cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spot
Kujutise radiomeeter HRS
Kujutise radiomeeter HRS on mõõteseade maapinna reljeefi uurimiseks. Üks sensor vaatab 20° ette, teine 20° taha. Nii saadakse maapinna stereokujutis, millega saab mõõta kõrguste erinevusi umbes 5 m täpsusega. Horisontaallahutus 10 m.
UV-lähisinfrapuna 9-kanaliline radiomeeter POAM-II
Üheksa spektraalkanalit ribalaiustega 2–15 nm spektripiirkonnas 353–1059 nm atmosfäärikeemia alasteks uuringuteks (osoon, NO2, veeaur, aerosool).
Ühesendine münt
Eesti Vabariigis on vermitud kaks ühesendist münti:
Muud ühesendised:
Kolme katku vahel
"Kolme katku vahel" on Jaan Krossi romaan, mis kujutab XVI sajandil tegutsenud Liivimaa kroonika autori, Tallinna eestlasest pastori Balthasar Russowi elukäiku ja teda ümbritsenud keskaegset linnamiljööd. Teost läbib teema, milliseid kompromisse tuleb teha selleks, et võõra võimu all oma põhimõtetest ja moraalist mitte loobuda.
Romaani peaprobleemiks on Russowi asend kahe sotsiaalse, kultuurilise ja rahvusliku maailma – saksa ülikute ja eestlastest alamrahva – vahel. Ta võitleb end olusid trotsides ülemklassi, kuid jääb hingeliselt seotuks maarahvaga. Seetõttu tuleb tal pidevalt laveerida ja kompromisse teha.
Teose põhjal on tehtud samanimeline film (Eesti Telefilm 1970, stsenarist Jaan Kross, režissöör Virve Aruoja, Balthasar Russowi osas Georg Ots).
Flags of the World
pisi|Saidi FOTW ametlik lipp Flags of the World ('maailma lipud', lühend FOTW) on liputeadusele spetsialiseerunud veebisait.
See on omalaadsetest veebisaitidest suurim, sisaldades üle 28 000 lehekülje ja üle 51 000 pildi lippudest. Enamiku tekstist on kirjutanud vabatahtlikud veebilehega seotud postiloendist.
Kazimierz Marcinkiewicz
Kazimierz Marcinkiewicz (sündinud 20. detsembril 1959 Gorzów Wielkopolskis) on Poola poliitik. Ta kuulub erakonda Õigus ja Õiglus. Ta oli aastatel 2005–2006 Poola peaminister.
Fred Jüssi. Olemise ilu
"Fred Jüssi. Olemise ilu" on Taska Filmi ja Jaan Tootseni toodetud film (2020), kus "peategelane" on Eesti loodus. Filmi ainuke osatäitja on Fred Jüssi.
Kazimierz Marcinkiewicz
Ta sündis aastal 1959 Gorzów Wielkopolskis. Ta lõpetas aastal 1984 Wrocławi Ülikooli füüsikuna. Hiljem on ta täiendanud end Adam Mickiewiczi Ülikoolis Poznanis. Ta on töötanud kooliõpetaja ja õppealajuhatajana Gorzów Wielkopolskis.
Fred Jüssi. Olemise ilu
Filmi toetasid: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, Armin Karu, LHV Pank, Viru Filmifond, Tartu Filmifond, Tartu Loomemajanduskeskus, Elisa ja TV3.
Filmi tutvustus:"Fred Jüssi on loodusfilosoof, kes seistes looduse ja kultuuri ristteel on sügavalt läbi tunnetanud inimeseks olemise põhiküsimused. Praeguses maailmas räägitakse nii palju edukusest ja töörabamisest. See film on viljakast mittemidagitegemisest. Laiskuse ja jõudeelu kiituseks. Hümn aeglasele elule. Kulgedes mööda looduse salaradu, vaadates tundide kaupa rändavaid pilvi ja vajudes lõkkesuitsu magusasse embusse, jäävad meist kaugele maha linnakära ja majanduskasv. Nagu mõtiskleb loodusfilosoof Fred Jüssi: vahel peab olema laisk ja patune, olles iseendaga."
Kazimierz Marcinkiewicz
Pärast 2005. aasta Poola parlamendivalimisi (kui erakond Õigus ja Õiglus võitis valimised) sai tast ootamatult (mitte erakonna juhist Jarosław Kaczyńskist) Poola peaminister. Ta oli 31. oktoobrist 2005 kuni 14. juulini Poola peaminister.
Edogawa
Edogawa (jaapani 江戸川 Edogawa 'Edo jõgi') on ringkond Jaapanis, Tōkyō idaosas. Ringkond on nime saanud kirdepiiril voolava Edo jõe järgi.
Dario Fo
thumb|Dario Fo Dario Luigi Angelo Fo (24. märts 1926 – 13. oktoober 2016) oli itaalia kirjanik, lavastaja, lavakujundaja, näitleja ja helilooja.
Assotsiatiivsus
Assotsiatiivsus ehk ühenduvus on binaarse tehte omadus: tehet * nimetatakse assotsiatiivseks, kui iga x, y ja z korral (x * y) * z = x * (y * z). Sellise omadusega tehet nimetatakse assotsiatiivseks tehteks. Mõiste on üldistatav ka n-aarse tehte juhule.
Edogawa
Edogawa on idapoolseim Tōkyō ringkondadest. Piirneb idas Urayasu ja Ichikawa linnaga Chiba prefektuuris.
Assotsiatiivsus
Assotsiatiivsuse mõiste on üldistatav ka osalistele tehetele.
Termini võttis kasutusele William Rowan Hamilton 1853. aastal.
Dario Fo
Dario Fo oli abielus näitleja Franca Ramega.
Läsna
Läsna on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Läsna sõsarküla on Loobu.
Haldusreform
Haldusreform on reform haldusterritoriaalses korralduses või avalikus teenistuses.
Raggal
Raggal on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
thumb|left|200px|Raggal, vaade külale
Pergamon
Pergamoni kuningriik oli riik Väike-Aasia loodeosas, mida valitses Attaliidide dünastia. Pergamoni alad Väike-Aasia lääneosas kuulus esialgu Seleukiididele. Pergamoni sõltumatule riigile pani aluse piirkonna asevalitseja, eunuhh Philetairos (u 343−263 eKr), kes pälvis Seleukiidide riigi valitseja Antiochos I usalduse, sest asus diadohhide sõjas Lysimachose ja Seleukose vahelises konfliktis Seleukose poolele ning korraldas tapetud Seleukosele kohased matused. Philetairos (u 343−263), kes oli Aleksander Suure väepealiku Lysimachose ohvitser, kes deserteerus Lysimachose teenistusest ja kehtestas end 282. aastal Pergamonis. Alludes küll ametlikult Seleukiididele, oli ta tegelikult iseseisev valitseja. Kuna ta oli eunuhh ja tal seetõttu järglasi ei olnud, päris Pergamoni vennapoeg Eumenes I, viimane oli ilmselt samuti lastetu ja dünastia meesliin jätkus Philetairose noorema venna Attalose järeltulijatega.
Ka Philetairose vennapoeg Eumenes I (263–241 eKr), kes onult võimu päris, ei kuulutanud end veel Seleukiididest sõltumatuks. Philetairos ja Eumenes kujundasid stabiilsed suhted Väike-Aasia lääneosa kreeka linnadega, pakkudes neile kaitset galaatide jätkuvate rüüsteretkede vastu ja tagades nii nende lojaalsuse.
