cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RPG-7
Reaktiivgranaat PG-7
Granaadiheitja päästikule vajutamisel süüdatakse musta (suitsuga) püssirohu viskelaeng, mille põlemisgaaside surve tõukab granaadi RPG torus sihtimissuunas liikuma, kohe rakendub ka granaadi viitsütiku aja lugemine. Samaaegselt annavad granaadiheitja toru tagasuunast väljuvad viskelaengu gaasid granaadile pöörleva liikumise selle turbiini abil. Granaadi väljumise hetkel toru suudmest, pööravad stabilisaatori 4 liigendatud laba end kohe avatud asendisse. Alles 10 kuni 20 meetri kaugusel RPG raua suudmest, et ei kõrvetaks tulistajat, käivitub viitsütikust granaadi rakettmootor. Granaadi stabiilset lendu ja tabamise täpsust tagab ümber pikitelje pöörlemine (paarkümmend pööret sekundis), mida toetavad nurgaseadega rakettmootori düüsid, 4 tiivakesega samas suunas pöörlrmisjõudu arendav stabilisaator ja turbiin.
Kai Rünk
Kai Rünk (sündinud 30. märtsil 1953 Tartus) on eesti taimeökoloog.
Elulugu
Lõpetas 1971 Tartu 7. Keskkooli, 1978 TÜ geograafiaosakonna ja 2007 doktorantuuri; MSc (2003, TÜ), väitekiri "Do different competitive" (taimeökoloogia ja ökofüsioloogia, 2007, TÜ), väitekiri "Comparative ecology of three fern species: Dryopteris carthusiana (Vill.) H. P. Fuchs, D. expansa (C. Presl) Fraser-Jenkins & Jermy and D. dilatata (Hoffm.) A. Gray (Dryopteridaceae)", Tartu, 2007. Oli 1981–1986 TÜ botaanikaaia laborant, 1986–1989 insener, 1990–1999 vanemaednik, 1999–2000 aednik, 2003– TÜ taimeökoloogia õppetooli teadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: taimeökoloogia, sõnajalgtaimede ökoloogia ja harulduse põhjused, haruldaste taimeliikide ökoloogia ja kaitse. Umbes 10 teadustrükist, 3 aimetrükist.
Jaak Sooäär
pisi|Jaak Sooäär (2021) Jaak Sooäär (sündinud 25. aprillil 1972 Tallinnas) on eesti džässkitarrist.
Ta on kaasa teinud mitmes ansamblis, näiteks Estonian Guitar Octet, Dynamite Vikings.
Thaba Phatswa
Thaba Phatswa on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Mantsopa vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Thaba Phatswa elanikest värvilisi 76,39%, mustanahalisi aafriklasi 22,73%, India või Aasia päritolu inimesi 0,22%, valgeid 0,11% ja teisi 0,55%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 84,70% inimesi, sotho keelt 9,40%, inglise keelt 2,62% ja tsvana keelt 1,09%.
Uppsala tänav
Uppsala tänav on lühike tänav Tartus Toomemäel, mis kulgeb Lossi tänavalt Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi juurde.
Aadressil Uppsala 8 asub Tartu tähetorn.
Aadressil Uppsala 10 asub Vana Anatoomikum, kus tegutsevad Tartu Ülikooli haridusuuenduskeskus, Tartu Ülikooli kunstide keskus ja Tartu Ülikooli teaduskool.
Narine Abgarjan
pisi|Narine Abgarjan (aastal 2012) Narine Abgarjan (armeenia keeles Նարինե Աբգարյան, vene keeles Наринэ Юрьевна Абгарян ; sündinud 14. jaanuaril 1971 Berdis on vene keeles kirjutav armeenia kirjanik.
Ta sündis aastal 1971 Berdis Tavuši maakonnas. Ta lõpetas V. J. Brjussovi nimelise Jerevani Keelte- ja Sotsiaalteaduste Ülikooli, ta on hariduselt õpetaja. Aastast 1993 elab ta Moskvas. Ta on heategevusfondi "Созидание" (Loomine) hoolekogu liige.
Ta sai tuntuks pärast autobiograafilise romaani "Manjunja" avaldamist, sellest kujunes triloogia. Eesti keeles on ilmunud temalt aastal 2016 sarjas Punane raamat Erle Nõmme tõlkes "Taevast kukkus kolm õuna" (originaalis С неба упали три яблока, aastal 2015).
Newgate
pisi|Newgate 17. sajandil Newgate oli Londonis asunud linnamüüri üks läänepoolseimaid väravaid. See lammutati 1767. aastal.
Magda Hermat
Magda Hermat (kuni 1939 Magda Hermann; 24. veebruar (vkj)/ 9. märts 1901 Tallinn – 9. aprill 1974) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Bodegas Torres
pisi|Torrese viinamarjaistandus Alt Penedèses Bodegas Torres (Miguel Torres SA), tuntud kui Torres, on ajalooline ja praegu tegutsev viinamarjaistandus ja veinitootja. Firma asutas 1870. aastal Jaime Torres. Torrese peakorter asub Hispaanias Kataloonias Vilafranca del Penedèsis. Torres on pereveinitootja, ühtlasi ka suurim veinitootja Hispaanias.
Magda Hermat
Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1922–1929 ja 1936–1938 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.
Bodegas Torres
Firmal on Miguel Torres Chile viinamarjaistandus Tšiili keskorus ja Marimar Estate viinamarjaistandus Ameerika Ühendriikides. Torres on ka Hispaania suurim oma kaubamärgiga DO-veinide tootja, mis ekspordib enam kui 140 riiki.
Torrest juhib perekond Torrese neljas põlvkond; Miguel A. Torres on ettevõtte praegune president ja tegevdirektor.
Ettevõttes toodetavaid veine
Torres Altos Ibéricos Crianza on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Rioja veinipiirkonnas. Altos Ibéricos Crianza veini laagerdatakse 12 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 12 kuud pudelis.
Torres Altos Ibéricos Reserva on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Rioja veinipiirkonnas. Altos Ibéricos Reserva veini laagerdatakse 16 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 20 kuud pudelis.
Magda Hermat
Teoseid
Tema KRPI-perioodi uurimused on jäänud käsikirjadesse ning neid säilitatakse põhiliselt Muinsuskaitseameti arhiivis.
Isiklikku
Tema vend oli kunstnik ja kunstipedagoog Karl Herman.
Bodegas Torres
Ettevõttes toodetavaid veine
Torres Celeste Crianza on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Ribera del Duero veinipiirkonna. Celeste Crianza veini laagerdatakse 12 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 12 kuud pudelis.
Torres Fransola on kaitstud päritolunimetusega kuiv valge vein, mis on valmistatud Sauvignon Blanci viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Penedesi veinipiirkonnas. Fransola veini laagerdatakse kaheksa kuud tammevaadis.
Torres Purgatori on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Carinena, Garnacha ja Syrahi viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Costers del Segre veinipiirkonnas. Purgatori veini laagerdatakse tammevaadis 15 kuni 18 kuud.
Torres Mas La Plana on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Cabernet Sauvignoni viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Penedesi veinipiirkonnas. Mas La Plana vein on laagerdunud vähemalt kaks aastat tammevaadis ja kolm aastat pudelis.
