cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kim Collins
2014. aasta juulis jooksis Collins 37-aastaselt 100 meetri jooksus isikliku rekordi 9,96, mis on 35-39-aastaste maailmarekord.
2015. aasta veebruaris viis ta 60 meetri jooksus isikliku rekordi 6,47-ni. 2016. aasta mais jooksis ta Saksamaal Bottropis 100 meetri jooksus isiklikuks rekordiks 9,93 sekundit, olles sellega esimene üle 40-aastane, kes on jooksunud 100 meetrit kiiremini 10 sekundist.
Isiklikku
Kim Collins on 180 cm pikk ja kaalub 77 kg.
Tema treener on Monte Stratton.
Kim on elukutselt psühholoog, õppis ülikoolis Texas Christian University.
Linaõli
pisi|püsti|Linaõli Linaõli on hariliku lina seemnetest pressimise teel saadud õli.
Keemiline koostis ja bioaktiivsed ühendid
Külmpressi linaseemneõli sisaldab tähtsaid rasvhappeid nagu α-linoleenhape, mis on bioloogiline eelühend oomega-3-rasvhapetele nagu eikosapenaeenhape, oleiinhape, linoolhape jt.
Külmpressi linaseemneõli sisaldab ka vaha. Vaha sisaldab steariinhapet (18,7%), oroothapet (32,5%), etüülalkoholi (43,1%) ja süsivesikuid (7%).
Külmpressi linaõli sisaldab veel linavaiku, mis koosneb ligikaudu 20% proteiinist, 10% tuhast ning 30% ulatuses lahustuvatest ja söödavatest kiudainetest: polüsahhariidid, polüpeptiidid, glükoproteiinid.
Linaseemneõli keskmine joodi sisaldus on 179. Lina glükeemiline indeks (suhkur on GI skaalal 100) on 32. 100 g jahvatatud linaseemneid (soovituslik päevakogus siiski mitte üle 25–50 g) ära süües saame 450 kilokalorit: sellest kuni 40 g rasva, 30 g süsivesikuid, 3 g mineraale, 7 g kiudaineid ja 20 g valku.
Linaõli sisaldab hulgaliselt proteiine, vitamiine, flavanoide (luteoliin), askorbiinhapet ja mitmeid elemente. Olulised lina bioloogilised koostisosad on ka steroidid ja fütokemikaalid. Linaseeme sisaldab värskena 100 g kohta 0,3 g lignaane.
Mürgisus
Vesiniktsüaniid on ohtlik kõigile selgroogsetele loomadele – ka inimestele. Surmav kogus ühe annusena (mürgised ained ei akumuleeru) algab 35–150 µmol/kg kohta.
pisi|püsti|Kodune linapress
Valmistamine
Kodustes tingimustes saab linaseemneõli valmistada kui purustada ja tampida seemned, keeta neid piisavas koguses vees ning koguda kokku keeduse peal hõljuv rasv. Külmpressi linaseemneõli valmistamiseks seemned purustatakse ja pressitakse ilma kõrgemaid temperatuure kasutamata.
Ravimina
Külmpressi linaseemneõli suurendab rakuplasma oomega-3-rasvhapete kontsentratsiooni. Küllastumata rasvhapped on südame esmaseks energiaallikaks ning kaitsevad südant ning veresooni ateroskleroosi (veresoone seinte paksenemine kolesterooli ja proteiini ühendite ning valgete vereliblede ladestumise läbi) ja teiste põletikuliste ning rütmihäiretega seotud seisundite eest.
Linaseemneõli ja vee segu vahekorras 1:1 võib kasutada põletuste raviks; juuste väljalangemise korral soovitatakse pesta pead selle seguga 1 kord päevas.
Linaseemneõli kapslid
pisi|Kuumpressitud linaõliga töödeldud puit
Värnits
Kuumutamisel saadakse linaõlist värnits, mida kasutatakse sideainena õlivärvide valmistamisel. Õlivärvi kuivamine on aeglane keemiline protsess, kus hapniku toimel tekivad ristsidemed rasvhapete molekulide vahel ja värnitsast moodustub polümeerne kile. Kuivamise kiirendamiseks lisatakse katalüsaatorit ehk sikatiivi.
Tehniline linaõli
Tehnilist linaõli (valmistatakse mürkkemikaalide osalusel) kasutatakse biodiislikütuse tootmiseks, värvide, lakkide, peitside koostises, loomanahkade töötlemisel, määrdeainena, vahana, linoleumi tootmiseks, roostetõrjena. Linaõli kasutatakse libisemisvastase ainena sellistel betoonpindadel nagu kõnniteed, trepid jne, kus külmumine ja sulamine põhjustavad materjali moondumist. pisi|Linakook
Linaseemnekook
Õli pressimise käigus järele jäävad seemnekestad väljutatakse pressist kokkupressituna, seda massi nimetatakse linaseemnekoogiks. Linaseemnekooki kasutatakse linnu- ja loomasöödana, aga ka muldade väetamiseks (ehk linaseemnesõnnikuna).
Semafor (programmeerimine)
Semaforid on klassikaline lahendusviis hoidmaks ära lõimede võistlusmomenti ressursi pärast probleemis, nagu seda on Einestavad filosoofid, kuigi nad ei hoia ära kõigi lõimede lukustumist.
Olga Kuzenkova
Olga Kuzenkova (sündinud 4. oktoobril 1970 Smolenskis) on Venemaa vasaraheitja. Olümpiavõitja (2004).
Semafor (programmeerimine)
Dijkstra lahendus
Semaforid kui protsesside sünkroonimise mehhanism on kavandatud Edsger Dijkstra poolt ja esmakordselt tutvustatud 1965. aastal tema artiklis Cooperating sequential processes (Koostöötavad järjestikulised protsessid).
Semafor on andmestruktuur, kus on üks algväärtustamise(initsialiseerimise) operatsioon ja kaks kasutusoperatsiooni. Andmestruktuur koosneb loendurist ja järjekorra rivist, kuhu kantakse blokeeritud protsessid.
Semaforid on tihti juba programmeerimiskeeles olemas, nt javas:
Olga Kuzenkova
Positiivse dopinguproovi tõttu jäi ta ilma 2005. aasta maailmameistritiitlist.
Olümpiamängudel
Sydney 2000 Ateena 2004
Maailmameistrivõistlustel
Sevilla 1999 Edmonton 2001 Pariis 2003 Helsingi 2005
Euroopa meistrivõistlustel
Budapesti 1998 München 2002
Välislingid
Pilte Olga Kuzenkovast
Metro (Briti ajaleht)
Metro on Ühendkuningriigi suurima trükiarvuga ajaleht, mille väljaandja on DMG Media. Väljaannet jagatakse viiel tööpäeval nädalas tasuta Inglismaa, Walesi ja Šotimaa linnapiirkondades bussides, rongides, metroojaamades, lennujaamades ja haiglates; lehe eksemplare jagatakse laiali ka jalakäijaile.
Per Wahlöö
Per Wahlöö (5. august 1926 – 2. juuni 1975) oli rootsi ajakirjanik, tõlkija ja romaanikirjanik. Ta avaldas koos elukaaslase Maj Sjöwalliga kriminaalromaane, kus peategelaseks on mõrvakomisjoni detektiiv Martin Beck.
