cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kultuurmustikas
Kasutamine
Kultuurmustikaid tarbitakse nii värskelt, külmutatult, püreena, moosina, kuivatatuna, mahlana kui ka veinina.
Kasulikkus
Kultuurmustikas sisalduv antotsüaniin annab marjale nii värvi kui ka toiteväärtuse. Kultuurmustikad parandavad südame tegevust, tugevdavad luid, alandavad vererõhku, aitavad kontrolli all hoida diabeeti ja isegi ennetada vähki. 100 grammis marjades on vaid 84 kcal, 0 g kolesterooli, 1,1 g proteiini, 0,49 g rasva, 21,45 g süsivesikuid, 3,6 g kiudaineid ja 14,74 g suhkruid. Selle koguse söömisega saab kätte 65% päevasest vajalikust vitamiinikogusest.
Kaisma rahvamaja
Kaisma rahvamaja on rahvamaja Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Kergu külas. Rahvamaja juhataja on Imbi Tõnisson.
Rahvamaja asutati 1913.
Inglise Rahvusballett
pisi|240px|Inglise Rahvusballeti peakorter [[Londonis Mulryani Tantsukeskuses]] pisi|240px|[[Tamara Rojo tantsimas 2013. aastal peaosa balletietenduses "Korsaar"]]
Inglise Rahvusballeti asutasid 1950. aastal Alicia Markova ja Anton Dolin algse nimega Gala Performances of Ballet, mis hiljem muudeti Festival Ballet’ks ja seejärel London Festival Ballet’ks. Alates 1989. aastast kannab tantsukollektiiv praegust nime.
Tänapäeval on Inglise Rahvusballett Royal Ballet', Birminghami Kuningliku Balleti, Northern Ballet' ja Scottish Ballet' kõrval üks viiest suuremast Suurbritannia balletikollektiivist.
Kylemore
Kylemore on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kylemore'i elanikest värvilisi 91,75%, mustanahalisi aafriklasi 4,92%, valgeid 2,22%, India või Aasia päritolu inimesi 0,49% ja teisi 0,65%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 94,59% inimesi ja inglise keelt 2,66%.
Haapsalu Jaani kirik
pisi|Haapsalu Jaani kirik (2011) Haapsalu Jaani kirik on Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluv kirik Haapsalus, Kooli tänav 4.
Kirikuhoone
Kirik on ehitati 16. sajandil, seda on esmamainitud 1524. aastal. Haapsalu linnakirik on ehitatud 15. sajandi lõpul või 16. sajandi alguses ümber aidast, seetõttu on see erandlikult põhja-lõunasuunaline. Kirik oli pühitsetud Pühale Nikolausele, Hiljem, 18. ja 19. sajandil, on Haapsalu linnakiriku ja Haapsalu toomkiriku kaitsepühakud vahetusse läinud, mistõttu tänapäeval kannab pühakoda Jaani kiriku nime.
Esialgu pühitseti see Nikolai kirikuna. Kiriku oli esialgu katoliiklik kirik, 1524. aastal, kui piiskop Johannes IV Kievel andis õiguse kuulutada luteri usku, sai linnakirikust luterlik kirik. 18. sajandil, pärast Põhjasõda, päris kirik kasutamiskõlbmatuks muutunud Haapsalu toomkirikult apostel Johannese nime (Jaani kirik). 1858. aastal valmis Haapsalu Jaani kiriku uus torn.
Kirikut kasutab Haapsalu Püha Johannese kogudus.
Kirikuaed
Jaani kiriku krundil asub Jaani kiriku kirikuaed. Kalmistu piiridena võiks tinglikult kujutada joont, mis kulgeb Jaani ja Kooli tänavate kirikupoolsest servast 2,5 m eemalt, vana kalmistu lõunapiir on ebaselge. Praegu piirneb kalmistu endise Haapsalu raekoja (muuseum) krundiga. Krunti piirab kivimüür, lõunas muuseumiõu, põhja pool lage õueala, mille lääneserva jääb püha Johannese koguduse kantseleihoone.
Pensionäride meelevaldus jaanuaris 1993
Pensionäride meeleavaldus jaanuaris 1993 oli pensionäride kolm päeva kestnud meeleavaldus Tallinnas Lossi platsil Toompeal, kus protestiti madala elatisraha (pensioni) vastu.
Meeleavaldus algas 11. jaanuaril. Toompeale kogunes tuhatkond pensionäri, kes nõudsid valitsuselt elatisraha suurendamist. Pensionärid polnud võimelised elama 260 krooni suuruse elatisrahaga. Meeleavaldajad kandsid loosungeid "Kuidas nälgid, pensionär? Mõõdukalt, ikka mõõdukalt" (vihje tollasele sotsiaalministrile Marju Lauristinile, kes kuulus Mõõdukate erakonda) jms. Meeleavaldus kulges agressiivselt, raevunud pensionärid ähvardasid Marju Lauristini. 13. jaanuaril nõudis peaminister Mart Laar kolmandat päeva kestnud meeleavalduse lõpetamist, sest selle käigus kasutati vägivalda ja ähvardati Vabariigi Valitsuse ja Riigikogu liikmeid. 16. jaanuaril kohtusid peaminister Mart Laar ja sotsiaalminister Marju Lauristin Pensionäride Ühenduse ja Pensionäride Liidu esindajatega ja jõudsid otsusele, et pensione ei suurendata, kuid töötavatelt pensionäridelt pensione ära ei võeta.
Õllepäev
Õllepäev on Ameerika Ühendriikide California osariigi Santa Cruzi linnast 2007. aasta 5. augustil alanud, kuni 2012. aasta 5. augustini iga aasta 5. augustil, ning seejärel iga aasta augustikuu esimesel reedel toimuv üritus.
Amigos
"Amigos" on ansambli Santana seitsmes stuudioalbum (1976).
Lood
A-pool
1. "Dance Sister Dance (Baila Mi Hermana)" (Leon Chancler / Thomas Joseph Coster / David J. Rubinson) – 8:15 2. "Take Me With You" (T. Coster / L.N. Chancler) – 5:27 3. "Let Me" (T. Coster / C. Santana) – 4:51
4. "Gitano" (A. Peraza) – 6:13 5. "Tell Me Are You Tired" (T. Coster / L.N. Chancler) – 5:42 6. "Europa (Earth's Cry Heaven's Smile)" (C. Santana / T. Coster) – 5:06 7. "Let It Shine" (D. Brown / R. Gardner) – 5:43
Akadeemiline Ühistegevuse Selts
Selts annab koos Tartu Hoiu-laenuühistu ja Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistuga välja Ühistulehte. Akadeemiline Ühistegevuse Selts korraldab igal sügisel alates 2012. aastast Ühistukonverentse, kus kohtuvad ühistegelased üle Eesti.
Seltsi välja antud raamatud ja jätkväljaandeid:
Betooni tänav (Tartu)
Ta algab raudtee ülesõidu juurest Vaksali tänava ja F. Tuglase tänava ristmiku lähistelt ning lõpeb Ilmatsalu tänaval.
Tänava pikkus on 850 meetrit.
Betooni tänaval asus Tartu elamuehituskombinaat.
Amigos (täpsustus)
Amigos (hispaania keeles 'sõbrad') on mitme asja nimi:
Viljandi Seasaare Teater
Viljandi Seasaare Teater on 2009. aastast tegutsev harrastusteater, mis alustas oma tegevust Viljandi kultuurimajas Seasaare Näitemängu Seltsi nime all.