Attalos I Soter ajal (241–197 eKr) lõi Seleukiidide nõrgenemine ja terav võitlus Süüria dünastia liikmete vahel võimaluse täielikuks sõltumatuseks ja 237. aastal eKr kuulutas Attaliidide dünastia rajaja Attalos end kuningaks.
277 eKr tungisid Galaadid (keldid) Pergamoni aladele üle Balkani 278-277. aastal eKr ning rüüstasid piirkonda kuni kuningas Attalos I sundis nad 230. aasta paiku eKr sisealadele paigale.
Võit galaatide üle, kes olid Pergamoni ohustanud, kinnitas Attalose võimu, mida too püüdis veelgi kindlustada. Vallutustega Väike-Aasias suutis ta nõrgenenud Seleukiidide arvelt lühikeseks ajaks oma riigi territooriumi suurendada. Ka Seleukiidide vasturünnak Antiochos II juhtimisel, mis jõudis Pergamoni linna väravateni, ei suutnud riigi iseseisvust lõpetada. Kuna Seleukiidid olid ida pool jälle tugevamaks muutunud, pöördus Attalos läände, Kreekasse, ning suutis vallutada peaaegu kogu Euboia saare, Kreeka idarannikul. Tema poeg Eumenes II tõrjus taas kord tagasi galaatide rünnakud. Ta valitses koos oma venna ja kaasregendi Attalos II-ga, kes pidi talle ka troonil järgnema. Rooma liitlasena sai Eumenes II (197–158 eKr) oma võimu alla suure osa Väike-Aasiast ja laienes Tauruse mägedeni. Riigi sõltumatus kindlustus lõplikult pärast Antiochos III Suure lüüasaamist roomlastelt Magnesia lahingus (190. aastal eKr) Väike-Aasia lääneosas. Pergamoni kuningriik sõlmis liidu Roomaga ning muutus üheks hellenistliku maailma kultuuri, teaduse ja majanduse keskuseks. 188. aastal eKr suutis Eumenes II tänu liidule Roomaga sõlmida Apameia rahu ning seeläbi vähendada Seleukiidide mõju Väike-Aasias.
Pergamoni linna keskuse rekonstruktsioon|thumb|left Eumenes II viis lõpule juba eelkäijate algatatud Pergamoni linna väljaehitamise kõrge akropoli nõlvadel. Ta arendas edasi raamatukogu, püüdes pakkuda konkurentsi Aleksandria Ptolemaiostega, ja tema ajal algas arvatavasti ka kuulsa Pergamoni altari rajamine.
Uskumus
Uskumuseks nimetatakse filosoofias ja kognitiivses psühholoogias millegi tõeseks pidamist.
Epistemoloogia ja loogika
Küsimus, miks keegi midagi usub, võib olla kas küsimus uskumuse põhjuste kohta või küsimus uskumuse põhjendite kohta. Näiteks ma võin uskuda, et reinkarnatsiooni ei ole olemas, sest ma olen saanud kristliku kasvatuse ja elan kristlikus ühiskonnas; või uskuda, et reinkarnatsioon on olemas, sest ma olen saanud hinduistliku kasvatuse ja elan hinduistlikus ühiskonnas. Ma võin uskuda, et reinkarnatsioon on olemas, selle põhjal, et hinged peavad saama oma tegude eest tasu või karistuse, ent kogemus näitab, et ühe elu piires see nii ei ole; või selle põhjal, et leidub inimesi, kes lapsena minavormis täpselt kirjeldavad mõne surnud inimese elu. Ma võin uskuda, et reinkarnatsiooni ei ole olemas, selle põhjal, et kirikukogu on seda eitanud ja kirikukogud on usuasjades autoriteetsed; või selle põhjal, et kui ma oleksin varem teises kehas elanud, siis ma peaksin sellest midagi mäletama, ent ma ei mäleta sellest mitte midagi. Põhjuste abil on võimalik uskumust seletada; põhjendite abil on võimalik uskumust episteemiliselt õigustada (põhjendada).
Siin tekib kahemõtteline olukord. Õigustamiseks võib nimetada katset õigustada või siis sellist õigustust, mis tõesti õigustab, – nii-öelda head õigustust. Viimasel juhul võivad ka põhjendid olla või mitte olla head. Analoogiliselt võiks siis ka rääkida heast ja halvast seletusest: halb seletus ei esita tegelikke ehk tõelisi ehk õigeid ("häid") põhjusi.
Tavakeeles nimetatakse ka põhjendeid põhjusteks. Räägitakse põhiliselt mingi teo „heast põhjusest“. Nii nagu uskumuste puhul, saab ka tegude puhul rääkida põhjenditest ja õigustusest. Uskumuse põhjenduse nimetamine õigustuseks tulenebki analoogiast tegude ja uskumuste vahel.
Uskumuse õigustus põhineb nendel uskumustel, mis uskujal juba olemas on. Kuigi ka põhjendite õigustatus on küsimärgi all, huvitab loogikat see, kas mingit uskumust on võimalik õigustada tuginedes teistele uskumustele. Uskumuse all mõistetakse peale uskuja vaimuseisundi ka propositsiooni, mida uskuja usub. Sel juhul võib uskumust kui vaimuseisundit mõista kui teatavat uskuja ja propositsiooni vahelist seost. Propositsioonide õigustamist teiste propositsioonide abil on võimalik vaadelda ka lahus uskujast. Loogika tegeleb propositsioonidevaheliste suhetega, uurides, mis teeb ühe propositsiooni või (lõpliku) propositsioonide kogumi heaks põhjendiks mingile propositsioonile.
Meeste domineerimine
"Meeste domineerimine" on prantsuse sotsioloogi Pierre Bourdieu 1998. aastal ilmunud teos.
Eesti keeles ilmus see 2005. aastal.
Võttes aluseks kabiili ühiskonna, mida ta uuris 1960. aastate alguses, selgitab Bourdieu, milliste ajalooliste mehhanismide tõttu säilib meeste domineerimine ka tänapäeva majanduslikult kõige arenenumates ühiskondades.
Bourdieu väidab, et meelevaldne domineerimissuhe, mis näeb mehi ja maskuliinsust normina, tundub loomulik ja objektiivne pika sümboolse konstrueerimistöö tulemusena. Sotsiaalne nägemus loob anatoomilise erinevuse, mis omakorda saab selle sotsiaalse nägemuse aluseks. See äraspidine põhjus-tagajärg suhe sulgeb nii domineerijad kui domineeritud lõputusse kordamiste ahelasse, kus naistele on määratud madalam staatus soopõhises hierarhias.
Mõtteskeemid, mille aluseks on kehtiv sümboolne kord ja mis omakorda loovad seda, on ühised nii domineeritutele kui domineerijatele. Seetõttu aitavad naised kaasa neile rakenduva sümboolse vägivalla alalhoidmisele, tajudes olukorda loomulikuna. Bourdieu on kriitiline Judith Butleri soo performatiivsuse teooria suhtes, põhjendades, et vastuhakk domineerivatele mõtteskeemidele on keeruline, kui mitte võimatu, mitte ainult seetõttu, et vahendid, mis domineeritutele on kättesaadavad neile rakenduva sümboolse vägivalla vastu võitlemiseks, on ühised domineerijatega, vaid ka seetõttu, et kehtiv sümboolne kord on kehadesse sisse kodeeritud, saanud osaks agentide habitusest.
