cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Snaiperrelv
Suurim tõhus laskeulatus
Erinevalt politsei kasutuses olevatest snaiperrelvadest, on militaarkasutuses olevatel täpsusrelvadel suurem tähtsus efektiivsel laskekaugusel. Soovitakse saada võimalikult suur laskeulatus, et suure raadiuse eelised, näiteks raskendatud märgatavus ning raskendatud võimalused snaiper kõrvaldada, kaaluks üle suure laskeulatuse miinused, näiteks suurem kuuli kõrvalekalle otseset trajektoorist. Kõige populaarsemad snaiperrelvad on 7,62 millimeetrise kaliibriiga, mis võimaldab siis efektiivset raadiust umbes 800 m. Kuna ka mitmed sõjaväe tavarelvad on sarnase laskeulatusega, peab snaiper kasutama lisaks heale relvale ka oma oskusi maskeeruda.
Alvine Konno
Aastatel 1945–1949 oli ta EK(b)P Keskkomitee põllumajandusosakonna instruktor, 1949–1950 EK(b)P Harjumaa komitee sekretär, 1950–1952 EKP Kose rajoonikomitee I sekretär, 1952 EKP Tallinna oblastikomitee sekretär, 1952–1953 EKP Keskkomitee naistöö osakonna juhataja. Aastatel 1953–1957 oli ta EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär.
Snaiperrelv
Suurim tõhus laskeulatus
Maksimaalse laskeulatuse leidmiseks tuleb arvestada väga paljude erinevate tingimustega. Kuna sihtmärgini jõuab ainult kuul, tuleb arvestada efektiivse raadiuse juures energia, mis kuulile määratud maa läbimise juures jääb, kohalikud atmosfääritingimused määravad kuuli trajektoori, sihtmärgi omadused määravad kõrvaldamiseks vajaliku energia ja kuuli kuju määrab õhutakistuse. Sellest lähtuvalt ei ole maksimaalse efektiivse raadiuse andmine niivõrd täpne, kuna erinevates tingimustes kõigub see märgatavalt ning snaiper peab ise tegema otsuse, kas ja kuna tulistada.
Alvine Konno
Aastatel 1951–1955 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu III koosseisu saadik. Aastatel 1954–1958 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu IV koosseisu saadik.
Snaiperrelv
Suurim tõhus laskeulatus
Antud tabelis on ära toodud keskmised maksimaalsed efektiivsed ulatused seotult kaliibriga, mis on rohkem hinnanguna, kuivõrd täpsete andmetena. Need on suures osas määratud relvatootjate ja sõjandusorganisatsioonide poolt nende läbi viidud katsetuste tulemusena ilma arvestamata tingimusi, mis võivad muuta seda laskeulatust.
Alvine Konno
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Sartai
Sartai on järv Leedus Rokiškise rajoonis, järve lõunaosa ulatub ka Zarasai rajooni. Järv asub merepinnast 100 meetri kõrgusel. Sartai kuulub Nemunase vesikonda.
Järve põhiosa on põhja-lõunasihiline. Sellest ulatuvad lääne suunas kolm lahte, ida suunas aga kaks. Üks läänepoolsetest lahtedest on 3,4 kilomeetri pikkune ja kannab Audrakampise nime. Sartai asub kuue tunneloru liitumiskohas. Neist sügavaim on põhjapoolseim - seal asub järve sügavaim koht, ent selle põhjas on teisigi 16-20 meetri sügavusi lohkusid. Ülejäänud Sartai on valdavalt 4–6 meetri sügavune.
Sartai kaldajoon on väga looklev ja Leedu järvedest pikim. Kaldajoone pikkus on 79 kilomeetrit, koos saartega aga 82,5 kilomeetrit. Järves on kaheksa saart kogupindalaga 13,23 hektarit. Saartest on suurim Didžiąja pindalaga 6,17 hektarit, Dumblynė pindala on 4,9 hektarit. Need kaks saart olid minevikus ka asustatud. Dumblynė saar on ka muinsusmälestisena kaitse all, sest seal asuvad muinasasulad. Üks neist oli asustatud neoliitikumi lõpust pronksiaja alguseni, teine oli kasutusel I aastatuhande esimesel poolel. Viimast asustusperioodi dateeritakse X–XII sajandini. Järve kallastel asuvad veel Bradesiai linnamägi ja Velikuškėse linnamäed.
Sartai kaldad on madalad ja enamasti soised. Erandiks on põhjakallas, mis on kohati 30 meetri kõrgune. Põhjakaldale on rajatud ka 36 meetri kõrgune vaatetorn. Järve kaldad on valdavalt metsased, põhja- ja lõunakallaste asuvad aga põllud ja niidud. Järve ümbruses asuvad Sartai regionaalpark ja Dusetose maastikukaitseala.
Sartai põhja katab muda, kalda ääres, lahesoppides ja järve voolavate jõgede suudmealadel on põhja katmas liiv.
Sartaist voolab läbi Šventoji jõgi, sinna suubuvad veel Audra, Kriauna, Zalvė, Serbentupis, Vasyna, Plavelė, Ūžose oja, Cibeikė, Ilgelė, Zaduoja, Biržupys. Kaladest elavad järves ahven, särg, koha, viidikas, säinas, roosärg, koger, kiisk, säga, nurg, haug, latikas, turb, tõugjas, harilik hink, angerjas, linask ja mõrukas Rhodeus sericeus. Aastal 2012 lasti järve 200 000 Simnase kalakasvatusest pärit merisiia alamliigi järvesiia maimu. Introdutseeritud liikidest elavad järves karpkala, peled ja hõbekoger.
Järvest on varem püütud suuri kalu. Aastal 1956 püüti sealt haug, kes kaalus 45 kg. Aastal 1951 tabati sealt 51 kg kaaluv säga, ent aastal 1937 püütud säga kaalus 110 kg.
2. juulil 1980 registreeriti järve juures Leedu suurim sademete hulk. Kaheksa tundi kestnud saju järel tõusis järve veetase 250 millimeetri võrra.
Järve kaldale jääb Dusetose linn. Küladest asuvad järve kaldal Užtiltė, Didžiadvaris, Kavoliai, Kalbutiškės, Zabieška, Dumblynė, Ragava, Rupetos, Bobriškis, Stravai, Baršėnai, Pasarčiai, Bradesiai, Velikuškės, Zaduoja, Gipėnai ja Pasartė; Audrakampise kaldal veel Anapolis, Margėnai ja Kriugiškis.
XIX sajandi alguses hakati Dusetoses Sartai järve jääl korraldama hobuste võiduajamisi. Aastal 1905 hakati neid pidama koos rahvapidustustega. Aastal 1933 võttis nende korraldamise enda peale Leedu põllumajandusministeerium. Teise maailmasõja ajal võiduajamiste korraldamine katkes, ent aastal 1950 hakati neid taas korraldama.
Hobustega on tõenäoliselt seotud ka Sartai nimi. Järve nimi tuleneb arvatavasti sõnast sartas, mis tähendab punakat, heledat hobust.
Järve järgi on nime saanud Haljala lademe Sartai kihistik.
