cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mihhail Korb
Seisukohti
Korb esitas 24. mail 2017 peaminister Ratasele avalduse riigihalduse ministri ametist tagasiastumiseks, mille Ratas ka rahuldas. Tagasiastumise põhjuseks oli Korbi 23. mail Haapsalus avalikkuse ees tehtud repliik, kus ta ütles, et ei toeta Eesti liikmesust NATOs: «Mina… võib-olla ütlen eestlaste vaatevinklist ebameeldiva fraasi, mina pole NATO liikmesuse poolt. Aga kui teha oma armee, läheb see veel kallimaks. Saate aru? Soomlased ehitavad oma armeed, nad on NATOst eraldi, tegelevad ise oma riigi kaitsmisega. Aga neile ei tule keegi appi."
Isiklikku
Tema isa Valeri Korb on Keskerakonna poliitik, Riigikogu liige.
Mihhail Korbil on elukaaslane ja kaks last.
Eesti Vabariigi teenetemärgid
Eesti Vabariigi teenetemärgid (ka Eesti riiklikud teenetemärgid) on kuus Eesti teenetemärki, mida annab välja Eesti president 24. veebruaril ja välisvisiitide puhul.
Teenetemärgid ja jagunemine
Eesti Vabariigi teenetemärgid:
Teenetemärkidega seonduvat korraldab teenetemärkide seadus.
Teenetemärkide klassistruktuur on järgmine:
Vabadusrist: jaguneb 3 järguks, numbrid 1 kuni 3, ja 3 liigiks, numbrid I kuni III. II. liigi 1 järgu Vabadusrist on välja andmata.
Riigivapi teenetemärk: kett (kasutusel presidendi ametitähisena) ja 5 klassi, numbrid I kuni V. Medalid taastatud Eesti Vabariigis puuduvad.
Valgetähe teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 1 medaliklass.
Kotkaristi teenetemärk: (kett puudub) 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 3 medaliklassi
Maarjamaa Risti teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V. (Medalid puuduvad.)
Ajalugu
Eesti Vabariigi teenetemärkidest asutati esimesena Vabadussõja ajal 24. veebruaril 1919 Vabadusrist.
Teenetemärkide seaduse ja selle muutmise seadusega taastati 1994. ja 1995. aastal kõik sõjaeelsed teenetemärgid, kuid mitte kõik nende klassid.
Eesti Vabariigi uue teenetemärgina loodi Maarjamaa Rist.
Vabariigi 90. aastapäevaks valmis Riigivapi teenetemärgi kett, mida kannab ametitunnusena Vabariigi President. Praegune Riigivapi teenetemärgi kett on koopia algsest, mis asub teadmata põhjusel Moskva kremli relvapalatis ja on siiani Eesti riigile tagastamata.
Läbi aastate on Eesti riiklike teenetemärkide valmistamisega olnud seotud OÜ Roman Tavast, ARS Juveel, OÜ Juveel, OÜ Miniplast Pluss, OÜ ARS Vasetööd jt. Esimese partii Maarjamaa Riste valmistas firma „Marquise”, lintidega varustas ja täiendavalt komplekteeris OÜ Miniplast Pluss.
Teenetemärkidele on peale täiskuju ette nähtud ka miniatuuri kuju, rosettmärgi kuju ja lindilõike kuju.
YouTube'i loojaauhinnad
Hõbedane loojaauhind
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dd/YouTube_Silver_Play_Button_2.svg/175px-YouTube_Silver_Play_Button_2.svg.png|keskel|175x175px Kingitakse kanalitele, mis jõuavad 100 000 tellijani või ületavad selle. Vana versioon oli valmistatud nikeldatud kupronikli sulamist. Uus versioon (1. märtsi 2017. aasta seisuga) koosneb 92% niklist, 5% süsinikust ja 2,5% tsingist, leidub ka teiste metallide jälgi. 2018. aasta märtsis muudeti hõbedase auhinna välimust. Metallist nupust, mis asus klaaskastis ja mille esiküljele oli trükitud kanali nimi, sai puhtama välimuse ja lameda disainiga metalltahvel, millele on pressitud kanali nimi. Selle taseme kanalitel on õigus taotleda ka digitaalset kinnitusmärki.
Kuldne loojaauhind
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/YouTube_Gold_Play_Button_2.svg/175px-YouTube_Gold_Play_Button_2.svg.png|keskel|175x175px Kingitakse kanalitele, mis jõuavad 1 000 000 tellijani või ületavad selle. See on valmistatud kullatud messingist. 2018. aasta märtsis uuendati kuldse auhinna välimust. Metallist nupust, mis asus klaaskastis ja mille esiklaasile oli trükitud kanali nimi, sai puhtama välimusega ning lameda disainiga metalltahvel, millele on pressitud kanali nimi.
Teemant sisulooja auhind
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/YouTube_Diamond_Play_Button.svg/175px-YouTube_Diamond_Play_Button.svg.png|keskel|175x175px Kingitakse kanalitele, mis jõuavad 10 miljoni tellijani või ületavad selle. See on valmistatud hõbetatud metallist, mille keskel on suur esitusnupu kolmnurga kujuline värvitu kristall. Kui auhinda VidCon 2015 ajal esmakordselt tutvustati, kvalifitseerus auhinnale 35 kanalit. 28. juuni 2022. aasta seisuga on 984 kanalit, millel on 10 miljonit või enam tellijat.
Isikustatud sisulooja auhind
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/YouTube_Ruby_Play_Button_2.svg/175px-YouTube_Ruby_Play_Button_2.svg.png|keskel|175x175px Kingitakse kanalitele, millel on 50 miljonit või enam tellijat. See puudub Creators Awardi lehelt (veebileht, kust sisuloojad saavad auhindu tellida). PewDiePie andis sellele hüüdnime rubiin sisulooja auhind (ingl k Ruby Creator Award), kuna talle kingiti tema kanali logo kujuline rubiinivärvi auhind. Värv võib aga loojati erineda, näiteks T-Series sai värvitu auhinna, Blackpink aga roosal taustal musta auhinna. Kanalid, mis on järgnevas loendis märgitud risti sümboliga on oma auhinna avalikkusele üle andnud. 28. juuni 2022. aasta seisuga on üle 50 miljoni tellija 35 kanalil, millest 17 kanalit on jõudnud saavutuseni enne 2021. aastat:
Berni alpi karjakoer
Berni alpi karjakoer on Šveitsist pärinev koeratõug.
Koera kasutuse kohta on tõustandardis kirjas järgmist: "Algselt Berni kantoni talude valve-, karjasaate- ja veokoer, praegu ka pere- ja mitmekülgne töökoer."
Laatre kalmistu
Laatre kalmistu (ka Laatre I kalmistu) on Valga maakonnas Valga vallas Rampe külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Berni alpi karjakoer
Sama allikas kirjeldab koera käitumist ja iseloomu järgmiselt: "Tavaoludes on kindel, tähelepanelik, valvas ja häirimatu, lähedaste isikutega suhtlemisel heasüdamlik ja kiinduv, võõraste suhtes enesekindel ja sõbralik; keskmiselt temperamentne, hea juhitavusega."