Kuna meeste domineerimisel põhinev sümboolne kord on nii kõikehõlmav, toimuvad muutused ühiskonnas äärmiselt visalt. Naiste töö on jätkuvalt väärtusetum kui meeste töö, võimupositsioonid püsivad meeste käes, naised on jätkuvalt sümboolsed objektid, mehed samas peavad pidevalt kinnitama oma mehelikkust ning olema edukad võimumängudes, hoiduma feminiseerumast. Meeste domineerimist hoiavad alal ka sellised institutsioonid nagu perekond, kirik, kool, riik jne. Bourdieu jõuab järeldusele, et meeste domineerimise järkjärgulisele vähenemisele võib kaasa aidata ainult selline poliitiline tegevus, mis arvestab kõikide nende toimemehhanismidega, mis sümboolset korda säilitavad ja taastoodavad, ja proovib ära kasutada neile omaseid vastuolusid.
Erich Segal
pisi|Erich Segal Erich Wolf Segal (16. juuni 1937 New York – 17. jaanuar 2010 London) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Haridus
1958. aastal lõpetas ta Harvardi ülikooli, 1959 sai magistrikraadi ja 1965 doktorikraadi. Õpetas klassikalist kirjandust Harvardi, Yale'i ja Princetoni ülikoolis.
Looming
1970. aastal ilmus tema romaan "Armastuse lugu". Selle põhjal kirjutas ta stsenaariumi mängufilmike "Love Story" (režissöör Arthur Hiller). Film kandideeris ühtekokku seitsmele Oscarile (teiste seas ka parima stsenaariumi auhinnale) ning võitis parima algupärase muusika auhinna (helilooja Francis Lai).
Eesti keelde tõlgitud teosed
Eesti keeles on Segali teostest ilmunud "Armastuse lugu" (1972, 1992 ja 2016; tõlkija Katrin Hiedel), "Oliveri lugu" (1993; tõlkijad Erkki Sivonen ja Sirje Veski)" ning romaanid "Arstid" (2000; tõlkija Laine Hone) ja "Lend" (2001; tõlkija Laine Hone).
Mäo (Kadrina)
Mäo on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Mõndavere
Küla läbib Läsna jõgi.
Mõndavere piirneb läänes Kaitseväe keskpolügooniga ja idas Tuksmanni sooga.
Tallima Paap
Paap sündis ja suri Rõuge kihelkonnas Tallima külas. Tallima küla kuulus Haanja mõisa valdusse, jääb praeguse Rõuge valla piiresse. Paap oli keskmisest talupojast enam haritud ja usuasjadega kursis. Umbes 1730–1742 oli ta kupjaks mitmetes Virumaa ja Järvamaa mõisates, kus tutvus ka hernhuutliku õpetusega.
1742. aastal naasis ta kodukanti ning alustas oma äärmiselt radikaalsete usuvaadete esitamist. Tema arvates pidid kõik inimesed loobuma täielikult kõigist maistest pahedest, mille hulka luges ta ka abielusisese seksuaalvahekorra, ning elama niivõrd askeetlikult kui vähegi võimalik. Ta korraldas enda ja jüngrite piitsutamisi ning hakkas peagi jutlustama mõisnikest kui saatanatest, kellelt tuleks mõisad ära võta ning nende varad hernhuutlaste vahel vennalikult jagada. Esialgu elasid tema jüngrid aga Paabu venna talus, mille ressursside ammendumise järel plaaniti kolida järgmise jüngri tallu ning kui kõik taludes leiduv oleks otsa saanud, siis võtta käsile mõisad. Nii kaugele asi siiski ei läinud, sest 1742. aasta septembris aeti Rõuge vennastekogudus laiali, ka Paap sattus Tartu maakohtu alla. Seal tunnustati aga tema arukust ning kindlaid põhimõtteid ja ta jäi karistuseta. Ta loobus ekstremistlikest vaadetest ning elas oma kodukohas tavalise hernhuutlasena kuni oma surmani.
Tallima Paabu ainetel on ilmunud romaan pealkirjaga "Õige vaim", autor Johannes Hiiemets, K.K.-Ü."Postimees"; Tartu, 1939. 378 lk.
Victor Fleming
Victor Fleming (23. veebruar 1883 La Canada, California – 6. jaanuar 1949 Cottonwood, Arizona) oli USA filmirežissöör.
José Saramago
José de Sousa Saramago (16. november 1922 – 18. juuni 2010) oli portugali kirjanik ja ajakirjanik. 1998. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
José Saramago kirjutas nii romaane kui ka näidendeid ja luulet. Tema kirjanduslikuks läbimurdeteoseks peetakse 1982. aastal ilmunud romaani "Baltasar ja Blimunda" ("Memorial do Convento"). Kriitikud peavad parimaks teoseks 1984. aastal ilmunud romaani "Aasta, mil suri Ricardo Reis" ("O Ano da Morte de Ricardo Reis").
Neeruti (Kadrina)
Neeruti on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Gao Xingjian
pisi|Gao Xingjian Gao Xingjian (hiina 高行健; pinyin: Gāo Xíngjiàn; sündinud 4. jaanuaril 1940 Ganzhous, Jiangxi provintsis) on hiina emigrandist kirjanik. 2000. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
1988. aastal asus ta elama Prantsusmaale. Gao Xingjian elab Pariisis ja on alates 1998. aastast Prantsusmaa kodanik.
Sankt Anton im Montafon
Sankt Anton im Montafon on linn Montafoni orus Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
See on populaarne suusakeskus ja enamus rahvastikust elatub turismist.
Herman Van Rompuy
Herman Van Rompuy [] (sündinud 31. oktoobril 1947) on Belgia poliitik, kes oli 1. detsembrist 2009 kuni 1. detsembrini 2014 Euroopa Ülemkogu alaline eesistuja.
Imipramiin
pisi|Imipramiin Imipramiin (Imipraminum) on tritsükliline antidepressant, mis võeti kasutusele 1950. aastatel.
Herman Van Rompuy
30. detsembrist 2008 kuni 25. novembrini 2009 oli ta Belgia peaminister.
Herman Van Rompuy kuulub flaami kristlik-demokraatlikku parteisse (CD&V). Aastatel 1988–1995 kuulus ta Belgia senatisse. Aastatel 1993–1999 oli ta asepeaminister ja eelarveminister. Alates 1995. aastast on ta kuulunud esindajatekotta. Juulist 2007 kuni peaministriks saamiseni oli Van Rompuy esindajatekoja esimees.
Imipramiin
Imipramiini toime baseerub peamiselt serotoniini tagasihaarde blokeerimisel. Noradrenaliini tagasihaaret mõjutab imipramiin vähem kui amitriptüliin. Küll on aga noradrenaliini tagasihaaret blokeeriv toime väljendunud imipramiini metaboliidil desipramiinil.
Imipramiinil on sarnaselt nortriptüliiniga väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu selle kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleeruvateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.
Herman Van Rompuy
28. detsembril 2008 tegi kuningas Albert II Herman Van Rompuyle ettepaneku moodustada uus valitsus. 30. detsembril astus ta peaministrina ametisse.
19. novembril 2009 valiti ta esimeseks Euroopa Ülemkogu alaliseks eesistujaks.
