cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klaas
Tavalise klaasi omaduste muutmiseks lisatakse sellele tavaliselt muid koostisosi. Pliioksiidi sisaldav pliiklaas on tavalisest säravam, sest tal on suurem murdumisnäitaja. Boori võidakse lisada selleks, et muuta termilisi ja elektrilisi omadusi, näiteks Pyrex-klaasi puhul. Ka baariumi lisamine suurendab murdumisnäitajat. Kui klaasi lisada tseeriumi, siis ta hakkab neelama infrapunast energiat. Teiste metalloksiidide lisamine võib muuta värvust. Sooda või potase osatähtsuse suurendamist kasutatakse mõnikord sulamispunkti täiendavaks alandamiseks. Mangaani lisamisega on võimalik vabaneda soovimatutest värvustest.
1912. aasta suveolümpiamängud
1912. aasta suveolümpiamängud olid V kaasaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 5. maist 22. juulini 1912 Rootsi pealinnas Stockholmis.
Klaas
Klaasi ainulaadsus seisneb selles, et seda saab kasutada korduvalt uute toodete valmistamiseks, ilma et kvaliteet halveneks.
Klaas tekib mõnikord looduslikul teel vulkaanivooludest obsidiaani kujul.
Klaasi ajalugu
Looduslikku klaasi, näiteks obsidiaani, on kasutatud kiviajast peale. Varaseimad kirjalikud allikad klaasi valmistamise kohta pärinevad Mesopotaamiast 14.–12. sajandist eKr. Klaasi hakati iseseisva kunstlikult loodud materjalina kasutama 3. aastatuhandel eKr. Klaasi kasutati keraamika ja muude esemete glasuurina. 1. sajandil eKr arendati klaasipuhumise tehnikat. Klaas, mis oli olnud haruldane ja väärtuslik, muutus palju tavalisemaks. Vana-Rooma impeeriumi ajal loodi paljud klaasi vormid spetsiaalselt vaaside ja pudelite jaoks.
1912. aasta suveolümpiamängud
Pea-areen oli spetsiaalselt mängudeks ehitatud Olümpiastaadion (arhitekt Torben Grut (1871–1945). Staadioniraja pikkus oli 383 meetrit.
Klaas
Klaasi ajalugu
Teadaolevalt oli Eestis esimene klaasisulatus Hiiumaal Hüti klaasikojas (1628–1664). Üldse on Eesti aladel teada üle poolesaja klaasitööstuse. Üks suuremaid ja kauem tegutsenud klaasitööstusi oli Rõika-Meleski peeglivabrik (1792–2005). Klaasi ajalugu Eestis ja Eesti klaasitööstuste ajalugu kogub ja tutvustab Järvakandi Klaasimuuseum.
1912. aasta suveolümpiamängud
Olümpiamängud avas Rootsi kuningas Gustav V.
Hilbersdorf
Hilbersdorf on mitme koha nimi:
1912. aasta suveolümpiamängud
Olümpiahümn oli "Vår Gud är oss väldig borg".
Olümpiapostmarke välja ei antud.
Osavõtjad
Olümpiamängudest võttis osa 28 riiki 2547 sportlasega. Naissportlasi osales mängudel 57 (võistlesid tennises, vettehüpetes ja ujumises).
Suurim võistkond oli Rootsil (482 sportlast). Väikseima võistkonnaga osales Šveits (1 sportlane).
Esimest korda osalesid olümpiamängudel Egiptus, Jaapan, Luksemburg, Portugal ja Serbia.
Eestlastest osavõtjad
Tsaari-Venemaa võistkonna koosseisus võistlesid Stockholmis eestlastest:
Eestlastena väljapakutud osavõtjaid
Oskar Wilkman moodsas viievõistluses (võistles 1920. aasta suveolümpiamängudel Soome koondises ratsutamises Oskar Vilkama nime all) oli pärit Lõuna-Soomest ja Eestiga puuduvad tal sidemed.
Laskur Feofan Lebedev oli Eestiga seotud alles pärast 1920. aastat.
Mõnikord on eestlasteks loetud ka laskur Harald Blau ja väljaspool võistlusprogrammi esinenud rühmvõimleja Georg Maser. Blau oli Riiast pärit baltisakslane ja tal polnud sidemeid Eestiga, Maseri päritolus pole selgust.
Spordialad
Spordialasid oli kavas 15 (kergejõustik, Kreeka-Rooma maadlus, vehklemine, ujumine, vettehüpped, veepall, sõudmine, purjetamine, ratsutamine, moodne viievõistlus, laskmine, jalgrattasõit (ainult maanteel), võimlemine, jalgpall, tennis muruväljakuil ja sisehallis).
Võistlusi peeti 107 alal (sellest 5 kunstikonkursiala), kergejõustikus võisteldi 31 alal.
Eelmistel olümpiamängudel kavas olnud aladest jäid nendel mängudel välja tõstmine, vabamaadlus, poks ja vibulaskmine. Rootslased keeldusid lubamast oma kodumaal poksivõistlusi, mis viis selleni, et ROK võttis vastu määruse, millega piirati kohalike olümpiakomiteede võimu tulevastel olümpiamängudel.
Kergejõustikuvõistlused paistsid silma ladusa korralduse poolest. Kui aastatel 1896–1924 olid jooksuradadel kasutusel radasid eraldavad köied, siis Stockholmi olümpiamängudel need puudusid. Esimest korda olid maha märgitud rajajooned. 400 meetrit joosti esimest korda eri radadel.
Esimest korda olid programmis nüüdseks klassikalisteks kergejõustikualadeks saanud 5000 ja 10 000 m jooks ning 4×100 ja 4×400 m teatejooks. Uue alana oli kavas maastikujooks.
Esimest ja viimast korda olümpiaajaloos võisteldi Stockholmis odaviskes, kuulitõukes ja kettaheites mõlema käega sooritatud tulemuste kogusummale.
Viimast korda peeti olümpiavõistlusi paigalthüpetes.
Ajamõõtmisel kasutati elektrilisi ajamõõtjaid (aega võeti 0,1 sekundi täpsusega). Katsetati fotofinišit, kuigi rohkem uskusid kohtunikud oma silmi. Staadionil asus teadetetabloo.
Medalid
Viimast korda kaasaegsete olümpiamängude ajaloos anti võitjatele puhtast kullast medalid. Meeskondlike alade võitjad said ülekullatud hõbemedalid (välja arvatud ratsutamises).
Edukamad medaliriigid:
Kõige rohkem olümpiamedaleid võitis laskmises rootslane Vilhelm Carlberg (5 medalit, neist kolm kulda ja kaks hõbedat). Edukaim kergejõustiklane oli soomlane Hannes Kolehmainen. Tema sai 3 kuldmedalit ja 1 hõbemedali ning samas püstitas ka kaks maailmarekordit. Martin Kleini, kes sai hõbeda Kreeka-Rooma maadluse keskkaalus, loetakse tänapäeval esimeseks eestlasest olümpiamedalivõitjaks. Pronksmedali said Mart Kuusik sai sõudmises ja Tallinnast pärit baltisakslane Ernst Brasche purjetamises.
