cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom Kenny
pisi|Tom Kenny (2010) Thomas James Kenny (sündinud 13. juulil 1962 Syracuse'is) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
West Baton Rouge'i vald
Ajalugu
Vald moodustati 1807. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 23 788.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Väiku-Kuikli järv
Väiku-Kuikli järv (ka Kuigli Kogrejärv) on järv Valga maakonnas Valga vallas Rebasemõisa külas. Veekogu pindala on 0,5 ha.
Alexander Anton Rosenberg
Alexander Anton Rosenberg (21. august 1839 Võidula mõis, Vändra kihelkond – 27. mai 1926 Tartu) oli Eesti arstiteadlane ja morfoloog.
Rosenberg õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastail 1858–1865 ja sai meditsiinidoktori kraadi aastal 1867. Ta oli Tartu Veterinaariainstituudi professor aastail 1868–1893. Ta uuris neerude ja jäsemeluude embrüoloogiat. Aastail 1877–1882 kogus Lõuna-Prantsusmaalt suure kollektsiooni subfossiilsete ja retsentsete loomade luid ja hambaid.
Elulugu
Alexander Anton Rosenberg oli baltisakslane ja klaasivabriku juhataja poeg.
Õppis 1858–65 TÜ arstiteaduskonnas; meditsiinidoktor (1867, TÜ), väitekiri "Untersuchungen über die Entwicklung der Teleostierniere". Oli 1868–69 Tartu Veterinaariakooli zootoomia ja füsioloogia adjunkt, 1869–73 professor, 1873–76 Tartu Veterinaariainstituudi (TVI) erakorraline professor ja 1876–93 korraline professor, 1893–1915 TVI raamatukogu juhataja. Aastast 1898 TVI auliige. Oli Saksa Looduseuurijate Akadeemia Leopoldiana auliige ning Looduseuurijate Seltsi tegev- ja auliige.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: loomade ja jäsemeluude embrüonaalne areng. 3 teadustrükist. Kogunud üle 20 000 ühiku subfossiilsete ja retsentsete loomade luid ja hambaid (1877 ja 1882 Lõuna-Prantsusmaalt). Määranud arheoloogilistel kaevamistel leitud luid.
Nobuo Matsunaga
Nobuo Matsunaga (jaapani keeles 松永 信夫 Matsunaga Nobuo; 6. detsembril 1921 Shizuokas – 25. septembril 2007) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1954–1955 4 mängu.
Jefim Geller
pisi| Jefim Geller (1977) pisi| Amsterdami [[maleolümpia (1954) kuueliikmelise võitjameeskonna autasustamine. Pildil: Kotov, Geller, Smõslov, Bronštein, Keres, Botvinnik ja FIDE ametnik (karikaga)]]
Jefim Petrovitš Geller (vene keeles Ефим Петрович Геллер; ukraina keeles Юхим Петрович Геллер Juhõm Petrovõtš Geller; 8. märts 1925 Odessa – 17. november 1998 Peredelkino Moskva lähistel) oli Venemaa maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1952).
Maletajana mängis Geller kuuel MM-i pretendentide turniiril (1953, 1956, 1962, 1965–1966, 1968, 1971). Ta sai suurmeistriks 27-aastaselt 1952. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. NSV Liidu suurmeistriks sai ta 1952. aastal.
Ta tegutses ka maletreenerina. 1964. aastal Tel Avivis peetud maleolümpiale ta mängima ei pääsenud, kuid osales seal NSV Liidu meeskonna treenerina ja pärast võistkondliku kuldmedali võitmist pälvis ta NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse. Ta kuulus ka maailmameistrite Boriss Spasski ja Anatoli Karpovi treenerite hulka.
1992. aastal tuli Geller 67-aastaselt Bad Wörishofenis veteranide maailmameistriks.
Võistkondlik esinemine
Geller tuli Nõukogude Liidu meeskonna koosseisus seitsmekordseks olümpiavõitjaks (1952–1956, 1962, 1968, 1970, 1980) ja kuuekordseks Euroopa meistriks (1961, 1970, 1973, 1977, 1980, 1983).
Paavsti kultuurinõukogu
Paavsti kultuurinõukogu (ladina keeles Pontificium Consilium de Cultura) on Vatikanis asuv asutus; Rooma kuuria üksus. Aastast 2007 on nõukogu eesotsas Gianfranco Ravasi. Nõukogu eesmärkide seas on edendada dialoogi eri kultuuride vahel, samuti uurida uskmatute ja usklike omavahelisi suhteid.
Nõukogu asutas 20. mail 1982 paavst Johannes Paulus II.
Elektronmikroskoop
pisi|1933. aastal Ernst Ruska ehitatud elektronmikroskoop. Tegu on esimese elektronmikroskoobiga, mille lahutusvõime ületas valgusmikroskoobi oma Elektronmikroskoop on elektronoptiline seade, mis annab väikestest objektidest suurendatud kujutisi elektronide kimbu – elektronsondi – abil. Elektronkimpe kujundavad, koondavad ja suunavad elektronmikroskoobis elektronläätsed. Kuna elektroni lainepikkus võib olla 100 000 korda väikesem nähtavast lainepikkusest, siis võrreldes valgusmikroskoobiga on elektronmikroskoobil palju suurem lahutusvõime. Elektronmikroskoobiga on võimalik saavutada kuni 10 000 000-kordne suurendus, samas kui valgusmikroskoobid on piiratud kuni 2000-kordse suurenduseni.
Elektronmikroskoope kasutatakse bioloogiliste ja anorgaaniliste proovide, näiteks mikroorganismide, rakkude, molekulide, biopsiamaterjalide ja kristallide uurimiseks. Tööstuslikult kasutatakse elektronmikroskoopi kvaliteedikontrolliks ja rikkeanalüüsiks. Kaasaegsed elektronmikroskoobid suudavad luua mikrograafe, kasutades selleks spetsiaalseid digitaalkaameraid või kaadrimuundureid.
Ajalugu
Esimese elektronmikroskoobi prototüübi konstrueerisid 1931. aastal saksa füüsik Ernst Ruska ja elektriinsener Max Knoll. Kaks aastat hiljem, aastal 1933, ehitas Ruska elektronmikroskoobi, mis ületas valgusmikroskoobiga saavutatava võimaliku lahutuvuse. Esimese pildi skaneeriva elektronmikroskoobiga tegi 1935. aastal Max Knoll, näidates elektronide kanaliseerumist räniterase kristallis. Esimese tööstusliku transmissioonelektronmikroskoobi ehitas Siemens-Shuckert aastal 1939. Esimese tööstusliku skaneeriva elektronmikroskoobi tootis 1965. aastal Cambridge Scientific Instrument Company.
