cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volodõmõr Holubnõtšõi
1974. aastal tuli ta Euroopa meistriks ning võitis 1966. aastal hõbeda ja 1962. aastal pronksi.
Holubnõtšõi on üks kõigi aegade edukamaid käijaid. Ta on ainus, kes on võitnud 20 km käimises kaks olümpiakulda ning ainus, kes on võitnud sel alal kolme värvi medalit ja kokku neli medalit. Ta püstitas 20 km käimises esimese maailmarekordi juba 19-aastaselt 1955. aastal ja oli 38-aastaselt vanim selle ala Euroopa meister.
2012. aastal võeti ta IAAF-i kuulsuste halli liikmeks.
Friedrich Robert Helmert
alt=|pisi|Friedrich Robert Helmert Friedrich Robert Helmert (31. juuli 1843 Freiberg – 15. juuni 1917 Potsdam) oli saksa geodeet ja vigade teooriate kirjutaja.
Lapsepõlv ja haridus
Friedrich Robert Helmert sündis 31. juulil 1843 Freibergis Johann Friedrich Helmerti ja tema naise Christiane Fredericke perekonda. Helmert oli pere kõige noorem laps, tal oli 16 õde-venda, kellest paljud surid juba noorena. Nooruspõlve veetis ta Freibergis, kus ta õppis aastatel 1849–1857 kodulinnas asuvas Knabenbürgerschule poistekoolis. 13-aastaselt alustas Helmert õpinguid Annenrealschule koolis. Tänu headele õpitulemustele sai ta võimaluse suunduda pärast kooli lõpetamist Freibergist Dresdeni linna Polütehnika Kolledžisse, mis on tänapäeval tuntud kui Dresdeni Tehnikaülikool, kus ta hakkas inseneeriat õppima. Seal süvenes ka huvi geodeesia vastu. Doktorikraadi sai Helmert 12. mail 1868 Leipzigi Ülikoolis.
Pärast õpinguid
Kaks aastat peale doktorikraadi saamist, aastal 1870, sai Helmert uue tehnikaülikooli RWTH Aacheni instruktoriks ja kaks aastat hiljem professoriks. Aitas Saksa keisririigil üle minna 1872. aastal meetermõõdustikule.
Panus geodeesiasse
Friedrich R. Helmerti järgi on saanud nimetuse Helmerti teisendus. Tegemist on geomeetrilise teisendusmeetodiga kolmemõõtmelises ruumis. On kasutusel geodeesias nullpunktide vaheliste teisenduste tegemiseks.
Tunnustus
Ta oli ülemaailmse geodeetilise ühenduse "Rahvusvaheline Maa pöörlemisteenistuse" president ning Preisi Teaduste Akadeemia liige Berliinis. 1905. aastal valiti Helmert Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks. Lisaks pälvis ta umbes 25 Saksa ja välismaist ordenit. Helmerti auks nimetati tema järgi kuukraater, mille 1973. aastal IAU heaks kiitis.
Külli Reinumägi
Külli Reinumägi (neiuna Külli Koik, sündinud 25. veebruaril 1974) on eesti näitleja.
Marihuaana
pisi|Marihuaana
Külli Reinumägi
Külli Reinumägi lõpetas aastal 1996 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (17. lennu).
Pärast lavakunstikooli lõpetamist alustas ta lavateed Eesti Draamateatris. Hiljem on ta näitlejatööd jätkanud vabakutselisena ning on loomingulise ühenduse MTÜ Oma Lava üks juhte ja loojaid. Ta on mänginud mitmes telesarjas ja lugenud Vikerraadios järjejutte. Ta on osalenud Rein Põdra kuuldemängus "Kuningapuu". Ta õpetab Muusikalikoolis näitlemist.
Marihuaana
Terminoloogia
ÜRO-s 1961. aastal vastu võetud narkootiliste ainete ühtses konventsioonis defineeritakse kanepit kui narkootilist ainet valdavalt nimetusega kannabis. Kannabis tähendab kanepi latvu koos õite või viljadega (välja arvatud seemned ja lehed, kui need pole koos latvadega), millest ei ole eraldatud vaiku.
Kanep slängis
Eestis on levinud marihuaana hüüdnimed "kanep", "savu", "kivi", "mant" ja "bob".
Ameerika slängis kasutatakse nimetusi weed, reefer, gauge, jive.
Kanepi tarvitamise kohta kasutatakse ka slängiväljendit "peale tegema". Kanepi müümist nimetatakse "abistamiseks".
Kanepi tarvitamine
Kanepit tarvitatakse suitsetades, aurustades, süües (lisades koogi- või jogurtiretseptidele kanepivõid) või juues (kanepitee).
Suitsetamise eesmärgil on kanepit kasvatatud sajandeid, vanimad kanepisuitsetamise traditsioonid on Indias, Afganistanis, Marokos, Egiptuses. Vesipiibus kasutatakse vett suitsu jahutamiseks ja filtreerimiseks.
Alternatiivina kasutatakse aurustit. Aurusti kuumutab kanepi ettemääratud temperatuurile, mis on vajalik psühhoaktiivsete toimeainete eraldumiseks.
Lühiajaline toime
Tarvitajatel võib esineda järgmisi sümptomeid:
Kõrvaltoime
Uriinitest
Kanepi passiivse suitsetamise tulemusel võib uriinitest narkootiliste ainete tuvastamiseks osutuda kannabioidide suhtes positiivseks.
Kanepisõltuvus
Paljudes riikides on tänapäeval kanepi viljelemine ning tema saaduste edastamine, müümine ja tarvitamine keelatud, kuid mitmel pool on lubatud meditsiiniline kasutus, kuna kanepis sisalduvad bioaktiivsed ained võivad osadel inimestel kanepisõltuvuse esile kutsuda. Kanepist jääb sõltuvusse ca 9%.
Mitmes teadusuuringus on leitud, et ligi 2%-l inimestest, kes suitsetavad kanepit järjepidevalt, võib sõltuvus välja kujuneda kahe aastaga.
Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete käitlemise regulatsioon
Paljudes riikides, sh Eestis, on narkootiliste ja psühhotroopsete ainete käitlemine reguleeritud seadusega. Riigikogus vastuvõetud Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse § 3 lg 1 sätestab: "Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete käitlemine on keelatud, välja arvatud meditsiinilisel või teaduslikul eesmärgil, narkootiliste ja psühhotroopsete ainetega seotud kuritegude ennetamiseks, avastamiseks ning tõkestamiseks või käesolevas seaduses ettenähtud õppeotstarbel kasutamise eesmärgil." § 3 lg 2 sätestab: "... kanepi kasvatamine narkootilise aine valmistamise eesmärgil on keelatud."
Marihuaana regulatsioon maailma riikides
Tänapäeval on paljudes riikides kanepitaime kasvatamine narkootilise aine tarvitamise eesmärgil ning kanepisaaduste edastamine, müümine ja tarvitamine keelatud, kuid mitmel pool on lubatud meditsiiniline kasutus (kaasaarvatud Eestis).
Chinsali
Chinsali on linn Sambias, Muchinga provintsi ja Chinsali ringkonna halduskeskus.
Chinsali asub 180 km Mpikast põhjakirdes, 15 km kaugusel Lusakat piirilinna Tundumaga ühendavast maanteest ja 28 km kaugusel Chambeshi jõest. Linn asub 1300 meetri kõrgusel merepinnast.
Aastal 2006 elas Chinsalis hinnanguliselt 14 000 inimest.
