cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itanium
Itanium oli algul mõeldud x86-arhitektuuri uuendusena, kuid sellest sai täiesti teistsugune mikroprotsessorite seeria. Pärast pikaajalist arendusprotsessi ja mitmeid viivitusi lasi Intel 2001. aastal müüki esimese Itaniumi seeria protsessori koodnimega Merced. See protsessor oleks olnud muljetavaldav, kui ta oleks tähtajaliselt 1999. aastal müügile tulnud. 2001. aasta standardite järgi oli ta suhteliselt aeglane. Tol ajal kaasaegse x86-arhitektuuril põhineva Pentium 4-ga võrreldes oli Merced poole aeglasem.
Tänapäeval toodab HP enamiku Itaniumil põhinevaid süsteeme seeria HP Integrity Servers osana. HP pole aga ainuke firma, mis neid toodab. Mitmed teised firmad (sh ka Intel) toodavad samuti Itaniumil põhinevaid süsteeme. 2008. aasta seisuga oli Itanium mikroprotsessorite tootmises ettevõtete serverarvutites rakendamiseks 4. kohal (x86-64, IBMi, POWERi ja SPARCi taga). Itaniumi mikroprotsessor Tukwila planeeriti müüki lasta 2007. aastal, kuid turule jõudis see alles 2010. aasta 8. veebruaril.
Itaanium plaanis algul Itaniumi protsessoreid müüki lasta siis, kui serverid alles hakkasid 64-bitiliste protsessoritele üle minema. 21. sajandi algul arendas AMD aga juba x86 seeriale 64-bitise laiendi tuntud kui x86-64. Hiljem võttis Intel selle seeria omaks ning muutis selle arhitektuuri PC arvutite protsessorite standardiks. Enamik Itaniumi võimsamaid protsessoreid töötab HP-UX operatsioonisüsteemiga. Sellel põhjusel teatas Microsoft 2010. aasta aprillis, et nad enam ei arenda uusi versioone Itaniumi toetusest Windowsil.
Kõrgemat järku võimsusega serverite turg
Esmase müüki laskmise ajal 2001. aastal oli Itaniumi jõudlus võrreldes RISC ja CISC protsessoritega väga pettumust valmistav. Olemasoleva tarkvara ja operatsioonsüsteemide emuleerimine oli väga halb, kusjuures üks benchmark 2001. aastast teatas, et esimene Itaniumi protsessor oli 100 MHz Pentiumiga umbes samaväärne. Itanium jättis halva esmamulje ega suutnud konkureerida uute x86-l põhinevate protsessoritega, mis hakkasid turule ilmuma. Artiklis "How the Itanium Killed the Computer Industry" ajakirjanik John C. Dvorak, kommenteerides Itaniumi ajalugu, ütles: "See on jätkuvalt üks suurematest fiaskodest viimase 50 aasta jooksul". Tehnoloogiakolumnist Ashlee Vance kommenteeris, et viivitused ja kehv jõudlus "muutsid selle toote naljaks protsessorite turul".
Arendus: 1989–2000
1989. aastal jõudis HP järeldusele, et vähendatud käskude kogumiga arvuti (reduced instruction set computer ehk RISC) arhitektuurid lähenesid töötlemise kiiruse piirile, milleks peeti sagedust: üks käsk tsüklis. HP teadlased uurisid uut arhitektuuri, mis hiljem sai nimeks explicitly parallel instruction computing (EPIC), mis lubas protsessoril täita mitut käsku igas tsüklis. EPIC rakendab ühte VLIW arhitektuuri tüüpi, milles iga käsu sõna sisaldab mitut käsku. EPIC arhitektuuriga, kompilaator määrab eelnevalt millised käsud saab täita samaaegselt. Seetõttu ei vaja protsessor keerulisi mehhanisme, et määrata millised käsud täita paralleelselt. Sellisel lähenemisel on kaks eesmärki: võimaldada paremat koodi uurimist, et avastada lisavõimalusi paralleelse käivitamise jaoks, ja lihtsustada protsessori disaini ning vähendada energia tarbimist, elimineerides vajadust runtime plaanimise järgi.
Arenduse ajal prognoositi, et IA-64-st saab serverites, tööarvutites ja võimsamates lauaarvutites dominantne protsessor ning lõpuks ületab see ka RISC ja CISC arhitektuure üldotstarbelises kasutuses. Compaq ja Silicon Graphics otsustasid katkestada Alpha ja MIPS arhitektuuride arenduse vastavalt, et valmistuda IA-74'le migreerumiseks.
Mitmed ettevõtted arendasid Itaniumi jaoks operatsioonisüsteeme, sealhulgas ka Microsoft Windows, Linux ja mõned UNIX-i variandid (nt HP-UX, Solaris,  Tru64 UNIX ja Monterey/64). 1997. aastaks selgus, et IA-64 arhitektuuril kompilaatori rakendamine oli palju keerulisem kui algul arvatud ning Mercedi väljastamist lükati edasi. Üheks tehniliseks raskuseks oli suure transistorite arvu vajadus, et toetada laiu käsusõnu ja suuri vahemälusid. On olnud ka struktuurilisi probleeme, kuna kaks gruppi kasutasid erinevaid metoodikaid ja omasid natuke erinevaid prioriteete. Kuna Merced oli esimene EPIC protsessor, siis arendusmeeskond ei osanud eeldada nii palju ootamatuid probleeme, kui neid tegelikult tekkis. Lisaks tugines EPIC lähenemisviis sellistele kompilaatori võimetele, mida polnud kunagi varem rakendatud, seetõttu vajas projekt veelgi rohkem uurimist.
Intel kuulutas Itaniumi protsessori ametliku nimena välja 4. oktoobril 1999. Juba mõne tunniga anti protsessorile uus hüüdnimi – "Itanic" (viidates Titanicule – "uppumatule" laevale) ). Paljud kasutavad seda hüüdnime, et vihjata mitmemiljardilisele investeeringule Itaniumisse ja selle varasele ülekiitmisele, millele järgnes selle suhteliselt kiire allakäik.
Itanium (Merced): 2001
Selleks ajaks, kui Itanium 2001. aasta juunis müüki lasti, polnud selle jõudlus parem kui konkureerivatel RISC ja CISC protsessoritel. Itanium konkureeris väiksema võimsusega (enamasti 4 CPU-ga ja väiksemad süsteemid) serverite turul x86 seeria protsessoritega ning võimsamate serverite turul IBM POWER- ja Sun Microsystems SPARC arhitektuuridega. Intel muutis Itaniumi prioriteete, et keskenduda võimsamatele äriklassi serveritele ja HPC-le, üritades saavutada x86 edu "horisontaalsel" turul (s.t, üks arhitektuur, mitu süsteemide müüjat). Esimese protsessori versiooni edu piirdus asendustega: PA-RISC HP süsteemides, Alpha protsessorid Compaqi arvutites ja MIPS SGI arvutites. Lisaks tootis IBM sellel protsessoril baseerunud superarvuti. POWER ja SPARC jäid turul tugevale positsioonile. Samal ajal kasvas 32-bitise x86 arhitektuuri edu ettevõtete infotöötlusse.
