cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niklas Kaul
2016. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Bydgoszczis võitis ta Maksim Andraloitsi ja Johannes Ermi ees kümnevõistluse kuldmedali juunioride maailmameistrivõistluste rekordiga 8162 punkti. 2017. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Grossetos võitis ta tulemusega 8435 punkti kuldmedali eestlaste Johannes Ermi ja Karel Tilga ees ning alistas 1982. aastast Torsten Vossile kuulunud juunioride maailmarekordi 8397 punkti.
Täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi tegi Kaul 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis, kui pääses vigastatud Kai Kazmireki asemel starti ja oli 8220 punktiga Arthur Abele, Ilja Škurenjovi ja Vitali Žuki järel neljas.
2019. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Gävles võitis ta kuldmedali võistluste rekordi 8572 punktiga. Maailmameistrivõistlustel Dohas püstitas Kaul isikliku rekordi 8691 punkti ja tuli Maicel Uibo ja Damian Warneri ees maailmameistriks. Seejuures oli ta esimese päeva järel 11. kohal, kuid tõusis teisel päeval pärast kettaheite, teivashüppe ja odaviske isiklikke rekordeid ning senise liidri Kevin Mayeri teivashüppes tulemuseta jäämist esimeseks.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel oli Kaul 8434 punktiga kuues. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis kaotas ta teivashüppe järel liidrile, šveitslasele Simon Ehammerile enam kui 500 punktiga. Tänu headele tulemustele odaviskes ja 1500 meetri jooksus edestas ta kokkuvõttes šveitslast 77 punktiga ning tuli 8545 punktiga Ehammeri ja Janek Õiglase ees Euroopa meistriks.
2019. aastal valiti Kaul Saksamaa aasta meessportlaseks.
Isiklikku
Kauli perekonnas on teisigi kergejõustiklasi. Isa Michael on tulnud Saksamaa meistriks 400 meetri tõkkejooksus. Ema Stefanie on olnud Austria meister 400 meetri jooksus ja 800 meetri jooksus ning 400 meetri tõkkejooksus ning töötab kergejõustikutreenerina. Niklase noorem õde Emma on võistelnud noorteklassides mitmevõistluses.
Ta on õppinud Johannes Gutenbergi Mainzi Ülikoolis füüsika- ja kehalise kasvatuse õpetajaks.
Üksikalad
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Hohe Veitsch
Tõus
Tuntuim Veitschi tuur kulgeb Niederalplist (1223 m) kuni Sohlenalmini (1352 m), piki Wildkammi läänekülge, sealt läbi kiviuurde kõrgele platoole. Platool, vahetult tipu all, asub Austria Turistiklubile kuuluv Krahv Merani maja (ÖTK, 1836 m). Lõunast (Mitterdorf / Brunnalm, Veitschi kihelkonnas) vaadatuna näeb Hohe Veitsch välja võimsa paekivimassiivina, millel on järsud lõunapoolsed tahud. Krahv Merani maja juurde pääseb üle Goaßi tõusu (Goaß-Steign, u. 2,5 tundi) või piki serpentiiniteed (Serpentinenweg) nn Hundsschupfenist vasakul (u. 1 tund). Põhja-lõuna suunaline kaugtee nr. 05 kulgeb Niederalplilt tippu, kus see kohtub Põhja-Alpide teega 01 (Nordalpenweg 01), mis kulgeb idast üle kõrgplatoo; seejärel jätkuvad mõlemad rajad üksteisega paralleelselt lääne suunas Turnauer Almi ja Göriacher Almi kaudu Steiermargi Seebergile. Üle massiivi kulgeb ka Steiermargi Mariazelli tee.
Platookõnd
On ka platookõnd Seebodeni kaudu Kleinveitschalmile.
Tüübel
pisi|300x300px|Plasttüübel Tüübel (inglise keeles wall plug, saksa keeles Dübel) ehk ankur on kiud- või plastmaterjalist (algselt puidust) kinnitusvahend, mis võimaldab kasutada kruvi kinnitamist poorsesse või haprasse materjali või kohtadesse, mis ei talu kinnitatud objekti kaalu kruvi otsas. Tüübel võimaldab kinnitada kruvi ka betooni sisse.
Ajalugu
pisi|Tüübelühendus puitkonstruktsioonis Enne kaubanduslikke tüübleid tehti algselt kinnitused puidust, kuid see nõudis palju aega ja suurt auku ning seina võis ainult teatud koguses puittüübleid panna. Algse tüübli leiutas John Joseph Rawlings aastal 1911 ja turustas neid nime Rawlplug all. Need tüüblid said populaarseks pärast Esimest maailmasõda, tänu millele hoiti ehitustel kokku palju tööaega. Rawlings koos oma vennaga tegi tuhandeid katsetusi, et leida ideaalne materjal tüübli jaoks. Katsetati palju materjale, näiteks klaasi-, puidu- ja kanepikiude, looduslikku ja sünteetilist kautšukit ning tsinki ja pliid. Kõige levinumat tüüpi tüübel on tänapäeval plasttüübel, mille leiutas 1958. aastal sakslane Artur Fischer.
Klassikaline tüübel
pisi|Tüübli kasutus (video) Tänapäeval on plasttüübel üks levinumaid vahendeid esemete seinale kinnitamiseks. Tüübel koosneb kahest poolest, mis lähevad rohkem lahku, kui kruvi tungib vahele. Tüübliribid takistavad tüübli väljatulekut.
Kiu- ja vaigusegud
Pehmesse seina, kuhu on raske puurida korralikku auku või kus tüübli laienemine võib tekitada pragunemist, kasutatakse kõvendavat või pahtlisegu.
Üks esimesi segusid oli toodetud Rawlplugi poolt, see koosnes valgest asbesti kiust ja seda müüdi lahtiselt tina nõus. Kasutaja märgas segu ning lükkas selle tüübliauku. Segu toimis väga hästi, kuid asbesti ohtlikkuse tõttu pole seda enam saadaval. Komplekti kuulusid ka väike tamper ja nael. Teine võimalus on paigaldada seina külge puuvillane riie, mida on eelnevalt immutatud spetsiaalse kipsiseguga. Riie tehti märjaks, mässiti ümber tüübli ja lükati auku, mõne aja möödudes segu kivistus ning oli valmis kasutamiseks. Sellist kombinatsiooni kasutati müüritiste, keraamiliste, puit- ja kipsseinte puhul. Nüüdisaegsed vaikude segud põhinevad polüestervaikudel.
Christianus Petrus Eliza Robidé van der Aa
Christianus Petrus Eliza Robidé van der Aa (10. oktoober 1791 Amsterdam – 14. mai 1851 Oosterbeek) oli hollandi jurist ja kirjamees.
Vabamaadlus
thumb|300px|Vabamaadlus Vabamaadlus on üks kahest levinumast maadlusviisist. Erinevalt Kreeka-Rooma maadlusest tohivad võistlejad vabamaadluses haarata teineteist altpoolt vöökohta ja kasutada heidete sooritamisel ja vastase takistamiseks jalgu.
Mõlema maadlusviisi harrastajaid ühendav Rahvusvaheline Maadlusliit (FILA; Fédération Internationale de Lutte Amateur) loodi 1912. aastal. Liidul on 162 liikmesriiki.