Linnas on muu hulgas algkool, keskkool, haigla ja lennuväli.
Dönhoff
pisi|Dönhoffide vapp Dönhoff (poolapäraselt Denhoff, Doenhoff, Donhoff) oli aadlisuguvõsa.
Suguvõsa pärines Marki ja Vestfaali krahvkonnast ja sealt tuli rüütel Herman Dönhoff 1320. aastal Kuramaale.
Alates 17. sajandist olid Dönhoffid Poola alamad.
Rodney Williams
Rodney Williams (sündinud 2. novembril 1947) on Antigua ja Barbuda arst ja poliitik, alates 13. augustist 2014 Antigua ja Barbuda kindralkuberner.
Ta kuulub Antigua Tööparteisse.
Ta valiti esimest korda parlamenti 1984. aastal. Aastatel 1992 kuni 2004 oli ta mitmes ministriametis.
Kanalised
Kanalised (Galliformes) on ülemaailmse levikuga jässaka kehaehitusega lindude selts.
Enamik seltsi kuuluvatest lindudest on kosmopoliitse levikuga jahi- või kodulinnud. Väikseim neist on ida-sinivutt, suurim metskalkun. Kanaliste 290 liigist 111 kuulub IUCNi ohustatud liikide punasesse nimekirja.
Kirjeldus
250px|thumb|left|Isane metsis Kanalised on tüsedad, väikse pea ja enamasti suurte laiade tiibadega linnud. Ehkki enamik suudab madalat ja kiiresti lennata, elab enamus maapinnal. Kanalistel on tugevad jalad, mis võimaldavad kiiresti joosta. Maapinnal elavate kanaliste pojad sibavad juba varsti pärast koorumist. Kuna nad on paljude kiskjade lemmiksaak, on nende värvus küllaltki tuhm. Erandiks on kireva sulestikuga isafaasanid. Enamasti on kõigil selle seltsi lindudel jäigad suled ning hästi arenenud lisarood (välja arvatud tuttkanal. Suled vahetuvad järk-järgult: linnud ei kaota lennuvõimet, ehkki nende liikumisaktiivsus väheneb märgatavalt. Nokk on lühike, tugev ja veidi konksja tipuga. Ülanoka servad ulatuvad üle alanoka servade. Pugu on suur, lihasmagu tugevasti arenenud.
Eluviis ja elupaigad
Kanaliste puhul kehtib suguline dimorfism (sugupoolte erinemine). Enamik kanalisi on polügaamsed, ei moodusta püsivamaid paare ning isased ei kanna järglaste eest hoolt. Vaid mõned liigid on monogaamsed ja moodustavad kindlamaid paare. Sel juhul kasvatavad poegi mõlemad vanalinnud. Polügaamsetel liikidel esineb paaritumisperioodil vaatemängulisi rühmamänge. Mängude eesmärk on võita emaste tähelepanu, isaslinnud võtavad selle nimel erinevaid poose, häälitsevad ja võitlevad.
Toitumine
Kanalised toituvad taimedest ja putukatest. Paljud kanalised, eriti nurmkana, hävitavad põllukultuuride kahjureid.
Augzeliai
Augzeliai (žemaidi Augzelē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas Gabižiuse jõe ääres.
Aastal 1967 rajati külla raamatukogu, mille asendas hiljem raamatute laenutuspunkt.
Külas asus allikas, mille vett vanarahvas selle väidetava ravitoime pärast simapesuks ammutas.
2. aastatuhat eKr
2. aastatuhat eKr ehk teine aastatuhat eKr on ajavahemik, mis algas 1. jaanuaril 2000 eKr ja lõppes 31. detsembril 1001 eKr.
Jülichi hertsogkond
Jülichi hertsogkond (saksa Herzogtum Jülich; hollandi Hertogdom Gulik; prantsuse Duché de Juliers) moodustas 11.–18. sajandini osariigi Saksa-Rooma riigis. Hertsogkond asus Reini vasakkaldal Kölni kuurvürstkonna (idas) ja Limburgi hertsogkonna (läänes) vahel. Sel oli territooriume Ruri jõe mõlemal kaldal ümber pealinna Jülichi – endine Rooma Iuliacum – Alam-Reinimaal. Hertsogkond sulas aastal 1423 kokku Bergi krahvkonnaga teisel pool Reini ja kannab sestpeale nime Jülich-Berg.
Selle territoorium asub tänapäeva Saksamaal (Nordrhein-Westfaleni osa) ja Hollandis (Limburgi provintsi osa), selle elanikkond räägib sama limburgi murret.
Ajalugu
thumb|left|[[Nideggeni loss]]
Alam-Lotringi Jülichgau esimest krahvi, Gerhard I-st on mainitud aastal 1003; tema pojapoeg Gerhard III hakkas aastal 1081 end Jülichi krahviks kutsuma. Wilhelm IV, kes sai krahviks aastal 1219, laiendas märgatavalt territooriumi ja andis aastal 1234 Jülichile linnaõigused, provotseerides Kölni peapiiskoppi Konrad von Hochstadenit, kelle väed viis aastat hiljem linna laastasid. Wilhelm IV poeg Walram (krahv aastatel 1278 kuni 1297) jäi piiskopkonna ägedaks vastaseks, toetades Brabanti hertsogit Jean I 1288. aasta Worringeni lahingus peapiiskop Siegfried von Westerburgi vastu. Kuigi Walrami noorem vend krahv Gerhard V asus Saksa kuninga Adolf Nassaust poolele, selle rivaali Albrecht I vastu, suutis ta oma territooriumid säilitada pärast seda, kui Adolf Nassaust aastal 1298 Göllheimi lahingu kaotas, ja toetas aastal 1314 Ludwig IV kroonimist lähedalasuvas Aacheni linnas, taas kord Kölni piiskopi tahte vastaselt. Pikaajaline konflikt jõudis lõpule, kui Gerhardi noorem poeg Walram sai aastal 1332 Kölni peapiiskopiks. Tema vanem vend, krahv Wilhelm V sai aastal 1336 keiser Ludwig IV-lt markkrahvi tiitli ja aastal 1356 ülendas keiser Karl IV Wilhelm V hertsogiks. Tema poeg, hertsog Wilhelm II, sattus siiski ägedasse vaenu keisri poolvenna, Brabanti hertsogi Wenzeliga, kes kaotas talle aastal 1371 Baesweileri lahingu.
Toorama
pisi|Toorama (juuli, 2004) Toorama (ersa keeles Йовлат) on Venemaalt Mordva vabariigist Saranskist pärit rahvamuusikaansambel. Ansambel esitab eelkõige ersade ja mokšade rahvalaule. Laulude esitamisel kasutatakse asjakohaseid rahvapille. Ansambel asutati 1990 Vladimir Romaškini eestvõttel.
Ungaliophiinae
Ungaliophiinae on madude alamsugukond.
Klassifikatsioon
Alamsugukonda Ungaliophiinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ungaliophiinae seisuga 22.12.2013.
