cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Arockalypse
Albumi tarbeks kirjutati ka laul "Danger In Love", mis plaadilt välja jäi, ent selle esitas hiljem Soome poptäht Agnes enda plaadil "When the Night Falls".
Plaat sai kuldalbumi staatuse Kreekal, Saksamaal ja Rootsis. Soomes teenis see kolmekordse plaatinaauhinna (müünud üle 90 000 eksemplari).
Plaadil löövad kaasa:
Eriväljaanne
2006. ilmus album "The Arockalypse" Soomes eriväljaandena "Special Edition", millel oli 3 boonuslugu ja DVD. Eriversioon ilmus ka USA-s.
Lisalood:
DVD:
Vinüül
10. mail 2007 ilmus USA-s "The Arockalypse", millel oli neli vinüülikujundust: must; sinise-punasekirju; läbipaistev; läbipaistev-punasekirju. Komplektis on kaks vinüüli, mille peal on nii albumi tavaversiooni ja eriväljaande lood kui ka kontsertidel salvestatud lisalugu:
A. H. Tammsaare tänav
A. H. Tammsaare tänav on või oli tänav mitmes Eesti asulas.
David Luiz
Benficas mängides valiti ta 2010. aastal Portugali kõrgliiga Primeira Liga aasta parimaks jalgpalluriks.
Paris Saint-Germainiga tuli ta hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 Prantsusmaa meistriks. Mõlemal hooajal valiti ta ka Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Chelseaga on ta korra tulnud Inglismaa meistriks ning võitnud UEFA Meistrite Liiga ja UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2016–17 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2019/20 hooaja suvel liitus David Luiz 8 miljoni euro eest Londoni Arsenaliga.
Koondisekarjäär
David Luiz tegi debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises 10. augustil 2010, kui mängiti USA jalgpallikoondisega. Brasiilia võitis 2:0. 2014. aasta MM-il lõi David Luiz kaks väravat: kaheksandikfinaalis Tšiili ja veerandfinaalis Colombia vastu.
Kuressaare lipp
thumb|Kuressaare lipp Kuressaare lipp on Saare maakonnas asuva Eesti linna Kuressaare lipp.
Kuressaare lipp 1992–2010
thumb|Kuressaare lipp 1992-2010 Varasem lipp kinnitati juunis 1992. aastal ja oli kasutusel 1. oktoobrini 2010.
Lipuks oli kangas, mille väli oli jagatud kolmeks laiuks: valge, rahvuslipu sinine ning valge, kusjuures sinise laiu laius oli pool lipu laiusest. Lipu laiuse ja pikkuse suhteks oli 1:2 ja normaalmõõdud 110x220 cm.
Sinine oli Pantone värvitabeli järgi 285 C ning CMYK värvides C91%, M43%, Y0%, K0%.
Meeli
Meeli on eestipärane naisenimi.
Nime pakkus välja Mats Tõnisson.
Eestis oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Meeli 567 naisel. Meeli oli populaarsuselt 281. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Meeli vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,95 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,39. Meeli oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus oli 55).
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Meeli 539 naisel. Meeli oli populaarsuselt 308. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Meeli vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,6 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,2. Meeli oli keskmiselt 58 aasta vanune (mediaanvanus oli 59).
Utena vald
Valla pindala on 146 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2 395 inimest. Valla keskus on Utena linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Utenio a. 4. Vallavanem on Saulius Gaižauskas.
pisi|Aliai pisi|Andreikėnai pisi|Biliakiemis pisi|Griūtysi kalmistu pisi|Gudėniškės pisi|Liveikiai pisi|Jotaučiai mõisa häärber pisi|Kvykliai kalmistu pisi|Medeniai pisi|Pačkėnai pisi|Spitrėnai linnamägi
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
ISO 4217
pisi|Valuutakoodid ning ostu- ja müügikursid valuutavahetuspunktis ISO 4217 on Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni avaldatud standard, mis esitab valuutakoode.
Standardit kasutatakse äris ja panganduses üle kogu maailma. Standardi koode kasutatakse ka lennupiletitel ja rahvusvahelistel rongipiletitel hinna ühetähenduslikuks märkimiseks.
Koodi kaks esimest tähte on riigi kahetäheline maakood ISO 3166 standardi järgi. Kolmas täht on tavaliselt valuuta nimetuse esitäht.
Sündinud 10. jaanuaril
''Siin loetletakse 10. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
700. aastad
700. aastad
700. aastad on aastad 700–709 pKr.
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 700 701 702 703 704 705 706 707 708 709
Lõvikuningas
"Lõvikuningas" on 1994. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mille tegevustik leiab aset Aafrika inimeselaadses loomade kuningriigis.
Tuues üle maailma sisse enam kui 783 miljonit dollarit, oli "Lõvikunigas" 2003. aastani, mil valmis "Kalapoeg Nemo," kõigi aegade suurima piletituluga joonisfilm. Tavapäraste joonistatud animafilmide seas on "Lõvikuningas" siiani suurima piletituluga joonisfilm.
Auhinnad
Oscar (1995)
Kuldgloobus (1995)
Telise
Telise ehk Tällnäs on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise neemel.
Küla moodustati 2009. aastal Paslepa ja Kudani küla territooriumile.
Saku–Tõdva tee
thumb|Saku–Tõdva tee Tallinna maanteelt vaadatuna
Saku–Tõdva tee (registrinumber 11342) on 7,4 km pikkune kõrvalmaantee Saku vallas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga seitset truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Pähklimäe, Saku Kingu, Preeria, Kasemetsa, nimeta.
Teega ristub esimesel kilomeetril Rahula–Saku tee ja neljandal kilomeetril Kasemetsa–Kiisa tee.
Tee on kuni Kasemetsa–Kiisa teeni asfaltkattega, edasi mustkattega. Saku alevikus on tee tänavaklassist, edasi kuni Kasemetsa–Kiisa teeni on tee klass III, tee lõpuosas on tee klassita.
Kuni Kasemetsa–Kiisa teeni on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee alguses ja lõpus (50 ja 70 km/h).
Tee on valgustatud Saku alevikus, samuti on valgustatud lühike lõik tee 7. kilomeetril.
Risti ümberpööramine
Risti ümberpööramine on sümboolne ja/või vandaalne tegevus, mille eesmärk on näidata oma suhtumist kristlikku kirikusse ja Jeesusesse. Enamasti süüdistab ühiskond ja meedia ristide ümberpööramises kalmistutel sataniste ja antikristlasi, kuid vähemalt Eestis on politsei enamasti hiljem välja selgitanud, et tegu on alaealiste või joobes vandaalitsejatega, kes omavad väga vähest ülevaadet satanismi põhitõdedest ja eesmärkidest.
Veneetsia vabariik
Veneetsia vabariik (itaalia Serenissima Repubblica di Venezia) oli riik Aadria mere ääres aastatel 697–1797. Riigi keskus oli Veneetsias ja riiki valitsesid Veneetsia doodžid.
