cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Böhmermann
Skandaal 2016. aastal
Saksamaa türklaste kogukond on suurim teine rahvusgrupp riigis. 2016. aastal kritiseeris Böhmermann Türgi riigipea Recep Tayyip Erdogani sõnavabaduse piiramise pärast ning kandis ette luuletuse "Schmähgedicht" ehk "Laimuluuletus", mille peale riigipea ta riigipäid solvamast keelava vana seaduse e. lese majeste seaduse alusel kohtusse kaebas. Süüdimõistvat otsust ei tulnud. Böhmermann andis aga 2019. aastal Saksamaa peaministri Angela Merkeli kohtusse, kuna viimane oli luuletuse hukka mõistnud. Merkel oli märkinud, et luuletus oli sihilikult solvav, kuid saatejuht sellega ei nõustunud, kuna enne luuletust ta toonitas, et demonstreerib, mis vahe on sihilikul solvangul ja kriitikal. Seadusest, mille alusel Erdogan Böhmermanni kohtusse andis, loobuti 2017. aastal. Merkel tunnistas hiljem, et oli märkust tehes eksinud.
Skandaal 2019. aastal
2019. aastal avaldati kaadrid Ibiza villas toimunud kohtumisest Austria asekantsleri ja paremäärmusliku partei FPÖ juhi Heinz-Christian Strache ja teenete eest raha pakkunud vene oligarhi naise vahel. Varjatud kaameraga filmitud kaadreid seostati Jan Böhmermanniga, kuna vastavaid vihjeid tegi ta enne video ilmsikstulekut. Skandaali tulemusel lahkus parteijuht kohalt ja Austria valitsus lagunes. Sama aasta sügisel anti teada, et Böhmermann produtseerib juhtunu põhjal filmitavat filmi.
Tunnustus
2023 – Grimme auhind saate "ZTF Magazin Royale" eest
2016 – Grimme auhind saate "Neo Magazin" eest
N-butüülliitium
N-butüülliitium (lühend n-BuLi) on liitiumorgaaniline ühend, kus esineb polaarne kovalentne side liitiumi aatomi ja butüülrühma süsiniku vahel. Ühendit kasutatakse laialdaselt elastomeeride, nagu polübutadieen, polümerisatsiooni initsiaatorina. Nii tööstuses kui ka laboris on aine kasutusel orgaanilistes sünteesides tugeva alusena. Kaubanduslikult on butüülliitiumi saada lahustena (15%, 25%, 2M, 2,5M, 10M jne) alkaanides, nagu heptaan või heksaan. Võimalik on valmistada ka dietüüleetri ja tetrahüdrofuraani (THF) lahuseid, kuid need on hoiustamiseks liiga ebastabiilsed. Iga aasta toodetakse umbes 1800 tonni butüülliitiumi ja teisi liitiumorgaanilisi ühendeid.
Maakeelelised
Maakeelelised (Geoglossaceae) on kottseente sugukond.
N-butüülliitium
Alkaanide lahustes on n-butüülliitium helekollane ning korralikult hoiustatuna võiksid nad olla stabiilsed pikka aega. Praktikas esineb aga aine vananemine, mille tulemusena sadestub valge liitiumhüdriid ning lahus muutub oranžikaks.
Struktuur
Nii tahkena kui lahuses esineb n-BuLi oligomeerina. Kalduvus agregeeruda on peaaegu kõigil liitiumorgaanilistel ühenditel. Oligomeere hoiab koos delokaliseritud kovalentne side liitiumi ja süsiniku vahel. N-butüülliitiumi puhul esineb kõige enam tetrameerne (dietüületris) ja heksameerne (tsükloheksaanis) vorm. Tetrameeri korral butüülrühmad paiknevad tetraeedri iga tahu keskmes, olles korraga ühenduses kolme Li-aatomiga. Polümerisatsiooniaste sõltub suuremalt jaolt orgaanilise rühma struktuurist, lahuste puhul ka lahustist, kusjuures mida polaarsem lahusti, seda vähemal määral on ühend assotsieerunud. Tänu suurele elektronegatiivsuste erinevusele liitiumi (0,98) ja süsiniku (2,55) vahel, on C-Li side ülipolaarne. Seetõttu võib n-butüülliitiumi kujutada praktikas reageerimas kui butüülanioonina (n-Bu-) ja liitiumkatioonina (Li+).
Valmistamine
Standardne reaktsioon n-BuLi valmistamiseks on 1-bromobutaani või 1-klorobutaani reageerimine Li metalliga: 2 Li + C4H9X -> C4H9Li + LiX X = Cl, Br Solvendina kasutatakse selles reaktsioonis benseeni, tsükloheksaani või dietüüleetrit. Kui lähteaineks on BuBr, on saaduseks homogeenne lahus, mis sisaldab nii liitiumbromiidi, butüülliitiumi kui ka väikeses koguses oktaani (tekib kahe butüülrühma liitumisel). Liitiumkloriidiga moodustab butüülliitium nõrgema kompleksühendi, mistõttu BuCl reageerimisel liitiumiga tekib LiCl sade ning liitiumorgaaniline ühend on seega ka kergemini reaktsioonisegust eraldatav.
Reaktsioonid
Butüülliitium on tugev alus (pKa≈50), kuid sõltuvalt teistest lähteainetest ka tugev nukleofiil ja redutseerija. Peale selle suudab n-BuLi siduda ennast aprotoonsete Lewisi alustega, nagu dietüüleeter ja tertsiaarsed Amiinid, lõhkudes seeläbi oma oligomeerset struktuuri ning parandades oma reaktsioonivõimet.
Metalleerimine
Üks parimaid n-BuLi keemilisi omadusi on võime deprotoneerida suurt osa erinevaid Brønstedi happeid. See tähendab, et ta suudab metalleerida erinevaid C-H sidemeid, eriti kui konjugeeritud alus on stabiliseeritud elektronide delokalisatsiooniga või teiste heteroaatomitega (mitte süsinikuaatom). Taolised ained on näiteks atsetüleenid (H-CC-R), metüülsulfiidid (H-CH2-SR), tioatsetaalid (H-CH(SR)2), metüülfosfiinid (h-Ch2PR2) ja furaanid. Lisaks neile deprotoneerib n-butüülliitium kõiki happelisemaid ühendeid, nagu alkoholid, amiinid ja enoolid, moodustades vastvalt alkoksiide, amiide ja enolaate. Reaktsioonivõimet parandab ka tekkiva butaani kõrge stabiilsus ning lenduvus. Suurte koguste juures tuleb siiski arvestada gaasi süttivusega. LiC4H9 + R-H -> C4H10 + R-Li Reaktsioonikiirust saab suurendada, kui lisada reaktsioonisegule Li+ katiooniga kompleksi moodustavat ainet, nagu tetrametüületüleendiamiin (TMEDA).