Kreeklased
pisi|Kreeklaste paiknemine maailmas {{Legend|#000000|Kreeka}} {{Legend|#0d2a63|+ 1.000.000}} {{Legend|#1859a0|+ 100.000}} {{Legend|#2175d8|+ 10.000}} {{Legend|#92c0f2|+ 1.000}} Kreeklased (kreeka keeles Έλληνες Ellenes), ajaloolise nimetusega hellenid, on kreeka keelt kõnelev rahvas Kreekas, Küprosel ja nende naaberaladel. Suur osa neist elab ka diasporaas, üle kogu maailma leidub arvukalt kreeka kogukondi. Kokku on kreeklasi maailmas 14–17 miljonit; neist elab Kreekas 10,28 miljonit (2001), Ameerika Ühendriikides 1,39–3 miljonit (2009), Küprosel 0,79 (2008), Austraalias 0,37–0,7 (2006) ja Suurbritannias 0,4 miljonit.
Toorama
Ansambel on esinenud mitmetel Eestis toimunud pärimusmuusikafestivalidel.
Jülichi hertsogkond
Ajalugu
Pärast seda muutus Jülichi ajalugu tihedalt seotuks selle naabrite Kleve ja Bergi hertsogkondade, samuti Gelderni ja Marki krahvkonnaga: hertsog Wilhelm II abiellus Gelderni hertsogi Rainald II tütre Mariaga ja hertsoginna endaga pärast selle poolvenna Rainald III surma aastal 1371. Wilhelm II lahendas konflikti keiserliku Luksemburgi dünastiaga ja tema poeg Wilhelm III päris mõlemad hertsogkonnad. Kui tema noorem vend Rainald aastal 1423 pärijatete suri, valisid Gelderni seisused hertsogiks Arnold von Egmondi, samas Jülich sulandus Bergiga.
Kreeklased
Juba antiikajal rajasid kreeklased kolooniaid kogu Vahemere ümbruses, kuid kreeka asustus keskendus siiski Egeuse merele, mille rannikualadel kõneldakse tänini kreeka keelt. 20. sajandi alguseni elasid kreeklased eelkõige Kreeka poolsaarel, Väike-Aasia läänerannikul, Pontoses, Egiptuses, Küprosel ja Konstantinoopolis; enamik neist piirkondadest kuulus 11. sajandi lõpul Bütsantsi keisririigi alla ning antiikajal olid seal Kreeka kolooniad.
Jülichi hertsogkond
Ajalugu
Aastal 1511 päris Kleve hertsog Johann III Jülichi ja Bergi abielu kaudu viimase hertsogi Wilhelm IV tütre Mariaga. Viimane päris oma isa valdused: Jülichi ja Bergi koos Ravensbergi krahvkonnaga. Aastast 1521 moodustasid Jülich-Berg ja Kleve personaalunioonis Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad hertsog Johann III alluvuses.
Kreeklased
Pärast Kreeka-Türgi sõda 1919-1922 vahetas suur osa Kreeka ja Türgi elanikest elukohariiki, mistõttu kreeklaste asualaks jäid pea täielikult tänapäevane Kreeka riik ja Küpros. Kreeka kogukondi leidub veel Lõuna-Itaaliast Gruusiani ning paljudes kaugemates riikides. Tänapäeval kuulub enamik kreeklasi Kreeka Õigeusu Kirikusse; Kreeka elanikest on õigeusklikke 98%, muslimeid 1,3% ja muid 0,7%.
Jülichi hertsogkond
Ajalugu
Kui Jülich-Kleve-Bergi viimane hertsog aastal 1609 ilma otseste pärijateta suri, puhkes Jülichi pärilussõda. See lõppes 1614. aasta Xanteni lepinguga, mis jagas eraldatud hertsogkonnad Pfalz-Neuburgi ja Brandenburgi vahel. Jülich ja Berg läksid Neuburgi pfaltskrahvile Wolfgang Wilhelmile ja pärast viimase Pfalz-Neuburgi hertsogi (aastast 1685 ka Pfalzi kuurvürsti) Karl III Philippi surma aastal 1742 ilma järglasteta päris Pfalz-Sulzbachi krahv Karl Theodor (pärast aastat 1777 ka Baieri hertsog) Jülichi ja Bergi.
Aastal 1794 okupeeris revolutsiooniline Prantsusmaa Jülichi hertsogkonna (Duché de Juliers), millest sai Prantsuse departemangu Roeri osa. Lunéville'i rahu aastal 1801 tunnistas ametlikult Jülichi ülemineku Prantsusmaale. Aastal 1815, pärast Napoleoni kaotust, sai hertsogkonnast Preisimaa Jülich-Kleve-Bergi provintsi osa (pärast 1822. aastat Preisimaa Reini provintsi osa), peale Sittardi ja Tegeleni linna, mis said Ühendatud Madalmaade kuningriigi osaks.
Valitsejad
thumb|325px|[[Jülich-Bergi hertsogkond|Jülich-Bergi hertsogkonna kaart, Willem ja Joan Blaeu, 1645]]
Marki dünastiast hertsogid
– aastast 1521 osa Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkondadest –
Wittelsbachi dünastiast hertsogid
– ''ühendatud Bergi ja Pfalz-Neuburgiga, pärast aastat 1690 ka Pfalzi kuurvürstkonnaga, aastast 1777 ka Baieriga–
Okiep
Okiep on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Nama Khoi vallas.
Okiep on asutatud 1862. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Okiepi elanikest värvilisi 93,78%, mustanahalisi aafriklasi 3,82%, valgeid 1,09%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 1,00%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,22% inimesi, koosa keelt 1,03% ja inglise keelt 0,66%.
Loïc Rémy
Loïc Alex Teliére Hubert Rémy (sündinud 2. jaanuaril 1987 Rillieux-la-Pape'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib Türgi kõrgliiga klubis Çaykur Rizespor ründajana.
Varem mängis Rémy muuhulgas Prantsusmaal Lyonis, Lensis, Nice'is, Marseille's ja Lille'is ning Inglismaa klubides Queens Park Rangers, Newcastle United ja Londoni Chelsea.
Eduard Ohtra
Eduard Ohtra (1. detsember 1899 Haimre, Läänemaa – 28. aprill 1942 Vene NFSV) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
1930. aastail oli ta Kaitseliidu Lääne maleva Märjamaa eskadroni pealik.
Hukati Venemaal.
Felice ja Boudleaux Bryant
1991. aastal valiti nad kantrimuusika kuulsuste halli.
Reichmanni maja
pisi|Reichmanni maja (enne 2011) Reichmanni maja on maja Tallinna vanalinnas aadressil Pikk tänav 23/25.
Kolmekorruseline juugendstiilis hoone ehitati 1908–1909. Hoone arhitekt oli Jacques Rosenbaum ja selle insener oli Ernst Boustedt.
Hoone kuulus Reinhold Reichmannile ja seejärel Scheinide perekonnale.
Hoone fassaadi kaunistavad lopsakad uusrenessanssfrontoonid, mis lähtuvad Hollandi ja Põhja-Saksamaa eeskujudest; Pika ja Voorimehe tänava nurgal on hoone mahust sujuvalt välja kasvav sihvakas ümartorn.
Liudikulaadsed
Liudikulaadsed (Pezizomycetidae) on liudseente selts.
Sellesse kuuluvad sugukonnad:
Gricaičiai
Gricaičiai (žemaidi Grėcātē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas Gabižiuse jõe ääres.
Aastal 1967 rajati külla raamatukogu, mille asendas hiljem raamatute laenutuspunkt.
Tarupuu
Tarupuu oli metsas kasvav puu, millesse oli raiutud mesilasperele sobiv õõnsus. Metsmesindus hõlmas põhiliselt Ida-Euroopat, osaliselt ka Kesk-Euroopat, selle leviala põhjapiiril asus Eesti.