Ainult mõni tuhat arvutit, mis kasutavad originaalset Merced Itanium protsessorit, said müüdud. Halva müügiedu põhjusteks olid enamasti suhteliselt halb jõudlus, kallis hind ja piiratud tarkvara kõlblikkus. Et suurendada Itaniumi jaoks tarkvara valikut, hakkas Intel esimesel Itaniumil põhinevaid arvuteid tegema kättesaadavaks iseseisvatele tarkvaramüüjatele, et stimuleerida arendust. Aasta hiljem tõid HP ja Intel müüki uue põlvkonna Itanium 2 protsessori.
Itanium 2: 2002–2010
2003. aastal tuli müüki AMD Opteron seeria, mis rakendas 64-bitist arhitektuuri(x86-64). Opteron sai kiiresti ettevõtete serverite piirkonnas kuulsaks, sest see pakkus kerget uuendust x86'st. Intel vastas, rakendades x86-64 arhitektuuri oma Xeon protsessorite seerias aastal 2004.
2003. aastal valmis ja läks müüki Itanium 2 seeria uus liige, koodnimega Madison. Madisonist sai alus kõikidele uutele Itanium protsessoritele kuni Montecito valmimiseni 2006. aastal.
Märtsis 2005 teatas Intel, et arenduses oli uus Itanium protsessor koodnimega Tukwila, mida plaaniti müüki lasta 2007. aastal. Tukwilal pidi olema 4 protsessori tuuma ja see pidi asendama Itaniumi siini uue ühtse süsteemiliidesega (Common System Interface e CSI), mis pidi minema kasutusse uues tulevases Xeoni protsessoris. Hiljem samal aastal lükkas Intel tähtaja edasi 2008. aastale.
Novembris 2005 liitusid peamised Itaniumil baseeruvate serverite tootjad Inteliga ja mõnede tarkvara müüjatega, et luua Itaniumi-lahenduste ühing (Itanium Solutions Alliance) eesmärgiga edendada Itaniumi arhitektuuri ja kiirendada tarkvara portimist. Ühing teatas, et selle liikmed investeerivad aastakümne lõpuni Itaniumi lahendustesse 10 miljardit dollarit.
2006. aastal valmis uus Itaniumi seeria liige, nimega Montecito (müügil Itanium 2 9000 seeria nime all). See protsessor oli kahetuumaline, umbes kaks korda parema jõudlusega ja 20% väiksema energiatarbega.
2007. aasta novembris lasi Intel müüki Itanium 2 9100 seeria koodnimega Montvale
Itanium 9300 (Tukwila): 2010
Itanium 9300 protsessor, koodnimega Tukwila, ilmus müüki 8. veebruaril 2010. Tukwila kasutab 65 nm protsessi, sisaldab 2–4 tuuma, kuni 24 MB vahemälu, Hyper Threadingu tehnoloogiat ja integreeritud mälukontrollereid. See rakendab double-device data correction tehnoloogiat, mis aitab parandada mäluvigu. Tukwila rakendab ka Intel QuickPath Interconnect (QPI) tehnoloogiat, et asendada Itaniumi siinil põhinevat arhitektuuri. Selle interprotsessori ribalaius on 96 GB/s ja mälu ribalaius 34 GB/s. Tänu QuickPath tehnoloogiale on protsessoril integreeritud mälukontrollerid ja see suudab mälu otseselt juhtida. Quickpath on samuti kasutusel Inteli protsessorites, mis kasutavad Nehalemi mikroarhitektuuri, mis võib võimaldada nii Tukwilal kui ka Nehalemil kasutada samu kiibistikke. Tukwila sisaldab 4 mälukontrollerit. Iga neist toetab mitut DDR3 DIMM-i teise mälukontrolleri kaudu.
Arhitektuur
pisi|Itaniumi arhitektuur Intel oli ulatuslikult dokumenteerinud Itaniumi käskude kogumit ja mikroarhitektuuri. Itaniumi arhitektuuri nimetati mitu korda ümber. HP nimetas selle algul PA-WideWordiks. Intel nimetas selle IA-64-ks ja hiljem Itanium Processor Architecture'iks (IPA), enne kui jäädi pidama nimel Intel Itanium Architecture, kuid ka nimi IA-64 on veel laialt kasutusel.
Itanium on 64-bitine registririkas detailselt paralleelne arhitektuur. Loogilise aadressi ruum on 264 baiti. Arhitektuur rakendab haru väitmist, eeldamist ja oletamist. See kasutab riistvaralist registrite ümbernimetamise mehhanismi. Sama mehhanismi kasutatakse ka selleks, et lubada tsüklite paralleelset käivitumist. Oletamine, eeldamine, väitmine ja ümbernimetamine on kõik kompilaatori kontrolli all: iga käsusõna rakendab selleks lisa baite.
Arhitektuur rakendab 128 täisarvude registrit, 128 murdarvude registrit, 64 ühebitist väidet ja 8 haruregistrit. Murdarvude registrid on 82 bitti pikad, et säilitada paljude komakohtadega arvude täpsust.
Käskude täitmine
Iga 128-bitine käsusõna sisaldab 3 käsku ning hankimise mehhanism suudab L1-vahemälust lugeda torustikku kuni 2 käsusõna ühe tsükli jooksul. See tähendab, et kui kompilaator maksimaalselt seda kasutada, suudab protsessor täita 6 käsku ühe tsükli jooksul. Protsessoril on 30 funktsionaalset käivitamisseadet üheteistkümnes grupis. Iga seade saab käivitada käskude kogumist üht kindlat alamhulka ja iga seade täidab käske sagedusega üks käsk tsükli kohta, juhul kui käivitusmehannism ei veni aega, et oodata andmete kohalejõudmist. Kuigi kõik seadmed ühes grupis ei käivita identseid käskude kogumist alamhulka, saavad mitmed seadmed täita ühiseid käske.
Käivitamisseadmete gruppidesse kuuluvad:
Kompilaator tihti saab grupeerida käske kuueliikmelistesse hulkadesse, mis saavad käivituda samaaegselt. Kuna murdarvuseadmed rakendavad korrutamise-liitmise operatsiooni, saab üks murdarvuline käsk teha kahe käsu tööd, kui rakendus tahab midagi korrutada ja siis vastust kuhugi liita. Kui see olukord esineb, saab protsessor teha neli FLOP-i tsüklis. Näiteks 800 MHz Itaniumil on teoreetiline kiirusehinnang 3,2 GFLOP-i ning kõige kiiremal Itanium 2 protsessoril 6,67 GFLOP-i.
Mälu arhitektuur
Põhimälule käib juurdepääs siini kaudu. Algul nimetati Itanium 2 siini McKinley siiniks, kuid nüüd viidatakse sellele enamasti nimetusega "Itanium bus". Viimaste protsessorite väljalaskmisega kasvas Itaniumi siini kiirus püsivalt. Siin kannab üle 2×128 biti tsükli kohta. See tähendab, et 200 MHz McKinley siin kandis üle 6,4 GiB/s ja 533 MHz Montecito siin 17,056 GiB/s.
