cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Natalie Mei
Elukäik
Alates 1945. aastast Eesti NSV teeneline kunstitegelane. 1958. aastast Kunstnike Liidu ja 1968. aastast Eesti NSV Teatriühingu liige.
Looming
Ta oli esimene kostüümikujundusele pühendunud eesti teatrikunstnik, kes tõi järjekindlalt toonasesse stsenograafiasse uue suhtumise kostüümi kui lavastuse olulisse sisulisse komponenti. Ta hakkas tegema igale lavastusele uusi kostüüme (seni oli valitud neid teatri garderoobist), arvestades lavastustervikut. Tema kui tugeva joonistaja ja hea akvarellisti kostüümikavandeil on iseseisev kunstiväärtus.
Natalie Mei kavandas 1930. aastate alguses kostüüme Aleksander Tuurandi ja aastast 1937 V. Haasi kujundatud lavastustele. Aastast 1936 tegi ka lavakujundusi (Moliere'i "Ebahaige", Eesti Draamateater), hooajast 1949/1950 sai dekoratsioon peamiseks. Ta lõi lavakujundusi ja kostüüme Estonia teatri kõrval ka Tallinna Draamateatris ja Leningradi Muusikalise Komöödia Teatris.
Raamatugraafikaga tegeles Mei peamiselt 1920. ja 1930. aastatel. Ta illustreeris palju lasteraamatuid ning ilukirjandust. Mõnda aega joonistas ka ajakirjale Pikker karikatuure, kus kasutas pseudonüümi – Ants Kuunar.
1920. aastate lõpus ja 1930. aastate alguses lõi ta ilmeka tüübistikuga ekspressionistlikke ja uusasjalikke joonistusi ("Kalarand", pliiats) ning kollaažitehnikas (ajakirjaväljalõiked, siid, kalingur) karakterportreid ("Mehe portree", 1932).
Natalie Mei on tegutsenud ka filmikunstnikuna ("Põrgupõhja uus Vanapagan", 1964, Tallinnfilm).
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2006. aastast annab Eesti Teatriliit välja Natalie Mei nimelist auhinda, millega tunnustatakse lava- ja kostüümikunstniku terviklikku tööd kavandist teostuseni.
Isiklikku
Natalie Mei õed Kristine Mei-Mark ja Lydia Starkopf-Mei olid samuti kunstnikud. Ta oli Karin Margi, Lüüdia Vallimäe-Margi ja Elga Mark-Kuriku tädi.
Trakeeni hobune
pisi|Trakeeni hobune [[Koolisõit|koolisõidul]] Trakeeni hobune ehk trakeen (sks Trakehner) on Ida-Preisi provintsist Trakeeni linnast pärit hobusetõug. See on üks vanemaid soojaverelisi hobusetõuge. Tõu aretuses on kasutatud araabia ja inglise täisverelisi hobuseid.
Trakeenide turjakõrgus jääb vahemikku 160–170 cm. Nad on intelligentsed hobused, keda iseloomustab tugev töötahe, vastupidav närvikava ja hea iseloom.
Ajalugu
pisi|Trakeeni hobune 1927. aastal Trakeeni tõug sai alguse Preisimaal Trakeeni linnas (tänapäeva Jasnaja Poljana) ja selle mitmekesine ajalugu ulatub üle 300 aasta taha.
1732. aastal asutas Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm I kuningliku Trakeeni hobusekasvanduse, mida aastate jooksul süstemaatiliselt arendati. Selle hobusekasvanduse eesmärgiks oli aretada kõigile teistele riigi kasvandustele ratsatüübilisi hobuseid. Nii kuulus Trakeeni hobusekasvandusele lõpuks mitu täkutalli ja see oli suurim kasvandus Preisimaal. pisi|Trakeeni täkk Pythagoras 1930. aastatel Enne teist maailmasõda kasutati trakeene tõllahobustena, kuid aastate jooksul aretuse suund muutus ja trakeenidest said ratsaväehobused. Pärast teist maailmasõda hävines Trakeeni kasvandus peaaegu täielikult, sest see asus lahingutegevuse piirkonnas. Sõja lõpupoole päästeti Vene vägede pealetungist umbes 1000 hobust, kes koos sõjapõgenikega läände viidi. Karmide transporditingimuste tõttu suri suur osa hobuseid, aga tõu säilimiseks jäi neid piisaval hulgal ellu. 20. sajandi alguses ja alates 1969. aastast on ka Eestisse toodud trakeene. Põhiline populatsioon kujunes välja aastatel 1960–1985, kui Venemaalt toodi täkke, märasid ja nende järglasi.
5. augustil 1999 kutsus Heimtali Hobusekasvandus kokku Eesti trakeenikasvatajad, et luua trakeenide haruselts. Haruseltsi eesmärgiks sai trakeeni tõugu hobuste puhasaretus ja Saksa Trakeeni Liidu rahvusvahelistele nõuetele vastava dokumentatsiooni loomine ja korrastamine.
2004. aastal sai Eesti Hobusekasvatajate Selts loa pidada trakeenide aretusregistrit ja väljastada sellekohaseid dokumente. Tõuaretusorganisatsioonid, mis tegelevad puhasaretusega, järgivad Saksa Trakeeni Liidu tõuaretusprogrammi, sest Saksa Trakeeni Liidul on originaaltõuraamat, mis on tunnustatud kogu maailmas. pisi|Trakeeni hobune
Välimus
Trakeene aretatakse vastavalt aretusprogrammile, mis tähendab, et hobused peavad vastama tõutüübis ette nähtud normidele. Trakeenid on puhta trakeeni veresusega soojaverelised hobused. Välimuselt on nad tavaliste täisvereliste hobuste moodi. Nad on kompaktse kehaga, keskmist kasvu ja kaalu hobused. Turjakõrgus jääb vahemikku 160–170 cm.
Trakeenide puhul on lubatud ja esindatud kõik värvused, kuid põhilised on kõrb, raudjas, heleraudjas ja raudjaskimmel. Üldiselt on trakeeni tõugu hobused ühevärvilised.
Iseloom ja käitumine
Trakeenid on iseloomult kuulekad, julged ja sõbralikud. See tõug pärineb täisverelistest hobustest ja seetõttu peetakse neid sageli tulisteks, aga tegelikult see nii ei ole. Trakeeni tõugu hobused on rahulikud ja tasakaalukad. Nad on intelligentsed hobused, keda iseloomustab tugev töötahe, vastupidav närvikava ja hea iseloom. Aretuses eelistatakse isendeid, kes on psüühiliselt ja füüsiliselt koormust taluvad ning üleüldiselt hea tervise ja loomuliku viljakusega. Ei soosita loomi, kes ei kohane kergesti ja on närvilised või arad.
Trakeenide aretuse eesmärk on ratsa- ja sporthobuste mitmekülgsuse säilitamine. Seetõttu on valikukriteeriumideks seatud põlvnemine, välimus, liikumine (sealhulgas hüppamine), iseloom, töövõime, temperament ja tervis. Hobusekasvatajad, kes ei soovi temperamentseid täisverelisi hobuseid, kasutavad sageli aretuses trakeeni tõugu täkke.