Alveolaadid
Alveolaadid (Alveolata) on suur protistide rühm, kuhu kuulub kolm hõimkonda – dinoflagellaadid (nimetatud ka vagurviburlasteks), tsiliaadid ehk ripsloomad ja Apicomplexa 'd. Alveolaatide mitmekesisus on väga suur, kuid kolm hõimkonda on monofüleetilised, kuna seda kinnitavad kindlaks tehtud strukturaalsed ja geneetilised sarnasused.
Mahl
thumb|[[Apelsinimahl]]
Mahl on puuviljadest, marjadest või köögiviljadest tehtud jook, milles ei ole süsihappegaasi nagu karastusjookides. Mahla valmistatakse tavaliselt pressides, kodustes tingimustes ka marju aurutades või muul meetodil viljadest vedelikku välja saades.
Mahla võib juua värskelt pressituna, kuid majanduslikel põhjustel müüakse mahla sageli kontsentreeritult. Sel puhul tuleb kontsentraadile lisada vett. Sageli on kontsentraadil teine maitse kui värskelt pressitud mahlal. Mahla võib säilitada ka pastööritult ja külmutatult. Sageli lisatakse mahlale enne turustamist vett ja/või suhkrut. Eri liiki puu- ja köögiviljade ning marjade mahla võib ka omavahel segada segumahlaks.
Folding@home
pisi|Logo Folding@home (FAH või F@H) on vabatahtlikkusel põhinev hajusarvutuse projekt, mis loodi molekulaardünaamika uuringuteks ja mille eesmärk on aidata teadlastel välja töötada uusi vahendeid haiguste raviks. See kasutab projektiga liitunud personaalarvutite keskprotsessorite ja graafikaprotsessorite arvutusvõimsust, kui arvutid neid parajasti ise ei vaja. Isiklikel arvutusseadmetel simuleeritakse, vabatahtlike abiga, valkude dünaamikat.
Klient-server arhitektuuril põhinevas võrgus jagatakse vabatahtlike seadmetele simulatsiooni osake (work unit), teostatakse arvutused ja tagastatakse projekti andmebaasi serveritele, kus klientidelt saadetud osakestest koostatakse üleüldine simulatsioon. Vabatahtlikud saavad oma panust jälgida Folding@home kodulehelt. See tekitab võistlusmomendi ja julgustab järjepidevat panustamist.
Algne eesmärk oli uurida valkude voltumist, kuid hiljem on keskendutud rohkem biomeditsiinialastele küsimustele (sh seoses Alzheimeri tõve, vähktõve, COVID-19 ja Ebola viirushaigusega).
Projekti käivitas 2000. aasta oktoobris Stanfordi ülikooli professor Vijay S. Pande ja käesoleval ajal juhib seda Dr. Greg Bowman Saint Louise Washingtoni ülikooli meditsiinikoolis.
Folding@home on üks maailma kiiremaid arvutisüsteeme. Seoses koroonapandeemiaga kaasnenud suurenenud huviga projekti vastu saavutati 2020. aasta märtsi lõpus kiiruseks umbes 1,22 eksaFLOP-i (ujukomatehteid iga sekundi kohta) ja 2,43 x86 eksaFLOP-i 12. aprilliks 2020. See tegi projektist esimese exaFLOP arvutussüsteemi. Sellega ületab projekt kaugelt ka kõige võimsamaid superarvuteid. Sellisest suuremahulisest süsteemist tulenev jõudlus on võimaldanud teadlastel simuleerida keerukaid aatomi tasemel valgu voltimise simulatsioone tuhandeid kordi kauem kui ükski teine süsteem on seda varem suutnud.
Alates projekti käivitamisest 1. oktoobril 2000 on Pande Lab välja andnud 224 teaduslikku uurimust otsese Folding@home tulemusena. Projekti simulatsioonidest pärit tulemused kattuvad ka päris maailmas läbi viidud eksperimentidega.
Tarkvara
Folding@home tarkvara koosneb kasutaja poolel kolmest peamisest komponendist: tööüksused (work units), tuumad (cores) ja klient (client).
Tööüksused
Tööüksus on valgu informatsioon, mida kliendil palutakse töödelda. Tööüksused moodustavad murdosa kogu simulatsioonist. Kui klient on vabatahtliku arvutisse alla laaditud ja täielikult töödeldud, siis saadetakse see tagasi Folding@home serveritesse, mis omakorda jagab tööüksuse esitanud kasutajale tehtud töö eest punkte. See tsükkel taaskäivitub automaatselt. Kõikide tööüksustega on seostatud tähtaeg. Kui enne tähtaja lõppu ei ole tööüksust lõpetatud, siis ei saa kasutaja selle eest punkte ja töö määratakse automaatselt järgmisele kasutajale. Kuna valkude voltimine toimub jadamisi ja paljud tööüksused genereeritakse eelnevatest üksustest, siis võimaldab tähtaja seadmine simulatsiooni lõpule viimisega tavapäraselt jätkata kui mõni klient tööd mõistliku aja jooksul ei esita. Tähtaegade seadmiseks on kehtestatud minimaalsed nõuded süsteemidele, millega tööüksusi töödeldakse. Projektis osalemiseks peab süsteemil olema protsessor, mis on võrdeline või parem kui Intel P4 1,4 GHz CPU ja graafikakaart, mis toetab OpenCL keelt. Suurema jõudlusega klientidele jagatakse tööüksusi, millel on palju lühem tähtaeg, sest suur osa teaduslikust kasutegurist sõltub kiirest simulatsioonide ärategemisest.
Abdrezjakovo
Abdrezjakovo (Abdrezjak) on küla Baškiirias Kigi rajoonis.
Folding@home
Tööüksused
Enne seda kui tööüksused vabatahtlikele töötlemiseks avalikustatakse, siis läbivad need mitu kvaliteedi tagamise süsteemi, vältimaks probleemsete tööüksuste ringlusse sattumist. Iga üksus läbi vähemalt sisemise, beeta- ja täiustatud kvaliteedikontrolli enne, kui tarkvara avalikustatakse Folding@home serverites. Tööüksusi töödeldakse reeglina üks kord, välja arvatud juhul kui töötlemise või kontrolli käigus avaldub mõni viga. Kui tööüksusel avaldub viga juba kolme kliendi süsteemis, siis eemaldatakse konkreetne üksus jaotusest.
Abdrezjakovo
Sellest külast on pärit Nelli Abašina-Melts.
Folding@home
Klientrakendus
Folding@home serveri ja kliendi poolne tarkvara on arendatud Nvidia, ATI, Sony ja Cauldron Development programmeerijate abiga. Kliendiprogrammi saab alla laadida ainult ametlikelt Folding@home või selle kommertspartnerite veebilehtedelt ja liidestub ainult Folding@home'i failidega. Andmete alla- ja üleslaadimine serveritesse toimub pordi 8080 kaudu, alternatiivselt pordi 80 kaudu, ja kommunikatsioon verifitseeritakse 2048-bitise digitaalallkirjaga. Kuigi graafiline kasutajaliides (GUI) on avatud lähtekoodiga, siis klienditarkvara ise on firmaomase lähtekoodiga teadusliku tõepärasuse säilitamiseks ja turvakaalutlustel.
Folding@home kasutab võrgustamiseks Cosm tarkvara teeke. . Projekt käivitati 1. oktoober 2000 ja oli esimene omataoline hajusarvutuste projekt, mille eesmärgiks olid bio-molekulaarsed süsteemid. Esimene klient oli ekraanisäästja, mis kasutas arvuti riistvara hajusarvutusteks ainult siis, kui arvutit muul viisil ei kasutatud.