Süsteemid
Alates 2009. aastast pakuvad Itaniumil põhinevaid arvuteid mitmed tootjad, sealhulgas HP, SGI, NEC, Fujitsu ja Hitachi. Suurematest serveritootjatest toodab HP tänapäeval vähemalt 80% Itaniumi-põhistest süsteemidest. HP 2006. aasta esimese kvartali müük oli 7200 arvutit. Lõviosa müüdavatest arvutitest moodustavad suurfirmade serverid ja arvutid, mille eesmärk on mahukate tehniliste arvutuste sooritamine. Tüüpiliselt kasutab üks süsteem kaheksat või enamat Itaniumi protsessorit.
Kiibistikud
Itaniumi siin on ühenduses ülejäänud süsteemiga läbi kiibistiku. Serveritootjate süsteemid eristuvad kiibistikus kasutatavate ühenduste (mälu, vaheühendused ja lisaseadmete kontrollerid) poolest. Kiibistikku võib lugeda süsteemi-tasandil süsteemi arhitektuuri südameks. Kiibistiku väljatöötamine ja tootmisse toomine on kulukas protsess, millega Itaniumi puhul tegelevad tänapäeval HP, Fujitsu, NEC ja Hitachi.
Hobusepass
Hobusepass on hobuse omanikule väljastatav dokument hobuse päritolu, jõudluse ja identifitseerimise kohta. Hobusepassi väljastab riiklikult tunnustatud aretusühing.
Hobusepassi on ka ajalooliselt kasutatud hobuste omandiõiguse kinnitamiseks ning identifitseerimiseks.
Jorma Väisänen
Jorma Olavi Väisänen (hüüdnimega "Jorkka"; sündinud 3. märtsil 1946 Helsingis) on Soome endine poksija.
RM-70
RM-70 (raketomet vzor 1970) on algselt Tšehhoslovakkias valmistatud mitmelasuline raketiheitja.
Jorma Väisänen
Väisänen oli kokku kahekordne Soome meister – II keskkaalus (kuni 75 kg) 1968. aastal ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1971. aastal ning sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1967. aastal ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1972. aastal II koha.
Väisänen osales kokku kaks korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning kaotas oma kohtumise 1968. ja 1969. aastal.
Väisänen töötas hiljem tolliametnikuna Helsingis sadamates. Ta läks pensionile 2006. aastal ning elab sellest ajast peale peamiselt Eestis.
Lodumets
Lodumets on liigniiskel alal (lodus või soos) olev mets, kus kasvavad kuused või segapuud (segamets).
Eesti lodumetsade peamine puuliik on sanglepp.
Kuivendatud lodumetsast kujuneb kõdusoo- või lodualusmets.
Nika Melia
Nikanor (Nika) Melia (gruusia keeles ნიკა მელია; sündinud 21. detsembril 1979 Thbilisis) on Gruusia poliitik.
23. veebruaril 2021 arreteeriti Nikanor Melia erioperatsiooni käigus.
Gudeliai
left|thumb|Gudeliai kirik Gudeliai on alev Leedus Marijampolė omavalitsuses, Gudeliai valla halduskeskus.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1895 valminud katoliku kirik ja Ivoniškise mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu
Gudeliaid on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1700 ehitati sinna kabel. Asula kuulus Balbieriškise kihelkonda. Aastal 1822 alustas seal tööd kihelkonnakool. Kuni XIX sajandi lõpuni kuulus asula Tyszkiewiczitele, seejärel aga Seftelitele. Aastal 1895 valmis praegune kirik. ja asulast sai kohaliku kihelkonna keskus.
Aastal 1945 hõivasid asula korduvalt Leedu metsavennad, augusti alguses tõrjusid NKVD väed nad sealt neli päeva kestnud lahinguga välja. Nõukogude võimu ajal oli Gudeliai kohaliku kolhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 2002.
Krabi Kool
pisi|Krabi Kooli maja suvel 2019 pisi|Krabi Kool pisi|Krabi Kool pisi|Panoraamvaade Krabi vana koolimaja poolt Krabi küla poole, paremal koolimaja ja vasakul kooli spordiplats Krabi Kool oli eraüldhariduskool, mis tegutses Võru maakonnas Rõuge vallas Krabi külas. Kool tegutses ajavahemikus 1. september 2014 – 1. märts 2020.
Kooli pidaja oli MTÜ Ostium ja kooli direktor endise Krabi Põhikooli viimane direktor Ale Sprenk. Alates 2018/2019. õppeaastast oli kooli direktor Merike Mägise. Krabi Kool oli Eestis ainuke erakool, millel oli õpilaskodu.
Ajalugu
2014. aastal otsustas tollane Varstu vald sulgeda Krabi Põhikooli, sest kooli oli õppima jäänud ainult neli Varstu valla last. Koolimaja anti MTÜ Ostium kasutusse ja seal alustas 1. septembrist 2014 tegevust Krabi Kool – erakool, mis oli mõeldud õpilaskodu vajavatele ja haridusliku erivajadusega lastele. Koolile väljastati Eesti haridus- ja teadusministri 22. juuli 2014. aasta käskkirjaga nr 288 „Koolitusloa andmine Krabi Koolile“ tegevusluba õppe korraldamiseks I-III õppeastmes tähtajaga kuni 31. augustini 2017.
2017. aastal õppis Krabi Koolis 65 erivajadusega last üle Eesti, kes kõik elasid õpilaskodus. Kool taotles ministeeriumilt koolitusloa pikendamist. Sama aasta kevadel oli Haridus- ja Teadusministeerium teavitanud kooli pidajat, et riik plaanib lõpetada 1. jaanuarist 2018 õpilaskodude kohtade otserahastuse, suunates selle omavalitsustesse. Sellel ja veel mõnel ettekäändel otsustas MTÜ Ostium 2017. aasta suvel, et 1. septembril kooli ei avata. Paralleelselt algatas prokuratuur õpilaste kaebuste alusel kriminaaluurimise, sest õpetajaid süüdistati õpilaste kehalises väärkohtlemises. Kohtu alla anti koolidirektor, kelle süü ei leidnud aga kohtus tõendamist.
Kool avati uuesti 2018. aasta sügisel, kuigi juriidilises mõttes ei olnud kool ka eelneval õppeaastal suletud (koolil oli kehtiv koolitusluba, õpilasi võeti vastu aastase lepinguga, eelneval õppeaastal lepinguid lihtsalt ei pikendatud, nüüd jätkati õpilaste vastuvõtuga).
Žešart
Asub Võtšegda paremal kaldal 80 km Sõktõvkarist kirdes.
Asulat on mainitud juba 1586. aastal. 1946 avati külas vineeritehas. 1961. aastal sai aleviks.
Elanike arv on 9271 (2010). 1989 oli elanike arv 12 700.
Valgevene muusika
Valgevene rahvamuusikat on dokumenteeritud juba hiljemalt 15. sajandil. Enne seda olid elukutselised muusikud peamiselt skomorohhid (rändmuusikud). Traditsiooniliste Valgevene muusikainstrumentide hulka kuuluvad torupill, gusli, lauto ja rataslüüra.
Nõukogude režiim pidurdas teatud määral muusika arengut, sest võimud ei soosinud rahvuslikku muusikat ja pidasid seda õõnestavaks ja ohtlikuks. Sellel perioodil ja ka pärast Nõukogude Liidu lagunemist kuulsid valgevenelased peamiselt vene popmuusikat.
Vitebskis peetakse igal aastal pop- ja folkmuusikafestivali.