Eestlased
Eesti esimene olümpiavõitja vabamaadluses oli Osvald Käpp Amsterdami olümpiamängudel. Hiljem on olümpiavõitjaks tulnud Kristjan Palusalu 1936. aastal Berliinis. Medali samalt olümpialt sai ka August Neo. Eesti taasiseseisvuse aja parima koha on saanud Küllo Kõiv (7. koht 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas).
Kotka tänav
Kotka tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Ümberasumisliikumine
Ümberasumisliikumine (ka väljarändamisliikumine) oli 19. ja 20. sajandil Venemaa keisririigis talurahva uutele, vabadele maadele minek; ühtlasi osa keisririigi koloniseerimispoliitikast.
Majandusõiguse ja Poliitika Instituut
Eraülikoolis õpetati majandust, õigust, poliitikat ja keskkonnakaitset Tallinnas, Viljandis ja Ida-Virumaal (Kohtla-Järvel, Sillamäel ja Narvas). Esimene instituudi rektor oli Jüri Kaljuvee.
Instituudis õppis ligikaudu 500 üliõpilast ja koolis töötas põhikohaga 25 õppejõudu, 15 teaduskraadiga õppejõust neli olid doktorid.
Ümberasumisliikumine
1897. aasta andmete järgi elas Eesti alalt ümberasunud eestlasi Venemaa eri paigus umbes 110 000.
Majandusõiguse ja Poliitika Instituut
Majandusõiguse ja Poliitika Instituudi koolitusluba (mis kehtis 2003. aasta 1. juulini) tühistati haridusministri 28.05.2001 aastal käskkirjaga nr 212. Riikliku järelevalve käigus tuvastatud asjaoludest ning Tallinna linnakohtu registriosakonna ja justiitsministeeriumi registrikeskuse esitatud andmetest selgus, et Majandusõiguse ja Poliitika Instituudi koolitusluba oli esitatud ebaõigete andmete alusel olematule juriidilisele isikule. (Vahepeal oli MTÜ Erakooli Majandusõiguse ja Poliitika Instituut enda õigusjärglaseks kuulutanud MTÜ Ühendus Koolitusabi, kus kõik asutajaliikmed olid samad .)
Instituudi juhid nägid kooli sulgemisotsuse taga hoopis Tallinnas aadressil Põhja puiestee 27 asunud ja miljoneid kroone väärt olnud kooli peahoonet (mis oli kunagine Eesti Energia peahoone), et sokutada see Isamaaliidu välissekretäri Jaanus Reisneri ärisõpradele.
Uniform Memory Access
Uniform Memory Access- multiprotsessoritega ühise mäluga arvutite arhitektuur.
Kõik mikroprotsessorid UMA-arhitektuuris kasutavad füüsilist mälu ühel ajal. Sellel ajal tegevuste aeg ei sõltu sellest, milline protsessor töötab ja ka mille sellest, milline mälukiip hoiab vajalikku informatsiooni. Kuigi iga mikroprotsessor saab kasutada oma cash-i.
Sellist töömeetodit kasutatakse SMP-masinates, selle pärast mõisted SMP ja UMA kasutatakse tihti koos nagu SMР/UMA
Makarova
Makarova (ka Makarovo, Mäe; vene keeles Макарова, Макарово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Uue-Irboska vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
19. sajandil kuulus küla Kossolka kogukonda ja Irboska Nikolai kiriku alla.
Grūšļi
Grūšļi on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lizumsi vallas.
Küla asub valla edelaosas.
Aastal 2000 oli külas 28 elanikku.
Võnnu lahing (1578)
Võnnu -- linn Lätis, praeguse nimega Cēsis.
Nuhtlusisend
Nuhtlusisend on selline loomaliigi esindaja, kes käitub teistest liigikaaslastest erinevalt ning on inimese tervisele ja varale märkimisväärselt ohtlikum.
Keskkonnaamet peab nuhtlusisenditeks näiteks selliseid linde, kes ründavad inimesi agressiivselt, mitte ainult ei rooja või käitu hoiatavalt. Kiskja on nuhtluseks, kui murrab kariloomi ja koeri või lõhub mesilaid.
Karistusõigus
Karistusõigus (inglise keeles criminal law) ühe õigusharuna on õiguskorra osa, mille normid kehtestavad teo karistatavuse tingimused ja selle järelmid, karistused ja muud mõjutusvahendid. Ühiskonna seisukohalt on karistusõiguse näol tegemist sotsiaalsete normidega, mis on suunatud ühiskonna põhiväärtuste kaitsele ja neid väärtusi kõige rängemalt kahjustavate tegude ärahoidmisele. Karistusõigus on iseseisev õigusvaldkond eraõiguse ja avaliku õiguse kõrval.
Karistusõiguse ajalugu
Suur osa demokraatliku karistusõiguse põhimõtetest, millele meie praegune karistusõigus toetub, pärineb 18. sajandi ideedest, mis leidsid väljenduse 19. sajandi alguse seadustikes. 19. sajandil sündis mitmeid kodifikatsioone, mis panid aluse õiguspositivismile. Eriti tähenduslik oli see karistusõiguse jaoks, sest kirjutatud seaduse olemasolu on karistusõiguse jaoks ülioluline. Keskpunktiks sai riiklik karistusõigus, mis erines keskaegsest selle poolest, et ei tähendanud mitte ainult riigi enesekaitset kuritegude ja kurjategijate vastu, vaid ka kurjategija kaitset riikliku õigusliku omavoli eest. Rõhutati kuriteo ja karistuse vastavust, sest oli ilmne, et julmad karistused ei suutnud vähendada vohavat kuritegevust. Kurjategijas hakati rohkem nägema ka isiksust. Samuti ei nähtud kuriteos enam ainult hüve kahjustamist, vaid ka kahjustamise psühholoogilist mehhanismi. Kuritegevuse vastu võitlemiseks püüti ühiskonda ja kurjategijat parandada.
Piiritlemine era- ja avalikust õigusest
Eraõigus ja karistusõigus toimivad mõlemad retrospektiivselt – reageerivad konfliktile, mis on juba aset leidnud, olgu siis tegemist kahe isiku vahelise või isiku ja riigi vahelise suhtega. Põhimõttelise erinevusena on aga karistusõiguse valdkonda kuuluva õigusrikkumisega tekkinud vajadus kaitsta ka ühiskonna kõrgemaid väärtusi ja üldhuvisid, kuna eraõigus peab hoolitsema üksnes konkreetse õigussuhte poolte huvide kaitse eest. Eraõigus reguleerib õigussubjektide suhteid üksnes siis, kui pooled ei ole kokku leppinud teisiti.
Sarnaselt karistusõigusega kaitseb ka avalik õigus üldisi huve. Avalik õigus näeb subjektidele ette kohustuslikud käitumiseeskirjad – keelud või käsud. Riik ja kodanik on avalikus õiguses alluvusvahekorras: riigi imperatiivsed normid on kodanikule täitmiseks kohustuslikud. Ka karistusõigus on imperatiivne, kuid sealt võib leida ka dispositiivsust (nt kohtualuse nõusolek teatud sanktsioonide kohaldamisel, vt KarS § 69). Karistusõigusest kui avaliku õiguse hulka kuuluvast õigusharust saame rääkida vaid väga laias tähenduses. Imperatiivseid norme sisaldavana on karistusõigus avalik õigus, kuid kitsamas mõttes on karistusõigus ja avalik õigus erinevad asjad: avalik õigus on riigivõimu korraldust ja avaliku korra kaitset reguleeriv õigusharu ning karistusõigus ei ole selle osa. Üleüldse, karistusõiguse arengulugu ja tema koht avaliku õiguse süsteemis on niivõrd spetsiifiline, et seda ei saa kuulutada lihtsalt avaliku õiguse haruks, vaid see on iseseisev õigusvaldkond.