Abramivska Dolõna
Abramivska Dolõna (ukraina keeles Абрамівська Долина) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšernivtsi rajoonis. Elanike arv on 316. Pindala on 0,902 km².
Teater Randlane
Teater Randlane on aastast 1978 Haapsalus tegutsev harrastusteater; praegu õiguslikult mittetulundusühing.
Aastal 1979 pälvis rahvateatri nimetuse.
Teater on korraldanud Haapsalu Valge Daami päevade jaoks vabaõhulavastust "Haapsalu legend".
Bārta vald
pisi|Vallamaja Bārta vald (läti keeles Bārtas pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gavieze, Grobiņa, Dunika, Virga, Kalēti ja Otaņķi vallaga.
Valla pindala on 129 km². 2016. aasta seisuga elas seal 648 inimest. Valla keskus on Bārta küla, vallavanem on Ģirts Laugalis.
Ajalugu
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Bārta (Gut Oberbartau) ja Krūte (Gut Kruhten) mõisade maad. Lisaks asusid selle aladel veel Krūte kirikumõis, Kalna karjamõis ja Spāre karjamõis (Spahrenhof) Aastal 1935 oli Bārta valla pindala 113,2 km². Aastal 1945 moodustati vallas Bārta ja Ķiburi külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Bārta külanõukoguga likvideeritav Ķiburi külanõukogu, aastal 1962 aga likvideeritav Dunika külanõukogu. Aastal 1968 liideti kolhoosi Nākotne maad Sikšņi külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Grobiņa piirkonda.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Bārta muinaskalmed, Krūte luteri kirik, selle kantsel ja altar. Kohaliku kaitse all on Franči kalmete keskaegne kalmistu, Meži muinaskalmed ehk Nõmmehauad ja Krogzemji keskaegne kalmistu.
Looduskaitse all on arvukalt nimetuid vallas kasvavaid põlispuid; suurem osa neist kasvab valla lõuna- ja edelapiiril voolava Bārta jõe kallastel. Valla põhjaossa jääb osaliselt Jahisoo hoiuala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 598 lätlast, 9 venelast, 2 valgevenelast, 3 ukrainlast, 1 poolakas ja 33 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tšaardaš
pisi|Tšaardaš Ferenc Erkeli ooperist "Bánk bán". Esitab Zugló filharmooniaorkester. Dirigent Gábor Horváth. Tšaardaš (ungari keeles csárdás < csárda 'kõrts) on Ungari rahvatants, millel on aeglane, figuratsioonirohke meloodiaga sissejuhatus ja kiirenev, 2/4-taktimõõdus päristšaardaš.
Estsitalopraam
Estsitalopraam on antidepressant, mis kuulub selektiivsete serotoniini tagasihaarde inhibiitorite (SSRI; inglise k – selective serotonin reuptake inhibitors) rühma ja mida kasutatakse depressiooni ja ärevushäirete esmase rea ravis.
Euroopa Liidus kasutatakse estsitalopraami peamiselt depressiooni, paanikahäire (agorafoobiaga või ilma), sotsiaalärevushäire, üldistunud ärevushäire või obsessiiv-kompulsiivse häire ravis. Estsitalopraami poolestusaeg on 27–32 tundi. Eestis turustatakse estsitalopraami 10- ja 20-milligrammiste oksalaadi vormis õhukeste polümeerkattega tablettide või suus dispergeeruvate tablettidena (vt tabel 2). Estsitalopraami oksalaadi IUPAC kood on S-(+)-1-[3-(dimethyl-amino) propyl]-1-(p-fluorophenyl)-5-phthalancarbonitrile oxalate ja ATC-kood N06AB10.
Estsitalopraami soovituslik annus on üldjuhul 10 mg/päevas, mida tõstetakse vajadusel kuni 20 mg/päevas. Ravimi toime ilmneb tavaliselt paari nädala möödudes pärast kuuri algust ja ravi lõpetatakse, kui paranenud enesetunne on kestnud vähemalt kuus kuud. Ravikuuri lõpus vähendatakse ravimi annust järk-järgult.
Toimemehhanism
Kõikide kaasaegsete antidepressatide toimemehhanismi aluseks on monoaminergilise neurotransmissiooni reguleerimisel sünapsites. Täpsemalt, estsitalopraam seondub inimese serotoniini transportervalgule (SERT, inglise k – serotonin transporter), mille ülesandeks on transportida serotoniini sünaptilisest pilust tagasi presünaptilisse neuronisse. Estsitalopraami seondumine SERT-i takistab sinna seonduda serotoniinil, mistõttu jääb rohkem serotoniini sünaptilisesse pilusse. Suurema kättesaadavuse tõttu on serotoniini mõju kesknärvisüsteemis suurem.
Efektiivsus
Estsitalopraami efektiivsust on kinnitatud kliinilistes katsetes, kus selle mõju on võrreldud platseeboga. Estsitalopraami 10 mg/päevas avaldab terapeutilist toimet depressioonile alatest teisest manustamise nädalast. Võrdluses mitmete teiste antidepressantidega on leitud, et estsitalopraam on kõige tugevamalt depressiooni vähendava toimega. Lisaks depressioonile on kliiniliste uuringutega saadud kinnitust estsitalopraami tõhususele ärevushäirete ravis. Kusjuures efektiivsust on leitud nii üldistunud ärevushäire    , sotsiaalärevushäire   , paanikahäire kui ka obsessiiv-kompulsiivhäire  ravis.
Sotsiaalärevushäire
pisi|447x447px|Joonis 1. Escitalopram teva 10 mg pakend ja õhukese polümeerkattega tabletidSõltuvalt ravimi mõjust kindlale sotsiaalärevushäirega patsiendile, võidakse päevast annust vähendada ka kuni 5 mg-ni. Kuid sarnaselt üldpraktikaga alustatakse enamasti annusest 10 mg/päevas ja vajadusel võidakse annust suurendada kuni 20 mg/päevas.
Paanikahäire
Paanikahäire korral on esimesel nädalal soovitatud alustada annusega 5 mg/päevas, mida soovitatakse alles seejärel suurendada annusele 10 mg/päevas. Sarnaselt tavapraktikaga on annust lubatud suurendada kuni koguseni 20 mg/päevas.
Lapsed, noorukid ja eakad
Uuringud on leidnud, et noorukite, eakate ja maksa- või neeruhaigustega inimeste farmakokineetika erineb tervete täiskasvanute omast. Estsitalopraami ei soovitata kasutada laste ja alla 18-aastaste noorukite raviks, kuna on leitud, et antidepressantidega ravitud lastel ja noorukitel on selle tagajärjel suurem risk suitsidaalsele ja vaenulikule käitumisele. Eakatel patsientidel (üle 65-aastastel) on estsitalopraami soovituslik annus 5 mg/päevas kuni 10 mg/päevas.
Rasedus ja imetamine
Raseduse ja rinnapiimaga toitmise ajal tuleb kaaluda hoolikalt estsitalopraami tarvitamise vajadust, kuna see võib mõjutada loote ja imiku tervislikku seisundit.
