cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pommeri hertsogkond
Pommeri-Wolgast ja Pommeri-Stettin pärast 1295. aasta jaotamist
Waldemar suri 1319. aastal. Tema pärija Heinrich oli veel alaealine ja suri 1320. aastal. Pommeri hertsogid ja Kammini piiskopid üritasid Brandenburgi nõrkust ära kasutada. Nad ei mõelnud vaid territoriaalset kasu, vaid nende eesmärk oli ka muuta hertsogkonna staatus Brandenburgi läänist otse keisrile alluvaks lääniks. Nende eesmärkide saavutamiseks astusid hertsogid liitu erinevate naaberriikidega, korraldades sõjakäike, millest esimene Kremmer Dammi lahing 1332. aastal oli kõige olulisem, ja andsid oma maad Kammini piiskoppidele (1320. aastal) ja isegi paavst Johannes XXII-le (1330. või 1331. aastal). 1337. aastal pidi Brandenburgi markkrahv terrae Lippehne, Schivelbein ja Falkenberg (kõik Neumarkis) Kammini piiskoppidelt lääniks võtma. 1338. aastal anti Pommeri-Stettini Barnim III-le tema osahertsogkond kui lään otse keisrilt, samas Pommeri-Wolgast jäi ametlikult Brandenburgi ülemvõimu alla.
Stettini, Greifenhageni ja Gollnowi linn Pommeri-Stettinis, kes olid mures hertsogkonna alalise jagunemise pärast juhul, kui Barnim III ei saaks lapsi, mässasid 1339. aastal ja asusid 1341. aastal Pommeri-Wolgasti poolele. Barnim pidi oma õukonna Gartzi kolima. 12. juunil 1348 andis Saksa kuningas ja hilisem keiser Karl IV Pommeri hertsogkonna tervikuna ja Rügeni vürstkonna läänina nii Pommeri-Stettini kui ka Pommeri-Wolgasti hertsogitele, kustutades Brandenburgi nõuded, millega Brandenburg 1529. aastani siiski nõus ei olnud. Pommeri hertsogid ja linnad leppisid ära aastatel 1344–1354.
Barnim III püstitas 1346. aastal vastu kodanike tahet Stettini müüride vahele lossi (vana linnus oli 1249. aastal maatasa tehtud) ja sai Brandenburgilt Uckermarki idaosa, mis oli 1354. aastal Pasewalk, 1355. aastal Schwedt, Angermünde ja Brüssow ning 1359. aastal Torgelow.
Schlawe-Stolpi omandamine (1317–1347)
Aastatel 1316–1317 võttis Pommeri-Wolgasti Greifi hertsog need alad läänina üle Waldemarilt. 1347. aastal liideti piirkond täielikult Pommeri-Wolgastiga. Stolpi maad panditi aastatel 1329–1341 Saksa ordule, Bütowi ala ostsid rüütlid 1329. aastal ja seega jäi see väljapoole Pommeri-Wolgastit.
Rügeni vürstkonna omandamine (1325–1356)
Rügeni vürst Wizlaw III suri 1325. aastal. Tema poja varase surma tõttu ei olnud tal meessoost pärijat ja Pommeri-Wolgasti Wartislaw IV võttis vürstkonna üle vastavalt 1315. aasta kokkuleppele Christoffer II-ga. Vahepeal vaidlustas Valdemar III Christofferi trooni ja Christoffer andis Rügeni Mecklenburgile abi eest tema vastase vastu. Pärast Wartislawi surma 1326. aastal tungis Mecklenburg vürstkonda, päästes valla esimese Rügeni pärilussõja (Erster Rügenscher Erbfolgekrieg). Wartislawi alaealisi poegi aitasid peamiselt Greifswald ja Demmin, kuid ka Stralsund, Anklam ja Valdemar III, kes võitis Mecklenburgi väge otsustavalt 1228. aastal Völschowi lähedal. Järgnenud Brudersdorfi rahuga taganes Mecklenburg 31 000 hõbemarga nõudest. Vastutasuks panditi talle terrae Tribsees, Grimmen ja Barth. Kui Pommeri hertsogid ei suutnud 1340. aastal neid maid päästa, kuid keeldusid neid ametlikult üle andmast, algas teine Rügeni pärilussõda (Zweiter Rügenscher Erbfolgekrieg). Seekord olid Pommeri-Wolgasti hertsogitele abiks Pommeri-Stettin ja Gützkowi krahvid. Pärast seda, kui Pommeri väed võitsid 1351. aastal Loitzi lähedal Schopendammi lahingus meklemburglasi, suutsid nad võtta Grimmeni ja Barthi 1354. aastal ning Tribsees 1356. aastal. Seejärel loobus Mecklenburg nõuetest. Veel üks osapool nendes sõdades Rügeni pärandi eest oli Schwerini piiskop, kes püüdis oma nõudeid seaduslikul teel jõustada, kuid ei olnud edukas apellatsioonides erinevatesse kirikukohtutesse.
Pommeri-Wolgasti jagunemine (1368–1372): Pommeri-Wolgast ja Pommeri-Stolp
thumb|[[Wolgasti palee, 1652]]
Pärast Pommeri-Wolgasti Barnim IV surma 1366. aastal puhkes relvastatud konflikt, kui Barnimi vend Bogislaw V keeldus jagamast oma võimu Barnimi poegade Wartislaw VI ja Bogislaw VI ning oma teise venna Wartislaw V-ga, kes asusid oma nõudmiste jõustamiseks liitu Mecklenburgiga. 25. mail 1368 peeti Anklamis läbirääkimisi kompromissi üle, mis sõlmiti 8. juunil 1372 Stargardis ametlikuks lepinguks ja mille tulemuseks oli Pommeri-Wolgasti jaotamina.
Bogislaw V sai enamiku Taga-Pommeri osadest. Välja jäi Neustettini maa, mida hakkas valitsema tema vend Wartislaw V, ja liideti Bogislawi osa-hertsogkonnaga alles pärast tema surma 1390. aastal. See idapoolne osa-hertsogkond sai tuntuks kui Pommeri-Stolp.
Avthandil Khoridze
Avthandil Khoridze (ავთანდილ ქორიძე, 15. aprill 1935 – 11. aprill 1966) oli Nõukogude Liidu maadleja, rahvuselt grusiin.
Pommeri hertsogkond
Pommeri-Wolgasti edasine jaotamine (1376–1425): Pommeri-Wolgast ja Pommeri-Barth
Pommeri-Wolgasti läänepoolne jääk jagunes 6. detsembril 1376 edasi Bogislaw IV ja Wartislaw VI vahel. Wartislaw VI sai Pommeri-(Wolgasti)-Barthi, endise Rügeni vürstkonna ja Bogislaw IV Pommeri-Wolgast kahanes alale Greifswaldi ja Swine jõe vahel. Kui Bogislaw VI 1393. aastal ja Wartislaw VI 1394. aastal surid, valitsesid viimase pojad Barnim VI ja Wartislaw VIII ühiselt.
Avthandil Khoridze
Ta oli olümpiavõitja ja maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
Pommeri hertsogkond
Pommeri-Wolgasti edasine jaotamine (1376–1425): Pommeri-Wolgast ja Pommeri-Barth
6. detsembril 1425 jaotati Pommeri-Wolgasti lääneosa (ilma Pommeri-Stolpita) taas kongressil Eldena kloostris, seekord Wartislaw IX ja tema venna Barnim VII (kes said idaosa koos Wolgastiga) ning nende nõbude Swantibor II ja tema venna Barnim VIII (kes said Rügeni osa koos Barthiga) vahel.