Karistusõiguse ülesanne
Õigusriikliku karistusõiguse ülesanne demokraatlikus riigis on inimeste sotsiaalse kooselu aluste kaitse. Selle ülesande määratlemisel tuleb arvestada mitmeid aspekte.
Kohtla-Järve Ahtme Põhikool
Kohtla-Järve Ahtme Põhikool on venekeelne põhikool Ahtme linnaosas Kohtla-Järvel.
Karistusõigus
Karistusõiguse ülesanne
Esimene aspekt on õigushüvede kaitse. Õigushüve on inimeste sotsiaalseks kooseluks vajalik eluline hüve, seega sotsiaalne väärtus, mille kaitsmiseks tuleb rakendada riigi karistusvõimu. Õigushüve võib olla individuaalne (nt elu, tervis, kehaline puutumatus) või kollektiivne (nt riik, avalik kord). Need on vabadused ja õigused, mis eksisteerivad sõltumata riigist ja mida riik ei kehtesta, vaid peab vastavalt ühiskondlikule lepingule kaitsma.
Kohtla-Järve Ahtme Põhikool
Kool asutati 17. oktoobril 1962 ja kandis kuni 1994. aasta sügiseni nime '''Kohtla-Järve 14. Keskkool'''. Aastatel 1994-2019 oli kooli nimi Kohtla-Järve Ahtme Gümnaasium.
Carl Schultén
Carl Schultén (1677 Västmanland – 1730 Lund) oli rootsi orientalist, Academia Gustavo-Carolina professor ja rektor (1709 Pärnus), hiljem (1721) Lundi Ülikooli rektor.
Kohtla-Järve Ahtme Põhikool
Seoses riigigümnaasiumi avamisega Kohtla-Järvel sügisel 2019 jätkas Ahtme Gümnaasium põhikoolina ja kannab nime Kohtla-Järve Ahtme Põhikool.
Karistusõigus
Karistusõiguse ülesanne
Tulenevalt vajadusest kaitsta ühiskonna põhiväärtusi ja õiguskorda ning kinnitada normikehtivust on ka karistusõiguslik sekkumine ehk interventsioon hädavajalik. Karistusõigus saab sekkuda siiski piiratult, sest karistusõigusega sekkub riik kõige intensiivsemalt inimese ellu. Selle sekkumise piirid tulenevad õigushüve tähtsusest või kaalukusest ning teoviisist, vajadusest kaitsta sotsiaal-eetilisi käitumisväärtusi.
Üheks aspektiks on ka sanktsiooni kohaldamine. Sanktsiooni kasutamine sekkumise vahendina tähendab seda, et karistusõigus ei reguleeri otseselt inimeste käitumist, vaid mõjutab neid karistusega. Samas tähendab sanktsiooni kohaldamine, et karistusõigusel on ülesanne mitte ainult mõjutada inimeste käitumist, vaid taastada rikutud õiguskord ja õiglus. Karistusõigusliku sanktsiooni toime on spetsiifiline. Rakendades karistust, kaitseb karistusõigus ühiskonna põhiväärtusi ja õiguskorda kahel viisil: 1) repressiivselt: tehtud ülekohtu eest tasudes ehk kätte makstes; 2) preventiivselt: uut ülekohut ära hoides.
Kolme samba teooria
Materiaalne karistusõigus kehtestab teo karistatavuse eeldused, karistuse kohaldamise eeldused ning näeb ette, millised konkreetsed teod on süüteod ehk karistatavad teod. Materiaalõigus on karistusõiguse alus, sest ilma selleta ei ole menetlus- ja täitevõigusel mingit mõtet.
Kriminaalmenetlusõigus on normide kogum, mis reguleerib materiaalõiguslike normide kohaldamist – kes ja kuidas teeb kindlaks, et isik on toime pannud süüteo ja kuidas talle mõista karistus, millised on siinjuures riigi ja millised süüaluse õigused jne. Kuriteoasjade menetlemist reguleerib kriminaalmenetluse seadustik ja väärteoasjade menetlemist väärteomenetluse seadustik. Kriminaalmenetluse jaoks on olulised ka kohtute seadus, prokuratuuriseadus ja advokatuuriseadus.
Kriminaaltäitevõigus reguleerib kohtu poolt mõistetud karistuste täideviimist. Rahalist laadi karistuste täideviimist reguleerib täitemenetluse seadustik. Vangistusseadus reguleerib kuriteo eest mõistetud vangistuse ja väärteo eest mõistetud aresti, samuti eelvangistuse täideviimist.
Kolme samba teooria räägib küll terviklikust süsteemist, kuid praktiliselt on kolm nimetatud haru suuresti iseseisvunud. Ka normide laadilt on kriminaaltäitev- ja kriminaalmenetlusõigus materiaalsest karistusõigusest oluliselt erinevad – kui materiaalõigus on sanktsioneerivat ehk õiguskaitselist laadi, siis menetlusõiguse ja täitevõiguse normid on regulatiivsed.
Karistusõiguse allikad
Põhikaristusõigus sisaldub KarS-is ja harukaristusõiguse moodustavad väljaspool KarS-i olevad kõrval- ehk haruseadused, nt lennundusseadus, maksuseadus, mis sisaldavad vastavat valdkonda reguleerivate sätete kõrval ka karistusnorme. Vastavalt KarS §-le 3 paiknevad kõikide kuritegude koosseisud KarS-is, aga väärteod on sätestatud nii KarS eriosas kui ka teistes seadustes. Selline liigendus lähtub arusaamast, et õigusliku regulatsiooni laienemise tingimustes ei ole enam võimalik kõikide karistatavate tegude koondamine ühtsesse seadustikku, pealegi tähendaks see pidevaid seadusemuudatusi, mis raskendaksid ülevaate saamist konkreetsel ajal kehtinud karistusõigusest. Väärteokoosseisude jagamisel KarS-i ja haruseaduste vahel on lähtutud põhimõttest, et need teod, mille karistatavus tuleneb kindlat valdkonda reguleerivast seadusest, nähakse ette vastava seaduse lõpus. Sõltumata konkreetse süüteokoosseisu asukohast määratleb teo karistatavuse alused ja piirid siiski KarS üldosa. Eriosa ja üldosa vastuolu korral lähtutakse üldosast.
Seega tuleb silmas pidada, et ka väärtegusid sisaldavad muud seadused moodustavad KarS-i mõttes selle eriosa. Teistes seadustes sätestatud väärteokoosseisude näol on samuti tegemist karistusseaduse eriosa normidega. Seega kõikjal, kus KarS-is kasutatakse mõistet "seadus" või määratletakse mingit mõistet KarS-i eriosa tähenduses, laieneb selle regulatsioon ka väljaspool KarS-i paiknevatele väärteokoosseisudele.