Koosmõjud teiste ravimitega
Estitalopraamil pole näidatud koosmõjusid toiduga ega alkoholiga. Estsitalopraami kasutamine ei sobi patsientidele, keda ravitakse samal ajal mitteselektiivsete monoamiinoküdaasi inhibiitoritega, kuna see suurendab serotoniinisündroomi tekkeriski. Samuti on vastunäidustatud pika QT-intervalliga patsiendid või võtta estsitalopraami koos ravimitega, mis teadaolevalt pikendavad QT-intervalli, kuna ka estsitalopraamil on näidatud QT-intervalli pikendav toime. Ravi võib muuta diabeetikute vere glükoosisaldust, mistõttu võib tekkida vajadus kohandada insuliini või suukaudsete antidiabeetikumide annuseid. Jälgida tuleks hoolikamalt ka patsiente, kes võtavad paralleelselt krambiläve vähendavaid ravimeid (näiteks meflokiin, buprioon, tramadool), teisi antidepressante, antipsühhootikume, neuroleptikume või CYP2C19 inhibiitoreid.
Sagedad kõrvaltoimed
Estsitalopraami manustamise kõrvaltoimed sarnanevad teiste SSRI-de omadega, on üldiselt kerged ja taanduvad tavaliselt paari nädala jooksul. Kõige sagedasemad kõrvalnähud on järgmised:
Estsitalopraami ei soovitata kasutada, kui patsient on toimeaine või ravimi abiainete suhtes on ülitundlik (teatud firmamärkidel sisaldab preparaat näiteks laktoosi). Esimestel ravinädalatel võivad ärevus või suitsidaalsed mõtted hoopis suureneda. Seetõttu on väga oluline pöörata tähelepanu patsiendi enesetundele ja teda toetada ning vajadusel ka estsitalopraami ravi lõpetada. Enamasti taanduvad kõrvalnähud pärast esimest kahte nädalat. Ravi lõpetamine, eriti kui see toimub järsult, võib kaasa tuua võõrutusnähte (25% estsitalopraamiga vs 15% platseeboga). Võõrutusnähud taanduvad samuti enamasti paari nädala jooksul. Peamisteks võõrutusnähtudeks on pearinglus, värinad ja ärevus. Seetõttu tuleb ravi lõpetamine estsitalopraamiga kooskõlastada arstiga ning see kujutab endast, arsti ettekirjutuste järgi planeeritult, ravimannuste vähendamist järk-järgult mitme nädala vältel.
Ajalugu
pisi|303x303px|Joonis 2. R-tsitalopraam ja S-tsitalopraam ehk estsitalopraam Esimesed antidepressandid töötati välja 1950. aastatel, mil kõige silmapaistvamateks olid iproniasiid ja imipramiin (vt tabel 1). 1970. aastatel lisandusid klassikalistele antidepressantidele teise põlvkonna ehk atüüpilised antidepressandid (näiteks maprotiline, nomifensiin, trasodoon ja mianseriin). Hilistel 1980.ndetel algas SSRI-de võidukäik. SSRI-del on enamasti vähem kõrvaltoimeid, kui tritsüklilistel antidepressantidel, kuid nende toime effektiivsus on üldiselt võrreldav. Esimene SSRI, fluoksetiin, arendati välja USA ettevõttes Eli Lilly (Indiana) 1970. aastatel ja see sai FDA loa antidepressandina 1987. aastal. Tänaseks on SSRI-d ja SNRI-d eelistatud esimese rea ravimid depressioonile ja ärevushäiretele.
Estsitalopraam kuulub depressiooni ja ärevushäirete esimese rea ravi hulka, kuna sellel on vähe koosmõjusid teiste ravimitega ning see on vähemasti sama efektiivne kui teised SSRI-d või venlafaksiin, bupropioon ja duoleksitiin. Estsitalopraam on edasiarendus varem toodetud SSRI-st tsitalopraamist. Tsitalopraami sünteesi ning müüki alustati 1970. ja 1980. aastatel Taanis (ravimifirma Lundbeck, Klaus Bøgesø töögrupp). Tsitalopraam esineb kahes stereoisomeerses vormis: S-tsitalopraam ja R-tsitalopraam (Joonis 2). Tsitalopraam koosneb 24–49% S-tsitalopraami vormist. S-tsitalopraam inhibeerib serotoniini transporti vähemalt 30 korda efektiivsemalt kui R-tsitalopraam. Lisaks on näidatud, et R-tsitalopraam võib S-tsitalopraami antidepressiivset efekti isegi mõningal määral takistada. Estsilopraam on tsitalopraamist eraldatud puhas S-tsitalopraami vorm. Estsitalopraam töötati välja Lundbecki ja Foresti koostöös ning see sai Rootsis loa depressiooni ja paanikahäire raviks aastal 2001. Estsitalopraam on kiirematoimelisem ja vajab toimeks väikesemat annust (10–30 mg), kui tsitalopraam (20–80 mg). Lisaks on estsitalopraam SERT-i suhtes selektiivsem, kui teised SSRI-d.
Tabel 1. Antidepressantide klassifitseerimine toimemehhanismi järgi
Estsitalopraam Eestis
Tabel 2. Eestis müügiloaga ravimid, mille toimeaine on estsitalopraam
Esta (eesnimi)
Esta on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 368. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Esta 361 naisel, 2021. aasta 1. jaanuari seisuga 348 naisel..
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Esta 2 inimesel.
Oliver Loode
pisi|Oliver Loode soome-ugri noorteorganisatsiooni MAFUN konverentsil Tartus 2015. aastal Oliver Loode (sündinud 19. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja soome-ugri liikumise aktivist. Ta oli ÜRO põlisrahvaste püsifoorumi (UNPFII) liige (2014–2016).
Haridus
Oliver Loode on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli 1992 ning Pennsylvania Ülikooli (Wharton School) majandusteaduse alal 1997 magna cum laude.
Ühiskondlik tegevus
Aastatel 2011–2013 oli Oliver Loode Eesti esindaja Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsioonis (MAFUN). Sel perioodil oli ta üks soome-ugri kultuuripealinnade liikumise käivitajatest. Aastatel 2013–2015 oli ta Fenno-Ugria Asutuse juhatuse liige. Aastatel 2014–2016 oli Oliver Loode ÜRO põlisrahvaste püsifoorumi (UNPFII) ekspertliige (nomineeritud Eesti Vabariigi Välisministeeriumi poolt). 2015. aasta aprillis valiti Loode UNPFII 14. istungi aseesimeheks.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Elurikkuse Erakonna nimekirjas Võru-, Valga- ja Põlvamaal ning kogus 43 häält ja ei osutunud valituks.
Ametikäik
Aastatel 2013–2015 oli Loode Sangaste Rukki Maja turundusjuht.
Paklitakseel
Paklitakseel (Paclitaxelum) on keemilise aine infusioonilahuse kontsentraat, millest valmistatakse onkoteraapias kasutatav veenisiseselt manustatav infusioon. Paklitakseel sisaldab alkoholi.
