cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eha tänav (Tallinn)
Tänava nimi ja ajalugu
Tänava varasem nimi oli Nikitini tänav (saksa keeles Nikitinstrasse, vene keeles Никитинская улица). 1885. aastal oli see ka Nigittina uulits, mis tulenes Paldiski maantee ning praeguse Eha ja Koidu tänava nurgal asetsenud maja tolleaegse omaniku ja kaupmehe Pimin Nikitini nimest. Mõnel juhul on tänavat nimetatud saksa keeles ka nimega Armentrasse (Vaeste tänav) selle ja praeguse Amandus Adamsoni tänava nurgal paiknenud Toomkoguduse vaestemaja järgi. Eesti keeles nimetati tänavat 1884. aastal ka Nikolai tänavaks.
Praeguse nime sai Eha tänav 17. jaanuaril 1923.
Püha Eelkäija skiita
Liturgiaid toimetas skiitas preester Toivo Treima (1958–2022).
Skiita eestseisja on olnud skeemanunn Theofili (Anu Siinmaa).
Reomäe klooster suleti 2023. aasta märtsist, enam külalisi vastu ei võeta ning nunnad kolisid Kreeka emakloostrisse tagasi.
Meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis
Meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis on ametlik võistlus meeste võrkpalli rahvuskoondistele Euroopas, mida korraldab Euroopa Võrkpalliliit (CEV).
Esimest korda peeti võistlus 1948. aastal Itaalias. Võistluste intervall on olnud erinev, kuid alates 1975. aastast on need toimunud iga kahe aasta tagant.
Algusaastatel oli osalevate koondiste arv erinev, jäädes vahemikku 6–22. 1975–2005 osales finaalturniiril 12 meeskonda (v.a 1999. aastal, kui osales 8 meeskonda). 2007. aastaks suurendati finaalturniirile pääsejate arvu kuueteistkümnele ning alates 2019. aastast on finaalturniirile pääsenud 24 meeskonda.
Pikk tänav (Rakvere)
Tänav on 1182 m pikk. Sellega on ta Rakvere pikkuselt 17. tänav. pisi|[[Rakvere Kolmainu kirik, Pikk 19]] Pikk tänav oli viie sajandi jooksul üks Rakvere peatänavaid. Tänapäeval kulgeb liiklus rohkem mööda Pika tänava paralleeltänavaid, lääne pool olevat Vallikraavi tänavat ja ida pool olevat Kastani puiesteed.
Pikk tänav algab Kreutzwaldi tänavalt ja suundub lõunasse. See ristub Rohuaia, Posti, Parkali, Sauna, Kooli, Tõusu ja Silla tänavaga, kõigiga vasakult poolt, ainult Tõusu tänavaga paremalt poolt. Pikk tänav on nende kõigi suhtes peatänav. Pikk tänav lõpeb Tammiku ja Juhan Kunderi tänava ristmikul.
Tänavast paremale poole, läände jäävad Rakvere Vallimägi ja Rakvere tammik. Parkali ja Sauna tänava vahel asub tänava vasakus servas Rakvere Kolmainu kirik.
2019. aastal rekonstrueeriti Rakveres Pikk tänav alates Pika ja Tallinna tänava ristumiskohast kuni Rakvere Linnakodaniku Majamuuseumi (Pikk 50) juures asuva parklani. Töid kaasrahastati Euroopa Regionaalarengu Fondi vahenditest ligi 2 miljoni euro ulatuses. Ehitustööd tehti arhitektuurikonkursi võidutöö "Pikk muuseum" alusel, mille autoriteks on Risto Parve ja Kai Süda.
Teises etapis rekonstrueeriti 2021. aastal Pikk tänav lõpuni ehk Tammiku tänava ja Juhan Kunderi tänava ristmikuni.
Suurim majanumber Pikal tänaval on 80.
Tänava lõppu on püstitatud Juhan Kunderi mälestussammas.
Galerii
pisi|Rakvere linnus paistmas Pikalt tänavalt
Ajalugu
Pikk tänav on üks Rakvere vanemaid. Pikk tänav oli viie sajandi jooksul üks Rakvere peatänavaid. 17. sajandil oli Rakveres vaid viis tänavat: Pikk, Rüüti (praegune Tallinna), Korduani (Rohuaia), Vee (Posti) ja Põrgu (Parkali).
Michelli majas Pikk tänav 7 asus võõrastemaja Balti Hoov. 1910. aastal avas kohalik kaupmees Meier Rogovski Pikk tänav 16a Kurbergi majas (hilisemas kino Säde hoones), Rakvere esimese kinosaali.
1. juunil 1950 nimetati Pikk tänav Mihhail Kalinini tänavaks, 1976. aastal nimetati uuesti Pikaks tänavaks ja Mihhail Kalinini nimi anti Tuleviku tänavale.
Lembit Esko
Lembit Esko (1921 – 18. jaanuar 1977 Võru) oli eesti hüdroloog.
Ta töötas (1967. aastal loodud) Tartu Veemajanduse Inspektsiooni juhatajana (see asus Tartus Kooli tänav 13). Kui 1973. aasta 1. maist loodi veemajanduse osakonnad maaparandusvalitsuste koosseisus, siis läks Lembit Esko tööle Võrru.
Ta on maetud Kanepi Mäe kalmistule.
Kohila Mõisakool
pisi|Mõisakool tegutseb endise Kohila mõisa peahoones
Kohila Mõisakool on Kohila vallas Kohila mõisa peahoones tegutsev kool.
Kool on ühtlasi Vanalinna Hariduskolleegiumi juurde moodustatud MTÜ Miikaeli Ühenduse filiaal. Koolis õpetamine lähtub Vanalinna Hariduskolleegiumi pedagoogilisest kontseptsioonist.
Kool avati 1. septembril 2013, kui alustas üksainus esimene klass. Kool kavatseb tulevikus saada põhikooliks.
Tegutseb MTÜ Kohila Mõisakool.
Thorin Tammiskilp
Thorin Tammiskilp, tuntud ka kui Thorin II, on tegelane J.R.R. Tolkieni teoses "Kääbik ehk Sinna ja tagasi".
Thorin oli päkapikkude pagulaskuningas, kes sündis Kolmanda Ajastu 2746. aastal Mäealuse kuningriigis. Tema isa oli Thrain II ja vanaisa Thrór.
2770. aastal ajas lohe Smaug päkapikud Ereborilt minema. 2790. aastal tapeti Thorini vanaisa ning Thrain II viis oma rahva sõtta orkide vastu. Sel ajal saigi Thorin endale lisanime Tammiskilp, sest kui ta jäi Azanulbizari lahingus relvituks, kasutas ta relvana tammeoksa.
Fultoni maakond (Illinois)
Fultoni maakond (Fulton County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Thorin Tammiskilp
Pärast sõda jäi Thorin elama Sinimägedesse ning 2845. aastal sai temast pagulaskuningas. Peaaegu sajand hiljem, 2941. aastal, kogus ta kokku mõned päkapikud ja alustas Erebori retke, mis lõppes Smaugi tapmise ning Mäealuse kuningriigi taastamisega. Thorin Tammiskilp võitu aga kaua nautida ei saanud, kuna ta oli haavata saanud Viie Väe Lahingus ning suri varsti pärast seda.