Elulugu
Kirjaniku lapsepõlv möödus Göteborgis ja Lundis. Ta lõpetas Lundi ülikooli ajakirjanikuna. 1940. aastatel töötas ta erinevate väljaannete juures krimireporterina.
1950. aastate lõpus osales Per Wahlöö Hispaanias Franco režiimi vastastel meeleavaldustel, mille tulemusena saadeti ta 1957. aastal maalt välja. Tagasi Rootsi jõudnult hakkas Wahlöö romaani kirjutama ja debüteeris 1959. aastal teosega "Himmelsgeten".
1962. aastal sai tema elukaaslaseks graafik Maj Sjöwall. Viljakas koostöö tõstis kirjanikepaari Rootsi juhtivate põnevus- ja kriminaalromaanikirjanike hulka. Per Wahlöö suri 48-aastaselt.
Biologism
Biologism oli kultuuri- ja usundilooline suund 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi esimesel poolel, mis tugineb väitele inimrasside bioloogilisest ebavõrdsusest ja sellest lähtuvalt rasside erinevast võimelisusest luua tsivilisatsiooni ja kultuuri.
Kuusalu vald (1939)
Kuusalu vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.
Kuusalu vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kiiu valla maa-alast, välja arvatud Kõrveveski ja Tõrrepõhja külade piirkond ja osa Anija metsandiku maa-ala; senise Kodasoo valla maa-alast, välja arvatud Rammu saare ja Kääniku küla Kääniku, Reie, Kadaka ja Upsi talude maa-alad. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad 1939. aastal oli vallas 2412 elanikku, territooriumi suurus oli 10 758,79 ha.
1939. aastal kuulusid Kuusalu valla koosseisu: Kaberneeme, Kullamäe, Salmistu, Koipse saar, Põhja, Allika, Mäepea, Valkla, Kiiu, Kuusalu, Kupu, Ilmastalu, Rehatse külad, Kuusalu asundus, Kiiu asundus, Valkla asundus, Kuusalu alevik, Saunja, Haavakannu, Kaberla külad ja Rummu ning Kodasoo asundused. .
Esimene vallavanem oli Josep Muru.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kiiu külanõukogu ja Kodasoo külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Loksa rajooni koosseisu.
Ürgmets
pisi|Amasoonia ürgmetsad Ürgmets on looduslik, inimtegevusest puutumata mets. Tänapäeval on ürgmetsi säilinud üksnes vähese asustusega piirkondades, kus neid enamasti püütakse hoida ja taastada reservaatides.
Ürgmetsa aineringe kulgeb kinnises tsüklis ja seda iseloomustab tootmise-tarbimise tasakaal (P/R=1). Ürgmetsa taimekooslus(ed) on üsna stabiilsed.
Sageli kasutatakse ürgmetsaga sünonüümselt mõistet põlismets, kuid neid on võimalik omavahel eristada. Peamiselt seisneb erinevus metsa inimmõjutuse ajaloos. Põlismets võib olla arenenud ka alale, kus on varem langetatud suur hulk puid, kuid läbi suktsessiooni võib mets olla taastunud ning inimmõjutuse jäljed pole enam märgatavad. Selleks kulub palju aega. Ürgmets on aga ala, kus pole kunagi korraga suurt hulka puid maha raiutud ehk mis on kujunenud ilma igasuguse inimmõjuta. Ürgmetsast on välja kujunenud kõik muud inimmõjudega metsabiotoobid. Ürgmetsa mõiste viitab metsa pikaajalisele puutumatusele. Põlismets viitab kindlate omadustega või vanusega metsale.
pisi|Siberi taiga ürgmets Baikali järve juures Kuulsaimad ning suurimad ürgmetsad on Lõuna-Ameerika Amasoonias, Aafrika ekvatoriaalsed vihmametsad ning Siberis asuvad taigad. Üksikute saarekestena on ürgmetsi igal pool maailmas, suuremad metsad on veel Kanadas ja Indoneesia saartel. Euroopas on ürgmetsi väikeste lapikestena vaid vähestes kohtades. Eestis on Järvselja Õppe- ja katsemetskonnas 1924. aastal kaitse alla võetud 19 ha suurune ürgmetsa kvartal (kvartal 226), kus kasvavas põlismetsas on keelatud igasugune inimese vahelesegamine metsaelu loomulikku käiku.
Edmund Küürselg
Edmund Küürselg, esimene Lancasteri krahv (16. jaanuar 1245 London – 5. juuni 1296 Bayonne) oli Inglise prints. Ta oli Henry III ja Provence'i Eleanori teine poeg.
1253. aastal määras paavst Innocentius IV Edmundi Sitsiilia ja Apuulia kuningaks ning umbes sel ajal sai Edmundist ka Chesteri krahv. Tegelikult aga polnud neil tiitlitel suurt väärtust ega mõju, kuna Sitsiilia tegelik kuningas Konrad IV veel elas ja Chesteri krahvkond anti Edmundi vanemale vennale Edwardile. Kui 1265. aastal võeti Simon de Montfortilt, kuuendalt Leicesteri krahvilt, tiitel, sai Edmund Leicesteri ja Lancasteri krahvkonna ja Nicolas de Segrave'i maad endale.
1271. aastal läks ta koos vend Edwardiga Jeruusalemma üheksandasse ristisõtta. Mõned ajaloolased ütlevad, et just seal sai ta endale lisanime Küürselg/Küürutaja, kuna kandis seljal risti.
Perekond
8. aprillil 1269 abiellus Edmund Westminster Abbeys Aveline de Forzi, Albemarle'i krahvinnaga. Aveline suri nelja aasta pärast 15-aastaselt. Paaril polnud lapsi, kuigi mõned ajaloolased arvavad, et Aveline võis surra sünnitusel või pärast nurisünnitust.
3. veebruaril 1276 abiellus Edmund Pariisis Artois' Blanche'iga ning samal aastal sai Edmundist Champagne'i ja Brie krahv. Paaril oli neli last.
Naissaare vald (1939)
Naissaare vald oli vald Naissaarel Harjumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Lõunakülas.
Vald moodustati senise Naissaare valla piires.
1939. aastal oli vallas 404 elanikku, territooriumi suurus oli 1526,39 ha.
Esimene vallavanem oli Osvald-Julius Rosen. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Fridolf Ambrosen.
Vald kuulus Riigivolikogu 18. valimisringkonda, kust valiti Kustav Kurg.
Martiska järv
Martiska järv (ka Kurtna Martiska järv, Martuška järv) on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas Kurtna külas. Järv kuulub Kurtna järvestikku.
Järv paikneb Kirde-Eestis Kurtna mõhnastiku keskosas. Martiska järve lähedal asuvad Kuradijärv, Jaala järv, Must-Jaala järv.
Taimestik on liigivaene. Helofüütidest esineb tarn, hüdrofüütidest väike vesiroos, lamedalehine jõgitakjas ja kollane vesikupp.
Kaladest esineb ahven.
5. Üksik Jalaväepataljon
Väeosa nimetati 5. Üksikuks Jalaväepataljoniks alates 1. oktoobrist 1928.
5. Jalaväepolk Vabadussõjas
5. Jalaväepolk formeeriti Eesti Vabadussõja alguses Rakveres, alampolkovnik Nikolai Reegi poolt ning väeosa osales taganemislahingutes 1918. aasta lõpus ning 1919. aasta jaanuaris alanud pealetungilahingutes Viru rindel.