Torres Salmos on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Carinena, Garnacha ja Syrahi viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, El Priorato veinipiirkonnas. Salmose veini laagerdatakse 14 kuud tammevaadis. Torres Salmose veini toodeti 2014. aasta maarjadest ja kokku 118 000 pudelit.
Pareas vindumi
Pareas vindumi on Pareatidae sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata Katšini osariigis Myanmaris.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pareas vindumi seisuga 8.05.2015.
France 4
France 4 on Prantsuse avalik-õiguslik telekanal, mille omanik on France Télévisions.
Kanal läks esmakordselt eetrisse 24. juunil 1996 nimega Festival. 2005. aastal muudeti nimi France 4-ks, et see ei sarnaneks teiste France Télévisionsi kanalite nimedega. Kanali tunnusvärv on lilla.
Kanal on peamiselt meelelahutuslik.
Aveti keel
Aveti keel on ohustatud. 2011. aastal hinnati keele kõnelejate arvuks 195.
Aveti keeles on 26 foneemi: 14 konsonanti ja 12 vokaali (neist 6 nasaalsed).
Joe Maggard
Joseph "Joe" Maggard (sündinud 8. detsembril 1955 Lynchis Kentucky osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja, filmiprodutsent ja koomik.
Välislingid
Ronald McDonald
Sabantui
Sabantui on tatari ja baškiiri rahvuslik adrapidu, millega tähistatakse kevadiste põllutööde lõppu.
Eestis on sabantui pidustusi korraldanud Tallinna Baškiiri Kultuuri Ühendus Agizel.
Johann I (Braunschweig-Lüneburg)
Johann (1242–1277) valitses koos oma venna Albrechtiga kui teine Braunschweig-Lüneburgi hertsog kuni hertsogkonna jaotamiseni. Johann oli aastast 1269 vastloodud Lüneburgi vürstkonna esimene valitseja.
Abielu ja lapsed
Aastal 1265 abiellus Johann Holstein-Itzehoe krahvi Gerhard I tütre Liutgardiga (suri pärast 28. veebruari 1289) ja neil oli viis last:
Kaupo Voormansik
pisi|Kaupo Voormansik 2018. aastal Tartu Ülikooli Tartu observatooriumi juures pisi|Kaupo Voormansik räägib tudengite eksimise kasulikkusest ja teadlaste negatiivsete tulemuste avaldamise vajalikkusest Kaupo Voormansik (sündinud 7. veebruaril 1985) on eesti füüsik, infotehnoloog ja kosmosetehnoloog.
Ta õppis aastani 2002 Suure-Jaani Gümnaasiumis, kuid lõpetas aastal 2003 Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi. Aastal 2009 lõpetas ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna infotehnoloogia erialal. Aastatel 2008–2009 oli ta magistriõppes kosmosetehnoloogia erialal Prantsusmaal Rahvusvahelises Kosmoseülikoolis. Aastatel 2010–2014 oli ta doktoriõppes füüsika erialal Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas. 2009–2013 oli ta süsteemiinsener Eesti esimese satelliidi ESTCube-1 ehitamisel ja orbiidile saatmisel.
Kaupo Voormansik on maailmas ainulaadse linnastumise uurimisvahendi Copernicus Urban Development Analyser 'i (CUDA) idee autor. CUDA annab tervikliku aegluubilise pildi: ühtaegu saadakse satelliidipilt hoonete kihist ja dünaamika sellest, kuidas hoonestus on kasvanud ja samal ajal on võimalik mobiilpositsioneerimise abil saada teada rahvastikukiht.
Ta on radarkaugseire ettevõtte KappaZeta tegevjuht.
Voormansiku hobi on orienteerumine.
Mari Uusküla
pisi|Mari Uusküla 12. veebruaril 2014 esinemas "[[Vadja keele sõnaraamatu" esitlusel Kloostri Aidas]] Mari Uusküla (kuni 1. juuli 2005 Mari Bogatkin; sündinud 23. jaanuaril 1980 ) on eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas 1998. aastal Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari keele alal. Nii tema magistri- kui ka doktoritööd juhendas Tartu Ülikoolis Urmas Sutrop. Doktoritöö kaitses ta 2008. aastal üldkeeleteaduse osakonnas.
Tunnustus
2021 – Eesti teaduse populariseerimise auhind (ergutusauhind)
Isiklikku
Tema isa on Georg Bogatkin.
Kalnõk (Illintsi rajoon)
Kalnõk (ukraina keeles Кальник) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 1223. Pindala on 3,09 km².
Margit Tõnson
Margit Tõnson (sündinud 1978 Jõgeval) on eesti kultuuriajakirjanik.
Tema artikleid, sealhulgas teatri- ja filmikriitikat, on ilmunud peamiselt Eesti Ekspressis, kus on töötanud toimetajana.
Tõnson on õppinud Tallinna Ülikoolis filmiteadust ja Eesti Humanitaarinstituutis kultuuriuuringuid. Oli aastatel 2005–2007 üks PÖFF-i programmi koostajatest.
Tema lemmikfilmide hulka kuuluvad näiteks "Laineid murdes", "Hirm närib hinge seest", "Peegel", "Persona" ja "Mulholland Drive".
Bosoord
Bosoord on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bosoordi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,12%, värvilisi ja valgeid 0,27%. Svaasi keelt pidas emakeeleks 39,73% inimesi, suulu keelt 26,02%, pedi keelt 22,39%, sotho keelt 5,13%, ndebele keelt 2,92% ja tsvana keelt 1,59%.
Charles Kálmán
Charles Kálmán (ka Charles Kalman; õieti Karl Emmerich Kalman; 17. november 1929 Viin – 22. veebruar 2015 München) oli Austria filmi- ja lavahelilooja. Nii nagu ta isa Imre Kálmán kirjutas ta ka operette, kuid oli pühendunud peamiselt muusikalile.
Pärast anšlussi viibis ta emigratsioonis USA-s ja Prantsusmaal. Klaverit ja kompositsiooni õppis ta New Yorgi Riverdale'i muusikakoolis ja Columbia ülikoolis. Hiljem õppis ta Pariisi Konservatooriumis Jean Rivier' käe all.
Sarton
pisi|Sartoni kirik
Sarton on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sarton asub Authie jõe kallastel, u. 37 km Arrasist edelas, teede D1E ja D938 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Suurbritannia Kommunistlik Partei
Suurbritannia Kommunistlik Partei (inglise keeles Communist Party of Great Britain, lühend CPGB) eksisteeris aastatel 1920–1991. Partei osales 1920. aastate streigiliikumises ja kaks kommunistliku partei kandidaati valiti 1945. aasta valimistel Ühendkuningriigi parlamendi alamkotta.
Erinevalt Prantsusmaa Kommunistlikust Parteist või Itaalia Kommunistlikust Parteist ei saanud Suurbritannia Kommunistlikust Parteist kunagi massiparteid, kuid tal oli arvestatav mõju sõjajärgsetel aastatel 1945–1956. Ungari ülestõusu mahasurumisele 1956. aastal järgnes Suurbritannia Kommunistliku Partei liikmeskonna oluline vähenemine. Varssavi bloki riikide sissetungile Tšehhoslovakkiasse 1968. aasta augustis reageeris Suurbritannia Kommunistlik Partei esialgu kerge kriitikaga, kuid kolm päeva pärast sissetungi deklareeris John Gollan, et Suurbritannia Kommunistlik Partei "mõistab täielikult Nõukogude Liidu muret sotsialismileeri julgeoleku pärast". 1970. aastatel tugevnesid Suurbritannia Kommunistlikus Parteis eurokommunistlikud meeleolud; need ja valijate toetuse järjekindel vähenemine viisid partei 1991. aastal lõpliku lõhenemiseni, kusjuures juhtkond Nina Temple'i juhtimisel otsustas partei laiali saata ja moodustas mõttekoja Demokraatlikud Vasakpoolsed (Democratic Left).