Esialgu kuulusid vabariiki ainult Veneetsia Veneta laguuni ümbruse alad, kuid hiljem hõlmas riik ka Itaalia kirdeosa, Aadria mere idaranniku ning Joonia ja Egeuse mere saared. 9. sajandiks saavutas Veneetsia poliitilise iseseisvuse ja omandas tänu soodsale geograafilisele asendile ja kaubavahetuse kasvule Lääne-Euroopa ja Levandi vahel suure majandusliku mõju. Oma kõrgaegadel oli Veneetsia vabariik Vahemere piirkonna võimsamaid ja rikkamaid riike.
Riigivalitsemine
697. aastal asendati senine kõrgeim Bütsantsi tribuun, eluks ajaks valitava doodžiga. Esimene Veneetsia doodž oli Paolo Lucio Anafesto (Paulucius Anafestus ehk Anafestus Paulicius), kuid juba Orso Ipatot tunnistas valitsejana Ida-Rooma keisririigi keiser ning tunnustas teda tiitliga hypatus (konsul) ja dux (doodž).
12. sajandiks oli Veneetsia vabariigis välja kujunenud võimuorganid: Veneetsia doodžid valiti eluaegseks valitsusajaks Veneetsia linnriigi aristokraatia poolt. Doodžid valiti linnriigi auväärsemate perekondade esindajatest moodustatud Ülemnõukogu poolt, millele eelnesid konsultatsioonid Väikese Nõukoguga, mis koosnes kuuest nõunikust ja doodžist, Pregadi Nõukoguga (Senatiga), mis oli välispoliitika asjatundjate kooslus, Kümne Nõukoguga, kes tagas riikliku julgeoleku ja Quarantiaga, mis oli kõrgeim kohtuvõim. Doodži valitsuskeskus asus Eracleas, seejärel Rialtos. 1172. aastaks lõppes aga päritava doodživõimu ajastu ning kujunes Veneetsia vabariigi parlamendi valitsus.
Ajalugu
Riigi eksistentsi algusaastail pidas Veneetsia sõjategevust nende iseseisvust ohustanud Frangi riigi, Langobardide kuningriigiga 8. sajandil; Aadria merel ülemvõimu eest võistleva Nizza laevastiku, Abbassiidide kalifaadiga 9. sajandil ja 10. sajandil ungarlaste sõjaretkedega. pisi|Edela-Euroopa ja Lähis-Ida u [[1210]] pisi|vasakul|Aadria merd ja Veneetsia vabariiki ümbritsevad alad aastal 1084. [[Saksa-Rooma riik|Saksa-Rooma riigi Verona mark, Kärnteni hertsogkond, Kraini mark ja Istria markidega, Horvaatia kuningriik]] pisi|Aadria merd ja Veneetsia vabariiki ümbritsevad alad aastal 1350 Saksa kuningas Otto I oli vallutanud Itaalia kuningriigi ja krooninud end 962 Roomas Saksa-Rooma keisriks. Sellest ajast alates olid Itaalia kuningad alati ka Saksa kuningad ja Itaaliast sai seega Saksa-Rooma riigi osastiskuningriik, koos Saksa kuningriigi (regnum Teutonicorum) ja – aastast 1032 – Burgundiaga. Üldiselt jättis asjaolu, et monarh viibis peamiselt eemal, veetes oma aja Saksamaal, Itaalia kuningriigi vähese keskvõimuga. Võimuvaakumi täitsid järk-järgult paavst ja piiskopid, samuti üha rikkamad Itaalia linnad, mis haarasid järk-järgult ümbritsevaid maapiirkondi. pisi|vasakul
Lombardia Liiga
1158. aastal toimus Milano linnas ülestõus, mille keiser Friedrich I Barbarossa maha surus ja nõudis 1158. aasta Roncaglia riigipäeval keisririigi otsest kontrolli Itaalia üle ja alustas Itaalia linnade ametnike (podestà) asendamist enda esindajatega. 1164. aastal moodustasid keisrivastase Lombardia Liiga Verona, Padova, Vicenza linnad ja Veneetsia vabariik. 1177. aastal Veneetsias, paavstivõimu ja selle liitlaste (Lombardia Liigasse kuulunud Põhja-Itaalia linnriigid) ning Rooma keisri Friedrich I Barbarossa vahel sõlmitud Veneetsia rahuleping ja saavutatud rahu määras seeläbi mitmeks järgmiseks aastaks ära kogu Itaalia poliitilise suuna.
1172. aastaks lõppes päritava doodživõimu ajastu ning kujunes Veneetsia vabariigi parlamendi valitsuse ajastu. Pärast 1172. aastat usaldati doodži valimine viimaks neljakümnest liikmest koosnevale komiteele, mille liikmed valiti Veneetsia Suure Nõukogu (Maggior Consiglio) liikmete seast valitud nelja mehe poolt. Suur Nõukogu ise aga nimetati igal aastal ametisse 12 isiku poolt.
Ristisõjad
11. sajandi lõpus osales Veneetsia Rooma paavsti poolt algatatud Esimeses ristisõjas, mille eest sai Jeruusalemma kuningas Godfrey de Bouillonilt õiguse maksuvabale kaubandusele Püha maaga; 1123. aastal pidas Veneetsia laevastik võiduka merelahingu Fatimiidide kaliifaadi Egiptuse laevastikuga Ashkeloni juures; aastatel 1143–1144 sõdis Veneetsia Padovaga kontrolli üle Brenta jõe ümbruses ja oli võidukas. pisi|Veneetsia ülemere territooriumid 1450. aastal (rohelisega) pisi|Itaalia alade riigid 1494, Veneetsia alad lillaga Veneetsia mängis tähtsat rolli Neljandas ristisõjas (1202–1204), suunates "Ladina" energia oma endise patrooni ja nüüdse kaubandusrivaali Ida-Rooma riigi hävitamisele. Ida-Rooma riigi alad jaotati Veneetsia ning ristisõdijate juhtide vahel, Konstantinoopolisse rajati Ladina keisririik. Veneetslased leidsid, et venna maavalduste tõttu on Bonifazio endise keisririigiga liiga tihedalt seotud, ning panid troonile hoopis Flandria krahv Baudoini. Veneetslased rajasid Egeuse merre Saarestiku hertsogiriigi.
Veneetsia koloniaalimpeerium
Alates aastast 1267 annekteeris Veneetsia vabariik Istria ranniku sealse põlise itaallaste kogukonna tõttu järk-järgult ja tegemist on ka regiooni õitsenguajaga. Olulisimad Istria linnad kogesid Veneetsia valitsemise all uuestisündi.
1238. aastal liitus Veneetsia Genova vabariigi ja Rooma paavstiga Saksa-Rooma keisri (1220–1250), Saksa kuninga (1212–1220) ja Sitsiilia kuninga (1197–1250) Friedrich II vastasesse sõtta. Friedrich oli Saksa kuningaks saamise järel mitmel korral lubanud minna ristisõtta, kuid seda pidevalt edasi lükanud. 1221. aastal said kristlased aga Viiendas ristisõjas Damietta juures Egiptuses hävitavalt lüüa. Ristisõdijad olid oodanud keisri saabuvat väge ning seetõttu lükanud tagasi ka sultani Al-Kamili pakkumise, et sõja lõpetamiseks võiks ta Jeruusalemma kristlastele tagasi anda. 1228. aastal pani paavst keisri kirikuvande alla.