USA kergejõustiklane Jim Thorpe võitis ülivõimsalt viie- ja kümnevõistluse, kuid ta diskvalifitseeriti pool aastat hiljem süüdistatuna elukutselisuses.
Medalid jäid välja andmata Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus, kus maadlesid rootslane Anders Ahlgren ja soomlane Ivar Böhling üheksa tundi tulemusteta ja kohtunik katkestas võistluse. Kuldmedal otsustati jätta välja andmata, mõlemad maadlejad said hõbemedali.
Teivashüppes anti välja üks kuldmedal, kaks hõbemedalit ja kolm pronksmedalit.
Maailmarekordeid püstitati 12. Olümpiarekordeid ületati 41 korral.
Eesti kindralkomissariaat
Eesti kindralkomissariaat (saksa keeles Generalbezirk Estland) oli Teise maailmasõja ajal 1941–1944 Saksamaa poolt okupeeritud Eesti territooriumil moodustatud haldusüksus, mis kuulus Ida-alade Riigikomissariaadi koosseisu.
Saksa Riigi haldusasutused Eestis
Eesti kindralkomissariaat moodustati 5. detsembril 1941 kell 12.00 ja endise Eesti riigi ala läks väegrupi Nord tagalaala koosseisust üle Ostlandi riigikomissariaadi koosseisu.
Ida-alade Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissariaadi Eesti kindralkomissar oli Karl Siegmund Litzmann.
Väegrupi Nord tagalaala halduspiirkonda jäi osa Narva piirkonna alasid, kuna asusid endiselt sõjategevuse piirkonnas, lisaks Narva piirkonnale kuulus väegrupi Nord tagalapiirkonda Peipsi järvest ida pool asunud Saksa vägede hõivatud NSV Liidu piirkonnad.
Eesti kindralkomissariaadis korra tagamisega tegeles Ostlandi riigikomissariaadi Kõrgemale SS ja Politsei Juhile allunud: politsei kindralleitnant Hans-Adolf Prützmannile (1941), ooberstleitnant Hermann Schallertile (1941) ja ooberst Wilhelm von Thadenile (1942–1944) allunud Saksa Korrapolitseile allunud üksused.
Eesti kindralkomissariaadis julgeoleku tagamisega tegeles Julgeolekupolitsei ja SD Eestis, mille juhid olid Martin Sandberger (1941–1943) ja Bernhard Baatz (1943–1944).
Eesti kindralkomissariaadi territooriumil olnud Saksa Wehrmachti ja Relva SS-i üksuste kohta vaata ülevaadet Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944).
11. juulil 1944 andis väegrupi Nord ülemjuhataja jalaväekindral Johannes Frießner Hitleri volitusel korralduse, millega täidesaatev võim Eestis, Lätis ja Leedus anti alates 12. juuli keskööst armeede ülemjuhatajatele, sealhulgas Põhja-Lätis ja Lõuna-Eestis 18. armee ülemjuhatajale ning Põhja-Eestis, Viru-, Järva- ja Harju maakondades ning Tartu maakonna põhjaosas armeegrupi „Narwa” ülemjuhatajale. Eestimaa kindralkomissar Karl-Siegmund Litzmann allutati otse väegrupi „Nord” ülemjuhatajale. Eesti Omavalitsus Hjalmar Mäe juhtimisel jäi kindralkomissari alluvusse, kuid Eesti Omavalitsuse asutused allusid vastavalt asukohale ka 18. armee ja armeegrupi Narwa ülemjuhatajatele.
16. septembril andis Hitler loa taganemiseks Mandri-Eestist. 17. septembril lõpetasid tegevuse Eestimaa kindralkomissari ametkond ja Eesti Omavalitsus ning kogu võim läks sõjaväelastele.
Eesti kindralkomissariaadi territoorium
Eesti kindralkomissariaat jagunes kuueks piirkonnaks ja üheks allpiirkonnaks. Keskus oli Tallinn.
Eesti kindralkomissariaadi haldusaparaat
Karl Siegmund Litzmann, Ida-alade Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissar (Generalkommissar für Estland). Väegrupi Nord ülemjuhataja sideohvitser kindralkomissari juures major von Parpart.
'''Saksa tsiviilvalitsus, mis sai võimutäiuse 6. detsembril 1941, oli järelevaatav struktuur, täideviiv aga Eesti Omavalitsus.'''
Gale'i kraater
right|thumb|Gale'i kraater Gale'i kraater asub Marsil. See tekkis 3,5 kuni 3,8 miljardit aastat tagasi meteoriidikokkupõrke tagajärjel. Kraatri diameeter on 154 km ning see on nimetatud Austraalia amatöörastronoomi Walter Frederick Gale'i järgi, kes uuris Marssi hilisel 19. sajandil. Kraatri keskel asub mägi nimega Aeolis Mons. Mäe kõrgus on 5,5 kilomeetrit. Aeolis Monsi põhjapoolse jalami ning Gale'i kraatri põhjakülje vahel asub tasandik nimega Aeolis Palus.
Marsikulgur Curiosity maandus Aeolis Paluse tasandikule 6. augustil 2012. Kulguri eesmärgiks seati Aeolis Monsi ning seda ümbritsevate alade uurimine.
Emmanuel Petit
Emmanuel Laurent Petit (sündinud 22. septembril 1970 Dieppes) on Prantsusmaa endine jalgpallur, poolkaitsja.
Klubikarjäär
Petit mängis sellistes klubides nagu Monaco, Arsenal, Barcelona ja Chelsea.
1997–98 hooajal aitas ta Arsenalil võita Premier League'i.
Koondisekarjäär
Prantsusmaa jalgpallikoondist esindas Petit 1998. ja 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ning 1992. ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
1998. aastal tuli ta koondisega maailmameistriks, sealjuures lõi Prantsusmaa kolmanda värava finaalmängus, ja 2000. aastal Euroopa meistriks.
Kokku mängis Petit Prantsusmaa koondises aastatel 1990–2003 63 mängu ja lõi 6 väravat.
Haabersti mõis
Haabersti mõis (saksa keeles Habers) oli praeguse Tallinna linna alal asunud linnamõis.
Haabersti mõis paiknes praeguse loomaaia peasissepääsu kohal kahel pool Paldiski maanteed (Paldiski mnt 96, 96A, 98a). Haabersti linnamõisa moodustamise ajaks peetakse 17. sajandit. 1561. aastast on seda piirkonda nimetatud "Habris". Seetõttu on arvatud, et Haabersti linnamõis eksisteeris juba 16. sajandi lõpul. 17. sajandist esinevad allikates juba sagedasti kohanimed "Habers" või "Habers Hof". Saksa keeles tähendab see "kaera mõisa".
Haabersti nime märgiti esimest korda 1557. aastal seoses Tonnies Haberes´iga, kes elas Lahepea külas. Lahepea küla asus Kopli lahe lõunakaldal Mustjõe ja praeguse Haabersti asumi kandis.
