cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2N2222
Transistori maksimaalne emitterivoolu tugevus on 1 amper, mis on väga suur nii väikese transistori jaoks. Suurim lubatud kollektori ja emitteri vaheline pinge on 50 volti. Transistori korpus suudab iseseisvalt hajutada soojusena eralduvat võimsust vähemalt 300 millivatti. Ühise baasiga lülituses on võimalik töötada sagedustel kuni 100 MHz. Vooluvõimendustegur β on vähemalt 100.
Kaaspigmendid
Kaaspigmendid  (ka antennpigmendid, lisapigmendid; inglise accessory pigments) on valgust neelavad pigmendid, mida on leitud paljude autotroofide kloroplastidest ja tsüanobakteritest.
2N2222
On leidnud laialdast kasutamist nii lülitina kui ka analoogvõimendina.
Kaaspigmendid
Fotosünteesi käigus edastatakse kaaspigmentide neeldunud energia klorofüllile (täpsemalt a-klorofüllile). Kaaspigmentide hulka kuuluvad klorofülli vormid b, c ja d ning mitmed karotinoidid ja fükobiliinid. Mõned kaaspigmendid, eriti karotinoidid, toimivad ühtlasi antioksüdantidena.
2N2222
Saadaval nii pindmontaaži kui ka läbilaotuva komponendina. Tavalisemad korpused on TO-92, SOT-23 ja SOT-223.
Kui kollektori ja emitteri vahele rakendada negatiivne pinge ning baasiahel jätta avatuks, siis variatsiooni 2N2222A puhul võib tekkida negatiivse diferentsiaaltakistusega pinge-voolu-karakteristiku lõik, mis sarnaneb omadustelt tunneldioodiga.
2N2907 on 2N2222-ga komplementaarne PNP transistor. Transistoril 2N3904 on sarnased karakteristikud, kuid maksimaalne emitterivool on 10 korda väiksem.
Tulv
pisi|Tulv [[Sovetsi jõe suudmealas Nižni Novgorodi oblastis Venemaal]] Tulv on vooluveekogudes (jões ja ojas) esinev ajutine ja aperioodiline kiire veetõus, millele on iseloomulik tekkiv tulvalaine. Tulva puhul alaneb veetase suhteliselt kiiresti.
Tulvad tekivad harilikult kas kiire lumesulamise või tugeva vihmasaju järel.
Tuttlingen
Ajalugu
Tuttlingeni on esmamainitud 797. aastal. Asula kuulus Reichenau kloostrile. 1250. aastal sai linnaõigused.
Tuttlingeni tuntakse kui maailma meditsiinitehnika keskust. Linnas on üle 200 meditsiinitehnikat valmistava ettevõtte. Ligi 50% maailma kirurgiariistadest valmistatakse Tuttlingenis.
10Base2
pisi|10Base2 kaabel koos BNC T-konnektoriga thumb|10Base2 terminaator 10BASE2 on Etherneti arvutivõrk, kus kandjaks on 50-oomine koaksiaalkaabel (RG-58) ja süsteemi andmekiirus on 10 Mbit/s.
Standardi järgi võib see kaabel olla kuni 185 meetri pikkune. Arvutid ühendatakse 10Base2 võrku BNC T-konnektorite abil. Kaabli otsad lõpetatakse 50-oomiste koormustakistustega – terminaatoritega. Kaabli üks ots peab olema maandatud. Ühele kaablile saab paigaldada kuni 30 arvutit või võrguseadet. Rohkemate seadmete ühendamiseks on vaja kaablit jätkata repiiteriga, mille korral tuleb järgida 5-4-3 reeglit, mis tähendab, et võrgus on kuni 5 segmenti, neid võib kokku ühendada 4 repiiteriga ja võrguseadmed võivad olla ühendatud ainult 3 segmendi külge.
10Base2 võrgus peavad kõik ühendused ja võrguseadmed olema kvaliteetsed, kuna kogu võrk lakkab töötamast kui vähemalt üks kontakt või ühendus katkeb. Sellist viga põhjustava sõlme leidmine on keeruline ja aeganõudev. Seetõttu on tänapäevased arvutivõrgud läinud üle 10BASE-T, 100BASE-TX või 1000BASE-T standardile, kus ühe kaabli katkemine (või lahtiühendamine) ei halva kogu arvutivõrku.
Metanaal
pisi|100px|Metanaal pisi|100px|Metanaal Metanaal ehk formaldehüüd on lihtsaim aldehüüd.
Metanaali keemiline valem on HCHO. Tema molaarmass on 30,03 g/cm³. Ta esineb ka tsüklilise trimeeri trioksaanina C3H6O3 ja polümeeri paraformaldehüüdina HO(CH2O)nH.
Metanaal on värvitu gaas. Tema tihedus on 1,38 g/cm³, sulamistemperatuur on –92 °C ja keemistemperatuur on –21 °C. Tema leekpunkt on +64 °C ja isesüttimistemperatuur on +430 °C.
Metanaali vesilahus on formaliin. Küllastunud vesilahust, mis sisaldab 37 massiprotsenti ehk 40 mahuprotsenti metanaali, nimetatakse ka 100%-liseks formaliiniks. Formaliinis reageerib metanaal veega, moodustades metaandiooli ehk metüleenglükooli CH2(OH)2. See diool esineb ka tasakaaluolekus mitmesuguste oligomeeride ehk lühikeste polümeeridega. See tasakaal oleneb kontsentratsioonist ja temperatuurist.
Formaliinis kipub metanaal oksüdeeruma ja polümeriseeruma, mistõttu selle vältimiseks lisatakse formaliinile stabilisaatorit, näiteks metanooli. Tavaliselt kaubeldakse niisuguse formaliiniga, mis sisaldab 10–12% metanooli ja lisaks mitmesuguseid metallilisandeid.
Metanaal esineb looduslikult keskkonnas, mis koosneb süsinikust, vesinikust ja hapnikust. Maa atmosfääri ülakihtides toimuvates looduslikes protsessides võib olla tekkinud kuni 90% Maal leiduvast metanaalist. Metanaal on metaani ja teiste süsinikuühendite oksüdeerumise ehk põlemise vahesaadus ning seda leidub näiteks metsatulekahju suitsus, auto heitgaasis ja tubakasuitsus. Metanaal võib tekkida ka päikesekiirguse ja hapniku mõjul atmosfäärimetaanist ja teistest süsivesinikest ja saada osaks sudust.
Esimesena sünteesis metanaali vene keemik Aleksandr Butlerov ja esimesena määras selle kindlaks August Wilhelm von Hofmann.
Enceladus
Enceladus (Saturn II) on Saturni kaaslane, Saturni kuude hulgas on suuruselt kuues.
Enceladuse avastas William Herschel 1789.
Hoolimata varajasest avastamisest polnud Enceladusest kuigi palju teada kuni 1980ndate alguseni, mil temast möödusid Voyager 1 ja Voyager 2. Nende andmetel on Enceladuse läbimõõt ligikaudu 500 km, mis on umbes kümnendik Saturni suurima kaaslase Titani läbimõõdust.
Voyager 1 leidis, et Enceladuse orbiit paikneb Saturni E-rõnga tihedaimas osas. Sellepärast on oletatud seost rõngaga. Voyager 2 andmetel on Enceladusel hoolimata väiksusest mitmekesine pinnamood, mis ulatub vanadest tihedalt kraatritega kaetud aladest kuni tektoonilise tekkega umbes 100 miljoni aasta vanuste geoloogiliselt noorte pindadeni.
