cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mbongolwane
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mbongolwane elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,62%, India või Aasia päritolu inimesi 0,98%, valgeid 0,09%, värvilisi 0,04% ja teisi 0,22%. Suulu keelt pidas emakeeleks 93,34% inimesi, inglise keelt 2,84%, ndebele keelt 0,98%, tsvana keelt 0,93%, pedi keelt 0,71% ja afrikaani keelt 0,62%.
Lee maakond (Arkansas)
Maakonna halduskeskus on Marianna.
Ajalugu
Maakond moodustati 1873. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 424.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
Pille Saluvere
pisi|Pille Saluvere (2005) Pille Saluvere (sündinud 3. mail 1969) on eesti alpinist ja arst.
Ta on esimene eestlanna, kes alpinistina on tõusnud Lõuna-Ameerika kõrgema mäe tippu.
Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Kui 2012. aastal Pamiiris Tartu ülikool 350 tipult eesti alpinistide grupi laskumisel üks rühma liikmetest murdis laskumisel jalaluu, oli dr Pille Saluvere üks neist, kes gruppi selles kiiresti lahendust vajavas juhtumis telefonitsi nõu oskas anda.
Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides.
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.
Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla endoskoopiaosakonnas gastroenteroloogina, kus ta teostab gastrointestinaalset endoskoopiat.
Alpinism
pisi|Pille Saluvere 2005. aastal mägedes 2007. aasta detsembris võttis ta ette eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m)  vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas oli teinegi Tallinna arstist alpinist Priit Melnik).
2012. aastal tõusis ta koos Priit Melnikuga esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus viietuhandelise Pequeño Alpamayo tippu.
Vanakreeka muusika
Vanakreeka muusika on muusika Vana-Kreekas.
Vanakreeka kultuuris eristatakse nelja ajajärku:
Arhailine ajajärk
Arhailist ajajärku iseloomustab eelkõige rahvaluule ja rändlaulikute loomingu kujunemine eepilisteks lugulauludeks ehk eeposteks. Homerose ajal tegutsesid:
Vanakreeka luule kultuslikud laulutüübid ehk hümnid on:
7. sajand eKr hakkas Lesbose saarel arenema kreeka lüürika.
Kreeklased kasutasid muusikat mitmel otstarbel, alates pidustustest ja jumalate austamisest kuni moraali tõstmiseni. Muusika etendas olulist osa ka sõjategevuses. Ateena trieeri tähtis meeskonnaliige oli aulose mängija, kes mängis sõudjate ühes taktis hoidmiseks. Sparta sõjavägi marssis aulose helide saatel, mis ühtlustas nende rivisammu.
Kreeklaste muusikalises mõtlemises oli oluline koht sfääride harmoonia teoorial, mida seostatakse pütagoorlastega ja mis mõjutas tugevalt Platonit. Teooria püüdis kirjeldada universumi struktuuri ja korraldust matemaatiliste printsiipide kaudu, mida Pythagoras demonstreeris monokordi osadeks jagamise teel. Praktikas tekitas see teooria probleeme. Pythagorase süsteemis jagati kvart kaheks täistoonks, millele lisandus pooltoon (tuntud kui limma, arvsuhtega 256:253). Kui teoreetiliselt kvart pluss kvint võrdub oktaviga, siis koosneb oktav kuuest täisnoodist. Ent kui tervetooni tähistab arvsuhe 9:8, tuleb nende kuue täistooni kogusumma kokku veidi üle oktavi, nn. Pythagorase komma suhtarvuga 531,441:528,288.
Klassikaline ajajärk
Klassikalisel ajajärgul oli keskne žanr tragöödia, mis arenes Dionysose kultusest ja põhineb koorilüürikal ehk ditürambidel. Klassikalise tragöödia rajajad Aischylos, Sophokles ja Euripides lisasid koorile näitlejad ja dramaatilise tegevuse. Lisaks kooridele esitati osa näitlejate monoloogidest lauldes. 5. sajandil eKr muutus muusika stiil radikaalselt, sest traditsioonid taandusid uute ideede ees. Lüürikas kujunes uus, subjektiivsem ja peenem väljenduslaad, mida nimetatakse "uueks muusikaks". Platon, kes jätkas Pythagorase õpetust arvudest, kaitses muusikas ranget korda ja traditsioone ning kritiseeris "uue muusika" meelelisust ja subjektiivsust. Ta nurises ka aulose kitarale eelistamise üle, kuigi kitara keelte arvu suurendati, et selle heli sarnaneks aulose omaga. Aulos oli Platonile nii vastumeelne, et ta ei lubanud seda oma ideaalsesse riiki ja uskus, kes ei oska kitarat mängida, puudub korralik haridus. Platon võttis oma teostes "Seadused" ja "Riik" kokku klassikalise eetoseõpetuse ning erinevate muusikaliikide ja helilaadide kasvatusliku mõju.
Ka Aristoteles rõhutas muusika tähtsust kasvatuses, ent jättis sealjuures ruumi ka meelelisele naudingule. Aristotelese õpilane Aristoxenos oli üks tähtsmaid vanakreeka muusikaõpetlasi. Kuigi ta oli nõus, et muusika filosoofiline käsitamine on teadus, ei jaganud ta arvamust, et muusika on matemaatika haru. Aristoxenose jaoks oli kõrgeimaks otsustajaks mitte mõistus vaid kõrv. Vastupidi Platoni idealismile kinnitas ta, et inimese hing on "keha harmoonia", millel on keelpilli omaga sarnane muusikaline "häälestus". Ta võttis aluseks kooskõla, mida tolleaegne treenitud kõrv suutis määratleda kui konsonantse: kvardi, kvindi ja oktavi. Teised intervallid olid muutlikud ja kohandusid vastavalt kontekstile. Tetrakordis sisalduvad toonid oli võimalik reastada kõrvakuulmise järgi. Sellest omakorda tuli Aristoxenos mõttele jagada täistoon kaheks võrdseks pooltooniks (vastandina Pythagorase limma le ), mis tõi nootide paigutusviisi juba lähemale tänapäevasele helisüsteemile.
Hilisem ajajärk
Kuigi Aristoxenos kirjutas ka rütmist, oli Ptolemaios esimene, kes väitis, et rütmi tuleks käsitleda eraldi värsimõõdust (muusikapala üldisest struktuurist) ja pani aluse tonoi de (laadide) süsteemile kreeka muusikas. Ta lõi selgelt ja täpselt sõnastatud õpetuse muusikateooriast pealkirjaga "Harmonika". Ptolemaios jagas oktavi 7 astmeks ja pakkus välja seitsme helilaadi (tonoi) süsteemi, millest arenes hiljem koos Boëthiuse lisatud hüpomiksolüüdiga keskaja muusika kaheksa põhilaadi süsteem.
Hellenismi ja Rooma võimu ajastul segunes klassikaline kreeka kultuur teiste piirkondade traditsioonidega. Sel ajal kujunes aristokraatlikus keskkonnas uuelaadne, peen ja õpetatud musitseerimine.
Kreeklased kasutasid kaht tähtnoodikirja: vanem pillimuusika ja hilisem vokaalmuusika jaoks.
