cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makita Kabelimägi
Kirjeldus
Järsunõlvalisel 10 m kõrgusel kolmnurkselt kitseneva pealispinnaga künkal asuva õueala pikkus on 20 m ja laius 13 m. Võimalik, et juba enne kalmistu rajamist on mäe pealispinda inimtekkeliselt tasandatud ja lühiajaliselt kindlustatud elukohana. Mäe idanõlval kulgeb künkalaest 5-6 m madalamal ebaühtlase laiusega terrassitaoline vöönd, mis on tekkinud nõlva järsemaks kasvamise tõttu. Mäe loodepoolse tipu nõlval leidub suuri, meetrise läbimõõduga raudkive. Kultuurkihi puudumine, mullatööde väike maht ja leidude vähesus annab alust arvata, et kindlustustööd on pooleli jäänud.
TKK Tallinn
TKK Tallinn (lühemalt TKK) on Tallinnas asuv Eesti jäähokiklubi, mis mängib Meistriliigas. Klubi asutati 2010.
Klubi koduväljak on Tondiraba Jäähall.
Kungla tänav (Viljandi)
Kungla tänav on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänav saab alguse August Maramaa puiesteelt, suundub kirdesse ja lõppeb Lembitu puiesteel. Tänava pikkus on 295 m.
Eduard Pohl
Eduard Pohl [ka Pool] (1870–1929) oli eesti tööstur.
1904. aastal asutas ta Viljandisse tuletikuvabriku (E. Pohli tuletikuvabrik).
Elukäik
alt=Eduard Pohl 1906. aastal|pisi|Eduard Pohl 1906. aastal Eduard Pohl oli suurtaluniku poeg tolleaegsest Aidu vallast. Nooruses töötas ta Viljandis Rumjantsevi riidekaupluses õpipoisina ja hiljem poesellina.
Ostis parun Ungern-Sternbergilt tüki maad Türgasoost, praeguse Viljandi raudteejaama lähedusest, mis oli tol ajal kasutuseta soine ala. Ehitas tehase tolle aja kõige moodsamate materjalidega. Vabrik sai nimeks Phönix ning kujunes esimese maailmasõja eel suurima tööliste arvu ja tootmismahuga tikuvabrikuks Eestis.
Pärast tikuvabriku müüki rootslastele asutas ASi Linaprodukt ja rajas Mõisakülasse linavabriku, Tallinnas oli tal kaubandusettevõte AS Ladu. Linavabrik oli ehitatud laenatud kapitali eest, ent ei toonud piisavalt sisse ja neelas ka teiste äride tulud. Pohl sattus majanduslikesse raskustesse ning see röövis ka tema tervise.
Pohl oli ka laulu- ja mänguseltsi Koit juhatuse esimees ja laulis seal tenorit.
Horní Slavkov
Horní Slavkov (saksa keeles Schlaggenwald) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Horní Slavkov asub Sokolovist umbes 12 km idakagus ja Karlovy Varyst ligikaudu 11 km lõunaedelas.
Horní Slavkov asub merepinnast 558 meetri kõrgusel.
Quispamsis
Quispamsis on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Kingsi maakonnas.
August Maramaa puiestee
August Maramaa puiestee on tänav Viljandis Uueveski linnaosas. Tänav on nimetatud Viljandi endise linnapea August Maramaa järgi.
Tänava algab Uuelt tänavalt, ristub Meeme, Ilmarise, Kungla, Endla, Tallinna, Johan Köleri, Leola ja Veere tänavaga ning lõpeb Heina tänaval. Tänava pikkus on 953 m.
Ajalugu
Viljandi linnavolikogu kinnitas rajatud tänavale 1922. aastal Lembitu puiestee nime. Tänava alguses tõkestas algul liikumist linavabriku küttepuude ladu. Nõukogude okupatsiooni ajal, 1952. aastal anti tänavale koos Lossi tänavaga Viktor Kingissepa tänava nimi ja Lembitu puiesteeks nimetati senine Sakala puiestee. 20. mail 1991 nimetas Viljandi linnavolikogu tänava August Maramaa puiesteeks.
Hoonestus
August Maramaa puiestee 1a – Viljandi baptistikoguduse kirik. Hoone ehitus algas 1990. aastate algul ja kestis ligi 20 aastat.
August Maramaa puiestee 2 – arsti ja linnapea Jaan Varese maja. Nõukogude ajal paigutati majja lasteaed. 2008. aastal kolis lasteaed Mesimumm uude hoonesse Posti 20a. Pärast seda kortermaja.
August Maramaa puiestee 6 – proviisor Johan Luige maja. Nõukogude ajal asus majas lasteaed, 2020. aastate algusest waldorflasteaed.
August Maramaa puiestee 12 – elumaja, arhitektid E. Wolffeldt ja A. Nürnberg.
August Maramaa puiestee 14 – Peeter Rängeli kortermaja. Nõukogude ajal asus majas lastekodu.
Jumeirah Emirates Tower Hotel
Jumeirah Emirates Hotel Tower, tuntud ka kui Emirates Tower Two, on 56-korruseline hotell Dubais Araabia Ühendemiraatides. Hotell on osa Jumeirahi hotellikettist.
Bażanowice
Bażanowice (tšehhi keeles Bažanovice, saksa keeles Bazanowitz) on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas Goleszówi vallas. Bażanowice asub Tšehhi piirist umbes 3,5 km kaugusel, Cieszyni kesklinnast umbes 5,5 km idas.
New Madridi maakond
New Madridi maakond (New Madrid County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on New Madrid.
Ajalugu
Maakond moodustati 1812. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 956.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Lembitu puiestee
Lembitu puiestee on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Kaarekujuline tänav algab Uuelt tänavalt, ristub Meeme, Ilmarise, Lohu, Kungla, Jalaka, Endla, Kullamäe, Tamme ja Lina tänavaga ning lõppeb Tallinna tänavaga ristudes (teisel pool kulgeb samas sihis Nurme tänav).
Tänava pikkus on 956 m.
Ajalugu
Uuslinna tänavavõrgu rajamisel anti tänavale 1922. aastal nimi Sakala puiestee. 1952. aastal nimetati paralleelselt kulgev endine Lembitu puiestee Viktor Kingissepa tänavaks (alates 1991 August Maramaa puiestee) ja Lembitu puiesteeks nimetati senine Sakala puiestee.
Ceplīši
Ceplīši on küla (vidējciems) Lätis Ogre piirkonna Tīnūži vallas. Küla asub valla põhjaosas Mazā Jugla jõe ääres. Külla jääb Ceplīši bussipeatus.
Aastast 2014 asub külas Ida-Riia Ülikooli kliinikumi tuberkuloosi ja kopsuhaiguste statsionaarravi Ceplīši osakond. Aastatel 2004–2021 jäi asula Ikšķile piirkonda.
Aastal 2015 oli külas 115 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 104.
Frieda Talvik
Elfriede Marie Friederike (Frieda) Talvik (neiupõlvenimi Inselberg; 1. detsember 1878 Tartu – 8. juuli 1943 Pärnu) oli eesti pianist.