Theater an der Wien
pisi|Theater an der Wien (2007) Theater an der Wien on teater Austria pealinnas Viinis, Theater auf der Wiedeni järeltulija. Teater on etendanud olulist osa Viini klassikalise opereti sünniloos. Selle teatri vahendusel ja otsesel mõjutusel kujuneski välja Viini opereti ülemaailmse tuntusega nägu. Teatrimaja ehitati Franz ja Anton Jägeri ning Josef Reymundi projekti järgi Emanuel Schikanederi eestvedamisel kaupmees Bartholomäus Zitterbarthi (1757–1806) rahaga. Asub Mariahilfi linnaosas. Sai nime (tõlkes 'teater Wieni kaldal') lähedalt mööda voolava Wieni jõe järgi.
pisi|Theater an der Wien 1923. Karl Wenzel Zajiecki maal
Teater avati 13. juunil 1801 Schikanederi allegoorilise eelmänguga "Thespis Traum" ja Franz Teyberi ooperiga "Alexander", mis oli spetsiaalselt selleks puhuks komponeeritud. Oli omal ajal Viini suurim (1932 istekohta) ja soosituim teater. Lavale mahtus korraga 500 näitlejat ja 50 hobust. Spetsialiseerus esialgu populaarsete Zauberoper 'ite (võluooper) ettekandmistele. Pühendas palju tähelepanu Wolfgang Amadeus Mozarti teostele. Aastatel 1803–1805 elas selle teatri ruumides Ludwig van Beethoven. Seal komponeeris ta ka selle teatri jaoks oma ainsa ooperi "Leonore" (esiettekanne 1805), mis hiljem mõneti muudetud faabulaga sai nimeks "Fidelio" ja kanti esimest korda 1806 ette samas teatris.
1821–22 oli teatri impressaarioks Euroopa oma ala suurmeister Domenico Barbaia, kelle initsiatiivil etendusid paljud Gioachino Rossini ooperid. Aastatel 1846–1847 triumfeeris selle teatri laval rootsi sopran Jenny Lind. 1945.–1955. aastal oli see sõjamöllus säilinud teatrihoone koduks Viini Riigiooperile, kuni selle maineka ooperiteatri sõjas purustatud hoone taastati. Seejärel 1955. aastal teater suleti, kuna hoone ohutus jättis tublisti soovida. 1961. aastal müüs Viini linnavalitsus teatrimaja maha. 1960–1962 hoone rekonstrueeriti ja avati tublisti ümberehitatuna taas teatrina. Avaetenduseks oli 30. mail 1962 Mozarti "Die Zauberflöte" ("Võluflööt"). 24. mail 1970 dirigeeris Leonard Bernstein seal "Fidelio" etendust, mis oli pühendatud Beethoveni 200. sünniaastapäevale. pisi|Theater an der Wieni vaatesaal pärast rekonstrueerimist
1980. aastatel ilmestasid teatri repertuaari muusikalid. Aastatel 1983–1988 etendati igal õhtul Andrew Lloyd Webberi muusikali "Cats" ("Kassid"). Viis aastat oli mängukavas ka Andrew Lloyd Webberi "The Phantom of the Opera" ("Ooperifantoom"). Seal on olnud maailmaesiettekandel Eric Woolfsoni muusikal "Freudiana" (1990) ning Sylvester Levay muusikalid "Elisabeth" (1992) ja "Mozart!" (1999). Teater korraldab iga-aastast Viini muusikafestivali "Wiener Festwochen". 2006. aastal korraldati festivali "Mozart an der Wien". Aasta jooksul esitati 80 õhtul neid Mozarti oopereid, mida läbi aegade selles teatrimajas on esitatud. Tänapäeval paistab silma segarepertuaari esitamise poolest. Mängukavas on operettide kõrval muusikalid, laia amplituudiga ooperite valik barokkooperitest kuni 20. sajandi ooperiloominguni, samuti Hispaania zarzuela 'd ning antakse ka galakontserte.
Oma eksisteerimisaja jooksul on selles teatris olnud maailmaesiettekandel 53 operetti, 19 ooperit ja 3 muusikali. Ooperitest on lisaks Beethoveni teosele olnud esmaesitamisel ka Franz Schuberti "Die Zauberharfe" ("Võluharf"; 1820) ja "Rosamunde" (1823), Albert Lortzingi "Der Waffenschmied" (1846), Gottfried von Einemi "Jesu Hochzeit" (1980), Friedrich Cerha "Netzwerk" (1981), Wolfgang Mittereri "Massacre" (2003) jt. pisi|Mälestustahvel Theater an der Wieni seinal Beethovenit meenutamas
Esietendunud operetiliteratuuri tippteoseid
von Suppé Das Pensionat (1860), Die Frau Meisterin (1868) ja Bellmann (1887); Joh. Straussi Indigo (1871), Karneval in Rom (1873), Die Fledermaus (1874), Cagliostro in Wien (1875), Prinz Methusalem (1877), Blindekuh (1878), Das Spitzentuch der Königin (1880), Der Zigeunerbaron (1885), Simplicius Simplicissimus (1887), Jakuba (1894), Waldmeister (1895) ja Die Göttin der vernuft (1897); Millöckeri Gräfin Dubarry (1879), Apajune, der Wassermann (1880), Der Bettelstudent (1882), Gasparone (1884), Der Feldprediger (1884), Die sieben Schwaben (1887) ja Der arme Jonathan (1890); Zelleri Die Carbonari (1880), Der Vogelhändler (1891) ja Der Obersteiger (1894); Heubergeri Der Opernball (1898); Eysleri Bruder Straubinger (1903) ja Die gold’ne Meisterin; Falli Die Dollarprinzessin (1907) ja Die Rose von Stambul (1912); Lehári Wiener Frauen (1902), Die lustige Witwe (1905), Der Mann mit den drei Frauen (1908), Der Graf von Luxemburg (1909), Eva (1911), Die ideale Gattin (1913), Endlich allein (1914), Frasquita (1922), Die gelbe Jacke (1923) ja Schön is die Welt (1931); Oscar Strausi Der tapfere Soldat (1908), Die Dorfmusikanten (1919) ja Der Bauergeneral (1931); Kálmáni Der kleine König (1912), Gold gab ich für Eisen (1914), Gräfin Mariza (1924), Die Zirkusprinzessin (1926), Die Herzogin von Chicago (1928) ja Der Teufelsreiter (1932); Granichstaedteni Bacchusnacht Auf Befehl der Kaiserin (1915), Der Orlow (1925) ja Reklame! (1930); Gilberti Die Dame mit dem Regenbogen (1933); Ábráhami Dschainah (1935); Benatzky Axel an der Himmelstür (1936).
