikliku Panga ja kõigi tema allasutuste baasil.
Eesti Sotsiaalpank sai Eesti Pangalt tegevuslitsentsi 22. jaanuaril 1991.
1994. aasta alguses alustas Rahandusministeerium riigiraha väljaviimist Sotsiaalpangast ning 500 miljonit krooni pankades olevat riigi eelarveraha jaotati peaaegu võrdselt Hansapanga, Ühispanga ja Põhja-Eesti Panga vahel.
pisi|260px|Tartu mnt 17 Eesti Pank kehtestas Eesti Sotsiaalpanga tegevusele määrusega 15.08.1994-21.09.1994 moratooriumi. 16. augustil käskis Eesti Panga nõukogu peatada pangast kõik väljamaksed, moratooriumi tulemusel külmutati ka Sotsiaalpanga kreeditorideks olnud eelarveliste asutuse vahendid
Pärast tegevuslitsentsi tühistamist reorganiseerus Sotsiaalpank ESB Finantskontori AS-ks, mille pankrot kuulutati välja 26. augustil 1996.
Edgar Talvik
Edgar Talvik (kuni 1936 Edgar Tamberg; 24. september 1911 Kohila vald, Harjumaa – 20. mai 1992 Tallinn) oli eesti õigusteadlane. Kuulus EÜS-i.
Koerlased
Koerlased (Canidae) on kiskjaliste seltsi kuuluv sugukond. Koerlased tekkisid koos kassilaadsetega (Feliformes) umbes 43 miljonit aastat tagasi. Koerlasi leidub kõigil mandritel, välja arvatud Antarktikas. Teistele kontinentidele on nad jõudnud kas iseseisvalt või inimese kaasabil. Näiteks dingod on tekkinud varajastest kodustatud koertest, kes inimestega Austraaliasse jõudsid ning seal taas metsistusid.
Kiskjatele omaselt on neil üsna massiivne kolju ja tugevad lõuad, mis võimaldavad ka luid purustada. Hästi arenenud kiskhambad aitavad saaki tappa ja liha rebida. Kõik koerlased on digitigraadid ehk varvulkõndijad, mis tähendab, et nad ei pane kõndides kanda maha, vaid toetuvad varvastele. Neil on pikad jalad, mis on kohastunud saagi jälitamiseks. Nägemine, kuulmine ja haistmine on kõrgelt arenenud. Samuti iseloomustab koerlasi sotsiaalsus. Nad elavad tihti karjades või väiksemates seltsingutes (erandiks rebased, kes eelistavad üksi olla). Enamasti valitseb karjas hierarhia, mille järgi saavad järglasi vaid juhtemane ja -isane, teised liikmed on abiks toidu hankimisel ning poegade eest hoolitsemisel. Koerlased on väga intelligentsed ning suhtlevad omavahel nii lõhna- kui ka helisignaalidega. Välimuselt on koerlastele iseloomulikuks kikkis kõrvad ja pikk, enamasti kohev saba.
Karjasisese hierarhia olemasolu on hea eeldus kodustamiseks, mistõttu on kodustatud huntidest saanud koerad, kes on ühed populaarseimad koduloomad.
Süstemaatika
Koerlaste fülogeneetilist puud on kromosoomiuuringutega püütud taastada, kuid täit selgust pole veel saavutatud. Üldiselt võib koerlased jagada nelja rühma.
DNA analüüsidega on kindlaks tehtud, et esimesed kolm gruppi moodustavad klaadid ehk monofüleetilised rühmad (igas klaadis on üks ühine eellane mingi ühise eristava tunnusega). Süstemaatikat on keeruline koostada ning morfoloogilistel tunnustel põhinevat süsteemi on keeruline uue, molekulaarse vastu vahetada. Mitmete liikide või perekondade päritolu on endiselt segane, kuid küsimusi tekitavad ka näiliselt selgemad rühmad. Näiteks hunte ja kodustatud koeri ei peaks paljude teadlaste arvates eri liikideks lugema, kuna nad saavad ristuda ja seal juures viljakaid järglasi anda, mis üldlevinud liigi definitsiooni järgi paneb nad kokku. Seetõttu loetakse kodustatud koer hundi alamliigiks.