Elukäik
Frieda Talvik sündis 1. detsembril 1878 Tartus Julius ja Anna Inselbergi esimese lapsena. Ema Anna Inselberg pidas nende kodus Vallikraavi tänaval õmbluskooli ja -töökoda. Frieda Talvik õppis saksa õppekeelega Marie Muyscheli tütarlastekoolis.
1902. aastal abiellus ta Siegfried Talvikuga, kes oli sel ajal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna üliõpilane. Siegfried Talvikust sai tunnustatud arst, leeprauurija ja kohtuarstiteaduse professor Tartu Ülikoolis. Nende peres oli kolm last: Heiti Talvik, Hella Talvik (de Haan) ja Ilmari Talvik.
Siegfried Talviku töö tõttu vahetas Talvikute pere mitu korda elukohta. Aastatel 1907–1909 elasid nad Kihelkonnal ja 1909–1910 Narvas. 1910. aasta suvel sai Siegfried Talvik arstikoha Pärnus. 1915. aasta alguses ostsid Talvikud Pärnusse maja aadressil Brackmanni 13, praegune Ringi 13, kus Frieda Talvik elas elu lõpuni.
Frieda Talvik suri 8. juulil 1943 ja on maetud Vana-Pärnu kalmistule.
Tutvusringkond
Frieda Talvik kuulus 20. sajandi alguse kultuuriringkondadesse. Tema abikaasa Siegfried Talvik oli rahvuslane ning aktiivne ja hinnatud ühiskonnategelane. Lisaks arstiametile tegeles ta haridust ja kultuuri puutuvaga, osales mitme seltsi tegevuses ja kirjutas artikleid ajalehtedele. Suuresti sealt tuleneski Talvikute perekonna lai haritlastest tutvusringkond.
Kõige pikaajalisem läbikäimine oli Talvikutel Oskar ja Aino Kallasega. Frieda Talvik pidas Aino Kallast oma südamesõbrannaks, kellega usaldas rääkida hinge puudutavatel teemadel. Aino Kallasest sai ka Heiti Talviku ristiema. Aino Kallas on nimetanud Talvikut oma mälestustes "eriti kõrgetasemeliseks ja musikaalseks" pianistiks. Kallase sõnul oli Frieda Talvikul täidlane keha, lühike kael, väga graatsilised valged käed, pehmed näojooned, mustad läiketa juuksed ja peened loomulikud lokid, mis panid ta pea veel suuremana paistma, kui see oli. Aino Kallase ja Frieda Talviku aastakümneid kestnud kirjavahetusest on säilinud mõned kirjad Aino Kallaselt Frieda Talvikule ja umbes 50 Frieda Talviku saadetud kirja, mis on hoiul Eesti Kultuuriloolises Arhiivis.
Frieda Talviku nime leiab samuti luuletajast poja Heiti Talviku sõpruskonna mälestustest. Elsbet Parek on kirjeldanud Frieda Talvikut kui äärmiselt ebapraktilist, nagu mitte siit ilmast, musikaalset ja boheemlikult lohakat inimest. Bernard Kangro sõnul oli Heiti Talviku ema lühikest kasvu ja "väga sihuke musta verd inimene". Frieda Talviku minia Betti Alveri ballaad "Kaks saarlast" on sündinud anekdoodi põhjal, mis Frieda Talvik kord Pärnus lõunalauas istudes rääkis, kui juttu tuli sõprusest.
Muusikategevus
Frieda Talvik oli oma kultuuriharitlastest tutvusringkonnas tuntud suurepärase klaverimänguoskuse ja absoluutse kuulmise poolest. Ta musitseeris nii üksi koduses ringis kui ka koos teiste sõpradest muusikutega ning astus avalikel kontsertidel üles peamiselt klaverisaatjana. Frieda Talviku muusikalisse tutvusringkonda kuulusid näiteks Paula Brehm, keda Frieda Talvik klaveril saatis, Harald Laksberg, kellega sageli koos neljal käel klaverit mängiti, perekond Krull eesotsas laulja ja Endla teatri lavastaja Viktor Krulliga ja mitmed teised tolleaegsed Pärnu muusikategelased. Talvikute perekond käis läbi ka Louise ja Rudolf Tobiasega.
Aino Kallase sõnul kannatas Frieda Talvik käevalude all, mis sundisid teda oma harjutusi piirama. Kallas armastas Frieda Talviku esituses eriti Chopini "Vihmapiiskade prelüüdi" (prelüüd nr 15 op. 28), mida Talvik mängis Kallase sõnul sageli hämaruses, helide langedes saatuslikult ühetooniliselt kui tinatilgad kirstu kaanele.
Olulise panuse rahvakultuuri ja muusikaellu andis Frieda Talvik osalemisega Oskar Kallase ja EÜSi rahvaviiside kogumise aktsioonis 1904. aastal. Frieda Talvikule polnud võõras ka koorilaul. 1911. aasta Pärnu maakonna laulupeol osales ta oratooriumikooris lauldes. 1925. aastal laulis ta Pärnus segakvartetis.
Tegevus klaverisaatjana
1920. aastate alguses saatis Talvik klaveril tantsijanna Elmerice Partsi tema plastiliste tantsude õhtutel. Teadaolevalt toimus esimene selline esinemine 4. detsembril 1920, kui Elmerice Parts ja Ella Ilbak esitasid Frieda Talviku klaverimängu saatel 11 numbrist koosneva kava Tartu Saksa teatris. Sellele järgnesid etendused Elmerice Partsiga 1921. aasta alguses: 14. jaanuaril 1921. aastal Narvas, 18. jaanuaril Pärnus Endla teatri laval, 23. veebruaril Tallinnas Draamateatris. Tantsu saateks kõlasid muu hulgas Jean Sibeliuse, Edvard Griegi, Léo Delibes'i ja Charles Gounod' muusika. Koostööst Partsiga on teada ka üks Frieda Talviku enda kompositsioon, milleks oli muusika tantsule "India jumal". "India jumal" pälvis oma mõjususega mitmete arvustajate tähelepanu ja elavdas nende fantaasiat. Parts esitas tantsu istudes, keha liikumatu nagu kuju. Tantsu fookus oli koondunud kätesse, mis loo kulgedes aina elavamalt liikuma hakkasid. Frieda Talviku loodud saatemuusika algas raugete monotoonsete helidega, mis järk-järgult rütmi kiirenedes ägedamaks muutusid ning tantsijanna käed madudena keerlema panid. Tants lõppes, kui muusika ootamatult katkes ja justkui pooleli jäi.
Rahvaviiside korjamine
Süstemaatilise rahvaviiside korjamise alustas Eesti Üliõpilaste Selts rahvaluule doktori Oskar Kallase juhtimisel 1904. aastal ning see vältas 1916. aastani. Eelnevatest rahvaluule kogumisretkedest Eestimaal erines see ulatuslikkuse ja süsteemsuse poolest. Kavatseti läbi käia kõik Eesti kihelkonnad ja need rahvaviisidest tühjaks korjata. Kogumistöö põhines Soome muusikateadlase Ilmari Krohni juhendil, mida vastavalt siinsetele oludele aja jooksul täiendati. Kogumisretkele mindi kahekesi – üks kirjutas üles laulu viisi ja teine sõnad. Kogujatelt nõuti ka päeviku pidamist.