2005. aastal jõudis Enceladuseni kosmoseaparaat Cassini, mis sai lähedastel möödalendudel detailsemaid ülesvõtteid tema pinnaelementidest. Enceladuse lõunapolaaraladelt leiti geisritaolisi krüovulkaane, mis purskavad veeauru ja tahket ainest, sealhulgas naatriumkloriidi kristalle ja jääosakesi. Enceladuselt on avastatud üle 100 sellise krüovulkaani Need purskavad välja ainest kokku ligikaudu 200 kg sekundis. Osa väljunud veeaurust langeb Enceladusele "lumena" tagasi, osa lendab kosmosesse. Oletatakse, et nii on tekkinud Saturni E-rõngas. Krüovulkaanid, lõunapolaaralalt avastatud sisemine soojusallikas ning kokkupõrkekraatrite vähesus näitavad, et Enceladus on ka praegu geoloogiliselt aktiivne. Enceladus on orbitaalresonantsis Dionega. Saturn tekitab Enceladusel loodeid, mis võivadki tekitada sisemist soojust ja geoloogilist aktiivsust.
2014. aastal teatas NASA Cassinilt saadud andmete põhjal, et Enceladuse lõunapolaaralal 30–40 km paksuse jääkihi all on umbes 10 km sügavune vedela vee ookean. Enceladus on üks tõenäolisemaid kohti Päikesesüsteemis, kus võib leiduda maavälist elu.
Prato
Prato on linn Itaalias Toscana maakonnas, 20 km Firenzest loodes Arno lisajõe Bisenzio kaldal, Prato provintsi halduskeskus.
Pratot on esmamainitud 10. sajandil. Pratot on peetud linnaks, kus võeti esimest korda kasutusele kahekordne raamatupidamine.
19. sajandil sai Prato tähtsaks tööstuskeskuseks. Alates 1950. aastatest on linna elanikkond kiiresti kasvanud. Alates 1980. aastatest elab linnas märkimisväärne hiinlaste kogukond: nad moodustavad 7–10% linna elanikest. Hiinlased nimetavad Pratot Wenzhouks ehk hiinalinnaks.
Pratos asub Austraalia Monashi ülikooli kolledž, kus õpetatakse peamiselt Euroopa Liidu õigust. See on suurim Austraalia haridusasutus Euroopas.
Majandus
Läbi ajaloo on Prato majandus tuginenud tekstiilitööstusele. Tekstiilivabrikud annavad Prato ümbruses tooni tänaseni. Linnas asub ka Prato tekstiilitööstuse ajalugu kajastav muuseum Museo del Tessuto.
Vaatamisväärsused
thumb|tühi|Prato toomkirik
19. juuni
19. juuni on Gregoriuse kalendri 170. (liigaastal 171.) päev. Juliuse kalendri järgi 6. juuni (1901–2099).
Versailles' rahu
thumb|thumbtime=5|Versailles' rahulepingu allkirjastamine Versailles' rahuleping on 28. juunil 1919 liitlasriikide ja Saksamaa vahel Prantsusmaa pealinnas Pariisis Versailles' lossi peeglisaalis sõlmitud leping, mis jõustus 10. jaanuaril 1920 ning lõpetas esimese maailmasõja.
Rahulepingule kirjutati alla päeval, mil möödus viis aastat esimese maailmasõja vallandanud ertshertsog Franz Ferdinandi atentaadist. Lepinguga lõpetati 11. novembril 1918 sõlmitud Compiègne'i vaherahuga alanud rahuprotsess.
Pariisi rahukonverents
Rahulepingu tingimused valmistati ette Pariisi rahukonverentsil (18. jaanuar 1919 – 21. jaanuar 1920), mille kutsusid kokku sõja võitnud Antandi riigid. Konverentsist võttis osa 27 riiki, sõjast varem lahkunud Nõukogude Venemaad sinna ei kutsutud. Konverentsi alustamise päev valiti nimme, kuna samal päeval 48 aastat varem (1871) oli samas peeglisaalis välja kuulutatud Saksamaa keisririik Preisi-Prantsuse sõja ajal, mida Prantsusmaa pidas häbistamiseks, seega nägi Prantsusmaa selles head võimalust kättemaksuks. Saksamaa lubati koos liitlastega rahuläbirääkimistele alles pärast lepinguprojektide valmimist. Tähtsamad küsimused otsustati Prantsusmaa, Suurbritannia ja USA delegatsiooni juhtide salajastel läbirääkimistel. Nende sõna oli rahulepingu sõlmimisel ka kõige kaalukam. Kõigi kolme soov oli rahu saavutada, kuid nad ei jõudnud selles üksmeelele.
Pariisi rahukonverentsi käigus valmistati ette viis rahulepingut Saksamaa ja tema liitlastega.
Versailles' rahulepingu tingimused
Rahulepingu järgi loovutas Saksamaa oma piirialad, mistõttu riigi territoorium vähenes kaheksandiku võrra. Okupeeriti Reini jõe vasak kallas ja 50 km laiune vöönd paremast kaldast, kuhu moodustati demilitariseeritud tsoon (vt Reinimaa okupeerimine). Saksamaa piirialad jagunesid alljärgnevalt:
Peale selle pidi Saksamaa tunnistama Austria, Tšehhoslovakkia ja Poola iseseisvust. Asumaad, mille loovutamise järel loodi Rahvasteliidu mandaat, jagati suurriikide vahel:
Saksamaal kaotati sõjaväekohustus ja riigi sõjaväel ei tohtinud olla suuri sõjalaevu, allveelaevu, lahingulennukeid, tanke ega raskeid kahureid. Armee tohtis koosneda kuni 100 000 mehest, vabatahtlikke võis olla kuni 15 000. Sõjasüüdlaseks kuulutamise tõttu pidi Saksamaa teistele riikidele tekitatud kahjude eest reparatsiooni maksma (223 miljardit kuldmarka).
Rahulepingu jõustumine
Saksamaa jäi rahuläbirääkimistelt kõrvale ja kutsuti kohale ainult allakirjutamiseks. 28. aprillil 1919 saabus Saksamaa delegatsioon, eesotsas välisminister Ulrich krahv von Brokdorff-Rantzauga Versailles' lossi. 7. mail esitleti Brokdorff-Rantzaule rahuleping ja anti vastamiseks aega 15 päeva. Brokdorff-Rantzau vastas, et pole Saksamaa sõjasüüdlaseks kuulutamisega nõus, ning Saksamaa delegatsioon otsustas, et nad ei saa rahulepingut ilma parandusteta vastu võtta. Kuna Saksamaad ei lubatud nõupidamistele, esitas valitsus protestinoodi ebaõiglaste rahutingimuste tõttu, nimetades seda au rüvetamiseks. Sakslased olid olenemata poliitvaadetest vägagi rahulepingu tingimuste vastu, 15. mail 1919 toimus Berliinis Riigipäevahoone ees rahulepingu-vastane demonstratsioon.