Trakeenid Eestis
Eesti Hobusekasvatajate Seltsi 2018. aasta andmete kohaselt peetakse trakeene üle Eesti ning tõuraamatusse on kantud kõik hobused ja nende järglased, kes aretusprogrammis osalevad. 2018. aasta 2. juuli seisuga on trakeenide tõupopulatsioon Eestis 343 hobust. Sama kuupäeva seisuga on peatõuraamatusse kantud 72 mära, 7 täkku ja 4 ruuna. Tõuraamatus on 8 mära, 3 täkku ja 5 ruuna. Eeltõuraamatusse on kantud 97 mära, 38 täkku ja 82 ruuna ning lisasse A on kantud 10 mära, 9 täkku ja 1 ruun. Alates 2000. aastast on Eestis sündinud üle 494 trakeeni tõugu hobuse.
LAMBERT-EST
LAMBERT-EST on Eestis kasutusel olev kaardiprojektsioon.
LAMBERT-EST põhineb Lamberti kahe lõikeparalleeliga koonilisel konformsel kaardiprojektsioonil. Kaardiprojektsiooni koonilisus tähendab, et kaardiprojektsiooni siirdepind on koonus. Koonus lõikab referentsellipsoidi kahes kohas. Neis kohtades ehk lõikeparalleelidel ei ole kaardil moonutusi. LAMBERT-ESTi lõikeparalleelide valikul on arvestatud, et moonutus oleks kõigis Eesti punktides võimalikult väike. LAMBERT-EST on peamine Eestis kasutusel olev kaardiprojektsioon. Selles projektsioonis koostatakse näiteks Eesti põhikaarti.
L-EST
Projektsioonil põhineb ristkoordinaatsüsteem L-EST, mille viimane versioon kannab tähist L-EST97. Tuleb tähele panna, et x- ja y-telg on vahetuses võrreldes nende tähendusega matemaatikas. Seega näitab x0 lähteparalleeli kaugust lõuna pool asuvast nullpunktist.
L-EST97
L-EST97 on tasapinnaliste ristkoordinaatide süsteem, mille koordinaadid arvutatakse ETRS-89 geodeetilistest koordinaatidest kasutades kaardiprojektsiooni LAMBERT-EST ja rahvusvahelist referentsellipsoidi GRS80. L-EST97 koordinaatsüsteemi EPSG kood (SRID) on 3301. Koordinaatide süsteemi parameetrid:
Suur Teine
Suur Teine (prantsuse keeles grand Autre ja l ' Autre) on Jacques Lacani psühhoanalüüsi üks tunnusmõisteid. Täpne tõlge oleks sellele pigem "suur Muu" või "suur Erinev", sest tegemist pole teisega mitte järjekorra mõttes, vaid "suur Teine" on teine kui mitte-sama või erinev.
Villem Reimani tänav
pisi|Villem Reimani tänav
Villem Reimani tänav on tänav Tallinnas, mis asub Kesklinna linnaosas Kompassi asumis. Tänav algab Narva maanteelt ja kulgeb üldiselt edelasse. Kompassi väljakul jõuab ta Gonsiori tänavale ja lõpeb seal. Teiste tänavatega tal ühist ristmikku ei ole.
Tänav on tänapäeval 250 m pikk. Kõige suurem majanumber tänaval on tänapäeval 9.
Tänav on ühesuunaline. Sõita tohib Narva maantee poolt Gonsiori tänava poole.
Seda tänavat mööda kulgeb mitu bussiliini. Bussidel 60 ja 63 on seal peatus Maneeži.
Hoonestus
Villem Reimani tänav 3 hoones asub ka Tallinna Mürakaru Lasteaed.
Villem Reimani tänav 9 asub kauplus-paviljon, endine lillepood „Kannike”.
Ajalugu
Tänav on nimetatud Villem Reimani järgi, kes oli eesti vaimulik ning üks rahvusliku liikumise juhte 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses.
Tänav ulatus loomisel 1934. aastal Ahtri / Karu tänavast Maakri tänavani, hiljem on sellest magistraaltänavate Narva maantee ja Tartu maantee lõikekohtades eraldatud tänased Parda tänav ja Kivisilla tänav. Lõikamisel muutusid ka majanumbrid, seda juba ENSV ajal, mil tänase Parda tänava lõigule ühtki aadressi ei omistatud.
Eesti NSV ajal kandis Reimani tänav Jaan Anveldi nime. See nimi anti tänavale 1957. aastal. Villem Reimani nime sai tänav tagasi 18. oktoobril 1991.
Grazia Deledda
Grazia Maria Cosima Damiana Deledda (27. september 1871 Sardiinia – 15. august 1936) oli itaalia naiskirjanik, kes pälvis 1926. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Rush Limbaugh
Rush Hudson Limbaugh III (12. jaanuar 1951 – 17. veebruar 2021) oli Ameerika Ühendriikide raadiosaatejuht ja konservatiivne kommentaator.
Grazia Deledda
Elukäik
Deledda sündis väikekodanlaste peres. Ta lõpetas algkooli ja õppis eraõpetaja juures, seejärel asus õppima kirjandust.
Rush Limbaugh
Ta juhtis saadet "The Rush Limbaugh Show", mida edastas Premiere Radio Networks. pisi|vasakul|Rush Limbaugh (2019)
Grazia Deledda
Elukäik
Tema esimesed teosed ilmusid ajakirjas L'ultima moda, mis tollal avaldas proosat ja luulet.
1900. aastal abiellus ta rahandusministeeriumi ametniku Palmiro Madesaniga. Nad tutvusid Cagliaris 1899. aasta oktoobris ning kolisid Roomasse. Seal jätkas Deledda tööd ajakirjades La Sardegna, Piccolo rivista ja Nuova Antologia.
1895. aastal ilmus tema "Anime oneste" ja 1900. aastal "Il vecchio della montagna". Tema ajakirjanduslik töö ja looming jäid varsti silma ka kriitikutele.
1903. aastal ilmus tema romaan "Elias Portolu". Ka tema edasisi romaane ja teatritükke saatis edu. Romaani "Cenere" (1904) ainetel valmis 1916. aastal film, milles üht peaosa täitis itaalia näitleja Eleonora Duse.
Tema teoseid on kõrgelt hinnanud Luigi Capuana ja Giovanni Verga.
Looming
Deledda looming põhineb armastuse, valu ja surma teemadel, sageli kajastatakse patukahetsust ja vältimatut saatust.
Tema teostes on äratuntav Giovanni Verga verism ja mõnikord Gabriele d'Annunzio dekadentlus.
Deledda romaanides on omavahel tugevalt seotud paigad ja inimesed, tunded ja keskkond. Esimestes teostes on autor sageli kirjeldanud Sardiinia põliselanike karmi elu.
Marwan Abado
Ta sündis Liibanonis palestiina põgenike lapsena. Aastal 1985 läks ta elama ja õppima vendade juurde Viini. Alates 1991. aastast on ta Austria kodanik.
Isiklikku
Ta on abielus Viola Rahebiga.
Tiirhanna
Tiirhanna (ka Tiirhana, Tiirhänna) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Üle-Pelska nulka.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 13 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 12. Külas asuvad lubjakiviastang ja selle juures endised lubjapõletusahjud.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Suurbritannia suursaatkond Stockholmis
pisi|299x299px|Suurbritannia suursaatkond Stockholmis Suurbritannia suursaatkond Stockholmis on Suurbritannia peamine diplomaatiline esindus Rootsis. See asub Stockholmis Skarpögatanil, Diplomatstadeni naabruskonnas. Praegune Briti suursaadik Rootsis on David Cairns.
