cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Must liiv
Mujal maailmas
Musta liiva on maailmas uuritud ka tahkete osakeste õhureostuse kontekstis. Üks selline uuring viidi läbi Saudi Araabias. Proovid koguti aastal 2012 ühelt Badri linna liivaluitelt. Uuringu käigus võrdlesid teadlased valget, musta ning vulkaanilist liiva ja leidsid, et sealse musta liiva osakesed ilmutasid hoopis teistsuguseid morfoloogiaid ning mikrostruktuure kui valge või vulkaanilise liiva osakesed. Nad leidsid, et must liiv sisaldas peeneid ning ultrapeeneid osakesi (50 kuni 500 nm) ja oli tugevalt magnetiline, mis omakorda tõestas magnetiidi või elemendilise raua olemasolu liivaosakestes. Elementidest domineerisid musta liiva koostises raud, süsinik, hapnik, titaan, räni, vanaadium ja väävel. Vett sisaldavad musta liiva ekstraktid olid happelised (pH = 5,0). Uuringu tulemused vihjavad ka sellele, et liivas leiduvad saasteainete (süsinik jms) osakesed olid tekkinud fossiilkütuste põletamise tagajärjel.
Pipartatik
Pipartatik (Chalciporus piperatus) on piprase maitsega seen. See kuulub pipartatiku perekonda.
Dana Zátopková
Dana Zátopková (neiupõlvenimi Ingrová; 19. septembril 1922 – 13. märts 2020 Praha) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane, odaviskaja.
Tema abikaasa oli mitmekordne olümpiavõitja pikamaajooksja Emil Zátopek, kellega ta sündis samal päeval.
Sportlaskarjäär
1950. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus Brüsselis olid esimesed suurvõistlused, kus osales NSV Liit. Naiste aladel olid nad väga tugevad. Odaviske võitis Natalja Smirnitskaja (meistrivõistluste rekord 47.55), pronksmedali võitis Galina Zõbina (42.75) ja neljas oli Vera Nabokova (41.88). Hõbemedali pälvis Herma Bauma (43.87) ja Zátopková oli nende järel viies (41.34). Lily Kelsby (endine Carlstedt) jäi kuuendaks (40.25). Emil Zátopek võitis 5000 ja 10 000 m jooksu, mõlemad Euroopa meistrivõistluste rekordiga.
1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis oli naisodaviskajaid 21 ja sellepärast korraldati eelvõistlused. Kuid kvalifikatsiooninorm oli alamõõduline 38 meetrit ja selle täitis 17 sportlast. Zátopková kordas olümpiarekordit 45.57 ja oli sellega kolmas. Teda edestasid Aleksandra Tšudina (46.17) ja Galina Zõbina (45.95), neljas oli Jelena Gortšakova (kõik NSV Liit). Lõppvõistlusel viskas Zátopková kohe avavoorus olümpiarekordi 50.47, mis jäigi tema ja kogu võistluse parimaks tulemuseks. Viimasel katsel viskas Tšudina küll 50.01, aga hõbemedalist enamat see ei andnud. Järgnesid Gortšakova (49.76), Zõbina (48.35) ja Kelsby (46.23). Herma Bauma jäi 9. ja Kaisa Parviainen 16. kohale. Kuid maailmarekordist 53.41, mis kuulus Smirnitskajale, jäi ikkagi mitu meetrit puudu. Emil Zátopek võitis 5000 m, 10 000 m ja maratonijooksu ning Tšehhoslovakkia võitis neli kuldmedalit, mis andis kuldmedalite arvu poolest Tšehhoslovakkiale olümpiamängude kergejõustikuvõistlustel USA järel teise koha. Galina Zõbina võitis kuulitõuke.
Augšzeme kõrgustik
pisi|Vaade kõrgustiku kõrgeimast kohast [[Eglukalnsist]] Augšzeme kõrgustik (läti keeles Augšzemes augstiene) on kõrgustik Läti lõunaosas, ajaloolises Augšzemes. Kõrgustik on osa Balti seljandikust. Kõrgustiku kõrgeim koht on Eglukalns (220 m). Kõrgustikul on palju järvi, neist suurim on Sventesi järv.
Dana Zátopková
Sportlaskarjäär
1954. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus toimusid Šveitsis Bernis. Naisodaviskajaid oli 14 ja eelvõistlusi ei korraldatud. Dana Zátopková võitis kindlalt tulemusega 52.91, edestades Virve Roolaidu (49.94) ja Nadežda Konjajevat (49.49, mõlemad NSV Liit). Aleksandra Tšudina oli 47.05-ga 5. Emil Zátopek võitis 10 000 m jooksus kuld- ja 5000 m jooksus pronksmedali, eestlastest pälvis kuulitõukes pronksmedali Heino Heinaste.
1956. aasta suveolümpiamängudel Austraalias Melbourne'is oli naisodaviskajaid 19. Eelvõistluste kvalifikatsiooninorm oli 44 meetrit ja selle täitis 14 võistlejat. Parima tulemuse saavutas 18-aastane ameeriklane Karen Anderson (49.64), kuid ta ei suutnud seda lõppvõistlusel korrata (48.00, 8. koht). Lõppvõistlusel asus avakatsel olümpiarekordilise 51.63-ga liidriks lätlane Inese Jaunzeme (51.63). Viimasel katsel lisas ta sellele veel paar meetrit ja tuli 53.86-ga esimese lätlasena olümpiavõitjaks. Marlene Ahrens võitis 50.38-ga Tšiilile esimese ja seni ainsa naisena olümpiamedali. Pronksmedali sai 50.28-ga Nadežda Konjajeva, Dana Zátopková oli enda jaoks alamõõdulise 49.83-ga neljas.
1958. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus toimusid Stockholmis. Naisodaviskajaid oli 16, kellest 14 täitsid kvalifikatsiooninormi 43 meetrit. Kvalifikatsioonivõistlused parimad olid Almut Brömmel (49.96, Saksa FV) ja Ingrid Almqvist (49.49, Rootsi), kuid nad ei suutnud seda lõppvõistlusel korrata, jäädes vastavalt 8. ja 9. kohale. Zátopková oli 49.29-ga kolmas. Lõppvõistlusel püstitas ta 56.02-ga Euroopa rekordi ja tuli Euroopa meistriks. See oli Tšehhoslovakkia ainus kuld sellel EM-il. Hõbemedali pälvis leedulane Birutė Zalogaitytė (51.30).
Samal aastal püstitas Zátopková maailmarekordi 55.73. Ta oli siis 35-aastane ja sai vanimaks naiseks, kes kergejõustikus maailmarekordi püstitanud.