Frieda Talvik osales EÜSi eesti rahvaviiside kogumisaktsioonis 1904. aasta suvel. Aktsiooni esimesel toimumisaastal käisid rahvaviise kogumas veel Juhan Aavik, Mart Saar, Miina Hermann, Peeter Penna, August Topman ja Samuel Lindpere. Suur osa neist olid tollased Peterburi konservatooriumi üliõpilased. Frieda Talvik seda aga ei olnud ja samuti on märkimist väärt, et Talvik oli ainus tolleaastastest rahvaviisikogujatest, keda aktsiooni kajastavates artiklites prouaks nimetatakse. Tõuke kogumisaktsioonis osaleda sai Talvik ilmselt äsja alanud tutvusest perekond Kallasega.
Frieda Talvik käis rahvaviise kogumas koos abikaasa Siegfried Talvikuga. Nad korjasid viise Sõrve poolsaarelt Jämaja ja Anseküla kihelkonnast. Kahe kihelkonna peale kokku kirjutas Frieda Talvik üles 139 viisi. Absoluutne kuulmine võimaldas tal määrata lugude helistikke ning samuti märkis ta nooti lauljate intonatsioonilisi kõrvalekaldeid. Lisaks sellele on täpselt määratud ka tempo ning noodistustes leidub ülestähendusi rõhkude ja fraseerimise kohta, mida sugugi mitte kõigis esimesel kogumisaastal üles kirjutatud noodistustes ei ole. Siegfried Talviku kirjutatud päevik on samuti detailne ning kirjeldab värvikalt kohalikke muusikaolusid. Paraku pidid Talvikud tõdema, et vanem rahvamuusika oli Sõrves oma aja ära elanud ning valdavalt kohtasid nad üle Eesti tuntud uuemaid rahvalaule.
Richibucto
Richibucto on linn Kanadas New Brunswicki provintsis Kenti maakonnas Richibucto jõe ääres.
Juhan Kunderi tänav (Viljandi)
Juhan Kunderi tänav on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänav saab alguse Lydia Koidula tänavalt, suundub idakagusse ja lõppeb ristudes Allika tänava ja Kalda puiesteega. Tänava pikkus on 338 m.
David Lammy
pisi|David Lammy 2019. aastal David Lindon Lammy (sündinud 19. juulil 1972) on leiboristist Suurbritannia poliitik, alates 2000. aastast Tottenhami valimisringkonda esindav Suurbritannia parlamendi alamkoja liige, Sir Keir Starmeri varikabineti liige.
Varasem elukäik ja haridus
Lammy sündis 19. juulil 1972 Whittingtoni haiglas Põhja-Londonis Guyana päritolu David ja Rosalind Lammy peres. Isa lahkus pere juurest, kui Lammy oli 12-aastane. Ta kasvas üles Tottenhamis ja käis kohalikus algkoolis. 10-aastaselt sai ta stipendiumi, et ta saaks laulda Peterborough' katedraali kooris ja õppida samas linnas asuvas The King's Schoolis. Bakalaureusekraadi omandas ta õigusteaduse alal Londoni Ülikoolis ja magistrikraadi esimese mustanahalise britina Harvardi Ülikooli õigusteaduskonnas 1997. aastal.
Poliitiline karjäär
2000. aastal valiti ta Leiboristliku Partei esindajana Londoni Assamblee liikmeks. Samal aastal valiti ta järelvalimistel Tottenhami ringkonda esindajana Suurbritannia parlamendi alamkotta. 2005. aasta üldvalimiste järel sai temast kultuuriminister Tony Blairi kabinetis ja 2007–2010 oli ta innovatsiooni- ja kõrgharidusminister Gordon Browni kabinetis. 2020. aastast on ta Keir Starmeri varikabineti justiitsminister.
Isiklikku
David Lammy on alates 2005. aastast abielus maalikunstnik Nicola Greeniga, neil on kolm last.
Kuivaveski mõis
Kuivaveski mõis (saksa keeles Drögemühlen) oli Klooga mõisa kõrvalmõis Keila kihelkonnas Harjumaal.
Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Lääne-Harju valla Maeru küla territooriumile.
Naissaare madal
Naissaare madal on madal Tallinna lahes, Naissaarest umbes 3,5 km kirdes.
Alexandre Jardin
pisi|Alexandre Jardin (aastal 2013) Alexandre Jardin (sündinud 14. aprillil 1965 Neuilly-sur-Seine'is) on prantsuse kirjanik ja filmirežissöör.
Naissaare madal
Naissaare madala kõrval asub Littergrundi madal.
Alexandre Jardin
Ta sündis 1965. aastal Hauts-de-Seine'i departemangus Neuilly-sur-Seine'is.
Naissaare madal
Naissaare madala geoloogiline ehitus on suurel määral seotud mandrijää tegevusega. Madala põhilise osa moodustab mitmesuguse litoloogilise koostisega moreen, mille pealmine osa kuulub stratigraafiliselt Järva kihistusse. See on saviliivmoreen, mis sisaldab kohati suurel hulgal veeriseid ja munakaid, eriti madala keskosas. Peeneteralisem materjal on ära kantud (peliit ja aleuriit mere sügavamasse piirkonda, liiv ja kruus madala nõlvadele). Aluspõhja kivimid jäävad sügavamale ega paljandu merepõhjas, selle asemel paljandub madala jalamil mitmes kohas voolava konsistentsiga savi.
Alexandre Jardin
Tema esimene romaan "Bille en tête" ilmus 1986. aastal. 2020. aasta seisuga on tal ilmunud üle 20 romaani.
Naissaare madal
Naissaare madal on takistuseks kõrgete lainete levikul Tallinna lahte.
Alexandre Jardin
Eesti keelde on tõlgitud romaan "Ainult üks kord" (originaalis "Juste une fois"). Romaan ilmus eesti keeles 2015. aastal Eesti Raamatu "Nüüdisromaani" sarjas Kaja Rieseni tõlkes.
Naissaare madal
Naissaare madala põhjaloomastik on väga liigivaene võrrelduna ümbritsevate alade põhjaelustikuga. Kalade kudemisalasid seal ei esine.
Alexandre Jardin
Tema romaanide järgi on loodud mitu mängufilmi, tuntuim neist on "Fanfan" (1993).
Isiklikku
Tema isa oli prantsuse kirjanik ja stsenarist Pascal Jardin (1934–1980), vanaisa oli poliitik Jean Jardin (1904–1976).
Elektrokromatograafia
Elektrokromatograafia ehk elektrokineetiline kromatograafia on keemiliste ühendite lahutamise kombineeritud meetod, milles kromatograafia kolonnile rakendatakse elektrivälja.
Elektrokromatograafias kasutatakse kromatograafiale iseloomulikke statsionaarseid faase. Liikuv faas on elektrit juhtiv keskkond, mille liikumapanev jõud on elektriväli. Sealjuures toimivad kaks mehhanismi: kromatograafia ja elektromigratsioon.
