cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enn Kasak
Religioossus teaduses
Kasak leiab teadusest kõik viis Glocki ja Starki välja toodud religiooni mõõdet. Esiteks, teaduses on religiooni kogemuslik mõõde, sest teaduses leiduvad pühadusetunne, kuuluvustunne ja tõemeel. Teaduses esineb ilmutuselaadne tõe taipamine. Teaduse alusveendumustes kahtlemine kutsub teadlastes esile reaktsiooni, mis on sarnane usklike reaktsiooniga pühaduseteotusele. Teadlane tajub end osana teaduse progressist, mis viib tõe tunnetamiseni. Teaduses on "märtreid" (Giordano Bruno) ja "pühakuid" (Isaac Newton). Teiseks, teaduses on rituaalimõõde. Rituaalid on teadusest võib-olla kõige vähem leitavad. On küll väitekirjade kaitsmise ja autasustamise rituaalid, kuid neid ei võeta tavaliselt tõsiselt. Parem näide on võib-olla laborirituaalid, millel puudub ratsionaalne põhjendus. Kolmandaks, teaduses on ideoloogiline mõõde, mis väljendub kindlas veendumuses teatud printsiipide kehtivuses ning usaldavas uskumises teatud laadi entiteetide olemasolus või mitteolemasolus. Teadusrevolutsioonid Thomas Kuhni mõttes sarnanevad reformidega religioonis. Neljandaks, teadusel on religiooni intellektuaalne definitsioon. Usk täiuslikesse loodusseadustesse paistab pärinevat teoloogiast. Viiendaks, teadusel on religiooni järelmlik mõõde: tal on mõju üksiku inimese eluviisile. Teadlane peab elama teadlase elu. Näiteks andmete võltsimise absoluutne keeld ei ole õigustatav ilma religioossete argumentideta. Teadusele omistatakse ka inimese päästja ning lunastaja roll.
Selleks, et religioossust teaduses teaduslikult uurida, saaks kasutada aju-uuringuid (näiteks funktsionaalne tomograafia) ning sotsiomeetrilisi uuringuid ning uurida nende teadlaste tekste, kes püüavad olla populaarsed ja veenvad.
Isiklikku
Enn Kasak on kunstnik Navitrolla onu. Tema abikaasa on geenitehnoloog Lagle Kasak. Neil on kolm poega, sh advokaat Anto Kasak.
Kasaku emakeel on võru keel.
Avitsennia
Avitsennia (Avicennia) on troopikas ja subtroopikas levinud puude ja põõsaste perekond     avitsennialiste     sugukonnast (varem paigutati  raudürdiliste sugukonda).
Süstemaatika ja evolutsioon
Avitsennia on ainuke perekond avitsennialiste sugukonnas. Avitsennialiike on praegu teada umbes 15 (arv ei ole kindel, sest liike avastatakse tõenäoliselt veel juurde). On evolutsiooniliselt suhteliselt noor ja ühtne perekond.
Morfoloogilised erijooned
Madalad, laia võraga puud, noorena põõsad. Lehed sageli kaetud soolakirmega (eritab lehtede kaudu soolade ülejääke; mahla soolasisaldus umbes 10% ookeanivee omast). Lehed suhteliselt väikesed, vastakud. Juurestik tugev ja lai. Moodustab pintselja tipuga hingamisjuuri (pneumatofoore), mis ulatuvad korrapäraste vahemaade järel välja hapnikuvaesest mudast ja kasvavad enamasti ka üle veepinna. Õisikud väikesed ja piklikud. Seemned idanevad puul ja langevad alles hiljem vette, et juurduda.
Levila
On levinud kõigi mandrite rannaaladel (v.a Antarktis), peamiselt troopikas, eriti ekvatoriaalses piirkonnas. Kõige arvukamad on Lõuna-Aasias ja Kesk-Aafrikas, põhjapoolseim leviala ulatub USA lõunaosariikideni.
Ökoloogia
On üheks neljast peamisest mangroovi perekonnast, kasvab mangroovisoodes troopiliste ja subtroopiliste ookeanide ja merede kaldapiirkonnas, samuti jõgede suudmealadel. Moodustab enamasti kaldale lähima vööndi, mis ainult tõusu maksimumi ajal üle ujutatakse. Avitsenniad kuuluvad kõige kõrgemaid soolakontsentratsioone taluvate taimede hulka. On pesitsuskohaks paljudele linnuliikidele, juurte vahel elutsevad mitmesugused krabiliigid ja limused. On tundlik keskkonna saastatusele, eriti ohustatud on Lähis-Ida piirkonnas ulatusliku naftareostusega aladel. Erinevalt muudest mangrooviliikidest on ka suhteliselt külmataluv.
Majanduslik tähtsus
Kasutusel tarbepuiduna paljudes troopikamaades, puit vastupidav termiitidele ja laevaoherdile. Mõnel pool kasutatakse lehti ka naha parkimisel, samuti kütteks. Floridas kasvatatakse kohati tiikides ilutaimena.
Kultuurilooline tähtsus
Omab tähtsust eriti Lõuna-Aasia rannikuhõimude elus.Troopikamaade arheoloogias ja geoloogias on õietolmuanalüüsi kaudu oluliseks abiliseks esemate ja kihtide vanuse määramisel.
Yahya Jammeh
Yahya (Abdul-Aziz Jemus Junkung) Jammeh (sündinud 25. mail 1965) on Gambia sõjaväelane ja poliitik, aastatel 1994–2017 Gambia president.
Enne riigipeaks saamist oli ta Gambia relvajõudude ülemjuhataja. Võimule sai juulis 1994 toimunud riigipöördega ning valiti presidendiks laialt kritiseeritud valimistel kaks aastat hiljem septembris 1996. 18. oktoobril 2001 toimusid riigis uued presidendivalimised, mille võitis jälle Jammeh, kogudes 53% häältest. Siiski 2001. aasta valimised kuulutati vaatlejate poolt demokraatlikeks.
Presidenti on korduvalt süüdistatud ajakirjandusvabaduse rikkumises. Riigis on jälitatud ja tapetud ajakirjanikke, kes on Jammehit kritiseerinud.
21. märtsil 2006 toimus riigis Jammehi vastu suunatud riigipööre. President oli sellel ajal visiidil Mauritaanias, kuid naasis kiiresti kodumaale ning riigipööre ebaõnnestus. Osadel riigipöörajatel õnnestus lennata Senegali, kuid paljud vangistati ning anti kohtu alla.
Gottfried Böhm
Gottfried Böhm (23. jaanuar 1920 Offenbach – 9. juuni 2021) oli saksa arhitekt ja maalikunstnik. right|thumb|Gottfried Böhmi projekteeritud Fatima kirik Kasselis Saksamaal
Euroopa
pisi|Loodusgeograafiline Euroopa pisi|Euroopa poliitiline piiritlus Euroopa on maailmajagu ja looduslik-kultuuriline regioon, mis hõlmab Euraasia mandri poolsaaretaolise lääneosa koos ümbritsevate saartega.