1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas oli naisodaviskajaid 20. Kvalifikatsiooninormi 48 meetrit ei suutnud täita 7 sportlast, sealhulgas Almut Brömmel ja Ingrid Almqvist. Zátopkoválgi jäi esimesel katsel pisut puudu (47.94), kuid teise katse 51.64 oli kvalifikatsiooni paremuselt teine tulemus. Ainult lätlane Elvīra Ozoliņa suutis rohkem (53.25). Kvalifikatsiooni tulemust ei suutnud lõppvõistlusel korrata Marlene Ahrens ja Karen Anderson, kes jäid vastavalt 12. ja 13. kohale. Zátopková avavooru katse 49.84 jättis ta 8. kohale, teise vooru 50.36 tõstis koha võrra. Finaali pääses aga ainult 6 paremat. Kolmandas voorus visatud 53.78 tõstis ta teiseks ja sel kohal püsis ta lõpuni. Elvīra Ozoliņa võitis olümpiarekordiga 55.98, kolmas oli Birutė Kalėdienė (Zalogaitytė, 53.45). See oli Tšehhoslovakkia ainus medal Rooma olümpia kergejõustikuvõistlustelt.
Phou Bia
pisi|Phou Bia Phou Bia (lao ພູ ເບຍ 'õlle mägi') on mägi Kagu-Aasias, Laose kõrgeim tipp. Kõrgus 2819 m. Asub Annami mäestiku loodeserval ja on selle kõrgeim mägi. Phou Bia asub raskesti ligipääsetavas piirkonnas Xiangkhoangi provintsis endise Long Cheni lennuvälja lähedal sõjaväele kuuluval alal.
Mäe nõlvadel on varjanud end hmongi geriljad.
10. aprillil 1970 purunes vastu mäge sõites Air America lennuk C-130A.
Valtice
Valtice (saksa keeles Feldsberg) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Valtice asub Austria piiri ääres, Břeclavist ligikaudu 9 km läänes ja Brnost umbes 51 km lõunas.
Valtice moodustab osa Lednice-Valtice kultuurmaastikust, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Asulat on esmamainitud 1192. aastal. Vastavalt 10. septembril 1919 allikrjastatud Saint-Germain-en-Laye lepingule andis Austria Valtice 1920. aasta juulis üle Tšehhoslovakkiale.
Ääs
pisi|[[Sepp ääsi juures]] Ääs on sepistatavate ja stantsitavate toorikute kuumutamise seade, mida kasutatakse individuaaltootmise korral.
Elektrivedur
pisi|Elektriveduriga reisirong
Elektrivedur on elektri jõul töötav vedur, mis saab toidet raudtee kontaktvõrgust, toiterööpast või vedurile paigaldatud keemilisest vooluallikast nagu aku ja kütuseelement.
Elektrivedur kuulub koos diiselveduriga tänapäeval raudteetranspordis kõige rohkem kasutavate veduritüüpide hulka.
Elektriraudteedel kasutatakse nii alalis- kui ka vahelduvvoolu. Vahelduvvool on toitevooluna eelistatavam, kuna võimaldab teha ülekannet suurematel pingetel.
Elektriveduritel on võrreldes diiselveduritega mitmeid eeliseid:
Esimese elektriveduri (Galvani) ehitas 1842. aastal šotlane Robert Davidson, kuid elekter ei olnud esialgu konkurentsivõimeline energiaallikas. 1881. rajas Werner von Siemens Berliini 2,5 km pikkuse elektritrammi liini, millele järgnes elektrivedurite kasutuselevõtt allmaaraudteedel Londonis (1890), Budapestis (1896) jm.
Brygophis
Brygophis on maoperekond.
Ordinaal
Ordinaaliks võidakse nimetada
Brygophis
Klassifikatsioon
Perekonda Brygophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Brygophis coulangesi seisuga 16.08.2014.
Tulistamine Belgradi algkoolis
Tulistamine Belgradi algkoolis oli 2023. aasta 3. mail Serbia pealinnas Belgradis Vladislav Ribnikari algkoolis toimunud tulistamine, mille käigus kahe püstoliga relvastatud kooli seitsmenda klassi õpilane avas tule kaasõpilaste ja töötajate pihta ning tappis 9 inimest (8 last ja 1 turvatöötaja) ning vigastas 7 inimest (6 last ja 1 õpetaja). Üks haavatud laps suri 15. mail.
2021. aastal oli Serbia hinnanguliselt 39 tulirelvaga 100 inimese kohta maailmas Ameerika Ühendriikide ja Jeemeni järel kolmandal kohal.
Vene nihilistide liikumine
pisi|[[Ilja Repini portree nihilistist tudengiga]] Vene nihilistide liikumine oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Vene impeeriumis toimunud filosoofiline, kultuuriline ja revolutsiooniline liikumine, mis oli nihilismi laiemate vormide eelkäija.
Nad sattusid konflikti õigeusu kiriku võimudega, samuti valitsevate jäikade perestruktuuride ja tsaariaegse autokraatiaga.
Gauja kihistu
Gauja kihistu (inglise keeles Gauja Formation) on devoni ajastu Gauja lademe kihistu.
Kihistu esineb ka Eesti kaguosas. Kõige paksem on see Tsiistre 327 puuraugus (78 m).
Borowa MC
Borowa MC on Läti ansambel. Ansambel asutati 2004. Ansambel teeb koostööd plaadifirmaga Microphone Records. Ansambel on laulnud latgalikeelseid laule.
Gauja kihistu
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Sikatiiv
Sikatiiv (prantsuse sõnast siccatif 'kuivatav' < ladina sõnast siccare 'kuivatama') on aine, mis lahustub hästi taimeõlides ja kiirendab nende kuivamist.
Sikatiive lisatakse näiteks värnitsatele, õlilakkidele ja õlivärvidele.
Borowa MC
2005 ilmus ansambli debüütalbum "Trepis iz nakurīni", kus kõik laulud on latgalikeelsed.
Konrad Abeltshauser
Konrad Abeltshauser (sündinud 2. septembril 1992 Bad Tölzis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München.
Aastatel 2009–2013 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Halifax Mooseheads. 2013. aastal tuli ta Mooseheadsiga liiga meistriks.
2010. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 163. valikuna. San Jose Sharksiga sõlmis ta lepingu 2012. aasta aprillis. Hooajal 2013–14 debüteeris ta American Hockey League'is San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks. Hooajal 2014–15 mängis ta lisaks ECHL-i klubis Allen Americans, kellega võitis 2015. aastal Kelly Cup'i. 2015. aasta juunis müüdi tema mängijaõigused St. Louis Bluesile. Ta sai seejärel mänguaega ainult AHL-is Bluesi noorteklubis Chicago Wolves. 2016. aasta jaanuaris loobus Blues Abeltshauserist ja leping temaga lõpetati.
2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu EHC Müncheniga. Müncheniga on ta tulnud Saksamaa meistriks aastatel 2016, 2017 ja 2018. Hooajal 2016–17 valiti Abeltshauser Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks kaitsemängijaks.
Saksamaa jäähokikoondise koosseisus on Abeltshauser osalenud 2017. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Priit Pajos
Priit Pajos (sündinud 15. septembril 1971 Türil) on eesti maalikunstnik ja kuraator.
Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli maaliosakonna.
Ta on kunstnike rühmituse Kursi Koolkond liige.
Proletarski rajoon (Tver)
Proletarski rajoon (vene keeles Пролетарский район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tveris. Rajoon asub linna edelaosas.
Proletarski rajoon on moodustatud 1936. aastal.
Horvaatia 2022. aasta taliolümpiamängudel
Horvaatia osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 11 sportlasega, kes võistlesid 4 spordialal.