1920–1940
Pärast Vabadussõja lõppu dislotseerusid 5. jalaväepolgu üksused Rakveres. Vanemate aastakäikude sõjaväelased vabastati sõjaväeteenistusest ning polgust kujunes aprillis 1920 pataljonisuurune väeosa, kuhu kuulusid 3 laskurroodu ja 8. raskekuulipilduja rood, õppekomando, jalamaakuulajatekomando, ratsamaakuulajatekomando, sidekomando, sapöörikomando ja komandandikomando. Pärast Vabadussõja lõppu paiknes polk algul Rakvere linna majades Tallinna tn 3 ja 3-a ning endistes Rakvere mõisahoonetes.
1927. aastal ehitati rügemendile kasarm (praegu Nortsu tee 3). 5. jalaväepataljoni kasarm planeeriti osana suuremast Rakvere sõjaväelinnakust, kuhu kuulusid spordiväljakud, köögiviljaaiad, laod, lasketiir ning muid abihooneid. Rakvere sõjaväelinnaku koosseisu kuulusid lisaks 5. jalaväepataljonile 1. diviisi 2. suurtükiväegrupp ja lennuväe eskadrill nr 1 koos lennukiangaaride ja komandopunktidega. Rakvere linna territooriumil jätkus ka üksikute hoonete kasutamine (ohvitseride kasiino, 2. suurtükiväegrupi staap kuni 1930. aastani) jätkus peale sõjaväelinnaku valmimist. 1920.-1940. aastatel asus Rakvere linnas, endises Rakvere Õpetajate Seminari hoones 1. diviisi staap.
5. Üksik Jalaväepataljon
Seoses üldise sõjaväe reorganiseerimisega 1928. aastal kujundati rügement ümber 5. Üksikuks Jalaväepataljoniks.
Flööt
pisi|Flöödid pisi|Flöödimäng Flööt (itaalia keeles flauto (traverso)) on puupuhkpillide hulka kuuluv soolo- ja orkestripill. Tänapäeval kasutatakse flööti ka džäss- ja rokkmuusikas – neist viimase üks säravamaid esitajaid on näiteks Ian Anderson.
Partituuris noteeritakse flöödipartii tavaliselt kõige ülemisele noodijoonestikule viiulivõtmes. Suur flööt noteeritakse in C, kuid flöötide perekonna muud pillid on transponeerivad muusikainstrumendid:
Ehitus
Flööte on valmistatud õõnestest luudest, bambusest, savist ja puidust. Tänapäeval valmistatakse flööte ka kunstmaterjalidest, sealhulgas metalli- ja muudest sulamitest (sealhulgas klaasist) ja süsinikkiust. Levinuim keskklassiflööt kannab enamasti hõbedaproovi 900.
Flöödid jagunevad otsast puhutavateks pikiflöötideks (plokkflööt) ja küljelt puhutavateks põikflöötideks (traaversflööt), millest arenes tänapäevane flööt. Tänapäeval on flööt ainuke puhkpill, millesse puhutakse mitte toru otsast, vaid küljelt, hoides pilli suu ees paremale põiki, sellest ka nimetus põikflööt (saksa keeles Querflöte). Nüüdisaegse välimuse ja omadused andis flöödile saksa pillimeister Theobald Böhm (1794–1881). Plokkflöödi omapära võrreldes teiste puupuhkpillidega on ehituse lihtsus: tal puuduvad liikuvad osad.
Flöödil on tavaliselt 15 auku, mida saab katta klappidega. Klapid on enamasti kinnised. Paljud mudelid on aga auguga, n-ö brill- või ringklappidega, et võimaldada kaasaegses süva- ning levimuusikas kasutatavat glissando 't. Klapimehhanismid on kinnitatud vedrutelgedele. Nende aukudeni, mille asukoht jääb sõrme tegevusulatusest välja, jookseb liigendülekanne. Mööda flöödi korpust kulgevad vedruteljed on ühtlasi flöödi amortiseerumise peapõhjusi, sest aastate jooksul avaldatud koormuse tõttu tõmbub flöödi sirge toru nende mõjul lõpuks kergelt kumeraks ning klappide padjad ei kata auke enam täpselt.
Mänguomadused
Tänapäevane flööt on mitmekülgsete mänguomadustega pill, mis võimaldab teostada nii laulvaid meloodiaid kui ka virtuoosseid liikumisi. Flööti on hinnatud piiramatute väljendusvõimalustega pilliks.
Madalas registris on flöödi heli mahe ja sametine, keskmises õrn ja soe, kõrgemas registris säravalt kõlav. Flöödil on lihtsalt teostatavad ka mitmesugused flažoletthelid ja multifonid. Flöödi tooni kvaliteeti hinnatakse muuhulgas kahina puudumise järgi, mis mängijalt eeldab huulikusse puhutava õhujoa optimaalset fokuseeritust.
Flöödi üks huvitavamalt kõlavaid mänguvõtteid on frullato, mille puhul õhujuga möödub enne huulikuni jõudmist mängija r-häälikut artikuleerivast keelest.
Erinevalt teistest puupillidest on flöödil väga lihtne mängida topeltstakaatot, mis saavutatakse ataki andmises kordamööda t- ja k-eksplosiooniga. Topeltstakaato kasutamise lihtsus võimaldab flöödil esitada kiireid ja tehniliselt ülikeerulisi partiisid, mis paljudele teistele instrumentidele jäävad kättesaamatuiks.
Flööt nüüdismuusikas
Nüüdismuusikas kasutatakse lisaks tavapärastele, võimalikult täiuslikke muusikalisi helisid tekitavatele mänguvõtetele ka suurt hulka flöödi tavaliste kõlavärvide paletti laiendavaid mänguvõtteid.
Kõlavärvivariandid
Lisaks tavapärasele flöödi kõlavärvile on nüüdismuusikas kasutusel
Hingamisaparaat, suuõõs ja huuled
Hingamisaparaadi ja huulte koostoimes kasutatavateks nüüdismuusika mänguvõteteks on
Keel
Keele abil teostatavateks mänguvõteteks on näiteks
9. Üksik Jalaväepataljon
Polgu, hilisema üksikpataljoni asutamise päevaks loeti 16. jaanuari 1919. aastal, 4. mail 1919. aastal nimetati Kaitseliidu Pärnu maleva liikmetest ja mobiliseeritutest moodustatud Pärnu kaitsepataljon – 9. Jalaväepolguks.
12. juulist 1921 kuni 1. oktoobrini 1928. aastal kuulus pataljon 6. jalaväepolgu koosseisu.
8. juulil 1928 väeosale annetatud lipu varda hõbevõrul on väeosa nimetatud REGIMENTUM INFANTERIAE IX.