Paklitakseel on eraldatud lühiokkalise jugapuu (Taxus brevifolia Nutt.) koorest aga seda toodetakse ka poolsünteetiliselt hariliku jugapuu ainete baasil.
Paklitakseel on ravimi geneeriline nimetus.
Troofsusklassifikatsioon
Troofsusklassifikatsioon on eelkõige järvede jaotussüsteem, kus järved liigitatakse troofsuse ehk toitelisuse alusel eri klassidesse.
Paklitakseel
Paklitakseeli kasutatakse koos mitmete teiste ravimitega munasarja kartsinoomi, rinnanäärme kartsinoomi, kaugelearenenud mitte-väikerakk-kopsuvähi, AIDS-iga seotud Kaposi sarkoomi ja pankreasevähi ravis. Paklitakseeli kasvajavastase toime täpset mehhanismi seni ei tunta, arvatakse, et see segab vähirakkude kasvu.
Troofsusklassifikatsioon
Tuntumad Eesti järvede tüpoloogiad on välja töötanud Helle Simm ja Aare Mäemets.
Paklitakseel
Paklitakseel võib toimemehhanismi tõttu olla kartsinogeenne ja genotoksiline.
Troofsusklassifikatsioon
Ajalugu
Toitained on sisevetes väga tähtsal kohal olles limiteerivaks või soodustavaks teguriks elustiku hulga, nende liigilise koosseisu ja produktiivsuse määramisel. Seda fakti arvesse võttes tekkis idee veekogud toitainetesisalduse järgi klassidesse jagada.
Paklitakseel
Nimetused ja tähised
Farmakoterapeutiline rühm : taimsed alkaloidid ja teised looduslikud ained, taksaanid, ATC-kood: L01CD01.
Troofsusklassifikatsioon
Ajalugu
20. sajandi alguses võtsid August Thienemann ja Einar Naumann kasutusele veekogude troofsuse ja sellega seonduvad mõisted, kasutades neid esialgselt vaid järvede klassifitseerimisel, kuna seal oli kõige paremini näha toitainete kuhjumist ning sellest tuleneva troofsuse kasvu. Tänapäeval kasutatakse troofsuse mõistet ka muude veekogude (jõgi või meri) kirjeldamisel, kuid nende puhul on eelnevalt nimetatud muutusi keerulisem jälgida.
Klassifikatsioon
Tihti rakendatakse klassifitseerimisel fosfori ja lämmastiku, harvem ka räni sisaldust, sest need ühendid on määravaks faktoriks bioproduktsioonil. Siiski on hakatud sellisest lihtsast klassifikatsioonist loobuma, sest vähesed näitajad ei anna järve olemusest ja seisundist tõetruud üldpilti. Klassifitseerimisel oleks hea arvestada ka valgala, toitumistüübi, elustiku ja paljude muude teguritega.
Areng
Kuna järved on sageli vahe- või lõpp-peatuseks valgalast tulnud toitainetele, siis areneb aja möödudes oligotroofsest järvest eutroofne järv. Järve troofsust mõjutab ka mullatüüp, aluspinna settekivim, taimkate ning inimtegevus.
Paklitakseel
Legislatsioon
Paklitakseeli tohib Euroopa Liidus välja kirjutada.
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofsus
Oligotroofsus ehk vähetoitelisus on teatud ökosüsteemidele iseloomulik seisund, kus on minimaalse toitainetesisalduse tõttu madal bioproduktsioon. Oligotroofsete ökosüsteemide alla kuuluvad rabad ja oligotroofsed järved.
Paklitakseel
Legislatsioon
Paklitakseeli sisaldavad ravimid on registreeritud Eesti ravimiregistris:
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Oligotroofne ehk vähetoiteline järv on väga väikese toitainete sisaldusega ja üldjuhul vähese taimestikuga ökosüsteem. Üks tuntumaid oligotroofseid järvi on 4 kilomeetri sügavusel Antarktika jääs asuv mageveeline Vostoki järv. pisi|237x237px|Oligotroofne Nohipalu Valgjärv
Enamus Eesti alal olevatest järvedest on ajalooliselt olnud oligotroofsed. Selliste järvede hulka loetakse inimmõju tagajärjel muundunud järvi, mis veel 20. sajandi keskpaigas olid oligotroofsed ning mis on teatud määrani oma iseloomulikku seisundit säilitanud.
Paklitakseel
Annustamine ja kulud
Soovitatav paklitakseeli annustamine oleneb vähivormist.
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Patsientidele tuleb enne paklitakseeli manustada premedikatsiooniks kortikosteroide, antihistamiine ja H2-antagoniste.
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Oligotroofseid järvi võib enim leida jaheda kliima ja hõreda asustusega piirkondades, millel on ühtlasi graniitne aluskivim.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Fertiilses eas naised ja mehed ning nende partnerid peaksid vähemalt 6 kuud pärast ravi paklitakseeliga kasutama kontratseptsiooni. Lisaks peaksid meespatsiendid peaksid enne ravi alustamist kaaluma ka sperma külmkonserveerimist võimaliku infertiilsuse tekke tõttu.
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Vähene toit- ja mineraalainete sisaldus oligotroofses järves mõjutab mitmeid olulisi tegureid. Elustik väikese biomassiga ja nende produktiivsus on madal. Seetõttu on orgaanilise aine kuhjumine järvenõo põhja väga aeglane. Vähese toitainete olemasolu tõttu on järve puhverdusvõime nõrk ning väiksemgi inimmõju võib järve tasakaalust välja viia.
Fütoplanktoni vähene biomass ja liikide arv on taganud oligotroofse järve väga hea läbipaistvuse ning vee helerohelise või sinakasrohelise värvuse. Lisaks on järved sügavad ning madala pH-ga.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Kõrvaltoimete loetelu põhineb 812 soliidtuumoriga patsiendi kohta koostatud andmebaasi andmetel, kellele manustati kliinilistes uuringutes paklitakseeli (monoteraapiana).
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Hapnikuolud on terve veesamba ulatuses head ka külmematel aastaaegadel, sest sügisel takistab epilimnioni jahtumine järve kihistumist võimaldades veel seguneda ning transportida hapnikku ka sügavamatesse kihtidesse. Kuigi madala bioproduktsiooni tõttu on kalastik napp ning nende arvukust ja kasvutempot mõjutavad kehvad varje- ja kudemisvõimalused, soodustab hapnikuga hästi varustatud vesi järveforelli elutsemist.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Kõrvaltoimete esinemissageduse esitamisel on kasutatud klassifikatsiooni: väga sage (≥1/10)sage (≥1/100, <1/10); aeg-ajalt (≥1/1000, <1/100); harv (≥1/10000, <1/1000); väga harv (<1/10000).
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Oligotroofses järves on ülekaalus rohevetikad, koldvetikad ja vaguviburvetikad. Rohevetikatest on arvukamad ikkesvetikad. Ujujate nahka libedaks tegev tativetikas on samuti mitmes oligotroofses järves esindatud. Haruldastest taimedest kasvavad järves vesilobeelia ja järv-lahnarohi.