Jüri Rünkla
Jüri Rünkla 12. detsember 1937, Tallinn – 8. september 2022, Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiku-tehnoloogina ja 1974 Moskva Patendiinstituudi patentoloogina. 1965–68 TPI aspirant; tehnikakandidaat (1970, TPI), väitekiri "Исследование дистилляции с водяным паром при пониженном давлении". 1961–64 tsemenditehase "Punane Kunda" tehnoloog ja tsehhijuhataja asetäitja, 1966–72 TPI-s keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1972–74 Silikaatbetooni Instituudis laborijuhataja, 1974–81 ENSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi ja 1981–86 "Algoritm" sektorijuhataja, 1986–97 Eesti Majandusjuhtide Instituudis dotsent majanduse, tehnoökonoomika, majandusarvestuse kateedris. 1997–2006 EMT turundusanalüüsi osakonna vanemanalüütik.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: automatiseeritud juhtimissüsteemid, ettevõtte kuluarvestus ja majandusanalüüs. Üle 80 teadustrükise, sh 4 monograafiat.
Minu Eestile
pisi|Kogumik "Minu Eestile". Foto: Monika Undo pisi|"Minu Eestile" tänuüritus riigikogus. Foto: Monika Undo "Minu Eestile" oli Eesti õpilaste sõnaloominguvõistlus, mille korraldas Eesti Vabariigi 100. aastapäeva ürituste raames Eesti Emakeeleõpetajate Selts 2016.–2017. aastal. Võistlusel võisid osaleda 1.–12. klassi õpilased.
Võistlusele saadeti kokku 367 kirjatööd 56 koolist. Žanriliselt oli lisaks esseele esindatud miniatuur, argimütoloogia, muistend, müüt, mälestused, reisikiri, ulmejutt, kriminaaljutt, kiri, haiku, limerik, teemantluuletus, akrostihhon, anafoor, epifoor, piltluule jne.
Võistlustöid hindas žürii, kuhu kuulusid riigikogu liige Liina Kersna, raamatukoguhoidja, lastekirjanik ja kirjandusteadlane Krista Kumberg ning Eesti emakeeleõpetajate seltsi juhatuse esimees Kaja Sarapuu ja aseesimees Monika Undo.
Šampanja
pisi|right|[[Helen Searle, "Vaikelu puuviljade ja šampanjaga" (1869)]]
Minu Eestile
Võidutöödest ilmneb, kuidas nägid noored Eestimaad 2016. ja 2017. aastal. Liina Kersna: „Hea on teada, et noored mõtlevad Eesti riigile vastutustundega – lisaks isamaa-armastusele kirjeldasid ühiskonnakriitilised noored meie ühiskonna valupunkte – alustades riigikogu liikmete kuluhüvitistest ja alkoholismist kuni sotsiaal- ja haridussüsteemini välja.“
Šampanja
Šampanja (prantsuse keeles le champagne) on vahuvein, mis on Prantsusmaal valmistatud Champagne'i veinipiirkonnas ja mille toormena on kasutatud samas piirkonnas kasvatatud viinamarju.
Minu Eestile
Sõnaloominguvõistluse paremad tööd ilmusid 2018. aastal kogumikus „Minu Eestile“. Igale tekstile on lisatud ülesanne, nii leiab kogumikust ka väga eriilmelisi ülesandeid. Ülesandeid koostasid Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi kuuluvad eesti keele ja kirjanduse õpetajad. Kogumiku toimetas Krista Mägi.
Šampanja
Champagne on piirkond, kus valmistatakse šampanjat ja mis on üks põhjapoolseimaid veinikasvatusalasid ja madalaima aastase keskmise temperatuuriga kui ükskõik milline teine Prantsuse veinipiirkond. Champagne'i teeb eriliseks tema kriidine ja lubjakivine pinnas, mis on peeneteraline ja poorne, võimaldades mineraalainetel paremini imenduda läbi viinapuu juurte ja pakub suurepärast drenaaži, mis aitab vältida liigniiskust.
Šampanja ajalugu
Tihti peetakse ekslikult šampanja loojaks Benedictuse munka Dom Perignoni (sünd. 1638), kuid vahuveini on valmistatud maailmas ja isegi Prantsusmaal juba ammu enne teda. Dom Perignoni panus vahuveinidesse seisnes hoopiski selles, et ta otsis lahendust, kuidas vältida veini pudelis uuesti käärima minemist. Seetõttu soovitaski Dom Perignon pigem mitte kasutada Chardonnay marja, kuna see kippus väga kergesti pudelis uuesti käärima minema ja julgustas kasutama tumeda kestaga viinamarju (eriti Pinot Noiri).
1518. aastal pakuti esmakordselt Inglise kuninga Henry IV õukonnas ilma mullita vin de Champagne'i, Champagne'i vahuveini esitles Inglise kuningakojas aga esmakordselt alles 1662. aastal markii de St. Evremond.
Champagne’i veinipiirkond
Champagne asetseb 150 kilomeetrit Pariisist idas, laiudes üle 34 000 hektari ja 320 küla (Cru). Kokku hõlmab piirkond ligikaudu 278 000 veiniaeda. 320 külast omavad 17 küla Grand Cru ja 42 Premier Cru staatust. Tavašampanja pärineb ülejäänud külades kasvatatud viinamarjadest.
Kaassõdivus
pisi|[[Laplased|Lapi sõdur Rájá-Jovnna koos põhjapõdraga (Rangifer tarandus) relvalao kõrval Jätkusõja viimase 1944. aasta maikuus. Sõdur kannab püstolkuulipildujat Suomi KP/-31; fotografeeris Oswald Hedenström]] Kaassõdivus on sõja läbiviimine ühise vaenuliku vaenlase vastu, ilma ametliku sõjalise alliansi lepinguta. Kaassõja ühendatud jõud võivad üksteist oluliselt toetada ja vahetada luureandmeid, seda isegi piiratud operatiivkoostöö puhul. Eesmärgid sõjas, milles kaassõdijad osalevad, võivad oluliselt erineda. Ühisvastutusega võitlus võib tähendada suhtepoolte, kultuuride, uskude, ideoloogiate või muu seesuguse kaugust vahekordades teineteisega. Allianss kui ametlik liitkond tähistab vastukaaluks samas jällegi vastavat üksteise lähedust.
Šampanja
Champagne’i veinipiirkond
Peamised kasvupiirkonnad:
Kaassõdivus
Soome Vabariigi ja Kolmanda Riigi suhted Jätkusõjas
Näiteks Teise maailmasõja ajal oli Soome Vabariik de jure Natsi-Saksamaa kaassõdija Jätkusõjas, olles de facto viimase liitlane. Siiski tekkis Nõukogude Liidu survel nende vahel relvakonflikt Wehrmachti tagandamisel, mis päädis Lapi sõjaga. Esimene kuulutas teisele ametliku sõja 4. märtsil 1945, mil Kolmanda Riigi tingimusteta kapitulatsioon oli juba ette aimatav.
Šampanja
Vintage ja non-vintage-šampanja
Aastakäiguta (non-vintage) šampanja veinid on tavapäraselt segatud marjadest, mis on korjatud eri aastatel (erinevad aastakäigud), kuid nad võivad sõltuvalt šampanja stiilist sisaldada ka viinamarju erinevatest Cru'dest ja marjasortidest. Enamik šampanjadest (isegi 4/5) on siiski ilma aastakäiguta vahuveinid (Non-Vintage, NV).