Koosseis
29. detsembril 1917 andis sõjavägede ülemjuhataja käsu moodustada igas maakonnas vabatahtlikest kaitsepataljon. Pärnus asuti selle käsu täitmisele 16. jaanuaril ja moodustati Pärnu kaitsepataljon. Pataljoniülemaks määrati leitnant Georg Zimmermann. Pataljoni esimese allüksusena formeeriti nn. Läti (piiriruumi) kaitserood (hilisem 1. rood), enamiku isikkoosseisust moodustasid Orajõe kaitseliitlased. 12. veebruaril 1918. aastal kuulutati välja üleüldine 18 - 45-aastaste meeste Kaitseliitu mobiliseerimine ja I kategooria kaitseliitlased saadeti kaitsepataljoni, kaitseliitlastest õnnestus kokku saada veel kaitsepataljoni 2. rood. 3. ja 4. rood formeeriti vabatahtlikest. Kaitsepataljoni koosseisu arvati Häädemeeste komandandikomando ja kaitseliidu salgad Jäärjas (82 meest), Mõisakülas (56 meest) ja Kilingi-Nõmmes (29 meest). Veebruari lõpuks oli pataljoni umbkaudu tuhandest mehest kaitseliitlasi 595.
Kaitsepataljon – 9. Jalaväepolk Vabadussõjas
Lõunarinde Pärnumaa piirkonnas jäi kogu lõunapiiri kaitsmise organiseerimine Mõisakülast Liivi lahe rannikuni Kaitseliidu Pärnumaa maleva vastutusele. Pärnumaa maleva kasutada olid vaid väeteenistuseks kõlbmatud ja enamuses ilma sõjalise kogemuse ning väljaõppeta kohalikud kaitseliitlased. Õnneks polnud punaväel Pärnumaa suunal märkimisväärseid jõude ja olemasolevad olid suhteliselt passiivsed. Asi piirdus vaid röövkäikudega piiriäärsetesse eesti küladesse.
1919. aasta 16. jaanuaril formeeritud Pärnu kaitsepataljon sai esimese lahinguülesande 23. jaanuaril, asuda allüksustega Lõunarindel kaitsele ca 50 km pikkusel joonel Ikla - Tautse - Puksi - Saidometsa. 8. veebruaril ründas Tali piirivalve poolroodu üks valveposti Läti poolt tulnud salk ja piirikaitsjad taandusid arvulises üleolekus ründajate eest ja veebruari algul ilmusid Heinaste ümbrusesse Nõukogude Läti armee 7. Läti kütipolgu osad. 13. veebruaril organiseeris leitnant Jahnov kaitsepataljoni rühma ja kohalike kaitseliitlaste ühisretke Heinaste alevi ründamiseks ja vallutasid Heinaste alevi.Samal ajal tungisid Tali, Pati, Jäärja ja Kilingi kaitseliitlastest koostatud kaitsepataljoni salgad ligi kümne kilomeetri sügavuselt Läti punaste kontrollitavasse alasse. Laiksaare suunast lähtunud grupp lõi Kiusumetsa külast välja enamlaste eelposti ja jõudis Tikmatši sillani Heinaste–Volmari raudteel. Suurem grupp alustas retke Tuulikult, jõudis üle soode Väike-Kodjaku karjamõisani ning lühiajalise lahingu ja vaenlase valvetõkke taandumise järel vallutati Kodjaku mõis.
1919. aasta veebruarini asus kaitsepataljon kaitses, kuid veebruaris asus pataljon 2. Diviisi 6. jalaväepolgu operatiivalluvuses pealetungile Läti okupeerinud ja Põhja-Eestis Viru rindel asuvate Nõukogude Venemaa Punaarmee vägedega Eesti iseseisvust ohustavate Nõukogude Läti armee vägede vastu.
1919. aasta mais liideti Pärnu Kaitsepataljon, 9. Jalaväepolguga ning osales Lõunarindel Landesveeri sõjas Lemsalu piirkonnas.
Laululahing
pisi|Saatesarja esimese hooaja võitis Türi segakoor Suisapäisa
"Laululahing" oli Eesti telesaade, mille raames selgitati välja Eesti parim koor.
Sarja tootis ja näitas Eesti Televisioon. Saadet juhtis Tarmo Leinatamm, muusikaline juht oli Antti Kammiste ning toimetajad Anu Välba ja Kaileen Mägi.
Saate esimese hooaja (2008) võitis Türi segakoor Suisapäisa, teise hooaja (2009) Tõrva Laulustuudio Tõrvast. Auhinnaks oli heliplaadi salvestamise võimalus Eesti Rahvusringhäälingus.
Saate formaat
"Laululahingu" saateformaat pärineb Hollandist. Eesti eelvooru valiti kaksteist koori. Igal nädalal võistles omavahel kolm koori ja igaüks esitas kolm laulu. Üks laul oli varem ette valmistatud, teine selgus saatepäeva hommikul ja kolmas otsesaate ajal, seda lauldi koos saate külalisega. Eelvoorude edasisaajad selgusid nii žürii valikust kui ka telefonihääletuse tulemusena. Alates poolfinaalist kasutati ainult telefonihääletust. Tegemist oli otsesaatega, mida sai jälgida Eesti Televisiooni eetris laupäevaõhtuti.
Esimene hooaeg (2008)
"Laululahingu" saate esimene hooaeg läks eetrisse kevadel 2008. Võitis segakoor Suisapäisa Türilt. Saate finalistid olid veel džässkoor HaleBopp Singers Tartust ning Nuku- ja Noorsooteatri segakoor Tallinnast. Suisapäisa sõitis auhinnareisile kooride olümpiale (World Choir Games) Austriasse Grazi.
Saatesse registreerusid gospelkoor Living Stone, segakoor Sõpruskond, Kalevi kammerkoor, Tallinna Ülikooli Meeskoor ning Nuku- ja Noorsooteatri segakoor Tallinnast. Tartust naiskoor Emajõe Laulikud ja džässkoor HaleBopp Singers ning Konguta segakoor Tartumaalt. Türilt oli segakoor Suisapäisa, Pärnust Pärnu kammerkoor, Lääne-Virumaalt EELK Kadrina koguduse segakoor ja segakoor Ceres Märjamaalt.
Esimesel hooajal hindasid koore Hirvo Surva ja Maire Aunaste ning igas saates erinev üllatuskohtunik.
1. eelvoor
Saatesarja esimene eelvoor toimus 29. märtsil 2008. Üllatuskohtunik oli Hardi Volmer. Saate külaline Maarja-Liis Ilus esitas kooridega laulu "Kohtumine". Žürii valis edasipääsejaks Suisapäisa, telefonihääletusega kogus enam hääli Tallinna Ülikooli Meeskoor.
2. eelvoor
Saatesarja teine eelvoor toimus 5. aprillil 2008. Üllatuskohtunik oli Aivar Mäe. Saate külaline Jaagup Kreem esitas kooridega laulu "Juulikuu lumi". Žürii valis edasipääsejaks segakoori Sõpruskond, telefonihääletusega kogus enam hääli Kadrina kirikukoor.
3. eelvoor
Saatesarja kolmas eelvoor toimus 12. aprillil 2008. Üllatuskohtunik oli Kadri Tali. Saate külaline Uno Loop esitas kooridega laulu "Mis värvi on armastus?". Žürii valis edasipääsejaks Nuku- ja Noorsooteatri segakoori, telefonihääletusega kogus enam hääli Konguta segakoor.
4. eelvoor
Saatesarja neljas eelvoor toimus 19. aprillil 2008. Üllatuskohtunik oli Mart Juur. Saate külaline Anne Veski esitas kooridega laulu "Jätke võtmed väljapoole". Žürii valis edasipääsejaks Pärnu kammerkoori, telefonihääletusega kogus enam hääli HaleBopp Singers.