Esimese iseseisvusaja karistusõigusreform
19. novembril 1918 otsustati jätta Eesti territooriumil kehtima kõik varasemad seadused, mis olid jõus endise ühendatud Eestimaa ja Põhja-Liivimaa kubermangu piirides enne bolševike võimulepääsemist oktoobris 1917. Niisiis sai Eesti Vabariik karistusõiguse valdkonnas endaga kaasa kolm kehtinud kriminaalõiguse allikat: 1) Vana-Nuhtlusseadustiku aastast 1845 ühes selles hiljem tehtud korduvate parandustega; 2) 1864. aastal jõustunud Rahukohtu Nuhtlusseadustiku koos selles jooksvalt tehtud muudatustega; 3) 1903. aastal tsaari poolt kinnitatud Uue Nuhtlusseadustiku. Selle tulemusena oli karistusõiguslik seadustik killustatud ning esines omavaheline ebakõla, mis tegi kriminaalõigusallikate otsimise ja kehtivate normide leidmise äärmiselt keerukaks. 26. märtsil 1929 jõuti uue Eesti kriminaalseadustiku vastuvõtmiseni ja kehtima hakkas see 1. veebruaril 1935 pärast täiendavalt vajalike distsiplinaarseadustiku ja vangistusseadustiku vastuvõtmist ning tarvilike muudatuste tegemist tollases kriminaalprotsessi korralduses.
Karistusõigusreform 1992-2001
Eesti NSV 1961. aasta kriminaalkoodeksis tehti hädavajalikud muudatused, mis tulenesid Eesti taasiseseisvumisest 1991. aasta augustis, ja 7. mail 1992 võeti vastu kriminaalkoodeksi uus redaktsioon, mis jõustus 1. juunil 1992. Tegemist oli teise karistusõigusreformi esimese etapiga, mille peamiseks ülesandeks oli kõrvaldada senisest karistusõigusest nõukogude ideoloogiast kantud totalitaarriiklikud kuriteokoosseisud, kuid selle kõrval tehti ka muid põhimõttelisi muudatusi. Näiteks loobuti süüteo materiaalsest määratlusest ühiskonnaohtlikkuse tunnusel ja kujundati ulatuslikult ümber sanktsioonisüsteem. Vaatamata karistusõiguses seeläbi tehtud muudatuste olulisusele oli kogu toonasele õigusavalikkusele ühemõtteliselt selge, et lähiaastatel vajatakse täiesti uut ja terviklikku karistusseadustikku. Karistusseadustiku eelnõu väljatöötamiseks moodustati professor Jaan Sootaki juhtimisel töögrupp, kuhu kaasati eksperte kõigist karistusõiguse kohaldamisega tegelevatest institutsioonidest ja välismaalt. Tulemuseks oli Mandri-Euroopa kontekstis täiesti ainulaadne kodifikatsioon, mis paneb paika kogu kriminaalvastutuse eelduseks oleva deliktistruktuuri otse seaduse tasandil. Uus karistusseadustik võeti vastu 6. juunil 2001 ja see jõustus 1. septembril 2002.
Paul-Egon Prüller
Paul-Egon Prüller (Brüller; 25. märts 1905 Tallinn – 2. detsember 1979 Tartu) oli eesti füüsik ja geofüüsik.
Elulugu
Paul-Egon Prüller oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1924 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1928 Tartu Ülikooli (matemaatikaosakond), 1940 didaktilis-metoodilise seminari, matemaatikamagister (1932, Tartu Ülikool), väitekiri "Kasujagamise probleem elukindlustuses ja loomulik dividendi süsteem", füüsika-matemaatikakandidaat (1970, Leningradi Geofüüsika Peaobservatoorium), väitekiri "Исследование спектра атмосферных ионов и электроаэрозолей по данным измерений в г. Тарту".
Oli 1928–1940 kindlustusseltsi "Eesti" osakonna juhataja Tartus ning 1938–1940 ka Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppeülesande täitja, 1941 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu Asjadevalitsuse konsultant, 1942–1947 keskkooliõpetaja, 1947–1949 Tartu Riikliku Ülikooli üldfüüsika kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1949–1975 dotsent, 1947–1951 ühtlasi Tartu Õpetajate Instituudi dotsent. 1975. aastast pensionil, kuid töötas TRÜ aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide laboris. Luges üldfüüsika ja füüsika õpetamise metoodika kursusi, koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: atmosfääri ionisatsioon, elektroaerosoolid, biometeoroloogia, eesti rahvaastronoomia ja füüsika areng Tartu Ülikoolis (1802–1970). Väga ulatusliku katse- ja vaatlusmaterjali põhjal koostatud kandidaadiväitekiri oli 20. sajandi üheks suurimaks ja põhjalikumaks tööks atmosfääri ionisatsiooni alal (ilmus trükis 1970). Suurt huvi äratas monograafia "Rahvaastronoomia" (ilmunud eesti ja vene keeles). Oli 1950. aastail üks TRÜ üldfüüsika kateedri ja mõnede arstiteaduskonna kateedrite viljakaks osutunud koostöö initsieerijaid. Looduseuurijate Seltsi ja Leningradi Looduseuurijate Seltsi liige. Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis). 51 teadustrükist, 12 õppemetoodikat ja aimeartiklit.
Černošice
Černošice (saksa keeles Cernositz või Tschernositz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-západi ringkonnas. Černošice asub Praha kesklinnast ligikaudu 16 km lõunaedelas, Berounka jõe vasakul kaldal.
Černošicet on esmamainitud 1115. aastal. Linnaõigused sai Černošice 1950. aastal, kui mitu asulat ühendati.
Melonikollane
Melonikollane on üks kollastest või oranžidest värvitoonidest, roosaka varjundiga oranžkollane värvus, mis sarnaneb meloni viljaliha värvusega.
Värvitoon on karakterilt pehme ja magus. Kasutatakse moes ja sisekujunduses.
Variatsioonid
Prantsuskeelse värvinimetuste portaali pourpre.com järgi on melonikollane (melon) oranžkollaste toonivahemik.
Igor Pšenitšnikov
Igor Pšenitšnikov (sündinud 25. juunil 1957 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Melonikollane
Variatsioonid
Pantone värvitoon 16-1442 Melon on roosakas oranž, toon 15-1239 Cantaloupe on selle heledam variant.
Igor Pšenitšnikov
Elulugu
Igor Pšenitšnikov on arsti poeg.
Melonikollane
Variatsioonid
RAL Classic värvikaardi toon 1028 Melonengelb on oranžikas tumekollane.
Igor Pšenitšnikov
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: müokardi isheemia; müokardi elektriline ebastabiilsus, biosignaalide interpreteerimine. Üle 60 teadustrükise.
Raakva
Raakva (vene keeles Раково) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
Pool tundi veel
"Pool tundi veel" on Ott Leplandi esimene singel tema neljandalt stuudioalbumilt "Siinpoolne". Loo viisi ja sõnad on loonud Kaspar Kalluste.
Pierre Jean Baptiste Charles van der Aa
Pierre Jean Baptiste Charles van der Aa (31. oktoober Haarlem 1770 – 12. mai 1812 Leiden) oli hollandi jurist ja kirjamees.
Kohtla vald (Jõhvi kihelkond)
Kohtla vald (saksa keeles Kochtel) oli vald Jõhvi kihelkonnas. Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866 –1939 Vallamaja asus Kohtla külas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]]
Valla alal asus Kohtla ja Ereda mõis.
Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega klooster
Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega klooster (ukraina keeles Михайлівський Золотоверхий монастир Mõhailivskõi Zolotoverhõi monastõr) on õigeusu klooster Ukraina pealinnas Kiievis.
Sammuloendur
Mehaanilisi pedomeetreid on valmistatud juba mitusada aastat. Sammuloendurite tootmine ja kasutamine hoogustus, kui Jaapanis tuli 1965. aastal müügile loendur Manpo-kei („10 000 sammu loendur“). Seda päevast sammumäära peetakse tänini orientiiriks füüsilise vormi hoidmisel.
Loendur fikseerib sammu tavaliselt negatiivse kiirenduse järgi hetkel, mil tald maad puudutab. Mehaanilises seadmes annab pendlitaoliselt võnkuv või kiikuv detail sel hetkel tõuke hammasratasmehhanismile, mis kannab selle edasi sammunäidu osutitele numbrilaual.
Elektroonilises seadmes loeb samme MEMS-kiibina teostatud elektrooniline kiirendusandur, mille inertsiaalandurid mõõdavad kiirendusi kahe või kolme ristuva telje sihis.
Mehaanilise rütmianduriga loendur näitab kõige täpsemalt vertikaalasendis, tavaliselt kinnitatuna piha kõrgusele. Elektroonilise anduriga loendurit võib kanda suvalises asendis ja kohas keha lähedal. Võrreldavate andmete saamiseks on siiski soovitatav kanda loendurit ühes kindlas kohas (näiteks põuetaskus või tagataskus), sest vaatamata sellele, et anduri protsessor töötleb inertsiaaltajurite andmeid keeruka programmi järgi, võivad kiirenduse lähteandmed olla erinevad.
Elektroonilised loendurid võivad näidata LCD-näidikul järgmisi andmeid:
Sammuloenduri funktsiooni võib sisaldada ka nutitelefon, spordikell ja meediapleier.
Välislingid
Sammulugeja- funktsionaalne abimees
Michael Dau
Michael Dau (ka Dhaw, Thau, Thaw) (u 1653 Marienburg (praegu Malbork), Lääne-Preisimaa − august 1710 Pärnu) oli vaimulik, koolijuht, Tartu ülikooli õpetlane ja bürgermeister.
Päritolu ja haridustee
Sündis Dirschau kooli rektori ning hilisema Liesseau, Lindenau ja Kunzendorfi pastori Michael Dau ja tema abikaasa Catharina Schaube pojana. Õppis Danzigi gümnaasiumis. Ülikoolihariduse omandas Oderi-äärses Frankfurti ülikoolis, kuhu ta immatrikuleeriti 1673. aastal. Ilmselt õppis ta varem ka Kieli ülikoolis.
Tegevus Liivimaal
Pärast ülikoolistuudiumi lõppu rändas ta Liivimaale Tartusse, kus temast sai 1682. aastal Tartu Jaani koguduse diakon. Selles ametis oli ta kuni 1683. aastani. Diakon oli ta uuesti aastatel 1684−1693. Ühtlasi oli ta Tartu kuningliku kooli rektor. 1683. aastal sai temast Riia lütseumi konrektor.
Tartu ülikooli professor
1693. aastal sai temast Tartu ülikooli ajalooprofessori kohusetäitja. 1694−1695 oli ta teoreetilise filosoofia professor. 1695. aasta suvesemestril oli esimest korda rektor. Seejärel oli kuni 1704. aastani retoorika- ja poeetikaprofessor. Pärast ülikooli üleviimist Pärnusse (1699) sai temast seal esimene rektor; kolmandat korda valiti ta rektoriks 1702. aastal.
Viimased eluaastad
1704. aasta kevadel valiti ta Pärnu linna justiitsbürgermeistriks, kellena oli ametis surmani. 1710. aasta juunis langes ta venelaste kätte vangi ja viidi Riiga. Kindral Baueri käsul naasis sama aasta augustis Pärnusse, kuid suri juba mõned päevad hiljem katku.
Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa (1684) oli Valga bürgermeistri tütar Margarethe Lemken (1666−1696). Pärast viimase surma naitus ta 1698. aastal Riia lütseumi rektori tütre Sophie Lauterbachiga. Esimesest abielust sündis kolm last. Tema vanem tütar Margarethe Elisabeth (1693−?) naitus Hermann Johann Wichmanniga (1682−1756), kellest sai hiljem Valga raehärra. Noorema tütre Christina (1695–1732) abikaasaks oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Theophil Eichler.
Kermāni provints
Kermāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.
Provints jaguneb 20 maakonnaks.
Provintsis asuva Bami linna vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi hulka.
Vaatamisväärsusi
pisi|left|[[Sīrjāni (Kermāni provintsi linn) üks vaatamisväärsusi on linnast 14 km kaugusel asuv ehitismälestis – Firouz Shāhi hauakamber (ehitatud 9. sajandil)]]
🇮🇷
New Foot-ball Club
New Foot-ball Club (ka New Football Club) on endine Madridi jalgpalliklubi, mis algselt loodi (Sociedad) Sky Football nime all 1897. aastal, kuid mida muudeti 1901. aastal. Mõned aastad hiljem aga lõpetati tegevus sisekonfliktide ja mängijate lahkumise pärast.
Ere (eesnimi)
Ere on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ere 109 naisel.
Allen Lane
pisi|Penguini asutaja Sir Allen Lane Londoni loomaaias Sir Allen Lane (sündinud Allen Lane Williams; 21. september 1902 – 7. juuli 1970) oli briti kirjastaja, kes asutas 1935. aastal koos oma vendade Richard ja John Lane'iga kirjastuse Penguin Books, viies kõrgekvaliteediliste pehmes köites ilukirjanduse ning dokumentaal- ja mitteilukirjanduse massiturgudeni. 1967. aastal hakkas ta endanimelises kirjastuses kirjastama kõvas köites raamatuid.
Elukäik
Allen Lane Williams sündis Bristolis Camilla (neiupõlvenimega Lane) ja Samuel Williamsi peres. Ta õppis Bristoli grammatikakoolis (Bristol Grammar School). 1919. aastal sai ta kirjastuses Bodley Head onu ja firma asutaja John Lane'i praktikandiks. Sel perioodil muutsid tema ja ülejäänud perekond perekonnanime Lane'iks selleks, et säilitada lapsetu John Lane'i firma perefirmana. Lane abiellus Lettice Lucy Orriga 28. juunil 1941 ning neil sündis kolm tütart: Clare, Christine ja Anna. Lane löödi rüütliks 1952. aastal.
Karjäär kirjastajana
Bodley Headis tõusis ta karjääriredelil kiiresti, saades tegevtoimetajaks 1925. aastal peale onu surma. Peale konflikti juhatuse liikmetega, kes olid alguses – kartes süüdistusi – ettevaatlikud James Joyce vastuolulise raamatu „Ulysses“ kirjastamisega, asutas Lane 1935. aastal koos oma vendadega Richard ja John Penguin Booksi osana Bodley Headist.
Penguin Booksist sai järgmisel aastal eraldi firma. Legend räägib, et Agatha Christie külastuse tagasisõidul rongil, avastas Lane Exeteri rongijaama peatuses, et ei ole midagi väärt lugemist saadaval. Ta kavandas peas pehmes köites kirjandusväljaandeid tõestatud kvaliteediga, mis oleks piisavalt soodsad, et müügiautomaadis müüa; esimene installeeriti Hendersoni raamatupoe ette Charing Cross Roadil ning sai hüüdnimeks „Penguincubator“. Lane oli ka teadlik Hamburgi kirjastajast Albatross Books ning võttis sealt kasutusele mitmed innovatsioonid.