Oligotroofset järve ohustab kaldajoone muutumine, meelelahutuslik liigkasutus mootorpaatide ja kalastamise näol ning külgneva maastiku muutumine liigse maapuhastuse, reovee eraldumise või valgala pindala muutumise tõttu. Samuti ohustavad järve paisud, veekogu süvendamine ning vee kvaliteedi halvenemine, mida põhjustab reostus, järve mudastumine ning mikroobide ja toitainete äravool.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Väga sagedased olid infektsioonid, põhiliselt kuseteede ja ülemiste hingamisteede põletikud (teatatud fataalsetest juhtudest). Aeg-ajalt esines patsientidel ka septilist šokki.
Troofsusklassifikatsioon
Oligotroofne järv
Eesti oligotroofsed järved on näiteks Nohipalu Valgjärv, Viitna Pikkjärv, Paukjärv, Misso Saarjärv ning Kise järv.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Vere ja lümfisüsteemi häiretena esines väga sageli: müelosupressioon, neutropeenia, aneemia, trombotsütopeenia, leukopeenia ja veritsemine.
Immuunsüsteemi häired: vähem kui 2%-l piisavat premedikatsiooni saanud patsientidest on tekkinud ravi vajavad tõsised võimaliku fataalse lõppega ülitundlikkusreaktsioonid: düspnoe ja hüpotensioon, angioödeem ja generaliseerunud urtikaaria.
Troofsusklassifikatsioon
Mesotroofne järv
pisi|262x262px|Mesotroofne Neeruti Eesjärv Mesotroofne ehk kesktoiteline järv on oligotroofse järvega võrreldes toiteainerikkam, kuid toiteainevaesem kui eutroone järv. Seal on suurem liigirikkus ja biomass, kui oligotroofsel järvel. Gaasirežiim on hea.
Rootsi merevägi
Rootsi merevägi (rootsi keeles: Svenska marinen), ka Rootsi kuninglik merevägi, on Rootsi kaitseväe väeliik, mis täidab mereväe ülesandeid.
Ajalugu
pisi|Joonistus Rootsi laevastikust 1899 Rootsi merevägi asutati ametlikult 7. juunil 1522.
Rootsi merevägi on osalenud meresõjalise jõuna umbes 20 sõjas. Neist pikimad on olnud Poola-Rootsi sõda 1600–1629 ja Põhjasõda 1700-1721. Viimane sõjana käsitletav konflikt, kus merevägi osales, oli 1814. aastal toimunud Rootsi-Norra sõjakäik. Rootsi mereväel oli intsidente ka külma sõja ajal.
Personal
pisi|Rootsi mereväelasi pidulikul rivistusel 2013 2016. aasta seisuga oli Rootsi mereväes 2100 teenistujat.
Üksused
3. meresõjalaevade brigaad
4. meresõjalaevade brigaad pisi|Dessant maabumas CB-90 kaatritelt 2019 1. amfiibrügement
Karlskrona mereväebaas
Muskö mereväebaas
Göteborgi mereväebaas
Leeder-sõrmkäpp
Leeder-sõrmkäpp (Dactylorhiza sambucina) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv rohttaim.
Rootsi merevägi
Laevad
pisi|Visby-klassi korvett 2008 pisi|Göteborg-klassi korvetid, HMS Carlskrona ja Gotland-klassi allveelaev 2009 pisi|Rootsi miinilaevu 2011
Tunnused
Laeva lühend on kas HMS – Hans/Hennes Majestäts Skepp või HSwMS – His Swedish Majesty’s Ship.
Leeder-sõrmkäpp
Saaremaal kasvas kuni 20. sajandi alguseni leeder-sõrmkäpa kollaseõieline vorm, keda seejärel loeti Eestist kadunud liikide hulka, kuni 2021. aastal avastati Saaremaal teine populatsioon.
Troofsusklassifikatsioon
Eutroofne järv
pisi|233x233px|Eutroofne Võrtsjärv
Leeder-sõrmkäpp
Botaanilised tunnused
Taimede kõrgus ulatub umbes 30 sentimeetrini, õisik on tihe ja paljuõieline ning iga õie alusel on sigimikust pikem leheke – õiekandeleht, mis eristab sõrmkäppasid käpa perekonna esindajatest, kelle õiekandeleht on soomusjas. Vars on lehistunud, kuid tihti puuduvad varre ülaosas sõrmkäppadele tüüpilised kolmnurksed kandelehe taolised lehed. Lehed on lamedad, 5–12 cm pikad ja kuni 3 cm laiad, süstjad, piklik-munajad või äraspidimunajad. Vars on tugev ja õisik üsna tihe. Õitseaeg on leeder-sõrmkäpal mai ja juuni algus. Taime lehed sarnanevad rohkem käpa perekonna esindajatega, hoidudes varre alusele. Esineb nii kollaseid kui ka roosade õitega vorme. Eestis on looduslikult esinenud vaid kollase õiega vorm.
Troofsusklassifikatsioon
Eutroofne järv
Eutroofne ehk rohketoiteline järv on suure toitainetesisalduse ja suure liigilise mitmekesisusega järv.
Leeder-sõrmkäpp
Levik ja elupaik
Leeder-sõrmkäpp on Euroopa levilaga liik, mis kasvab mägedes, vaid Läänemere ümbruses leidub taime ka tasandikel. Ahvenamaal ja Gotlandil kasvab leeder-sõrmkäpp niitudel. Levila on jaotunud kaheks suuremaks alaks. Skandinaavia osaareaal hõlmab Skandinaavia lõunaosa ja Põhja-Taani, idapoolseim osa ulatub Ahvenamaale ja Turu saarestikku. Põhiareaal ulatub Kesk-Saksamaalt Sitsiiliani ja Loode-Hispaaniast Kirde-Ukrainani. Puudub Briti saartel.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Luuüdi supressiooni ja tõsiste südame erutusjuhtehäirete korral tuleks annuseid piirata.
Troofsusklassifikatsioon
Eutroofne järv
Üldjuhul on järved madalad ja nende nõgu on suurel määral täitunud setetega. Eutroofsed järved on tekkinud vähetoitelistest järvedest, kuhu lisandus suur hulk mineraalaineid, mille tulemusena on järvedes suur produktiivsus. Järvedes, kus on suur produktiivsus, domineerib peamiselt tsüanobakter.
Elustik on peamiselt veetaimed ja vetikad. Kui vesi on selge, siis üldjuhul domineerivad veetaimed, tumedama veega domineerivad vetikad. Aeg-ajalt esineb veeõitsenguid, mille tõttu võivad hukkuda vees olevad kalaliigid.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Närvisüsteemi häiretena esines väga sageli neurotoksilisust perifeerne neuropaatia näol.
Troofsusklassifikatsioon
Eutroofne järv
Mineraalainesisalduse põhjal jagatakse eutroofsed järved kaheks: pehmeveelisteks ja kareda- ehk kalgiveelisteks. Üldaluselisust 80 mg/l loetakse neid tüüpe eristatavaks piiriks, sest siis toimub muutus suurtaimede ja ränivetikate liigilises koosseisus.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Lihaste, skeleti ja sidekoe kahjustuste väga sagedased kõrvatoimetena esines 60%-l patsientidest artralgia või müalgia.