Gottfried Böhm
Elukäik
Gottfried Böhm oli sakraalarhitekt Dominikus Böhmi poeg. Ta lõpetas 1938. aastal Kölni keskkooli, oli kuni 1942. aastani kaitseväe teenistuses ja seejärel teises maailmasõjas. 1942–1947 õppis Müncheni Tehnikaülikoolis arhitektuuri ja maalikunsti. 1947. aastal asus tööle oma isa arhitektuuribüroos, mida ta pärast isa surma alates 1955. aastast ise juhtis. Samal ajal lõi ta kaasa ka Kölni sõjapurustustest ülesehitamisel. Alates 1963. aastast oli ta ka professor Rhein-Westfaaleni Tehnikakõrgkoolis linnaosaplaneerimise õppetoolis. 1976 nimetati ta ametisse kaastöölisena Linnaehituse ja maaplaneerimise Saksa Akadeemiasse (Deutschen Akademie für Städtebau und Landesplanung).
1986. aastal tunnustati teda seni ainsa saksa arhitektina ameerika Pritzkeri auhinnaga (mida on nimetatud ka arhitektuuri Nobeli auhinnaks) – tema suure panuse eest arhitektuuri edendajana. 1991 pälvis ta honorari Briti Kuninglikult Arhitektuuriinstituudilt Londonis.
Yahya Jammeh
Jammeh valiti kolmandat korda presidendiks 22. septembril 2006. Esialgu pidid valimised toimuma oktoobris, kuid moslemite püha kuu ramadaani tõttu nihutati varasemale ajale. Jammeh sai 67,3% häältest ja kuulutati valimiste võitjaks. Tema peamine rivaal Ousainou Darboe jäi teiseks nagu ka 2001. aasta valimistel. Darboe ei tunnistanud oma kaotust ning väitis, et tegemist polnud vabade ja demokraatlike valimistega.
Euroopa
Loodusgeograafilist Euroopat piiravad põhjast Põhja-Jäämere ääremered, läänest ja lõunast Atlandi ookean ning selle osad. Euroopa ja Aasia piir on tinglik ja üheselt määratlemata. Idas moodustavad piiri Uurali mäed (kas idajalam või veelahe), edasi lõuna poole kas Uurali või Jembi jõgi Kaspia mereni ning kas Kuma-Manõtši nõgu Aasovi mereni või Suur-Kaukasuse Peaahelik.
Gottfried Böhm
Projektid ja ehitised
Nagu tema isa Dominikus Böhm ja poeg Paul Böhm, projekteeris Gottfried Böhm hulgaliselt kirikuid, eriti Rheini piirkonnas. Tüüpiline tema ehitiste puhul on betoon-klaas-arhitektuur. Tuntuim tema ehitis on Rahukuninganna Maria kirik Nevigesis (1963–1968). Böhmi kirikuehitised on varieeruva suuruse ja erineva vormikeelega lihtsatest geomeetrilistest kujunditest kuni keerukate asümmeetriliste vormimoondumisteni. Kirikute puhul kasutab ta nii spetsiaalse koostisega betoone kui ka spetsiaalselt väljatöötatud klaasmosaiike.
Böhm võitis koostöös oma pojaga 2006. aastal oma kodulinna rajatava mošee arhitektuurikonkursil esimese auhinna. Märkimisväärne on selle ehitise avatus linnale ja maakerana kujundatud kuppel, et integreerida islami kultuuri pühakoda antud Saksa linna konteksti.
Gottfried Böhm on rajanud ka arvukalt ilmalikke ehitisi, näiteks Gladbach-Bensbergi raekoda (1964–69), Bocholti kultuurikeskus ja raekoda, Ulmi linnaraamatukogu, mis on klaasist ja püramiidja katusega. Maritimi hotell Kölnis jm.
Kronoloogiline nimekiri tema teostatud projektidest:
Yahya Jammeh
2006. aasta detsembri algul tegi Jammeh kolmepäevase visiidi Iraani. Ta kohtus Iraani presidendi Maḩmūd Aḩmadīnezhādiga ja usujuhi ‘Alī Khāmene'īga. Arutluse all olid kahe riigi suhted ning Aḩmadīnezhād lubas Iraani majanduslikku abi Gambiale.
Euroopa
Euroopa pindala on ligikaudu 10,2 miljonit km², mis moodustab 2% Maa pinnast (6,8% maailma maismaa pinnast). 2018. aastal elas Euroopas 746 miljonit inimest, mis moodustas umbes 10% kogu maailma rahvastikust.
Liigendus
Sügavale Mandri-Euroopasse lõikuvate merede (Vahemeri, Läänemeri) ja lahtede tõttu on Euroopa rannajoon väga liigendatud, poolsaared (Skandinaavia, Pürenee, Balkan) ja saared (Briti saared, Island, Novaja Zemlja, Franz Josephi maa, Teravmäed) hõlmavad neljandiku Euroopa pindalast.
Pinnamood
Euroopa on madal ja valdavalt tasane. Idaosas laiub ulatuslik Ida-Euroopa lauskmaa, loodes asuvad Fennoskandia tasandikud ja platood, mida läänest äärestab vana Skandinaavia mäestik. Suure osa Kesk-Euroopast hõlmavad vanad kulunud keskmäestikud (Tšehhi massiiv, Reini Kiltkivimäestik, Keskmassiiv). Neist lõuna pool paikneb noorte kurdmägede vööde: Euroopa kõrgeim mäestik Alpid (kõrgeim tipp Mont Blanc, 4808 m), või Kaukaasia (Elbrus, 5642 m), Karpaadid, Püreneed, Apenniinid ja Stara planina. Mägede vahel asub madalikke (Lombardia ehk Po, Kesk- ja Alam-Doonau madalik) ning kiltmaid (Meseta Pürenee poolsaarel). Islandil ja Lõuna-Euroopas on tegevvulkaane ning esineb maavärinaid.
Kliima
Suures osas Euroopast valitseb paraskliima, mis läänes on pehme ja mereline, idaosas karmim, kuivem ja kontinentaalsem. Põhja- ja Lääne-Euroopa kliimat mõjutab soe Põhja-Atlandi hoovus, mistõttu talved on Põhja-Euroopas tunduvalt soojemad kui samadel laiustel Aasias ja Põhja-Ameerikas. Põhja-Jäämere rannikul ja saartel on lähisarktiline ja arktiline, Lõuna-Euroopas seevastu lähistroopiline vahemereline kliima.
Siseveekogud
Enamik jõgesid (Doonau, Dnepr, Rein) kuulub Atlandi ookeani valgalasse, pikim jõgi Volga (3530 km) voolab Kaspiasse ning tema vesi maailmamerre ei jõua.
Järverohked piirkonnad on Põhja-Euroopa, eriti Fennoskandia (seal asuvad näiteks Laadoga, Äänisjärv ja Vänern), Poola madalik ja Põhja-Saksa madalik ning Alpid.
Taimestik
pisi|Taimestik mägi [[Norras]] Looduslikku taimkatet on säilinud mägedes, metsa- ja tundravööndis ning kõrbes. Stepid on põlluks haritud.
Maavarad
Euroopas leiduvatest maavaradest on ülemaailmselt tähtsad rauamaak, boksiit, pruun- ja kivisüsi, kaali- ja keedusool, elavhõbe, nafta ja väävel.
Majandus
pisi|[[Läänemeri - sissepääs sadamasse Szczecin-Świnoujście, Poola]] Tiheda asustuse, rikkalike ja mitmekesiste maavarade, küllaltki soodsate loodusolude ning kauaaegse avatuse tõttu uutele tehnoloogiatele on Euroopa kujunenud üheks maailma tähtsaimaks majanduspiirkonnaks.