Enamasti on tegemist eksklusioonkromatograafia (geelfiltratsiooni) ja geelelektroforeesi kombineerimisega. See võimaldab suurte biomolekulide (näiteks peptiidide) lahutamist. Molekulid lahutuvad vastavalt mõõtmetele (geelfiltratsiooni mehhanismi järgi) ja elektroforeetilisele liikuvusele (elektroforeesi mehhanismi järgi).
Kapillaarne elektrokromatograafia (CEC) ühendab kapillaarelektroforeesi ja HPLC iseloomu. HPLC korral kasutatakse kapillaaris liikumatut faasi (täidist) ja juhtivat liikuvat faasi. Kapillaari otste vahel rakendatakse kõrgepinget. Analüüsitava segu komponendid lahutuvad elektroforeesi (olenevalt osakeste massist ja laengust) ja jaotuskromatograafia (olenevalt osakeste interaktsioonidest kapillaarkolonni faasidega) mehhanismide koostoimel.
Mitsellaarse elektrokineetilise kromatograafia tüüpiline mitsell on naatriumdodetsüülsulfaat (SDS). Selle korral jagunevad neutraalsed ühendid mitselli ja puhvri vahel. Siinkohal esineb analoogia pöördfaasi kromatograafiaga.
Aleksandr Šaronov
Šaronov on Ersa rahvuseepose "Mastorava" (tõlkes "Maaema") autor.
Itaalia lahtede loend
420px|pisi|Itaalia peamised lahed Sellel lehel on loetletud Itaalia lahed.
Liguuria meri
== Sardiinia meri ==
Dzięgielów
Dzięgielów (tšehhi keeles Děhylov, saksa keeles Dzingelau) on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas Goleszówi vallas. Dzięgielów asub Tšehhi piirist ligi 2 km kaugusel.
Albert Charles Seward
Albert Charles Seward FRS (9. oktoober 1863 Lancaster – 11. aprill 1941 Oxford) oli briti botaanik ja geoloog.
Seward oli aastatel 1906–1936 Cambridge'i Ülikooli botaanikaprofessor ja 1922–1924 Londoni Geoloogia Seltsi president.
Botaanikuna olid tema erialaks brüoloogia, paleobotaanika ja fükoloogia (vetikad). Tema autorinimi on "Seward".
Isiklikku
1. juulil 1891 abiellus ta Marian Brewisega (1861–1924). 1927. aastal abiellus Seward Mary Adeliaga.
Mustla ringvall
Mustla ringvall on ringvall-linnuse tüüpi linnamägi Saaremaal Pahavalla külas Kolga-Jakobi talu maadel.
Kirjeldus
Kuke oja järsul lõunakaldal asuva ringvall-linnuse läbimõõt koos valliga on 45 m. Vall ümbritseb siseõue ning on kohati vaevumärgatav, selle kõrgus ei ületa 50 sentimeetrit. Sealt on leitud kuni 40 cm läbimõõduga kive. Kultuurikiht näib seal puuduvat. Sarnaselt teiste varaste ringvall-linnustega võib Mustla oma kuuluda eelrooma rauaaja lõppu või rooma rauaaja algusse.
Nodaway maakond
Nodaway maakond (Nodaway County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Maryville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1843. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
2011. aasta terrorirünnakud Norras
pisi| pisi| pisi| pisi|
2011. aasta terrorirünnakud Norras olid 22. juulil 2011 Norras toime pandud kaks terroriakti, milles hukkus kokku 77 inimest.
Tarkastad
Tarkastad on asutatud 1862. aastal, linnaõigused sai 1864. aastal.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Norra pealinnas Oslos toimus (umbes kell 15.26 kohaliku aja järgi) pommiplahvatus Norra peaministri büroo ning nafta- ja energiaministeeriumi lähedal. Hukkus kaheksa inimest. Kuigi varsti pärast uudiste avaldamist terroriteost väitis terrorirühmitus Anşār al-Jihād al-‘Alāmī, et terrorirünnaku eest vastutavad nemad, ja teatasid, et rünnak oli vastuseks "Norra vägede kohalolekule Afganistanis ning prohvet Muhamedi solvamise eest" , tunnistas end hiljem pommirünnaku korraldajana süüdi Anders Behring Breivik, kes võttis omaks ka samal päeval toimunud teise massimõrva.
Kaks tundi hiljem tappis politseinikuks maskeerunud Anders Behring Breivik Utøya saarel, kus toimus Norra Töölispartei noortekogu kokkutulek, 69 laagris olnud inimest, kasutades suurema purustusjõu saavutamiseks illegaalseid dum-dum-kuule, mille killud paiskuvad tulistatu kehas laiali ning tekitavad suurt kahju kudedele ja siseelunditele. Breivik peeti kohapeal politsei poolt kinni ja ta ei osutanud vastupanu.
Norra ajalehe Aftenposten teatel tahtis Breivik tappa endise Norra peaministri ja Maailma Tervishoiuorganisatsiooni juhi Gro Harlem Brundtlandi, kes külastas noortelaagrit Utøya saarel mõni tund enne massimõrva. Plaan luhtus viivituse tõttu. Breivik on kritiseerinud Brundtlandi ka varem.
Soome uudisteportaali MTV3 teatel finantseeris Breivik oma tegevust 25 krediitkaardi abil, mille oli saanud 12 firmalt. Algselt kavatses ta rahastada oma poliitilist tegevust börsil mängides.
Oslo pommiplahvatus
22. juuli pärastlõunal plahvatas Oslo kesklinnas valitsuskvartalis pomm, mis oli paigutatud valgesse Volkswagen Crafterisse.
Crafteri saabumise olid registreerinud mitmed turvakaamerad ja valves olnud turvamehed nägid politseivormis meest auto juurest lahkumas. Lisaks olid nad saanud telefonikõne ühelt kvartali töötajalt, kes kurtis, et keegi on parkinud auto parkimiskeelualasse. Kuna autojuht kandis kiivrit, ei jäänud ta nägu turvakaamerate salvestistele.
Auto oli pargitud H-hoone ette. H-hoones asusid peaministri büroo ja justiitsministeerium. Autopommiplahvatus toimus kohaliku aja järgi kell 15.25. Pomm tappis kaheksa inimest ja purustas enamiku ümbruskonna valitsushoonete akendest. Plahvatus oli nii võimas, et seda oli kuulda 7 kilomeetri kaugusel.
Politsei sai esimese väljakutse kell 15.26 ja esimene patrull saabus 15.28. Samal ajal laekus meediale info, et peaminister on elus ja terve, ning viidud kindlasse kohta.
Pärast plahvatust tegi politsei tõsise vea sellega, et jättis tähelepanuta ühe tunnistaja teate, et nägi, kuidas relva käes hoidnud politseivormis mees istus sõiduautosse. Tunnistaja oli andnud ka auto registreerimismärgi numbri ja isikukirjelduse, aga see info edastati patrullidele alles kaks tundi hiljem.
Utøya massimõrv
Seejärel hakkas mees inimesi tulistama, mille tagajärjel said mitmed inimesed surma ja vigastada. Esialgu keskendus ta saarel viibijatele, aga hiljem asus tulistama neid, kes üritasid saarelt minema ujuda. Lisaks tulistas ta ka inimesi, kes lootsid surnut teeseldes ellu jääda. Tulistaja halastas ainult ühele 11-aastasele poisile, kes oli kaotanud oma isa (Berntseni), öeldes, et too on liiga noor, et surra, ning ühele 22-aastasele noormehele, kes anus oma elu eest.