Haabersti linnamõisa kuulusid Fismeistri, Jõeküla, Järvaküla, Kadaka, Kakumäe, Õismäe, Mustjõe ja Pikaliiva küla. Kuni 1817. aastani kuulus Haabersti mõis administratiivselt linnapolitsei alluvusse. Talurahva vabastamisel 1817 kartis Tallinna raad, et Haabersti mõisa territooriumil elavad talupojad valguvad linna. Selle ärahoidmiseks pöördus linnavalitsus Eestimaa tsiviilkuberneri poole palvega arvata linnamõisa territooriumil elavad talupojad juriidiliselt Keila kihelkonna koosseisu, jättes Haabersti mõisa linna jurisdiktsiooni alla. Tsiviilkuberneri kirjaga Tallinna magistraadile 20. märtsist 1817 kinnitati linna ettepanek. Haabersti linnamõisal oli eristaatus. 1856. aasta Eestimaa talurahvaseaduse kehtestamisel loobus linn Haabersti talumaade puhul ka kohtuvõimust. 1860ndate keskpaigast 1879. aastani oli Haabersti mõisa valitsejaks Karl Gustav Dornbusch (sünd. 1826).
Haabersti mõisa maadel paiknes vähemalt kolm kõrtsi. Kõige lähemal Tallinnale oli Mustjõe kõrts. Teine tuntud kõrtsihoone asus Paldiski maantee ja Rannamõisa tee nurgal, omaaegsest Haabersti koolist ehk praegusest Tallinna loomaaia kontorihoonest teisel pool teed. Kolmas, Untaugu kõrts, paiknes hoopis kõrvalisemal Kadaka teel, teisel pool Iisaku ehk Joosti oja, piirkonnas, kus Kadaka tee hargnes praeguse Vana-Mustamäe asumi poole.
Mõisa peahoone oli poolkelpkatusega lihtsakujuline paekiviehitis. Nii peahoone kui ka töölistemaja varemed olid Paldiski maantee põhjaküljel alles kuni 2001. aasta sügiseni. Siis jäid need ette uusehitistele ja lammutati. Praegu on mõisasüdamest alles vaid mõned pargipuud.
Kamari
Kamari on alevik Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Esimest korda on Kamarit mainitud 1583. aastal.
Haimre peakraav
Haimre peakraav on kraav Raplamaal Märjamaa vallas Moka, Altküla, Haimre, Kunsu ja Jõeääre külas.
Peakraavi pikkus on 8,3 km ning see suubub vasakult Aruküla ojja (0,5 km suudmest). Peakraavi valgla on 21,6 km². Peakraavi läte on Moka külas, Haimre–Moka tee ääres. Alamjooksul ületavad kraavi Haimre–Sulu–Velise tee ja Konuvere–Sulu tee.
Algtegur
Algteguriks nimetatakse täisarvu algarvulist tegurit.
Haimre peakraav
Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Algtegur
Algteguri mõistet on üldistatud ka polünoomide algebrasse.
Äge respiratoorse distressi sündroom
pisi|Röntgenipilt rasket ARDS-i põdeva patsiendi kopsudest Äge respiratoorse distressi sündroom (inglise keeles acute respiratory distress syndrome, lühend ARDS) on teatud tüüpi hingamispuudulikkus, mida iseloomustab kiire ja laialdase põletiku ilmnemine kopsudes. Sümptomiteks on õhupuudus, kärsimatu hingamine ja sinakas nahavärvus. Ellujäänute seas on suhteliselt levinud elukvaliteedi langus.
ARDS-i võib põhjustada sepsis, pankreatiit, trauma ja kopsupõletik ning see vähendab kopsude võimet töödelda hapnikku ja süsihappegaasi. ARDS-i jaoks ravi puudub ning sündroomi tekkimisel pannakse patsient tavaliselt hingamisaparaadi alla ja samaaegselt ravitakse ka hingamispuudulikkuse põhjust. Sündroomi korral on suremus 30–40%.
Õigekeelsustäpsustus
Haiguste klassifikatsioonis RHK-10 on küll mitme diagnoosi eestikeelses nimetuses (sh "täiskasvanu respiratoorse distressi sündroom" ja "vastsündinu respiratoorse distressi sündroom") kasutatud sõna "distress", kuid grammatiliselt õige kirjakeelne sõna on "düstress". Sõna "distress" peetakse kõnekeelseks.
Pilu
Pilu on Jõgevamaal Põltsamaa vallas olev küla.
Kohanimekäändeks on "Pilule", mitte "Pilusse".
Pilu küla jääb Tallinna–Tartu maanteest 3 km edelasse. Lähim küla on Pilust loodes asuv Puiatu. Teistest asulatest on lähemad idas olev Adavere alevik ja lõunas olev Räsna küla. Muudest kohtadest jäävad põhja Imavere mõis ja Kureküla, itta Aruküla, kagusse Viruvere ning edelasse Kaera.
Isiku lisanimena esines Pilu 17. sajandil Villeveres kujul Pillo. Praeguse küla kohal olev Pilu talu asus Pilistvere kihelkonnas ja kuulus Eistvere mõisale. Kihelkonnas oli teisigi Pilu talusid, näiteks Arussaares ja Koksveres. Nõukogude aja alguses moodustati Pilu sovhoos, mis sai nime talu järgi ja liideti 1961 Adavere sovhoosiga. Esimest korda mainiti Pilu küla alles 1970. aastal rahvaloenduse materjalides. 1977 liideti Piluga Viruvere küla.
Algliige
Mõistel algliige on mitu tähendust
Kuuste
Kuuste võib tähendada järgmist:
Mojkovac
Mojkovac on linn Montenegros, Mojkovaci valla keskus.
Harilik ženšenn
Harilik ženšenn  (ka hiina ženšenn, ld Panax ginseng) on araalialiste sugukonda ja ženšenni perekonda kuuluv väga haruldane mitmeaastane rohttaim.
Harilikku ženšenni kasvatatakse kultuurtaimena ja seda kasutatakse ravimtaimena.
Botaaniline lühikirjeldus
Looduslik ženšenn on pikaealine, selle eluiga on 50 aastat või rohkem. Taime areng on aeglane, õide puhkeb alles 10–11-aastaselt, kultuuris 3. aastal. Õied on väiksed ja rohekasvalkjad või veidi punakad ja koondunud 15–30-õielistesse sarikatesse. Vili on helepunane luuvili kahe seemnega. Taime sõrmjad ja hambulised liitlehed asetsevad varre tipus, need on 3–5-hõlmalised, 7–20 cm pikkused ja 2–5 cm laiused. Ženšenni juur on 50–60 cm pikkune.
Levila
Harilik ženšenn kasvab looduslikult peamiselt Kirde-Hiinas Mandžuurias, Koreas ning Venemaal Primorje krais ja Habarovski krai lõunaosas, ka Põhja-Ameerikas.
Harilik ženšenn kasvab kuivades mägimetsades koos seedermänni ja teiste okaspuudega, aga ka mõnede laialehiste puudega.
Harilikku ženšenni kasvatatakse ka istandustes.
Saak ja droog
pisi|Ženšenni juured
Ženšenni juur on looduslikult 50–60 cm pikkune, istandustes 10 cm pikkune. Droogi põhitoime omistatakse polüsahhariididele panaksaanides (ingl panaxosides) A-U.