Vanur
Vanur ehk vanainimene on inimene, kes on ületanud mingi vanuse (eluea) piiri ja jäänud vanaks. Vanaduse alumine piir on inimese eluetappide liigitustes erinev, sageli on selleks 60 või 75 aastat (e väga ebatäpne). Kõnekeeles selget piiri polegi. Sageli pole liigitustes ka ülempiiri, kuna see on kõige viimane eluetapp; mõnes süsteemis järgneb vanurile (vanadusele) rauk (raugaiga).
Vanurieale eelneb mõnes liigituses elatanuiga või vanem keskiga.
Karl Liivak
pisi|Karl Liivak Karl Liivak (9. august 1874 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 7. juuli 1941 Vändra vald, Pärnumaa, hukati) oli Eesti põllumees, poliitik ja omavalitsustegelane.
Karl Liivak kuulus Eesti Tööerakonna liikmena I Riigikogu koosseisu, kui asendas alates 18. oktoobrist 1922 Julius Seljamaad.
Peterburi Püha Miikaeli kirik
Peterburi Püha Miikaeli kirik (vene keeles Лютеранская церковь святого Михаила) on Peterburis Vassili saarel asuv luteri kirik, mida tarindati aastail 1874–1876. Uusgooti stiilis kiriku kavandas insener Karl von Bulmering ja selle fassaad renoveeriti 1886. aastal Rudolf Berngardi kujundusega.
Compsophis
Klassifikatsioon
Perekonda Compsophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Anastassija Gubanova
pisi|Anastassija Gubanova ja [[Aleksei Sintsov 2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Tondiraba jäähallis Foto: Ave Maria Mõistlik, 4. märts 2015 ]] Anastassija Andrejevna Gubanova (vene keeles Анастасия Андреевна Губанова; sündinud 20. augustil 2000 Mednogorskis) on Venemaa iluuisutaja.
Compsophis
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Compsophis seisuga 16.08.2014.
Anastassija Gubanova
Oma partneri Aleksei Sintsoviga saavutas ta neljanda koha 2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Tondiraba jäähallis.
Erasmuse preemia
Erasmuse preemia on iga-aastane Hollandi mittetulundusühingu Praemium Erasmianum sihtasutus poolt üksikisikutele või organisatsioonidele määratav preemia — nende märkimisväärse panuse eest Euroopa kultuuri, ühiskonda või ühiskonnateadustesse. Sihtasutuse Praemium Erasmianum asutas prints Bernhard 1958. aasta 23. juunil. Preemia suurus on 150 000 eurot.
Preemia laureaadid
160px|pisi|[[Mary Robinson]] 160px|pisi|[[Simon Wiesenthal]] 160px|pisi|[[Martin Buber]] 160px|pisi|[[Marc Chagall]]
Batesi maakond
Batesi maakond (Bates County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Butler.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 049.
Keemiliste sidemete energia
Keemiliste sidemete energia  on keemilistes sidemetes olev energia.
Amplituudmodulatsioon
pisi|paremal|Amplituudmoduleeritud signaali spekter pisi|paremal|Siinuselise kandevõnkumise amplituudmoduleerimine (AM) ja sagedusmoduleerimine (FM)
Amplituudmodulatsioon (lühend AM, inglise amplitude modulation) on raadio- ja sidetehnikas kõrgsagedusliku elektrivõnkumise (kandesignaali) või impulsijada mingi parameetri muutmine tunduvalt madalama sagedusega moduleeriva signaali m(t) rütmis. Modulatsiooniga kaasneb signaali m(t) esialgse kuju oluline muutus ja tema spektri üleminek teisele sagedusele. Tuntud on mitu AM-i alaliiki: kandjaga AM, kandjata AM ja ühe külgriba AM.
Moduleerimine võimaldab edastada signaali m(t) kanalis, mille sagedusomadused on piiratud, ning aitab vähendada edastatava signaali m(t) kuju või mõne tema olulise parameetri moonutusi edastusel. Eelkõige kasutatakse modulatsiooni selleks, et võimaldada mitme signaali samaaegset edastamist ühes kanalis.
Ajalugu
Amplituudmodulatsioon on kasutusel olnud alates raadiotehnoloogia ajaloo algusaastatest. Esimene teadaolev juhtum leidis aset aastal 1901, kui Kanada insener Reginald Fessenden edastas amplituudmoduleeritud signaali. Selle saavutamiseks kasutas ta sädelahendusega edastust ning ühendas süsimikrofoni antenniga. Helilained, mis põrkasid vastu mikrofoni, muutsid selle takistust ja see omakorda muutis saate intensiivsust. Nii saadud signaal oli kuuldav paarisaja meetri kaugusele. Tõsi, selle kvaliteet ei olnud kõige parem, kuna sädelahenduse kasutamise tõttu oli saatesignaal kaetud praksuva/krigiseva heliga.
Ruutsõltuvuse modulaator
pisi|paremal|Mittelineaarse seadisega kahe külgriba amplituudmodulaator Ruutsõltuvuse modulaator kasutab tööks mittelineaarset seadist (diood, transistor) ning sellise modulaatori puhul on väljundi väärtus võrdne ligikaudu sisendi ruuduga. Mittelineaarne seade hakkab lülitama moduleeriva signaali taktis kandvat sagedust. Sel juhul saame väljundisse moduleeritud signaali, alaliskomponendi, kandva sageduse ning selle kordsed komponendid.
Transistormodulaator
pisi|paremal|Transistormodulaator amplituudmodulatsiooni teostamiseks Ühe külgriba modulatsiooni on võimalik teha transistormodulaatoriga. Transistor T1 ja T2 on seatud töötama mittelineaarse karakteristikuga. Kuna sisendtransformaator TR1 on mähise keskväljavõtuga, on moduleeriva signaali pinge väärtused transistoride T1 ja T2 baasiahelates üksteise suhtes vastandfaasis. Kandesagedus sisestatakse skeemi moduleeriva signaali transformaatori mähise keskväljavõtuga maandatuna, mistõttu on see transistoride baasiahelates faasis. Väljundisse saame moduleeritud signaali, kuid kandesagedus väljundisse ei jõua, kuna jõudes transformaatorisse TR2 on see vastasfaasis iseendaga. Praktikas ei oma skeemi erinevad pooled identseid karakteristikuid ning mõningane kandva sageduse leke on väljundis alati olemas.