ÜRO liigitus
ÜRO liigituse järgi jagatakse Euroopa neljaks regiooniks. Nad on Põhja-, Lääne-, Ida- ja Lõuna-Euroopa. Kesk-Euroopa ÜRO liigituses puudub.
Eesti kooliõpikud
Eesti kooliõpikud ei ole Euroopa regioonideks jaotamisel järjepidevad. 2000.–2010. aastate 9. klassi õpikud pakuvad järgmist jaotust. Kirjastuse Avita oma eristab Euroopas Põhjamaad, Atlandi maad, Vahemere maad, Kesk-Euroopa, Ida-Euroopa ja Taga-Euroopa. Regioonide piirid on õpikute autoritel paigutatud jooksma mööda riigipiire. Kirjastuse Koolibri õpiku Euroopas on Põhja-Euroopa, Lõuna-Euroopa, Vahe-Euroopa, Ida-Euroopa ja Lääne-Euroopa. Erinevalt eelmisest on Koolibri õpiku autorid välja toonud sisemisi erinevusi mitmes Euroopa riigis – Hispaania, Itaalia ja Suurbritannia põhjapoolseid alasid peetakse lõunapoolsetest sedavõrd erinevateks, et need on paigutatud teise regiooni.
Kaartidel on näha Euroopa regioonideks jagamine pärast Eesti taasiseseisvumist ilmunud Eesti põhikooli geograafiaõpikuis.
Goldman Sachs
Goldman Sachs Group on Ameerika Ühendriikide investeerimispank.
Goldman Sachs tegutseb üleilmselt investeerimispanganduse ja väärtpaberite vahenduse, investeeringute juhtimise ja muude finantsteenuste valdkonnas, teenindades peamiselt institutsionaalseid kliente.
Ettevõtte asutas 1869. aastal saksa immigrant Marcus Goldman. 1882. aastal kaasas Goldman ärisse oma väimehe Samuel Sachsi, ettevõtte nimeks sai Goldman Sachs & Co.
Goldman Sachsi aktsiad on noteeritud 1999. aastast alates New Yorgi börsil (aktsia sümbol on GS).
Goldman Sachsi tegevjuht on David Solomon. Ettevõtte peakorter asub New Yorgis Manhattanil.
Eestis tegutsevad piiriüleste pangateenuste pakkujatena Saksamaal registreeritud Goldman, Sachs & Co. oHG, Suurbritannias registreeritud Goldman Sachs International Bank ja Iirimaal registreeritud Goldman Sachs Bank (Europe) Plc.
Pangas on töötanud Robert Rubin ja Henry Paulson, kellest mõlemast sai Ameerika Ühendriikide rahandusminister, vastavalt Bill Clintoni ja George W. Bushi valitsuses. Samuti on pangas töötanud hilisem Euroopa Keskpanga president Mario Draghi.
Aastal 2001 võttis toonane Goldman Sachsi ökonomist ja hilisem investeerimispangale kuuluva varahaldusettevõtte Goldman Sachs Asset Management nõukogu esimees Jim O'Neill kasutusele mõiste BRIC, mis tähistab nelja kiiresti arenevat ja maailmamajanduses oma mõju suurendavat riiki – Brasiiliat, Venemaad, Indiat ja Hiinat.
Süüdistused seoses 2008. aasta finantskriisiga
Goldman Sachsi on süüdistatud 2008. aasta finantskriisi tekkimisele kaasa aitamises. Senati uurimiskomisjoni aruande kohaselt võimendas ettevõte aastatel 2004–2007 kinnisvarabuumi, pakkides riskantsed (sub-prime) kinnisvaralaenud võlakirjadesse, mis 2007. aastal omakorda tuletisväärtpaberitesse pakendati. Seejärel panustas Goldman Sachs väärtpaberite langusele, informeerimata üldsust oma lühikesest positsioonist ja müües riskantsed kinnisvaratehingud oma klientidele. 2010. aasta aprillis kaebas USA finantsjärelevalve SEC Goldman Sachsi investeerimispettuse süüdistusega kohtusse, kuna ettevõte võimaldas oma riskifondil panustada selliste varade langusele, mida ettevõte samas oma klientidele müüs. Goldman Sachs saavutas SECiga kokkuleppe ja nõustus maksma 550 miljonit dollarit.
Finantskriisi ajal sattus raskustesse ka Goldman Sachs ja 2008. aasta viimases kvartalis teenis pank esimest korda börsile minekust saadik kahjumit. Juba järgmises kvartalis oli pank taas kasumis. 2008. aasta sügisel andis Ameerika Ühendriikide rahandusministeerium pangale 10 miljardi dollari suuruse laenu, mis maksti tagasi järgmise aasta juunis.
Musa
Musa on banaani perekonna ladinakeelne nimetus.
NarTest Technologies
NarTest Technologies on Ameerika Ühendriikides tegutsev ettevõte, mille esimene toode oli kaasaskantav minilabor NarTest NTX2000.
Seadme tööpõhimõtteks on fluorestsentsi mõõtmine. Valgusallikaks on ksenoonlamp, mille valgus suunatakse läbi difraktsioonvõre mõõteküvetile, sealt omakorda üle teise difraktsioonvõre fotokordistile. Saadud andmete põhjal genereeritakse "3D" pilt.
Verbaalne notatsioon
Verbaalne notatsioon (inglise keeles verbal notation) on muusika noodikiri, milles muusika üleskirjutamiseks kasutatakse ainult sõnu.
Zuihitsu
Zuihitsu (jaapani keeles 随筆 'nii nagu sulg liigub', 'sule järgimine') on jaapani kirjanduse žanr, milles kirjutatakse üles pähe tulnud mõtted. Kompositsioon on vaba, võimaldades hüppamist ühelt teemalt teisele. Sisse võib olla põimitud mälestusi, jutustusi, anekdoote, mõtisklusi ja aforisme. Seda žanrit on võrreldud esseega lääne kirjanduses (sõna zuihitsu tähendab tänapäeva jaapani keeles ka esseed).
Selle kolm tähtsamat teost on Sei Shōnagoni "Padjamärkmed" (Makura-no sōshi; valmis 1002; žanri esimene teos), Kamo no Chōmei "Hōjōki" (1212) ja Kenkō "Jõudeaja võrsed" (Tsurezuregusa; ajavahemikul 1330–1332).
Etüleen
Etüleen (eteen) on normaaltingimusel värvitu gaas, mille molekulvalem on C2H4 või H2C=CH2.
Etüleeni peetakse esimeseks inimese poolt avastatud gaasiliseks signaalmolekuliks. Mõned taimebioloogid seavad seega kahtluse alla 1998. aasta Robert Furchgotti, Louis Ignarro ja Ferid Muradi Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna lämmastikoksiidi signaalmolekulina toimimise avastamiseni viinud uurimistöö eest, kuna etüleeni uurimislugu kinnitab muud.
Etüleeni kui taimehormooni uurimislugu sai alguse 1800. aastatel, sellele eelnesid valgustusgaasi uuringud 1700. aastatel. 1858. aastal avaldas George Fahnenstock uurimuse selle kohta, et katkistest torudest välja pääsenud valgustusgaas avaldas kasvuhoonetaimedele ebasoodsat toimet.