Transmissioonelektronmikroskoop (TEM)
pisi|Kaasaegne transmissioonelektronmikroskoop
Tegu on esimese elektronmikroskoobi liigiga. TEM kasutab kujutise saamiseks kõrgepingelist elektronide voogu. Antud voog tekitatakse elektronikahuriga, mille elektronide allikaks on enamasti volframniit. Elektronkiirt kiirendatakse anoodiga tüüpiliselt +100 keV juures katoodi suhtes. Seejärel fokuseeritakse see elektrostaatiliste ja elektromagnetiliste läätsede abil ning suunatakse läbi proovi, millest elektronid lähevad osaliselt läbi ja osaliselt hajuvad. Elektronide hajumine tekitab kujutise, mida fokuseeritakse ja suurendatakse ning projitseeritakse fotoplaadile, digitaalse kaamera sensorile või fluorestseeruvale ekraanile, mis on valmistatud 10–100 μm läbimõõduga tsinksulfaadi osakestest. Ekraani saab vaadata läbi spetsiaalse klaasiga kaetud akna, mille ees kasutatakse vaadeldavast täiendava suurenduse saavutamiseks veel ettelükatavat binokulaari. Transmissioonelektronmikroskoobi resolutsioon on peamiselt piiratud sfäärilise aberratsiooni tõttu. Kõrglahutuvus transmissioonelektronmikroskoobis korrigeeritakse riistvara aberratsiooni mõju vähendamiseks, nii on võimalik saada pilte resolutsiooniga 0,5 ongströmit ja 50 miljoni kordseid suurendusi. Elektrondifraktsioon on üks tähtsamatest TEM-i rakendusviisidest. Selle eelis röntgenkristallograafia ees on see, et uuritav proov ei pea olema üksik kristall ega polükristalliline pulber, kuid see peab olema äärmiselt peenike – umbes 100 nanomeetrit. Bioloogilised proovid peavad olema keemiliselt fikseeritud, dehüdreeritud ja asetatud polümeervaigu sisse.
Skaneeriv elektronmikroskoop (SEM)
Sarnaselt TEM-iga loob skaneeriv elektronmikroskoop proovist kujutise elektronide vooga, kuid SEM-i kiir ei kanna endaga kaasas informatsiooni tervest kujutisest. Pildid on saadud kombates uuritavat proovi fokuseeritud elektronkiirega, mida skaneeritakse üle ristkülikukujulise ala. Elektronid interakteeruvad pinnal asuvate aatomitega, tekitades signaale, mis sisaldavad informatsiooni pinna kuju, koostise, elektrijuhtivuse ja muude omaduste kohta. Üldiselt on SEM-i tekitatud piltide resolutsioon umbes suurusjärgu võrra halvem kui TEM-il. Skaneeriva elektronmikroskoobi pilt põhineb pinnaprotsessidel, mistõttu on see võimeline tekitama pilte proovidest, mis on mitme sentimeetri suurused ning tänu laiale teravussügavusele on tekkiv kujutis kolmemõõtmeline. Lisaks eksisteerib skaneeriv keskkonnaelektronmikroskoop (ESEM), mis suudab mikrograafe luua proovidest, mis on märjad või asetsevad nõrgas vaakumis.
Indrek Tulp
pisi|Indrek Tulp 2022. aasta Arvamusfestivalil Indrek Tulp (sündinud 29. juulil 1976) on arvutuskeemia- ja biotehnoloogiateadlane.
Elektronmikroskoop
Reflektoorne elektronmikroskoop (REM)
Reflektoorne elektronmikroskoop kasutab samuti elektronkiirt, mida suunatakse uuritavale pinnale, kuid detekteeritakse peegeldunud kiirest elastselt hajunud elektrone. REM-i kasutatakse tavaliselt koos peegeldunud kõrgeenergeetilise elektronide difraktsiooniga (RHEED) ja peegeldunud kõrgeenergeetilise energiakadude spektroskoopiaga (RHELS).
Indrek Tulp
Tulp kaitses doktoritöö "Keemiliste ja bioloogiliste omaduste mitmemõõtmeline analüüs" Tartu Ülikooli keemia instituudis 2010. aastal.
Elektronmikroskoop
Proovieksemplari valmistamine
Elektronmikroskoobi all vaatlemiseks peab materjale eelnevalt töötlema, et luua sobivat proovi. Selleks kasutatavad meetodid erinevad sõltuvalt uuritavast proovist ja tehtavast analüüsist:
Puudused
Elektronmikroskoopide ehitamine ja hooldus on kallis, samuti peavad kõrge suurendusvõimega mikroskoobid paiknema stabiilsetes ehitistes, mõnikord isegi maa all. Lisaks vajavad elektronmikroskoobid eriteenuseid, näiteks magnetvälja nõrgendavaid süsteeme. Proove peab enamasti jälgima vaakumis, et õhumolekulid ei hajutaks elektrone. Ainsaks erandiks on skaneeriv keskkonnaelektronmikroskoop, mis lubab hüdreeritud proove vaadelda ka rõhkudel kuni 20 Torri. Skaneeriv elektronmikroskoop, mis töötab kõrgvaakumis, saab pilte teha vaid elektrit hästi juhtivatest proovidest. Mittejuhtivaid proove tuleb katta materjaliga, mis juhiks elektrit. Enamasti kasutatakse selleks materjaliks kulla ja pallaadiumi sulamit, süsinikku või osmiumit. Samuti on võimalik mittejuhtivaid proove jälgida tänapäevaste mikroskoopide madalpingerežiimiga. Hüdreeritud materjale ehk peaaegu kõiki bioloogilisi proove tuleb eelnevalt töödelda, et neid stabiliseerida, vähendada nende paksust ja suurendada optilist kontrastsust.
Rakendused
Pooljuhid ja andmekandjad Bioteadused
Materjaliuuringud Tööstus
Pavel Melnikov (insener)
pisi|200px|Pavel Melnikov (maalitud [[1869)]] Pavel Petrovitš Melnikov (vene Павел Петрович Мельников; 3. august (vkj 22. juuni) 1804 Moskva – 3. august (vkj 22. juuli) 1880 Ljuban, Peterburi kubermang) oli Venemaa mehaanikateadlane, insener ja riigimees. Inseneriväekindral (1859).
Ta oli Venemaa Keisririigi esimene teedeminister (1865–1869) ja Riiginõukogu liige (1863.
Ta oli Peterburi–Moskva raudtee projekti üks autoreid (ehitati 1843–1851).
Haridus- ja töökäik
Ta oli pärit aadliperekonnast. 1825. aastal lõpetas ta Teedeinseneride korpuse instituudi porutšiku auastmes.
Tema edukat sõjaväeinseneri karjääri näitavad saadud auastmed: kapten (1829), major (1832), alampolkovnik (1837), kindralmajor (1847). 6. jaanuaril (vkj) 1859. aastal ülendati ta kindralleitnandiks ja sama aasta 20. aprillil (vkj) inseneriväekindraliks.
Indrek Tulp
Ta juhib Eesti Teadusagentuuri ressursside väärindamise programmi. Enne seda oli ta Tartu ülikooli tehnoloogiainstituudi molekulaarse biotehnoloogia vanemteadur.
Pavel Melnikov (insener)
Haridus- ja töökäik
1833. aastal määrati ta Teedeinseneride korpuse instituudi kateedrijuhatajaks ja kinnitati rakendusmehaanika professoriks.
Habarovsk (allveelaev)
Habarovsk (vene keeles «Хабаровск») on ehitusjärgus Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev, ainus allveelaevaprojekti 09851 esindaja.
Koolitants
Koolitants on Eesti kooliõpilaste tantsufestival, mida korraldab Sihtasutus Eesti Tantsuagentuur. Enne 2001. aastat korraldas festivali Rahvakultuuri Keskus.
Habarovsk (allveelaev)
Allveelaev projekteeriti Peterburis asuvas konstrueerimisbüroos Rubin ja ehitust alustati 2014. aastal Severodvinskis asuvas Sevmašis.
Koolitants
Esimene festival toimus 1995. aastal Villu Valgi eestvõttel.
Habarovsk (allveelaev)
Habarovskit ehitatakse kui tuumatorpeedo Poseidon kandjat (varem on Poseidoni kandjana valminud K-329 Belgorod).