Liitlasriigid ei olnud aga nõus suuremaid järeleandmisi tegema, 16. juunil nõuti Saksamaalt seitsme päeva jooksul rahulepingule tingimusteta allakirjutamist, keeldumise korral ähvardati sõjategevuse jätkumisega. Protestiks rahulepingu vastu astus 19. juunil 1919 Saksamaa esimene demokraatlikult valitud valitsusjuht, kantsler Philipp Scheidemann tagasi, sama tegi ka Brokdorff-Rantzau ja teised valitsuse liikmed, jättes Saksamaa nii ilma valitsuse ja ka delegatsioonita. President Friedrich Ebert teadis, et Saksamaa oli väljapääsmatus olukorras. Kuigi ta jagas rahva rahulolematust rahulepinguga, oli ta teadlik, et valitsus ei saanuks rahulepingust keelduda, arvates, et keeldumise korral võinuks liitlasriigid Saksamaad läänest rünnata ja polnud kindel, et sõjavägi suudaks nende vastu astuda. Ta pidas nõu peastaabi ülema kindralfeldmarssal Paul von Hindenburgiga, kas sõjavägi suudaks konflikti jätkumise korral tähenduslikku vastupanu osutada. Kui leidunuks väiksemgi võimalus, et sõjavägi suudaks vastupanu osutada, soovitanuks ta rahulepingu ratifitseerimise vastu. Hindenburg aga ütles oma aseülema kindralleitnant Wilhelm Groeneri mõjutusel, et sõjavägi ei suudaks konflikti jätkumise korral sõdimist jätkata, kuid ta ei öelnud seda Ebertile, vaid laskis Groeneril seda teatada otse valitsusele. Seejärel soovitas valitsus rahulepingu tingimusteta aktsepteerimist. Uue kantsler Gustav Baueri juhtimisel hääletas Rahvuskogu lepingule allakirjutamise poolt 237-138, tulemus telegrafeeriti Clemenceaule, ta sai selle kätte 19 minutit enne tähtaja lõppu. 28. juunil kirjutasid rahulepingule alla välisminister Hermann Müller ja koloniaalminister Johannes Bell, 9. juulil ratifitseeris selle Rahvuskogu 209-116.
Rahulepingule kirjutasid alla 26 riigi ja sõja kaotanud Saksamaa esindajad. Hiina keeldus alla kirjutamast.
USA, Ecuador ja Hidžaz ei ratifitseerinud 28. juunil 1919 allkirjastatud Versailles' rahulepingut.
Rahulepingu rikkumised
25. augustil 1921 sõlmis USA Saksamaaga separaatrahu lepingu, hiljem sõlmiti sarnaseid lepinguid ka Saksamaa esimese maailmasõja liitlastega.
1924 koostatud Dawesi plaani alusel määrati reparatsiooni summaks 21 miljardit kuldmarka (2 miljardit marka aastas). Koostatud plaan võimaldas Saksamaal majanduse arendamiseks 800 miljonit kuldmarka laenu saada, 1929. aastal täiendati maksmise korda Youngi plaaniga. Saksamaa venitas reparatsioonimaksetega kuni 1931. aastani, mil loobus nende maksmisest Herbert Hooveri moratooriumi alusel.
1935. kehtestas Saksamaa üldise sõjaväekohustuse.
1936. aastal viis Saksamaa väed Reini jõe demilitariseeritud tsooni.
1. septembril 1939 ründas Saksamaa Poolat, muutes sellega Versailles' rahulepingu kehtetuks, ning algatas teise maailmasõja.
Sugutu paljunemine
thumb|Sugutu paljunemine [[helviksammaltaimed|helviksammaltaimel: näha on rakkude pooldumine]] Sugutu sigimine (ka sootu, aseksuaalne ja mittesuguline paljunemine/sigimine) on paljunemise vorm, kus ei toimu meioosi, ploidsuse vähenemist ega viljastumist. Sugutus paljunemises osaleb üldjuhul ainult üks vanemorganism.
Eristatakse kahte sugutut sigimisviisi: vegetatiivne ja eoseline sigimine. Vegetatiivselt sigimisel saab uus organism enamasti alguse ühe vanema (keha)osa(de)st.
Sugutult paljuneb enamik üherakulisi organisme, nagu arhed, bakterid ja protistid, samuti paljud taimed ja seened, kes on hulkraksed. Sugutut paljunemist esineb ka üksikutel algelisematel hulkraksetel loomadel, näiteks käsnad punguvad.
Elektripaigaldis
Elektripaigaldis on talitluslik kogum mitut liiki elektriseadmetest ja muudest asjakohastest seadistest, mis on statsionaarselt paigaldatud ning mõeldud alaliseks kasutamiseks eelnevalt kindlaks määratud asukohas. Elektripaigaldisi kasutatakse elektrienergia tootmiseks, edastamiseks, muundamiseks, mõõtmiseks, müügiks või tarbimiseks.
Elektripaigaldiste liigitus
Tugevvoolupaigaldist ja selle osi võib omakorda liigitada jõupaigaldiseks, valgustuspaigaldiseks, elektriküttepaigaldiseks jne.
Jõupaigaldise põhiülesandeks on elektrienergia edastamine tarbijateni (elektripaigaldise ühendusklemmideni, pistikupesadeni).
Valgustuspaigaldise sisse arvatakse lisaks elektrienergia juurdejuhtimise seadmetele ka valgustid ja nende lülitamiseks vajalikud seadmed.
Kütte-jahutuspaigaldise koosseisu arvatakse elektrikütteseadmete ja nende lülitamiseks vajalikud seadmed. Küttepaigaldiseks võib arvata ka teiste energiakandjatega küttelahenduste juhtimine (termostaadid) ning ka kütmiseks vajaliku energia tootmise, ülekandmise ja -konverteerimise seadmed (nt soojuspump).
Elektripaigaldiste liigitusvõimalusi on muidki, näiteks paigaldise kuuluvuse järgi. Sageli mõeldakse elektripaigaldise all tarbijapaigaldist, s.o elektritarbija valduses olevate paigaldatud elektriseadmete ja -juhistike kogumit alates tarbija liitumispunktist (liitumiskilbist).
Ehitise elektripaigaldis
Ehitise elektripaigaldis on tugevvoolupaigaldis koos sinna juurde kuuluvate ehituskonstruktsiooni osadega (nt valgustite jm elektriseadmete paigaldus-, kande- ja piirdetarindid, kaabeldus, kaablikarbikud nendesse paigaldatud pistikupesadega jms).
Elektripaigaldist piiritletakse sageli kokkuleppeliselt ehitise, rajatise või omandi piiridega.
Korterelamu korral on korteri elektripaigaldis korteri omaniku vastutusel, elamu üldelektripaigaldis ühistu või hoone haldaja vastutusel, rendipinna korral rendile andja vastutusel.
Ujsoły vald
Ujsoły vald on vald Poolas Sileesia vojevoodkonnas Żywieci maakonnas. Aastatel 1975–1998 kuulus ta Bielsko-Biała vojevoodkonda.
Benny Joy
Benny Joy (pärisnimega Benjamin Joy; 5. november 1935 Atlanta, Georgia osariik, Ameerika Ühendriigid – 24. oktoober 1988) oli rockabilly-artist ja laulukirjutaja.
Ujsoły vald
Ujsoły vald paikneb Sileesia vojevoodkonna lõunaosas Żywieci Beskiidides vahetult Slovakkia piiri ääres. Naabervallad Poolas on Jeleśnia vald, Milówka vald, Rajcza vald ja Węgierska Górka vald.
Benny Joy
Benny Joy sündis 1935. aastal Georgia osariigis, kui 1941. aastal kolis perega Tampasse Florida osariigis. 1951. aastal pani ta kokku oma esimese bändi. Keskkoolis hakkas ta koostööd tegema Big John Tayloriga, kuid nende hitid suutsid vallutada vaid koduosariiki.
Ujsoły vald
Vald asetseb mägedes. Tema pindala on 10 995 hektarit.
Benny Joy
1960. aastatel lõpetas Benny Joy esinemised, kuid jätkas laulude kirjutamist. 1988. aastal Benny Joy suri.