Dimitri N. Neljubov, kes oli Peterburi Botaanilise Instituudi (Venemaa) uurija, näitas 1901. aastal, et valgustusgaasi bioaktiivseid toimeid evib etüleen. 1917. aastal avastas Doubt, et etüleen stimuleerib abstsissiooni (Doubt, 1917). 1934. aastal esitas Richard Gane kindlad tõendid selle kohta, et taimes toimub etüleeni biosüntees (Gane, 1934). 1935. aastal pakkus Crocker välja etüleeni kui taimehormooni (Crocker, 1935).
Tol ajal ei usutud väga palju nende uurijate uurimistööd. Etüleeni uurimine sai uue hoo sisse 1950-ndatel gaasikromatograafia kasutamisvõimaluste laienemisega.
Etüleen on paljude taimede looduslik taimehormoon, mis reguleerib taime kasvu ja arengut ning vananemist, lisaks neile on etüleenil palju muid toimeid, nii näiteks on tal võime tõttu kõrvalolevatele taimedele ka feromooni ülesanded. Etüleeni biosünteesi reguleerivad seesmised signaalid ja vastused keskkonnast tulevatele biootilise (näiteks patogeenide rünne) ja abiootilise (haavad, hüpoksia, osoon, külm või külmumine) stressi stiimulitele.
Etüleeni sünteesivad peaaegu kõik taimekoed metioniinist ja tähtsat rolli selle juures etendavad adenosiintrifosfaat ja hapnik. Etüleeni biosünteesil mängivad olulist rolli mitmed ensüümid (näiteks ACC sünteaas (ACS) (EC 4.4.1.14), SAM sünteaas (EC 2.5.1.6) jmt) ning paljud geenid.
Etüleeni toime taimedes (Davies, 1995; Mauseth, 1991; Raven, 1992; Salisbury ja Ross, 1992):
Afaliin
Traditsiooniliselt on perekonda Tursiops kuulunud üks liik – afaliin; viimase aja molekulaarbioloogilised uuringud on aga näidanud, et tegelikult kuulub perekonda kaks eri liiki: harilik afaliin (Tursiops truncatus) ja india ookeani afaliin Tursiops aduncus. 2011. aastal kirjeldati veel kolmaski liik, burrunani delfiin (Tursiops australis), kes on Austraalia lõunaranniku endeem.
Kõige rohkem peetakse delfinaariumides just afaliine, sest nad kohanevad tehisoludega paremini kui teised delfiinid.
Täiskasvanud isased afaliinid on tüüpiliselt 244–381 cm pikkused ja kaaluvad umbes 500 kg. Emased on tavaliselt 228–366 cm pikkused ja kaaluvad umbes 250 kg. Delfiinid olid au sees juba antiikajal, Kreekas on nad kuulutatud rahvusloomaks.
Isane afaliin on läbinud peeglikatse.
Kohtamised Eestis
2. juunil 2020 nähti kahte isendit Kopli lahes.
Kuues meel
"Kuues meel" on 1999. aastal esilinastunud psühholoogiline põnevik, mille lavastas M. Night Shyamalan.
Film jutustab loo probleemsest ja enesessetõmbunud poisist Cole Sear (Haley Joel Osment), kes näeb vaime ja saab nendega suhelda. Sarnaselt probleemne lastepsühholoog (Bruce Willis) üritab teda aidata.
Joutsa
Joutsa on küla Soomes Kesk-Soome maakonnas Joutsa vallas.
Jonathan Gallant
Jonathan Gallant (sündinud 23. juulil 1976 Streetsville'is Ontario provintsis) on Kanada muusik.
Ta on ansambli Billy Talent basskitarrist.
Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta Humber College'is džässbasskitarri. Tal kujunes välja oma stiil. 1998. aastal valmis tema ansamblil esimene täispikk stuudioalbum "Watoosh!".
Isiklikku
Jonathan Gallant on abielus, 2007. aastal sündis poeg Xavier Jeffrey.
Tõnis Liibek
Tõnis Liibek (sündinud 30. septembril 1976) on eesti ajaloolane, museoloog ja raamatukogujuht, alates 1. maist 2019 Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu direktor.
Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe. 2002. aastal sai ta Kesk-Euroopa ülikoolist magistrikraadi.
Thomas Bayes
Thomas Bayes (IPA: [ ]) (umbes 1702 London – 17. aprill 1761 Kent, Tunbridge Wells) oli briti matemaatik ja presbüterlik vaimulik. Ta sõnastas Bayesi teoreemi ühe erijuhu.
1742. aastal valiti Kuningliku Seltsi liikmeks.
Bayes on maetud Londonisse Bunhill Fieldsi kalmistule.
Thomas Bayesi tööd
Arvatakse, et Bayes valiti Kuninglikku Seltsi nimetatud matemaatilise töö eest.
Bayesi lahendus ühele "pöördtõenäosuse" probleemile on esitatud töös "Essay Towards Solving a Problem in the Doctrine of Chances" ('essee ühe šanssideõpetuse ülesande lahendamise poole'; 1763), mille avaldas postuumselt tema sõber Richard Price ajakirjas Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Selles essees on sõnastatud Bayesi teoreemi üks erijuht. Price varustas töö sissejuhatava kirjaga ning lisaga, mis mõjutasid töö retseptsiooni.
Postuumselt avaldati ka Bayesi artikkel asümptootiliste jadade kohta.
Kas Bayes oli bayesiaan?
Pole selge, kas Bayes oleks bayesiaanliku tõenäosusetõlgendusega nõustunud. Bayesi filosoofiliste vaadete üle tõenäosuse kohta on raske otsustada, sest tema töö tõlgendamisküsimusi ei puuduta.
Gabriela Mistral
Gabriela Mistral (õieti Lucila de Maria del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga; 7. aprill 1889 Vicuña – 10. jaanuar 1957) oli Tšiili luuletaja, diplomaat ja feminist, kes esimese ladinaameeriklasena pälvis 1945. aastal Nobeli kirjandusauhinna. Tema pseudonüüm oli Gabriela Mistral, mille võttis Gabriele D'Annunzio ja Frédéric Mistrali järgi.
Elukäik
Gabriela kasvas üles väikeses Montegrande külas, kus alghariduse sai õde Emelina Molinalt. Tema isa Juan Gerónimo Godoy Villanueva oli kooliõpetaja. Isa hülgas pere, kui Gabriela oli kolmeaastane. 14-aastaselt püüdis Gabriela endaga ise toime tulla ja toetas rahaliselt ka ema, olles kooliõpetaja abi Compania Baja linnas. Tema õmblejannast ema Petronila Alcayaga suri 1929. aastal. Gabriela pühendas oma raamatu "Raie" (Tala) emale.
1904. aastal ilmusid trükis tema esimesed luuletused. pisi|left|Gabriela Mistral
Looming
Tema luuletustes on kesksel kohal loodus, reetmine, armastus, emaarmastus, mure, reisimine ja Ladina-Ameerika identiteet, mis on mõjutatud indiaanlaste ja eurooplaste kultuurist.
Magic Mouse
pisi|Magic Mouse pisi|Magic Mouse altpoolt vaadates
Magic Mouse (ingl 'võluhiir') on maailma esimene mitmikpuutetundlik (Multi-Touch) optiline hiir. Seda toodab ja müüb tuntud arvutikontsern Apple. Magic Mouse tuli müügile 20. oktoobril 2009. Mitmikpuutetundlik optiline hiir sai alguse iPhone’st, seejärel tuli iPodi ja MacBook Pro puutetundlikud juhtplaadid (nt touchpad). Hiir on kogu oma pealmise paneeli ulatuses puutetundlik ja reageerib vajutustele (click) samamoodi nagu tavalised hiired. Kerimisnupu asemel saab hiirel kasutada sõrme (sõrme libistamine mööda puutetundlikku pinda). See on kiirem ja mugavam viis suhtlemiseks oma arvutiga.