Koolitants
1998 osales festivalil 600 tantsijat. 1999 osales 1988 tantsijat. 1999 toimus ka neli eelvooru: Türil, Põlvas, Narvas ja Tallinnas.
Habarovsk (allveelaev)
Valmimisel lülitatakse Habarovsk Vaikse ookeani laevastiku 2025. aastal loodava eriotstarbeliste allveelaevade diviisi koosseisu.
Koolitants
Festivali võistluskategooriad on järgmised: showtants, vabatants, soolod, duetid, estraaditants, lastetants, breik, Eesti-teemaline tants, tänavatants.
2000. aastal näidati telekanalis Kanal 2 esimest korda ka Koolitantsu-teemalist telesaadet.
Albaania 2014. aasta taliolümpiamängudel
Albaania osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis kahe sportlasega, kes mõlemad osalesid mäesuusatamises.
Pavel Melnikov (insener)
Haridus- ja töökäik
Ta koostas Dünaburgi linna kuue kilomeetri pikkuse kaitsetammi projekti kevadiste Daugava jõe üleujutuste vastu (ehitati 1833–1841).
Indrek Tulp
Indrek Tulbi teadustöö põhilised suunad on arvutuskeemia, in silico ravimidisain, biotehnoloogia. Erioskused on näiteks molekulaardiagnostikas, meditsiinikeemias, molekulaarmodelleerimises ja arvutuskeemias.
Albaania 2014. aasta taliolümpiamängudel
Albaaniat esindasid naistest Suela Mëhilli ja meestest Erjon Tola.
Rita
"Rita" võib tähendada järgmist:
Indrek Tulp
Tunnustus
2006. aastal pälvis Indrek Tulp Prantsusmaal seminaril "12th International Workshop on Quantitative Structure-Activity Relationships in Environmental Toxicology" parima noorteadlase stendiettekande auhinna.
Võhandu jõe ürgorg
pisi|Liivakivipaljand Võhandu jõe ürgorus Võhandu jõe ürgorg on kaitstav ürgorg Põlva maakonnas Räpina vallas. Kaitseala pindala on 709 ha.
Pavel Melnikov (insener)
Haridus- ja töökäik
1835. aastal avaldas ta raamatu "О железных дорогах" ('raudteedest') – esimese Venemaal välja antud õppevahendi raudteetranspordi valdkonnas.
Võhandu jõe ürgorg
Ürgorg on aastast 1964 võetud kaitse alla (Võhandu jõe ürgoru kaitseala). Ürgorus paljanduvad devoni liivakivipaljandid, millest tuntuimad on Põdramüür, Tsirgumüür, Sõjatare ja Kalmate müür.
Pavel Melnikov (insener)
Haridus- ja töökäik
Aastatel 1857–1858 asendati Peeter-Pauli katedraali tornikiivri puittarindus metallkonstruktsiooniga. Insenerina oli seal kaastegev ka Melnikov.
Teedeametkonna juht
Melnikov juhtis riigi teedeametkonda alates 1862. aastast kui ta määrati Venemaa keisririigi teede ja ühiskondlike hoonete peavalitsuse juhiks (главноуправляющий путями путей сообщения и публичными зданиями). Aastatel 1865–1869 oli ta Venemaa Keisririigi esimene teedeminister. Tema ametisoleku aja jooksul suurenes Venemaa raudteevõrk oluliselt – ehitati juurde 7062 km raudteid.
Teadus
Ta uuris teaduslikul tasemel raudtee-ehituse ja vaguniehitusega seotud küsimusi.
Mälestuse jäädvustamine
2003. aastal püstitati tema auks ausammas Moskvas Komsomoli väljakul – väljakul, mille ääres asuvad kolm Moskva jaamahoonet.
NOS (auhind)
NOS (lühend venekeelsest fraasist Новая словесность 'uus sõnakunst') on Venemaa kirjandusauhind. Auhinda antakse venekeelsete proosa teoste autoritele. Auhinna asutas 2009 Mihhail Prohhorovi Fond (vene Фонд Михаила Прохорова), tähistades sellega Nikolai Gogoli 200. sünniaastapäeva.
2014 pälvis auhinna Eestis elav Andrei Ivanov teose "Harbini ööliblikad" eest.
Lõuna-Siber
Lõuna-Siber (vene keeles Южная Сибирь) on piirkond Venemaal, Siberi lõunaosa. See on mägine ala, mille ulatus Lääne-Siberi lauskmaast kuni Zeja-Bureja madalikuni on üle 3000 km. Selle laius on 200–800 km. Lõunapiiriks arvatakse Venemaa riigipiir Kasahstani, Mongoolia ja Hiinaga.
Lõuna-Siberis vahelduvad mäeahelikud ja mägedevahelised nõod. Selles piirkonnas paiknevad Vitimi kiltmaa, Aldani mägismaa, Altai, Ida- ja Lääne-Sajaan, Kuznetski Alatau, Salair, Stanovoi mäestik, Jablonovõi ahelik. Piirkond on väga seismiline.
Lõuna-Siberis on mandriline paraskliima. Talv on külm (−32 °С, nõgudes −48 °С). Suvi on soe (+16 °С, nõgudes kuni +24 °С). Aastane sademete hulk väheneb läänest itta 600–400 mm. Suurimad jõed on Jenissei, Angara, Argun, Bija, Katun, Ob, Selenga, Šilka ja Tom. Suurimad järved on Baikali ja Teletsi järv ning Bratski ja Krasnojarski veehoidla.
Umbes 3/4 Lõuna-Siberi territooriumist hõlmavad mäetaiga lehise- ja tumeokasmetsad. Kõrgustel üle 2000–2500 m on mäetundra. Lõunanõlvadel ja nõgude põhjas on rohtla. Loomastikus esineb Siberi taiga ja Kesk-Aasia poolkõrbete liikide esindajad.
Ähijärve Kogrõjärv
Ähijärve Kogrõjärv (ka Kogrõjärv, Kogrejärv) on järv Valga maakonnas Valga vallas Rebasemõisa külas. Veekogu pindala on 0,1 ha.
Vaikse ookeani laevastik
pisi|200px| Vaikse ookeani laevastiku embleem
Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku Vaikse ookeani laevastik (vene keeles Тихоокеанский флот ВМФ России, lühend TOF, ka TF) on Venemaa mereväe laevastikukoondis, mille peabaas asub Vladivostokis.
Vaikse ookeani laevastik moodustati 1935. aastal Kaug-Ida merejõududest. Venemaa Föderatsiooni ajal aga leiti, et laevastiku sünniaasta on 1731. aasta, kui loodi Ohhotski flotill baasiga Ohhotskis.
Vaikse ookeani laevastiku koosseisu kuuluvad strateegilised raketiallveelaevad, mitmeotstarbelised tuuma- ja diiselallveelaevad, pealveelaevad, merelennuvägi, maaväed ja rannakaitsevägede väeosad.
Vaikse ookeani laevastiku lipulaev on alates 1996. aastast raketiristleja Varjag.
Tuumatorpeedokandjad
pisi|200px|Tuumatorpeedokandja siluett Plaanitud on, et Vaikse ookeani laevastiku struktuuris luuakse 2025. aastal eriotstarbeliste allveelaevade diviis, mille koosseisu lülitatakse ka kaks tuumatorpeedo Poseidon kandjat (K-329 Belgorod ja Habarovsk).