Tulistamine kestis ligemale poolteist tundi ja lõppes siis, kui saarele saabunud Delta võitlejad tulistaja sisse piirasid. Tapja andis alla pärast seda, kui üks eriüksuslastest hoiatas, et kui ta ei alistu, lastakse ta maha.
Viimane Utøyal hukkunu oli 16-aastane Andrine Bakkene Espeland, kes lasti maha tund pärast tulistamise algust.
Oslo
Oslos toimunud autopommiplahvatuses hukkus plahvatuse, lööklaine ja rusude tagajärjel kohe kuus inimest. Varsti surid veel kaks oma vigastustesse. Umbes 325 läheduses asunud hoonetes viibinud inimesest said 209 inimest vigastada. Enamuse vigastused olid kerged, aga 12 inimest said raskelt viga.
Hukkunute ja vigastatute arvu vähendas märkimisväärselt asjaolu, et kvartalit pommitati juulis, kui paljud norrakad on puhkusel, ja kuna oli reede, olid paljud töötajad juba koju läinud.
Utøya
Saarel toimunud tulistamise ümber oli alguses palju segadust ja esimese ametliku info järgi oli saarel hukkunud 10 inimest. Järgmisel päeval toimunud pressikonverentsil teatati, et saarel oli hukkunud vähemalt 80 inimest, ja arvati, et hukkunute arv tõuseb.
25. juulil kinnitas politsei pressiesindaja, et hukkunute arv on siiski varem teatatust väiksem. See oli selgunud siis, kui politsei oli hukkunute surnukehad saarelt ära toonud ja need uuesti üle lugenud. Uueks hukkunute arvuks oli 68 ja see tõusis ühe võrra, kui üks vigastatu haiglas suri. Lõplikuks hukkunute arvuks jäi 69.
Eugenius III
Eugenius III (Bernardo Paganelli, Pietro Bernardo dei Paganelli, Bernardo Pignatelli) oli paavst 1145–1153. Ta oli 167. paavst.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Utøya
Mitmed saarel hukkunute ja vigastatute vanemad olid Norra kõrgete riigiametnike sõbrad. Trond Berntsen, saare turvamees ja tulistamise esimene ohver, oli Norra kroonprintsessi Mette-Mariti kasuvend.
Eugenius III
Bernardo Paganelli sündis Pisas Godiuse pojana. Kuigi tema päritolu kohta puuduvad täpsemad andmed, on teda alates 16. sajandist peetud aristokraatliku Paganelli di Montemagno suguvõsa esindajaks, teistel andmetel (kirikuloolane J. N. D. Kelly ja "Catholic Encyclopedia") kuulus ta Pignatelli suguvõsasse, kust pärines ka hilisem paavst Innocentius XII.
Paganelli omandas hariduse Pisas, sai 1106 paiku Pisa katedraali kanoonikuks, 1115 ordineeriti alamdiakoniks, 1128 nimetati Pisa San Zenone kloostri prioriks (Kelly andmetel) ja 1133 Pisa peapiiskopkonna ametnikuks (vicedominus). Innocentius II ordineeris ta preestriks.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Vastukaja Eestis
Oma kaastundekirjad saatsid Norrale president Toomas Hendrik Ilves ja välisminister Urmas Paet.
Eugenius III
1135. aasta paiku kohtus Paganelli Clairvaux' Bernardiga, kes kutsus ta Clairvaux' kloostrisse, kus Paganelli liitus tsistertslaste orduga ja sai mungaks. 1139 määrati ta Scandriglia tsistertslaste koguduse ülemaks ja sügisel 1140 Rooma Santi Vincenzo e Anastasio alle Tre Fontane kloostri abtiks.
1145. aasta paavstivalimised
Eugenius III valiti paavstiks 15. veebruaril 1145 Roomas San Cesareo in Palatio kirikus, ennistati ametisse Lateraani basiilikas, pühitseti piiskopiks ja krooniti paavstiks Farfa kloostris.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Vastukaja Eestis
Terroriaktide järelekajana on Eesti avalikkuses tõstatatud ka küsimus, kuidas ja mil määral tuleks selliseid sündmusi ajakirjanduses kajastada. Ilmar Raag rõhutas probleemi ambivalentsust: veretööst rääkimine justkui näitaks, et ühiskond aktsepteerib meetodit, kuidas Breivik teema ühiskonna tähelepanu keskmesse tõi, teisalt aga riskitaks teemat maha vaikides ja Breiviki motiive tähelepanuta jättes sellega, et sarnased sündmused toimuvad uuesti. Rain Kooli nimetas Breiviki peamiseks motiiviks tähelepanuvajadust: "Avaldades haige inimese manifesti või videopöördumise, andes talle avalikul kohtuprotsessil võimaluse avalike avaldustega esineda ning käivitades tema teo põhjal diskussiooni teemadel, mida ta on soovinud, õilistame me tema poolt korda saadetud veretöö moel, mis solvab kõiki selle ohvreid."
Eugenius III
1145. aasta paavstivalimised
Ta oli esimene tsistertslasest paavst, ta ei loobunud oma ametiajal mungarüü kandmisest. Hiljem on tsistertslastest saanud paavstiks veel Benedictus XII.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Vastukaja Eestis
Samuti kritiseeris Kooli Eesti ajakirjanduse aeglust sündmuste kajastamisel, mistõttu nii Postimees kui ka Eesti Päevaleht nimetasid järgmisel päeval süüdlaseks end sündmuste eest vastutavaks kuulutanud islamirühmituse Ansar al-Jihad al-Alami ("Ülemaailmse džihaadi abistajad"): "Samal ajal kui Eesti ajalehed rääkisid veel islamistide rünnakust ning kokku kümmekonnast ohvrist, teadis Helsingin Sanomat juba, et arreteeritud on 32-aastane norralane ning et tema tegudel ei ole mingit pistmist rahvusvahelise terrorismi või Afganistani sõjaga."
Eugenius III
Teine ristisõda
Eugenius III saatis 1. detsembril 1145 Prantsusmaa kuningale Louis VII-le bulla "Quantum praedecessores", milles kutsus teda minema ristisõtta, olles eelnevalt saanud teada Edessa krahvkonna vallutamisest türklaste poolt ja võtnud vastu Armeenia piiskoppide delegatsiooni, kes soovisid kaitset Bütsantsi pealetungi eest.
Paavst määras 6. märtsil 1146 ristisõja juhiks Bernard Clairvaux'st ja lubas 5. oktoobril 1146 Itaalia vaimulikele saadetud bullas anda ristisõjast osavõtjatele indulgentse.
Vendi ristisõda
Eugenius III kuulutas 13. aprillil 1147 avaldatud bullaga "Divina dispensatione" ristisõja Läänemere regiooni paganatest slaavlaste vastu ja määras ristisõja juhiks Havelbergi piiskopi Anselmi. Paavsti otsusega järgnes Läänemere regioonis senisele rahumeelsele misjoniperioodile ristisõdade ajajärk.
