cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ujumine 1976. aasta suveolümpiamängudel
200 m vabalt
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 44 Maailmarekord:  1.59,78 (1976) Kornelia Ender, Olümpiarekord:  1.03,56 (1972) Shane Gould, Olümpiavõitja 1972: 1.03,56  Shane Gould, 1. eelujumises püstitas Claudia Hempel olümpiarekordi 2.03,36. 4. eelujumises püstitas Enith Brigitha olümpiarekordi 2.01,54. <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 34 Maailmarekord:  4.11,69 (1976) Barbara Krause, Olümpiarekord:  4.19,04 (1972) Shane Gould, Olümpiavõitja 1972: 4.19,04  Shane Gould, 1. eelujumises püstitas Rebecca Perrott olümpiarekordi 4.15,71. <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 3. september Osavõtjaid: 19 Maailmarekord:  8.39,63 (1976) Shirley Babashoff, Olümpiarekord:  8.53,68 (1972) Keena Rothhammer , Olümpiavõitja 1972: 8.53,68  Keena Rothhammer , 1. eelujumises püstitas Nicole Kramer olümpiarekordi 8.46,81. 2. eelujumises püstitas Petra Thümer olümpiarekordi 8.46,58. <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 34 Riike: Maailmarekord:  1.01,51 (1976) Ulrike Richter, Olümpiarekord: 1.05,78  (1972) Melissa Belote, Olümpiavõitja 1972: 1.05,78  Melissa Belote, 1. eelujumises püstitas Tauna Vandeweghe (USA) olümpiarekordi 1.05,00. 2. eelujumises püstitas Nancy Garapick olümpiarekordi 1.03,28. 1. poolfinaalis püstitas Ulrike Richter olümpiarekordi 1.02,39. <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 31 Maailmarekord:  2.12,47  (1976) Birgit Treiber, Olümpiarekord: 2.19,19  (1972) Melissa Belote, Olümpiavõitja 1972:  2.19,19 Melissa Belote, 1. eelujumises püstitas Nancy Garapick olümpiarekordi 2.16,49. <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord:  1.11,93 (1976) Carola Nitschke, Olümpiarekord:  1.13,58 (1972) Cathy Carr, Olümpiavõitja 1972: 1.13,58  Cathy Carr, 5. poolfinaalis püstitas Hannelore Anke maailmarekordi 1.11,11. 2. poolfinaalis püstitas Anke maailmarekordi 1.10,86. <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord:  2.34,99 (1974) Karla Linke, Olümpiarekord: 2.41,71  (1972) Beverley Whitfield, Olümpiavõitja 1972: 2.41,71  Beverley Whitfield, 1. eelujumises püstitas Marina Koševaja olümpiarekordi 2.35,14. <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 39 Maailmarekord:  1.00,13 (1976) Kornelia Ender, Olümpiarekord: 1.03,34  (19) Mayumi Aoki, Olümpiavõitja 1972: 1.03,34  Mayumi Aoki, 1. eelujumises püstitas Helene Boivin (Kanada) olümpiarekordi 1.02,67. 2. eelujumises püstitas Wendy Boglioli olümpiarekordi 1.01,84. 6. eelujumises püstitas Andrea Pollack olümpiarekordi 1.01,43. 2. poolfinaalis püstitas Kornelia Ender olümpiarekordi 1.01,03. <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 19. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord:  2.11,22 (1976) Rosemarie Gabriel, Olümpiarekord: 2.15,57  (1972) Karen Moe, Olümpiavõitja 1972: 2.15,57  Karen Moe, 1. eelujumises püstitas Karen Thornton olümpiarekordi 2.14,53. 2. eelujumises püstitas Tamara Šelohvastova olümpiarekordi 2.14,39. 3. eelujumises püstitas Andrea Pollack olümpiarekordi 2.11,56. <br style="clear:both;" />
4×100 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 14 võistkonda Maailmarekord:  3.48,80 (1976) Rosemarie Kother, Andrea Pollack, Monika Seltmann, Barbara Krause Olümpiarekord:  3.55,19 (1972) Sandra Neilson (58,98), Jennifer Kemp (58,99), Jane Barkman (59,03), Shirley Babashoff (58,18) Olümpiavõitja 1972: 3.55,19  Sandra Neilson (58,98), Jennifer Kemp (58,99), Jane Barkman (59,03), Shirley Babashoff (58,18) 1. eelujumises püstitas USA olümpiarekordi 3.50,27. 2. eelujumises püstitas Saksa DV olümpiarekordi 3.48,95. <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 17 Maailmarekord: 4.13,41  (1976)  Monika Seltmann, Carola Nitschke, Andrea Pollack, Barbara Krause Olümpiarekord: 4.20,75  (1972) Melissa Belote (1.06,24), Catherine Carr (1.13,99), Deena Deardruff (1.02,61), Sandra Neilson (57,90) Olümpiavõitja 1972: 4.20,75  Melissa Belote (1.06,24), Catherine Carr (1.13,99), Deena Deardruff (1.02,61), Sandra Neilson (57,90) 2. eelujumises püstitas Kanada olümpiarekordi 4.20,10. 3. eelujumises püstitas Saksa DV olümpiarekordi 4.13,98. <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
803
803. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad - 800. aastad - 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad
Aastad: 798 799 800 801 802 - 803 - 804 805 806 807 808
Minimalism
Kunst, disain ja arhitektuur
thumb|[[Kazimir Malevitš "Must Ruut" (1915)]] Kuigi minimalismile ehk minimaalkunstile omaseid jooni – lihtsust, askeetlikkust, selgust – võib leida juba Vene konstruktivistide loomingus, loetakse traditsiooniliselt minimalismi "alguseks" 1964. aastat, mil esimest korda eksponeeriti Dan Flavini minimalistlikku installatsiooni "Monument V. Tatlinile", mis oli neoonvalgustitest loodud konstruktsioon, pühendatud vene konstruktivistliku suunda esindavale kunstnikule.
1960. aastate kunstis vastandus minimalism populaarsele abstraktsele ekspressionismile, selle vaba eneseväljenduse ideele. Minimalistlik kunstiteos on teos iseeneses, sellel puudub tavaliselt sümboolne või narratiivne tähendus ja sisu. Sageli kasutati lihtsaid geomeetrilisi kujundeid, kompositsioonid on lihtsad, puhtad.
Minimalismi võib lugeda üheks opkunsti eellaseks.
Minimalismi kujutavas kunstis on Barbara Rose'i eeskujul nimetatud ka ABC-kunstiks.
Arhitektuuris on kuulsaim minimalistliku idee kandja Mies van der Rohe, kes on tuntud minimalismi põhiidee "Less is more" ("Vähem on rohkem") populariseerijana.
Muusika
Minimalism muusikas tekkis 1960-ndate alguses ja tähendab oma ehedas vormis üksikute muusikaliste ideede (järkjärgulist, astmelist) kordamist pika aja jooksul.
Kiiresti hakkasid minimalismist huvituma ka traditsioonilisse klassikalisse muusika ringkonda mittekuuluvad inimesed, mis omakorda nõudis heliloojatelt mahukamaid teoseid.