Tähtsamate muusikanäidete hulgas on 2 Delfist pärit hümni: thumb|628px|center|Seikilose epitaafi meloodia
Hamlet (film 1914)
"Hamlet" on Arturo Ambrosio poolt William Shakespeare'i samanimelise näidendi alusel Itaalias 1914. aastal loodud tummfilm.
Emil Djuse
pisi|Emil Djuse 2016. aastal [[Skellefteå AIK-i särgis]] Emil Djuse (sündinud 27. oktoobril 1993 Östersundis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis SC Rapperswil-Jona Lakers.
Euroopa noortepealinn
pisi|[[Cluj-Napoca (2015)]] pisi| [[Thessaloníki (2014)]] pisi| [[Maribor (2013)]] pisi| [[Braga (2012)]] pisi| [[Antwerpen (2011)]] pisi| [[Torino (2010)]] pisi| [[Rotterdam (2009)]] Euroopa noortepealinn (inglise keeles European Youth Capital, lühendatult EYC) on tiitel, mis antakse igal aastal ühele Euroopa linnale üheks aastaks. Selle aja jooksul on linnal võimalus mitmekülgse programmi abil näidata oma noortega seotud kultuurilist, ühiskondlikku, poliitilist ja majanduslikku elu ja arengut. Tegemist on Euroopa noortefoorumi algatusega ning esimene pealinn valiti 2009. aastal.
Emil Djuse
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Östersunds IK. Hooajal 2012–13 mängis ta Rootsi esiliiga klubis Södertälje SK. 2013. aastal liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Frölunda HC, kuid hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta Rootsi esiliigas Malmö Redhawksi ja Mora IK ridades. Hooaja 2014–15 alguses mängis ta taas Frölundas. Sama hooaja keskel liitus samuti Rootsi kõrgliigasse kuuluva Modo Hockeyga. Aastatel 2016–2019 mängis Djuse kolm hooaega Rootsi kõrgliigas Skellefteå AIK-i ridades. Hooaja 2017–18 jõudis ta Skellefteåga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Växjö Lakersile.
Euroopa noortepealinn
Eesmärgid
Euroopa noortepealinnade valimise eesmärk on edendada Euroopa riikide noorte vahelist koostööd. Üks olulisemaid organisatsiooni aspekte on noorte igapäevaelu parandamine pealinnaks valitud linnas ning seda mitte vaid pidustuste ajal, vaid pikas perspektiivis. Lisaks julgustatakse noori osalema pealinna plaanide loomise ja rakendamise juures ning üks ettevõtmise prioriteetidest on seegi, et noored oleksid hästi informeeritud ja ühiskonda kaasatud ning et neile antaks võimalusi paremaks tulevikuks. Noortepealinnaks nimetamise täiendav kasu tuleb turismist ja suurenenud rahvusvahelisest prestiižist.
Emil Djuse
2019. aasta aprillis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Dallas Stars. NHL-is ta hooajal 2019–20 mänguaega ei saanud, kuid mängis American Hockey League'i klubides Texas Stars ja Springfield Thunderbirds.
Euroopa noortepealinn
Noortepealinnad 2009–2016
Esimene noortepealinn valiti 2009. aastal, see oli Rotterdam.
Autožiiro
pisi|[[ELA 07|ELA 07S lennul]] Autožiiro (kreeka α’υτός + γύρος, 'ise pöörlev') ehk gürokopter (vananenud nimetus tiiviklennuk) on õhusõiduk, mille tõstejõu tekitab õhuvoolu suhtes teatud kohtumisnurkseadega vabalt pöörlev tiivik.
Emil Djuse
2020. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Moskva Spartak.
Autožiiro
Autožiiro tõstejõu tekitab lendamisel vastuvoolava õhu toimel iseeneslikult pöörlev (autoroteeruv) mitme püsisammuga labast koosnev rootor. Autožiiro on horisontaalsks lendamiseks varustatud jõuallikaga, mille propeller või reaktiivjuga tekitavad tõmbe. thumb|right|Montgomerie Merlini üheistmeline autožiiro tagaosas asuva propelleriga Tavaliselt asub sisepõlemismootor koos tõmmet tekitava propelleriga autožiiro tagaosas.
Emil Djuse
2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SC Rapperswil-Jona Lakers.
2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Djuse Rootsi kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali.
Autožiiro
Autožiiro leiutajaks peetakse Hispaania inseneri Juan de la Cierva y Codorníut, kelle ehitatud tiiviklennuki esmalend toimus 9. jaanuaril 1923 Cuatro Vientose lennuväljal Madridis. Autožiiro lennupõhimõte oli siiski tuntud juba varem.
Aleksandr Šapovalov
Aleksandr Šapovalov (sündinud 28. veebruaril 2003 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (ründaja).
2019. aasta juulis siirdus mängima Saksamaa Bundesliga klubi SC Freiburgi akadeemiasse.
Frankism
Kindral Franco diktatuur Hispaanias, selle ideoloogia, vt ka https://sonaveeb.ee/search/unif/dlall/dsall/frankistlik/1
Boris Seest
Boris Seest (1874 – ?) oli baltisaksa ja vene päritolu raudteeinsener.
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1894. aastal ja Peterburi riikliku transpordiülikooli 1900. aastal, mille järel töötas ministeeriumis.
Alates 1907. aastast töötas ta Amuuri raudteel: algselt korraldas uuringuid raudtee lääneosas (Kuenga jõest Urka jõeni), 1908. aasta veeburarist 1909. aasta juulini ehitas ta Tšasovinskaja haruteed Tšasovoi kailt Šilka jõel Taptugarõni, alates 1909. aasta augustist töötas ta raudtee 1. ja 2. põhilõigu ehitusel.
1. detsembril 1910 määrati ta Amuuri raudtee põhilõigu ajutiste operatsioonide juhiks. 15. oktoobril 1913 sai läänepoolne lõik valmis. Pärast raudtee keskosa valmimist jagati jagati ülejäänu kaheks: läänepoolne osa Kuengast Blagovešenskini ja idapoolne osa Botškarevost Habarovskini. Seest nimetati läänepoolse osa juhiks.
Pärast veebruarirevolutsiooni 1917. aastal toetas ta ajutist valitsust, saatus pärast oktoobrirevolutsiooni on teadmata.
Diksmuide ringkond
Vallad ja osavallad
Ringkond koosneb 5 vallast ja 30 osavallast.
Léon Cogniet
Léon Cogniet (29. august 1794 Pariis – 20. november 1880 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik.
Seadus ja Kohus (ajakiri)
pisi|Seadus ja kohus 1909 Seadus ja Kohus oli õigusteadline ajakiri, mis ilmus 1909–1913 Peterburis.
Ajakirja tegevtoimetajateks oli Mihkel Pung (1909–1912) ja Ado Birk (1913). Ajakiri ilmus korra kuus koos ajalehega Peterburi Teataja.
Väljaandjateks August Einer, A. Vares, Madis Jaakson, vastutavad toimetajad olid August Einer, A. Vares ja Johannes Reintalu.
Ajakirja trükiti E. F. Meks (1909–1910), Mihkel Schiffer (1912) Woldemar Constantin Ehrenpreis (1913) trükikodades.
Mäemõisa mõis
Mäemõisa mõis (saksa keeles Berghof) oli rüütlimõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Mõisast on esimesed teated 16. sajandist.
Erasmuse Rotterdami Ülikool
Ülikool asutati 1913.