Fultoni maakond (Illinois)
Maakonna halduskeskus on Lewistown.
Ajalugu
Maakond moodustati 1823. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 37 069.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Lewise ja Clarki avastusretk
thumb|300px|Lewise ja Clarki ekspeditsiooni marsruut maakaardil. pisi|Meriwether Lewis ja William Clark Lewise ja Clarki avastusretk oli aastatel 1804–1806 toimunud esimene Ameerika ekspeditsioon läbi tänapäeva Ameerika Ühendriikide territooriumi. See kulges Saint Louise ümbrusest Vaikse ookeani rannikuni ja tagasi.
Avastusretke algatas USA president Thomas Jefferson peagi pärast Louisiana territooriumite ostmist Prantsusmaalt. Kapten Meriwether Lewise ja nooremleitnant William Clarki juhitud ekspeditsioonist võttis osa üle 30 inimese ja see kestis 1804. aasta maist septembrini 1806. Ekspeditsiooni eesmärk oli leida otstarbekas marsruut läbi Põhja-Ameerika mandri lääneosa, uurida ja kaardistada uusi territooriume ning kindlustada seal ameeriklaste kohalolek. Uurimisretke ülesandeks oli ka taimede ja loomade uurimine ning indiaanlastega suhete loomine.
Rajapunkt
Topoloogilise ruumi alamhulga rajapunktiks nimetatakse selle ruumi mis tahes punkti, mille igas ümbruses leidub nii vaadeldavasse hulka kuuluvaid kui ka sinna mittekuuluvaid punkte.
Hulga kõikide rajapunktide hulka nimetatakse selle hulga rajaks.
Crashdïet
Crashdïet (kirjutatakse ka CRASHDÏET) on sleaze metal ' i ansambel, mis tegutseb Rootsis Stockholmis.
Ajalugu
Ansambel on asutatud 2000. aastal. Saades mõjutusi sellistelt ansamblitelt nagu Kiss, Mötley Crüe, Skid Row, Guns N' Roses ja Hanoi Rocks, tegi Crashdïet mitu demo, millest mõnda sai nende kodulehelt alla laadida. 2002. aastal läks ansambel lahku ja laulja Dave Lepard taastas bändi praeguste liikmetega, kui varasemad liikmed olid läinud mängima ansamblitesse Repugnant ja SubVision. 2003. aastal ilmus ansamblilt endanimeline EP "Crashdiet", mida tehti vaid 500 eksemplari. 2004. aastal sõlmiti leping Universal Recordsiga, kuna plaadifirma liikmetele tundus nende rock'n'rolli imago huvitav.
2005. aastal ilmus ansambli debüütalbum "Rest in Sleaze" ja see tähistas Rootsi kontserditurnee algust 2005. aasta sügisel. Album oli üsna edukas (debüteeris Rootsi albumite edetabelis 12. kohal), kuigi väljaspool Rootsit ei teatud bändist eriti midagi. Ansambel mängis 2005. aastal siiski ka Ühendkuningriigis muusikafestivalil "Download". Albumilt ilmus neli singlit: "Riot in Everyone", "Breakin' the Chainz", "Knokk 'Em Down" ja "It's a Miracle".
20. jaanuaril 2006 sooritas Dave Lepard (25-aastaselt) pärast depressioonihoogu enesetapu. Pärast Lepardi surma ütles ansambel teadaandes:
Crashdïet kindlasti ei jätka bändina. Bändis oli 4 liiget ja nüüd on üks meist lahkunud.
Mitu kuud hiljem, pärast Lepardi perekonnalt ja fännidelt toe saamist, otsustati siiski sama ansambli tegevust jätkata. Ansambel teatas oma veebilehel:
Me tunneme, et tahame Crashdïeti pärandit edasi kanda, mis hoiab ka Dave'i hinge elus kaua aega.. Oleks häbi MITTE levitada seda sõnuit üle maailma ja lasta teada, milline on hea muusika!
22. jaanuaril 2007 sai uueks bändi liikmeks H. Olliver Twisted Soomest (mängib ka bändis Reckless Love). Nad avaldasid täispikkuses ka oma debüütkontserdi (veebruaris toimunud muusikafestivalilt "Rest in Sleaze"), kus oli lauljaks Olliver. Kontserdisalvestise sai veebilehelt tasuta alla laadida. Hiljem avaldas bänd uue albumi "The Unattractive Revolution" tegemise plaanid ja singel "In the Raw" ilmus 2007. aasta sügisel.
2007. aasta novembris-detsembris ja 2008. aasta veebruarist aprillini tuuritas Crashdiet Rootsi bändi Hardcore Superstar soojendusansamblina ja 23. veebruaril andis ansambel teada, et nende uus singel on "Falling Rain".
13. juulil 2008 andis ansambel MySpace'i lehe kaudu teada, et H. Olliver Twistedil oli leping bändiga, mistõttu läksid nende teed lahku. Bänd otsis kaua aega uut lauljat, kuna nad soovisid kedagi, kes sobituks nende stiiliga ja tal oleks plaanid ka tulevikuks.
13. juulil 2009 andis ansambel teada uuest lauljast Simon Cruz ja esineme kontsert anti Sweden Rock Cruise'il oktoobris.
14. aprillil 2010 ilmus ansambli album "Generation Wild" koos uue lauljaga, ning see debüteeris Rootsi albumite edetabelis 3. kohal. Samanimeline singel ilmus 28. veebruaril 2010, kuid selle muusikavideo võeti MTV eetrist maha selle räige sisu tõttu. Septembris oldi soojendusesinejad Ozzy Osbourne Stockholmi kontserdil ja bänd esines 50 000 inimese ees SWU festivalil Brasiilias.
Järgmine singel "Chemical" ilmus 19. septembril. 24. märtsist 16. aprillini 2011 käis Crashdiet koos bändidega Hardcore Superstar ja The 69 Eyes Euroopa turneel "Dark Decadence Tour". Mõni päev hiljem mängiti koos Houstoniga Ühendkuningriigis. 4. juunil andis bänd teada, et filmib Rootsi rokifestivalil antava kontserdi uue DVD jaoks.
7. juunil 2012 esines ansambel Helsingis, kus koos Hardcore Superstariga oldi soojendajad USA bändile Mötley Crüe üritusel "Rockin' Hellsinki".
Järgmise albumi plaanis ansambel välja anda 2013. aasta jaanuaris. Uut lugu "Anarchy" mängiti kontsertidel üle maailma kogu 2012. aasta jooksul.
Randfontein
Randfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis, West Randi ringkonna halduskeskus.
1889. aastal hakati piirkonnas kulda kaevandama. Randfontein on rajatud 1890. aastal, linnaõigused sai 1929. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Randfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 44,85%, valgeid 36,12%, värvilisi 17,51%, India või Aasia päritolu inimesi 0,68% ja teisi 0,83%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 52,14%, tsvana keelt 18,38%, inglise keelt 7,60%, sotho keelt 5,12%, koosa keelt 4,54%, suulu keelt 4,14%, pedi keelt 2,54% ja tsonga keelt 1,95%.
Alphonse Daudet
Tema tuntumate teoste seas on romaan "Tartarin Tarasconist" ja novellikogu "Kirjad minu veskilt".
