cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Lumineers
Ansambli asutajaliikmed on Wesley Schultz (peasolist, kitarr) ja Jeremiah Fraites (trummid, löökpillid). 2005. aastal hakkasid Schultz ja Fraites New Jersey osariigis Ramseys lugusid kirjutama ja esinema. 2010. aastal liitus bändiga tšellist ja laulja Neyla Pekarek. The Lumineers kujunes 2010. aastal populaarseimaks folkroki žanri taaselustajaks Ameerikas. Bändi loomingut mõjutasid muusikud nagu Bruce Springsteen, Bob Dylan and Tom Petty. The Lumineers on tuntud oma energiliste kontsertetenduste ja rahvusvaheliste singlite nagu “Ho Hey”, “Stubborn Love”, “Ophelia”, “Cleopatra” jt järgi. The Lumineers on kõige rohkem ringreisidel käiv bänd USA-s ja nende kontserdid on tavaliselt üle maailma välja müüdud.
AS Trio LSL
AS Trio LSL täheühend LSL tähistas ettevõtte asutajate ja omanike perekonnanime esitähti: Rein Lang, Koit Saarmäe, Hans H. Luik.
The Lumineers
Bänd on välja andnud kaks albumit. “The Lumineers” anti välja 2012. aastal ja see jõudis edetabelis Billboard 200 teisele kohale. “Cleopatra” ilmus 2016. aastal ning see jõudis USA edetabelis Billboard 200 esikohale.
2002–2009. Algusaastad
Kui Schultz ja Fraites alles hakkasid koostööd tegema, koos kirjutama ja New Yorgis kontserte andma, siis kasutasid nad mitmesuguseid nimesid, näiteks Free Beer, 6Cheek ja Wesley Jeremiah. Free Beer tegi põhiliselt kavereid. Mida aeg edasi, seda rohkem hakkasid nad ise laule kirjutama, kuna neil puudus fookus, siis konkreetset stiili nad ei viljelenud.
2009–2013. "The Lumineers"
Bänd püüdis New Yorgis alustada, kuid see osutus oodatust keerukamaks. Schultz elas Brooklynis ja töötas kolmes kohas korraga selleks, et üüri maksta, kuid töö kõrvalt ei jäänud piisavalt aega, et muusikaga tegeleda. 2009. aastal otsustasid Schultz ja Fraites kolida Coloradosse ja liitusid avatud mikrofoni programmiga.
Colorados kohtusid nad kutselise tšellisti Neyla Pekarekiga. Bänd otsis tol ajal tšellisti ja Pekarek võttis pakkumise vastu, kuigi ta oli just kolledži lõpetanud ja tal oli plaan saada muusikaõpetajaks.
2011. aasta kevadel allkirjastasid nad Onto Entertainmentiga lepingu, kes rahastas bändi, et salvestada täispikkuses album Seattle’is Bear Creek stuudios produtsent Ryan Hadlockiga. Sama aasta detsembris kasutati The Lumineersi esimest singlit “Ho Heyd” televisioonisarja “Hart of Dixie” hooaja viimases osas, misjärel sai bänd sotsiaalmeedias suurema tähelepanu osaliseks. Järgmise aasta jaanuaris nimetas KEXP-FM-i DJ John Richards “Ho Hey” aasta parimaks lauluks. The Lumineers sõlmis seejärel lepingu Dualtone Recordsiga, millel alt avaldati 3. aprillil 2012 ka esimene album “The Lumineers”. Album sai palju positiivset tagasisidet ja ansambli populaarsus aina kasvas, millega nad ka Billboard 200 albumite edetabelis teisele kohale tõusid.
14. juunil 2012 pääses albumi esimene singel “Ho Hey” Billboard Hot 100 edetabelis 90. kohale. Hiljem saavutas laul kolmanda koha. 30. juunil jõudis laul Triple A raadio tabelis esikohale ja püsis seal kaheksa nädalat. Laulu saatis ülemaailmne edu. 2012. aasta oktoobriks oli Manhattanil sellest saanud Spotifys enim jagatud muusikapala. 2017. aastaks on müüdud “Ho Heyd” üle viie miljoni eksemplari.
The Lumineers andis 23. novembril 2012 välja debüütalbumi EP versiooni “Winter”. 5. detsembril oli bänd nomineeritud parima uue artisti ja parima americana-albumi Grammyle. Bändi teine singel “Stubborn Love” püsis kaheksa nädalat esikohal Billboardi Adult Alternative Songs edetabelis. Euroopa, Ühendkuningriigi ja Austraalia turnee kõik kontserdid olid välja müüdud. Kolmas singel “Submarines” ilmus 30. juulil 2013. Augustiks oli “Ho Hey” püsinud Billboardi Hot 100 edetabelis 60 nädalat. 20. augustil tuli välja deluxe-versioon debüütalbumist, kus oli viis lisalugu ja üle 25 minuti videomaterjali ning 28-leheküljeline brošüür. The Lumineersi muusikat on kasutatud mitmes teleseriaalis, näiteks “Reign”, “Scotland”.
2014–... "Cleopatra"
Fraites ja Schultz lõid muusika “Hanging Treele”. “Hanging Tree” on James Newton Howardi laul, mida esitas ameerika näitleja Jennifer Lawrence 2014. aastal filmis “Näljamängud: Pilapasknäär” esimeses osas, mis oli sarja kolmas film. Sõnad kirjutas “Näljamängude” autor Suzanne Collins, mis ilmusid originaalis romaanis “Pilapasknäär”. Laul avalikustati Ameerika pearaadiojaamades 9. detsembril 2014.
Septembris 2014 teatati, et The Lumineersil on käsil teine album, “Cleopatra” ilmus 8. aprillil 2016. Kaanefotol on kujutatud filmitäht Theda Bara, kes mängis peaosa 1917. aasta filmis “Cleopatra”. “Cleopatra” produtseerimisel tehti koostööd Simone Felice’iga ja Ryan Hewittiga.
Saksa Rahvapolitsei
pisi|Saksa Rahvapolitsei embleem Saksa Rahvapolitsei (saksa keeles Deutsche Volkspolizei; lühend DVP, tuntud ka kui Volkspolitzei või VoPo) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi (SDV) riiklik politseiorganisatsioon aastatel 1945–1990. See oli SDV relvajõudude osa.
The Lumineers
2014–... "Cleopatra"
Albumi esimene singel “Ophelia” tuli välja 5. veebruaril 2016 ja tõusis kohe edetabelis Triple A esikohale ning oli seal kokku 13 nädalat. Alternative raadios püsis laul samuti esikohal ja oli neli nädalat mängituim muusikapala, mis oli 2016. aastal avaldatud. “Ophelia” oli aasta lõpuks edetabelis Billboard Alternative esikohal ja Rock Radio esikohalugu. Teine singel “Cleopatra” tõusis samuti kiirelt raadio Triple A edetabelis teisele kohale, millest sai bändi kolmas singel, mis jõudis Alternative raadio edetabelis esikohale ja “Cleopatra” püsis seal kaks nädalat. “Angelat” saatis samuti kiire edu. The Rolling Stonesi intervjuus ütles Wesley Schultz, et ta kirjutas “Angela” peamiselt oma ekskallimast Angela Henardist. Schultz kommenteeris, et kuigi nende suhtest ei tulnud midagi välja, on tal endiselt koht tema südames ja sellepärast on ta kõne all paljudes lauludes. Bänd avaldas albumi ilmumisel ka maailmaturnee “The Cleopatra” kuupäevad. Turnee, mis kestis 2016. ja 2017. aastal ja mille kontsertidele müüdi ainuüksi USA-s üle 750 000 pileti, sisaldas kahte väljamüüdud kontserti New Yorgis, kolme väljamüüdud kontserti Seattle'is, kahte väljamüüdud kontserti Denveris ja Los Angeleses. Lisaks suurele kontserdiedule USA-s käis bänd turneedel ka mujal maailmas. Nende kontsertidele müüdi üle 100 000 pileti Kanadas, Suurbritannias, Saksamaal, Prantsusmaal, Šveitsis, Hispaanias, Itaalias, Poolas, Tšehhis, Austrias ja Lõuna-Aafrikas.