Ülikoolis õpib üle 29 000 üliõpilase.
Vicious Crusade
Vicious Crusade on 1996. aastal loodud Valgevene heavy metal ansambel.
Saksi-Coburg-Eisenach
Saksi-Coburg-Eisenach oli hertsogkond Saksa-Rooma riigis. See eksisteeris kahel üsna lühikesel perioodil: 1572–1596 ja 1633–1638. Selle territoorium oli osa tänapäevastest Baieri ja Tüüringi liidumaadest.
Ajalugu
Hertsogkond loodi aastal 1572 Erfurdi jagamisega, mis rakendas aastal 1570 Speyeri Riigipäeva otsuse eraldada Coburg ja Eisenach Saksi-Weimari hertsogkonnast ja anda need Johann Casimirile ja Johann Ernstile, Johann Friedrich II kahele pojale. Kuid kuna kaks printsi olid sel ajal veel alaealised, valitses esmalt riiki Saksimaa kuurvürst August.
Hamlet (film 1912)
"Hamlet" on režissöör Charles Raymondi tummfilm, mis valmis William Shakespeare'i samanimelise näidendi põhjal Suurbritannias 1912. aastal.
Saksi-Coburg-Eisenach
Ajalugu
Aastal 1586 lõppesid eestkoste ja regentlus ning Johann Casimir ja Johann Ernst hakkasid üheskoos hertsogkonda valitsema. Johann Ernst taandus varsti ja asus oma jahimõisa Marksuhlis. Aastal 1590 loobus ta ametlikult kogu oma osalusest hertsogkonna valitsuses viieks aastaks. Pärast selle perioodi lõppu nõustusid kaks venda riiki jagama. Johann Casimir sai Saksi-Coburgi ja Johann Ernst sai Saksi-Eisenachi.
Kui Johann Casimir aastal 1633 lastetuna suri, päris Johann Ernst tema valdused ning Coburg ja Eisenach ühendati taas lühikeseks ajaks. Kui Johann Ernst aastal 1638 samuti lastetuna suri, lõppes Saksi-Coburg-Eisenachi hertsogite liin ning riik jaotati kahe muu samal ajal eksisteerinud Ernestiinide hertsogkonna Saksi-Weimari ja Saksi-Altenburgi vahel.
Saksi-Coburg ja Saksi-Eisenach ei kuulunud enam samasse riiki, kuni kõik Ernestiinide hertsogkonnad aastal 1920 Tüüringi moodustamiseks ühendati.
Geenitehnoloogia ajalugu
''Kuigi inimesed on läbi aretustegevuse mõjutanud loomade ja taimede genoome juba tuhandeid aastaid, siis geenitehnoloogia valdkond tekkis alles 20. sajandi teises pooles. See artikkel võtab kokku selle valdkonna ajaloo.''
Ajalugu
Inimesed on mõjutanud loomade ja taimede geneetikat alates kodustamise ja taimekasvatuse algusest 12 tuhat aastat tagasi, kuid teadlik sordi- ja tõuaretus on võrdlemisi hiline nähtus. Esimesena kirjeldas pärilikkust 19. sajandil Imre Festetics, aga alles 20. sajandi algul jõudis see laiema avalikkuse ette ja kujunes välja sünteetiline evolutsiooniteooria, kui ühendati Charles Darwini loodusliku valiku teooria, mis seletab liikide evolutsiooni, Gregor Mendeli geneetikateooriaga, mis tegeleb pärilikkusega.
Samuti on inimesed kasutanud mikroorganisme biotehnoloogilistes protsessides veini ja õlle valmistamiseks juba enam kui 8 tuhat aastat tagasi. Mikrobioloogia sai aga ise alguse alles 19. sajandil, kui näiteks Louis Pasteur leiutas pastöörimise ja Robert Koch avastas mitmed haigustekitajad.
1927. aastal kasutati esimest korda röntgenikiirgust, et luua taimemutante. Järgneva 80 aasta jooksul loodi selle meetodi abil üle 2540 taimesordi.
Seene Neurospora crassa uurimisel näitasid Edward Tatum ja George Beadle 1941. aastal, et geenid on seotud ensümaatiliste reaktsioonidega. Mõistet "geenitehnoloogia" kasutas esimesena Jack Williamson oma 1951. aasta ulmeteoses "Draakonite saar". Aasta hiljem tõestasid Alfred Hershey ja Martha Chase, et DNA-l on oma roll pärilikkuses (Hershey-Chase'i katse) ning 1953. aastal kirjeldasid James Watson ja Francis Crick DNA molekuli kaksikheeliksikujulist struktuuri.
1972. aastal lõi Paul Berg esimese rekombinantse DNA molekuli, kui viis SV40 viiruse genoomi lambda faagi geene ja E. coli galaktoosi operoni. 1973. aastal lõid Herbert Boyer ja Stanley Cohen esimese transgeense organismi, kui E. coli bakterisse lisati antibiootikumiresistentsuse geene sisaldav plasmiid. Aasta hiljem lõi Rudolf Jaenisch maailma esimesed transgeensed hiired, sisestades võõrast DNA-d hiire embrüosse. Kõik need saavutused tekitasid teadlaste hulgas muret geenitehnoloogia kiire arenguga tekkinud riskidest. Seda arutati põhjalikult 1975. aastal toimunud Asilomari konverentsil. Muuhulgas soovitati seal allutada kõik geenitehnoloogia valdkonnas tehtud katsed riikliku kontrolli alla.
Biokeemik Herbert Boyer ja riskikapitalist Robert Swanson rajasid 1976. aastal esimese geenitehnoloogia valdkonnas tegutseva ettevõte, mis sai nimeks Genentech. Juba aasta hiljem valmistati seal E. coli abil inimvalku somatostatiini ning 1978. aastal tuldi välja inimese insuliiniga, mis sai FDA heakskiidu 1982. 1980 otsustas Ameerika Ühendriikide Ülemkohus, et geneetiliselt muudetud elusorganisme saab patenteerida.
1970 kirjeldasid Hamilton Smith ja Kent Wilcox esimest restriktaasi (Haemophilus influenzae-st eraldatud HindII) ning 1971 näitasid Kathleen Danna ja Daniel Nathans, et seda saab kasutada SV40 viiruse genoomi tükeldamiseks kindla pikkusega fragmentideks. See pani aluse rekombinantse DNA tehnoloogia arengule. 1978 said Werner Arber, Daniel Nathans ja Hamilton Smith restriktsiooniensüümidega seotud tööde eest Nobeli auhinna.
1970. aastatel avastas Wisconsini ülikooli üliõpilane Steven Lindow koos D. C. Arny ja C. Upperiga Pseudomonas syringae bakteri ja 1977. aastal tuvastas ka selle bakteri jää-miinus tüve. 1983 taotles ettevõte Advanced Genetic Sciences (AGS) USA valitsuselt luba viimaks läbi teste P. syringa bakteriga kaitsmaks põllukultuure külma eest. Meeleavaldajad ja keskkonnakaitsjad üritasid katseid edasi lükata, aga see õnnestus vaid neljaks aastaks. Aastal 1987 sai P. syringae esimeseks geneetiliselt muundatud organismiks, mis lasti avatud keskkonda. Protesteerijad ründasid katsepõlde.
pisi|[[Polümeraasi ahelreaktsiooni ehk PCRi kasutusevõtt muutis võimalikuks ka väga väikeste DNA koguste analüüsi ja kasutamise. PCR-masina ehk termotsükleri kasutamine Tartu Ülikoolis]] 1983 arendas Kary Mullis välja polümeraasi ahelreaktsiooni tehnika, mis võimaldab DNA ampifikatsiooni ja sellega muutus võimalikuks ka väga väikeste DNA koguste analüüs ja kasutamine. 1993. aastal sai ta koos Michael Smithiga selle eest Nobeli keemiaauhinna.