Graafikaprotsessorid
Esimene graafikaprotsessoritele tuginev Folding@home klientrakendus avaldati 2. oktoobril 2006, kiirendades mõningaid arvutusi 20–30 korda võrreldes keskprotsessoripõhiste GROMACS versioonidega. See oli esimene kord, kui graafikakaarte kasutati hajusarvutusteks ja suuremahulisteks molekulaardünaamika arvutusteks. GPU1 andis teadlastele teadmisi ja kogemusi GPGPU tarkvara arendamise kohta ja vastuseks teaduslikele ebatäpsustele DirectX-iga, avaldati 10. aprillil 2008 GPU2, kliendi teine generatsioon. Võrreldes GPU1-ga oli GPU2 teaduslikult usaldusväärne ja produktiivne, toimis nii ATI ja CUDA võimekusega Nvidia graafikaprotsessoritel ja toetas edasijõudnud algoritme, suuremaid valke ja reaalajalist valgu simulatsiooni visualiseerimist. Sellele järgnes GPU3, mis avaldati 25. mai 2010. Stabiilsem, tõhusam ja teaduslike rakenduste poolest paindlikum GPU3 oli tagasiühilduv GPU2 tuumaga. GPU3 kasutas OpenMM-i OpenCL raamistikus. Kuigi GPU3 ei toetanud ametlikult Linux ja macOS operatsioonisüsteeme, siis Nvidia graafikaprotsessoritega Linuxi kasutajad olid võimelised projekti panustama kasutades programmi Wine.
Tugi Nvidia ja AMD graafikakaartidele Linux operatsioonisüsteemiga avalikustati koos FahTuumaga 17, mis kasutab CUDA asemel OpenCL-i.
PlayStation 3
2007. aasta märtsist 2012. aasta novembrini oli võimalik Folding@home'i projekti võimalik toetada kasutades Mängukonsooli PlayStation 3 arvutusjõudlust. PlayStationi Celli tüüpi protsessor tõi endaga 20-kordse kiiruse suurenemise mõnede arvutuste puhul. Sellist jõudlust XboX 360 ei võimaldanud. Playstationi kiirus ja efektiivsus võimaldasid Amdahli seaduse järgi arvutusi optimeerida ja muutsid märgatavalt kompromissi arvutustõhususe ja täpsuse vahel, mis võimaldas kasutada palju komplekssemaid molekulaarmudeleid märgatava lisa arvutustööta. Kõik need tegurid võimaldasid Folding@home'i projektil käivitada biomeditsiinilisi kalkulatsioone, mis muidu oleksid olnud arvutuslikult võimatud.
PlayStation 3 klientrakendus arendati koostööna Sony ja Pande Labi vahel. Esimene klientrakendus avaldati 23.03.2007, mis tegi sellest esimese hajusarvutuste projekti, mis kasutas PlayStation 3 arvutusvõimekust. 18. septembril 2008, kui avaldati rakendus Life with PlayStation, sai Folding@home PS3 klientrakendus selle osaks. Erinevalt personaalarvutite klientrakendusest võimaldas PlayStationi klientrakendus konsooli kasutada muudeks tegevusteks samal ajal kui Folding@home oli käivitatud. . PlayStationi ühetaoline riist- ja tarkvarakonfiguratsioon lihtsustas tehnilist tuge ja tegi Folding@home'i projektis osalemise kasutajasõbralikumaks. Konsoolil oli ka võimekus andmeid graafikaprotsessorile voogedastada, mida kasutati aatomi tasemel valgudünaamika visualiseerimiseks.
Mitmetuumaline klientrakendus
Folding@home on võimeline ära kasutama modernsete arvutite mitmetuumalisi keskprotsessoreid. Mitme CPU tuuma kasutamine kiirendab lõpliku simulatsiooni valmimist mitmeid kordi. See meetod on teaduslikult väärtuslik, sest see võimaldab palju pikemaid simulatsioone ja vähendab üldkulusid, mis seostusid suurte simulatsioonide mitme kliendi vahel jaotamist.
Novembris 2006 avalikustati esimese generatsiooni SMP client SMP1, mis oli ühtlasi ka esimene hajusarvutuste projekt, mis kasutas sümmeetrilist multitöötlust. SMP1 kasutas paralleelarvutusteks MPI kommunikatsiooni protokolli, sest sellel ajal ei olnud GROMACS tuumad disainitud kasutama mitut lõime. Kuigi SMP1 klientrakendus oli edukas UNIX-ipõhistel operatsioonisüsteemidel nagu Linux ja macOS, siis Windowsi operatsioonisüsteemil esines probleeme. 24.01.2007 avaldati teise generatsiooni SMP2 avatud beetaversioon, mis asendas keeruka MPI süsteemi töökindlama lõime põhise vastu.
V7
V7 koosneb neljas integreeritud leemendist. Kasutaja suhtleb üldjuhul programmi avatud lähtekoodiga graafilise kasutajaliidesega FAHControl (GUI), mis võimaldab järgida, konfigureerida ja kontrollida mitut voltimise klientrakendust ühest arvutist. FAHControl juhendab FAHClienti, mis omakorda haldab igat FAHSloti. Slotid asendavad varasemaid Folding@home tuumasid nagu SMP või GPU. FAHSlot suudab alla laadida, töödelda ja üles laadida kõiki võimalike tööüksusi iseseisvalt. Klientrakendusel on ka FAHViewer, mis on PlayStation 3 klientrakenduse põhjal modelleeritud 3D-vaatur, mis kuvab parasjagu töös olevat valku, kui see on käesoleva tööüksuse puhul võimalik.
Google Chrome
2014. aastal avaldati Google Chrome'i ja Chromiumi veebibrauseritel põhinev klientrakendus, mis andis kasutajatele võimaluse panustada Folding@home'i projekti oma arvutist. See klient kasutas Google'i kohaliku kliendi (Google Native Client) võimekust Chromiumi-põhistes brauserites, saavutades peaaegu sama suuri kiirusi V7 kohaliku kliendiga võrreldes. Mitmesuguste muudatuste tõttu Folding@home'i projektis ja järkjärgulise NaCl-i kaotamisele lülitati veebiklient jäädavalt välja juunis 2019.
Android
Juulis 2015 avaldati klientrakendus Androidi-põhistele mobiiltelefonidele Google Play poes seadmetele, mis põhinesid Android 4.4 KitKat või uuemal versioonil.
16. veebruaril 2018 eemaldati ettevõttega Sony koostöös pakutud Androidi klientrakendus Google Play poest. Avalikustati plaanid tulevikus avatud lähtekoodiga Androidi klientrakenduse avaldamiseks.
Haptofüüdid
Haptofüüdid (Haptophyta) ehk prümnesiofüüdid on kromalveolaatide hõimkond. Enamik haptofüüte elab meres, vähesed ka magevees.
Haptofüütidel on olemas kloroplastid ja nad on valdavalt planktilised. Neil on kaks viburit ja sünapomorfne haptoteema. Haptofüütide suurus jääb 2–20 mikromeetri vahele.
Komplementaarsusprintsiip
Komplementaarsusprintsiip on Niels Bohri sõnastatud printsiip, mille kohaselt mingi nähtuse näitlik mõistmine võib nõuda mitme üksteisega vastuolus oleva mudeli kasutamist.
Karin Rask
Karin Rask (neiupõlvenimi Karin Lätsim; sündinud 21. aprillil 1979) on eesti näitleja ja moelooja.