Päritolu
Berni alpi karjakoera või berni tõu ajalugu ulatub 2000 aasta taha, kui roomlased tungisid Šveitsi, tollase nimega Helveetsiasse oma karja ajavate ja valvavate koertega. Roomlaste mastifi-tüüpi koeri ristati ilmselt karjakoertega, kes talusid Alpide karmimat ilmastikku ja mille tulemusena muutus leebemaks ka nende iseloom. Alpi karjakoeri kasutati siis koormavedajatena, et transportida kootud või piimatooteid külade vahel.
Iseloom
Berni alpi karjakoerad on heatahtlikud koerad, kellele meeldib osa võtta kõigist perekonna tegevustest, olles nii suurepärased kaaslased. Nad on hellad, kannatlikud ja eriti osavad lastega, neid vajadusel kaitstes. Nad peavad olema inimestega koos ja neil on vaja hellust. Külalistest annavad nad teada haukumisega, kuid rahunevad üsna ruttu. Kui neid on juba varakult tuttavaks tehtud kasside ja teiste koduloomadega, austavad nad neid.
Tervis
Berni alpi karjakoerte levinuim terviseprobleem on teatud tüüpi agressiivsed vähid, mille suhtes neil on eelsoodumus. Seetõttu on nende oodatav eluiga sageli lühem. Nagu paljudel suurtel tõugudel, võib ka neil esineda puusaliigese düsplaasiat (seisund, mis võib põhjustada liikumisprobleeme). Enne aretamist on seega oluline hinnata koerte puusaliigeseid.
Liikumine
Kutsikana peaks nende liikumist piirama, et nende luud ja liigesed saaksid korralikult areneda. Kui koer on saanud aastaseks, võib ta lubada ilma rihmata vabalt jooksma. Täiskasvanud Berni alpi karjakoer vajab tegevust umbes üks tund päevas.
Toitumine
Hiigelkasvu koeratõud on suurema isuga ning vajavad väiksemate koertega võrreldes teistsuguses vahekorras vitamiine ja mineraale, mis toetavad nende liigeseid ja kõhri. Berni alpi karjakoeral on eelsoodumus puhituste ja maoprobleemide tekkeks. Riski aitavad vähendada tihedamad toidukorrad ja väiksemad portsjonid.
Randmets
Randmets on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Randmets on pandud Nurme mõisas Muhu kihelkonnas Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Randmets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli August, Mager, Simonson, Tomson ja Vilkis. Erich Randmetsa palvel kanti Randmets perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 81 all (Siseministeeriumi teadaanne 9. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Randmets Eestis 27 mehel ja 27 naisel.
Uus Ilm
Uus Ilm (inglise keeles The New World) oli Ameerika Ühendriikides New Yorgis 1909–1989 välja antud sotsiaaldemokraatliku ja hiljem kommunistliku suunitlusega ajaleht. Juba 1930. aastatel oli lehel väga vähe tellijaid, enamik eksemplare jagati tasuta laiali. Teise maailmasõja sündmuste ajal toetas ajaleht NSV Liidu liini. Leht kajastas Eesti elu NSV Liidu vaatepunktist lähtuvalt ning käsitles marksismi ja USA eestlastest tööliste probleeme.
Lehel oli kümmekond toimetajat, nende hulgas 1933–1938, 1940–1944 ja 1947–1989 Mihkel Nukk.
1935 aastal joonistas ajalehele karikatuure USA karikaturist Syd Hoff (pseudonüümiga A. Redfield ).
Ajalehe ilmumine lõppes 1989. aastal Ameerika eestlaste huvi puudumise tõttu.
Kirjandus
]]
Steam
Steam on Valve'i videomängude digitaalne levitamisteenus ja netipood. See käivitati eraldiseisva tarkvarakliendina 2003. aasta septembris, et Valve saaks pakkuda oma mängudele automaatseid värskendusi. Hiljem laiendati teenust ja see hakkas ka kolmandate osapoolte mänge pakkuma. Steam pakub erinevaid funktsioone nagu digitaalsete õiguste haldus (DRM), mänguserverid, petmisvastased meetmed ning suhtlusvõrgustikud ja mängude voogedastusteenused. See pakub kasutajale mängude automaatset värskendamist, mängusalvestuste sünkroonimist pilvega, võimaldab suhelda teiste kasutajatega ja kaubelda kogukonna turul.
Steami platvorm on suurim arvutimängude digitaalse levitamise platvorm, mis hoidis 2013. aastal 75% turuosast. 2017. aastaks olid Steami kaudu mänge ostnud kasutajad kulutanud 4,3 miljardit USA dollarit, mis moodustas vähemalt 18% ülemaailmsest arvutimängude müügist. 2019. aastaks oli teenusel üle 34 000 mängu ja üle 95 miljoni igakuise aktiivse kasutaja. Steami edu viis 2015. aastal Steam Machine'i platvormi väljatöötamiseni, mis hõlmab SteamOS operatsioonisüsteemi ja Steam-kontrollerit, Steam Linki seadmeid kohalikult mängude voogedastuseks ja pihuarvutit Steam Deck, mis on kohandatud Steami mängude jooksutamiseks.
Workshop
Steam Workshop on kontopõhine hostimisteenus videomängude kasutajate loodud sisu jaoks. Automaatse veebikontopõhise protsessi kaudu saab avaldada või sealt installida uusi tasemeid, kunstivarasid, mängu modifikatsioone või muud sisu. Workshopi kasutati algselt mängu "Team Fortress 2" uute esemete levitamiseks.
SteamVR
SteamVR on virtuaalreaalsuse riistvara- ja tarkvaraplatvorm, mille on välja töötanud Valve. See keskendub "toa-suuruse" kogemuse võimaldamisele, kasutades positsioonijälgimise tugijaamu. Tänu sellele ei pea mängija paigal olema, vaid saab ruumis ringi liikuda.
Richard Truly
Ta astus mereväkke 1960. aastal. 1965. aastal valiti ta õhuväe Manned Orbiting Laboratory (MOL) programmi. 1969. aastal MOL tühistati ja Truly viidi üle NASA-sse. NASA-s töötas ta lennujuhina ja oli Skylabi mehitatud missioonide ajal sideohvitser. Hiljem osales ta Space Shuttle'i missioonidel STS-2 ja STS-8.
1989. aastal lahkus Truly mereväest admirali auastmes ning sama aasta mais nimetati ta NASA peadirektoriks. Truly vallandati NASA-st 1992. aastal.
Valeri Spiridonov
Valeri Spiridonov (22. veebruar 1952 Tallinn – 12. märts 1993 Tallinn) oli eesti maadleja.
Ta alustas maadlustreeninguid aastal 1966 Tallinnas Dvigateli spordiklubis Aavo Truu juhendamisel.
Saavutused
Neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1969, 1979, 1975, 1975)
NSV Liidu meistersportlane – 1970.
Suurmeister (rahvusvahelise klassi meistersportlane) Kreeka-Rooma maadluses (1971).
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1970. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlused Huskvarna – 2. koht.
