cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2010. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
5000 m
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 12.37,35 Kenenisa Bekele, Etioopia (31. mai 2004 Hengelo) Euroopa rekord: 12.49,71 Mohammed Mourhit, Belgia (25. august 2000 Brüssel) EM rekord: 13.10,15 Jack Buckner, Suurbritannia (31. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 13.44,70 Jesús España, Hispaania (13. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal
10 000 m
thumb|150px|[[Mohammed Farah]] Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 26.17,53 Kenenisa Bekele, Etioopia (26. august 2005 Brüssel) Euroopa rekord: 26.52,30 Mohammed Mourhit, Belgia (3. september 1999 Brüssel) EM rekord: 27.30,99 Martti Vainio, Soome (29. august 1978 Praha) Euroopa meister 2006: 28.10,94 Jan Fitschen, Saksamaa (8. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Finaal
Maraton
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 64 Maailmarekord: 2:03.59 Haile Gebrselassie, Etioopia (28. september 2008 Berliin) Euroopa rekord: 2:06.36 Benoît Zwierzchiewski, Prantsusmaa (6. aprill 2003 Pariis) EM rekord: 2:10.31 Martín Fiz, Hispaania (14. august 1994 Helsingi) Euroopa meister 2006: 2:11.32 Stefano Baldini, Itaalia (13. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Finaal
400 m tõkkejooks
thumb|150px|[[David Greene]] Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 46,78 Kevin Young, USA (6. august 1992 Barcelona) Euroopa rekord: 47,37 Stéphane Diagana, Prantsusmaa (5. juuli 1995 Lausanne) EM rekord: 47,48 Harald Schmid, Saksa FV (8. september 1982 Ateena) Euroopa meister 2006: 47,48 Harald Schmid, Saksa FV (8. september 1982 Ateena) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Poolfinaal – Finaal
3000 m takistusjooks
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 7.53,63 Saif Saaeed Shaheen, Katar (3. september 2004 Brüssel) Euroopa rekord: 8.01,18 Bouabdellah Tahri, Prantsusmaa (18. august 2009 Berliin) EM rekord: 8.12,66 Francesco Panetta, Itaalia (30. august 1990 Split) Euroopa meister 2006: 8.24,89 Jukka Keskisalo, Soome (11. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal Algselt pronksmedali võitnud [José Luis Blanco]] diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
4×100 m teatejooks
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 13 võistkonda Maailmarekord: 37,10 Jamaica (22. august 2008 Peking) Nesta Carter, Michael Frater, Usain Bolt, Asafa Powell Euroopa rekord: 37.73 Suurbritannia (29. august 1999 Sevilla) Jason Gardener, Darren Campbell, Marlon Devonish, Dwain Chambers EM rekord: 37,79 Prantsusmaa (1. september 1990 Split) Max Moriniere, Daniel Sangouma, Jean-Charles Trouabal, Bruno Marie-Rose Euroopa meister 2006: 38,91 Suurbritannia (13. august 2006 Göteborg) Dwain Chambers, Darren Campbell, Marlon Devonish, Mark Lewis-Francis thumb|150px|Võidukas Prantsusmaa võistkond [[Pierre-Alexis Pessonneaux, Martial Mbandjock, Christophe Lemaitre ja Jimmy Vicaut]] Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal
4×400 m teatejooks
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 2.54,29 USA (22. august 1993 Stuttgart) Andrew Valmon, Quincy Watts, Butch Reynolds, Michael Johnson Euroopa rekord: 2.56,60 Suurbritannia (13. august 1996 Atlanta) Iwan Thomas, Jamie Baulch, Mark Richardson, Roger Black EM rekord: 2.58,22 Suurbritannia (1. september 1990 Split) Paul Sanders, Kriss Akabusi, John Regis, Roger Black Euroopa meister 2006: 3.01,10 (13. august 2006 Göteborg) France Leslie Djhone, Idrissa M'barke, Naman Keïta, Marc Raquil Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal
20 km käimine
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 1:17.16 Vladimir Kanaikin, Venemaa (29. september 2007 Saransk) Euroopa rekord: 1:17.16 Vladimir Kanaikin, Venemaa (29. september 2007 Saransk) EM rekord: 1:18.37 Francisco Javier Fernández, Hispaania (6. august 2002 München) Euroopa meister 2006: 1:19:09 Francisco Javier Fernández, Hispaania (8. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Finaal
Kõrgushüpe
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 2.45 Javier Sotomayor, Kuuba (27. juuli 1993 Salamanca) Euroopa rekord: 2.42 Patrik Sjöberg, Rootsi (30. juuni 1987 Stockholm) EM rekord: 2.36 Andrei Silnov, Venemaa (9. august 2006 Göteborg) Euroopa meister 2006: 2.36 Andrei Silnov, Venemaa (9. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Teivashüpe
thumb|120px|[[Renaud Lavillenie ]] Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 6.14 Sergi Bubka, Ukraina (31. juuli 1994 Sestriere) Euroopa rekord: 6.14 Sergi Bubka, Ukraina (31. juuli 1994 Sestriere) EM rekord: 6.00 Rodion Gataullin, Venemaa (11. august 1994 Helsingi) Euroopa meister 2006: 5.70 Aleksandr Averbukh, Iisrael (13. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Kaugushüpe
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 8.95 Mike Powell, USA (30. august 1991 Tokyo) Euroopa rekord: 8.86 Robert Emmijan, NSVL (22. mai 1987 Tsahkadzor) EM rekord: 8.41 Robert Emmijan, NSVL (29. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 8.33 Andrew Howe, Itaalia (8. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Kolmikhüpe
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 18.29 Jonathan Edwards, Suurbritannia (7. august 1995 Göteborg) Euroopa rekord: 18.29 Jonathan Edwards, Suurbritannia (7. august 1995 Göteborg) EM rekord: 17.99 Jonathan Edwards, Suurbritannia (23. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2006: 17.67 Christian Olsson, Rootsi (12. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon. Finaal
Kuulitõuge
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 23.12 Randy Barnes, USA (20. mai 1990 Westwood) Euroopa rekord: 23.06 Ulf Timmermann, Saksa DV (22. mai 1988 Chaniá) EM rekord: 22.22 Werner Günthör, Šveits (28. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 21.13 Ralf Bartels, Saksamaa (7. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Kettaheide
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 74.08 Jürgen Schult, Saksa DV (6. juuni 1986 Neubrandenburg) Euroopa rekord: 74.08 Jürgen Schult, Saksa DV (6. juuni 1986 Neubrandenburg) EM rekord: 68.83 Róbert Fazekas, Ungari (11. august 2002 München) Euroopa meister 2006: 68.67 Virgilijus Alekna, Leedu (12. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Vasaraheide