Eestis valiti tarupuuks tavaliselt mänd, mida nimetati tarupedajas, harvemini kuusk, tamm vm puu, millesse raiuti 3–6 meetri kõrgusele maast 1 või 2 umbes 1 m kõrgust pesaruumi. Suuauk jäeti lõunakaarde ning kaeti 2–3 suulauaga, milles olid lennuavad. Karude tõrjeks löödi suuaugu ümber raudkonkse või riputati selle ette puust tõlv.
Kaugel metsas asunud tarupuud tähistati omaniku peremärgiga. Liivi-, Eesti- ja Saaremaal keelati 1783. aastal metsainstruktsiooniga tarupuude õõnestamine, kuid veel 19. sajandi II poolel leidus neid arvukalt peamiselt Kagu-Eestis. Viimased, põhiliselt juba kasutamata tarupuud hävisid 20. sajandi algul.
Embach (perekonnanimi)
Embach on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Embach on pandud Porkuni mõisas Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Embachi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Elvisto, Elvistu, Emajõe, Parijõe, Randvee ja Raudvee.
1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Bosanskohercegovačka radiotelevizija
Bosnia ja Hertsegoviina Raadio-Televisioon (bosnia keeles: Bosanskohercegovačka radiotelevizija/Босанскохерцеговачка радиотелевизија, BHRT/БХРТ) on Bosnia ja Hertsegoviina rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling.
Sillaots
Sillaots on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sillaots 308 inimesel (145 mehel ja 163 naisel). Perekonnanimede levikult oli Sillaots meeste puhul 487. ja naiste puhul 458. kohal.
Appanoose'i maakond
Appanoose'i maakond (Appanoose County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Centerville.
Ajalugu
Maakond moodustati 17. veebruaril 1843. See sai nime meskvakkide pealiku Appanoose'i järgi.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 887.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Henryk von Dönhoff
Henryk von Dönhoff (umbes 1585–1659) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane.
1644–1646 oli ta Tartu kastellaan. 1646–1659 oli ta Pärnu vojevood.
Radari ristlõige
pisi|[[A-26 Invaderi 360-kraadine radari ristlõike diagramm]]
Radari ristlõige (RRL) (inglise keeles Radar Cross Section, RCS) on suurus, mis iseloomustab objekti nähtavust radari jaoks. Suurema radari ristlõikega objektid on kergemini avastatavad. RRL on eriti tähtis lennukite puhul.
Objektilt peegelduva elektromagnetilise kiirguse (EM) hulka ja suunda mõjutavad mitmesugused tegurid:
Radari kaugus objektist ning kiirgusallika võimsus otseselt objekti RRLile mõju ei avalda. Kui aga lennuki varjestamiseks kasutatakse radarikiirgust neelavaid materjale, annab võimsama radari kasutamine eelise.
Radari ristlõike mõõtmine
Objekti radari ristlõige on võrdväärne täiuslikult peegeldava kera suurima ristlõike pindalaga tingimusel, et see kera peegeldab tagasi täpselt sama palju kiirgust kui vaadeldav objekt. Mida suurem on kera, seda rohkem energiat tagasi peegeldatakse. Praktiliselt on RRL lennuki või laeva efektiivne pindala, st pindala, mis peegeldab tagasi radari kiirgust vastuvõtja suunas. Eseme füüsilised mõõtmed ei ole peamised RRLi mõjutajad.
Füüsiline suurus
Mida suurem on vaadeldav objekt, seda suurem on reeglina ka tema RRL. Füüsilistest mõõtmetest enam mõjutavad radari ristlõiget kasutatav lainepikkus, objekti kuju, materjal ja muud omadused. Allolevas tabelis on võrreldud erinevate lennukite radari ristlõike suurusi. Nagu näha, puudub RRLil selge korrelatsioon tiibade pindala või lennuki tiivaulatusega. B-2, F-117 ja F-22 Raptor kasutavad peitetehnoloogiat ning sellest tulenevalt on nende RRL ka väga väike.
Materjalid
Metallid peegeldavad radari signaali oluliselt paremini kui mittemetalsed materjalid. Plast, riie, klaaskiud, puit jm on radarile vähem nähtavad või lausa nähtamatud (radari kiired läbivad materjali ega peegeldu). RRLi on võimalik vähendada, kasutades erinevaid pinnakatteid, näiteks kaetakse lennukid tihti elektromagnetilist energiat neelava värviga.
Objekti kuju ja pindade omadused
pisi|F-117 pindade asetus demonstreerib üht viisi RRLi signatuuri vähendamiseks Objekti geomeetria ja pindade asetus mõjutab RRLi väga tugevalt. Seetõttu kasutatakse objekti disainimisel siledaid pindu, mis on üksteise suhtes kindlate ning kohati ka võrdlemisi teravate nurkade all. F-117 disain iseloomustab neid põhimõtteid väga hästi. Sellise disaini eesmärk on peegeldada radari kiir allikast eemale. Kuna F-117 kere ei ole aerodünaamiline, on tänaseks välja töötatud meetodid voolujoonelisemate ja raskemini tuvastatavate lennukite valmistamiseks. Sellest tulenevalt on F-117 asendatud uute, F-22 tüüpi "nähtamatute" hävitajatega.
Sõltuvus lainepikkusest
Radari ristlõige sõltub suuresti kasutatavast lainepikkusest.
Lainepikkus on oluliselt suurem kui objekt
Kui lainepikkus on väga palju suurem kui lennuki elemendi (näiteks õhuava) mõõtmed, toimub Rayleigh' hajumine. Sellistel tingimustel on oluline vaid objekti füüsiline suurus ja kuju. Madalat sagedust (pikalainelist kiirgust) kasutavad radarid võivad avastada peaaegu kõiki lennukeid (ka peitetehnoloogiat kasutavaid lennukeid), aga nad ei ole suutelised lennuki täpset asukohta määrama.
Lainepikkus on võrreldav objekti mõõtmetega
Kui lainepikkus on samas suurusjärgus objekti mõõtmetega, toimub Mie hajumine. Selles piirkonnas on peegelduvate kiirte käitumist väga raske prognoosida ning objekti geomeetria mängib suurt rolli. RRLi väärtus on Mie hajumise korral väga raskesti prognoositav ning võib suuresti varieeruda.
Lainepikkus on oluliselt väiksem kui objekt
Kui lainepikkus on oluliselt väiksem kui lennuki või laeva elemendi (näiteks propelleri laba) mõõtmed, siis võib seda elementi käsitleda kui kollektsiooni iseseisvatest pindadest. Iga pind hajutab ja peegeldab energiat erinevalt ning kiirte käitumise prognoosimisel mängivad suurt rolli geomeetrilise optika reeglid.
Pede (perekonnanimi)
Pede on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Pede (Pedde) on pandud Tamme mõisas Rannu kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Pede uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Peddelmann ja Pull. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Pede Eestis 6 mehel ja alla viiel naisel.
Nimi on tuletatud eestikeelsest sõnast pedajas, mis tähendab mändi.
Ötztal
thumb|upright=1.35|Ötztali org Austrias Tiroolis, [[Oetzist lõunas]]
Ötztal on alpiorg Tiroolis, Austrias. Ötztaler Ache jõgi voolab läbi oru põhja suunas. Ötztal eraldab Stubai Alpe idas Ötztali Alpidest läänes. Org on 65 km pikk. Oru põhjapoolne ots on Ötztaler Ache jõe Inni suubumise kohas, 8 km Imstist idas ja 50 km Innsbruckist läänes. Seal asub oru ainus raudteejaam, Ötztali raudteejaam, mis ühendab Ötztali Arlbergi raudteega (Innsbruck-Bludenz) ja ka kiirteega A12 (E60).