Iseloomustus
Koerlased asustavad väga erinevate keskkonnatingimustega alasid: kõrbeid, mäestikke, metsi, rohumaid ja isegi tundrat. Tänu mitmetele elupaikadele tekkinud kohastumustele võivad liigid oma tunnustelt olla väga erinevad. Näiteks on fennek kõigest 24 sentimeetri pikkune ning kaalub vaid 0,6 kilogrammi, kuid hundi pikkus võib ulatuda 160 sentimeetrini ning kehakaal 79 kilogrammini.
Üldine kehaehitus on sellegipoolest kõigil üsna sarnane. Suhteliselt pikad jalad (erandiks näiteks kährikkoer ja mõned kodustatud koera tõud) ja paindlik keha on abiks saagi püüdmisel. Kohev saba, mille karvkatte paksus ja pikkus sõltub aastaajast. Koon on pikk, eriti kui võrrelda kaslastega, põsesarnad laiad. Mõnedel liikidel on kolju peal sagitaalhari, mis paikneb pealael suunaga eest taha. Huntidel on see lausa nii selgelt eristunud ja võimas, et sellest kinni hoides saab kogu koljut kerge vaevaga hoida.
Kõik koerlased on digitigraadid, mis tähendab, et nad kõnnivad varvastel. Talla all on padjandid, mis on karvadest paljad (nagu ka koerlaste nina). Padjandid on iga varba all ning üks suurem enam-vähem kolmnurkse kujuga keskpadjand toetab varvaste ühinemiskohta. Karvad kasvavad vaid padjandite vahel, väljaarvatud polaarrebasel, kellel olenevalt aastaajast võivad tihedad karvad olla ka padjanditel. Esikäppadel on viis varvast (erandiks hüäänkoerad, kellel on hoopis neli), kuid "pöial" on taandarenenud ega ulatu seetõttu maani. Tagakäppadel on üldiselt neli varvast, ent mõnel koeratõul on ka seal vähearenenud "pöial" või "suur varvas". Koerlaste küüned ei ole sissetõmmatavad nagu kassidel ning need pole ka eriti teravad.
Paljunemine
pisi|Paarituvad hundid
Koerlastel on mitmeid imetajate seas haruldasi omadusi, mis puudutavad paljunemist. Nad on enamasti monogaamsed, järglastele saab osaks ka isahool, neil esineb paaritumissõlm. Karjas võivad olla ka suguküpsed liikmed, kellel paljuneda ei lasta, kuid keda kasutatakse järgmise põlvkonna kasvatamisel.
Metsikutel koerlastel on jooksuaeg kord aastas ning see on seotud päeva pikkusega. Seost on tõestatud katsetega, kus eri liikide esindajaid on viidud põhjapoolkeralt lõunapoolkerale või vastupidi ning jooksuaeg on leidnud aset muul ajal. Kodustatud koertel ja väiksematel vangistuses elavatel liikidel võib jooksuaeg ka sagedamini olla, kuna kunstlik valgus viib nende keha segadusse.
Pesakonna suurus varieerub ühest kutsikast 16-ni. Vastsündinud on väikesed, pimedad ja abitud ning vajavad pikaajalist vanemlikku hoolt. Kutsikaid hoitakse enamasti maasse kaevatud urus, mis pakub kaitset ja sooja. Kui järglased hakkavad tahket toitu sööma, toovad nii ema ja isa kui ka teised karjaliikmed neile jahilt toitu kaasa. Enamasti tuuakse toit kohale maos ning oksendatakse siis poegade jaoks välja. Sigimisedukus on suurem karjades, kus üksteist niiviisi aidatakse, erinevalt olukorrast, kus emased eralduvad karjast, et poegi üksi kasvatada.