2015. aastast tegutsetakse Viljandi linnas Väike-Turu 3 asuvas Viljandimaa Tuletõrjeühingu maja ruumides. 2020. aastal ühines seasaarlastega Abja EHH-teater ja teater kannab nime Viljandi Seasaare Teater.
Ajalugu
Teatri nimi Seasaare tuleneb praeguse Viljandi Sakala Keskuse kohal (endise Viljandi kultuurimaja) asunud Seasaare kõrtsist, mille katusekambris asutati 1920. aastal praegune Viljandi teater Ugala. Trupi esimeseks lavastuseks sai Aivar Trallmani kirjutatud ja Margus Vaheri lavastatud "Kui onu tegi teatri", mis oli pühendatud Ugala teatri 90. aastapäevale.
Algselt ainult ühe projekti tarbeks kokku kutsutud trupp jäi aga kestma, teatri pealavastajaks sai Ugala näitleja Margus Vaher, kelle käe all valmis ühtekokku 12 lavastust. Hiljem on teatris külalistena lavastanud Siim Maaten, Karl Sakrits, Ain Saviauk, Janno Puusepp ja Leila Säälik.
Teater annab ühel hooajal kokku 20–30 etendust, esietendub kuni 3 uuslavastust. Lisaks Eestis antud etendustele on esinetud ka välismaal: Stockholmis, Londonis, Stuttgardis ja USA-s Los Angeleses ESTO-päevadel.
Viljandi Seasaare Teater on Eesti Harrastusteatrite Liidu liige.
Püsipingeallikas
pisi|220px|Reaalse pingeallika aseskeem pisi|60px|Pingeallika tingmärk Püsipingeallikas ehk pingeallikas on elektriahelate teoorias aktiivne kaksklemm (kahe väljekontaktiga ahelalüli), mille klemmipinge (genereeritav pinge) jääb püsivaks sõltumata temaga ühendatud koormustakistuse suurusest. Seega püsipingeallika klemmipinge ei sõltu teda läbivast voolust.
Niisuguse ideaalse pingeallika sisetakistus on null. Reaalne pingeallikas stabiliseerib pinget seda paremini, mida väiksem on allika sisetakistus Ri temaga järjestikuse koormustakistuse RL suhtes.
Välislingid
Źródło prądowe
Merit Alliku
Merit Alliku (sündinud Moro; 30. jaanuar 1991 – 17. juuli 2023) oli eesti käsipallur ja treener, Eesti naiste käsipalli eestvedaja.
Piltmõistatus
Piltmõistatus ehk tähtmõistatus ehk reebus (ladina sõnast res 'asi') on piltides kiri või pildisari, mis sisaldab mõistatuse.
Šekai
Šekai (žemaidi Šekā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Erla jõe kaldal.
Külla ulatuvad osaliselt Salantai regionaalpark ja Erla geomorfoloogiline kaitseala.
Trepimägi
Trepimägi on kõrgendik Võrtsjärve idakaldal,Tartu maakonnas Elva vallas Vehendi külas, mille absoluutne kõrgus on 50,2 m.
Kõrgendikul asub endine Trepimäe Kaitseala 14,3 ha, mis kujutab endast Trepimäe lahte ja kuni 17 meetri  kõrgust Võrtsjärve murrutusastangut, millel kasvab 120 aasta vanune luitemännik, mis on aastast 1957 kaitse all. Kaitsealal võib leida III kaitsekategooriasse kuuluvaid järgmisi liike: Buteo buteo (hiireviu) ja Goodyera repens (roomav öövilge). Trepimäe Kaitseala on uuendamata kaitsekorraga ala, mis kaotas kaitsestaatuse 2019 aastal. Trepimäe põndak on kaldajärsak mis on murrtuskulbastega devoni liivakivi paljand, mille ette veepiirini on lained ja rüsijää kuhjanud arvukalt rändrahne. 13 m kõrgune rannaastang ja männimetsaga kaetud lainjas luidestunud 400 m pikkune astangu veer, mille kõrgus on järvetasemest kuni 17 meetrit. Astang on kujunenud järve abrasiooni tulemusel vooresse ja jalamil paljandub umbes 1 m ulatuses moreeni all devoni liivakivi. Abrasioon jätkub ka tänapäeval. Kohati on järvejää astangu jalamile moodustanud moreenist väljapestud rahnudest kuhjumeid. Mäeveerule toetuvat suurt rändrahnu kutsutakse Neitsikiviks. Rahvapärimuses seostatakse seda Barbara von Tisenhausen’i hukkamiskohaga. Kivi tuntakse ka Kalevi- ehk Paekivina. Siia sattunudki see tänu Kalevipojale, kes rahnu Tarvastust Tartumaale lennutas. Kivi juures järve kaldas on olnud sügavad koopad, mida kutsuti röövlikoobasteks. Nendes varjanud ennast seitse röövlit, kes Põhjasõja ajal käinud mõisaid röövimas. Ka külaelanikud kaevanud kaldasse koopaid, kuhu sõjaaegadel toiduvarusid ja iseendid peita. Trepimäe lõunaküljes järve ääres Trepimäe lahes asub Trepimäe puhkeala, mis on üks kaunimaid ja populaarsemaid puhkepaiku Võrtsjärve idakaldal. Rand on sobilik suplemiseks, lisaks on olemas pikniku- ja lõkkeplatsid, väike telkimisala, võrkpalliplats ja lahtine rannahoone. Kompleks kuulub Elva vallale. Trepimäe kaldajärsakul puhkeala kõrval kasvab ka 8 meetri kõrgune Vehendi kadakas. Aastakümneid on Trepimägi olnud populaarne pidude ja kokkutulekute paik. Ka esimesed Võrtsjärve mängud toimusid 1969.a. Trepimäel. Pidude jaoks ehitati  1979.a. laululava, arhitekt Vadim Tšentropov konstrueeritud Vello Hütsi poolt. Trepimäel tegutses ka Võrtsjärve (Trepimäe) Pioneerilaager (1950) ja ENSV Gasifitseerimise peavalitsuse puhkebaas (1976), kus tänapäeval asub Trepimäe Suvekodu.
Salaspilsi ordulinnus
pisi|120px|Salaspilsi linna vapp
Salaspilsi ordulinnus (saksa keeles Kirchholm või Neu-Kirchholm ("Kirikusaar"), eesti "Saarelinn" või "Saarelinnus") oli Liivi ordu foogtilinnus Lätis Salaspilsi piirkonnas (Salaspils novads) Salaspilsi vallas (Salaspils pagasts) Salaspilsi linna lõunapiiril. Tänapäeval jääb linna lõunapiiril liivaranna lähedale Riia HEJ paisu veehoidlasse.
Linnus asub Vidzeme kultuuriajaloolises piirkonnas, endisel liivlaste asualal.
Lähimad linnused olid vastas jõesaarel olev Holmi, mööda Väinat 6,5 km allavoolu Riia poole jääv Dole ja u 11 km ülesvoolu asetsev Üksküla linnus.