Philip Glassi lavatriloogia (Einstein on the Beach, Satyagraha, Akhnaten) 1970-ndate lõpus ja järgmise kümnendi alguses liitis tema loodud muusikale avangardismi alged. 21. sajandil käsitletakse minimalismi, avangardismi ja elektronmuusikat üheskoos.
Alta kaljujoonised
Alta kaljujoonised on kogum petroglüüfe Norras Troms og Finnmargi maakonnas Alta linna ümbruskonnas. Kaljujoonised avastati 1972. aastal ning 1985. aastal kanti need UNESCO maailmapärandi nimistusse.
804
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Alta kaljujoonised
Piirkonnast on leitud umbes 5000 kaljujoonist. Suurem osa neist (umbes 3000) asub Jiepmaluoktas.
Kaljujooniste vanuseks on hinnatud umbes 2500–6200 aastat.
804
Kümnendid: 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad - 800. aastad - 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad
Aastad: 799 800 801 802 803 - 804 - 805 806 807 808 809
Alta kaljujoonised
Alta kaljujoonised tehti küttide-korilaste kultuuri kandjate poolt. Kujutistelt selgub, et nad olid võimelised karjatama põhjapõtru ja ehitama paate kalastamise tarbeks. Samuti ilmneb, et nad viljelesid šamanistlikke rituaale (karukultus).
Kuigi kaljujooniseid on leitud mitmest kohast Alta lähedalt, on Jiepmaluokta ainus publikule avatud leiukoht.
Ajalooline ja kultuuriline taust
Kaljujooniste valmimise ajal asustasid Põhja-Norrat Komsa kultuuri kuuluvate küttide-korilaste järeltulijad. Komsa kultuur oli kiviaja kultuur, mis oli levinud piki Norra rannikuala.
Alta kaljujoonised sarnanevad Loode-Venemaal leitutega, mis lubab oletada tihedaid kontakte erinevate kultuuride vahel või koguni ühtset kultuuri tollases Põhja-Euroopas.
Tõenäoliselt oli Alta kaljujoonised loonud kultuur sidemetes ka saamidega, kuna saami rahvakunstis on levinud sarnased motiivid, mis kaljujoonistel.
Avastamine ja restaureerimine
pisi|Vasakul paikneb Alta muuseum. Kaljujoonised asuvad muuseumi ja ranna vahele jääva matkaraja ääres Esimesed kaljujoonised Alta ümbruses avastati Jiepmaluokta (saami keeles 'Hülgelaht') lähedalt 1972. aasta sügisel. 1970. aastatel avastati piirkonnast veel hulga jooniseid. 1980. aastatel rajati Jiepmaluokta kaljujooniste juurde puidust matkarada ning 1991. aastal koliti sinna ka Alta muuseum, mis oli seni asunud kesklinnas.
Avastatud joonised puhastati samblast ja samblikest, pildistati ning kanti vastavasse registrisse. Rahvale ligipääsetavates kohtades on kaljujoonised värvitud ookerpunase värviga, et hõlbustada nende vaatlemist.
Kaljujoonised
Alta kaljujoonistel on kujutatud loomi, esemeid, sümboleid, tegevusi jms.
Loomad
Sageli esineb ka põdra (Alces alces), pruunkaru (Ursus arctos) ning mitmete linnu- ja kalaliikide kujutisi.
Joonistel on kujutatud ka tiineid loomi, kelle pojad on näha läbi nende kõhu.
Kuigi arheoloogiliste leidude põhjal on selgunud, et kaljujooniste loojate põhitoidus tuli merest, on kalu ja kalapüüki kujutatud vaid umbes ühel protsendil joonistest. Kuna jooniseid on seostatud šamanistlike rituaalidega, siis on kalade vähest kujutamist seletatud sellega, et rannikuvetes kalapüük oli tunduvalt lihtsam kui suurte loomade küttimine ning selletarvis ei olnud rituaale vaja.
Pruunkaru etendas tollases kultuuris olulist osa. Karu on kujutatud mitte ainult jahiloomana, vaid ka kultusobjektina. Karukultus oli levinud näiteks saamide ning mitmete Põhja-Venemaa vanade kultuuride hulgas.
Karude kujutamine joonistel lõppes umbes 3700 aastat tagasi. See võib viidata tollaste inimeste religioossete tõekspidamiste muutumisele.
Küttimine ja kalastamine
Suur osa jooniseid kujutab jahti suurulukitele. Joonistel on näha, et tollased kütid kasutasid viskeodasid ja vibusid.
Kalureid on kujutatud kala püüdmas õngenööriga. Sellest järeldub, et õngekonksude valmistamise ja söödaga kala püüdmise oskus oli selle kultuuri inimestel juba varakult olemas.
Joonistel on kujutatud ka paate. Vanematel piltidel on paadid üsna väikesed, kuid hiljem muutuvad need aina suuremaks. Hilisematel joonistel kujutatud paadid kannavad juba kuni 30 inimest ja on kaunistatud loomakujudega, meenutades viikingite pikklaevu.
Igapäevaelu ja rituaalid
Alta kaljujoonistel on kujutatud ka tollaste inimeste igapäevaseid ja rituaalseid tegevusi: tantsimist, toiduvalmistamist, seksuaalvahekorda jms.
Joonistel on näha ka erineva sotsiaalse positsiooniga isikuid. Teatud peakatteid kandvad isikud paistavad olevat olnud teistest inimestest kõrgemal positsioonil. On oletatud, et need võisid olla šamaanid või hõimupealikud.
Geomeetrilised kujundid
Vanimatel joonistel on kujutatud mitmesuguseid geomeetrilisi kujundeid. Nende tähendus on ebaselge.
Alta muuseum
Alta muuseumis on eksponeeritud esemeid, mida seostatakse kaljujooniseid loonud inimestega. Samuti on muuseumis fotod kaljujoonistest. Muuseumi ekspositsioon käsitleb ka saamide ajalugu, virmalisi ja piirkonna ajalugu Teise maailmasõja ajal.
Zwolle
pisi|Zwolle
Zwolle on linn ja vald Hollandis, Overijsseli provintsi keskus.
Ta asub Amsterdamist 85 km kirdes Overijsseli kanali ääres.
Rooma riigi ajal elasid Zwolle kandis saali frangid.
Tänapäevase linna asutasid 800. aasta paiku friisi kaupmehed ja Karl Suure väed. Nimi Zwolle tuleb sõnast Suolle 'küngas'. See viitab kõrgemale kohale maastikus linna ümbritseva nelja jõe IJsseli, Vechti, Aa ja Zwarte Wateri vahel. See kõrgendik oli ainus ala nende jõgede vahel, mida sagedased üleujutused vee alla ei matnud.
31. augustil 1230 andis Utrechti piiskop Zwollele linna õigused. 1294 sai Zwolle Hansa Liidu liikmeks ja 1361 ühines Hansa Liidu sõjaga Taani kuninga Valdemar IV vastu. Selle sõja lõpetas 1370 Stralsundi rahu ja Zwolle sai endale kauplemisõigusi Sknes.