Juhtimine
Vaikse ookeani laevastiku juhataja on alates aprillist 2023 admiral Viktor Liina. Varasematest laevastiku juhatajatest on tuntuim Nikolai Kuznetsov (juhataja 1938–1939 ja 1950–1951).
Jack Cork
pisi|Jack Cork 2015. aastal [[Swansea City A.F.C.|Swansea City särgis]] Jack Frank Porteous Cork (sündinud 25. juunil 1989 Carshaltonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Burnley.
Cork liitus üheksa-aastaselt Chelsea noorteakadeemiaga ning mängis klubi noortevõistkondades, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. Aastatel 2006–2011 oli ta laenul kokku kuues Inglismaa klubis: Bournemouth, Scunthorpe United, Southampton, Watford, Coventry City ja Burnley. Premier League'is tegi ta debüüdi 9. veebruaril 2010 mängus Fulhami vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta hooaja viimases mängus 9. mail 2010 Tottenham Hotspuri vastu. Burnley lõpetas hooaja 18. kohaga ja langes esiliigasse. Ka järgmise hooaja veetis ta Burnleys laenul.
7. juulil 2011 sõlmis ta lepingu esiliigaklubiga Southampton. Hooajal 2011–12 oli ta ainus Southamptoni mängija, kes tegi kaasa kõigis liiga 38 mängus. Southampton lõpetas hooaja teise kohaga ja pääses kõrgliigasse. Southamptoni meeskonnas mängis ta Premier League'is järgmised kaks ja pool hooaega. 2015. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu teise Premier League'i klubi, Swansea Cityga. Burnleys mängib ta alates hooajast 2017–18.
Armeenia 2014. aasta taliolümpiamängudel
Armeeniat esindasid murdmaasuusatajad Katja Galstjan, Sergej Mikajeljan ja Artur Jeghojan ning mäesuusataja Arman Serebrakjan.
Joseph Mohr
Joseph Franz Mohr (11. detsember 1792 Salzburg – 4. detsember 1848 Wagrain) oli Austria katoliku vaimulik. Ta oli jõululaulu Püha öö sõnade autor.
Ta sündis aastal 1792 Salzburgis. Salzburgi katedraali vikaar Johann Nepomuk Hiernle rahalisel toel, kes hindas Mohri muusikalist annet, sai ta käia Salzburgi Akadeemilises Gümnaasiumis ja 1808–1810 Ülem-Austria Kremsmünsteri Stiftsgymnasiumis ning lõpuks alates 1811. aastast Salzburgis teoloogiat õppimas. Ta pühitseti vikaarpiiskop Karl Kajetani poolt 21. augustil 1815 preestriks.
Pärast ordineerimist töötas Mohr esmalt peaaegu poolteist kuud Berchtesgadeni lähedal Ramsaus ja oktoobrist 1815 kuni 1817. aasta suveni Mariapfarris koadjuutorina. Septembrist 1817 kuni septembrini 1819 teenis ta Oberndorfis.
West Carrolli vald
West Carrolli vald (West Carroll Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Oak Grove.
Ajalugu
Vald moodustati 1877. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 604.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Atsetüülrühm
thumb|Atsetüülrühm Atsetüülrühm ehk etanoüülrühm on orgaanilises keemias rühm CH3C(=O)+ kas funktsionaalrühmana või molekuli osana. Vahel kasutatakse selle rühma kohta lühendit Ac (mitte segi ajada element aktiiniumiga).
Atsetüülrühmas on metüülrühm üksiksideme kaudu seotud karbonüülrühmaga.
Atsetüülrühm esineb näiteks äädikhappes, äädikhappe estrites, atseetanhüdriidis, metüülalküülketoonides, atsetüülkloriidis ja atsetüülsalitsüülhappes ehk aspiriinina.
Atsetüülradikaal
Iseseisvat, mitte teiste molekulide koosseisus olevat atsetüülrühma nimetatakse atsetüülradikaaliks. Selle kesksel süsiniku aatomil on üks vaba side, mis muudab ta positiivseks iooniks ja võimaldab moodustada teiste radikaalidega mitmesuguseid molekule.
Atsetüülimine
Keemilist reaktsiooni, mille tulemusena viiakse molekuli atsetüülrühm, nimetatakse atsetüülimiseks. Elusrakus esineb atsetüülimine proteiinide modifitseerimise reaktsioonina. Sageli viiakse organismides atsetüülrühm koensüümi A (CoA) koosseisu, nii et tekib atsetüülkoensüüm A. See aine on nii bioloogilise sünteesi kui paljude orgaaniliste milekulide lagunemise vahesaadus.
Atsetüülimine on võimalik paljude meetodite abil. Tavaliselt kasutatakse selleks atseetanhüdriidi (CH3CO)2O või atsetüülkloriidi CH3COCl, tihti mingi kolmanda, anorgaanilise, sageli aminoaluse juuresolekul. Atsetüülimise tüüpiline näide on glütsiini muundamine atsetüülglütsiiniks:
H2NCH2CO2H + (CH3CO)2O -> CH3C(O)NHCH2CO2H + CH3CO2H
Andreas Rosenberg
Andreas Rosenberg (3. november 1924 Tartu – 29. august 2017 Minneapolis ) oli eesti biofüüsik ja -keemik.
Elukäik
Andreas Rosenberg on advokaat Friedrich Rosenbergi ja proviisor Marta Jürgensteini poeg.
Lõpetas 1945 Sigtuna Eesti Keskkooli ja 1951 Lundi Ülikooli keemia erialal; ''fil. lic.'' (1956, Uppsala Ülikool), PhD (1960, Uppsala Ülikool), väitekiri "The Role of Metal Ions in the Catalytic Action of Peptidases". Täiendas end 1961–63 USA-s Minnesota Ülikoolis. Oli 1963–64 Uppsala Ülikooli biokeemiainstituudi dotsent, 1964–66 Minneapolises Minnesota Ülikooli assistant prof., 1966–72 ''assoc. prof.'', 1974–2000 biokeemia ja biofüüsika professor, aastast 2000 emeriitprofessor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: valkainete füüsikaline keemia; biokeemiliste protsesside molekulaarsed mudelid, immunoteraapia, allergia laboratoorne diagnostika, optiliste meetodite kasutamine biokeemias. American Chemical Society, Biophysical Society, American Society of Biological Chemists ja American Society for Cell Kineticsi liige. 155 teadustrükist.
Kavilda ürgorg
pisi|Kavilda ürgorg [[Annikoru külas.]] Kavilda ürgorg on osaliselt kaitstav ürgorg Tartu maakonnas Elva vallas ja Konguta vallas.
Ürgorg on osaliselt aastast 1964 (teistel andmetel maastikuelemendina 1957 ) võetud kaitse alla (Kavilda ürgoru kaitseala). Kaitseala pindala on 56 ha. Ürgorg on järskude veergudega ja sügavus u 30 m; orgu suubub mitmeid sälkorge. Ürgorg algab Elva lähedalt ja selle pikkus on 19 km. Ürgoru põhjas voolab Kavilda jõgi. Kaitseala piiresse jäävad Siidri linnamägi ja ohvriallikas Käve läte. Ürgoru keskosas jäävad selle nõlvadele Erumäe maastikukaitseala ja Aru mõisa park.
Tartu Noortevolikogu
Tartu Noortevolikogu (TNV) on 2005. aastal asutatud noorte esindusorgan, mis esindab Tartu noorte huve linna tasandil, pakub liikmetele pidevat arengut ja aitab ellu viia Tartu noorte häid mõtteid. Noortevolikogu koosneb esinduskogust ja tegevkogust.