Nimekujud
pisi|Riia HEJ veehoidlas asuv Salaspilsi ordulinnuse vundament augustis 2017
Kirchholmiks (Kirikusaareks) nimetati nii Väina jões asuvat saart, kui ka sellel olevat Riia peapiiskopkonna toomkapiitlile kuuluvat üht Liivimaa vanimat linnust. XIII sajandil oli nii saare kui linnuse nimi lihtsalt Holmi (Holme, läti Sala). Tänapäevaks veehoidla alla jäänud saarel oli ka Püha Martini kirik, mille järgi lätlased linnust ja saart nimetasid – Mārtiņsala (Martini saar, saksa Martinsholm). Kui ordu omale XIV sajandil peapiiskopkonna linnuse vastu omaenda linnust ehitama hakkas, nimetas ta selle samuti Kirchholmiks. Et neid kahte mitte segi ajada, hakatu uut linnust kutsuma Neu-Kirchholmiks
Ajalugu
pisi|Pieter Snayersi maal Kirchholmi lahingust 1605. aastal. Taamal Väina jõe saarel on näha Holmi linnus. Jõekaldal asuv Salaspilsi ordulinnus oli siis juba purustatud
1360.–1370. aastatel ehitas Liivi ordu uue linnuse Salaspilsi-poolsele Väina kaldale Holmi linnuse vastu. Linnuse lähedale ehitati ka Püha Jüri kirik.
Scotti maakond (Minnesota)
Scotti maakond (Scott County) on maakond Ameerika Ühendriikides Minnesota osariigis.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1380 on linnust kirjalikult esmamainitud.
Scotti maakond (Minnesota)
Maakonna halduskeskus on Shakopee.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1452. aasta 30. novembril sõlmiti Salaspilsi linnuses leping, millega Riia peapiiskop ja Liivi ordu jagasid kahekesi võimu Riia linnas. Linnus mängis teatud rolli ka Vana-Liivimaa poliitilises ajaloos.
Scotti maakond (Minnesota)
Ajalugu
Maakond moodustati 1853. aastal.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
pisi|Vaade Salaspilsi ordulinnuse varemetele idakagust 1797. a. Johann Christoph Brotze kogu, ülemine pilt
Scotti maakond (Minnesota)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 129 928.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1560. aasta 27. septembril, Liivi sõja ajal tuli 4 vene saadikut Bukulti ordulinnuse (Adaži, Neuermühlen) juurde ja nõudsid linnuse alistumist vene vägedele. Venelased võeti kinni ja toodi Salaspilsi linnusesse vangi. Sama aasta 19. novembril hakkas Riias maapäev pihta. Nigulapäeva paiku otsustati pantida Poola kuningale lisaks juba varempanditutele 3 linnust Riia ümber: Väinasuu (Daugavgriva), Bukulti (Adaži) ja Salaspilsi; ja 3 linnust Kuramaal: Kuldīga, Aizpute ja Durbe.
1561 läks linnus Rzeczpospolita Üleväina (Pardaugava) hertsogkonna koosseisu, kui viimane ordumeister Gotthard Kellter mihkli ja mardipäeva vahel selle Poolas koos teiste linnustega kuningale üle andis.
XVI sajandi II poolel tekkisid piirkonnas suured mõisad sealhulgas ka Salaspils (Kirchholm) ja Dole.
1577. aasta 22. augustil pandi linnus poolakate (poolakatele alluvad riialased bürgermeister Ecke juhtimisel) poolt põlema ja 4. septembril lasti linnuseseinad õhku, et Riiale lähenevad Ivan Julma vene väed ei leiaks seal peavarju. Pärast seda linnust enam ei taastatud, Poola-Rootsi sõdade ajal ehitasid rootslased sinna lähedale oma muldkindlustusi.
Jelly Roll Morton
pisi|Morton aastal 1918 Ferdinand Joseph LaMothe (20. september 1885 – 10. juuli 1941), artistinimega Jelly Roll Morton, oli ameerika džässpianist, helilooja ja laulja.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1599 toimunud poola revisjoni andmetel oli purustatud linnuse külje all asuvas linnakeses vaid 10 halvas seisukorras maja.
Jelly Roll Morton
Mortonile meeldis ennast tutvustada nii:
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1605. aasta 27. septembril toimus Salaspilsi vana linnuse (või linnusevaremete) all Väina jõe põhjakaldal Poola-Rootsi sõja suurim välilahing, milles rootslased purustati.
Jelly Roll Morton
Samuti pidas ta end džässi loojaks, kuigi ta seda tegelikult ei olnud. Ometi on paljud tema lood saanud džässišedöövriteks, näiteks "Spanish Tinge", "Wolverine Blues" ja "Black Bottom Stomp". Väidetavalt oli Jelly Roll Morton ka kupeldaja.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
Umbes 1611. aasta paiku koostatud Fabriciuse kroonikas on Salaspilsi linnust nimetatud otseselt Liivimaa ordumeistri alluvusse kuuluvaks.
Deutsch-Griffen
Deutsch-Griffen (sloveeni: Slovenj Grebinj) on omavalitsus Austria Kärnteni liidumaa Sankt Veit an der Glani ringkonnas.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
1629, kui rootslased koondasid oma jõud silla ehitamiseks Dole saarele üle Väina, oli neil Salaspilsis muldkindlustustega kaitstud laager (Schantze).
Deutsch-Griffen
Deutsch-Griffen asub Kärnteni põhjaosas, u. 30 km Klagenfurdist loodes. See asub Nocki mägede idaosas, Gurki jõe vasakpoolse lisajõe Griffnerbachi oja orus. Omavalitsusala ulatub Gurkist Steiermargi liidumaa piirini põhjas. Põhjaservas on hõredalt asustatud ala piki Paalbachi, mis on ülejäänud omavalitsusest ära lõigatud ja sinna pääseb ainult väga suure ringiga. Seetõttu peetakse seda kohapeal Flattnitzi platoo juurde kuuluvaks, mis on osa naaberomavalitsusest Glödnitzist. Läänes külgneb Deutsch-Griffen Albeckiga Feldkircheni ringkonnas.
Ajalugu
thumb|left|Kiriku sisevaade
Paikkonda Kärnteni margis nimega Grivinne mainiti juba 927. aasta dokumendis. 1043. aastal kinkis krahvinna Hemma von Gurk sellele alale kabeli, tänapäevane Püha Jaakobuse kihelkonnakirik, mis läks 1157. aastal Gurki piiskopkonnale. Romaani stiilis hoone ehitati 15. sajandil ümber kindluskirikuks, kui see oli Osmanite sõdade ajal külaelanikele varjupaigaks.
thumb|Raekoda
Operatsioonvõimendi
Esimesed operatsioonvõimendid loodi kasutamiseks analoogarvutites lineaarsete operatsioonide (näiteks liitmine) ja mittelineaarsete operatsioonide (näiteks logaritmimine) modelleerimiseks.
Operatsioonvõimendeid kasutatakse erisuguse otstarbega võimenduslülitustes, analoogsagedusfiltrites ja muudes analoogsignaali töötlemise lülitustes, lävipingelülitustes, samuti pinge-vool-muundurina ja impedantsimuundurina (vt näiteks güraator); kolmest operatsioonvõimendist koostatakse täppismõõtelülitusi. pisi|Operatsioonvõimendi lihtsustatud põhimõtteskeem
Operatsioonvõimendi struktuur
Operatsioonvõimendi koosneb diferentslülituses sisendastmest (skeemil kollasel taustal), suure võimendusteguriga pingevõimendist (oranž) ja vastastakt-väljundastmest (sinine).