Edward Young kujundas horisontaalsed triibud ning pealkirja kujundas Gill Sans Boldi kirjastiilis. Ta saadeti ka Regents Park loomaaeda et visandada kaanepildi jaoks pingviine. Allen Lane tahtis kaanekujundust, mis oleks püsiv ja hästi äratuntav. 1937. aastal muudeti font Time New Romaniks. Tema Pelican Books raamatud olid mitteilukirjandusteosed. Pingviinid olid mõeldud tähistama meelelahutust, pelikanid harivat ehk aimekirjandist. 1950. aastatel oli tema firma nii palju kasvanud, et tal olid suured esinduspunktid nii Austraalias kui USA-s. Lane sai tänu oma juhtimisstiililile koos mõne meeskonnaliikmega vastutavaks USA kontoris. Need mõned indiviidid lahkusid mõne aja möödudes Penguin Booksist ning lõid enda kirjastusfirmad: Bantam Books ja New American Library.
Pehme köite lai kasutuselevõtt oli julge ettevõtmine, kui osutus väga edukaks. Lane arendas sellest edasi Pelican Books 1937. aastal, Puffin Books 1940. aastal ja Penguin Classics sari 1945. aastal. Lane oli vastutav D. H. Lawrence’i „Lady Chatterley’s Lover“ tsenseerimata versiooni välja andmise eest, kasutades seda Roppude trükiste seaduse proovile panekuks (Obscene Publications Act 1959).
1965. aastal, kui peatoimetaja Tony Godwin ja juhatuse liikmed teda eemaldada üritasid, varastas Lane prantsuse karikaturisti Siné kogu raamatu „Massacre“ tiraaži, mis oli öeldavasti olnud solvav, ning pani selle põlema.
Lane vallandas Godwini ning säilitas kontrolli Penguinis, kuid oli peagi pärast seda sunnitud pensionile jääma soolevähi tõttu. Ta suri 1970. aastal Londonis Northwoodis.
Augustin-Louis Cauchy
pisi|Augustin Louis Cauchy
Augustin Louis Cauchy (21. august 1789 – 23. mai 1857) oli prantsuse matemaatik ja füüsik, kes andis suure panuse matemaatilise analüüsi arengusse.
Ta oli üks esimesi, kes sõnastas ja tõestas matemaatilisi teoreeme rangelt, jättes kõrvale varasemate autorite heuristilised põhimõtted algebras. Ta rajas peaaegu üksinda kompleksmuutuja funktsioonide teooria.
John Taylor
pisi|John Taylor Nigel John Taylor (sündinud 20. juunil 1960) on inglise muusik ja näitleja.
Ta on enim tuntust kogunud popansamblite Duran Duran ja The Power Station basskitarristina.
Koigi vald (Peetri kihelkond)
Koigi vald (saksa keeles Koick) oli vald Paide kreisis Peetri kihelkonnas. Vallamaja asus Tamsi külas. Vald eksisteeris 1866. aastani –1939.
Jānis Roberts Tillbergs
Jānis Roberts Tillbergs; ka Tilbergs (2. juuli (20. juuni vkj) 1880 – 7. november 1972) oli läti maalikunstnik, graafik ja skulptor.
Aastail 1911–1915 töötas pedagoogina Riia linna kunstikoolis.
Marko Veisson
Marko Veisson (sündinud 25. juulil 1976) on eesti antropoloog ja muusik.
Akadeemiline töökäik
Veisson on töötanud Viljandi Kultuuriakadeemias ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias: aastatel 2001–2004 oli ta kultuurhariduse osakonna juhataja, seejärel 2005. aasta augustist aasta aega ja 2006. aasta septembrist 2008. aasta augustini erakorraline lektor. 2008. aasta augustist on ta sotsioloogia ja kultuuriantropoloogia lektor (0,50).
Muusikuna
Ta mängib Hiiu kannelt koos Ramo Tederiga nu-folk-ansamblis Puuluup.
Ülemiste City
Ülemiste City on ärilinnak Tallinnas Lasnamäe linnaosas asuvas Ülemiste asumis, endise Dvigateli tehasekompleksi territooriumil. Linnak asub Tallinna Lennujaama, Ülemiste keskuse ja Ülemiste raudteepeatuse vahelisel alal.
Ajalugu
19. sajandi lõpus rajatud Dvigateli tehasekompleks, mis oli eri aegadel teenindanud suurte impeeriumide – Vene keisririigi ja Nõukogude Liidu majandust, kaotas seoses Eesti taasiseseisvumisega 1991. aastal oma turupotentsiaali. Pärast erastamist ja ebaõnnestunud katseid kunagiste tootmisvõimsuste taastamiseks otsustasid omanikud kurssi muuta. AS Mainor alustas 2005. aastal soodsa asukohaga 36-hektarilise vana tööstusala ümber kujundamist kaasaegseks tehnoloogialinnakuks, mille eeskujuks võeti Kista City, Stockholmi kõrval asuv Põhjamaade Silicon Valleyks kutsutud tehnoloogialinnak. 2010. aastal kaasati linnaku arendamisse ka Soome ettevõte Technopolis.
Tegevus
Ülemiste City missiooniks on rahvusvahelise haardega atraktiivse teadmistepõhise töö-, arengu- ja elukeskkonna arendamine, mis suurendaks inimeste ja ettevõtete konkurentsivõimet maailmas, tooks talendid koju end realiseerima ning inspireeriks uute ärimudelite teket. 2014. aasta seisuga tegutseb Ülemiste City 82 000 m2 äripindadel 300 ettevõtet 6000 töötajaga. Linnakus on saadaval lai valik ettevõtetele ja töötajatele mõeldud olme- ja äriteenuseid. Ülemiste Citys tegutsevad muuhulgas Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor, Euroopa kool, Emili kool ja Kalli-Kalli lasteaed. Linnakus paikneb ka E-Estonia demokeskus ning Eesti suurim restoran Dvigatel.
Ülemiste City lähedal asuvad Lennart Meri Tallinna lennujaam, Eesti suurim kaubanduskeskus – Ülemiste keskus, Eesti suurim transpordisõlm, Ülemiste raudteejaam ja Ülemiste hotell.
Ülemiste City linnakul on kaks arendajat. Kolmandikku Ülemiste Cityst arendab Technopolis Ülemiste AS, millest 51% kuulub Soome börsifirmale Technopolis Plc. Kaht kolmandikku linnakust arendab Mainor Ülemiste AS, mille enamusosanikuks on AS Mainor.
Perspektiivid
Ülemiste Cityst plaanitakse arendada 2025. aastaks ööpäev läbi toimiv multifunktsionaalne linnak, mis ühendab 15 000 ettevõtete ja asutuste töötajat ning 5000 elanikku.
2017. aasta augustis avati Ülemiste Cityt läbiv trammiteepikendus lennujaama. Lähitulevikus on Ülemiste piirkonda planeeritud mitu olulist infrastruktuuriobjekti (nt Rail Balticu reisirongiterminal) ja kinnisvaraarendusi.