Rohketest triterpenoidsetest saponiinidest oh huvitavad ginsenosiidid (inlg ginsenosides), kuna need sarnanevad keemilise ehituse poolest mitme tähtsa hormooniga (testosteroon, östrogeen, kortikoidid, ACTH). Ginsenosiididel (tuvastatud 28) on üksteisele vastupidine toime, mistõttu võib ženšenn nii rahustada kui ka ergutada.
Ženšenni juurt peetakse adaptogeeniks, mis tähendab, et see suurendab organismi kohanemis- ja vastupanuvõimet. Seda tarvitatakse peamiselt stressi ja kurnatuse vastu ja sel on ergastav toime. Ženšenni peetakse ka afrodisiaakumiks, see parandab sugurakkude vitaalsust ja inimese seksuaalset võimekust. Ženšennitee stimuleerib ka vaimset tegevust, tugevdab immuunsust, toniseerib närvisüsteemi, stimuleerib valkude ja nukleiinhapete sünteesi, tugevdab südamelihase kokkutõmbeid ning pikendab korrapärasel kasutamisel eluiga.
Droogi ei soovitata manustada ägedate ja kõrge palavikuga kulgevate haiguste, uinumisraskuste ja unehäirete, närvilisuse, kõrgvererõhktõve ning vähktõve korral. Vastunäidustatud on droogi kasutamine raseduse ja rinnaga toitmise ajal. Naistele, kes põevad östrogeenist sõltuvaid vähivorme, võib ženšenn halvasti mõjuda.
Ženšenni ei tohi võtta koos kofeiini ega teiste toniseerivate ainetega.
Juur on saadaval kapslite, tablettide, ginsenosiidide suhtes standardiseeritud preparaatide, mee-ekstrakti, tinktuuri, maiustuste, närimiskummi, tubaka ja teena.
Paljud saadaolevad preparaadid ei sisalda tegelikult ženšenni ja neil puudub toime.
Mõju inimese närvisüsteemile
Ženšenn toimib närvisüsteemi juhtmehhanismide kaudu. Stressi ajal kohandab see ainevahetust ja närvisüsteemi tegevust. Ženšenn avaldab mõju hüpotalamusele ja ajuripatsile, suurendades adrenokortikotroopse hormooni eritust. Selle toimel suureneb adrenaliininõretus neerupealistes.
Arvatakse, et ženšenn tugevdab närve. See ka kaitseb hipokampuse närvirakke hapnikupuuduse eest. Selle toime monoamiinidele on keerukas. Ženšenn võib takistada stressist tingitud noradrenaliini ja serotoniini hulga vähenemist.
Ženšenn suurendab peaajus atsetüülkoliini vabanemist. Ženšenn parandab aju energia-ainevahetust ja mälu, suurendab mõtteteravust, vaimset töövõimet ja aitab keskenduda.
Ženšenniga võib ravida kroonilist väsimust, närvisüsteemi üleväsimust, neurasteeniat, aju hapnikupuudust, vaimset nüristumist, Alzheimeri tõbe jpm.
Mõju inimese kognitiivsele võimekusele
Ženšenni tarvitatakse vanurite vaimse seisundi parandamiseks ja mälu parandamiseks, keskendumis-, õppimis- ja tähelepanuvõime ning vaimsete võimete suurendamiseks. Koos muude taimsete droogidega kasutatakse seda lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire sümptomite leevendamiseks.
Mõju inimese immuunsüsteemile
Ženšenn on immunostimulant ja antioksüdant. Selle tarvitamine suurendab organismi vastupanuvõimet viirushaiguste ja põletike suhtes ning kiirendab gripist toibumist.
On uuritud ženšenni toimeid morfiini põhjustatud immunosupressioonile. Morfiin tekitas tüümuse ja põrna atroofiat, see aga suudeti ženšenni saponiine manustades valdavalt tagasi pöörata. Morfiin tõstis seerumi kortikosterooni taset ja põhjustas tümotsüütide DNA fragmentatasiooni. Saponiinid blokeerisid selle.
Mõju mehe suguelundkonnale
Piippo ja Salo arvates ei ole ženšennil toimeid suguvõimele. Tarvitamine võib parandada erektsiooni tänu ängistuse, masenduse, veresoonte laiendamise ja väikse vereringe soodustamisele. See suurendab seemnerakkude hulka ja liikuvust, testosterooni ja dihüdrosterooni veres.
See parandab eesnäärme seisundit. Katsed isasrottidega on tuvastanud, et ženšenn võib ennetada prostatahüperplaasia ehk eesnäärmesuurenemuse teket.
Hiigeltaim
1975. aastal leiti Primorje kraist harilik ženšenn, mille juur kaalus 365 grammi ja mille vanuseks hindasid teadlased 350 aastat.
Nimetus
Hiina keeles (人参 rénshēn 'inimesejuur') koosneb nime liigiepiteet kahest hieroglüüfist, mis tähistavad vastavalt inimest ja juurt ning see viitab juure kujule.
Ajaloost
Esimesed kirjalikud teated ženšennist pärinevad teosest "Shen Nung Pen Tsao". Keiser Shen Nung uskus seksi noorendavasse jõusse ning ta väitis järgmist : Ženšenn tasakaalustab viit peamist elundit – südant, põrna, kopse, neere ja maksa –, rahustab vaimu, tasakaalustab hinge, kaotab hirmud, peletab eemale kurjad vaimud, annab silmadesse sära, avab südame, teeb mõistuse selgeks ning pikaajalisel kasutamisel tugevdab keha ja pikendab elu.
Täyssinä rahu
Täyssinä rahu sõlmiti 18. mail 1595 Moskva Suurvürstiriigi ja Rootsi kuningriigi vahel Täyssinä külas (tänapäeval Izvoz), mis jääb Narvast kirdesse Venemaa alale.
Lepingupooled
Moskva tsaari Fjodor Ivanovitši poolt:
Täyssinä rahu lõpetas 1590. aastal alanud Vene–Rootsi sõja, mis oli edukas Venemaale. Vastavalt rahulepingule loovutas Rootsi Ingerimaa koos sealsete linnuste ja linnadega (Jaanilinn, Jam, Koporje, Schlüsselburg) ning Käkisalmi lääni, mis olid kõik saadud Pljussa vaherahuga.
Määrati kindlaks Vene-Rootsi piir Soomest kuni Põhja-Jäämereni. Rootsi sai vastavalt lepingule oma kaupmeestele vabade kaubahoovide kasutamise Moskvas, Novgorodis ja Pihkvas. Venemaa sai oma kaupmeetele samad õigused Viiburis, Turus ja Tallinnas.
Rahulepingu tingimused
Täyssinä rahu oli Vene-Rootsi suhete alus kuni 1610. aastal puhkenud sõjani ja selle järel 1617. aastal sõlmitud Stolbovo rahuni.
Andrijevica
Andrijevica on linn Montenegros, Andrijevica valla keskus.
Muldentali kreis
Muldental oli kreis Saksimaa põhjaosas. 2008 liideti Leipzigi maakreisiga Leipzigi kreisiks.
Kreisi omavalitsusüksused
(Elanike arv 31. detsember 2006)
Linnad:
Vallad:
Rakvere vapp
thumb|[[Rakvere vapp]] Rakvere vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti linna Rakvere vapp.
Vapp on kinnitatud 29. aprillil 1994.