Tartu Noortevolikogu esinduskogu eesmärk on täita Noorsootöö seaduse §9 tulenevaid kohustusi, milleks on arutada linna pädevusse kuuluvaid noori puudutavaid küsimusi ning teha nende kohta ettepanekuid linnavolikogule ja linnavalitsusele, lähtudes noorte vajadustest ja huvidest. Esinduskogu on Tartu linnavolikogule ja -valitsusele nõu andev organ noori puuduavatel teemadel.
Tegevkogu on tugistruktuuriks Esinduskogule ning TNV projektide loojateks ja elluviijateks. Mitme aasta jooksul on korraldatud simulatsioone, debatte, mälumänge, ümarlaudu, konverentse ja muid üritusi. Tegevkogu aruteluüritustel selgitatase välja teemasid ja probleeme, mille kallal esinduskogu peaks tööle hakkama.
Väärtused
Tartu Noortevolikogu väärtused on järgmised:
Kuum (Vulkaan, mis vahel puhkab)
"Kuum (Vulkaan, mis vahel puhkab)" on HU? singel.
Kuuse (perekonnanimi)
Kuuse on eesti perekonnanimi.
Jaleel White
pisi|Jaleel White (2010) Jaleel Ahmad White (sündinud 27. novembril 1976 Pasadenas) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia (ingl European Parliament Journalism Prize) on iga-aastane tunnustus, mille Euroopa Parlament annab välja alates 2008. aastast ajakirjanikule või ajakirjanikele, kes on meedias selgitanud üle-euroopaliselt olulisi teemasid või aidanud avalikkusel mõista Euroopa Liidu institutsioonide tegevust ja poliitikate sisu.
Baikalsk
Baikalsk (vene keeles Байкальск) on linn Venemaal Irkutski oblastis Sljudjanka rajoonis. Linn asub Baikali järve lõunakaldal, Sljudjankast umbes 33 km idakagus ja Irkutskist ligikaudu 88 km lõunas.
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia
Preemia antakse välja neljas kategoorias: trükimeedia, raadio, televisioon ja internet. Auhinnafondi suurus on 20 000 eurot. Iga kategooria peapreemia on 5000 eurot.
Baikalsk
Baikalsk on Irkutski oblasti kõige lõunapoolsem linn.
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia
Konkurss kuulutatakse välja märtsis. Konkursile saab esitada töid, mis on kas ühelt autorilt või autorite grupilt, kus kaasautoreid ei tohi olla rohkem kui 5. Esitada võib ka asjakohaseid teemasarjade osi, mis on avaldatud või eetris olnud ajavahemikul eelnenud aasta 1. maist kuni käesoleva aasta 30. aprillini mõnes EL ametlikus keeles. Konkursil saavad osaleda Euroopa Liidu riikide tegevajakirjanikud.
Baikalsk
Linna läbib Siberi raudtee.
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia
Võitjad selguvad septembris. Üheksaliikmeline žürii valib 27 liikmesriigi parimate tööde seast välja neli laureaati, kellele antakse autasud üle oktoobris.
Baikalsk
Baikalsk rajati alevina 1961. aastal seoses tselluloosi- ja paberikombinaadi ehitusega. Linnaõigused sai Baikalsk 1966. aastal. Tselluloosi- ja paberikombinaat suleti 2013. aasta detsembris.
Sudargas
Sudargases on sündinud juudi soost orientalist Bencion Grande.
Ajalugu
XVI sajandil hakkasid Bona Sforza eestvedamisel leedulased seda piirkonda taas asustama. Sealset küla on esimest korda mainitud aastal 1561. Aastal 1638 püstitati külla kabel. Aastal 1724 saavutas Jan Mikołaj Radziwiłł Sudargasele alevi õiguste andmise. Tema järgi kandis alev vahepeal nime Jansborg. Sudargas sai ühtlasi ka õiguse pidada kaks korda aastas laata. Aastal 1748 ehitati sinna esimene kirik, mis allus algselt Jurbarkase kihelkonnale.
Aastal 1792 sai Sudargasest linn. Aastal 1795 läks see Preisimaa valdusse. Sellega seoses loodi ka Sudragase kihelkond. Tsaariajal oli asula kohta vene keeles kasutusel nimekuju Сударги. Knygnešystė ajal tegutsesid asulas mitmed salakaubavedajad, sealhulgas ka kohalik pastor Martynas Sederevičius. Esimese maailmasõja ajal põles sealne kirik maha, uus hoone valmis aastal 1924. Teise maailmasõja ajal lasid taganevad Saksa väed sealse kiriku aastal 1944 õhku. Seejärel võeti kirikuna kasutusele senine pastoraadihoone, mis on kirikuna kasutusel veel tänapäevalgi.
Volodõmõri langu sild
Volodõmõri langu sild on 2019. aastal Kiievi kesklinnas Volodõmõri langule (ukraina keeles Володимирський узвіз) rajatud 216-meetrine kolmetalaline jalakäijatele ja jalgratturitele kasutamiseks mõeldud metallist talasild.
Lordi väljak
thumb|Lordi liikmete käejäljed ja allkirjad Lordi väljakul Lordi väljak (soome keeles Lordin aukio; aastani 2006 Sampo-aukio) on väljak Soomes Rovaniemi kesklinnas. Väljakul asub ka kaubanduskeskus Sampokeskus ja jalakäijate tänav. Väljakul toimuvad aastaringi mitmed üritused.
Varem kandis väljak nime Sampo väljak, ent see muudeti Lordi järgi ümber 2006. aastal pärast bändi Eurovisiooni lauluvõistluse võitmist samal aastal. 9. juunil 2006 toimus väljakul suur pidu, kus esines ka Lordi.
Väljakule on püstitatud tsementkivi, kus peal Lordi liikmete käejäljed ja autogrammid.
Abula pank
Abula pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas; ühtlasi jääb Koorunõmme looduskaitsealale. Pank on nimetatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on u 700 m ja kõrgus 2 m. Pangal paljanduvad Jaagarahu lademe Vilsandi kihtide laguunsed ja Maasi kihtide madala vööndi kivimid.
Toost
pisi|"Hip, hip, hurraa!" Kunstnike pidu [[Skagen|Skagenis (Peder Severin Krøyer, 1887–1888)]] pisi|Grupp kunstnikke ütleb toosti (Michele Mang, enne 1870) pisi|"Perekondlik pidu" (Niko Pirosmani, 1907) pisi|200px|Proosit! [[Oktoberfestil]] pisi|Clintoni aastavahetuse tervituskõne 1999. aastal Toost on tervitus, pühendus või austusavaldus inimesele, sündmusele joogile või muule, mida öeldakse peamiselt seltskonnas alkoholi tarvitades ja joogiklaase kokku lüües. Eestis on levinumateks toostideks "Terviseks!" ja ladina algupäraga "Proosit!".
Kaukaasia
Määratakse ürituse toostide ütleja, tamada. Algselt oli terve õhtu toostide ütlemine tema ülesanne, hiljem on komme muutunud, esimesed toostid ütleb küll tamada – esmalt toost jumalale, siis maailmarahule, isamaa, naiste, esivanemate, sõprade jne terviseks ning kasutatakse pigem mõistujutte kui lihtsalt hõikeid – ja siis liigub toostide lausumiskord ringis mööda lauda.