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSVL (30. august 1986 Stuttgart) Euroopa rekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSVL (30. august 1986 Stuttgart) EM rekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSVL (30. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 81.11 Ivan Cichan, Valgevene (12. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Odavise
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 98.48 Jan Železný, Tšehhi (25. mai 1996 Jena) Euroopa rekord: 98.48 Jan Železný, Tšehhi (25. mai 1996 Jena) EM rekord: 89.72 Steve Backley, Suurbritannia (23. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2006: 88.78 Andreas Thorkildsen, Norra (9. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Kümnevõistlus
Finaal: 28.–29. august Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 9026 Roman Šebrle, Tšehhi (26.–27. mai 2001 Götzis) Euroopa rekord: 9026 Roman Šebrle, Tšehhi (26.–27. mai 2001 Götzis) EM rekord: 8811 Daley Thompson, Suurbritannia (27.–28. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 8526 Roman Šebrle, Tšehhi (10.–11. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: 100 m -Kaugushüpe -Kuulitõuge -Kõrgushüpe -400 m -110 m tõkkejooks -Kettaheide -Teivashüpe -Odavise -1500 m -Punktid kokku
100 m jooks
thumb|right|130px|[[Verena Sailer]] Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 10,49 Florence Griffith Joyner, USA (16. juuli 1988 Indianapolis) Euroopa rekord: 10,73 Christine Arron, Prantsusmaa (19. august 1998 Budapest) EM rekord: 10,73 Christine Arron, Prantsusmaa (19. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2006: 11,06 Kim Gevaert, Belgia (9. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Poolfinaal – Finaal
200 m jooks
thumb|130px|[[Myriam Soumaré ]] Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 21,34 Florence Griffith Joyner, USA (29. september 1988 Seoul) Euroopa rekord: 21,71 Marita Koch, Saksa DV (10. juuni 1979 Karl-Marx-Stadt) ja (21. juuli 1984 Potsdam) 21,71 Heike Drechsler, Saksa DV (29. juuni 1986 Jena) ja (29. august 1986 Stuttgart) EM rekord: 21,71 Heike Drechsler, Saksa DV (29. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2006: 22,68 Kim Gevaert, Belgia (11. august 2006 Göteborg) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Poolfinaal – Finaal
400 m jooks
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused:
800 m jooks
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused: Algselt 8. koha saanud Svetlana Kljuka diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
1500 m jooks
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused:
5000 m jooks
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 19 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused: Algselt 1. koha saanud Alemitu Bekele, 7. koha saanud Meryem Erdoğan ja 8. koha saanud Jelisaveta Gretšišnikova diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
Maraton
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused: Algselt 1. koha saanud Živilė Balčiūnaitė‎ ja teise koha saanud Nailja Julamanova diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
100 m tõkkejooks
thumb|130px|[[Nevin Yanıt]] Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused:
400 m tõkkejooks
thumb|130px|[[Natalja Antjuhh]] Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused:
3000 m takistusjooks
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: Euroopa rekord: EM rekord: Euroopa meister 2006: Ametlikud tulemused:
Żuławy
thumb|Żuławy Wiślane asend Poolas
Żuławy ehk Żuławy Wiślane on setteline tasandik Wisła jõe deltas Poolas.
Żuławy idaosas asub Poola madalaim, 1,8 meetrit allapoole merepinda jääv punkt.
Merest on Żuławy eraldatud luidetest koosneva Wisła maasäärega (kaardil Mierzeja Wiślana). Żuławy ulatus idast läände on umbes 40 km ja põhjast lõunasse umbes 50 km.
Auckland Grammar School
pisi|Auckland Grammar School Auckland Grammar School on Uus-Meremaal Aucklandis asuv riigikool poistele vanuses 9–13. See kool on Uus-Meremaal üks suuremaid.
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg
pisi|Friedrich Wilhelm Rembert von Berg Krahv Friedrich Wilhelm Rembert von Berg (vene keeles Фёдор Фёдорович фон Берг või Фридрих Вильгельм Ремберт фон Берг; 15. (vkj)/ 27. mai 1794 Sangaste mõis, Tartumaa – 6. (vkj) / 18. jaanuar 1874 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. Berg oli kindraladjutant (1831), Riiginõukogu liige (1852), Soome kindralkuberner (1854–1861), Poola asekuningas (1863–1874), kindralfeldmarssal (1866) ja Vene Geograafiaseltsi auliige (1870).
Päritolu ja noorpõlv
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg sündis Beļava ja Sangaste mõisniku Friedrich Georg von Bergi (1763–1811) ja Gerdruta Wilhelmine von Ermesi (1775–1841) vanima pojana. Tal olid nooremad vennad Gustav, Magnus ja Alexander.
Friedrichi ja tema vendade koduõpetaja oli hilisem tuntud astronoom Wilhelm Struve.
Berg õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis ja aastatel 1810–1812 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.
Napoleoni sõjad
1812. aastal tungis Napoleon I oma vägedega Venemaale. Berg lahkus ülikoolist ja astus vabatahtlikult junkruna Liepāja jalaväepolku. Polk kuulus Riia korpusesse, mida juhatas Magnus Gustav von Essen. Tänu haridusele ja keeleoskusele viidi ta peatselt korpuse kortermeistri teenistusse (staabitööle). Augustis ülendati Berg alamporutšikuks ja viidi üle keisri kaaskonna kortermeistri osakonda.
Aastail 1813–1814 võttis ta partisanina kindraladjutant Pavel Goleništšev-Kutuzovi ja kindralmajor Friedrich Karl von Tettenborni alluvuses osa sõjategevusest Saksamaal, sealhulgas Leipzigi lahingust.
1814. aastal teenis ta staabikaptenina kaardiväe peastaabis ning osales sõjategevuses Prantsusmaal, sealhulgas Brienne'i, Vauchampsi, Bar-sur-Aube'i, Arcis-sur-Aube'i, La Fère-Champenoise'i ja Pariisi lahingust.
Hilisem karjäär
Pärast sõda reisis krahv Berg Šveitsis, Itaalias ja Balkanil. Itaalias oli tema ülesanne koguda salaja teavet karbonaaride kohta.
1820 läks ta erru (polkovniku auastmes ) ja asus kolleegiumiassessori teenistusastmes tsiviilteenistusse. Ta teenis Venemaa keisririigi Müncheni, Rooma ja Napoli saatkonnas. 1823–1825 sooritas ta kaks sõjalis-topograafilise eesmärgiga ekspeditsiooni Kaspia mere piirkonda. Alates 1826 teenis ta nõunikuna Venemaa saatkonnas Istanbulis.
Järjekordse Vene-Türgi sõja alguses 1828 astus Berg taas sõjaväkke ja osales sõjas 2. armee kindralkortermeistrina (staabiülemana). 1831 osales ta Poolas Novembriülestõusu mahasurumisel ja Varssavi vallutamisel. 1843 ülendati ta jalaväekindraliks ja määrati Venemaa sõjaväe peastaabi kindralkortermeistriks.