Suurbritannia asutas diplomaatilise esinduse Stockholmis 1720. aastal. Praegune saatkonnahoone, mis asub aadressil Skarpögatan 6–8, avati 1967. aastal ja selle projekteeris arhitekt William S. Bryant.
Suurbritannia suursaadiku residents, mis ehitati aastatel 1914–1915 ja mille kujundas Richard Allison, asub saatkonnaga samas piirkonnas, aadressil Laboratoriegatan 8. Kuni 1939. aastani asus seal ka Suurbritannia saatkond.
Horisont
pisi|Purjelaev horisondil pisi|[[Päikeseloojang horisondil]]
Xia dünastia
thumb|Xia dünastia võimu all olnud ala Xia dünastia (hiina 夏朝, Xiàcháo) oli Hiina esimene ajalooliselt dokumenteeritud dünastia. Valitses umbes aastatel 2070–1600 eKr.
Horisont
Silmapiir ehk horisont ehk vaatepiir on näiline piir kauguses, kus taevas ja maapind (või veepind) paistavad kokku puutuvat.
Xia dünastia
Xia dünastia rajas mütoloogiline keiser Yu Suur.
Horisont
Sõna "horisont" tuleneb vanakreeka sõnast ὁρίζων (horizōn), mis on tuletatud sõnast ὁρίζειν (horizein) 'piirama').
Eristatakse näilist ja tõelist horisonti.
Naksurlased
Naksurlased (Elateridae) on tugeva kehaga sihvakad mardikad.
Värvuselt hallid, pruunid või mustad, mõned liigid metalse läikega või eredavärvilised. Nimetuse on nad saanud omapärasest valmikutele omasest käitumisest: selili olles löövad nad end tugeva tõukega naksatades jalgadele. Nende eesrinna ja keskrinna vaheline ühendus võimaldab end vedrutaoliselt liigutada. Selline naksutamine kaitseb ka võimalike vaenlaste eest. Näiteks võib libeda ja voolujoonelise kehaga naksur ennast naksutades linnu noka vahelt välja libistada. Ohu korral teesklevad naksurid surnut. Nad suruvad jalad ja tundlad tihedalt vastu keha. Tundlate jaoks on neil rindmiku all väikesed vaokesed.
Naksurlaste valmikud elavad peamiselt põõsastel ja rohul. Naksurite vastsed elavad metsakõdus, mädas puidus, mullas ja taimede maa-alustes osades. Munad on naksuritel hallikasvalged. Vastsed on 20–35 millimeetri pikkused kollakad või pruunid tõugud, kaetud kõva kitiinkestaga, millest ka nende rahvapärane nimetus: traatussid. Nukud on valged. Emased munevad kevadel kas üksikud munad või väikesed kogumikud mulda ning surevad varsti pärast munemist. Umbes kuu aja pärast kooruvad munadest tõugud. Enamik tõuke areneb mullas 3–5 aastat, läbides selle aja jooksul üheksa kasvujärku. Nukkudest väljunud noormardikad talvituvad mullas.
Põllukahjurid
Eestis esineb ligi 70 liiki naksurlasi, kellest paljud on arvestatavad põllu- ja metsakahjurid. Vastsed toituvad taimejuurtest, seemnetest, mugulatest, aga ka kõdunevast puidust ja taimejäänustest, olles majanduslikult indiferentsed. Valmikud närivad noori võrseid ja õisi. Eestis on naksurlastest ohtlikemad põllukahjurid tume viljanaksur (Agriotes obscurus), triibuline viljanaksur (Agriotes lineatus), valkjas nurmenaksur (Selatosomus aeneus) ja must lehenaksur (Athous niger). Taimi kahjustavad tõugud (traatussid), vigastades algul idanevaid seemneid, hiljem noorte taimede maa-aluseid osi, mille tagajärjel juba tärganud taimed kolletuvad ja tulevad kergesti mullast välja. Vähem vigastatud taimed känguvad. Tugevamini kahjustuvad liiga sügaval mullas olevad taimed.
Osa naksurite vastseid on aga röövtoidulised – nad toituvad putukate vastsetest ja nukkudest.
Koltšugino
''Koltšugino oli ka Leninsk-Kuznetski nimi 1922. aastani.''
Linn on rajatud 1871. aastal, 1931. aastal sai linnaõigused.
Linnas on värvilise metallurgia ja masinaehitusettevõtted.
Teterüvä
Teterüvä (ka: Teterova, Teterövä, Tetereva, Teterova) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke samuti 3.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Norra jugade loend
Siin on loetletud Norra jugasid.
400 lööki
"400 lööki" (originaalpealkiri "Les Quatre cents coups") on Prantsuse režissööri François Truffaut' 1959. aastal valminud debüütmängufilm, millest sai koos Jean-Luc Godardi "Breathlessiga" üks esimesi filme, mis tutvustas Prantsuse "uue laine" (La Nouvelle Vague) filmiliikumist laiemale avalikkusele ja pani aluse liikumise õitsenguperioodi algusele.
Film võitis parima režissööri auhinna 1959. aasta Cannes'i filmifestivalil, samuti parima originaalstsenaariumi Oscari.
Truffaut pühendas filmi oma vaimsele isale André Bazinile, kes suri vahetult pärast filmivõtete lõppu.
Kirjandus
Filmi analüüs leidub Olev Remsu raamatus "Filmidraamatehnika", TÜ kirjastus, 2016
Aritmeetika-loogikaplokk
pisi|300px|4-bitine ALU 74181 skeem Aritmeetika-loogikaplokk (inglise arithmetic and logic unit, lühend ALU) on protsessori plokk, mis on mõeldud aritmeetika- ja loogikateheteks kahendarvudega. Kõik aritmeetikatehted sooritatakse arvude või nende täiendkoodide liitmisega ja nihutamisega. Peamised loogikatehted on NING, VÕI, EI ja Mod2, mille täitmiseks on ALU-s vastavad loogikalülitused.
Erinevate tehete selekteerimiseks on aritmeetika-loogikaplokil multipleksor.
Ajalugu
pisi|300px|Texas Instruments SN74AS888 8-bitine ALU ENIAC arvuti looja, John von Neumann, oli esimese ALU valmistaja. 1945 avaldati esimesed uue arvutiga (EDVAC) seotud teadustööd. Oma töös nimetas von Neumann seadmeid, mis tema arvates pidid arvutis olema. Nende hulgas oli ka ALU. John von Neumann rõhutas, et ALU on arvutile vajalik, sest see garanteerib, et arvuti on võimeline teostama põhilisi matemaatilisi tehteid (liitmine, lahutamine, korrutamine, jagamine).
Ehitus ja tööpõhimõte
ALU koosneb summaatorist, registritest, mis säilitavad informatsiooni operatsioonide käigus ning moodustavad arvutuste tulemusi, ja loogilistest skeemidest, mis vastutavad vajaliku informatsiooni muutmise eest.