Tamada peab olema lugupeetud isik ja omamoodi poeet, kuna mõnedes Kaukaasia rahvuskommetes on tema kohus tutvustada kõiki kohalviibijaid, mida kirjanduslikumas ning ülistavamas vormis, seda parem. Tamada ei tohi end ka täis juua ja toostid ei tohi muutuda labaseks. Tamada märguande peale peab mõni seltskonna liige toosti täpsustama, jätkama või selle luulelise vahendiga teisele tasandile viima. Toost juuakse tavaliselt põhjani ning klaas virutatakse tagurpidi lauale – näitamaks, et võeti hingega. Lahkumis- ehk viimane toost on Gruusias goveltsatsminda – toost kõige püha auks kogu maailmas.
Suurbritannia
Suurbritannias oli toostide ütlemine sagedane rituaal 18. sajandil, sagedane nähtus, selle abil kinnitati rühmaidentiteeti ja poliitilisi sidemeid. Osaleda lubati vaid meestel. Olemas oli ka toostide ütleja amet, kelle jaoks mõnel pool loodi spetsiaalsed klaasid, millel oli tavalisest klaasist mitu korda paksem põhi, nii et kui toostimeister koos teistega klaasi tühjaks jõi, siis tarvitas ta poole vähem alkoholi kui ülejäänud seltskonnaliikmed.
USA
Toosti kõrgaeg USA-s jäi aastatesse 1880–1920, mil paljud tuntud kirjanikud kirjutasid tooste, avaldati toostide raamatuid ja voldikuid ning ajalehtedes avaldati selleteemalisi rubriike. Väljaandes The National Magazine oli oma toostide toimetaja, kelle ülesanne oli igakuiselt toostide võistluse parimad valida.
Ukraina
Esimese toosti ütleb tavaliselt võõrustaja, kes tänab oma külalisi. On reegel, et esimese ja teise toosti vahe ei tohi jääda liialt pikaks. Kui teise toosti teema on inimese enda valida, siis kolmas toost kõlab naiste auks. Toostid on osaks rõõmsatest sündmustest, aga ka näiteks matustest, kus peiedel kõlavad head soovid ja meenutused, kuid erinevalt muudest sündmustest peiedel pärast toosti klaase kokku ei lööda.
Rootsi
Rootsis käib iga kange joogi juurde mõni lühike populaarne joomislaul, selleks tõuseb terve laudkond püsti ja klaase käes hoides lauldakse näiteks „Helan går, sjung hopp faderallan lallan lej, helan går, sjung hopp faderallan lej”. Mitte keegi ei tohi juua enne, kui laul on lõppenud.
Aasia
Nii Jaapanis, Koreas kui ka Hiinas on sarnase kõlaga toostid, Jaapanis öeldakse kanpai, Hiinas, gan bei ja Koreas gonbae. Koreas raputatakse pärast klaasi tühjendamist viimased paar piiska maha ja antakse külalisele ning võõrustaja täidab klaasi. Klaasi ei täideta kunagi enne selle täielikku tühjendamist. Samas Jaapanis täidetakse aga klaasi pidevalt, nii et see ei saa kunagi tühjaks.
Näiteid Eesti toostidest
„Selle pitsi võtame armsa sõbra Jaagupi terviseks!“
Julien Offray de La Mettrie
pisi|Julien Offray de La Mettrie. [[Achille Ouvré (1872–1951) gravüür, G.-F. Schmidti järgi]] Julien Offray de La Mettrie (23. november 1709 – 11. november 1751) oli Prantsuse arst ja filosoof, üks esimesi valgustusaegseid Prantsuse materialiste.
Toost
Näiteid Eesti toostidest
„Noh! Laseme…“
Julien Offray de La Mettrie
Tema tuntuim teos on "Inimene-masin" ("L'homme machine"), milles ta eitas kartesiaanlikku keha ja vaimu dualismi ning pakkus välja metafoori inimesest kui masinast. Eesti keeles ilmus raamat 2017. aastal Katre Talviste tõlkes kirjastuselt Ilmamaa sarjas "Avatud Eesti raamat".
Toost
Näiteid Eesti toostidest
„Lasõmi (üte pitsi) kah!“
Julien Offray de La Mettrie
Varane elukäik
La Mettrie sündis Saint-Malos Bretagne'is rikka tekstiilikaupmehe pojana. Ta õppis Coutancesi ja Caeni kolledžites. Pärast Plessise kolledžis Pariisis õppimist tekkis temas huvi vaimuliku ameti vastu, aga pärast mõnd aastat teoloogia õppimist Janenisti koolides pöördus tema huvi kirikust eemale. 1725. aastal astus La Mettrie Harcourti kolledžisse, et õppida filosoofiat ja loodusteadusi, ning lõpetas ilmselt umbes 1728. aastal. Sel ajal oli d’Harcourt Prantsusmaal kartesiaani (Descartesi õpetuse) eestvedaja. 1734. aastal läks ta õppima tunnustatud arsti Herman Boerhaave juurde, kes oli samuti kunagi kavatsenud saada vaimulikuks. Just Boerhaave käe all sai La Mettrie mõjutusi selleks, et üritada kutsuda esile muutusi Prantsusmaa meditsiinihariduses.
Toost
Näiteid Eesti toostidest
„Andku jumal, et mitte viimane. Aga kui viimane, siis hoidku jumal, et mitte päris viimane! Proosit!“
Julien Offray de La Mettrie
Meditsiinikarjäär
Pärast õpinguid Hartcourtis otsustas La Mettrie hakata tegelema meditsiiniga. Selle otsuse juures võis teda mõjutada La Mettrie perekonna tuttav François-Joseph Hunauld, kes juhtis anatoomia õppetooli Jardin du Roi’s. Viis aastat õppis La Mettrie Pariisis meditsiiniosakonnas ning nautis Hunauldi mentorlust. 1733. aastal läks ta Leidenisse, et õppida kuulsa Herman Boerhaave juures. Tema peatumine Hollandis osutus lühikeseks, kuid mõjukaks. Järgnenud aastatel jäi ta paikseks meditsiini praktika juurde oma kodu lähedal Saint-Malo’s, levitades Boerhaave töid ja teooriaid ise mitme teose avaldamise ja tõlkimise kaudu. Ta abiellus 1739. aastal ning sai kaks last, kuid abielu ei olnud õnnelik. 1742. aastal jättis La Mettrie pere ning reisis Pariisi, kus ta määrati kirurgiks Gardes Francaises' rügementi ning võttis osa mitmest lahingust Austria sõjas. See kogemus sisendas temasse sügava vastumeelsuse vägivalla suhtes, mis on selge ka tema filosoofilistest kirjutistest. Suure osa ajast veetis ta siiski Pariisis ning on tõenäoline, et sel ajal tutvus ta ka Maupertuis’ ja Marquise de Chatelet’ga. Neil aastail, kannatades tihti palaviku käes, vaatles La Mettrie ennast seoses kiirenenud vereringe mõjuga mõtlemisele, mis viis ta järelduseni, et vaimseid protsesse saab seletada orgaaniliste muutustega ajus ja närvisüsteemis. Nimetatud järelduseni jõudis ta oma varaseimas filosoofilises teoses "Histoire naturelle de l'âme" (1745). Selle avaldamisest tekkinud protestikisa oli nii võimas, et La Mettrie oli sunnitud lahkuma oma ametikohalt Prantsusmaa Valvurite juures (French Guards) ning leidis varjupaiga Leidenis. Seal arendas ta oma doktriine veelgi julgemalt ja täielikumalt teoses "L'Homme machine" – kiiruga kirjutatud uurimuses, mis põhineb kooskõlalistel materialistlikel ja kvaasiateistlikel põhimõtetel. La Mettrie materialism oli mitmes mõttes tema meditsiiniliste huvide produkt, mis tugines 17. sajandi eelkäijate, näiteks Guillaume Lamy tööl. Nende printsiipide eetilised järeldused töötab ta välja hiljem oma teoses "Discours sur le bonheur", mida La Mettrie ise pidas oma magnum opus'eks. Siin arendas ta välja oma kahetsuse teooria, see tähendab oma vaate süütunde ebasoodsatele mõjudele varases eas kultuuriõppe (enculturation) protsessi käigus. See idee tõi endaga kaasa praktiliselt kõikide Prantsuse valgustusperioodi mõtlejate viha ning "Damnatio memoriae", mis kerkis alles sada aastat hiljem Friedrich Albert Lange teoses "Geschichte des Materialismus".
