cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vetelpääste
Eesti vetelpääste ajalugu
1933. aastal asutati Tallinnas Suplusharrastajate Selts. Seltsi ülesandeks oli suplemise edendamine ning uppujate päästmine ja esimese arstiabi andmine.
1936. aastal korraldati esmakordselt Vabariigis (Viljandis) kohustuslik koolilaste ujuma õpetamise kursus.
1937. aastal organiseeris Punane Rist ja Spordi Keskliit esimese üleriigilise ujumise õpetamise ja vetelpääste propagandanädala. Kursustel osales 3487 inimest. Aasta lõpuks oli Eestis 888 vetelpäästjat, 52 vetelpäästeinstruktorit ja 18 eksamineerijat, kes korraldasid valvet ujumiskohtades ja õpetasid inimesi ujuma ning ujujaid vetelpäästjaiks.
Aastatel 1920–1939 uppus Eestis 2749 inimest. Päästejaamade meeskondade poolt päästeti 446 inimest.
1940/41. aastal natsionaliseeriti kõik vetelpäästejaamade ja laevaühingute laevad ning varustus.
1956. aastal moodustati Eestis riiklik vetelpäästeteenistuse osakond ALMAVÜ (Armee, Lennu- ja Mereväe Abistamise Vabatahtlik Ühing) juurde, mis sai 1930. aastal vetelpäästeteenistuse järjepidevuse jätkajaks. Alustasid tegevust 6 vetelpäästejaama (Tallinn, Haapsalu, Pärnu, Tartu, Narva ja Otepää) ja 8 vetelpäästeposti (Pirita, Viljandi, Võru, Räpina, Kärdla, Kuressaare ja Kopli rand). Asutamisaasta kevadel korraldati vetelpäästjate, tuukrite, motoristide ja meditsiinitöötajate kursusi. Algas vetelpäästeteenistuse loomine, ujumise ja vetelpääste- ning eneseabistamise oskuste õpetamine koolides ja ettevõtetes.
Elektriajamite ja jõuelektroonika instituut
Elektriajamite ja jõuelektroonika instituut oli Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus aastatel 1992–2013.
Vetelpääste
Eesti vetelpääste ajalugu
1957. aastal valmis Tallinna vetelpäästejaama hoone.
1957. aastal võeti Eestis kasutusele esimesed suruõhuga töötavad avatud hingamistsükliga aparaadid. Sama aasta kevadel toimusid esimesed vabariiklikud tuukrikursused. Tuukrikvalifikatsioon anti 31 vetelpäästjale. Kiirabiarstidele, koolide kehalise kasvatuse õpetajatele, ujumistreeneritele ja meditsiinitöötajatele korraldati kunstliku hingamise käsitsimeetodite õppusi.
1958. aastal kehtestati Haridusministeeriumi käskkirjaga vabariigi üldhariduskoolidele kohustuslik vetelpääste õpetamine.
1958–1959. aastal kirjastati neli vetelpääste esmaabi elustamise õpikut.
1960. aastal alustas tegevust Vetelpääste Föderatsioon.
1960. aastal korraldati esimene sõjajärgne vetelpääste propagandanädal. Vetelpääste ja ohutu veeliikluse propagandanädalaid korraldati sellest alates igal suvel.
1963. aastal loobuti kunstliku hingamise Holger-Nielseni, Schaeferi, Silvesteri jms käsitsimeetodite kasutamisest ning mindi üle kunstliku hingamise suust-suhu ja südame kaudse massaaži meetoditele.
1966. aastal anti riiklik vetelpäästeteenistuse osakond, vetelpäästejaamad ja -postid Eesti NSV Ühiskondliku Korra Kaitse Ministeeriumi alluvusse. 10 vetelpäästejaama töötas aastaringselt ja 12 vetelpäästeposti suvel. Asutuste, ettevõtete ja koolide veekoguäärsetes puhkebaasides ja pioneerilaagrites tegutses 139 ühiskondlikku ja ametkondlikku posti. Vetelpäästeüksustel olid ujuvvahendid, tuukri- ja päästevarustus ning hooned ja ellingud. Suurendati riigieelarvest tulevaid vahendeid vetelpäästeteenistuse ülalpidamiseks; linnade ja rajoonide täitevkomiteed rajasid uusi jaamahooneid. Tõhustus kogu vetelpäästealane tegevus.
Laitse raamatukogu
Laitse raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Saue vallas Laitse külas. Raamatukogu juhataja on Helle Keerma.
Vetelpääste
Eesti vetelpääste ajalugu
1971. aasta 14. jaanuaril toimus Eesti Vetelpäästeühingu asutamiskongress. Ühing sai 1921. aastal loodud Poseidoni järjepidevuse jätkajaks. Aasta lõpuks oli Eestis 2 linna-, 3 territoriaal- ja 12 rajoonikomiteed.
Laitse raamatukogu
Raamatukogul on laenutuspunkt Laitse seltsimajas.
Vetelpääste
Eesti vetelpääste ajalugu
1972. aasta 1. jaanuaril ühendati ÜKKM riiklik vetelpäästeteenistuse osakond, jaamad ja postid ning tuukrite operatiivgrupp Vetelpäästeühinguga. Anti üle eelarve, personal, inventar ja hooned: 13 aastaringselt töötavat vetelpäästejaama, operatiivgrupp ja 21 suveposti. Veeõnnetuste vähendamiseks hakati korraldama globaalset vetelpääste ja ujumise propagandat. Elanikkonnale korraldati ujumis-, vetelpääste, akvalangistide, esmaabi, uppuja taaselustamise, amatöörmootorpaadijuhtide jm kursusi. Trükiti brošüüre, plakateid, korraldati veepidusid ja muid propagandaüritusi. Ühingusse võeti 1160 kollektiivliiget, moodustati 520 algorganisatsiooni 13407 liikmega jpm.
1973. aastal korraldati esmakordselt vetelpääste meistrivõistlused rahvusvaheliste võistlusmääruste (FIS) kohaselt. VPÜ võistkonnad on osalenud paljudel rahvusvahelistel ja Euroopa meistrivõistlustel.
1972. aasta mais alustas merereise Soome lahele ja Balti merele ühingu õppe-reisilaev Laine. Alus võttis pardale 120 reisijat, kes omandasid vetelpääste algteadmised.
1980. aastal Tallinna lahel toimunud Moskva olümpiamängude purjeregati distantside julgestamisel osalesid eelnevalt vastava väljaõppe saanud vetelpäästjad. Ühing korraldas kursusi kutselistele kaatrikaptenitele ja jahikaptenitele.
1974. aastal liigitati Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega supelrannad vabariikliku ja kohaliku tähtsusega randadeks. Vetelpäästeühingut kohustati organiseerima randadesse vetelpäästejaamad, kohalikud täitevkomiteed pidid ehitama vajalikud hooned ja muretsema päästevarustuse ning ujuvvahendid. Vetelpäästeühing võttis supelrannad arvele, teostas tasulise ujumispiirkonna tuukriülevaatuse. Ettevõtteid kohustati moodustama ametkondlikke ja ühiskondlikke vetelpäästeposte ning sisustama rannad.