Magic Mouse'i jaoks on vaja vähemalt Mac OS X 10.5.8 ja Bluetooth-ühendust. Hiir võib olla seadistatud kahe nupuga vasakukäeliste või paremakäeliste jaoks, aga vaikimisi on ta seadistatud kui ühe nupuga hiir. Kasutatud on laserjälgimise seadet n-ö silma ehk sensorit, millel on suurem kursori (pointeri) täpsus võrreldes eelmise põlvkonna Apple'i hiirtega. Kuigi see tuli müügile koos 2009. aasta põlvkonna iMaciga, saab seda osta ka eraldi nt MacBook, MacBook Pro ja muude selliste seadmete jaoks, millel on Bluetooth-ühenduse võimalus.
Magic Mouse kasutab võimsaid lasersensoreid, mis on palju tundlikumad ja reageerivad paremini ükskõik missugusel pinnal mitte nagu tavalised optilised hiired. Ühenduse leviala on kuni 33 meetrit arvutist. Samas on tegemist ka väga mugava ja stiilse tootega.
Positiivne funktsioon on kerimine (scroll) ilma nupu abita ning negatiivsed omadused on, et puuduvad funktsioonid Exposé (funktsioon, mis toob lahtiolevad aknad kõrvuti kogu ekraani ulatuses vähendatud suuruses), Dashboardin (avab ekraanil seaded, mis näitavad nt kella, kuupäeva, kalendrit, kalkulaatorit, ilmateadet jne) või Spaces. Loetletud funktsioonid olid aga olemas eelmise põlvkonna hiirel (Mighty Mouse). Funktsioone saab lisada ja rakendada programmiga BetterTouchTool.
Ajalugu
pisi|Juku hiir ja Magic Mouse pisi|Mighty Mouse pisi|Mighty Mouse Apple'i hiirte ajalugu sai alguse 1979. aastal, kui Apple külastas XEROX Parci uurimiskeskust, et tutvuda nende eksperimentaaltehnoloogiatega. Seal avastasid nad hiire ja olid sellest väga inspireeritud. Suurim probleem oli aga hind (400 dollarit), mis ei olnud tavakasutajale praktiline. Apple tellis disaineri, kes aitaks valmistada hiire, mis ei oleks enam nii kallis ja sobiks tavakasutajale.
Nii sündis 1983. aastal Apple'i esimene hiir Apple Lisa Mouse (A9M0050). See põhines hiirel, mida kasutas 1970-ndatel Alto arvuti Xerox PARC. Hiir töötati välja just tavakasutaja jaoks, ning hiire igat tahku disainiti, et välja tuleks ideaalne toode. Ühe nupuga hiir püsis muutumatuna ligi 20 aastat.
Järgmine hiir tuli välja 1986. aastal. Selleks oli Macintosh Mouse (M0100). See oli Lisa hiirest edasiarendatud versioon. Teraskuul asendati kummist kuuliga ja kasutati ümaramat kuju ning lõpuks sai ta ka tumehalli värvuse.
Neli kuud hiljem tuli välja Apple Mouse IIc, millel oli disainitud välimust, värvust ja nupu kuju.
1986. aastal tuli välja Apple Desktop Bus Mouse. Hiir oli oma eelkäijatest madalam ja kolmnurkse kujuga. ADB Mouse sai järgmiseks kuueks aastaks standardhiireks kõikidele Macintosh lauaarvutitele. Aastatel 1993–1998 olid arvutitel kaasas juba tänapäevase hiire kuju meenutav Apple Desktop Mouse II. See oli musta värvi. Hiire kuju hakkasid laialt kasutama ka teised hiiri tootvad firmad.
1998. aastal, kui välja tuli iMac, loodi ka uus hiir Apple USB Mouse, mis meenutas hokis tuntud litrit. See oli läbipaistva korpuse ja väga ümara kujuga. Hiir erines täiesti oma eelkäijast ja seda peetakse Apple’i kõige suuremaks veaks. USB Mouse’i peeti liiga kohmakaks, kuigi ta võis oma aja kohta stiilne olla.
2000. aastal jäeti USB Mouse kõrvale ja esitleti uut Apple Pro Mouse’i. Tal oli sarnane disain ADB II hiire omaga, kuid seekord oli must värv asendatud läbipaistva plastist korpusega. APM oli esimene Apple'i hiir, mis kasutas LED valgustust ja sensorit.
2003. aastal tuli välja Apple'i esimene juhtmevaba (wireless) hiir, mille nimeks oli Apple Wireless Mouse.
2. augustil 2005 tulid müüki Mighty Mouse hiired. Esmalt oli Mighty Mouse juhtmega (wired) ning 2006. aastal tuli välja juhtmeta (wireless) Mighty Mouse, millest sai Magic Mouse'i eelkäija. Mighty Mouse’il puudus puutetundlik pind, mis on uuel Magic Mouse’i versioonil. Puutetundliku pinna asemel on Mighty Mouse’il väike rullik, mis meenutab pisikest palli. Lisaks on Mighty Mouse'il veel kaks küljel asuvat nuppu, mida Magic Mouse'il ei ole. Nendega saab kasutada nt Expose funktsiooni. Expose-funktsioon on tal vaikimisi peal ning seda võib asendada teiste funktsioonidega.
Better Touch Tool
Better Touch Tool ('parema puudutuse tööriist') on programm, millega saab lisada Magic Mouse’le funktsioone. Lisaks saab muuta kerimise ja hiire kursori liigutamise kiirust. Kõrvalolevatelt piltidelt on näha, kuidas saab hiirele funktsioone lisada. Kusjuures samamoodi saab ka puuteplaadile funktsioone lisada, ning kursori liikumise kiirust muuta. Programm on tasuta kättesaadav kõigile. Lisaks on viimasel pildil näha, et saab ka vaadata, kuidas toimuvad puudutamised ja sõrme liigutamised graafiliselt. Funktsioone saab aga lisada järgmiselt: kõigepealt tuleb klõpsata nuppu Add new gesture. Seejärel tuleb valida jaotisest Magic Mouse Gesture toiming, mida tahad sõrmega või sõrmedega hiire juhtplaadil teha. Lõpuks valid jaotisest Predefined Action tegevuse, mida tahad, et selle näpu liigutuse abil tööle pannakse. Näiteks valime Magic Mouse Gesture alt Single Finger Click Middle (ühesõrmeklõps keskele) ning tegevuseks võtame helitugevuse suurendamise. Nüüd kui sai kõik õigesti seadistatud, siis vajutades hiire keskele, peaks helitugevuse tase tõusma ühe pügala võrra. Lisaks saab selle programmi abil lisada klaviatuurile ise otseteid, ehk teatud klahvi kombinatsioone, mille tulemusel saab mingit toimingut teha.