1997. aastal lõpetas ta Haapsalu Gümnaasiumi, aastatel 1997–1998 õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis raadiorežii erialal. 2002. aastal lõpetas Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (20.lend) näitleja erialal.
Aastatel 2002–2014 oli ta Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja.
Alates 2014. aastast on ta vabakutseline näitleja ja moedisainer.
Seriaalides ja telefilmides
Lisaks on ta lugenud dublaaži paljudele multifilmidele.
Moelooming
Karin Rask jõudis moeloomingu juurde tänu sellele, et kui 2004. aastal asutati Taaskasutuskeskus, hakkas ta sageli seal vabatahtlikuna abiks käima ning märkas kangaid, mis olid saadetud uuele ringile. Talle tundus, et need kangad kõnetavad teda – annavad ideid ja vihjeid, milline riideese ühest või teisest kangast võiks saada. Seetõttu nimetab Karin Rask end Kangakuuljaks. Teise ringi kangastest rõivaste kavandamise ideed ärgitas ellu viima ka tunnustatud taaskasutusdisainer Reet Aus.
Karin Raskist saigi kõigepealt lasterõivabrändi Kalamaja Printsess looja ja disainer. Kalamaja Printsess on Eestis toodetud sajaprotsendiliselt taaskasutatud lasterõivaste bränd. Kõik materjalid pärinevad Uuskasutuskeskusest ja iga rõivaese on unikaalne. Tema esimese kollektsiooni esitlus sai teoks 2013. aasta lõpus Draama­teatri Jõulusahvri üritusel.
2020. aastal lõi ta endanimelise naisterõivabrändi. Ettevõte tegutseb jäätmeteta tootmise (zero-waste) ja ringmajanduse põhimõtetel. Rõivaste disainimiseks kasutatakse tekstiilivabrikutes tootmisest järele jäänud kangajääke või uusi orgaanilisi materjale, mis on ostetud eetilistelt tootjatelt. Selle brändi tooted pälvisid 2021. aastal kvaliteedimärgise "EMA märkab 2021".
Isiklikku
Ta on 2005. aastast abielus Rasmus Raskiga, peres kasvavad poeg Hugo (2006), tütar Natali (2009) ja poeg Stig (2019). Tema äi on Märt Rask.
Anagama ahi
[[Pilt:Anagama kiln.svg|thumb|220px|Anagama ahi
1 Umbes 75cm laiune uks
2 Tulease
3 Astmeline põrand, kuhu asetatakse esmed
5 Lõõr
6 3 meetrit kõrge korsten
7 Tsemendist kaas]]
Anagama ahi ehk Korea ahi on ühe kambriga nõlvakahi.
Anagama ahi kujunes välja nõlvakahjust aga see ei ole mäenõlva sisse uuristatud vaid asub mäekallakul.
Vidiadhar Surajprasad Naipaul
Sir Vidiadhar Surajprasad Naipaul (17. august 1932 Chaguanas Trinidad ja Tobago – 11. august 2018 London) oli Trinidadil sündinud India päritolu Briti kirjanik. 2001. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.
Kuressaare Eesti Kodanike Komitee
Kuressaare Eesti Kodanike Komitee asutati 10. aprillil 1989 esimese Eesti kodanike komiteena maakonnalinnas ning neljandana kogu Eestis.
Komitee algne koosseis
Koopteerumise korras kaasati hiljem komitee liikmeskonda Valter Hommik, Virge Nemvalts ja Malle Laur.
Eesti Teadusportaal
Eesti Teadusportaal on Eesti Teadusinfosüsteemi avalikkusele suunatud osa, mis pakub informatsiooni Eesti teadus- ja arendustegevuse erinevate aspektide kohta.
Eesti Teadusportaali kaudu on võimalik saada informatsiooni eesti teadlaste, nende publikatsioonide, teadus- ja arendusasutuste, uurimisprojektide, teadusuudiste jms. kohta.
Hans Gutmann
Hans Gutmann (ka Gutman; 13. veebruar 1915 Katerõnoslavi kubermang (umbes praegune Dnipropetrovski oblast), Ukraina – 31. märts 1983 Valkla, Kuusalu vald, Harjumaa) oli eesti poksija. Ta poksis Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.
Gutman oli kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) kahekordne Eesti meister (1936 ja 1937) ning kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kahekordne Eesti meister (1938 ja 1940). Ta oli kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) Eesti NSV meister (1941).
Sankt Gallenkirch
Sankt Gallenkirch on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Andrus Vaht
Ta alustas 1959. aastal viiuliõpinguid Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Erich Loit). Aastatel 1969–1971 õppis ta löökpille Tallinna Muusikakoolis ja lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi löökpillide erialal (Matti Reimanni ja Kalju Terasmaa klassis).
Ta mängis aastatel 1970–1980 Estonia orkestris ja 1980–1989 ERSO-s, ühtlasi oli ta 1976–1989 Tallinna Muusikakoolis löökpilliõpetaja.
Ta oli üks ansambli Ruja asutajaid (1971) ja esimene trummar (kuni 1980). Löökriistu mängis ka ansamblites In Spe ja Kaseke.
Lembit Saarsalu kvartetiga käidi džässifestivalidel Ungaris, Bulgaarias, Belgias ja Saksamaa Liitvabariigis ning Tartu levimuusikapäevadel, kus Vaht pälvis kahel aastal (1980 ja 1981) parima löökpillimängija auhinna. Samuti on ta mänginud Helmut Aniko ansamblis, Tõnu Naissoo kvartetis ning Arvo Pilliroo septetis, viimasega esineti 1986. aastal Thbilisi džässifestivalil, kus Vaht valiti taas parimaks löökpillimängijaks.
Andrus Vahu osalusel on valminud palju ERRi arhiivis olevaid salvestisi ning eri koosseisudega on välja antud arvukalt heliplaate; oluline oli tema panus filmimuusika lindistustel (“Nukitsamees”, “Karoliine hõbelõng”, mitmed multifilmid jpm).
1990. aastast elas ta Rootsis, kus alates 1996. aastast surmani töötas muusikapedagoogina Linköpingis.
Loobu
Seal on Lääne-Virumaa metskonna keskus.
2000. aastal oli Loobus 51 elanikku.
Nimi
Küla nimi esineb esimest korda 1241. aastal kujul Lopœ. Hiljem on kasutatud nimekujusid Loep (1442), Lope (1547), Loop (1586), Lopo (1615), Lop (1671), Loopo (1716) ja Lopo (1726) ning kohalikus pruugis ka Luobu. Lauri Kettuse arvates tuleb külanimi muistsest isikunimest ja selle algne kuju oli Luupää või Loopää. Ta juhtis tähelepanu soome perekonnanimele Loponen ja kohanimele Lopala ning vanasaksa nimedele Loppo, Loppa ja Loba.
Asukoht
Loobu küla asub kohas, kus Tallinna–Narva maanteelt keerab maantee lõunasse Tapa poole (Tapa–Loobu maantee). Küla läbib Loobu jõgi. Loobust läände jääb Läsna, kagusse Arbavere, itta Viitna ja kirdesse Sakussaare. Varem piirnes küla läänes Pikassaare ja Rehemäega, mis liideti 1977. aastal Läsnaga.
Ajalugu
Küla asus 15. sajandini Rakvere kihelkonnas, hiljem Haljala kihelkonnas.