NSV Liidu rahvaste spartakiaad
1971. aasta – 1. koht (2. koht – Anatoli Kavkajev)
1975. aasta – 2. koht (1. koht – Suren Nalbandjan)
NSV Liidu meistrivõistlused
1970. aasta – 1. koht (noorsoo);
1973. aasta – 2. koht (noorsoo mängud);
Sotsiaalmeedia turundus
Ühismeedia turundus hõlmab toodete–teenuste reklaami ja müüki ühismeediakanalites (sotsiaalmeedia platvormid, veebilehed jms), kus ettevõtted saavad kujundada oma mainet ja luua vahetuid suhteid teenuste või toodete tarbijatega. Sotsiaalmeedias turundamine on ettevõtetele üks võimalus edastada oma sõnumit erinevatele huvirühmadele, sh praegustele ja potentsiaalsetele klientidele, töötajatele, ajakirjanikele, blogijatele ja üldsusele.
Turunduskampaaniaid sotsiaalmeedia platvormidel võidakse juhtida, et soodustada ettevõttele vastavalt soovitud sotsiaalmeediamaine loomist. Enamikul sotsiaalmeedia platvormidel on võimalik jälgida ja analüüsida reklaamikampaaniate kulgu, meeldivust ja vaadatavust. Efektiivse tagasiside saamiseks sotsiaalmeedias peab tarbijatele andma võimaluse kommenteerida ettevõtte turunduskampaaniat. Sotsiaalmeedia turundust võivad kasutada nii ettevõtted, mittetulunduslikud organisatsioonid kui ka riiklikud institutsioonid oma sõnumite edastamiseks või maine kujundamiseks.
Sotsiaalmeedia turundust kirjeldatakse kui ühte peamist kommunikatsiooni vahendit, mis muudab ettevõtted kättesaadavamaks ja tema tooted või teenused tarbijale nähtavamaks. See on ainus turundusvorm, mis võib vahetult mõjutada tarbija otsust. Erinevalt traditsioonilisest meediast, mis on sageli väga kulukas paljudele ettevõtetele, ei nõua sotsiaalmeedia turundusstrateegia astronoomilist eelarvet. Ettevõtted kasutavad sotsiaalmeedia platvorme nagu Facebook, Twitter, YouTube ja Instagram, et jõuda laiema tarbijaskonnani peaaegu tasuta või väikese raha eest. See pakub ettevõtetele võimalust lähemalt suhelda klientidega ja kliendid saavad kohe postitada kommentaare toodete või teenuste kohta. Seega on sotsiaalmeedia turundus kujunenud oluliseks suhete ja usalduse loomisel tarbijatega.
Edgar Salumaa
Edgar Salumaa (aastani 1936 Edgar Schulbach; 26. detsember 1921 Kudina vald, Tartumaa – 11. august 2006 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu
Edgar Salumaa oli juristi poeg.
Lõpetas 1947 Tartu 5. Keskkooli, 1951 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1963, TRÜ), väitekiri "Kohtulikud vaidlused alaealistele lastele alimentide nõudmise asjus". Võttis Eesti Laskurkorpuses osa II maailmasõjast. Oli 1951–1963 TRÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1963–1992 dotsent, ühtlasi 1968–1972 õigusteaduskonna dekaan, 1999– eraõiguse instituudi dotsent. Lugenud tsiviilprotsessi, perekonnaõiguse kursusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: perekonnaõigus, laste õiguskaitse; tsiviilkohtumenetlus. 35 teadustrükist.
Tunnustus
1996–1997 Tartu Ülikooli medal
Natalja Žukova
pisi|Natalja Žukova (2016)
EKÜ
EKÜ on lühend, mis võib tähendada:
Natalja Žukova
Natalja Oleksandrivna Žukova (ukraina keeles Наталя Олександрівна Жукова; sündinud 5. mail 1979 Dresdenis) on ukraina maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2010).
Žukova on kahekordne Euroopa naiste malemeister (2000, 2015). Naiste maailmameistrivõistlustel pääses ta 2000. aastal MM-i turniiril New Delhis veerandfinaali (kus kaotas turniiri võitnud Xie Junile) ning 2004. ja 2012. aastal kaheksandikfinaali.
Pahat pojat
"Pahat pojat" (eesti keeles: "Pahad poisid") on 2003. aastal esilinastunud Soome film, mille režissöör oli Aleksi Mäkelä. See oli 2003. aastal Soome kinodes üks edukamaid filme, jäädes alla vaid filmile "Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek".
Natalja Žukova
Ta sai FIDE-lt 1996. aastal naiste suurmeistri ja 2010. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Pahat pojat
Sisu
Film räägib neljast vennast: Otto, Matti, Ilkka ja Eero Takkunenist, kellel on skisofreenia all kannatav, Piiblit omapäi tõlgendav isa Jouko, kes istub kinni psühhiaatriahaiglas. Nad hakkavad röövima mänguautomaate, tanklaid, postkontoreid ja pankasid ja lisaks tuleb neil tegemist teha oma haiglast põgenenud isaga, kes himustab nende röövitud raha, sest usub, et riik on talle võlgu.
Natalja Žukova
Ta oli abielus malesuurmeister Aleksandr Grištšukiga.
Schiefling am Wörthersee
thumb|
Schiefling am See (sloveeni: Škofiče) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.
See asub piki madalat Sattnitzi mäestikku Wörthersee (põhjas) ja Drava oru (lõunas) vahel. Schieflingi vallaosad on ka St. Kathrein (Podjerberk) ja Techelweg (Holbiče). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 5,8% rahvastikust kärnteni sloveenid.
Ajalugu
Schieflingi on esmamainitud kui Schüfling 1256. aasta dokumendis Kärnteni Spanheimi hertsogi Ulrich III poolt. See on tuntud Kathreinkogeli mäe poolest, mis on eelajalooline asulakoht mesoliitikumi aegadest ja ka Rooma kantsi asupaik. Lääne-Rooma keisririigi langemise ajal 4. sajandi lõpul muudeti loss varakristlikuks kirikuks, nimetati Aleksandria Katariina järgi. Tema tunnus purustav ratas on kujutatud Schieflingi vapil koos piiskopisauaga, sloveenikeelne nimi Škof tähendab "piiskoppi".
Yūji Sugano
Yūji Sugano (jaapani keeles 菅野 裕二 Sugano Yūji; sündinud 14. aprillil 1961 Aichi prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1988. aastal 1 mängu (sõpruskohtumine Omaaniga).
Belgia suursaatkond Tallinnas
Belgia suursaatkond Tallinnas oli Belgia diplomaatiline esindus (suursaatkond) Tallinnas. Suursaatkond tegutses aastatel 2005-2015.
Tänapäeval katab Belgia Eestit oma Helsingis asuvast suursaatkonnast. Tallinnas tegutseb Belgia Kuningriigi Aukonsulaat Sakala tänav 10/Kentmanni tänav 4 ja aukonsul Erik Sakkov.
Tegutseb ka Eesti suursaatkond Brüsselis.
Enne teist maailmasõda asus Belgia saatkond Riias, Tallinnas tegutses konsulaat ja konsul Michel Edouard Nicaise aadressil Tina tänav 18 ja Jüri Vilmsi tänav 11.