1870. aastal sai temast Auleegioni rüütel, 1886. aastal ohvitser.
Perletto
Perletto on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Perletto kõrgus merepinnast on 446 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Perletto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castino, Cortemilia, Olmo Gentile, San Giorgio Scarampi, Serole, Vesime.
Sünklaas
Sünklaas ehk endine Suur Rohelaas asus Rhovanionis, Udumägedest ja Anduini jõest ida pool.
Kolmanda Ajastu 1050. aastal ilmus sinna kuri jõud. See jõud, mida kutsuti Surnumanajaks, oli tegelikult Sõrmuste Isand Sauron, kes rajas laane lõunaossa Dol Gulduri kindluse. Sauroni kuri nõidus oli nii võimas, et muutis kunagi kauni laane kardetud ja tumedaks kohaks, mistõttu kutsuti seda enam kui kahe tuhande aasta kestel Sünklaaneks.
2850. aastal sisenes Gandalf Sünklaane lõunaossa ja avastas Dol Gulduris Sauroni ja Sõrmusevaimud.
2941. aastal sisenesid Sünklaande ka Thorin Tammiskilp, Bilbo Paunaste ja kompanii. Teekond oli pikk ja raske.
Sõrmuse Sõja ajal suundusid Sauroni väed põhja Metsakuningriigi ja lõunasse Lothlórieni Kuldse Metsa vastu. Mõlemad sõjakäigud luhtusid ja Dol Guldur hävitati.
Neljandal Ajastul hakati Sünklaant hoopis Eryn Lasgaleniks ehk Roheliste Lehtede laaneks kutsuma. Lõunaossa asusid elama Lothlórieni haldjad ja seda hakati nimetama Ida-Lórieniks. Põhjas oli jätkuvalt Metsakuningriik ning nende vahepeale jäid beornlased ja metsamehed.
Leonard Nimoy
Nimoy alustas karjääri 20. eluaastate alguses, kui andis näitlemistunde ning mängis sarjades ja filmides pisirolle. Detsembris 1964 kehastas ta "Star Treki" avaosas esimest korda Spocki ning kuigi avaosa lükati tagasi, mängis ta seda rolli kuni 1969. aastani. Hiljem mängis ta sama tegelast ka kaheksas filmis ning mitmes "Star Treki" osas. Spocki tegelaskuju tõi Nimoyle peale maailmakuulsuse ka kolm Emmyt ning 2015. aastal nimetati tema järgi asteroid 4864 Nimoy.
Leonard Nimoy suri 27. veebruaril 2015 kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse tõttu, olles 83-aastane.
Lavis
thumb|Lavisi valla paiknemine Trento provintsis thumb|Ciucioi aed
Lavis (saksa keeles Navis) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 9 km Trentost põhja pool. Valla pindala on 12,4 km². 2006. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 9000 inimest.
Lavisi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Pressano, Sorni ja Nave San Felice.
Lavis külgneb järgmiste valdadega: Giovo, San Michele all'Adige, Nave San Rocco, Zambana, Trento ja Vallelaghi.
Tuntud inimesi
Mägigiid Franco Nicolini on Lavisis sündinud.
Kuradisild
thumb|Kuradisild Kuradisild (algselt Aleksandri sild) on tumedat tooni betoonsild Tartus Toomemäel, mis ehitati Romanovite dünastia 300 aasta juubeliks aastal 1913.
Kuradisild on üks väheseid säilinud 20. sajandi alguse betoonsildu, üks Tartu sümbolitest koos oma paarilise Inglisillaga. Elegantne sild toetub tugipostide abil kahele saledale kandekaarele. Rinnatis on massiivne, ent seda liigendavad kassetid ja istenišid.
Sild on muinsuskaitse all, selle number kultuurimälestiste riiklikus registris on 6891.
Ajalugu
pisi|[[Georg Friedrich Schlateri litograafia 1830. aastast, kus on näha varasem samas kohas asunud puitsild]] Silla praegusse asukohta rajati esimene sild 1809. aastal, uusgooti stiilis puusild põhines Tartu ülikooli arhitekti Johann Wilhelm Krause projektil. J. G. Köningsmann projekteeris samasse ühesildse puitsilla, mis ehitati 1842–1844.
Nime päritolu
pisi|Lend Kuradisillast Inglisillani 2021. aasta augustis Algul nimetatigi silda Aleksandri sillaks (saksa keeles Alexander-Brücke).
Kuradisilla nime päritolu on ebaselge. Nimi võib pärineda vastandusest läheduses asuva heledama Inglisillaga. Samuti on kirjanduses välja pakutud variante, et põhjuseks võis olla silla ehituse juhataja, arstiteaduse professori ja kirurgi Werner Zoege von Manteuffeli nimi (saksa keeles "Teufel" – kurat), või sarnasus Reussi jõge ületava Teufelsbrücke (saksa keeles Kuradisild) sillaga.
Anton LaVey
Anton Szandor LaVey (sünninimi Howard Stanton Levey; 11. aprill 1930 Chicago – 29. oktoober 1997 San Francisco) oli Ameerika Ühendriikide okultist ja Saatana kiriku rajaja.
Anton LaVey sündis Chicagos, ta ema oli ukraina-gruusia päritolu. On spekuleeritud ka Anton LaVey juudi päritolu üle, kuid see pole kinnitust leidnud. Anton LaVey kirjutas satanismi filosoofiat puudutavaid raamatuid. Tema kuulsaim raamat on "Saatanlik Piibel". Anton LaVey sõbraks oli valge natsionalist James Madole.
Neutriinoastronoomia
[[Pilt:Neutriino detektor.jpg|pisi|IceCube neutriinodetektori DOM moodul]] Neutriinoastronoomia on astronoomia haru, mis uurib maailmaruumi objekte neist lähtuvate neutriinode vahendusel.
Rakendused
Neutriinode suure läbivusvõime tõttu saab neutriinoastronoomiaga uurida piirkondi, mis muudele vaatlustehnoloogiatele paistaks läbipaistmatutena. Selliste piirkondade alla käivad näiteks tähtede tuumad, kus tuumareaktsioonides tekib märgataval hulgal neutriinosid. Kuigi seal tekib ka hulganisti teisi kiirguseid, näiteks erineva lainepikkusega elektromagnetkiirguseid, satuvad need tähtede kihtide vahel liikudes sealse ainega vastastikmõjusse ega pääse vahetult välja. Samas suur osa neutriinodest pääseb neist kihtidest läbi ilma vastastikmõjusse sattumata. See võimaldab neutriinode kaudu saada potentsiaalselt suhteliselt müravabasid mõõtetulemusi universumi kaugetest piirkondadest.
Kuna neutriinoastronoomia ei ole veel väga arenenud, on seni maailmaruumis tuvastatud väga vähe konkreetseid allikaid. Üks tuvastatud objektidest on Päike, mis on hea maalähedane neutriinoallikas, kuna toodab neid pidevalt ja suurtes kogustes.
Neutriinode detektsioon
Neutriinode avastamiseks kasutatakse erinevat tüüpi neutriinodetektoreid, mis paiknevad neutriinoobservatooriumites. Kuna neutriinod satuvad muu ainega vastastikmõjusse väga harva ja nõrgalt, on neutriinodetektorid üldiselt väga suured, et suurendada detektsiooni tõenäosust. Detektorid ehitatakse tihti maa alla, et vähendada igasugust taustamüra, näiteks kosmilisest kiirgusest põhjustatut.