Võimuvõitlus Genovaga
pisi| pisi|Veneetsia [[galeer]] 1257–1270 pidas Veneetsia Genovaga 13-aastast sõda ülemvõimu pärast. Genova vabariik, et taastada kaubanduskontroll, asus liitu Nikaia keisri Michael VIII Palaiologosega, kes tahtis Konstantinoopoli tagasivallutamisega Bütsantsi taastada. Märtsis 1261 sõlmiti liiduleping Nymphaionis. 25. juulil 1261 vallutasid Nikaia väed Alexios Strategopoulose juhtimisel Konstantinoopoli tagasi. Seetõttu kaldus vaekauss Genova suunas, kes oli saanud vabakaubanduse õigused Ladina keisririigis; Genova kaupmeeste käes oleva kaubanduskontrolli kõrval omandas Genova sadamaid ja vahejaamu paljudel saartel ja asundustes Egeuse mere ääres. Chíose ja Lesbose saared muutusid Genova kaubajaamadeks, samuti Smürna linn (İzmir).
Chioggia sõda (1378–1381) lõppes Veneetsia ülemvõimu taastamisega Aadria merel. Kaotusega Chioggia juures (1380), algas Genova allakäik. Enne Chioggia sõda, mis kestis aastatel 1379–1381, nautis Genova mereülemvõimu, mis oli tema võimu ja seisundi allikas Põhja-Itaalias. Genova kaotus jättis Genova ilma selle mereülemvõimust, tõukas ta eemale Vahemere idaosa turgudelt ja algatas linnriigi languse.
1274–1294 reisis Veneetsia kaupmees Marco Polo Hiina keisri Kublai Khani juurde, kelle õukonnas viibis ta 17 aastat. pisi|vasakul|[[14. sajandi Veneetsia galeer]] 1343. aastal vallutati paavst Clemens VI poolt väljakuulutatud Smyrna ristisõdades (1343–1351) koos Hospitaliitidega, Genova, Küprose, Dauphiné liitlastega osmanitelt Smyrna, Väike-Aasia läänerannikul.
1489. aastal loobus Küprose kuninga Jacques III de Lusignani lesk, Veneetsiast pärit kuninganna Caterina Cornaro, troonist Veneetsia vabariigi kasuks, kes saare annekteeris. Enamiku oma ajaloost Lusignani kuningate võimu all oli Küpros olnud edukas keskaegne kuningriik, läänekristluse majanduskeskus Lähis-Idas. Kuningriigi langus algas, kui see segati Itaalia kaubandusvabariikide Genova ja Veneetsia vahelisse võitlusse. Sõda Genovaga aastatel 1373–1374, lõppes peamise sadama Famagusta okupeerimisega. Lõpuks sai Küpros Veneetsia abiga Famagusta tagasi. Veneetsia võim Küprosel kestis veidi üle 80 aasta – kuni 1571. aastani, kui Osmanite riik sultan Selim II juhtimisel kogu saare vallutas.
Küprose kaotus osmanitele
pisi|Veneetsia galeer Lepanto merelahingus pisi|vasakul|[[Lepanto merelahing]] 1571. aastal vallutasid Selim II Osmanite väed Veneetsia Stato da Mare osa Küprose, mille Veneetsia garnison Küprosel Famagustas alistus 15. augustil. Juulis-augustis 1571 kogunesid Sitsiilias Messina esisel kristlaste Püha Liiga merevägi - koondades Hispaania, Veneetsia, Kirikuriigi, Genova, Savoia ja Malta sõjalaevastikke. Kreeka Pátrase lahest itta sõudes põrkus nende laevastik endast märksa suurema Osmanite laevastikuga Lepanto (praeguse Nafpaktose) juures. Püha Liiga laevastik koosnes kokku 206 galeerist ja kuuest galeassist (kahurigaleerist), Osmanite laevastikku kuulus 230 galeeri ja 56 väiksemat galiotti. Neljatunnise merelahinguga 7. oktoobril 1571 löödi osmanite laevastikku. Püha Liiga kaotas lahinguga 50 galeeri, Osmanite laevastik kaotas aga kokku 210 laeva, neist 130 langes vastaste kätte. Osmanite laevastik, ehitati küll mõne aastaga jälle üles, aga nüüd polnud enam piisavalt mehi, et laevu mehitada, ning laevastik keskendus pigem Istanbuli kaitsmisele.
Risti ümberpööramine
Risti ümberpööramist on laialdaselt kasutatud ka filmides ("The Omen", "The Exorcist" jt), kus see sümboliseerib saatanlike või deemonlike jõudude kohalviibimist ning sügavamat huvi kas koha või seal viibivate isikute vastu.
1540. aastad
1540. aastad on ajavahemik 1540. aasta algusest kuni 1549. aasta lõpuni.
Arvi Parbo
Arvi Parbo kasvas üles Kääsla talus Loodna lähedal Läänemaal, kus õppis Loodna algkoolis. Pärast seda õppis ta Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja Tallinna Tehnikumis. Parbo põgenes Eestist suure põgenemise lainega 1944. aastal 18-aastaselt ja oli Saksamaal põgenikelaagris kuni 1949. aastal Austraaliasse siirdumiseni. Saksamaal lõpetas ta keskkooli Lübecki Eesti Gümnaasiumis ning õppis seejärel Clausthali Mäeakadeemias. Ta abiellus Saima Sootsiga 1953. aastal (üks tütar, kaks poega). Austraalias lõpetas ta Adelaide'i Ülikooli mäeinsenerina 1956. Õige pea pärast õpinguid asus ta tööle Western Mining Corporationisse. Ta oli Western Mining Corporationi esimees 1974–1990, ALCOA of Australia esimees 1978–1996 ning Austraalia suurima ettevõtte Broken Hill Proprietary (BHP) esimees 1989–1992.
Arvi Parbo oli Munich Reinsurance Company of Australia Limited esimees 1984–1998, Zurich Australian Insurance Groupi esimees 1985–1998. Ta oli Aluminium Company of America direktor 1980–1998, Hoechst Australian Investmentsi direktor 1981–1997, Chase AMP Bank Limited direktor 1985–1991 ning Sara Lee Corporationi direktor 1991–1998.
Isiklikku
Ta abiellus Saima Sootsiga 1953. aastal (üks tütar, kaks poega).
Moritz Moszkowski
Moritz Moszkowski (23. august 1854 Breslau – 4. märts 1925 Pariis) oli poola-saksa-juudi päritolu helilooja, pianist, viiuldaja, pedagoog ja dirigent.
Veneetsia vabariik
Vabariigi õitseng
Kõrghetkel jagunesid Veneetsia valdused administratiivselt kolme peamisse ossa:
Moritz Moszkowski
Muusikat õppis ta Berliinis asuvas Sterni konservatooriumis, sellest ajast on pärit 13-aastaselt loodud klaverikvintett. 19-aastaselt tegi ta debüüdi pianistina, mis oli triumfaalselt edukas. Hiljem õppis ta Theodor Kullaki akadeemias "Neue Akademie der Tonkunst", kus ta kogu hilisema elu ka õpetas.