Maasai keel
Keenia
Keenias räägitakse maasai keelt Rift Valley provintsis Kajiado maakonnas ja Naroki maakonnas. Kõneldavad dialektid on Arusa (Arusha), Damat, Iloodokilani, Kaputiei, Keekonyokie, Kisonko, Kore, Laitokitok, Loitai, Matapo, Moitanik (Wuasinkishu), Parakuyo (Baraguyu, Kwavi), Purko (suurim dialekt Keenias), Siria.
Kirjaoskuse määr esimese keelena rääkijate seas on 10%, teise keelena rääkijate seas 30%. Keelt õpetatakse algkoolides ning on maasaikeelseid raadioprogramme. On olemas maasai sõnaraamat, Piibli tõlge (1991. aastast) ja veel mõned väljaanded (nt grammatika), aga üldiselt ei kasutata seda keelt väga palju kirjalikult.
Tansaania
Tansaanias räägitakse maasai keelt põhjapoolses osas Kesk-Tansaaniast Keenia piiri ääres Serengeti rahvuspargi idaosas. Baraguyu murret kõneldakse India ookeanist peaaegu Malawini. Muud dialektid on Arusha (Il-arusha, L-arusha), Kisonko. Tansaanias on maasai keel väga elujõuline, seda antakse edasi lastele, isegi kui elatakse linnas või ollakse segunenud teiste keelerühmadega. Kasutatakse ka suahiili keelt.
Maasai arvsõnad
Nagu kõik primitiivsed rahvad, nii loendavad ka maasaid sõrmedel. Suletud rusikas kujutab number 5, kaks suletud rusikat arvu 10. Suuremate arvude jaoks tõstetakse ja langetatakse rusikaid kuni jõutakse sobiva mitmekordistuseni (nt arvu 20 saamiseks tuleb mõlema käe rusikat tõsta kaks korda = 2 x 10). Kujutamaks arvu 60 või suuremat, nipsutatakse ühe käe sõrmi, aga väga suurte arvude puhul nipsutatakse mitmeid kordi mõlema käe sõrmi.
Häälikute süsteem
Niiluse keeltes on suahiili keelest ja ka kõikidest Indoeuroopa keeltest erinev häälikute süsteem. Ladina ja suahiili keelele sobiva tähestikuga ei õnnestu sama hästi märkida niiluse keelte häälikuid.
Konsonandid
Maasai keeles on umbes 25 konsonanthäälikut, kirjapildis p, b, t, d, k, g, mb, nd, nj, ng, s, sh, c, j, m, n, ny, ŋ, l, r, rr, y, yy (yi), w ja ww (wu). Dialektid võivad erineda selle poolest, millised konsonanthäälikud neis keeltes on. Arusa murdes puuduvad c ja p, aga nende asemel on olemas helitud ja helilised bilabiaalsed frikatiivid e hõõrdhäälikud.
Täht ŋ, näiteks sõnas eŋûês 'metsloom,' vastab häälikule, mida suahiili keeles kirjutatakse ng' või inglise keele ng sõnas singer (aga mitte inglise keele sõnas finger olev ng, ega ka häälik, mida suahiili keeles kirjutatakse ng ´na). Rr tuuakse kuuldavale keeleotsa vastu suulage väristades (nagu rr hispaania keeles). Seda, mida väljendatakse kui ww (tihti esitatuna wu kujul praktilises kirjapildis) ja yy (yi), saab kirjeldada foneetiliselt kui "fortist", rangemalt välja öeldud versiooni muidu pehmemalt väljendatud häälikutest w ning y. Maasai keeles on need selgelt erinevad häälikud, mida emakeelena rääkijad kasutavad sõnade eristamiseks. Võrdle:
Toon
Kolmas väga tähtis maasai keele tunnus on toon. Maasai keele sõnade tähendust muudab eri silpide tooni (helikõrguse, s.t relatiivsete akustiliste sageduste) muutmine.
Maasai keelesüsteemis on kaks "põhilist" tooni, kõrge and madal. Kuulates sõnu loomulikus kontekstis, tajutakse rohkem kui kahte akustilist helikõrgust, kuna toone mõjutab ümbritsev toonikontekst ning üldised intonatsioonimallid lausetes ja suhtluses. Palju nalja, kui just mitte palju valearusaamu võib ette tulla, kui teises sõna otsas olevat tooni tahtmatult muudetakse. Toon on iseäranis tähtis grammatikas; mis selgub ka, vaadates järgmisi näitepaare:
Nimisõnade sugu
Maasai keele grammatiline sugu viitab sellele, kas nimisõna kuulub "maskuliinumi," "feminiinumi," või (väga harva) "koha" sõnade hulka. Meessugu kasutatakse tavaliselt asjade kohta, mis on bioloogiliselt maskuliinsed või suured, nagu ¾l-ɔ́r¾ 'tema(meessoost)-kits,' ol-dóínyó 'mägi,' või ¾l-abáànì 'ravitseja, arst,' mida võib mõnes erilises kontekstis kasutada ka viitamaks 'Jumalale.' Naissugu kasutatakse tüüpiliselt bioloogiliselt feminiinsete või väikeste asjade kohta, või mõnikord siis, kui taotletakse pejoratiivset (halvustavat) tähendust, nagu en-kíné 'kits' või 'naine kui kits,' en-dóínyó 'väike mägi, kõrgendik, küngas,' või ɛnk-abáànì 'naisarst, väike meesarst, posija.' Mõned nimisõnad võtavad ainult ühe soo prefiksi (Enk-áí 'Jumal'), ja mõned nimisõnad ei võta ühegi soo prefiksit (k¥lɛ́ 'piim'). Maasai keele lõunapoolsetes dialektides osutab sugu näitava prefiksi vokaal arvule, ɛn(k)- 'naissoo ainsus,' ʟn(k)- 'naissoo mitmus'; ¾l- 'meessoo ainsus, 'ʟl- 'meessoo mitmus'); samal ajal, kui põhjapoolsetes dialektides ei ilmne arvu näitav vokaal. Kui määraja nagu ɛná 'see (feminiin) ' või ɛldɛ́  'too (maskuliin)' esineb koos nimisõnaga, siis soo prefiks ei esine samuti koos.
Singulaarsed e ainsuslikud ja pluraalsed e mitmuslikud nimisõnad
Enamikul maasai keele nimisõnadel on ainsuslikud ja mitmuslikud vormid, sõltuvalt sellest, kas rääkija viitab ühele või rohkem kui ühele objektile. Eksisteerib umbes 12 erinevat ainsuse-mitmuse klassi. Klassid on maasai keele morfoloogias valdkonnaks, mis tuleb meelde jätta, kuna vormid on üsna ebareeglipärased. Kui nimisõna tüvi märgib kõige tavalisemalt ainsuslikku nimetust, siis võib sel olla mitmuslik sufiks:
Kui tüvi kõige tavalisemalt märgib mitmuslikku nimetust, siis võib sel olla eristav ainsuslik sufiks: Sama vorm (näit. -a) tähistab mõnikord nii ainsust kui mitmust, sõltuvalt tüve klassist. Vahel muutub tüve kuju veelgi dramaatilisemalt andmaks edasi ainsuse vormi, mis vastandub mitmuse vormile: võrdle en-kítéŋ 'lehm,' in-kíshú 'lehmad;' en-títo 'tüdruk,' intóyyè 'tüdrukud.'