1324. aasta juulis ja 1361. aasta oktoobris põletasid kohalikud aadlikud Zwolle maha.1324. aasta tulekahju järel oli linnas üksnes 9 tervet hoonet.
15. sajandil oli Zwolle kuldaeg. Ajavahemikul 1402–1450 linna kogutoodang kuuekordistus.
Zwolle lähedal elas kloostris ja suri 1471 Thomas a Kempis. Ühtlasi olid Zwolle ja Deventer 14. sajandil tekkinud askeetliku ühiseluvendade liikumise keskused. Ühiseluvennad elasid koos, aga nad ei olnud mungad, nad ei andnud vandeid, ei küsinud ega saanud almusi, elasid põllumajandusest ja pidasid väga tähtsaks haridust, asutades hulgaliselt koole ja raamatukogusid.
Dokumendid mainivad kiriku olemasolu asulas. See oli pühitsetud pühale Miikaelile ja seda kutsuti Grote või Sint Michalskerk (suur või püha Miikaeli kirik). 15. sajandi alguses see renoveeriti ja ta eksisteerib tänapäevani. Kiriku kantsel pärineb umbes 1620. ja orel 1721. aastast.
Raudtee jõudis linna 6. juunil 1864. Tänapäeval on linnal raudteeühendus seitsmel suunal: kagusse Enschedesse, lõunasse Arnhemisse ja Nijmegenisse, edelasse Amersfoorti, läände Kampenisse, loodesse Leeuwardenisse, põhja Groningeni ja kirdesse Emmenisse.
1911. aasta seisuga olid linnas suur jõesadam, kalaturg, Hollandi suuruselt teine karjaturg pärast Rotterdami, puuvilla- ja rauatööstus, samuti paadiehitus-, värvimis-, pleegitus-, parkimis-, nööritegemis- ja soolatootmistöökojad.
Teise maailmasõja lõpus vabastas Kanada kapral Leo Major üksinda Zwolle linna sakslaste okupatsioonist.
Linnas toodetakse muu hulgas piimatooteid, metallitooteid, keemiatooteid ja rõivaid. Seal on suur trükikoda.
Zwolle elanikke nimetatakse kõnekeeles sininäppudeks (Blauwvingers). Legend räägib, et linnavalitsus oli ükskord nii suures rahahädas, et otsustas kirikukella maha müüa. Ostjaks oli naaberlinn Kampen. Zwolle küsis kellade eest kõrget hinda ja Kampen nõustus tingimusel, et nad saavad ise valida, millises rahas maksavad. Maksid 8-pennistes müntides. Zwolle neid eriti ei usaldanud ja linnavalitsus luges kontrolliks kogu raha uuesti üle, kuni nende sõrmed olid sinised.
Ilok
Ilok on linn Horvaatia idaosas, Vukovari-Srijemi maakonnas. Asub Doonau paremal kaldal künkal. See on Horvaatia idapoolseim linn.
Linnas on frantsiskaani klooster.
London School of Economics and Political Science
London School of Economics and Political Science (sageli lihtsalt London School of Economics või LSE) on 1895. aastal asutatud interdistsiplinaarseid programme pakkuv kõrgkool, Londoni ülikooli kolledž.
Paremusjärjestustes on kool pidevalt Ühendkuningriigi nelja parima hulgas ning eriti tugev majandusteaduse ja teiste sotsiaalteaduste järjestustes.
Progressipartei
Progressipartei (eesti keeles on kasutatud ka vastet Eduerakond ; bokmål: Fremskrittspartiet, uusnorra keeles: Framstegspartiet, lühend FrP) on konservatiivne Norra partei. 2013. aasta parlamendivalimistel saadi Stortingis 29 kohta (paremuselt 3. tulemus). 2009. aasta parlamendivalimistel saadi 41 kohta. 2005. aasta parlamendivalimistel kogus ta 22,1% häältest ja sai 38 kohta. See oli paremuselt teine tulemus Norra Tööpartei järel.
Partei ise on nimetanud enda ideoloogiaks konservatiivset liberalismi ja klassikalist liberalismi. Ajakirjanduses on nimetatud parteid konservatismi, parempoolse populismi ja paremäärmusluse esindajaks. 2005. aastal oli Progressipartei Norra parlamendis suuruselt teine partei. 2020. aastal on see parlamendis suuruselt kolmas partei 26 kohaga.
Erakonna praegune eesistuja on Siv Jensen, peasekretär Geir Mo.
Progressipartei loodi 8. aprillil 1973. Selle looja Anders Lange tahtis, et partei oleks pigem maksuvastane protestiliikumine kui tavaline partei. Protest oli suunatud vastuvõetamatult kõrgetele maksudele, toetustele ja kütusehindadele riigis, kus gaasi ja kütust ise toodetakse.
Tuntud liikmeid
1999. aastast kuulus Progressiparteisse Norra 2011. aasta terrorirünnakute korraldaja Anders Behring Breivik. Aastatel 1997–2007 oli ta partei noorteorganisatsiooni liige, ta on olnud ka Progressipartei ühe Oslo osakonna aseesimees.
Välkmälu
Välkmälu (inglise keeles flash memory) on säilmälu, milles andmed säilivad ka toite väljalülitamise järel. Välkmälu on elektriliselt kustutatava ja programmeeritava püsimälu EEPROM erikuju (Flash EEPROM), mida ei kustutata mitte baithaaval, vaid suurte plokkidena.
Välkmälu on kompaktne, suure andmemahutavusega, väikese energiatarbega ja suhteliselt odav valmistada. Välkmälule kui elektroonilisele seadmele on omane suur lugemiskiirus (kuigi väiksem kui muutmälul) ja liikuvate osade puudumise tõttu suur löögi- ja vibratsioonikindlus. Seetõttu on välkmälu laialt kasutusel suuremahulise kompaktse andmesalvestina kas eraldi seadmena (mälupulk, mälukaart) või säilmäluna kaasaskantavates seadmetes (digikaamerates, mobiiltelefonides, mängukonsoolides) ja järjest rohkem arvuti pooljuhtkettana kõvaketta asemel või sellega kombineeritult.
Nüüdisaegsete tehnoloogiate puhul eeldatakse, et salvestatud andmed säilivad välkmälus vähemalt kümmekond aastat. See teeb need andmekandjana võrreldavaks CDga või isegi kõvakettaga, mille sisu tänapäevase ülikõrge salvestustiheduse tõttu samuti vananeb.
Välkmälu oluliseks puudusteks on piiratud tööiga (seda eriti NAND-mälul), sest iga kustutus-kirjutuskord kulutab mäluelemente. Samuti on mäluelemendid tundlikud tugevate elektrostaatiliste väljade suhtes.
pisi|Kingston Multi Media Card 32 MB (2004) pisi|[[Mälupulk avatult (aastast 2005). Vasak kiip on välkmälu. Parem kiip on välkmälu kontroller]]
Ajalugu
Välkmälu leiutas dr Fujio Masuoka, kui töötas 1980. aastatel Toshibas. Mälutüübile andis nimetuse flash (ingl 'välk') Masuoka kolleeg Shoji Ariizumi, sest mälu kustutamisprotsess meenutas talle välklambi välgatust. Masuoka esitles oma leiutist Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi 1984. aasta konverentsil San Franciscos.