Neutriinodetektorite paigutus sõltub ka sellest, kui suure energiaga neutriinosid uuritakse. Kõrgema energiaga neutriinod satuvad kergemini vastastikmõjusse muu ainega, seega võib Maa nende jaoks olla läbipaistmatu ja detektor peab olema suunatud maapinnast eemale. Samas madala energiaga neutriinod läbivad aineid kergemini ja detektorid võivad olla suunatud Maa sisemuse poole, kasutades Maad müra filtreerimiseks.
Neutriinodetektorid, mis ei asu sügaval maa all, peavad arvestama ka pidevalt maad tabava kosmilise kiirgusega, mis tekitab mõõtetulemustesse müra. Selle eemaldamiseks on paljudes observatooriumites peadetektor ümbritsetud veel teise detektoriga, mis avastab siseneva kosmilise kiirguse ja võimaldab selle tekitatavat mõõtemüra eemaldada.
Kempton Park
Kempton Park (afrikaani keeles Kemptonpark) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Neutriinoastronoomia
Neutriinode detektsioon
Kuna neutriinoastronoomia on veel suhteliselt vähearenenud järgus, pole veel väga häid ja usaldusväärseid detektsioonitehnikaid leitud. Samas on olemas mõned tehnikad, millega on võimalik nende olemasolu tuvastada, kuigi mõõteseadmed registreerivad vaid murdosa reaalsetest neutriinodest.
Kempton Park
1886. aastal leiti piirkonnas kulda. Kempton Parki linn on rajatud 1903. aastal.
Neutriinoastronoomia
Neutriinode detektsioon
Üks kasutatavatest tehnikatest määrab neutriinosid Tšerenkovi-Vavilovi kiirguse kaudu. Seda tüüpi detektorites on vaja suurt mahtu läbipaistvat materjali, näiteks jää või vesi, mida ümbritsevad valgustundlikud fotokordistid. Neutriinod võivad reageerida selle materjali aatomituumadega, tekitades laetud leptoneid, mis piisaval energiatasemel kiirgavad Tšerenkovi-Vavilovi kiirgust, mida registreerivad ümberkaudsed fotokordistid. Tekkinud mustri põhjal saab määrata sisenenud neutriino suunda, energiat ja vahel ka liiki. Üks seda tüüpi detekor on näiteks Jaapanis asuv Super-Kamiokande, mida täidab 50 000 tonni puhast vett ümbritsetuna 11 000 fotokordisti poolt umbes 1 km sügavusel maa all. Samuti kasutab seda tehnoloogia AMANDA detektor Antarktikas, mis kasutab läbipaistva vaheainena polaarjääd. ANTARESe observatoorium kasutab hoopis merevett.
Kempton Park
Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Kempton Park enam iseseisev haldusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.
Neutriinoastronoomia
Neutriinode detektsioon
On olemas ka teisi selliseid detektoreid, mis kasutavad teistsuguseid vaheaineid nende eriomaduste tõttu. Sudbury Neutrino Observatory detektor kasutab ülipuhast rasket vett. Selles sisalduv deuteerium võib neutriinotabamuse tõttu laguneda, mille tagajärjel tekib gammakiirgus, mida on samuti võimalik mõõta.
Kempton Park
Kempton Parkis asub O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam.
Neutriinoastronoomia
Neutriinode detektsioon
MiniBooNE-i ja KamLANDi detektorites kasutatakse vaheainena mineraalõli. Neutronid reageerivad mineraalõli prootonitega ja tekivad neutron ning positron. Õliosake, mida tabab positron, ergastub ning vallanduvad valgussähvatused (stsintillatsioon).
Ajalugu
Neutriinode olemasolu ennustas 1930. aastal Wolfgang Pauli, kes seletas nendega ebastabiilsete aatomite lagunemisel tekkivat energiakadu. Ta ei uskunud, et keegi suudaks neid kunagi katseliselt tuvastada. Sellega said hakkama Ameerika füüsikud Clyde Cowan ja Frederick Reines 1956. aastal, kes tuvastasid tuumareaktoris tekkinud neutriinosid.
1968. aastal suudeti esimest korda tuvastada Päikeselt pärinevaid neutriinosid. Selleks kasutati suurt perkloroetüleeni paaki, mis oli paigutatud sügavale maa alla vanadesse kaevanduskäikudesse.
1965. aastal tuvastasid kaks uurimismeeskonda peaaegu üheaegselt atmosfääris kosmilise kiirguse mõjul tekkinud neutriinosid. Frederick Reinesi juhtimisel tegeles üks neist Lõuna-Aafrika kullakaevandustes paikneva detektoriga. Teine meeskond töötas India kullakaevandustes ja oli India, Jaapani ja Suurbritannia teadlaste ühistöö. Kuigi teine rühm mõõtis neutriinosid kaks kuud hiljem, suutsid nad avastused avaldada kaks nädalat varem.
Esimese põlvkonna veealustele neutriinodetektoritele pani 1960. aastal aluse Moisei Markovi ettepanek paigutada detektorid sügavale järvedesse või meredesse ja määrata laetud osakeste asukohta Tšerenkovi-Vavilovi kiirguse abil.
Esimese veealuse neutriinodetektori projekteerimine algas DUMANDi projektina 1976. aastal. Kuigi see peatati lõpuks 1995. aastal, oli see projekt eelkäijaks paljudele järgnevatel aastakümnetel loodud neutriinodetektoritele.
Baikali neutriinoobservatoorium alustas tööd 1980. aastal. See asub Venemaal Baikali järve lõunapoolses osas umbes 1,1 km sügavusel. 1993. aastal sai sellest esimene observatoorium, millega tuvastati vee all atmosfäärineutriinosid. See suutis ka taasluua tuvastatud müüonite trajektoore.
AMANDA neutriinodetektor paikneb lõunapolaarala 3 km paksuses jääkihis mõnesaja meetri kaugusel Amundsen-Scotti jaamast. Survestatud kuuma vee abil sulatati jää sisse kanalid, millesse paigutati liin optiliste moodulitega enne, kui jää jõudis uuesti tekkida. Esialgse paigutuse sügavus osutus liiga väikeseks, et usaldusväärselt taastada määratud osakeste trajektoore. Selle põhjuseks olid jääs esinevad õhumullid, mis hajutavad optilist kiirgust. 1995/96 lisati veel neli liini umbes 2000 meetri sügavuseni. Sellest piisas trajektooride rekonstrueerimiseks. Kuni 2000. aasta jaanuarini sai AMANDA järkjärgulisi uuendusi, koosnedes lõpuks 19 liinist ja 667 optilisest moodulist. Paiknemissügavused jäävad vahemikku 1500–2000 meetrit. AMANDAt võib lugeda eelkäijaks 2005. aastal loodud IceCube neutriinoobservatooriumile, mis rakendab enda töös ka AMANDA detektsioonimooduleid.