Verbi e tegusõna struktuur
Maasai keele tegusõnad on palju keerulisema ülesehitusega kui nimisõnad, lausa sel määral, et üksainus maasai keele tegusõna võib väljendada sama palju kui terve lause enamikus indoeuroopa keeltes. Seda seetõttu, et maasai keele verb sisaldab kohustuslikult ajavormi aspekti, subjekti isiku (pöörde) ja objekti isiku (kui verbil on kaks osalist) markereid. Sõltuvalt sellest, mida rääkija veel tahab edasi anda, võivad verbid sisaldada ka eitust, tingivat või käskivat kõneviisi, kausatiivi, refleksiivseid ja vastastikuseid asesõnu, tegevuse suunda, situatsiooni teisi aspekte (näiteks kas tegevus toimus kellegi heaks või mõne instrumendi, vahendi abil).
Järgnevalt vaatleme verbide 'armastama' või 'meeldima' näitel võimalike verbi tähistavate sõnade suurt hulka. Iga alljärgnev verb moodustab täislause. Mõned sõnad erinevad minimaalselt tooni võrra, mis omakorda illustreerib selle tunnuse tähtsust maasai keeles. Toon saab spetsiifiliselt eristada ainsuse ja mitmuse kolmanda isiku subjekti perfektiivses aspektis (aga mitte alati mujal). PERF näitab perfektiivset aspekti; paljude verbide puhul peavad prefiks ja sufiks esinema koos selle tähenduse saavutamiseks. SUBJ näitab subjekti. Järgnevate sõnade kõla kajastab IlWuasinkishu dialekti ja võib varieeruda mõnevõrra teiste dialektide puhul.
Järgnevas sõnapaaris (või lausetes) on terve sõna kõlamall ülioluline teadmaks, kas subjekt on mitmuse 1. isikus 'meie;' või kas eksisteerib "pöördjärjestuse" suhe subjekti ja objekti vahel. Mõned maasai keele dialektid kasutavad ¸kʃ-, ja teised jällegi kʃ-, prefiksi vormina nende mõlema tähenduse jaoks. Järgneva näidete rühma võrdlus ülaltoodud eelmise lõigu näidetega illustreerib veel üht olulist maasai keele tunnust, milleks on vokaalharmoonia.
Käändetähistus nimisõnadel
Kõige neutraalsem viis maasai keeles mitme sõnaga lause moodustamiseks on seada nad järjekorda: verb (või predikaat)- subjekt- esimene objekt- teine objekt- adverbiaal. Siiski võib subjekti ja objekti järjekord ilma segadust põhjustamata varieeruda, kuna kõikidel nimisõnadel peab olema käändetähistus süntaktilise rolli jaoks, mida nimisõna mängib lauses. Maasai keeles tähistatakse käänet ainult nimisõna tooni malliga; vrd enkínè 'kits' kui nominatiivis subjekt, ja enkíné 'kits' kui akusatiivis objekt. (samuti võrdle áŋ 'kodu' ja âŋ 'meie'.)
Moodustajajärg
Järgnevad kaks lauset varieeruvad sõnade järjestuse poolest, aga neil on samane tähendus sündmuse seisukohalt, mida nad kirjeldavad. Seda seetõttu, et iga nimisõna säilitab sama toonimalli, vaatamata sellele, kas see esineb vahetult peale verbi või hoopis lause lõpus.
Valik nende kahe lause vahel sõltub sellest, kas kesksem osaline diskursuses on kits (esimene versioon) või laps (teine versioon).
Prepositsioonid
Maasai keeles on tegelikult ainult kaks täielikult grammatiseerunud prepositsiooni: üks näitamaks 'kaasnevat' seost ja teine väga üldine prepositsioon t¹, mida kasutatakse igal pool mujal, kus prepositsiooni vajatakse. Järgnevalt mõned tähendused, mida t¹ saab edasi anda. Selle prepositsiooni vokaal on üldiselt kustunud ja alles jäänud t muutub prefiksiks, kui järgnev sõna algab vokaaliga.
Komplekslause
Süntaksi juures on tähtsad veel reeglid, mis puudutavad lihtlausete kombineerimist liitlauseteks. Maasai keeles on selleks mitmeid mooduseid sõltuvalt sellest, millised verbid on kaasatud, ja konkreetsest tähendusest, mida kõneleja tahab saavutada.
Maasai komplekslausetele on iseloomulik poolinfinitiivsete verbivormide sage kasutus. Erinevalt inglise keelest pole maasai keeles täisinfinitiivseid verbe. Pigem näitab verb minimaalselt, kas lause subjekt on ainsuses või mitmuses. Kui lihttüvi on madala tooni a- prefiksiga ja omab lõppsilbil kõrget tooni, siis on tegevusnime subjekt singularis. Aga kui verb on prefiksiga áa- ja ülejäänud verbil on madal toon, siis on infinitiivi subjekt pluuralis. Järgmises näites tähendab lo 'minema' kahemõtteliselt kas liikumist või tuleviku tegevust. Singulari ja pluurali lihttüved verbi 'minema' jaoks on radikaalselt erinevad nagu eesti keeles 'minema' ja 'läksin, läksid, läks'.
Maasai keeles saab poolinfinitiive omavahel ühendada näitamaks, et infinitiivne verb oli teise verbi tagajärg, eesmärk, laad, vahend või objekti argument. Poolinfinitiivide kasutused maasai keeles on sarnased kaksikverbi konstruktsioonide kasutamisele paljudes teistes Aafrika keeltes. Maasai keele konstruktsioonide unikaalsus seisneb selles, kui ainus valik on kasutada poolinfinitiivseid vorme.
Maasai keele värvinimed
Maasai keeles on väga suur valik termineid värvuste kohta: umbes 30 värvinimetust ja 20 värvi/mustrit. Viis värvinime on seisundiverbid, teised on adjektiivid. Osa omadussõnalistest värvinimedest on selgelt välja arenenud sõnadest, mis esmalt tähistasid objekte, aga teiste kohta pole ühtegi teadaolevat sünkroonilist nimisõna (või verbi), millega neid seostada võib. Mõned värvinimed pole tuntud üle terve maasai keele rääkijate piirkonna, samal ajal kui mõned on väga laialt levinud.
Lisaks veel hulk värvide ja mustrite kohta käivaid termineid, mis on tuletatud teistest maasai keele sõnadest (näit loodusnähtused, taimed, loomad jne), mille esmane tähendus viitab objektile või tegevusele. Värvide ja mustri tähendused arenevad, kui objekti/tegevuse sõnu kasutatakse viitamaks tunnustele või tulemuslikele seisunditele, mis on tüüpilised sellele objektile/tegevusele. See on väga levinud protsess kõikides keeltes.
Laenud maasai keelest teistesse keeltesse
Maasai keel on olnud laenude allikaks teistesse keeltesse. Paljud tuntud kohanimed tänapäeva Keenias ja Tansaanias vastavad tavasõnadele ja –fraasidele maasai keeles, näit Nairobi ('See koht, mis on külm')
Viited
(vaadatud 31.oktoober 2013)
Zbigniew Wąsiel
Zbigniew Wąsiel [zbi'gniev v'onsiel] (sündinud 29. jaanuaril 1966 Chrzanówis) on Poola multimeediakunstnik ja skulptor.