Avthandil Khoridze
Võitis NSV Liidu meistrivõistlustel kaks hõbemedalit (1957. ja 1960. aastal).
Pärast sportlaskarjääri õppis ning töötas Thbilisis kehalise kasvatuse õpetaja ja treenerina. Ta hukkus autoõnnetuses 1966. aastal.
Pommeri hertsogkond
Pommeri-Wolgasti edasine jaotamine (1376–1425): Pommeri-Wolgast ja Pommeri-Barth
1456. aastal asutati Greifswaldi bürgermeistri Heinrich Rubenow nimel Greifswaldi ülikool, sellest sai esimene Pommeri ülikool ja üks vanimaid Põhja-Euroopas.
Pommeri-Stolp
thumb|160px|[[Słupsk|Stolpi (Słupski) loss]] thumb|160px|[[Erik Pommerist, Kalmari uniooni kroonitud kuningas]]
Bogislaw V-a, kes valitses Pommeri-Stolpi, järglaste olukord erines mõnevõrra tema läänepoolsete analoogide olukorrast. Ala oli palju hõredamalt asustatud ja domineerisid võimsad aadliperekonnad, mistõttu hertsogid ei saanud palju tulu saada. Teisest küljest oli Pommeri dünastia Stolpi haru Taani ja Poola kuningaperekondade sugulased. Kasimir IV ja Elisabeth, Bogislaw V ja selle esimese naise, Kazimierz III tütre Elżbieta lapsed kasvasid üles Poola õukonnas Krakówis. Elisabeth saab pärast Karl IV-ga abiellumist Saksa-Rooma keisrinnaks ja Kasimiri lapsendab ja määrab pärijaks tema vanaisa. Ometi lükati tema ambitsioonid ümber, kui Lajos I tühistas 1370. aastal Poola Kazimierzi testamendi ja Pommeri-Stolpi Kasimir võttis vaid lühikeseks ajaks Dobrini maa lääniks. Taani kuninga Valdemar IV lapselapselaps Erik Pommerist sai 1397. aastal aga Kalmari uniooni kuningaks.
Erik ebaõnnestus siiski oma kõige ambitsioonikamas plaanis teha Pommeri-Stolpi Bogislaw IX nii Kalmari uniooni kui ka Rzeczpospolita kuningaks. Erik pidi Taanist 1449. aastal lahkuma ja valitses Pommeri-Rügenwaldet, väikest Pommeri-Stolpi osa, kuni oma surmani 1459. aastal.
Pommeri-Stolp oli rüütlite varustusteel ülioluline punkt. Pommeri-Stolpi Bogislaw VIII asus liitu nii Saksa ordu kui ka Poolaga, kuid toetas viimast pärast sõja puhkemist 1409. aastal, blokeerides oma maadega rüütliväge ja võimaldades oma aadlikel röövida neid, kes reisisid tema maadel. Abi eest anti talle Lauenburgi (Lębork) ja Bütowi (Bytów) piirkonnad (Lauenburgi ja Bütowi maa) ning muid, kuid need kaotati Esimese Toruńi rahuga 1411. aastal.
Pommeri-Stettin
Pommeri-Stettini Kasimir V asus samal ajal liitu Saksa orduga ja osales Grünwaldi lahingus, kus poolakad ta kinni püüdsid ja rüütlid ta pärast Esimest Toruńi rahu välja lunastasid.
Stettini hertsogite peamine mure oli siiski Brandenburg, nimelt Neumarki ja Uckermarki piirkonnad. Kasimir III suri 1372. aastal Königsbergi (Neumark) piiramise ajal, pärast seda, kui tal oli 1370. aastal õnnestunud saada keiserlik nõusolek oma Uckermarki valdustele. 17. mail 1373 sõlmisid kõik Pommeri hertsogid Kaseburgis liidu, kuid olukord leevenes, kui Brandenburgi markkrahv-kuurvürst Otto VII loobus 15. augustil 1373 troonist ja Luksemburgi dünastia margi sama aasta 2. oktoobril üle võttis. 1374. aastal asusid Luksemburgid liitu kõigi Pommeri dünastia harudega. Pommeri hertsogid pidasid isegi ameteid margi halduses.
Arkadi Gaidar
pisi|Arkadi Gaidari portree Nõukogude Liidu 1962. aasta postmargil Arkadi Gaidar (vene keeles Аркадий Петрович Гайдар; sünninimi Arkadi Golikov; vene keeles Аркадий Петрович Голиков ; 22. jaanuar (9. jaanuar vkj) 1904 – 26. oktoober 1941) oli vene kirjanik, nõukogude lastekirjanduse rajajaid.
Pommeri hertsogkond
Pommeri-Stettin
Kui Brandenburg läks 11. jaanuaril 1411 Luksemburgide käest Hohenzollernite kätte, pidasid Pommeri-Stettini hertsogid oma seisundit ohustatuks ja vastasid sõjategevusega. Esimene suur lahing oli teine Kremmer Dammi lahing 24. oktoobril 1412. Kuigi Pommeri-Wolgasti hertsogid olid asunud keisri poolele, ajas pettumus keisrite pahameelest vabastada nad ametlikust Brandenburgi ülemvõimust 1417. aastal nad liitu oma Stettini sugulaste ja Mecklenburgiga. Seda koalitsiooni toetasid Taani ja Poola. Rida lahinguid kulmineerus otsustava kaotusega 26. märtsil 1420 Angermünde tänavatel ja Uckermarki valdused olid taas kaotatud.
Arkadi Gaidar
Arkadi Golikov sündis Kurski kubermangus Lgovis õpetajate perekonnas. Aastatel 1912–1918 elas Golikovide perekond Arzamassis. Arkadi Gaidar osales Vene kodusõjas, võttis osa lahingutegevusest, sai haavata. Juba 14-aastaselt võeti ta vastu VK(b)P-sse. 1921. aastal võttis Gaidar osa Tambovi ülestõusu mahasurumisest. 1922. osales ta ka mitmel pool mujal nõukogudevastaste rahutuste mahasurumisel. Armeest läks ta erru 1924. aastal.
Pommeri hertsogkond
Poola – Saksa ordu sõjad
1320. ja 1325. aastal asus Pommeri-Wolgasti Wartislaw IV liitu Saksa Ordu riigi maameistriga Preisimaal kuningas Kazimierz III vastu. Kui Kaliszi rahu lõpetas 1343. aastal Poola – Saksa ordu sõja (1326–1332), vahetasid Wartislawi pojad Bogislaw V, Barnim IV ja Wartislaw V poolt ning Bogislaw V abiellus Kazimierz III tütre Elżbietaga. Pommeri-Stettini Barnim III ühines selle liiduga 1348. aastal. Pärast seda, kui Poola ja Leedu moodustasid 1385. aastal Krevo uniooni ning Poola lükkas tagasi Kazimierz III pojapoja Pommeri-Stolpi Kasimir IV nõudmised, sõlmisid Pommeri-Stolpi Bogislaw VIII ja Wartislaw VII 1386. aastal Poola-vastase liidu Saksa orduga, pärast seda, kui nad olid oma ühise piiri lahendanud. 1388. aastal ühinesid selle liiduga Pommeri-Stettini Swantibor I ja Bogislaw VII, samuti Pommeri-Wolgasti Barnim VI ja Wartislaw VI.