Intel nägi Masuoka leiutises suurt potentsiaali ja esitles esimest NOR-tüüpi välkmälukiipi 1988. aastal. NOR-tüüpi välkmälul on piiratud kustutamis- ja kirjutamiskiirus, aga see on varustatud täielike aadressi- ja andmesiinidega, mis tähendab, et suvalise adresseeritava üksuse poole on võimalik otse pöörduda. Esimestel CompactFlash-mälukaartidel oli NOR-tüüpi mälu, hiljem hakati kasutama odavamat NAND-tüüpi mälu.
Toshiba tutvustas NAND-välkmälu 1987. aastal konverentsil International Electron Devices Meeting. Sellisel mälul on lühike kustutamis- ja kirjutamisaeg. Iga mäluelement vajab kiibil vähe pinda, mis võimaldab elemente tihedalt pakkida ja seetõttu on hind biti kohta madal. Kuid NAND-mälu puhul ei ole võimalik suvalise aadressi poole otse pöörduda, vaid andmeid tuleb lugeda plokkidest, milles võib olla sadu või isegi tuhandeid bitte. Selle omaduse poolest sarnaneb NAND-mälu teiste selliste sekundaarsalvestitega nagu kõvakettad ja optilised andmekandjad.
Esimene NAND-välkmälu kasutav andmekandja oli SmartMedia-mälukaart, mis ilmus 1995. aastal. Pärast seda ilmusid MultiMediaCard, Secure Digital, Memory Stick ja xD-Picture Card. Uue põlvkonna mälukaardid on üliväikesed, näiteks microSD-kaardi pindala on umbes 1,5 cm2, kuid mahutavus kuni 32 GB.
pisi|NOR-mäluelemendi ujupaisu (floating gate) laengu kustutamine ([[Tunneliefekt |tunneldamise teel). Ujupaisu eraldab transitori lätte (source) ja neelu (drain) vahelisest kanalist dielektrikuna toimiv oksiidikiht paksusega 200 Å = 0,2 nanomeetrit]] pisi|NOR-mäluelemendile kirjutamine ([[Kuuma elektroni injektsioon |kuumade elektronide injektsiooni teel)]]
Välkmälu tööpõhimõte
Välkmälus säilitab andmeühikut (bitt) MOSFET-transistoriga sarnanev elektronseadis, millel on ilma väljaviiguta lisaelektrood – ujupais (ingl floating gate). See paikneb juhtpaisu all ja on lätte ning neelu vahelisest kanalist eraldatud õhukese dielektrikukihiga. Transistori elektroode sobivalt pingestades kantakse ujupaisule elektrone, mille tulemusena omandab see negatiivse elektrilaengu, mis võib jääda püsima pikaks ajaks (aastateks). Laengu olemasolu või puudumine ujupaisul määrab mäluelementi salvestatud biti väärtuse. Sellist transistori hakati mäluelementides kõigepealt kasutama PROM-tüüpi püsimälus.
Laengukandjad (elektronid) kanduvad läbi dielektriku Fowler-Nordheimi tunneleerumise abil või kuumade elektronide injektsiooni teel. Laengukandjad eemaldatakse Fowler-Nordheimi tunneleerumise abil. Fowler-Nordheimi efekt on energeetiliselt tõhusam kui kuumade elektronide injektsioon.
Transistoristruktuuride omavahelise ühendusviisi järgi mälumassiivis eristatakse kaht tüüpi välkmälu: NOR Flash ja NAND Flash. Nimetused NOR ja NAND seostuvad vastavate loogikaelementide nimetustegaja.
pisi|300px|NOR-tüüpi mälu struktuur ränikiibil pisi|300px|NAND-tüübi mälu struktuur ränikiibil
NOR- ja NAND-mälud
NAND kasutab kolmemõõtmelist massiivi. Selle aluseks on samasugune NOR-maatriks, kuid ühe transistori asemel on igasse ristumiskohta jadamisi ühendatud suur hulk transistore, kusjuures igaühel on eraldi väljaviik juhtpaisu pingestamiseks. Niiviisi saavutatakse oluliselt suurem paigutustihedus, sest iga elemendi juurde on vaja viia ainult üks juhe – paisujuhe. Siiski muutub kirjutamise ja lugemise algoritm keerukamaks ja sellest tulenevalt pikeneb pöördusaeg. Iga jadaühenduses transistorirühm vajab ka kaht lisatransistori rühma ühendamiseks bitiliinile. NAND-mälule on omane väike voolutarve.
Andmete lugemine
Ühe biti lugemiseks antakse otsingule vastava mäluelemendi transistori juhtpaisule positiivne pinge. Ilma laenguta ujupaisuga elemendis läbib vool transistori ja väljundsignaal on väärtusega 1. Negatiivselt laetud ujupaisu korral on kanal suletud (mittejuhtiv) ning lätte ja neelu vahel ei saa voolu tekkida, mistõttu on väljundsignaali väärtus 0.
NAND-struktuuris antakse samaaegselt paisupingega teiste järjestikku ühendatud transistoride paisudele selline minimaalne pinge, et need oleksid juhtivad signaali 1 läbilaskmiseks.
Andmete salvestamine
Vajalike bittide salvestamiseks on vajalik, et piisava suurusega elektrilaeng jõuaks adresseeritava mäluelemendi ujupaisule. Selleks tuleb juhtpaisule anda küllalt kõrge negatiivse pinge impulss. Samamoodi on võimalik ka laeng ujubaasist eemaldada, nüüd aga positiivse pingega. Mäluelemendi transistori ujubaas on vaja laengust vabastada selleks, et sellessei saaks uut bititväärtust sisestada.
Nii NOR- kui ka NAND-mälusse kirjutatakse andmed kahes etapis: esmalt eemaldatakse kõigilt ülekirjutatavatelt elementidelt laeng (neile antakse bitiväärtus 1) ja seejärel viiakse vajalikud mäluelemendid olekusse 0 neile laengu andmisega.
Kui NOR-tüüpi välkmälu saab lugeda/kirjutada suvaliselt aadressilt / suvalisele aadressile, siis NAND-mälus on kustutamine võimalik vaid tervete plokkidena. Üldjuhul seatakse kõik bitid plokis väärtusele 1. Kui hakatakse kirjutama tühjale plokile, on iga bitt selles plokis seadistatav (programmeeritav). Kuid pärast seda, kui bitt seatakse väärtusele 0, võib seda seada väärtusele 1 ainult pärast terve ploki kustutamist. Teisisõnu pakub NAND-tüüpi välkmälu võimalust lugeda ja kirjutada suvalisele aadressile, aga kustutada on võimalik ainult tervete plokkidena. Ühe biti võib kirjutada üle, aga ainult siis, kui sellel on veel väärtus 1. Näiteks, kui on olemas plokk 1111, võib sellesse kirjutada 1011, siis 1001, siis 0001, ja lõpuks 0000. Pärast seda on kirjutamiseks vaja terve plokk kustutada.