2. poolfinaal
Saatesarja teine poolfinaal toimus 3. mail 2008. Üllatuskohtunik oli Jaanus Nõgisto, Hirvo Survat asendas koorijuht Tiia-Ester Loitme. Saate külaline Ivo Linna esitas kooridega laulu "Kuuskümmend viis". Telefonihääletusega kogus enam hääli Nuku- ja Noorsooteatri segakoor.
3. poolfinaal
Saatesarja kolmas poolfinaal toimus 10. mail 2008. Üllatuskohtunik oli Jarek Kasar. Saate külaline Hannaliisa Uusma esitas kooridega laulu "Absoluutselt". Telefonihääletusega kogus enam hääli Suisapäisa. Tulemused tegi teatavaks Alari Kivisaar.
Teine hooaeg (2009)
"Laululahingu" saate teine hooaeg toimus kevadel 2009. Võitis segakoor Tõrva Laulustuudio. Saate finalistid olid veel Euroopa kultuuripealinna segakoor ja WAF koor, mõlemad Tallinnast.
Teisel hooajal hindasid koore Aarne Saluveer ja Maire Aunaste ning igas saates lisandus üks üllatuskohtunik.
1. eelvoor
Saatesarja esimene eelvoor toimus 14. märtsil 2009. Üllatuskohtunik oli Olav Ehala. Saate külaline Eda-Ines Etti esitas kooridega laulu "15 magamata ööd". Žürii valis edasipääsejaks Tallinna Ülikooli kammerkoor, telefonihääletusega kogus enam hääli Kambja laulukoor Läte
2. eelvoor
Saatesarja teine eelvoor toimus 21. märtsil 2009. Üllatuskohtunik oli Peeter Oja. Saate külaline Koit Toome esitas kooridega laulu "Bésame Mucho". Žürii valis edasipääsejaks kammerkoor A. Le Coq, telefonihääletusega kogus enam hääli Rakvere Gümnaasiumi segakoor.
3. eelvoor
Saatesarja kolmas eelvoor toimus 28. märtsil 2009. Üllatuskohtunik oli Sven Lõhmus. Aarne Saluveeri asendas Heidy Tamme. Saate külaline Voldemar Kuslap esitas kooridega laulu "Mustamäe valss". Žürii valis edasipääsejaks Euroopa kultuuripealinna segakoori, telefonihääletusega kogus enam hääli Tõrva neidudekoor. Tulemused tegi teatavaks Jürgen Veber.
4. eelvoor
Saatesarja neljas eelvoor toimus 4. aprillil 2009. Üllatuskohtunik oli Eri Klas. Saate külaline Lea Liitmaa esitas kooridega laulu "Ära piina mind". Žürii valis edasipääsejaks WAF koori, telefonihääletusega kogus enam hääli Haapsalu kammerkoor. Nulliringist pääses järgmisse vooru ka Kalevi kammerkoor. Tulemused tegi teatavaks Gert Kullamäe.
1. poolfinaal
Saatesarja esimene poolfinaal toimus 11. aprillil 2009. Üllatuskohtunik oli Annely Peebo. Saate külaline ansambel Hardi Volmer esitas kooridega laulu "Jumalaga puberteet". Telefonihääletusega kogus enam hääli Tõrva laulustuudio. .
Kõue vald (1939)
Kõue vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Rava külas. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Triigi valla maa-alast, välja arvatud Paunküla küla ja Paunküla asunduse maa-alad; senise Ravila valla Tagametsa, Kõrvenõmme, Varbse (Varblase) ja Oostevõhma talude maa-aladest; senise Kuimetsa valla Habaja mõisa järgi olevate heinamaatükkide maa-aladest; senise Albu valla Kautla, Kautlasaare, Vahtrasaare, Palgisaare ja Kunglajärve talude ning Triigi metskonna Ravila metsandiku kvartaali nr. 42 ja Triigi metskonna Paunküla metsandiku kvartaali nr. 33 maa-aladest.
Laululahing
2. poolfinaal
Saatesarja teine poolfinaal toimus 18. aprillil 2009. Üllatuskohtunik oli Lydia Rahula. Saate külaline Tõnis Mägi esitas kooridega laulu "Kuldaja rock'n'roll". Telefonihääletusega kogus enam hääli WAF.
Kõue vald (1939)
1939. aastal oli vallas 2409 elanikku, territooriumi suurus oli 23 567,24 ha.
Laululahing
3. poolfinaal
Saatesarja kolmas poolfinaal toimus 25. aprillil 2009. Üllatuskohtunik oli Venno Laul. Saate külaline Smilers esitas kooridega laulu "Lähme sõidame". Telefonihääletusega kogus enam hääli Euroopa kultuuripealinna segakoor. Tulemused tegi teatavaks Piret Järvis.
Kõue vald (1939)
Esimene vallavanem oli Jaan Tärne. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Artur Kasera.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Alansi külanõukogu, Ardu külanõukogu ja Kõu külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.
Henni Kallak
Henni-Heidi Kallak (20. oktoober 1931 Viljandi – 8. juuli 2013 Tallinn) oli eesti bioloog.
Ta lõpetas 1951. aastal Viljandi 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ). Ta sai 1965. aastal bioloogiakandidaadi kraadi.
Ta oli aastatel 1962–1992 TRÜ/ Tartu Ülikooli õppejõud, sealhulgas:
Teadustöö
Ta tegeles taimegeneetika ja evolutsioonibioloogiaga, uurimisvaldkonnad olid taimegeneetika, arengubioloogia ning evolutsiooniline bioloogia.
Teoseid
Ta avaldas raamatuid evolutsiooniõpetuse teemadel.
Laululahing
Finaal
Saatesarja finaal toimus 2. mail 2009. Üllatuskohtunik oli Tõnu Kaljuste. Saate külaline Sandra Nurmsalu esitas kooridega laulu "Rändajad". Telefonihääletusega kogus enam hääli Tõrva Laulustuudio neidudekoor. Tulemused tegi teatavaks Evelin Ilves. Finaalsaates esines Eesti Televisiooni ansambel, esitades The Doorsi laulu "Light My Fire".
Obadele Thompson
pisi|Obadele Thompson (1993) Obadele Olutosin Thompson (sündinud 30. märtsil 1976 Barbadosel Bridgetownis) on Barbadose kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooks).
Isiklikud rekordid
100 m 9.87 (11. september 1998 Johannesburg) 200 m 19.97 (9. september 2000 Yokohama) 400 m 45.38 (30. märts 1996 El Paso)
Isiklikku
Obadele Thompson on 182 cm pikk ja kaalub 78 kg. 1998. aastast treenib Dan Pfaff juhendamisel. Hobideks on džässmuusika ja kaardimäng.
Eksplanandum ja eksplanans
Eksplanandum ja eksplanans (ladina keeles explanandum ja explanans) on filosoofias mõistete paar, milles
Näiteks "suits" on eksplanandum lauses "Miks siin on suitsu?" ning "tuli" on eksplanans lauses "Kuna siin on tuld."
Ḩāfiz̧ullāh Amīn
Ḩāfiz̧ullāh Amīn [haafizullaah amiin] (1. august 1929 Paghmān – 27. detsember 1979 Kabul) oli Afganistani poliitik, Afganistani Demokraatliku Vabariigi teine president.