Süsteemi tööriistad (System Preferences)
Lisaks on veel võimalik Magic Mouse’i seadeid muuta System Preferences’i alt (Apple'i arvutite puhul). Kui minna tööriistadesse, saab seal alt valida eraldi tööriistad hiirele. Kuna Magic Mouse on juba arvutisse installitud, saab sealt tööriistad just antud mitmikpuutetundlikule hiirele. Kõrval on pilt, millelt on näha muudatusi lubavaid parameetreid. Saab muuta kursori liikumise kiirust (Tracking), kerimise kiirust (Scrolling), topeltklõpsu kiirust (Double-Click), hiire nuppude asetust (paremakäelise, vasakukäelise, või ühe nupuga), saab lisada kerimise funktsiooni ja suurendamise funktsiooni (zoom) ning lõpuks veel ka kahe näpu süsteemi (saab pilte lehitseda või siis ka brauseriaknas lehtedel edasi-tagasi navigeerida).
Tehnilised andmed
Kõrvalolevalt pildilt on näha, mis on Magic Mouse’i sees. Pealmise osa moodustab puutetundlik pind. Minnes põhja alla, näeme seal lasersensoreid. Toimib see süsteem kahe AA-patareiga (või akudega) ning ühenduse arvuti ja hiire vahel annab Bluetooth. Pealmist mitmikpuutetundlikku osa katab umbes 2 millimeetri paksune läbipaistev plast. Ülejäänud korpuse moodustab hõbedase värvusega alumiinium. Sisu on plastist. Hiire alumises osas asub lüliti, millest saab hiirt vajadusel välja lülitada.
pisi|Magic Mouse'i sensor
Mitmikpuutetundlik pind
Tänapäeval on väga populaarseks saanud mitmesugused puutetundlikud seadmed, nt iPhone, iPad, iPod Touch jne. Touchpad toimib põhimõttelt samamoodi kui Magic Mouse’i pealmine puutetundlik paneel. Kogu hiire pealmine paneel on kaetud plastiga, mille all peitub põhimõtteliselt metalltraatidest võrgustik. Kui inimese sõrm seda pinda puudutab, reageerib hiir ja saadab impulsi arvutile. Inimese keha on üsna hea elektrijuht, sellest tulenevalt saab ka hiirel asetsev võrgustik aru, kus sõrm parasjagu asetseb. Põhimõttelt on tegemist elektriväljaga ja kui inimese sõrm sinna vastu puutub, on see väli just selles piirkonnas häiritud. Kõrval oleval pildil on ka näha Magic Mouse’i puutetundliku piirkonna elementi, mis reageerib inimese keha puudutusele.
Lillehammeri vapp
pisi|150px|Lillehammeri valla vapp Lillehammeri valla vapp on Norra Lillehammeri valla vapp.
Hankasalmi
Hankasalmi on küla Soomes Kesk-Soome maakonnas, Hankasalmi valla kirikuküla.
Lillehammeri vapp
Vapp kinnitati kuningliku otsusega 4. aprillil 1898. Vapi autor on kunstnik Andreas Bloch (1860–1917). Vapil on kujutatud birkebeiner (12. ja 13. sajandi norra sõdalast), motiiv valiti võistlusega. Ametlik vapp sisaldab ka kolmeharulist parapettkrooni.
Hankasalmi
Külas elab umbes 1700 inimest.
Külas on gümnaasium ja raamatukogu.
The Animatrix
"Animatrix" on üheksast lühifilmist koosnev animatsioonikogumik, mis on loodud filmisarja "The Matrix" põhjal. Kogumik avaldati 3. juunil 2003.
Projekti areng
Animatrixi projekt käivitati, kui filmisarja stsenaristid ja režissöörid, vennad Wachowskid, olid Jaapanis esimest Matrixi filmi reklaamimas. Kuniks nad riigis olid, külastasid nad ka mitmeid animefilmide režissööre, kelle loomingul oli olnud tugev mõju nende tööle ning otsustasid nendega koostööd teha.
Animatrixi üldidee ning projekti käiku jälgisid vennad Wachowskid, aga nad kirjutasid ainult neli üheksast lühifilmist ning ka nende puhul ei kontrollinud nende animeerimise poolt – sellega tegelesid nimekad tegelased Jaapani animemaailmast.
Kogumiku avaldamine
Neli lühifilmi avaldati kõigepealt filmisarja ametlikul kodulehel; "Final Flight of the Osirist" näidati kinodes koos filmiga "Dreamcatcher"; ülejäänud ilmusid esimest korda VHS ja DVD peal ühise kogumikuna "Animatrix". DVD-l olid veel boonusena lisaks:
DVD avaldamisega samal ajal, 2003. aasta juunis näidati New Yorgis New York Tokyo Film Festivalil "Animatrixi" plakatit. http://archive.newyork-tokyo.com/nytff/index_flash.html.
Esimest korda näidati kogumikku teles Adult Swimi kanalil 17. aprillil 2004 ja mõni kuu hiljem oli eetris Kanada kanalil Teletoon. Suurbritannias näitati Channel 5-lt "Final Flight of the Osirist" vahetult enne DVD väljaandmist ning hiljem ka "The Second Renaissance'i" mõlemat osa – "Kid's Storyt" ja "World Recordi".
Seoses Blue-ray-plaadil välja antud kogumikuga "Ultimate Matrix Collection" avaldati ka "Animatrix" esimest korda HD-kvaliteedis.
Silepringel
Silepringel (Neophocaena phocaenoides) on ainuke pringellaste sugukonna liik, kellel pole seljauime. Selle järgi on silepringel nimetuse saanudki.
Harilik silepringel (Neophocaena phocaenoides phocaenoides) elab Indoneesias. Hiina silepringel (Neophocaena phocaenoides sunameri) elab Hiina idarannikul ja Jaapanis. Yangtse silepringel (Neophocaena phocaenoides asiaorientalis) elab Ida-Hiina meres ja Jangtse jões.
Sändvitš
pisi|Sändvitš Sändvitš (inglise keeles sandwich) ehk kaksikvõileib on selline võileib, mis koosneb kahest ülestikusest leivaviilust (-tükist) ja nende vahel olevaist lisandeist.
Sändvitš pärineb Inglise köögist ja sai nimetuse 18. sajandi Briti aristokraadi John Montagu, neljanda Sandwichi krahvi (1718–1792) järgi. Ta ei olnud küll nii valmistatud toidu leiutaja, vaid kirgliku kaardimängurina meeldis talle sändvitše süüa, sest neid süües ei pidanud kaardimängu katkestama.
Paul Crutzen
Paul Jozef Crutzen (3. detsember 1933 Amsterdam – 28. jaanuar 2021) oli hollandi keemik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta uuris osooni vähenemist atmosfääris. Aastal 1995 pärjati ta Nobeli keemiaauhinnaga.
Bharrat Jagdeo
Bharrat Jagdeo (sündinud 23. jaanuar 1964) on Guyana poliitik, aastatel 1999–2011 Guyana president.
3. detsembril 2011 andis ta võimu üle valimistel edu saavutanud kandidaadile Donald Ramotarile.
Adolf Pilar von Pilchau
pisi|Adolf Pilar von Pilchau Parun Adolf Konstantin Jakob Pilar von Pilchau (23. mai 1851 Audru – 17. juuni 1925 Pärnu) oli Audru mõisnik ja Liivimaa maamarssal.
Elulugu
Adolf Pilar von Pilchau oli pärast isa, Fredrik Adolf Woldemar Pilar von Pilchau (1814–1870) surma 1870 Pärnumaal asuva Audru mõisnik. 1881 võttis ta rendile ka Sauga mõisa, mille kartulitoodanguga varustas oma viinavabrikut Audrus.