Kuni 1990. aastani arenes Eesti vetelpäästealane tegevus: igal suvel ja talvel toimusid vetelpääste kutse- ja meistrivõistlused, suur oli osavõtjate arv pikamaaujumistel. Vetelpäästeteenistuse ja -ühingu töötajad osalesid päästeoperatsioonidel Peipsil ja merelahtedel, kontrollisid jääteede korrasolekut ja märgistasid neid.
1989. aastal töötas Eesti mererannikul ja siseveekogude ääres 20 aastaringset vetelpäästejaama, 19 suveposti ja 2 tuukrite operatiivgruppi ning neile lisaks veel 24 taliposti (Peipsil 14, merelahtedel 6, Lämmijärvel 4). Vetelpäästjad õpetasid looduslikes veekogudes ujuma 2863 last, valmistasid ette 697 vetelpäästjat, 199 vetelpäästeinstruktorit, 224 akvalangisti, 576 mootorpaadijuhti. Esmaabi ja elustamisoskused omandas 12600 inimest. Vabariiklikel tuukrikursuste osales 146 inimest. Vetelpääste mitmevõistluse järgusportlasi oli 164, mitmevõistlejaid 504. Ühingus oli arvel 317 supelranda ja ujumiskohta.
1957–1991. aastatel autasustas Eesti NSV Ülemnõukogu Eesti Vetelpäästeühingu ettepanekul medaliga "Uppujate päästmise eest" 506 elupäästjat. Eesti Vetelpäästeühingu tänukirja sai 117 päästjat. Eesti Vetelpäästeühingul on 115 auliiget.
1991. aastal võeti Eesti Vetelpäästeühing Rahvusvahelise Vetelpääste Föderatsiooni (ILS) liikmeks.
1992. aastal kinkis Soome Merepäästeühing Soome piirialade arendamise programmi raames Eesti Vetelpäästeühingule päästelaeva Riikka. Praegu teeb laev päästetöid Lämmijärvel. 1992. aastal kinkis Saksamaa Merepääste Liit Eesti Vetelpäästeühingule kaks päästelaeva: Beitta ja Poel. 1993. aastal kinkis Suurbritannia Välisministeerium Eesti Vetelpäästeühingule päästelaeva Anita. 1994. aastal ostis Eesti Vetelpäästeühing päästelaeva Anne.
1993. aastal alustas ühing koostööd ühendusega Hoia Eesti Merd ja 1997. aastal töötati välja Sinilipu ranna nõuded vetelpäästeteenistusele. Ühenduses moodustati Sinilipu randade komisjon (esimeheks valiti Benno Luts). Sinilipu ranna nimetust taotlesid Pärnu, Pirita, Otepää ja Võru omavalitsused.
1995. aastast on Eesti Vetelpäästeühing mittetulundusühing. Olukorra muutusega kaasnes juriidiline segadus, milles mitmed vetelpäästjad kannatasid.
1998. aastal võttis VPÜ kui ILS-i liige aluseks rahvusvaheliselt kehtestatud vetelpäästja, vetelpäästeinstruktori ja tuukri väljaõppe programmi. Vetelpäästja normatiivid täitsid Otepää ja Pärnu vetelpäästejaama töötajad.
1998. aasta üleriigilistel täiendõppekursustel anti tuukrikvalifikatsioon 24 inimesele. Kvalifikatsiooni kinnitas 47 tuukrit.
Eesti taasiseseisvumisele järgnenud aastatel on vetelpääste organisatsioonilises tegevuses, teavitustöös ning elanikkonna väljaõppes toimunud mõningane langus. 1995. aastal viidi ühing Siseministeeriumi ja seejärel Päästeameti valitsemisalasse ning vastav osa riigieelarvest anti üle Siseministeeriumile. 1999. aastal oli vabariigis kolm aastaringselt töötavat vetelpäästejaama (Võru, Tartu ja Anne kanal). Suveperioodiks eraldavad rannavalveks raha kohalikud omavalitsused.
2009. aastal uppus Eestis 60 inimest.
2019. aastal oli Eestis vetelpäästes ametis 110 inimest. Vetelpäästjaks koolitamise kestus oli kaks nädalat. Sel aastal uppus Eestis 35 inimest.
2020. aastaks tegeles Eestis vetelpääste ja rannavalvega peamiselt ettevõte G4S. Ligi sada ettevõtte vetelpäästjat töötasid juuni algusest kuni augusti lõpuni 21 supelrannas Tallinnas, Tartus, Võrus, Otepääl, Elvas, Põlvas, Türil, Viljandis, Tõrvas, Paides, Haapsalus ja Pärnus. Uppumisohust päästeti 8 inimest, suurem osa Lõuna-Eestis.
Arya Stark
Arya Stark on tegelane George R. R. Martini eepilises romaanisarjas "Jää ja tule laul". Ta kuulub põhja Starkide suguvõssa, olles Eddard Starki ja Catelyn Tully noorem tütar.
Oma loomuselt on Arya nagu poisstüdruk. Teda iseloomustavad sassis pea, tihti määrdunud riided ja poisilik olek. Täielik vastand oma daamilikule õele Sansa Starkile. Ta vihkab pidusid ja peeneid kleite. Oma hoidja sõnul on ta ka käsitöös vilets. Pigem meeldib talle puust mõõkadega või kaigastega hoovil poistega võidelda ja ratsutada. Ta on väga isepäine ega tee kuulmagi oma ema ja vanema õe märkusi tema poisiliku oleku kohta. Oma õdedest-vendadest saab ta kõige paremini läbi oma poolvenna Jon Snowga. Kui Jon otsustab lahkuda Müürile ja ühineda Öise Vahtkonnaga, kingib ta Aryale ehtsa mõõga, mille on lasknud Talitundru sepikojas just tema jaoks teha. Arya nimetab selle mõõga Nõelaks - see on väike ja kerge, kuid väga terav mõõk. Kui nende isa kutsutakse Kuninga õukonda, siis ta võtab oma tütred ühes. Kui isa viimaks Arya mõõka näeb, otsustab ta palgata tütrele õpetaja, kes õpetaks ta mõõgaga ümber käima. Tema õpetajaks on kuulus mõõgavõitleja Syrio Forell. Lisaks mõõgavõitlusele õpetab Syrio talle palju muudki, peamiselt seda, kuidas tuleb asju vaadata oma silmadega ja mõelda oma peaga. Aryast saabki neiu, kes mõtleb oma peaga ja vaatab asju oma silmadega. Need oskused aitavad tal keerulistes olukordades ellu jääda ja neist välja tulla. Tihti kordab Arya mõttes Syro sõnu: "Hirm lööb sügavamaid haavu kui mõõgad," ja need on talle julgustuseks. Keerulistes oludes muutub Arya osavaks muutujaks, kes oskab osavalt end uutesse oludesse sulatada ja varjata oma tõelist identiteeti. Ta on väga sitke ja julge, tehes oma tegudega vanematele poistelegi silmad ette.
Tiia Pedastsaar
Elulugu
Tiia Pedastsaar on kolhoosniku tütar.