Ungari sõjakäigu ajal 1849 oli Berg Austria keisri Franz Joseph I juures Austria ja Venemaa sõjavägede juhatajate vahendaja (sideohvitser). 1853 määrati ta Eestimaal asuvate vägede ülemjuhatajaks.
1854–1861 oli ta Soome kindralkuberner. Teenete eest Soome valitsemisel tõsteti Berg 1856 Soome Suurvürstiriigi krahviseisusse.
pisi|Atentaat asekuningas Bergile [[Varssavis (1863)]] 1863. aasta märtsis määrati ta Poola kuningriigi asehalduri asetäitjaks ning mais asehalduriks ja sõjavägede ülemjuhatajaks. Berg saabus Poola kuningriigi pealinna Varssavisse 1863. aastal, just 1863–1864 toimunud ülestõusu kõrgpunktis, ja juhtis ülestõusu mahasurumist.
Poola mässulised tegid talle 7. septembril 1863 atentaadi, heites tema tõlla pihta 5 granaati. Berg ei saanud kannatada, kuid karmistas Poola kuningriigis karistuspoliitikat, mis oli tingitud sõjaolukorrast: sõjaväljakohtute kasutamine, avalike hukkamiste kasutuselevõtt, kontributsioonide nõudmised eriti Venemaa keisririigi riigiusu (õigeusu) vastu tegutsevailt katoliku usku vaimulikelt, ringkäendus jms. 1865 sai ta kindralfeldmarssali auastme, 1866 lahkus asehalduri kohalt ja asus Riiginõukogu liikmena tööle Peterburis.
Tiit Hunt
Tiit Hunt (sündinud 30. mail 1961) on eesti zooloog ja loodusfotograaf, üks Vereta Jahi korraldajaid.
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg
Hilisem karjäär
Berg oli Nikolai Kindralstaabi Akadeemia aupresident ning Leedu ihukaardiväepolgu, 10. Uus-Ingeri jalaväepolgu, 12. Astrahani grenaderipolgu ja 52. Preisi jalaväerügemendi aušeff. Ta oli polgu/ rügemendi formaalne ülem, kes ei tegelnud üksuse igapäevase väljaõppe ja tegevusega.
Tiit Hunt
Elulugu
Tiit Hunt sündis 30. mail 1961. Esimesed kaks ja pool eluaastat elas ta Laashoonel Pedja jõe ääres, pärast seda kolis pere Padisele.
Esimese fotoaparaadi ostis Hunt 11-aastaselt Keila metskonnas teenitud rahaga ning on sestpeale järjepidevalt pildistamisega tegelenud.
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg
Hilisem karjäär
Berg suri 6. jaanuaril 1874 Peterburis ja maeti Liivimaal asuvasse Beļava mõisa.
Tiit Hunt
Elulugu
1985. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Seejärel töötas kuni 1990. aastani Lahemaa rahvuspargis vanemteadurina. Kuni 1996. aastani töötas ajakirjas Horisont bioloogia ja meditsiini toimetajana. Seejärel oli zooloog Eesti Loodusmuuseumis.
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg
Perekond
Friedrich Wilhelm Rembert von Berg abiellus 1839. aastal krahvinna Leopoldine Cigognaga (surnud 1874). Abielust lapsi ei sündinud.
Krahv Berg lapsendas oma venna Gustavi surma (1861) järel tema pojad Friedrichi, Alexandri (1847–1898) ja Georgi (1849–1920) ning pärandas neile krahvitiitli.
Tiit Hunt
Looming
Hundi fotoloomingust on suuremat tähelepanu pälvinud kalapildid. Ta on jõudnud pildistada enamikku Eesti vetes elavatest kalaliikidest. Et Eesti tingimustes on kalade pildistamine nende loomulikus keskkonnas ja seda eriti veel neile omaste värvidega praktiliselt võimatu nii vee halva läbipaistvuse kui ka teatud kalaliikide põhjalähedase eluviisi tõttu, siis on Hunt leidnud sobivaks abivahendiks akvaariumi, kuhu kättesaadud kalad pildistamise ajaks paigutada. Nõnda sündinud fotosid on avaldatud ajakirjanduses ja jõudnud raamatukaande vahele, neist on kokku pandud ka Eesti Loodusmuuseumis toimunud näitus.
Rudolf Muus
Rudolf Muus (19. veebruar 1862 – 9. november 1935) oli norra kirjanik. Oma ajal oli ta Norras loetuim ja suurima teoste läbimüügiga kirjanik.
Elulugu
Muusi kirjanduslik anne avaldus juba varajases nooruses. Esimesi loomekatsetusi tegi ta kuueaastaselt. Koolis kirjutas Muus klassikaaslastele raha eest esseesid. Kaheteistkümneaastaselt kirjutas ta muinasjuturaamatu, mida kunagi ei avaldatud.
Muus abiellus Olga Erikka Jørginega, kellega sai kümme last. Tema naine oli väga musikaalne ja esines Kristiania teatris.
Muus nautis tegevusi värskes õhus, käis tihti seenel ja kalal.
Paljude tema juttude tegevuspaigaks on Kristiania (praegu Oslo). Enamikus teostes on kirjeldatud tolleaegset Oslo elukeskkonda. Ta tõlkis norra keelde mitu väga mahukat saksa ja inglise romaani.
Ea Jansen
Ea Jansen (14. november 1921 – 20. aprill 2005) oli eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 9. Keskkooli. Aastatel 1942–1949 õppis Tartu Ülikoolis / Tartu Riiklikus Ülikoolis ning lõpetas selle ajaloolasena. Samal aastal asus tööle Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituuti. Kaitses ajalooinstituudis 1954. aastal teaduste kandidaadi kraadi ja 1968. aastal doktorikraadi.
Teadustöö
Ta tegeles peamiselt eesti rahvusliku ärkamisaja, eriti Carl Robert Jakobsoni tegevuse uurimisega. 1990. aastatest kuni surmani oli ta üks aktiivsemaid Eesti ajalookirjutuse hetkeseisu ja tuleviku üle polemiseerijaid.
2008. aasta Alam-Saksi parlamendivalimised
2008. aasta Alam-Saksi parlamendivalimised toimusid 27. jaanuaril 2008. Nende tulemusel valiti Saksamaa liidumaa Alam-Saksi parlamendi Maapäeva (Landtag) uus koosseis järgmiseks viieks aastaks.
Valimissüsteem
Maapäevas on vähemalt 135 kohta, sellest 87 mandaati jagatakse ühemandaadilistes ringkondades lihthäälteenamuse põhimõttel. Ülejäänud mandaadid jagatakse proportsionaalse valimissüsteemi põhjal, võttes aluseks Maapäeva kohtade koguarvu. Kasutatakse 5% valimiskünnist. Kohad jagatakse d'Hondti meetodil.