Dioodmodulaator
pisi|paremal|Dioodmodulaator amplituudmodulatsiooni teostamiseks Mõned balanssmodulaatorid kasutavad transistori ruutsõltuvuse karakteristiku asemel dioodi, mis käitub elektroonilise lülitina. Kui diood on päripingestatud, siis selle takistus on väga väike, ning kui see on vastupingestatud, on selle takistus väga suur. Eeldades, et kandva sageduse amplituud on moduleeriva signaali omast märkimisväärselt suurem, hakkab kandesagedus dioodi ümber lülitama. Poolperioodide korral, mis muudavad punkti A punkti B suhtes positiivseks, on dioodid päripingestatud ning seetõttu on nende takistus väga väike. Vastupidi eelmisele olukorrale, kui punkt B on punkti A suhtes positiivne, on dioodid vastupingestatud ja nende takistus on väga suur. Modulaatori ülesanne on seega lülitada moduleerivat signaali modulaatori väljundis. Väljundsignaali mõistmiseks võib ette kujutada moduleerivat ja kandvat signaali erinevatel momentidel. Kandva sageduse positiivse poolperioodi korral on dioodid päripingestatud, mistõttu on nad väikese takistusega ja lasevad signaali läbi ning väljundis tekib moduleeriva signaali taktis impulss. Järgneva kandvasageduse negatiivse poolperioodi korral on dioodid vastupingestatud, sellest tulenevalt on nende takistus väga suur ning väljundis signaali pole. Väljundsignaal sisaldab lisaks moduleeritud signaalile ka ülemisi ja alumisi kõrvalsagedusi ning ebavajalikke sageduskomponente kuid mitte kandvat sagedust. Praktikas ei ole aga dioodid ideaalsed ning seetõttu tekib väljundisse mittevajalikke sageduskomponente ja soovitud kõrvalsageduste amplituudid pisut kahanevad. Reaalses olukorras ilmneb ka mõningane kandva sageduse komponendi leke ning selleks lisatakse skeemi potentsiomeeter, et seda minimeerida.
Cowani modulaator
pisi|paremal|Cowan modulaator Cowani modulaatori puhul sisestatakse kandesagedus punktide A ja B vahele ning see lülitab kõiki nelja dioodi nende juhtiva ja mittejuhtiva oleku vahel. Kui dioodid on avatud, siis väljundis moduleeritud signaali pole ja vastupidi. Seega modulaatori väljundisse tekivad moduleeriva signaali impulsid kandva sageduse negatiivse polarisatsiooni taktis. Cowani modulaatorit kasutatakse just tema lihtsuse ja odavuse tõttu kuna ta ei kasuta keskväljavõtuga transformaatoreid. Selline modulaator on ennast piirava karakteristikuga kuna kõrvalsageduse väljundpinge on võrdeline sisendsignaaliga ainult kuni teatud piirini ja sealt edasi seisab üsna konstantsena.
Ringmodulaator
pisi|paremal|Ringmodulaatori skeem Ringmodulaatorit kutsutakse ka topeltbalanssmodulaatoriks. Ringmodulaator töötab nii, et kandesagedus (inglise carrier), mis võngub negatiivse ja positiivse pinge vahel, muudab ühe dioodi paari juhtivaks ja teise mittejuhtivaks. Juhtiv dioodipaar kannab signaali vasakpoolsest transformaatori sekundaarmähisest parempoolsesse transformaatori primaarmähisesse. Kui vasakpoolne terminal on positiivne, juhivad ülemine ja alumine diood signaali parempoolsesse transformaatorisse. Kui külgmised dioodid on juhtivad, tekib transformaatorite vahel signaali polaarsuse muutumine. Sellist lahendust kutsutakse ringmodulaatoriks, kuna dioodid moodustavad skeemis ringi. Ringmodulaatori eripära seisneb selles, et see on kahesuunaline. Nimelt võib sisendi (moduleeriva signaali) ja väljundi omavahel ära vahetada, saades sama kandesageduse juures kas modulaator või demodulaator.
Külgribade mahasurumine
Kui kasutada moduleerimiseks keerukamat signaali, tekivad tahes-tahtmata ülemised ja alumised külgribad. Ilma kandjata ühe külgriba modulatsiooni (lühend SSB-SC, inglise Single-SideBand Suppressed-Carrier) puhul edastatakse ainult üks külgriba ja teine surutakse maha. Seda saab teha kahel viisil: kasutades filtri- või faasimeetodit.
Filtrimeetod
Levinuim meetod külgribade mahasurumiseks on filtrimeetod. Selleks lisatakse modulaatori väljundi järele ribafilter. Kui moduleeriva signaali sagedus on soovitud külgribale liiga lähedal, ei pruugi filter võimaldada piisavat summutust. Sel juhul kasutatakse topeltbalanssmodulaatorit, kuna selle väljundis ei ole moduleerivat signaali. Filtril peab olema pääsualas kiirelt kasvav sageduskarakteristik ja püsiva sumbuvusega sageduskarakteristik väljaspool pääsuala.
Vagel-ebaheinik
pisi|245px|Vagel-ebaheinik [[Anna Maria Hussey joonistusel (1865)]] Vagel-ebaheinik (Lepista personata) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Esimesena kirjeldas seda liiki teaduslikult 1818. aastal rootsi mükoloog Elias Magnus Fries nime all Agaricus personatus. 1871. aastal andis inglise mükoloog Mordecai Cubitt Cooke liigile selle praeguse nime Lepista personata. Liigiepiteet personatus tähendab ladina keeles 'varjatud' või 'peidetud'.
Vagel-ebaheinik on morfoloogiliselt lähedane lilla ebaheinikuga (Clitocybe nuda).
Seene kübar on noorena poolkerakujuline või kumer, vanemaks muutudes muutub see peaaegu lamedaks ja on kuni 16 cm lai. Kübar on hügrofaanne, mis tähendab seda, et muudab sõltuvalt niiskustingimustest värvi. Kübara värvus on tavaliselt kahvatupruunikas või -hallikas, mõnikord ka violetse tooniga. Kübara alaosale on nõgusalt külge kasvanud roosakad, valkjad või helepruunid eoslehekesed.
Seene jalg on silinderjas ja kaetud kahvatulillaka kiulise võrgustikuga, mis vanematel seentel tuhmub. Jalg on võrreldes kübara ja eoslehekestega kontrastne. Jalg on 6–7 cm pikk ja 2,5–3 cm jäme. Seene viljaliha on valkjas ja maitselt mahe. Eosed on laielliptilised, mõõtmetega 6–8 × 4–5 mikromeetrit. Eospulber on kahvaturoosa.
Vagel-ebaheinik on Euroopas laialt levinud. Ta kasvab avatud rohumaadel, parkides, karjamaadel, metsalagendikel ja metsaäärtes. Erinevalt lillast ebaheinikust ei kasva ta metsades. Vagel-ebaheinik võib moodustada seeneringe. Eestis esineb ta Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel lubjarikkal pinnasel. Viljakehad ilmuvad septembris ja neid võib leida kuni novembrini.
Vagel-ebaheinikut peetakse hinnaliseks ja väga maitsvaks söögiseeneks, kuid ta võib tundlikel inimestel esile kutsuda allergilisi reaktsioone.
Tsentralnõi rajoon (Tver)
Tsentralnõi rajoon (vene keeles Центральный район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tveris. Rajoon hõlmab Tveri kesklinna.
Tsentralnõi rajoon on kõige väiksema pindalaga ja rahvaarvuga Tveri rajoon. Seal paiknevad administratiivhooned, ülikoolid ja instituudid. Tsentralnõi rajoon on elukohana kõige prestiižsem Tveri rajoon, siin on ka kõige kõrgemad kinnisvarahinnad linnas.
Tsentralnõi rajoon moodustati 21. veebruaril 1936. 5. aprillil 1956. aastal Tsentralnõi rajoon kaotati ja ühendati Novopromõšlennõi rajooniga. Tsentralnõi rajoon taastati 6. novembril 1975.