Arkadi Gaidar
Esimesed Gaidari jutustused ilmusid 1925. aastal. Seejärel töötas ta ajalehtede toimetustes ja kutselise kirjanikuna.
Pommeri hertsogkond
Poola – Saksa ordu sõjad
Kuid hiljem 1388. aastal lahkusid Pommeri-Stolpi hertsogid sellest liidust ja asusid Poola poolele, kes oli lubanud nende nõudeid Kazimierz III pärijatena osaliselt austada. Sealt alates röövisid Pommeri-Stolpi aadlikud Saksa ordut ja nende varustamisteid, kutsudes esile vasturünnaku, mis hävitas paljud aadlilinnused ning Köslini (Koszalin) kindluse. Bogislaw VIII, Barnim V ja Wartislaw VII vastasid Poola kuninga Jogaila poolele asumise ja vastastikuste kaubandusleevenduste sõlmimisega.
Arkadi Gaidar
Sõja alguses tegutses rindekirjasaatjana. 1941. aasta septembris sattus ta piiramisrõngasse ja võitles seejärel partisanisalgas. Hukkus Tšerkassõ oblastis.
Isiklikku
Arkadi Gaidari poeg Timur Gaidar oli admiral, kirjanik ja ajakirjanik. Lapselaps Jegor Gaidar oli poliitikategelane ja majandusteadlane, 1992. aasta märtsist kuni detsembrini Venemaa peaministri kohusetäitja.
Pommeri hertsogkond
Poola – Saksa ordu sõjad
Nikolaus Bock, Kammini piiskop aastatel 1398–1410, oli varem samuti rüütlite poolele asunud ja oma piiskopkonna nende süseräniteedi alla pannud. Pommeri-Wolgasti Wartislaw VIII asus rüütlitega liitu vastutasuks võla ülevõtmise ja täiendavate maksete eest. Pommeri-Stettini Swantibor I ja Bogislaw VII ühinesid selle liiduga 1409. aastal, pärast seda, kui nad olid varem võlgade kustutamise eest rüütlitega kümneaastase vaherahu sõlminud. Kui rüütlid 1410. aastal Grünwaldi lahingu kaotasid, vahetas Pommeri-Stolpi Bogislaw VIII taas pooli ja asus Poolaga liitu Bütowi, Schlochau, Preußisch-Friedlandi, Baldenburgi, Hammersteini ja Schivelbeini alade eest, mille Poola oli eelnevalt omandanud Saksa Ordu riigilt. Kuid selle tühistas Esimene Toruńi rahu 1411. aastal.
Kui Bogislaw VIII toetas sellegipoolest oma liitu Jogailaga, sõlmis Kammini piiskop Konrad Bonow 1414. aastal Saksa orduga liidu nii Bogislaw VIII kui ka Jogaila vastu, mis muudeti varsti pärast seda vaherahuks. 1417. aastal täpsustasid Bogislaw VIII ja Saksa ordu oma ühise piiri Hammersteini piirkonnas, lõpetades oma konfliktid. Bogislaw VIII poeg Bogislaw IX asus 1423. aastal koos kõigi teiste Pommeri hertsogitega liitu Saksa orduga.
Lauenburgi ja Bütowi maa omandamine (1455–1467)
Pommeri-Wolgasti Erich II (ja Bogislaw IX järglane Pommeri-Stolpis) liitus taas Jogailaga ja selle poja ja järglase Kazimierz IV-ga Saksa ordu vastases Kolmeteistkümneaastases sõjas. 3. jaanuaril 1455 anti talle taas Lauenburgi ja Bütowi maa Pomereelia piirialal. Kui rüütlid 1459. aastal Lauenburgi tagasi võtsid, oli Poola kuningas ärritunud ja laastas Stolpi ala. Erich leppis 21. augustil 1466 kuningaga ära ja ostis rüütlitelt linna 11. oktoobril, kuus päeva enne Teist Toruńi rahu, mille Erich allkirjastas 1467. aastal. Kuningas Kazimierz IV andis ala läänina Pommeri hertsogitele ja pärast viimase hertsogi Bogislaw XIV surma 1637. aastal taasühendati linnad Poolaga ja arvati Pomorze vojevoodkonda.
Sõda Brandenburgi ja Hansa Liiduga (1423–1448)
15. septembril 1423 asusid kõik Pommeri hertsogid (sealhulgas Erik) Saksa orduga Brandenburgi ja hansalinnade vastasesse liitu. 1425. aasta alguses ühinesid selle koalitsiooniga Mecklenburg ja Poola ning edukalt rünnati Brandenburgi. Rahuleping sõlmiti 22. mail 1427 Eberswaldes, see jättis Pommerile Uckermarki Angermündest põhjas. 16. juunil 1427 kinnitati see Templini rahuga, mis sisaldas ka Pommeri, Brandenburgi ja Mecklenburgi koalitsiooni. Kuid 1440. aastal tungisid Pommeri ja Brandenburg Mecklenburgi ja 1444. aastal nõudis Brandenburg Pommerilt taas Uckermarki üleandmist. Kui pommerlased keeldusid, puhkes taas sõda. Esimene Prenzlau rahu 1448. aastal seadis piiri Pasewalkist lõunasse.
Bogislaw X saab Pommeri hertsogkonna ainuvalitsejaks (1478)
Pommeri-Wolgast taasühendati pärast nii Barnim VII kui ka Barnim VIII surma 1451. aastal. Mõlemad hertsogid surid katku. Sama haigus põhjustas Pommeri-Stettini Joachimi (samuti 1451. aastal), Wartislaw X laste Ertmari ja Swantibori ning Pommeri-Stettini Otto III (kõik 1464. aastal) surma. Seega Pommeri-Stettini liin hääbus.
thumb|300px|Pommeri hertsogkond 1477. aastal
Pommeri-Stettini dünastia hääbumine päästis valla pärandikonflikti Brandenburgiga. 1466. aasta Soldini lepinguga lepiti kokku kompromiss: Pommeri hertsogid Wartislaw X ja Erich II võtsid Pommeri-Stettini üle kui Brandenburgi lääni. Selle vaidlustas juba samal aastal ka keiser, kes sekkus Brandenburgi ülemvõimu vastu Pommeris. See viis reale edasistele sõjakäikudele ja vaherahudele, mille lõpetas 1472. aasta Prenzlau rahu, mis kinnitas põhimõtteliselt Soldini lepingu, kuid seadis piiri Gartzist põhja poole, mis sarnanes Brandenburgi viimaste saavutustega. Selle lepingu võttis keiser vastu.
1474. aastal suri Erich II katku ja tema poeg Bogislaw X päris Pommeri-Stolpi. Bogislawi vennad surid samal aastal. Pärast tema onu Wartislaw X surma 1478. aastal sai temast Pommeri hertsogkonna esimene ainuvalitseja pärast peaaegu 200 aasta möödumist.