Fotosid
"Arhetüüp", installatsioon, Gdańsk 1993.
Mulgi oja
Mulgi oja on kaitsealune oja Soomaal, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Sandra külas, Raudna jõe parempoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 8,2 km, langus 5 m ja lang 0,6 m/km. Oja saab alguse 24 m kõrgusel Valgeraba servas ja suubub 19 m kõrgusel paremalt poolt Raudna jõkke. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oja voolab täies pikkuses Soomaa rahvuspargi territooriumil.
Tšehhi Vabariigi Ülemhalduskohus
pisi|Ülemhalduskohtu hoone Tšehhi Vabariigi Ülemhalduskohus on Tšehhi Vabariigi kõrgeim kohus haldusasjades.
Vardo (laev)
Vardo (algul Vårdö) oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev. Oli esimene Saaremaa ja Hiiumaa vahelise liini parvlaev.
Ajalugu
Sõitis algul liinil Prästö-Töftö-Vargata Ahvenamaal. Alates 1981. aastast oli varulaevaks.
Vårdö oli esimene parvlaev, mis alustas Saaremaa Laevakompanii käsutuses 1995. aastal Saaremaa ja Hiiumaa vahelisel Triigi–Sõru (algul Triigi-Orjaku) liinil reisijate ja sõidukite vedu. Esimesel kahel aastal rentis firma laeva Soomest, kuid hiljem ostis laeva endale ja see sai nime Vardo.
Vardo jäi Triigi–Sõru liini jaoks väikeseks ja 2005. aastal lõpetas liinisõidud. Vardo asemel pandi liinile suurem Kõrgelaid. Laev müüdi seejärel vanarauaks BLRT Grupile.
Līga Liepiņa
Līga Liepiņa (sündinud 1. augustil 1946 Naukšēnis) on läti näitleja.
Līga Liepiņa isa oli metsatööline, ema lasteaiakasvataja. Ta lõpetas 1964. aastal Mazsalaca Keskkooli. 1970. aastal lõpetas Līga Liepiņa Riia Filmistuudio Filminäitlejate Rahvastuudio ja 1974. aastal Läti Riikliku Konservatooriumi Teatriteaduskonna näitlejana.
1971–1976 töötas Līga Liepiņa Läti Noorsooteatris. Alates 1977. aastast on ta Läti Rahvusteatri näitleja.
Tema esimene filmiroll oli 1967. aastal valminud filmis "Hingake sügavalt". Ühtekokku on ta mänginud rohkem kui kahekümnes filmis.
STS-41-B
STS-41-B oli NASA Space Shuttle'i programmi kümnes missioon ja kosmosesüstik Challengeri neljas missioon. Missioon startis 3. veebruaril 1984 ja maandus 11. veebruaril. Challenger viis orbiidile kaks sidesatelliiti ja selle missiooni ajal sooritas Bruce McCandless II esimese köieta kosmosekõnni.
Pärast missiooni STS-9 muudeti missioonide tähistusüsteemi ja esialgne STS-11 muutus STS-41-Bks. STS-41-B (ehk STS-11) järgnes STS-9-le, sest STS-10 tühistati laadungiprobleemide tõttu.
Missiooni kokkuvõte
Challenger startis Kennedy kosmosekeskusest 3. veebruaril 1986 kell 8 kohaliku aja järgi. Kaheksa tundi pärast starti paigutas meeskond plaanipäraselt orbiidile USA ja Indoneesia sidesatelliidid, kuid mõlemat tabas tehniline rike ja nende orbiidid jäid plaanitust madalamaks. Mõlemad satelliidid toodi hiljem missiooni STS-51-A raames kosmosesüstik Discovery-ga Maale tagasi.
Missiooni neljandal päeval sooritasid McCandless ja Stewart esimese köieta väljumise avakosmosesse. Tavaliselt oli astronaut köiega kosmoselaeva külge kinnitatud, et ta kaotsi ei läheks, kuid seekord katsetati uut MMU-d. McCandless liikus Challengerist kuni 98 meetri kaugusele ja Stewart katsetas Canadarmil jalaklambrit. Seitsmendal päeval katsetati missiooni STS-41-C jaoks satelliidi kinnipüüdmise ja paranduse protseduure.
Missioonil sooritati teaduslikke katseid ja prooviti teist korda kasutada Lääne-Saksamaa rahastatud SPAS-1 satelliiti, mida oli esmakordselt kasutatud missioonil STS-7.
Urban Outfitters
pisi|277x277px|Urban Outfittersi logo pisi|245x245px|Urban Outfittersi kauplus [[London|Londonis Covent Gardenis]] Urban Outfitters, Inc. on rahvusvaheline elustiili jaekaubandus ettevõte, mille peakontor asub Ameerika Ühendriikide Pennsylvania osariigis Philadelphias. Firmal on kauplused Ameerika Ühendriikides, Rootsis, Suurbritannias, Hispaanias, Taanis, Prantsusmaal, Saksamaal, Iirimaal, Belgias, Kanadas, Itaalias, Hollandis, Iisraelis ja Pakistanis.
Urban Outfittersi kaubamärk on suunatud noortele täiskasvanutele, mille kaubavalikus naiste ja meeste rõivad, jalatsid, ilu- ja tervisetooted, aksessuaarid ning kodutarbed, aga ka muusika, peamiselt vinüülplaadid ja kassetid.
Richard Hayne, Judy Wicks ja Scott Belair asutasid ettevõtte jaekauplusena Free People 1970. aastal Pennsylvania Ülikooli ettevõtlusklassi projektina. See nimetati ümber Urban Outfittersiks ja asutati 1976. aastal.
Urban Outfitters, Inc. (URBN) omab mitut kauplust URBNi kaubamärkide portfellis, kuhu kuuluvad ka Anthropologie, Free People, Terrain, BHLDN ja The Vetri Group.
Siiri Pärkson
pisi|Siiri Pärkson Eesti Kirjandusmuuseumis 21. juunil 2018 Siiri Pärkson (sündinud 16. juunil 1979 Tartus) on eesti kirjanik, IT-juht ja arvutilingvist.
Elulugu
Ta on pärit kolmelapselisest perekonnast, lõpetas 1998. aastal Tartu Tamme Gümnaasiumi. Seejärel õppis eesti keelt, arvutilingvistikat, teatriteadust ja kirjandust Tartu Ülikoolis, kus omandas 2005. aastal bakalaureusekraadi eesti kirjanduse erialal (juhendaja Aare Pilv). Magistriõppes õppis arvutilingvistikat, kus omandas humanitaarteaduse (arvutilingvistika) magistri kraadi 2007. aastal tööga „Üleküsimine, ümbersõnastamine ja mittemõistmine telefonivestlustes: eesti infodialoogide analüüs“ (juhendaja prof. Mare Koit).
Doktorikraadi kaitses 2016. aastal tööga „Dialoogist dialoogsüsteemini: partneri algatatud parandused“ üldkeeleteaduse erialal (juhendajad prof. Renate Pajusalu, prof. Mare Koit).
Oma teadustöös on ta uurinud infodialooge ning rakendanud Võlur Ozi meetodit.