Päikesekiirgus
Päikesekiirguse spekter Maa atmosfääri ülapiiril lainearvude skaalas.|pisi pisi|Crepuscular rays Päikesekiirgus on Päikeselt lähtuv elektromagnetlainete ja aineosakeste voog. Päikesekiirguse voog mõjutab tugevasti elu Maal, sellest sõltub atmosfääri soojenemine ja jahtumine, atmosfääri püsivus, vee aurumine ja kondensatsioon, soojusenergia olemasolu ja üldisemalt Maa kliima. Suurem osa päikesekiirgusest hajub maailmaruumis laiali. Maani jõuab vaid pool miljardikku kogu kiirgusest ehk 5,4 × 1012 teradžauli aastas. Maa keskmisel kaugusel Päikesest Maa atmosfääri ülapiirile päikesekiirtega risti olevale pinnaühikule langevat kiirgusvoo hulka nimetatakse solaarkonstandiks. Solaarkonstandi väärtus muutub Päikese 11-aastase tsükli kestel vahemikus 1361–1362 W/m2. Atmosfääriväline päikesekiirguse spekter on ligikaudu võrdne absoluutselt musta keha kiirgusega temperatuuril 5800 K.
Neutriinoastronoomia
Ajalugu
1998. aastal teatas Super-Kamiokande detektori meeskond neutriinovõnkumist tõendavatest vaatlustest. See oli esimene vaatluslik tõend, mis toetas teooriat neutriino massi olemasolust. Seni oli seda vaid spekuleeritud.
Päikesekiirgus
Päikesekiirgus maapinnal
pisi|Päikese kiirgusvoo tiheduse muutumine atmosfääri läbimisel Läbi atmosfääri maapinnani jõudva päikesekiirguse voog sõltub laiuskraadist, aastaajast ja kellaajast. Atmosfääri läbides osa kiirgust neeldub või hajub tagasi maailmaruumi, sest õhu molekulid, aerosooli osakesed ja veepiisad pilvedes neelavad ja hajutavad kiirgust. Nii on maapinnani jõudev kiirgusvoog väiksem kui atmosfääri ülapiirile saabuv ja selle spektraalne koostis on muutunud.
Neutriinoastronoomia
Ajalugu
Pärast DUMANDi projekti lagunemist jagunesid selles osalenud grupid kolmeks meeskonnaks, kes hakkasid uurima süvaveedetektorite rajamise võimalikkust Vahemerre. Ühe meeskonna arendatud ANTARESe observatoorium ankurdati merepõhja Touloni linna lähedale Prantsusmaa ranniku lähedal. See koosneb kaheteistkümnest liinist, millest igaühe külge on kinnitatud 25 moodulit, mis omakorda koosnevad kolmest optilisest moodulist, elektroonikakonteinerist ja kalibreerimisseadmetest. Maksimaalne paiknemissügavus on 2475 meetrit.
Itaalia rühmad hakkasid tegelemaNEMO detektoriga, et uurida kuupkilomeetrise mahu suurusjärku jääva süvaveedetektori rajamise võimalikkust. Selleks on suudetud tuvastada sobiv asukoht umbes 3,5 km sügavusel Sitsiilia kaguranniku lähedal. 2007–2011 toimus esimese prototüübi testimine. Selleks rajati Catania linna lähedale kahe kilomeetri sügavusele "mini-torn", mis püsis töös mitu nädalat. Plaanitakse luua ka täismõõdus prototüüp, aga see toimub juba KM3NeT projekti raames.
Päikesekiirgus
Otsekiirgus
Otsekiirgus on see osa päikesekiirgusest, mis jõuab päikeseketta suunast maapinnale praktiliselt paralleelsete kiirte kimbuna. Otsekiirgust mõõdetakse kiirtega risti asetseval pinnal. Otsekiirguse voog sõltub mitmest faktorist:
Neutriinoastronoomia
Ajalugu
NESTORi projekti detektor paigaldati 2004. aastal Kreeka vetesse Pylose lähedale 4 km sügavusele Vahemere põhja. Pärast umbes kuuajast tööperioodi sai detektorit rannikuga ühendav kaabel kannatada ja töö peatati. Selle aja jooksul kogutud andmed näitasid detektori põhimõttelist töövõimet. Samuti suudeti selle aja jooksul mõõta atmosfääri-müüoneid. NESTORi tulemusi rakendatakse KM3NeT projektis.
Päikesekiirgus
Otsekiirgus
Eestis jäävad otsekiirguse kuusummad vahemikku 50 kuni 600 MJ/m2.
Neutriinoastronoomia
Ajalugu
Teise põlvkonna süvavee-neutriinodetektorite mõõtmed ulatuvad algselt DUMANDi projektis ette nähtud mõõtmeteni või isegi ületavad neid. IceCube detektor, mis asub lõunapolaaralal, valmis detsembris 2010. Praegu on selle koosseisus 5160 digitaalset optilist moodulit, mis paiknevad 86 liini küljes 1450–2550 m sügavusel jää sees. KM3NeT jaGVD projektid on veel prototüüpimise faasis. IceCube kasutab detekteerimiseks umbes 1 km3 jääd. GVD eeldatav maht on umbes sama suur, aga planeeritakse uurida märksa kõrgematel energiatasemetel neutriinosid. KM3NeT detektori planeeritav maht on mitu kuupkilomeetrit. Nii KM3NeT kui ka GVD võivad valmida 2017. aastaks ja eeldatavasti hakkavad kõik kolm detektorit koos töötama, et luua globaalne neutriinoobservatoorium.
Päikesekiirgus
Hajuskiirgus
Hajuskiirgus on see osa päikesekiirgusest, mis pärast hajumist õhu molekulidel, aerosoolil, veeaurul ja pilvedes jõuab maapinnale kõikvõimalikest suundadest. Hajuskiirguse voogu mõjutab lisaks päikese seniitkaugusele kõige rohkem see, kui suur osa taevasfäärist on kaetud pilvedega, kuidas pilved paiknevad päikese suhtes ning kui paksud on pilved. Selge taeva korral kujundab hajuskiirguse voo päikese seniitkaugus ning veeauru ja aerosooli hulk atmosfääris. Hajuskiirguses on lühema lainepikkusega kiirguse osakaal suurem kui otsekiirguses. Hajuskiirguse puhul on oluline osa ka lumikattel. Viimase olemasolul suureneb maapinnale langenud kiirguse tagasipeegeldumine, mis omakorda hajub atmosfääris tagasi maa suunas ja suurendab nii hajuskiirguse hulka.
Hajuskiirguse kuusummad Eestis on vahemikus 20 kuni 300 MJ/m2.
Neutriinoastronoomia
Ajalugu
2013. aastal teatas IceCube neutriinoobservatooriumi meeskond, et nad on avastanud 28 kõrge energiaga neutriinot, mis pärinevad suure tõenäosusega väljastpoolt päikesesüsteemi. Selle avastuse taga olid 2012. aasta aprillis avastatud kaks neutriinot, hüüdnimedega "Bert" ja "Ernie" ja energiaga üle 1 PeV; pärast nende avastamist otsiti varasematest vaatlustulemustest natuke madalama energiaga sarnaseid leide. Leiti veel 26 detektsiooni, mille kõigi energiatase ületas 30 TeV.