Saksa Rahvapolitsei
Volkspolizei oli rangelt tsentraliseeritud agentuur, mis vastutas enamiku SDV tsiviilseaduste täitmise eest. Volkspolizeil oli kõrgajal 257 500 töötajat.
The Lumineers
Muusikastiil
Schultz on öelnud: “Mina kirjutan sõnad ja koos Jeriga kirjutame laulud. Iga laulu loomine on erinev. Üldiselt hõlmab see klaverit, kitarri ja võib-olla ka laulmist. Tavaliselt alustame akordide struktuurist – eriti meloodiast ja pärast sõnad lihtsalt tulevad. Või me leiame ühe fraasi ja ehitame kogu loo selle ümber.” Fraites rõhutab bändi stiili lihtsust, öeldes: “Me ei leiuta jalgratast ega tee midagi nii teistsugust, laulud on lihtsad. Igaüks, kes oskab pilli mängida, oskab mängida ka The Lumineersi laulu. Ma arvan, et meie muusikal on kindel filmilik aspekt, mis mulle väga meeldib.” Launchpad kirjutab: “Ajal, mil teised bändid otsivad uut, originaalset heli, et tõhustada digitaalset revolutsiooni, saavad The Lumineersi liikmed suurepäraselt lihtsusega hakkama.” Ühes teises intervjuus selgitab Fraites, et tema arvates meeldivad inimestele muusikud, kes mängivad pilli ja ka laulavad. Paljud inimesed on vaimustunud, kui sa teed midagi tavalisest erinevat. See on inspireeriv. Alister Roberts on kirjeldanud bändi omanimelist debüütalbumit, kui täiuslikult loodud kollektsiooni maalähedases folkstiilis lauludest, mis sobivad hästi juurte taaselustamiseks.
Liikmed
Turneedel on abiks
Wildenbergi nahavabrik
Wildenbergi nahavabrik oli umbes aastatel 1878–1915 Kuressaares, Suur-Sadama tänav 18 töötanud nahavabrik.
Ettevõtte eelkäija oli aastal 1858 Kullamaal asutatud Reinhold Wildenbergi (1819–1890) nahaparkimistöökoda, mis hiljem viidi üle Kuressaarde. , Veski, Suur-Sadama, Abaja ja Töö tänavate vahelisse kvartalisse. Aastal 1910 sai nahavabrikust aktsiaselts.
Reinhold Wildenbergi poeg Oscar Friedrich Wildenberg (1852 Lihula – 1928 Riia) õppis Moskva kaubanduskoolis ja oli praktikal Saksamaal Hamburgis Jakob Nordheimi nahavabrikus. 1872. aastal saabus ta tagasi Saaremaale, kus alustas tööd isale kuuluvas vabrikus, asudes seda peagi kaasajastama ja laiendama: lisaks kodumaistele nahkadele hakati peagi töötlema Lõuna-Ameerikast sisseveetavaid pühvlinahku, mis hiljem jäidki peamiseks tooraineks. Valmistoodang tunnustustati 1888. aasta Brüsseli maailmanäituselt, kui Wildenbergi nahavabriku toodang hinnati seal kuldmedali vääriliseks.
1897/1898. aastal ostis Oscar Wildenberg nahavabriku Riias, 1910. aastal mõlemad vabrikud ühendati ja ühendettevõte kandis nimetust „Oscar Wildenbergi ühinenud nahavabrikute aktsiaselts Riias ja Kuressaares”.
Nahavabrik töötles peamiselt sisseveetud nahku, mida turustati eeskätt Riias. Enne I maailmasõda, 1913. aastal töötas ettevõttes 300 inimest. Esimese maailmasõja ajal täideti ka sõjatellimusi. Aastal 1915 Esimese maailmasõja oludes viidi ettevõtte inventar sse. 1915. aastal evakueeriti vabrikumasinad Nižni-Novgorodi, kuna vabrikuhoone lahkuvad venelased sakslaste maaletulekul maha põletasid, 1917. aasta oktoobris. Riia vabriku suutsid Oscar Wildenbergi tütred Herta Melnikow ja Helene Laerum sõja lõppedes ja Läti iseseisvumise järel uuesti tööle panna.
Konstantin Savi
Konstantin Savi (24. mai 1894 Kavilda kirikumõis, Tartumaa – 5. aprill 1943 Tallinn) oli Eesti laulja (tenor) ja näitleja.
Lõpetas 1914. aastal Tartu Aleksandri gümnaasiumi, seejärel õppis 1914–1916 Tartu ülikoolis keemiat. Mobiliseeriti ja lõpetas seejärel Peterhofi sõjakooli, teenis Koltšaki armees ja hiljem Punaarmees. Pärast opteerumist 1921–1924 Eesti kaitseväes suurtükiväe ohvitserina.
Laulmist õppis Omski konservatooriumis ning Eestis Armanda degli Abbati juures. Tartus sõjaväes teenides äratasid tema lauluvõimed vanemuislaste tähelepanu ja ta kutsuti, algul külalisena, operetti esinema. Aastatel 1923–1928 oli Vanemuise ja 1928–1938 Estonia solist, 1940–1941 esines sõnalavastustes. Tõlkinud ooperi‑ ja operetilibretosid.
Elu viimastel aastatel oli ta Tallinnas Apostliku Õigeusukiriku diakon.
Raimo Helminen
pisi|Helminen 2008. aastal oma viimases mängus Soome koondise eest. Raimo Ilmari Helminen (sündinud 11. märtsil 1964 Tamperes) on soome jäähokitreener ja endine jäähokimängija (ründaja).
Kate Ryan
Kate Ryan (sünninimi Katrien Verbeeck; sündinud 22. juulil 1980) on Belgia poplaulja.
Ta on pärit Flandria piirkonna Tessenderlo vallast. Ta alustas lauljakarjääri 2001. aastal ning esindas Belgiat Eurovisiooni lauluvõistlusel 2006. aastal.
Teemu Leppänen
Rahvusvahelised tiitlivõistlused (MM ja EM)
2010. aasta oktoobris Tšehhis Pilsenis peetud IPF-i maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli Leppänen kuni 18-aastaste noorte klassis kehakaalus kuni 100 kg kogusummaga 752,5 kg Eesti esindaja Alex-Edward Rausi ja Venemaa sportlase Sergei Ussovi järel kolmandaks. Lisaks pronksmedalile kolmevõistluses sai Leppänen jõutõmbes tulemusega 315,0 kg väikese kuldmedali.