Eestis leiduvad metsikud koerlased
Hunt ja rebane on kõigile eestlastele tuntud metsloomad, kuid nende arvukus on aastate jooksul tugevalt kõikunud. 20. sajandil hävitati hunte süsteemselt ning see viis nad peaaegu väljasuremiseni. 1960. aastate teisel poolel oli Eestis vaid üheksa isendit. Teadlased jõudsid kiiresti arusaamale, et hundid mängivad ökosüsteemides olulist rolli ning lõpuks hakati hunte hoopis kaitsma. Eestis on nad taastunud nii jõudsalt, et meie jahimehed on sunnitud huntidele jahti pidama. Balti asurkond on üks tugevamaid ja geneetiliselt mitmekesisemaid Euroopas.
Rebane on tavaline asukas Põhja-Ameerikas ja Euraasias, samuti leidub teda Aafrika põhjaosas ning teda on viidud ka Austraaliasse ja Uus-Meremaale. Ta oli üks esimesi loomi, kes pärast jääaja lõppu Eestisse jõudis. Rebase arvukust piiravad enim haigused ning sügava lumega talved, mil neil on raske toitu hankida. Samuti murravad neid nii hundid kui ka ilvesed. Kuna marutaud on Eestist praktiliselt kadunud tänu vaktsineerimistele, reguleerib arvukust nüüd põhiliselt kärntõbi. Rebased levitavad palju ohtlikke haigustekitajaid, muu hulgas näiteks alveokokk-paelussi.
Kährikkoer on Eestis võõrliik. Tema loomulik levila on Aasia kaguosas. Eestisse toodi ta 1950. aastatel jahifauna rikastamiseks. Kergesti kohaneva liigina levib kährikkoer üsna edukalt ning mitmed teadlased on arvamusel, et varem või hiljem oleks ta ka inimese kaasabita siia jõudnud. Hea kohanemisvõime teeb temast aga üsna invasiivse võõrliigi, kes on looduskaitsjatele juba aastaid peavalu valmistanud. Näiteks hävis kährikute tõttu peaaegu täielikult üks kõre populatsioon, kuna kahepaiksetest toitudes on kährikud üsna süsteemsed, erinevalt rebasest, kes nopib siit ja sealt isendeid.
Šaakal on Eesti uusim imetajaliik. 2013. aastal püüti kinni esimene isend ning see tekitas tohutut meediakära, kuna üldiselt on tegu lõunamaade liigiga. Lähimad seni teadaolevad asurkonnad olid Ukrainas, Moldovas, Austrias ja Ungaris. Näis, et tegu on inimese abil siia jõudnud võõrliigiga, kelleks šaakal ka kiiresti kuulutati. Varsti aga leiti šaakaleid ka Lätist, Leedust, Poolast, Slovakkiast ja Valgevenest ning see kinnitas, et liik on siia levinud omal jõul. Nüüd on šaakal kuulutatud jahiulukiks ning teda on kohatud paljudes kohtades üle Eesti, kõige rohkem Lääne- ja Pärnumaal.
Alice Kask
Alice Kask (sündinud 13. detsembril 1976 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.
Kask on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuse- (1999) ja magistrikraadiga (2002).
Ta on esinenud näitustel alates 1997. aastast, sh Praha Biennaalil (2007) ja maalikunsti arengut uurival näitusel "Muutuv maalikunst" Kumu kunstimuuseumis (2010). Tema maale on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna kunstikogus, Neumünsteri muuseumis ja erakogudes. 2016. aastal toimus isikunäitus Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, 2018. aastal Helsingi Taidehallis ja 2020. aastal Rüki galeriis.
2021. aastal maalis Kask president Kersti Kaljulaidist kolm eriilmelist portreed.
Dubňany
Dubňany (saksa keeles Dubnian) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Dubňany asub Slovakkia piirist 8 km kaugusel, Hodonínist umbes 7 km põhjas ja Brnost ligikaudu 47 km kagus.
Dubňanyt on esmamainitud 1349. aastal, linnaõigused sai 1965. aastal.
Seek
Tallinnas asunud seegid:
Kõhrikulaadsed
Kõhrikulaadsed (Tremellales) on kandseente selts.