Oru lõunapoolne ots, ka Gurglertaliks kutsutu, lõpeb Itaalia piiril. Oru moodustab Alpide peaahel, millel on palju liustikke ja kõrgeid tippe, sealhulgas Weißkugel ja Similaun. Obergurgli küla Ötztali lõuunapoolses otsas on kõrgeimal asuv kihelkond Austrias.
Ötztali liustikutee on kõrgeimal asuv sillutatud tee Alpides. See on juurdepääsutee Söldenist Rettenbachi liustikule ja Tiefenbachferneri liustikule. Liustikutee kõrgeim punkt on suusatunneli lõunapoolses otsas.
Ajalugu
thumb|upright=1.35|Postkaart Söldenist [[Berghof (Sölden)|Berghofiga (umbes 1920)]] thumb|upright=1.35|Umhausen (umbes 1920)
Selle piirkonna vanimad tööriistaleiud, tõendid inimasustuse kohta on umbes tuhandeid aastaid vanad. Kuulsaim näide on hästi säilinud looduslik muumia mehest, kes elas umbes 3300 eKr, hüüdnimega Ötzi; teda nimetatakse ka Jäämeheks, Similauni meheks, Hauslabjochi meheks, Tirooli jäämeheks, Homo tyrolensiseks ja Hauslabjochi muumiaks. Ötzi leiti 1991. aastal lähedalasuvalt Schnalstali liustikult Fineilspitze ja Similauni lähedalt. Ötzi monument asub umbes tunnise jalutuskäigu kaugusel Similauni hütist.
Umhausen on vanim küla Ötztali piirkonnas.
Sölden, nagu me seda praegu teame, kasvas välja 20 hoonest 13. sajandil pKr. Üks neist hoonetest, mis on tänagi alles, on Berghof. Berghofi asukohas asuvat hoonet on esmamainitud 1370. aastal. 1588. aastal mainiti Berghofi St. Petersbergi lossi arhivaalides ühe algse talukohana.
Hedwig von Trapp / Helisev muusika
Hedwig von Trapp, Trappi perekonna liige, elas ja töötas pärast perekoori lagunemist Farstis Umhauseni kohal. See töökoht, mis asub 1470 m kõrgusel merepinnast, oli mõeldud Hedwig von Trappi astma leevendamiseks. Hedwig von Trapp on tuntud muusikalist "Helisev muusika" ja samanimelisest filmist. Selles filmis on kujutatud Trappide perekonna tegemisi. Hedwig von Trapp on filmi tegelaskuju Brigitta prototüüp. Kool, kus Hedwig von Trapp töötas, on endiselt algses seisukorras.
thumb|Farst. [[Hedwig von Trapp töötas seal 1960. aastatel õpetajana]]
Faasanlased
Faasanlased ehk kanalased (Phasianidae) on lindude sugukond kanaliste (Galliformes) seltsis.
Faasanlaste sugukonda kuulub üle 150 liigi.
Faasanlased on rasked, maas tegutsevad linnud. Sugukond sisaldab näiteks perekondi faasan, püü, džunglikana (Gallus), põldvutt (Coturnix), kalkun (Meleagris) ja paabulind (Pavo). Mitmed faasanlased on tuntud kodulinnud. Sugukond on suur ning tihti jaotatakse see mitmeks alamsugukonnaks, näiteks: faasanilaadsed (Phasianinae), kalkunilaadsed (Meleagridinae), Perdicinae ja tedrelaadsed (Tetraoninae).
Vanim faasanlaste fossiil pärineb 30 miljoni aasta tagusest Hilis-Oligotseenist.
Ihor Lunjov
Ihor Lunjov (ukraina keeles Ігор Васильович Луньов; sündinud 25. aprillil 1962) on Ukraina sõjaväelane, auastmelt kindralleitnant.
Ogier Ghiselin de Busbecq
pisi|Ogier Ghiselin de Busbecq Ogier Ghiselin de Busbecq (1522 Comines – 28. oktoober 1592 Rouen; ladina keeles Augerius Gislenius Busbequius) oli 16. sajandi flaami taimetark, kirjanik ja diplomaat, kes töötas kolme põlvkonna Habsburgide monarhide heaks. Ta oli suursaadik Osmanite riigi pealinnas Ḳosṭanṭīnīyes (Konstantinoopolis). 1581. aastal avaldas ta raamatu "Itinera Constantinopolitanum et Amasianum" oma seal viibitud ajast, see ilmus uuesti 1595. aastal pealkirja "Turcicae epistolae" all. Tema kirjade seas on ka ainus säilinud sõnade nimekiri Krimmi gooti keelest. Talle omistatakse tulpide sissetoomist Lääne-Euroopasse ja nendele nime andmist.
Mürklilised
Mürklilised (Morchellaceae) on liudikulaadsete sugukond.
Sellesse kuuluvad perekonnad:
Sander (perekonnanimi)
Sander on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sander 432 inimesel (198 mehel ja 234 naisel). Perekonnanimede levikult oli Sander meeste puhul 300. ja naiste puhul 263. kohal.
Loodeprovints (Sambia)
pisi|Loodeprovintsi jagunemine ringkondadeks Loodeprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist.
Loodeprovints piirneb idas Copperbelti provintsiga, kagus Keskprovintsiga, edelas Lääneprovintsiga, loodes Angolaga ja põhjas Kongo Demokraatliku Vabariigiga.
Haldusjaotus
Loodeprovints jaguneb üheksaks ringkonnaks:
Jimmy Fontana
Jimmy Fontana (õieti Enrico Sbriccoli; 13. november 1934 Camerino, Marche, Itaalia – 11. september 2013 Rooma) oli Itaalia näitleja, kontrabassist ja laulja-laulukirjutaja.
Rene Laur
Rene Laur (sündinud 1. aprillil 1993) on eesti klassikaline saksofonist.
Jimmy Fontana
Üle-euroopalise tuntuse sai ta lauluga "Il Mondo" (1965).
Rene Laur
Karjäär
Rene on edukalt osalenud konkurssidel nii Eestis kui ka välismaal kus on võitnud auhinnalisi kohti: Grand Prix konkursil “Renaissance” (Gyumri, Armeenia 2016); Eriauhind konkursil „The Voice of the Saxophone in the Modern World“ (Moskva, Venemaa 2011); 1. koht konkursil „International Competition of Student and Schoolchildren’s Chamber Ensembles and Accompanists“ (Klaipeda, Leedu 2015). Samuti võttis ta osa telekonkursist „Klassikatähed 2014“.
Jimmy Fontana
Tema teine ülipopulaarne laul oli "Che sarà" (Sanremo 1971 – 2. koht; Kristi Tammiku tõlkes "Lootus jääb"), mida seal esitasid ka José Feliciano ja Ricchi e Poveri (Eestis Uno Loop jt), kuid mis sai ülemaailmse tuntuse pigem José Feliciano esituses.
Rene Laur
Karjäär
Rene on osalenud järgmiste nimekate saksofonistide meistrikursustel: Nobuya Sugawa, Sergey Kolesov, Daniel Gauthier, Christian Wirth, Jean-Denis Michat, Masataka Hirano. Veel on ta end täiendanud Habanera suvekoolis Prantsusmaal Poitier’is ning saksofonistide kursustel Saksamaal Lübeckis.