Veneetsia vabariik
Vabariigi õitseng
center|pisi|755px|Veneetsia vabariigi valdused tänapäevaste riigipiiride taustal. Tumepunaselt: 15. sajandi alguses vallutatud alad. Punaselt: valdused 16. sajandi alguses. Roosalt: ajutiselt vallutatud alad. Kollaselt: merealad, kus 15. sajandil domineeris Veneetsia laevastik. Oranžilt: peamised marsruudid. Lillad ruudud: peamised kaubaturud ja kaubanduslikud kolooniad 18. sajandil hakkas Veneetsia vabariigi tähtsus vähenema ja vabariik kaotati 1797. aastal pärast Napoleon I poolt vallutamist. Veneetsia vabariigi alad jaotati Prantsusmaa ja Austria vahel.
Moritz Moszkowski
Pärast 20. sajandi algust tuli Moszkowski elukäiku sisse langus: muusikas hakkasid puhuma uued tuuled, tema populaarsus hakkas vähenema, tema abikaasa ja tütar hukkusid traagilises õnnetuses. Ta müüs oma muusika kirjastamisõiguse ja investeeris kogu oma varanduse Saksamaa ja Venemaa väärtpaberitesse, mis maailmasõja puhkedes muutusid väärtusetuteks. Ta haigestus kopsuvähki ning suri vaesena ja unustatuna Pariisis 4. märtsil 1925.
Looming
Moszkowski loomingu üheks tuntuimaks osaks on väikevormis klaveripalad, mis on komponeeritud ülimalt meisterlikult, võludes oma kontsentreeritud helikeele ja polüfoonia ulatusliku kasutusega. Siiski moodustavad kaalukama osa loomingust suuremavormilised teosed mitmest žanrist:
Eestis on tema tuntuimateks teosteks 15 etüüdi op.72, samas on valdav tema loomingust unustatud.
Kanama–Üksnurme tee
Kanama–Üksnurme tee (registrinumber 11344) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 4,4 km.
Tee saab alguse Kanama–Saku tee esimesel kilomeetril Saue külas ning lõpeb Rahula–Saku tee kuuendal kilomeetril Üksnurme külas. Tee kulgeb läbi eelnimetatud külade.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kuut truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
800. aastad
800. aastad
800. aastad on aastad 800–809 pKr.
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand / 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad - 800. aastad - 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad
Aastad: 800 801 802 803 804 805 806 807 808 809
Tallinna–Saku tee
Tallinna–Saku tee (varem Tallinna–Saku–Laagri tee, registrinumbriga 11340) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Saku vallas. Tee pikkus on 11,5 km, sellest Tallinna linnas 2,8 km (Männiku tee).
Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee kuuendal kilomeetril Tallinna linnas ning lõpeb Saku alevikus ristumisel Saku–Tõdva ja Saku–Laagri teega.
Tee kulgeb läbi Tallinna linna, Männiku ja Tammemäe küla ning Saku aleviku.
Tee ületab üht silda (Saku sild üle Vääna jõe tee üheteistkümnendal kilomeetril) ja viit truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Männiku jaam, Tammemäe, Õlletehas, Keskuse ja Salu.
Teega ristuvad üheksandal ja kümnendal kilomeetril Saku liiklussõlme ühendusteed.
Varem ulatus tee Sakust edasi Laagri alevikuni, kus see lõppes ristumisel Tallinna–Pärnu–Ikla maanteega. Varasema Tallinna–Saku–Laagri tee kogupikkus oli 18,5 km. Saku ja Laagri vahel jäid teele Juuliku, Jälgimäe ja Tänassilma küla, Jälgimäe sild üle Vääna jõe, kuus truupi ning seitse bussipeatust (Pähklimäe, Kurvi, Murumäe, Jälgimäe, Topi, Jõenurme, Punamäe). Pärast tee lühendamist on Saku ja Laagri vaheline teelõik arvatud Saku–Laagri, Kanama–Saku ja Jälgimäe tee koosseisu.
Kuressaare vapp
thumb|Kuressaare vapp Kuressaare vapp on Saare maakonnas asuva Eesti linna Kuressaare vapp.
Vapp on kinnitatud juunis 1992. Vapi kavandi autor on Endla Tuutma.
Vapi kirjeldus
Linna vapil on kujutatud sinist kilpi ja sellel asuvat kahe torniga hõbedast lossi, mille parempoolsel tornil on tuulelipuga kuldne teravatipuline kiiver. Lossi väravas langevõre all seisab hõbedane vasakule vaatav nimbusega kotkas. Vapi kilbil on lint tähtedega I. P. E. V. (esitähed Johannese evangeeliumi esimesest lausest: "In principo erat verbum" – 'alguses oli sõna').
‘Abd Allāh ibn al-Ḩusayn
‘Abd Allāh ibn al-Ḩusayn on kahe valitseja nimi:
Kuressaare vapp
Vapi kirjeldus
Kuressaare vapi sinine toon Pantone värvitabeli järgi on 285C ja CMYK värvides C91%, M43%, Y0%, K0%.
1940. aastal ette valmistatud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on Kuressaare vapi kirjeldus: ''Kuressaare linna vapiks kilbi sinisel väljal hõbedane lossikivisein torniga kummalgi flangil. Parempoolne torn on kant kuldse koonusekujulise katusega, mille tipul kuldne lipp. Vasakpoolne torn on lahtise sakmelise äärega. Lossi lahtises väravas asetseb ülestõstetud kuldne langevõre ja selle all hõbedane kotkas, kuldsel lindil, millel tähed "I.P.E.V." (algustähed Johannese evangeeliumi I peatükist, ladinakeelses tekstis "In principio erat verbum").''
Põhjendus
Kuressaarele Magnuse poolt linnaõiguse andmise puhul 1563. aastal linnale antud esimese vapi kirjeldus pole säilinud. Sellel, kuni 1944. aastani kasutatud vapil oli kujutatud piiskopkonna kaitsepühaku evangelist Johannese kotkast lossivärava all. 19. sajandil väideti linna eestikeelsele nimele tuginedes mõnede autorite poolt, et vapil kujutatud lind peaks tegelikult olema kurg.
Kanama tee
Kanama tee (registrinumber 11343) oli kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus oli 2,4 km.
Kuressaare vapp
Põhjendus
Uus Kuressaare vapp on joonistatud Endla Tuutma poolt linna esimese suure pitsati (asub Saaremaa Koduloomuuseumis) jäljendi alusel. Kotka joonise eeskujuks oli kotkas piiskopilinnuses asuva piiskopi eluruumi kaminalt (18. sajandist).
2009. aasta Hispaania Grand Prix
thumb|[[Kataloonia ringrada]] thumb|Võitja [[Jenson Button]] 2009. aasta Hispaania Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja viies etapp, mis peeti Hispaanias Barcelona lähedal Kataloonia ringrajal 10. mail 2009.
Sõideti 66 ringi, võistluse kogupikkus oli 307,104 km. Ilm oli päikeseline.