Administratiivset ja poliitilist karjääri alustas ta 1876 Pärnu I piirkonna kihelkonnakohtuniku ametikohalt. 1878. aastal valiti ta Pärnu kreisi järelevalvekohtunikuks ning 1879 Pärnu linnanõunikuks, kelle kompetentsi kuulus arvukate linnamõisade haldamine.
Liivimaa rüütelkond
Liivimaa rüütelkonna liige Adolf Pilar von Pilchau valiti 1882 rüütelkonna kassadeputaadiks, kelle ülesandeks oli andamite vastuvõtmine ja aadlikonvendi istungitel osalemine. 1884 valis rüütelkonna konservatiivne tiib Pilar von Pilchau kreisisaadikuks. 1899 sai temast Liivimaa maanõunik, Pärnu-Viljandi kiriku ülemeestseisja ja Viljandi aadlipreilide stifti kuraator. 1902 sai temast ühtlasi Liivimaa ökonoomilise sotsieteedi president.
1905. aasta rahvarahutuste ajal volitas rüütelkond Adolf Pilar von Pilchau sõitma Peterburi keisrilt abi paluma. 14. detsembril 1905 juhtis ta ise koos oma poja Friedrichiga Audru mõisa kaitsmist Tallinnast saabunud tööliste salkade vastu.
1906 sai Pilar von Pilchaust Liivimaa resideeriv maanõunik ning ta kolis Riiga. Ühtlasi sai temast rüütelkonna projektide referent provintsiaalnõukogus, kus ta pidi seisma rüütelkonna reformikavade eest.
1908–1918 oli ta Liivimaa rüütelkonna maamarssal. Sellel ametikohal üritas ta läbi viia majandus- ja haldusreforme, kuid kohtas nii tugevat vastuseisu, et ähvardas isegi tagasi astuda. 1909 autasustati teda Vladimiri ordeni IV klassiga. 1912 valiti ta Läänemere kubermangude esindajana Venemaa Riiginõukogu liikmeks, mis tähendas vajadust jagada edaspidi elu Riia ja Peterburi vahel. 1915. aastal rüüstasid Vene sõjaväelased Pavel Rodzjanko juhtimisel tema maja Pärnus, purustasid portselanikogu ja hävitasid mööbli. Telegramm suurest võidust sakslaste üle loeti tormiliste kiiduavalduste saatel duumas ette. Hiljem näitas Rodzjanko teemantidega ehitud mõõka, mille keiser talle Pärnu võidu eest olevat saatnud. Kui 1916 viidi Liivimaa maanõunike kolleegium sõjaolukorra tõttu üle Tartusse, siis kolis Riiast Tartusse ka Pilar von Pilchau.
Aprillis 1917 täitis ta viimast korda ametikohustusi Peterburis. Pärast Riia langemist sakslaste kätte 3. septembril 1917 osales ta läbirääkimistel Saksa okupatsioonivõimudega rüütelkonna võimu taastamiseks, mis ebaõnnestusid. Juulis 1918 astus ta maamarssali ametist tagasi.
Balti Hertsogiriik
Adolf Pilar von Pilchau osales maamarssalina Balti Hertsogiriigi loomise ettevalmistamisel ja kirjutas 12. aprillil 1918 alla Saksa keisrile Wilhelm II-le saadetud Eestimaa, Kuramaa ning Liivimaa rüütelkondade ühisele palvekirjale hertsogiriigi loomiseks. 22. septembril tunnustas keiser Balti Hertsogiriigi iseseisvust ja 5. novembril moodustati hertsogiriigi regentnõukogu eesotsas Adolf Pilar von Pilchauga. 9. novembril 1918 kukutati Wilhelm II Saksamaal novembrirevolutsiooniga ja sai selgeks, et hertsogiriiki luua ei õnnestu. Kuna regentnõukogu ametlikult laiali ei saadetud, ei olegi võimalik täpselt öelda, mis ajani Pilar von Pilchau volitused selle juhina kestsid. Kuupäevadest tuuakse sagedamini välja 17. november, 19. november, 22. november ja 28. november.
Viimased eluaastad
3. jaanuaril 1919 lahkus Adolf Pilar von Pilchau kaubalaeval Riiast ja suundus Stettinisse. Pärast seda elas ta Saksamaal, peamiselt Berliinis. 1920. aasta lõpus sõitis sinna ka tema abikaasa Julie. 1921–1923 tegutses Adolf Pilar von Pilchau valitsejana oma väimehe krahv von Rewentlow' mõisas Saksamaal Emkendorffis.
1923 pöördusid abikaasad tagasi Eestisse, kuid Adolf Pilar von Pilchau sai sissesõiduloa vaid kolmeks kuuks. Lõpuks õnnestus tema abikaasal veenda Eesti võime siiski andma Adolfile alaline elamisluba. Tallinna asemel saadeti nad Pärnusse, Audru mõis oli selleks ajaks juba riigistatud.
Riigikohtu administratiiv-osakonna otsusel 23. oktoobrist/7. novembrist 1923 oli Adolf Pilar von Pilchau kodakondsuseta isik: Kaebaja ei ole ennast Eesti Vabariigi kodanikuks tunnistanud ega vabariigi asutuste ees sammusid astunud vastava isikutunnistuse saamiseks, ei ole ka Eesti riikkondsusest lahkumise sooviavaldanud, vaid on detsembrikuul 1918. a. Vabariigi piiridest lahkunud ja peale seda välismaal elanud kui endise Vene riigi kodanik passi järele, mis temale välja antud, nagu ülal tähendatud, endise Vene riigi kindralkonsuli poolt Stockholmis 17. märtsil 1919. a. Kaebajal oli täieline võimalus selle asemel, et pöörata passi saamiseks Vene konsuli poole Stockholmis, pöörata meie välisesituste poole Rootsis või pärastpoole Saksamaal, kus ta elas, Eesti passi saamiseks, milleks tal oli täieline õigus, aga ta ei ole seda teinud, vaid on paremaks arvanud jääda endise Vene riigi alamaks; sest ei ole näha, et ta oleks astunud Vene nõukogude-riigi alamlusse. Et aga endist Vene riiki ja tema valitsust enam pole olemas, on kaebaja jäänud isikuks, kes ei seisa ühegi olemasoleva riigi alamluses. ... Kaebaja ei ole Eesti vabariigi kodanik, vaid välismaalane või riikkondsuseta isik, kes Siseministeeriumi poolt luba sai ajutiselt Eestisse tulla ja keda siseministril õigus on, nagu iga välismaalast hea käekäigu seaduse § 365. põhjal Vabariigi piiridest välja saata.
Adolf Pilar von Pilchau suri 17. juunil 1925 Pärnus ja maeti perekonnakalmistule Audrus.
Perekond
11. detsembril 1884 abiellus Adolf Pilar von Pilchau Peterburi Püha Anna kirikus Pihkva kuberneri Konstantin Magnus von der Pahleni tütre Julie Olga Eugenie von der Pahleniga. Abielupaar elas algul Sauga mõisas, kus sündisid nende neli last :
1891 kolisid nad üle ruumikamasse Audru mõisa, mis selleks puhuks ümber ehitati. 1906 asusid nad Adolfi uue ametikoha tõttu elama Riiga. Hiljem elas perekond Tartus, Berliinis, Emkendorffis, Tallinnas ja Pärnus. Oma mehe rännakute ajal 1919. aasta jaanuarist 1920. aasta detsembrini elas Julie Audru mõisas.