Bryce'i kanjoni rahvuspark
Bryce'i kanjoni rahvuspark (Bryce Canyon National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub Utah' osariigis.
Nimele vaatamata ei ole rahvuspargis peamine looduslik moodustis ja vaatamisväärsus mitte kanjon, vaid erosiooni tagajärjel tekkinud hobuserauakujuliste amfiteatrite kett.
Ala on 1923. aastast riiklik mälestis ja 1924. aastal sai see rahvuspargiks. Praeguse nime sai park 1928. aastal. Rahvuspargi pindala on 145 ruutkilomeetrit ning parki haldab Rahvusparkide Teenistus.
Hans Jónatan
Hans Jónatan (1784 St. Croix – 1827 Island) oli orjana Taani Lääne-Indias sündinud mees, kes põgenes Islandile ning elas seal Djúpivoguri külas elu lõpuni pidades kaubajaama. Teadaolevalt oli ta esimene Islandile jõudnud Aafrika päritolu inimene.
Hans Jónatani ema oli Lääne-Aafrika päritolu ori Emilia Regina ja arvatav isa saarel töötanud taanlane Hans Gram. Tema omanik oli Taani Lääne-India kuberner Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann ja pärast tolle surma tema lesk. Kui tema omanikud naasid Taani, võeti ori kaasa ning Hans Jónatan teenis Taani-Norra mereväes, osaledes Napoléoni sõdades. Pärast sõjaväeteenistust taheti teda viia tagasi orjusesse, sest Taanis erinevalt Taani asumaast oli orjus keelatud. 1802. aastal otsustas kohus, et mees on Taani Lääne-India kuberneri lese Henriette Cathrine von Schimmelmanni eraomand ja tal on õigus Hans Jónatan endaga kaasa võtta. Hans Jónatan põgenes ning jõudis riigivõimu teadmata tollal Taanile kuulunud Islandile. 1820 abiellus ta Katrín Antoníusdóttiriga ja sai temaga kolm last, kellest kaks jõudsid täiskasvanuikka ning said järglasi.
2018. aastal avaldati uuringu tulemused, mille käigus oli uuritud Hans Jónatani järeltulijaid ning tehtud nende geenide põhjal kindlaks 38% Hans Jónatani ema genoomist. Selleks tehti kindlaks tema 788 elusolevat järeltulijat, kellest 182 uuriti geneetiliselt, sealhulgas 20 neist tehti täielik DNA-analüüs, ülejäänutel uuriti üksiku nukleotiidi polümorfismi. Tema ema genoomi põhjal tehti kindlaks, et ema esivanemad olid pärit tänapäeva Benini, Nigeeria ja Kameruni aladelt jorubate seast.
Piiroja rallikrossirada
Ajalugu
Rallikrossirajale sobiva koha leidmiseks käidi läbi kõik piirkonna vanad kruusakarjäärid. Lõpuks otsustati, et Alastvere kunagisse karjääri, kus vahepeal asus kohalik prügimägi, on võimalik päris võimas rada teha. 2003. aasta sügisel hakati rada ehitama. Raja pikkuseks on 1030 meetrit ja laiuseks keskmiselt 24 meetrit. Piiroja rallikrossirada on saanud võistlejatelt ainult positiivseid hinnanguid. Enamik on pärast esimest tutvumist Piiroja rajaga arvamusel, et tegemist on Eesti ühe kiirema rajaga, mis on tänu laiusele ka manöövriteks piisavalt turvaline.
Karielan Šana
Karielan Šana (vene keeles Карельское слово) on tverikarjalaste rahvuslik-kultuurilise autonoomia ajaleht.
Piiroja rallikrossirada
Ajalugu
MTÜ Põltsamaa Tehnikaspordiklubi on asutatud 17. juulil 2006 ja sellel on seitse liiget. MTÜ arendab ja propageerib autosporti ning korraldab autospordivõistlusi. Põltsamaa Tehnikaspordiklubi on välja ehitanud Piiroja rallikrossiraja ja selle juurde kuuluva kompleksi: boksi- ja puhkealad, kohtunikemaja, vabaõhupuhkeplatsid, ATV-raja jne.