Brawn GP meeskond sai hooaja teise kaksikvõidu, kui Jenson Button võitis ja Rubens Barrichello oli teine. Kolmas oli Mark Webber.
Võistluse kiireima ringi sõitis Rubens Barrichello (1.22,762).
Kanama tee
Tee sai alguse Tallinna–Saku–Laagri tee viieteistkümnendal kilomeetril Jälgimäe külas ning lõppes Tallinna–Pärnu–Ikla maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Jõgisoo küla (Saue vald) ja Saue küla (Saku vald) piiril. Tee kulges läbi Jälgimäe ja Saue küla.
Päästesalk
"Päästesalk" on 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Margery Sharpi lastejuttudel.
Film räägib rahvusvahelisest hiirte organisatsioonist, mille peakorter on New Yorgis ÜRO juures ning mille liikmed päästavad üle maailma abivajavaid inimrööviohvreid.
Kanama tee
Tee ei ületanud ühtegi silda, küll aga üht truupi. Bussipeatusi teele ei jäänud.
Teega ristus teisel kilomeetril Kanama–Üksnurme tee.
Tee oli pinnatud kruusatee.
Endise kõrvalmaanteega samas ulatuses on tee liikluspind (aadressiobjekt) Kanama tee. Maanteevõrgu ümberkorraldamise järel on Kanama tee Kanama–Saku tee koosseisus.
Apokrüüfid
Apokrüüfid (ka apokriiva, apokriivaraamatud; kreeka keeles apokryphos 'salajane') on Piibli kaanonisse mittekuuluvad, kuid tekkeajalt ning sisult Piiblile lähedased judaistlikud ja algkristlikud teosed.
Apokrüüfsed evangeeliumid pole kiriku vaimulike poolt ära peidetud saladokumendid (nagu mõnikord arvatakse), vaid erinevatelt algkristlikelt rühmitustelt pärinevad tekstid, millest mõned (nt Peetruse evangeelium) on olnud mõnes piirkonnas ja lühemat aega ka ametlikult tunnustatud (kanoonilised).
Katoliiklased kasutasid sõna apokrüüf asemel deuterokanoonilised ehk piiblivälised kirjad. Tänapäeval teoloogid enam ei rõhuta mõiste seotust konfessiooniga.
Protestantliku käsitluse kohaselt on Vana Testamendi apokrüüfideks:
Protestantliku käsitluse kohaselt on Uue Testamendi apokrüüfideks:
Kõima kraav
Kraavi pikkus on 6,1 km ning see suubub vasakult Avaste ojja (12,5 km suudmest). Kraavi valgla on 26,2 km². Kraavi suudmes algab Avaste looduskaitseala.
Kraav on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Kõima kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1115600.
Vyžuonose vald
Vyžuonose vald (leedu keeles Vyžuonų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Utena rajooni territooriumil.
Valla pindala on 73 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 805 inimest. Valla keskus on Vyžuonose alev, kus 2011. aastal oli 512 elanikku. Vallamaja asub aadressil Šilo g. 4. Vallavanem on Jolita Bučelienė.
pisi|Vallamaja pisi|Valla maastik pisi|Atkočiškės pisi|Naujasodis pisi|Laudad Vyžuonose huutoris
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Rakvere Nõukogude poolel hukkunute matmispaik
Rakvere Nõukogude poolel hukkunute matmispaik on Vabadussõjas ja Teise maailmasõjas Nõukogude poolel hukkunute matmispaik Rakvere kihelkonnas Virumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Rakveres Lääne-Viru maakonnas.
Paika võib olla maetud umbes 50–80 sõjaväelast ja tsiviilisikut. Osa on neid, kes hukkusid Vabadussõja ajal ja keda Nõukogude teise okupatsiooni ajal loeti "valge terrori ohvriteks"; osa on neid, kes hukkusid Nõukogude–Saksa sõja käigus Nõukogude poolel 1941. ja 1944. aastal.
Matmispaiga ulatus pole teada, kuid tänapäeval on hekiga piiratud ala pindala umbes 0,5 hektarit.
Matmispaik on alates 31. detsembrist 1964 Eesti NSV vabariikliku tähtsusega ajaloomälestis nr 501.
Ka iseseisvuse taastanud Eesti Vabariigis on see matmispaik alates 1997. aastast riiklik ajaloomälestis nimega "II maailmasõjas hukkunute ühishaud". Ametlike nimede põhjal on Rakvere eri kalmistute segiajamine lihtne, sest Rakvere Saksa sõjaväekalmistu kannab lähedast nime "II maailmasõjas hukkunute matmispaik".
Jaak Kadarik
Jaak Kadarik (sündinud 6. veebruaril 1957) on eesti fotograaf ja filmiamatöör.
Kadarik omandas 1980 Tallinna 2. Tehnikakoolis fotograafi elukutse, ta on tegev fotograafi ja videooperaatorina.
Ta on Eesti fotograafide rühmituse Igavesti Sinu üks asutajaliikmeid 1990.
Tema töid on kasutanud Hasso Krull raamatus "Jazz" (1998, ISBN 9985835336) ja Jüri Leesment raamatus "Saada mind kiusatusse" (2007, ISBN 9789985772669).
Tema fotod illustreerivad Jüri Leesmendi luulekogu "Täna mängime elu" ("Today we play life"). Ilmamaa, 2018.
Keteleeria
Keteleeria (Keteleeria) on männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.
Keteleeriad kasvavad Hiina lõunaosas, Taiwanil, Hainanil, Laose põhjaosas ja Vietnamis.
Puud kasvavad kuni 35 meetri kõrguseks. Okkad on lamedad ja nõeljad, 1,5–7 cm pikkused 2–4 mm laiused. Käbid on püstised ja 6–22 cm pikkused.
Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maantee
Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maantee (registrinumbriga 91) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Narva linnas Tallinna–Narva maantee 212. kilomeetril, Tallinna maantee, Paul Kerese tänava ja Puškini tänava ringristmikul. Tee pikkus on 26,3 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva maantee 194. kilomeetril Hundinurga ja Udria küla piiril. Narva linna tänavatena kannab nimesid Puškini tänav, Hariduse tänav, Vestervalli tänav, Sepa tänav ja Jõesuu tänav. Narva-Jõesuu linna tänavatena kannab nimesid J. Poska tänav, Vabaduse tänav ja L. Koidula tänav.
Sillad Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Asulad Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maanteel
Narva linn, Tõrvajõe küla, Kudruküla küla, Narva-Jõesuu linn, Meriküla küla, Udria küla.
Tee korrashoid
2020. aastal rekonstrueeritakse Narva ja Narva-Jõesuu teelõiku (maantee km 6,9–11,6). Ehitustööde maksumus on 2 miljonit eurot.
Iluuisutajate loend
''Siin on loetletud iluuisutajaid.