Lõpetas 1967 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna, 1977 aspirantuuri samas,, pedagoogikakandidaat (1984, TRÜ), väitekiri "Формирование картографических умений учащихся общеобразовательных средних школ". Oli 1978–1986 TRÜ pedagoogikakateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1987–1991 dotsent, Tartu Ülikooli 1991–1995 pedagoogikakeskuse dotsent, 1996–2000 pedagoogikaosakonna dotsent, 2001–2004 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna pedagoogikaosakonna dotsent, 2004– Tartu Ülikooli Kultuuriakadeemia dotsent. Koostanud arvukalt õpikuid jm õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: didaktika – õpi- ja kaardilugemisoskuste kujundamine geograafia õpetamisel. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi ja Eesti Geograafia Seltsi (EGS-i) liige. Üle 40 teadustrükise, sh õpikud ja õppevahendid.
Paavo Piik
pisi|Paavo Piik Tallinna Linnateatri 48. hooaja avamisel Paavo Piik (sündinud 28. detsembril 1983) on eesti luuletaja, näitekirjanik ja dramaturg. Alates 2012. aastast Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige, alates 2021. aastast selle juhatuse liige.
Haridustee
Ta on lõpetanud Oxfordi Ülikooli filosoofia, politoloogia ja majanduse erialal (2006) ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXV lennus (2012) dramaturgina.
Looming
Avaldanud luulekogud "Kummuli linnad" (2006), "Lakoonia" (2008), "Kokkuplahvatus" (2009) ja "Harakuri" (2018) ning kirjutanud näidendi "Panso" (Merle Karusoo lavastus, 2010). Tema kirjutatud näidend "Keti lõpp" saavutas Eesti Teatri Agentuuri 2011. aasta näidendivõistlusel kolmanda koha.
Isiklikku
Paavo Piigi vend on produtsent Paul Piik.
Paavo Piik on mitmekordne Eesti meister squash ' is. Mängib jalgpalli FC Reaalis.
Mare Rand
pisi| Mare Rand 2017. aasta sügisel Toomemäel Mare Rand (aastani 1970 Kaare, sündinud 7. septembril 1945 Koeru alevikus Järvamaal) on Eesti filoloog ja raamatuteadlane.
Eluloolist
Mare Rand on kaubandustöötajate tütar.
Lõpetas 1964 Paide Keskkooli ja 1969 TRÜ germaani filoloogia alal. Töötas aastail 1969–2019 Tartu Ülikooli Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonnas, 1976–2007 oli selle juhataja.
Teadustöö
Uurinud raamatu- ja kultuurilugu, TÜ raamatukogu ajaloolisi kogusid. Aastast 1997 tegeleb Juri Lotmani arhiivipärandi läbitöötamisega. Toimetanud 15 teadusväljaannet, algatanud ja koostanud TÜ raamatukogu varasid tutvustava kalendrisarja Rara. Ta on avaldanud üle 30 teadustrükise.
Guinea-Bissau vabadussõda
Guinea-Bissau vabadussõda (portugali keeles Guerra de Independência da Guiné-Bissau; ka Bissau-Guinea vabadussõda) oli relvakonflikt Portugali Guineas aastatel 1963–1974. Sõja osapooled olid Portugal ja Kuuba ning Nõukogude Liidu toetusel tegutsenud Guinea ja Roheneeme Sõltumatuse Aafrika Partei (PAIGC). Konflikti pikkuse, kulukuse, vastuolulisuse ja partisanliku iseloomu tõttu on seda nimetatud "Portugali Vietnamiks". Guinea-Bissau vabadussõda lõppes aastal 1974, kui Portugal pärast nelgirevolutsiooni Guinea-Bissau Vabariigi iseseisvust tunnustas. Aasta hiljem tunnustati ka Cabo Verde Vabariiki.
Soostumus
pisi|Droonivideo Ohepalu soost Soostumus on soode (üle 30 cm paksuse turbakihiga alade) pindala võrrelduna vaadeldava piirkonna kogupindalaga.
Katherine (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2158. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Katherine 15 naisel.
Vahvärk
pisi|Vahvärk [[Dorstettenis|355x355px]]Vahvärk (saksa sõnast Fachwerk) on alates keskajast levinud dekoratiivne seinakonstruktsioon, kus vertikaalselt, diagonaalselt ja horisontaalselt asetatud puidust sõrestiku vahel on savi, tellised vm. materjaliga täidetud ja krohviga kaetud pind. Kusjuures sõrestik jäetakse enamasti nähtavale. pisi Kasutusel eelkõige Saksamaal, Põhja-Prantsusmaal ja Inglismaal keskajast kuni 20. sajandi alguskümnenditeni.
Tartu maavanem
Tartu maavanem oli Tartu maavalitsuse juht (maavanem) kuni 2017. aasta haldusreformini.
Riivli matmispaik
Matmispaik paikneb Põltsamaa linnast lääne pool Viljandi maantee ääres enne Võhma ja Pilistvere tee risti.
Tartu maavanem
Tartu maakonnavalitsuse esimehed
...
Riivli matmispaik
Sinna on maetud väidetavalt 169–200 inimest, kes Teises maailmasõjas võitlesid Nõukogude poolel või tegid Nõukogude võimuga koostööd ning tapeti aastatel 1941–1944. Herbert Kuurme järgi on sinna aga maetud 54 inimest. Neist on väidetavalt nimeliselt teada 19 inimest.
Mälestusmärk püstitati 1967. aastal ning 1997. aastast on matmispaik riiklik ajaloomälestis.
Instrumenti
pisi Instrumenti on muusikaprojekt Lätis, mille liikmed on Shipsi (Jānis Šipkēvics) – vokaal, klahvpillid – ja Reyinsi (Reinis Sējāns) – trummid, vokaal, klahvpillid. Nad on ka Läti vokaalansambli Cosmos liikmed. Instrumenti teeb alternatiivisugemetega elektroonilist poprokkmuusikat.
Virgats (USA ajakiri)
Virgats (koos täiendpealkirjaga Virgats : Eesti riikliku iseseisvuse eest võitleja) oli USA eestlaste ajakiri, mis ilmus 1964–1981 New Jersey osariigis Deerfieldis. Ajakirja viimane väljaandja ja toimetaja oli Avdy Andresson. 1964-1972 andis ajakirja välja Ülemaailmne Eesti Vabadusvõitlejate Keskus USA-s.
Aastail 1977–1978 oli Virgatsi paralleelpealkiri Kaitse Kodu (1978 nr. 2/3 ka Kaitseliidu Peastaabi toimetised), 1979. aastal Kaitse Kodu lisa.
Lääne prefektuur (1939–1940)
Lääne prefektuur oli aastail 1939–1940 tegutsenud Eesti politseiprefektuur. pisi|300px|[[Eesti maakondade loend|Eesti maakondade ja valdade kaart 1939]] Lääne-Saare Prefektuur jagati Saare prefektuuriks ja Lääne prefektuuriks Vabariigi Valitsuse otsusega 13. oktoobrist 1939 seoses Nõukogude Liidu sõjaväebaaside asutamisega Saaremaal.
Tegevuspiirkond
Tegevuspiirkond, 1939. aastal:
Rauma murre
Rauma keel (rauma keel. Rauma giäl) või Rauma murre on soome keele murre või läänemeresoomlane keel, mida kõneldakse Soome Rauma linnas. Soomes Rauma ametlikult on murre aga mõned inimesed ütlevad et see on keel, aga see on väga erinev teiste Soome murdeist ja raamatud on kirjutatud Rauma keeles.