Andmete kirjutamisel kasutatavad suhteliselt kõrge pinge ja tugeva voolu impulsid kahjustavad vähehaaval ujupaisu eraldavat dielektrikut, mis panebki lõpuks piiri kirjutuskordade arvule. Andmete lugemine mäluelementi ei kahjusta.
Enamik NOR-välkmälu kasutavatest seadmetest on garanteeritud vastu pidama sada tuhat kuni miljon kustutamise ja kirjutamise tsüklit, enne kui seadme töövõime hakkab halvenema. NAND-mälu vastupidavus on oluliselt väiksem, mõned tuhnded tsüklid.
pisi|Pooljuhtketas avatult
Välkmälu kõvaketta asendajana
Välkmälul põhineval pooljuhtkettal puuduvad kõvaketaste mehaanilised piirangud. Seepärast on SSD-ketas (ingl. Solid-State Drive) hea asendus kõvakettale, sest on kiirem, müratu ja energiasäästlik. SSD-mäluseadmed on kompaktsuse ja ökonoomsuse tõttu sobivad kasutamiseks kaasaskantavates seadmetes. Järjest laieneb pooljuhtketaste kasutus ka RAID- ja SAN-arhitektuure kasutavates arvutites ning serverites.
SSD-ketaste hind on järjest alanenud. Ka lähenevad nad kirjutustsüklite arvu poolest praegustele kõvaketastele.
Mälumahu suurendamine
Kuna välkmälul on lihtne struktuur ja järjest kasvab vajadus suurema mahu järele, püütakse pidevalt vähendada välkmälus kasutatavate komponentide mõõtmeid, seda eriti NAND-mälu osas. Kui mäluelemendi suurus jõuab tehnoloogiliselt minimaalse piirini, saab edaspidine tiheduse suurenemine baseeruda ühte elementi mahtuvate bittide arvu suurendamise teel. Nii ongi kasutusel MLC- ja TLC-elemendid, mis mahutavad vastavalt kaks või kolm bitti.
Uurimisjärgus on mitmed uued tehnoloogiad (näiteks FeRAM (ferroelektriline mälu) ja MRAM (magnetoresistiivne mälu), mis võivad tulevikus hakata välkmälu asendama.
Hornaing
Hornaing on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
Vasaraheide
Vasaraheide on kergejõustikuala. pisi thumb|[[John Flanagan (USA) 1908. aasta suveolümpiamängudel Londonis. John Flanagan on ainus kolmekordne olümpjavõitja, kuldmedalid 1900., 1904. ja 1908. aastal]]
Meeste vasar kaalub 7,26 kg ja on 121,3 cm pikk, naiste vasar kaalub 4 kg ja on 119,4 cm pikk.
Kehtiv meeste maailmarekord on 30. augustil 1986 Juri Sedõhhi püstitatud 86,74 m.
Brändö
Brändö on küla Soomes Ahvenamaal, Brändö valla kirikuküla.
Gravitatsioonijõud
Gravitatsioonijõud on jõud, mille kaudu avaldub gravitatsiooni nähtus. Gravitatsioonijõud avaldub kehade vastastikuse tõmbumisena.
Gravitatsioonijõud mõjub kehade massikeskmeid ühendava sirge sihil ning tõmbab neid teineteise poole. Jõu arvväärtus kahe keha vahel on
kus m1 ja m2 on kehade massid, r nende massikeskmete vaheline kaugus ja G gravitatsioonikonstant.
1958. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
1958. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 22. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 4.–9. märtsini Soomes Lahtis. Kahevõistluses ja suusahüpetes peeti võistlused 1. märtsil. Lahtis toimusid maailmameistrivõistlused kolmandat korda. Eelmised MM-id olid 1926. ja 1938. aastal. Sakslased osalesid esimest korda 1939. aasta järel Saksa LV ja Saksa DV võistkonnana.
15 km
Kuupäev: 4. märts
<br style="clear:both" />
30 km
Kuupäev: 2. märts
<br style="clear:both" />
50 km
Kuupäev: 8. märts
<br style="clear:both" />
4 x 10 km teatesõit
Kuupäev: 6. märts
<br style="clear:both" />
10 km
Kuupäev: 5. märts
<br style="clear:both" />
3 x 5 km teatesõit
<br style="clear:both" />
Normaalmägi/15 km
Kuupäev: 2.-3. märts
<br style="clear:both" />
Normaalmägi
Kuupäev: 9. märts
Medalid
<br style="clear:both" />
Raskusjõud
Raskusjõud on Maa (või mõne muu suure taevakeha) poolt selle läheduses paiknevale palju väiksemale kehale avaldatav gravitatsioonijõud.
Raskusjõud Maa gravitatsiooniväljas on vektoriaalne suurus, mis avaldub raskuskiirenduse (mis võrdub gravitatsioonivälja tugevusega) \vec g ja keha massi m korrutisena: . Nii Maa kui ka muude suurte taevakehade puhul võib nende massi jaotus lugeda ligilähedaselt tsentraalsümmeetriliseks. Sel eeldusel järeldub valem \vec g jaoks kaugusel r planeedi masskeskmest otseselt Newtoni gravitatsiooniteooria põhivalemist:
Siin on M taevakeha mass (Maa korral ) ja G on gravitatsioonikonstant.
Maa pinnal on raskuskiirenduse mooduli väärtus.
Finström
Finström on küla Soomes Ahvenamaal, Finströmi valla kirikuküla.
Finströmis asub Finströmi kirik, valla keskus on aga Godby.
Margus Luik
pisi|Margus Luik Margus Luik (sündinud 11. jaanuaril 1980) on eesti võistluskäija ja spordipedagoog.
Margus Luik on õppinud Haapsalu Linna Algkoolis, Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumis ning Tallinna Pedagoogikaülikoolis kehakultuuri ja rekreatsiooni erialal.
2002. aastast töötab õpetajana Tallinna Kristiine Gümnaasiumis (vanempedagoog) ja treenerina Midrimaa OÜ-s.
1990. aastast kuulus ta Läänemaa Kergejõustikuklubisse. Seal alustas ta treeninguid Endel Susi käe all. Esindades oma klubi peaaegu kõikidel kergejõustikualadel, valis põhialaks siiski suuremat edu toonud võistluskäimise. Hiljem esindas Bruno Junki Käimisklubi.
Koostanud võistluskäimise trükise "Kiirkäimine – sinu võimalus särada!" (2008, 20 lk) ja spordibiograafia "Paralepast poodiumile: võistluskäija päevaraamat" (2017, 263 lk).
Ilukirjanduse vallas on Margus Luik koostöös kirjastusega Hea Lugu avaldanud suvitusromaani "Sulnis Saara" (2020, 144 lk).
Margus Luik tegutseb ka pulmaisa ja õhtujuhina.
Kannikeseõieline säntpoolia
thumb thumb Kannikeseõieline säntpoolia ehk varjukannike ehk aafrika kannike (Saintpaulia ionantha) on gesneerialiste sugukonda säntpoolia perekonda kuuluv taimeliik.
Taime õied meenutavad kannikese õisi ja esimestel sortidel olid ka kannikese moodi violetsed. Taim ei ole kannikese sugulane.