Lutikkäpp
Lutikkäpp (Orchis coriophora) on käpaliseliik, mida esines Eestis veel 19. sajandil.
Paklitakseel
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed
Seedetrakti häiretena olid väga sagedasti teatatud kõrvaltoimed iiveldus, oksendamine, kõhulahtisus, mukosiit.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Paclitaxel seisuga 05.12.2014.
Leeder-sõrmkäpp
Hävimine ja taastamiskatse Eestis
Viimase teadaoleva Lääne-Saaremaal Austlas kasvava leeder-sõrmkäpa üsna rohkearvuka populatsiooni korjasid taimehuvilised tühjaks 1901. aastal. Herbaarnäidised on säilinud Riias ja Peterburis. Leeder-sõrmkäpa populatsiooni taastamiseks tõi Eesti Orhideekaitse Klubi 27. mail 1989 Ahvenamaalt 27 taime. Need istutati 28. mail Saaremaale, luues kaks väikest populatsiooni. Ettevõtmine ei andnud elujõulist asurkonda ning praeguseks on järele jäänud vaid paar mitteõitsvat taime.
Lutikkäpp
Taim kasvab 15–40 cm kõrguseks. Kirjudel õitel on terav nokataoline tipp.
Liik on nimetuse saanud ebameeldivat lutikahaisu meenutava lõhna järgi.
Leeder-sõrmkäpp
Hävimine ja taastamiskatse Eestis
2021. aasta juunis avastati Saaremaal teises kohas paarisajal ruutmeetril sadakond taime. 2022. aastal täpsustati, et selles kasvupaigas on üle tuhande taime.
Lutikkäpp
Kasvab niitudel, ka puisniitudel. Viimased Eestist pärit herbaareksemplarid pärinevad Saaremaalt. Liik on kadumas ka endistelt kasvukohtadelt Kesk-Euroopas, rohkem on teda leida Vahemere-äärsetes riikides.
Troofsusklassifikatsioon
Eutroofne järv
Talvel võivad järve hapnikutingumised olla halvad ning põhjakihtidesse võib koguneda süsihappegasi, vesiniksulfiidi ja metaani.
Eutroofsetel järvedel on rikkalik põhjaelustik. Järve madaluse tõttu jõuab rohkem materjali vee põhja, mis võib akumuleeruda 10-20% esmasproduktsioonist.
Eutroofsetes järvedes on alati suur pH, sest vohavate vetikate fotosüntees tõstab vegetatsiooniperioodil järve pH-d. Rohketoitelistes järvedes võib see tõusta 9-10-ni.
Eutroofsed järved moodustavad Eestis uuritud järvedest umbes 36%. Need on kõige eripalgelisemad ning nende hulka kuuluvad Eesti parimad kalajärved.
Eestis on rohketoitelised järved näiteks Pangodi järv ja Võrtsjärv.
Hüpertroofsus
Hüpertroofsus ehk liigtoitelisus on kunstlik süsteem, kus toiteainete sisaldus on suurem, kui eutroofsel järvel. Tavaliselt on see inimtekkeline.
Hüpertroofne järv
Looduslikult pole toiteainete akumuleerumine nii lühikese ajaga ja suures hulgas võimalik, seega on hüpertroofne järv inimmõjutuste tõttu tekkinud ning asub loodusliku arengurea lõpus (oligotroofne - mesotroofne - eutroofne - hüpertroofne).
Liigtoitelisuseni viib näiteks valgalas väetiste kasutamine.
Tavaliselt kuulub liigtoiteline järv eutroofse järve alamtüüpi ja eraldi järvetüübina välja ei tooda.
Sellises järvetüübis on suur esmasproduktsioon ja toitelisuse kasv on enamasti tingitud orgaanilisest ainest, mis on allohtoonne, bioloogiliselt kergesti lagunev ja autohtoonsest orgaanilisest ainest, mis satub järve punktreostusallikatest. Suure vetika- või taimemassi tõttu ei jõua valgus sügavamasse veekihtidesse ja see piirab edasist produktsiooni kasvu. Esineb ka tugevaid veeõitsenguid ja selle tõttu ka kalade suremisi, mis tähendab, et ökosüsteem on ebastabiilne. Kiiresti väheneva liigirikkuse tõttu, moodustuvad sageli monodominantsed kooslused.
Hüpertroofsed järved paiknevad peamiselt Kõrg-Eestis, nt Otepää, Sakala ja Vooremaa kõrgustiku ürgorgudes, moreenkõrgendikel ja voortega külgnevates orgudes. Tavaliselt on järve naabruses põllumajandusmaastik või asulad.
Vesi on rohekaskollast värvi ja vähese läbipaistvusega. Järvevee pH võib kesksuvel olla 9-10.
Gaasirežiim on halb aasta ringi ja hapnikusisalduse ööpäevane kõikumine võib olla väga suur. Seda tuleb arvestada hapnikku mõõtes, et kellaajast sõltub veeproovi tulemus. Põhjaloomastik ja kalastik on halva gaasirežiimi tõttu vaesunud.
Järve toiteainete allikaks on õhureostus ja sissevoolud ning toiteainete vabanemine põhjasetetest tugevalt kihistunud järvede puhul.
Liikide keskmine arv on märkimisväärselt suur (proovis 60-80 liiki); vaesunud liigiline koosseis hüpertrofeerumise tagajärel on vaid mõnes järves. Suure biomassiga järvedes annavad tooni sinivetikad, mõõduka biomassi korral rohevetikad, mis on väikeste mõõtmetega. Suurtaimestik on liigivaene pikaajalise ülitugeva toiteainetega rikastumise tõttu.
Ainus hea lahendus hüpertroofse järve või paisjärve suure välise koormuse seisundi parandamiseks võib olla keemiline elustikutõrje, sest see on kiire toimega ja odav.
Vaata ka
Troofsus
Oligotroofne järv
Mesotroofne järv
Eutroofne järv
Hüpertroofne järv
V. Steklovi nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituut
pisi|Instituudi hoone (juuni, 2007) V. Steklovi nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituut (vene keeles Математический институт имени В. А. Стеклова РАН, lühend МИАН) on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia üks instituute. See on maailmas üks juhtivaid matemaatikaga tegelevaid teadusasutusi. Instituut on nimetatud vene matemaatiku ja mehaanikateadlase Vladimir Steklovi järgi.
Instituut asutati 28. aprillil 1934.
1934. aastal reorganiseeriti Leningradis asunud NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsika-matemaatikainstituut kaheks iseseisvaks instituudiks. Üks neist oli Moskvasse rajatud Matemaatikainstituut (Leningradis loodi selle filiaal).
Honorius II
Honorius II (Lamberto Scannabecchi; ka Lambertus, Lamberto Scannabecchi da Fagagno, Lamberto da Fagnano di Monteveglio; 1060 – 13. veebruar 1130) oli paavst 1124–1130. Ta oli 163. paavst.