Välislingid
Rauma murre wiki
Alma Tamm
Alma Tamm (1. mai 1910 Narva-Jõesuu – 19. juuni 1979 Tallinn) oli Eesti koorijuht ja pedagoog.
Alma Tamm omandas alghariduse Narva-Jõesuu 6-klassilises algkoolis ja keskhariduse Narva Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1929–1933 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas aastatel 1935–1950 õpetajana Narvas, Rakveres ja Tallinnas. 1950 lõpetas Alma Tamm Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal.
Alma Tamm on olnud laulja Eesti Raadio Segakooris, töötanud Tallinna Polütehnilise Instituudi graafikakateedris, olnud õppejõud Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikakateedris ja koolimuusika lektor-metoodik Tallinna Riiklikus Konservatooriumis.
Alma Tamm on Tallinna Polütehnilise Instituudi naiskoori (nüüd Tallinna Tehnikaülikooli Akadeemiline Naiskoor) asutaja-dirigent ja juhatas koori 22 aastat. Oli Wachi-nimelise Määrimaa Naisõpetajate koori auliige.
Alma Tamm on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Tobtok
Tobias Karlsson (sündinud 18. mai 1992 Uppsalas), esinejanimega Tobtok, on Rootsi DJ ja produtsent.
Plöckeni kuru
thumb|Tuulegeneraator Plöckeni kuru Austria poolel
Mõni kilomeeter läänes piki harja on Hohe Warte mägi (2780 m), Karni ja Gailtali Alpide kõrgeim tipp. Enne ülemisse Gaili orgu jõudmist ületab kurutee põhjas ka madalama Gailbergi sadula (981 m).
Ajalugu
thumb|left|Endised piirikontrolli rajatised
Itaaliakeelne nimi tuleneb ladina keelest Monte Crucis ("ristimägi"), mis tähistas kuru keskajal. Gaili jõe org oli asustusalaks olnud neoliitikumi ajastust saati ja arvatavasti oli ratsarada juba pronksiajal. Rooma väed kindral Tiberiuse juhtimisel ehitasid raja teeks ümber pärast Noricumi provintsi liidendamist 15. aastal eKr, et jõuda Itaaliast äsjavallutatud maadele Karni Alpidest põhjas.
Hästiehitatud tee oli kasutuses kogu keskajal Aquileia ja Salzburgi vahelise kaubatee osana, ka pärast seda, kui Veneetsia vabariik vallutas 1420. aastal Carnia piirkonna lõunas. Endise mansio Timaus (Tischelwang, tänapäeval Paluzza osa) kurust lõunas asustasid Kärnteni kaevurid, tänaseni on see saksakeelne enklaav Itaalia territooriumil.
1809. aasta Schönbrunni rahuga ületasid Napoleoni väed Plöckeni kuru, et hõivata Ülem-Kärnteni maad Villachi ümbruses, mis loovutati Prantsuse keisririigile osana Illüüria provintsidest. Esimeses maailmasõjas muutus kuru 1915.–1918. aasta Itaalia kampaania teatriks, kui Itaalia Alpini väed üritasid tungida põhjasuunas Kärntenisse, kuigi tulutult. Kuna mõlemad pooled keskendusid peagi kurnamissõjale, ehitati arvukalt punkreid ja tunneleid, mille jäänuseid on tänapäevalgi näha.
Heikki Vilander
Heikki Antero Vilander (sündinud 22. septembril 1952 Leivonmäki vallas) on Soome endine poksija.
Vilander oli kahekordne Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1974–1975 ning kolme järjestikuse hõbemedali võitja: kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1971. aastal, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1972. aastal ja sulgkaalus (kuni 57 kg) 1973. aastal.
Vilander võitis pronksmedali sulgkaalus (kuni 57 kg) 20. Euroopa meistrivõistlustel 1973. aastal Belgradis.
Duje Ćaleta-Car
Duje Ćaleta-Car (sündinud 17. septembril 1996 Šibenikis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyoni Olympique ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Klubikarjäär
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis HNK Šibenik. 2013. aastal liitus ta Austria tugevuselt kolmandas liigas mängiva klubiga Pasching.
Aastatel 2014–2018 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Salzburgi Red Bull ning tuli kõigil neljal hooajal klubiga Austria meistriks. Hooajal 2017–18 jõudis ta Salzburgi Red Bulliga UEFA Euroopa Liiga poolfinaali, kus kaotati Ćaleta-Cari järgmisele koduklubile Marseille Olympique'ile kahe mängu kokkuvõttes 2:3.
2018. aasta juulis sõlmis ta Marseille Olympique'iga viieaastase lepingu. Üleminekusumma oli 19 miljonit eurot. Marseille'i meeskonnas mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas neli hooaega.
2022. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Southampton. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 21. aprillil 2023 mängus Arsenali vastu. Hooaja 2022/23 järel langes Southampton Inglismaa kõrgliigast välja ning 2023. aasta augustis läks Ćaleta-Car laenule Lyoni.
Koondisekarjäär
Horvaatia jalgpallikoondises tegi Ćaleta-Car debüüdi 3. juunil 2018 sõprusmängus Brasiilia vastu. Samal aastal kuulus ta maailmameistrivõistlustel osalenud Horvaatia koondisse. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. novembril 2021 MM-i valikmängus Malta vastu.
Sirtsi raudteejaam
Sirtsi (ehk Sirtsu) oli pooljaam Ida-Viru maakonnas endisel Sonda–Mustvee raudteel 10,17 km kaugusel Sondast Sirtsil.
Sirtsi jaamas asus üks ootepaviljon, mis ehitati Nõukogude okupatsiooni esimesel aastal 1940. Jaamas asus kaks teed ja üks tupiktee metsamaterjalide laadimiseks.
Peatus suleti 1972. aastal seoses Sonda–Avinurme raudteelõigu sulgemisega.
Linari
2014. aastal elas Itaalias üle 1300 ja Argentinas üle 500 seda nime kandva isiku.
Nimest Eestis
1. jaanuaril 2023 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei elanud või oli neid vähem kui 5.
Piesoandur
Piesoandur ehk piesosensor on seade, mis kasutab piesoelektrilist efekti, et mõõta rõhu, kiirenduse, temperatuuri, deformatsiooni või jõu muutusi
Linari
Nimest Eestis
Nimede eestistamisel määrati Linari uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Linholm (1940. aastal Tallinnas).
Piesoandur
Anduri piesotajuritena kasutatakse mitmesuguseid piesoelektrilisi materjale, millest tuntumad on kvarts, samuti piesokeraamilised tehismaterjalid pliitsirkonaattitanaat (PZT) ja baariumtitanaat. Kristalliliste (anisotroopsete) materjalide korral on juhtivusomadused materjali eri suundades erisugused ning seepärast avaldub ka piesoefekt eri suunas erinevalt.
Linari
Nimest Eestis
Artur-Aleksander Linari palvel kanti Linari perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 403 all (Siseministeeriumi teadaanne 29. maist 1940).
Piesoandur
Kasutusvaldkonnad
Piesoelektriline efekt avastati aastal 1880, kuid alles 1950. aastail hakati tootma sellel põhinevaid tööstuses kasutatavaid sensoreid. Ajapikku on hakatud neid järjest enam kasutama mõõtmiste tegemiseks paljudes tööstusharudes.