A
Molly Aaron - Yann Abback - Jeremy Abbott - Florent Amodio - Miki Ando - Shizuka Arakawa - Mao Asada
B
Oksana Bajul - Michal Březina - Andrée Brunet - Pierre Brunet - Jeffrey Buttle
C
Alain Calmat - Guillaume Cizeron - Sasha Cohen - Samuel Contesti - Toller Cranston
D
Meryl Davis - Oksana Domnina - Meagan Duhamel
E
Eva-Lotta kiibus
F
Aleksandr Fadejev - Javier Fernández - Lina Fjodorova - Rachael Flatt - Gilbert Fuchs
G
Elene Gedevanišvili - Alain Giletti - Ilja Glebov - Jelena Glebova - Gillis Grafström - Grethe Grünberg - Anastassija Gubanova
H
Yuzuru Hanyū - Sarah Hecken - Sonja Henie - Margus Hernits - Helery Hälvin
I
Svetlana Issakova
J
Aleksei Jagudin - David Jenkins - Jin Yang - Brian Joubert - Anna Jurkiewicz - Laura Britt Järvsoo
K
Geido Kapp - Juko Kavaguti - Eva-Lotta Kiibus - Kim Yu-Na - Kiira Korpi - Carolina Kostner - Aleksei Kozlov - Juri Kurakin
L
Stéphane Lambiel - Alena Leonova - Laura Lepistö - Anna Levandi - Gerli Liinamäe - Stefan Lindemann - Evan Lysacek
M
Tatsuki Machida - Ksenia Makarova - Caitlin Mallory - Jenna McCorkell - Sarah Meier - Kimmie Meissner - Maksim Miroškin - Scott Moir
N
Mirai Nagasu - László Nagy - Ondrej Nepela
O
Verner Oamer - Renata Oganesjan - Kurt Oppelt
P
Pang Qing - Gabriella Papadakis - Ly Piir - Jevgeni Pljuštšenko - Yannick Ponsero - Alban Préaubert - Anett Pötzsch
R
Eric Radford - Susanna Rahkamo - Lea Rand - Kristjan Rand - Taavi Rand - Diana Rennik - Ivana Reitmayerova - Joannie Rochette - Irina Rodnina - Viktor Romanenkov - Oksana Romanenkova
S
Ulrich Salchow - Olena Savtšenko - Sissy Schwarz - Barbara Ann Scott - Aleksandr Selevko - Maria Sergejeva - Henry Graham Sharp - Shen Xue - Irina Slutskaja - Aleksandr Smirnov - Robin Szolkowy
Z
Zhang Dan - Zhang Hao - Miriam Ziegler - Zhao Hongbo
Pavia kartuuslaste klooster
Mungad elavad kloostris ka tänapäeval. Aastal 1947 läks see küll kartuuslaste käest üle tsistertslaste mungaordule. Kirik ja osa kloostrist on külastajatele avatud.
Iluuisutajate loend
T
Tong Jian - Aleksei Trohlev - Jelizaveta Tuktamõševa - Cecilia Törn
Pavia kartuuslaste klooster
Kloostrit hakkas 1396. aastal ehitama Gian Galeazzo Visconti, kes kavandas selle suguvõsa mausoleumiks. Visconti soovil pidi kloostrikirik meenutama Milano hilisgooti stiilis katedraali (Milano toomkirikut). Kuid tervelt sajandi pikkuseks veninud ehitamise ajal jõudsid muutuda nii ehitusstiilid (gootika, renessanss ja barokk) kui ka ehitise omanikud: Viscontide valdused läksid Sforzadele.
Iluuisutajate loend
V
Tiiu Valgemäe - Deniss Vasiļjevs - Olga Vassiljeva - Tomáš Verner - Tessa Virtue
W
Johnny Weir - Charlie White - Katarina Witt
Pavia kartuuslaste klooster
Kloostri sissepääsu taha jääb kirikusse juhtiv siseõu, kus asuvad veinikeldrid ja toidusalved. Teisel pool asub aastatel 1620–1625 Francesco Maria Richini poolt ehitatud Palazzo Ducale, kus asusid kloostriülema ja hertsogi eluruumid.
Iluuisutajate loend
Y
Yu Xiaoyu
869
869. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 864 865 866 867 868 - 869 - 870 871 872 873 874
Aasta õpetaja
Aasta õpetaja valitakse konkursi käigus. Kandidaate võivad esitada nii õpilased, lapsevanemad, pedagoogid, pedagoogide ühendused ja kollektiivid, kohalikud omavalitsused ja omavalitsuste liidud, haridusasutuste juhtkonnad kui ka üksikisikud ja muud organisatsioonid.
Aasta õpetaja aunimetust antakse üleriigiliselt, maakondlikult, võidakse anda ka omavalitsustes ja igas haridusasutuses. Aunimetuse võib samal aastal pälvida mitu inimest. Üleriigilist aunimetust antakse üle aasta õpetaja galal "Eestimaa õpib ja tänab".
2014. aastal andis haridus- ja teadusministeerium aasta õpetaja aunimetused välja kategooriates aasta lasteaiaõpetaja, aasta klassijuhataja, aasta klassiõpetaja, aasta põhikooliõpetaja, aasta gümnaasiumiõpetaja, aasta kutseõppeasutuse õpetaja, aasta õppeasutuse juht. Lisaks anti aasta õpetaja galal välja aunimetused aasta üldhariduse sõber, aasta kutsehariduse sõber, aasta tegu hariduses, aasta õppur, aasta juhendaja.
The Monsterican Dream
"The Monsterican Dream" on ansambli Lordi 2004. aasta stuudioalbum.
Plaati osteti kohe esimesel aastal 15 000 eksemplari, millega see pälvis kuldalbumi auhinna. 2007. aastal ületas see plaatinaalbumi auhinna piiri, kui seda oli ostetud üle 33 000 albumi.
Lisaks ilmus ka albumi "The Monsterican Dream" eriväljaanne, millega oli kaasas lühifilmi "Lordi's The Kin" (2004) DVD. Filmist hoolimata ei saatnud albumi eriväljaannet suur edu.
Sündinud 12. jaanuaril
''Siin loetletakse 12. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
Lääne-Tallinna Keskhaigla
Lääne-Tallinna Keskhaigla on haigla Tallinnas.
Aktsiaselts Lääne-Tallinna Keskhaigla (lühend: LTKH) on kujunenud pärast mitme Tallinna raviasutuse liitmist.
Liidetud asutused
Praegu kuuluvad Lääne-Tallinna Keskhaigla koosseisu järgmised üksused:
3. järgu haldusüksus
3. järgu haldusüksus on haldusüksus, mis on mingi riigi haldusüksuste hierarhias ülaltpoolt kolmandal tasemel.
Hiina Rahvavabariigis (Mandri-Hiinas) on 3. järgu haldusüksused maakonna tasemel (县级, xianji (xiànjí)). Need on:
2007. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes
2007. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Venemaal Jakutskis 13.–29. juunini 2007. Neljandat korda tuli maailmameistriks Tamara Tansõkkužina.
1948. aasta suveolümpiamängud
1948. aasta suveolümpiamängud olid XIV nüüdisaegsed olümpiamängud, mis toimusud 29. juulist 14. augustini 1948 Suurbritannia pealinnas Londonis. 1908. aastal toimusid seal IV nüüdisaegsed olümpiamängud. London kandideeris ka 1940. ja 1944. aasta olümpiamängude korraldamisõigusele, kuid need mängud jäid teise maailmasõja tõttu pidamata. Valik 1944. aastaks tehti ROK-i 38. istungil Londonis 1939. aastal. London sai 20, Rooma 11, Detroit 2 ja Lausanne 1 hääle. 39. istungjärgul 1946. aasta märtsis kinnitati Londoni eesõigust mängude korraldamiseks.