Halogeen-liitium vahetusreaktsioon
Osade orgaaniliste bromiidide ja jodiididega osaleb n-butüülliitium vahetusreaktsioonis, andes saaduseks vastava liitiumorgaanilise derivaadi. Kloriidide ja fluoriidide korral reaktsioon tavaliselt ei toimu: C4H9Li + R-X -> C4H9X + R-Li    (X = Br, I) Vastavat lähenemist kasutatakse erinevate liitiumorgaaniliste ühendite, eriti arüülliitiumite ja osade vinüülliitiumite saamiseks. Selle meetodi saagis on aga piiratud, kuna saadused võivad edasi reageerida andes kõrvalsaaduseks vastava liitiumhalogeniidi ning orgaanilise aine: C4H9X + R-Li -> LiX + R-C4H9    (X= Br, I)
Transmetalleerimine
Nagu nimigi ütleb, vahetavad orgaanilised rühmad selle reaktsiooni korral omavahel metalliaatomid. Tihtipeale vahetab liitium oma koha just tinaga: C4H9Li + Me3SnAr -> Me3SnC4H9 + ArLi (Me – metüülrühm, Ar – arüülrühm, Sn – tina) Tekkinud tinaühend on vähem reaktiivne liitiumi ühendite suhtes, kui vastavad halogeenühendid, mistõttu on transmetalleerimine eelistatum kui halogeen-liitium vahetusreatsioon. Peale tina võib reaktsioonides kasutada ka elavhõbedat, seleeni või telluuri.
Karbonüüli liitmine
Erinevaid liitiumorgaanilisi ühendeid kasutatakse spetsiifiliste aldehüüdide ja ketoonide sünteesimisel: R1Li + R2CONMe2 -> LiNMe2 + R2C(O)R1
Ohutus
Liitiumorgaanilised ühendid on ülimalt pürofoorsed: nad võivad hapniku, õhu või niiskuse käes iseenesest süttida. n-BuLi reageerib tormiliselt veega: C4H9Li + H2O -> C4H10 + LiOH
Samuti annab ta reaktsiooni süsihappegaasiga: C4H9Li + CO2 -> C4H9CO2Li Et säilitada liitiumorgaaniliste ühendite omadusi, peab neid säilitama inertgaasi (Ar, N2) atmosfääris ning veevabas keskkonnas. Samu reegleid tuleb jälgida nendega ümberkäimisel.
Unustatud sõda. Relvastatud vastupanuliikumine Eestis aastatel 1944–1956
"Unustatud sõda. Relvastatud vastupanuliikumine Eestis aastatel 1944–1956" on aastal 2005 ilmunud Mart Laari populaarteaduslik ajalooraamat.
Raamat räägib eelkõige Eesti metsavendade vastupanuvõitlusest Nõukogude okupatsioonivõimude vastu perioodil 1944–1956.
Davõd Arahhamija
Davõd Arahhamija (ukraina keeles Давид Георгійович Арахамія, sündinud 23. mail 1979 Sotšis) on gruusia päritolu Ukraina poliitik, ärimees ja ühiskonnategelane.
Ukraina poliitikas
Alates 29. augustist 2019 on ta Ukraina Ülemraada erakonna Rahva Teener fraktsiooni esimees.
Bussby neem
Bussby neem (ka Bussby nina) on neem Lääne maakonnas Vormsi vallas.
Sankt Ruprecht an der Raab
Sankt Ruprecht an der Raab on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Weizi ringkonnas. Steiermargi vallareformi käigus 1. jaanuaril 2015 liideti sellega endised vallad Etzersdorf-Rollsdorf ja Unterfladnitz.
pisi|tühi|Sankt Ruprechti kihelkonnakirik
Ajalugu
Sankt Ruprecht an der Raab on üks vanemaid kohti Steiermargis. Esimesel Nennungil aastal 860 kandis see nime "ad Rapam". Keiser Friedrich III märkis linna 1. septembril 1462. aastal.
Perearstikeskus
Perearstikeskus on perearstidele nende erialast tegevust võimaldav asutus, kus reeglina paiknevad mitme perearsti või nende poolt moodustatud osaühingutesse kuuluvate perearstide vastuvõturuumid.
Suuremates asulates ja linnades on perearstid enamasti koondunud perearstiteenust osutavatesse osaühingutesse, kes võivad tegutseda tavaliselt perearstikeskuseks või tervisekeskuseks ehitatud või kohandatud hoonetes või hoonestikes (mis tihti on endised polikliinikud), ja võivad kuuluda haiglate koosseisu.
Jeanne Moreau
pisi|Jeanne Moreau [[San Sebastiani filmifestivalil (2006)]] Jeanne Moreau (23. jaanuar 1928 Pariis – 31. juuli 2017 Pariis) oli prantsuse näitleja, laulja, režissöör ja stsenarist.
Perearstikeskus
Perearstikeskus võib olla munitsipaalne, nagu näiteks on Tallinnas.
Lisaks võivad perearstikeskustes paikneda ka eriarstide vastuvõturuumid, laborid, meditsiiniuuringute kabinetid ja muu meditsiiniteenuse osutamiseks vajalik.
Jeanne Moreau
Moreau alustas näitlejakarjääri 1947. aastal teatris Comédie-Française, filmides hakkas mängima väikseid rolle 1949. aastal.
1963. aastal avaldas Moreau heliplaadi. Hiljem on ta laulnud koos Frank Sinatra, Yves Duteil’ ja Etienne Dahoga.
1992 sai ta Veneetsia filmifestivalil elutöö Kuldlõvi ja 2003 Cannes'i filmifestivalil Kuldse Palmioksa. Lisaks on ta saanud filmifestivalidel naisosade eest Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia ja Césari auhindu.
Ta mängis Ilmar Raagi 2012. aasta filmis "Eestlanna Pariisis" Pariisis elavat eestlannat.
Ta pidas eestlasi toredateks ja sõbralikeks ning talle meeldisid ameeriklased väga.
Moreau on olnud abielus režissöör William Friedkiniga. Nad elasid paar aastat koos Ameerika Ühendriikides New Yorgis.
Monreale (Sardiinia)
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Monreale (ka Campidano di Sanluri) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare edelaosas, endisaegse Arborea kuningriigi lõunaosas.
Piirkonnas on kümme Lõuna-Sardiinia provintsi valda: Arbus, Gonnosfanadiga, Guspini, Pabillonis, San Gavino Monreale, Sanluri, Serrenti, Vallermosa ja Villacidro. Monreale piirneb Campidano di Oristano, Marmilla, Campidano di Cagliari ja Sulcis-Iglesiente piirkonnaga.
II liiga 2018
II liiga 2018 oli Eesti jalgpalli tugevuselt neljanda liiga II liiga 2018. aasta hooaeg, mis jagunes kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs.
Sherine
Sherine Sayed Mohamed Abdel-Wahab (araabia keeles شيرين سيد محمد عبد الوهاب, sündinud 8. oktoobril 1980 Kairos), esinejanimega Sherine, on Egiptuse laulja, näitleja, saatejuht ja endine kohtunik telesaates "The Voice: Ahla Sawt".
Elukäik
Sherine on sündinud 8. oktoobril 1980 Kairos Egiptuses.
Ta hakkas laulmist harjutama üheksa-aastaselt. Ande avastas tema muusikaõpetaja, kes veenis tüdruku vanemaid, et nad paneksid lapse Kairo Ooperimajja laulma. Seal kohtus tüdruk Selim Sahabiga, kuulsa Egiptuse klassikalise muusika dirigendiga, kes oli vaimustunud Sherine'i lauluvõimetest. Kuni 12. eluaastani laulis Sherine ooperimaja kooris, hiljem laulis ta juba solistina. Kui Sherine oli 18-aastane, tutvustati teda muusikaprodutsendile ja lavastajale Nasr Mahrousile.