Vapi kirjeldus
Linna ajalooline vapp kujutab endast lõhestatud kilpi, millel asetseb kolmeharuline kahe suure ja kahe väikse valge ümmarguse vääriskiviga vanaaegne kuldne kroon. Kilbi vasak pool on sinine ja parem pool punane, krooni all on kuueharuline kuldne täht, mille südamik asub kilbi jalami ja keskmiku lõikekohal.
Ohorn
Ohorn on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis, üleriigiliselt tuntud puhkekoht.
Rakvere vapp
Vapi kirjeldus
Linna vapil on kaks kuju: kilbiga vapp ja kilbita vapp.
Põhjendus
Vapil sümboliseerib kroon kõrgemat võimu ning kuueharuline täht õitsengut.
Vapi kasutamise kord
Kilbita või kilbiga, värvilisena või mustvalgena kasutatakse linna vapi kujutist linnavolikogu, linnavalitsuse, munitsipaalettevõtete ja -asutuste dokumendiblankettidel, pitsatitel, trükistel, kaartidel, ümbrikutel, kuulutustel, meenetel ning nimekaartidel.
Rakvere vapi ajalugu
Rakvere linna vanimal pitseril on kujutatud kroonitud tarvapead. Järgmine vapp pärineb 1390. aastast, selleks oli kroon vapikilbil ning selle all kuusnurkne täht. 1788. aasta 4. oktoobril kinnitati Rakvere linna vapiks hõbedasel kilbil kuldne kroon ning selle all kuldne kuusnurkne täht. Vapi kujundamisel oli eksitud heraldika reeglite vastu, nimelt metalli ei paigaldata metallile. 1864–1865 kogus Venemaa Senati Heraldikadepartemang linnade vappide jooniseid ning siis oli Rakvere linna vapiks omapärase nelinurkse kujuga vapikilp, mille väli oli must ja ümbritsetud hõbedase raamiga. mustal väljal üksteise all olevad kroon ja kuusnurkne täht olid kuldsed. 1909. aastal kinnitati vapiks punasepõhjaline kilp ning sellel olevad kroon ja kuusnurkne täht olid kuldsed.
Peale Eesti iseseisvumist 1918. aastal kinnitati 23. augustil 1934 Rakvere linna vapiks sinisepõhjaline kilp kuldse krooni ja kuusnurkse tähega. 16. detsembril 1937 muudeti vappi taas, kilp jagati kaheks võrdseks väljaks, siniseks ja punaseks, keskel olid nagu ka eelmistelgi vappidel kuldne kroon ja kuldne kuusnurkne täht (selline vapikuju on ka praegu kasutusel). Nõukogude ajal linna vappi ei kasutatud, kuid peale Eesti taasiseseisvumist kinnitati 29. aprillil 1994 linna vapp taas.
Ohorn
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kamenzi kreisi.
Vallaosad
Oberdorf, Mitteldorf, Röder, Fuchsbelle ja Gickelsberg.
John Dos Passos
pisi|John Dos Passos John Roderigo Dos Passos (sünninimi John Roderigo Madison 14. jaanuar 1896 Chicago – 28. september 1970 Baltimore) oli ameerika kirjanik.
Ta sündis aastal 1896 Chicagos Virginia aristokraatlikust perest pärit Lucy Addison Spriggs Madisoni vallaslapsena; tema isa John Randolph Dos Passos oli New Yorgi äriringkondades hinnatud advokaat, isapoolne vanaisa Manuel Joaquim Dos Passos oli väljarännanu Ponta do Solist Madeiralt. Ta õppis John Roderigo Madisoni nime all mitmes koolis ja asus aastal 1912 Harvardi ülikooli humanitaarteadusi õppima.
Keelemärk
Keelemärk on sümbol, mida kasutatakse tähenduse edastamiseks. Keelemärk koosneb kahest osast: tähistatav ja tähistaja.
Näiteks, tähistatav on arv 2, tähistaja on seega kaks.
Koroonapandeemia Rumeenias
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Rumeenias 26. veebruaril 2020. Nakatunud Gorji maakonnas elav 20-aastane mees oli kokku puutunud Itaaliast saabunud 71-aastase mehega.
2021. aasta 18. oktoobril registreeriti riigis 7 päeva keskmise näitajana 18,02 uut surmajuhtumit päevas miljoni elaniku kohta.
Kronoloogia
<br style="clear:left;" />
Tuvastatud nakatunuid Rumeenias, allikas: <br style="clear:left;" />
Neem
Neem ehk maanina (ka nina) on nukina merre või järve ulatuv väike maismaa osa. Neemed võivad lähtuda ja üldjuhul ka lähtuvad poolsaartest.
Neem on tavaliselt kolmnurkse kuju ja terava tipuga ning koosneb vastupidavatest kivimitest, mis ei allu lainemurrutise lõhkuvale toimele. Neem on poolsaarest väiksem maismaamoodustis rannajoonel.
Väikest neeme nimetatakse neemikuks.
Francisco Macías Nguema
Ta ei hoolinud inimõigustest ning tema ametiajal sai riik hüüdnimeks Aafrika Auschwitz. Macíase ajal vähenes riigi elanikkond kolmandiku võrra, põhjuseks oli riiklik terror ja maalt põgenemine.
3. augustil 1979 viis Francisco Macíase nõbu Teodoro Obiang Nguema Mbasogo läbi riigipöörde. Francisco Macías vangistati ning anti kohtu alla, süüdistatuna genotsiidis. Mõni nädal hiljem ta mõisteti süüdi ja hukati. Francisco Macías ise uskus kuni viimase hetkeni oma maagilistesse võimetesse ja pääsemisse. Seetõttu viisid hukkamise läbi Maroko sõdurid.
Talastik
thumb|[[Dooria stiili talastik]] Talastik on piirkond, kus sein või sammastik puutub kokku katuse või järgmise korrusega.
Talastik koosneb arhitraavist ehk epistüülist ehk alustalast, sellel asuvast friisist ja karniisist ehk geisonist. Arhitraav toetub sammaste kapiteelidele, täpsemalt kapiteelide ülemistele osadele, milleks on abakus ja selle all olev ehhiin. Karniisi peal võib asuda katuse kaldserv ehk kaldkarniis. Karniisi ja kaldkarniisi vahele jäävat kolmnurkset katuseosa nimetatakse tümpanoniks. Katusenurkades karniisi ja kaldkarniisi kokkupuutekohtades võivad asuda ilukujud ehk akroteerid, samuti veesülitid.
Vanarooma ja renessanssarhitektuuris on talastiku kõrguseks umbkaudu veerand sammaste kõrgusest, millele nad toetuvad.
Dooria talastikus on arhitraav liigendamata. Friisil asuvad vaheldumisi metoobid ja triglüüfid ning sellist friisi nimetatakse metooptriglüüffriisiks. Triglüüfid on alad, mis on kaunistatud püsttriipudega. Metoobid on triipudega kaunistamata, aga vahel on nad kaunistatud muudmoodi.
Atika-joonia talastikus on arhitraav rõhtsalt kolmeks jaotatud. Selle peal asuvad friis ja hammaslõigeehisliist.
Väikeaasia-joonia talastikus on hammaslõigeehisliist vahetult arhitraavi peal.