Trivia
Ülemiste City hooned on nimetatud Eesti teaduse suurkujude järgi. Näiteks leiduvad linnakus Ludvig Puusepa, Walter Zappi, Ragnar Nurkse, Ustus Aguri, Artur Lindi, Alexandre Liwentaali, Johannes Käisi ja Boris Tamme, Ernst Öpiku, Viktor Palmi, Alma Tomingase nimelised hooned.
17. juunil 2014 toimus linnakus esimest korda Ülemiste City Festival.
Stina Nilsson
Täpp Karin Stina Nilsson (sündinud 24. juunil 1993 Malungis) on Rootsi murdmaasuusataja.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta teatesõidus hõbemedali. Individuaalsprindi poolfinaalis ta kukkus ja finaali ei pääsenud.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis tuli ta klassikatehnikasprindis olümpiavõitjaks. Teatesõidus ja sprinditeates võitis ta hõbemedali ning 30 km klassikatehnikas pronksmedali.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis tuli ta sprinditeates koos Maja Dahlqvistiga maailmameistriks. Teise kuldmedali võitis ta teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust. Individuaalsprindis võitis Nilsson hõbemedali.
Esimest korda jõudis ta MK-etapil poodiumile 5. märtsil 2014 Drammenis, kui oli klassikasprindis kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 13. detsembril 2015 Davosis vabatehnikasprindis.
Maailmakarikavõistlustel
Stina Nilsson on individuaalarvestuses osalenud ( seisuga 25. veebruar 2019 ) 97 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse 36 korral, neist 19 korda on ta võitnud.
Raadioelektroonika
Raadioelektroonika tähendab elektroonikat, mida kasutatakse raadiotehnikas, s.t raadiosaatjates ja raadiovastuvõtjates.
Nii kuuluvad raadiotehnika valdkonda kõrgsagedusvõimendid, segustid ja sagedusmuundurid, vahesagedusvõimendid (koos ribafiltritega), modulaatorid ja modulatsioonidetektorid, koodrid ja dekoodrid ning helisagedusvõimendid.
Raadioelektroonika haarab raadiotehnilisi süsteeme alates automaatsest võimenduse või nivoo reguleerimisest ja sageduse automaatsest järelhäälestusest kuni keerukate süsteemideni (näiteks radarid, raadionavigatsiooni süsteemid, positsioneerimine).
Raadioelektroonika alasse kuuluvaks võib lugeda ka digitaalse informatsiooni (digitaalse signaali) ülekande süsteeme, mis on ette nähtud audio- ja videoinfo edastamiseks ehk digitaalse ringhäälingu süsteeme.
Raadioelektroonika alasse kuuluvaks võib lugeda ka mobiilsidet ja mobiilset või traadita internetiühendust, mis samuti on digitaalsete andmete (informatsiooni) edastamisel põhinevad, kuid erinevalt ringhäälingust on siin side kahepoolne (dupleks).
Raadioelektroonika alasse kuuluvaks loetakse tihti ka heli- ja videotehnilist seadmestikku, mida kasutatakse saatja poolel, kuigi tegelikult on siin tegemist helitehnilise ja pilditehnilise seadmestikuga (ehk audio- ja videoelektroonikaga).
Hans Aabech
Hans Vilhelm Aabech (1. november 1948 Kopenhaagen – 8. jaanuar 2018 Kopenhaagen) oli taani jalgpallur.
Ta on mänginud kolm mängu Taani koondises.
Jalgpallur Kim Aabech on tema poeg.
Aadu Ojamets
Aadu Ojamets (18. august 1904 – 11. juuli 1941) oli eesti kommunist.
Hanna
Hanna võib tähendada järgmist:
Slavica Tartuensia
"Slavica Tartuensia" on Tartu Ülikooli Kirjastuse alates 1985. aastast välja antud raamatusari.
Alates 2012. aastast on see ühendatud sarja "Acta Slavica Estonica".
François Viète
pisi|François Viète
François Viète (ladina k. Franciscus Vieta; 1540 – 23. veebruar 1603) oli prantsuse matemaatik, kelle töö algebras oli tähtis samm tänapäevase algebra suunas. Ta kasutas valemites tähti parameetritena. Ametilt oli ta jurist.
Mequinenza
Mequinenza (aragooni ja hispaania: [mekiˈnenθa]) ehk Mequinensa on linn ja vald Hispaanias Aragóni autonoomses piirkonnas Zaragoza provintsis.
Bellingshausen (täpsustus)
Bellingshausen on Saaremaa, Liivimaa ja Eestimaa aadlisuguvõsa, mille tuntuim esindaja on Antarktika avastaja Fabian Gottlieb von Bellingshausen.
Fabian Gottlieb von Bellingshauseni järgi on nimetatud:
Zimovniki rajoon
Zimovniki rajoon (vene keeles Зимовниковский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti idaosas. Rajooni keskus on Zimovniki alev.
Rajoon piirneb põhjas Dubovskoje rajooniga, idas Zavetnoje rajooniga, kagus Remontnoje rajooniga, lõunas Orlovski rajooniga, läänes Martõnovka rajooniga ja loodes Volgodonski rajooniga.
Rajooni pindala on 5044,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 36 910, 2009. aastal 38 065 ja 2002. aastal 38 190.
Kuimetsa vald (Juuru kihelkond)
Kuimetsa vald (saksa keeles Kuimetz) oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. Vallamaja asus Vaopere külas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vald eksisteeris 1866 –1939.
Valla alal asus Kuimetsa mõis.
Vaike Rannet
Vaike Rannet (1945. aastani Vaike Trummel; 19. oktoober 1925 – 23. jaanuar 1999) oli eesti kirjanik.
Elulugu
Aastatel 1932–1939 õppis ta Tallinna 9. Algkoolis ja 1939–1942 Tallinna Tütarlaste Kommertskoolis.
Aastatel 1942–1944 töötas ta telefonistina Tallinna Kaugejaamas ja 1944–1946 sekretärina Tööjõureservide Peavalitsuses.
1945. aastal abiellus ta kirjanik Egon Rannetiga, kelle erasekretär, isiklik toimetaja ja hooldaja oli ta kuni kirjaniku surmani 1983. aastal, mistõttu ta mujal tööl ei käinud.
Vaike Rannet tegi kirjanduslikke katsetusi juba enne Egon Ranneti surma, kuid see ei leidnud abikaasa toetust.
Pärast abikaasa surma kirjutas Vaike Rannet lõpuni Egon Ranneti suurromaani "Kivid ja leib" II osa (1985). Ta kirjutas ka romaani "Kivid ja leib" III osa (ilmus 1992) ja IV osa (ilmus 1996). Romaanidest kujunesid Eestis menukid.
Isiklikku
Tema isa oli Aleksei Trummel (1900–1988; töötas Nõukogude ajal Eesti NSV Siseministeeriumi asutustes) ja ema Amalie-Melide (sündinud Sidok; 1894–1966) oli kooliteenija. Vanemad lahutasid abielu 1936. aastal.
Kullamaa vald (Kullamaa kihelkond)
Kullamaa vald (saksa keeles Goldenbeck) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kullamaa vald Vaikna vallaga.
Valla alal asus Suur-Kullamaa ja Väike-Kullamaa mõis.