2011. aasta juunis Suurbritannias Northumberlandis peetud EPF-i Euroopa noorte ja juunioride meistrivõistlustel jõutõstmises tuli Leppänen kuni 18-aastaste noorte klassis kehakaalus kuni 105 kg kogusummaga 787,5 kg kuldmedalile. Lisaks kuldmedalile kolmevõistluses sai Leppänen kolm väikest medalit: kükis ja jõutõmbes kuldmedali ning lamades surumises hõbemedali.
2011. aasta septembris Kanadas Moose Jaw's peetud IPF-i noorte ja juunioride maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli Leppänen kuni 18-aastaste noorte klassis kehakaalus kuni 105 kg kogusummaga 794,0 kg Venemaa esindaja Sergei Ussovi järel hõbemedalile. Lisaks hõbemedalile kolmevõistluses sai Leppänen jõutõmbes tulemusega 321,5 kg väikese kuldmedali.
Euroopa ja maailmarekord noorteklassis
2011. aasta algul kehtestati maailma ja Euroopa noorterekordi normid varustusega jõutõstmises. Poole aasta pärast Northumberlandis püstitas Leppänen jõutõmbe maailmarekordi noorteklassis ja Euroopa noorterekordi tulemusega 320,0 kg. Sama aasta septembris Moose Jaw's parandas Leppänen Euroopa noorterekordit kahel korral (320,5 ja 321,5 kg) ning noorte maailmarekordit ühel korral (321,5 kg). Need rekordid kehtivad tänini.
Seo ringkond (Busan)
Seo ringkond (Seo-gu, hangulis 서구, hanjas 西區) on Busani haldusüksus (ringkond).
Harald Triegel
Harald Ottomar Triegel (23. märts 1901 Tallinn – 8. detsember 1918 Järve küla, Jõhvi kihelkond) oli õppursõdur, kes langes Vabadussõjas.
Triegel oli Tallinna Reaalkooli 5. klassi õpilane ning kuulus Kaitseliitu. Ta saadeti 29. novembril Narvasse. Ta oli rahvaväe 4. polgu 1. pataljoni 4. roodus kuulipildujate komandos.
Ta osales 8. detsembri hommikul Viru rindel lahingus Järve mõisas. Punased piirasid 150 mehega nende 28-liikmelise üksuse ümber ja kuigi neil õnnestus sealt murda välja, jäi haavatuna maha lipnik Oskar Alveis, kelle järele minnes sai Triegel surma. Alveis langes haavatuna ikkagi punaste kätte vangi ja mõrvati samas.
Triegel maeti algselt Järve mõisas tundmatuna koos Alveisi ning ühe Eesti sõduri ja ühe punasõduriga ühishauda. Seetõttu arvati 1919. aastal, et ta on väejooksik ja sellepärast teadmata kadunud.
Tema isa leidis Haraldi põrmu pärast pikki otsinguid kaheksa kuud hiljem. Harald Triegel maeti 6. augustil 1919 sõjaväeliste austusavaldustega ümber Tallinna Vana-Kaarli kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine
9. mail 2000 pani Reaalkool Harald Triegeli kalmule uue mälestusmärgi. Tema langemise päeval 8. detsembril käib kooli õpilasesindus tema haual ja süütab seal küünla.
Katkubakter
Bakter võib põhjustada mitmetel loomaliikidel (sh inimesel) katku haigestumist.
Tüved
Aastatel 1942–1998 on inimestel, kirpudel ja väiksematel imetajatel tuvastatud kokku 76 katkubakteri tüve.
Y. pestis subsp. pestis 'el liigitatakse 3 biovars i: antiqua, mediaevalis ja orientalis.
Kirjeldus
Katkubakter on gramnegatiivne bakter.
Nakatumisteed
Arvatakse, et bakter nakatab metsikuid närilisi (ligi 200 liiki) ja neile ligipääsenud liigiomasete kirpude (ligi 80 liiki; vektorid) hammustuse vahendusel, aga ka katkubaktereid piiskadega õhu kaudu sisse hingates või bakteritega nakatunud haiguskolletega kokku puutudes jõuab bakter inimkehasse. Bakter võib surnud näriliste urgudes säilitada nakatumisvõime aastaid.
Mullas ja vees võib bakter kuid patogeensena püsida.
Patogeensus
Inimese katkubakterinakkusel (Yersinia pestis ' e nakkus) eristatakse kolme kliinilist vormi:
Katkubakteri patogeensus seisneb rohkes paljunemises ja nakatunud imetajate immuunkaitse mehhanismide ületamises. Bakter pääseb organismi näiteks kirbuhammustuse koha kaudu ja sealt edasi lümfiteede kaudu regionaalsetesse lümfisõlmedesse, sealt omakorda edasi vereringesse ning teistesse elunditesse.
Baktereid küll fagotsüteerivad spetsiaalsed rakud, kuid neid ei hävitata (põletikulised ja üles paistetanud lümfisõlmed).
Nakatunud organism vastab bakterile varieeruva sümptomaatikaga, kas soontesisese verehüübimise, hulgielundhäire või täiskasvanu respiratoorse distressi sündroomiga.
Katkuseptitseemia tüsistused on katkukopsupõletik, katkumeningiit, plague endophthalmitis, maksa- ja põrnaabstsess ning generaliseerunud lümfadenopaatia.
Ajaloolist
Bakteri avastasid 1894. aastal Šveitsi päritolu prantsuse arst Alexandre Yersin ja dr Shibasaburo Kitasato (1852–1931).
Teise maailmasõja ajal olevat Jaapani armee üksus 731 katsetanud katkubakterit bioloogilise relvana, vabastades elanikerohkete alade kohal Hiinas ja Mandžuurias katkubakteriga nakatunud kirpe.
Oless Berdnõk
Oleksandr Pavlovõtš Berdnõk (ukraina keeles: Олександр Павлович Бердник; 27. november 1926, ametlikult 25. detsember 1927 – 18. märts 2003) oli Ukraina ulmekirjanik, futurist ja globalist, filosoof ja teoloog, avaliku elu tegelane, Punaarmee sõdur Teise maailmasõja ajal ja poliitvang Nõukogude laagrites.
Ta kirjutas üle 20 romaani ja novelli, mis on tõlgitud paljudesse keeltesse, sealhulgas inglise, saksa, prantsuse, vene ja ungari keelde. Teda on kirjeldatud kui Ukraina ulmekirjanduse mõjukaimat klassikat.
Ta oli Ukraina Helsingi Grupi asutajaliige ja Ukraina Humanistide Ühingu "Ukraina Vaimne Vabariik" juht.
Pomoloogia
pisi|[[õunasordid|Õunasort 'Discovery']] Pomoloogia on taimesüstemaatikale tuginev aiandusteaduse haru, mis uurib puuviljanduse taimmaterjali – sorte ja pookealuseid ning liike, millest need pärinevad. Liikide ja sortide pärilikest tunnustest sõltuvad nendesse kuuluvate taimede ehitus ja nõuded väliskeskkonnale.
Viru-Nigula kihelkond
pisi|püsti|[[Viru-Nigula kirik]]
Kihelkond asutati 1220. aastatel Mahu kihelkonna põhjal ja selle aladele, mis oli osa ajaloolisest Virumaast.