Langekare
Langekare on 0,9 hektari suurune laid (kare) Hiiumaa valla Sarve küla territooriumil Väinameres. Langekare kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Langekare sihtkaitsevööndisse.
Nimi
Saart on 1770 mainitud kui Langokari ja 1855 Langekarre.
Loodus
Saar paikneb merest välja ulatuval paekivist aluspõhjal.
Taimed
1999. aasta seisuga oli Langekarelt leitud 51 liiki soontaimi. Muuhulgas kasvavad saarel harilik türnpuu, mage sõstar, koer-kibuvits, põldmurakas, harilik pihlakas, harilik lodjapuu, koirohi, merikapsas, kõrvenõges.
2004 oli soontaimede nimestikus 54 liiki, kusjuures lisandusid rihu-peenlook, roog-aruhein ja valge pusurohi. 2007. aastal on märgitud esmakordse leiuna valget pusurohtu (leitud ka 2004), longus põisrohtu ja humallutserni. Viimane liik loeti uueks ka 2008. aastal, mil lisandusid kaks liiki, harilik nõiahammas ja humallutsern. Arvestades seda, et mõned taimed on välja toodud uutena mitmel aastal ning 2005. ega 2006. aastal loendust ei toimunud, on Langekare soontaimede nimestikus 57 liiki.
Samblaid Langekarel ei leidu.
Samblikud
2004. aasta seisuga on saarelt leitud 27 samblikuliiki.
Linnud
Eraldatuse tõttu on Langekare hea pesitsuspaik lindudele. 2002. aastani pesitses saarel hulgaliselt kormorane, kes on mitmed linnu- ja taimeliigid (näiteks kõik samblad) välja tõrjunud.
Loomad
Ükski imetaja saarel püsivalt ei ela. Talviti külastavad kõiki Hiiumaa laide näiteks kährikud ja rebased. Saare ümber meres võib kohata hall- ja viigerhülgeid.
1996. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
Slaalom
Finaal: 25. veebruar Osavõtjaid: 100 Maailmameister 1993: Kjetil André Aamodt  , Norra Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 23. veebruar Osavõtjaid: 103 Maailmameister 1993: Kjetil André Aamodt  ,  Norra Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
Finaal: 13. veebruar Osavõtjaid: 96 Maailmameister 1993: võistlust ei toimunud Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 75 Maailmameister 1993: Urs Lehmann , Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 64 Maailmameister 1993: Lasse Kjus  , Norra Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
Finaal: 24. veebruar Osavõtjaid: 61 Maailmameister 1993: Karin Buder , Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 22. veebruar Osavõtjaid: 56 Maailmameister 1993: : Carole Merle , Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 18. veebruar Osavõtjaid: 40 Maailmameister 1993: Kate Pace , Kanada Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 48 Maailmameister 1993: Miriam Vogt , Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Medali
<br style="clear:both;" />
Atsetüleen
Atsetüleen (süstemaatiline nimetus: etüün) on lihtsaim alküün, süsivesinik, mis koosneb kahest vesiniku aatomist ja kahest süsiniku aatomist kolmiksidemega seotuna. Kuna see sisaldab kolmiksidet, on atsetüleen küllastumata süsivesinik.
Süsinik-süsinik kolmikside asetab kõik neli aatomit samale joonele - HCCH side on 180° nurga all.
Atsetüleeni avastas 1836. aastal Edmund Davy, kes identifitseeris selle "uue vesiniku karburaadina." Selle avastas uuesti 1860. aastal prantsuse keemik Marcellin Berthelot, kes nimetas aine "atsetüleeniks."
Kasutamine
Atsetüleeni kasutatakse keemilises sünteesis ja tööstuses, näiteks põlevgaasina metallide keevitamisel ja lõikamisel.
Marcus Thrane
thumb|right|Marcus Thrane
Marcus Møller Thrane (14. oktoober 1817 Christiania – 30. aprill 1890 Eau Claire, Wisconsin, USA) oli Norra esimese töölisliikumise juht. Thranitteri liikumisel oli oma kõrgpunktis ligikaudu 30 000 liiget, mis oli tollal suuruselt kolmas liikumine. See jäi alla ainult liikumistele Prantsusmaal ja Ühendkuningriigis.
Töölisliikumine
1848. aasta revolutsiooniliste sündmuste mõjul rajas Thrane kooliõpetajana Norras esimese töölisühingu ja paari aastaga kattis nende võrk kogu maa. Kristliku sotsialismi ideed ja Inglise tšartismi meenutav tegevus ühendasid üle 20 000 inimese. Et tööstustöölisi oli sel ajal ainult umbes 10 000, olid Thrane ühingute liikmed enamasti maaproletariaadi hulgast. Nende huve väljendasid palvekirjad, mida esitati kuningale ja mõne radikaalse delegaadi kaudu ka Stortingis. Valitseva kihi vastus oli jõhker – Thrane ja sadakond aktivisti arreteeriti, popside (mõnikord isegi relvastatud) väljaastumised suruti maha. Ühingud lagunesid ja kui Thrane neli aastat hiljem vabanes, jäi tal üle sügavalt pettununa emigreeruda.
Optsioon
Optsioon on tuletisinstrument ehk derivatiiv, mis annab selle omanikule õiguse, kuid mitte kohustuse, tulevikus osta või müüa finantsvara varem kokkulepitud koguses kokkulepitud hinnaga. Optsiooni väljaandjal on optsiooni omaniku soovi korral kohustus kokkulepitud tingimusel müüa või osta alusvara. Optsioonid on suure finantsvõimenduse ja riskiga finantsinstrumendid. Optsioonidega hakati tänapäevases mõttes kauplema esimest korda 1973. aastal Chicago Board of Option Exchange'il.
Mõisted
Optsioonidega on seotud järgmised mõisted:
Alusvara (ingl underlying) – finantsvara, mille ostmiseks või müümiseks tulevikus optsioon õiguse annab. Alusvaraks võivad olla näiteks aktsiad, võlakirjad, toorained, indeksid, valuutad ning ka teised derivatiivid, nagu swap 'id, futuurid, forvardid ja teised optsioonid.
Täitmishind ehk tehinguhind ehk strike – eelnevalt kokkulepitud hind, millega optsiooni omanikul on tulevikus võimalik alusvara osta või müüa.
Optsiooni ostja ehk optsiooni omanik – isik, kel on optsioonist tulenev õigus alusvara osta või müüa. Kui optsiooni alusvaraks on aktsiad, siis ei laiene optsiooniomanikule aktsiaomaniku õigused. Tal puudub õigus dividendidele ning tal pole hääleõigust aktsionäride üldkoosolekul.
Optsioonipreemia ehk optsiooni hind – optsioonist tuleneva õiguse saamiseks makstav rahaline summa. Optsiooni ostja risk on piiratud optsioonipreemiaga.
Optsiooni kirjutaja ehk optsiooni väljaandja – isik, kes saab endale optsioonipreemia ning peab optsiooni ostja soovi korral talle alusvara müüma või ostma.
Müügioptsioon (ingl put option) – optsioon, mis annab selle omanikule õiguse optsiooni väljaandjale müüa kindlaksmääratud koguses täitmishinnaga alusvara.
Optsiooni eluiga – periood optsiooni ostmise ning täitmis- või aegumispäeva vahel.