Erich II oli jätnud Pommerile pingelised konfliktid Brandenburgi ja Mecklenburgiga. Bogislaw suutis need konfliktid mõlemaga diplomaatilises ja sõjalises mõttes lahendada. Ta andis oma õe Sophie naiseks Mecklenburg-Schwerini hertsogile Magnus II-le ja oma teise õe Margarete Magnuse vennale Balthasarile. Bogislaw ise abiellus Brandenburgi kuurvürsti Friedrich II tütre Margaretega. Samuti taastas Bogislaw 1478. aastal isa poolt Brandenburgile kaotatud alad, eelkõige Gartzi linna ning muud väikesed linnad ja lossid Brandenburgi Uckermarkist põhjas. Prenzlau rahu kinnitamise ajal 1479. aastal lahendati piir lõplikult Strasburgist põhja pool ja Bogislaw pidi oma valdused võtma Brandenburgi läänina.
Reformatsioon (1518–1534)
thumb|[[Pommeri dünastia vapp Pudagla palees, sekulariseeritud endine Usedomi klooster]]
Reformatsioon jõudis Pommerisse 16. sajandi alguses. Bogislaw X saatis oma poja Barnim IX 1518. aastal Wittenbergi õppima. 1521. aastal osales ta isiklikult Martin Lutheri missal Wittenbergis ja järgnenud aastatel ka teiste reformeeritud jutlustajate missadel. Samuti 1521. aastal lahkus Johannes Bugenhagen, kõige olulisem isik järgnenud Pommeri protestantismi pööramises, Belbucki kloostrist, et õppida Wittenbergis, Lutheri lähedal. Belbuckis oli varem tekkinud ring, kuhu kuulusid lisaks Bugenhagenile ka Johann Boldewan, Christian Ketelhut, Andreas Knöpke ja Johannes Kureke. Need isikud ning ka Johannes Knipstro, Paul vom Rode, Peter Suawe, Jacob Hogensee ja Johann Amandus levitasid protestantlikke ideid kõikjal Pommeris. Mitmel juhul kaasnes sellega kiriku vastu suunatud avalik pahameel, rüüstamine ja süütamine.
Hertsogite roll reformatsiooniprotsessis oli ambitsioonikas. Bogislaw X, vaatamata oma sümpaatiale, keelas veidi enne oma surma protestantlikud jutlused ja rahutused. Tema poegadest Georg I oli vastu ja Barnim IX pooldas protestantismi, nagu tegi ka Georgi poeg Philipp I. 1531. aastal Georg suri ja Stettini Maapäev lubas ametlikult protestantlikud jutlused, kui sellest mingeid segadusi ei teki. 13. detsembril 1534 kogunes Treptow an der Regas Maapäev, kus hertsogid ja aadel Kammini piiskopi Erasmus von Manteuffel hääle vastu juurutasid ametlikult Protestantismi Pommeris. Bugenhagen koostas järgmisel kuul uue kirikukorra.
Pommeri hertsogkond ühines Schmalkaldeni liiduga, kuid ei võtnud Schmalkaldeni sõjast aktiivselt osa.
1532. aasta jagunemine: Pommeri-Stettin ja Pommeri-Wolgast
Pärast Bogislaw X surma valitsesid tema pojad esialgu ühiselt. Kuid pärast Georgi surma jagunes hertsogkond Barnim IX (resideeris Stettinis) ja Phillip I (resideeris Wolgastis) vahel. Piir kulges laias laastus piki Odra ja Świna jõgesid, kus Pommeri-Wolgast koosnes nüüd Ees-Pommerist (ilma Stettini ja Gartzita Odra jõe vasakul kaldal ja koos Greifenbergiga selle paremal kaldal) ja Pommeri-Stettin koosnes Taga-Pommerist. Kammini piiskopkonna ilmalikud valdused Kolbergi (Kołobrzeg) ümbruses läksid hiljem hertsogite kontrolli alla, kui hertsogipere liikmetest tehti 1556. aastast Kammini titulaarpiiskopid.
Vaatamata jaotamisele säilitas hertsogkond keskvalitsuse.
Edasised jaotamised 1569. aastal
1569. aastal eraldati Pommeri-Wolgastist Pommeri-Barth (Barthi, Damgarteni ja Richtenbergi piirkonnad) Bogislaw XIII jaoks. Samal aastal eraldati Pommeri-Stettinist Pommeri-Rügenwalde (Rügenwalde ja Bütowi piirkonnad) Barnim X jaoks. Kuigi jaotused olid varasematega sarnaste nimedega, erinesid nende territooriumid märgatavalt.
Erinevalt 1532. aasta jaotusest lepiti kokku, et Wolgastis ja Stettinis tulevad eraldi valitsused. Sõja ja rahu otsused tuli vaid ühisel Maapäeval teha.
1560. aastate jooksul sattus Pommeri Põhjamaade seitsmeaastase sõja (hegemoonia eest Läänemerel) ja Ülem-Saksi ringkonna Saksimaa ja Brandenburgi hegemooniavõitluse vahele. 1570. aastal lõppes sõda Läänemerel Stettini rahuga. Aastatel 1571–1574 pandi hertsogkonna staatus Brandenburgi suhtes lõpuks paika: kuigi 1529. aasta kokkulepe otsustas Brandenburgi järgluse Pommeris, kui Pommeri dünastia hääbub, mis lükkas lõplikult tagasi Brandenburgi nõuded Pommeri lääniks pidamisel, lepiti nüüd kokku, et mõlemal valitseval kojal on vastastikune pärimisõigus teise väljasuremise puhul.
Samuti 1571. aastal lahenes 1560. aastast saati käinud kaubandussõda Frankfurdi (Brandenburg) ja Stettini (Pommeri) linna vahel Brandenburgi kasuks. Võitlus Ülem-Saksi ringkonnas aga jätkus. Pommeri hertsogid Johann Friedrich ja Ernst Ludwig keeldusid oma makse ringkonna kassasse (Kreiskasten Leipzigis) korralikult maksmast ja harvadel juhtudel, kui nad seda tegid, märkisid nad selle vabatahtlikuks teoks. Peale selle ratifitseerisid hertsogid ringkonna dekreete vaid hoiatusega, mis andis neile võimaluse igal ajal taanduda. Pommeri hertsogid põhjendasid oma tegevust 1563. aasta sündmustega, kui Braunschweigi Erichi juhitud armee laastas nende hertsogkonda ja ringkond ei andnud neile tuge. Teisest küljest vähendas Pommeri keeldumine ringkonna struktuuri õigesti integreeruda ka ringkonna võimet tegutseda ühtse sõjalise jõuna.
Taasühendamine Bogislaw XIV alla ning jaotamine Rootsi ja Brandenburgi vahel
thumb|right|270px|Endine Pommeri hertsogkond (keskel), jaotatud pärast [[Stettini rahu (1653) Rootsi ja Brandenburgi vahel. Rootsi Pommeri (Ees-Pommeri) on näidatud sinisena, Brandenburgi Pommeri (Taga-Pommeri) on näidatud oranžina]]
Bogislaw XIV oli viimane Pommeri hertsog. Kolmekümneaastase sõja käigus okupeeris hertsogkonna esmalt Albrecht von Wallensteini palgasõdurite armee pärast Franzburgi kapitulatsiooni 1627. aastal ja siis Rootsi, mida Bogislaw Stettini rahuga hindas ja kinnitas. Hertsogkond kaotati lõpuks pärast Bogislawi surma 1637. aastal. 1648. aasta Vestfaali rahuga määrati Taga-Pommeri Brandenburg-Preisimaale, kellel oli pärimisõigus (Pommeri provints (1653-1815)). Ees-Pommeri jäi Rootsile ja sealt alates tuntuks kui Rootsi Pommeri. Piiri määratles Stettini rahu (1653). Mõlemad osad liideti 1815. aastal Preisimaa Pommeri provintsiks.