Diferentsvõimendil on inverteersisend (‒) ja mitteinverteersisend (+). Inverteerimine tähendab siin pinge faasi pööramist 180° võrra; seega pingemuutus mitteinverteerivas sisendis põhjustab väljundis samasuunalise muutuse, pingemuutus inverteersisendis vastassuunalise muutuse. Diferentsvõimendi transistoride ühises emitteriahelas on püsivooluallikas. Niisugune diferentsvõimendi muundab väikesed sisendpingete erinevused nendega võrdelisteks väljundvoolu muutusteks.
Võimendusaste annab põhilise pingevõimenduse. Suure võimendusteguri tõttu vajab võimendi sageduskorrektsiooni, et ära hoida endaergutust ja sellest tulenevat genereerimist. Selleks on lülituses negatiivset tagasisidet loov kondensaator, mis määrab operatsioonvõimendi sagedusriba. On ka väliskorrektsiooniga operatsioonvõimendeid, millel on eraldi kontaktviigud vastusideahela ühendamiseks.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
XIII–XVII sajandi keskpaigani säilisid Salaspilsi ametkonnas (Salaspilsi ja Üksküla vahel) külaelanike hulgas 2 privilegeeritud seisuses liivi perekonda: Koningid ja Pitkejānid (hiljem Vedmerid ja Leimanid), kelle esiisad juba enne ristiusustamist arvatavasti kohalikud vanemad-ülikud olid. Neid kutsuti "Liivi kuningaks".
Mihhail Tolstõhh
Mihhail Sergejevitš Tolsõhh (hüüdnimega Givi) (19. juuli 1980, Ilovaisk, Donetski oblast, Ukraina – 8. veebruar 2017, Makejevka, Ukraina) oli isehakanud Donetski Rahvavabariigi väejuht.
Salaspilsi ordulinnus
Ajalugu
pisi|Karl von Löwis of Menari poolt XX sajandi algul mõõdistatud Salaspilsi (Neu-Kirchholm) linnuse plaan
I maailmasõjani säilisid 1,8 m paksused linnusemüürid u 30 meetri pikkuselt, samuti jõepoolse torni vundament.
I maailmasõja ajal, kui mööda Väinat läks mitu aastat rindejoon, said linnusemüürid kannatada suurtükitules. 1880ndatest oli Salaspilsi mõis suviste laagrite korraldamiseks Vene tsaariarmee käsutuses.
1974 uppusid linnusemüürid Riia HEJ paisu taha tekkinud veehoidlasse.
Ehitus
Orduaja lõpuks oli tegemist zwingeritaolise eeslinnusega piiratud konvendihoone tüüpi linnusega, millel oli kokku 4 torni. Ruudukujulise 40*40 m küljepikkusega pealinnuse nurgad olid peaaegu orienteeritud põhiilmakaarte suunas, linnuse keskel oli sisehoov suurusega 19*17 meetrit. Linnus oli maa poolt külgedest ümbritsetud vallikraaviga, loodeküljel oli tõstesillaga värav, edela poole jäi Väina jõe kõrge paekallas. Kõige vanem oli linnuse läänenurgas vastu järsku jõekallast asuv ja ka väravat kaitsev kaheksakandiline torn. Valmistudes sõjaks Moskooviaga, ehitas ordu pealinnusele juurde kaks ümarat suurtükitorni – linnuse põhja ja idanurka. Põhjanurga torn oli 21,5 m läbimõõduga ja 6,5 m kõrge ning idanurga torn oli 18 m läbimõõduga. Loode ja kaguküljele ehitati eeslinnuseala moodustav lisakaitsemüür küljepikkustega 50,4 ja 30 meetrit. Ilmselt linnuse lõunatipu lähedal oli eeslinnuse müüris väike jalgvärav, mida kaitses 14-meetrise läbimõõduga ümartorn. Ilmselt on baltisakslased teostanud seal ka mingeid väljakaevamisi, sest olevat leitud hästi säilinud XV sajandist pärinev hüpokaustahi.
Tuulse uurimus
Vähemal määral oli vaba kastellitüüp laagerkastelli näol levinud ka teistel ordualadel, kus olid selle tekkeks soodsad tingimused. Kastellilaadse kuju said eelkõige väiksemad linnused, mis nüüd lisaks varasematele linnustele Väina-äärse veetee kaitseks püstitati. Salaspils asus tihedalt asustatud strateegiliselt tähtsas piirkonnas.
Peahoone moodustas nelinurga küljepikkustega 40*30 meetrit; üks osa müürist on tänapäevani säilinud (1942. aasta). Ehitamiseks kasutati Väina kaldast murtud lubjakivi, millest tahuti pakse plokkidesarnaseid tükke. Võrreldes vanade piiskop Meinhardi-aegsete linnustega puudus müüritehnikas siiski range korrapärasus, kuna vaheldumisi suuremate tükkidega on seina ka väiksemaid laotud; müüriladu meenutab rohkem samasugusest materjalist ehitatud Sēlpilsi ordulinnuse ja Lokstiņi vasallilinnuse müüre. Linnuse väliskaitse langes seal jõepoolsesse külge keeratud nurgas seisvale etteulatuvale suurele valdustornile, mis järgis sellega kaasaegset konvendihoone ehitustraditsiooni. Kastelli sisehoovipoolses arhitektuuris puudusid siiski õue neljast küljest sulgevad hoonetiivad ja kastellimüüri siseküljele toetusid peamiselt puidust hooned, mis riialaste poolt 1577 venelaste hirmus maha põletati. Seega sarnaneb Salaspilsi linnus rohkem laagerkastelliga, mis siiski selle linnuse tähtsuse tõttu oli veel ümbritsetud ka ühe suure eeslinnusega, mille põhiplaan on küll kahjuks raskesti määratletav.
Praegune seisukord
pisi|Väina jõe saared XIX–XX sajandi vahetusel välja antud kaardil. Dole saar on praeguseks poolenisti HEJ veehoidla alla jäänud, Kirchholm täielikult
HEJ paisjärve väga madala veeseisu korral on näha veepinnal linnusevaremed umbes vundamendi või I korruse kõrgusel. Linnus asus Väina jõe paesel ja järsul kõrgel kaldal, mis asetses umbes 10 m kõrgusel üle jõepinna. Veehoidla kõrval rannas on endise Liivi ordu ehitatud Püha Jüri kiriku, mis seisis linnuse lähedal, varemed.
Polümeeride keemia
Polümeeride keemia on keemia haru, mis tegeleb polümeeride ja makromolekulide sünteesi ja omaduste uurimisega.
Polümeersed molekulid jagatakse kahte suurde klassi:
Polümeeride süntees
Polümerisatsioon on keemiline protsess, milles madalmolekulaarse ühendi (monomeeri M) molekulid ühinevad üksteisega moodustades kõrgmolekulaarse ühendi, milles on keemiliselt seotud väga suur arv monomeerile vastavaid elementaarlülisid:
Polümeeride süntees võib realiseeruda olenevalt initsieerimisviisist katioonsete, anioonsete või radikaalsete aktiivsete intermediaatide vahendusel või koordinatsiooni mehhanismi järgi.
Peamised polümeeride sünteesi meetodid on plokimeetod (lähteaine(te) ja katalüsaatori segus ilma lahustita), lahusemeetod (kasutatakse lahustit) ja emulsioonimeetod (monomeer emulgeeritakse mittesegunevas vedelikus, enamasti vees).
Polümeeride omadused
Polümeeride omadusi kirjeldatakse mitmete keemiliste ja füüsikaliste näitajate abil:
Elvira Lindo
Elvira Lindo Garrido (sündinud 23. jaanuaril 1962 Cádizis) on Hispaania kirjanik.