Sherine oli abielus Egiptuse helilooja ja muusikalevitaja Mustafa Mohamediga. Neil on tütred Mariam ja Hana.
Ta abiellus Hossam Habibiga 5. aprillil 2018.
Karjäär
Sherine sai tunnustust laulu eest "Ah, Ya Leil", mis räägib loo noorest tüdrukust, kes on kaotanud oma tõelise armastuse. Tohutu edu tulemusena jälgis Sherine sama mõtteskeemi ka oma järgnevates lugudes, näiteks "Lazim Ayesh", "Mafish Mane3", "Ana Mesh Bitaat el Kalam Dah" ja "Kont Arfa". Üks Gulf Newsi ajakirjanik on öelnud: "Ta oli uus eeskuju Araabia publikule – naine, kes ei alanda ennast, et saada mehe kiindumust".
2012. aastal andis Sherine välja stuudioalbumi "Esaal Alaya". Albumit saatis taas müügiedu ning see oli edetabelites kõrgel kohal üle terve Lähis-Ida. 2014. aastal avaldas ta singli "Ana Kiteer" ja 2015. aastal loo "Tareqe".pisi|Sherine 2007. aastalSherine esines koos Nellyga, lauldes uusversiooni laulust "Just a Dream".
Tal on singel Fadel Shakeriga pealkirjaga "El 3am El Jeded".
2016. aastal avaldas ta koos egiptlase Hossam Habibiga laulu "Kol Maghanni", millele tehti ka muusikavideo.
Televisioon
Ta juhtis Egiptuse telekanalis DMC TV oma jutusaadet "Sherry Stuudio", mis algas jaanuaris 2017. Saadet väisanud paljude andekate ja kuulsate külaliste hulgas olid ka Samira Said, Assala Nasri, Elissa, Nawal Al Zoghbi, Ghada Abdel Razek ja Mohamed Mohey.
Greyton
Greyton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Theewaterskloofi vallas.
Greyton on asutatud 1854. aastal.
Balti soojuselektrijaama settebasseinid
Balti soojuselektrijaama settebasseinid (ka Balti SEJ settebasseinid) on Balti soojuselektrijaama lähedal asuvad settebasseinid. Basseine on kokku 16 ja nende kogupindala on 46,3 ha.
Basseinid pole avalikud ega avalikult kasutatavad.
Etzersdorf-Rollsdorf
thumb|Etzersdorf
Etzersdorf-Rollsdorf oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Weizi ringkonnas. 2015. aastast on see Sankt Ruprecht an der Raabi valla osa.
Närke
pisi|püsti|Närke asukoht Närke on ajalooline maakond (rootsi keeles landskap) Kesk-Rootsis Svealandis. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb enamik Närkest Örebro lääni lõunaossa.
Närke pindala oli 4126 km².
Nordplus
Nordplus (inglise keeles Nordplus Framework Programme) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu hariduskoostööprogramm, mille eesmärk on edendada ja toetada Põhja- ja Baltimaade hariduskoostööd kõigis elukestva õppe valdkondades. Käimasolev programmiperiood on aastateks 2008–2011.
Nordplus-programmis osalevad riigid on Eesti, Island, Läti, Leedu, Norra, Rootsi, Soome (sh Ahvenamaa) ja Taani (sh Fääri saared ja Gröönimaa). Vastavalt haridusvaldkondadele jaguneb Nordplus-programm neljaks allprogrammiks:
Nordplusi programm aastateks 2008–2011 toetab õpirännet, koostööprojekte ja –võrgustikke ning on avatud hariduse ja elukestva õppega seotud asutustele ja organisatsioonidele. Igal alaprogrammil on oma eesmärgid ja eelistused. Nordplus keskendub eelkõige kliimale ja keskkonnale.
Nordplus Juunior arendab ja tugevdab koolidevahelist koostööd. Nordplusi kõrgharidusprogramm toetab koostööd osalevate maade kõrgkoolide vahel. Nordplusi täiskasvanuharidusprogramm aitab kaasa koostöövõrgustike loomisele täiskasvanuhariduse valdkonnas. Nordplusi horisontaalprogramm aitab luua valdkondi hõlmavat sünergiat ja koostööd, samuti toetab uuenduslikke või laiema kandepinnaga koostööprojekte.
Taotluste esitamine ja aruandlus toimub online-süsteemis ARS Nordplusi kodulehel. Allprogramme koordineerivad Põhjamaades tegutsevad Nordplus-programmi bürood. Balti riikide vastavad bürood hoolitsevad selle eest, et teave Nordplusi programmi kohta jõuaks Eesti, Läti ja Leedu sihtrühmadeni. Eestis jagab Nordplusiga seonduvat teavet Haridus- ja Noorteamet.
Munir El Haddadi
pisi|Munir El Haddadi 2020. aastal [[Sevilla FC|Sevilla särgis]] Munir El Haddadi Mohamed (tuntud lihtsalt ka kui Munir; sündinud 1. septembril 1995 San Lorenzo de El Escorialis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Las Palmas.
Ta alustas klubikarjääri FC Barcelonas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 24. augustil 2014 mängus Elche vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks. Hooajal 2016–17 mängis Munir Barcelonast laenul Valencias ja hooajal 2017–18 Deportivo Alavésis.
2019. aasta juunis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Sevila. Hooajal 2019/20 võitis ta Sevillaga UEFA Euroopa Liiga.
Hooajal 2022/23 mängis Munir Hispaania kõrgliigaklubis Getafe. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Hispaania kõrgliigasse tõusnud Las Palmasega.
8. septembril 2014 debüteeris Munir Hispaania jalgpallikoondises mängus Makedoonia vastu. Hiljem soovis ta hakata koondises esindama Marokot, et osaleda 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid tema taotlus lükati esialgu tagasi. Lõpuks lubati tal Maroko koondises mängida 2021. aasta jaanuaris. Maroko koondises tegi Munir debüüdi 26. märtsil 2021 mängus Mauritaania vastu. Esimese värava lõi ta neli päeva hiljem mängus Guinea-Bissau vastu. Munir kuulus Maroko koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Läänerinne
Läänerinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi:
Rõngastamine
pisi|Teadlane rõngastab [[koldvint|koldvindipoega (Serinus serinus)]]
Rõngastamine on loomade (eriti lindude) märgistamine eesmärgiga saada infot nt nende rände, populatsiooniökoloogia, eluea jm küsimuste kohta. Rõngastamine hõlmab ühtlasi ka vastavat tehnikat ja meetodeid.
Ökosüsteemne käsitlus
Ökosüsteemne käsitlus (inglise ecosystem approach) on maa- ja veevarude ning eluslooduse terviklik majandamine, mis soosib nende kaitset ja säästvat kasutust õiglasel viisil.
Kukruse mõisa kalmistu
thumb|Kalmistu värav (2014) thumb|Hauakivid kalmistul (2014) pisi|Eduard von Tolli mälestuskivi (2014) Kukruse mõisa kalmistu on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kabelimetsa külas Toila vallas Ida-Viru maakonnas.
Ökosüsteemne käsitlus
Ökosüsteemsest käsitlusest hakati lähtuma 1990. aastate teisest poolest, eriti pärast 1992. aasta bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni jõustumist.
Kukruse mõisa kalmistu
Kirjeldus
Kalmistu jääb Kukruse mõisa südamest linnulennult umber 1,1 km kaugusele lõunaedelasse. Kalmistule on maetud arvatavasti 16 lahkunut.