Valimistulemus
Kokku: 152 mandaati Valimisõigusega inimeste koguarv: 6 088 430 Osavõtt: 3 472 945 Valimisaktiivsus: 57,0% Kehtetuid hääli: 50 393 Kehtivaid hääli: 3 422 552
Isiku tuvastamine
Isiku tuvastamine on protsess, mille käigus pädev avaõiguslik asutus (Eestis: Politsei- ja Piirivalveameti allasutused) veendub põhjalike järelpäringute tulemusel, et isik on see, kes ta väidab ennast olevat.
Isikutuvastamise toiminguks kasutatakse nii neid, mis on ette nähtud isikusamasuse kontrollimisel, kui ka võimalusel isiku küsitlemist, arhiivi jms dokumentide põhjal ütluste kontrolli, biomeetriliste isikuandmete töölemist ja muid isikusamasuse tõsikindlaks veendumiseks vajalikke protseduure.
Tavaliselt on isiku tuvastamise eesmärgiks kas isikut tõendava dokumendi väljastamine, oma isikulist identiteeti varjava isiku kindlaks tegemine või tuvastamata surnud isiku välja selgitamine. Selle protsessi alusel välja antud isikut tõendav dokument on hiljem riiklikes ja eraõiguslikes suhetes edasise isikusamasuse kontrollimise aluseks. Tihti ei osata mõisteid isiku tuvastamine ja isikusamasuse kontrollimine eristada ning neid samastatakse ekslikult.
Orlando di Lasso
pisi Orlando di Lasso (tuntud ka kui Orlandus Lassus; 1532 Mons – 14. juuni 1594 München) oli renessansi ajastu üks viljakam ja mitmekülgsem helilooja. Ta oli Madalmaade koolkonna viimane suur meister.
Lasso alustas muusikakarjääri 12-aastaselt Mantovas Gonzagade perekonna residentsis. Pärast teenistust mitmes Itaalia õukonnas asus ta 1553. aastal 21-aastaselt Rooma Lateraani basiilika kapellmeistri ametikohale, kuid jäi sellesse teenistusse väga põgusalt ja reisis pärast seda mitmel pool Euroopas. 1555./1556. aastal trükiti Antwerpenis ja Veneetsias esimesed kogumikud Lassuse vaimulikke ja ilmalikke vokaalteoseid ning temast sai peatselt Euroopa üks hinnatum helilooja. 1556. aastal võttis ta vastu kutse Münchenisse, Baieri hertsogi Albrecht V õukonda, kus ta teenis algul tenorilauljana ja sai 1564. aastal õukonna kapellmeistriks, kelleks ta jäi surmani. Münchenis oli Lassusel mitmeid õpilasi nii Saksamaalt kui ka Itaaliast, neist kuulsaim on Veneetsia Püha Markuse basiilika organist Giovanni Gabrieli. Lassus tõsteti 1570. aastal aadliseisusesse ning 1574 tegi paavst temast Kuldkannuse rüütli.
Looming
Lasso on kirjutanud kokku üle 2000 heliteose, nii vaimulikke kui ka ilmalikke:
Orivesi linn
Orivesi on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Pirkanmaa maakonnas Tamperest umbes 40 km põhja pool.
Linna pindala on 961 km², millest 161 km² on veekogud. Linnas elab 31. märtsi 2016 seisuga 9359 inimest, mis teeb rahvastiku tiheduseks 11,71 inimest/km². Linna alale jääb üle 220 järve, millest suurim on Längelmävesi.
Linna elanikkond on valdavalt soomekeelne. Soome keeles tähendab sõna "orivesi" täku vett. Linna vapil on kujutatud veest kerkivat punast täkku.
Orivesit on kohanimena esmamainitud 1540. aastal. Orivesi vald asutati 1865, 1973 liideti Eräjärvi vald ja 1986. aastal nimetati vald linnaks.
1900. aastatel asutati Orivesi vanadesse sõjaväekasarmutesse leprosoorium. See suleti 1953.
2007. aasta alguses liideti osa Längelmäki vallast (27 küla) Orivesi vallaga. Kokku jaguneb linn 56 külaks.
Linn on tuntud eelkõige kunstikooli Oriveden Opisto ja kunstimuuseumi Pumu järgi.
Linnal on hea autobussi- ja rongiühendus paljude Soome linnadega. Raudteejaam asub 5 km kaugusel linnasüdamest ja rongisõit Tamperre kestab 24 minutit. Bussijaam asub südalinnas.
pisi|püsti|tühi|Orivesi vana kiriku kellatorn. Kirik ise põles [[1958 maha]]
Mänttä
Mänttä on asula ning endine omavalitsusega linn Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Mänttä sai aleviks 1948 ja linnaks 1973. 1. jaanuaril 2009 liitus Vilppula vallaga ja moodustas Mänttä-Vilppula linna.
Linnas on arenenud paberi- ja tselluloositööstus. Seal on kaks kunstimuuseumi.
Carolus Andriamatsinoro
pisi|Carolus Andriamatsinoro (2016) Charles Carolus Andriamatsinoro (sündinud 6. juulil 1989 Mahajangas) on Madagaskari jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Adalah ja Madagaskari jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Madagaskari klubis Academie Ny Antsika. 2011. aastal hakkas ta mängima Alžeeria kõrgliiga klubis WA Tlemcen. Seejärel mängis ta aastatel 2012–2017 Alžeeria liigas USM Algeri koosseisus. Hooajal 2013-14 ja 2015-16 tuli ta klubiga Alžeeria meistriks.
2017. aastal liitus ta Saudi Araabia kõrgliiga klubiga Ohod. Aasta hiljem siirdus ta Saudi Araabia esiliiga klubisse Al-Adalah. Hooajal 2018–19 lõi ta Saudi Araabia esiliigas 22 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Samal hooajal tõusis ta Al-Adalahiga kõrgliigasse.
Madagaskari jalgpallikoondises tegi Andriamatsinoro debüüdi 12. juulil 2009 sõprusmängus Mayotte'i vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. mail 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Uganda vastu. Ta kuulus Madagaskari koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus lõi kaks väravat.
Postimpressionism
pisi|[[Henri Rousseau "Iseseisvuse saja aasta juubel" (1892)]] pisi|[[Georges Seurat "Seine ja suur jaht" (1888)]] Postimpressionism on 19. sajandi lõpu maalikunstivool, mis kasvas välja impressionismist.
Terminit "postimpressionism" kasutas esimesena briti kunstnik ja kriitik Roger Fry selleks, et kirjeldada prantsuse kunsti arengut pärast Édouard Manet'd. Fry kasutas seda terminit siis, kui ta 1910. aastal organiseeris näituse "Manet ja postimpressionism". Postimpressionistid arendasid impressionismi: nad jätkasid eredate ja paksude värvide ning eristuvate pintslitõmmete kasutamist ning maalisid samamoodi realistlikke teemasid. Kuid postimpressionistid kaldusid rohkem geomeetrilisi vorme rõhutama, samuti väljendusliku mõju saavutamiseks vorme moonutama ning ebaloomulikke ja meelevaldseid värve kasutama.