Piirkonna ajalugu
Viru-Nigula piirkonnas on ka Kunda kultuuri leiukoht Lammasmägi.
Kihelkond piirnes idas Lüganuse ja läänes Haljala ning Rakvere kihelkonnaga.
Kihelkonna aladest jääb umbes kolmveerand (koos keskusega) nüüdisaegse Lääne-Virumaa aladele ja veerand Ida-Virumaa aladele.
Viru-Nigula kihelkonna territooriumi loodeosa moodustab Lääne-Virumaa koosseisu kuuluva Viru-Nigula valla, lääneosa Selja mõisa ümbrus ulatub ka endise Haljala kihelkonna maadele. Kihelkonna loodepiiril asub Kunda linn. Endise kihelkonna edelaosas, Ulvi mõisa piirkonda ulatub Vinni vald oma idapoolse territooriumiga. Kihelkonna lääneserv koos Andja mõisa piirkonnaga kuulub tänapäeval Rakvere valda.
Viru-Nigula kihelkonna idapoolsed alad kuuluvad tänapäeval Ida-Virumaa koosseisu: põhjapoolsemad alad Kalvi, Koogu ja Aseri piirkonnad kuuluvad Aseri valda, moodustades viimase tuumiku; lõunapoolsed alad aga Sonda ümbruses endisesse Sonda valda. Viru-Nigula kihelkonna idapiiril asub Kiviõli linn.
Viru-Nigula kihelkond kandis algselt ka Mahu ehk Maumi kirikukihelkonna nime, seda nimetust kandis Virumaal see osa, mis asetses Räpäläst ida pool ja Lemmust ning Pudivirust põhja pool, ulatudes välja Soome laheni. Muistne Mahu kihelkond oli suurem hilisemast Viru-Nigula kirikukihelkonnast. 12. sajandi vallutuseelne Virumaa koosnes viiest kihelkonnast: Rebala, Mahu, Askele, Alutaguse ja Lemmu.
Liivi sõja ajal 1658. aastal rüüstas Vene tsaari Aleksei Mihhailovitši sõjavägi Viru-Nigulat, põletades ühtlasi ka tema kivist kiriku ja kirikumõisa.
Viru-Nigula kihelkonna mõisad
Viru-Nigula kihelkonnas paiknes 18 mõisat – 1 kirikumõis, 10 rüütlimõisast peamõisat koos 6 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis. Sellele lisandus 9 karjamõisat.
pisi|[[Eestimaa kubermangu Rakvere kreis. Liivimaa atlas (1798)]]
Tšernjavka (Orativi rajoon)
Tšernjavka (ukraina keeles Чернявка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 990. Pindala on 5,248 km².
Bugesera
Bugesera on asula Rwanda loodeosas Lääneprovintsis, mõne kilomeetri kaugusel Kongo DV piirist.
Bugesera asub umbes 5 km kaugusel kirdes Gisenyist ja Kivu järve kaldast.
Nahakunstnik
Nahakunstnik on nahkehistööga tegelev kunstnik.
Nahakunstnikuks saab Eestis kõrghariduse tasemel õppida Eesti Kunstiakadeemias ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ning kutsehariduse tasemel mitmes kutsekoolis.
Eestis koondab kutselisi nahakunstnikke Eesti Nahakunstnike Liit.
Maapiirkondade probleemid
Maapiirkondade probleemid (inglise keeles countryside problems) ja maaelu areng on saanud Euroopa Liidu liikmesriikides varasemast tähtsamaks. Mõiste "maapiirkond" hõlmab põldu, metsa, raba, heinamaad, taluhooneid, tehnorajatisi, veekogusid jms. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) määratleb piirkondi valdavalt maapiirkondade, piirkondade, millest olulise osa moodustab maapiirkond, või valdavalt linnapiirkondadena valdavalt rahvastiku tiheduse alusel. Selle järgi on maapiirkond ala, kus elab vähem kui 150 inimest km2 kohta.
Vaatamata piirkondade eripärale on nad kõik suuremal või väiksemal määral mõjutatud sarnastest muutustest. Esineb nähtusi, mis muudavad maapiirkonnad elanikkonnale vähem atraktiivseks. Nendeks muutusteks on töökohtade kadumine ja põllumajanduse osakaalu vähenemine, naiste ja suure osa hea väljaõppe ja haridusega noorte äravool, kasvav tööpuudus, ettevõtete ja riiklike teenistuste arvu vähenemine, keskkonnakahjustused. Linnastumine on jätnud oma jälje ka Eestisse: nii on 30% Eesti rahvastikust koondunud Tallinna, koondades sinna teenuste laia paleti ja peamise turu. Võrdluseks võib tuua Eesti 4433 küla, kus elab umbes 20% Eesti elanikest. Mida kaugemale keskustest, seda raskem on hankida vajalikke teenuseid ja leida tööd. Seetõttu on hädavajalik parandada elukvaliteeti väljaspool Tallinna ja teisi suuremaid keskusi, inimeste arvu säilimise ja kasvu seisukohast kriitilise tähtsusega. Selline rahvastiku jaotumine toob kaasa mitmesuguseid probleeme ja piirkondliku arengu ebavõrdsust.
Põllumajanduse osakaalu langus
Põllumajandussektori restruktureerimisega kaasnes põllumajandusliku tööhõive drastiline vähenemine. Põllumajanduses, metsanduses ja kalanduses oli 1990. aastal hõivatud 19,5% kõigist hõivatutest. Maa-asulates elavatest hõivatutest töötas 1990. aastal 56,2% põllumajanduse, metsanduse ja kalapüügi valdkondades. 2010. aastal töötas Eestis põllumajanduse, metsamajanduse ja kalapüügi valdkondades 4,2% kõigist hõivatutest ning maa-asulates oli sama näitaja samal aastal 11,8%.
Tööpuudus
Tööpuudus maapiirkondades on tavaliselt märkimisväärselt kõrgem kui linnapiirkondades. Linnade ja maakohtade vahelised erinevused on eriti ilmsed riikides, kus tööpuudus on kõrge. Pikaajaline tööpuudus on suhteliselt suur üksnes piirkondades, kus elavad madala sissetulekuga rühmad, lisaks on neis piirkondades suureks probleemiks tõrjutus. Hinnanguliselt kannatab Euroopa maapiirkondades nn varjatud tööpuuduse all (mis hõlmab vaeghõivatud põllumajandustootjaid ja -töötajaid ) tõenäoliselt ligi 5 miljonit inimest. Eesti taasiseseisvumise järgsetel aastatel on maapiirkondades oluliselt vähenenud töökohtade arv. Seetõttu on oluliselt vähenenud maaelanike arv, paljud talud ja muud eluhooned on jäänud elaniketa ning hulk harimiskõlblikku maad kasutuseta. Selle probleemi tõsidust on rõhutanud ka Eesti põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder: "Eesti maaelu kõige suurem probleem on töökohad. Mitte apteegid ega postkontorid, isegi mitte ühistransport ega kooliharidus maal, vaid töökohad, töökohad ja veel kord töökohad".