Groß Meckelsen
Groß Meckelsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis.
Piiroja rallikrossirada
Võimalused, mida saab rajal teha
Põltsamaa Tehnikaspordiklubi soovib auto- ja spordivõistluste kaudu tõsta piirkonna turismipotentsiaali, sisustada noorte vaba aega huvipakkuvate tegevustega, tutvustada ja propageerida rallikrossi kui spordiala Põltsamaa piirkonnas. Klubi on korraldanud Eesti meistrivõistlusi rallikrossis alates 2008. aastast, samuti Superkrossi karikasarja võistlusi ja jäärajavõistlusi ning kutsunud ellu sarja Piiroja Külasprint.
Groß Meckelsen
Valla pindala on 12,34 km². 31. detsembril 2017 elas seal 478 inimest.
Karielan Šana
Ajaleht hakkas ilmuma aastal 1996, ta ilmub 2 korda aastas tiraažiga 500 eksemplari ja teda trükitakse Tveri oblasti trükikojas. Ajalehe toimetajaks on Ljudmila Gromova.
Groß Meckelsen
Groß Meckelsen kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Groß Meckelsenist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Karielan Šana
Ajalehe põhimõtteks on avaldada artikleid karjalaste ajaloost, rahvaluulealaseid uurimusi ja karjalakeelseid kirjandusteoseid.
Rubriigid:
Reinhold Kamsen
Reinhold Kamsen (12/24. oktoober 1871 Imavere – 16. mai 1952 Kiisa) oli eesti lastekirjanik, ajakirjanik ja luuletaja.
Kamsen õppis Järavere külakoolis.
1909. aastast pidas ta Pilistvere alevikus seltsimaja ning töötas laenu-hoiuühisuses ja majandusühingu raamatupidajana. 1920. aastast oli ta Põltsamaa tarvitajate ühingu raamatupidaja ning osales kohalikus seltsitegevuses. Aastatel 1927–1931 töötas ta ajalehe Põltsamaa Teataja vastutava toimetajana, aastatel 1930–1931 andis ta välja nädalalehte Põltsamaa Uudised.
Kamsen on ise väitnud, et kirjutas elu jooksul mitu tuhat luuletust. Tema luuletusi ja lühiproosapalu on avaldatud peamiselt Postimehes ja selle kaasannetes (1896–1913), Lindas (1899–1905) ja Põltsamaa Teatajas (1927–1930).
Tema loomingus on valdav loodus- ja kodulüürika. Romantilises võtmes antakse edasi kauneid looduspilte ning vahendatakse eleegilisi tundeelamusi, tema isamaaluule sisendab optimismi ja kinnitab autori usku eestlaste tulevikku. Friedebert Tuglas leidis, et ainuke Kamseni sulest pärit väärtluuletus on "Murede maa" (1907).
1901. aastal hakkas ta kaastööd tegema Lastelehele, vanemas eas kirjutaski peamiselt lastele mõeldud tekste. Mõned Kamseni lastelaulud on saanud viisistatult üldtuntuks (nt "Küll on kena kelguga").
1950. aastal kolis ta Tallinna tütre juurde, suri 16. mail 1952 Kiisal. Tema põrm on maetud Pilistvere kalmistule oma perekonna hauaplatsile.
Neurulatsioon
Neurulatsioon on selgroogsete loomade embrüogeneesi varane staadium, mille käigus kujuneb neuraalplaat, mis volditakse neuraaltoruks. Neuraaltoru anterioorne (eesmine) osa kujuneb primaarse neurulatsiooni käigus ja posterioorne (tagumine) osa sekundaarse neurulatsiooni käigus. Lõplik neuraaltoru kujuneb nende kahe eraldi kujunenud osa ühinemise tulemusena.