Piesoelektrilisel efektil põhinevad materjalid pole tundlikud radiatsioonile ja elektromagnetväljale, mis võimaldab mõõtmisi teha väga rasketes oludes. Mõned andurimaterjalid on stabiilsed väga kõrgetel temperatuuridel, kuni 1000 °C.
Piesoelektrilise sensori põhimõte leiab rakendust ka looduses. Luudes asetsev kollageen on piesoelektriline materjal ja arvatakse olevat bioloogiline jõusensor. Kuna piesoandurid põhinevad dielektrilistel materjalidel, siis on nende sisetakistus suur, millele vastavalt peab ka mõõteahela sisendtakistus olema väga suur, et tagada piisav mõõtetäpsus. Piesoandurite minimaalne talitlussagedus võib olla üsna madal, 1...0,5 Hz. Staatiliste jõudude mõõtmiseks kasutatakse nn piesotrafosid.
Autarkia (filosoofia)
Autarkia (kr Autarkeia) tähendab olukorda, kus inimesel piisab iseendast.
Kathleen
Kathleen on naisenimi.
Gaitana
pisi|Gaitana augustis 2006 [[Harkivis]] Gaita-Lurdes Essami (ukraina keeles Ґайта-Лурдес Ессамі, esinejanimega Gaitana (ukraina Ґайтана); sündinud 29. septembril 1979 Kiievis) on Kongo juurtega Ukraina laulja ja laulukirjutaja.
Tema muusikas esineb nii džässi, funki, souli kui ka folgi elemente.
Gaitana esindas lauluga "Be My Guest" Ukrainat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus, kus ta saavutas 65 punktiga 15. koha.
Tema isa Klaver Essami on sündinud Kongos. Gaitana on seal isaga elanud viis aastat.
Pierre Gringoire
Pierre Gringoire (prantsuse hääldus [pjɛʁ ɡʁɛ̃ɡɔʁ]; u 1475 Normandia – 1538 Lorraine) oli Prantsusmaa luuletaja ja näitekirjanik.
Elu ja looming
Pierre Gringoire (sünninimega Gringon, mille ta ise hiljem muutis) sündis Normandias Thury-Harcourtis, kuid täpsem sünnikoht ja aeg pole teada.
Aastail 1506–1512 tegutses ta näitekirjaniku ja näitleja ning etenduste korraldajana Pariisis. Tema esimene teos, allegooriline poeem "Le Chasteau de Labour" ilmus juba 1499. aastal, kuid rohkem on tuntud tema Pariisi-perioodi satiirilised luuletused ja näitemängud (sotiid), mille ta kirjutas komöödiatrupile Confrérie des Enfants Sans Souci ehk Sots ('narrid'). Kirjanik sai kuningas Louis XII soosikuks; kuningas lasi trupil oma etteastetes heita nalja paavsti ja kiriku üle. Gringore kirjutas mitu salvavat näidendit paavst Julius II kohta, näiteks "La Chasse du cerf des cerfs" (1510), milles sõna cerf 'hirv' ja cerf des cerfs viitab paavsti tiitlile servus servorum, ja 1511. aastal valminud triloogia "Le Jeu du Prince des Sots et Mère Sotte" ('mäng narride vürstist ja narride emast'). Viimases kujutab Mère Sotte'i ehk Narride Ema tegelaskuju paavste või kirikut laiemalt.
1514. aastal kirjutas ta müsteeriumi Louis Püha elust "Vie Monseigneur Sainct Loys par personnaiges" Pariisi müürseppade ja puuseppade gildi jaoks, mida mõned uurijad peavad tema meistriteoseks. 1518. aastal sai ta Lorraine'i õukonna heeroldiks, tiitliga Vaudemont, ja abiellus aadlisoost neiuga. Kuna pärast 1538. aasta jõule puuduvad kirjalikes allikates viited talle palga maksmise kohta, arvatakse, et ta suri 1539. aastal.
Tegelaskuju kirjanduses
Pierre Gringoire on kõrvaltegelane Victor Hugo romaanis "Jumalaema kirik Pariisis".
Gringoire on ka Théodore de Banville'i lühinäidendi "Gringoire" (1866) peategelane.
Alphonse Daudet' lühilugu "Härra Seguini kits" kogumikus "Kirjad minu veskilt" (1869) on kirjutatud Gringoire'ile adresseeritud kirjana.
Mangustlased
Mangustlased (Herpestidae) on kiskjaliste seltsi kuuluv sugukond.
Mangustlaste hulka kuulub 23 liiki Lõuna-Euroopas, Aasias ja Aafrikas, sealhulgas näiteks surikaat.
Adama Soumaoro
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Lille. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2. veebruaril 2014 mängus Nice'i vastu. Lille'i põhikoosseisu kuulus ta alates hooajast 2015–16. Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. veebruaril 2016 mängus Caeni vastu.
Hooaja 2019–20 teises pooles oli ta Lille'ist laenul Itaalia kõrgliiga klubis Genoa. 2021. aasta jaanuaris läks ta laenule Bolognasse, kellega sõlmis sama aasta juulis püsiva lepingu.
Soumaoro on Mali päritolu.
Kaselised
Kaselised (Betulaceae) on puittaimede sugukond pöögilaadsete seltsist.
Sugukonda kuulub kuus perekonda umbes 130 liigiga. Enamik perekondi kasvab põhjapoolkera parasvöötmes, mõned liigid ka lõunapoolkeral Lõuna-Ameerikas Andides.
Varasemates klassifikatsioonides olid kaselised jaotatud kaheks sugukonnaks: Betulaceae (lepp ja kask) ning Corylaceae (sarapuulised) (ülejäänud perekonnad). APG III süsteem (2009) käsitleb neid kaseliste sugukonna alamsugukondadena (Betuloideae ja Coryloideae).
Kaseliste sugukonna lähimad sugulased on kasuariinilised (Casuarinaceae).
Kurtuvėnai
Kurtuvėnai on alev Leedus Šiauliai rajoonis Bubiai vallas. Alevis on Kurtuvėnai regionaalpargi halduskeskus. Kurtuvėnai asub Venta-Dubysa kanali ja Kurtuva järve kaldal.
Alevis on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1796 püstitatud barokkstiilis katoliku kirik ja Kurtuvėnai mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu
Kurtuvėnaid on esimest korda mainitud XIII sajandil, kuigi alevis asuv linnamägi oli arheoloogilistel andmetel kasutusel juba esimesel aastatuhandel pKr. Piirkond alevi ümbruses kuulus žemaitide Knituva muinasmaakonda.
Aleviks nimetati Kurtuvėnaid esimest korda aastal 1514. XVII sajandi lõpus ja XVIII sajandi alguses laastasid asulat sõjad. Kuni XVIII sajandi alguseni kuulus see Nagurskistele, seejärel aga Plater-Zyberkidele. Aastal 1804 asutati alevisse kihelkonnakool. Ajal, mil ladina tähestikus välja antud leedukeelne kirjandus keelustatud olid, levitasid seda Kurtuvėnais ja selle ümbruskonnas O. Butkutė, Meškauskiste ja Vitkauskiste pered, Povilas Višinskis.