Naiste ja suure osa hea väljaõppe ja haridusega noorte äravool
Naiste ja noorte olukord maapiirkondades on endiselt ebakindel, mistõttu majanduslikult aktiivsetesse vanuserühmadesse kuuluvad naised ja noorukid lahkuvad tihti maapiirkondadest. Mõnes maapiirkonnas takistab tööturule pääsemist või oskuste täiendamist, koolituste infrastruktuuri või lapsehoiuteenuse puudumine. Noorte väljavoolu linna soodustab ka haridussüsteem, just kutse- ja kõrgharidussüsteem. See tähendab, et erialase hariduse omandamiseks peab enamik maal elavatest noortest oma koduvallast lahkuma ning siduma ennast linnaga, et omandada kõrgharidus. Riigi algatatud gümnaasiumivõrgu optimeerimise tulemusel peavad keskharidust omandada soovivad noored asuma elama linna kuna maapiirkondadest gümnaasiumid kaovad. .
Melanie Arrak
Melanie Arrak (aastani 1958 Melanie Soosuu; 12. oktoober 1923 Tartu – 26. september 2013) oli eesti maalikunstnik.
Ta töötas aastatel 1952–1955 Tartus joonistusõpetajana, 1955–1961 kunstnikuna Tartu kammivabrikus ja 1961–1965 Tartu Riiklikus Ülikoolis. Ülikoolis töötamise ajal avaldus temas täppisjoonistaja ja illustraator, mis kajastus ka väljaandes "Eesti NSV floora" I–XI (1960–1979). Seejärel tegutses ta vabakunstnikuna. Ta oli aastast 1969 Eesti Kunstnike Liidu liige ja aastast 2000 kunstiühingu Pallas liige.
Aastatel 1960–1967 pidas ta koos abikaasa Erich Arrakuga ateljeekooli, nende õpilasteks olid teiste seas maalijad Piibe Arrak, Eevart Arrak ja Jüri Marran.
Želva
Alevis on gümnaasium, Ukmergė kunstikooli filiaal, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sünagoog, 1892. aastal ehitatud Želva kirik ja Paželviai linnamägi.
Ajalugu
Želva alevi ja Paželviai küla vahel asub Paželviai linnamägi, mis oli kasutusel I aastatuhandel eKr ja I aastatuhande algul pKr. Linnamäe pikkus on 55, laius 20 meetrit, ka on see 20 meetri kõrgune. Sealse kultuurikihi paksus on ligi 60 cm. Linnamäe jalamil asus ka väike muinasasula. Sealsed leiud on hoiul Vytautas Suure sõjandusmuuseumis ja Leedu Rahvusmuuseumis.
Asulat on kirjalikes allikates esimest korda mainitud 1343. aastal Antazelve nime all. 1500. aastal on esmamainitud sealset Moriconidele kuulunud mõisa. 1586. aastal läks asula Vilniuse jesuiitide kolleegiumi valdusse.
Paželviaist sai alev XVII sajandi alguses. Esimese kiriku ehitasid sinna jesuiidid aastal 1753, ent kaks aastat hiljem põles see maha. Juba samal aastal valmis uus kirikuhoone. See põles maha aastal 1881, praegune hoone valmis aastal 1892. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Позельва. XIX sajandi keskpaigas kujunes alev tähtsaks hobusekauplemise kohaks.
XX sajandi alguses võeti Paželviai asemel kasutusele tänapäevane nimekuju Želva. 1922. aastal sai sealsest kirikust kihelkonnakirik. 1926. aastal sündis seal Nobeli keemiaauhinna (1982) laureaat Aaron Klug. 1939. aastal elas alevis ligi 400 juuti. II maailmasõja ajal hukati kõik alevisse elama jäänud juudid (60 inimest). Nõukogude perioodil rajati alevisse hobusekasvatus, 1979. aastal valmis hipodroom.
Jobu (lisaleht)
Jobu oli Eesti Ekspressi ühekordne lisa, mis ilmus 13. septembril 2007.
Jobu lipulauseks oli "Jobu — ajakiri meestele, kelle eest otsustavad teised". Ajakirja idee sai alguse Eesti Ekspressi 2007. aastal aprillinaljana avaldatud uudisest ("Kruuda toob turule uue meesteajakirja Jobu"). Ajakirja peatoimetaja oli Barbi Pilvre, see ajakiri tõi talle aasta ajakirjaniku preemia.
Ajakirja väljaandmist toetas konkursi "Mehed ja võrdõiguslikkus" raames 150 000 krooniga Avatud Eesti Fond.
Langlingen
Valla pindala on 33,34 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2179 inimest.
See kuulub Flotwedeli ühisvalda.
Helve Pärt
Helve Pärt on sõna "selve" autor.
Thermophis baileyi
Thermophis baileyi on maoliik.
Thermophis baileyi on kõige kõrgemal elav madu, kes elab Tiibetis rohkem kui 4000 m kõrgusel merepinnast.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Thermophis baileyi seisuga 21.12.2013.
Muuseumi tee
Muuseumi tee on tänav Tartus.
Selle tänava ääres paikneb Eesti Rahva Muuseumi hoone (Muuseumi tee 2).
Philippe Coutinho
{{Jalgpallur (laenul Barcelonast)
}} Philippe Coutinho Correia (sündinud 12. juunil 1992 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa.
2016. aastal pälvis ta parimale Euroopas mängivale Brasiilia jalgpallurile antava auhinna Samba d’Or.
Liverpool
Coutinho liitus 2013. aasta jaanuaris 125 tuhande naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubiga Liverpool.
Debüüdi Premier League'is tegi ta sama aasta 11. veebruaril kohtumises West Bromwich Albioniga. Esimese värava lõi ta klubi rivistuses 17. veebruaril 2013 mängus Swansea City vastu.
8. aprilli 2017 lõi ta Stoke City vastu oma 30. värava Premier League'is, millega tõusis Inglise kõrgliigas enim väravaid löönud Brasiilia jalgpalluriks.
Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 on Coutinho valitud nii mängijate kui ka fännide poolt Liverpooli jalgpalliklubi hooaja parimaks mängijaks.
Premier League'i hooajal 2015–16 valiti ta hooaja sümboolsesse koosseisu.
Barcelona
6. jaanuaril 2018 liitus Coutinho 120 miljoni euro eest, millele võib lisanduda ka 40 miljoni euro võrra boonuseid, Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. Coutinhost sai seeläbi kõigi aegade teine kõige kallima üleminekusummaga klubi vahetanud jalgpallur, jäädes alla vaid 2017. aasta suvel Barcelonast 222 miljoni euro eest Prantsusmaale Paris Saint-Germaini lahkunud Neymarile.
Oma Maa
Oma Maa on mitme väljaande nimi:
Philippe Coutinho
Aston Villa
7. jaanuaril 2022 liitus Coutinho ülejäänud hooajaks laenulepingu alusel Inglismaa klubi Aston Villaga, taaskohtudes endise Liverpooli meeskonnakaaslase Steven Gerrardiga, kes on Aston Villa mänedžer.
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Coutinho 7. oktoobril 2010 sõprusmängus Iraani vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia rivistuses 7. juunil 2015 sõprusmängus Mehhiko vastu.
Ta on esindanud Brasiiliat koondises 2015. aasta Copa Américal ja 2016. aastal Copa América Centenariol, kus ta lõi alagrupikohtumises Haitiga kübaratriki.