Idee kasutada geene ravimina teraapias tekkis 1970ndatel Ameerika Ühendriikides. Esialgselt kavandatud geeniteraapia oli pärilike retsessiivsete ühe geeni defektide raviks, näiteks tsüstiline fibroos, lihasdüstroofia, lüsosomaalne ladestushaigus, hemofiilia ning mitmed teised erinevad haigusvormid. 1980. aastal tegi Martin Cline esimese katse, kus ta modifitseeris inimese DNA-d. Esimene edukas ja tõestatud geneetilise materjali siirdamine toimus 1989. aasta mais. Esimese terapeutilise geenisiirde ning esimese otsese DNA viimise inimese genoomi teostas French Anderson aastal 1990.
Esimesed katsed transgeensete taimedega viidi läbi 1986. aastal, kui Prantsusmaal ja USA-s katsetati herbitsiidiresistentseid geneetiliselt muundatud tubakataimi. Sellest alanud kümne aasta jooksul toimus 34 riigis 3500 põllukatset transgeensete taimedega 56 liigist. Kommertskasutusse jõudis esimene transgeenne taim (kurgi mosaiikviirusele resistentne tubakas) 1992. aastal Hiinas. 1994. aastal sai Calgene heakskiidu tulla turule pikendatud säilivusajaga tomatiga Flavr Savr tomati, mis oli esimene inimtoiduks lubatud GM-taim. 1994. aastal andis Euroopa Liit heakskiidu geneetiliselt muundatud tubakale, mis oli resistentne herbitsiidide bromoksüniilile, millest sai esimene geneetiliselt muundatud põllukultuur Euroopas. Aastal 1995 tunnistati Bt toksiini tootev Bt kartul FDA ja AUSA Keskkonnakaitseagentuuri poolt ohutuks, millega sai sellest esimene pestitsiidi tootev USAs lubatud põllukultuur. Aastaks 2009 kasvatati 25 riigis 11 transgeenset põllukultuuri. Suurimad kasvatajad olid USA, Brasiilia, Argentina, India, Kanada, Hiina, Paraguay ja Lõuna-Aafrika Vabariik
2001. aastal avaldasid Inimese Genoomi Projekt ja Celera Genomics inimese genoomi esimese mustandi. Sekveneerimistehnoloogiad arenesid ja selle hind hakkas kiirelt langema.
Juba 1980. aastatel tuntud CRISPR hakkas tähelepanu tõmbama 21. sajandi esimesel kümnendil, kui ilmusid esimesed tõendid, et CRISPRi roll bakteris on sarnane omandatud immuunsüsteemiga. 2012. aastal näitasid Virginijus Šikšnysi, Emmanuelle Charpentieri ja Jennifer Doudna juhitud uurimisrühmad, et manipuleerides RNAd Cas9 ensüümis, võivad nad ise valida märklaud-DNA ahela, mida töödelda. Näiteks valida huvipakkuv ala genoomis, tekitada seal kaheahelaline katke ja integreerida katkenud ahelate vahele uus geen. Sellest sai alguse CRISPR-Cas9 süsteemi kasutamine geenitehnoloogias, mis võimaldab DNA-d muuta senisest palju täpsemalt, kiiremalt ja odavamalt.
Rasmus Mägi
Rasmus Mägi (sündinud 4. mail 1992) on Eesti tõkkejooksja.
Ta lõpetas 2011. aastal Miina Härma Gümnaasiumi.
28. juunil 2012 püstitas ta Helsingis kergejõustiku EMil 400 m tõkkejooksus Eesti rekordi 49,54. 11. juunil 2013 parandas ta rekordit ja sai aja 49,51. 2013. aastal võitis Mägi U23 Euroopa meistrivõistlustel Eesti rekordiga 49,19 pronksmedali. 2014. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali; poolfinaalis püstitas ta Eesti rekordi 48,54.
Ta on nimetatud Eesti 2014., 2016. ja 2021. aasta meessportlaseks.
2022. aasta juunis Turus, Paavo Nurmi mängudel püstitas ta Eesti 400 meetri tõkkejooksu rekordi 47,82.
2022. aasta Eesti meistrivõistlustel püstitas Mägi 400 m jooksus Eesti rekordi 45,35.
Isiklikku
pisi|Tradehouse'i noorsportlase stipendiumi saajana, 2015 Teda treenivad vanemad Taivo ja Anne Mägi (endine kergejõustiklane Anne Sookael). Tema õde Maris Mägi on samuti olnud edukas kergejõustiklane, poolõde Kadri Jukk on võimleja.
Islamofoobia
Islamofoobia on mõiste, mis tähendab alusetut hirmu islami ees või eelarvamusi või viha islami suhtes. Mõiste kasutamist on kritiseeritud vaatepunktist, et kriitiline suhtumine islamisse on igati põhjendatud tegelikkust arvesse võttes.
Arvo Vabamäe
Arvo Vabamäe (kuni 1935 Arved Freiberg; 23. oktoober 1909 Tartu – 5. juuni 1989 Toronto) oli eesti lavastaja ja teatrinäitleja.
Ta lõpetas aastal 1928 Tartus gümnaasiumi, töötas seejärel postiametnikuna.
Teatritegevust alustas ta aastal 1941 Estonias. Aastatel 1942–1944 mängis ta Rakvere Teatris.
Mahalalel
Mahalalel on Aadama pojapojapojapoeg ja Keenani poeg. Tema poeg on Jered.
Vana Testamendi kohaselt elas Mahalalel 895 aasta vanuseks
Ewha naisülikool
pisi|Ülikooli peasissepääs Ewha naisülikool (inglise keeles Ewha Womans University) on ülikool Lõuna-Koreas Soulis. See on maailma suurim haridusasutus, kus õpivad vaid naised. See ülikool on ühtlasi üks Lõuna-Korea prestiižsemaid ülikoole.
Ülikool asutati 1886.
Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.
Nakamaa mõis
Nakamaa mõis (saksa keeles Nakkama) oli Mäemõisa mõisa karjamõis (poolmõisa staatuses) Ridala kihelkonnas Läänemaal.
Look What You Made Me Do
"Look What You Made Me Do" on Ameerika laulja ja laulukirjutaja Taylor Swifti esitatud laul, mille laulja kirjutas koos oma produtsendi Jack Antonoffiga. See on saadaval allalaaditava muusikafailina ning selle muusikavideot on võimalik Youtube'is vaadata (2. oktoobri 2017 seisuga on seda vaadatud 503 277 054 korda, 23. veebruari 2018. aasta seisuga juba 859 299 972 korda).
Muusikavideo vannistseeni kasutatud teemantide väärtus on ühtedel andmetel 10 miljonit, teistel andmetel 12 miljonit dollarit.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Look What You Made Me Do seisuga 04.09.2017.