Ajaloolised alajaotused
Peale selle kaasvalitsesid Pommeri dünastia liikmed mitut Pommeri hertsogkonda:
Jean-Baptiste de Belloy
Enne revolutsiooni oli ta Glandèvesi, seejärel Marseille piiskop. Tagasi astunud, elas ta revolutsiooni ajal Chamblys. Pärast konkordaadi sõlmimist määras Napoleon I ta 1802. aastal Pariisi peapiiskopiks. Vaatamata oma kõrgele vanusele täitis ta oma ülesandeid peapiiskopkonna taastamisel pühendumusega ja efektiivselt. 17. jaanuaril 1803 nimetas Pius VII ta kardinaliks.
Théodore Steeg
pisi|Théodore Steeg Théodore Steeg (19. detsember 1868 Libourne – 19. detsember 1950 Pariis) oli Prantsusmaa õigusteadlane ja poliitik. Ta oli aastatel 1930–1931 lühikest aega Prantsusmaa peaminister.
Ta oli aastatel 1904–1914 Prantsusmaa Esindajatekoja liige. Aastatel 1914–1944 kuulus ta senatisse. Aastatel 1921–1925 oli ta Alžeeria kindralkuberner.
Jacques Delors
Jacques Delors (sündinud 20. juulil 1925 Pariisis) on Prantsuse poliitik ja majandusteadlane, Euroopa Komisjoni kaheksas president.
Ta oli esimene, kes püsis selles ametis kaks ametiaega (1985. aasta jaanuarist 1994. aasta detsembrini).
Prantsuse poliitikas
1940.–1960. aastatel töötas Delors real ametikohtadel Prantsuse panganduses. Prantsuse Kristlike Tööliste Konföderatsiooni liikmena osales ta selle ilmalikustamises ning Prantsuse Demokraatliku Töökonföderatsiooni rajamises. 1969. aastal sai temast gollistliku peaministri Jacques Chaban-Delmas' nõunik.
Euroopa Komisjonis
Delorsist sai Euroopa Komisjoni president jaanuaris 1985. Presidendina tegeles ta tähtsate eelarvereformidega ning pani aluse Euroopa Ühenduse ühtse siseturu loomisele, mis jõustus 1. jaanuaril 1993.
Peagi pärast Thatcheri lahkumist peaministri kohalt sai Delorsist Briti euroskeptikute sihtmärk. 1. novembril 1990 ründas Briti tabloid The Sun loosungi "Up Yours Delors" all Delorsi väidetavaid katseid suruda Suurbritanniale peale Euroopa föderalismi.
Pärast Euroopa Komisjoni
1993–1996 juhtis Jacques Delors UNESCO 21. sajandi hariduse komisjoni.
1994. aastal püüdsid mitmed Prantsuse Sotsialistliku Partei liikmed veenda Delorsi kandideerima Prantsusmaa presidendiks. Küsitluste andmeil oli tal hea võimalus lüüa mõlemat konservatiivist võistlejat: peaminister Édouard Balladuri ja Pariisi linnapead Jacques Chiraci. Delors loobus siiski kandideerimast ning sotsialistide kandidaat Lionel Jospin sai valimistel Chiracilt lüüa.
Delors asutas 1996. aastal Pariisi mõttekoja Notre Europe ning on tänini üks selle presidente. Ta on nii Institut Aspen France'i kui ka Rooma Klubi auliige.
15. septembril 2010 toetas Delors uut algatust Spinelli Group, mis asutati, tugevdamaks Euroopa Liidu föderaliseerumispüüdlusi. Spinelli teiste toetajate seas on Daniel Cohn-Bendit, Guy Verhofstadt, Andrew Duff ja Elmar Brok.
Delors on sotsialistliku poliitiku Martine Aubry isa.
Rachelle Lefevre
thumb Rachelle Lefevre (sündinud 1. veebruaril 1979 Montréalis) on Kanada näitleja.
Ta on mänginud sellistes telesarjades nagu "Under The Dome" ja "Big Wolf on Campus". Ta mängis vampiiri Victoria Sutherlandi kahes esimeses "Videviku saaga" filmis ("Videvik" ja "Noorkuu"), siis asendati ta Bryce Dallas Howardiga.
Eraelu
Rachelle Lefevre on sündinud 1979. aastal Montréalis Québecis, kus teda kasvatasid inglise keele õpetajast isa ja psühholoogist ema. Tema isa pere on pärit Prantsusmaalt ja Iirimaalt. Ehkki ta lapsepõlvekodus ja koolis räägiti põhiliselt inglise keelt, räägib Rachelle nüüd hästi ka prantsuse keelt. Ta õppis Centenniali Akadeemias, hiljem loovat kunsti Dawsoni Kolledžis. Ta õppis näitlejaks kaks suve Walnut Hilli koolis Naticis USA Massachusettsi osariigis.
Mumbai Ülikool
pisi Mumbai ülikool (inglise keeles University of Mumbai) on ülikool Indias Mumbais; ühtlasi riigi üks vanimaid ülikoole.
Rachelle Lefevre
Eraelu
Rachellel on kolm õde.
Jõetaguse mõis (Kadrina)
Jõetaguse mõis (saksa keeles Jöhntack) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Jõetaguse küla lähedal Kadrina vallas   Lääne-Virumaal.
Mõis rajati 1709 Neeruti mõisast eraldatud alast.
Mumbai Ülikool
Ülikool asutati 1857.
Kuhikmürkel
Kuhikmürkel (Morchella conica) on liudseente klassi mürkliliste sugukonda mürkli perekonda kuuluv söödav kevadseen.
Rootor (matemaatika)
Matemaatilises analüüsis on rootor operaator, mis iseloomustab vektorvälja pöörlemist kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis.
Igas välja punktis iseloomustab rootorit vektoriaalne suurus, mille pikkus ja suund kirjeldavad antud punkti pöörlemist.
Definitsioon
Vektorvälja F rootorit tähistatakse ∇ × F või rot F.
Tavaliselt defineeritakse rootor: ""
Jefremovi rajoon
Jefremovi rajoon (vene keeles Ефремовский район) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tula oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Jefremovi linn.
Rajoon piirneb läänes Kamenski rajooniga, põhjas Volovo rajooniga, kirdes Kurkino rajooniga, idas ja lõunas Lipetski oblastiga ning edelas Orjoli oblastiga.
Rajooni pindala on 1649 km² ja Jefremovi rajoon on oblasti suurim rajoon. Elanike arv oli 2019. aastal 55 300 ja 2010. aastal 64 200.
Renminbi
Renminbi on Hiina Rahvavabariigi valuuta. Renminbi arveldusühikuks on jüaan. Valuuta emiteerijaks on Hiina Rahvapank.
William Tecumseh Sherman
Armeekindral William Tecumseh Sherman (8. veebruar 1820 Lancaster, Ohio – 14. veebruar 1891 New York) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, ärimees, haridustegelane ja kirjanik. Ameerika Ühendriikide kodusõja ajal teenis ta Uniooni armees kindralina ja kogus tunnustust oma väljapaistva sõjalis-strateegilise mõtlemise eest ning kriitikat põletatud maa taktika kasutamise eest totaalses sõjas Konföderatsiooni vastu.