Alates 2003. aastast on ta Eesti Kirjanduse Seltsi eluaegne liige.
2016. aastast kuni 2023. aastani töötas ta Eesti Kirjandusmuuseumi IT-valdkonna juhina.
Tunnustus
thumb|Siiri Pärkson (2000) thumb|Siiri Pärkson (2004)
Looming
Ta on enam kui 40 Vikipeedia artikli autor. Avaldanud vähemalt ühe raamatu varjunime all.
Lasteraamatud
Selle raamatu peatükk "Kellestki tiivulisest, kel on naljakas nimi" on kuulatav ka helifailina (TEA kirjastus).
Lastelugu
See jutt on kuulatav (ERR heliarhiiv) ning vaadatav Eesti Kunstiakadeemia videona  (Lasteekraan, ERR).
Henry maakond (Georgia)
Henry maakond (Henry County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on McDonough.
Ajalugu
Maakond moodustati 1821. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 203 922.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Aumeistri kihelkond
Aumeistri kihelkond ehk Cirgaļi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Serbigal, läti keeles Cirgaļu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.
Ajalugu
Sealne kirik hävis Teise maailmasõja lahingutes aastal 1944. Tänapäeval kihelkonna aladel oma luteri kogudust ei ole.
Alfred Kõiv
Alfred Kõiv (26. juuni 1899 Varstu – 1979) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1920 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1920–1924 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Aastatel 1918–1920 töötas ta köstri ja koolijuhina Vana-Roosal, aastatel 1920–1922 õpetajana Tartus, aastatel 1924–1926 Rakveres. Prooviaastal oli ta Rakvere Kolmainu koguduses. Ordineeriti õpetajaks 31. oktoobril 1925.
Ta oli aastatel 1925–1930 Halliste Püha Anna koguduse abiõpetaja, aastatel 1930–1933 oli ta sama koguduse (introdutseeriti 10. augustil 1930) õpetaja. Aastatel 1933–1937 oli ta Põltsamaal kooliõpetaja. Aastatel 1937–1939 oli ta Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja, aastatel 1939–1945 teenis ta Vahastu kogudust. Aastatel 1945–1961 oli ta jälle Halliste Püha Anna koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1946–1954 ka Karksi Peetri kogudust.
Alfred Kõiv suri aastal 1979.
Schweringen
Schweringen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 20 km². 31. detsembril 2017 elas seal 786 inimest.
Dean Spielmann
Dean Spielmann (sündinud 26. oktoobril 1960 Luxembourgis) on Luksemburgi jurist.
1988. aastal sai ta Leuveni katoliiklikust ülikoolist litsentsiaadikraadi õigusteaduses ning jätkas õpinguid Cambridge’i ülikooli Fitzwilliami kolledžis, mille lõpetas 1990. aastal magistrikraadiga.
1989–2004 oli Spielmann Luksemburgi advokatuuri kuuluv advokaat ja töötas lisaks ülikoolis kriminaalõiguse, inimõiguste ning Euroopa Inimõiguste Kohtu menetluse õppejõuna. 1991–1997 oli ta Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis teadustöö assistent ning aastatel 1996–2006 Luksemburgi ülikooli kaaslektor. 1997–2009 oli ta ka Nancy II ülikooli õppeülesande täitja ning aastatel 2017–2018 Pariisi riigiteaduste instituudi õppejõud.
Ta määrati 2000. aastal Luksemburgis asuva inimõiguste nõuandekomisjoni liikmeks ja sellena tegutses ta kuni 2004. aastani. Aastatel 2002–2004 oli ta ka Euroopa Liidu Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu (CCBE) inimõiguste komitee ja kriminaalõiguse komitee liige ning lisaks sellele kuulus ta Euroopa Liidu põhiõiguste valdkonna sõltumatute ekspertide võrgustikku.
Spielmann nimetati 2004. aastal Strasbourgis asuva Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunikuks, temast sai 2011. aastal koja president, 2012. aastal selle kohtu asepresident ning 2012–2015 oli ta EIK president.
Spielmann nimetati Euroopa Liidu Üldkohtu kohtunikuks 13. aprillil 2016 ja koja presidendi ülesandeid on ta täitnud alates 30. septembrist 2019.
Dean Spielmann on arvukate teoste ja artiklite autor ning mitme õigusalase perioodikaväljaande teadusnõukogu ja toimetuse liige.
Oleksandr Lõtvõnenko
Oleksandr Lõtvõnenko (ukraina keeles Олександр Валерійович Литвиненко; sündinud 27. aprillil 1972 Kiievis) on Ukraina teadlane ja riigiametnik.
Ain Uusna
Ain Uusna (sündinud 1938) on eesti alpinist.
Ta on esimesi eesti alpiniste, kes tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.
Elukäik
Ta on õppinud Tallinna I Keskkoolis ja Tartu Riiklikus Ülikoolis (õigusteadust). Kooli kõrvalt käis ta korvpallitreeningutel.
Pärast abiellumist kolis Pärnumaale ja asus tööle Pärnu KEK-i. Praegu elab ta Paikusel, teeb jalgsimatku ja käib suusatamas.
Ta on osalenud alates 1980. aastast kokku 23 täispikal Tartu maratonil. Parim koht on tal 78. Peale selle on ta läbinud Vasaloppeti suusamaratoni Rootsis ja kaks korda Finlandia-hiihto Soomes.
Alpinism
1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu. Tippu jõudnute hulgas oli ka Ain Uusna. Pärast seda tõusis ta koos 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi mäetippu (5B raskuskategooria). Tõus Kommunismile oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.
Tallinna 24. Algkool
'''Tallinna 24. Algkool''' oli 5-klassiline õppeasutus, mis tegutses 1919–1928 Tallinnas aadressil Kentmanni tänav 6b.
Koolimaja kuulus EELK Oleviste kiriku nõukogule, kes 25. juulil 1918 sõlmis linnaga üürilepingu 1922. aasta lihavõttepühadeni. Kooli juhataja oli Mihhail Jefimov.
1919. aastal õppis koolis 282 last, neist 119 poissi ja 163 tüdrukut. Peamiselt olid need lähipiirkondade lapsed – Juhkentalist, Kompasnast, Sibulakülast ja Torupilli kandist. Kuid mõned lapsed käisid koolis ka Koplist ja Pääskülast.
1920. aastal oli koolil 16 koolipinki, 12 tooli, neli suurt tahvlit, kaheksa seinalampi, harmoonium ja arvemasin.
Lisaraha teenimiseks andis kool ruume üürile. 1919. aasta suvest tegutsesid seal ENÜ Tungal näitering, laulukoor ja lugemistuba, 1. novembrist 1921 Noorte Näite ja Muusika Selts Linda. 1927. aastal korraldas o/ü Ökonomist majas kaubanduskursusi.
Juba 1920 aastate keskel kavatseti 24. Algkool sulgeda. Kui 1923/1924. õppeaastal õppis seal tublisti üle 500 lapse, siis 1927. aasta oktoobris ainult 300 õpilase ringis.
11. juunil 1928 andiski kooli juhtkond ruumid üle EELK Oleviste kiriku nõukogule, õpilased ja õpetajad suunati ümber teistesse koolidesse.
Seejärel asus endise 24. Algkooli ruumidesse Tallinna Linna Saksa Tütarlaste Humanitaargümnaasium.