Lamberto Scannabecchi sündis 1060. aasta paiku madalat päritolu vanemate peres Fiagnanos (Fagnano), mis kuulub tänapäeval Casalfiumanese valda.
Scannabecchi õppis Imolas ja Pisas ning ühines augustiini regulaarkanoonikutega. Ta sai Bolognas ülemdiakoniks.
Kardinal Scannabecchi osales 1118 Gelasius II valimistel ja pühitses ta ametisse. Ta läks koos Gelasius II-ga Prantsusmaale, kus osales 1119 Calixtus II valimistel ja 9. veebruaril 1119 viibis tema pühitsemisteenistusel.
Calixtus II saatis Scannabecchi 1119 Saksa-Rooma keisri Heinrich V juurde. Ta viibis oktoobris 1119 Reimsis peetud sinodil, kus paavst ekskommunitseeris Heinrich V. Ta reisis koos Calixtus II-ga 1120 Prantsusmaalt Itaaliasse. Paavst saatis ta 1122 Saksamaale, kus ta osales 23. septembril 1122 Wormsi konkordaadi sõlmimisel, mille järel pidas ta Wormsis vabaõhumissa.
Kardinal Scannabecchil tekkis tüli Monte Cassino kloostri abti Oderisioga Santa Maria in Pallaria konvendi pärast.
Paavstiks saamine
Honorius II valiti paavstiks Roomas. Salvador Miranda ja "Catholic Encyclopedia" järgi sai ta paavstiks 15. detsembril 1124, kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi 21. detsembril 1124. Ta võttis nime Honorius I järgi.
Calixtus II surma järel soovisid kardinalid toetada esmalt San Stefano al Monte Celio kardinalpreestrit Sassot (Saxo), kuid siis valisid kardinal Gionata (Jonathan) soovitusel ja Pierleoni suguvõsa kaasabil 15. või 16. detsembril ametisse Santa Anastasia kardinalpreestri Teobaldo Boccapecora (Coelestinus II).
Kardinalid asusid Boccapecorat San Pancrazio al Laterano kirikus ametisse ennistama, kui Roberto Frangipani tungis teenistusele koos oma meestega, kelle nõudel määrasid kardinalid paavstiks Ostia kardinalpiiskopi Lamberto. Ta soostus viis päeva hiljem ametiga, kui kardinalid nõustusid taas pidama valimisi. Coelestinus II sai puhkenud kähmluses viga, kuid nõustus ametist loobuma. Kantsler Aymery de la Châtre ja Frangipanid pakkusid Rooma prefektile Urbanole ning Pierleoni suguvõsale altkäemaksu, et nad tunnustaksid paavstina Honorius II-t.
Suhted Briti valitsejatega
Honorius II saatis 1125 kardinal Giovanni da Crema legaadina Inglismaale, kes pidi Inglise kuninga Henry I nõudel viibima mõnda aega Normandias. Legaat kohtus Roxburghis Šoti kuninga David I-ga.
Suhted Itaalia valitsejatega
Honorius II tunnustas 22. augustil 1128 Sitsiilia krahvi Ruggero II-t (Roger II) Apuulia hertsogina.
Suhted Lähis-Idaga
Honorius II soovitas 29. mail 1128 Jeruusalemma kuningal Baudouin II-l, et ta annaks oma tütre Melisinda naiseks Anjou krahvile Foulque V-le.
Suhted Normandiaga
Honorius II ekskommunitseeris 12. aprillil 1125 Normandia valitseja Guillaume Clitoni, kes oli abiellunud kanoonilisele õigusele mittevastavalt.
Suhted Prantsusmaaga
Honorius II kutsus 1128 Troyes's kokku sinodi. Ta kinnitas 20. mail 1128 Nantes'i sinodi otsused.
Ta kehtestas 12. aprillil 1125 Anjou krahvkonnale interdikti.
Suhted Taaniga
Honorius II saatis Taani kuninga Nielsi soovil Taanisse legaadi.
Suhted Briti piiskoppidega
Honorius II andis 1125 Yorki peapiiskopkonnale privileege ja Roomat külastanud peapiiskop Thurstanile palliumi.
Ta määras Canterbury peapiiskopi William de Corbeil' paavstlikuks legaadiks Inglismaal ja Šotimaal.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Honorius II ekskommunitseeris 1128 Milano peapiiskopi Anselmo della Pusterla, kes oli Saksa trooninõudleja Konrad Hohenstaufeni krooninud Itaalia kuningaks.
Ta määras 1126 Pisa piiskopi metropoliidiks.
Ta ordineeris 1129 püha Ubaldo Gubbio piiskopiks.
Munklus
Honorius II tunnustas 26. veebruaril või 27. veebruaril 1126 premonstratensiaani ordut ja 13. jaanuaril 1128 Templiordut.
Ta kinnitas 1126 Lyoni peapiiskopi otsuse, kes oli ekskommunitseerinud Cluny abti Pons de Melgueili.
Aquino krahv Adenolfo taunis Monte Cassino kloostri abti Oderisiot ja kaebas tema peale paavstile. Honorius II kutsus Oderisio Rooma, et selgitada talle esitatud süüdistusi. Kuna Oderisio keeldus kolmel korral Rooma minemast, tagandas paavst ta 1125 paastuajal abti ametist ja ekskommunitseeris ta ülestõusmispühade ajal. Seejärel otsis Oderisio paavstiga lepitust ja paavst vabastas ta peatselt kirikuvande alt.
Uued kardinalid
Honorius II määras 27 uut kardinali. Tema ajal said kardinaliks hilisemad paavstid Coelestinus II ja Anastasius IV.
Surm
Honorius II haigestus jaanuaris 1130 ja suri Roomas San Gregorio al Celio kloostris 13. veebruari 1130 hilisõhtul. Ta maeti esmalt samasse kloostrisse, kuid Innocentius II lasi tema säilmed matta ümber Lateraani basiilikasse.
Aserbaidžaani köök
Aserbaidžaani köök (Azərbaycan mətbəxi) on väga mitmekesine toidu valmistamisviiside ja retseptide külluse poolest. On teada vähemalt 2000 Aserbaidžaani rahvusrooga.
Kliima tähtsus
pisi Toiduretseptide mitmekesisuses on suur osa kliimal. Kuna Aserbaidžaanis on kaheksa kliimatüüpi, on ka loomastik ja taimestik mitmekesised, mis on ühtlasi rikkaliku köögi loomise põhialus. Kuid ainult headest ilmastikuoludest ei piisa, elanikkonnal on ka väga arenenud põllumajandus- ja loomakasvatuskultuur.
Maitseained
Toitudes kasutatakse rohkelt maitsetaimi ja maitseaineid, mis lisavad toidule aroomi ja iseloomulikku maitset. Need maitsetaimed on petersell, till, seller, koriander, basiilik, piparmünt jms. Maitseainetest kasutatakse rohkem tüümiani, köömneid, koriandriseemneid, aniisi ja loorberit ning ka toiduhappeid.