Jimmy Fontana
Oma esinejanime eesnime võttis ta oma iidoli saksofonist Jimmy Giuffre järgi ning Fontana pärineb lihtsalt telefoniraamatust.
Rene Laur
Karjäär
Rene on aktiivne muusik esinedes solistina kui ka erinevates ansamblites. Koos pianist Joonatan Jürgensoniga on ta kontserte andnud Eestis, Poolas, Leedus ning Armeenias ja koos on konkurssidel võidetud ka auhinnalisi kohti. Veel on ta koostööd teinud selliste muusikutega nagu Johan Randvere, Heigo Rosin, Kaspar Uljas jpt. Rene Laur on teinud koostööd Vanemuise Sümfooniaorkestri, Rahvusooper Estonia SO ja ERSOga ning on Eesti Saksofonikvarteti, Baltic Sea Saxophone Quarteti ja Eesti Interpreetide Liidu liige.
Rene töötab Tartus Heino Elleri Muusikakoolis saksofoni õpetajana.
Salvestised
Oktoobris 2021 andis ta välja uue albumi eesti kammermuusikaga saksofonile ja klaverile koos eesti pianisti Joonatan Jürgensoniga. Albumil kõlab ka tellitud teos eesti-ameerika heliloojalt Jonas Feliks Tarmilt. Lisaks kõlab plaadil ka Eduard Tubina ja Hillar Kareva saksofoni ja klaveri sonaadid. Esmaesitlus toimus 22. oktoobril.
USS Hornet
USS Hornet (CV/CVA/CVS-12) on endine Ameerika Ühendriikide mereväe Essex-klassi lennukikandja.
Laev valmis 1943. aastal ja saadeti osalema Vaikse ookeani sõjategevusse. Laev osales 1944. aasta alguses Uus-Guinea, Belau ja Chuuki saartel asunud jaapanlaste rajatiste ründamises. Hornet osales seejärel Mariaanide lahingus ning Filipiini merelahingus. Juunis 1945 jäi lennukikandja taifuuni kätte ja sai tugevalt kannatada, mistõttu pidi parandustöödeks naasma Ameerika Ühendriikidesse.
Sõja järel osales laev operatsioonis Magic Carpet, tuues USA sõdureid Euroopast koju. 1946. aastal arvati laev reservi ning võeti taas teenistusse Korea sõja ajal. 1950. aastas lõpus laev moderniseeriti. Hornet osales 1960. aastatel vähesel määral Vietnami sõjas ning Apollo programmis, korjates merest välja Kuult naasnud missioonide Apollo 11 ja 12 meeskonnaliikmed ja nende juhtmoodulid.
USS Hornet lõpetas teenistuse 1970. aastal ning see arvati California osariigi ja USA riiklikuks ajaloomälestiseks. 1998. aastast on see muuseumlaev.
Järva Vallaraamatukogu
Järva Vallaraamatukogu (varem Koigi Raamatukogu) on rahvaraamatukogu Järva vallas Koigis aadressil Mõisavahe tee 1.
Alates 1995. aastast on raamatukogu ambulatooriumihoones.
Alates 1. jaanuarist 2020 tegutsevad Ahula Raamatukogu, Albu Raamatukogu, Ambla Raamatukogu, Käravete Raamatukogu, Aravete Raamatukogu, Imavere Raamatukogu, Järva-Jaani Raamatukogu, Kareda Valla Raamatukogu, Karinu Raamatukogu, Koeru Raamatukogu, Käsukonna Külaraamatukogu ja Päinurme Raamatukogu Järva vallaraamatukogu allüksustena.
Küünal
thumb|150px|Põlev küünal Küünal on kütteainest ja sellesse paigutatud tahist koosnev põletamisvahend, mida kasutatakse valgustamiseks ja vahel ka soojendamiseks. Kütteaineks kasutatakse tüüpiliselt küünlarasva, parafiini või vaha.
Naelapea
Naelapea on eesti perekonnanimi.
Küünal
Enamasti on küünlad valmistatud parafiinist, sest see on toorainetest odavaim. Küünlataht valmistatakse enamasti puuvillasest punutud nöörist ja tahi juures on oluline selle imavus, sest taht imab sulanud küünlavaha ja transpordib seda üles leegini.
Naelapea
Perekonnanime Naelapea (Nalapea) on pandud Uusna mõisas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Naelapea Eestis 17 mehel ja 10 naisel.
Küünal
Tööpõhimõte
Küünlatahi süütamisel tekib kuumus, mis hakkab sulatama leegist madalamale jäävat küünlavaha. Kuna küünlavaha sulamistemperatuur 50-64 kraadi on väga madal, muutub vaha leegi kuumusest vedelaks ja hakkab aurustuma. Aurustunud vaha hakkab liikuma mööda tahti leegi poole, kus see reageerib leegi poolt ligitõmmatud hapnikuga. Põlemine tekitab valgust, soojust, veeauru ja süsihappegaasi. Umbes veerand kogu küünla põlemisest tekkivast energiast vabaneb soojusena, mis kiirgub leegist igasse suunda. Nii sulatab osa vabanevast soojusest uut vaha ja toidab leeki küünla lõpuni põlemiseni.
Stabiilse leegi tagab sobiv põlemiskeskkond. Pärast küünla süütamist võtab leegi stabiliseerimine natukene aega, mistõttu võib leek alguses väreleda ja eritada tahma. Stabiliseerudes saavutab leek omase tilgakuju. Kui leek saab liiga palju või vähe hapnikku või vahaauru, võib see hakata värelema ja tahmama. Leegist eralduv tahm koosneb täielikult põlemata süsinikuosakestest.
Tootmine ja kasutusalad
Küünla kvaliteet sõltub valmistusmaterjali kvaliteedist. Põlemisel on oluline ka tahi asetus ja põlemiskeskkonna tingimused. Leegi kõrgus sõltub peamiselt tahi jämedusest.
Küünlatootjad valmistavad erineva värvuse, suuruse, kuju ja lõhnaga küünlaid. Küünlaid lõhnastatakse looduslike eeterlike õlidega või kunstlike lõhnaainetega. Odavatest toorainetest tehtud küünlad eraldavad põledes õhku kahjulikke jääkaineid, sh vääveldioksiidi, mis on sisse hingates inimesele kahjulik. Kõige kahjulikumad ained eralduvad värvist, lakist või sünteetilistest lõhnaainetest. Lõhnaküünalt saab kasutada ruumi aromatiseerijana.
Küünlad on olulised sisekujunduse elemendid. Küünlaga koos kasutatakse küünlajalga või küünlaalust. Neid on tavapäraselt valmistatud eri materjalidest, näiteks metallist, klaasist, kivist, savist, portselanist, tänapäeval kasutatakse ka muid materjale nagu näiteks vääriskivid või Himaalaja sool.
Šlaager
Lööklaul, ka šlaager (saksa keeles Schlager), lähedane mõistele hitt (inglise keeles hit, 'löök, hoop, tabamus') on lihtsalt mõistetav, instrumentaalse saate ja sageli sentimentaalse sisuga laul. 20. sajandi alguses muutusid lööklauludeks paljud meloodiad operettidest. Helifilmide populaarsusele aitas tihti kaasa filmides kasutatud muusika, mille üksikuid palasid hakati esitama ka iseseisvalt. Üldrahvalikeks lööklauludeks on muutunud ka paljud poplaulud.