Pauline Elfriede Leps-Estam
Pauline Elfriede Leps-Estam (ka Estam-Leps, aastani 1930 Estam (ka Eschstamm) 3. november 1903 Pärnu – 5. veebruar 2002 Northridge, California, USA) oli eesti graafik.
Alustas kooliteed 1922. aastal Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis ning jätkas juba järgmisel aastal Tartu Õpetajate Seminaris. Õppis 1924–1925 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja 1929–1931 Kõrgemas kunstikoolis Pallas.
Töötas kuni II maailmasõjani Pärnus laulu- ja muusikaõpetajana. Läks sõjapõgenikuna 1944 Saksamaale ja sealt 1949 edasi USAsse. Täiendas end graafika alal 1968–1975 Chicago Kunstiinstituudis ning 1975–1980 California Santa Monica City kolledžis.
Tema esimesed joonistused ilmusid 1930 ajakirjas Olion. Viljelenud romantilist laadi vabagraafikas loodusvaateid ja sümbolistlikke kompositsioone.
Üle 300 graafilise töö ja paarkümmend raamatuillustratsiooni jõudsid kodumaale Pärnu muuseumi koos tema abikaasa Erich Lepsi teostega, lisaks ka ta õe Ida Emilie Adamsoni teoseid.
Isiklikku
Ta oli abielus kunstnik Erich Lepsiga. Tema õde oli kunstnik Ida Emilie Adamson ja poeg pedagoogikateadlane Ants Arvo Leps (1936–2008).
Pirita rannahoone
pisi|Pirita rannahoone (september 2012) Pirita rannahoone on ehitis Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Supluse puiestee 1.
Tallinna Linna Haljasalade Trusti Pirita rannahoone ehitati 1979. aastal ja selle projekteeris Mai Roosna.
Hoones oli algselt restoran, baar, söökla, kolm banketisaali ning tiibades peamiselt rannasolijaid teenindavad ruumid. 2000ndate algul ehitati hoone pea täielikult ümber korteriteks, arhitekt Ülo Peil.
Maja ühes otsas on vetelpäästetorn.
Ajalugu
Esimene Pirita rannahoone ehitati 1929. aastal Edgar Kuusiku ja Franz de Vriesi projekti järgi, lammutati 1975. aastal. Esimese rannahoone keskosas oli rõduga kuursaal, treppidest sai otse rannaliivale. Kõrval asusid riietuskabiinid, duširuumid, medpunkt ja postkontor. Lisaks restoranile oli hoones ka esimese järgu sanatoorium Kloostrimetsa.
Saaremaa Üldkasulik Ühing
Saaremaa Üldkasulik Ühing oli Saaremaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses aastail 1920–1939.
Ühingu presidendid olid 1920–1925 Oskar von Ekesparre, 1926–1929 Albert Saß ja 1929–1939 Matthias Stackelberg.
Ühing pidas Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklit ja andis välja rüütelkonna genealoogilist käsiraamatut.
Tallinna Linna Statistikabüroo
Tallinna Linna Statistikabüroo peamisteks tegevussuundadeks oli rahvastiku-, tervishoiu (linna arstide, haiglate, sanitaarasutuste ja laboratooriumite tegevus), majandus- (kaubandus ja tööstus, tööpuudus, esmatarbekaupade hinnad, linna tapamaja tegevus jm), haridus ja hoolekandestatistika kogumine ja avaldamine. Lisaks oli Linna Statistikabüroo ülesandeks ilmavaatlusandmete teatavakstegemine ja valijate nimekirjade koostamine.
De interpretatione
"De interpretatione" (vanakreeka keeles Περὶ ἑρμηνείας (Peri hermeneias)) on Aristotelese teos, osa Organonist.
Città metropolitana di Genova
Città metropolitana di Genova on 2. järgu haldusüksus (città metropolitana) Itaalias Liguuria maakonnas. See moodustati endise Genova provintsi asemele. See hakkas toimima alates 2015. aasta 1. jaanuarist. Piirneb Liguuria mere ning Alessandria, Piacenza, Parma, La Spezia ja Savona provintsiga.
De interpretatione
Esimene peatükk
[16a] Kõigepealt tuleb kindlaks määrata (θέσθαι), mis on nimi (ὄνομα) ja mis on tegusõna (ῥῆμα), seejärel, mis on eitus (ἀπόφασις) ja jaatus (κατάφασις) ja predikatsioon (ἀπόφανσις) ja ütlus (λόγος).
Niisiis, asjad, mis on hääles (φωνῇ), on hinges olevate passioonide (παθημάτων) sümbolid (σύμβολα), ja kirjutatud asjad (γραφόμενα) on hääles olevate asjade sümbolid. Ja niinagu kirjatähed ei ole kõigil [16a5] samad, ei ole ka hääled samad. Küll aga on asjad, mille märgid (σημεῖα) hääled esmaselt (πρώτων) on, kõigil samad hinge passioonid, ja need asjad, mille sarnasused (ὁμοιώματα) need on, on samuti samad asjad (πράγματα).
Città metropolitana di Genova
Haldusjaotus
Città metropolitana di Genova jaguneb 67 omavalitsusüksuseks (comuni):
Karl Patrick Lauk
pisi|Karl Patrick Lauk Karl Patrick Lauk (sündinud 9. jaanuaril 1997 Kuressaares) on eesti elukutseline jalgrattur.
Augustist 2017 treenib Astana Pro Teamiga.
Karl Patrick Lauk võitis 2017. aasta Tour of Estonia.
Saarte mängudel võitnud kaks kulda ja hõbeda.
Isiklikku
Ta on pärit Saaremaalt. Praegu elab Pärnus.
Lääne-Saare vald
Lääne-Saare vald oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Saare maakonnas aastatel 2014–2017.
Lääne-Saare vald moodustati 2014. aastal Kaarma, Kärla ja Lümanda valla ühinemise järel. Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.
Lääne-Saare valla volikogu viimane esimees oli Urmas Lehtsalu ja vallavanem Tiina Luks.
Adila kihistu
Kihistu stratotüüp on Adila paemurd. Kihistut hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1960. Kihistu sai nime Adila küla järgi. Kõige paksem on see Soovälja K-1 puuraugus.
Lääne-Saare vald
Valla sümboolika autor oli Raul Vinni.
Asustusjaotus
Vallas oli 4 alevikku ja 111 küla.
Adila kihistu
Eestis lamab Põhja- ja Loode-Eestis selle all Moe kihistu, Kesk-Eesti aladel aga Halliku kihistu. Kihistu kivimeid eristatakse ka Läti idaosas. Kihistu on koos Moe kihistuga üks kahest Eestis avanduvast Pirgu lademe kihistust.
Niidumari keel
Niidumari keel (varem ka idamari keel või tšeremissi keel; ) on soome-ugri keel, mida kõneldakse Venemaa Föderatsioonis Marimaal. Selle lähim sugulane on mäemari keel, ehkki need kaks ei ole vastastikku mõistetavad.
Adila kihistu
Kihistu koosneb valdavalt hallist või rohekashallist argilliiti sisaldavast sõlmjast lubjakivist. Läti idaosas lasub sellel veel rifitekkeline lubjakivi. Kihistu sisaldab ohtralt fossiile.