2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 17. juunil lõi ta kaugulöögist värava Šveitsi vastu. Teises alagrupimängus 22. juunil lõi ta üleminutitel värava Costa Rica vastu.
2019. aastal võitis ta Brasiilia koondisega Copa América.
Neudorf bei Parndorf
Neudorf bei Parndorf on küla (Gemeinde) Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
pisi|tühi|Vallamaja
Lahta Keskus
Lahta Keskus (vene keeles Лахта Центр) on 462 m kõrgune 87-korruseline pilvelõhkuja, mis asub Neeva lahe kaldal Peterburi ajaloolises eeslinnas Lahtas. Aastatel 2012–2019 ehitatud kõrghoone on ühtlasi nii kogu Venemaa kui ka Euroopa kõrgeim hoone, kõrguselt 13. maailmas. Lahta Keskus on arvatud viie kõige keskkonnasõbralikuma pilvelõhkuja hulka maailmas.
Bugesera ringkond
pisi| pisi|Maja Bugesera ringkonnas Bugesera ringkond on 2. järgu haldusüksus (akarere) Rwandas. Bugesera asub Idaprovintsi edelaosas ja on selle kõige läänepoolsem osa.
Bugesera piirneb lõunas Burundiga. Piirkonda jääb osa Rweru järvest (18,57 km²).
Ringkonna pindala on 1337 km².
Bugesera kõrgeim koht on 1667 meetri kõrgune Juru mägi. Kliima on kuum ja kuiv, sageli esineb põuda.
Üle 90% ringkonna elanikest elatub põllumajandusest. Kasvatatakse peamiselt ube, sorgot, bataati, banaane ja maisi.
Bugesera halduskeskus on Nyamata. Veidi Nyamatast põhja pool on rajamisel Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam.
Ringkond jaguneb 15 sektoriks (imirenge): Gashora, Juru, Kamabuye, Mareba, Mayange, Musenyi, Mwogo, Ngeruka, Ntarama, Nyamata, Nyarugenge, Rilima, Ruhuha, Rweru ja Shyara.
Eesti jääpallikoondis
Eesti jääpallikoondis on Eesti esinduskoondis jääpallis. Koondis kuulub Eesti Jääpalliliitu.
Oma Mua
Oma Mua ('Oma Maa') on karjalakeelne ühiskondlik-poliitiline nädalaleht, mis ilmub Karjala Vabariigis. Ajaleht avaldab materjale karjalaste kultuurist ja ajaloost.
Eesti jääpallikoondis
Eesti jääpallikoondis tegi esimesed mängud 1920ndatel. Soome vastu mängis Eesti kuus maakohtumist, kaotades neist kõik.
Oma Mua
Oma Mua asutajateks on Karjala Vabariigi seadusandlik kogu, Karjala Vabariigi valitsus ja regionaalne ühiskondlik organisatsioon Karjala Rahva Liit (Karjalan Rahvahan Liitto). .
Ajalehte levitatakse peamiselt Prääsä ja Aunuse rajoonis ning Petroskois.
Eesti jääpallikoondis
Pärast taasiseseisvumist osales Eesti esimest korda jääpalli maailmameistrivõistlustel 2003. aastal, kus saadi seni parim 8. koht.
Oma Mua
Trükiarv on umbes 1500.
Monogramm
Monogramm (kreeka sõnadest monos 'üks', 'ainus' ja gramma 'kirjatäht') on kahe või enama tähe, näiteks ees- ja perekonnanime esitähtede stiliseeritud põiming. Monogramm võib olla kirjutatud, trükitud, maalitud, tikitud vm viisil kunstipäraselt kujundatud erinevatel materjalidel.
Akadeemiline Grafoloogia Selts
Akadeemiline Grafoloogia Selts (Akademische Graphologische Gesellschaft) oli Tartu Ülikooli juures tegutsev grafoloogiaga tegelev selts.
Selts asutati 1923. aastal.
Sellel seltsil oli sõsarselts ka Tallinnas.
Süstemaatiline anatoomia
Süstemaatiline anatoomia on anatoomiateaduse allharu, mis uurib ja klassifitseerib inimese, aga ka loomade elundite ehk elundite struktuuri, kuju, paiknemist ja ehitust elundkondade ja -süsteemide kaupa.
Täistööaeg
Täistööaeg tähendab Eesti seadusandluse mõistes 40 tunnist tööaja pikkust nädala jooksul ja 8 tunnist tööaja pikkust päeva jooksul, kui tööandja ja töötaja ei ole kokku leppinud lühemas tööajas.
Süstemaatiline anatoomia
Eristatakse osteoloogiat, artroloogiat, müoloogiat, angioloogiat, splanhnoloogiat ja neuroanatoomiat jt.
Täistööaeg
Sageli kasutatakse täistööaja sünonüümidedena mõisteid normtööaeg, täiskoormus.
Süstemaatiline anatoomia
Süstemaatiline anatoomia jaguneb uuritavate organismide järgi
Inimese elundkonnad
Süstemaatiline anatoomia tegeleb ka inimese elundkondadega, inimese põhilised elundkonnad on järgmised: :
Courcelles-le-Comte
pisi|Courcelles-le-Comte keskus
Courcelles-le-Comte (pikardi: Courchelle-Comte) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Courcelles-le-Comte asub 17 km Arrasist lõunas teede D12 ja D32 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Siniroheline pilvik
Siniroheline pilvik (Russula cyanoxantha) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Siniroheline pilvik ei vaja kupatamist. Maitse on mahe, meenutab pähklit.
Eestis kasvab ta kaunis sageli lehtmetsades juunist septembrini.
Jack Stacey
Ta alustas klubikarjääri Readingis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2004. aastal. Readingi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 16. augustil 2014 mängus Ipswich Towni vastu. Hooajal 2015/16 oli ta Readingist laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga League Two klubides Barnet ja Carlisle United ning hooajal 2016/17 samasse liigasse kuuluvas Exeter Citys.
2017. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu League Two klubiga Luton Town. Kohe esimesel hooajal kindlustas ta klubiga pääsu Inglismaa tugevuselt kolmandasse liigasse. Seejärel võitis ta hooajal 2018/19 Luton Towniga League One'i ja aitas klubil Inglismaa esiliigasse jõuda. Staceyl oli selle juures suur roll ning hooaja 2018/19 lõpus valiti ta Luton Towni hooaja parimaks mängijaks.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Bournemouth. Aastatel 2020–2022 mängis ta Bournemouthiga kaks hooaega Inglismaa esiliigas.
2023. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Norwich Cityga.
Seogwipo
Seogwipo (ka Sŏgwip'o; hangulis 서귀포시, hanjas 西歸浦市, McCune'i-Reischaueri transkriptsioonis Sŏgwip'o-si; Lõuna-Korea uues omaladinas Seogwipo-si) on linn Lõuna-Koreas Jeju provintsis, Jeju saare suurim linn.
Kaksiktõde
Kaksiktõde (inglise double truth) ehk kaksiktõeteooria ehk kahe tõe teooria (inglise double-truth theory) ehk kahene tõde oli keskaegses filosoofias teooria, et filosoofia ja religiooni väiteid võivad, hoolimata vasturääkivusest, olla samaaegselt tõesed.