Postimpressionistid ei olnud rahul impressionistlike maalide teemade triviaalsusega ja struktuuri kadumisega, aga neil ei olnud ühist meelt selles, missuguses suunas edasi minna.
Georges Seurat ja tema järgijad töötasid välja puäntillismi, väikeste värvitäppide süsteemse kasutamise. Selles stiilis tehtud maale ei saanud lähedalt vaadata, sest siis paistsid üksnes värvilised täpid. Neid maale tuli vaadata kaugelt, sest siis sulasid täpid optiliselt üksteisega kokku. Puäntillismiga katsetas ka Camille Pissarro, kuid pöördus hiljem impressionismi juurde tagasi.
Paul Cézanne soovis taastada maalikunstis korda ja struktuuri, et muuta impressionistlik kunst kestvaks ja püsivaks, nagu seda on muuseumides säilitatav kunst. Ta püüdis seda saavutada objektide välimuse taandamisega põhiliste geomeetriliste kehade suunas, säilitades impressionismi eredad ja värsked värvid. Hiljem tekkis selle suundumuse süvenemise tulemusena kubism.
Vincent van Gogh kasutas oma meeleolude ja hingelise seisundi edasiandmiseks värve ning värisevaid ja keerlevaid pintslilööke.
Postimpressionismi tuntumad esindajad on teiste seas Paul Gauguin, Vincent van Gogh, Henri Rousseau, Henri de Toulouse-Lautrec ja Paul Cézanne.
300 (film)
"300" on 2006. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide fantaasiamärul, mille lavastas Zack Snyder. Linateos põhineb Frank Milleri samanimelisel koomiksil, mis räägib väljamõeldud versiooni Termopüülide lahingust.
Film esilinastus 9. detsembril 2006 Austini iga-aastasel filmimaratonil "Butt-Numb-A-Thon".
"300" tuli USA-s nii tavalistes kui ka IMAX-i kinodes ekraanile 9. märtsil 2007. Film lõi kassarekordeid, ehkki filmikriitikud taunisid nii selle olemust kui ka stiili.
Süžee
Sparta kuningas Leonidas (Gerard Butler) ja 300 Sparta sõjameest võitlevad viimse meheni Pärsia kuninga Xerxes I (Rodrigo Santoro) armee vastu, kuhu kuulub ligi miljon sõdurit. Sellal kui Sparta kuningas võitleb, otsib Sparta kuninganna Gorgo (Lena Headey) toetust oma abikaasa sõjaväele. Filmi läbib Sparta sõjamehe Diliose (David Wenhami) seletav tekst, kus ta kirjeldab sõjas osalenud fantastilisi koletisi, spartalaste eluolu jm.
Marián Čalfa
Marián Čalfa [m'ariaan tš'alfa] (sündinud 7. mail 1946 Trebišovis praeguses Slovakkias) on endine Tšehhoslovakkia poliitik, peaminister 10. detsembrist 1989 kuni 2. juulini 1992 ning ajutine riigipea 10. kuni 29. detsembrini 1989, kuni president Václav Haveli ametisse astumiseni.
Cornelius Castoriadis
pisi|vasakul|Cornelius Castoriadis (1990) Cornelius Castoriadis (kreeka keeles Κορνήλιος Καστοριάδης) (11. märts 1922 – 26. detsember 1997) oli Kreeka-Prantsuse filosoof, majandusteadlane ja psühhoanalüütik. Raamatu "L'Institution imaginaire de la société" ("Ühiskonna imaginaarne korraldus") autor, ühenduse Socialisme ou Barbarie kaasasutaja ja autonoomia filosoof.
Elulugu
1980. aasta kirjutises "Devant la guerre" ("Sõjaga silmitsi") väitis ta, et Venemaa on saanud üheks suurimaks sõjaliseks jõuks maailmas. Et mahajäänud tsiviilmajanduse tingimustes sõjalist võimsust säilitada, ei saa Nõukogude Liit enam olla ainupartei bürokraatia valitsetav riik, vaid nn stratokraatia ehk militaarriik, mida valitseb tsiviilsektorist lahutatud iseseisev, ekspansionistlike plaanidega militaarsektor. Seetõttu puudub Venemaal sisemine klasside vaheline dünaamika, mis võiks viia sotsiaalsele revolutsioonile. Muutused saavad tulla ainult välisest sekkumisest.
Usbeki kirjandus
Usbeki kirjandus on usbeki keeles kirjutatud kirjandus.
Tartu tervishoiuasutuste loend
Tartu tervishoiuasutuste loendis on loetletud Tartu tervishoiuasutused.
Parkano linn
Parkano on linn ja omavalitsus Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Parkano sai linnaks 1977.
Linnas on metallitööstuse ettevõtteid.
Parkano suurimaks sotsiaalseks probleemiks on meeste suur enneaegne suremus, mille põhjuseks on alkoholitarbimine ja enesetapud.
pisi|tühi|Parkano kirik
Sirje Kaasik
Sirje Kaasik (sündinud 21. novembril 1958) on eesti helilooja, muusikaõpetaja ja koorijuht.
Töötab Cyrillus Kreegi nimelises Haapsalu Muusikakoolis õpetajana.
Anne Pääsuke
Ta juhatab Haapsalu laste laulustuudiot DO-RE-MI.
Zulfiya
Zulfiya (ka Zulfija; õieti Zulfiya Israilova; 14. märts (1. märts) 1915 Taškent – 1996 Taškent) oli usbeki luuletaja.
Nurmuiža vasallilinnus
Nurmuiža vasallilinnus (saksa Nurmhusen, ladina Normis, eesti ja liivi Nurme) oli Liivi ordu maadel asunud kindlustatud mõisahoone, mis tänapäeval asub Lätis Talsi piirkonnas (Talsu novads) Lauciene vallas (Laucienes pagasts) Lauciene asula idaservas, 10 km kaugusel Talsist idas, Talsi-Sloka (Jurmala) maantee P128 ääres.
Nimekujud
Tänapäevase vallakeskuse Lauciene nime enne teist maailmasõda ei tuntud, siis oli asula nimi Nurmuiža ja kohalike jaoks lihtsalt Nurme. Mõisa lähedal olevatest allikatest alguse saav ja Engure järve (Angern) suubuv Nurmuiža oja kandis enne saksa keeles Spilve nime.
Ajalugu
Baltisaksa ajaloolaste teateil on läheduses asunud ka vana liivlaste linnamägi Milsukalns (Riesenberg). Seda on peetud samas ka rootslaste kantsiks.