Ta on kirjutanud peamiselt romaane ja filmistsenaariume, lisaks on ta tegev ajakirjanduses.
Jõgeva kogudus
EELK Jõgeva kogudus on luterlik kogudus Jõgeval.
Elvira Lindo
Elulugu
12-aastaselt kolis Elvira Lindo Madridi ja lõpetas seal keskkooli. Ta läks ülikooli ajakirjandust õppima, mille kõrval töötas saatejuhina raadios Radio Nacional de España. Peagi jättis ta ülikooli pooleli, et pühenduda täielikult raadiole ja televisioonile. Ta on proovinud kätt nii näitleja kui ka stsenaristina.
Jõgeva kogudus
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Operatsioonvõimendi
Operatsioonvõimendi struktuur
Vastastaktlülituses väljundastme ülesanne on tagada vajalik vooluvõimendus ja ühtlasi väike väljundtakistus.
Temmler
Temmler (Temmler Werke GmbH) on farmaatsiaettevõte Saksamaal Detmoldis.
Jõgeva kogudus
Koguduse hooldajaõpetaja on Georg Glaase, organist Anu Piiskoppel. Juhatuse esimees on Mare Rosin. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Jõgeva kogudusemajas.
Temmler
Temmleri rajas 1917. aastal Hermann Temmler (teise allika kohaselt Theodor Temmler). 1933. aastal kolis tehas Adlershofi.
Pervitiini tootmine
Temmleri tehase peakeemik dr Fritz Kurt Hauschild (8. detsember 1908 Chemnitz – 13. jaanuar 1974 Leipzig) saanud teada, et Berliini olümpiamängude tulemusi mõjutas USA-st pärit, tol ajal veel legaalne doping bensedriin (amfetamiin) hakkas siin laboris otsima uut nn "töövõimet tõstvat vahendit". (Ohler, 41:2017) Hauschildil õnnestus toodet täiustada ja 1937. aasta sügiseks oli ta leiutanud metamfetamiini sünteesimiseks uue meetodi. (48 Keemiatööstuse jääksaadusele propiofenoonile lisati broomi ning teisendati metüülamiiniga töödeldes ja sellele järgneva reduktsiooniga efedriinis, millest omakorda vesinikjodiidi ja fosforiga redutseerides saadigi metamfetamiin. Vt Hans P. Kaufmann, ''Arzneimittel-synthese (Heidelberg, 1953), lk 193; viidanud Ohler, 42:2017). ''
Operatsioonvõimendi
Operatsioonvõimendi struktuur
Tegelikud operatsioonvõimendid on märksa keerukama skeemiga ja sisaldavad kasutusotstarbest tulenevalt mitmesuguseid lisaahelaid. Paljude operatsioonvõimendite sisendaste on kaitstud liigpinge eest ja väljundaste lühise eest.
Operatsioonvõimendi põhiparameetrid
pisi|A ‒ Operatsioonvõimendi [[Elektritingmärk|tingmärk (1 ‒ mitteinverteersisend, 2 ‒ inverteersisend; 3 ‒ väljund; 4 ja 5 ‒ toitepinge +U ja ‒U) B ‒ pingejärgur; C ‒ mitteinverteeriv võimendi; D ‒ inverteeriv võimendi; E ‒ pingesummaator; F ‒ integraalkomponendina teostatud operatsioonvõimendi tüüpiline sokeldus (4  ‒U, 7   +U)]]
Temmler
Pervitiini tootmine
31. oktoobril 1937 olid tehase esindajad Berliinis Riigi Patendiametis esitlemas Saksa esimest metüülamfetamiini nimetusega Pervitin.(Ohler, 42:2017)
Operatsioonvõimendi
Operatsioonvõimendi põhiparameetrid
Transiitsageduse (või GBWP) järgi saab leida vastusidestatud operatsioonvõimendi võimendusteguri mingil madalamal sagedusel. Kui näiteks transiitsagedus on 10 MHz, siis pääsuribas, mille lõikesagedus on 100 korda madalam, s.o 0,1 MHz, on operatsioonvõimendi võimendustegur 10/0,1 = 100.
Temmler
Pervitiini tootmine
Temmleri tehases valmistati metamfetamiini, igal nädalal pressiti seal miljoneid pervitiinitablette.(Ohler, 18:2017) Päevas valmistati kuni 833 000 tabletti. Wehrmacht tellis maa- ja õhuväe jaoks 35 miljonit. Pervitiinitabletid, mis korras pakendati eripakenditesse, need Wehrmachti pappkarpidesse ja karbid riigikotkaga kastidesse.(Ohler, 75:2017)
Operatsioonvõimendi
Operatsioonvõimendi põhiparameetrid
Operatsioonvõimendite tunnussuuruste orienteerivaid väärtusi:
Temmler
Pervitiini tootmine
Sõja tõttu oldi sunnitud kolima Meisenheimi.
Operatsioonvõimendi
Operatsioonvõimendi põhiparameetrid
Peale üldotstarbeliste ehk universaalsete operatsioonvõimendite toodetakse mitut liiki eriomadustega operatsioonvõimendeid:
Temmler
Pervitiini tootmine
Sanitaar- ja tervishoiu kindralkomissarile Temmleri tehasest saadetud kiri, milles firma taotles pervitiini tootmiseks tooraineid, nagu efedriin, kloroform ja soolhape, ilmneb, et veel enne sõja lõppu soovis firma pressida "sõja tarbeks" neli miljonit tabletti.(Ohler, 189:2017)
Elvira Lindo
Elulugu
Kirjaniku esimene raamatusari põhineb tema raadiosaates kuulsaks saanud tegelase, madridlasest väikese poisi Manolito Gafotase tegemistel. Raamatusari sai väga populaarseks ja sellest on kujunenud Hispaania lastekirjanduse klassikaline lugemisvara. Jutud on kirjutatud esimeses isikus ja autor on kindlaks jäänud ühele kirjanduslikule stiilile. Teostes ei ole puudust ei huumorist, irooniast ega ka ühiskonnakriitikast. Lisaks Manolito Prillipapale oli Elvira Lindol ka teinegi tegelane – ulakas tütarlaps Olivia, kelle seiklused pakuvad meelelahutust just eriti noorele lugejaskonnale.
Suviti peab ta ajalehes El País kolumnisti ametit. Hiljem on ta avaldanud nende artiklite karikeeritud versioonid raamatutena.
Elvira Lindo on kirjutanud ka romaane noortele ja täiskasvanutele ning stsenaariume sellistele filmidele nagu "Minu elu esimene öö" ("La primera noche de mi vida"), mille režissöör oli Miguel Albaladejo; "Manolito Prillipapa"; "Verbaalne rünnak" ("Ataque verbal"), taas kord töötas ta koos Alicantest pärit Miguel Albaladejoga, ja "Täiskuu", kirjaniku akadeemikust abikaasa Antonio Muñoz Molina romaani põhjal loodud adaptatsioon. Kirjaniku abikaasa nimetati New Yorgis asuva Cervantese Instituudi juhiks ning nad on sellest ajast peale selles linnas elanud. Sellegipoolest kirjutab ta regulaarselt arvamusartikleid ajalehele El País, aga ka teistele ajalehtedele ja ajakirjadele.