Niidumari keel
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli niidumari keele kõnelejaid 460 000.
Palsami tänav
Palsami tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas.
Palsami tänav algab Sanatooriumi tänavalt, kulgeb läände ja lõpeb Palderjani tänaval.
Tänav ristub Kibuvitsa, Teelehe ja Piparmündi tänavaga.
Tänava pikkus on 280 meetrit.
Nersesi kool
pisi|Nersesi vaimulik seminar [[Thbilisi|Thbilisis. Arhitektid Pavel Zurabjan (Zograbjan) ja Mihhail Neprintsev, 1911.]] Nersesi kool (armeenia keeles Ներսիսյան դպրոց, Nersisjan dprotsh) oli aastatel 1824–1924 Thbilisis Venemaa Keisririigis (praeguses Gruusias) tegutsenud armeenia piiskopkonna keskastme õppeasutus (1837. aastast vaimulik seminar ), mis sai nime selle asutaja, Armeenia Apostliku Kiriku hilisema katoolikose, Nerses V Aštaraketshi (Ներսես Ե Աշտարակեցի; 1770 – 13. veebruar 1857) järgi.
Aastatel 1830–1836 Tartus õpetajate seminaris ja ülikoolis õppinud Armeenia uue kirjanduse ja uue kirjakeele rajaja Hatšhatur Abovjan oli selle kooli esimesi ja kuulsaid kasvandikke (lõpetas 1826. aastal).
Satelliit-telefon
Satelliittelefon on telefon, mis kasutab satelliite selleks, et tagada levi ning helistamise võimalused igas kohas. Satelliittelefonid pakuvad samasuguseid võimalusi nagu tavatelefonid, kuid erinevad tavatelefonidest välimuse, kasutamistingimuste, hinna ning muude näitajate poolest. Küll tuleb arvestada sellega, et telefonil on ka puuduseid, milleks üks on see, et telefon ei tööta hästi siseruumides, kuid levi on siiski võimalik saada akende lähedal.
Välimus
Telefonid on aja jooksul muutunud. Algsemad satelliittelefonid olid nii suuruselt kui ka kaalult võrreldavad telefonidega, mis ilmusid 1980. ja 1990. aastate vahel. Üldjuhul oli toona ka satelliittelefonidel pikk antenn, mis võimaldas selle, et levi oli võimalik saada pea igal pool. Tänapäeval on satelliittelefonid väiksemad ning võrreldavad tavatelefonidega.
Kasutus
Satelliittelefone on võimalik kasutada üle Maa. Eriti populaarsed on satelliittelefonid ekspeditsioonidel, mis paiknevad kohtades, kus tavatelefonil levi puudub. Lisaks saab neid kasutada ka eriolukordades, millal tavamastidel tuginevad telefonid ei tööta. Laevadel olevad satelliitsüsteemid, mida kasutatakse navigeerimiseks ja sadamatega ühenduses olemiseks, otsivad automaatselt ühendust satelliitidega ning kasutavad selleks üldjuhul VolP seadet. Väiksemad laevad kasutavad süsteeme BGAN (Broadband Global Area Network) või VSAT (very-small-aperature terminal), mis on odavamad ning seega ka jõukohasemad väikelaevade omanikele.
Geostatsionaarne satelliit
Mõned telefonid kasutavad geostatsionaarseid satelliite, mis võimaldavad ülemaailmset levilat ning sellise süsteemi puhul kulub satelliite kolm kuni neil. Tuleb tõdeda, et sellistesse süsteemidesse kuuluvad satelliidid on väga rasked (5000 kg), samuti on neid ka kulukas ehitada ning orbiidile saata. Sellise süsteemi miinuseks võib pidada seda, et mõnedes piirkondades võib side telefoni ja satelliidi vahel olla häiritud erinevate objektide tõttu näiteks mäed või metsad. Samuti peab sellise telefonisüsteemi kasutaja enne kõne tegemist leidma koha, kus ei ole takistusi satelliidi ja telefoni vahel. Taolist probleemi saab vältida, kui kasutada süsteemi LEO, mis tagab selle, et kui saatja ja vastuvõtja vahel on takistus, ei pea inimene liikuma, vaid telefon loob automaatselt ühenduse satelliidiga, mis on lähedal ning mille ees ei ole takistust.
Madalal orbiidil olev satelliit
Madalal orbiidil olevate telefonide süsteemid kasutavad ära süsteeme, mis võimaldavad seda, et leviauke ei teki. LEO süsteemis olevad satelliidid tiirlevad ümber maa kiirelt, olles samal ajal madalal orbiidil. Ühe tiiru ümber Maa teeb selline satelliit 60–90 minutiga, olles kõrgusel 640–1120 kilomeetrit. Leviaukudeta süsteemi võimaldab see, et satelliidid ei ole ühes ja kindlas kohas, vaid muudavad oma asukohta Maa suhtes pidevalt. Sellise süsteemi kasutusvõimaluse aeg on keskmiselt 4–15 minutit.
Kaks sellist süsteemi on Globalstar ja Iridium, mõlemad firmad asuvad Ameerika Ühendriikides. Firmad loodi 1990ndate lõpus, kuid läksid kiirelt pankrotti, kuna ei saanud endale piisavalt kasutajaid ning seega ei suudetud firmat rahastada. Tänapäeval on firmal uued omanikud, kelle plaaniks on firmad taaskäivitada ning saata orbiidile uued satelliidid läbi mille tagatakse veel parem levila.
Globalstar on võrgustik, mis katab suure osa Maa pinnast ning kasutab selleks 44 aktiivset satelliiti. Iridium on satelliitide võrgustik, mis kasutab 66 satelliiti. Satelliidid asuvad polaarorbiidil ning suudavad seeläbi pakkuda levilat üle kogu maakera.
Satelliitelefoni hind
Satelliittelefoni ostu puhul tuleb arvestada, et telefonide hinnad on kõrged. Iridium 9505A telefon, mis ilmus 2001. aastal müüdi 2010. aasta märtsis hinnaga 1000 USA dollarit. Samuti tuleb arvestada ka sellega, et telefonid on ehitatud ühele kindlale satelliitsüsteemile ning seda ei saa vahetada. Enne telefoni ostu tuleb põhjalikult uurida, milline võrgustik ja süsteem on parim. Lisaks Iridiumile on kallis ka BGAN süsteemil põhinev telefon, mis lisaks helistamisele pakub kasutajale interneti kasutamisvõimalust.
Helistamise hind
Satelliittelefoni kõne hind algab 0,15 USA dollarist ning võib ulatuda kuni 2 USA dollarini minuti kohta. Kui kõnesid tehakse erinevate satelliittelefonide võrgustike vahel, tuleb arvestada, et kõne hinnaks võib olla kuni 15 dollarit minuti kohta. Paljudel satelliittelefonidel on kõneaja etteostmise võimalus ning seega võivad hinnad ulatuda 100–5000 dollarini.
Turvalisuse ohud
Tänapäeva satelliittelefonidel on olemas süsteemid, mis ei lase teistel kõnesid pealt kuulata, kuid tuleb arvestada sellega, et telefonide nõrkuseks on see, et sõnumitele on võimalik korraldada küberrünnakut. Seega tuleb arvestada sellega, et satelliittelefonid ei ole mõeldud neile, kelle eesmärgiks on teha turvalisi kõnesid ning saata sõnumeid nii, et nende sisu ei ole võimalik kätte saada.