Aastakäigu šampanja (Vintage Champagne, Millesime) on segatud baasveinidest, mis on samast aastakäigust: üks konkreetne suurepärane aastakäik, ühelt konkreetselt šampanja valmistajalt.
Šampanja viinamarjasordid
Šampanjas kasutatakse peamiselt kolme viinamarjasorti, millest kaks on punased. Alates 2010. aastast on seoses Champagne'i piirkonna laienemisega lubatud kasutada kokku 7 viinamarjasorti:
Šampanja valmistamine
Kõigepealt kääritatakse baasvein, misjärel valmistatakse Cuvee, kuhu lisatakse non-vintage puhul ka eelmiste aastate veine, rose'de puhul 5–20% punast veini. Seejärel toimub nn Liquer Tirage, kus pudelisse lisatakse graanulpärmi ja glükoosi segu ja vein villitakse pudelisse ning suletakse ajutise korgiga. Teine fermentatsioon toimub pudelis Pupitredel nn Sur Lie meetodil, kus kasutatakse Remuage meetodit, ehk pudeleid keeratakse riiulil nii, et sete pudelis sadestuks ajutisele korgile. Teine fermentatsioon sademel kestab Non-Vintage veinide puhul minimaalselt 15 kuud ja Vintage veinide puhul 3 aastat. Pärast teist käärimist toimub ümberkorkimine, ehk disgorgement, kus eemaldatakse ajutise korgiga pudelist korgi juurde kogunenud sade. Ümberkorkimisega eemaldub pudelist ka pisut veini, mis asendatakse magususe lisamisega (Liguer d'Expedition), ehk määratakse kindlaks šampanja kuivusaste ning seejärel suletakse õige korgiga, misjärel on šampanja keldris veel 3–6 kuud, et suhkur/magusus ühtlaselt jaotuks.
Šampanja kuivusaste
Šampanja magususe määrab doseerimine ehk Liguer d'Expedition, kus vahetult enne pudeldamist lisatakse teatud määral magusust, sealhulgas ka selleks, et asendada ümberkorkimisel kaotsiläinud osa vahuveinist.
Šampanjapudelite maht
Champagne on ainus Apellatsioon, mis kasutab nii laia valikut veinipudeleid alates 20 cl kuni 30 liitrini. Klassikaline šampanjapudel on 75 cl. Lubatud pudelid:
Šampanja serveerimistemperatuur
Šampanjat on kõige parem serveerida jahutatult, vahemikus 8–10 °C, sõltuvalt joogi kvaliteediastmest ja punaste marjade osakaalust. Alla 8 °C juures on vein juba liiga külm ning lõhnad (aroomid) ei tule enam esile.
Šampanja ja toit
Šampanja sobib klassikaliselt austrite, mereandide ja paljude muude kalaroogadega, aastakäigušampanjad grillitud mereandide ja soojade kalaroogadega.
Ole-Johan Dahl
Ole-Johan Dahl (12. oktoober 1931 Mandal – 29. juuni 2002 Askeri vald) oli Norra informaatik.
Ta sai 1968. aastal esimeseks Norra professoriks informaatika valdkonnas. Rahvusvaheliselt tuntakse teda ka objektorienteeritud programmeerimise arenduse pioneerina.
Ajateenistuse läbis Dahl Norra kaitseväe uurimiskeskuses Forsvarets forskningsinstitutt Jan Garwicki alluvuses. Aastal 1957 kaitses ta Candidatus realium 'i (võrdsustatud filosoofiadoktori kraadiga) väitekirja kõrgkeeles programmeerimise kohta arvutil FREDERIC. Edasi töötas Dahl Norra arvutuskeskuses (1962). Ta töötas koos Kristen Nygaardiga välja maailma esimese objektorienteeritud programmeerimiskeele Simula (1965). See viidi rahvusvahelisele turule 1967. aastal. Objektorienteeritud programmeerimist peetakse tänapäeval tõeliselt tähtsaks läbimurdeks informaatika ajaloos. Simula oli tänapäeva programmeerimiskeelte C++ ja Java eelkäija.
Dahlist sai arvutusmatemaatika professor Oslo Ülikoolis (1968). Ta luges muuhulgas kursust tõestatavas programmeerimises, mis aitab parandada arvutiprogrammide kvaliteeti ja aitab vältida programmeerimisvigu.
Jaanuaris 2011 avati Oslo ülikoolis uus informaatikahoone Ola-Johan Dahli maja. Dahl oli Oslo Ülikooli informaatikainstituudi üks rajajaid ja töötas seal 31. detsembrini 1999.
Philippus II
pisi|Philippus II antoninianus (hõbemünt) Marcus Julius Severus Philippus, tuntud ka kui Philippus noorem (237–249 pKr), oli Rooma keisri Philippus I-se kaaskeiser aastatel 247–249.
Cripplegate
pisi|Cripplegate 17. sajandil Cripplegate oli Londonis asunud linnamüüri kõige põhjapoolsem värav. See lammutati 1760. aastal.
Philippus II
Elulugu
Philippus II sündis aastal 237. Tema isa oli Philippus I ja ema Maria Otacillia Severa.
244. aastal, peale Philippus I troonile tõusmist, kuulutati Philippus II Caesar-iks, ta oli siis vaid 7-aastane. 247. aastal sai ta konsuliks ja lõpuks oma isa kaaskeisriks.
249. aastal kuulutasid Illüüria leegionid keisriks Deciuse ja Philippus I marssis talle armeega vastu. Kohtuti Verona lahingus, kus Philippus I hukkus. Ajaloolased on arvanud, et lahingus hukkus ka Philippus II, kuid tänapäeval usutakse rohkem, et oma isa surmast kuuldes oli ta Roomas. Seal olevat pretoriaani valvurid ta tapnud, Philippus oli surres 12-aastane.
Tagajärjed
Pärast Philippus I ja II hukku sai keisriks Decius ning määras nooremkeisriteks oma pojad Herenniuse ja Hostilianuse.
Tudor Ulianovschi
Ta sündis 1983. aastal Floreștis. Ta on lõpetanud 2005. aastal Moldova Rahvusvahelise Vaba Ülikooli ja Viini Diplomaatia Akadeemia.
Aastatel 2005–2007 oli ta Moldova välis- ja integratsiooniministeeriumis Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadis II sekretäri, III sekretäri ja atašeena. Aastatel 2007–2010 töötas ta Moldova Vabariigi suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides Washingtonis. Aastatel 2011–2013 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadi juht. Aastatel 2013–2014 oli ta ametis Kataris Moldova Vabariigi saatkonnas. Aastatel 2014–2016 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi aseminister, ta oli vastutav majandusdiplomaatia, rahvusvaheliste majandussuhete ja kahepoolsete suhete eest.
Aastatel 2016–2018 oli ta Moldova Vabariigi alaline esindaja ÜRO Genfi kontoris, Maailma Kaubandusorganisatsioonis ja teistes rahvusvahelistes organisatsioonides Genfis. Lisaks oli ta Moldova Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Šveitsi Konföderatsioonis ja Liechtensteini Vürstiriigis, asukohaga Genfis.