Ajalugu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Tollid, tõenäoliselt ajavahemikul pärast mõisa ostmist 1762. aastal kuni Christoffer Friedrich von Tolli surmani 1767. aastal. Seega oleks Kukruse mõisa kalmistu üks esimesi mõisakalmistuid Eestis.
Ökosüsteemne käsitlus
Ökosüsteemse käsitluse järgi vaadeldakse inimest ja sotsiaalset organisatsiooni ökosüsteemi olulise osana.
Kukruse mõisa kalmistu
Ajalugu
Teiste andmete järgi toimus kalmistul esimene matus alles 1827. aastal.
Kalmistul paiknes ka kabel, mis on tänaseks hävinenud.
Eduard von Tolli mälestuskivi
1908. aastal püstitati kalmistule Ida-Siberi meres 1902. aastal kadunuks jäänud polaaruurija Eduard Gustav von Tolli mälestuskivi. Eduard oli ise pärit Linnamäe mõisast Urvaste kihelkonnast Võrumaalt, kuid Kukruse mõisa omanik oli tema lellepoeg Hermann Georg von Toll, kes lasigi püstitada Eduardi mälestuseks kivi.
Juuksevärvus
pisi|Juuksevärvide näidised karbis. Eksponaat [[Tartu Ülikooli muuseum ajaloolise meditsiini kogus]] Inimese loomulik juuksevärvus sõltub melaniini, täpsemalt kahe pigmendi eumelaniini ja feomelaniini sisalduse määrast juuksekarva korteksis. Kõik loomulikud juuksetoonid on nende pigmentide sisalduse ja suhte tulemus. Kui pigment puudub täielikult, on juuksed kahvatut ebamäärast värvi (esineb albinismi puhul).
Pigmendid
Juuksevärvuse geneetiline alus on keerukas ja veel täielikult selgitamata. Juuksevärvust reguleeriv DNA arvatakse olevat tihedalt seotud inimese üldist pigmentatsiooni määravaga. Üks 2011. aasta uurimus identifitseeris 13 DNA variatsiooni kokku 11 geenis, mis võivad määrata kandja juuksevärvust.
Juustele annavad värvi kaks pigmenti, must või pruun eumelaniin ja punakaspruun või punakaskollane feomelaniin, mida mõlemat sünteesivad melanotsüüdid. Melanotsüütides muudetakse türosiin L-dihüdroksüfenüülalaniiniks (DOPA) ja seejärel L-dopakinooniks, millest kordamööda sünteesitakse kas eumelaniin või feomelaniin.
Erinevad juuksevärvused tekivad nende kahe pigmendi koguste varieerumisel inimpopulatsioonis, kusjuures eurooplaste hulgas on enim eri variante, sama varieeruvus kehtib üldise pigmentatsiooni kohta. Lisaks võivad juuksevärvust mõjutada muud geneetilised ja keskkonnategurid. Näiteks võib melanokortiini 1 retseptori (MC1R) mutatsioon anda punased või pruunikaspunased juuksed Ultraviolettkiirgus võib juukseid kahjustada ja muuta nende pigmentatsiooni. Ultraviolettkiirgus vallandab teatud ühendite sünteesi, mille tulemuseks on eumelaniini tootmise kasv. Enamasti on UV-kiirguse allikaks päike ja seetõttu on ekvaatorile lähemal paiknevates inimpopulatsioonides reeglina tumedamad juuksed, sest eumelaniinil on ka paremini valguse eest kaitsvad omadused kui feomelaniinil.
Feomelaniin värvib juuksed oranžiks ja punaseks. Eumelaniin, millel on kaks vormi, pruun ja must, määrab juuksevärvuse tumeduse. Suurem musta eumelaniini sisaldus annab mustema värvusega juuksed ja pruuni eumelaniini ülekaal pruunimad juuksed. Iga inimese juustes on teatud kogus mõlemat pigmenti. Mustades ja pruunides juustes on üle 95% melaniinist eumelaniin. Suuremas suhtelises koguses feomelaniini on leitud blondides ja punastes juustes, ku see moodustab umbes kolmandiku kogu melaniinikogusest. Kui must eumelaniin puudub üldse, saadakse maasikablond. Heleblondides juustes on väike kogus pruuni eumelaniini ja must eumelaniin puudub täielikult.
Sandarakk
pisi|Sandaraki helmed Sandarakk on nõrgalt kollaka värvusega klaasjas taimne vaik. Seda saadakse küpressiliste sugukonda kuuluvate okaspuude, eelkõige lõunaküpressi (Callitris, nn Austraalia sandarakk) ja sandarakipuu (Tetraclinis articulata, nn Aafrika sandarakk) koorest.
Omadused
Kuulub keskmise kõvadusega vaikude hulka. Helekollase värvusega, klaasitaoline mass. Sulamistemperatuur on 145–148 °C. On happeline vaik. Kollastub kiiresti.
Lahustub täiesti eetris, etanoolis, atsetoonis, õlides. Rasvaste õlidega annab tumepunaseid lakke. Sandarakk sarnaneb omadustelt mastiksiga ja seda kasutatakse seguna. Samuti on kasutatud seguna linaseemneõliga, millele viitavad 12.–15. sajandi kirjalikes allikates säilinud retseptid.
Sandaraki kuivamisel tekkiv kile on väga tugev ja seda on kasutatud metallide katmiseks.
Kasutamine
Vaiku kasutatakse lakitööstuses lakkide ja värnitsate valmistamiseks. Õlilakki on kasutatud paberile, etikettidele ja fotodele läike andmiseks.
Kasutatakse ka meditsiinis ja farmaatsias .'
Eurotiomycetes
Eurotiomycetes on kottseente klass.
Mike Smith (jäähokimängija)
Mike Smith (sündinud 22. märtsil 1982 Kingstonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers.
2001. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft'is 161. valikuna. Pärast mitut hooaega American Hockey League'is debüteeris ta NHL-is lõpuks Starsi meeskonnas hooajal 2006–07.
2008. aasta veebruaris liitus ta Tampa Bay Lightningiga. 2011. aasta juulis sõlmis ta lepingu Phoenix Coyotesiga. Hooajal 2011–12 jõudis ta Coyotesiga väljalangemismängudes Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale Los Angeles Kingsile. Hooajal 2012–13 sai ta kirja viis nullimängu ja jagas sellega liigas esikohta. 19. oktoobril 2013 lõi Smith mängus Detroit Red Wingsi vastu mängu viimasel sekundil värava. 2017. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.
Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Calgary Flamesis. 2018. aastal osales Smith taas NHL-i tähtede mängul, asendades Jonathan Quicki. 2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Oilersiga.
Kanada jäähokikoondisega on Smith tulnud 2014. aastal olümpiavõitjaks ja 2015. aastal maailmameistriks.
2010. aastal abiellus ta mäesuusataja Brigitte Actoniga.
Leif Welding-Olsen
Leif Welding-Olsen (15. august 1895, Horten – 8. aprill 1940 Oslo fjord) oli Norra mereväeohvitser ja valvelaeva Pol III komandör. Ta oli esimene Norra poolel langenu Natsi-Saksamaa invasiooni ajal.