Esimese maailmasõja ajal, aastal 1915, põles alev maha. Aastal 1919 toimus alevi all lahing Pavel Bermondt-Avalovi vägede ja Leedu sõjaväe vahel. Kahe ilmasõja vahelisel perioodil kandis alev nime Kurtavėnai. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad.
Kost Hordienko
Kost Hordijenko (ukraina keeles Кость Гордієнко) oli Ukraina ala kaskate ataman.
Maa (ajaleht)
Maa oli aastatel 1906–1907 Tallinnas välja antud eesti ajaleht, mille vastutav toimetaja ja väljaandja oli Eduard Virgo,.
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas, 18. detsembrist 1906. aastast kuni 21. juunini 1907. aastal.
Dimitri Kaljo
Dimitri Kaljo (sündinud 12. oktoobril 1928 Haapsalus) on eesti geoloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1983).
Haridus
Ta on lõpetanud 1948. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Seejärel õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis paleontoloogiat ja lõpetas ülikooli 1953. aastal cum laude. Järgnes aspirantuur ja kandidaaditöö “Balti ordoviitsiumi ja Llandovery rugoosid, nende levik ja arenemine” kaitsmine 1956. aastal. Doktoritöö “Baltimaade siluri stratigraafia (ökostrati-graafilise analüüsi kogemus)” kaitses ta 1978. aastal NSVL TA Geoloogia Instituudi juures. Professori kutse sai 1986. aastal.
Töökäik
Aastatel 1956–1957 oli Dimitri Kaljo Tartu Ülikooli mineraloogia kateedri assistent. 1957 asus ta tööle Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudi teadussekretärina (alates 1997 Tallinna Tehnikaülikooli geoloogia instituut), 1959 sai temast geoloogia sektori juhataja ning 1965 teadusdirektor. Aastatel 1969–1989 oli ta direktor ning sel ajal saavutas instituut juhtiva positsiooni Baltimaades ning tuntuse NSV Liidus ja Põhja-Euroopas. Aastatel 1990–2006 oli Dimitri Kaljo aluspõhja osakonna juhataja, 2007-2016 vanemteadur.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Dimitri Kaljo 1983. aastal geoloogia alal. Ta kuulub akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda, oli aastatel 1990-1999 sama osakonna juhataja ning 1991-2004 välissuhete koordinaator, aastatel 1999-2004 teaduste akadeemia juhatuse liige. Ta oli aastatel ajakirja Estonian Journal of Sciences peatoimetaja.
Teadustöö
Dimitri Kaljo uurimistöö peasuunad on olnud Eesti ordoviitsiumi ja siluri tetrakorallide taksonoomia ja biogeograafia, graptoliitide biostratigraafia, nende ladestute stratigraafiline liigestus, Balti basseini fatsiaalne arengulugu ja paleoökosüsteemid ning isotoopgeoloogia. Kahel korral on ta kollektiivi juhina pälvinud Eesti riikliku preemia: 1972 tööde tsükli eest Eesti Siluri uurimisel ning 2001 isotoopuuringute eest paleosoilise arenguloo selgitamisel.
Tegelnud ka geoloogia ajaloo ning terminoloogia küsimustega.
Organisatsiooniline tegevus
Dimitri Kaljo on olnud võimekas teadusorganisaator. Aastatel 1990–1999 oli ta akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonna juhataja ning 1991–2004 välissuhete koordinaator, 1999–2004 juhatuse liige. Ta on tegutsenud paljudes erialakomisjonides. Alates 1969 on ta Eesti Stratigraafia Komisjoni liige (1981–2005 esimees), 1991–2010 Eesti Maavarade Komisjoni ja aastast 1992 Eesti Geoloogia Rahvuskomitee esimees. Rahvusvaheliselt hinnatud teadlasena kutsuti ta juba 1975. aastal Rahvusvahelise Geoloogiateaduste Liidu Stratigraafiakomisjoni Siluri alamkomisjoni tegevliikmeks, 1984–1992 oli ta selle esimees. 1983–1988 oli akadeemik Kaljo Rahvusvahelise Fossiilsete Korallide Uurimise Assotsiatsiooni asepresident ning 1989–1996 Rahvusvahelise Paleontoloogia Liidu asepresident. Alates 2006 on ta Rahvusvahelise Paleontoloogia Assotsiatsiooni graptoliitide töögrupi liige.
Töid
Avaldanud üle 300 teaduspublikatsiooni.
Austini maakond
Austini maakond (Austin County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Bellville ja suurim linn on Sealy.
Maakond moodustati 1836. aastal.
Tartu linnaarhitekt
Tartu linnaarhitekt on Tartu linnavalitsuse teenistuses olev arhitekt.
Tartu ülikoolil on olnud oma arhitekt: Tartu ülikooli arhitekt.
Tõivu Pedokand
Tõivu Pedokand (7. veebruar 1938 Mehikoorma vald, Tartumaa – 18. august 2021) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Tõivu Pedokand oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Tehnikumi, 1967 Leningradi Polütehnilise Instituudi insener-metallurgi erialal, 1972–75 samas aspirant, tehnikakandidaat (1977, samas), väitekiri käsitles magneesiumi ja tema lisandite käitumist elektrokeemilises protsessis sulatatud soolades madalatel temperatuuridel. Täiendas end 1983 Moskva Terase Instituudis. Oli 1957–61 Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Kombinaadi tehnik-mehaanik, 1967–69 TPI metallide tehnoloogia kateedri õppejõud, 1969–72 ja 1975–83 TPI Kohtla-Järve filiaali lektor, aastast 1983 Jõgeva Näidissovhoosi (hiljem riigimajand) juhtivinsener ja dispetšer.
Teadustöö
Uurinud magneesiumi ja tema lisandite käitumist elektrokeemilises protsessis sulatatud soolades madalatel temperatuuridel, korrosiooniprobleeme. 10 teadustrükist.
Margus Peeba
Margus Peeba (sündinud 16. mail 1963 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja invasiivkardioloog.
Elulugu
Margus Peeba on teenistuja poeg.
Lõpetas 1981 Tallinna 44. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, oli 1987–1990 Tartu Ülikooli aspirant, meditsiinikandidaat (1990, TÜ), väitekiri "Рестеноз после чрескожной транслюминальной коронарной ангиопластики". Aastatel 1990–1991 oli Tallinna Kiirabihaigla Südamekeskuse arst, aastast 2001 Põhja-Eesti Regionaalhaigla (PERH) kardioangiograafia arst.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: koronaarpatoloogia. 10 teadustrükist.
Lauri Randla
Lauri Randla (sündinud 12. septembril 1981 Tartus) on ingerisoome juurtega Eesti-Soome filmirežissöör, stsenarist ja filmimuusika looja.
Randla on õppinud Eesti Muusikaakadeemias. 2008. aastal astus ta Aalto Ülikooli kunsti-, disaini- ja arhitektuurikooli filmi- ja lavakunsti teaduskonda, mille lõpetas 2015. aastal filmirežissöörina (MA). Tema õpingute ajal tehtud lühifilmid on osalenud rahvusvahelistel festivalidel, 2016. aastal Exitfilmis valminud lühimängufilm "Mausoleum" on võitnud üle kümne auhinna.