Techelsberg am Wörther See
thumb|
Techelsberg (sloveeni: Teholica) on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.
Techelsberg ulatub Ossiacher Tauerni lõunaservast Wörthi järve põhjakaldani.
Tänassilma kirik
pisi|Tänassilma kirik aprillis 2013 Tänassilma õigeusu kirik ehk Tänassilma Arsenios Suure kirik on õigeusu kirik Viljandi vallas Tänassilmal.
Kirik ehitati aastail 1897–1898 arhitekt Vladimir Lunski projekti järgi. Uus hoone õnnistati sisse 1. novembril (vkj) 1898.
Alates 1998. aastast on kirikuhoone muinsuskaitse all.
Jim Belushi
pisi|Jim Belushi (2007) Jim Belushi (õieti James Adam Belushi; sündinud 15. juunil 1954) on USA filmi- ja seriaalinäitleja.
Ta oli ajutiselt ansambli The Blues Brothers laulja.
Ta on Eesti televaatajale tuntud teleseriaalist "Jimi maailm" ning filmidest "Metsik loodus", "Kaitsjad" ja "Varikirjanik".
Näitleja John Belushi oli tema vend.
Tadžikistani suursaadik Eestis
Tadžikistani suursaadik Eestis on Tadžikistani volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Minskis.
Tiitel (täpsustus)
Sõnal tiitel on mitu tähendust:
Põhja-Ameerika soomlaste ümberasumine Karjala ANSV-sse
Stalin oli kutsunud kõiki maailma töölisi üles ehitama "tööliste eldoraadot" Nõukogude Liitu. Põhja-Ameerikast lahkus mõjutatuna ligi 10 000 inimest, kellest rohkem kui 6000 olid Ameerika soomlased.
Ajendid
pisi|Suure depressiooni leivajärjekorras passivad inimesed [[Manhattanil 1932. aastal]] Soome päritolu Ameerika Ühendriikide ja Kanada elanikud asusid majanduskriisist ajendatult tagasiteele Euroopasse. Nende sihiks oli Nõukogude Liit, et alustada seal uue ja õiglase sotsialistliku ühiskonna ülesehitamist. Nad olid veendunud, et Nõukogude Liidus ei jääks nad nälga ega kannataks selle maailma vägevate tagakiusamise all. Soomlased on tuntud oma kangekaelsuse ehk sisu poolest. Nad müüsid oma majad, autod ja muu vara ning saatsid isegi raha Nõukogude majanduse arendamiseks. Nad uskusid, et tööliste ja talupoegade riigis ei oleks nad näljas ega kodutud. See, miks soomlased soovisid lahkuda, ei tulenenud ainult majanduslikest raskustest. Paljud uskusid siiralt sotsialismi ideaalidesse.
Eluolu
pisi|[[Heinrich Vogeler. "Saeveski". 1933–1934. Akvarell, paber]] pisi|[[Heinrich Vogeler. "Vilga küla klubi". 1933–1934. Akvarell, paber]] Nõukogude Liitu kolinud Ameerika soomlaste täpne arv ei ole teada. Pealegi eelistas osa neist pärast Nõukogude elu tegelikkusega tutvumist peagi Ameerikasse naasta. Vene ajaloolased väidavad, et 1920. aastate lõpus ja 1930. aastate alguses saabus Nõukogude Karjalasse üle 6000 Ameerika soomlase, peamiselt noored mehed. Neil kõigil oli oluline roll piirkonna arendamise ajaloos, eriti metsatööstuse arengus. Soomlased tõid Põhja-Ameerikast kaasa uusi teadmisi, tehnikat, masinaid ja autosid. 1932. aastal veeti Karjalas ainult 2% langetatud metsast välja masinate veojõul, ülejäänu tõmmati hobustega või käsitsi. 1937. aastaks kasvas see arv 10-kordseks. Samuti ehitasid Ameerika soomlased Karjala halduskeskuse Petrozavodski veevarustussüsteemi. Nad jätsid oma jälje ka piirkonna rahvusliku kirjanduse ja teatri ajalukku, esimesed orkestrid koosnesid peamiselt Ameerika soomlastest. Peeti salongilikke õhtuid, tantsiti, mängiti kaarte, vaadati filme, juteldi Stalini kultusest, vesteldi inglise keeles, võeti osa palvustest, peeti kirjavahetust ning hoiti kontakti Ameerika Ühendriikide saatkonnaga Leningradis.
Repressioonid
pisi|[[Heinrich Vogeler. "Petrozavodski sunnitöölaager". 1933–1934. Akvarell, paber. Karjala Riiklik Etnograafiamuuseum]] Mõnda aega olid Ameerika Ühendriikidest ja Kanadast saabunud soomlased, keda peeti väärtuslikeks ekspertideks, repressioonide eest kaitstud. Olukord muutus 1935. aastal, mil Kreml võttis vastu põhimõttelise otsuse võidelda "kodanlike natsionalistidega". Esmalt tagandati ja vahistati kohalik juhtkond, seejärel tehti sama Karjalasse saabunud kahtlaste idealistidega. Repressioonid olid rängad: kuigi soomlased (keda kutsuti "punasteks" ja "ameeriklasteks") moodustasid vaid 3% Nõukogude Karjala elanikkonnast, moodustasid nad aastatel 1937–1938 peaaegu poole vangidest. Karistused olid karmid – 85% süüdimõistetutest lasti maha.
Veidi enne seda, kui Nõukogude Liit 1939. aastal Soomele kallale tungis (vt Talvesõda), algas Karjalas uus repressioonide laine. Allesjäänud küüditati evakueerimise ettekäändel Nõukogude Liidu avarustesse. Punavõim kartis, et sõja korral Soomega võib veri osutuda paksemaks kui proletaarne solidaarsus. Sellele vaatamata sõdisid need soomlased, kes ei olnud repressioonide ohvriks langenud, Teises maailmasõjas ausalt Punaarmees, vennatapjalikult vastamisi Soome Vabariigiga. Mitu neist kuulutati hiljem Nõukogude Liidu kangelaseks.
Lõppvaatus
Pärast sõda, kui piirkonnas taastati Nõukogude võim, lubati varem küüditatud Ameerika soomlastel naasta Karjala-Soome NSV-sse. 1970. aastatel tegi Karjala läbi tõelise soome kultuuri renessansi, kuid perestroika ajal tuli sellele lõpp, kui osutus võimalikuks vabalt Läände pääseda. Enamik soomlasi eelistas kolida naaberriiki Soome, mis oli võrreldes idanaabriga vahepeal arenenud igati jõukaks ja kaasaegseks riigiks. Sellega sai ring täis rännul, mille nende eelkäijad olid pea sajand varem ette võtnud, kui nad ookeani taha õnne otsima suundusid. 2017. aastal linastus Ameerika soomlaste ajaloolist ümberasumist Nõukogude Karjalasse kujutav draamafilm "Igitee", mis põhineb samanimelisel romaanil "Igitee".
Heinrich Vogeler
Ta õppis Düsseldorfi Kunstiakadeemias.