Paul Johansen oletas, et Loobu mõis tekkis 17. sajandi lõpul Loobu jõe äärde vesiveski kõrvale. Loobu mõisa maa-ala kuulus algul Rakvere mõisale ja eraldus sellest 1739. Sajandi keskpaigaks mõisa kõrval olnud Loobu küla hääbus ja selle järelejäänud talud arvati Läsna küla alla, mis jäi Loobu mõisa ainsaks külaks. Loobu küla rajati uuesti 1922 pärast mõisa likvideerimist.
28. juulil 1941 toimus Loobu lahing, milles metsavennad võitsid Punaarmeed.
Mortimer Adler
Mortimer Jerome Adler (28. detsember 1902 – 28. juuni 2001) oli ameerika filosoof ja aimeraamatute autor. Ta on tuntud eelkõige laiemale avalikkusele suunatud teostega, näiteks kriitilist lugemist õpetava raamatuga "How To Read A Book".
Pelkosenniemi
Pelkosenniemi on küla Soomes Lapi maakonnas Pelkosenniemi vallas.
Külas asub põhikool, tervisekeskus.
Tallinna FC Flora
Tallinna FC Flora on 1990. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Oli eeskätt 1990. aastatel Eesti koondise baasmeeskond, mis viis lahkarvamusteni teiste jalgpalliklubidega. FC Flora peatreener on korduvalt olnud samal ajal ka koondise juhendaja.
FC Flora peab üleval tütarklubisid. Nende hulka kuulub või on kuulunud FC Viljandi, FC Kuressaare, Lelle SK, FC Lelle, Pärnu JK Tervis, FC Valga jt. Klubil on üle Eesti rajatud järelkasvuvõistkondade võrgustik. Nende seast on sirgunud koondislased Andres Oper, Mart Poom, Martin Reim, Marko Kristal ja Ragnar Klavan.
Kodustaadion on A. Le Coq Arena. Klubi värvid on roheline ja valge.
Ajalugu
Flora liitus Eesti meistrivõistlustega 1990. aastal, kui esimene meeskond alustas mängimist Eesti NSV teises liigas. Suure osa võistkonna tuumikust olid Roman Ubakivi ja Olev Reimi juhendatud Tallinna Lõvide mängijad.
Klubi tuli esimest korda Eesti meistriks hooajal 1993/94 läbi vastuolude. Voor enne lõppu diskvalifitseeriti liidrikohalt väidetava korruptsiooni tõttu FC Tevalte. Võrdsete punktidega tabeli tipus lõpetanud Flora (väravate vahe +52) ja FC Norma (+58) pidasid lisamängu, kus normalased saatsid protestiks Tevalte eemaldamise vastu väljakule noormängijad. Flora võitis kohtumise 5:2 (3:0).
Flora suutis aasta hiljem tiitlit kaitsta, milleks piisas meistriliiga hooaja 1994/95 otsustavaks kujunenud viimases voorus lähima jälitaja Lantana/Marlekor vastu 1:1 viigist. See Flora uusim pearivaal tuli aga kahel järgmisel hooajal kindlalt meistriks, edestades kolmanda (1995/96) ja teise kohaga (1996/97) lõpetanud rohevalgeid vastavalt 11 ja kuue punktiga.
29. augustil 1998 pidas Flora Sitsiilias sõpruskohtumise AC Milaniga (1:2), mille ajakiri Sporditäht paigutas selle aasta tähelepanuväärsemate spordisündmuste edetabelis teisele kohale, nimetades seda "Eesti jalgpalliajaloos seni ainulaadseks sündmuseks".
Toetajad
FC Flora fänniklubi nimi on Viies Sektor. Flora fännid olid osalised Meistriliiga tõsiseimas vägivallajuhtumis, kui 1. augustil 2009 läksid Sillamäe Kalevi ja Flora kohtumisel omavahel kähmlema vastasleeride poolehoidjad. Sillamäe politsei kutsus tülitsevate jalgpallifännide ohjeldamiseks abijõudusid nii Narvast kui ka Jõhvist. Korrakaitsjad jätsid umbes 30 Flora fänni staadionile ja suunasid ligikaudu 70 sillamäelast sealt minema, konstaablijaoskonda toimetati kolm isikut.
Mängijad
''Seisuga 5. märts 2021''
Euroopa
Erandkorras peeti 2020/21 hooajal koroonaohu tõttu vaid üks mäng.
Mängijate rekordid Meistriliigas
''Uuendatud seisuga 5. november 2016. Aktiivsed mängijad on paksus kirjas.''
Noborigama ahi
pisi|Noborigama ahi pisi|Noborigama ahi Noborigama ahi on mitme kambriga nõlvakahi.
Nõlva kalle on tavaliselt umbes 20°.
Vanadel ahjudel võis olla 12 või enam ahjukambrit. Uuematel ahjudel piirdutakse 3-5 kambriga.
Aju kütmine
Ahju köetakse nii ahju suudmes olevast kui ka külgedel asuvatest kolletest.
Kütmist alustatakse kõige alumisest kambrist. Soovitud temperatuuri saavutamisel suletakse ahjusuu ja jätkatakse kütmist järgmise kambri külgmistest kolletest.
Nõudetrükk
Nõudetrükk (inglise keeles print on demand) on raamatute trükkimine ühekaupa vastavalt vajadusele.
Paljud autorid on valmis trükkima oma kulul väikese tiraaži. Nõudetrüki puhul kulutavad nad sellele vähem raha ja aega ning lisaks saavad täisväärtusliku (registreemisnumbriga) raamatu, mille võib saata raamatukogudele. Lisaks võib tiraaži iga raamatu muuta unikaalseks, mis lisab neile väärtust.
Eestis on vastava seadmestiku hankinud näiteks Tartu Ülikooli kirjastus, nõudetrükiteenust pakub ka Pärnu firma Gutenbergi Pojad.
Gottlieb Welté
Gottlieb Christian Welté (9. juuni 1747 Biebrich – 17. detsember 1792 Lohu mõis) oli maalikunstnik ja graafik.
Lapsepõlv
Gottlieb Christian Welté sündis andekate vanemate lapsena. Tema isa Johann Welté oli tunnustatud fagotimängija, kes töötas Mainzis kuurvürsti teenistuses kammerteenrina. Lisaks on leitud materjale, kus temast räägitakse kui maalikunstnikust. Nõnda nagu isa, oli ka poeg andekas nii kunstis kui ka muusikas, mistõttu on väidetud, et muusikast sai tema viimastel eluaastatel oluline sissetulekuallikas. Gottlieb Welté esimeseks õpetajaks oli tema isa. Kuna tema anded tulid ilmsiks väga noorena, asus ta 1758. aastal õppima Mainzi maali- ja skulptuuriakadeemiasse, kus temast sai hiljem akadeemia liige.
Elu Eestis
1780.–1781. aastal töötas Welté Peterburis, kuhu ta läks Grigori Potjomkini (1739–1791) kutsel. Pärast seda (1781. aastal) liikus Gottlieb Welté edasi Eestisse, asudes Põltsamaale Johann Woldemar von Lauwi (1712–1786) teenistusse, kus tema ülesandeks sai Põltsamaa lossi interjööri kaunistamine. Arvatavasti sai ta sellega juurde ka loomingulist vabadust. Welté oli tõenäoliselt seotud ka (1781–1784) Põltsamaa portselanivabriku toodangu dekoreerimisega, andes enda portfooliost joonistusi ja akvarelle Põltsamaa portselanimaalijatele näidisteks. Pärast Johann Woldemar von Lauwi surma 1785–1788 hakkas kunstnik tööle koduõpetajana Võisiku mõisas. 1790. aasta veetis Welté Tallinnas, oodates pääsu laevale, et naasta kodulinna Mainzi. Peagi jäi kunstnik raskelt haigeks, lisaks hakkas tal otsa saama reisiraha, mistõttu oli ta sunnitud minema tööle koduõpetajaks Lohu mõisasse. Nii veetis ta oma viimased eluaastad Otto Wilhelm von Krusensternile (1740–1820) kuulunud Lohu mõisas, kus suri 1792. aastal, jõudmata tagasi kodumaale.