Ujsoły vald
Elanike arv on 4813 (2005), rahvastiku tihedus 43 in/km².
Valla keskus on Ujsoły. Foogt (vallavanem) on 2006. aastast Tadeusz Piętka.
Themur Iakobašvili
Themur Iakobašvili (gruusia თემურ იაკობაშვილი; sündinud 3. septembril 1967 Thbilisis) on juudi päritolu Gruusia politoloog, diplomaat ning poliitik.
Oslo Vålerenga
Oslo Vålerenga (Vålerenga Fotball) on Norra pealinna Oslo jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.
Themur Iakobašvili
2010. aasta novembris määrati Iakobašvili Gruusia suursaadikuks Ameerika Ühendriikides.
31. jaanuarist 2008 kuni 2010. aasta novembrini oli Iakobašvili integratsiooni riigiminister. Tema vastutusalaks olid Abhaasia ja Lõuna-Osseetia konflikte puudutavad küsimused.
Lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna.
Valdab gruusia, heebrea, vene ja inglise keelt.
Abielus, kaks last.
Veiko Märka
Ta lõpetas 1983. aastal Keila 1. Keskkooli, õppis 1996–2001 Tartu Ülikoolis.
Ta on töötanud ajalehtedes Postimees ja Ekspress, aastast 2008 vabakutseline.
Märka oli Tartu Noorte Autorite Koondise liige ja esimene esimees.
Teoseid
Tema artikleid ja arvustusi on ilmunud paljudes meediaväljaannetes.
Antoloogiates, kogumikes
Muid artikleid
Żywieci maakond
pisi|Loss Żywiecis pisi|Raudteejaam Żywiecis
Żywieci maakond (poola keeles powiat żywiecki) on maakond Poolas Sileesia vojevoodkonnas, vojevoodkonna kõige lõunapoolsem maakond. Praegune maakond loodi 1999. aasta Poola haldusreformi käigus.
Aastatel 1945–1975 eksisteeris Żywieci maakond Krakówi vojevoodkonna koosseisus.
Praeguse Żywieci maakonna halduskeskus on Żywieci linn. See on ka maakonna ainus linn.
Rahvastik
Elanike arv ja rahvastiku jaotus olid 2005. aasta 30. juuni seisuga järgmised:
Arezzo
thumb|left|Arezzo toomkirik
Suurem osa Arezzo vanalinnast hävis Teises maailmasõjas; endiste kitsaste keskaegsete tänavate asemele rajati laiad avenüüd ja kesklinnas on palju uuemaaegseid ehitisi. Kuid säilinud on ka märkimisväärseid ajaloolisi ehitisi.
Ajalugu
Rooma ajal kandis asula nime Arretium.
Kultuur
Arezzos sündis 1304. aastal Francesco Petrarca.
Kinešma
Kinešma on linn Venemaal Ivanovo oblastis Volga jõe ääres kohas, kus Volgasse suubuvad Kinešjomka ja Kazohha jõgi.
Linna nimi tuleb merja keelest (väljasurnud soome-ugri keelest) ja tähendab tumedat sügavat vett.
Majandus
18. sajandil muutus Kinešma linatootmise keskuseks, ent lina tootmine lõppes 19. sajandi keskpaigaks täielikult. Tänapäeval on tähtsaimad tööstusharud tekstiili-, puidu- ja keemiatööstus.
Ajalugu
16. sajandi alguses mainitakse Kinešma küla, mille elanikud tegelesid peamiselt kalapüügiga. Kinešmast püütud tuurasid viidi Vene tsaarile. Aastal 1608 vallutasid küla kaks korda Poola väed ning selle mälestuseks on lahingu toimumise kohta ja langenute matmise paika püstitatud kellatorn. Aastal 1760 oli Kinešmas 1744 ehitatud katedraal, 4 kirikut ja ei ühtki kivimaja. Aastal 1777 sai Kinešma linnaõigused.
Aastast 1708 kuulus Kinešma Arhangelski kubermangu, aastast 1719 Jaroslavli kubermangu ja aastast 1777 Kostroma kubermangu.
19. sajandil sai Kinešma tuntuks laatade poolest, mida korraldati kaks korda aastas algusega 16. juunil ja 14. septembril. Neid peeti 1920. aastateni. Kõik kolm pikka kivist letti on turuplatsil säilinud tänini.
Vaatamisväärsused
Linnas on näitekirjaniku Aleksandr Ostrovski, helilooja Aleksandr Borodini ja astronoomi Fjodor Bredihhini muuseum. Silmapaistev ehitis on 1838–1845 ehitatud uusklassitsistlik Püha Kolmainu katedraal.
Luigi Boccherini
thumb|Luigi Boccherini umbes 20-aastaselt Luigi Rodolfo Boccherini (19. veebruar 1743 Lucca – 28. mai 1805 Madrid) oli itaalia helilooja ja tšellist. Ta sai tuntuks kammermuusika heliloojana.
Boccherini sündis Itaalias muusiku peres. Tema isa oli tšellist ja kontrabassimängija. Luigi saadeti juba väikesena Rooma muusikat õppima. 1757 läks ta koos isaga Viini, kus nad said tööd Burgtheateris. 1761 läks Boccherini Madridi, kus asus kuningas Carlos III noorema venna Luis Antonio teenistusse.
1789. aastal nimetati Boccherini Preisi kuninga Friedrich Wilhelm II õukonnadirigendiks. Friedrich Wilhelm oli ise harrastusmuusik, ta mängis tšellot ja flööti ning toetas kunste.
Suur osa tema kammermuusikast järgib Joseph Haydni eeskujusid, kuid Boccherinit on vahel nimetatud Haydni stiili parandajaks keelpillikvartettides, sest ta tõi alati tšello esiplaanile, samas kui Haydn jättis tšellole saatepilli rolli.
Boccherini oli virtuoosne tšellist, kes suutis tšellol originaalkõrguses esitada viiulirepertuaari. Selle oskuse oli ta omandanud kontserditurneedel puuduvaid viiuldajaid asendades ja seda oskust demonstreeris ta sageli. See oskus tõi talle kaasaegsete seas palju kuulsust. Ka tema tšellokontserdid, eriti kvintetid kahele tšellole (sisuliselt tšellokontserdid keelpillikvarteti saatel), nõuavad tšellistilt tihti samasugust meisterlikkust.
Recklinghausen
Recklinghausen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Recklinghauseni kreisi keskus.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1017. aastal kui Ricoldinchuson.
Vaatamisväärsused
Recklinghausenis asub ikoonimuuseum, kus on üle 1000 õigeusu ikooni ja kopti kunsti.
Stavangeri Viking
Klubi asutati 10. augustil 1899 nime all Idrætsklubben Viking. Viking on Norra üks kõige edukam jalgpalliklubi. Norra meistriks on see tulnud kaheksa korda – selles arvestuses on Viking Norras kolmandal kohal. Viimane Norra meistritiitel pärineb 1991. aastast, pärast seda on mitmel korral parimana tuldud kolmandaks. Norra karikavõistlused on võidetud kuuel korral, viimati 2019. aastal.
Alates püsiva üleriigilise kõrgliiga loomisest on Viking pidanud Norra kõrgliigas enam mänge kui ükski teine klubi – 2022. aasta juuni seisuga 1537 mängu. Norra kõrgliigas ei ole see mänginud vaid aastatel 1966–1967, 1987–1988 ja 2018.