Kihlepa rahvamaja
Kihlepa rahvamaja oli rahvamaja Pärnu maakonnas Pärnu linnas| Kihlepa külas. Rahvamaja tegutses endises Kihlepa kool imajas. Rahvamaja lõpetas tegevuse 2011 ja selle ülesanded läksid kohalikule mittetulundusühingule.
Elvira Lindo
Lastekirjandus
"Manolito prillipapa" sari
"Olivia" sari
Muid jutte
Filmirollid
Elvira Lindo on täitnud teisejärgulisi rolle filmides, millest enamiku stsenarist ta ise oli:
Kaste tänav
<mapframe latitude="59.390391" longitude="24.658492" zoom="16" width="250" height="248" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "stroke": "#fc0303", "stroke-width": 3 },     "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [           24.657826,            59.39156          ],          [            24.65802,            59.391298          ],          [            24.65802,            59.390467          ],          [            24.658068,            59.390323          ],          [            24.658116,            59.390181          ],          [            24.657231,            59.389662          ]        ]      }    }  ] } Kaste tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Kaste tänav sai nime 11. novembril 1959. Tänav algab Külmallika tänavalt ja lõppeb Trummi tänavaga, samas ühendab Tiigi tänava lõppu.
Belau keel
Belau keel (ka palau keel) kuulub Austroneesia keelkonda ning Malai-Polüneesia keelerühma. Keel ei kuulu Mikroneesia ega ka Polüneesia alarühma nagu enamik naaberkeeli, vaid moodustab sarnaselt tšamorro keelega võimalikult eraldiseisva keeleharu. Belau keele pärinemine pole kindlalt teada. Eesti Keele Instituudi andmetel kuulub keel muude Austroneesia keelte hulka.
Keelt räägitakse Belau vabariigis teise riigikeelena inglise keele kõrval. Siiski pole belau keel seadusejärgne keel kolmes Belau vabariigi osariigis: Sonsorolis, Tobi saarel Hatohobei osariigis ning Angauri osariigis. Kogu riigi rahvastikust, mis on 2013. aasta juuli seisuga 21 108, kõneleb belau keelt umbes 14 800 inimest (2000. a). Belau keele kõnelejaid on ka Guamis. Kokku on oskajaid u 18 950. Keel on jõuline. Belau keelt kasutatakse tänapäeva meedias, välja on antud ka sõnastikke ja grammatikaalaseid väljaandeid. Keelel on väheste erinevustega murdeid.
Arvsõnad
Mõned kategooriad nõuvad erinevaid loendamise viise, nt inimesi loetletakse järgnevalt: chimong, teblong, kldei, kleuang, kleim.
Tähestik
1970. aastatel töötati ladina tähestiku põhjal välja belau keele tähestik, millesse kuulub kaksteist kohalikku konsonanti, kuus konsonanti laensõnade jaoks ning kümme vokaali.
Mõned lihtsamad soovitused hääldamiseks
•	B hääldatakse nõrgalt kui ta on sõna alguses, kahe vokaali vahel, või enne l–i. Teistel juhtudel muutub b tugevaks p.
•	D hääldus muutub th-ks kahe vokaali vahel ning sõna lõpus.
•	K kahe vokaali vahel g.
•	Ch-d ei hääldata kunagi ch-na. Tegemist on kõrisulghääkuga, mis omab samasugust tähtsust nagu teised konsonandid ning selle ilmnemine või ärajätmine muudab sõna tähendust.
•	Mitmekordsed vokaalid hääldatakse pikalt.
Foneetilised tabelid (International Phonetic Alphabet (IPA))
Kuigi belau keele foneemide loend on suhteliselt väike on siiski võrdlemisi paljudel foneemidel vähemalt kaks allofooni, mis ilmnevad foneetiliste protsesside käigus.
Nimisõnad
Nimisõnadel puuduvad soolised kategooriad. Isikuliste asesõnade puhul ei eristata sugu (sarnaselt eesti keelega, kuid erinevalt nt inglise keelest). Pole määravat ega umbmäärast artiklit, samuti morfoloogiliselt sõna lõppu lisanduvaid käändeid (nt eesti keeles on neliteist käänet, mille tunnused liituvad sõna lõppu).
Sõnade mitmust tähistatakse eesliitega. Aga morfoloogiliselt nimisõna külge liidetud mitmus esineb vaid inimesi märkivatel nimisõnadel (nt mees, naine, laps). Inimesi märkivate nimisõnade puhul on mitmuse äramärkimine kohustuslik. (Eesti keeles märgitakse mitmus nii inimesi märkivate nimisõnade kui ka kõigi elus ja eluta nimisõnade puhul sõna lõppu.)
Kolmandat isikut näitavad asesõnad saavad lõppu -ng: 'tema siin' – ng-ika, 'tema seal' – ng-ika.
Arvsõnad
Järgarvud alates kahest on tuletatud põhiarve tähistatavatest sõnadest. Arvul üks on järgarvuna eritüveline vorm. (Eesti keeles on esimene ja teine mõlemad eritüvelised, alates järgarvsõnast kolmas algab sõnade tuletamine põhiarvudest.)
Verbid
Aega määravad liited liituvad tegusõnaga prefiksi või infiksina. Puudub morfoloogiliselt eristuv käskiv kõneviis, nt Istu!=sina istud. (Eesti keeles ’Istu!’ ei sõrdu fraasiga ’sina istud’.)
Keeld: käskiv kõneviis + negatiiv
Sõnade järjekord
Aluse, verbi ja sihitise vahekord lauses: SVO(alus, verb, sihitis)
Tegusõna ja sihitise järjekord lauses: VO (verb, sihitis)
Omadussõna ja nimisõna järjekord: omadussõna-nimisõna
Eitus ja tegusõna lauses: negV (eitus, verb)
Arvsõna ja nimisõna järjekord: numeral-noun (number, nimisõna)
Laensõnad
Belau keeles on palju laensõnu inglise, jaapani, saksa ja hispaania keelest, kuna Belau on olnud järgemööda nende riikide koloonia. Kuni 1899. aastani kuulus Belau Hispaaniale, seejärel kuni 1914. aastani Saksamaale, 1945. aastani Jaapanile ning pärast seda USA-le. 1940. aastatel oli riigis ühe põlise belaulase kohta kolm kolonisti.
Nimed
Belaus pole kindlat standardit nimede häälduseks ning seega kasutatakse eri saartel ja maakondades samadest nimedest eri hääldusvariante. Ühetimõistmise huvides on paljude nimede hääldused ameerikastatud.
Walter Max von Lingen
Walter Max von Lingen (11. september 1898 Peterburi – 9. mai 1982 Bremen) oli Eesti vaimulik.
Tulekahjude loend
Tulekahjude loend loetleb suuremaid ja tuntumaid tulekahjusid.
Walter Max von Lingen
Lõpetas Peterburis gümnaasiumi. Õppis aastatel 1916–1923 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (cand. theol, Pauli Missionsreden an die Heiden). Oli prooviaastal Kose Püha Nikolause koguduses praost Harald Põllu juures. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Jakob Kuke poolt 20. juunil 1926.
Maie Opkaup
Maie Opkaup (sünninimi Maie Rauk; sündinud 3. septembril 1936 Kavandis) on eesti õpetaja ja rahvatantsujuht.
Walter Max von Lingen
Oli 1926–1927 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja. Kinnitati Kose Püha Nikolause koguduse abiõpetajaks 1. septembril 1927. Kui praost Harald Põld Koselt Tallinna siirdus, täitis Kose koguduse õpetaja kohuseid kuni aastani 1929, mil ta koos perega Ida-Preisimaale evangeelse kiriku teenistusse siirdus.