Moskva Peaingli katedraal
Peaingli katedraal (vene keeles Архангельский собор) on Moskva Kremlis asuv peaingel Miikaelile pühitsetud õigeusu pühakoda. Kirik asub Kremlis Katedraali väljakul Kremli Suure palee ja Ivan Suure kellatorni vahel. Peaingli katedraal oli peamine tsaaride matmispaik enne pealinna viimist Peterburisse.
Näota mõrvarid
"Näota mõrvarid" (rootsi keeles "Mördare utan ansikte") on 1991. aastal ilmunud Henning Mankelli kriminaalromaan. See on Wallanderi sarja esimene raamat. Raamatu tõlkis eesti keelde Irja Kiisküla ja see ilmus 1997. aastal sarjas "Mirabilia".
Pollica
370 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pollica asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta (31.05.2020).
Jason Goodwin
Jason Goodwin (sündinud 1964) on Suurbritannia ajaloolane ja kirjanik.
Moskva Peaingli katedraal
Ajaloost
Kirik ehitati aastail 1505–1508 Itaalia arhitekti Aloisio Uue juhtimisel eelmise, 1333. aastal ehitatud katedraali kohale.
Näota mõrvarid
1992. aastal võitis "Näota mõrvarid" esimese Klaasist Võtme auhinna.
Pollica
Pollica jaguneb järgmisteks osaüksusteks (frazione): Acciaroli, Cannicchio, Celso, Galdo, Pioppi.
Jason Goodwin
Tema isa oli new age-kirjanik John Michell, ema oli maalikunstiõpetaja Jocasta Innes. Vanemad läksid lahku enne Jasoni sündimist ja Goodwin ei kohtunud oma isaga enne 1992. aastat, kui ta oli 28-aastane.
Moskva Peaingli katedraal
Nekropol
Katedraali on maetud
Näota mõrvarid
Sisu
Peaaegu isoleeritud Skåne farmis Lunnarpis piinatakse surnuks vana mees Johannes Lövgren, tema naine Maria leitakse aga läbipekstult ja köiega ümber kaela. Mõrvu saadetakse uurima inspektor Wallander, 42-aastane Ystadi politseiuurija ja tema rühm: eakas reuma all kannatav Rydberg, 29-aastane kollanokk Martinsson, kiilanev neljakümnendates uurija Svedberg ning Näslund, Hansson ja Peters. Viimane sõna, mille surev Maria Lövgren jõuab öelda, on "välismaalane".
12 tooli
"12 tooli" on Ilfi ja Petrovi satiiriline romaan, mis valmis aastail 1927–1928 ja ilmus 1928. aastal kirjastuses Zemlja i Fabrika.
Jason Goodwin
Goodwin õppis Cambridge'i Ülikoolis Bütsantsi ajalugu.
Näota mõrvarid
Sisu
Rydberg ütleb, et ta pole näinud varem sellist sõlme, mis oli Maria kaela ümber, ja pakub, et mõrva sooritasid välismaalased. See oletus viib mitme rassistliku rünnakuni, kui info lekib ajakirjandusse.
Jason Goodwin
Loominguline tegevus
Tema esikteos kandis pealkirja "The Gunpowder Gardens or, A Time For Tea: Travels in China and India in Search of Tea" ("Püssirohuaiad ehk Teeaeg: reisid Hiinasse ja Indiasse tee otsingutel"), mis osutus menukaks. Seejärel matkas ta jalgsi Poolast İstanbuli ja avaldas oma teise raamatu "On Foot to the Golden Horn" ("Jalgsi Kuldsarvele"), mis pälvis 1993 John Llewellyn Rhysi ja Mail on Sunday auhinna.
12 tooli
Romaani peategelane on Ostap Bender.
Näota mõrvarid
Televisioon ja raadio
Romaani on kasutatud Wallanderi Briti ja Rootsi televersioonis.
Pollica
Pollica piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casal Velino, San Mauro Cilento, Sessa Cilento, Stella Cilento.
Näota mõrvarid
Televisioon ja raadio
Romaani on üle kantud raadiojaamas BBC Radio 7, kus seda luges Briti näitleja David Warner. David Warner mängis Wallanderi Briti versioonis Wallanderi isa.
Lärmakas naabrimees
"Lärmakas naabrimees" on Jarek Kasari 2012. aasta album.
Mare Puhk
Mare Puhk (sündinud 8. novembril 1938 Tartus) on eesti bioloog-kalakasvataja.
Jason Goodwin
Loominguline tegevus
Edasi keskendus ta Osmanite riigi teemalistele teostele. Tema kolmas raamat "Lords of the Horizons: A History of the Ottoman Empire" ("Silmapiiride isandad: Osmanite riigi ajalugu") ilmus koguni The New York Timesi raamatuülevaate kaanel. Seejärel hakkas ta kirjutama Türgi-teemalisi krimilugusid, mille tegevus toimub 19. sajandi İstanbulis. Tema kriminaalromaanides tegutseb eunuhhist detektiiv Yaşim. 2011 ilmus selle sarja neljas ja seni viimane teos "An Evil Eye" ("Kuri silm"), mille tegevus toimub Türgi sultani haaremis.
Mare Puhk
Elulugu
Mare Puhk on teenistuja tütar.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kalakasvatus, peamiselt biotehnika, aretus, kunstliku paljundamise tehnoloogia. Välja töötanud Eesti tiigimajandeis kasutusele võetud karpkalakasvatuse süsteemi, karpkala kunstliku taastootmise, söötmise ja täiendkalade kasvatamise tehnoloogia. Juhendanud ja korraldanud Ilmatsalu kalakasvatuskompleksi projekteerimist ja ehitamist. Üleliidulise Põllumajanduse Akadeemia tiigikalakasvatuse osakonna tegevliige (1976–1988), Eesti Kalakasvatajate Seltsi asutajaliige, 1992–1995 president; Eesti Riikliku Kalakapitali Nõukogu, Eesti Kalandusnõukogu jmt organisatsiooni liige. Eesti NSV teeneline kalakasvataja (1988). Üle 120 teaduspublikatsiooni.
Marko Torm
Marko Torm (sündinud 2. märtsil 1980 Kohtla-Järvel) on Eesti endine poliitik, XIV Riigikogu koosseisu liige.
Töökäik
Lääne-Virumaa kriminaalpolitsei inspektor 2002, G4S Lääne-Virumaa teenindusjuht 2003–2005, Rakvere linna sisekontrolör 2006–2010, Rakvere abilinnapea 2010–2011, Rakvere linnavolikogu esimees 2013–2014, Lääne-Viru maavanem 2014–2017, Rakvere linnapea 2017–2019.
Poliitiline tegevus
Reformierakonna liige 2010–2023. Seoses Riigikogu liikme Taavi Rõivase tagasiastumisega 15. detsembril 2020 sai temast päev hiljem asendusliikmena XIV Riigikogu liige.
Muu tegevus
Eesti Ööjooksu ja muude tervisespordiürituste algataja ja korraldaja. Tema eestvedamisel on Rakveres algatatud liikumissari "Terve Rakvere liigub". Ta on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Rakvere Kolmainu koguduse liige.
Noēsis
"Noēsis" on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 2005. aastal loodud kontsert viiulile, klarnetile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 20 minutit. Teose kandis esimest korda ette 17. juunil 2005 Detroiti Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi).
Tere, tüdrukud
"Tere, tüdrukud!" on 1962. aastal Tallinnfilmis valminud dokumentaalfilm.