Inimene ja loom
Enne "L'homme machine'i" avaldas ta 1745. aastal teose "L'Histoire naturelle de l'ame". Ta oli seisukohal, et inimesed on lihtsalt keerulised loomad. Suur hulk vastukäivusi ilmnes tema uskumusest, et "loomast inimeseni ei ole mingit järsku üleminekut". Hiljem viis ta seda ideed edasi, väites, et inimesed ja loomad koosnevad organiseeritud ainest. Ta uskus, et inimesed ja loomad erinevad vaid selle osas, kui keeruliselt see aine on organiseeritud. Idee, et praktiliselt mingit tegelikku erinevust inimese ja looma vahel ei eksisteeri põhineb tema leidudel, et sensoorsed tunded on olemas nii loomadel kui taimedel. Kuigi ta tunnistas, et vaid inimesed räägivad keeli, arvas ta, et loomad on võimelised keelt ära õppima. Ta kasutas ahve näitena, öeldes, et kui neid treenida, saaks neist "perfektse inimese". Loomade ja inimese vaheliste suurte erinevuste puudumisele viitab La Mettrie ka sellega, et mõlemad õpivad läbi imiteerimise. Tema uskumused inimeste ja loomade kohta põhinevad kaht tüüpi jätkuvusel. Esimene on nõrk jätkuvus, mis viitab, et inimesed ja loomad on tehtud samadest asjadest, kuid on erinevalt organiseeritud. Tema peamine rõhk on aga tugeval jätkuvusel, ideel, et psühholoogia ja käitumine inimeste ja loomade vahel ei ole sugugi väga palju erinev.
Tšekeholo keel
Tšekeholo keel (Cheke holo) on Austroneesia hõimkonda kuuluv keel, mida kõneldakse Vaikses ookeanis asuvas Saalomoni Saarte saareriiki kuuluval Santa Isabeli saarel. Selles piirkonnas kõneldakse lisaks tšekeholo keelele ka inglise keelt ning veel seitset kohalikku keelt. Tšekeholo keel on selles piirkonnas levinuim keel.
Julien Offray de La Mettrie
"L'Homme Machine" ("Inimene-masin")
La Mettrie uskus, et inimene töötab nagu masin, kuna vaimsed mõtted sõltuvad kehalisest tegevusest. Ta arvas, et aine organiseerituse tulemuseks kõrgel ja keerulisel tasemel on inimmõtlemine. Ta ei uskunud Jumala olemasolu. Pigem oli ta seisukohal, et inimeste organiseeritus on tehtud selleks, et pakkuda keerulisele ainele nii head kasutust kui võimalik. Ta jõudis selle uskumuseni pärast seda, kui leidis, et tema kehalised ja vaimsed haigused on omavahel seotud. Kui ta oli kogunud piisavalt tõendusmaterjali meditsiini ja psühholoogia alal, avaldas ta raamatu. Osa La Mettrie esitatud tõenditest heideti kõrvale selle olemuse tõttu. Ta väitis, et sündmused, nagu ilma peata kana jätkuv ringijooksmine või hiljuti eemaldatud südame jätkuv töö, tõestavad aju ja keha vahelise seose olemasolu. Kuigi La Mettrie teooriad olid teiste teooriate aluseks, polnud tema tööd just teaduslikud. Pigem oli tema kirjutatu poleemiline ja väljakutsuv.
Inimloomus
Ta väljendas oma radikaalseid uskumusi, esitledes end kui deterministi. Ta ei nõustunud kristlike uskumustega ning rõhutas sensuaalse naudingu püüdlemise olulisust – hedonistlikku lähenemist inimkäitumisele. Ta kahtles, et inimestel on kõrgem moraalsustaju kui loomadel, märkides, et loomad piinavad üksteist harva ning mõned loomad on võimelised teatud moraalsuse tasemeks. Ta uskus, et masinatena järgivad inimesed loodusseadusi.
Tšekeholo keel
Tšekeholo keel on suguluses kokota keelega. Lisaks sellele on veel hulk keeli, mis omavad väga palju sarnasusi tšekeholo keelega. Need on: blablanga, gao ja zazao keeled.
Julien Offray de La Mettrie
Mõju
Kõige otsesemalt mõjutas La Mettrie Pierre Jean Georges Cabanis’d, prominentset prantsuse arsti. Ta rajas oma töö La Mettrie materialistlikele vaadetele, kuid kohandas neid vähem ekstreemseks. La Mettrie ekstreemsetele uskumustele oli tugev vastuseis, kuid tema töö mõjutas psühholoogiat, täpsemalt biheiviorismi. Tema mõju nähakse biheivioristlike psühholoogide reduktsionistlikus lähenemises. Kuid vastureaktsioonide tõttu teatavad biheivioristid tema teostest väga vähe ning toetuvad pigem teistele materialistidele, kes esitasid sarnaseid argumente.
Hisataka Okamoto
Hisataka Okamoto (jaapani keeles 岡本 久敬 Okamoto Hisataka; sündinud 14. detsembril 1933) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Tšekeholo keel
Keele nimetuse päritolu
Cheke Holo – sõna-sõnalt inglise keelde tõlkides tähendab «uplands language» ehk «kõrgustike keel» eesti keeles. Keelele on pandud selline nimetus selle kõnelejate asukoha pärast, kes elavad kõrgendikel ja orgudes Saalomoni Saarte mägises piirkonnas.
Julien Offray de La Mettrie
Hilisemad eluaastad
La Mettrie hedonistlikud ja materialistlikud põhimõtted põhjustasid protesti isegi suhteliselt tolerantses Hollandis. Temavastased tunded olid nii tugevad, et 1748. aastal pidi ta lahkuma Berliini, kus Preisimaa kuningas Frederick Suur mitte ainult ei lubanud tal praktiseerida arstina, vaid määras ta ka õukonna juhiks. Seal kirjutas La Mettrie "Discours sur le bonheur" (1748), mis vapustas juhtivaid valgustusaja mõtlejaid, nagu Voltaire, Diderot ja D’Holbach, oma hedonistlike sensuaalsete printsiipidega, mis seadsid esikohale ohjeldamatu naudingu püüdlemise.
Hisataka Okamoto
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1955 5 mängu.
Jaapani spits
pisi|Jaapani spitsi kutsikas Jaapani spits (jaapani keeles 日本スピッツ Nihon supittsu) on väikest kuni keskmist kasvu valgekarvaline koeratõug spitsi tõutüübist. Tõugu kasutatakse peamiselt lemmikloomana.