Maie Opkaup
Ta on juhendanud rahvatantsurühmi aastatel 1956–2006.
Michael IV
Michael IV Paflagoonlane (kreeka keeles: Μιχαὴλ (Δ´) ὁ Παφλαγών (Mikhaēl ho Paphlagōn); umbes 1010 – 10. detsember 1041) oli Bütsantsi keiser 11. aprillist 1034 kuni 10. detsembrini 1041. Ta tõusis talupoja perest keisri õukonda, kus jäi silma keisrinna Zoe Porphygennetele, kellega tal tekkis armusuhe. Ajaloolased usuvad, et kahekesi mõrvasid nad keiser Romanos III, Zoe abikaasa, kes suri 1034. aastal. Michael ja Zoe abiellusid Romanose surmapäeval ja Michael krooniti keisriks päev hiljem. Energiline ja nägus Michael kannatas nõrga tervise käes. Tema välispoliitika oli esialgu edukas, kuid vallutatud alad kaotati väejuhtide tüli tõttu kiiresti käest.
Maie Opkaup
Ta on töötanud Orissaare Keskkooli ajalooõpetajana.
Michael IV
Nooruse ja võimuletõus
Michael oli pärit Paflagooniast, tänapäeva Põhja-Türgist. Ta sündis umbes 1010. aastal (mõnedel andmetel ka 1005) talupoja peres. Ta tõusis kiiresti keiserlikku õukonda, kus ta jäi silma keisrinna Zoele. Zoe, kes oli keiser Romanos III abielludes umbes 50-aastane, ei suutnud keisrile järeltulijat anda ning seega keiserliku paari suhted jahenesid. Nii tekkis Zoel Michaeliga armuafäär. Keiser oli sellest teadlik, kuid leidis, et on parem, kui naisel on üks kindel armuke kui mitu.
Walter Max von Lingen
Pärast II maailmasõda oli ta pikemat aega pastors Heemsenis (Nienburgi kreisis Alam-Saksi liidumaal) ja hiljem Schinnas Stolzenau lähedal, kust ta ka aastal 1969 emerituuri läks, asudes elama Nienburgi.
Michael IV
Nooruse ja võimuletõus
1033. aasta suvel Romanose tervis halvenes. Pole välistatud, et selle põhjuseks oli pikaajalise toimega mürk, millega Zoe ja Michael keisrit salaja toitsid. Järgmise aasta kevadeks püsis keiser juba vaevu jalul ja nägi kaasaegsete kirjeldusel jube välja. 1034. aasta 11. aprillil, enne järjekordset ametlikku etteastet, olevat keiser avaldanud soovi kümmelda basseinis. Vees aga hakkas tal paha. Kasutades tekkinud segadust, üritas üks vandeseltslastest päästmise asemel hoopis keisrit uputada, kuid see katse ebaõnnestus. Kui keiser lõpuks veest välja tõmmati, oli ta aga läbielatust sügavas šokis ja kõnevõimetu ning öösel Romanos suri. vasakul|pisi|Romanos III mõrv Michael IV käsul, Konstantinos Manassesi kroonika Lahkunud keisri kehal olid nii ilmsed vägivalla märgid, et patriarh nõudis toimunu kohta selgitust, ning üksnes suur kogus kulda olevat aidanud patriarhi maha rahustada. Psellos igatahes kirjutab lahkunu kohta: "Puusärgis oli teda võimatu ära tunda. Ja kui keegi ka valas pisara, siis vaid seetõttu, et keiser nägi nii jube välja." pisi|Michael IV ja Zoe pulmad Romanost polnud veel isegi jõutud matta, kui Zoe 1034. aastal 12. aprillil oma armukesega abiellus. Abielludes esimest korda 1028. aastal oli Zoe ligikaudu viiskümmend aastat vana. Seega oli tema sünniaeg 980. aasta paiku. Michaeli puhul aga on teada, et ta sündis 1005.–1010. aasta vahel. Seega oli Michael oma abikaasast veerand sajandit noorem.
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus
EELK Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus on luterlik kogudus Jõelähtmel. pisi|Jõelähtme kirik Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.
Koguduse õpetaja on Margus Kirja, organistid Mare Peterson. Juhatuse esimees on Mart Johanson.
Michael IV
Valitsemine
Nii nagu paljude teiste keisrite puhul, olid ka Michaeli kohta käivad arvamused väga erinevad. Kroonik Johannes on keisrit nimetanud vaid kolme münti väärt inimeseks. Samas aga pole ajaloolane Michael Psellos üldsegi nii kategooriline. Ta kirjutab: "Keiser oli harimatu, kuid hingelt suurem nii mõnestki, kes oli omandanud kreeka filosoofia. Ta oli loomu poolest tark, püsiv, lihtne ja heasoovlik." Psellos lisab: "Temast oleks võinud saada suurim valitseja." Psellos väidab, et takistuseks olid keisri vennad. Kokku oli neid Michaelil neli: kolm eunuhhi ja veel üks sandistamata vend, kes suri vahetult pärast Michaeli asumist troonile. Ülejäänud kolm aga viskusid riigipiruka kallale vaid ühe sooviga: rabada sealt endale võimalikult suur tükk. Seejuures tõusis vendade seas eriti esile Johannes. Kaasaegsed kirjeldasid Johannest väga targa mehena, mida kinnitanud ka tema läbitungiv pilk. Ta olevat olnud ületamatu maksude väljanõudmise vallas, ning keegi ei suutnud tema eest midagi varjata. Kusjuures valdav osa sellest, mida tal õnnestus kätte saada, ei läinud mitte riigikassasse, vaid tema isikliku tasku täitmiseks.
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Jõelähtme kirikus.
Michael IV
Valitsemine
Lisaks oma vendadele paigutas Michael kõrgetele ametipostidele ka teisi sugulasi, kes ei jäänud oma ahnuses Johannesele alla. Kõik see viis keskvõimu autoriteedi langemiseni ja kohaliku separatismi kasvuni. Riigi ääremaadel puhkesid koguni piirkondlike valitsejate vahelised relvastatud konfliktid. Lisaks tabasid mitme aasta vältel riiki kõikvõimalikud hädad ja nuhtlused: kord oli selleks põud, kord jälle kogu saagi hävitanud rahe, siis laostav epideemia ning lõpuks põles 1040. aastal teadmata põhjusel Konstantinoopoli reidil maha kogu keisririigi laevastik.
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus
Koguduse varasemad vaimulikud
Esimesed kogudust teeninud vaimulikud olid Tallinna piiskopi poolt ametisse määratud Taani preestrid. Esimesed isikulised andmed vaimulike kohta pärinevad alles reformatsioonijärgsest ajast.