Little Riveri maakond
Little Riveri maakond (Little River County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Ashdown.
Ajalugu
Maakond moodustati 1867. aastal.
Rahvastik
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Dunkel
pisi|[[Paulaner Dunkel]] Dunkel (saksa keeles dunkel 'tume') on tume saksa laagriõlu ehk põhjakääritamisega õlu. Õlu on saanud nimetuse värvuse järgi, mis varieerub merevaigust tumepruunini. Õllele on iseloomulik linnaste maitse.
Dunkeli õlu pärineb Baierimaalt, õlle kangus on 4,5–6%.
Kaukaasia nulg
Kaukaasia nulg (Abies nordmanniana) on männiliste sugukonda nulu perekonda kuuluv igihaljas okaspuu.
Liigi leidis 1837. aastal Kura jõe ülemjooksu lähedalt soome botaanik Alexander von Nordmann (1803–1866). Kuna puu kaukaasiapärased nimed on sotši, amza, apsa, psei ja teised, siis võis Sotši linn selle puu järgi oma nime saada.
Alamliigid
Kaukaasia nulul eristatakse kahte alamliiki:
Botaanilised tunnused
pisi|vasakul|Okkad vasakul|pisi|Isasõisikud Euraasias kasvavatest nulgudest liikidest on kaukaasia nulg kõige suuremate mõõtmetega. Puu kasvab tavaliselt kuni 50, harva kuni 70 m kõrgeks. Tüve läbimõõt on kuni 1,5 (2,0) m. Eluiga küündib soodsates tingimustes 500 aastani, maksimaalne registreeritud eluiga on 718 aastat.
Herilaseviu
Herilaseviu (Pernis apivorus) on haugaslaste sugukonda herilaseviu perekonda kuuluv röövlind.
Kaukaasia nulg
Botaanilised tunnused
Võra on laikoonusjas-kuhikjas, püstine ja ulatub vanematel puudel maapinnani. Tüve koor on hallikas, vananedes muutub pikirõmeliseks. Pungad on 3,5–5 (6) mm pikad, vaiguta (põhialamliik) kuni vaigused (alamliik equi-trojani). Võrsed on läikivad, siledad, oliivpronksjad ja karvased, vanemad on pruunid ja karvadeta. Okkad on võrdlemisi laiad (2–3 mm), 2–4 cm pikkused, pealt tumerohelised, hästi läikivad, allküljel kaks sinakasvalged õhulõheriba, püsivad võrsetel 8–13 aastat. Toatingimustes püsivad kaukaasia nulu okkad puul kauem kui harilikul kuusel.
Herilaseviu
Liik kuulub Eestis III kaitsekategooria alla.
Kaukaasia nulg
Botaanilised tunnused
Okkad on ½ mm paksud. Otsast on nad tavaliselt nürid, sageli koguni kerge sälguga, kuid võivad olla ka teravad, eriti noorte puude kiiresti kasvavatel võrsetel.
Herilaseviu
Teaduslikult kirjeldas herilaseviud esimesena Linnaeus 1758. Ta valis linnule ladinakeelse nime, tuletades selle kreeka sõnast περνης 'röövlind' ja ladina sõnast apivorus 'mesilasesööja', ehkki mesilased moodustavad herilaseviu toidus palju väiksema osa kui herilased.
Levik ja ränne
pisi|left|Herilaseviu lendamas Herilaseviu pesitseb põhiliselt Euroopa ja Lääne-Aasia parasvöötmes. Tema levila hõlmab põhjas suurema osa Rootsist, Lõuna-Soome ja ulatub Valge mere lõunarannikuni. Lõunas ulatub levila Pürenee poolsaare keskossa ning Itaalia ja Kreeka mandriosa lõunatipuni. Levila laigud on ka Türgis ja Kaspia mere rannikul Iraanis. Ida suunas ulatub levila Altaini.
Herilaseviu talvitub Aafrikas Saharast lõuna pool. Tema rännuteed on väga pikad. Näiteks 2002. aastal registreeris Šotimaa ürglooduse hoidmise sihtasutuse direktor Roy Dennis, et üks noor herilaseviu läbis ilma peatumata üle 5000 kilomeetri.
Kaukaasia nulg
Botaanilised tunnused
Isasõisikud on 8–12 (20) mm pikad, punakaspurpurjad või kollased. Käbid on silinderjad, 12–16,5 (20) cm pikad ja läbimõõduga 4–6 cm, noorelt rohelised, valminult punakaspruunid. Seemned on 10–12 mm pikkused, tiivake on umbes poolteist korda kestast pikem. Idulehti on 6–7. Seemne mass on 50–85 mg ja õlisisaldus on umbes 24%.
Herilaseviu
Levik ja ränne
Eestis pesitseb 600–1000 või 800–1100 paari, Euroopas 110–160 tuhat paari.
Kaukaasia nulg
Botaanilised tunnused
Käbil on 150–200 seemnesoomust ja iga soomuse juurde kuulub 2 tiivulist seemet.
Levila ja ökoloogia
vasakul|pisi|Kaukaasia nulud Türgi kirdeosas vasakul|pisi|Bornmülleri nulu mets Kaukaasia nulu põhialamliik (subsp. nordmanniana) kasvab Musta mere ida- ja lõunaranniku mägedes (Kaukasuse lääneosas ja Pontosel) 900–2100 m kõrgusel üle merepinna, peamiselt silikaatsetel muldadel. Areaali lääneosa kattub alamliigi equi-trojani levilaga. Levila kliima on soe ja sademeterohke, aastas esineb sademeid keskmiselt 1000–3000 mm. Metsades moodustab kaukaasia nulg puhaspuistuid või kasvab koos järgmiste puuliikidega: idakuusk (Picea orientalis), harilik mänd (Pinus sylvestris), harilik pöök (Fagus orientalis), Trautvetteri vaher (Acer trautvetteri), kaukaasia valgepöök (Carpinus caucasica), harilik jalakas (Ulmus glabra), mägivaher (Acer pseudoplatanus), kaukaasia pärn (Tilia dasystyla) ja harilik jugapuu (Taxus baccata).
Kasvukohas talub ta küllaltki hästi varju, kõige paremini kasvab värsketel ja sügavapõhjalistel liivsavimuldadel. Ei talu seisvat vett. Külma talub ta kuni −15...–25 °C.
Alamliik subsp. equi-trojani kasvab hajusate reliktsete asurkondadena puhaspuistus Türgi loodeosa kõrgemates mägedes ja Uludagi mäe nõlvadel. Kasvupinnastest eelistab ta karbonaatseid muldasid.
Paljunemine ja kasv
Kaukaasia nulg on ühekojaline okaspuu ja paljuneb seemnete abil. Käbikandvus algab valgusküllases kasvukohas 30- kuni 40-aastastel, puistus 70-aastastel puudel. Tolmlemine toimub aprillis-mais. Seemned valmivad septembris-oktoobris, millele järgneb nende varisemine koos katte- ja seemnesoomustega. Seemnete põhiline levitaja on tuul. Head seemneaastad korduvad iga paari aasta järel, kuid seemnete idanevus on küllaltki madal: 17...20%. Esimesed 10 eluaastat kasvab kaukaasia nulg üsna aeglaselt, hiljem kasv kiireneb ning 100-aastaste puude kõrgus võib ulatuda kuni 35 meetrini.