Sõltuvalt ülesannetest võib aritmeetika- ja loogikaseadmed jagada kaheks:
Registrite funktsioonid, mis kuuluvad ALU koostisse
Osa operatsioonide registritest on tarkvaraliselt kättesaadav, mis tähendab, et neid saab kasutada käskudes operandidena. Nende hulka kuuluvad:
Ülejäänud registrid ei ole tarkvaraliselt kättesaadavad, neid ei saa programmis suunata. Operatsiooniseadmeid saab jaotada sõltuvalt töödeldavast informatsioonist, informatsiooni töötlemise viisist ja loogilisest struktuurist.
ALU ehitus
ALU operatsioonide loetelu sõltub eesmärkidest ja funktsioonidest, mida arvuti täidab teiste seadmete funktsioneerimisel.
ALU operatsioonid (teostatavad tehted) on mikrooperatsioonide kogumid, seega peab ALU koosnema elementidest, mis neid mikrooperatsioone teostavad. Seega määrab ALU struktuuri mikrooperatsioonide kogum, mis on vajalik aritmeetiliste, loogiliste ja eriotstarbeliste tehete täitmiseks. ALU ülesanne on pakkuda sellist mikrooperatsioonide hulka, mis võimaldaks koostada mikroprogrammi igale vajalikule operatsioonile (tehtele). Sellist mikrooperatsioonide kogumit on lihtne pakkuda. Üldiselt tuleb ALU aritmeetilise ja loogilise operatsiooni algoritm valida minimaalse mikrooperatsioonide hulgatingimuse põhimõttel. ALU vajaliku töökiiruse tagamiseks ei tohi mikrooperatsioonide hulk olla liiga piiratud. Liiga piiratud mikrooperatsioonide hulga puhul võivad mõned tehted tekitada väga pikki mikroprogramme, mis omakorda suurendab mõningate operatsioonide täitmise aega.
ALU loogilise struktuuri keerukust iseloomustab teatud määral üksteisest erinevate mikrooperatsioonide hulk, mis on vajalik ülesannete kogumi täitmiseks ALUs. Iga registri alguses on kogutud vastavad loogilised skeemid, mis tagavad seosed registrite vahel ja võimaldavad rakendada etteantud mikrokäske. Sõnadega teostatava operatsiooni täitmine on teatud mikrokäskude jada, mis vastutavad ALU sõnade edasiandmise ja muutmise eest. Mikrokäskude täitmise järjekord määratakse operatsiooni täitmise algoritmi teel. Järelikult sõltuvad ALU registrite ja funktsioonide (mida peavad täitma registrid) omavahelised seosed peamiselt operatsiooni täitmise metoodikast: aritmeetiline, loogiline või eriaritmeetiline.
ALU operatsioonid
ALU operatsioone saab liigitada järgmisteks rühmadeks:
Levinumad ALU operatsioonid
Paljud arvutid teostavad kõiki ülaltoodud tehteid, aga paljude väiksemate mikroarvutite, mikroprotsessorite ja eriotstarbeliste arvutite riistvara ei sisalda ujukomaplokki ega võimalda kümnendsüsteemi aritmeetikatehteid ning tähtnumbrilisi operatsioone.
Sel juhul viiakse need tehted läbi alamprogrammidega. Lühikeste aritmeetikatehete alla kuuluvad liitmine, lahutamine, moodulite lahutamine, pikkadeks aritmeetikateheteks on korrutamine ja jagamine. Loogikatehete rühma moodustavad disjunktsioonitehted (loogiline VÕI) ja konjunktsioonitehted (loogiline NING) kahendsüsteemis arvutisõnadega. Spetsiaalsete aritmeetikatehete hulka kuuluvad normaliseerimine, aritmeetiline nihutamine (nihutatakse ainult numbrilised järgud, märgiline järk jääb kohale), loogiline nihutamine (märgiline järk nihutab koos numbriliste järguga).
Palju tehteid ja operatsioone on ka tähtnumbrilise info töötlemiseks kasutatavate operatsioonide rühmas.
ALU liigitus
ALU operandidega toimetamine jaguneb jada- ja paralleelmeetodiks. Jada-ALU operandid esitatakse jadakoodides ja operatsioonid sooritatakse järjestikku nende jadamisi eraldi järkude ajal. Paralleelsed ALU operandid esitatakse paralleelkoodidega ja operatsioonid sooritatakse paralleelselt kõikide operantide osade ajal.
Sõltuvalt elementidest ja sõlmede kasutamisest jagatakse ALUd plokilisteks ja multifunktsionaalseteks.
Plokilises ALUs sooritatakse operatsioonid täisarvude ja ujukomaarvude vahel, kümnendsüsteemi numbrite ja tähtnumbriliste väljadega sooritatakse operatsioonid eriplokkides. Sel viisil suureneb töökiirus, sest plokid võivad teha tööd paralleelselt, aga tunduvalt suurenevad ka seadmekulud. Operatsioonid multifunktsionaalses ALUs kõikide numbrite esitamise vormide jaoks sooritatakse kasutades samu skeeme, mis vajadusel kommuteeritakse seoses nõutud töörežiimiga.
Oma funktsioonide poolest on ALU operatsiooniplokk, mis teostab mikrooperatsioone ja kooskõlastab teiste seadmetega (näiteks mälu) operandide vastuvõtu, nende muutumise ja tulemuste väljastamise. Aritmeetika-loogilist seadet juhitakse juhtplokiga, mis genereerib juhtsignaale, mis omakorda algatavad kindla mikrooperatsioonide sooritamise ALUs. Juhtploki genereeritud signaalide järgnevus määratakse operatsiooni koodiga ja muude signaalidega.
Federico García Lorca
Federico del Sagrado Corazón de Jesús García Lorca, tuntud kui Federico García Lorca (hisp: [feðeˈɾiko ðel saˈɣɾaðo koɾaˈθon de xeˈsuz ɣaɾˈθi.a ˈloɾka]) (5. juuni 1898 Fuente Vaqueros – 18. august 1936) oli üks tähtsamaid 20. sajandi Hispaania luuletajaid ja näitekirjanikke, samuti luuletaja, teatrijuht, muusik ja graafik.
Ta elas hispaania kirjanduse nn hõbeajastul, mil paljud kirjanikud väljendasid oma vaateid riigi kriitilise seisu kohta. Olles üles kasvanud Granadas, võis Lorca loomingus tihti leida viiteid tema päritolule – tugev mauride mõju, Andaluusia geograafia kirjeldused. Elu õnnetu ja järsu lõpu tõttu tuntakse teda ka kui kirjandusmaailma märtrit.
Lorca ei varjanud oma vasakpoolseid poliitilisi vaateid ega homoseksuaalsust, mis põhjustas pingelisi suhteid valitsusega. Karjääri jooksul, mis kestis vaid 19 aastat, jõudis Federico läbi viia suuri muutusi hispaania luules ja teatris. Korduvateks teemadeks Lorca loomingus on aja ettearvamatus, armastuse hävitav jõud, identiteet, lapsepõlv ja seks.
Saavutas tunnustuse rühmituse Generación del 27 ('1927. aasta põlvkond') liikmena: rühmitus koosnes peamiselt luuletajatest, kes tutvustasid hispaania kirjanduses Euroopa kirjandusvoolude tõekspidamisi (näiteks sümboolikat, futurismi ja sürrealismi), see oli ka üks 20. sajandi Hispaania kultuuri eredamaid ja olulisemaid rühmitusi. Lorca tapeti Hispaania kodusõja alguses Franco natsionalistide poolt ja ta keha pole kunagi leitud.