Surm
1940. aasta 8. aprillil kell 23.15 öösel kohtas Pol III kolme väiksemat Saksa alust, torpeedopaat Albatross juhtimas ja signaliseeris neile, et nad peatuksid ja identifitseeriksid ennast. Torpeedopaat Albatross lõikas kohe seepeale Norra laeval tee ära ja nõudis, et see ei kasutaks raadiot ja alistuks. Laeva komandör taipas, et sakslased ei soovi taganeda vaid plaanivad Norrat rünnata ja keeldus alistumast. Pol III pardalt lasti kiiresti mitu valgustusraketti, et hoiatada ohust rannakaitsekahurite meeskondi ja laeva meeskond mehitas relvad.
Sakslased mõistsid, et laev plaanib võidelda, kui nägid, et relvad on mehitatud. Pol III rammis Albatrossi ja viimane avas peale seda väikese Norra sõjalaeva pihta tule. Laeva pihta avatud tuli haavas Welding-Olsenit ja põhjustas mitu tulekahju. Meeskond jättis laeva maha, aga Welding-Olsen, kes oli verekaotusest nõrk, ei suutnud päästepaati minna ja uppus.
Ugariti keel
Ugariti keel (varem eesti keeles ugariidi keel) on väljasurnud semi keel.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised olid 23. maist 26. maini 2019 toimunud valimised Euroopa Parlamenti. 2019. aasta valimised on üheksandad üleeuroopaliidulised alates esimestest otsestest valimistest 1979. aastal ning neljandad Euroopa Parlamendi valimised Eestis.
Kuna Suurbritannia lahkumine Euroopa Liidust lükkus edasi, siis valitakse nagu eelmistelgi valimistel 751 parlamendi liiget. Pärast Suurbritannia lahkumist jääb Euroopa Parlamenti 705 liiget, vastavalt parlamendi otsusele veebruarist 2018. Seejuures saavad mõned riigid kohti juurde, nende seas Eesti, mis saab pärast Brexitit lisaks seitsmenda koha.
Karjala ärkamisaeg
Karjalas identifitseeriti endid kuni 20. sajandini peamiselt usu järgi. Olles õigeusku rahvas, olid seosed karjalaste ja venelaste vahel tugevad. Olukord muutus 19. sajandi jooksul. Esiteks võimaldas 1809. Soome liitmine Vene Keisririigiga luua tihedamaid kontakte ka Soome ning Ida-Karjala vahel. Samuti aitas kaasa 1861. aastast hakanud teadlik venestamine. Eriti tõsiseks muutus venestamine 1907. aastast, kui koolides õpetus ainult venekeelseks muudeti ja isegi omakeelne vestlus oli koolis keelatud. Karjalaste hulgas oli lugemisoskus kõigest 12,9 % elanikkonnast. Vastukaaluks venestamisele asusid soomlased, kes asutasid Karjalas koole, kus õpetati kohalikele arusaadavamas soome keeles. Soomlaste valgustustöö tulemusel levis karjalaste hulgas kirjaoskus ning ühtlasi ka alged demokraatlikust mõtlemisest.
Karjalaste rahvuslik liikumine sai hoo sisse pärast 1905. aasta revolutsiooni, kõige aktiivsemad olid Valge mere karjalased. Peamine tegevus toimus Soomes, 1906. aastal asutati Tamperes esimene karjalaste rahvuslik organisatsioon Viena-Karjalaste Liit, kasutades revolutsioonist saadud õigust organisatsioonide asutamiseks. Liit hakkas andma välja ajalehti Karjalaisten Pakinoita (1906-07) ja Karjalan Kävijä (1908-09), mida levitati tasuta idakarjalaste hulgas. Liidu tegevus hakkas aga peatselt ärritama Vene võimusid ning lehtede avaldamine keelati, lugemistoad ja raamatukogud suleti.
Rahvuslik tegevus sai hoo sisse taas 1917. aastal pärast veebruarirevolutsiooni, mil Tamperes rajati taas Karjala Haridusselts, mille sihiks ametlikult oli karjalaste harimine ning kultuuri ja majanduse edendamine. Seltsis olid peamiselt aga soomemeelselt meelestatud karjalased ning soomlased, kes peamiselt nägid Karjala tulevikku Soome koosseisus. Selts proovis karjalaste hulgas levitada soome keelt ja meelt ning propageerida Suur-Soome ideed. Vene Ajutisele Valitsusele esitas selts volikirja, milles sooviti karjalakeelseid koole ning kirikuid, sest need olid seni venekeelsed olnud. Samuti töötas 1917. aasta juulis Uhtuas haridusselts välja autonoomia konstitutsiooni. Konstitutsiooni projektis esitleti Karjalat kui osa Venemaast, millel on suur autonoomia. Karjala keel pidi saama vene keelega võrdse staatuse. Maa ja loodusressursid aga kuulutati rahva omandiks. Jätkuvalt nõuti karjalakeelset haridust koolides ja karjalakeelseid jumalateenistusi. Ajutine Valitsus ei reageerinud aga kuidagi, ei vastanud Uhtuas vastu võetud konstitutsiooni projektile.
Kodusõja rasketes tingimustes, kus Karjalas võtsid võimu vahetumisi nii enamlased, valgete venelaste jõud, britid kui ka soomlased, kasvas Karjala rahvustunne kiiresti. Enamus karjalastest ei näinud ühtegi sissetungivat väge "nende väena", vaid okupantidena. Seetõttu nähti ka parima lahendusena Karjala iseseisvaks kuulutamist, mis juhtus Kemi linnas 16-18. veebruaril toimunud kongressil 1919. Hoolimata sellest, et Karjala vallutati 1920. aasta keskpaigaks enamlaste poolt, jäi karjalaste iseseisvussoov püsima ning pärast esimest punast aastat tõusid karjalased taas üles, võideldes 5 kuud punaste vastu.
Iseseisvumisvõitluste ajal tekitasid kohati konflikti ka karjalaste omavaheline heitlemine. Nii soomemeelne Karjala Haridusselts kui ka Kemi kongressil välja kuulutatud Karjala Rahvakomitee nägid endid peamise karjala rahva esindajana, samas ei olnud neil üksmeelt Karjala tuleviku osas. Haridusselts soovis kindlasti Karjala ja Soome lähenemise poole liikuda, samas kui Rahvakomitee puhul oli soomemeelsus ettevaatlikum ja koostöö Soomega rohkem sõltuv pragmaatilistest kaalutlustest.
Karjalaste ärkamisaeg ei olnud igal pool Karjalas samasugune. Erinevates regioonides suhtuti väga erinevalt väljakuulutatud Karjala Vabariiki, Soome ja enamlusse. Lõunapoolsed aunusekarjalased olid vene keele suhteliselt omaks võtnud ja toetasid suures osas Vene riigi koosseisu jäämist. Ka enamlusele toetust oli kõige rohkem just Aunuses ja Petroskois. Valge mere karjalased ning põhjapoolsed aunasekarjalased olid isepäisemad ning tajusid end sagedasti omaette rahvana. Soomega piirnevad piirkonnad ja kohati ka Valge mere karjalased taotlesid Soomega liitumist või vähemalt autonoomiat Vene riigi koosseisus. Eriti tugev oli mõju Soomega 1918. aastal liitunud Repola ja Porajärvi piirkondades. Soomemeelsus oli suurem ka regioonides, kus kohalik murrak sarnanes soome keelele (sealhulgas näiteks Valge mere karjalaste keel oli väga sarnane idasoome murrakule) ning venestamisest tugevamalt kogenud regioonid, mis ei olnud enam eriti venesõbralikud. Samuti oli erinevus suur linnade ja maakohtade vahel. Linnades elanud karjalased olid suuresti venestunud ja enamus rääkis linnades vene keelt, samas kui maal oli peamiselt kuulda karjala keelt.