Primaarne neurulatsioon
Primaarse neurulatsiooni käigus jaotuvad ektodermi rakud kolme eri osa vahel:
Primaarsel neurulatsioonil eristatakse 3 etappi, mis ajaliselt omavahel kattuvad:
Neuraalplaadi moodustumine
Neuraalplaat tekib ektodermist. Signaalid neurulatsiooni alustuseks tulevad ektodermi all paiknevalt mesodermilt. Need signaalid põhjustavad ektodermi rakkude pikenemise sambakujulisteks neuraalplaadi rakkudeks. Nende kuju muutumine eristab tulevase neuraalplaadi rakud ümbritsevatest rakkudest. Neuraalplaadi moodustumisse on kaasatud ligikaudu 50 protsenti ektodermist.
Neuraalplaadi voltimine
Neuraalplaadi kesktelg seondub selle all oleva seljakeelikuga. Kesktelg moodustab liigendi, mis voltub ja moodustub neuraalvagu. Seljakeelik signaliseerib liigendi rakke muutuma lühemaks ja püramiidikujulisteks. Neuraalplaadi ja ülejäänud ektodermi seondumiskohas mõlemale poolele moodustuvad külgmised liigendikohad. Need on seondunud epidermaalse ektodermiga. Külgmisi liigendeid moodustavad rakud pikenevad ja muutuvad püramiidikujulisteks. Külgmiste liigendite rakkude kuju muutumine on seotud vastavalt mikrotuubulite ja mikrofilamentide pikenemise ja lühenemisega neis rakkudes. Mikrotuubulid osalevad rakkude pikkuse muutmises. Mikrofilamendid osalevad rakkude ühe otsa kokkutõmbamises, et need muutuksid püramiidikujulisteks.
Kana embrüo neuraalplaadi voltimises osaleb ka seda ümbritsev epidermaalne ektoderm. Epidermis liigub neuraalplaadi keskosa suunal, avaldades neuraalplaadi külgedele survet ja soodustades niimoodi neuraalplaadi voltimist.
Ümbritseva epidermise liikumine neuraalplaadi keskosa suunas ja viimase seondumine seljakeelikule võivad olla olulised selle jaoks, et neuraalplaat sopistuks just sissepoole embrüot ja mitte väljapoole. Eksperimentaalselt on näidatud, et kui eraldada embrüost neuraalplaadi osasid koos mesodermaalse seljakeelikuga, siis need neuraalplaadi tükid rulluvad seestpoolt väljapoole. Neuraalvallid tekivad epidermise poolt avaldatava surve ja neuraalplaadi voltumise tulemusena.
Neuraaltoru sulgemine
Neuraalvallid lähenevad teineteisele ja ühinevad loote kesktelje kohal. Mõne liigi puhul moodustub ühinemiskoha rakkudest neuraalhari, mille rakud liiguvad teistesse kohtadesse. Eri liikidel toimub migreerumine eri ajal. Lindude puhul migreeruvad neuraalharja rakud alles siis, kui neuraaltoru on selle koha pealt sulgunud. Imetajate puhul vahetavad peapoolsed neuraalharja rakud oma asukohta juba siis, kui neuraalvallid alles kerkivad. Seevastu sabapoolsed neuraalharja rakud migreeruvad alles siis, kui neuraaltoru on juba sulgunud.
Neuraaltoru ei sulgu täies pikkuses üheaegselt. See seaduspära kehtib just nende selgroogsete loomade puhul, kelle keha telge pikendatakse vahetult enne neurulatsiooni; see toimub niimoodi lindudel ja imetajatel. Amniootide puhul alustatakse pea piirkonnas neurulatsiooni varem kui saba piirkonnas. 24 tunni vanuses kana embrüos toimub peapoolses osas neurulatsioon, samal ajal sabapoolses osas toimub alles gastrulatsioon (neurulatsioonile eelnev embrüogeneesi staadium). Neuraaltoru peapoolset avatud otsa nimetatakse anterioorseks neuropooriks ja sabapoolset posterioorseks neuropooriks. Imetajate puhul alustatakse neuraaltoru sulgemist neuraalplaadi mitmes kohas korraga. Inimese puhul on kolm sulgemiskohta. Neuraaltoru eri kohtade sulgemata jäämisel tekivad erinevad neuraaltoru defektid. Inimese embrüo posterioorse neuropoori avatuks jäämine põhjustab defekti nimega spina bifida. Anterioorse neuropoori sulgemata jäämisel tekib surmaga lõppev defekt anentsefaalia. Viimase puhul jääb otsaju kontakti vesikestaga ja taandareneb. Neuraaltoru defekte esineb tuhande elussünni kohta üks juhtum.