Michael IV
Keisri tervis
Kõik need traagilised sündmused mõjutasid otseselt sügavalt usklikku keisrit. See, et keiser oli väga usklik, on esmapilgul üllatav, eriti arvestades asjaolusid, mis tõid ta troonile. Kuid keisri sügavat usklikkust on maininud kõik bütsantsi autorid, tuues seletuseks lapsepõlvest pärit raske haiguse – langetõve. Aastatega muutusid Michaeli haigushood sagedamaks ja raskemaks ning olukorras, kus arstid ei suutnud teda aidata, jäi tal üle loota vaid Jumalale. Raske haigus oli ka põhjuseks, miks keiser aina rohkem vältis enese näitamist rahvale. Kui ta pidi vastu võtma saadikuid või täitma muid tseremoniaalseid kohustusi, riputati kahele poole keisrit purpurkardinad, et teda maksimaalselt varjata, ja niipea kui märgati haigushoo esimesi ilminguid, tõmmati kardinad otsekohe ette. Olukordades, millal kardinaid polnud võimalik kasutada, ümbritses keisrit õukondlaste ring, et vajadusel varjata teda soovimatute pilkude eest. Üldiselt aga möödusid keisri haigushood küllaltki ruttu, nii et ta sai jätkata katkestatud tegevust. Hiljem lisandus Michaeli piinavale langetõvele veel ka vesitõbi, nii et oma valitsemisaja lõpus oli aastate poolest noor keiser üsna haige.
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus
Koguduse varasemad vaimulikud
Aastatel 1714–1734 oli Jõelähtme pastor Heinrich Christopher Wrede, kelle peetud kirikuraamatud on olulised ajalooallikad. Muuhulgas sisaldavad need informatsiooni koolihariduse edenemisest, kohalikest rahvapärimustest ja juhtumistest ning loodusnähtuste kirjeldusi.
Eesti kultuuriloo jaoks kõige olulisem Jõelähtme vaimulik on olnud Gustav Heinrich Schüdlöffel. Teda peetakse üheks esimeseks, kes hakkas koguma Kalevipojaga seotud pärimusi ja avaldas need ajakirjas Das Inland 1836. aastal. Schüdlöffel julges esimesena kasutusele võtta nn. uue kirjakeele ja avaldas Eduard Ahrensi uuele grammatikale tuginedes tõlkeraamatu "Thomas Westen, Lapo rahwa uso ärataja Norra maal" (1844).
Michael IV
Usk
Kuigi Michaeli on nimetatud sügavalt usklikuks inimeseks, sobiks tema iseloomustamiseks pigem sõna "ebausklik". Riiki tabanud õnnetused ja sagenevad haigushood panid keisri uskuma kõikvõimalikesse ennustajatesse ja ettekuulutustesse. Vahel võttis see lausa koomilise vormi. Nii olevat keiser pannud ühe askeedist munga magama oma voodisse, asudes ise madalaimale asemele ja pannes padja asemel pea alla kivi. Mõne aja pärast olevat keiser loobunud ka intiimsest kooselust abikaasaga, teatades, et lihalik armastus on patt. Pealinna lõbunaistele käskis aga keiser ehitada spetsiaalse kloostri, kus pidi teoks saama nende ihuline ja vaimne puhastumine. Keiser lihtsalt teadis tüüpilise ainuvalitsejana, mis on "hea" ja surus seda vägisi ülejäänutele peale.
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudus
Koguduse varasemad vaimulikud
Jõelähtme kihelkonna kultuuriloo kontekstis väärib märkimist ka Paul Loppenowe. Jõelähtmesse tuli ta 1863. aastal ja juba järgmisel aastal avas seal köstrikooli. Pisut hiljem avas ta kooli Maardus, Randveres ja Jägalas, siis Kostiveres (1867) ja Sahal (1868). Loppenowe sulest ilmus 1884. aastal õpperaamat "Rehkendamine küla koolis".
Michael IV
Välispoliitika
Michaeli valitsemise algusaastatel saavutas Bütsants mitmeid olulisi välispoliitilisi võite. Näiteks 1035. aastal tegutses Bütsantsi laevastik niivõrd edukalt Niiluse deltas, et Egiptuse kaliif oli sunnitud sõlmima keisririigiga kolmekümneks aastaks rahu. Järgmisel aastal löödi Doonaul edukalt tagasi petšeneegide sissetung ning purustati araablased Edessa all. Lisaks anti araablastele ka mitu valusat hoopi Sitsiilias, mille tulemusel läks taas peaaegu kogu saar Bütsantsi valdusse. Kuid mõne aasta pärast halvenes olukord järsult. Sitsiilias läksid Bütsantsi väepealikud nii tülli, et nende vahel puhkes tõeline kaklus. Kõigepealt andis oma kätele voli Romanos III au päästja Georgios, kellest oli tolleks ajaks saanud juba kuulus väepealik. Äsjane Sitsiilia vallutamine oligi peamiselt tema teene. Peksasaanuks oli aga keisri õemees, Bütsantsi laevastiku ülem Stephanos, kellel oli õukonnas loomulikult suurem toetus. Lisaks läks keevavereline Georgios tülli ka bütsantslaste tolleaegsete liitlaste normannidega. Väidetavalt keeldus ta nendega võrdselt jagamast sõjasaaki. Vähe sellest, ta võttis normannide juhilt hinnalise hobuse, misjärel solvunud normannid jätsid ühise sõjalaagri maha. Bütsantsi väepealikute omavaheline tüli aga lõppes sellega, et Georgios kutsuti Konstantinoopolisse tagasi. Nii jäi keisririik ilma oma andekamast sõjapealikust Sitsiilias.
Bütsantslaste ja nende liitlaste leeris pingestunud suhted võimaldasid araablastel asuda vastupealetungile ja 1042. aastaks olid keisririigi väed saarelt välja tõrjutud. Sitsiilia kaotus mõjutas bütsantslaste olukorda ka Lõuna-Itaalias, kus nende peamisteks vastasteks said nüüd jälle normannid, kes üsna lühikese ajavahemiku jooksul võitsid bütsantslasi kolmes järjestikuses lahingus. Pärast neid lüüasaamisi oli Michael dilemma ees, kas tunnistada oma kaotust Läänes, või saata sinna täienduseks uued väed. pisi|Michael IV ja Bütsantsi armee Bulgaarlaste barrikaadide ees
Bulgaaria mäss
Sitsiilia ja normannid polnud mitte ainus küsimus, mille lahendamisega ei tohtinud keiser viivitada. 1040. aasta suvel puhkes Belgradis bulgaarlase Deljani poolt juhitud Bütsantsi-vastane mäss. Järgmisel aastal oli mäss haaranud juba ulatusliku piirkonna ning seda maha suruma saadetud väed said lüüa. Nii et ka see piirkond vajas endise olukorra taastamiseks uusi sõjajõude. pisi|Michael IV surivoodil kandmas mungarüüd Samal ajal oli ju keiser ise väga raskelt haige. Keisri seisundit kirjeldades on bütsantsi on autorid isegi väitnud, et "valitseja oli suremas". Lisaks polnud Michaelil ka mingeid isiklikke sõjalisi kogemusi. Sellises lootusetuna näivas olukorras aga suutis keiser kõiki rabada valmistudes sõjakäiguks, andis ta erakordselt asjalikke korraldusi. Iga asi, alates toidumoonast ja lõpetades veovahenditega, kõik oli kuni üksikasjadeni läbimõeldud, mis lõpptulemusena võimaldaski mässajad purustada. Pärast saavutatud võitu korraldati Konstantinoopolis hiilgav triumf, mille pealtnägijaks oli ka Psellos. Tema kirjelduse järgi nägi haige keiser hirmus välja. Ta oli vesitõvest niivõrd paisunud, et tema nägu polnud enam äratuntav ja tema näpud olid "paksemad kui käsivars". Samas tõdes Psellos: "Keiser näitas roomlastele, et tahe võib tõsta ka surnuid ning püüd head teha aitab jagu saada kehalisest viletsusest."