Ukraina kultuur
pisi|Melek-Tšesmenski kurgaan [[Krimmi poolsaar|Krimmis]] Ukraina kultuur on moodustunud lääne, ida ja lõuna tsivilisatsioonide koosmõjul: säilinud mälestiste seas on näiteks sküütide kurgaanid, kindlustused, linnad, kultuurinäited Tripilja, Tšernjahhivi, Zarubõntsi (nimetused pärinevad Kiievi piirkonna samanimelistest küladest).
Arhitektuur
pisi|Kamianets-Podilskõi kindlus 14. sajandist, [[Hmelnõtskõi oblast|Hmelnõtskõi oblast]] Tripilja kultuurist pärinevad eelkõige külamajade ja ehitiste kaunistamine päikese sümbolitega, keraamika, rahvustikandi motiivid. Selle ajastu kurgaanid (sküütide ja lõunaslaavi rahvaste kalmetüüp, matuseküngas) on sama vanad kui Egiptuse püramiidid. Lõuna-Ukrainas on säilinud antide (Antae) kõrgkultuuri mälestised (5. sajand eKr), aasia rahvaste kultuuri jälgi leiab skulptuuris (umbes 4. sajand), millele arheoloogid andsid nimeks Kamjani babõ (Кам'яні баби, ee k 'kivist eided').
Kirjandus
pisi|Ivan Kotljarevski, 19. sajand Suur osa Ukraina kirjanduspärandist kuulub rahvaluulele ja kangelaseeposele, näiteks "Lugu Igori sõjaretkest". Esimese kroonika "Jutustus möödunud aegadest" kirjutas kroonik Nestor. Esimest teadaolevat raamatukogu mainiti 1037. aastal, selles oli vürst Jaroslav Targa valitsemisajal 1000 tõlke- ja originaalkirjanduse eksemplari. Esimesed trükitud raamatud ilmusid 15. sajandil. 16. sajandil hoogustus raamatute trükkimine, sajandi lõpul levis kiriklik-teoloogiline poleemiline kirjandus. 17.–18. sajandil valitses barokkstiilis kirjandus, uus ajastu algas 18. sajandi lõpul Ivan Kotljarevskõi poeemiga "Aeneis". 1925. aastaks oli Ukrainas 5000 kirjanikku. Tänapäeva Ukraina kirjandus on endiselt seotud 17. ning 18. sajandi ukraina barokiga. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist kahanes kirjastustööstus ja kirjandusringkond märkimisväärselt ning hakkas taastuma 2000. aastatel. 1990. aastate ukraina kirjandus kuni 2000. aastateni keskendub proosale ja lüürikale.
Kunst
pisi|Maria Prõmatšenko teos Ukraina talongil Ikoonimaalimine sai Ukrainas alguse kümnendal sajandil, esialgu rahva seas, hiljem lisandusid elukutselised kunstnikud. Kiievi-Vene kultuuri näideteks on monumentaalkunsti mälestised arhitektuurist maalideni: näiteks Püha Sofia katedraal. Ikoonidele lisandusid 17.–18. sajandil portreemaalid, tuntumad autorid Dmõtro Levõtskõi ja Volodõmõr Borovõkovskõi. Rahvuslikku kunsti arendasid samal ajal peamiselt Lavra kunstikool ja Kiievi-Mogila akadeemia. Georgi Narbutit peeti parimaks raamatugraafikuks Vene impeeriumis ja 1918. aastal sai temast Ukraina kunstiakadeemia rektor – tema kavandi põhjal loodi Ukraina Rahvavabariigi vapp. Üks olulisemaid rahvakunstnikke oli naivist Maria Prõmatšenko, kelle töö mõjutas Picassot ja Chagalli ning teoseid on kasutatud riigi markidel ja müntidel.
Nüüdisaja Ukraina kunstis on esindatud kõik kunstivoolud alates ikoonimaalist, vaid modernism on nõrgalt esindatud.
Muusika
pisi|Kobsaarid 1902. aastal Harkivis Kristluse-eelsed tavandilaulud keskendusid pühadele (talve ärasaatmine, kevade saabumine, viljalõikuse lõpetamine) ja olulistele sündmustele inimese elus (sünd, abielu, surm). Koos ristiusuga hakkas 10. sajandil arenema kirikumuusika, 14. sajandil tuli vanakiievi ühehäälse laulu asemele mitmehäälne laul. Rahvalaul edenes 15.–17. sajandil. Ukrainas arenes kobsaaride kunst – pimedad rändlaulikud esitasid keelpillide kobsa ja banduura saatel ajalooteemalisi laule ehk duumasid. Esimese ukraina ooperi "Zaporožets za Dunajem" kirjutas 1862. aastal helilooja Semen Gulak-Artemovskõi, kuid Venemaa tsensuur keelas selle 22 aastaks ära. Ukraina praegused tuntumad muusikainstitutsioonid on Grõgori Virjovka nimeline Riiklik Akadeemiline Rahvakoor, Riiklik Banduristide Kapell ja Ukraina Riiklik Rahvapillide Orkester, Levko Revutskõi nimeline Riiklik Meeskoor ja Kammerkoor Kiiev.
Eesti-Vatikani suhted
Eesti-Vatikani suhted (ka Eesti – Püha Tooli suhted) on kahepoolsed suhted Eesti ja Vatikani (Püha Tooli) vahel.
Ukraina kultuur
Muusika
Eurovisiooni lauluvõistluse on Ukraina võitnud kaks korda: 2004. aastal Ruslana lauluga "Wild Dances" ja 2016. aastal Džamala lauluga "1944".
Tants
pisi|Tantsija Kiievi freskol Tants tuleneb vanadest pidustustega kaasnenud rituaalsetest mängudest, mille traditsioone jätkavad ja arendavad kutselised ja taidluskollektiivid. Ukraina rahvatantsude esitajatest on rahvusvaheliselt tuntud Pavlo Virskõi nimeline Ukraina Riiklik Akadeemiline Tantsuansambel. Ukrainas on sündinud maailma balleti suurkujud Vatslav Nižõnskõi ja Serge Lifar.
Eesti-Vatikani suhted
Püha Tool tunnustas Eesti Vabariiki 10. oktoobril 1921. Eesti saadikud Vatikanis olid Otto Strandman (1933–1939) ja Karl Selter (1939–1940).
Ukraina kultuur
Teater
Ukraina näitekunst hakkas arenema 18. sajandi skomorohhide esinemisest ja arenes 19. sajandini näitlejate, miimide, lauljate, mustkunstnike, akrobaatide, dresseerijate kunstis. Neile lisandus vertep ehk väike nukuteater, kus hiljem hakkasid laval esinema inimesed. Mängiti Jeesus Kristuse sündimise lugu, samuti esitleti rahvakombeid. 19. sajandil tekkisid rändteatrid, 20. sajandil lõi lavastaja Less Kurbas Harkivis eksperimentaalteatri Berezil, mis on mõjutanud teatrikunsti üle maailma. Tänapäeval on üks esinduslikumaid Ivan Franko nimeline Riiklik Akadeemiline Teater.