Kasvatamine
Säntpoolia ei taha otsese päikese käes olla, ehkki valguse vastu tal pole väga midagi. Samas kannatab ka hämaramas toas pidamist. Vajab niiskust, aga mitte väga märga (kilekotiga ei tasu katta), muidu lähevad juured mädanema. Ei nõua igapäevast tähelepanu. Kuivanud lehed ja ära õitsenud õied tuleks küünte või kääridega ära lõigata (õied tulevad tihtipeale ka kerge sikutamise peale), et uutele võrsetele kasvamiseks jõudu anda.
Lallaing
Lallaing on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
Rägapart
Rägapart (Anas querquedula) on partlaste sugukonda pardi perekonda kuuluv ujupart.
Rägapart kuulub soodsas seisundis liikide hulka. Esimest korda kirjeldas teda teaduslikult Carl von Linné aastal 1758.
Levila
Rägapart pesitseb enamikus Euroopas ja Aasias Briti saartest Jaapanini. Põhja poole ulatub levila Lõuna-Rootsi, Kesk-Soome, Arhangelski, Irtõši suudme, Jakutski ja Lõuna-Kamtšatkani, lõuna poole Vahemere, Kaspia mere lõunaranniku, Xinjangi ja Sungara ülemjooksuni. Eestis on ta tavaline haudelind.
Rägapart on kõikjal rändlind. Ta talvitub Vahemere maades, Aafrikas kuni Lõuna-Aafrikani ja Lõuna-Aasias kuni Suurte Sunda saarteni.
Eestis on ta üldlevinud väikesearvuline haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 500–1000 paarile.
Välimus
Lindu võib mõnikord segi ajada piilpardiga, kuid rägapart on sellest pisut suurem ja tagasihoidlikuma ühetoonilise sulestikuga. Rägapardi üldpikkus on 37–41 cm, tiibade siruulatus 63–69 cm. Ta kaalub 300–550 g.
Täiskasvanud isaslinnud on hõlpsasti eristatavad oma pruuni keha ja rinnapiirkonnaga ning erevalge kulmutriibuga, mis ulatub kaugele pea külgedele. Sinakad kattesuled on lennul näha suurte heledate laikudena. Tume rind on samuti paremini märgatav lendaval linnul. Ülejäänud sulestik on hallikas, samuti jalad ja nokk. Emastel asuvad peas nokatüvikuäärne tähn ja tume silmatriip. Sulestik sarnaneb üldosas isaspardi omaga.
Elupaik ja eluviis
Rägapart asustab lagesoid ja järvekaldaid, Eestis ka rannaniite.
Rägapart on loomtoiduline. Eriti suur osa tema toidus on limustel. Ta sööb ka veeputukaid ja nende vastseid ning vähilaadseid. Veel sööb ta veetaimede võrseid, lehti ja juurikaid.
Rägapart on tähtis jahilind, kuid töönduslikes kogustes teda ei kütita, sest ta talvitub kaugetel maadel ja lahkub sügisel väga vara.
Leo Laks
Leonhard (Leo) Laks (11. märts 1931 Valga – 8. mai 2017) oli eesti ajaloolane, kirjanik ja tõlkija, ENSV parteitöötaja.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1980–1983 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar peatoimetaja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
14. juuli
14. juuli on Gregoriuse kalendri 195. (liigaastal 196.) päev. Juliuse kalendri järgi 1. juuli (1901–2099).
Gladbeck
Gladbeck on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Recklinghauseni kreisis.
Gladbeck oli väike küla kuni söekaevandamise alguseni 19. sajandi lõpus. Linnaõigused sai 1919. aastal.
Inspectah Deck
Inspectah Deck (sünninimega Jason Hunter; sündinud 6. juulil 1970) on Ameerika Ühendriikide räppar, muusikaprodutsent, näitleja ning räppgrupi Wu-Tang Clan liige.
Ta pole küll jõudnud lüüa läbi muusikas nii hästi kui bändikaaslased Ol' Dirty Bastard ja Method Man, kuid tema tähtsust selle bändi loomisel ei saa sugugi alahinnata. Wu-Tangi debüütalbumil "Enter the Wu-Tang (36 Chambers)" tegi ta oma esimesed lood ja aitas kaasa ka bändiliikmete sooloprojektides. Peale selle on Inspectah Deck välja andnud neli enda sooloplaati, kuid neil pole erilist müügiedu olnud.
Diskograafia
Singlid
Friedrich (Saksi hertsog)
Friedrich ehk Friedrich von Wettin (26. oktoober 1473 Torgaus – 14. detsember 1510 Rochlitzis) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1498–1510.
Friedrich oli Saksi albertiini liini rajaja, hertsog Albrecht Vapra ja Böömimaa kuninga Jiří Poděbradyst tütre Sidonia kolmas poeg. Ta kandis ka ise Saksi hertsogi tiitlit, kuid ei olnud kunagi valitsev hertsog. Et ta isa oli ka Meißeni markkrahv, siis on Friedrichit nimetatud ka Meißeni Friedrichiks.
Friedrichit kasvatati juba varajasest noorusest peale vaimulikuks, ta käis mitmetes Saksamaa ja Itaalia ülikoolides ning sai väga hea hariduse. Tema põhiliseks õpetajaks oli humanist Paul Watt, kes jäi Friedrichi nõustajaks kuni oma surmani. Ka Friedrich huvitus väga humanismist ning tärkavast renessansskultuurist.
1497. aastal, kui eelmine kõrgmeister Johann von Tiefen ootamatult suri, otsustas Saksa ordu juhtkond, et Poola võimu alt vabastamiseks tuleks uueks juhiks valida mõnesse mõjukasse valitsejasuguvõssa kuuluv tegelane. Sellist käiku olid ka juba tunduvalt varem pooldanud mitmed orduliikmed, 1497. aastal sai see arvamus aga valitsevaks. Nii valiski Saksa ordu tegevjuht Wilhelm von Isenburg Friedrichi kui Poola ja Taani kuningate sugulase uueks kõrgmeistriks. 1498. aastal kinnitati ta ametisse ja sama aasta sees saabus ta ka Preisimaale.
Friedrich oli küll mõjukast suguvõsast ja vürstliku käitumisega, kuid suhteliselt tahtejõuetu ja nõrga tervisega. Ta ei tahtnud sattuda otsesesse konflikti Poolaga ja kasutas seetõttu sõjaliste vahendite asemel diplomaatilisi. Et 16. sajandi alguses olid suhted Poola kuninga ja keisri vahel pingelised, sai Friedrich kasutada viimase tuge, lükkamaks tagasi Poola nõudmist tunnustada Teist Thorni rahu 1466. aastast, millega kõrgmeister tunnistas end sisuliselt kuninga vasalliks. Ta leidis tuge ka mitmetelt juristidelt, kes leidsid, et selline alluvussuhe on võimatu, sest kõrgmeister allub juba vaimulikult paavstile ja ilmalikult keisrile ning Poola kuningat nende vahele paigutada on võimatu. Paavst oli siiski teist meelt ja nõudis 1505. aastal oma läkituses, et Friedrich tunnustaks Poola kuninga ülimuslikkust enda üle. Too seda siiski ei teinud, vaid põikles sellest endiselt kõrvale. Et Poola troonil vahetus Friedrichi kõrgmeistriks oleku ajal kolm kuningat (Jan I Olbracht, Aleksander ja Zygmunt I) ja neil oli probleeme nii tatarlaste kui ka venelastega, siis suutiski Friedrich nii alluvussuhte kinnitamisest kui ka sõjalisest konfliktist Poolaga hoiduda.