Lapsepõlv
Federico García Lorca sündis 5. juunil 1898 Granada lähistel Fuente Vaquerose külas jõuka maaomaniku ja kooliõpetaja peres ning oli neljast lapsest vanim. Nõrga tervise tõttu ei hakanud Lorca kõndima kuni 4. eluaastani, seevastu ilmutas ta varajasest east alates muusikalist annet: tal tuli suurepäraselt välja klaverimäng ja kergesti jäid meelde Andaluusia rahvalaulud. Juba lapsena hakkas ta lugema tuntud autorite, nagu Victor Hugo ja Cervantese teoseid, kuid sellele vaatamata ei olnud ta koolis sugugi hea õpilane. 10-aastasena kolis Federico perega Granadasse. Lorca õppis ilmalikus erakoolis ja katoliku koolis. Lapsepõlves tahtis ta saada heliloojaks ja muusikuks, kirjutama hakkas alles teismeliseeas. García Lorca pere veetis suved Malagas, kus Federico tutvus Emilio Pradose ja Manuel Altolaguirrega, samuti sõbrunes ta maalija Manuel Ángeles Ortiziga.
Noorus ja varajane looming
Aastal 1915 astus Federico García Lorca Granada ülikooli, kus ta õppis õigust ja humanitaarteadusi. Lorca liitus kirjandusringiga Rinconcillo, mis korraldas kohtumisi Granadas Café Alamedas. Oma klaveriõpetaja surma tõttu lõpetas Federico muusikaõpingud. 1916. aastal kirjutas Lorca autobiograafilise proosateose "Mi pueblo" ('Minu küla'). Ema Vicenta oli algusest peale innustanud Federicot kirjutama ning 1917. aastal kirjutas ta luuletaja 100. sünniaastapäeval oma esimese artikli Jose Zorrillast. See avaldati ajakirjas Boletín del Centro Artístico y Literario de Granada.
Lorca jättis 1919. aastal õpingud pooleli ning kolis Hispaania pealinna Madridi, et seal loomingulisele tegevusele pühenduda. Madridis elas Lorca prestiižses meeste ühiselamus Residencia de estudiantes (hispaania keelest tõlgituna tähendabki ühiselamut), mis oli koduks sellistele tolle aja hispaania noortele avangardistidele nagu Salvador Dalí, Luis Buñuel ja Juan Ramón Jiménez. Lorca leidis kaasmõtlejaid ja eksperimenteeris palju luulega. Tema esimesed katsetused proosas ilmutavad shakespeare'likke jooni, näitavad austust selliste autorite vastu, nagu Antonio Machado ja Rubén Darío. Federico üritas oma teostes kombineerida erinevaid žanre. Aasta enne Madridi naasmist ilmus tema esimene raamat "Impresiones y paisajes", see oli modernistlik proosakogu, mis kirjeldas autori seiklusi tudengina mööda Hispaaniat. Oma perfektsionismi tõttu viivitas Lorca tihti teoste avaldamisega.
Tema esimene näidend "El maleficio de la mariposa" ('Liblika lummus'), sümbolistlik lugu armuvalus prussakast, esilavastus Madridis Eslava teatris 1919. aastal (avaldati kirjalikus formaadis 1920) Gregorio Martinez y Sierra abiga. Viiest planeeritud lavastusest jõudis teatrilavale kriitika tõttu vaid neli. Aasta hiljem kirjutas Lorca kaks teost: "Libro de poemas" ('Luuletuste raamat') ja "La niña que riega la Albahaca y el príncipe preguntón". Esimene põhines hispaania folklooril. 1920. aastatel eksperimenteeris Lorca elliptiliste värssidega ja avangardismiga ning oli suuresti inspireeritud jaapani haikust ja hispaania rahvalaulust.
1920. aastad
Aastatel 1921–1925 töötas Lorca luulekogu "La poema del cante jondo" kallal, mis avaldati esimest korda 1931. aastal. See põhineb Concurso de cante jondo festivalil – andaluusia helilooja Manuel de Falla korraldatud flamenko muusika ja tantsukunsti pidustusel, mis toimus 1922. aastal Granadas. See teos näitas Lorcat kui täiskasvanud ja täisväärtuslikku luuletajat.
Inspireerituna kuulsast Andaluusia teatrist Grand-Guignol, kirjutas Lorca 1923. aastal nukunäidendi "Los titeres de cachiporra". Järgmistel aastatel valmisid näidendid "La zapatera prodigiosa" (1924; esilinastus 1930) ja "El amor de don Perlimplín con Belisa en su jardín" (1925; 33). Viimane kujutas endast groteskset tragöödiat, mis põhines pooleldi ühel 18. sajandi hispaania koomiksil. 1927. aastal esilinastus Barcelonas Goya teatris ajalooline näidend "Mariana Pineda", mille lavakujundajaks oli Salvador Dali. Aasta hiljem kutsuti Lorcat osalema joonistuste näitusel, millega ta nõustus Dali innustusel.
1927. aasta põlvkond
García Lorca ja paljud teised hispaania avangardistid ülistasid baroki ajastu luuletajat Luis de Góngorat, üht hispaania kirjandusajaloo tähtsamatest kujudest. Tema 300. surma-aastapäeval 1927. aastal asutasid noored hispaanlased rühmituse, mis sai tuntuks kui 1927. aasta põlvkond (hispaania keeles Generacion del 27). Rühmituse liikmete stiili on raske üldistavalt iseloomustada, kuid ühtseks jooneks oli modernismi ja liigselt akadeemilise kõnepruugi vältimine; keskenduti rohkem töölisklassi seas populaarsetele teemadele, mis ilmneb kõige rohkem Lorca loomingus. Rühmitusse kuulusid: Dámaso Alonso, Jorge Guillén, Pedro Salinas, Luis Cernuda, Rafael Alberti, Gerardo Diego, Emilio Prados, Vicente Aleixandre ja Manuel Altolaguirre. Paljud neist olid samuti Residencia de Estudiantese elanikud. 1927. aasta põlvkonna liikmed olid tol ajal Hispaanias valitseva konservatiivse romantismi vastu ning leidsid inspiratsiooni Picasso revolutsioonilistest maalidest. Just selles rühmituses olles tutvus Lorca sürrealismiga, mis mõjutas hiljem tugevalt tema loomingut.
"Romancero Gitano"
"Romancero Gitano" on 1928. aastal ilmunud luulekogu, mis tõi Federico García Lorcale ennenägematut kuulsust ja tähelepanu. Lorca elu jooksul trükiti seda seitse korda. Raamat koosneb enamjaolt ballaadidest, mis kajastavad Andaluusia mustlaste eluraskusi ja olmet. See oli autori kuulsaim teos ning ka kõige enam müüdud hispaania luuleraamat. Luuletuste värsse on kasutanud mitmetes lauludes.
Norby Telecom
Ettevõte asutati 1998. aastal Lätis nimega Telecentrs SIA. 2005. aastal loodi Eestis Norby Telecom AS ja 2006. aastal Leedus Norby Telecom UAB.