1290. aasta 9. mail Riias koostatud üriku järgi loovutas Kuramaa piiskop Edmund von Werth ordumeister Haltile Embute piiskopilinnuse ja lisaks 2/3 oma Kuramaal asuvate lauamõisate sissetulekutest selle linnuse ülalpidamiseks oma äraolekuajal. Lisaks, kuna ordu pidi linnust edasi ehitama ja tugevdama, sai viimane tagatiseks ka 90 haakenit piiskopi maad Nurmuižas (Nurmhusen, Normes). Werth ise viibis veel aasta Kuramaal, asutas Piltenes toomkapiitli ja lahkus siis jäädavalt Liivimaalt Saksa ordule kuuluvasse Alden Bieseni linnuskloostrisse, kus ta ka 1292. aasta detsembris suri. On küll ka võimalus, et baltisaksa ajaloouurijad on siin kaks kohta omavahel segi ajanud, sest veel vähemalt XIII sajandil oli suurem Nurme nimeline küla ka kusagil Venta jõe alamjooksul (28. detsember 1230 Normis), selle mõlemal kaldal (4. aprill 1253 Norme ab utraque parte fluvii Windae...), Nurmuižast ligi 70 km läänes. Kindlalt on hilisemat Nurmuižat dokumentides esmamainitud siiski 1380. aastatel.
1384. aastat pakub linnuse asutamise ajaks baltisaksa ajaloolane Johann Gottfried Arndt, kelle määrangutes aga ei saa küll alati kindel olla. Võimalik, et siis asutati sinna näiteks Nurme mõis, kui majandusüksus. Hilisemal ajal on Nurmest (Nurmuižast) rääkides kindlustust-mõisat defineeritud just pigem majandusliku tugipunktina sealses põllumajanduspiirkonnas, mitte kui sõjalis-strateegilist üksust.
1387 läänistas ordumeister Robin von Eltz Talsi piirkonnas Nurme maadest 4 haakenit maad rüütel Herman Rummelile.
1429 läänistas ordumeister Siegfried Lander von Spanheim 2 haakenit maad Nurmes Albert Torkamile.
1488 andis kuulus meister Wolter von Plettenberg Nurmes orduvasall Hermann Dumpienile kasutada heinamaa.
1566, 18. jaanuaril müüs Herde mõisa Okte (Okten) ja Škede (Scheden) mõisate omanikule Jürgen III Marcusson von Fircksile (Georg von Fircks), kes oli orduajal Kuldiga hauptmann ja hiljem esimese Kuramaa hertsogi Kettleri nõunik. Firckside kätte jäi valdus kuni Läti Vabariigi algusaegadeni 1920. aastal.
1594 ehitasid Fircksid 800 m vasallilinnusest lääne poole sihvaka torniga Nurme luteri kiriku, kuhu maeti nii mõisnik Georg, kui ka üks tema abikaasa Anna (Georgil oli kokku 3 naist – Elisabeth ja 2 Annat).
1598. aasta testamendis on juttu uuest kivist müüridega lossist ja mõisamajandist, mille ehitus olevat läinud omanikele kalliks maksma. Jürgen Georg ise suri 1600. aastal. Mõisavalduse enda suurus oli 4 haakenit ja aastatulu sealt 6400 albrechti taalrit.
1697 peeti lossis kohut kohaliku talupoja Simon Svikise üle, keda süüdistati nõidumises ja kes saadeti tuleriidale. Kohalikud elanikud aeti lossi juurde kokku hukkamist vaatama
XVII sajandil ehitati vasallilinnust ümber, suuremad tööd toimusid 1699 parun Karl von Fircksi (1667–1747) valitsusajal. Fircksid olid võimas dünastia, hertsog Jacobi ajal oli üks neist Prantsuse kuninga õukonnas ka Kuramaa saadikuks. Siis olevat püstitatud alles suur põllumajandushoonete blokk linnusest ida poole. Arvatakse, et siis ehitati ka väravatorn.
1827, markii Paulucci albumis on pilt ka Nurme mõisast, millele on vaade ida suunast üle veskitiigi. On näha vana tüüpi katusega väravatorn mõisahäärberi ees ja mõisa kagutiival olevat madalat katust, mis võib ka tähendada seda, et tiib oli tollal palju kitsam ja siseõu laiem.
1830. aastate lõpus ehitati lossi veelkord ümber. Peahoone edelanurka, väljaulatuva hoonetiiva otsa peale püstitati mitmekorruseline dekoratiivne torn. 1880. aastatel tehti veelkord ümberehitusi.
1905. aasta mässusündmustest ja põletamisest jäi Nurme puutumata, kuna mõisnik Ernst Heinrich Otto von Fircks oli ümbruskonna talumeeste seas lugupeetud mees, sest ehitas kohalikele lastele Nurmuižasse kihelkonnakooli.
1909–1912 tehti lossis uuesti põhjalikke renoveerimisi ja ümberehitusi arhitekt Wilhelm Bokslaffi projekti järgi, kes püüdis taastada lossi algsemat ajaloolist ilmet. Edelanurga torn lõhuti uuesti maha.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli peahoones Läti NSV Laidze kolhoosi kontor. 1949 mõõdistas mõisa peahoonet arhitekt A. Holzmanis.
1986 kavatseti mõisa peahoonet remontida ja restaureerida, kuid ilma arhitektuuriliste uuringute ja väravatorni restaureerimisprojektita tööd ei alanud. Samal ja 1991 aastal mõõtsid ja uurisid hoonet A. Zelmalis ja I. Dirveiks. Koostati ka ajalooline õiend.
1993 sai Nurme uuesti enda valdusse õigusjärgne omanik Valentin Ozols.
1999 uurisid hoonet arheoloogid A. Caune ja I. Ose, kuid kuna hoone oli nii väljast- kui ka seestpoolt üleni krohvitud, siis keskaegset müüritist tuvastada ei õnnestunud.
2004. aastal müüdi kogu mõisakompleks pankur Oļegs Fiļsile ja tema firmale SIA "Nurmuižas pils", mis asus kogu mõisakompleksi renoveerima. Arhitekt-restauraator Ēriks Cērpiņš alustas 2005. aastal kokku 30 objekti taastamisega, mille esimene etapp kestis 3 aastat. Tänaseks on remonditud või taastatud suurem osa majandushoonetest: aedniku maja, sepikoda, vana väravatorn, ratsahobuste ja tööhobuste tallid, üks kolmest teenijate ja sulaste majast, lehmalaut, ait, kõrts, kaks tiiki ja kivisild, kasvuhoone ning talveaed. Korrastatud on mõisa parki.