Randla esimene täispikk mängufilm, Eesti-Soome ühistöös Exitfilmis valminud "Hüvasti, NSVL" linastus 2020. aasta sügisel. Esmalt näidati seda Soome kinodes. Film tõusis üheks läbi aegade edukaimaks Eesti filmiks sealses kinolevis. Eesti esilinastus oli novembris 2020 Pimedate Ööde filmifestivalil.
Loksa linnaraamatukogu
Loksa linnaraamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Loksa linnas aadressil Tallinna tänav 45. Raamatukogu juhataja on Õnne Teern.
Evi Padu
Evi Padu (kuni 1974 Evi Haberman; sündinud 18. augustil 1944 Moskvas) on eesti taimefüsioloog.
Ta lõpetas 1962. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1968 Moskva Riikliku Ülikooli bioloogia (taimefüsiologia) erialal, aspirantuuri 1972, bioloogiakandidaat (1975, TRÜ) väitekirjaga "Физиолого-биохимическая реакция устойчивого и воспримчивого картофеля на инвазию картофельной нематоды".
Aastatel 1977–1992 oli Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud.
Isiklikku
Tema hobi on võrkpall.
Tema isa oli zooloog ja kommunist Harald Haberman ning vend oli ihtüoloog ja hüdrobioloog Henn Haberman.
Vahtra-pigilaik
Vahtra-pigilaik (Rhytisma acerinum) on pigilaiguliste sugukonda pigilaigu perekonda kuuluv seeneliik.
Vahtra-pigilaik on parasiitseen, mis põhjustab lehtede pigilaiksust, eelkõige vahtral. Algul moodustuvad lehtedele heledad, enamasti umbes sentimeetrise läbimõõduga täpid, lehtede langemise ajaks on täpid pigimustad ja läikivad. Püsivat kahju seen puule ei tee.
Vahtra-pigilaik on tundlik õhureostuse (eriti vääveldioksiidi) suhtes ja seetõttu peetakse teda õhu puhtuse näitajaks.
pisi|left|Pigilaiksus augusti alguses pisi|left|Pigilaiksus oktoobri keskel
Ava Max
{{Muusikute info|Nimi=Ava Max|Sünninimi=Amanda Koci|Sünniaeg={{sünniaeg ja vanus|1994|2|16}}|Sünnikoht=Milwaukee, Wisconsin, Stiil=[[popmuusika|Amet=laulja, laulukirjutaja|Aktiivne=2013-praeguseni|Plaadifirma=Atlantic|URL=www.avamax.com|pilt=Ava Max at the Rix FM Festival in Gothenburg (48534902657) (cropped).jpg|Seotud_artistid=[[nublu ja stefan
Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus
EELK Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus on luterlik kogudus Tallinnas. Kogudus kuulub Tallinna praostkonda. Koguduse õpetaja on Arho Tuhkru, organistid Kadri Ploompuu ja Piret Aidulo. Juhatuse esimees on Indrek Treufeldt.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Tallinna toomkirikus.
Ava Max
Amanda Ava Koci (sündinud 16. veebruaril 1994), esinejanimega Ava Max, on Ameerika laulja ja laulukirjutaja.
Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus
Ajalugu
1927. aastast võeti kirik seniselt Tallinna Toomkiriku saksa koguduselt ära ja asutati uus, Eesti Evangeelne Luterlik Kiriku Toomkogudus, hilisem EELK Piiskoplik Toomkogudus. Senised saksa koguduse liikmed astusid Oleviste ja Niguliste kogudusse. Kiriku uksed avati muukrauaga ja kirik anti Toompea lossi komandandi major Konstantin Kanepi järelevalve alla. 3. aprillil 1927 pidas piiskop Hugo Bernhard Rahamägi kirikus esimese eestikeelse jumalateenistuse. Tallinna toomkogudus allus otse EELK Konsistooriumile.
Ava Max
Lapsepõlves kolis Ava Max oma muusikakarjääri nimel osariigist osariiki. 2016. aastal kirjutas ta alla plaadilepingule Atlantic Recordsiga.
Susan Külm
Susan Külm (sündinud 13. augustil 1996 Tallinnas) on Eesti laskesuusataja.
Martín Cáceres
José Martín Cáceres Silva (sündinud 7. aprillil 1987 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Levante ja Uruguay jalgpallikoondises.
Susan Külm
Maailmakarikasarja debüüdi tegi Külm 10. märtsil 2017.
Martín Cáceres
Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal Uruguay kõrgliiga klubis Defensor. 2007. aastal suundus ta Hispaania kõrgliigasse, sõlmides lepingu Villarrealiga, kust ta läks edasi laenule Recreativo de Huelvasse. Veel on ta mänginud Hispaania kõrgliiga klubides Barcelona ja Sevilla, Inglismaa kõrgliiga klubis Southampton ning Itaalia kõrgliiga klubides Verona Hellas, Rooma Lazio, Juventus, Fiorentina ja Cagliari. Levantega liitus ta 2022. aasta jaanuaris.
Susan Külm
Ta võistles 2022. aasta taliolümpiamängudel jälitussõidus, teatesõidus, eraldistardiga sõidus ja sprindis. Ta osales 2021.–2022. aasta maailma karikasarjas laskesuusatamises.
Martín Cáceres
Hooajal 2008–09 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks ja võitis samal hooajal UEFA Meistrite Liiga.
Ava Max
Tema edukaim singel on "Sweet but Psycho", mis anti välja 17. augustil 2018. See singel jõudis edetabelite tippu 26 riigis, sealhulgas Suurbritannias, Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Rootsiis ja Uus-Meremaal. Austraalias jõudis laul teisele kohale ja Billboard Hot 100 edetabelis kümnendale kohale.
Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus
Ajalugu
===Kiriku nõukogu liikmed === Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse nõukogu endised ja praegused tuntumad liikmed:
Susan Külm
Välislingid
Susan Külm - IBU lehel
Martín Cáceres
Juventuses on Cáceres mänginud hooajal 2009–10, aastatel 2012–2016 ning laenulepingu alusel Rooma Laziost hooaja 2018–19 teises pooles. Ta on tulnud Juventusega kuus korda Itaalia meistriks.
Ava Max
Lapsepõlv ja karjäär
Amanda Ava Koci sündis USA Wisconsini osariigis Milwaukees Albaania poliitiliste immigrantide lapsena, kes olid pärit Sarandëst ja Tiranast. Rääkides oma etnilisest taustast, on Ava kirjeldanud ennast kui "100% albaanlast" ja väitnud, et "tahab kindlasti anda Albaania kogukonnale tagasi, kui [ta] saab".
Martín Cáceres
Terve karjääri jooksul on Cácerest seganud vigastused ning ta on Euroopas mängides klubide meeskondades vaid viiel hooajal ühe hooaja jooksul väljakule pääsenud üle 30 korra.
Ava Max
Lapsepõlv ja karjäär
Ava veetis suurema osa lapsepõlvest Virginia osariigis. Ta kolis 8-aastaselt perega Virginiasse, kus ta enne keskkooli astumist võistles arvukatel lauluvõistlustel. Kui ta oli 13-aastane, tuli ta välja keskmise nimega "Ava", mille ta võttis oma eesnimeks, väites, et "ma ei tundnud end kunagi Amandana". 14-aastaselt kolis ta koos emaga muusika tegemise nimel Los Angelesse. Seal tundis ta end rõhutuna ja läks aasta hiljem tagasi Virginiasse, öeldes, et ta oli tagasituleku eest tänulik, sest see võimaldas "normaalset lapsepõlve", kuigi lõpuks kolis tagasi Los Angelesse, kui ta oli 17-aastane.