Sherman osales Ameerika kodusõja algusaastal esimeses Bull Runi lahingus ja võttis osa sõjategevusest Kentuckys. Ta teenis kindral Ulysses S. Granti all 1862. ja 1863. aasta Fort Henry, Fort Donelsoni ja Shiloh' lahingus, mis viisid Mississippi jõe kaldal Vicksburgis asunud Konföderatsiooni tugipunkti langemiseni ning Konföderatsiooni vägede taandumiseni Tennessee osariigist Chattanooga kampaania ajal. 1864. aastal võttis Sherman Grantilt üle Uniooni ülemjuhataja rolli sõja läänerindel. Tema juhtimise all vallutasid Uniooni väed Atlanta linna ning selle operatsiooni edu aitas märkimisväärselt kaasa Abraham Lincolni ametisse tagasi valimisel 1864. aasta presidendivalimistel. Shermani järgnev marss läbi Georgia halvas veelgi Konföderatsiooni võimet sõda jätkata. 1865. aasta aprillis võttis Sherman vastu Konföderatsiooni vägede alistumise Lõuna- ja Põhja-Carolinas, Georgias ja Floridas.
Pärast seda, kui Grantist sai president, võttis Sherman üle ta koha USA armee ülemjuhatajana (Commanding General of the United States Army) ning teenis sellel ametikohal aastatel 1869–1883. Järgmise 15 aasta jooksul oli Sherman vastutav ka USA armee tegevuse eest Indiaanisõdades. Sherman pooldas vaenulike indiaanlaste vastu totaalse sõja kasutamist, et nad oma reservaatidesse tagasi sundida. Ta keeldus poliitikas osalemisest ja avaldas 1875. aastal oma memuaarid, mida peetakse üheks parimaks vahetuks ülevaateks kodusõjast. Briti sõjaajaloolane Basil Liddell Hart on öelnud, et Sherman oli "esimene kaasaegne kindral".
Sherman USA postmarkidel
Sherman on üks vähestest kindralitest, keda on kujutatud mitmel USA postmargil. Esimene mark tema auks anti välja 21. märtsil 1893, veidi vähem kui kaks aastat pärast tema surma. Graveering tehti 1888. aastal Napoleon Sarony pildistatud foto järgi. Postiteenistus avaldas teise ja kolmanda Shermani väljaande 1895. aastal. Mõlemad olid peaaegu identsed esmaväljaandega, väljaarvatud väiksed muutused värvivalikul. Sherman oli esindatud ka 1937. aasta USA armee väljaantud mälestusmargil koos kindralite Ulysses S. Granti ja Philip H. Sheridaniga. Viimane mark tema auks ilmus 1995. aastal. Kokku on Shermani kujutatud viiel margil, ületades pühenduste arvult enamikku USA presidente.
Shermani järgi nimetatud
Shermani järgi on nimetatud tank M4 Sherman, suurtükilaev USS General Sherman, Ameerika Ühendriikide maavägede endine baas Panamas Fort Sherman ja Sekvoia rahvuspargis asuv maailma suurima tüvemahuga puu General Sherman.
Kolkata ülikool
Kolkata ülikool (varasema nimega Calcutta ülikool; inglise keeles University of Calcutta) on ülikool Indias Kolkatas; ühtlasi riigi vanim ja suurim ülikool.
Ülikool asutati 1892.
Ülikoolis õpib üle 100 000 üliõpilase (2008).
Kolkata ülikooli vilistlaste seas on Rabindranath Tagore, Chandrasekhara Venkata Raman ja Amartya Sen.
Interlinguekeelne Vikipeedia
pisi|Logo Interlinguekeelne Vikipeedia (interlingue keeles Wikipedia) on Vikipeedia interlinguekeelne versioon.
Interlinguekeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Luidja rand
pisi|Luidja rand Hiiumaal Luidja rand on rand Hiiumaa looderannikul Luidja lahe ääres.
Korrastatud liivarand on ca 2,5 km pikk ja jääb valdavalt Luidja küla piiresse. alt= Luidja rand ja Luidja lepik, vaade läänest, 2023.a.|pisi|Luidja rand
Üritused
Luidja rannas toimuvad Luidja triatlon ja Luidja rannavolle turniir.
Ago Ustal
Ago Ustal (10. jaanuar 1933 – 22. veebruar 2010) oli eesti ajakirjanik.
Aastatel 1975–1981 oli ta ajalehe Noorte Hääl peatoimetaja, 1981–1991 töötas ajalehes Kodumaa.
Tema sulest on ilmunud raamatud „Läbi külatänava", „Tütar ja memm, teised ka", „Sealt taevast kõrgelt ülevalt".
Glazunovka rajoon
Glazunovka rajoon (vene keeles Глазуновский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Glazunovka alev.
Rajoon piirneb põhjas Sverdlovski rajooniga, idas Maloarhangelski rajooniga, lõunas Kurski oblastiga, läänes Trosna rajooniga ja loodes Kromõ rajooniga.
Rajooni pindala on 580,9 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 841, 2009. aastal 13 837 ja 2002. aastal 14 976.
Paukštakiai vald
Paukštakiai vald (leedu keeles Paukštakių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald paikneb Babrungasest idas. Valla madalaim koht asub Babrungase orus ja ulatub 119,2 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht aga ulatub 196,2 meetrit üle merepinna.
Glazunovka rajoon
Glazunovka rajoonis on 63 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Glazunovka alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Paukštakiai vald
Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1179 inimest. Valla keskuseks on Grumbliai küla.
Glazunovka rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Otška, Nerutš, Ruda, Litobež ja Budarin.
Johannes Steinberg
Ta ostis 1913. aastal Türil A. Vimbergi puidutööstuse, esimeses maailmasõjas töötas Vene-Balti tehases tislerina, mille järel asus uuesti oma ettevõtet juhtima. 1923. aastal ehitas ta endale elamu ja 1926. aastal tööstuseruumid. Sai meistri kutsetunnistuse mööbelsepa tööalal.
Johannes Steinberg oli Käsitööstuskoja liige, Türi Käsitöösturite Ühingu laekur, tuletõrje juhatuse liige ja majaomanikkude seltsi abiesimees.
1913. aastal sai ta Türi näitusel suure hõbeauraha ja Viljandi näitusel kuldauraha.
Eesti maavõistlused
Eesti maavõistlused on Eesti Jalgpalli Liidu, koostöös maakondlike spordiliitude ja kohalike eestvedajatega, korraldatavad jalgpalli maavõistlused, kus omavahel kohtuvad 15 maakonna ning pealinn Tallinna koondised.
Turniir sai alguse 2012. aastal ning kestab 30 aastat.
Maloarhangelski rajoon
Rajoon piirneb kirdes Pokrovskoje rajooniga, idas Kolpnõ rajooniga, lõunas Kurski oblastiga, läänes Glazunovka rajooniga ja loodes Sverdlovski rajooniga.
Eesti maavõistlused
Kõik koondised kohtuvad omavahel kaks korda (kodus ja võõrsil). Viigilise tulemuse korral märgitakse protokolli viigiline tulemus ja tabelisse läheb üks punkt, kuid võitja selgitatakse penaltiseeriaga.
Maloarhangelski rajoon
Rajooni pindala on 754,3 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 211, 2009. aastal 12 301 ja 2002. aastal 13 798.
Maloarhangelski rajoonis on 92 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Maloarhangelski linna) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Sosna.
Kabiilikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Kabiilikeelne Vikipeedia (kabiili keeles Wikipedia) on Vikipeedia kabiilikeelne versioon.
Kabiilikeelsele Vikipeediale pandi alus 2007. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Nukker pühapäev
"Nukker pühapäev" (ungari keeles "Szomoru vasarnap") on Ungari pianisti ja helilooja Rezső Seressi 1933. aastal kirjutatud laul, millele lõi sõnad László Jávor. Linnalegendide järgi on laul seotud enesetappudega, mistõttu nimetatakse laulu ka ungari enesetapulauluks.
Laul on vanim ungari autorilaul, mis on Eestis üle võetud. Laulule on eestikeelsed sõnad kirjutanud Heldur Karmo ja need avaldati laulikusarjas "Laulge kaasa!" 1984. aastal. Laulu on eesti keeles esitanud ansambel Kasemahlake.
Tandeemne järjestus
Tandeemne järjestus ehk tandeemne kordus on mittekodeeriv DNA järjestus, mis koosneb kromosoomis üksteise järel paiknevatest identsetest järjestustest.
Nukker pühapäev
Linnalegendid
Laulu avaldamise järgsetel aastastel hakkas maailma meedias ilmuma artiklid laulu seotusest enesetappudega. Ka ajaleht Tallinna Post kajastas teemat 1936. aastal artiklis "Laul, mis tapab".
1968. aastal, 35 aastat pärast laulu kirjutamist, lõpetas laulu autor elu enesetapuga.
Tandeemne järjestus
Näide: ATTCG ATTCG ATTCG - tandeemne kordus, milles järjestus ATTCG on korratud kolm korda.
Terminoloogia
Suurtest (100 000 bp – mõned Mb) tandeemselt korduva mittekodeeriva DNA plokkidest koosnevat järjestust nimetatakse satelliit-DNA-ks.
Kui korduses on 10 kuni 60 nukleotiidi pikkune lõik siis seda nimetatakse minisatelliidiks. Minisatelliit DNA on keskmise pikkusega (100 bp – 20 000 bp).
Vähem kui 10 nukleotiidi pikkuste (2-6) lõikudena tandeemselt korduvat järjestust nimetatakse mikrosatelliidiks või lühikeseks tandeemseks järjestuseks. Mikrosatelliit DNA on väikese suurusega (<100 bp).
Kui korduses on täpselt kaks nukleotiidi (näiteks: ACACACAC…) siis kutsutakse seda dinukleotiidseks korduseks. Ühe nukleotiidi kordusel mononukleotiidseks korduseks.
Burleigh' maakond
Maakonna halduskeskus on Bismarck.
Tandeemne järjestus
Kasutus
Erinevate indiviidide sama DNA regiooni tandeemsete järjestuste võrdlemine annab võimaluse määrata nende indiviidide sugulust, põlvnemist. Ehk neid saab kasutada näiteks siis, kui on vaja välja selgitada kellegi bioloogilisi vanemaid.
Orina koduloomuuseum
Orina koduloomuuseum (: Järva-Jaani valla muuseum) on Järva vallas Orina mõisahoones asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Burleigh' maakond
Maakonna pindala on 4320 km², millest 91 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Burleigh' maakond moodustati 4. jaanuaril 1873. aastal Wilkesi maakonna osast. Maakond on saanud nime arsti ja juristi Walter A. Burleigh' järgi.
Mil Mi-28
Mil Mi-28 on Nõukogude Liidus valmistatud soomukitõrje ründekopter. NATO koodnimetus Havoc.
Mi-28 on varustatud erinevat lahingumoona kasutava raketiheitjasüsteemiga ning 2A42 on 30 mm üheraudse automaatkahuriga, mille kahuritorn on paigutatud kopteri nina alla. Kahurile antakse laskemoona kahest 150 mürsku mahutavast laskemoonakastist. Kahurit on võimalik pöörata vertikaalsuunas +13º kuni –40º ning horisontaalsuunas 110º kummalegi poole. Valida on 2 laskekiiruse vahel: 300 ja 900 lasku/min. Mürsu algkiirus on u 1000 m/s.
Dallase maakond (Alabama)
Dallase maakond (Dallas County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Delhi ülikool
pisi|Logo Delhi ülikool (inglise keeles University of Delhi) on ülikool Indias Delhis; ühtlasi üks suurimaid India ülikoole.
Ülikool asutati 1922.
Dallase maakond (Alabama)
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Rokai
Rokai (poola keeles Roki) on Kaunase linnaosa, mis asub linna lõunaosas Panemunė valla territooriumil.
Dallase maakond (Alabama)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 43 820.
Rokai
Rokai asub Nemunase ja Jiesia kallastel, see piirneb idas Panemunė linnaosaga ja läänes Aleksotase vallaga. Rokais asub Kaunase meditsiiniülikooli onkoloogiakliinik. Sinna on valdavalt ehitatud individuaalelamuid.
Jiesia jõe kaldal asub Jiesia maastikukaitseala, kus asub Rokai paljand, mis võeti 2013. aastal looduskaitse alla. Paljand on üks väheseid paiku Euroopas, kus paljanduvad jääajal tekkinud 75 – 18 000 aastat vanad setted.
Ajalugu
Rokai kohal asus varem osa Rokai külast, millest Kaunase linnaga on liidetud vaid osa. Aastal 1894 rajati sinna Kaunase kindluse IV fort. Esimese maailmasõja eel asutati linnaosa aladel keraamikatöökoda, mis valmistas kindluse patareide ja fortide tarbeks ahjukive. Sõja järel jätkas ettevõte ahjukivide tootmist, ent nende toodangusse lisandusid ka drenaažitorud ja muud keraamikatooted. Ettevõte jätkas tootmist vahelduva eduga kuni aastani 1953, mil see spetsialiseerus üksnes drenaažitorudele. Aastal 1993 sai sellest UAB „Rokų keramika".
Aastal 1998 rajati selle ettevõtte ruumidesse kabel. Aastal 2005 loodi Rokaisse kihelkond ja sealsest kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa servaaladele jäävat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.
Asumid
Linnaosas eristatakse kaht asumit. Linnaosa kirdepiiril asub XX sajandi alguses Kaunasega ühendatud Prendzeliava, linnaosa kagupiiril asub aga Rokeliai, mis ühendati Kaunasega aastal 1996. Varem oli Rokeliai omaette küla, mis ühendati Kaunasega aga osaliselt, Kaunasega ühendamata alad asuvad Rokeliai külana Kaunase rajoonis. Rokeliais asub Rokai raudteejaam.
T-lümfotsüüdid
pisi|Inimese T-lümfotsüüt [[skaneeriv elektronmikroskoop|skaneeriva elektronmikroskoobi all]] T-lümfotsüüdid ehk T-rakud (lymphocytus T) on imetajatel, sealhulgas inimesel, immuunvastuse andmises osalevate leukotsüütide rühm. Koos B-lümfotsüütidega annavad nad omandatud immuunvastuse. Täht T tähistab tüümust, milles rakud küpsevad. Nagu kõiki vererakke, toodetakse T-rakke luuüdis tüvirakkudest. Sealt rändavad nad tüümusesse, kus nende pinnal kujundatakse välja peamise koesobivuskompleksi retseptorid. Tüümuses küpsevaid T-rakke nimetatakse tümotsüütideks. Algul positiivse valikuga, seejärel negatiivse valikuga praagitakse välja kõik need T-rakud, mis reageerivad kehaomastele valkudele või ei tunne ära kehaomaseid peamise koesobivuskompleksi retseptoreid. Alles jäävad T-rakud tunnevad ära ainult kehavõõraid antigeene, nii et nad ei võitle organismi endaga. Väljavalitud rakumembraanides paiknevad valgud, mida nimetatakse ka T-rakkude retseptoriteks, saavad siis – sarnaselt B-lümfotsüütidega – kehavõõraid aineid ära tunda ainult siis, kui nende antigeenid on teiste rakkude pinnal seotud nende peamise koesobivuskompleksiga. Vabu antigeene tunnevad T-lümfotsüüdid ära ainult juhul, kui antigeene esitlevad rakud neid aktiivselt ette näitavad (antigeenide esitlus).