Nurme vasallilinnuse puhul on tegemist huvitava olukorraga, kus vasallilinnus ise ehitati välja alles tegelikult peale orduriigi lõppu. Kuigi siin ordu ajal oli mõis ja paljud ordumõisad olid ka rohkemal või vähemal määral kindlustatud, siis nüüdseks neist kindlustustest midagi teada ei ole. Fircksid olid tollal tõenäoliselt olnud ka orduvasallid ja olid viimase ordumeistri Kettleri Poola kuninga vasalliks saades ja viimase poolt kogu Liivimaa asehalduriks ja Kuramaa hertsogiks tõstetuna selle juures omakorda tähtsatel positsioonidel. Olid rasked ja ärevad ajad, käis Liivi sõda, ning kindlustatud eluaset oli vasallile tegelikult hädasti tarvis. Nimelõpp -husen tähendab küll linnust või kindlustatud kivist mõisamaja, kuid see nimetus Nurmhusen ise tuli küll kasutusele alles XVII sajandil.
Ehitus
Enam-vähem tänaseni säilinud mahus meenutab põhiplaan (40,5*26,6 m) Liivi ordu väikseid nelinurkseid maantee-laagerkastelle, milles XVI sajandi lõpuks valmisehitatud kujul olid kõik küljed kahekorruseliste hoonetiibadega kaetud, jättes kastelli keskele kitsa siseõue (4,6*16 m), millesse pääses läbi kirdeküljel asetseva kangialuse. Linnuse peahoone asetseb nurkadega põhiilmakaarte suundades kerge nihkega vastupäeva. Kastellil on 1 m paksused nii välis-, kui ka hoovipoolsed seinad ja selle loodetiiva lõunaosa esimesel korrusel paikneb gooti võlviga väike saalruum mõõtmetega 7,4*8,5 m, mis arvatakse olevat kasutusel olnud kabelina. Linnusest 60 m ida suunas, allamäge veskitiigi poole paikneb umbes samast ajastust pärinev väravatorn, mille olemasolu viitab suletud eeslinnuse alale. Väravatornil on paksud müürid, selle sissesõitu katab ristvõlv ning huvitava ehituselemendina viib kangi alt uks müürisise kivist keerdtrepini, kustkaudu pääseb teisel korrusel asuvasse väravapealsesse kaitsemeeskonna ruumi.
Nurmuiža jõeorg ja veskitiigid piirasid mõisa-ala idast ja kirdest; mingit vallikraavide süsteemi siiski teada ei ole, kuid väike tiik jääb ka peahoone lääneküljele.
Seisukord tänapäeval
XVI sajandi lõpuks Fircksi ajal valminud kindlustatud mõisahoone on küll ümberehitatuna, kuid enam-vähem samas mahus säilinud ka tänapäevani. Ka samast ajastust pärinev väravatorn on püsinud, kui katuse kuju välja arvata, peaaegu muutumatuna.
Kalanduse mõisteid
Siin on loetletud kalanduse mõisteid.
Øvre Eikeri vald
Øvre Eikeri vald on vald Norras Vikeni maakonnas. Valla halduskeskus on Hokksund.
Øvre Eikeri ja Nedre Eikeri vald tekkisid Eikeri valla jagunemisel 1. juulil 1885.
2019. aastani kuulus vald Buskerudi maakonda.
Peter Hessler
Peter Benjamin Hessler (sündinud 14. juunil 1969) on USA ajakirjanik. Ta sai tuntuks kahe Hiina-teemalise raamatuga: "Jõelinn: Kaks aastat Jangtse jõel" ("River Town: Two Years on the Yangtze", 2001) ja "Ennustusluud: Reis Hiina minevikus ja olevikus" ("Oracle Bones: A Journey Between China's Past and Present", 2006).
Elulugu
Peter Hessler kasvas üles Columbia linnas Missouri osariigis ja lõpetas 1988. aastal Hickmani keskkoolis. Tema isa oli Missouri ülikooli sotsioloogiaprofessor ja ta ema õpetab ajalugu Columbia kolledžis Missouris. Keskkoolis hakkas Hessler tundma huvi kirjanduse ja kirjutamise vastu. Ta õppis inglise keelt ja loovkirjutamist Princetoni ülikoolis, kus osales John McPhee kirjutamisseminaris. Hessler lõpetas ülikooli 1992. aastal ning võitis Rhodesi stipendiumi, et jätkata inglise keele ja kirjanduse õpinguid Oxfordi ülikoolis. 1996 astus ta Rahukorpusesse ja veetis kaks järgmist aastat, õpetades inglise keelt Hiinas, Fulingi linna keskkoolis. 1999. aastast elab ta Pekingis, töötades vabakutselise kirjaniku ja ajakirjanikuna. Hessler on abielus kirjaniku ja ajakirjaniku Leslie T. Changiga. Peter Hessleri hiinakeelne nimi on 何|伟 (He Wei, Hé Wěi).
Karjäär
Hessler oli ajakirja The New Yorker Pekingi korrespondent ja National Geographicu kaastööline. Ta on avaldanud artikleid ajalehtedes Atlantic Monthly, New York Times, Boston Globe, Wall Street Journal ning teistes Ameerika ajakirjandusväljaannetes.
Hessler on tuntud eelkõige oma kahe autobiograafilise Hiina-raamatu järgi. "Jõelinn: Kaks aastat Jangtse jõel" (2001) kirjeldab tema kaheaastast tööd Rahukorpuse liikme ja keeleõpetajana Fulingi linnas Hiinas; raamat võitis Kiriyama auhinna. "Ennustusluud: Reis Hiina minevikus ja olevikus" koosneb artiklitest, mille ta kirjutas Pekingis elades. Ehkki Hessler käsitleb peamiselt tavaliste inimeste elu, keskendumata poliitikale, kirjeldavad need siiski inimeste elulugude kaudu ajaloolisi ja poliitilisi sündmusi, näiteks kultuurirevolutsiooni. Raamatu keskseteks teemadeks on arheoloog Chen Mengjia ja tema naise, luuletaja ja tõlkija Zhao Luorui (ehk Lucy Chao) elulugu ning Hessleri tuttava uiguuri poliitiliselt motiveeritud emigreerumine Hiinast USAsse.
Rootsi Wismar
Rootsi Wismar oli aastatel 1630–1815 Rootsi dominioon, mis vastas ligikaudu tänapäevastele Wismari linna piiridele. Lisaks Wismari linnale käisid Rootsi Wismari alla eksklaavidena ka Mecklenburgi piirkonnas asunud Neuklosteri linn ja Poeli saar. Endine hansalinn Wismar asub Läänemere rannikul tänapäeva Saksamaal.
Helimoonutus
Helimoonutus on audiosignaali soovimatu muutus, mis avaldub lineaarmoonutusena ja mittelineaarmoonutusena.
Rootsi Wismar
Erinevalt teistest Rootsi aladest ei olnud Rootsi Wismaris ametis mitte kindralkuberner, vaid lihtsalt kuberner.