Näiteks Microsoft Encarta on 2003. aastal defineerinud lööklaulu ühest küljest äriliselt eduka muusikapala ning teisest küljest levimuusika žanrina.
Lööklaulu mõiste on levinud eelkõige Kesk- ja Põhja-Euroopas, eriti Saksamaal, Austrias, Hollandis, Sloveenias, Horvaatias, Šveitsis, Rootsis, Soomes (iskelmä), Eestis, Lätis, Leedus ja Poolas, vähem ka Prantsusmaal.
Sõna 'šlaager' tuntakse lisaks saksa keelele samas tähenduses paljudes keeltes, näiteks hollandi, ungari, vene ja eesti keeles.
Eurovisiooni lauluvõistlus algas 1956. aastal lööklauluvõistlusena, laienedes hiljem muudes levimuusikasuundades.
Määratlus
Muusikateaduslikes käsitlustes ei leidu lööklaulu ühest määratlust. Osad autorid peavad lööklaulu määratluse sõnastamist keeruliseks ning osad lausa võimatuks. Samuti on keeruline täpsemalt piiritleda lööklaulu kui žanrit. Saksakeelne sõna Schlager pärines algselt kaupmeestelt, kes tähistasid sellega hästi kaubaks minevat toodet. 1870. aastate paiku kasutati sõna Schlager edukate opereti- ning rahvalike laulu- ja lustimängude muusikanumbrite puhul.
Saksa sõna Schlager on tähenduselt lähedane ingliskeelsele sõnale hit ('löök, hoop, tabamus'), mida kasutati algselt Ameerikas lööklaulu, lööknumbri, šlaagri kui muusikapala või laulu tähenduses, mis "lõi läbi", st oli tootena edukas.
Juba keskajast on teada nalja- ja napsilaule, mida laulis lihtrahvas ning mida kunstmuusikas kas ignoreeriti või assimileeriti. Viimase näiteks on paljud rahvalikud laulud, mis on saanud uue teksti kaudu uue sisu vaimulikus figuraalmuusikas. Nootide trükkimine 16. sajandil võimaldas esmakordselt massilist ja üleeuroopalist muusikalevikut, nii et üldtuntud meloodiateks said näiteks "Pavane de Spaigne / La Spagnoletta" ning "La Follia".
Saksamaal kasutas lööklaulu mõistet esimesena ajakirjanik ja teatrikriitik Paul Lindau Pariisi laulukohvikute (Café chantant) kohta. Berliinis ja Hamburgis nimetati selliseid kohvikuid ka tingeltangliteks (Tingeltangel) või laulumängusaalideks (Singspielhalle). Samuti kasutati Saksamaal mõistet Viini laul (Wienerlied). Grammofoni leiutamine ja tormiliselt arenev filmitööstus aitasid jõuliselt kaasa lööklaulude levikule. Lööklaul muutus tüüpiliseks tööstusühiskonna tooteks. Juba lööklaulu lühike eluiga näitab, et tegu on pigem ärilise toote kui ajaproovile vastu pidava kunstiteosega. Lööklaul vajab masspublikut, kuna lööklaulu tekst rahuldab enamasti laiade masside ihasid ja unistusi. Lööklaulu tuumaks on selle refrään, mis paljukordselt korrates otsekui puuritakse inimeste ajusse. Muusikaliselt joondusid lööklaulud tihti moetantsude järgi. Lööklauludele oli iseloomulik lihtne rütmika ja kergesti meelde jäävad meloodiad.
Prantsusmaal ja prantsuse keelt kõnelevas Belgias ei nimetatud lööklaule saksa keele eeskujul mitte niivõrd lauludeks (prantsuse keeles chanson) või moelauludeks (chanson à la mode, see mõiste leidub mõnes vanas leksikonis), vaid sõnaga "varietee" (variété). Vastavalt ka itaallased ei nimetanud lööklaulu sõnaga canzone, 'laul', vaid sõnaga brano.
Theodor W. Adorno on lööklaulu ühiskondliku funktsiooni kohta öelnud: "Schlager beliefern die zwischen Betrieb und Reproduktion der Arbeitskraft Eingespannten mit Ersatz für Gefühle überhaupt, von denen ihr zeitgemäß revidiertes Ich-Ideal sagt, sie müssten sie haben." ("Üldiselt varustavad lööklaulud töö ja taastumise vahel pingutavate töötajate tundeid aseainega, mille kohta nende aktuaalne revideeritud mina-ideaal ütleb, et nad peaksid seda vajama.")
Lööklaulu algset, etümoloogilisele taustale tuginevat definitsiooni on tänapäeval äärmiselt keeruline kasutada vaid ühe žanri kohta. Sellist lööklaulu, mis oleks "läbilöögivõimeline" ning leiaks laiade rahvamasside poolt võrdse heakskiidu, pole enam olemas, kuna inimeste muusikamaitse on muutunud palju diferentseeritumaks.
Algusajad (1900–1919)
Esimesed saksakeelsed lööklaulud pärinesid enne 1900. aastat Viinis "läbi löönud" operettidest. Parimad operetimeloodiad pärinevad Johann Strauss isalt ja pojalt. Ainuüksi viini opereti tipp "Nahkhiir" ("Die Fledermaus", 1874) kubiseb tulevastest lööklauludest: Alfredi laul "Täubchen, das entflattert ist", Krahv Orlowsky kuplee "’s ist mal bei uns so Sitte", Rosalinde tšaardaš ja Adele ariett "Spiel ich die Unschuld vom Lande", Alfredi joogilaul "Trinke, Liebchen, trinke schnell" ja lõpulaul "Glücklich ist, wer vergisst".
Ka Berliinis, saksa operetikeskuses, tegutsesid omad lööklauluheliloojad. Kuulsaim neist oli Paul Lincke (1866–1946), kes saavutas oma lauluga "Proua kuu" ("Frau Luna") aastast 1899 suurima kuulsuse. Lincke üksikud laulud, näiteks "Das macht die Berliner Luft, Luft, Luft", "Glühwürmchen, Glühwürmchen glimmre, Glühwürmchen, Glühwürmchen schimmre" operetist "Lysistrata" ja "Schlösser, die im Monde liegen", jäid püsima aastakümneteks. Kuulsaks sai ka näiteks Eduard Künneke (1885–1953) Võõra laul "Ich bin nur ein armer Wandersgesell" ja tango "Kindchen, du musst nicht so schrecklich viel denken" operetist "Der Vetter aus Dingsda" (1921).
Levik tänu helifilmidele (1920–1933)
1920. aastate lõpp ja 1930. aastate algus oli helifilmi leiutamise ja kiire leviku aeg. Tänu helifilmile muutusid laiade masside poolt armastatud lööklauludeks paljud filmimeloodiad. Nende laulude tekstid olid tihti kahtlase kvaliteediga, näiteks värsiread "Was macht der Mayer am Himalaya" ja "Unter den Pinien von Argentinien" või näiteks "Mein Onkel Bumba aus Kalumba" ja "Mein Papageier frisst keine harten Eier".
1920. aastate levimuusika superstaarideks olid Comedian Harmonists, Marlene Dietrich, Fritzi Massary lauluga "Josef, ach Josef, was bist du so keusch", Max Pallenberg, Otto Reutter, Liane Haid ja Lilian Harvey. Loomulikult ei saanud panna imeks, kui paljud tänavatel ja massiüritustel lauldavad lööklaulud, eriti nende tekstid, said kiriku terava kriitika osaliseks.