Klubi kodustaadion on alates 2004. aastast olnud Viking Stadion, mis mahutab 15 900 pealtvaatajat.
Praegune koosseis
''Seisuga 15. märts 2022''
Arko Okk
pisi|Arko Okk Arko Okk (sündinud 25. detsembril 1967 Tallinnas) on eesti filmilavastaja ja filmioperaator.
Arko Okk lõpetas 1986. aastal Tallinna 44. Keskkooli. Aastatel 1987–1989 läbis Taškendis ajateenistuse Nõukogude armees. Lõpetas 1993. aastal Üleliidulise Kinematograafia Instituudi Moskvas (VGIK).
Harry Rehe
Harry Rehe (26. detsember 1930 Pärnu – 3. veebruar 2013) oli eesti filmioperaator.
Buzuluk
Linn on tekkinud 1736. aastal rajatud kindluse juurde. Linnaõigused sai 1781. aastal.
Buzulukis on õmblusvabrikud, masinatööstusettevõtted ja mööblivabrik.
Eesti mark
pisi|1000 marka Eesti mark oli Eesti rahaühik aastail 1918–1927. Eesti mark jagunes 100 penniks.
Ajalugu
Ehkki Eesti Vabariik kuulutati välja juba 24. veebruaril 1918, oli Eesti territoorium saksa vägede okupeeritud kuni 11. novembrini 1918, mil Saksamaa kapituleerus. 17. novembril jättis Eesti Ajutine Valitsus jõusse Saksa sõjaväevõimude poolt Eesti- ja Liivimaa jaoks vastu võetud seadused ja määrused, mis kehtestasid Eestis markvääringu. Kohe alustati ka oma rahamärkide kujundamise ja trükkimise organiseerimist, nende valmimiseni aga kasutati endiselt Saksa idamarku ja -rublasid. Käibel olid ka Vene rublad ja Soome margad. 14. detsembril 1918 kuulutas Ajutine Valitsus Soome marga ametlikuks maksevahendiks. Alles 2. mail 1919 võttis Ajutine Valitsus vastu määruse, mille järgi ainus seaduslik maksevahend oli Eesti mark. Välismaa peenraha alla ühe rubla ja ühe marga kaotati käibelt alates 1. veebruarist 1920.
1924. aastal ostis Riigikassa hõbedat ja kulda järgmiste hindadega: 25-kopikased ja suuremad – 158,50 marka rublast, väiksemad – 72,50 marka rublast, hõbeda eest kangides – 35,30 marka puhta hõbeda solotniku eest, kuldrubla eest 210 marka.
Rahatähed
Kuna riigipanga rajamine võttis aega, otsustas Ajutine Valitsus 9. detsembril 1918 anda Rahaministeeriumile õiguse väljastada riigikassatähti.
Eesti Pank asutati 24. veebruaril 1919 ning 30. aprillil anti sellele ainuõigus pangatähtede emiteerimiseks.
Mündid
1922. aasta mündid on valmistatud 75% vase ja 25% nikli sulamist Berliinis, osa Hirschi ja osa Werneri & Co (ehk Werner & Söhne) ettevõttes. Kõik hilisemad mündid (1924, 1925 ja 1926) valmistati Tallinnas Riigi Trükikojas sulamist 70% vaske, 20% tsinki ja 10% niklit.
Numismaatikute seas levinud legendi järgi olevat 1926. aastal vermitud ka 25-margaseid münte, kuid ametlikud andmed nende kohta puuduvad.
Punta Arenas
thumb|left|Punta Arenas õhust
Punta Arenas on sadamalinn Tšiilis, Lõuna-Ameerika mandri äärmises lõunaosas, ning on Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonna, Magalhãesi provintsi ja Punta Arenase valla halduskeskus.
Ta asub Patagoonias Brunswicki poolsaarel Magalhãesi väina ääres umbes saja kilomeetri kaugusel Lõuna-Ameerika mandri kõige lõunapoolsemast punktist Frowardi neemest.
Vahel nimetatakse teda maailma lõunapoolseimaks linnaks (väiksemaid linnu on ka lõuna pool).
2020. aastal oli Punta Arenas Ameerika kultuuripealinn.
Ajalugu
Linna loomise ametlik daatum on 18. detsember 1848. aastal.
Tuntud inimesi
Punta Arenases on sündinud Tšiili president Gabriel Boric, kirjanikud Alfonso Alcalde, Rolando Cárdenas. Mariana Cox Stuven (Shade), Ramón Díaz Eterovic, José Grimaldi Acoto, Roque Esteban Scarpa, kunstnikud Andrés Perez ja Tito Beltrán ning teadlane Eduardo Braun Menéndez.
Kirjanik Francisco Coloane elas suure osa elust Punta Arenases.
Arhitraav
Arhitraav (ka epistüül või ematala) on taladesüsteemi alumine tala. Kreeka ehitistel sammaste ja friisi vaheline kaunistusteta osa.
Rüütlikirjandus
Rüütlikirjandus on ilmalik, enamasti rahvaluulest lähtuv, kuid aadliseisusele mõeldud kirjandussuund. Lüürika levis trubaduuride esitusel. Rüütlikirjandusele on omane armastusteema ja daamikultus, ning rüütlielu ja -vooruste idealiseerimine. Lüürika on vormirikas, eepika on seiklus- ja fantastikaküllane.
Ameerika tippmodell
Algselt oli saade eetris kanalis UPN (aastail 2003–2006), seejärel näitas seda The CW (2006–2015) ning 2016. aasta detsembrist hakkab näitama VH1.
Śniardwy järv
Śniardwy järv (saksa keeles der Spirdingsee) on järv Poolas Masuuria järvedelaval Warmia-Masuuria vojevoodkonnas. See on Poola suurim järv pindalaga 113,8 km2. Järve pikkus on 22,1 km ja laius 13,4 km. Suurim sügavus on 23 m. Järves on kaheksa saart, suurimad neist on Szeroki Ostrów, Czarci Ostrów, Pajęcza ja Kaczor.
Ameerika tippmodell
Sarja esimesel kahekümne kahel hooajal oli saatejuhiks supermodell Tyra Banks, 23. hooaega hakkab juhtima Briti poplaulja Rita Ora.
Saate ülesehitus
"Ameerika tippmodelli" saatejuht on Tyra Banks, kes on ise aastaid modell olnud. Esmalt valitakse kõikide modelliks soovijate seast välja teatav arv tüdrukuid, seejärel tehakse kärpimine, kuni järele jääb 10–14 tüdrukut (vastavalt hooajale), kes asuvad omavahel saadetes võistlema. Igas saates hääletavad kohtunikud välja ühe kandidaadi. Auhinnaks on 100 000 USA dollari suurune leping modelliagentuuriga ja fotoseeria naisteajakirjas (auhinnad erinevad hooajati).
Voltižeerimine
Ajaloos on voltižeerimine olnud tavaline number tsirkuses.
Tänapäeval korraldatakse selles ka võistlusi. Sellega tegelevad nii mehed kui ka naised. Voltižeerimist tunnistab ratsaspordi alana Rahvusvaheline Ratsaspordi Föderatsioon.
Voltižeerimist harrastavad ka teraapilistel ja arendavatel eesmärkidel nii lapsed kui ka täiskasvanud.
Tiit Kevad
pisi|Tiit Kevad Tiit Kevad (sündinud 15. augustil 1973 Pärnus) on eesti trummar.