Rekonkista
Eugenius III kuulutas 1147 Pürenee poolsaarel välja ristisõja. Ta saatis 1148 Kastiilia kuningale Alfonso VII-le kuldroosi, kui kuningas oli eelmisel aastal araablaste käest vabastanud Almería linna.
Ta sätestas, et mauridest Toledo kristlased pidid kuuluma kohaliku ladina piiskopi jurisdiktsiooni alla.
Suhted Saksamaaga
Eugenius III külastas Saksamaad ja pidas talvel 1147–1148 Trieris sinodi. Ta pakkus Teise ristisõja järel Saksa kuningale Konrad III-le Saksa Rooma keisri krooni ja kutsus kuninga sügiseks 1152 Rooma. Konradi surma järel teavitas Friedrich I Barbarossa paavsti enda kuningaks saamisest ja paavst tunnustas teda selles ametis.
Eugenius III läks tülli Mainzi peapiiskopi Heinrich I-ga.
Suhted Prantsusmaaga
Eugenius III kutsus 1. detsembril 1145 Prantsusmaa kuningat Louis VII-t minema ristisõtta. Ta külastas jaanuarist 1146 juunini 1148 Prantsusmaad, käies Pariisi Saint-Denis' kloostris, Reimsis, Meaux's, Châlons-sur-Marne'is, Besançonis ja Verdunis. Ta kohtus 20. aprillil 1147 Saint-Denis kloostris ja 9. oktoobril 1149 Itaalias Tivolis Louis VII-ga.
Paavst peatas Reimsi peapiiskopil Samson de Mauvoisin'il õiguse kasutada palliumit ja määras Alethi piiskopkonna keskuseks Saint-Malo.
Ta määras 1146 Bourges'i peapiiskopi Pierre de La Châtre'i Bordeaux' piiskopkonna priimaseks.
Suhted Inglismaaga
Eugenius III pani 1148 Inglismaa interdikti alla, sest Inglise kuningas Stephen konfiskeeris Canterbury peapiiskopkonna varad ja saatis peapiiskop Theobaldi pagendusse. Ta vabastas riigi interdiktist, kui kuningas ja peapiiskop otsustasid omavahel ära leppida.
Ta tagandas 1147 Yorki peapiiskopi ametist William FitzHerberti.
Sisepoliitika
Eugenius III viibis Roomas rajatud kommuuni tõttu suurema osa oma valitsemisajast Viterbos.
Paavst saatis legaadina Lõuna-Itaaliasse kardinal Ubaldo Allucingoli (hilisem paavst Lucius III) ja detsembris 1149 saabus ta Sitsiilia kuninga Ruggero II (Roger II) toetusel taas Rooma, kuid pidi varsti jälle sealt lahkuma. Saksa kuninga Friedrich I Barbarossa mõjutusel lubas Rooma kommuun 1152 paavstil Rooma asuda.
Paavst ekskommunitseeris 15. juulil 1148 Cremonas kommuuniga ühinenud Brescia Arnaldo (Arnold).
Suhted Iiri piiskoppidega
Eugenius III reorganiseeris 1151 Iirimaa piiskopkonnad.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Eugenius III määras Veglia piiskopkonna Zara sufragaanpiiskopkonnaks.
Suhted Skandinaavia piiskoppidega
Eugenius III saatis 1152 legaadina Skandinaaviasse kardinal Nicholas Breakspeari (hilisem paavst Hadrianus IV), kes rajas Trondheimi peapiiskopkonna.
Liturgilised otsused
Eugenius III sätestas 1148 Reimsi sinodil nõuded vaimulike liturgilisele riietusele.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Vastukaja Eestis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaani Jaan Ginteri hinnangul lisavad Norra sündmused enesekindlust surmanuhtluse pooldajatele. Tema ise seda küll ei poolda, ent tema sõnul õigustab end Breiviki näitel Norra karistusjärgne kinnipidamissüsteem.
Kullamäe tänav
Kullamäe tänav on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänav algab Lembitu puiesteelt ja suundub kirdesse. Tänav ristub Ugala puiestee ja Ravila tänavaga ning lõppeb Kanepi tänavaga ristudes.
Tänava pikkus on 1182 m.
2011. aasta terrorirünnakud Norras
Vastukaja Eestis
Endine turvatöötaja ja nüüdne poliitik Jaanus Rahumägi nimetas Norra politsei reageerimist käpardlikuks: "Kui kiirreageerimine olnuks oma nime vääriline, oleks suudetud päästa palju rohkem inimelusid."
Breiviki tegevuse üldise hukkamõistu taustal eristus Eesti Iseseisvuspartei esimehe Vello Leito sõnavõtt uudisteportaalile Delfi antud intervjuus. Leito väitel pressiti Breivikilt välja alusetu ülestunnistus, et "paremäärmuslaste nime kaudu mustata riigi patrioote". Leito nimetas Norra politseid terroriakti kaasosaliseks ning viitas rahvusvahelisele vandenõule "kõikide Euroopa maade ja riikide patriootide vastu, seejuures ka Eesti Iseseisvuspartei patriootide vastu".
Eugenius III
Teoloogilised vaidlused
Paavst lubas Brescia Arnaldol (Arnold) 1145 asuda taas kiriku osadusse, kuid kohustas teda patukahetsuse eesmärgil paastuma, palvetama ja palverännakutel käima. Arnaldo liitus peatselt Rooma kommuuniga, mistõttu paavst pani ta 15. juulil 1148 kirikuvande alla.
Eugenius III taunis Poitiers' piiskopi ja teoloogi Gilbert de la Porrée vaateid, mis mõisteti 1147 Pariisi sinodil ja 1148 Reimsi sinodil hukka.
Munklus
Eugenius III andis 1148 privileege La Trappe'i kloostrile ja Langheimi tsistertslaste kloostrile.
Ta andis 1148 Pariisi Saint-Geneviève kloostri Geneviève sekulaarkanoonikutelt Saint-Victori kloostri augustiini regulaarkanoonikute käsutusse. Ta määras Rooma San Martino al Cimino kloostri tsistertslaste käsutusse.
Heinrichi kanoniseerimine ja suhted pühakutega
Eugenius III kanoniseeris 4. märtsil 1146 Saksa-Rooma keisri Heinrich II. Paavsti vaimne juhendaja oli Bernard Clairvaux'st.
Paavst lasi 1147 või 1148 vastaval komisjonil hinnata Bingeni Hildegardi kirjutisi ja Trieri sinod tunnustas kirjutiste jumalikku algupära.
Ta kohustas Guillaume de Malavalle'i (William) minema Jeruusalemma palverännakule.
Uued kardinalid
Eugenius III määras 38 uut kardinali. Tema ajal said kardinaliks hilisemad paavstid Hadrianus IV ja Aleksander III ning vastupaavst Victor IV. Ta moodustas 1150 kardinalide kolleegiumi.
Eugenius III kultuuriloos
Eugenius III mõjutusel tõlkis Pisa Burgundio ladina keelde Johannes Chrysostomose jutlused ja Damaskuse Johannese traktaadi.