Eesti-Vatikani suhted
Vatikan ei ole kunagi ei de jure ega ka de facto tunnustanud Nõukogude okupatsiooni Eestis.
Vatikan tunnustas taas Eesti Vabariiki 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted taastati 3. oktoobril 1991.
Ukraina kultuur
Rahvusköök
Leib on ukrainlastele püha, külalisi võetakse vastu soolaleivaga ja pulmade juurde kuulub korovai – leib, mis sümboliseerib perekonna rikkust ja mida kaunistatakse tainast vormitud lillede, lehtede, tähtede, viljapeade, lindude ja lodjapuu rohelise oksaga. Need kaunistused sümboliseerivad häid soove.
Eesti-Vatikani suhted
Tegutseb ka Vatikani suursaadik Eestis ehk Vatikani nuntsius Eestis, kes resideerib Vilniuses.
Ukraina kultuur
Rahvusköök
Pekki süüakse suurte tükkidena leivaga, küüslauguga, soolatud aedviljadega. Saadaval on ka pekk šokolaadis.
Borši valmistatakse Ukraina kõigis piirkondades ja retsepte on palju. Tavaliselt keedetakse borši peedi, lihapuljongiga, kartulite, ubade, sibulate, porgandite, küüslauguga. See võib olla ka lihata või ka kalaga. Süüakse ka külma borši, samuti peedi asemel hapuoblikatest valmistatud rohelist borši. Borši serveeritakse hapukoorega, samuti küüslauguga hõõrutud pontšikutega. Jõululaupäeval süüakse lihata tehtud borši ja vuškat ehk seenetäidisega pelmeenide sarnast toitu.
Vareenikuid valmistatakse kõige sagedamini kartuli ja kohupiimaga, samuti kasutatakse täidisena hautatud kapsast, keedetud seeni, tatart, aedube, kala, liha, rupskeid, spinatit. Magusatesse vareenikutesse pannakse kirsse, mureleid, õunu, mustikaid, ploome, mooniseemneid, rabarberit, moosi. Taina valmistamisel kasutatakse enim nisujahu, aga ka rukki-, tatra- või odrajahu.
Niidumardikas
Niidumardikas (Dascillus cervinus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Unterfladnitz
thumb|Vaade Unterfladnitzile
Daniel Winnik
Daniel Spencer Winnik (sündinud 6. märtsil 1985 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.
Cirms
Cirms (ka Cirmsi järv, Cirma järv või Cirme järv, latgali keeles Cyrms) on järv Lätis Ludza piirkonna Cirma vallas. Järve kallastele jäävad veel Cibla piirkonna Zvirgzdene vald ja Rēzekne piirkonna Lendži vald.
Daniel Winnik
Aastatel 2003–2006 mängis ta New Hampshire'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Cirms
Järv asub Velikaja jõgikonnas. Sellest voolab välja Stavka oja, mis on tegelikult XIX sajandil Zvirgzdene järve kaevatud kraav. 1930. aastatel süvendati seda kraavi järve veetaseme alandamiseks, misjärel tekkis järve ümber ligi 50 meetri laiune võsariba. Järve kaldad on valdavalt madalad, kohati ka järsud.
Unterfladnitz
Unterfladnitz oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Weizi ringkonnas. 2015. aastast on see Sankt Ruprecht an der Raabi valla osa.
Daniel Winnik
2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i draft'is 265. valikuna. NHL-is debüteeris ta Coyotesi meeskonnas hooajal 2007–08. NHL-is on ta mänginud veel Colorado Avalanche'i, San Jose Sharksi, Anaheim Ducksi, Toronto Maple Leafsi, Pittsburgh Penguinsi, Washington Capitalsi ja Minnesota Wildi ridades. NHL-is oli tema resultatiivseim hooaeg 2013–14 Ducksi meeskonnas mängides (6+24). Ühel hooajal lõi ta NHL-is enim väravaid 2016–17 Capitalsi meeskonnas (12 väravat).
Cirms
Cirms jääb merepinnast 137,8 meetri kõrgusele. Suurim asula selle kaldal on Tutini. Järve põhjakaldal asuvad kaitsealused Kivti muinaskalmed. Järves elab 12 liiki kalu.
Unterfladnitz
Unterfladnitz asub u. 5 km kaugusel Weizist.
Kammeljas (Grass)
"Kammeljas" on Günter Grassi 1977. aastal ilmunud romaan.
Romaani süžee põhineb rahvusvaheliselt tuntud muinasjututüübil ATU 555.
Daniel Winnik
2018. aasta oktoobris liitus ta Genève-Servette'iga.
2020. aastal võitis ta Kanada võistkonnaga Spengleri karika.
Romi Hasa
Romi Hasa (sünninimi Romi Erlach; sündinud 5. augustil 1977) on eesti ajakirjanik.
Elulugu
Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli 1995. aastal ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 2000. aastal.
2000. aastate alguses tegi kaastööd Postimehele ja Eesti Päevalehele.
2011. aasta juunis kolis ta perega Helsingisse. Aastatel 2016–2017 oli väljaande Edasi.org Helsingi-kirjasaatja.
Pärast 15-aastast pausi töötas Romi Hasa 2019. aasta sügishooajast kuni 2021. aasta veebruarini taas Eesti Rahvusringhäälingus, juhtides Vikerraadios "Vikerhommikut". Alates 2021. aasta augustist töötab Romi Hasa Kuku Raadios, kus ta on "Kuku pärastlõuna" üks saatejuhtidest.
Isiklikku
Tema eksabikaasa on Soomest pärit trummar Petteri Hasa, neil on kolm last: tütar Lotta Mii ning pojad Toni ja Luka.
Maksimaalne jätkusuutlik saak
Maksimaalne jätkusuutlik saak (inglise maximum sustainabile yield, lühendatult MSY) on suurim teoreetiline saak (jätkusuutlik saak), mida on populatsioonist selle juurdekasvu kahjustamata võimalik välja püüda, küttida või muul viisil tarbida.
Bürgermeistri holm
Bürgermeistri holm (ka Pürjermeistri holm, Bürgermeister-Holm, Suur holm, Suur-Holm) on poolsaar Lääne maakonnas Haapsalus. Poolsaart piirab Haapsalu laht. pisi|300px|Vaade Haapsalule mere poolt. Bürgermeistri holm keskel ja [[Krimmi holm asub pildi paremas servas keskel]]
Bürgermeistri holmil, Tagalahes asuvad Haapsalu Vanasadam, Veskiviigi sadam, Grand Holm Marina ehk Suur-Holmi sadam ehk ajalooline Haapsalu jahisadam, Westmeri Jahisadam, Westmeri sadam.
Olof Tandberg
Olof Peder (Olle) Tandberg (12. oktoober 1918 Stockholm – 26. detsember 1996 Nacka) oli Rootsi poksija.
Tandberg oli kokku viiekordne Rootsi meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1936-1940.
Tandberg osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Ferenc Nagy'ile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Tandberg poksis jaanuarist 1941 kuni augustini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 23 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste nii Rootsi kui ka Euroopa meister.
Quitmani maakond (Georgia)
thumb|Quitmani maakonna kohtumaja Georgetownis Quitmani maakond (Quitman County) on maakond USA-s Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Georgetown.