Joonia talastiku osade vahel kasutati palju ehisliiste, eriti munavööti ja pärlvööti ehk astragaali.
Hellenistlikus ja rooma arhitektuuris hakati talastikku järjest enam kaunistama. Stiile ühendati, lisati uusi elemente, näiteks konsoolkarniise, viimistleti (sofitid).
Niisugust talastikku, kus puudub friis, nimetatakse mittetäielikuks, aga sellist, kus puudub arhitraav, lihtsustatuks.
Heinrich Himmler
thumb|Heinrich Himmler thumb|Heinrich Himmler (1907) Heinrich Luitpold Himmler (7. oktoober 1900 München – 23. mai 1945 Lüneburg) oli Saksamaa poliitik, ja Schutzstaffeli juht. Talle kui Reichsführer-SS-ile (RFSS und ChdDtPol) allusid Saksamaa politsei- ja julgeolekujõud.
Pärast Landshuti keskkooli lõpetamist 1918 suunati ta Esimese maailmasõja ajal 11. Baieri rügementi kadetiks, kuid ta ei jõudnud sõjategevuses osaleda. Sõjas langes tema ristiisa, kes oli pälvinud palju autasusid. Sõja kaotus tõmbas kriipsu peale Himmleri unistustele saada ohvitseriks.
1919–1922 õppis ta agronoomiat Müncheni Tehnikaülikoolis. Sellele järgnes lühike praktika talus. Himmler huvitus tollal ühtlasi liikumisest "tagasi loodusesse" ning tal olid maaelu suhtes romantilised ettekujutused. Ta ühines artamanide rahvaliikumisega, mis maaelu propageeris, aga segas ühtlasi rassismiga. Himmlerist sai üks selle liikumise liidritest. Hiljem ühines see liikumine natsiparteiga.
1926 tutvus ta Margarethe Siegrothiga (sündinud Boden), kes oli temast 7 aastat vanem ja lahutatud. Nad abiellusid 3. juulil 1928. Abielust sündis üks laps, tütar Gudrun (8. augustil 1929). Hiljem lapsendasid nad poja, kelle vastu Himmler huvi ei tundnud, tütart seevastu jumaldas. Nad asusid 1940 lahku elama, kuid ei lahutanud. Samal ajal hakkas Himmler lähedalt suhtlema oma sekretäri Hedwig Potthastiga, kellega asus 1941 koos elama. Kooselust sündis kaks last, poeg Helge (1942) ja tütar Nanette Dorothea (1944).
Vahistamine ja surm
Himmler taheti anda sõjakuritegudes süüdistatuna kohtu alla, aga tema üle ei jõutud kohut mõista. Juba 23. mail 1945 võttis ta kaaliumtsüaniidi, enne kui ülekuulamine sai alata. Seejärel maeti tema keha tähistamata hauda ja selle asukoht on teadmata.
Tegur
Teguri mõistet on üldistatud polünoomide algebrasse.
Ska
Ska on 1950. aastate lõpus tekkinud Jamaica päritolu tantsumuusika stiil, milles on kokku sulanud Kariibi muusikatraditsioon (mento, kalüpso) ning raadio kaudu Ameerika lõunaosariikidest tuntuks saanud džäss ja rütmibluus. Ska on kiire ja rütmikas, 4/4-taktimõõdus, trumm ja rütmikitarr rõhutavad teist ja neljandat lööki. Levinumad harmoonilised järgnevused on A-D-E, C-F-G, A-D-E9-A, G-Em-C-D. Traditsiooniline ska-ansambel koosnes trummidest, basskitarrist, kitarrist, klahvpillist ja puhkpillist (saksofon, tromboon või trompet).
Nimetus ska tuleb levinud legendi kohaselt Jamaica kuulsa basskitarristi Cluet Johnsoni iseloomulikust tervitusest "Skavoovie!". Tantsupidudel kasutatavate mobiilsete helisüsteemide omanikud Prince Buster, Clement "Coxsone" Dodd ja Duke Reid lõid Kingstonis esimesed helistuudiod, kus salvestati ska-muusikat. 1960. aastate keskel jõudis ska Põhja-Ameerikasse ja Suurbritanniasse, kus kasvas Kariibi päritolu kogukond. Ska kuulajatateks olid ka skinheedid, modid ja rudeboy 'd. Samal ajal oli Jamaical ska 'st arenemas rocksteady. Teiseks ska 'st välja kasvanud muusikastiiliks on reggae.
1970. aastatel võtsid Suurbritannias ska-rütmid kasutusse punkrokkarid. Selle nn teise laine ska tuntuimaks esindajaks sai ansambel Madness. Kolmas laine tekkis Ameerika Ühendriikides 1980. aastate keskel, kuid vaibus suuresti 1990ndate lõpuks.
Seksuaalfunktsiooni häire
Seksuaalfunktsiooni häire ehk seksuaalprobleem on probleem, mis pärsib täisväärtuslikku seksuaalelu. Seksuaalprobleemi võivad põhjustada nii psühholoogilised kui ka füüsilised (esmased tarbed on rahuldamata või inimene põeb mingit (sugu)haigust) faktorid.
Ehkki seksuaalprobleemil pole täpset definitsiooni, saab siiski välja tuua neli punkti, mis viitavad, et ilmselt vajab inimene professionaalset abi:
Statistika
Küsitleti naisi ja mehi vanusevahemikus 18–59 eluaastat ning selgus, et seksuaalprobleemid on tegelikult tavalised ja laialt levinud probleemid.
Mehed
Leiti, et:
Naised
Leiti, et:
Kõige levinumad probleemid
Enamus seksuaalfunktsioonihäireid on seotud ihaga, erutusega ja orgasmiga.
Hilbersdorf (Kesk-Saksimaa)
Hilbersdorf on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Bobritzsch-Hilbersdorfi vallas.
Seksuaalfunktsiooni häire
Ihahäired
Ihahäire ehk sugutungi häire väljendub selles, et inimesel ei ole enam sugutungi. Kusjuures sugutungi kadumist põhjustavad ka muud faktorid, mille puhul ei saa ihahäirest rääkida. Näiteks depressioon või mõnuainete või mingite ravimite mõju.
Hilbersdorf (Kesk-Saksimaa)
1. jaanuarini 2012 oli asula Hilbersdorfi valla keskus.
Stałovičy
Stałovičy (transkribeerituna Stalovitšõ, ka Сталавічы (Stałavičy, Stalavitšõ)) on agrolinnake (endine alev ja linn) Valgevenes Bresti oblasti Baranavičy rajoonis. Asula on Stałovičy külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles Stołowicze. Agrolinnake asub merepinnast 193 meetri kõrgusel.
Seksuaalfunktsiooni häire
Erutushäired
Meestel on erutus otseselt seotud peenise erektsiooniprotsessiga ning naistel vastavalt kliitori suurenimisega. Meeste kõige levinum erutushäire ongi erektsioonihäire, mispuhul räägitakse sageli impotentsusest. Naiste puhul väljendub erutushäire sageli lubrikatsiooni puudumise näol.
Stałovičy
Stałovičys on kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastail 1736–1743 ja 1907–1911 püstitatud katoliku kirikud ning XX sajandi alguses ehitatud veski.