Neuraaltoru moodustub algselt ektodermi kuuluva neuraalplaadi voltumisel kinniseks toruks. Kui toru on sulgunud, siis see eraldub ülejäänud ektodermist. Eraldumist võimaldab see, et neuraaltoru rakud hakkavad tootma senisest erinevat rakkude adhesiooni molekuli. Senimaani sünteesitud E-kaderiini ekspressioon peatatakse ja alustatakse N-kaderiini ja N-CAM'i sünteesi. Selle tulemusena neuraaltoru rakud ja epidermaalse ektodermi rakud ei seondu enam omavahel. On näidatud, et kui indutseerida epidermise rakud sünteesima N-kaderiini, siis neuraaltoru epidermisest ei eraldu ning seega ei saa sulguda.
Neuraaltoru sulgumise geneetilised ja keskkonnategurid
Inimese neuraaltoru sulgumist juhivad teatud geenid, näiteks Pax3, Sonic hedgehog ja openbrain, ning keskkonnategurid. Keskkonnateguritest on olulised kolesterooli ja foolhappe sisaldus toidus. Hinnanguliselt on üle 50 protsendi neuraaltoru defektide juhtudest võimalik ära hoida foolhapet sisaldava toidulisandi manustamisega rasedusajal. Foolhappe ülesanne neuraaltoru sulgumisel ei ole täpselt teada. Eksperimentaalselt on näidatud, et vahetult enne neuraaltoru sulgumist on hiire embrüo neuraaltoru ülespoole jäävate rakkude pinnal foolhappe retseptorid. Enamikul naistest, kelle lapsel esineb neuraaltoru defekt, on antikeha foolhappe retseptori vastu. Seevastu naistel, kelle lastel neuraaltoru defekte ei ole, esineb neid antikehi väiksema sagedusega. On näidatud, et foolhappe retseptori suhtes mutantsetel hiirtel esineb kõrge sagedusega neuraaltoru defekte. Defektide sagedus vähenes aga oluliselt, kui hiirtele manustati tiinuse ajal foolhappe toidulisandit. Foolhappe defitsiit tundub olevat ainuke tegur, mis põhjustab defektset neuraaltoru sulgumist. Madala elatustasemega naistel sünnib sagedamini neuraaltoru defektidega lapsi kui keskmise ja kõrgema elatustasemega naistel. Selline statistika kehtib vaatamata sellele, et vaesemad emad manustavad foolhappe toidulisandeid. On leitud, et teatud aastaaegadel sünnib sagedamini neuraaltoru defektidega lapsi. Sellise nähtuse põhjused pole kindlalt teada, aga üks võimalik põhjus võib olla saastatud viljad. Maisil parasiteeriv seenhallitus toodab fumonisiini, mis takistab paljude lipiidide ja valkude, sealhulgas ka foolhappe retseptori toimimist. Sellist seenhallitust on leitud piirkondadest, kus esineb neuraaltoru defekte suhteliselt kõrge sagedusega. Hiirte puhul on fumonisiini kahjulikku mõju võimalik vähendada foolhappe toidulisandite kasutamisega.
Neuraaltoru sulgemine hiire lootel
Neuraaltoru suletakse kolmest kohast: 1) tagaaju ja kaela piirkonna piiril 8. embrüonaalsel päeval. Neuraaltoru sulgemine jätkub eesmise otsa suunas tulevase aju piirkonnas. Sulgemisprotsess jätkub ka tagumise otsa suunas tulevase seljaaju piirkonnas; 2) eesaju ja keskaju piiril 9. embrüonaalsel päeval; 3) eesaju eesmise otsa piirkonnas. Neuraaltoru sulgub lõplikult 10. embrüonaalsel päeval.