Ta alustas muusikaõpinguid 12-aastaselt akordioniõpingutega Pärnu Muusikakoolis. Aastatel 1991–1995 õppis löökpille Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Töötanud 1991–1996 Pärnu Linnaorkestris, 1990–1996 ka löökpillide õpetajana Pärnu Muusikakoolis ja aastast 1997 Tartu I Muusikakoolis.
Teeb kaasa ansamblites Sitimaan, Jääboiler, Inboiler, Tulli Lum, Justament, Liisi Koikson. Esinenud festivalidel Soomes, Rootsis, Taanis, Norras, Lätis, Saksamaal ja USAs. Teinud koostööd artistidega nagu Tõnis Mägi, Mait Seger, Onu Bella, Kait Tamra ja ansamblitega Jäääär, L'Dorado, Kukerpillid, Ohver nr 32125, P.M.V, Popidiot, Winny Puhh, Kuldne Trio, Pärnu Big Band, Chaos Trio.
Teinud kaasa Endla teatri muusikalides "Teatrilaev" (1992), "Valge Hobuse võõrastemaja" (1993), "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (1995),Vanemuise muusikalides "Vaim" (2000), "Verevennad" (2001), "Inetu" (2002), "Evita" (2002), "Aida" (2003), "Cats" (2005), "Chess" (2006), "Ruja" (2008), "Detektiiv Lotte" (2008), "Queen – Doors of time" (2009), "Ämbliknaise suudlus" (2009), "Evita" (2009), "Thank You for the Music" Tribute to ABBA (2011), "Mary Poppins" (2011),"Kosmonaut Lotte" (2012), "Cabaret" (2012), "Grease" (2013), "Lotte unenäomaailmas" (2015), "Mammamia" (2016), Beauty and the Beast (2018), "Sister Act" 2020. Suuremate projektide hulka kuuluvad veel Andrew Lloyd Webberi gala Tallinna Laululaval (2006), Broadway gala Tartu Laululaval (2007), muusikalikontsertide sari "Memory" (aastast 2005), Ühtne Eesti suurkogu (2010) Saku Suurhallis. Osalenud löökpilli intensiivõppes laagrites: Thomas Lang's Drumming Bootcamp Klosterneuburg Austria (2015), Thomas Lang's 5th Big Drum Bonanza Los Angeles/California (2016), Benny Greb's Mastersession Sound Hammelburg/Germany (2017), 21 Drums (Ash Soan/Mark Guiliana/Robert Sput Searight/Mike Johnston /Richard Spaven)Ireland (2019)
Peter Bredal
Peter Christian Bredal (ka Bredahl; vene keeles Пётр Петрович Бредаль; 1683 Trondheim – 1756) oli Norra mereväeohvitser Venemaa Keisririigi teenistuses.
Tiit Kevad
Praegu õpib Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias interpretatsiooni- pedagoogika / jazzmuusika erialal, tegutseb vabakutselise muusiku ja pedagoogina.
Peter Bredal
Elulugu
1703. aastal astus ta admiral Cornelius Cruysi soovitusel alamleitnandina Vene laevastikuga. 1709. aastal sai kaptenleitnandiks, 1710. aastal teenis Aasovi merel laevaülemana, 1712. asus teenima Balti laevastikus, aasta hiljem sai 4. järgu kapteniks.
Tiit Kevad
Diskograafia
https://www.instagram.com/tiitkevad/?hl=en https://www.instagram.com/tiitkevad/?hl=en
Peter Bredal
Elulugu
7. augustil 1714 osales ta Hankoniemi lahingus (Riilahti lahing) Hanko juures.
1715. aastal sai ta 3. järgu kapteniks ja seitsmest laevast koosneva eskaadri komandöriks. 20. aprillil 1715 lahkus Tallinnast nelja laevaga (Samson 36, Sv. Pavel 32, Sv. Petr 32 ja Diana 18 kahuriga) ründama rootslasi Läänemerel, ning tal õnnestus neist kolm (Enhdrning 18, Esperance 11 ja Stockholm Gallej 10 kahuriga) Vindavi juures sõjasaagiks võtta, millega naasis Tallinna mai alguses.
1717. aastast 2. järgu kapten ja 1720. aastast 1. järgu kapten.
Aastatel 1730–1732 oli ta Tallinna sadama kõrgeim komandör.
1733. aastal asus kõrgeima komandörina juhtima Arhangelski sadamat ja võttis Peter von Lacy juhtimisel osa 1736. aastal Vene-Türgi sõjas toimunud Azovi vallutamisest.
Mińsk Mazowiecki
thumb Mińsk Mazowiecki on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Mińsk Mazowiecki maakonna keskus. Asub Varssavist 40 km idas.
Peter Bredal
Elulugu
1739. aastal sai ta viitseadmiraliks.
Mińsk Mazowiecki
Asulat nimetati algul Mieńsk, Mensk või Mińsk. Sai linnaõigused 1421. aastal nimega Mińsk.
Peter Bredal
Perekond
Abiellus hollandi päritolu Taani-Norra kindrali Wyllem de Coucheroni (surn. 1689) (inglise Willem Coucheron) pojatütre Blanceflor Sophie Coucheroniga. Abielust sündis:
Välislingid
Peter Bredal
Mińsk Mazowiecki
Aastal 1868 sai linna nimeks Nowomińsk. Praegune nimi on linnal 7. juulist 1916.
Identiteet
Identiteet on isiku enesetaju.
Enesetaju sisaldab omadusi, mis teevad isiku ainulaadseks võrreldes teistega või näitab kuhugi kuulumist. Näiteks kuulumine rahvusesse, vähemusgruppi, teatud kollektiivi, rahvatantsuansamblisse, mudellennundusringi, käsitööklubisse vms. Samuti saab identiteeti käsitleda kui teadmist endast sotsiaalsetes olukordades ja suhetes.
Tavaliselt on identiteedi teadvustamine vajalik mingi ressursi kasutamiseks, näiteks toetuse saamiseks, poest alkoholi ostmiseks, klubisse sissepääsemiseks jne ehk räägitakse isikulisest identiteedist. Kellegi identiteedi ehk õiguse kindlaks tegemiseks soovitud hüve tarbida tuleb isik identifitseerida ehk kellegina ära tunda, samastada. Isikusamasus tähendab, et see isik on see, kes ta väidab end olevat.
Ühtekuuluvustunnet mingi konkreetse paikkonnaga ja selle inimestega nimetatakse regionaalseks identiteediks ning kuuluvust teiste hulka sotsiaalseks identiteediks.
Arabesk
Arabesk tähendab eesti keeles kaht asja:
Trysilelva
Trysilelva on jõgi Norras Hedmarki ja Sør-Trøndelagi maakondade piiril. Ta on Trysilvassdrageti osa.
Zoopark (relv)
Zoopark-1 (indeks 1L219M) (vene keeles Зоопарк-1) on algselt Nõukogude Liidus arendatud ja Venemaal valmistatud suurtükiväeluureradarisüsteem, mis on ette nähtud vaenlase kaudtulerelvade positsioonide avastamiseks.
Vene-Ukraina sõda
Zoopark-1M-i on kasutatud Vene-Ukraina sõjas.
Baastehnika
Radarisoomuk MT-LBu
Tehnoabi ja seadmete veok Ural-43203
Abisoomuk MT-LB
Radar
Vaenlase kaudtulesüsteemide avastamiskaugus
Oma kaudtulesüsteemide tulejuhtimiskaugus
Hans Henrik von Essen
pisi|Hans Henrik von Essen. [[Johan Erik Bolinderi miniatuur]] Krahv Hans Henrik von Essen (ka Hans Henric von Essen või Hans Heinrich von Essen; 26. september 1755 Kavlåsi loss, Västergötland – 28. juuli 1824 Uddevalla) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, auastmelt feldmarssal. Aastail 1800–1809 oli ta Pommeri ja vahemikus 1814–1816 Norra kindralkuberner.