Paavst tunnustas juristi Gratianuse tegevust.
Ta tunnustas Laoni Anselmi tegevust.
Bernard Clairvaux'st pühendas paavstile traktaadi "De consideratione".
Ta pühitses 21. aprillil 1147 Pariisis Saint-Denis' kloostri kiriku, 1147 Châlons-sur-Marne'i katedraali, 11. novembril 1147 Verduni katedraali ja 1148 Besançoni katedraali.
Surm
Eugenius III suri 8. juulil 1153 Tivolis ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Pius IX kuulutas ta 3. oktoobril 1872 õndsaks, tema mälestuspäev on 8. juulil.
Eterno
"Eterno" on Puerto Rico laulja Luis Fonsi teine stuudioalbum. See ilmus 20. juunil 2000.
Riverview (New Brunswick)
Riverview on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Alberti maakonnas.
2007. aasta 12. juuli õhurünnak Bagdadis
'''2007. aasta 12. juuli õhurünnak Bagdadis' toimus Bagdadis New Bagdad''i linnaosas. See intsident pälvis üleilmse tähelepanu pärast piloodikabiinist filmitud videolõigu avaldamist 5. aprillil 2010.
12. juulil 2007 avasid kaks Ameerika Ühendriikide armee AH-64 Apache helikopterit tule rühma iraaklaste pihta, tappes kaksteist inimest, sealhulgas kaks Reutersi uudisteagentuuri töötajat: Namir Noor-Eldeeni ja Saeed Chmaghi.
5. aprillil 2010 avaldas Wikileaks salastatud videolõigu intsidendist pealkirjastades selle "tsiviilisikute mõrvana" (Collateral Murder) avaldamata seejuures video saamise kuupäeva ning allikat. Reuters väitis, viidates anonüümseks jääda soovinud USA sõjaväe ametnikule, et "video ja heli olid autentsed."
Kooliaia tänav
See saab alguse Carl Robert Jakobsoni tänavalt. Tänava pikkus on 227 m.
Fajanss
pisi|Tulpvaas Delftist Fajanss (prantsuskeelsest sõnast faïence Itaalia linna Faenza järgi) on peen, heleda (kollaka või roosaka tooniga) urbse killuga savisegu ja keraamika liik: põletatud fajansist keraamikatooted (serviisid, vaasid, pisiplastika) on kaetud katva või läbipaistva glasuuriga ning meenutavad portselani.
Ajalugu
Fajanss võeti kasutusele ilmselt juba enne 9. sajandit Lähis-Ida aladel, püüdes järele aimata toona vaid hiinlastele tuntud portselani valmistamise saladust. Keskajal tõid maurid valge katva tinaglasuuri ja lüsterkeraamika islami keraamikakultuurist Hispaaniasse, kust ta 15. sajandil Mallorca saare kaudu Itaaliasse levis. Mallorca järgi nimetati see keraamikaliik majoolikaks. Faenza kaudu levis itaallaste arendatud majoolika Itaaliast teistesse Euroopa maadesse. 18. sajandi lõpul tõrjuti fajanss tagaplaanile, sest tänu Friedrich Böttgeri avastusele, kuidas valmistada Hiina portselani, sai üha rohkem inimesi lubada endale portselani, mis oli varem olnud liiga kallis ning seetõttu kättesaamatu.
Itaalia fajanss ehk majoolika
pisi|Itaalia fajanss Laterzast 15. sajandil jõudis majoolika Firenzesse ning levis sealt sajandivahetusel edasi teistesse Itaalia piirkondadesse. Itaalias saavutas majoolika suure populaarsuse ja sel on oluline osa Itaalia keraamika ajaloos. Selles tehnikas valmistati kõiki tavapäraseid keraamilisi esemeid, nagu taldrikud, vaagnad, kausid ja kannud. Seda kasutati ka skulptuuride ja skulpturaalsete reljeefide, samuti põranda- ja laeplaatide glasuurimiseks. Tinaoksiid oli kallis imporditud aine, mis muutis majoolika kallimaks kaubaks kui tavaline keraamika.
Umbes aastail 1430–1460 laienes majoolika kaunistamiseks saadaolev värvivalik mangaanist saadud lillakaspruuni, vaserohelise ja koobaltsinisega. 16. sajandi alguseks oli saadaval täielik värvivalik: sinised, rohelised, kollased, oranžid, valge, must ja pruun, rubiinpunane, roosa ja punakaspruun.
Tinaglasuuri valgel ja siledal pinnal oli võimalik kasutada täpset joont ning laia värvispektrit, mis võimaldas keraamikat dekoreerida renessanssmaalile omases stiilis. Itaallased olid selles väga meisterlikud ning nende valmistatud esemeid hinnati kõrgelt.
Delfti fajanss
16. sajandil jõudis hollandlasteni Hiina kallihinnaline sinivalge portselan. Kasutades Itaaliast tulnud majoolikavõtteid, hakati Delftis tootma portselani odavamat kohalikku analoogi. Delft kujunes fajansitootmise keskuseks. Algul kopeeriti otseselt Hiina portselani dekoori, hiljem seoti Hiina temaatika Hollandi motiivistikuga. Valmistati seinakahleid ja tarbenõusid – vaagnaid, taldrikuid, kanne, küünlajalgu jms. Silmapaistvad olid tugeva liigendusega ja rikkalikult kaunistatud tulpvaasid, mis koosnesid sektsioonidest ning kokkupanduna meenutasid hiinapärasest pagoodist kujundatud obeliske. Delfti fajanss suutis hästi jäljendada Hiina portselani, mistõttu jäljendati omakorda Delfti fajanssi Inglismaal ja Saksamaal. Kahhelkividest sai üks suurimaid ekspordiartikleid, mida veeti Inglismaale, Prantsusmaale, Flandriasse ja Portugali.
Prantsuse fajanss
pisi|Taldrik mao ja loomakestega, Bernard Palissy, u 1590 pisi|left|1770. aasta supitirin Marseille'st Prantsusmaal viljeles fajanssi eeskätt keraamik, füüsik, keemik ja geoloog Bernard Palissy (1509–1590), kes alustas klaasikunstnikuna, omandades sellega kogemusi emailimises ja põletustehnikates. Palissy lemmikvormiks oli ovaalne vaagen, mille dekoreerimiseks kasutas ta elava looduse motiive – usse, konni, sisalikke, kalu. Ta laenas vormid otse reaalselt objektilt ning kasutas jäljendit kõrgreljeefses dekooris. Tänu meisterlikule glasuuride segamisele saavutas Palissy laia värvipaleti. Tema vormide abil paljundati ta töid veel sajandeid pärast tema surma. Prantsusmaal kujunesid fajansi tootmise keskusteks Lunéville, Quimper, Rouen ja Strasbourg. Kuid 18. sajandil kaotas pliiglasuur oma populaarsuse ning seda esinduslikuma keraamika puhul enam ei kasutatud.