Tiitel
Tiitel on koos nimega kasutatav sõna või liide, mis viitab näiteks seisusele või teaduskraadile.
Aadlikul võib olla aadlitiitel.
Must pässik
Must pässik (Inonotus obliquus) on seeneliik pässiku perekonnast. Must pässik on taimepatogeen.
Nimi
Musta pässiku viljatut mügarlikku moodustist nimetatakse ka kasekäsnaks (mitte segi ajada teise puuseeneliigiga, mille liiginimi on kasekäsn).
Eesti pärimustekstides teatakse teda kui vähirohtu. Musta pässiku rahvakeelsed nimetused on kasekäbakas, kasekäsn, must kõbjas ja must torik. Samuti kasekreeps, kõokäsn, XXI sajandi alul ka tšaaga (chaga).
Elukäik
Niidid sisenevad puitu ja põhjustavad valgemädanikkku, kuid haigus kulgeb elavas peremeespuus aeglaselt – 10~80+ aastat.
Must pässik kasvab looduses kaua. Pärast 10–15 aastat parasitismi võivad need mügarikud (mida kutsutakse ka tšaagaks) kasvada 0,5 kuni 1,5 meetri suuruseks ja 10–15 cm jämeduseks ning kaaluda kuni 5 kg või rohkem. Must pässik kasvab pärast "lõikust" (teda pole võimalik päriselt puid kahjustamata kasekoorelt noa või kirveta eemaldada) tagasi.
Must pässik parasiteerib lisaks kasele (Betula sp) ka lepal (Alnus sp), pöögil (Fagus sp), harilikul tammel jt lehtpuudel kes kasvavad Venemaal, Soomes, Põhja-Ameerikas, Ida-Euroopas ja Jaapanis laiuskraadidel 45°N-50°N.
Musta pässiku peremeespuud Euraasias on lamedalehine kask (Betula platyphylla), arukask (Betula pendula), dauuria kask (Betula davurica), Põhja-Ameerikas aga paberikask (Betula papyrifera) ja kollane kask (Betula alleghaniensis).
Ta on haruldane seen, ühel musta pässiku kasvualal on tema esinemissageduseks 1:15 000 teise allika kohaselt üks must pässik 20 000 puu kohta. Eestis on ta metsas, parkides ja puisniitudel väga sage. Üldiselt võib öelda, et konservatiivne hinnang chaga esinemisele kasepuudel on 1-5% (Kuz’michev et al. 2001, Brydon-Williams 2019 ). Kuigi on teatatud ka kõrgematest esinemissagedustest, pole need tavalised, ning näitajaid on raske hinnata, kuna Venemaa ja Euroopa metsade inventuuriandmetesse pole enamasti chagat lisatud (Pilz 2004 ). Mitmed uuringud on näidanud, et chagat on tõenäolisem leida küpsetes puistutes (Balandaykin et al, 2015, Brydon-Williams 2019 ).
Sarnased liigid
Must pässik ja tema lähisugulane jalakapässik (Inonotus ulmicola Corfixen ) sarnanevad nii välisilmelt kui ka ehituselt. Mõlemad moodustavad õhukesed (0,5–1 cm) punakaspruunid viljakehad suvel puukoore alla ja suruvad selle siis tüve küljest lahti.
Jalakapässik erineb mustast pässikust mitme tunnuse poolest:
Musta pässiku seeneniidistik
Musta pässiku seeneniidistiku all võidakse mõelda nii seene niidistikku, mis paikneb melaniinirohke musta värvi koore all ja kasvab looduslikult sisenedes peremeespuusse kui ka kultuuris kasvatatud kultuurseeneniidistikku.
Looduslik musta pässiku seeneniidistik loob toitainetevõrgustiku ja aeglaselt toitudes (10~80+ aastat) põhjustab valgemädanikkku. Must pässik kasvab looduses kaua ja on haruldane seen, 20 000 puu kohta leiab ühe seene poolt "ülevõetava" lehtpuu.
Arvatakse, et metsiku tšaaga seeneniidistiku ja tema inimeste kaasabil kasvatatud seeneniidistiku toimed, siin kirjutatakse peamiselt põletiku-, vähi- ja valuvastastest ning immunomodulaarsetest ja anitoksüdantsetest toimetest, inimorganismis võivad mõneti sarnaneda, kuid on siiski ka erinevusi, nii evivad Mizuno jt (1999) kohaselt sklerootsiumi polüsahhariidid vähivastast toimet, kuid kultuurseeneniidistiku omad mitte.
Mõju puudele
Kuigi musta pässikut peetakse parasiidiks, on vähe tõendeid selle kohta, et see põhjustab puude märkimisväärset suremust. On oletatud, et must pässik võib põhjustada puude suremuse kasvu, kuid samas on mitmeid uuringuid, mis ei ole leidnud selget seost kasepuude suremuse ja chaga esinemise vahel. . Veelgi enam, kasepuud elavad tavaliselt 90 kuni 100 aastaseks, ning on leitud, et must pässik põhjustab elava puu lagunemist 10-80+ aastat. Arvestades, et musta pässiku nakkuse esimene märk on viljatute moodustiste teke 5–10 aastat pärast esmast nakatumist, tähendab see, et must pääsik ei põhjusta puude maksimaalse eluea olulist vähenemist. Tänapäeval on hakatud tegelema musta pässiku viljakehade kunstliku kasvatamisega kasemetsades. Metsa tervist laiemalt käsitledes loob selline tegevus elurikkuse toetamiseks puudele mikroelupaiku.
Kultiveeritud musta pässiku seeneniidistikulaadse massi teadusuuringud
Teadusuuringutes kasutatakse musta pässiku mitmeid eri tüvesid, nagu Inonotus obliquus BELYU1102, BELYU1103, BELYU1105, BELYU1106, ja BELYU1107 (need tüved on eraldatud Venemaal ja Jaapanis kasvanud lamedalehise kase (Betula platyphylla) steriilsetest mügaratest (sklerootsium); DSMZ8659, MAFF420279, MAFF420102 jmt.
Huvi on pälvinud mitmete seeneliikide polüsahhariidid, millel on tuvastatud osade imetajade rakutüüpidele tervistav toime, sh vähirakkude kasvu inhibeeriv toime, nagu näiteks šiitake (Lentinula edodes (Berk.) Pegler, 1976 ) viljakehas leiduv polüsahhariid lentinaan ja libliktageli (Trametes versicolor (L.) Lloyd, 1921 ) viljakehas leiduv polüsahhariid-K, lõhislehiku (Schizophyllum commune Fr., 1815 ) schizophyllan jmt. Vähirakkudele inhibeerivaid ja immunomodulleerivaid toimeid avaldavad ka mitmed musta pässiku keemilised ühendid, nende hulgas polüsahhariidid.