Presidendina püüdis Amīn laiendada oma siseriiklikku toetusbaasi ja panna Pakistani ja USA-d huvituma Afganistani julgeolekust. Tema 104 päeva kestnud valitsemisajal ei olnud suuri ülestõuse peale ühe läbikukkunud sõjaväemässu.
27. detsembril 1979 Nõukogude eriüksused tapsid ta Kabulis riigipöörde käigus ning seadsid tema asemel presidendiks Babrak Karmāli.
Varasem elu
Aastal 1957 sai ta New Yorgis asuva Columbia Ülikooli õpetajate kolledži stipendiumi. Afganistani naastes hakkas ta korraldama õpetajate kursusi. Aastal 1962 naasis Amīn Columbia Ülikooli, et omandada doktorikraadi. Ta kaasati USA-s tegutsenud üliõpilasrühmituse Associated Students of Afghanistan poliitikasse.
Nähtavasti hakkas ta just Morningside Heightsis huvituma marksismist.
Doktorikraadi saamata läks Amīn 1965 Afganistani tagasi ja hakkas ühes tütarlaste keskkoolis õpetajaks.
Võimuhaaramine
Kui Amīn ja tema seltsimehed vanglast vabastati, viibis president Moḩammad Dā'ūd Khān ümberpiiratud presidendipalees. Amīn asus riigipööret juhtima.
Pärast Moḩammad Dā'ūd Khāni surma 1978 haaras Rahvademokraatlik Partei võimu. Afganistani Demokraatliku Vabariigi presidendiks, peaministriks ja partei peasekretäriks sai Nūr Moḩammad Tarakī. Amīn ja Babrak Karmāl said peaministri asetäitjateks. Katse läbi viia marksistlik-leninlikke reforme kohtas laialdast vastupanu ja kutsus esile arvukalt mässe.
Rahutused jätkusid ning Tarakī oli sunnitud paluma Nõukogude Liidu abi. Tarakī ja Leonid Brežnevi kohtumisel otsustati Amīnist vabaneda.
Tarakī mõrvamine
Kui Tarakī Kabuli naasis, kutsus ta Amīni kohtumisele. Amīn nõustus kohtumisega üksnes tingimusel, et Nõukogude suursaadik Aleksandr Puzanov tagab tema julgeoleku. Tagatis anti, kuigi seda ei mõeldud siiralt.
Amīn teadis aga Tarakī kavatsusi ning julgeolekutagatise nõudmine oli suitsukate Tarakī eksitamiseks. Kui Amīn saabus Rahvapaleesse, leidis aset tulistamine. Amīn pääses vigastamata, tuli hiljem mõne oma poolehoidjaga paleesse tagasi ning laskis presidendi ihukaitsjatel ta vangi võtta.
14. septembril 1979 haaras Amīn võimu enda kätte. Mõni päev hiljem teatas Amīni valitsus, et Tarakī on surnud "teadmata haigusse".
Amīni mõrvamine
Detsembris 1979 üritas Nõukogude päritolu kokk tappa Amīni, pannes mürki tema lemmikjooki Coca-Colasse. Tapmiskatse nurjus, kuna enne Amīni maitses jooki tema nõbu, kes langes seepeale koomasse.
Sama aasta 27. detsembril kell 19:30 tulistasid Afgaani sõdurite vormis Spetsnazi võitlejad Tadžbegi (Tajbegi) paleed kaitsnud valitsuse sõdurite pihta.
Üllar Põld
pisi|Üllar Põld (foto: [[Jaan Künnap 2007)]] pisi|Üllar Põld (foto: Jaan Künnap 2015)
Alpinistina on ta tõusnud üle 7500 m kõrguse mäe tippu.
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1980 Kiviõli 1. Keskkooli ja 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri XI lennu.
Ta mängis filmis "Puud olid ..." (Tallinnfilm 1985) peaosa (Hind). On mänginud ka episoodilist rolli spordifilmis "Küljetuul" (1983) ja kõrvalosa telemängufilmis "Vana mees tahab koju" (1991). Ta on näitlemisest loobunud.
Ta töötab Saue Noortekeskuses noortejuhina ja noortekeskuse juures töötava matkaklubi juhendaja ja treenerina.
Alavere mõis
Alavere mõis oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonnas Anija valla territooriumile.
Üllar Põld
Haridus ja töökäik
Omab I taseme alpinismitreeneri kutsetunnistust.
Alavere mõis
Alavere mõis (saksa keeles Allafer) rajati 1620. aastatel. Käinud läbi mitme omaniku käest, läks 1774. aastal Löwensternide ja 1831. aastal Ungern-Sternbergide valdusse; alates 1907. aastast seisis aga Marie von der Pahleni (sünd. von Schubert) nimel.
Üllar Põld
Mägironimine
1997. aastal tõusis Üllar Põld koos Jaan Künnapi ja Enn Nõmmikuga Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua (6962 m) tippu. Järgmisel aastal käis Elbruse läänetipus (5642 m).
Alavere mõis
Parun Gregor von Ungern-Sternbergi poolt 1852. aasta paiku ehitada lastud uusrenessanslik mõisa peahoone sai 1905. aasta revolutsiooni ajal süütamise tõttu tugevalt kannatada, kuid taastati seejärel.
Üllar Põld
Tõusud Pamiiris
2007. aastal jõudis ta Pamiiris Lenini mäetippu (7134 m).
Alavere mõis
Pärast 1919. aasta maareformi müüdi mõis eraomanikule, kuid jäi tühjalt seisma. Aastal 1938 lammutas omanik hoone ehitusmaterjaliks. Osa saadud väärtuslikku kivimaterjali viidi Tallinna ehitustele.
Üllar Põld
Tõusud Pamiiris
pisi|left|[[2009 vallutasid eestlased üle 7500 m kõrguse mäe Hiinas – Muztagata]] 4. augustil 2009 tõusis ta koos Tiina Tammega esimeste eestlastena Xinjiang territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu.
2011. aasta augustis juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiri (Hiina alal), mille käigus 3. augustil tehti tema juhtimisel Eesti alpinistide esmatõus Muztagata mäemassiivis asuva seitsmetuhandelise Koskulaki (7028 m) tippu.
2013. aasta augustis üritas ta tõusta Pamiiris kuueliikmelise grupi koosseisus Ismoili Somoni (7495 m) tippu, kuid IV laagrist (6600 m) edasist tõusu takistas alanud tugev lumesadu ja halb nähtavus. Tõus tuli katkestada ja alustada laskumist.
2015. aastal sooritas ta 18. augustil eduka tõusu Pamiiris Korženevskaja tippu (7105 m). 2016. aastal tõusis ta ka teist korda Korženevskaja tippu.
Kõrgtõusud
pisi|100px|[[J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile|Parima alpinisti rändauhind]]
Isiklikku
Tema abikaasa on alpinist Tiina Tamm.
Andy Roddick
Andrew Stephen Roddick (sündinud 30. augustil 1982 Omahas) on Ameerika Ühendriikide endine profitennisist ja endine ATP edetabeli esikoha omanik. Ta oli kuulus oma tugeva servi poolest.
Kõnnu vald (1939)
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi, kus on näha ka Kõnnu valla piiride muutumine, millega koos muutus Harjumaa ja Virumaa piir]] Kõnnu vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kolgakülas.