Salatid ja puuviljad
Puuviljad ja köögiviljad on asendamatud Aserbaidžaani retseptides. Viinamarjad, ebaküdoonia, kastanid, alõtša, kapsas, redis, peet, tomatid ja baklažaanid on tihtipeale retseptides. Palju valmistatakse salateid, mida pakutakse iga roa kõrvale.
Liha
Köök on tuntud eelkõige liharoogade poolest. Tihti kasutatakse lamba-, vasika- ja linnuliha. Harvem kasutatakse kalatooteid ja mereande.
Leib
Kuigi tänapäeval on küpsetamine ja küpsetamise tehnoloogia oluliselt muutunud, on leiva küpsetamise traditsioon jäänud kultuuri oluliseks osaks. Aserbaidžaani igas piirkonnas küpsetatakse eri tüüpi leiba. Leivaretsepte on kümneid, näiteks juha, tsurek, fatir, lavašš, sangak, hamrali, tandoorileib, pähkli- ja mandlileib.
Tsurek on pärminisuleib.
Hamrali on tandooris küpsetatud paks leib.
Fatir on sibulaga lehttaignast lapik leib.
Juha on väga õhuke leib, millesse mähitakse rohkelt täidiseid, näiteks köögivilju, kala, liha ja juustu.
Sangak ' i valmistatakse Bakuus, Gəncəs ja Nahhitševanis. Seda küpsetatakse kuumadel kividel. Sellist leiba süüakse rasvaste ja vedelate roogadega. Peale Nõukogude võimu kehtestamist vähenes Aserbaidžaanis sangak ' i populaarsus, sest see ei sobinud masstarbimiseks.
Lavašš on lapik leib, mis on sarnane pannkoogiga. Seda valmistatakse ilma tärkliseta vaid jahust, soolast ja veest. Seda on valmistatud juba üle 6000 aasta.
Magustoidud
Aserbaidžaanlasted pakuvad külalistele puuviljamoose ja küpsetisi. Maiustuste retsepte leidub üle 50.
Populaarsed on kurabje küpsised, pähkli-kozinak, parvarda, sekerbura, shor gogal ja mutaki. Kompvekkidest on kõige populaarsem rahat lukum.
Baklava
Kõige klassikalisema retsepti koostisosad on pähklid, suhkur, või, munad, jahu, safran ja vesi.
Sekerbura
Välimuselt meenutab sekerbura poolkuud, mille pinnal on mustrid. Täidiseks on pähklid, näiteks Kreeka pähklid või sarapuupähklid.
Aserbaidžaani tee
Teed juuakse tavaliselt väga kangena ja kuumana. Lisatakse suur kogus ürte, nagu piparmünti, tüümiani, kaneeli ning kardemoni. Tee joomiseks on vajalikud spetsiaalsed nõud, need meenutavad pirni kuju. Klaas on ehituselt selline, et ülevalt tee jahtub ning seda on hea juua, kuid alt on ta veel kuum.
Airaan
Traditsiooniline fermenteeritud piimajook, millele lisatakse vett ja soola. Piimadest sobivad lehma- või kitsepiim. Valmistamise aluseks on spetsiaalne keefirist valmistatud juuretis.
Arak
Kange alkohoolne jook, mis on valmistatud kontpuust või mooruspuust. Tõlkes tähendab see valget jooki. Samuti kasutatakse seda alkoholivabana, külmetushaiguste ja muude haiguste raviks.
Buza
Õlu, mis on valmistatud kääritamise teel nisust või hirsist. Magus ja lahja, kuid erineb tavalisest õllest selle poolest, et selle valmistamiseks ei kasutata humalat. Jooki serveeritakse pidusöögi lõpus, kui tahetakse näidata erilist austust külaliste vastu.
Pilaff
Pilaff on kõige tuntum Aserbaidžaani roog, millest leidub rikkalikult retsepte. Selle valmistamiseks on kümneid variatsioone ja parimaid retsepte antakse üle põlvest põlve. Roa põhikoostisosad on liha ja riis. Retseptides erinevad nii lihaliigid, köögiviljad kui ka vürtsid, samuti erineb ka serveering. Tavaliselt serveeritakse pilaffi nii, et tuuakse eraldi riis, puistatakse üle granaatõunaseemnetega ja siis kaetakse tükikese vormileivaga ning gara’ga.
Dushbara
See on roog, mis koosneb rammusast puljongist ning väikestest pelmeenidest. Pelmeenide valmistamiseks segatakse kokku lambahakkliha ürtide ning vürtsidega ja pannakse see taigna sisse. Rooga serveeritakse sooja puljongiga ja pannakse võid ning väga palju maitserohelist.
Kerge hapupiimal põhinev supp, mille koostisosad on jogurt, jahu, munad, vürtsid ja ürdid. Roa eripära on, et seda saab tarbida nii kuumalt kui ka külmalt. Eriti hea on seda süüa kuumana sügisel halva ilmaga ja suvel külmana, jahutuseks palava ilmaga.
Drusti
pisi|left|Drusti kirik Drusti (varem Vecdrusti või Vecdrustu muiža) on küla (vidējciems) Lätis Smiltene piirkonnas, Drusti valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 185 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Raunast 20 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusel.
Lisaks vallamajale on Drustis veel põhikool, postkontor ja raamatukogu. Seal asub Drusti bussipeatus.
Vaatamisväärsusteks on sealne luteri kirik, mis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Kaitse all on ka kiriku kantsel, altar, orelirõdu ja organistipink. Kohaliku kaitse all on Drusti keskaegne kalmistu ja Žvīguri keskaegne kalmistu.
Looduskaitse all on tamm Pagalma saimnieks (tõlkes 'hoovi omanik').
Asulat on esimest korda mainitud 1262. aastal. Tänapäevane asula tekkis Vecdrusti mõisa hoonetekompleksi juurde. Drustis on sündinud Heinrich Hagemeister ning baltisaksa maadeavastaja ja Alaska kuberner Ludwig von Hagemeister. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Rauna piirkonda.
2015. aastal oli Drustis 286 elanikku, 2016. aastal 271 ja 2021. aastal 264 elanikku.
Oconee maakond (Lõuna-Carolina)
Oconee maakond (Oconee County) on kõige läänepoolsem maakond Ameerika Ühendriikide Lõuna-Carolina osariigis.
Maakonna halduskeskus on Walhalla ja suurim linn Seneca.
Maakonna pindala on 1746 km². Veepindala on 124 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 74 273. Aastal 2000 oli elanike arv 66 215.
Ajalugu
Oconee maakond moodustati 1868. aastal. Maakond on saanud nime indiaani väljendi järgi.
Valge Hobu kõrts
pisi|"Valge Hobu" võõrastemajais Sankt Wolfgangis "Valge Hobu kõrtsis" (saksa keeles Im weißen Rössl) on Ralph Benatzky operett või muusikaline komöödia kolmes vaatuses Hans Mülleri ja Erik Charelli libreto ning Robert Gilberti laulusõnadele Oskar Blumenthali ja Gustav Kadelburgi samanimelise lustimängu (1897) järgi. Täiendavaid muusikalugusid on juurde kirjutanud Bruno Granichstäder, Robert Gilbert, Robert Stolz ja Hans Frankowski.