Ta oli 18. jaanuarist 2018 kuni 8. juunini 2019 Moldova välis- ja eurointegratsiooniminister.
Julia Ward Howe
pisi|Julia Ward Howe pisi|Julia Ward Howe pisi|Julia Ward Howe'i loodud lugu "Battle Hymn of the Republic" Julia Ward Howe (varem Julia Ward; 27. mai 1819 New York – 17. oktoober 1910 Portsmouth, Rhode Island) oli USA kirjanik ja luuletaja, patsifist, kodanikuaktivist, abolitsionist ning naiste hääleõiguse toetaja, üks sufražettide liikumise algatajatest.
Ta on tuntud selle poolest, et tema mõjutusel on hakatud emadepäeva tähistama. Samuti kirjutas ta USA-s tuntud pala "The Battle Hymn of the Republic" (Vabariigi lahingulaul).
Loometegevus
Ta avaldas oma esimese luuleteose "Passion Flowers" 1854. aastal, luulekogu "Words for the Hour" 1857. aastal ning näidendi "Leonora; or, the World's Own" 1857. aastal, "A Trip to Cuba" 1860. aastal, kuid need polnud kuigi menukad. Koos abikaasa Samuel Gridley Howe'iga andis ta mõnda aega välja abolitsionistlikku väljaannet Commonwealth.
1862. aasta veebruaris avaldas väljaanne Atlantic Monthly tema luuletuse "Battle Hymn for the Republic" (mida tuli laulda vana rahvalaulu "John Brown's body" viisil). Julia Ward Howe oli kirjutanud selle 1861. aastal, pärast Washingtoni lähistel sõjaväelaagri külastamist. Laul kujunes unioonivägede poolametlikuks hümniks ning Howe sai tänu sellele kuulsaks.
Ühiskondlik tegevus
Ameerika kodusõja ajal töötas Howe USA Sanitaarkomisjonis, mis edendas hügieenitingimuste parandamist sõdurite seas, ja haiglates. Pärast sõda asutas ja juhtis Howe mitut naisorganisatsioone: Uus-Inglismaa Sufražettide Liit (New England Woman Suffrage Association) 1868. aastal ja Massachusettsi Sufražettide Liit (Massachusetts Woman Suffrage Association). Ta aitas asutada ka sufražettide väljaande Woman's Journal, mida toimetas 20 aastat. Lisaks propageeris ta rahuliikumist, juhtis Naiste Rahvusvahelist Rahuliitu, tegi rahuteemalisi ettekandeid ning asutas 1873. aastal Naiste Edasijõudmise Liidu (Association for the Advancement of Women), et parandada naiste haridus- ja töövõimalusi.
Emadepäev
Howe kirjutas 1870. aastal proklamatsiooni "Appeal to womanhood throughout the world" (eesti kees "Pöördumine kogu maailma naissoo poole"), kus kutsus naisi ülemaailmset rahu toetama. See patsifistlik sõnavõtt oli loodud Ameerika Ühendriikide kodusõja ja Prantsuse-Preisimaa sõja mõjul – Howe oli veendunud, et naistel on kohustus poliitiliselt aktiivsed olla. 1872. aastal tegi ta ettepaneku tähistada "Emade rahupäeva", kuid edutult. 35 aastat hiljem Anna Jarvise eestvedamisel tähtpäevaks kujunenud emadepäev erineb olemuselt Howe'i nägemusest, kuid on siiski mõjutatud Howe'i ja Jarvise ema ühistest pingutustest.
Eraelu
Julia Ward sündis 1819. aastal New Yorgis, tema vanemad olid mõjukas pankur Samuel Ward ja luuletaja Julia Rush Ward. Julia oli seitsmest lapsest neljas. Wardide üks esivanemaid oli Roger Williams, kes oli 1636. aastal asutanud Rhode Islandi koloonia. Julia ema suri sünnitusel, kui Julia oli viieaastane. Pärast seda võttis kasvatamise ja harimise üle tema tädi, kes hoolitses selle eest, et lapsed õpiks kirjandust, keeli ja teadust. Juliale hakkas luule varakult meeldima ning ta avaldas anonüümselt oma luulet kirjandusväljaannetes. Heal järjel ja sotsiaalse naisena puutus ta kokku mitmete tolle aja mõjukate kirjandustegelastega.
Julia külastas 1843. aastal Uus-Inglismaa Pimedate Instituuti ning armus selle juhti dr Samuel Howe'i, kellega abiellus peagi ja sai temaga kuus last. Kaasade huvid olid erinevad, mees eelistas vaikust ja eraldatust ning soovis, et naine keskenduks koduelule, kuid Julia oli huvitatud kirjutamisest ja seltsielust. Abieluprobleemid väljendusid ka naise luules ja näidendites. Pärast mehe surma 1876. aastal avaldas naine temast ülistava biograafia, kuigi mees oli surivoodil truudusemurdmist tunnistanud.
Rannu lahingu mälestussammas
Rannu lahingu mälestussammas oli Virumaal Kalvi vallas Rannu külas Rannu kooli ees asuv Vabadussõja Rannu lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 4. mail 1930.
Sammas hävis arvatavasti juba enne Teist maailmasõda. Sammast pole tänapäeval ennistatud.
Leida
Leida on eesti naisenimi.
Eesnimi Leida esineb juba 1886. aastal Mats Tõnissoni kalendris (nimepäevaks 16. jaanuar). Laialdasemalt hakkas nimi levima tänu Andres Saali jutustustele "Vambola" (1889) ja "Aita" (1891). Andres Saal ise seletab nime sõnast "leidma" (Leida-nimeline tegelane on tema jutustustes leidlaps). Nime pandi 20. sajandi algusaastatest alates kasvava hooga. Kõige rohkem pandi Leida nime Esimese maailmasõja ajal, seejärel langes nime kasutus pidevalt kuni 1940. aastani. Hiljem on nime antud harvadel juhtudel.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Leida 1355 naisel. Leida oli Eestis populaarsuselt 138. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Leida vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 139,29 ning Lääne maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 24,08. Leida oli keskmiselt 81 aasta vanune (mediaanvanus oli 82).
1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Leida 955 naisel. Leida oli populaarsuselt 195. naisenimi. Leida oli keskmiselt 82 aasta vanune (mediaanvanus oli 84).
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Leida 9 inimesel.
Ludmilla Rass
Ludmilla Rass (12. september 1919 – 16. mai 2014) oli eesti raamatukogundustegelane.
Ta sündis Tallinnas, lõpetas 1938. aastal Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi ja 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Fr. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV Riiklikus Raamatukogus, kus oli aastatel 1953–1975 teadusdirektor. Aastatel 1971–1972 oli ta ajutiselt ka raamatukogu direktori kohusetäitja.
Aastatel 1976–1987 oli Rass Eesti NSV Riikliku Laste- ja Noorteraamatukogu direktor. Sellelt ametikohalt läks ta ka pensionile.
Ludmilla Rass suri 16. mail 2014 ja 23. mail maeti ta Liiva kalmistule.
Mäenõunik
Mäenõunik (rootsi keeles bergsråd, soome keeles vuorineuvos) on riiklik tiitel, mida Rootsis andis aastatel 1713–1857 kaevandusnõukogu (Bergskollegium) ning tänapäeval Soomes annab Soome Vabariigi president.