Seksuaalfunktsiooni häire
Orgasmihäired
Orgasmi saavad mõlemad sugupooled, kus meestel kaasneb sellega seemnepurse ehk ejakulatsioon. Naistel väga levinud orgasmihäire on orgasmi hilinemine või hoopis ära jäämine. Meeste suurim probleem seevastu on enneaegne ejakulatsioon, mis noorematel inimestel võib esineda kohe pärast peenise tuppe viimist või lausa enne erektsiooni.
Stałovičy
Agrolinnakeses sündis Karnel Pialikša, kes osales Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusus.
Seksuaalfunktsiooni häire
Psühholoogilised
Seksuaalhäireid võivad esile kutsuda mistahes vaimsed probleemid, mis ei lase inimesel ennast mugavalt tunda.
Stałovičy
Ajalugu
Asulat on esimest korda mainitud XIV sajandil, mil see kuulus riigile. XV sajandi algul müüdi see Nemiradele, hiljem läks Stałovičy abielu kaudu aga Czartoryskite valdusse.
XVI sajandil sai Stałovičyst alev. See asus Navahradaki vojevoodkonnas, kuuludes seal Navahradaki maakonda. Toona olid selle omanikud Radziwillid. Aastal 1609 asutati seal Malta ordu tugipunkt, mille juurde kerkis puidust katoliku kabel. Aastal 1639 ehitati selle asemele kivist kabel, kivist kiriku ehitamist alustati aga aastal 1736.
Aastal 1771 toimus alevi juures Bari konföderatsiooni ja Aleksander Suvorovi juhitud Venemaa vägede vahel Stołowicze lahing. Aastal 1793 sai asulast linn. Aastast 1795 (pärast kolmandat Poola jagamist) Venemaa koosseisus. Seal sai linnast taas alev, kus paiknes Venemaa sõjaväeosa. Aastal 1868 kohalikult katoliiklaste koguduselt kirik ja see läks Moskva patriarhaadile. Aastal 1900 peeti Stałovičys kaks korda aastas laata.
Pärast esimest maailmasõda kuulus Stałovičy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Alevist sai seal küla. Kool tegutses asulas aastani 1953, seejärel viidi see aga üle lähedal asuvasse Akciabrski külla.
Seksuaalfunktsiooni häire
Narkootikumid ja mõned ravimid
Libiido vähenemist võivad esile kutsuda alkohol, antidepressandid, antipsühhootikumid, mõned hormonaalravid ja epilepsiaravimid jne. Vaegejakulatsiooni võivad põhjustada antidepressandid, antipsühhootikumid jne.
Sümfoonia nr 4
Sümfoonia nr 4 ehk neljas sümfoonia ehk '''4. sümfoonia''' on mitme helilooja sümfoonia nimi:
Peräjärve
Peräjärve (ka Perajärve) oli küla Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rõuge vallas Simula küla kohal.
Küla on ametlikult mainitud 1970.
Suhka
Suhka oli küla Võrumaal Rõuge vallas. Tänapäeval asuvad küla maad Ala-Suhka ja Mäe-Suhka küla alal.
Küla kaotati 1997.
Herakleios I
Herakleios I (ladina Flavius Heraclius Augustus; kreeka keeles Φλάβιος Ἡράκλειος [Phlabios Hērakleios, Flávios Iráklios] (umbes 575 – 11. veebruar 641) oli Bütsantsi keiser (Ida-Rooma keiser) 5. oktoobrist 610 kuni surmani 11. veebruaril 641, esimene Herakleiose dünastia keisritest.
Ta oli üks tähtsamaid ja silmapaistvamaid Bütsantsi valitsejaid. Teda võib pidada viimaseks hilisantiigi valitsejaks ning esimeseks keskmise Bütsantsi riigi keisriks. Tema rajatud Herakleiose dünastia kestis 711. aastani.
Herakleios oli sunnitud sõdima algul Pärsiaga (Sassaniidide riigiga), hiljem araablastega.
Päritolu ja troonile saamine
Flavius Heraclius oli tõenäoliselt armeenia päritolu (Kartaago tausta tõttu nimetati Herakleiost mõnikord ka liibüalaseks). Tema ema nimi oli Epiphania, tema isa Herakleios vanem oli keiser Maurikiose ajal kindral ning hiljem (arvatavasti 598/599. aasta paiku) nimetati ta Kartaago eksarhiks. Oletatud on tema pärinemist Arsakiididest, kes olid valitsenud 226. aastani Pärsias ja 428. aastani Armeenias. Arvatakse, et Herakleiose emakeel oli kreeka keel ning tõenäoliselt oskas ta ka ladina keelt.
thumb|Keiser [[Phokase pilt mündil]] Mõnda aega pärast seda, kui võimu haaras Phokas, mõrvates keiser Mauriciuse ja kogu tema perekonna, tekkis nähtavasti kontakt Konstantinoopoli teisitimõtlejate ja Herakleiose isa vahel. Aastal 608 alustas Herakleios vanem senati ärgitusel ja oma venna Gregoriose nõusolekul mässu keiser Phokase vastu, kuid ise keisriks saada ta ei tahtnud. Lõpuks saatis ta Aleksandria kaudu riigi viljaaita Egiptusse sõjaväe oma nõo Niketase juhtimisel, et lõigata ära riigi varustamine viljaga. Egiptuse hõivamist võis toetada rikas ja mõjukas Apionide perekond. Samal ajal purjetas Herakleios ise oma isa korraldusel 610 sõjalaevastikuga Konstantinoopolisse. Keiser Phokas andis ärevate uudiste peale käsu arreteerida väepealik Herakleiose naine, kes viibis pealinnas, kuid see ei viinud soovitud tulemuseni.
Herakleios jõudis kohale tõenäoliselt 3. oktoobril. Ta ei kohanud tõsist vastupanu. Teda toetasid Rohelised ja Konstantinoopoli patriarh Sergios I. Rahvas tervitas teda kui vabastajat. Kuigi Phokas varjus kirikusse, viidi ta 5. oktoobril jõuga sealt Herakleiose ette. Viimane olevat Phokasele öelnud etteheitvalt: "Nii sa siis juhtisid riiki!" Phokas olevat aga vastanud: "Eks sa proovi siis paremini." Selle peale andis Herakleios käsu Phokas pea maha raiuda. Juubeldav ravas torkas pea piigi otsa ning kandis seda rõõmuhõisete saatel linna tänavatel. Lisaks hukati ka mõned tema lähedasemad toetajad. nende laibad põletati väljakul, kus tavaliselt toimetati nii kurjategijate laipadega. Phokase hukkamisega kaasneb ka üks legend. Nimelt olevat igasuguse lootuse kaotanud Phokas andnud käsu uputada riigikassa merre
Herakleios teatas pärast Phokase hukkamist, et tema eesmärk polnud mitte võimu haaramine, vaid türanni kukutamine. Oma sõnade järgi olevat ta tegutsenud õigluse nimel ning võim kui selline ei huvitavat teda üldsegi. Ta isegi soovitas valida uueks keisriks tapetud Phokase väimees. Kuid kõik need sõnad osutusid puhtakujuliseks silmakirjalikkuseks. Herakleios mõistis suurepäraselt, et kujunenud situatsioonis polnud tal tegelikult konkurente, ning kogu etendust läks vaja vaid selleks, et lasta ennast paluda. Samas mõistsid ka õukondlased, millist käitumist jõudude vahekord neilt eeldas, ja asusid kohe täitma neile määratud rolli. Herakleios ei lasknud ennast eriti kaua manguda ning juba samal päeval asetas patriarh talle pähe keisrikrooni. Paralleelselt kroonimisega toimus laulatustseremoonia ja uue keisri kõrval pühitseti keisrinnaks Eudoxia. Herakleiose võimuloleku kolmandal päeval korraldati hipodroomil suured pidustused, mille käigus põletati Phokase kuju ja selle hipodroomipartei lipp, mille pooldajaks kukutatud keiser oli.