Päikesekiirgus
Summaarne kiirgus
Summaarne kiirgus on horisontaalsele pinnale langeva otsekiirguse ja hajuskiirguse summa. Otsekiirguse ja hajuskiirguse osa summaarses kiirguses sõltub tugevasti päikese kõrgusest, pilvede hulgast ning liigist ja atmosfääri läbipaistvusest. Summaarse kiirguse voog sõltub samadest teguritest kui ta komponendid. Osa sõltuvusi on aga nõrgemad, sest mõju otse- ja hajuskiirgusele on vastupidine (pilvisus, atmosfääri läbipaistvus). Summaarse kiirguse spektraalne koostis sõltub otse- ja hajuskiirguse spektraalsest koostisest ja nende voogude suhtest.
Eestis on summaarse kiirguse keskmised kuusummad vahemikus 20 kuni 630 MJ/m2. Hea atmosfääri läbipaistvuse, suure päikese kõrguse ja sobiva pilvede paigutuse korral võib summaarse kiirguse vootiheduse hetkväärtus ületada solaarkonstanti.
Neutriinoastronoomia
Välislingid
Artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artiklit seisuga 6. detsember 2013.
Käginurme
Käginurme oli küla Muinas-Eesti Pudiviru kihelkonnas (Virumaa lõunaosas).
Hortensialised
Hortensialised (Hydrangeaceae) on katteseemnetaimede sugukond.
Päikesekiirgus
Peegeldunud kiirgus
Osa maapinnale langenud kiirgusest peegeldub tagasi atmosfääri. Kuivõrd maapind ei ole kunagi peegelsile vaid on kare, konarlik ja/või kaetud taimedega, siis peegeldub maapinnale langenud kiirgus difuusselt kõikvõimalikesse suundadesse. Maapinnalt peegeldumist iseloomustab albeedo, s.o. kogu kõikvõimalikesse suundadesse peegeldunud voo suhe summaarse kiirguse voogu.
Hortensialised
Selle sugukonna liigid on levinud eriti Põhja-Ameerikas ja Aasias, vähesel määral ka Kagu-Euroopas.
Päikesekiirgus
Mõõtmine
Aktinomeetrias käsitletakse enamasti kiirgustingimusi horisontaalsel pinnal. Sõltuvalt kiirguse lainepikkusest jaotatakse see lühi- ja pikalaineliseks kiirguseks. Kui kiirguse lainepikkus jääb vahemikku 0,2–4,0 µm, loetakse see lühilaineliseks. Pikalaineliseks piirkonnaks on 4–100 µm. Päikesekiirgus on 99% ulatuses lühilaineline. Päeval on kogu lühilaineline kiirgus kas Päikeselt saabuv või atmosfääris ja maapinnal hajunud päikesekiirgus. Pikalainelises kiirguses domineerib maapinna ja atmosfääri omakiirgus. Otsest kiirgust mõõdetakse aktinomeetriga. Summaarset ja peegeldunud kiirgust mõõdetakse püranomeetritega. Hajuskiirgust mõõdetakse püranomeetriga, millel on otsene kiirgus varjutatud kas variringiga või kellamehhanismiga liigutatava varikettaga.
Mõõtmine Eestis
Eestis on päikesekiirgust mõõdetud juba ligi 80 aastat. Esialgu olid mõõtmised küll episoodilised ja puudulikud. Korrapäraste ja pidevate mõõtmiste algus jääb 20. sajandi keskpaika, mil kiirgust hakati mõõtma Tartu aktinomeetriajaamas (alates 01.10.1965 Tõraveres) ja pisut hiljem ka Tiirikoja järvejaamas. 1953–1964 toimusid mõõtmised ka Kuusiku meteoroloogiajaamas ja Tooma soojaamas. Piisavalt usaldusväärse pikkusega mõõtmiste aegread on seega Tõravere ja Tiirikoja kohta. Need on ka ühed pikematest vaatlusridadest Põhja-Euroopas. Ülejäänud paikade kiirgusrežiimi leidmiseks tuleb kasutada empiirilisi valemeid. Hoolimata sellest, et Eesti on pindalalt väike, erinevad kiirgustingimused eri kohtades suuresti. Näiteks Tõravere jaam asub sisemaal kaugel suurtest veekogudest, aga Tiirikoja jaam on Peipsi järve lähedal, mis sealset kiirgusrežiimi tugevalt mõjutab.
Hetkel mõõdetakse Eestis päikesekiirgust üheksas jaamas: Tartu-Tõravere, Tiirikoja, Tallinn-Harku, Pärnu, Vilsandi, Pakri, Narva-Jõesuu, Roomassaare ja Haapsalu. 14 jaama mõõdavad ka veel päikesepaiste kestust. Tõravere aktinomeetriajaam kuulub ülemaailmsesse päikesekiirguse mõõtmise baasjaamade võrku BSRN (Baseline Surface Radiation Network, http://www.gewex.org/bsrn.html).
Mõju inimestele
Päikeselt saabuvatest kiirgusvahemikest mõjutab inimest otseselt enim ultraviolettkiirguse piirkond. UV-kiirgus on vajalik D-vitamiini tekkimiseks. D-vitamiinil on oluline roll organismi kaltsiumiringes. Samas liiga suurtes doosides kahjustab see inimeste tervist. UV-kiirguse jõudmist maapinnale takistab osoonikiht, ilma milleta oleks elu Maal võimatu.
UV-kiirguse ohtlik mõju väljendub enim nahapõletuste tekkes. Mõju hindamiseks kasutatakse UV-indeksit. Indeksi väärtus sõltub kiirguse lainepikkusest, päikese kõrgusest ja pilvisusest. Öösel on indeksi väärtus 0. Kui indeks on 6 või rohkem, tekib heleda nahaga inimestel (sh ka eestlastel) põletus 25 minutiga. Eestis on kõrgeim UV-indeksi väärtus olnud 8,6, mis mõõdeti Tõraveres 6. juulil 2008.
Käginurme
Ajaloolaste arvates asus Käginurme hilisema Salla mõisa kohal või Salla–Tammiku–Mõisamaa vahemikus. Kunagise Pudiviru külade suurus on muutunud seoses suurpõllunduse arenguga.
Purjekas
pisi| [[Maapurjekas rannaliival ]]
Purjekas on üldistav kõnekeelne nimetus purjetamiseks mõeldud väikelaeva või purjejahi kohta.
Purjekas võib olla peamiselt:
Gallatini maakond (Illinois)
Gallatini maakond (Gallatin County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Shawneetown.
Ajalugu
Maakond moodustati 1812. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5589.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Aakre kivikalme
Aakre kivivare Eesti muinasaegne matusekoht Tartu maakonnas Elva vallas Palamustel.
Kamardunud kividest laotud kivikalme on piklik ja kirde-edelasuunaline. Selle kõrgus maapinnast on 0,30 cm, pikkus 59 m ja laius 25 meetrit. Kivikalmel kasvavad puud.
Arheoloogilised uuringud
Esimesena korraldas seal arheoloogilisi kaevamisi J. Sitzka 1895. aastal.
Arheoloogiliste leidude dateerimise järgi kuulub kivikalme I aastatuhande I poolde.
Küünlaprobleem
Küünlaprobleem, mida on nimetatud ka Dunckeri küünlaprobleemiks, on kognitiivse soorituse test, millega mõõdetakse, kuivõrd mõjutab asja funktsioonis kinniolemine inimese probleemilahendusoskusi. Testi autor on geštaltpsühholoog Karl Duncker. Test avaldati 1945. aastal pärast tema surma. Duncker kirjutas sellest testist algselt probleemilahendusülesandeid käsitlevas töös Clarki ülikoolis.