1507. aastal lahkus Friedrich Preisimaalt ja naasis Saksimaale. Tõenäoliselt olid selle taga nii tervislikud probleemid kui ka vastuollu minek Preisimaa seisustega, sest Friedrich oli seal üles ehitanud ilmalikku vürstiriiki meenutava valitsuskorralduse, kus linnade ja vasallide seisukohti kuigivõrd ei arvestatud. Ka ordukapiitli osatähtsus oli võrreldes näiteks Liivi orduga, kus ordumeister ei saanud ilma kõrgemate käsknike nõusolekuta midagi vähegi olulisemat otsustada, marginaalne. Friedrich püüdis enda võimu alla saada ka Saksa ordu Saksa haru ning kõrgmeistri ja Saksa meistri ametikohti ühendada. Võimalik, et ka see oli üheks põhjuseks, miks ta Saksamaale tuli. Saksa haru vastuseisu tõttu see tal siiski ei õnnestunud. Preisimaal valitsesid tema äraolekul Isenburg, marssal Georg von Eltz ja kantsler Hans von Schönberg.
1510. aasta suvel kutsuti aga Poznańis (Posenis) kokku konverents, kus Poola ja Saksa ordu arutasid omavaheliste suhete üle. Friedrich isiklikult sinna ei tulnud, sest oli ilmselt juba liiga haige, kuid saatis oma esindajad. Konverentsil midagi põhimõttelist ei otsustatud, kuid Poola ei olnud ka kuigivõrd sõjakas ja nõnda sai senine patiseis, kus Saksa ordu ei tunnustanud Poola ülemvõimu ja too ei tunnustanud ordu mitteallumist, ent ei surunud oma tahet ka otseselt peale, jätkuda. Kui Friedrich sama aasta lõpul suri, ei olnud Saksa ordule Preisimaal ette näha mingit otsest ohtu ja tema järglane Albrecht von Hohenzollern sai oma esimestel valitsusaastatel küllaltki rahulikult valitseda.
Friedrich oli seotud ka Liivimaa asjadega, sest maameister Wolter von Plettenberg palus talt 1498. aastal abi Moskva vastu. Tänu oma sugulusele Taani kuningakojaga (kuningas Hansu naine oli tema onutütar) suutiski Friedrich lõhkuda Moskva-Taani liidu ning kallutada Taanit pigem Liivimaad toetama. Taani liiduettepanekuid Plettenberg siiski vastu ei võtnud, sest kartis, et too nõuab vastutasuks endale Eestimaad. Liivimaa-Moskva sõja ajal (1501–1503) toetas Friedrich Liivi ordut nii rahaliselt kui ka abisalgaga (200 ratsanikku).
Friedrich on ka esimene kõrgmeister, kellest on teada tema eluajal valminud maal. Ta kutsus oma lähikonda mitmeid humaniste ja kunstiinimesi. Need tendentsid, nagu ka kõrgmeistrivõimu üha tugevam ilmalikustumine, jätkusid ka tema järglase Albrechti ajal.
Siv Jensen
right|thumb|200px|Siv Jensen Siv Jensen (sündinud 1. juunil 1969 Oslos) on Norra poliitik.
Ta oli Progressipartei esimees 6. maist 2006 kuni 8. maini 2021. Ta astus ametisse pärast Carl I. Hagenit, kes oli partei juht olnud 28 aastat.
Siv Jensen on lõpetanud Norges Handelshøyskole.
Alates 16. oktoobrist 2013 kuni 24. jaanuarini 2020 oli ta Norra rahandusminister.
Sottunga
Seal asub kauplus, panga- ja postkontor, põhikool kümmekonna õpilasega, helikopteri maandumispaik hädajuhtude tarbeks.
Sottunga Maarja-Magdaleena kirik on väikseim puukirik Soomes. Kirik on selles kohas olnud 1661. aastast, praegust kirikut hakati ehitama 1728. aastal, kui eelmine kirikuhoone oli tulekahjus hävinud.
Padakõrve looduskaitseala
pisi|300px|Padakõrve looduskaitseala ja [[Alatskivi maastikukaitseala.]] Padakõrve looduskaitseala asub Peipsiääre valla territooriumil. Looduskaitseala on 1555,2-hektariline.
Kumlinge
pisi|Kirik Kumlinge on küla Soomes Ahvenamaal Kumlinge saarel, Kumlinge valla kirikuküla.
Padakõrve looduskaitseala
Looduskaitseala loodi 1964. aastal, mil kaitsti suurt sipelgaasurkonda, hiljem on kaitse-eeskirja uuendatud. Aastal 2001 organiseeriti ala ümber Alatskivi-Padakõrve looduskaitsealaks, mis hiljem nimetati ümber Padakõrve looduskaitsealaks.
Kaitstavad loomaliigid on laanekuklased ja väike-konnakotkas ning alal toitumas käiv must-toonekurg. Kinnitamata andmeil esineb ka lendorav.
Kumlinge
Külas elab umbes 200 inimest. Seal asuvad kauplus, apteek, pangakontor ja kool.
Ühelööviline kirik on ehitatud 15. sajandil ja pühitsetud Annale.
Padakõrve looduskaitseala
Kaitseala on jagatud kolmeks sihtkaitsevööndiks ja üheks piiranguvööndiks.
Kumlinge
Külast kagus asub lennuväli.
Padakõrve looduskaitseala
Kaitseala peamisteks kaitseobjektideks on mõhnastikud, samuti mitmed metsatüübid (vanad loodusmetsad, siirdesoometsad jmt).
Kaitsealal elutsevad laanekuklased (Formica aquilonia), kes kuuluvad Eestis looduskaitse III kategooriasse.
Kassimov
Kassimov on linn Venemaal Rjazani oblastis, Kassimovi rajooni keskus. Asub Oka jõe vasakul kaldal.
Kassimov asutati Juri Dolgoruki poolt 1152. aastal Vladimiri-Suzdali vürstiriigi piirikindlusena. Ala põliselanikeks olid soomeugrilased meštšeralased.
Aastatel 1452–1681 oli linn Kassimovi khaaniriigi pealinn.
Marchiennes
Marchiennes on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
Seda on kirjeldatud ilukirjanduslikult Émile Zola romaanis "Söekaevurid".
Vårdö
Vårdö on küla Soomes Ahvenamaal Vårdö vallas.
Abyle
pisi|Jabal Mūsá teiselt poolt [[Gibraltari väina nähtuna]] Abyle (ladina keeles Abyla, Mons Abyla, rööpvormid Abile, Abila) oli vanaaja geograafias üks Heraklese sammastest, nimelt Aafrika-poolne.