Kim jt (2005) valisid musta pässiku polüsahhariidide immunoodulatoorsete toimete uurimiseks rakutasandil seenetüve Inonotus obliquus BELYU1102 fermentatsioonisaaduse. Takashi jt (1999) uuringu kohaselt evivad pässiku sklerootsiumi polüsahhariidid otsest ja seeneniidistiku omad kaudset vähivastast toimet. Kim jt (2005) uuringus kasutati SPF-loomadena 4–6 nädala vanuseid emashiiri (BDF1, C3H/HeJ ja C3H/HeN), neil eraldati põrna B- ja T-rakud ja kõhuõõne makrofaagid (Han jt, 2001) ja toimeid uuriti RAW 264,7 rakuliiniga (hiire makrofaagid) võrrelduna. Katses kasutatud aktiivne endopolüsahhariid suurendas küll B-rakkude IgM antikehade paljunemist, IL-1h, IL-6, TNF-a, ja iNOS ekspressiooni makrofaagides, kuid ei avaldanud toimeid T-rakkude, nagu Th1-rakkude IL-2 ekspressioon või Th2-rakkude IL-4 ekspressioon, paljunemisele.
Kim jt (2006) eraldasid kultuuris kasvatatud (fermenteeritud) musta pässiku seeneniidistikust endopolüsahhariidi ja uurisid selle vähivastaseid toimeid in vitro ja in vivo katsetes.
Metsiku musta pässiku seeneniidistiku endopolüsahhariid on spetsiifiline B-rakkude ja makrofaagide aktivaator, sarnaselt (humoraalse immuunsuse aktivaatorina) toimib ka kultuuris aretatud seeneniidistiku sünteesitud endopolüsahhariid. Uurimaks viimati mainitud aine inhibeerivaid toimeid hiire melanoomirakkudesse kasutati ühes uuringus musta pässiku seenetüve BELYU1102, mis eraldatud lamedalehise kase sklerootsiumit Hokkaidō saarel (Jaapan), sellest fermneteerimise teel eraldatud endopolüsahhariid, SPF-loomi (specific pathogen-free (SPF)) BDF1 emashiirte näol ja mitut tüüpi vähirakuliine.
Enne seda uuringut puudus paljuski informatsioon kultiveeritud musta pässiku seeneniidistiku endopolüsahhariidi koostise kohta. Uuringu kohaselt on aine erinevate fraktsioonide suhkrute sisaldus (mannoos, glükoos, fukoos, galaktoos, glükosamiin, galaktoosamiin) varieeruv.
Katsehiirtele implanteeriti kõhuõõnesiseselt melanoomirakud ja edasi uuriti hiirte, kellele manustati endo-polysaccharide kui ka kontrollhiirte, elumusnäitajaid. Polüsahhariidi immunomodulatoorseid ja farmakoloogilisi toimeid hinnati in vivo; tulemused indikeerivad kõnealuse polüsahhariidi inhibeerivaid toimeid BDF1 hiirte melanoomirakkude kasvule hiire kõhuõõnes.
Aga melanoomirakkude kasvades makrofaagide tsütostaatilisus ja tsütotoksilisus alanes või kadus, seega makrofaagidest ei piisa melanoomirakkude paljunemise piiramiseks ja nimetatud rakkudest ei piisa arvukate vähirakkude kontrollimiseks. Enamikku vähirakke ei mõjutanud ka suurtes doosides (200 μg/ml) manustatud polüsahhariidi ravi otse vaid arvatavasti läbi kõhuõõne makrofaagide aktivatsiooni – indutseerides lämmastikoksiidi ja tsütokiinide (nagu proinflammatoorsed tsütokiinid IL-1β, IL-6, iNOS ja TNF-α) ekspressiooni. Uurimistulemused on kooskõlas Kim jt (2005) uuringu tulemustega.
Gao jt (2009) määrasid kõrgsurvevedelikkromatograafia (HPLC) meetodil kultuuris kasvatatud tšaaga viljakehade seeneniidistiku steroidide sisalduse, leidus betuliini, ergo-, kole-, lano-, stigma- ja sitosterooli.
Veterinaar- ja toidulaboratooriumi uuring 2022. aastal
Riikliku veterinaar- ja toidulaboratooriumi (VTL) riskihindamise osakonnas uuriti 2022. aastal musta pässikut ja leidis, et see sisaldab mineraale ja väga väikses koguses kasulikke vitamiine, aga need võivad pässikus sisalduvate oksalaadidega koostoimes C-vitamiiniga tekitada neerukive. Leiti, et pässik sisaldab palju oksalaadi, aga vähe vitamiine, alla 5% soovitavast päevasest annusest. Neerukivide oht tekib sellega, et musta pässikut tootena müües lisatakse sellele sageli C-vitamiini sisaldavaid lisandeid. VTLi aruande kohaselt pole musta pässiku raviomadused tõestatud, kuna meditsiinilistes andmebaasides on küll palju publikatsioone musta pässiku tõmmiste vähivastase toime kohta katseklaasis (in vitro), kuid loomadega tehtud uuringuid napib ning puuduvad inimestega (in vivo) tehtud usaldusväärsed uuringud. Laboratoorium soovitab selle tarbimisest hoiduda rasedatel ja imetavatel emadel, veritsushäirete põdejatel, kirurgilisele operatsioonile minejatel, neerukivide tekke soodumusega inimestel.
FC Tallinn
FC Tallinn on 2017. aastal loodud Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Klubi alustas 2018. aastal IV liigas ning viie aastaga tõusti Esiliigasse.
Vaateratas
pisi|[[High Roller (vaateratas)|High Roller Las Vegases Nevadas on alates 2014. aastast maailma kõrgeim vaateratas (167,6 m)]] Vaateratas, ka kuradiratas, on rajatis, mis koosneb püstisest pöörlevast rattast, millele on kinnitatud tavaliselt raskusjõu mõjul püstsuunalisena püsivad kohad (gondlid, kabiinid, korvid vms) sõitjaile.
Esimese vaateratta konstrueeris 1893. aastal George Washington Gale Ferris Jr.
Arena di Verona festival
pisi|Verona amfiteater õhtul Arena di Verona festival on Itaalias Veneto maakonnas Verona linnas antiikses Rooma amfiteatris suvekuudel toimuv ooperifestival.
Verona amfiteater (74 x 45 meetrit, ovaali pikkus on 139 meetrit) on suurepärase akustikaga. Tribüünid mahutavad ligi 30 tuhat pealtvaatajat. Etendused algavad traditsiooniliselt õhtuhämaruses. Pealtvaatajad toovad areeni kiviistmetel kaasa pehmed istepadjad ja väikesed küünlad (mocoleto), mis süüdatakse pimeduse saabudes.
Vabaõhu ooperietendusi korraldatakse Verona amfiteateris alates 1913. aastast. 1936. aastal asutati selle alaline organisatsioon Verona festivali korraldamiseks.