Kõnnu vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kõnnu valla maa-aladest, senise Kolga valla Hara küla idapoolse osa maa-alast, senise Aaspere valla ja Palmse valla  maa-aladest.
Kõnnu vald moodustati: a) senise Kõnnu valla maa-alast, välja arvatud talude nr. A-57, A-59–A-61, A-63, A-64, A-23 ja A-171 lahus-heinamaatükkide ning Kolga metskonna Suru metsandiku kvartaali nr. 66 maa-alad; b) senise Kolga valla Hara küla idapoolse osa maa-alast; c) senise Aaspere valla Valgejõe küla, Sammelselja, Ristlaane, Papli ja Mikupõllu talude maa-aladest ning Joaveski vabriku töölismajade piirkonnast; d) senise Palmse valla Joaveski vabriku piirkonnast.
Esimene vallavanem oli Kaarel Heinver.
1939. aastal oli vallas 3851 elanikku, territooriumi suurus oli 21 239,44 ha. 1939. aastal kuulusid Kõnnu valla koosseisu: Suru, Metsanurga, Kõnnu, Soosilla, Kemba, Kalme, Kimbalu, Murksi, Järvi, Uuritsa, Vanaküla, Valgejõe, Joaveski, Kolgaküla, Parksi, Нага, Tammispea, Vihasoo ja Kasispea, Loksa alevik, Loksa küla, Viinistu, Turboneeme, Pärispea ja Suurpea külad.
13. augustil 1941 valiti vallavanemaks Arved Heinsoo, kellele valla täitevkomitee esimees Valter Eslon asjaajamise ja kassa üle andis.
Vald kuulus Riigivolikogu 17. valimisringkonda, kust oli valitud Jakob Kalle.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kõnnu ja Loksa külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Loksa rajooni koosseisu.
Trooja skinheedid
Trooja skinheedid on ska'l ja punkrokil põhinev antifašistlik subkultuur, mis on nimetuse saanud Trojan Recordsi järgi.
Trooja skinheedid ei ole rassistlikud.
Lančiūnava mõis
pisi|Lančiūnava mõisa peahoone Lančiūnava mõis (leedu Lančiūnavos dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai valla Lančiūnava külas.
Margaret (Norra kuninganna)
Šoti Margaret, Norra kuninganna (vanas norra keeles: Margrét Alexandersdóttir; uuemas norra keeles: Margrete Alexandersdotter) (28. veebruar 1261 – 9. aprill 1283) oli Norra kuninga Eirik III abikaasa.
Lančiūnava mõis
Ajalugu
Lančiūnava mõis tekkis XVI sajandi lõpus, mil Zygmunt II August andis osa sealsetest maadest sõjaliste teenete eest Kognovickiste suguvõsale. Tema poeg abiellus naabermõisa omaniku tütrega ja ühendas kõik hilisemad mõisa maad (kolm varasemat mõisa) oma valdustega. On oletatud, et sellest tuleb ka mõisa nimi (poola keeles tähendab łączenie ühendamist, liitmist).
Margaret (Norra kuninganna)
Margaret sündis Windsori lossis Alexander III ja Inglise Margareti tütrena.
Lančiūnava mõis
Ajalugu
XIX sajandil jagunes mõis kolme omaniku vahel, moodustades kolm iseseisvat valdust. Peahoone lasid Kognovickid ehitada sajandi lõpus, aga ehitustööd jätkusid veel XX sajandi alguses.
Margaret (Norra kuninganna)
Margaret ja Eirik III abiellusid 1281. aastal Bergenis.
Provence'i Eleanor
Provence'i Eleanor (u 1223 – 16. juuni 1291) oli Henry III abikaasa.
Lančiūnava mõis
Mõisakompleks
pisi|left|Lančiūnava kirik
Mõisakompleksist on säilinud uusklassitsistlik peahoone. Selle keskses osas asub kahekorruseline portikus, mõlemal hoone küljel on aga ühekorruselised tiibhooned. Portikust liigendavad kaks sammast. Aastal 1940 võõrandati mõis selle omanikelt. Juba enne võõrandamist tegutses mõisas kohalik kool, pärast võõrandamist jäi hoone vaid põllumajanduskooli käsutusse. Aastal 1958 hakkas senise põllumajanduskooli asemel hoones tegutsema tehnikum, tänapäeval on hoones taas põllumajanduskool.
Mõisa ümber asub korrapärase planeeringuga park. Pargist viib pärnaallee endise karjamõisani Stasinė külas.
Lančiūnava kirik
Üks mõisa omanikest, Zigmantas Kognovickis, asus aastal 1863 vana puidust kiriku asemele uut tellistest hoonet ehitama, aga samal aastal alanud ülestõus sundis teda töid katkestama. Alles aastal 1874 sai ta loa ehitada sinna kivist kabelihoone. See hoone valmis aastal 1880. Eksituse tõttu lubas Kovno kubermangu kuberner vanast kirikust kirikuvarad kabelisse üle viia ja seal jumalateenistusi jätkata (seega kujunes hoone sisuliselt kirikuks), kuid peagi parandas ta oma vea ja lõpetas sealsed jumalateenistused. Rahvas käis seal palvetamas aastani 1885, mil ka see keelustati. Aastal 1886 lubati siseministeeriumi korraldusega kabelis kaks korda aastas (4. märts ja 2. mai) jumalateenistusi pidada, samuti olid ka lubatud mälestusteenistused surnutele, igasugune muu tegevus oli keelatud.
Pärast teist maailmasõda kirik suleti. See avati taas aastal 1991.
Abdul Aziz Zakari
Abdul Aziz Zakari (sündinud 2. septembril 1976 Accras) on Ghana kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).
Lančiūnava mõis
Lančiūnava kirik
Hoone on klassitsistlik nelinurkse põhiplaaniga ilma apsiidita hoone. Hoone on ehitatud tellistest.
Kiriku juures asub lohukivi. Kohaliku uskumuse kohaselt oli lohku kogunenud vesi püha.
Abdul Aziz Zakari
Isiklikku
Aziz Zakari on 175 cm pikk ja kaalus sportlasena 85 kg.
Provence'i Eleanor
Eleanor sündis Aix-en-Provence'is Provence'i krahv Ramon Berenguer IV ja Savoia Beatrice'i lapsena. Nii nagu Eleanorist, sai ka ta kolmest õest kuninganna ja nagu ta ema, vanaema ja õdesid, tunti ka Eleanori eelkõige tema ilu poolest.
Abielu ja lapsed
14. jaanuaril 1236 abiellus 12-aastane Eleanor Canterbury katedraalis Henry III-ga ning abielust sündis viis last.
Eleanor oli eriti kiindunud oma vanimasse poega Edwardisse ning kui Edward 1246. aastal surmavalt haige oli, jäi Eleanor temaga kolmeks nädalaks Beaulieu kloostrisse, mis oli mungaelu reeglite järgi pikk aeg. 1249. aastal andis Henry III Edwardile Gascogne'i hertsogi tiitli. Noorimal lapsel Katharine'il paistis olevat väärastuslik haigus, mille tagajärjel ta kurdistus. Kui Katharine 4-aastaselt suri, tabas ta vanemaid masendus.