Helimoonutus
Lineaarmoonutus
Lineaarmoonutus väljendub selles, et elektroakustika seadise (nt mikrofoni) või elektroonikaseadme (nt võimendi) amplituudi-sagedustunnusjoon pole kogu talitlussagedusala ulatuses sirgjooneline (lineaarne). Signaali amplituudi sagedussõltuvuse ehk sageduskäigu ebaühtlust väljendatakse piirsageduste juures detsibellides. Näiteks 20 Hz – 20 kHz, –3 dB tähendab, et võimendus võib olla märgitud piirsagedustel 3 dB võrra väiksem kui sagedusel 1000 hertsi.
Rootsi Wismar
Varajane ajalugu
Rootsi-Poola sõja ja Kolmekümneaastase sõja järel hoidis Rootsi enda kontrolli all ulatuslikku osa Läänemere lõunarannikust, sealhulgas Pommerit ning Liivimaa ja Preisimaa osi. Rootsi okupeeris Wismari esimest korda 1628. aastal ja sõjaline okupatsioon muudeti täielikuks valitsemiseks Augsburgi rahuga.
Pärast seda, kui Wismaris asuvas Fürstenhofi nime kandvas hoones seati sisse kuninglik Wismari tribunal (Wismarska tribunalet), sai linnast kiiresti kõigi Rootsi Saksamaa aladel asunud valduste administratiivne keskus. See tegi vajalikuks Wismari kaitserajatiste ülesehitamise ja seda tööd määrati juhtima feldmarssal Erik Dahlbergh. Tööde tulemuseks olid täiesti kinnised kaitsevallidega kaitserajatised, mis moodustasid tõhusa igakülgse kaitsesüsteemi – süsteemi, mis vastas tollal kõige uuematele nõuetele ja mida seetõttu täiustati suure efektiivsusega. Säilinud on nende kindlustuste riismeid ja seda muuhulgas linna Lindengarteni nime kandvas osas, vana Wismari müürist idas.
Helimoonutus
Lineaarmoonutus
Tekkinud lineaarmoonutust on võimalik sageduskäigu hilisema korrigeerimisega teatud piires vähendada.
Rootsi Wismar
Varajane ajalugu
Aastast 1654 moodustasid mainitud kaks eksklaavi (Neuklosteri linn ja Poeli saar) osa kuninganna Kristiina elatusmaadest (underhållsländer).
Põhjasõda
Aastatel 1700–1721 peetud Põhjasõja ajal okupeeris Wismari Taani, Preisi ja Hannoveri vägedest koosnev koalitsioon. Selle tulemuseks oli linna üksikasjaliku kaitsesüsteemi hävitamine. Pärast seda, kui Fredriksborgi rahu Taani-Norra ja Rootsi vahelise sõja lõpetas, läks Wismar taas Rootsi kontrolli alla. Ent kuna Rootsi oli kaotanud mitu selle lähedal asuvat valdust (nagu Bremen-Verden) oma rivaalidele, hakkas Wismari tähtsus langema, kuna sellest sai suurema keskuse asemel pigem Rootsi eelpost.
Helimoonutus
Mittelineaarmoonutus
Seda moonutust põhjustab elektriahela või võimenduselemendi ülekandefunktsiooni mittelineaarsus, mispuhul elemendi väljund- ja sisendsuuruse amplituudide vahel esineb mittelineaarseos. Näiteks võimendi korral hakkab siis väljund- ja sisendpinge vahelist sõltuvust väljendav tunnusjoon erinema sirgjoonest seda enam, mida suurem on sisendpinge. Seejuures lisanduvad väljundis siinussignaalile sagedusega f0 sellega kordsed ehk harmoonilised sagedused 2f0, 3f0 jne, mille osatähtsust väljendab harmoonmoonutustegur. Lisandunud harmoonilised sageduskomponendid moodustavad kombinatsioontoone, s.o uusi, seejuures ka mitteharmoonilisi võnkumisi, mida väljendab ristmodulatsioonoonutus.
Rootsi Wismar
Rootsi valitsemise lõpp
Aastal 1803 pantis Rootsi nii Wismari linna kui ka Wismari piirkonna muud Rootsi valitsemise all olnud alad 1,258 miljoni riigitaalri eest Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonnale, jättes endale siiski väljaostmise õiguse pärast 100 aasta möödumist. Sellest Rootsi õigusest tulenevalt ei olnud Wismar Mecklenburgi maapäeval esindatud kuni aastani 1897. Aastal 1903 ütles Rootsi lõpuks oma nõuetest linnale lahti.
Arhitektuur
pisi|left|Wismari keskuses asuv hoone Alter Schwede ('vana rootslane') Mitmed Wismari kõige omanäolisemad hooned ehitati just ajal, mil piirkond kuulus Rootsile. Rootsi ehitusstiilid segunesid meetoditega, mis olid valdavad ajal, mil linn kuulus Hansa Liitu, et luua Saksamaa ja Poola Läänemere rannikule ainulaadne arhitektuuriline motiiv. Tänu sellele, et säilinud on nii Hansa Liidu kui Rootsi valitsemise aegset arhitektuuri (tellisgootikat), on Wismari ja Stralsundi linn kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Võrendik
Võrendik ehk võreng on veevoolu uuristatud sügav koht jões või järves.
Võrendik on tavaliselt väiksem kui süvik (laiemas tähenduses).
Arnold Jürimäe
Elulugu
Ta lõpetas 1938. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi humanitaarharu ja astus 1939. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonda. Ta lõpetas 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli metsanduse eriala.
Ta oli aastatel 1946–1949 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsakasvatuse kateedri aspirant. Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1958. aastal väitekirja "Ельники Эстонской ССР и мероприятия по улучшению их санитарного состояния" (Eesti NSV kuusepuistud ja abinõud nende sanitaarse seisukorra parandamiseks) ning sai põllumajanduskandidaadi kraadi.
Ta oli aastatel 1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas metsakasvatuse kateedri vanemlaborant, aastatel 1949–1950 metsatakseerimise kateedri vanemtehnik ning aastatel 1950–1951 metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja.
Ta oli aastatel 1951–1953 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1957–1958 maaparanduskateedri assistent, aastatel 1958–1963 vanemõpetaja ning aastatel 1963–1965 dotsendi kohusetäitja ja alates 1965. aastast dotsent.
Isiklikku
Tema poeg oli spordipedagoog Toivo Jürimäe ja teine poeg on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe.
Maksustatav tulu
Maksustatav tulu on tulu, millelt arvestatakse tulumaksu.
Maksustatava tulu saamiseks lahutatakse kogutulust üksikisiku tulumaksu puhul näiteks maksuvaba miinimum, samuti riiklikud pensionid ja stipendiumid. Samamoodi võib ettevõtlustulust maksuvabastuse saada näiteks osale metsamüügitulust. Samuti lahutatakse kogutulust teatud laadi kulud.
Merike Vaher
Merike Vaher (sündinud 5. juunil 1955) on eesti keemik, filosoofiadoktor.