Probleem
Katses antakse osalisele järgmine ülesanne: kuidas kinnitada küünal korkseinale nii, et selle süütamisel küünlavaha lauale ei tilguks. Ülesande lahendamiseks antakse osalejale koos küünlaga vaid tikutoos ja karp knopkasid.
Lahendus
pisi|276x276px|Küünlaprobleem|alt= Ülesande lahendamiseks tuleb knopkadega knopkakarp seinale kinnitada, panna küünal karpi ja süüdata see tikuga. Asja funktsioonis kinni olemise kontseptsioon ennustab, et osaleja näeb karpi ainult asjana, mis on knopkade hoiustamiseks ning ei näe seda kohe eraldi ja funktsionaalse asjana, mis on vajalik ülesande lahendamiseks.
Vastus
Paljud püüdsid ülesannet lahendada teiste loominguliste, kuid vähem efektiivsete meetoditega. Näiteks, mõned püüdsid küünalt knopkakarpi kasutamata seinale panna, ja teised püüdsid sulatada osa küünlavahast ja kasutada seda küünla seinale kinnitamisel. Kumbki meetod ei tööta. Kui ülesanne esitada nii, et knopkad on karbist välja tõstetud, siis lahendavad peaaegu kõik osalejad ülesande õigesti.
Küünlatesti on tehtud suure hulga inimestega, ka Kellogi juhtimiskooli tudengitega uurimuses, kus vaadati välismaal elamise ja loomingulisuse seoseid.
Shattered Glass And Broken Bones
"Shattered Glass And Broken Bones" on Rootsi bändi Crashdïet DVD, mis ilmus 4. detsembril 2012.
DVD-l on üle 3 tunni ja 20 minuti kontserti ja lavatagust materjali turnee "Generation wild World Tour" ajast. DVD on filmitud aastatel 2009–2012, sisaldades Olliver Twistedi lahkumist bändist kuni uue laulja Simon Cruzi esimeste etteasteteni, stuudiomaterjali albumi "Generation Wild" tegemisest ja muud.
Kontserdid on filmitud mitme kaameraga ning kasutatud on ka fännide saadetud videolõike.
Dorfgastein
Dorfgastein on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas.
Vald asub juures Gasteini oru põhjapoolse sissepääsu Kõrg-Tauerni mäestikus, laiemast Salzachi orust lõunas. Sinna pääseb Tauerni raudteelt, mis viib Bad Hofgasteini ja Bad Gasteini, ületades Tauerntunneli kaudu Alpide peaaheliku. Vallaosad on Dorfgastein ja Klammstein.
Ajalugu
Ratsarada läbi Gasteini kuristiku üles Tauerni kurule on esmamainitud 1212. aasta dokumendis. Küla ennast (ze Dorff), toona Salzburgi peapiiskopkonna osa, on esmakordselt dokumenteeritud vanimas Gasteini kaevandamiseeskirjas 1342. aastast. Püha Ruperti kihelkonnakirik asutati 1350. aastal.
thumb|left|Klammsteini loss
12. sajandil püstitati sajanditeks ajaloolise kaubatee kohale Klammsteini loss, mis oli peapiiskoppide Gasteini oru valvurite halduspaik. Ajutiselt Baieri Ortenburgi krahvide käes, omandas selle 1251. aastal Salzburgi peapiiskop Philipp von Spanheim, kelle ministeriaalid kehtestasid teemaksud ja kindlustasid oru sissepääsu piirkonna. Ümberkaudsed valdused liidendati 1297. aastal Baieri hertsogite Otto III ja Stephan I nõusolekul lõpuks Salzburgi peapiiskopkonda. Haldus viidi Hofgasteini üle pärast seda, kui peapiiskop Leonhard von Keutschach andis lossi kingituseks oma sugulastele. 1589. aastal lubas peapiiskop Wolf Dietrich Raitenau välismüürid lammutada.
1735. aastal avati Dorfgasteinis esimene kool (elektrivalgus klassides 1921. aastast). Telegraafijaam avati 1893. aastal. Uus koolihoone avati 1927. aastal.
Esimene Dorfgasteini suusatõstuk avati 1959. aastal. Täna on kohalik Großarltal-Dorfgasteini suusapiirkond suurema Ski Amadé piirkonna osa.
Merschi loss
Ajalugu
Merschi lossi ehitas 13. sajandil rüütel Theodoric, kes oli Luksemburgi krahvinna Ermesinde teenistuses. Burgundlased vallutasid lossi ja põletasid maha. 1574. aastal muutis Paul von der Veltz hoone mugavaks renessanslikuks lossiks. Donjon 'il olid suured aknad ja kinnistut ümbritses seitsme torniga kaitsemüür. Esimese ja teise korruse tubadele paigaldati võlvlaed. Kolmandal korrusel asuvas rüütlite saalis on suur korsten. Seinu kaunistasid 16 aadlikule kuulunud relvad. 1603. aastal hävitasid lossi hollandlased. Kolmekümneaastase sõja ajal, 1635. aastal jäid loss ja küla kahetsusväärsesse seisukorda. Kuid 1700. aasta paiku remontis lossi Johann-Friedrich von Elter, kes ehitas ümber värava ja lisas oma vapi. Von Elter restaureeris 1717. aastal ka kabeli restaureeris. Kabeli altaril on lossi pärija Charlotte von Elteri relvad.
1898. aastal müüs Sonnenberg-Reinachi perekond lossi Schwartz-Hallingeri nimelisele ärimehele. 1930. aastal restaureeris lossi selle toonane omanik hr Uhres. 1938. aastal majutati lossiga piirnevasse uude hoonesse noortehostel. Alates 1957. aastal omandas hoone kohalik omavalitsus, kuid müüs selle 1960. aastal Luksemburgi riigile. Vahetuskokkuleppe tulemusel sai vald 1988. aastal lossi jälle enda omandisse ja renoveeris selle põhjalikult, et hoone sobiks omavalitsuse tööruumideks.
Hannu Soikkanen
Hannu Veli Soikkanen (4. august 1930 Sippola vald – 9. mai 2020 Helsingi) oli soome ajaloolane.
Sookäpp (perekond)
Sookäpp (Hammarbya) on käpaliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Hannu Soikkanen
Hannu Soikkanen lõpetas 1953. aastal Turu Ülikooli. Litsentsiaadikraadi sai ta samas 1955. aastal ja doktorikraadi 1961. aastal.
Sookäpp (perekond)
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: harilik sookäpp (Hammarbya paludosa).
Hannu Soikkanen
Soikkanen töötas Helsingi Ülikoolis majandus- ja sotsiaalajaloo dotsendina 1967–1976 ja sotsiaalajaloo erakorralise professorina 1976–1993.
Hannu Soikkaneni põhilised uurimisteemad olid töölisliikumine, sotsiaaldemokraatia ja kohalik omavalitsus.
Administratiivakt
Administratiivakt on akt, mida annab välja administratiiv-võim ja/või valitsus. Administratiivakti terminit kasutati aktiivselt viimati enne II maailmasõda. Tänapäeval Eesti seadustes seda sõna ei leia.