Peitleid
380px|pisi|Aardeleid on teatav peitleid. [[13. sajandist pärinev ja 1965. aastal Kumna külast leitud hõbeaare, mis paikneb tänapäeval Eesti Ajaloomuuseumis]] Peitleid on maast, veekogust, hoonest või mujalt leitud muistsed esemed, mis minevikus võisid sinna olla peidetud või ka lihtsalt olla säilinud oma tavalises kohas. Hinnalisi materjale, nt väärismetalle, sisaldavat peitleidu nimetatakse aardeleiuks.
Mäenõunik
Soomes on mäenõuniku tiitel saanud alguse Rootsi ajast, kui see oli seotud kaevandustööstusega ning seda andis riiklik kaevandusnõukogu. Soomes antakse tiitel tööstuse ja kaubanduse tippjuhtidele. Soome riik maksustab tiitli andmise 48 400 euro suuruse riigilõivuga, mida maksab tiitlit taotlenud ettevõte või organisatsioon.
Soomes on mäenõuniku tiitel antud rohkem kui 300 isikule. Rootsi ajal 1700. aastate lõpus on tiitel antud viiele soomlasele, Soome Kindralkubermangu ajal 19 isikule. Iseseisva Soome Vabariigi esimeseks mäenõunikuks sai 17. juulil 1918 vabahärra Fridolf Hisinger.
Antti Ahlström, Jorma Ollila ja Pekka Herlin ei ole soovinud, et neile antaks mäenõuniku tiitel.
Abhedananda
pisi|Abhedananda Swami Abhedananda (2. oktoober 1866 Kolkata – 8. september 1939 Darjeeling) oli bengali päritolu hinduistlik vaimne õpetaja, Ramakrishna õpilane. Ta rajas New Yorgi Vedaantaühingu.
Elulugu
Ta sündis Kolkata põhjaosas Kaliprasad Chandra (Kali Prasad Chandra) nime all. Tema vanemad olid Rasiklal Chandra, kes oli inglise keele õpetaja õppeasutuses Oriental Seminary of Calcutta ja Nayantara Devi.
Teismelisena huvitus ta joogast, sanskritist, filosoofiast ja religioonist. Aastal 1884, kui ta oli 18-aastane, läks ta kooli lõpueksamiks valmistudes Ramakrishna juurde Dakshineswari, et joogat õppida. Ramakrishna võttis ta kohe oma siseringi, nõustudes õpetama talle joogat ja initsieerides ta mantraga. Ta ütles, et Kaliprasad oli eelmises elus suur joogi ning see on tema viimane elu. Kokkupuude Ramakrishnaga viis Kaliprasadi sügavasse samādhi'sse. Hilisemas elus oli tal palju nägemusi. Kaliprasad ei astunud kolledžisse, vaid lahkus aprillis 1895 kodust, et elada Ramakrishna juures. Ta oli koos Ramakrishnaga tema haiguse ajal algul Shyampukuris ja hiljem Cossipore'i aiamajas Kolkata lähedal. Seal sai ta koos Ramakrishna teiste õpilaste Nareni (Vivekananda), Rakhali (Brahmananda), Baburami (Premananda), Shashi (Ramakrishnananda), Taraki (Shivananda), Latu (Adbhutananda), Niranjani (Niranjanananda), Buro Gopali (Advaitananda), Sarati (Saradananda) ja Yoginiga (Yogananda) gerua.
Ramakrishna suri 16. aprillil 1886. Kaliprasad võttis endale raske tapasya vastasutatud Baranagore'i kloostris (Baranagar Math). Samal aastal andis ta koos Nareni ja mõne teise kaasõpilasega saṃnyāsin'i vanded ning võttis nimeks Abhedananda. Ta sai tuntuks kui Kali Tapasvi, sest ta uuris oma toas luku taga intensiivselt hinduistlikke pühakirju ja mediteeris. Ta kirjutas luuletusi Ramakrishnast ja Sarada Devist. Tema hümn "Prakritim paramam abhayam varadam", on tänini populaarne. Sarada Devi õnnistas teda sõnadega: "Elagu Õpetuse Jumalanna alati sinu keelel."
Abhedananda rändas kümme aastat paljajalu mööda Indiat ringi, elatudes täielikult almustest ja puudutamata raha. Ta kandis ainult niudekatet. Ta kõndis 20 kuni 25 miili päevas. Ghāzīpuris kohtus ta Pavhari Babaga, Vārānasis Trailanga Swami ja Bhaskaranandaga. Ta kõndis Gangese ja Jamuna lätte juurde ning veetis kolm kuud Himaalaja koobastes, kus ta mediteeris. Ta peatus ka Rishikeshis, kus ta õppis Kailash Mathi mungalt Dhanaraj Girilt vedaantat. Too ütles, et Abhedanandal on taevalik tarkus (aloukiki prajna).
pisi Aastal 1893 suundus üks tema kaasmunkadest Vivekananda Chicagosse, et esineda Maailma Usundite Parlamendis. Abhedananda korraldas Kolkatas Vivekananda austamise eduka esinemise puhul. Aastal 1896 kutsus Vivekananda Abhedananda kaasa läände, et ta aitaks Inglismaal vedaantat jutlustada. Abhedananda sõitis augustis 1896 Londonisse. Oma esimese loengu pidas ta Kristoteosoofilise Ühingu ees "Pañcadaśī" advaitast. Ühe aasta tegutses Abhedananda Londonis, pidades kõnesid ja leides Vedaantaühingule järgijaid. Vivekananda tutvustas teda Max Müllerile ja Paul Deussenile. 1897. aastal Indiasse naastes jättis Vivekananda vedaanta ja rājayoga õpetamise täielikult Abhedananda õlule.
Novembris 1921 pöördus ta lõplikult Indiasse tagasi. Tagasiteel külastas ta Honolulut (Pan-Pacific Education Conference), Jaapanit, Shanghaid, Hongkongi, Guangzhoud, Manilat, Singapuri ja Kuala Lumpurit. Igal pool pidas ta loenguid. Indias võeti teda vastu kui kuulsust.
Aastal 1922 ületas ta jalgsi Himaalaja ning uuris Tiibetis Tiibeti budismi. Ta käis ka Hemisi kloostris, kus ta tutvus käsikirjaga Jeesuse elust (Jeesuse kadunud aastad). Ta sai selle katkendite tõlke, mis ilmus raamatus "Swami Abhedananda's Journey Into Kashmir & Tibet" (Ramakrishna Vedanta Math, Kolkata).
Aastal 1923 rajas ta Kolkatas Vedaantaühingu (praegu Ramakrishna Vedanta Math). Aastal 1924 rajas ta Darjeelingis Ramakrishna Vedanta Ashrama.
Aastal 1926, kui Abhedananda oli Darjeelingis, tuli Mohandas Karamchand Gandhi vaatama Chittaranjan Dasi, kes oli raskelt haige, ning kohtus Abhedanandaga. Nad vahetasid mõtteid. Aastal 1932 külastas Darjeelingis Abhedanandat Chandrasekhara Venkata Raman.
Aastal 1927 hakkas Abhedananda välja andma bengalikeelset Kolkata Ramakrishna Vedaantaühingu kuukirja Visvavani.