Vello Klein
Vello Klein (9. detsember 1943, Lelle, praegune Kehtna vald, praegune Rapla maakond) on eesti geoloog, Eesti Geoloogiakeskuse direktor.
Lõpetas Tartu Ülikooli 1970 geoloogia erialal. 1986 sai geoloogia-mineraloogiakandidaadiks.
1994–1998 oli Eesti Geoloogia Seltsi president.
Juhan Zeiger
pisi|Juhan Zeiger
Juhan Zeiger (27. august 1897 Terikeste, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 25. oktoober 1969) oli eesti viiuldaja, helilooja, koorijuht ja orkestrijuht.
Haridus
Õppis aastatel 1906–1909 Hammaste vallakoolis, 1909–1912 Võnnu kihelkonnakoolis, 1912–1914 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1914–1918 Tartu Aleksandri Gümnaasiumis.
1922. aastal astus Berliini Sterni nimelisse konservatooriumi ja õppis seal kompositsiooni, muusikateooriat ja dirigeerimist, kuid majandusraskuste tõttu konservatooriumi ei lõpetanud.
Töö
Töötas aastatel 1915–1921 teatri Vanemuine orkestris viiuldajana, 1918–1921 ka orkestrivanem ja Orkestriartistide Ühingu sekretär.
1924. aastal naasis Berliinist Eestisse. Töötas seejärel 1926–1927 Rakveres Virumaa poeglastegümnaasiumis, hiljem Paides mitmes koolis (1927–1940 Järva Maakonna Paide Avalikus Ühisgümnaasiumis, 1929–1940 Paide Algkoolis, 1936–1940 Paide Kaubanduskoolis, 1936–1940 Paide Tööstuskeskkoolis) muusikaõpetajana, koori- ja orkestrijuhina.
Aastatel 1940–1941 oli ta Väätsa Mittetäieliku Keskkooli direktor ja samaaegselt Väätsa rahvamaja juhataja. Aastatel 1941–1944 Mäo Algkooli juhataja, 1944–1946 taas Mäo Mittetäieliku Keskkooli direktor. Aastatel 1946–1947 töötas ta Tallinna Õpetajate Seminari muusikaõpetajana, 1946–1948 oli ta Jaan Tombi nimelise Kultuuripalee kunstiline juht.
Aastatel 1954–1955 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia rahvapilliorkestri juht ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi rahvamuusika õppejõud.
Ta oli III (1947) ja IV üldtantsupeo (1950) rahvapilliorkestrite juht.
Heliloojana on ta kirjutanud soolo- ja koorilaule ning lugusid ja seadeid rahva- ja puhkpilliorkestritele. Tuntud on tema töötlused eesti rahvalauludest "Karjaselaul", "Kui mind pulma kutsuti", "Küla mul ütleb", "Sõsarsaared", "Urvaste valss" ja "Viire takka", millest viimasele on Zeiger ka ise rahvaluule ainetel sõnad kirjutanud.
Isiklikku
Tema poeg on Horre Zeiger.
Ta on maetud Metsakalmistule.
Luciano Spalletti
Jalgpallurikarjääri jooksul 1984–1993 mängis ta ainult Itaalia klubides, sh Spezias ja Empolis. Jalgpallurina oli tema positsioon poolkaitsja.
Piret Mäeniit
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal aastal 1979. Töötanud ajakirjanikuna, olnud ajakirja Kodutohter peatoimetaja ja nädalalehe Terviseleht peatoimetaja. Alates 2009. aastast oli Piret Mäeniit MTÜ Eesti Naistoimetajad asutajaliige ja juhatuse liige, aastail 2011-2014 Eesti Ajakirjanike Liidu juhatuse liige.
Kaubanduspoliitika
Kaubanduspoliitika (mida nimetatakse ka rahvusvaheliseks kaubanduspoliitikaks) on valitsuse poliitika, mis reguleerib rahvusvahelist kaubandust. Kaubanduspoliitika on kõikehõlmav mõiste, mida kasutatakse rahvusvahelise kaubandusega seotud teemade katmiseks. Kaubanduspoliitikat kirjeldatakse sageli skaalal, ühelt poolt vabakaubanduse äärmuste (kaubandusele puuduvad piirangud) ja teiselt poolt protektsionismi (kodumaiste tootjate kaitsmise kõrged piirangud) vahel.
Juhan Zeiger
Isiklikku
2012. aastal avati talle Paides mälestuspink.
Kaubanduspoliitika
Ühises kaubanduspoliitikas võib mõnikord tolliliidu raames toimuva lepinguga kokku leppida, nagu Euroopa Liidu ühise kaubanduspoliitika ja Mercosuri puhul.
Riigi kaubanduspoliitika hõlmab ja võtab arvesse poliitika, mille selle riigi valitsus võtab vastu rahvusvahelise kaubanduse läbirääkimistel. Riigi kaubanduspoliitikat võivad mõjutada mitmed tegurid, mis kõik võivad mõjutada rahvusvahelist kaubanduspoliitikat.
Eesti Looduseuurijate Seltsi geoloogiasektsioon
Eesti Looduseuurijate Seltsi geoloogiasektsioon on Eesti Looduseuurijate Seltsi (ELUSi) erialane allüksus, mis koondab geoloogia huvilisi, nii harrastajaid kui ka elukutselisi.
Geoloogiasektsioon on asutatud 1931. aastal.
Postimaantee
pisi|Postiteed Eesti- ja Liivimaal, 1712. aastal Postimaantee ehk postitee oli erinevate asulate vahel asunud transporditee, millel asus postijaamade võrgustik ja mida mööda tagati posti liikumine.
Eestimaa kubermangu postimaanteed
Postiliiklust Eestimaa kubermangus korraldas alates 17. sajandi keskpaigast Eestimaa rüütelkond. Liivimaa kindralkuberner (1629—1634) Johan Skytte andis detsembris 1630 välja postikorraldusseaduse, millega pidi põhimaanteede (sõjamaanteede) juurde loodama postijaamad iga 2 miili tagant (14,8 km). Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (trakti: mis ühendasid kubermangulinna, Tallinna ja keisririigi pealinna, Peterburi; pealinna Peterburi läbi Liivi- ja Kuramaa kubermangu Preisimaa kuningriigiga; postitee, mis ühendas kubermangulinna, Tallinna ja kubermangulinna Riia), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik. pisi|[[Eestimaa kubermangu postimaanteed ja postijaamad, 1820. aastal]] Eestimaa kubermangu läbis kolm suuremat postiteed ehk trakti, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
Lisaks tegutses ajutiselt lühemad trasse nagu näiteks Tallinna–Haapsalu postimaantee.
Liivimaa kubermangu postimaanteed
Liivimaa kubermangu, mille põhjaosa moodustas Lõuna-Eesti, läbis neli postiteed, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
James McKenzie
James McKenzie (13. august 1903 Leith, Edinburgh – 8. jaanuar 1931) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.
McKenzie sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Fidel LaBarbale (USA).
Isiklikku
McKenzie vanem vend George oli samuti tuntud Šotimaa ja Suurbritannia poksija ning tema nõbu oli tuntud elukutseline poksija Tancy Lee.
Kuzmõntsi (Bari rajoon)
Kuzmõntsi (ukraina keeles Кузьминці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 955. Pindala on 1,97 km².