Nüüdisaegsete olümpiamängude tuli süüdatakse iidses Olümpias, kust see siis pidulikult olümpialinna toimetatakse. Et traditsiooni järgida, tuli 1948. aasta olümpiamängude tule süütamiseks Olümpia kõigepealt vallutada, sest see oli kreeka ülestõusnute valduses.
The Monster Show
"The Monster Show" on ansambli Lordi stuudioalbum.
Album on hübriid ansambli kahest esimesest albumist – "Get Heavyst" ja "The Monsterican Dreamist". Album anti välja 17. veebruaril 2005. Albumi andis välja Sanctuary Records ja sellel on 12 lugu.
Plaadil löövad kaasa:
1996. aasta suveolümpiamängud
1996. aasta suveolümpiamängud olid XXVI olümpiaadi kaasaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 19. juulist 4. augustini 1996 USA Georgia osariigi pealinnas Atlantas ning nendega tähistati kaasaegsete olümpiamängude 100. aastapäeva.
Atlanta kinnitati olümpialinnaks ROK-i istungjärgul Tōkyōs 18. septembril 1990. Atlanta edestas viiendas häältevoorus häältevahekorraga 51:35 peakonkurenti Ateenat. Teised kandideerinud linnad olid Belgrad, Manchester, Melbourne ja Toronto.
1996. aasta suveolümpiamängude linna valimine
Favoriite oli kaks: Melbourne, mis kulutas 20 miljonit Austraalia dollarit ettevalmistusteks ja propagandakampaaniaks (kuus pretendenti kulutas kokku ligi 70 miljonit USA dollarit - see oli rekordsumma olümpiamängude ajaloos) ja Ateena. Teatavasti möödus 1996. aastal sada aastat nüüdisaegsete olümpiamängude algusest. Olümpiamängude juubel oligi trumbiks 200-liikmelisele Kreeka delegatsioonile, mis eesotsas peaministri Constantine Mitsotakisega saabus Tõusva Päikese Maale, et mõjutada valimisi. Üks kohapeal viibijatest oli kuulus Kreeka helilooja Mikis Teodorakis, kes aasta varem avalikult ütles lahti kommunismist. Teodorakis lubas kirjutada olümpiameloodia, kuid Atlantal oli see ettenägelikult juba olemas - "Unistuse jõud" ("The Power of the Dream") on Kanada laulja Celine Dioni laul, mis ilmus singlina Jaapanis 20. augustil 1996. aastal. Selle kirjutasid ja produtseerisid David Foster, Linda Thompson ja Babyface 1996. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia jaoks.
Olümpiaareenid
Olümpiamängude peaareeniks oli olümpiastaadion (Olympic Stadium) (83 100 pealtvaatajakohta), kus toimusid kergejõustikuvõistlused ning ava- ja lõputseremoonia.
Piletiga pealtvaatajaid oli kokku 8 610 984 (uus olümpiarekord). Endine pealtvaatajate rekord pärines 1984. aasta Los Angelese mängudelt (5 798 000). Võrdluseks: Barcelona mängudel 1992. aastal oli vaid 3 021 740 pealtvaatajat.
Korraldus ja osavõtt
Olümpiamängude korralduskomitee ACOG president oli William Porter Payne. Ava- ja lõputseremoonia lavastas Don Mischer, 13 Emmy auhinna laureaat. Olümpia tunnusmeloodia "Summon the Heroes" autor oli helilooja John Williams. Olümpiahümn oli S. Samarase 1896. aastast pärit ROK-i ametlik olümpiahümn.
Olümpiavande andis korvpallur Teresa Edwards. Kohtunikevande andis vettehüppekohtunik Bob Billingsly. Noorim osalenud sportlane oli 12-aastane Kambodža ujuja Hen Raksmey (s. 6.09.1983). Vanim osalenud sportlane oli 63-aastane Kuuba laskur Jose Artecona (9.08.1932).
Võistluste patrooniks oli USA president Bill Clinton.
Sportlaste olümpiaküla oli Georgia Tehnikaülikooli ühiselamutes. Olümpiamängudel osales 197 riiki 10 629 sportlasega, neist 3779 naist. Suurima võistkonnaga oli USA – 697 sportlast.
Esimest korda võtsid olümpiast osa Armeenia, Aserbaidžaan, Burundi, Dominica, Gruusia, Guinea-Bissau, Kasahstan, Kirgiisia, Komoorid, Makedoonia Vabariik, Moldova, Nauru, Palestiina, Roheneemesaared, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, São Tomé ja Príncipe, Slovakkia, Tadžikistan, Türkmenistan, Ukraina, Usbekistan, Valgevene, Venemaa (1908 – 1912 osalenud Tsaari-Venemaad tuleks vaadelda kui rahvaste ühendust, nii nagu Nõukogude Liitu ja Sõltumatute Riikide Ühendustki).
Kergejõustikualasid oli 44. Uue alana oli kavas naiste kolmikhüpe. Naiste 3000 meetri jooks asendati 5000 meetri jooksuga.
Olümpiamängude autasud olid kuld-, hõbe- ja pronksmedalid. Valmistas firma Reed and Barton. Medali esiküljel oli traditsiooniline Giuseppe Cassioli kavand võidujumalanna Nikega ja tagaküljel Atlanta OM-i logo ja vastava spordiala piktogramm (kunstnik Malcolm Crier). Kokku valmistati 2600 medalit, milles kasutati 1933. Olümpiamängudel jagati välja 271 komplekti medaleid.
USA Postiamet andis välja 20-margilise olümpiaseeria, millel kujutatakse olümpia spordialasid. Eesti Post lasi käibele nüüdisaegsete olümpiamängude 100. aastapäeva tähistava margiploki. Plokis on kolm marki, millel on kujutatud 1896. aasta Ateena olümpiamedalit, Eesti esimest olümpiavõitjat Alfred Neulandit ja Atlanta olümpiamängude teemalisel margil jalgratturit. Margiploki kujundas Riho Luuse.
Olümpiamaskott oli Atlanta Crawford Communicationsi allettevõtte DESIGN-efx arvuti abil loodud abstraktne olend What is it (Izzy).