Noorpõlv
Hans Henrik von Essen sündis Rootsi riigitegelase vabahärra Fredrik Ulrik von Esseni (1721–1781) ja Anne Charlotte Kruuse af Verchou (1729–1795) pojana. Essenid pärinesid Eestimaalt. Hans Henriku vanaisa vabahärra Reinhold Wilhelm von Essen oli Rootsi kindralmajor ja Harjumaal Rapla kihelkonnas asuva Lellapere mõisa omanik.
Juba 1768. aastal asus Hans Henrik von Essen Rootsi krooni ratsaväeteenistusse. Nooruses õppis ta Uppsala ja Göttingeni ülikoolis.
18-aastaselt sai ta kornetiks Västgöta ratsaväerügemendis.
1777. aastal, olles leitnandi auastmes, asus ta teenima Stockholmi kuningapalees, kus tutvus kuningas Gustav III-ga. Ta saatis kuningat mitmel tema ringreisil Itaalias, Prantsusmaal ja Saksamaal. Essen nimetati ka õukonna tallmeistriks.
1787. aastal ülendati Essen ooberstiks ning 1788. aastal nimetati ta õukonna esimeseks tallmeistriks. 1789. aastal sai temast Bohusläni tragunirügemendi ülem ning 1792. aastal Kergetragunikorpuse ülem.
1792. aastal sai Essen teada aadlike plaanist mõrvata kuningas. Ta üritas takistada kuningat minemast maskiballile, kus teda tulistati ja ta surmavalt viga sai. Just Essen käskis kohe sulgeda kõik väljapääsud ooperiteatrist, et tulistaja põgenema ei pääseks.
Essen määrati mitmesse kõrgesse õukonnaametisse ja 1795–1797 oli ta Stockholmi asehaldur. Sellelt ametikohalt lahkus ta vastuolude tõttu noore kuninga Gustav IV Adolfiga.
1795. aastal sai Hans Henrik von Essen kindralmajori auastme. 1796. aastal saatis ta Rootsi regenti hertsog Karli tema visiidil Peterburi. Samal aastal nimetati ta ka riigitallmeistriks.
Tegevus Pommeri kindralkubernerina
1807. aastal tungisid Prantsusmaa väed Pommerisse ning Hans Henrik von Essen näitas end nende vastu võideldes nutika ja külmaverelise väejuhina. Pärast rootslaste võitu Prantsuse vägede üle sõlmis Prantsusmaa kindral Mortier Esseniga Rootsile soodsa relvarahu.
Järgmised kaks aastat elas Hans Henrik von Essen oma mõisas Vikis Upplandis.
1809. aastal kukutati Gustav IV Adolf. Hertsog Karl nimetas Esseni riiginõukogu liikmeks ja annetas talle 29. aprillil krahvitiitli. Sama aasta septembris saadeti ta rahuläbirääkimistele Pariisi, kus juhtis Rootsi delegatsiooni. Läbirääkimiste tulemusel sai Rootsi taas Pommeri oma valdusse. 1810. aasta jaanuaris sai temast taas Pommeri kindralkuberner, kuid sellele ametipostile jäi ta vaid lühikeseks ajaks.
Sama aasta sügisel sai ta ülesandeks vastu võtta uus troonipärija, Prantsusmaa marssal Jean-Baptiste Bernadotte.
Norra sõjakäik ja tegevus Norra kindralkubernerina
pisi|Hans Heinrich von Essen. Autor: [[Per Krafft noorem (1777–1863)]] 1811. aastal ülendati ta feldmarssaliks ja tema juhtida anti Rootsi läänerannikul asunud väeosad. 1812. aastal sai ta ülesandeks vallutada Norra. Sõjategevust ei saanud siiski alustada, enne kui sõda mujal Euroopas oli lõppenud. 15. jaanuaril 1814, üks päev pärast Kieli lepingu sõlmimist, sai Essen käsu vallutada Norra. 13. veebruaril nimetati ta Norra kindralkuberneriks.
Essen läks Norrasse suhteliselt väheste sõduritega ega soovinud kasutada sõjalist jõudu Rootsi-vastast opositsiooni loova Taani printsi Christian Frederiki ja tema pooldajate vastu. Essen püüdis norralaste toetust saada rahumeelsel moel. Ta kutsus oma peakorterisse Strömstadis läbirääkimistele Norra esindajad. Samuti toetas ta piiriäärseid Norra talumehi, andes neile raha ja seemnevilja. Peatselt selgus, et sõjalise jõu kasutamine on vältimatu. Sõjakäigu juhtimise võttis enda peale kroonprints Karl Johan ja Essen määrati Rootsi 2. armeekorpuse juhiks. Suuri lahinguid ei toimunud ja pärast mõnepäevast sõjakäiku kuulutati välja relvarahu. Essen seadis Fredrikshaldis sisse oma peakorteri.
Algselt olid Norra kindralkubernerile ette nähtud väga suured volitused, kuid 1814. aasta maikuus vastuvõetud uus Norra põhiseadus piiras oluliselt Esseni võimu. Lisaks kindralkuberneri ametikohale oli Essen ka Kristiania ülikooli kantsler ja Norra armee ülemjuhataja.
Hilisem tegevus
Rootsisse naasnud Essenist sai riigimarssal ja 1817. aastal Skånes asuvate vägede ülem (generalbefälhafvare). 1817–1818 koondas ta Skånes vägesid, et avaldada survet Taanile, kellega peeti parasjagu diplomaatilisi läbirääkimisi. Olles Riiginõukogu põhiseadusliku komitee liige, sattus ta konflikti Karl XIV Johaniga ja saadeti erru. Riigimarssali ametikoht jäeti talle siiski alles.
Viimastel eluaastatel hoidis Essen poliitikast kõrvale.
Ta suri Uddevallas, kus ta viibis ravivetel. Essen maeti Västeråkeri kirikuaeda Upplandis.
Perekond
Teist korda abiellus ta 29. oktoobril 1802 Pommeris oma sugulase vabapreili Hedvig Eleonora Charlotte von Krassowiga (1779–1855), kes oli õuemarssali vabahärra Carl Georg von Krassowi (1740–1779) ja vabaproua Johanna (Jeanna) Christina von Esseni (1754–1825) tütar. Abielust sündisid:
Esivanemad
Viited:
Tallinna linnavolinike loend (1921)
Tulemused avaldatud Riigi Teatajas nr. 23 8. aprillil 1921.
20. juuni
20. juuni on Gregoriuse kalendri 171. (liigaastal 172.) päev. Juliuse kalendri järgi 7. juuni (1901–2099).
Salazar Slytherini medaljon
Salazar Slytherini medaljon on maagiline ese J. K. Rowlingi romaanisarjas "Harry Potter". Medaljon on üks Lord Voldemorti varikätkidest.
Eseme ajalugu
Viiendas osas leidsid medaljoni Grimmauld Place'i elanikud, kes üritasid sellega midagi ette võtta, kuid tulutult. Tol hetkel ei olnud Harry Potter teadlik sellest, et medaljon on määratu tähtsusega. Kuldne medaljon visati majast välja. Kuid Sirius Blacki majahaldjas Kreacher varastas selle nende teadmata tagasi.