Lööklautekstid reageerisid tundlikult ka ühiskonna poliitilistele muutustele. Näiteks Comedian Harmonistide lööklaulust "Mein lieber Schatz bist du aus Spanien" pärineb värss "Dein Wesen war einst treudeutsch germanisch. Auf einmal ist es ausgesprochen spanisch". Saksamaalt lahkusid paljud juudi soost muusikud. Osalt seetõttu, et nad tajusid, mis oli tulemas ning osalt seetõttu, et paljudele oli pandud esinemiskeeld. Juutide juriidiline diskrimineerimine algas 1935. aastal Nürnbergis vastu võetud rassiseadustega, laienedes 1938. aasta Novembriprogrammiga majanduslikuks diskrimineerimiseks ja kasvades lõpuks üle juutide füüsiliseks hävitamiseks.
Kolmas Riik (1933–1945)
Kolmanda Riigi ohvriks said ka lööklaulud, mida hakati kasutama propagandas. Eelmiste aastate kerged frivoolsed tekstid kadusid, filmi- ja heliplaaditööstus sattus riikliku kontrolli alla. Eelkõige juudi muusikutest koosnev Comedian Harmonists sai esinemiskeelu. Fritz Löhner-Beda, muuhulgas operettide "Das Land des Lächelns" ja "Die Blume von Hawaii" autor, kes oli kirjutanud tekste paljudele lööklauludele, näiteks "Ausgerechnet Bananen", "Was machst du mit dem Knie lieber Hans?", "Wo sind deine Haare, August?" ja "In Nischni-Nowgorod", mõrvati 1942. aastal Auschwitzi koonduslaagris. Fritz Grünbaum, kuulsa lööklaulu "Ich habe das Fräulein Helen baden sehn" autor, mõrvati Dachau koonduslaagris. Juudid Alfred Grünwald, Fritz Rotter ("Maier am Himalaya") ja Walter Jurmann ("Veronika, der Lenz ist da" ja "Olga, Tochter der Wolga"), Robert Gilbert, veel pärast sõda palju lauldud lööklaulu "Am Sonntag will mein Süßer mit mir segeln gehn" helilooja ja teksti autor ning Robert Stolz ("Was kann der Sigismund dafür dass er so schön ist?"), emigreerusid ning koos nendega kadus lööklauludest siivutu, frivoolne ja naljakas aspekt, mida asendas lärmakas "aaria huumor".
Ka maailmakuulsaks saanud lööklaul "Lili Marleen", mida esimesena laulis Lale Andersen, kuulub sellesse aega. Juba 1915. aastal loodud tekstile kirjutati meloodia alles 22 aastat hiljem. Goebbelsi sooviks oli, et laulu esitataks marsina, kuid proua Andersen keeldus sellest. Kui see laul 1941. aastal raadios kõlas, polnud selle võidukäiku võimalik enam peatada. Oma „hukatusliku iseloomu“ tõttu keelati "Lili Marleeni" esitamine peatselt kogu Suursaksa riigi aladel. Siiski ei puudutanud see keeld saksa aladest väljapoole jäävaid piirkondi, kus tekkisid selle laulu "mittesaksa" versioonid.
Sõjajärgne aeg (1945 – umbes 1955)
Kui pärast sõda alustasid uuesti tööd esimesed raadiojaamad, sai uue hoo sisse ka heliplaaditööstus. Tihti oli tegu lihtsate pidulauludega, mis lõid läbi tänu viletsatele aegadele. Selliste narrilaulude hulka kuulub näiteks "Ich fahr mit meiner Lisa, zum schiefen Turm von Pisa", mida esmakordselt laulis Jupp Schmitz 1949. aastal. Hiljem said tuntuks ka "Wer soll das bezahlen" (Jupp Schmitz, 1949) ja 1954. aasta edetabeli võitja "Am 30. Mai ist der Weltuntergang" (Golgowski kvartett, 1954).
Üheks sõjajärgse aja muusikamaitse juhtfiguuriks kujunes Otto Normalverbraucher – tegelane filmist "Berliini ballaad" (1948), keda näitles sihvakas Gert Fröbe. Sellesse aega kuuluvad veel väga erinevatel teemadel loodud laulud "Mariandl" (1947), mis sai põhiliselt populaarseks Austrias, "Theodor im Fußballtor", mida 1948. aastal laulis esimest korda Margot Hielscher ning millega hiljem said tuntuks Theo Lingen ja kabareelaululik kuplee "Wir sind die Eingeborenen von Trizonesien". "Tritsoneesiana" peeti silmas Saksamaa tolleaegset jagunemist liitlaste poolt okupeeritud tsoonideks.
Tolleaegsete staarinterpeertide hulka kuulusid Kilima Hawaiians ("Es hängt ein Pferdehalfter an der Wand" 1953), Ivo Robic ("Morgen" 1959), Bruce Low ("Das alte Haus von Rocky Docky" 1955), Margot Eskens ("Tiritomba" 1956 ja "Cindy, oh Cindy" 1957), samuti just oma karjääri alustav Peter Alexander koos Leila Negra ja tema palju esitatud lauluga "Die süßesten Früchte fressen nur die großen Tiere" (saksa versioon Nilla Pizzi itaaliakeelsest laulust "Papaveri e papere").
Ka Caterina Valente ("Ganz Paris träumt von der Liebe", 1955), Lys Assia ("Oh mein Papa", 1954) ja Vico Torriani ("Siebenmal in der Woche" 1957) püüdsid luua kaotatud sõja järgses ajas uue terve maailma meeleolusid. Ajastu vaimu tabas ka Hazy Osterwaldi seksteti esitatud "Geh'n sie mit der Konjunktur", mille teemaks oli Saksa majandusime.
Saksa majandusime (umbes 1955–1962)
1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses hakkasid paljud sakslased suvepuhkust veetma lõunas, eelkõige Itaalias, mis andis tunnistust Saksamaa üldisest majanduslikust edukusest. Saksa majandusime, mis jättis saksa tööliste taskutesse järjest rohkem raha meelelahutuse jaoks, kutsus esile ka omad lööklaulud, mis olid tihti seotud unistustega Itaaliast. Friedel Hensch & die Cyprys ennustasid seda oma lööklaulus "Ja, für eine Fahrt ans Mittelmeer" juba aastal 1953.
Nii sõitsid juba 1956. aastal umbes 4,5 miljonit sakslast oma Heinkel-mootorrataste, VW-Käferite ja Goggomobilidega lõunasse otsima "tervet maailma". Võib-olla nägi ka Rudi Schuricke oma juba 1943. aastal salvestatud, kuid alles 1950. aastal lööklauluks muutunud lauluga "Wenn bei Capri die rote Sonne im Meer versinkt", mis sai tuntuks ka pealkirjaga "Caprifischer" ette inimeste soovi harmoonia, lõunamaisuse, mere ja õnne järele. Samu teemasid leidub ka Lys Assia lauldud lauludes "Arrivederci Roma" ja "O mia bella Napoli", Rocco Granata lööklaulus "Marina" või ka üle Saksamaa kuulsas Caterina Valente laulus "Ciao, ciao Bambina". René Carol lauluga "Rote Rosen, rote Lippen, roter Wein" saavutas sõjajärgse aja esimese kuldplaadi. Ka Ida-Saksamaal leidub Itaalia-ainelisi lööklaule, näiteks Günter Hapke "A-mi-amore".