Federico García Lorca
Reis Ameerikasse ja loomingu tipp
Suures osas tänu "Romancero Gitano" edule kasvas aastal 1928 kiiresti Lorca populaarsus ja suurema tähelepanu tõttu ka kriitika hulk. Kirjanik otsustas minna reisile Põhja-Ameerikasse New Yorki, kus ta astus Columbia ülikooli ning õppis inglise keelt. García Lorca veetis palju aega Harlemi piirkonnas, mis aitas tal avastada seoseid hispaania folkloori ja afroameeriklaste gospeli vahel. New Yorgis kirjutas Lorca ühte oma kõige kuulsamatest teostest – "Poeta en Nueva York". Autor reisis palju mööda riiki, andes loenguid ja osaledes konverentsidel.
1930. aastal suundus Federico Kuubale, kus valmisid mitmed tema tekstid, muuhulgas ka näidend "El Público", ekspressionistlikus stiilis lugu homoseksuaalsusest, mis jäi 1976. aastani avaldamata. Samal aastal naasis kirjanik kodumaale. Jõudnud Hispaaniasse, kirjutas Lorca näidendi "Asi que pasen cinco años" (1931), mis murdis mitmeid traditsioonilise dramaturgia stereotüüpe. Näidend ei esilinastunud enne Lorca surma aastal 1936.
1930. aastatel kirjutas Federico García Lorca kolm näidendit: "Bodas de sangre" (1933), "Yerma" (34) ja "La casa de Bernarda Alba" (36). Pärast Hispaaniasse naasmist (1931) lõi Lorca La Barraca teatri, mis reisis mööda riiki ning mille repertuaaris oli nii García Lorca enda näidendeid kui ka teisi hispaania klassikuid. "Bodas de sangre" esilinastumisega Madridis (Teatro Beatriz) 1933. aastal saavutas Lorca esimest korda suure edu teatri valdkonnas ja algatas teise hispaania teatrikunsti kuldajastu.
Norby Telecom
Majanduskriisist põhjustatud raskustest pääsu üritades taotles Norby Telecom 2009. aasta jaanuaris saneerimist ning müüs sama aasta märtsis oma WiMAX-võrgu Elionile. Saneerimise käigus müüdi järgneval kuul Linxtelecomile ka Norby Telecomi andmesideteenuste ja IP-kõneside (VoIP) äriüksused.
Federico García Lorca
Eesti keeles
Eesti keeles on García Lorca luuletuste valimik ilmunud kogus "Kaneelist torn" (1966, tõlkija Ain Kaalep) ning sama valik pisut laiendatuna kogus "Mu kätes on tuli" (1997)
Isiklikku
pisi|Salvador Dalí ja Federico García Lorca, Turó Parc, Barcelona, 1925 Federico García Lorca oli homoseksuaal, mis oli frankistlikus Hispaanias pea karistatav ja lubamatu. Aastatel 1925–1928 oli Lorca lähedalt seotud kunstnik Salvador Daliga: noormehed tutvusid ühiselamus ja sõbrunesid (väidetavalt avaldas Lorcale muljet Dali naljakas riietumisstiil ). Dali sõnul ei olnud noorte vahel midagi muud kui sõprus, kuid nende kirjavahetusest võib leida palju viiteid võimalikule armastussuhtele. Kunstnikule oli pühendatud luuletus "Oda a Salvador Dali". Kõigele vaatamata lõppes nende suhe pärast Dali ja Luis Buñueli tummfilmi "Un chien Andalou" ilmumist – Lorca võttis seda oma päritolu tõttu pilkena.
Norby Telecom
2010. aasta juunis viimaks siiski pankrotistunud Norby Telecomi varadest müüdi viimasena 2011. aastal osalus Läti andmesideettevõttes Telecentrs SIA. Norby Telecomi makseraskused viisid ettevõttele isiklike varade käendusel võetud laenude tõttu pankrotistumiseni ka suuromaniku Guido Sammelselja.
Federico García Lorca
Isiklikku
Enne surma oli Lorca seotud noore tudengiga Madridist. Juan Ramírez de Lucas oli nende romaani ajal vaid 19-aastane ning õppis Oradi Akadeemias teatrikunsti ja avalikku haldust. Nad olid käinud Lõuna-Hispaania linnas Córdobas, kus García Lorca kirjutas luuletuse "El rubio de Albacete", mis arvatakse olevat just Ramírez de Lucasest. Samuti on ilmunud Lorcalt kogumik "Sonetos del amor oscuro", mille põhiinspiratsiooniks peetakse noort tudengit. Kui algas Hispaania kodusõda, tahtsid armunud põgeneda koos Mehhikosse, kuid Juani vanemad olid selle vastu. Lorca keeldus ilma temata lahkumast ning jäi Granadasse, mis osutus talle saatuslikuks.
Surm
pisi|Federico García Lorca kuju Santa Ana plazal Madridis. Skulptor Julio López Hernández, 1986. Foto: Lourdes Cardenal García Lorca arreteerimine oli vaid aja küsimus, mida aimasid ka Mehhiko ja Colombia suursaadikud ning pakkusid kirjanikule varjupaika. Kõigele vaatamata ei õnnestunud Lorcat veenda ning 1936. aasta suvel sõitis ta Granadasse oma lapsepõlvekoju. 16. augustil saabus politseisse anonüümne vihje Lorca asukohast ning Franco sõdurid tabasid ta maakodust. Federico García Lorca hukati ilma kohtumenetluseta teel Viznarist Alfacari ning maeti massihauda koos kahe härjavõitleja ning ühe jalaga anarhistist kooliõpetajaga. Surmakuupäeva pole seni õnnestunud kindlaks teha, selleks oli kas 18. või 19. august 1936.
Pärand
Federico García Lorcale on püstitatud mitu mälestussammast, sealhulgas Madridis Santa Ana plazal paiknev kuju. Lorca loomingut peeti sügavalt homoerootiliseks, mistõttu oli enamik tema teostest Hispaanias kuni 1954. aastani keelatud ning 1970. aastate keskpaigani tsenseeritud. Lorca maakodu Huerta de San Vicente Granadas, kus ta veetis oma suved ja kirjutas mõningad oma parimatest teostest, on muudetud autori kodumuuseumiks.
Nõukogude okupatsioon
Nõukogude okupatsioon oli Nõukogude Venemaa või Nõukogude Liidu poolt sõjalise jõu kasutamise või sellega ähvardamise tulemusel teostatud teiste riikide okupeerimine 20. sajandil.
Tavaliselt kasutatakse seda terminit, kõneldes Ida-Euroopa riikide okupeerimisest Teise maailmasõja ajal ja järel. Kuid Nõukogude Liit okupeeris teisi riike ka väljaspool Euroopat, näiteks 20. sajandi teisel poolel Koread ja Afganistani.
Mõned Teise maailmasõja järel Euroopas loodud sotsialistlikud riigid ei olnud kunagi Nõukogude armee kontrolli all: Albaania ja Jugoslaavia. Algul pälvisid nende juhid Nõukogude riigi ja NSV Liidu kommunistliku partei juhi Jossif Stalini heakskiidu, ent hiljem vastandusid välispoliitikas ja muudelgi ideoloogilistel teemadel Nõukogude Liidule.