Herilaseviu
Välimus
pisi|Herilaseviu Nigula looduskaitseala rehabilitatsioonikeskuses. 2014. aasta august. Herilaseviu kehapikkus on 52–60 cm, tiibade siruulatus 135–150 cm. Teistel andmetel on linnu üldpikkus 45–52 cm ja tiiva pikkus 37–43½ cm. Linnu kehamass on 600–1100 grammi või 770–1200 g. Emaslinnud on isastest märksa suuremad. Linnu tiivad ja saba on pikad, mistõttu lind näib suuremana kui ta tegelikult on.
Herilaseviu noor- ja vanalindude värvus on ühesugune ja varieerub hallikast pruunini. Tema alapool on pruuni-valge täpiline. Emaslind on isaslinnust pisut tumedama sulestikuga. Ülapool on isaslinnul tuhmhall, emaslinnul hallikaspruun, teistel andmetel on täiskasvanud linnu ülapool hallikaspruun tumedate triipudega. Isaslinnul on kiird ja kukal enamasti hallid, emaslinnu pea on pruun. Herilaseviu alapoole värvus varieerub tumepruunist peaaegu valgeni. Tavaliselt on see tugevasti vöödiline, tumedate laikudega küünarliigese kohal. Mõnikord leidub ka ühevärvilise tumepruuni sulestikuga isendeid. Hoosuled on pruunid valkjate tüveosade ja mustade põiktriipudega, tüürsuled samuti pruunid 4 laia tumepruuni ristvöödiga. Isaslinnu hoosulgede alaosa on emaslinnu omast üldiselt vähem vöödiline. Labahoosuled on herilaseviul tavaliselt heledamad, isaslinnul moodustub labahoosulgedel selge hele laik.
Herilaseviu pika saba tipus on üks lai vööt, tüvikul kaks kitsamat vööti. Sabas on 14 tüürsulge.
pisi|[[John Gouldi joonistus hiireviust]] pisi|Täiskasvanud emaslind Silmad on kollased. Nende ümber on tugev peast eemalehoidvate sulgede kogum, mis kaitseb linnu silmi herilaste nõelamise eest, kes on tema põhitoit. Valjasriba ja laup on kaetud tihedate soomusjate sulgedega.
Herilaseviul on väheldane must nokk. Sõõrmed on pilujad ja paiknevad viltuselt.
Noorlinnud on esimesel eluaastal pruuni ülapoolega, millel võivad olla ookervalkjad tähnid. Sageli on pea valkjas tumepruunide laikudega. Alapool on neil nagu vanalindudel, aga pruuni põikmustriga isendeid ei esine. Noorlindude vikerkest on hallikas või hallikaskollane ja ka vahanahk on kahkjaskollane.
Erinevus teistest lindudest
Herilaseviu võib segamini ajada hiireviuga. Herilaseviul on väiksem pea ja saledam kael. Herilaseviu saba on pikem ja ümarate nurkadega, tiivad on pikemad ja kitsamad.
Samasse perekonda kuulub tutt-herilaseviu, kes on pisut suurem (tiiva pikkus 42–46 cm). Tutt-herilaseviu on ka natuke teisiti värvunud, näiteks on tal sabal ainult 2 põikivööti. Kuid põhiliselt eristatakse teda herilaseviust elukoha järgi: tutt-herilaseviu levila kulgeb Altaist, kus herilaseviu levila lõpeb, edasi itta kuni Primorjeni, ja eksikülalisena kohtab teda Kesk-Aasias, mis jällegi herilaseviu levilasse ei kuulu.
Elupaik ja eluviis
Herilaseviu elab metsaservades ja metsatukkades. Ta eelistab niiskeid leht- ja segametsasid, eriti lagedate aladega vahelduvaid hõredaid metsi. Nõmmemetsi ta põlgab. Ta on varjulise eluviisiga, vaid rände ajal liigub parvedes, kus on 20–40 isendit
Herilaseviu lend on pehme ja rahulik. Ta tiirleb rõhtsatel tiibadel, tiivaotsad kas veidi langetatud või tõstetud.
Kaukaasia nulg
Kasutamine
pisi|vasakul|Kaukaasia nulud jõulupuude kasvanduses Looduslikus levilas on kaukaasia nulg majanduslikult tähtis puuliik, mida kasutatakse peamiselt tselluloosi valmistamiseks. Soodsates tingimustes moodustab kaukaasia nulg väga suure puidutagavaraga puistuid: Sotši ümbruses on see kuni 1200 (2000) m³/ha. Puit on kergesti töödeldav ja selle tihedus on 15% niiskuse juures 480 m³/kg. Ühe puu tüvest võib saada kuni 500 g nuluvaiku (palsamit) ja nuluokkad sisaldavad kuni 0,77% eeterlikke õlisid.
Herilaseviu
Elupaik ja eluviis
Herilaseviul on tugevad jalad. Ta võib kiirelt ja osavalt ka mööda maapinda liikuda, nii kõndides kui joostes.
Herilaseviu looduslikud vaenlased on suuremad pistrikulised ja nugis.
Toitumine
Herilaseviu on röövlind. Ta toitub enamasti kiletiivalistest ja nende vastsetest, peamiselt herilasevastsetest. Samuti võib ta süüa kahepaikseid, roomajaid, hiiri, väiksemaid linde, nende poegi ja mune. Lisatoiduna võib ta süüa teisigi putukaid, näiteks rohutirtse, suuri röövikuid ja mardikaid.
Toitu otsib herilaseviu puu otsas istudes või aeglaselt lennates. Herilast märgates jälitab ta seda kuni pesani. Seejärel kraabib ta pesa välja. Enne söömist eemaldab ta saagilt nõela.
Kaukaasia nulg
Kasutamine
Lääne-Euroopasse toodi kaukaasia nulg 1838. aastal ja on seal parkides populaarne ilupuu. Samuti kasvatatakse teda laialdaselt jõulupuude istandikes ja metsakultuurides puidu saamiseks. Taani toodab Euroopa riikidest jõulupuid kõige rohkem ja ekspordib aastas 9–11 miljonit kaukaasia nulgu. Eestisse imporditakse jõulupuudest kõige rohkem samuti kaukaasia nulgu, kuid tema jõulupuudeks kasvatamine pole meil külmahelluse tõttu häid tulemusi andnud.
Herilaseviu
Toitumine
Kuna herilased püüavad herilaseviud, kes nende pesa rüüstab, nõelata, on herilaseviudele arenenud silmade kaitseks tugev peast eemalehoidvate jäikade sulgede kogum. Keha kaitseb lind seda pidevalt raputades ja tiibadega vehkides.