Kuninganna roll
Eleanor oli enesekindel kuninganna, kuid ta tõi õukonda palju nõbusid ("savoialasi") ning tema mõju kuninga üle ja ebapopulaarsus Inglise aadlike hulgas tekitas probleeme. Eleanor pühendus abikaasa kohtuprotsessile Simon de Montfortiga (aadlike juht Henry III vastu), kogudes Prantsusmaal vägesid.
Kui Henry III 1272. aastal suri ja troonile sai Edward I, sai Eleanorist leskkuninganna ning ta kasvatas Edward I lapsi Henryt ja Eleanori ning Beatrice'i poega Johni. Kui ta lapselaps Henry tema hoole all olles 1274. aastal suri, leinas Eleanor teda kaua ning pojapoja süda maeti Guildfordi abikloostrisse, mille Eleanor oli Henry mälestuseks ehitada lasknud. Eleanor läks kloostrisse, kuid hoidis ühendust Edwardi ja ta õe Margaretiga.
Eleanor suri 1291. aastal Amesburys Inglismaal.
Attaliidide dünastia
Attaliidide dünastia (kreeka keeles Δυναστεία των Ατταλιδών) oli aastatel 282−133 eKr Väike-Aasias Pergamonis valitsenud hellenistlik valitsejasugu.
Päritolu
Dünastia rajajaks oli Musta mere äärsest Tieioni linnast pärit Philetairos (u 343−263), kes oli Aleksander Suure väepealiku Lysimachose ohvitser. Tema isa Attalose järgi said Attaliidid oma nime.
Attaliidid ja Pergamoni kuningriik
Lysimachose teenistusest deserteerunud Philetairos kehtestas end 282. aastal Pergamonis. Alludes küll ametlikult Seleukiididele, oli ta tegelikult iseseisev valitseja. Kuna ta oli eunuhh ja tal seetõttu järglasi ei olnud, päris Pergamoni vennapoeg Eumenes I (suri 241; valitses 263−241). Viimane oli ilmselt samuti lastetu ja dünastia meesliin jätkus Philetairose noorema venna Attalose järeltulijatega. Attalos I Soter (269−197; valitses 241−197) saavutas galaatide üle võidu ja kuulutas end 230. aastatel kuningaks. Tema pojapoeg Attalos III Philometor Euergetes (u 170−133; kuningas 138−133) pärandas kuningriigi Rooma vabariigile ja sellest moodustati Asia provints.
Pergamoni altar
Pergamoni altaril on friis, millel on kujutatud Heraklese poja Telephose elukäiku. Attaliidid seostasid viimast Pergamoni linnaga ja väitsid end tema kaudu põlvnevat Olümpose jumalatest.
Margaret (Norra kuninganna)
Margaret suri Tønsbergis tütar Margareti sünni ajal või kohe pärast seda. Surmadaatum 9. aprill 1283 on esitatud Gesta Annalias, kuid Lanercosti kroonikas on surmaajaks hoopis 27./28. veebruar 1283. Margaret maeti Bergeni katedraali, mis 1531. aastal lammutati.
III üldlaulupidu
III üldlaulupidu toimus 23.–25. juunil (vkj. 11.–13. juunil) 1880 Tallinnas. Laulupeo üldjuhid olid Johannes Kappel ja pasunakoore juhatanud David Otto Wirkhaus. Ametlikult palus peo korraldanud Lootuse selts luba Aleksander II 25. valitsemisaasta tähistamiseks.
Peol osalesid meeskoorid ja puhkpilliorkestrid. Kokku osales 48 esinejate rühma 782 tegelasega.
Peoplats asus Kadrioru läheduses Lutheri heinamaal, mida praegu tähistab Köleri tänava lõpus asuv laulupeo mälestuskivi. Teisel päeval oli peol hinnanguliselt 10 000 pealtvaatajat.
III üldlaulupeo kava
1. päev  :
Väägvere orkester lauljate kaasalaulmisega Meeskoor Jakob Hurda pidukõne
Meeskoor Orkester R. Kallase pidukõne
Meeskoor Meeskoor ja orkester 2. päev:
Üksikkooride esinemine
Ühendkoor
Viited
5. http://sa.laulupidu.ee/ajalugu/iii-laulupidu/
Heinrich XII
Heinrich XII nime all tuntud monarhid:
Oskar Silde
Oskar Silde (25. august 1900 Käina vald, Läänemaa – 12. jaanuar 1996 Tallinn) oli Eesti poliitik, Rahvuskogu liige.
Bituumen
Peamiselt bituumenist koosnevad näiteks nafta ja asfalt.
Saha kabel
thumb|Saha kabel Saha kabel asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saha külas. Kirikliku pärimuse alusel püstitati siiani püsiv kivikabel samal ajal kui Pirita klooster ja Kanuti gildi maja Tallinnas. Kabelikoht on märgitud ka Taani hindamisraamatus 1241.
Pärimuse järgi püstitati kabel taanlase Nicol Tuwe poolt merehädast pääsemise eest seal varem asunud tamme asemele.
Kabeli kaitsepühak on Püha Nikolaus.
Saha kabelit omab ja haldab Jõelähtme vallavalitsus. Kabeli uksed on pidevalt avatud, ürituste korraldamisel palutakse tegevus kooskõlastada pöördudes kirjalikult vallavalitsuse poole.
Iveta Mukutšhjan
pisi| Iveta Mukutšhjan (2016) Iveta Mukutšhjan (armeenia keeles Իվետա Մուկուչյան; esinejanimi Iveta Mukuchyan; sündinud 14. oktoobril 1986 Jerevanis) on Armeenia laulja, laulukirjutaja, modell ja näitleja.
Kui ta oli 5-aastane, kolis ta perega Saksamaale Hamburgi. 2009. aastal tuli ta tagasi Armeeniasse ja osales sealses talendisaates "Haj Supersthar", milles saavutas 5. koha. 2012. aastal kuulutati ta ajakirja El Style poolt seksikamaiks armeenlannaks.
Ta esindas Armeeniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "LoveWave". Finaalkontserdil sai see 249 punktiga 7. koha.
A meta-analytic examination of assumed properties of child sexual abuse using college samples
"A meta-analytic examination of assumed properties of child sexual abuse using college samples" ('Laste seksuaalse kuritarvitamise eeldatavate omaduste metaanalüütiline uuring kolledživalimite abil') on Bruce Rindi, Philip Tromovitchi ja Robert Bausermani artikkel, mis äratas suurt avalikkuse tähelepanu. Artikkel ilmus juulis 1998 ajakirja Psychological Bulletin 124. köite 1. numbris lk 22–53.
Peen-Kirjakjärv
Peen-Kirjakjärv ehk Peenkirjakjärv (ka Väike Kirjakujärv, Peen-Kirjakujärv, Kirjakujärv) on järv Ida-Virumaal Illuka vallas Konsu külas. Järv kuulub Kurtna järvestiku koosseisu. Järvest umbes 200 m põhja pool asub Kirjakjärv.
Järve kaldad on valdavalt mudased, kohati liivased.
Taimestik on liigirikas: esineb 29 liiki makrofüüte.
Athelstan
Ta oli Edward Vanema ja Mercia printsessi Ethelfleda (Æthelflæd) poeg.
Tema valitsusajal toimusid väga olulised poliitilised arengud, mis mõjutasid kogu 10. sajandit.