Valitsemine
Saanud keisriks, otsustas Herakleios ühe esimese sammuna anda oma valitsemisele dünastiline iseloom. Olid ju mitmed tema eelkäijad – ja ta isegi – tulnud võimule riigipöörde tulemusel. Seega pidas ta väga oluliseks võimu pärimisjärgluse seaduslikku kindlustamist. Keiserlikul paaril olid tütar Eudoxia ja poeg Konstantinos ning nad mõlemad krooniti. Kuid Herakleios läks veelgi kaugemale. kaheksakuuse poja kroonimisega üheaegselt kihlati ta keisri onupoja tütre Gregoriaga. See liit osutus püsivaks ning seitsmeteistkümne aasta pärast Konstantinos ja Gregoria abiellusid. Seega kandsid Herakleiose ponnistused vilja ning tema rajatud dünastia jäi võimule ligikaudu sajandiks. Samal ajal tekitas keiser ise suurt segadust oma teistkordse abiellumisega. Keisrinna Eudoxia põdes epilepsiat ja suri samal aastal, kui sünnitas poja. Aasta pärast otsustas keiser uuesti abielluda. Selles poleks olnud midagi taunitavat, kui ta väljavalituks poleks olnud tema enda õe Maria tütar Martina. Nii lähedaste sugulaste abielud aga olid keelatud. Patriarh mõistis samuti keisri kavatsuse hukka, kuid oli lõpuks sunnitud ikkagi alluma keisri tahtele ning andma uuele abieluliidule omapoolse õnnistuse. Seejuures kasutas Herakleios oma tahte läbisurumiseks osavalt ka rahvast, inspireerides toetajaid hüüdma hipodroomil soovitud loosungeid.
Herakleiose ja Martina abielust sündis üheksa last. Neist kaks poega ja kaks tütart surid varajases nooruses, teistest lastest olid aga mitmed raskelt haiged. Paljud inimesed nägid selles jumaliku karistuse märki. Herakleiose vanem ellujäänud poeg sai enesele samuti nimeks Konstantinos ning ka tema krooniti isa ja poolvenna kaasvalitsejaks. Hilisemal ajal tõi see Herakleiose otsus, millega tekkis mitu seaduslik troonipretendenti, enesega kaasa suure segaduse. pisi|Bütsantsi-Pärsia kampaania 611–624
Välispoliitiline olukord
Riik, mille valitsejaks Herakleios Phokase jätel sai, oli viletsas olukorras. Phokas oli täielikult tühjendanud riigikassa ning füüsiliselt hävitanud suurema osa juhtivatest ametnikest. Bütsantsi väed said pärslaste käest ühe hävitava löögi teise järel. Raha vägede värbamiseks aga polnud kuskilt võtta - eriti kui pidada kui pidada tõeseks legendi, et Phokas uputas riigikassa enne surma. Lisaks oli ka suur puudus inimestest, kes sellises keerulises olukorras olnuksid võimelised vägesid juhtima.
Järgneva välispoliitiliste fiaskode reas omandas erilise, lausa endelise tähenduse Jeruusalemma langemine. Bütsantslased olid sunnitud Jeruusalemma pärslastele loovuta pärast 20-päevast piiramist 614. aastal. Linnas toimusid julmad kristlaste vastu suunatud pogrommid ning paljud hinnalised kirikuvarad saadeti Pärsia valitsejale. Muu vara seas olid ka mitmed olulised reliikviad, neist kõige tuntumaks oli rist, millele kunagi naelutati Kristus.
Keisririigi olukord muutus niivõrd troostituks ja Pärsia suhtumine Bütsantsi niivõrd üleolevaks, et isegi kiri, mille keiser saatis Husravile, oli koostatud alandlikus stiilis. Kuid ka see ei aidanud, Husrav ei pidanud isegi vajalikuks saadikutega läbi rääkida, vaid andis käsu heita nad kohemaid vangikongi. Vastuseks aga saatis Husrav Herakleiosele kirja, milles nimetas ennast hooplevalt kogu maailma valitsejaks ja keisrit oma orjaks. Seejuures ei jätnud Husrav irvitamast ristiusu üle, öeldes: "Kuidas saab teie jumal teid päästa, kui ta ei suutnud iseennast päästa ja ta löödi ristile?" Lõpetuseks teatas Pärsia valitseja: "Kui sa ka mere põhja varjud, saan ma sind ikka kätte." Armu aga lubas Husrav anda keisrile vaid ühel tingimusel. "Kui sa loobud oma ristilöödust, keda te nimetate oma jumalaks, ja kummardad Päikese ees," ütles ta. Pärast Jeruusalemma langes ka Aleksandria, mille vallutamisel pärslased kasutasid kavalust. Nad paigutasid ühe osa vägedest kaluripaatidele ja lähenesid linnale vastu tõusvat päikest, nagu seda tavaliselt tegid hommikuti kalurid. Sellest suunast aga bütsantslased garnison rünnakut ei oodanud ning vaenlaste ootamatu nägemine tekitas linnas paanika, mis tegi pärslaste vallutusplaani lihtsamaks.
Kuna Egiptus oli Bütsantsi rikkaimaks provintsiks, kust varustati pealinna leivaviljaga, siis selle kaotus kujunes keisririigile korvamatuks hoobiks. Egiptuse viljasalvede kaotus tähendas paratamatult peatset näljahäda Konstantinoopolis. Lisaks tabas samal ajal pealinna veel üks õnnetus – epideemiapuhang. Korraga kuhjunud paljude raskuste ees kaotas Herakleios täielikult pea ning ta olevat isegi võtnud vastu otsuse põgeneda. Et see kavatsus oli küllaltki kindel, sellele viitab fakt, et keiser andis käsu paigutada oma varandused laevadele ning saata nad teele Kartaagosse. Loomulikult ei jäänud see ettevõtmine linlaste poolt märkamata ning keisri põgenemisplaan suurendas veelgi üldist masendust. Kuid patriarhil õnnestus veenda Herakleiost loobuma oma ideest ning mitte hülgama pealinna, nii et lõpuks keiser soostus andma rahva juuresolekul vande, et ei lahku Konstantinoopolist. Ent sellega polnud Bütsantsi tabanud õnnetuste jada lõppenud. Nimelt purustas Aafrika ranniku lähistel torm Herakleiose poolt teele saadetud laevastiku ning see vajus koos hiiglasliku varandusega meresügavusse.