Seitsmendas osas põgenesid Harry Potter ja ta kaks paremat sõpra Ron Weasley ja Hermione Granger Grimmauld Place'ile peale Voldemorti ja tema surmasööjate riigipööret võlumaailmas. Harry Potter, kes oli pool aastat tagasi leidnud tolle medaljoni täpse koopia, milles oli olnud kiri, kus keegi R.A.B oli ähvardanud varikätki hävitada. Olles Grimmauld Place'il taipas ta, et too isik oli olnud Siriuse noorem vend Regulus Black. Hermione'ile tuli aga meelde too varikätk, mis oli ära visatud ning trio kutsus Kreacheri enda juurde, kes ütles järelepärimise peale, et medaljon on kadunud ning Mundungus Fletcher selle ära varastanud. Kreacheril kästi üles otsida varas ning Fletcher teatas, et ta oli selle kärnkonna moodi roosa kampsuniga naisele maha müünud. Harry tapipas, et too indiviid oli Dolores Umbridge ning seetõttu tungiti Võlukunsti Ministeeriumisse, kust see Umbridge'i käest ära võeti.
Arvestuspoogen
Arvestuspoogen on trükise mahu ühik kirjastustöö arvestamiseks. Arvestuspoogen on nagu autoripoogengi 40 000 tähekoha suurune, kuid peale autori(te) loomingu läheb arvesse ka muude tekstide maht (tiitelleht, sisukord, toimetaja eessõna, leheküljenumbrid, päistiitlid jm).
Masuuria kõrgustik
pisi|Purjejaht [[Mikołajki järvel]] Masuuria kõrgustik ehk Masuuria järvedelava (poola keeles Pojezierze Mazurskie, saksa keeles Masurische Seenplatte) on maastikurajoon Poola kirdeosas, kus paikneb üle 2000 järve.
Masuuria järvedelava ulatub 290 km kaugusele ida suunas Wisła jõe alamjooksult Poola-Leedu piirini. Selle pindala on umbes 52 000 km². Halduslikult asub see  Warmia-Masuuria vojevoodkonnas (13. sajandist kuni 1945. aastani  oli see Ida-Preisimaa osa). Piirkonna väikesed osad asuvad Masoovia ja Podlaasia vojevoodkonnas.
Järvedelava kujunes Pleistotseeni jääajal. Paljud künkad ja järved on moreentasandiku osad.
Noitalinna Huraa!
Noitalinna Huraa! oli soome ansambel. Aastatel 1986 kuni 1991 andsid nad välja neli albumit. Nende tuntuim lugu oli "Pikkuveli".
Eve Lokk
Eve Lokk (sündinud Smolitsch; 30. detsember 1935 Tallinn – 22. august 2006 Tartu) oli eesti metallikunstnik.
Lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli, jätkas ta õpinguid metalliehistöö alal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1961. aastal.
Pärast ülikooli asus Eve Lokk tööle Tartu Kunstikombinaati Ars. Seal tegeles ta peamiselt lühtrite ja suurte seinapannoode valmistamisega. Samuti valmistas ta metallehteid, mida demonstreeriti näiteks 1971. aastal Jabloneci rahvusvahelisel ehtenäitusel.
Aastatel 1975–2003 töötas Eve Lokk kunstikombinaadi Ars metalliosakonna vanemkunstnikuna. Sellesse perioodi jäävad tema kuulsamad tööd, näiteks Tartu Ülikooli Ajaloomuuseumi lühtrite projekteerimine 1981. aastal ja Tartu raekoja lühtrite projekteerimine 1982. aastal. Tema lühtrid ehivad ka Alu mõisa.
Eve Loki tuntuimad seinapannood asuvad Eesti Soojuselektrijaamas, Põlva postimajas ja Võru spordikoolis. Lisaks Eve Loki loodud lühtritele, pannoodele ja ehetele on tuntud ka tema valmistatud rauast, vasest ja messingist tarbenõud.
Autoripoogen
Autoripoogen on kirjandusteose mahu mõõtühik, millega arvestatakse autori, tõlkija, toimetaja jt töö hulka. Autoripoogen on võrdne 40 000 tähekohaga (tähekohaks loetakse tähed, numbrid, märgid ja tühikud). Autoripoognaga loetakse võrdseks 700 rida luuleteksti ja illustratsioonide pindala 3000 cm².
Varem, kui käsikiri esitati masinakirjas (kirjutusmasinal kirjutatuna), loeti autoripoognaks 22 lehekülge, millel on 30 rida ja reas keskmiselt 60 tähekohta.
Celâl Bayar
pisi|Celâl Bayar Mahmud Celâleddin Bayar (16. mai 1883, Umerbey Bursa lähedal Türgis – 22. august 1986, İstanbul) oli Türgi poliitik, riigi kolmas president.
Ta oli kooliõpetaja poeg ning teda õpetati kodus. Hiljem läks ta Prantsuse kooli Bursas majandust ja rahandust õppima. Tema esimeseks töökohaks oli Deutsche Orient Bank, kus ta sai laialdase pangandusalase kogemuse.
Tema poliitiline karjäär algas 1907. aastal, kui ta astus Türgi Uniooni ja Progressi Parteisse. Aastal 1908 edutati ta partei İzmiri haru sekretäriks. Aastal 1920 valiti Celâl Bayar Osmanite riigi viimasesse parlamenti. Kui impeerium langes ja Esimene maailmasõda oli lõppemas, põgenes ta Ankarasse. Seal pidas ta mitmeid ministri ametikohti Suures Rahvusassamblees, mis pani aluse tänapäeva Türgi riigile.
Ta oli 1921–1922 majandusminister ja 1922–1924 rekonstruktsiooni- ja asunduste minister. Aastal 1924 pöördus ta tagasi panganduse juurde. Ta töötas Tööpangas (İş Bankası), millest sai Türgi suurim pank.
Pärast poliitikasse tagasipöördumist sai temast 1932. aastal rahvamajandusminister. Ta koostas viieaastase arenguplaani, mis arendas majandust industrialiseerimisega. Aastal 1937 sai temast Türgi peaminister, kuid pärast Mustafa Kemal Atatürki surma jaanuaris 1939 astus ta sellelt ametikohalt tagasi.
Pärast Teist maailmasõda astus ta välja Vabariiklikust Rahvaparteist, mille oli rajanud Mustafa Kemal Atatürk. Ta hakkas juhtima opositsioonilist Demokraatlikku Parteid. Parteil oli suur populaarsus just tänu temale ja see viis Celal Bayari edukalt uuele presidendivalimistele 1950. aastal. Temast sai Türgi uus president ja ta valiti tagasi aastatel 1954 ja 1957.
Tema majanduspoliitika andis prioriteedi eraettevõtluse kätte, mille suhtes riik käitus koordinaatori ja reguleerijana. Samuti pani Celâl Bayar suurt rõhku välispoliitikale.
Järgnenud sõjaväelise riigipöörde käigus mais 1960 kõrvaldati ta võimult. Temale ja ta parteikaaslastele määrati surmanuhtlus, kuid see kergendati tema puhul eluaegseks vanglakaristuseks. Aastal 1964 lasti ta haiguste ja vanaduse tõttu vabadusse.
Tema kodanikuõigused taastati 1974. aastal, kuid ta keeldus vastu võtmast oma õigusjärgset kohta Senatis.
Mikołajki järv
Mikołajki järv on järv Masuuria järvedelaval Warmia-Masuuria vojevoodkonnas. Järve pindala on 5 km2. Järve pikkus on 5,8 km ja laius 1,6 km. Suurim sügavus on 25,9 m.