Telefoni kasutamine katastroofi korral
Katastroofi korral on satelliittelefonid head ning oma investeeringut väärt, sest katastroofide korral on tavamastid kas ülekoormatud või esineb mõni muu probleem nendega ning seega ei ole võimalik kõnesid teha. Seetõttu ongi telefon, mis kasutab levi saamiseks satelliiti, hea valik kohtades, kus on looduskatastroofide esinemistõenäosus suur.
Harilik loigukiil
Harilik loigukiil (Sympetrum vulgatum) kiililiste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on Eestis väga tavaline.
Milano amfiteater
pisi|250px|Milano amfiteatri säilinud osad Milano amfiteater oli Vana-Rooma aegne Mediolanumi (tänapäeva Milano Itaalia põhjaosas) linnas asunud amfiteater.
Ajalugu
Amfiteater ehitati Mediolanumi "Ticino värava" (Porta Ticinese) lähedale 2. või 3. sajandil, mil linna majanduslik ja poliitiline tähtsus kasvas ja Rooma tähtsus vähenes. Rajatis jäi kasutusse seni kuni linn oli üks Lääne-Rooma keisririigi pealinnu ehk 4. kuni 5. sajandini. Seejärel see aga erinevatel põhjustel hüljati: kristlus surus peale võitlusareenil läbi viidud mängude lõpetamise ja keisririigi kriisi tõttu ei toodud enam sisse loomi, keda amfiteatris kasutati. Amfiteatrist sai seejärel aga juba 4. sajandil koht, kust võeti ehituskive (sh San Lorenzo basiilika ehitamisel).
Ehitis lammutati ajal, mil barbarid Mediolanumit ründasid – kuna see asus väljaspool linnamüüri, võisid ründajad seda tugipunktina kasutada. Ent selle sündmuse aeg on ebaselge: see võis toimuda aastal 402 kui visigoodid Itaaliasse tungisid, aastal 452, mil Itaalia põhjaosa rüüstas Attila või aastatel 535–554 toimunud Gooti sõja käigus.
Yvette Mimieux
Yvette Carmen Mimieux (8. jaanuar 1942 Los Angeles, California – 18. jaanuar 2022 Los Angeles, California) oli USA filmi- ja telenäitleja.
Ta saavutas läbimurde 1960. aastal rolliga H. G. Wellsi romaanil põhinevas ulmefilmis "Ajamasin" ("The Time Machine"), kus ta mängis peaosas koos Rod Tayloriga Enne seda oli ta samal aastal teinud filmidebüüdi filmis "Platinum High School" ning mänginud telesarjades "Yancy Derringer" ja "Alcoa Presents: One Step Beyond". Filmidebüüdi eest esitati ta aasta parima uue naisnäitleja Kuldgloobusele.
Pärast filmi "Ajamasin" sõlmis ta lepingu MGM-iga ning mängis seejärel sellistes filmides nagu "Where the Boys Are" (1960), "Light in the Piazza" (1962), kus ta kehastas Olivia de Havillandi tegelaskuju vaimupuudega tütart, "Diamond Head" (1962), kus ta mängis peaosas koos Charlton Hestoniga, "Vendade Grimmide imeline maailm" ("The Wonderful World of the Brothers Grimm"; 1962), "The Four Horsemen of the Apocalypse" (1962) ja "Toys in the Attic" (1963). 1964. aastal tegi ta külalisrolli arstisarjas "Dr. Kildare" ning pälvis selle eest Kuldgloobuse nominatsiooni. Väidetavalt oli Mimieux esimene, kes näitas televisioonis naba.
1970. aastate alguses mängis ta peaosas telesarjas "The Most Deadly Game" ning ka see roll tõi talle Kuldgloobuse nominatsiooni. 1970. aastatel mängis ta veel mängufilmides "Kaaperdatud lennuk" ("Skyjacked"; 1972), "Jackson County Jail" (1976) ja "The Black Hole" (1979) ning mitmetes telefilmides. 1980. aastatel tegi ta külalisrolli telesarjas "Lembelaev" ("The Love Boat") ja ühe hooajaga piirdunud telesarjas "Berrenger's". 1980. aastate teises pooles otsustas ta näitlejakarjääri lõpetada. Kõige viimase rolli tegi ta 1992. aastal telefilmis "Lady Boss".
Mimieux' oli kolm korda abielus. Aastatel 1972–1985 oli ta abielus filmilavastaja Stanley Doneniga.
Bill Maynard
Walter Frederick George Williams (lavanimi Bill Maynard; 8. oktoober 1928 Surrey – 30. märts 2018 Leicestershire) oli inglise koomik ja näitleja.
Eesti televaatajale on ta eelkõige tuntud ETV-s näidatud seriaalist "Südameasi", kus ta mängis Claude Greengrassi, ja seriaalist "Maahaigla".
Rait Toompere
pisi|Rait Toompere Rait Toompere (sündinud 1. detsembril 1954 Tartus) on Eesti kunstiajaloolane, Euroopa Liidu hariduskoostöö programmide maaletooja ja pikaajaline Eesti Erasmus+ agentuuri juht.
Toompere on Eesti Kunstnike Liidu ja Tartu Kunstnike Liidu liige, Korp! Ugala vilistlaskogu liige. 2004. aastal pälvis Toompere Haridus- ja Teadusministeeriumi aumärgi ning 2012. aastal Õpilaste Teadusliku Ühingu kuldmärgi.
Ta on avaldanud üle 100 publikatsiooni peamiselt kunsti valdkonnas, valdavalt aastatel 1985–1998. Üks Toompere silmapaistvamaid artikleid on 6. aprillil 1990. aastal kultuurilehes Reede ilmunud käsitlus "Kuidas kunst nõukogude omaks sai".
Valkjas mesiohakas
Valkjas mesiohakas (Echinops sphaerocephalus) on korvõieliste sugukonda mesiohaka perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Valkjas mesiohakas eelistab kuiva ja päikeselist kasvukohta.
Taim kasvab 60–180 cm kõrguseks. Lehed on ogalised. Ta õitseb juunist augustini. Õied on valkjad kuni helesinised; moodustavad pika varre otsa 3–6 cm läbimõõduga keraja õisiku.
Valkjas mesiohakas on hea meetaim. Teda kasvatatakse ka aedades ilutaimena.
pisi|left
Renata Oganesjan
pisi|Renata Oganesjan ja Mark Bardei [[2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlused|2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Tondiraba jäähallis Foto: Ave Maria Mõistlik, 4. märts 2015 ]] Renata Oganesjan (sündinud 2. märtsil 2001 Dnepropetrovskis) on Ukraina iluuisutaja.
Oma partneri Mark Bardeiga osales ta 2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Tondiraba jäähallis.
Voldemar Linnamägi
pisi|Voldemar Linnamägi Voldemar Linnamägi (4. november 1881 Tallinn – 2. jaanuar 1948) oli Eesti riigiametnik ja poliitik.