Teistes maades – näiteks Iraanis, Rumeenias, Põhja-Koreas ja Hiinas – paiknesid Nõukogude väed suhteliselt lühikest aega ning sealsed riigid muutusid NSV Liidust hiljem olulisel määral sõltumatuks. Iraani okupeerisid Teise maailmasõja ajal 1941. aastal koostöös Nõukogude Liit ja Suurbritannia, et tagada Iraani läbivate toetuskonvoide turvalisus.
Kahes riigis – Saksamaal ja Austrias – olid Nõukogude väed vaid osal territooriumist sõjaväebaasides, osana liitlaste okupatsioonivägedest pärast Teist maailmasõda.
Kolmanda rühma moodustavad idabloki riigid, kuhu Nõukogude armee jäi kogu külma sõja ajaks ning mille siseasju NSV Liit küll otseselt ei kontrollinud, ent suuresti mõjutas: Bulgaaria, Ungari, Tšehhoslovakkia, Poola ja Saksa Demokraatlik Vabariik. Nende riikide üle kontrolli tagamiseks olid nad liidetud idabloki riikide sõjalisse Varssavi Lepingu Organisatsiooni. Kahel korral sekkus NSV Liit neis riikides ka sõjaliselt, et säilitada poliitilist kontrolli: surudes 1956. aastal maha Ungari ülestõusu ning 1968. aastal Tšehhoslovakkias nn Praha kevade.
Balti riigid – Eesti, Läti ja Leedu – olid ainsad riigid, mille iseseisvus Atlandi hartat ignoreerides Teise maailmasõja lõpul jalge alla tallati: NSV Liit okupeeris ja annekteeris neid kuni nende iseseisvuse taastamiseni 1991. aasta augustis. Kuna Balti riike käsitleti Nõukogude Liidu territooriumina, esindasid okupatsioonivõimu neis eelkõige tsiviilametnikud. Seepärast on seda iseloomustatud ka pigem tsiviilokupatsiooni kui sõjaväelise okupatsioonina. Siiski ei saa NSV Liidu relvajõudude kaalukust ja tähtsust Balti riikides sugugi alahinnata (vt Balti sõjaväeringkond). NSV Liidu õigusjärglane Venemaa Föderatsioon eitab tänini Balti riikide okupeerimist.
Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid – NSV Liidu liitlased sõjas Saksamaa vastu – tunnistasid Ida-Euroopa okupeerimist de facto Jalta konverentsil 1945. aastal.
Periood (keemia)
Periood on rida keemiliste elementide perioodilisustabelis. Perioodi moodustavad ühel real kõrvuti paiknevad elemendid. Esimeses perioodis asub 2 elementi, nendeks on vesinik ja heelium.
Obinitsa
Obinitsa (ka Obiniste, Abinitsa, Kirikmäe) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Mokornulka.
Süit
Süit on mitmeosaline muusikateos, mis koosneb sisuliselt ühendatud, kuid kontrastsetest iseseisvatest osadest.
Obinitsa
Ajalugu
Küla põhjaosas asuvad Sakalovapalo kääpad. On arvatud, et see võis olla matmispaik Põhjasõjas langenutele. Samas kõrval asub Obinitsa surnuaed.
Süit
Süit oli instrumentaalmuusika levinuim vorm kuni 18. sajandi keskpaigani. Esimesed teadaolevad süidid pärinevad 14. sajandist. Need on peaaegu kõik lautole. Klahvpillisüidid tekkisid 17. sajandi alguses.
Obinitsa
Ajalugu
pisi|left|[[Obinitsa Issanda Muutmise kirik (2013)]] 20. sajandi algul rajati Obinitsa kool-kirik. 1950. aastal tuli käsk kirik sulgeda ning hoone anti täielikult koolile. Kohaliku preestri Vilemon Talomehe eestvedamisel ehitati seejärel kalmistu kõrvale Obinitsa Issanda Muutmise kirik. Tänapäeval pole kool-kiriku hoone enam kasutuses.
Obinitsas asuvas nn Kalju majas on paiknenud kauplus, külanõukogu kantselei (alates 1945), meierei, sidejaoskond, arstipunkt, raamatukogu ja rahvamaja ning sovhoosi kontor (1960–1995). 2004. aastal rajati hoonesse kunstigalerii Hal'as kunn.
Suurbritannia suursaatkond Dublinis
pisi|Suurbritannia suursaatkond Dublinis Suurbritannia saatkond Dublinis on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi peamine diplomaatiline esindus Iirimaal. Saatkond asub Merrioni teel Ballsbridge'i linna piirkonnas. Praegune Briti suursaadik Iirimaal on Robin Barnett.
Obinitsa
Ajalugu
Alates 1995. aastast tegutseb Obinitsas muuseum. Selle hallata on Obinitsa Seto Muuseumitarõ (asukohaga Obinitsas) ja seto kindlustalu ehk Luikjärve talu (Obinitsast 4 km kaugusel).
Suurbritannia suursaatkond Dublinis
Suurbritannia suursaadiku ametlik elukoht Dublinis on Glencairni maja, mis asub Murphystowni teel. Glencairn on alates 1950. aastatest olnud järjestikuste Suurbritannia suursaadikute ametlik elukoht Iirimaal.
Obinitsa
Ajalugu
2007. aastal ehitati Obinitsa tsässon.
2008. aastani tegutses külas Meremäe-Obinitsa põhikool. Seejärel avati koolihoones Obinitsa külakeskus (raamatukogu, lasteaed, jõusaal, võimla, saun ja rendipinnad).
Loodus
Küla idaosas asub Obinitsa järv. Paisjärve läbib Obinitsa oja ehk Tuhkvitsa oja. Järve vastaskalda lähedal Karamsina küla territooriumil asub Obinitsa liivakivipaljandis Obinitsa Juudatare nimeline koobas.
Rahvastik
Obinitsa külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 135 elanikku. 2000. aastal oli elanikke 240.
Österåkeri vald
Österåkeri vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis. Ta asub Stockholmist kirdes Läänemere kaldal.
1974–1982 oli Österåkeri vald osa Vaxholmi vallast.
Valla piires on umbes 800 saart ja laidu. Neist suurim on Ljusterö.
Vallas asuvad Rydboholmi ja Östanå loss ning Österåkeri vangla.
Kuulmekäik
Kuulmekäik ehk välimine kuulmekäik (ladina keeles meatus acusticus externus) on paljudel selgroogsetel peas paiknev kõrva osa, mis algab välimise kuulmeavaga ning lõppeb trummikilega.
Välimisele kõhrelisele kuulmekäigule kinnitub kõrvalest (olemasolul). Kõhrelist osa vooderdav nahk on õhuke ning seda katavad karvad ja kõrvavaigunäärmed. Kõrvavaigunäärmed komplekteerivad kõrva kaitsvat nõret – kõrvavaiku (cerumen).
Oivi
Oivi on naise- ja mehenimi. Nimi on Eestis haruldane (Eestis 21. sajandi esimesel kümnendil kokku umbes 30 kandjat). Naisenimena on ta Eestis neli korda sagedasem kui mehenimena.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 24 Oivi-nimelist inimest.
Nimi sisaldub Julius Mägiste toimetatud raamatus "Eestipäraseid eesnimesid" (1936).
Soome nimekalendris on Oivi nimepäev 29. mai, vanemas variandis 5. veebruar.