Läänemere ja Eesti fajanss
18. sajandil rajati fajansimanufaktuure Läänemere-äärsetes riikides. Neis valmistatud peamiselt kerges rokokoostiilis esemetel on nii piirkondlikke erinevusi kui ka ühisjooni, mistõttu neid fajanssesemeid loetakse omaette peatükiks Läänemere rokokookunsti ajaloos. Eestis toodeti 18. sajandil fajanssi saksa päritolu apteekri Carl Christian Fick rajatud fajansimanufaktuuris, mis tegutses aastail 1772–1782 praeguse Luise tänava kandis Tallinnas. Manufaktuuris töötasid enamasti Saksamaalt pärit meistrid. Tallinnas toodetud fajanssesemeil esineb mõjutusi Kieli lilledekoorist, Stralsundi serviisivormidest ja Rootsi Mariebergi portselanivabriku vaasikujudelt. Vabriku kogutoodang polnud suur ning praeguseni säilinud fajanss on tänapäeval väga haruldane.
Puńców
Puńców (tšehhi keeles Puncov, saksa keeles Punzau) on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas Goleszówi vallas. Puńców asub Tšehhi piirist natuke vähem kui 1 km kaugusel.
Yate
Yate on linn Suurbritannias South Gloucestershire'is.
2001. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 21 789 inimest.
Yate'ist on pärit J. K. Rowling.
Vaive vald
pisi|[[Veismaņi mõisa häärber]] Vaive vald (läti keeles Vaives pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Cēsise linnaga ning Priekuļi, Veselava, Taurene, Dzērbene, Skujene, Amata ja Drabeši vallaga.
Valla pindala on 152 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1547 inimest. Valla keskuseks on Rīdzene küla, vallavanem on Valda Zaļaiskalna.
Ajalugu
Vaive valla eelkäijaks oli Veismaņi vald, mis moodustati Veismaņi, Zekleri ja Rucka mõisa maadest, osaliselt liideti sellega ka Võnnu kirikumõisale kuulunud alasid. Aastal 1925 nimetati see ümber Vaive vallaks. Aastal 1935 oli valla pindala 56 km².
Aastal 1945 moodustati vallas Rīdzene ja Vaive külanõukogu, aga vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti külanõukoguga likvideeritav Rīdzene külanõukogu, aastal 1960 aga likvideeriti Vaive külanõukogu ja selle maad liideti Priekuļi külanõukoguga. Aastal 1975 loodi Vaive külanõukogu taas (moodustati Rāmuļi ja Priekuļi külanõukogu maadest). ja selle territoorium eraldati Priekuļi külanõukogu omast. Aastal 1977 liideti külanõukoguga osa Priekuļi külanõukogu maadest, ent osa Vaive külanõukogu alasid arvati Drabeši külanõukogu koosseisu. Aastal 1987 liideti Vaive külanõukoguga veel üks osa Skujene ja Priekuļi külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Cēsise piirkonda.
Loodus
Vald asub Vidzeme kõrgustikul; mitmed sealsed tipud ulatuvad 200 m üle merepinna (Ziedu kalns – 201,2 m, Lazdukalns – 225,2 m, Spilvas kalns – 236 m, valla idapiiril ka Jurģu kalns 211,3 m). Valla tähtsamad jõed on Amata jõgi, Raunis ja Vaive jõgi. Vallas on üle 20 järve, nende seas ka Dziļūksnis (Dziļūkstis, Dziļūksnietis, Dziļūksne järv) – 1,2 ha, Klebēķētis (Klabēķītis, Klabeki või Klebeķi järv) – 1,8 ha, Kapainītis pindalaga alla 1 ha, Kūlūni (Kuļāni) järv – 1,7 ha, Lambardi järv pindalaga alla 1 ha, Lazdiņš (Drabeši valla piiril) – 1 ha, Gaucis (Gauči järv) – 11,2 ha, Lejase veskijärv Vaive jõel – 2,1 ha, Mazumsi järv – 25,9 ha, Rāmuļi järv (Raganiņas) – 2,8 ha, Raunis (Rauņa) – 2,2 ha ja Vidusezers pindalaga alla 1 ha.
Rothesay (New Brunswick)
Rothesay on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Kingsi maakonnas.
Gazetebanka
Gazetebanka on uudisteagentuur, mis asutati Türgis aastal 2019 ja tegutseb türgi keeles.
Agentuur tegutseb Türgi rahandus-, majandus -, aktsiaturu-, laenu- ja pangandussektoris. See on uudisteagentuur, mis annab olulisi uudiseid Türgi ja kogu maailma päevakorras. Selle töötajad koosnevad majandus-, rahandus - ja börsiekspertidest. Tegemist on uudisteagentuuriga, mis annab ülevaate maailma majandusturu viimastest arengutest.
Vesivaksik (perekond)
Nad jooksevad veepinnal, toetudes jalgadega vee pindkilele. Erinevalt liuskurlastest (vesijooksikutest), kes toetuvad neljale jalale, toetuvad nad kõigile kuuele.
Eesti liigid
Eestis elab vesivaksikuid kaks liiki:
Vaive vald
Loodus
Looduskaitse all on Krīvi mänd, Dāvida dzirnavase allikad, Ausekļis Ramatase Jurģukalnsi dendropark, Plūči mänd, Raunise nõlvad ja Rāmuļi tammed. Lisaks asub vallas arvukalt looduskaitsealuseid nimetuid põlispuid. Valla lääneosa asub Gauja rahvuspargis.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1339 lätlast, 79 venelast, 17 valgevenelast, 13 ukrainlast, 10 poolakat ja 20 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Janika Päll
Janika Päll (sündinud 18. septembril 1965) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija. Tema eelistatud uurimisteemad on vanakreeka keel ja antiikkirjandus, retoorikaajalugu, tõlkeküsimused, antiikaja traditsioon renessansis ja varauusajal ning raamatulugu.
Haridus
Janika Päll õppis aastail 1973–1982 Tartu 2. Keskkoolis, omandades seal põhihariduse. Seejärel õppis ta 1982–1986 Tartu Muusikakoolis, saades klaveriõpetaja kutse ja keskerihariduse. Aastatel 1986–1991 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, lõpetades selle klaveriõpetaja ja kontsertmeistri kvalifikatsiooniga. 1991. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1995 bakalaureusekraadiga klassikalises filoloogias. Samal aastal jätkas ta õpinguid magistriõppes ning kaitses aastal 2000 teadusmagistri (MA) kraadi klassikalises filoloogias tööga "Stroofipiir ja selle ületamine Sappho ja Alkaiose luules".
Ta kaitses 2007. a. doktorikraadi klassikalises filoloogias väitekirjaga "Form, style and syntax: towards a method of description and analysis of Greek prose rhythm: on the example of "Helen's encomium" by Gorgias".
Töökäik
1991–1996 oli Janika Päll Ülenurme Muusikakooli klaveriõpetaja. Alates 1995 töötas ta Tartu Ülikoolis, alguses klassikalise filoloogia assistendina, 2003–2013 klassikalise filoloogia osakonna lektorina. 2013. aastast töötab teadurina Tartu Ülikooli Raamatukogus. 1996. aastal õpetas ta ka kirikuladina keelt Viljandi Kultuurikolledžis. Alates 2018. aastast Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia professor.
Janika Päll kuulub humanitaarteadusliku veebiajakirja Studia Humaniora Tartuensia toimetuskolleegiumisse.