Maakonna pindala on 417 km², millest 24 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 2513. Aastal 2000 oli elanikke 2598.
Ajalugu
Quitmani maakond moodustati 10. detsembril 1858. aastal Randolphi ja Stewarti maakonna osadest. Maakond on saanud nime Mississippi kuberneri John A. Quitmani järgi.
Aegviidu metskond
Aegviidu metskond tekkis 1927. aastal, kui Jäneda metskond nimetati Aegviidu metskonnaks.
Ritsiin
Ritsiin on riitsinuse (Ricinus communis) seemnetest eraldatud mürgine valk.
Ritsiinil on võime aglutineerida (kleepida) punaliblesid.
Ritsiini avastas 1888. aastal Tartus biokeemik Peter Hermann Stillmark.
Mont Pèlerini Ühing
Mont Pèlerini Ühing (Mont Pèlerin Society, MPS) on rahvusvaheline majandusteadlasi (sh kaheksat Nobeli majandusauhinna laureaati), filosoofe, ajaloolasi, intellektuaale, ettevõtjaid, ajakirjanikke ja teisi isikuvabadust ja poliitilist vabadust tähtsustavaid inimesi koondav rahvusvaheline organisatsioon. Organisatsiooni asutajate hulka kuulusid Friedrich von Hayek, Karl Popper, Ludwig von Mises, George Stigler ja Milton Friedman. Ühing pooldab sõnavabadust, vabaturu majanduspoliitikat ja avatud ühiskonna poliitilisi väärtusi. MPS tugines algselt klassikalisele liberalismile, kuid selles on nähtud ka neoliberalismi levitajat.
Ajalugu
Mont Pèlerini Ühing asutati 1947. aasta aprillis Hayeki korraldatud konverentsi raames. Algselt pidi MPS-i nimeks saama Acton-Tocqueville'i Ühing. Pärast Frank Knighti toodud vastuargumenti, et liberaale koondavat gruppi ei tohiks nimetada kahe roomakatoliku aristokraadi järgi, ja von Misese väljendatud kartust, et ka Actoni ja Tocqueville'i vigu hakataks uue ühinguga seostama, sai ühing neutraalse nime konverentsi Šveitsis asunud toimumispaiga järgi – kokku saadi Mont Pèlerini külas hotellis Hotel du Parc.
City Hotel Tallinn
City Hotel Tallinn on Tallinnas aadressil Paldiski maantee 3 asuv hotell.
Mont Pèlerini Ühing
Ajalugu
Hayeki poolt konverentsile kutsutud 39 õpetlast (enamjaolt majandusteadlased, kuid ka mõned ajaloolased ja filosoofid) arutasid üheskoos klassikalise liberalismi olukorda Teise maailmasõja järgses maailmas ja mõtisklesid, kuidas saaks võidelda marksistlike ja keinsiaanlike majandusideede leviku vastu.
City Hotel Tallinn
Hotellis on 17 ühe-, kahe- ja kolmekohalist tuba. pisi|Hotelli puhketuba (november 2009)
Mont Pèlerini Ühing
Ajalugu
Ühingu liikmed on pärast MPS-i asutamist regulaarselt kokku saanud. Üldkogu toimub iga kahe aasta tagant ja piirkondlikud kokkusaamised igal aastal. Ühing on lähedaselt seotud Atlas Economic Research Foundationi egiidi alla koondunud mõttekodade võrgustikuga.
Eesmärgid
8. aprillil 1947 Mont Pèlerinis kirja pandud ühingu eesmärke väljendav dokument "Statement of Aims" näitab, et õpetlased tundsid muret tsivilisatsiooni ähvardavate ohtude ees: "Paljudes piirkondades üle kogu maakera on inimväärikuseks ja vabaduseks hädavajalikud tingimused juba kadunud. Teisal on nad praeguste poliitiliste kalduvuste tõttu pidevas hädaohus. Meelevaldne võimu kasutamine õõnestab järk-järgult üksikisiku ja vabatahtliku grupi positsiooni. Isegi lääne inimese kõige väärtuslikumat vara – mõtte- ja sõnavabadust – ähvardab mõttevoolude levik, mis vähemuses olles väidavad end esindavat tolerantsust, kuid võimule saades suruvad maha ja hävitavad kõik vaated, mis nende omadega ei ühti". Sotsiaalsema suunitlusega seisukohtade levikut jälgides tundsid klassikalise liberalismi pooldajad end vähemuses olevat ja ühingut oli vaja, et sarnase maailmavaatega inimesi kokku tuua ja üheskoos tuleviku väljavaadete üle aru pidada. Ajal, mil Nõukogude Liit ehitas kommunismi ja Lääne-Euroopa riigid tegelesid hoolekandestruktuuride rajamisega, rõhutasid Mont Pèlerini Ühingu liikmed ettevõtlikkuse, individualismi, eraomandi, tugeva ja erapooletu riigi, konkurentsi ja vaba turu tähtsust. Dieter Plehwe on kirjutanud, et Hayek soovis võimaldada "sarnaselt mõtlevatel inimestel, kes jagasid samu filosoofilisi ideesid ja poliitilisi ideaale, omavahel suhelda ja tegelda enese harimise ja kollektiivse õppimisega, et edendada ühist neoliberaalset sihti". MPS-i huvid olid tulevikku suunatud: Plehwe sõnul oli MPS-i oluliseks ülesandeks ettevõtjate neoliberalismi suunas ümber koolitamine ja Philip Mirowski kohaselt soovisid nad enda poole võita tulevaste põlvkondade intellektuaale ja arvamusliidreid, et kindlustada neoliberaalsete mõtete levimine pikemas perspektiivis.
Mõju
Hayeki nägemuses pidi ühing olema kollektivismivastaste teadlaste kogukond, mis ei tegele suhtekorralduse ega propagandaga. Sellegipoolest on ühing avaldanud mõju rahvusvahelisele mõttekodade liikumisele. Näiteks julgustas Hayek Anthony Fisherit parempoolse suunitlusega mõttekodadega tegelema. Fisher asutas 1955. aastal Londonis mõttekoja Institute of Economic Affairs, 1973. aastal Washingtonis Heritage Foundationi, 1977. aastal New Yorgis Manhattan Institute for Policy Researchi ja 1981. aastal vaba turgu propageerivaid mõttekodasid avitava Atlas Economic Research Foundationi.
Mitmed Mont Pèlerini Ühingu liikmed tõusid poliitiliselt olulistele ametikohtadele – näiteks kuulusid MPS-i Lääne-Saksa kantsler Ludwig Erhard, Itaalia president Luigi Einaudi, USA Föderaalreservi juhatuse esimees Arthur F. Burns ja USA välisminister George Shultz. Tänapäevale lähemal olevate mõjukate riigitegelaste seas on MPS-iga seostatud näiteks endist Tšehhi presidenti Václav Klausi, Sri Lanka endist peaministrit Ranil Wickremasinghe'i, endist Suurbritannia välisministrit Sir Geoffrey Howe'i, endist Itaalia välis- ja kaitseministrit Antonio Martinot, Tšiili rahandusministrit Carlos Cácerest ja endist Uus-Meremaa rahandusministrit Ruth Richardsoni. 1980. aasta valimiskampaania aegu Ronald Reagani heaks töötanud 76 majandusnõunikust 22 olid Mont Pèlerini Ühingu liikmed.