Aivar Lumi
Aivar Lumi (sündinud 17. märtsil 1956 Tallinnas) on Eesti poliitik, Jõgeva linnapea 1999–2000.
Ta lõpetas aastal 1974 Põltsamaa Keskkooli ja aastal 1979 elektriinsenerina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Lumi on töötanud juhtivatel kohtadel Jõgeva Seakombinaadis (hiljem MARKILO) ja aktsiaseltsis Jõgeva Soojus, AS-is Elcoteq Tallinn jm. Pärast linnapea ametit on ta olnud müügidirektor AS-is Eesti Munatooted.
Lumi valiti Jõgeva linnavolikokku Isamaaliidu liikmena 1999. aasta kohalike omavalitsuste valimistel. Ta lahkus linnapea kohalt 2000. aasta oktoobris, kui Jõgeva linnavolikogu Isamaaliidu fraktsioon soovitas Lumel astuda tagasi enne umbusaldushääletust, mille põhjuseks ütles Reformierakonna maakonnaorganisatsiooni juht Peep Lillemägi, et umbusaldajaid ei rahuldanud linnapea juhtimisstiil. Lumi asemele valiti samuti Isamaaliitu kuulunud Ants Paju.
Robert Burns
pisi|230px|Robert Burnsi tuntuim töö, kunstnik [[Alexander Nasmyth, 1787 (detail).]] Robert Burns (25. jaanuar 1759–21. juuli 1796) oli šoti luuletaja, Šotimaa rahvuspoeet.
Šoti keeles kirjutanud luuletajatest on Burns kõige tuntum, ehkki suur osa tema kirjutistest on inglise keeles või selle šoti murdes, mille lugejaskond oli (ja on) laiem kui šotikeelseil tekstidel. Oma ingliskeelsetes teostes on Burnsi poliitilised või sotsiaalsed kommentaarid tihti kõige otsekohesemad.
Burnsi peetakse üheks esimeste romantistlike kirjanike seast. Pärast surma inspireeris ta nii liberalismi kui ka sotsialismi rajajaid. Šotimaal ja välisšotlaste seas on ta tänini tähtis kultuuriline sümbol, tema mõju šoti kirjandusele on tugev. Burnsi mälestamine ja tema teoste ülistamine võttis 19.-20. sajandil peaaegu rahvusliku kultuse mõõtmed. 2009. aastal valiti ta Šoti telekanali STV korraldatud avalikul hääletusel suurimaks šotlaseks ("Greatest Scot").
Algupäraste teoste kõrval kogus Burns ka šoti rahvalaule, mida sageli kirjanduslikult kohandas. Tema luuletust (ja laulu) "Auld Lang Syne" lauldakse sageli aasta viimasel päeval ning "Scots Wha Hae" oli pikka aega Šotimaa mitteametlik rahvushümn. Burnsi tuntumate luuletuste seas on veel näiteks "Hiirele", "Tam o' Shanter" ja "Ae Fond Kiss".
Kahevõistlus 2022. aasta taliolümpiamängudel
Kahevõistlus 2022. aasta taliolümpiamängudel peeti Snow Ruyi riiklikus suusahüppekeskuses ja põhja suusaalade ja laskesuusatamise keskuses. Võistlused toimusid 9. kuni 17. veebruarini ja välja jagati kolm medalikomplekti: kaks individuaalvõistlusel ja üks meeskonnavõistluses.
Kokku jagati spordialale 55 kvoodikohta (kõik mehed), sama palju kui neli aastat varem 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Suur mägi+10km
Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 48 Riike: 18 Olümpiavõitja 2018: Johannes Rydzek, Maailmameister 2021: Johannes Lamparter, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Meeskonnavõistlus (Suur mägi + 4x5 km)
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 10 võistkonda Olümpiavõitja 2018: Vinzenz Geiger Fabian Riessle Eric Frenzel Johannes Rydzek Maailmameister 2021: Lukas Klapfer Johannes Lamparter Mario Seidl Lukas Greiderer Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Dana Bjorka
Dana Bjorka (sünninimi Dana Čerņecova; sündinud 11. mail 1985) on vene päritolu Läti teatri- ja filminäitleja, 2018. aastast Riia Vene Teatri direktor.
Dana Bjorka lõpetas Jelgava 5. Keskkooli. Seejärel õppis ta Läti Kultuuriakadeemias, mille lõpetas 2009. aastal. Samal aastal sai temast Riia Vene Teatri näitleja.
Ta on oma teatritegevuse eest pälvinud mitmeid auhindu.
2015. aastal mängis ta Läti teleseriaalis "Maja järve ääres".
Derek Parfit
pisi|Derek Parfit (2015) Derek Antony Parfit (11. detsember 1942 Chengdu – 1. jaanuar 2017) oli Briti filosoof, kes tegutses mitmes analüütilise filosoofia valdkonnas ning kirjutas mõjukaid töid isikuidentsusest, ratsionaalsusest ja eetikast.
Adam Peterson
Elukäik
Adam Peterson sündis 19. märtsil (vkj 7. märtsil) 1838 Holstre vallas Kipi talus, kus tema esiisad olid elanud vähemalt Põhjasõjast saadik, Jaak ja Liisu Petersoni (neiupõlvenimega Zwiebelberg) kuuenda lapsena. Tema isa oli kirikuvöörmünder, kuid seotud ka vennastekogudusega. Kodune kasvatus oli vali-usklik ning isa võttis poja sageli kaasa ka palvemajja. Adami ema oli pärit Viiratsi vallast. Liisu vennad Mart Strahlberg ja Jaak Zwiebelberg kuulusid selle aja jõukaimate eestlaste hulka. Tänu onude majanduslikule toetusele õnnestus Petersonil jätkata pärast Pirmastu külakooli, kus tema õpetajaks oli Märt Mitt, ning Paistu kihelkonnakooli, kus teda õpetas Hans Wühner, õpinguid Viljandi kreiskoolis ning seejärel Pärnu kreiskoolis, kust ta lahkus 1857. aastal kaheklassilise kreiskooli lõpetanu õigustega. Koolis paistis ta silma usinuse ja hea käitumisega.
Derek Parfit
Arvutusoskuseta eetika
Oletame, et me saame aidata kas ühte inimest või mitut muud inimest. Kas see, et me mitut inimest aidates aitame mitut inimest, on alus selleks, et aidata mitut inimest? Taureki arvates ei ole.
Adam Peterson
Elukäik
Sünnipaika naasnuna asus Peterson toetama kohalikke talupoegi nende vastasseisus Holstre riigimõisa rentnikuga ja taotlustes rentida see hoopis kohalikule kogukonnale. Nendest püüdlustest kasvaski välja 1864. aasta suurpalvekiri, mis esitati Petersoni juhitud delegatsiooni poolt keiser Aleksander II-le. Ühes hilisemas palvekirjas senatile kirjeldas Peterson ise enda rolli selle koostamisel küll üsna passiivsena, väites, et palvekirja koostasid talupojad, kelle pealekäimisel ta nõustus selle lõpuks lihtsalt tõlkima, kuid Hans Kruus näitas juba 1930-ndatel, et Adam Peterson mängis selle ning paljude väiksemate eesti talupoegade poolt esitatud palvekirjade koostamisel siiski kandvat rolli, tegutsedes sageli koos oma noorema venna Peeter Petersoniga.