Ajalugu
pisi|"Die Gartenlaube" etteaste 1880. aastal Algselt (esimest korda 246 e.m.a) korraldati sellel areenil gladiaatorite võistlusi (munera). Keskajal kasutati areeni avalikeks kohtupidamisteks ja hukkamisteks. Renessansiajal viidi läbi härjavõitlusi ja koerte võidujookse. 1713 esitati esimest korda näitemängu (Scipione Maffei Merope). 1822. aastal korraldati areenil Verona kongressil osalenud Euroopa monarhide ja riigipeade meelelahutuseks pompoosne „koreograafia ja lüüriliste prelüüdide” etendus La santa Allenza (Püha Liit), mille muusika kirjutas Rossini. Seejärel kasutati areeni akrobaatide ja komödiantide esinemisteks, hobuste võiduajamisteks, võimlemispidustuste läbiviimiseks jne. 1856. aastal viidi läbi esimene suvemuusika programm, mille koosseisu kuulusid ka Donizetti ooperite Le convenienze teatrali ja I pazzi per progetto lavastused. 20. sajandi alguses kasutati areeni valdavalt tsirkuseetenduste kohana.
Andreas Aarflot
Andreas Aarflot (sündinud 1. juulil 1928 Hiinas Hunani provintsis Yiyangis) on norra luterlik teoloog, kirikuloolane ja vaimulik, Norra Kiriku Oslo piiskop 1977–1998.
Arena di Verona festival
Ajalugu
Festivalide traditsioon käivitati 1913. aastal seoses Giuseppe Verdi sajanda sünniaastapäeva tähistamisega. Algatajateks olid tenor Giovanni Zenatello ja impressaario Ottone Rovato. 10. augustil 1913 esitati Verdi Aida. Järgmisel aastal oli taas korraldajaks Zanatello, kuid Esimese maailmasõja aastatel festivali ei korraldatud. Pärast sõja lõppu lisandusid korraldajateks mitmed organisatsioonid. Nende hulka kuulusid Lyrica Italica Ars aastatel 1919–1920, Casa Musicale Sonzogno Milanost 1921–1922 ja impressaario Gino Bertolaso aastatel 1923–1926. 1934. aastal loodi munitsipaalne etenduste korraldamise organisatsioon Ente Comunale degli Spettacoli. 1936. aastal asutati selle baasil alaline spetsiaalne Verona festivali korraldamise organisatsioon Ente Lirico, mis ei tegutsenud Teise maailmasõja aastatel.
Andreas Aarflot
Tema vanavanavanaema oli kirjanik Berthe Canutte Aarflot.
Arena di Verona festival
Ajalugu
12. augustil 1962 kell 17.20, kolm päeva pärast ooperihooaja lõppu, puhkes areenil tulekahju, mis hävitas lava koos veel maha võtmata Un ballo in maschera dekoratsioonidega ja kahjustas ka antiikseid müüre. Tulekahju kustutati mõne tunniga, kuid siis otsustati areen täielikult restaureerida. Tööd lõpetati talvel 1969–1970. Alates 1976. aastast toimuvad festivalietendused ka kohalikus Teatro Filarmonicos.
Andreas Aarflot
Tema vanemad olid Norra Misjoniseltsi teenistuses.
Arena di Verona festival
Ajalugu
Alati on olnud programmi põhirõhk Verdi loomingul. Seetõttu on seda festivali sageli nimetatud ka Verdi festivaliks. Aegade jooksul on kõige sagedamini esitatud Verdi oopereid Aida, Nabucco, Otello, Il trovatore, La traviata, La forza del destino ja Un ballo in maschera ning Puccini Turandot, Madama Butterfly ja La bohème. Repertuaari kujundamisel juhindutakse põhimõttest, et esitatavad teosed peavad olema eriti vaatemängulised. Verdi teoste kõrval on eelistatud ka Puccini oopusi. Aeg-ajalt on ette kantud Bizet’ Carmen, Giordano Andrea Chénier, Bellini Norma, Rossini Il barbiere di Siviglia, Richard Straussi Elektra, Ponchielli La Gioconda, Gounod Faust, Mascagni Cavalleria rusticana, Boito Mefistofele ja Nerone. Vaid ühe korra on pääsenud programmi Beethoveni Fidelio ja sedagi kontsertversioonis (1986), Puccini Gianni Schicchi vaid ühe vaatusega (2020) ning korra ka Friedrich von Flotowi Marta (1929). Festivalivälisel perioodil kasutatakse areeni balletietenduste ja sümfooniakontsertide korraldamiseks. On esitatud Verdi Messa di Requiem ja Te Deum, Gioachino Rossini Stabat Mater ning ballettidest Léo Delibes’i Coppélia ja Pjotr Tšaikovski Luikede järv ning Uinuv kaunitar.
2020. aastal lükati Covid-19 pandeemia tõttu kavas olnud ooperid järgmisse aastasse. Piirduti vaid kontsertidega. 16. juunil 2023 toimus Aida etendus, millega tähistati 110 aasta möödumist selle ooperi esmakordsest esitamisest Verona areenil.
Populaarsemad ooperid
pisi|Ooperi "Aida" ettevalmistamine Arena di Verona festivali 110 aastase ajaloo festivaliprogrammides on kõige rohkem esitatud (2023. aasta seisuga):
Kestell
Kestell on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Maluti-a-Phofungi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kestelli elanikest mustanahalisi aafriklasi 92.8%, valgeid 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4%, värvilisi 0,3% ja teisi 0,1%. Sotho keelt pidas emakeeleks 80,5%, suulu keelt 7,5%, afrikaani keelt 6,8%, inglise keelt 2,5% ja teisi keeli 2,6%.
Berthe Canutte Aarflot
Berthe Canutte Aarflot (3. jaanuar 1795 Ørsta vald – 29. oktoober 1859) oli norra vaimulik kirjanik.
Ta oli Sivert Aarfloti tütar, Rasmus Aarfloti vend ja Andreas Aarfloti vanavanavanaema.
12-aastaselt hakkas ta kirjutama vaimulikke laule. Tema isa soovitas need avaldada ning Berthe vanema venna Rasmuse abiga teostus see 1820. aastal.
1816. aastal Berthe abiellus ja sai seitse last.
Kaie Parts
Kaie Parts (sündinud 21.septembril 1940 Leevi vallas Koolma külas) on eesti metallikunstnik.
Maalikunstnik Ludmilla Siimu Eesti-perioodi üheks tippteoseks peetakse maali "Kollane valgus" (1974, Eesti Kunstimuuseum), millel on kujutatud Kaie Partsi koos pojaga kui Madonnat lapsega.
Takashi Mizunuma
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1984–1989 32 mängu ja lõi 7 väravat.
Mia Khalifa
Mia Khalifa (araabia keeles: ميا خليفة‎; sündinud 10. veebruaril 1993), tuntud ka kui Mia Callista, on Liibanoni ja Ameerika Ühendriikide sotsiaalmeediategelane, spordikommentaator ja veebikaamera modell. Ta oli aastatel 2014 kuni 2015 pornonäitleja.
Khalifa sündis Liibanoni pealinnas Beirutis, kuid kolis 2001. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Ta hakkas 2014. aasta oktoobris tegelema pornofilmides näitlemisega ning oli sama aasta detsembriks kerkinud saidi Pornhub populaarseimaks näitlejaks. Tema karjäärivalikud põhjustasid Lähis-Idas pahameeletormi, eriti pärast seda, kui ta astus seksuaalaktis üles kandes islami hidžaabi. Kolm kuud hiljem otsustas Khalifa pornotööstusest lahkuda, et tegeleda muude huvidega.