Looming
Tema varajasele loomingule, mil kunstnik töötas Schültzi töökojas, on iseloomulikud „elutruud, haprad, pikaksvenitatud figuurid“.
Welté loomingule oli omane jäädvustada karaktereid läbi huumoriprisma, mistõttu olid tema meelisteemadeks vastandid, armunud paarikesed, tööd tegevad talupojad ja lapsed. Algusaastatel on kunstnikule iseloomulik Frankfurdis armastatud 17. sajandi Madalmaade kunst ja Prantsusmaal populaarne toretsev rokokookunst. Kuid viimasel eluperioodil hakkas tundma Welté huvi kõige inglispärase vastu. Lisaks kujunes tema üheks lemmikvõtteks vaatajapilgu suunamine teose sügavusse inimfiguuride abil.
Peale inimtüüpide ammutas Gottlieb Welté inspiratsiooni ka antiikmütoloogiatest ja piiblist. Kuulsa kollektsionääri Valentin Prehni kogus on mõned puule maalitud väikesed kunstiteosed, mis on arvatavasti Welté maalitud, näiteks „Luna jälgib armunult magavat Endymioni“. See teos sarnaneb mõningate Welté graafiliste piltidega ning kannab kunstnikule omast mänglevat rokokoostiili, mõjudes pisut erootiliselt. Kuid selle toretseva ja erootilise vastandiks leidub samas kollektsioonist ka Weltéle omistatud maale, mis kujutavad alamkihtidest pärinevaid inimesi ja nende elu.
Gottlieb Welté suurimaks teoseks ja rokokoostiili tipuks võib pidada Põltsamaa lossis tehtud dekoratsioone. Tema stukkidele oli omane klassikaline stiil, mis väljendus antiigist inspireeritud medaljonide kombineerimist loorberi girlandidega ja rippuvate taimevanikutega. Tema tehtud on ka ovaalsetes medaljonides putod, mis on maalitud grisaille-tehnikas ehk hallides toonides, mõjudes reljeefselt. Mõnede uurijate arvates võivad need kaunistused olla hoopis Johann Michael Graffi tehtud. Peale ruumide kaunistamise Põltsamaa lossis maalis ta ka vaateid „Põltsamaa lossi talvine vaade“ (1783) ja vaateid suvest. Lisaks tegi Welté ka portreesid, näiteks on ta maalinud Otto Friedrich von Pistohlkorsi, kes oli Rutikvere mõisnik.
Saatan kõneleb
"Saatan kõneleb" on Anton Szandor LaVey satanistlikus võtmes kirjutatud ühiskonnakriitiliste esseede kogu (valminud 1997).
Eestikeelne tõlge ilmus 2003. aastal organisatsiooni Musta Veenuse Ordu kirjastamisel.
Gottlieb Welté
Looming
Tema elu viimaseks ja üheks tähtsamaks teoseks on 27,6 m² suurust ala katvad varaklassitsistlikud freskod – seinamaalingud, mis asuvad Lohu mõisa peahoone teise korruse saalis. Need avastati 1966. aastal 19. sajandi esimesest poolest pärinevate Pariisi Jacquemart & Bénardi manufaktuuri Don Quijote teemaliste prantsuse pilttapeetide eemaldamise käigus. Freskod on maalitud grisaille-tehnikas, ning mõnede arvates on säilinud fragmentidel kujutatud Vana-Kreeka jahijumalannat Dianat.
Ühe muutuja polünoom
Ühe muutuja polünoom on hulkliige, mille liikmeteks on muutuja naturaalarvulise astendajaga astmed koos kordajatega.
Ühe muutuja polünoomi astmeks nimetatakse polünoomi suurima astendajaga liikme astendajat.
Nõlvakahi
Nõlvakahi kujunes välja savisesse jõekaldasse uuristatud pikast, keskosast laienevast ahjust. Nõlvakahi algab ahjusuudmega ja lõppeb kitseneva avaga, kust väljuvad põlemisel tekkinud gaasid. Põletatavad esemed asetatakse ahju keskele.
Nõlvakahju põhimõttel töötavad kaks ahjutüüpi – anagama ahi ja noborigama ahi.
Gottlieb Welté
Tähtsus
Eesti rahva jaoks omavad tähtsust Gottlieb Christian Welté teosed, millel ta on tõetruult kujutanud eestlaste esivanemaid, andes seeläbi impulsi ka „Eesti talurahva pastoraalse idülli kujunemisele“. Tema mitmekesine looming on säilinud paljudes mõisates tänaseni ja paljud tema ofordid kaunistavad ka 20. sajandil luulekogusid. Lisaks inspireerisid Welté teosed ka teisi tema kaasaegseid kunstnikke.
Johannes Dieckmann
pisi|Johannes Dieckmann esinemas Berliinis Saksa DV Rahvakojas (1960) pisi|Johannes Dieckmann (1967)
Helmuth Sirgemets
Helmuth Sirgemets (kuni 24. aprillini 1936 Hellmuth Heinrich Springberg; 28. veebruar 1906 Paldiski – 7. aprill 1986 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.
Ta alustas poksiga tegelemist 1923. aastal, tema esimene juhendaja oli Valter Palm. Ta oli 1927. aastal Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise 1927. aastal.
Johannes Dieckmann
Johannes Dieckmann oli pärit pastori perekonnast. Ta õppis Berliini Humboldti Ülikoolis, Gießeni ülikoolis ja Göttingeni ülikoolis majandust ja filosoofiat. Mobiliseeritud reservohvitserina võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. 1918. aastal astus ta Saksa Rahvaparteisse. Ta oli Saksa Rahvaparteis erinevates ametites ja kuulus ka Gustav Stresemanni lähimate kaastööliste hulka. 1929–1933 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Ta kuulus partei vasakpoolsesse tiiba. Natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal töötas Johannes Dieckmann erinevates ettevõtetes ärijuhina. 1939. aasta augustis mobiliseeriti ta Wehrmachti, kuid 1941. aasta jaanuaris arvati reservi ja vabastati teenistusest.
Helmuth Sirgemets
Sirgemets oli hiljem treener ja poksitegelane Pärnu Tervises. Ta oli pärast II maailmasõda treener Tallinna Tööjõureservides.
Johannes Dieckmann
Teise maailmasõja järel kuulus Johannes Dieckmann 1945. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei asutajate hulka. Aastatel 1946–1950 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Alates 1948. aastast oli ta Saksimaa justiitsminister ja peaministri asetäitja. 1949–1969 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees. Alates 1960. aastast kuni oma surmani 1969. aastal oli ta üks Saksa DV Riiginõukogu aseesimeestest.
7. oktoobrist 1949 kuni 22. veebruarini 1969 oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) president.
1947. aastal oli Johannes Dieckmann üks Saksa-Nõukogude Sõprusühingu asutajatest ja 1963–1968 selle president.