Olümpiatule teekond
Olümpiatule süütamistseremoonial ajaloolises Olümpias 30. märtsil viibisid USA esimene leedi Hillary Clinton ja ACOG-i esindajad. Tõrviku esimene kandja oli Kreeka meister kaugushüppes Kostas Koukodimos. Nädala jooksul läbis olümpiatuli iidseid Kreeka maakondi, kuni jõudis 6. aprillil Ateenasse, kus nüüdisaegsete olümpiamängude 100. aastapäeva tähistamiseks peeti Ateena marmorstaadionil nn. Kuldsed mängud 12 alal. Kohale oli kutsutud ka kõigist senistest olümpialinnadest pärit olümpiavõitjaid, kes jooksid tõrvikuga ühe ringi staadionil. Edasi siirdus olümpiatuli 20-päevasele ringile mööda Kreeka saari ja maakondi ning jõudis tagasi Ateenasse 26. aprillil. Kreekast toimetas tule USA-sse Los Angelese erilennuk McDonnel Douglas. 27. aprillist kuni 19. juulini väldanud tõrvikuteatejooksu esimest etappi Ameerika pinnal jooksis 1984. aasta olümpiatule süütaja, Rooma olümpiavõitja kümnevõistluses, Rafer Johnson. Enam kui 10 000 jooksjat viisid tõrvikut edasi läbi 42 USA osariigi 24 135 km pikkusel teekonnal. Olümpiatule viimased kandjad olid kergejõustiklane Alice Coahman, korvpallur Walt Bellamy, poksija Rocky Lane, kergejõustiklane Al Oerter, poksija Evander Holyfield koos kreeklannast kergejõustiklase Paraskevi Patolidouga ning ujuja Janet Evans.
Olümpiatõrvik oli 81 cm pikkuse ja kaalus 1,5 kg. Selle konstrueeris Peter Mastrogiannis, USA-s elav kreeklane. Tõrvik oli inspireeritud kõige lihtsamast antiiksest tõrvikust, mis valmistati nööriga kokku köidetud rootsude kobarast. Atlanta tõrvik oli kombineeritud 22 alumiinium-"rootsust": kõigi toimunud olümpiamängude kohta üks. Käepide oli valmistatud Georgia puidust. Tõrvikut kaunistasid kaks kuldset plaati: ühel olümpiamänge korraldanud linnade nimed, teisele graveeritud sajandi olümpiamängude sümbol ja signatuuri "Uue elu sünd" motiiv.
Poliitilised mõjutused
Kõige suuremat ohtu kujutas olümpiamängudele, millest esimest korda võtsid osa kõik ROK-i liikmesriigid, terrorism. Mida lähemale mängud jõudsid, seda suuremaks muutus ka terrorioht. Pessimismi lisasid pommiplahvatused New Yorgi World Trade Centeris 1993. aastal, kui hukkus kuus ja vigastada sai üle tuhande inimese ning Oklahoma föderaalhoones kaks aastat tagasi, kui hukkus 168 inimest. Kartusi lisasid TWA Flight 800 Boeing 747 plahvatus ning IBC rahvusvahelisele tele-raadiokeskusele tehtud pommiähvardus vahetult enne mängude algust. Sportlaste julgeolekut tõhustati veelgi. USA Kaitseministeeriumi olümpiaeelarve ulatus üle 35 miljoni dollari. Julgeoleku eest vastutasid lisaks kaitseministeeriumile ka FBI, CIA ja alkoholismibüroo – kokku enam kui 30 000 politseinikku ja sõjaväelast. Paraku polnud siiski võimalik tagada absoluutset ohutust. Ööl vastu 27. juulit plahvatas Olümpiapargis pomm. Hukkus ameeriklanna Alice Hawthorne ja sündmuspaigale tormates sai südameataki Türgi teleoperaator Melih Uzunyoi.
Eestlased olümpiamängudel
Eesti lippu kandis avatseremoonial sõudja Jüri Jaanson.
Medaliriigid
Kokku võitis medaleid 79 riiki.
Edukaim sportlane oli Amy Van Dyken (s. 15.02.1973), USA, võitis ujumises 4 kuldmedalit. Enim medaleid võitnud sportlane oli Aleksei Nemov (s. 28.05.1976), Venemaa, võimlemises kuus medalit (2 + 1 + 3). Noorim olümpiavõitja oli Amanda Beard (s. 29.10.1981), USA, ujumine, 14 a. 9 k. 3 p. Vanim olümpiavõitja oli Klaus Balkenhol (s. 6.12.1939), Saksamaa, ratsutamine, 56 a. 7 k. 27 p.
Sudeikiai vald
Sudeikiai vald (leedu keeles Sudeikių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Utena rajooni territooriumil.
Valla pindala on 108 km². Selle territooriumile jääb 22 suuremat või väiksemat järve. 2011. aasta seisuga elas seal 1 250 inimest. Valla keskus on Sudeikiai alev, kus 2011. aastal oli 359 elanikku. Vallamaja asub aadressil Aukštaičių g. 12. Vallavanem on Virgilijus Gaižauskas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Golani kõrgendikud
pisi|[[Rami järv, taustal Hermoni mägi, Golangi kõrgendikude kirdeosas]] pisi|Golani kõrgendikud Golani kõrgendikud on piirkond Lähis-Idas, mis aastatel 1946–1967 kuulus Süüriale. 1967. aastal okupeeriti Iisraeli poolt ja annekteeriti 1981. aastal.
Golani kõrgendikud paiknevad ligikaudu 1800 km2 suurusel maa-alal, Iisraeli kontrolli all on sellest 1300 km2.
1974. aastal sõlmitud kokkuleppe alusel on kahe riigi vahel puhvertsoon, kus patrullivad ÜRO vaatlejad. Rahvusvaheline üldsus ei ole Iisraeli poolset annekteerimist tunnustanud. 25. märtsil 2019 tunnustas USA Golani kõrgendikke Iisraeli osana.
Tsuuga
Tsuuga (Tsuga) on männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.
Golani kõrgendikud
Loodus
Golani kõrgendikud on mägised, vaatega Jordani jõe orule, kus asuvad Kinnereti järv ja Jordani jõgi. Piirkonnas domineerib 2743 meetri kõrgune Hermoni mägi. Platoo keskmine kõrgus on 1000 meetrit ja ala on kokku 1800 ruutkilomeetri suurune. Kinnereti järv ja Yarmuki jõgi asuvad allpool merepinda. Platoo ulatub põhjast lõunasse umbes 65 kilomeetrit ja selle laius idast läände varieerub 12 kilomeetrist kuni 25 kilomeetrini.
Iisraeli kontrolli all olev platoo on osa põhja ja ida suunas ulatuvast basaltväljast, mis tekkis vulkaanilise tegevuse tõttu geoloogilises mõttes hiljuti (peaaegu 4 miljonit aastat tagasi) ja see tekkeprotsess jätkub siiani.
Tsuuga
Tsuuga perekonda kuuluvad liigid kasvavad Põhja-Ameerikas ja Ida-Aasias. Perekonnas on 8–10 liiki, millest Ameerikas kasvab 4 ja Aasias 4–6.
Golani kõrgendikud
Loodus
Lisaks oma strateegilisele sõjalisele tähtsusele on Golani kõrgendikud oluline veeressurss, seda eriti suurematel kõrgustel, mis on talvel lumega kaetud ja mis aitavad säilitada põhjavee toidet piirkonna jõgedele ja allikatele kuiva hooaja jooksul. Kõrgendiku suurematel kõrgustel esineb oluliselt rohkem sademeid kui ümbritsevatel madalamatel aladel. Golani kõrgendiku Iisraeli poolt okupeeritud sektor tagab või kontrollib olulist osa Jordani jõe veehulgast, mis omakorda annab osa Iisraeli veevarustusest. Golani kõrgendikud annavad 15% Iisraeli magevee hulgast.