Kaukaasia nulg
Kasvatamine Eestis
Eesti sisemaa talved pole soojalembesele kaukaasia nulule sobivad, karmimatel talvedel külmub ta kuni lumepiirini. Tema kasvatamisega võiks katsetada Lääne-Eesti saartel ja ranniku lähedal, kuid sealgi võivad külmemad talved puid tugevasti kahjustada. Eriti ohtlikud on päikesepaistelised varakevadised päevad, kui maa on veel külmunud. Puu tumedad okkad soojenevad, transpiratsioon ehk vee aurumine taimest suureneb, kuid juured ei saa külmunud mullast vett kätte ja selle tagajärjel okkad kuivavad. Lisaks mõjub halvasti õhutemperatuuri järsk kõikumine ööpäeva jooksul. Eestis väga haruldane kaukaasia nulg kasvab peamiselt dendroloogilistes kollektsioonides ja suurimate puude kõrgus on umbes 15 m. Puid võib leida Tallinna Botaanikaaias, Saaremaa läänerannikul Kuusnõmmel, Järvselja dendropargis ja Haanjas Kure dendraariumis.
Herilaseviu
Toitumine
Lennuvõimestumise ajaks on pojad söönud juba üle 50 tuhande herilasevastse. Kui neid napib, võivad kolmandiku söödava toidu massist moodustada ka konnad. Täiskasvanud lindude toidust võivad putukavastsete puudumisel linnud moodustada koguni veerandi.
Pesitsemine
pisi|Pesa koos poegadega Herilaseviu territoorium on suur. See tuleneb nende toidueelistusest: väikesel alal ei leidu piisavalt kiletiivalisi.
Herilaseviu saabub pesitsuspaikadele mai teisel poolel, lahkub augustis-oktoobris. Eestis lahkub ta septembris. Suhteliselt hilja saabub ta sellepärast, et varem pole tema meelistoitu, kiletiivaliste vastseid, saada.
pisi|Herilaseviu muna Herilaseviu kurnas on tavaliselt kaks (harva üks või kolm) kastanpruunide laikudega kaetud valget muna. Muna mõõtmed on keskmiselt 50×41 mm.
Munad muneb emane mai lõpus ja juuni alguses. Haudeperiood kestab 33–34 päeva ja algab esimese muna munemisega. Hauvad mõlemad linnud, aga emane rohkem. Poegade toitmisega tegelevad samuti mõlemad linnud. Pesast lahkuvad noorlinnud 40 päeva vanuselt. Kuni lennuvõime saavutamiseni 44–48 päeva vanuselt ronivad noorlinnud pesa läheduses puuokstel. Umbes 55 päeva vanuselt saavad noored iseseisvaks.
Eve keel
Ewe keel on Togos rahvuskeel, mida räägib 1 163 000 inimest. Lõuna-Togo piirkonnas õpetatakse eve keelt lastele algkoolis. Kesk-Togos kasutavad mitme keele kõnelejad eve keelt ka lingua franca-na. Ghanas on eve keel osa igapäevasest suhtlusest ning seda räägivad 2,25 miljonit inimest esimese keelena ning umbes pool miljonit inimest teise keelena. Ghanas õpetatakse eve keelt nii alg- kui ka põhikoolis.
Eve keelt kasutatakse raadio- ja telesaadetes ning mõnes kohalikus ajalehes nii Togos kui ka Ghanas.
Eve keeles on inglise keele mõjutusi, näiteks sõnades kɔnset, ‘concert’ (kontsert) ja flawas(i), ‘flowers’ (lilled).
Kirjasüsteem
Eve keeles on kasutusel ladina tähestik, mis sisaldab ka eve keele häälikuid. Lisaks on laenatud tähti rahvusvahelisest foneetilisest tähestikust (IPA), näiteks tähed đ, ŋ, ɔ.
A a    	B b	D d	Đ đ	Dz dz	E e	Ɛ ε	F f	Ƒ ƒ G g	Gb gb	Ɣ ɣ H h	I i	K k	Kp kp	L l	M m	N n	Ny ny	Ŋ ŋ O o	Ɔ ɔ P p R r	S s	T t	Ts ts	U u	V v	Ʋ ʋ W w	X x	Y y	Z z
Arvsõnad 1–10
eve – kaks
eto – kolm
ene – neli
ató~ – viis
adé – kuus
adré – seitse
enyí – kaheksa
enyíde – üheksa
ewó – kümme
Vokaalid
Eve keeles on 7 oraalset ehk mittenasaalset vokaali ja 5 nasaalset vokaali.
Toon
Eve keeles on kasutusel leksikaalsed toonid. Leksikaalne toon on iseloomuliku helikõrgusega toon, mis on sõnas määratud silbiga ja mis mõjutab oluliselt sõna tähendust. Keeles esineb kolm tooni:
-kõrge: /tó/ ‘kõrv’
-keskmine: /tō/ ‘uhmer’
-madal: /tò/ ‘pühvel’
Toonide erinev kõla mängib tähtsat rolli küsimuste esitamisel. Lihtsamate eitavate ja jaatavate küsimuste puhul kasutatakse lause lõpus madalat tooni à. Näiteks Ameá lolo = "inimene on paks", aga Ameá loloà? = "Kas inimene on paks?"
Ommastrephinae
Ommastrephinae on peajalgsete alamsugukond lendkalmaarlaste sugukonnast.
Süstemaatika
WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulus alamsugukonda viis perekonda :
Eve keel
Morfoloogia
Eve keele substantiivide morfoloogia on järgmine:
– puudub grammatiline sugu;
– kirjutamisel ei kasutata määravaid ega umbmääraseid artikleid;
– substantiividel on tavaliselt vokaalne või nasaalne prefiks, et eristada neid verbidest;
ELA 07
ELA 07 on Hispaanias Andaluusias Córdobas ELA Aviacióni poolt konstrueeritud ja toodetav autožiiro. Õhusõiduk tarnitakse komplektsena ja lennuvalmiduses.
Eve keel
Morfoloogia
– pluurali ehk mitmuse moodustamisel lisatakse sufiks -wo sõna lõppu. Näiteks ati = puu, atiwo =puud; awu = kleit, awuwo = kleidid. Samas esineb keeles ka loendamatuid substantiive, millel pluural puudub. Näiteks tsi = vesi või dze = sool.
ELA 07
Välislingid
ELA 07 Cougar
Eve keel
Morfoloogia
– verbid märgivad tegevust, olekut või omadusi, samas kui inglise keeles väljendatakse omadusi omadussõnadega. Ka eesti keeles kasutatakse omadussõnu omaduste kirjeldamiseks.
– eitust märgitakse katkendlikult, st üks osa eitusest on enne verbi, teine osa tuleb osalause lõpus. Mé on enne esimest verbi ja o esineb osalause lõpus (vt 2. näitelauset).
kofi´ va´ afi ´ sia K. tulema koht see ‘Kofi tuli siia.’
Tüüpiline sõnajärg eve keeles on subjekt-verb-objekt (SVO).
Keelenäited
Neném ŋutsu ŋutasẽla ene sia wo koŋ. Need neli õelat meest.
Avu du fu mcogua ga o. Koer sööb konti, mitte metalli.
Leo fe atawui keke akpa. Leo püksid on liiga laiad.
Bardowicki ühisvald
Bardowicki ühisvald (Samtgemeinde Bardowick) on ühisvald (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Selle pindala on 100,16 km². 31. detsembril 2017 elas seal 17 754 inimest. Selle keskus on Bardowick.
Bardowicki ühisvald koosneb järgmistest valdadest:
Gaza Islamiülikool
pisi|Logo Gaza Islamiülikool (inglise keeles Islamic University of Gaza) on ülikool Palestiinas Gazas.
Ülikool asutati 1978.
Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.