Mare Roosileht
thumb|Ida-Virumaa aasta tegija 2019 Mare Roosileht (neiupõlvenimega Häng; sündinud 28. juunil 1967 Kohtla-Järvel) on eesti pedagoog ja koolijuht.
Haridustee
Lõpetas 1985. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikateaduskonnas ja sai 1990. aastal matemaatik-pedagoogi diplomi. 2004. aastal sai Tallinna Tehnikaülikoolist (TTÜ) tehnikateaduste magistrikraadi informaatika erialal. 14. detsembril 2015 andis Eesti Projektijuhtimise Assotsiatsioon talle Eestis esimeste taotlejate seas (esimene kutsetunnistus, nr 105931) vanemprojektijuhi kutse.
Projektitegevus
Mare Roosileht on alates 2009. aastast kirjutanud ja juhtinud Virumaa kolledži arendamisega seotud projekte u 7 miljoni euro ulatuses.
Isiklikku
Mare Roosileht on abielus Jaanek Roosilehega, neil on pojad Marek, Marko ja Martin. Tema ema on Anni Häng ja isa Aleksander Transtok.
Karel Kolář
Karel Kolář (16. detsember 1955 Jindřichův Hradec – 4. oktoober 2017) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane, jooksja.
Senwabarwana
Asula on rajatud misjonijaamana 1890. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Senwabarwana elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,83%, India või Aasia päritolu inimesi 0,37%, värvilisi 0,06%, valgeid 0,02% ja teisi 0,69%. Sotho keelt 89,41% pidas emakeeleks, inglise keelt 1,41%, venda keelt 1,21%, tsonga keelt 0,71% ja teisi keeli 1,43%.
Õhuke tahkiskile
Õhuke tahkiskile on tahkest ainest koosnev õhuke materjalikiht, mis on moodustunud või adsorbeerunud teise materjali pinnale ning mille paksus varieerub mõnest nanomeetrist (mono-kiht) mikromeetrini. Selline kile on valmistatud keemilise või füüsikalise sadestamise või elektrolüüsi meetodil.
Uuritavate materjalide kasutusalad ulatuvad korrosioonivastastest pinnakatetest mikro- ja nanoelektroonikani. Õhukesi tahkiskilesid kasutatakse näiteks elektroonilistes pooljuhtseadmetes, liitiumpatareides ja optiliste katetena. Optiliste katete omadused ja töökvaliteet (näiteks peegeldusvastaste katete puhul) tavaliselt paranevad, kui kilest kate koosneb mitmest eri paksuse ja murdumisnäitajaga kilekihist. Tavalises majapidamises on õhukene tahkiskile kasutusel näiteks peeglites, mille puhul õhuke metallkate klaasi tagaküljel aitab moodustada peegeldavat pinda. Väga õhukest kilet (paksus väiksem kui 50 nm) kasutatakse ka kahesuunaliste peeglite tootmisel. Biomeditsiinis kasutatakse tahkiskilesid instrumentide ja implantaatide pinnakatetes, kuna kiled on difusiooni tõkestavad, korrosioonikindlad, kudedega ühilduvad, kulumiskindlad ning antibakteriaalsed.
Rohket rakendust leiavad keraamilised õhukesed kiled. Keraamiliste materjalide suhteliselt kõrge kõvadus ja inertsus muudavad seda tüüpi õhukesed katted vajalikuks. Neid saab kasutada alusmaterjalide kaitseks korrosiooni ja oksüdatsiooni eest ning kulumiskindluse tõstmiseks. Näiteks selliste katete kasutamine lõikeriistadel võib pikendada nende lõikeriistade eluiga mitmekordselt.
Sadestusmeetodid
Õhukese tahkiskile sadestamiseks nimetatakse tegevust, mille käigus lisatakse aluspinnale õhuke kile. Seega sadestusmeetod on iga meetod, mille käigus sadestatakse õhuke kile või materjal aluspinnale või eelnevalt sadestatud kihtidele. "Õhuke" on suhteline termin, kuid enamik sadestusmeetoditest kontrollivad kihi paksust mõnekümne nanomeetri ulatuses.
Molekulaarepitaksia võimaldab kilet sadestada ühe aatomkihi kaupa. See on kasulik optikaseadmete tootmisel (näiteks peegeldavad, peegeldusvastased katted, isepuhastuv klaas), elektroonikas (isolaatori kihtides, pooljuhtides), pakendamisel (näiteks alumiiniumiga kaetud polümeerkile) ja isegi kaasaegses kunstis (näiteks Larry Belli kunstiteostes). Sarnaseid protsesse kasutatakse vahel ka siis, kui paksus ei ole oluline, näiteks vase puhastamine elektrokeemilise katmise abil ning räni ja rikastatud uraani sadestamine keemilise sadestamise aurufaasist sarnase protsessi abil peale gaasifaasis töötlemist.
Sadestamismeetodid jagunevad peamiselt kahte kategooriasse, sõltuvalt sellest, kas protsess on peamiselt keemiline või füüsikaline.
Keemilised sadestusmeetodid
Keemiliste meetodite kasutamisel saadakse kile keemiliste sünteesi-, asendus- või lagunemisreaktsioonide tulemusena. Keemilised meetodid on näiteks elektrosadestamine, sool-geel-sadestamine, tsentrifugaalsadestamine, keemiline sadestamine aurufaasist, keemiline aatomkihtsadestamine aurufaasist. Keemilisi sadestusmeetodeid saab kategoriseerida ka lähteaine ehk prekursori faasi järgi.
Elektrosadestamine
pisi|Elektrokeemilise katmise masin PCB-de katmiseks vasega
Elektrokeemiline katmine on protsess, milles kasutatakse lahustunud metalli katioonide redutseerimiseks elektrivoolu ja mille tagajärjel moodustub elektroodile koherentne metallkiht. Elektrokeemilist katmist kasutatakse ka anioonide oksüdeerimiseks substraadile, näiteks hõbe-/hõbekloriidelektroodide valmistamisel hõbetraadile hõbekloriidikihi tekitamiseks. Elektrokeemilist katmist kasutatakse peamiselt objekti pinnaomaduste muutmiseks näiteks abrasiooni ja kulumiskindluse tekitamiseks, samuti korrosioonitõrjeks ning liikuvate osade määrdeks.
Sool-geel-sadestamine
Sool-geel sadestamisel (inglise keeles chemical solution deposition, lühend CSD) tekib tahkiskile sooli geelistumise ja geeli tahkestumise tulemusena. Sool on tahkeid nano-osakesi sisaldav kolloidlahus, mis tekib vedelfaasis toimuvate reaktsioonide tulemusena. Lahustunud reaktsiooniproduktide ja lahusti aurustumise tulemusena suurenevad nanoosakeste mõõtmed, kuni tekib geel ehk pidevat tahket karkassi omav vedela ja tahke faasi segu. Sooli kandmine õhukese kihina tahke aluse pinnale soodustab lahustunud reaktsiooniproduktide ja lahusti aurustumist ja seega sooli muutumist geeliks. See on suhteliselt odav ja lihtne õhukese kile sadestamise protsess, mis on võimeline tootma stöhhiomeetriliselt täpselt kristallilist faasi.