Martín Cáceres
Debüüdi Uruguay jalgpallikoondises tegi ta 12. septembril 2007 mängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. juunil 2011 sõprusmängus Eesti vastu. 2011. aastal võitis ta Uruguay koondisega Copa América. Ta on kuulunud Uruguay koondisse veel 2010., 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2019. aasta Copa Américal ja 2021. aasta Copa Américal.
Ava Max
2013–2017. Karjääri algus
Ava Maxi esimene laul  Take Away the Pain  ilmus 2013. aasta mais. 2015. aasta juulis tegi Kanada DJ-de ja produtsentide paar Project 46 laulust remiksi. Pärast aastaid produtsentidelt ja laulukirjutajatelt tagasi lükatud demosid kohtus ta 2014. aastal olles õhtusöögil Los Angeleses produtsent Cirkutiga, kus ta laulis talle "Palju õnne sünnipäevaks". Maxi sõnul avasid nad koos "palju uksi" ning 2016. aasta veebruaris avaldas ta oma SoundCloudis loo "Jet Set" ja sama aasta juulis laulu "Anyone But You", ühed paljudest lugudest, mille kallal ta Cirkutiga töötas. Laulud äratasid mitmete plaadifirmade tähelepanu, kes võtsid temaga e-posti teel ühendust ning see viis lõpuks Atlantic Recordsiga plaadilepingu sõlmimiseni.
Pärast lepingu allkirjastamist hakkas ta otsima pseudonüümi, mida kasutada oma esinejanimena. Intervjuus Vanity Fairiga kirjeldas Max, kuidas ta oma esinejanime peale tuli: „Max tuli sellepärast, et see tundus väga mehelik ja ma tunnen end vahel pisut mehelikult, justkui pooleldi mees ja pooleldi naine, nagu mu juuksed. Ma tahtsin selle kõrvale midagi naiselikku, midagi mida nimi Ava omab ja Maxil on mehelikkust, seetõttu lisasin need kaks kokku“.""
2017–praeguseni. Tee eduni ja läbilöök singliga "Sweet but Psycho"
pisi|Ava Max esinemas [[Göteborg|Göteborgi Rix FM Festivalil 2019. aasta augustis]] Ava oli külalislaulja Le Youthi singlil  Clap Your Hands , mis ilmus 2017. aastal. Tema debüütsingel  My Way  ilmus 20. aprillil 2018 plaadifirma Atlantic Records kaudu, kellega oli naine mõni kuu varem plaadilepingu sõlminud. Singel jõudis Rumeenia Airplay 100 edetabelis 38. kohale. Ava teine singel  Slippin  anti välja 11. mail samal aastal ning loos esines külalislauljana Gashi. Juunis ilmus teine koostööna valminud laul  Into Your Arms , mis salvestati koos Witt Lowryga. Kuu aega hiljem laadis Ava SoundCloudi üles oma uue loo  Salt . 17. augustil 2018 ilmus Ava kolmas singel  Sweet but Psycho . Laulu produtsent on Cirkut ning sellest sai Maxi esimene läbilööv singel. Sweet but Psycho jõudis esikohale 26 riigi edetabelites, sealhulgas ka Rootsis, Soomes ja Norras ning püsis seal neli järjestikust nädalat. Samal kuul ilmus ka  Not Your Barbie Girl , millest sai promosingel. 2019. aasta jaanuaris jõudis  Sweet but Psycho  Billboard Dance Clubi edetabeli tippu ja hiljem ka Billboard Hot 100 esikümnesse. David Guetta tegi koostöös Ava Maxiga singli  Let It Be Me , mis ilmus Davidi albumil "7". 2019. aasta jaanuaris jõudis laul "Sweet but Psycho" Billboardi Dance Club Songs edetabeli tippu. Esialgu plaaniti järgmise singlina avaldada  Blood, Sweat and Tears , kuid tänu  Sweet but Psycho  singli suurele edule tühistati see otsus 2018. aasta detsembris. 2019. aasta märtsis ilmus neljas ametlik singel  So Am I , mis jõudis mitmete riikide edetabelites TOP 10-sse või TOP 20-sse. Laulud "Blood, Sweat & Tears" ja "Freaking Me Out" ilmusid sama aasta juulis üheaegselt promosinglitena.
2019. aasta augustis oli Ava külalislauljaks Ameerika laulja-laulukirjutaja AJ Mitchelli laulus "Slow Dance". Maxi viies singel "Torn" ilmus samal kuul. 4. septembril sõlmis ta ühise kaasavaldamise lepingu Warner Chappell Musicuga and Artist Publishing Groupiga, öeldes: „Olen keegi, kes räägib nii, nagu ta mõtleb, seetõttu on minu jaoks oluline, et plaadifirma väärtustaks mu originaalsust ja loomingulist väljendusoskust“. 31. oktoobril avaldas ta halloween 'i eriväljaandena muusikavideo promosinglile "Freaking Me Out". Ava Max võitis 2019. aasta MTV Europe Music Awardsi galal Best Push Acti auhinna. 6. novembril ilmus Maxi ja Pablo Alboráni vaheline duett nimega "Tabú". Varem välja antud laul "Salt" saadeti digitaalsetele voogedastus platvormidele 12. detsembril 2019. 27. detsembril ilmunud lugu "Alone, Pt. II" sündis koostöös Briti-Norra DJ ja plaadiprodutsent Alan Walkeriga. 30. detsembril ilmus Ava Maxi promosingel "On Somebody". 2020. aasta 12. märtsil ilmus peagi ilmuva debüütalbumi esiksingel "Kings & Queens".
Looming
Ava Maxi on nimetatud pop- ja dance-pop 'i lauljaks. Ava kasvas üles kuulates selliste lauljate, nagu Céline Dion, Aretha Franklin, Mariah Carey ja Whitney Houstoni loomingut. Samuti on ta välja toonud, et tema suurimate mõjutajate hulka kuuluvad Beyoncé Knowles, Madonna, Gwen Stefani, Fergie, Britney Spears, Christina Aguilera ja Lady Gaga. Maxi on tema muusika ja suurejooneliste esituste pärast võrreldud Lady Gagaga. Ava on öelnud, et Carey on tema suurim mõjutaja, tuletades meelde, kuidas ta kasvas üles kuulates tema muusikat iga päev.
Isiklik elu
2019. aasta intervjuus Attitude'ile paljastas Max, et ta oli minevikus teiste naiste vastu tõmmet tundnud, kuigi otsustas oma seksuaalsust mitte sildistada, öeldes: „Mulle isiklikult meeldib, kui räägitakse sellest, kes te inimesena olete. Mulle ei meeldi, kui inimesed panevad mind või kedagi teist, keda ma tean, kasti.“
Chorzele
Chorzele on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Przasnyszi maakonnas, Chorzele valla halduskeskus. Linn asub Orzyci jõe ääres. Chorzele asub Przasnyszist umbes 27 km põhjas.