T-lümfotsüüte seostatakse rakulise immuunsusega, kuid nende paljunemist ja aktiveerimist moduleerivad muudki molekulid, näiteks närvirakkude kasvufaktor.
Arvatakse, et pärast ägeda nakkuse likvideerimisel osalemist hävib suur hulk T-lümfotsüüte, ellu jäävad T-mälurakud.
Talitlus
T-rakud rändavad organismis ringi ning valvavad pidevalt, et keharakkude membraani koostises ei oleks haiguslikke muutusi. Võõraid või muutunud aineid raku pinnal võivad esile kutsuda näiteks viirusnakkus ja mutatsioon pärilikkusaines. Kui üks esitletud peamise koesobivuskompleksi I või peamise koesobivuskompleksi II molekulidest haige raku pinnal sobib mõnele T-raku retseptorile täpselt nagu võti lukuauku ja samal ajal esitletakse kostimulaatorit (näiteks pinnavalku B7-1), läheb T-rakk teatud geenide aktiveerumise tõttu üle aktiveeritud olekusse. Antigeeniretseptor ja koretseptor koos moodustavad aktivatsioonisignaali. Rakk kasvab ja diferentseerub efektor- ja mälu-T-rakkudeks. Olenevalt rakuliigist on efektorrakkudel erinevad funktsioonid. T-tapjarakud (mille tunnus on CD8-Rezeptor) hävitavad haige raku otseselt; T-abistajarakud (CD4-retseptoriga) löövad lahustuvate virgatsainete (tsütokiinide) abil lokku, meelitades kohale täiendavaid immuunrakke. Regulatoorsed T-rakud takistavad rünnakuid intaktsetele keharakkudele, aidates kaasa immuuntolerantsile. T-rakkudest olenevad rakuvahendatud tsütotoksilisus, humoraalse immuunsuse regulatsioon ning ka paljud allergilised reaktsioonid. Reaktsioonide tugevus sõltub stimuleerivast antigeenist, esitleva raku liigist ja teistest, osalt veel teadmata teguritest.
Lümfisüsteemi elundis tüümuses valmistatakse uusi T-rakke ette mitmesugusteks funktsioonideks. Neid saab jaotada pinnaantigeenide CD4 ja CD8 järgi: CD4+-T-lümfotsüüte peetakse abistajarakkudeks; nende retseptor tunneb ära peamise koesobivuskompleksi II molekule. CD8+-T-lümfotsüüte peetakse tsütotoksilisteks T-rakkudeks; nende retseptor tunneb ära antigeene, mida esitlevad peaaegu kõik keharakud peamise koesobivuskompleksi molekulide kaudu. Tegelikult aga kirjeldab see ainult kõige sagedasemat T-rakkude fenotüübi ja funktsiooni kombinatsiooni; on ka CD4+-tsütotoksilised T-rakud ja CD8+-T-abistajarakud. CD4+-T-rakke leidub eelkõige perifeerses veres ja vererikastest lümfikudedest, näiteks lümfisõlmede, põrna ja mandlite parafollikulaarsetes piirkondades. CD8+-T-rakke aga võib leida pigem luuüdist ning mao ja soolte, hingamiselundite ja kuseteede limaskestast.
Naiivsed (aktiveerimata) T-rakud liiguvad pidevalt vere ja nende lümfikudede vahel. Neil on selleks väike amööbitaoline liikuvus ning nad on varustatud adhesioonimolekulidega ja kemokiinide retseptoritega. Verest väljuvad nad diapedeesi teel läbi kapillaarijärgsete veenulite. Sealt rändavad nad läbi koe ning pöörduvad koos lümfiga vasakusse venoosnurka suubuva rinnajuha kaudu verre tagasi. Lümfotsüüdid võivad ka rännata läbi kapillaarijärgse veenuli mõnda lümfielundisse.
T-lümfotsüütide erifunktsioonid
Immuunrakkudel on tähtis osa luuainevahetuse regulatsioonis. Nad saavad vabastada aineid, mis soodustavad luumaatriksi lagundamist osteoklastide poolt. Östrogeenide vaeguse tingimustes stimuleeriti hiiremudelis T-lümfotsüüte tootma TNF-α-t ja RANK-ligandi; see võis aidata kaasa luude mineraalainete kadumisele katseloomadel. Tüümuseta hiirtel, kellel olid munasarjad eemaldatud, ei esinenud hoolimata hormoonivaegusest luukadu. Tüümuseta karvututel hiirtel ja rottidel on luuainevahetus üldiselt aeglasem. Aktiveeritud T-lümfotsüütide osteoprotegeriin stimuleerib luuaine osteoklastistilist lagundamist ja osaleb võib-olla luu- ja liigesehaiguste tekkes.
Ehitus ja eristus lähedastest rakutüüpidest
T- ja B-lümfotsüüdid on umbes erütrotsüütide suurused kerakujulised rakud; nende läbimõõt on inimesel umbes 7,5 µm. Mikroskoobi ega elektronmikroskoobi abil ei saa T- ja B-lümfotsüüte eristada. Ainult immunohistokeemia abil saab kujutada markervalke, nagu T-lümfotsüütidele iseloomulik CD3 ja B-lümfotsüütidele iseloomulik CD19. Kromatiin ümmarguses või kergelt mõlgilises rakutuumas on tihe, tänklik ja väga värvitav. Tsütoplasma tuuma ümber on kitsas ja valgusmikroskoobiga vaevalt nähtav. Arvukad lüsosoomid võivad nähtavaks saada asurofiilsete graanulitena. Rakuaine sisaldab ohtralt vabasid ribosoome. Golgi aparaat on väiksem kui retiikulumi rakkudel.
T-raku antigeeniretseptor
Iga T-raku retseptor perifeeretel T-rakkudel on seotud CD3-retseptori molekuliga. CD3-retseptor juhib aktivatsioonisignaali raku sisse. Ta seob nii TCRαβ-t kui ka TCRγδ-t. Retseptorikomplekside ja antigeeni peamiste koesobivuskomplekside vahelise reaktsiooni ulatus sõltub mõlema partneri kontsentratsioonist, s.o nende tihedusest osalevatel rakumembraanidel, ja T-raku retseptori eriafiinsusest. Kristallograafia abil on kindlaks tehtud T-raku retseptori kolmemõõtmeline struktuur. Antigeene siduv hüpervarieeruv V-piirkond sarnaneb antikehade vastava V-domeeniga. Need eksponeeritud silmuste kujulised molekulilõigud määravad retseptori antigeenispetsiifilisuse ja neid nimetatakse ka komplementaarsust määravateks piirkondadeks (CDR).