Linnamägi kuulus Kristliku Rahvaerakonna liikmena I ja II Riigikogu koosseisu.
Küpros 2022. aasta taliolümpiamängudel
Küpros osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis ühe sportlasega.
Küprost esindas mäesuusataja Yiannos Kouyoumdjian.
Adze kihistu
Adze kihistu (inglise keeles Adze Formation) on ordoviitsiumi ladestu kihistu. Kihistu kuulub Keila ja Haljala lademete kõrval Kurna alamladestikku. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1970.
Kihistu on tekkinud veetõusu faasis ja seda esindavad lubjakivi ning mergel.
Pekaarilased
Pekaarilased (Tayassuidae) on sigadega välimuselt sarnanev sugukond sõraliste seltsist. Võrreldes sigadega on pekaaridel saledamad jalad, väiksemad sõrad ja lühem saba, samuti ei kasva neil ülemised kihvad ülespoole.
Pekaarid elutsevad põhiliselt Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, aga ka Põhja-Ameerika edelaosas ja Trinidadi saarel. Nad on sotsiaalsed loomad ja elavad karjades.
Tüüpiline täiskasvanud pekaari kaalub 20-40 kg ja on 90-130 cm pikk. Nad on mitmekülgse toitumisega, süües eelkõige taimset materjali (juuri, puuvilju, kaktuseid), aga ka seeni ja selgrootuid. Ökoloogiliselt asendavad pekaarid Ameerikas sigalasi.
Liigid
Pekaarilaste hulka kuuluvad kolm liiki kolmest perekonnast.
Keskkonnaagentuur
Keskkonnaagentuur (lühend KAUR) on Kliimaministeeriumi haldusalas olev riigiasutus, mis loodi 2013. aastal Eesti Meteoroloogia- ja Hüdroloogia Instituudi (EMHI) ja Keskkonnateabe Keskuse tegevuse ümberkorraldamisel. Keskkonnaagentuur tegeleb riikliku keskkonnaseire programmi täitmisega, keskkonnavaldkonna riigisiseste ja rahvusvaheliste aruannete koostamisega, keskkonnaseisundile hinnangute andmisega, elutähtsate teenuste, sh ilmaprognoosi tagamise ning seirejaamade, -vahendite ja -seadmete pidamise ja uuendamisega.
Keskkonnaagentuur teeb tihedat koostööd teiste riikide keskkonnaseiret teostatavate asutuste ja meteoroloogiateenistustega. Samuti täidab Keskkonnaagentuur riikliku kontaktisiku ülesandeid mitme rahvusvahelise organisatsiooni ja koostööprogrammi juures.
Keskkonnaagentuuri peakorter asub Tallinnas.
13. augustil 2020 alustas Keskkonnaagentuur lisaks prognoosi- ja hoiatusteenusele ka Eesti rahvusvahelistel tsiviillennuväljadel ilmavaatlusteenuse osutamist.
Kliimaministeeriumi haldusalas on Keskkonnaagentuur ühe väiksema eelarvega allasutus. 2023. aastal moodustab Keskkonnaagentuuri eelarve 5% Kliimaministeeriumi valitsemisala eelarvest.
Rahvusvaheline koostöö
Euroopas on Keskkonnaagentuuri üks pikemaajalisi koostööpartnereid olnud Euroopa Keskkonnaamet. Keskkonnaagentuur edastab Eestist kogutud keskkonnaandmeid Euroopa Keskkonnaametile läbi Euroopa keskkonnainfo- ja keskkonnavaatlusvõrgustiku EIONET.
Vastavalt Eesti riigi võetud kohustustele edastab Keskkonnaagentuur Eesti keskkonnaandmed Euroopa Statistikaametile EUROSTAT, ÜRO Keskkonnaprogrammile UNEP ning muudele Euroopa ja rahvusvahelistele institutsioonidele.
Heilig Recht
"Püha õigus" on Louis H. Chrispijni poolt Hollandis 1914. aastal loodud tummfilm.
Vaigukäik
pisi|[[Mänd (perekond)|Männi vaigukanalid (valged suuremad avaused) mikroskoobi all]] Vaigukäigud ehk vaigukanalid on okaspuude puidus leiduvad piklikud torukujulised rakkudevahelised ruumid, mida ümbritsevad epiteelirakud. Vaigukäike vooderdavad lamedad näärmerakud. Vaigukäigud kujunevad rakkude üksteisest eemaldumisel ja moodustavad puidus horisontaalsetest ja vertikaalsetest kanalitest koosneva käigustiku. Näärmerakud eritavad vaigukäikudesse iseäraliku lõhnaga vedelat vaiku ehk nn vaikmahla. See taheneb vedelate osiste lendumise järel õhu käes. Vaigu paneb käikudes liikuma 10–20-atmosfääriline surve. Vaik on antiseptiline ja aromaatne ning takistab seente arengut ja hoiab ära putukakahjustusi.
Puidu epiteelirakud toodavad vaiku, mis vaigukanalitest välja voolab. Ka niisugused okaspuud nagu nulg, kellel vaigukanalid puuduvad, moodustavad vigastuste korral traumaatilisi vaigukanaleid.
Omadused
pisi|Vaigukäik [[Harilik kuusk|harilikul kuusel]] On leitud, et vaigu kogus, keemiline koostis, eksudatsioon ja kristalliseerumiskiirus on seotud konkreetse männiliigi vastupidavusega. Kahjuritele resistentsematel mändidel on vastuvõtlikest puudest tunduvalt rohkem vaigukäike. Massiliste üraski infestatsioonide korral võivad vaiguvarud aga kiiresti ammenduda ja puu võib rünnakule alla vanduda.
Darevskia
Darevskia on sisaliku perekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Darevskia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised sisaliku liigid :
Levila
Nad on levinud Euroopa ja Aasia lõunaosas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia seisuga 18.12.2013.
Ahti (suurtükipaat)
Ahti oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat.
Kuklatagused näärmed
Kuklatagused näärmed (ka kuklatagused mürginäärmed, inglise keeles nuchal glands) on mitmete kahepaiksete ja madude nahas paiknevad juhadeta näärmed, mille sisaldised toimivad kiskjatele toksiinina.
Kuklataguste näärmete areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia ja histoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Madudel
Madude nahk on kuiv ja enamikul peaaegu näärmeteta.
Mitmetel maoperekondadel, nagu Rhabdophis, Macropisthodon, Balanophis on pea piirkonnas, naha all selgmiselt, tuvastatud hulgaliselt paarilisi juhadeta kuklataguseid mürginäärmeid.
Kuklataguseid näärmeid kirjeldati esmakordselt 1935. aastal Rhabdophis tigrinus 'el.
Näärmete otstarve pole praegu päris selge. Uuringud näitavad, et näärmete eritised võivad pärineda madude saakloomadelt, on steroidilaadsed, ja maod kasutavad neid enesekaitsel.
Rhabdophis tigrinuse näärmete histoloogiliste uuringute käigus ei tuvastatud kukla-selja näärmetel näärmerakke ja arvatakse, et toksiinina toimivad ained transporditakse näärmetesse verega.
Väljapigistatud eritisest on uurijad leidnud verd, lümfi- ja pigmentrakke.