Sloveenia suursaadik Eestis
Sloveenia suursaadik Eestis on Sloveenia volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Varssavis.
Ettevaatust ingliga
"Ettevaatust ingliga" ("Cuidado con el ángel") on Mehhiko seebiooper, mis valmis 2008. aastal.
Laatre Pühavaimu kirik
alt=Vaade Laatre õigeusu kirikule läänest|pisi|300x300px|Laatre Pühavaimu kirik (2010) Laatre Pühavaimu kirik on õigeusu kirik Sangaste kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Valga maakonnas Valga vallas Laatre alevik.
Ettevaatust ingliga
Peaosades mängivad Maite Perroni ja William Levy. Maite on tuntud ka lauljana.
Maksvell
Maksvell on magnetvoo mõõtühik CGS-süsteemis (SI-süsteemis on magnetvoo ühik veeber), mille tähis on Mx. See on nimetatud šoti füüsiku James Clerk Maxwelli auks, kes pakkus välja ühendatud elektromagnetlainete teooria. IEC võttis ühiku kasutusele 1930. aastal.
Ettevaatust ingliga
Seriaali esilinastus oli 9. juunil 2008 ja seriaal lõppes 6. märtsil 2009. Seriaal on olnud eetris ka Kanal 2-s.
Laatre Pühavaimu kirik
Kirik ehitati aastatel 1866–1869 ja pühitseti 1869. aastal. Aastal 1983 nõudis kohaliku sovhoosi juhtkond kiriku sulgemist ja järgmisel aastal pandigi kirik kinni. Tänapäeval ei tegutse kiriku juures ükski kogudus.
Maksvell
Magnetväljas tugevusega üks gauss on üks maksvell võrdne magnetvooga üle ruutsentimeetri suuruse magnetväljaga risti oleva pinna.
Ettevaatust ingliga
Sisukirjeldus
Maria de Jesus ehk Marichuy (Maite Perroni) elu on olnud väga kurb. Kui Marichuy sündis, arvas ta ema (Helena Rojo) et laps on suremas ja andis tütre preestrile. Preester viis lapse lastekodusse. Kui Marichuy oli 14-aastane, jooksis ta minema lastekodust ja alustas elu tänaval. Ühel päeval tabab teda kurb saatus. Marichuyd ründab purjus mees. Kurjategijat ei saa Marichuy aga üles anda, sest ta ei näinud pimedas mehe nägu. Peale seda kogemust, hakkab Marichuy nägema kohutavaid unenägusid juhtunust ja Marichuy tunneb sügavat pahameelt vastassoo vastu. Candelaria (Evita Muñoz "Chachita"), kes töötab pesunaisena, leiab Marichuy tänavalt ja võtab ta enda juurde elama. Marichuy on Candelariale kui oma enda tütar. Mööduvad aastad ja Marichuyst kasvab ilus naine. Ühel kaunil päeval saadab Candelaria Marichuy pesu ära viima San Romanide majja, kus Marichuy kohtab arsti Juan Miguel San Romani (William Levy). Marichuy armub doktorisse ja doktor Marichuysse. Nii Juan Migueli ja Marichuy romaan algabki.
Laatre Pühavaimu kirik
Kirikus on mitu kunstimälestisena arvelevõetud eset.
Ettevaatust ingliga
Osad
Seebiooperis on kokku 195 osa. Ühe osa pikkus on umbes 38–42 minutit.
Torma Stahhaanovlane
Torma Stahhaanovlane oli Tormas 10. augustist 1951 kuni 29. novembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Torma Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ilmar Mikk
Ilmar Mikk (1. märts 1925 – 24. juuni 1989) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus
Ta õppis Tallinna 4. Algkoolis 1933–37, lõpetas Tallinna Reaalkooli 1944 (keskkooliaastail tegeles matemaatika, keemia ja zooloogiaga Tallinna Pedagoogilises Muuseumis), Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna soojuselektrijaamade erialal 1950 ; TPI kaugõppeaspirant 1953–57, doktorant 1962–64.
Tehnikakandidaat 1957 (Eesti NSV TA); dotsent 1960; tehnikadoktor 1968 (Eesti NSV TA, kinnitus 1969); professor 1970. 1957. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures tehnikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Исследование окаменелостей летучей золы сланца-кукерсита на трубах". 1968. aastal kaitses tehnikateaduste doktori kraadi väitekirjaga "Приближенные методы расчета лучистого теплообмена".
Töökäik
Tallinna 10. Keskkoolis (Nõmme Gümnaasium) matemaatika ja füüsika õpetaja 1946–49.
Teadustöö mujal
Ta oli teaduslikel komandeeringutel Budapesti Tehnikaülikoolis 1975; B. Kidriči nim Tuumauuringute Instituudis 1975, 1978; Dresdeni Tehnikaülikoolis 1977, 1988.
Teadustöö põhisuunad
Soojuslevi katla küttepindades ja materjalide soojusfüüsikalised omadused; soojusülekande ja materjalide soojusfüüsikaliste omaduste uurimiskoolkonna rajajaid; suuremad saavutused soojuskiirguslevi valdkonnas, kolmemõõtmelise mahulise kiirguslevi taandamine kahemõõtmeliseks. Tema uurimistöö käsitles põlevkivil töötavaid aurukatlaid, ta uuris tuhasadestiste tekkimise matemaatilisi probleeme ning kolletes ja tehnoloogilistes seadmetes toimuva kiirgusülekande matemaatiliste mudelite loomist. Avaldas 119 publikatsiooni, sealhulgas kõrgkooliõpikuid ja käsiraamatuid, oli vene-eesti tehnikasõnaraamatu (1975) koostajaid. Omab 2 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 7 kandidaadiväitekirja. Ta on kõrgkooliõpiku "Soojustehnika" (Tallinn: Valgus, 1974) ja "Soojustehnika käsiraamatu" (Tallinn: Valgus, 1977) kaasautor.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Ta oli NSV Liidu TA kompleksprobleemi “Soojusfüüsika” teadusliku nõukogu, NSV Liidu TA Soojus- ja Massivahetuse Komitee, NSV Liidu TA Balti filiaali “Kõrgete temperatuuride soojusfüüsika” nõukogu liige; NSV Liidu Ministrite Nõukogu Teaduse ja Tehnika Komitee teadusliku probleemnõukogu “Massi- ja soojusülekanne tehnoloogilistes protsessides” ja NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi soojusenergeetika teaduslik-metoodilise nõukogu presiidiumi liige. Võttis osa VI Rahvusvahelisest soojusülekandealasest konverentsist Torontos 1978; osales üleliiduliste ja rahvusvaheliste soojus- ja massivahetuse konverentside korraldamisel; Eesti NSV TA ametkondadevahelise terminoloogiakomisjoni liige. Tallinna Teadlaste Maja liige.
Harrastused
Male.
Kirjandus
Ta on maetud Liiva kalmistule.
Sergio Pitol
Sergio Pitol Demeneghi (18. märts 1933 Puebla – 12. aprill 2018 Xalapa) oli Mehhiko kirjanik, esseist, tõlkija ja diplomaat.