Tänapäeva geograafias vastab see Jabal Mūsá mäele Ceuta kõrval Marokos või Monte Hachole Ceuta territooriumil.
Detsember 2005
Detsember 2005, kroonika
Arheoloogiline kultuur
Arheoloogiline kultuur on sarnaste iseloomulike tunnusjoonte kogum, mis iseloomustab mingis piirkonnas piiritletud ajaperioodist pärinevaid arheoloogilisi leide.
Arheoloogilise kultuuri mõiste tõi 1920. aastate lõpul kasutusele marksistist Austraalia arheoloog Vere Gordon Childe (1892–1957), kelle arvates erinevad materiaalse kultuuri kultuuri kompleksid vastasid üldjoontes erinevatele rahvastele tänapäeva mõistes.
Pole siiski üheselt selge, kas teatud materiaalne ehk aineline kultuur kuulus koos vastava vaimse kultuuriga teatud inimgrupi juurde või võisid tehnoloogiad levida vabalt kaubanduse ja õppimise teel, ilma et sellega oleks kaasnenud ideede, uskumuste, kommete, keele jm ülevõtmine.
Andrus Kõre
pisi|Andrus Kõre Foto: Ave Maria Mõistlik, 5. juuli 2020 Andrus Kõre (sündinud 26. oktoobril 1966) on eesti tippjuht ja endine riigiteenistuja.
Ta õppis 1982–1985 Nõo Keskkooli matemaatika-füüsika klassis. Kõre on lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetikuna ja täiendanud end Eichstadti Ülikoolis Saksamaal. Alates 2018. aastast õpib ta Eesti Maaülikooli tehnikainstituudis tehnika ja tehnoloogia erialal.
2013–2014 oli ta Rahvusvahelise Lionsklubide Organisatsiooni Eesti piirkonna kuberner.
Ta on "Tallinna Vangla 2025–2026. Vastasseis" (ISBN 9789949016143) kaasautor. Seoses sellega astus ta üles Kanal2 saates Õhtu! 3. veebruaril 2020.
Pecquencourt
Pecquencourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
Zuwārah
Zuwārah (eesti keeles on kasutatud nimekuju Zuara; berberi Tamurt n Wat Willul) on sadamalinn Liibüa loodeosas Tripolist 105 km lääne pool umbes 60 km kaugusel Tuneesia piirist, An-Nuqāt al-Khamsi omavalitsuse halduskeskus.
Rahvastik
Elanike arv oli 2006. aastal 184 200, 2007. aasta andmetel 180 300.
Elanikud on peamiselt berberid, kes on usutunnistuselt ibadiidid ja kõnelevad ühte zenati keeltest.
Majandus
Linnal on kunstlik sadam, mis teenindab mootorkalalaevu.
Linna ümbruses kasvatatakse teravilja, datleid ja halfa-stepirohtu. Viimasest saadakse halfakiudu, millest tehakse nööri, jalanõusid ja paberit.
Valmiera rajoon
Valmiera rajoon oli 1. juulini 2009. aastani 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes põhjas Eestiga.
Zuwārah
Ajalugu
Itaalia võimu ajal (1912–1943) oli linn Itaalia eelpost. Linna ühendas Tripoliga raudtee.
Valmiera rajoon
Rajoonis oli 3 linna (Valmiera, Mazsalaca, Rūjiena) ja 20 valda.
Zuwārah
Ajalugu
1973. aastal kuulutas Mu‘ammar al-Qadhdhāfī seal välja Liibüa kultuurirevolutsiooni.
An-Nuqāţ al-Khamsi omavalitsus
An-Nuqāţ al-Khamsi omavalitsus [annuk'aat alh'ams] on Liibüa 1. järgu haldusüksus (omavalitsus). See asub riigi loodenurgas Tripolitaanias.
Valmiera rajoon
Haldusreform
2009. aasta haldusreformi käigus jaotati Limbaži rajoon järgmiste haldusüksuste vahel:
An-Nuqāţ al-Khamsi omavalitsus
Omavalitsuse halduskeskus on Zuwārah.
Niko Hurme
Niko Hurme (esinejanimed Kalma ja Nick Gore; sündinud 10. novembril 1974 Karkkilas) on soome muusik. Ta oli aastatel 2002–2005 ansambli Lordi basskitarrist, 1997. aastast on ta rokkansambli Stala & SO. basskitarrist.
Hurme hakkas basskitarri mängima 18-aastaselt, tema esimene basskitarr oli Vestone. Lordis mängides kasutas ta basskitarre Ibanez Ergodyne ja ESP Ltd Viper-304.
Oma suurimateks iidoliteks peab ta Gene Simmonsit ja Lenny Kravitzit. Ansamblis Lordi oli tema esinejanimi Kalma ning ta kandis zombimootorratturi kostüümi. Kalma tegi kaasa Lordi albumitel "The Monsterican Dream" ja "The Arockalypse". Ta astus üles ka muusikavideotes "The Devis Is A Loser" ja "Blood Red Sandman" ning lühiõudusfilmis "Lordi's the Kin". Kalma mängis kõik bassipartiid albumil "The Arockalypse" ning laulis ka tausta, kuid kuna ta lahkus bändist enne plaadi ilmumist, ei ole teda plaadiümbrisel kujutatud. Tema asemel on kujutatud juba uut basskitarristi OX-i (Samer el Nahhal). Sarnaselt oli Kalma pilt albumi "Get Heavy" ümbrisel, kuigi sel albumil ei mänginud tema, vaid eelmine bassist Magnum (Sami Wolking).
Kalma kirjutas koos Mr. Lordiga laulu "Kalmageddon".
2006. aastal astus ta paaril Lordi kontserdil üles üllatuskülalisena.
Audiosignaal
Audiosignaal ehk helisignaal on elektrisignaal, mis edastab helisageduslikku elektrivõnkumist. Inimkõrvale kuuldavate helisageduste alaks loetaks kas 16 Hz kuni 16 kHz või 20 Hz kuni 20 kHz.
Nullfoononriba ja foonon külgriba
alt=Illustration of zero-phonon line and phonon side band. Created by Mark Somoza based on figures in: J. Friedrich and D. Haarer (1984). “Photochemical Hole Burning: A Spectroscopic Study of Relaxation Processes in Polymers and Glasses”. Angewandte Chemie International Edition in English 23, 113-140.|pisi|Joonis 1. Illustratsioon üksiku kromofoori neelduvuse spektrist. Kitsam piik on nullfoononriba ning laiem moodustis on foonon külgriba. Kiirgusspektri puhul on foononkülgriba madalamal sagedusel.
Audiosignaal
Audiosignaalide töötlemine kuulub elektroonika, helitehnika ja IKT valdkonda.
Nullfoononriba ja foonon külgriba
Nullfoononriba ja foonon külgriba kujutavad valgust neelavate ja kiirgavate osakeste (kromofooride) joone kuju läbipaistavas tahkes maatriksis. Iga kromofoor annab aine spektrisse nullfoononriba ja foonon külgriba. Kui tegemist on neelduvuse spektriga on foonon külgriba kõrgemal sagedusel ning kiirguse spektris on foonon külgriba madalamal sagedusel kui nullfoononriba.