Amelinghauseni ühisvald
thumb|Vapp thumb|Samtgemeinde Amelinghauseni paiknemine Lüneburgi kreisis
Amelinghausen on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Selle pindala on 194,48 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8360 inimest. Selle keskus on Amelinghausen.
Samtgemeinde Amelinghausen koosneb järgmistest valdadest:
Veekogud
Lopausee asub Amelinghauseni valla piiril Lopau ülemjooksul. See tehisjärv on pindalaga umbes 12 ha ja on populaarne sihtkoht Lüneburgi nõmmel. See tehti 1970. aastatel osana maaparandusprojektidest.
Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu
Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu (lühemalt Humanitaarraamatukogu) oli Tartu ülikooli raamatukogu allüksusi, mis asus aadressil Jakobi tänav 1 (Tartu ülikooli kirik). Raamatukogu suleti 2006.
1956 muudeti kirikusaal raamatukoguks ja jagati raudbetoonist vahelagedega neljaks korruseks. Hoonet kasutati Tartu riikliku ülikooli õpperaamatukoguna, mis kandis hüüdnime Tuubikum. 1981 kolis Tuubikum vastvalminud raamatukoguhoonesse aadressil Struve tänav 1. Tühjaks jäänud ruumidesse toodi peahoones asunud ajaloo- ja keeleteaduskonna raamatukogu, mis hiljem nimetati ümber humanitaarraamatukoguks.
Woldemar Constantin Ehrenpreis
Woldemar Constantin Ehrenpreis (Voldemar Jaagu poeg Ehrenpreis ) (12. juuni 1868, Tallinn - 16. september 1954, Tallinn, Nõmme) oli Eesti ettevõtja ja trükkal.
Trükikoda asus Tallinnas Rüütli 11. Oma trükikoja pärandas Woldemar Ehrenpreis oma venna Juliuse tütrele Erna Ehrenpreisile (Planken).
Ta suri 16. septembril 1954 ja maeti 19. septembril 1954 Hiiu-Rahu kalmistule.
Sergei Toltšinski
pisi|Sergei Toltšinski [[Charlotte Checkersis mängimas]] Sergei Aleksandrovitš Toltšinski (vene keeles Сергей Александрович Толчинский; sündinud 3. veebruaril 1995 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Omski Avangard ründajana vasakäärel.
Aastatel 2012–2015 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sault Ste. Marie Greyhounds.
2013. aasta augustis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Carolina Hurricanes. Aastatel 2015–2016 mängis American Hockey League'i klubis Charlotte Checkers. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis ta Hurricanesi meeskonnas NHL-is kokku neljas mängus, saades kirja kaks resultatiivset söötu.
2018. aastal liitus ta KHL-i klubiga Moskva CSKA. 2019. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika.
2020. aasta mais sõlmis Toltšinski kaheaastase lepingu Omski Avangardiga. 2021. aastal võitis ta Avangardiga Gagarini karika. Finaalseerias alistati mängudega 4:2 tema eelmine koduklubi CSKA. Finaalseeria viimases kuuendas mängus võitis Avangard CSKA-d tema väravast tulemusega 1:0. Toltšinski valiti väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Väljalangemismängudes oli ta CSKA mängija Konstantin Okulovi kõrval resultatiivseim mängija.
Vintpüss
pisi|[[Heckler & Koch G3]]
Vintpüss on pikaraualine tulirelv, mis on varustatud õlatoega (kabaga) õlalt tulistamiseks ja mille raua õõnsusse on lõigatud vintsooned ehk keermed. Vintsooned panevad kuuli rauas liikumise ajal kiiresti ümber oma telje pöörlema. Rauast väljunud pöörleva kuuli güroskoopefekt hoiab kuuli täpsel suunal (ei teki laperdamist), seeläbi suureneb kuuli lennukaugus ning täpsus. Tänapäeval on kasutusel peamiselt automaatvintpüssid kuid ka poltlukuga vintpüssid.
Ajalugu
Pole teada, millal täpselt vintraud kasutusele võeti, kuid esimesed praktilised katsetused viidi läbi 15. sajandil. Esimesed laialdasemat kasutust leidnud vintraudsed püssid valmistati 18. sajandi lõpus ja alguses kasutati neid peamiselt täpsusküttide relvadena. Suuremal hulgal hakati vintpüsse kasutama 19. sajandi alguses.
Eestlaetav vintpüss
Eestlaadimise suureks puuduseks oli tolmu ja tahma jäämine relva ja selle kinni surumine, kui lükati uut kuuli rauda. Edukaima, nn Minié süsteemi lõi Prantsuse sõjaväe kapten Claude-Étienne Minié. See põhines koonusekujulisel kuulil, mis oli osaliselt õõnes. Kuuli liikudes rauas tühimik paisus ja puudutas võrdselt kõiki raua õõnsuse külgi. Selline lahendus andis kuulile suurema kiiruse (löögijõu), sest vähem gaasi pääses püssirauast välja ning kuuli tõhus laskekaugus suurenes peaaegu 300 meetrini, varasema tehnoloogia puhul oli kuuli efektiivne lennukaugus umbes 100–150 meetrit. Kuulsaim Minié süsteemi vintpüss on 1853. aastal konstrueeritud Pattern Enfield. Minié vintpüssi kasutuselevõtt põhjustas Jaapani kodusõjas 19. sajandil Tokugawa vägedele suuri kaotusi.
Tagantlaetav vintpüss
1836. aastal leiutas sakslane Johann Nikolaus von Dreyse relva, milles kasutati Nadelzündung 'it ehk Zündnadelzündung 'it. Snider täiustas nende leiutist ja relva nimetati Snider–Enfieldiks. 1866. aastal leiutas prantslane Antoine Alphonse Chassepot poltluku. Järgmiseks suuremaks muudatuseks tagantlaetavatel vintpüssidel oli seitsmepadrunilise salve kasutuselevõtt 1860. aastal, mille leiutas Christopher Spencer. Tagantlaadimine, poltlukk ja salv oli sõjapidamises suuremad muudatused pärast tulirelva kasutuselevõttu, sest selliste püssidega oli võimalik sooritada korduvaid laske kiiremini ja püssi laadimiseks ei pidanud enam püsti tõusma, vaid seda oli võimalik teha ka lamavas asendis.
Liigitus
pisi|Erinevad vintraua lõiked Vintpüsse liigitatakse nii konstruktsiooni kui ka kasutusala järgi. Konstruktsiooni järgi jaotatavad vintpüssid on: automaat, poolautomaat, kamberlukuga, poltlukuga, revolver(trummel)lukuga, ränilukuga, eestlaetav (Minié), tagantlaetav, pullpup, veealune, kaldnurkraudne (nurga taha tulistav), kombineeritud (sile- ja vintraudade kombinatsiooniga, mis võivad olla ka vahetatavad), kesktulepadruniga, ääretulepadruniga, suurekaliibriline, väikesekaliibriline. Vintsoonte järgi liigitatakse vintpüsse: parem- või vasakpoolse keermega; rombi, ristiküliku, ümara, heksagonaalse lõikega; ühe ja mitme vintsoonega.
Valdeko Viru
Valdeko Viru (13. märts 1925 Pärnu – 5. jaanuar 2006 Tartu) oli eesti dirigent ja helilooja.