Et saavutada õiguslikku tagajärge, peab administratiivakt:
Administratiivakti funktsioonid
Administratiivakti kaks peamist funktsiooni on:
Administratiivakti liigitus
Administratiivaktid jagunevad kaheks: ühe- ja kahekülgseteks administratiivaktideks.
Ühekülgsed administratiivaktid on aktid, mida ainult riik või omavalitsus üksinda välja annab. Avalikus õiguses domineerib ühekülgne administratiivakt. Seadus annab esindajale niisuguse võimu, kus avalike funktsioonide teostamiseks pole vaja kodaniku nõusolekut. Ühekülgset administratiivakti nimetatakse ka vastandiks eraõigusele.
Kahekülgsed administratiivaktid on aktid, mis eeldavad üheaegset teise poole osavõttu, ilma milleta neil pole jõudu. Kahekülgsed administratiivakte kasutatakse nii ametkondade endi kui ka ametkondade ja eraisikute vahel. Seda nimetatakse administratiivkokkuleppeks. Üheväärsed ametiasutused sõlmivad tihti administratiivkokkuleppeid teatavate ühiste küsimuste lahendamiseks valdkondades, mida nad oma autonoomia põhjal vabalt valitsevad ehk mille on valitsus neile usaldanud. Need on puhtakujulised avalik-õiguslikud lepingud, näiteks kokkulepped koolide, teede, sildade jm. asjaoludes. Võimalikud on ka kokkulepped mitteüheväärsete poolte ehk ametikohtade ja eraisikute vahel. Seda liiki kokkuleppeid võib sõlmida ainult neil juhtudel, kus see on seadusega lubatud.
Administratiivaktide täitmine
Tekib täitmise kohustus. Administratsiooni nõudmised, mida kodanik vabatahtlikult ei täida, viiakse sunniviisiliselt ellu. Kohustuse mittetäitmisel saab administratsioon võtta kasutusele sundabinõud. Nendeks on avalik trahv ja/või sundtäitmine. Sundabinõud kasutades peab olema selge, et kergemate abinõude tarvitamine ei vii sihile. Keelatud on kasutada raskemaid abinõusid, kui nõutava tagajärje saavutamiseks on vajalik. Jõu rakendamine isiku vastu on lubatud ainult neil juhtudel, kus seaduslikku nõuet ei saa muul viisil täita.
Sundtäitmine toimub kohtu otsusega, see on erakorraline abinõu. Kui selgub, et sundtäitmine oli ebaseaduslik, siis vastutab kahju eest sundtäitja.
Administratiivakt eri riigivormides
Administratiivakti järgi saab määrata, milline õiguslik ja poliitiline kord riigis tegelikult valitseb.
Politseiriigis administratiivakt on toiming, millega kohustatakse alamaid, mitte aga valitsevat võimu ennast. Avalikule administratsioonile ei loo administratiivaktide toimingud mingeid kohustusi, küll aga õigusi alamate suhtes.
Konstitutsioonilises riigis on administratiivakt siduv võrdselt nii kodanikule kui ka riigile või tema esindajatele.
Moodne demokraatia (see, mis oli moodne enne II maailmasõda) tunnustab vaid teatavaid administratiivakte. Kehtivad üksnes need administratiivaktid, mis on kooskõlas positiivse õiguse normistikkudega. Moodsa demokraatia positiivne õigus aga määrab selgesti administratiivakti otstarbe, piiritleb kindlakujuliselt selle ülesanded ja sihid ning käsitleb toimetamise korda ja viise.
Õigusriigis tohib avalik administratsioon tungida kodanike õiguste ja huvide sfääri vaid siis, kui kõrgem norm, mis määrab kodanike põhiõigused ja -vabadused, seda lubab.
Charles François Daubigny
Õppis oma kunstnikust isa käe all. Kuni esimese Normandia reisini 1842. aastal maalis akadeemilises laadis. Kohtunud Barbizoni koolkonda kuulunud kunstnikega, hakkas nende eeskujul töötama vabas õhus. Oli üks esimesi maastikumaalijaid, keda hakkas huvitama looduse muutuvate seisundite kiire jäädvustamine. Maalis kergete ja kiirete pintslilöökidega. Tema naturalistlikes maastikes on ühendatud romantiline loodustunnetus ja impressionistide objektiivsus.
Ülle Paap
Ülle Paap (sündinud 3. jaanuaril 1948) on eesti karikaturist ja nahakunstnik.
Töö
1971–1972 töötas Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis paleontoloogia ja stratigraafia sektoris kunstnikuna. 1977–1983 Naha- ja Jalatsikombinaadis Kommunaar kunstnikuna (galanteriis). 1983–1984 töötas SKTB-s Desintegraator reklaamkunstnikuna ning 1984–1989 Eesti Rahvusraamatukogus raamaturestauraatorina.
Liikmesus
Tartu Kunstnike Liidu liige.
Isiklikku
Tema isa Albert Paap oli pallaslane Albert Paap, kes tudengipõlves õpingute kõrvalt ka mõnda aega Jorsa pseudonüümi all ajalehtedes karikatuure avaldas. Sellest on tuletatud ka Ülle Paabu pseudonüüm Jorsa Noorem, mille all ta on avaldanud karikatuure.
Näitused
Grupinäitus
Ismael Huerta
Ismael Huerta Díaz (13. oktoober 1916 Talcahuano – 9. juuni 1997 Santiago) oli Tšiili sõjaväelane (viitseadmiral), poliitik, diplomaat ning ülikooliõppejõud ja -rektor.
Mereväelasena
Ta astus 23. veebruaril 1931 Tšiili mereväkke.
Auastmes ülendamine toimus järgnevalt:
Poliitikuna
12. detsembril 1972 nimetas president Salvador Allende ta oma "sõjaväekabineti" koosseisus avalike tööde ministriks.
Pärast Augusto Pinocheti sõjaväelist riigipööret 11. septembril 1973 määrati ta välisministriks. Ta osales ÜRO üldkogul New Yorgis, et kaitsta 1973. aasta Tšiili riigipööret. Veebruaris 1974 kohtus ta México linnas Henry Kissingeriga, et pidada aru USA toetuse üle. Sõjaväelise riigipöörde ajal tekkinud halva maine pärast asendati ta juunis 1974 välisministri kohal admiral Patricio Carvajaliga.
Diplomaadina
30. juulil 1974 nimetati ta suursaadikuks ja Tšiili alaliseks esindajaks ÜRO -s. Selles ametikohal oli ta kuni 16. maini 1977, sama aasta 2. juunil lahkus ta ka mereväest.
Ülikoolitegelasena
14. septembril 1977 sai temast Valparaísos asuva Federico Santa María Tehnikaülikooli (Universidad Técnica Federico Santa María) õppejõud ja rektor, kuhu ta jäi kuni 17. maini 1984, mil ta lahkus terviseprobleemide tõttu ametist. Ta oli ka Compañía de Acero del Pacífico (CAP) juhatuse liige. Ta suri 9. juunil 1997 südamehaiguse tagajärjel.
Tegelaskuju kultuuris
Tema tegelaskuju Soome ja Tšiili 2019. aastal valminud kuueosalises telesarjas "Nähtamatud kangelased" mängib näitleja Cristián Carvajal.