Pau Gasol
Pau Gasol Sáez (sündinud 6. juulil 1980 Barcelonas) on endine Hispaania elukutseline korvpallur, kes mängis viimati Hispaania kõrgliigaklubis FC Barcelona.
Manuel Legris
pisi|200px|Manuel Legris 2009. aastal [[Palais Garnier' laval]]
Pau Gasol
9. oktoobril 2021 teatas Gasol pressikonverentsil, et tema karjäär tippsportlasena on läbi saanud.
Karjäär Euroopas
Gasoli elukutselise korvpalluri karjäär algas 1998. aastal, kui ta liitus FC Barcelonaga, kus ta mängis enne NBA-sse siirdumist kolm hooaega.
Pärast ligi kaks kümnendit väldanud NBA karjääri liitus 40-aastane Gasol 2021. aastal taas sama klubiga.
Jaapani spits
Tõug aretati 1920.–1930. aastatel Jaapanis teiste spitsitõugude ristamisel.
Pau Gasol
NBA karjäär
2001. aastal valiti Gasol NBA draft ' i esimeses ringis kolmandana. Gasoli valinud Atlanta Hawks vahetas ta Memphis Grizzliesesse, kus Gasol veetis NBA karjääri esimesed kuus ja pool hooaega. Debüüthooajal keskmiselt 17,6 punkti, 8,9 lauapalli, 2,7 tulemuslikku söötu ja 2,1 viskeblokeeringut kogunud Gasol valiti 2002. aastal NBA parimaks uustulnukaks. Karjääri resultatiivseimal, 2006/07. hooajal viskaks Gasol Memphise eest 20,8 punkti mängus.
2008. aasta veebruaris Los Angeles Lakersisse vahetatud Gasol tuli Kobe Bryanti juhitud Lakersiga 2009. ja 2010. aastal NBA meistriks.
2014. aastal kaheks aastaks Chicago Bullsi siirdunud Gasol tõi hooajal 2014/15 keskmiselt 18,5 punkti ja karjääri parimad 11,8 lauapalli mängus.
2016. aasta suvel liitus Gasol San Antonio Spursiga, kuid oli sunnitud vigastuse tõttu 2019. aastal klubiga koostöö lõpetama. Seejärel Milwaukee Bucksiga lepingu sõlminud Gasol sai Bucksiga kaasa teha vaid kolm mängu, kuni vigastus tema hooaja ja ka NBA karjääri lõpetas.
Rahvuskoondis
Hispaania korvpallimeeskonnaga on Gasol võitnud olümpiamängudelt kaks hõbedat (2008, 2012) ja pronksi (2016), maailmameistrivõistlustelt kulla (2006) ning Euroopa meistrivõistlustelt kolm kulda (2009, 2011, 2015), kaks hõbedat (2003, 2007) ja kaks pronksi (2001, 2017).
Manuel Legris
Pärast Pariisi Ooperi balletikooli lõpetamist võeti Legris 16-aastaselt Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1986. aastal sai ta esitantsijaks (étoile). Balletitantsija lavakarjääri lõpetas Legris 2009. aastal Palais Garnier' laval.
Teatrijuht
2010. aastal sai Legris'st teatrijuht. Ta on olnud aastatel 2010–2020 Viini Riigiooperi Balleti ja on alates 2020. aastast La Scala Balleti kunstiline juht.
West Feliciana vald
West Feliciana vald (West Feliciana Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Tšekeholo keel
Muud nimetused
Keele alternatiivsed nimetused on A’ara, Holo, Kubonitu, Maringe (Maringhe), Hograno (Hogirano).
West Feliciana vald
Valla halduskeskus on Saint Francisville.
Ajalugu
Vald moodustati 1824. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 625.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Tšekeholo keel
Piirkond, kus kõneldakse
Tšekeholo on keel, mida kõneldakse Saalomoni Saartel. Ethnologue 2010. aasta andmete põhjal kasutatakse keelt Santa Isabeli saarel, täpsemalt: Maringe piirkonnas, Ghnulahaghde külas, Kia District piirkonnas, Hograno ranniku külades, Gao-Bughotu piirkonnas, ka laialipillutatud külades.
Kõnelejate arv
Tänapäeval on väga raske tšekeholo keele kõnelejate arvu kindlaks teha. Erinevad andmed:
Georgi Ilivitski
Georgi Aleksejevitš Ilivitski (vene keeles Георгий Алексеевич Иливицкий; 30. aprill 1921 Akmola – 28. november 1989 Sverdlovsk) oli Nõukogude Liidu maletaja, rahvusvaheline meister (1955).
Tšekeholo keel
1. Hääldamisreeglid
a) Helisuse järgi jagatakse :
b) /t(th)/ hääldatakse täpselt samamoodi nagu inglise keeles «the».
Georgi Ilivitski
Ta sai FIDE-lt samal aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Tšekeholo keel
1. Hääldamisreeglid
c) Tšekeholo keeles viimast häälikut ei hääldata.
Georgi Ilivitski
Vahetult enne Göteborgi turniiri, mängis Ilivitski Pärnu turniiril, kus jagas 3.–6. kohta, edestades Vjatšeslav Ragozinit, Aleksei Suetinit ja Aleksandr Tolušit.
Tšekeholo keel
1. Hääldamisreeglid
d) Nooremad tšekeholo keele kõnelejad arvavad, et /z/ häälikut pole olemas, seega oma kõnes nad hääldavad /z/ asemel /j/. Vanemad inimesed nii ei arva. Seetõttu tänapäeval häälik /z/ kaotab oma tähtsust.
Näide: noored ütlevad [gaiju], vanemad [gaizu].
Georgi Ilivitski
Georgi Ilivitski lõpetas elu enesetapuga.
Tšekeholo keel
1. Hääldamisreeglid
e) Enamik sõnu, mis sisaldavad häälikut /v/ on laensõnad, mis võeti üle bugotu keelest (Bughotu language).
f) Tšekeholo keeles ei ole olemas häälikut /w/. See häälik leidub mõnedes laensõnades (wiki, wasi).
g) Glotaalsed häälikud on tšekeholo keeles helitud. Kui need seisavad sõnas teste häälikute juures, siis neid eraldatakse apostroofiga ( ' ).
h) Täishäälikute inventaar tšekeholo keeles on pigem ebahuvitav. Keeles kasutatakse viie täishääliku süsteemi, milles heli võib erineda sõltuvalt foneetilisest keskkonnast.
Täishäälikud:
i hääldatakse nagu inglise keeles «eat»
Mardikas toosis
Mardikas toosis (ingliskeelse nimetusega The Beetle in a Box) on Austria-Inglise filosoofi Ludwig Wittgensteini loodud mõtteeksperiment, mis mõtestab lahti inimeste suutmatust tajuda maailma kellegi teise pilgu läbi.
Termini tähendus
Näitlikult tuleb selleks ette kujutada, et igal inimesel ruumis on käes karp või toos, kus nad hoiavad midagi, mida nimetatakse "mardikaks". See, mida või kuidas igaüks oma "mardikat" ette kujutab, erineb olenevalt inimese kujutlusvõimest. Keegi ei tohi näha, mis on teiste karpide sees, kuid peab kirjeldama, mis on nende karbis. Sõna "mardikas" omandab sel viisil erinevaid tähendusi, kuigi karp võib olla ka täiesti tühi.