Selle nime kandjate seas on:
Kuulmekäik
Välimise kuulmekäigu areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Inimestel
Kuulmekäigu ülesanne on edasi juhtida helilainete võnkeid. Akustiliselt toimib väline kuulmekäik resonaatorina, mille maksimum on umbes 4 kHz.
Ásatrú
Ásatrú on uuspaganlik liikumine, mille eesmärgiks on kristluse-eelse viikingiaegse muinaspõhja paganluse taaselustamine "Vanema Edda" ja "Noorema Edda" kirjelduste järgi. Ásatrú loodi 1960/70. aastatel Islandil, kus see on ka valitsuse poolt ametlikult tunnustatud.
Ásatrú ühendusi
Germanic neopaganism
Belize'i vapp
pisi|Belize'i vapp Belize'i vapp on Belize'i riigivapp.
Piki vapi välisäärt on 50 oliivipuulehte. See tähendab aastat 1950, mil Briti Honduras (Belize'i endine nimi) alustas Suurbritanniast iseseisvumise taotlemist.
Vapi all on puu ja selle all Belize'i moto Sub umbra floreo 'Õitsen varjus' (see viitab Briti koloniaalperioodile). Vasakul on mulatt hoidmas kirvest ja paremal on mustanahaline hoidmas aeru.
Tuld klaverimängija pihta
"Tuld klaverimängija pihta" (prantsuse "Tirez sur le pianiste") on prantsuse filmirežissööri François Truffaut' 1960. aastal valminud mängufilm.
Tegemist on täiesti erineva filmiga võrreldes Truffaut' debüütmängufilmiga "400 lööki". Lugu on klassikaline noir, üsna vaba tõlgendus David Goodise pulp-loost "Down There". Filmi kangelane on kunagine kuulus kontsertpianist Charlie Koller/Eduard Saroyan (Charles Aznavour), kes tegi oma karjäärile järsu lõpu, kui sai teada, et naine teda pettis, ning mängib nüüd Pariisi odavas baaris klaverit. Oma pätistunud vendade tõttu satub ta kuritegeliku maailma kättemaksuloosse ja leiab end koos ettekandjast pruudiga keset jantlikku eluohtlikku afääri täis inimrööve ja tulistamisi.
Märt Väljataga
Ta on ajakirja Vikerkaar peatoimetaja ning olnud Eesti Humanitaarinstituudi õppejõud. Ta on tõlkinud peamiselt filosoofilist kirjandust, ingliskeelset luulet ja ühiskondlik-poliitilisi artikleid.
Väljataga eestvedamisel on välja antud sarja "Avatud Eesti raamat". Ta oli Wellesto liige.
Kirjandusse tuli Väljataga aastal 1989 luulekoguga "Teine keel", mis ilmus luulekassetis "Kassett '88" koos Karl Martin Sinijärve, Tõnu Trubetsky ja Ringo Ringveega.
Isiklikku
Tema vend on kirjastaja Toomas Väljataga.
Tihendamine
Tihendamiseks nimetatakse masina sisu eraldamist väliskeskkonnast. Tihendamine on lähedane hermetiseerimisele, kuid erinevalt viimasest, mis nõuab õhukindlust, on tihendamise nõuded on leebemad (veekindlus, tolmukindlus jne).
Nigeri osariik
Osariik on nime saanud seda läbiva Nigeri jõe järgi. Jõel asub kaks Nigeeria suurimat hüdroelektrijaama. Teine suurem jõgi on Kaduna jõgi.
Elanikest on veidi üle poole muhameedlased. Suuremad linnad on Minna, Bida, Kontagora ja Suleja.
Osariigis asub Kainji rahvuspark.
Adolf II (Schaumburg-Lippe vürst)
Adolf II (23. veebruar 1883 Stadthagen – 26. märts 1936 Popocatépetl) oli Schaumburg-Lippe vürst aastail 1911–1918.
Adolf II päris riigi oma isalt vürst Georgilt ja loobus troonist 16. novembril 1918. Pärast Adolf II kulutamist moodustati Schaumburg-Lippe Vaba Riik ning Adolf II läks eksiili Istriasse Aadria mere ääres.
Oma valitsusajal jõudis ta rajada spaa Bad Eilseni.
Ta abiellus Ellen von Bischoff-Korthausiga (1894–1936) 10. jaanuaril 1920 Berliinis. Nad mõlemad hukkusid lennuõnnetusel Mehhikos, kui Ford Trimotor lennuk sõitis vastu vulkaani külge.
Elektrodünaamika
Elektrodünaamika on füüsika haru, mis uurib elektrilaenguga osakeste ja kehade liikumisest tulenevaid elektromagnetilisi efekte ning elektromagnetvälja.
Estcoy-7
Estcoy-7 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis november 2008 - mai 2009.
Courtney Love
Courtney Love Cobain (sünninimega Courtney Michelle Harrison; sündinud 9. juulil 1964 San Franciscos California osariigis) on USA muusik, laulja alternatiivroki ansamblis Hole ja näitleja, Kurt Cobaini lesk.
Estcoy-7
Estcoy-7 ülem oli major Raigo Paimla.
Belize'i lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 21. septembril 1981. Lipp on sinine, mille üla ja alaservas on horisontaalsed punased laiud, mis moodustavad 1/10 lipu kõrgusest. Sinise välja keskel on valge sõõr, 3/5 lipu kõrgusest. Valgel kettal on piki välisäärt 50 oliivipuulehte. See tähendab aastat 1950, kui Briti Honduras (Belize'i endine nimi) alustas Suurbritanniast iseseisvumise taotlemist.
Keset valget ketast on Belize'i vapp, mis on jagatud kolmeks sektoriks. Vasakul väljal on kujutatud aeru ja sepahaamrit, paremal on saag ja kirves ning all on purjelaev. Kui seda laeva hoolega vaadata, võib näha punast lippu, mis võib olla Briti mereväe sümbol. Vapi all on puu ja selle all Belize'i moto Sub umbra floreo 'Õitsen varjus' (vihje Briti koloniaalperioodile). Vasakul on mulatt hoidmas kirvest ja paremal on mustanahaline hoidmas aeru.
Ajaloolised lipud
Aastatel 1919–1981 oli Belize'i (aastatel 1919–1973 oli nimeks Briti Honduras) lipuks sinine kangas, mille vardapoolses ülanurgas oli Suurbritannia lipp, lehvisel aga koloniaalaegne vapp.
Alates 2. veebruarist 1950 oli kasutusel ka mitteametlik lipp, see sarnanes praeguse riigi- ja rahvuslipuga, kuid sellel puudusid punased horisontaalsed laiud. Lipp võeti üle Belize'i Rahva Ühinenud Parteilt (PUP – People's United Party), kuna just see partei oli seisnud autonoomia eest.
PLN
PLN võib tähistada mitut asja.
Unuk
Unuk ehk Unukalhai ehk Cor Serpentis ('Mao Süda') ehk α Serpentis on kolmiktäht Mao tähtkujus. Kaugus 73 valgusaastat. α Serpentis on oranž hiid.
Roman von Antropoff
Roman von Antropoff (6/18. juuni 1836 Tallinn – 19. detsember 1926 Üksnurme) oli Toompea lossifoogt.
Oli alates 1880. aastast Toompea lossifoogt.
Abiellus 1865 Sophie Kochiga.