Aastal 1937 korraldati Kolkata raekojas Ramakrishna 100. sünniaastapäeva puhul Religioonide Parlament. Abhedananda kui Ramakrishna ainus elus olev õpilane oli selle eesistuja.
2. märtsil 1937 pühendati Ramakrishnale uus tempel Kolkatas.
Mais 1937 külastas Abhedananda Darjeelingit Sri Ramakrishna Vedanta Ashrama templisse jumaluse paigutamise puhul. Seal tegutses juba kaks kolledžit, koolid, raamatukogu ja heategevuslik haigla. Tagasiteel Kolkatasse sai Abhedananda südamest haavata rongiõnnetuses Batasia Loopis. Tema tervis hakkas halvenema. Ta registreeris Kolkata Ramakrishna Vedaantaühingu debottar'ina Ramakrishna nimele. Ta suri 8. septembril 1939.
Vibuõng
Vibuõng ehk lihtõng (ka ussõng, vaglaõng) koosneb konksust, nöörist ja vibust ehk õngeridvast. .
Õng on vanimaid kalapüügiriistu, Eesti ala varasemad asukad kasutasid luust õngekonkse juba 9. aastatuhandel eKr.
Nöör tehti keeratud jõhvist, ka linast või kanepist, nööri küljes olid kork ja tina. Konksud valmistati raudtraadist. Kork kinnitati nöörile puust või sulerootsust kiiluga, tina paigutati õngekonksu lähedale. Õngenööri pikkust reguleeriti vastavalt sellele, kui sügav oli vesi. Õngeritv oli õnge käepidemeks, selle külge kinnitati nöör konksuga. Vibuõngega püüti nii veesõidukist kui ka kaldaäärsest veest või kalda pealt.
Peale vibu ja nööriga käsiõnge kasutatakse teatud kalade püüdmiseks ka mitmesuguseid spetsiaalõngi (käekook tursa, lant haugi, lutsumänd lutsu, sikuti ahvena ja siia jne püügiks). 20. sajandi II poolel kaotas õngepüük tööstusliku tähtsuse ning jäi harrastuskalameeste tegevuseks.
Boris Jaanikosk
Boris Jaanikosk (sünninimega Boris Jankovski, hiljem Boris Borissoff; 16. juuni (ukj) 1897 – 1. juuni 1976) oli Eesti filminäitleja ja filmirežissöör; Eesti filmikunsti pioneere.
Ta mängis 1929. aastal filmis "Jüri Rumm" parunit.
Moorgate
pisi|Moorgate 17. sajandil Moorgate oli Londonis asunud linnamüüri üks põhjapoolsemaid väravaid. See lammutati 1762. aastal.
Kaali maastikukaitseala
Kaali maastikukaitseala on maastikukaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala peaeesmärk on Kaali meteoriidikraatrite ja seda ümbritseva maastiku kaitse. Kaitseala pindala on 83 ha.
Nuudel
pisi|Keetmata lintmunanuudlid pisi|[[Idiyappam – india riisinuudlid]] Nuudel on peen pikk makaronilaadne jahutoode, milles erinevalt makaronist ei ole auku. Nuudlid võivad olla ümmarguse läbilõikega või lindilaadsed (lintnuudlid).
Filsum
Filsum on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Leeri kreisis. Valla pindala on 23,76 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2135 inimest. Vald asub umbes 30 km Hollandi piirist ja 50 km Põhjamere rannikust.
Vallas elas Tamme Hanken.
Nuudel
Valdavalt valmistatakse Euroopas ja Põhja-Ameerikas nuudleid nisujahust. Ida-Aasias on levinud ka riisinuudlid, Jaapanis ka tatranuudlid. Euroopa nuudlitest on tuntud mitmesugused Itaalia pastanuudlid, eelkõige spagetid.
Kauplustes müüdavad nuudlid on poolfabrikaadid, mis vajavad keetmist. Väikese veesisalduse tõttu säilivad keetmata nuudlid kaua. Maitsenappuse tõttu serveeritakse nuudleid üldjuhul mõne kastmega või supis, nad on ka sagedane koostisosa pakisuppides. Jaapanist pärinevad kiirnuudlid.
Nuudel ja religioon
pisi|"Touched by His Noodly Appendage", paroodia [[Michelangelo "Aadama loomisest", on klassikaline lendava spagetimonstrumi kujutis]] Nuudlid on tähtsal kohal pilareligioonina alguse saanud pastafarianismis ehk pastafariluses, mille kohaselt on maailma loonud nähtamatu ja tuvastamatu lendav spagetimonstrum (Flying Spaghetti Monster), kes välimuselt sarnaneb Ameerika Ühendriikide köögis populaarse kombinatsiooniga nuudlitest ja lihapallidest.
Nuudel Eesti kultuuris
Nuudlitest on laulnud ansambel Ursula (laul "Nuudel") ning metal-punkansambel Winny Puhh ("Nuudlid ja hapupiim").
Taimo Kuusik
Taimo Kuusik (sündinud 18. septembril 1934 Pärnus) on eesti kunstiajaloolane.
Räpina Lasteaed Vikerkaar
Räpina Lasteaed Vikerkaar on lasteaed Põlva maakonnas Räpina vallas Räpina linnas. 2001. aasta märtsist on Räpina Lasteaed Vikerkaar vastu võetud Tervist Edendavate Lasteaedade võrgusiku liikmeks. Räpina Lasteaed Virekaar direktor on Kairi Nagelmaa.
Räpina Lasteaed Vikerkaar õpetab J. Käisi üldõpetuse põhimõttel, mille tuumaks on kodulooline vaateõpetus.
Lasteaias tegutseb 9 rühma: Krõllide rühm, Lepatriinud rühm, Mõmmide rühm, Oravad, Õnneseente rühm, Päiksekiire rühm, Sipsikute rühm ja Tibude rühm.
Piraajalahus
pisi|Peroksümonoväävelhape ehk Caro hape (H2SO5) on vesinikperoksiidi ja kontsentreeritud väävelhappe reageerimise vahesaadus, mis on väga tugev oksüdeerija. Piraajalahus on vesinikperoksiidi (H2O2) ja kontsentreeritud väävelhappe (H2SO4) segu, mis on tugevate oksüdeerivate ja happeliste omadustega. Nende omaduste tõttu kasutatakse piraajalahust näiteks klaasnõude puhastamiseks laboris, eemaldamaks klaasi pinnale „kleepunud“ oksüdeeruvaid orgaanilisi ühendeid (aldehüüde, alkohole, ketoone, alkeene jms). Piraajalahus leiab kasutust ka mikroelektroonika tööstuses, kus seda kasutatakse ränist pooljuhtplaatide puhastamiseks. Lahuse nimetus tuleneb Lõuna-Ameerikas elavatest kalaliikidest, sest lahuse kiire toime sarnaneb mõnevõrra lihatoiduliste piraajate toitumisprotsessi tulemiga (st saakloomast jääb järele vaid luustik).
Räpina Lasteaed Vikerkaar
Ujumine
Räpina Lasteaed Vikerkaar üheks liikluskasvatuse koostisosaks on ujumine. Lastel on võimalus vastavalt vanusele 1 kord nädalas ujumas käia. Lisaks ujumisõpetusele abistatakse ja harjutatakse ujumistundidega lapsi hügieeniharjumuste kujunemisel.