cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lembit Juhari
Juhari 20. Relva-SS diviisi pioneerkompanii rakendati 1944. aasta märtsis Narva lahingus Vepsküla sillapea likvideerimisel võitlusse miinide kahjutuks tegemiseks. Tugeva vaenlase tule all, enam kui tihti ründavat jalaväge omapoolse võitluspanusega toetades tehti kahjutuks üle 2200 miini.
Ka hiljem, Narva jõe joone kindlustamisel, paistis leitnant Juhari mitmeti silma. Märtsis püüdis Punaarmee jalaväega takistada pioneerkompanii tööd Narva jõel jää purustamisel. Juhari, kes seda isiklikult juhtis, nõudis välja miinipildujate ja õhutõrjekahurite tule, mida ta ka ise parandas ja suunas. Pärast rünnaku tagasilöömist võisid pioneerid oma tööd jatkata.
1963. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
20 km võistkonnavõistlus
Kuupäev: 3. veebruar Osavõtjaid: 12 võistkonda Maailmameister 1962: Vladimir Melanin, Valentin Pšenitsõn, Nikolai Puzanov Võistkondade tulemused selgusid iga riigi 3 parima individuaalse aja liitmisel. <br style="clear:both;" />
Lõunamere saared
Lõunamere saared on Vaikse ookeani lõunaosa (Lõunamere) saared (Melaneesia, Polüneesia ning Mikroneesia saared, Hawaii saared). Seda nimetust kasutatakse tänapäeval põhiliselt turismi valdkonnas.
Lembit Juhari
Veebruaris 1944 autasustati Juharit Raudristi II klassiga ja 22. märtsil 1944 Raudristi I klassiga.
Lembit Juhari langes 5. augustil 1944 Narva rindel ja on maetud Jõhvi Saksa sõjaväekalmistule.
Sa‘d al-‘Abdullāh as-Sālim aş-Şabāḩ
Sa‘d al-‘Abdullāh as-Sālim aş-Şabāḩ ( سعد العبد الله السالم الصباح ; sündis umbes 1930 – 13. mai 2008) oli Kuveidi emiir 15. jaanuarist 24. jaanuarini 2006. Ta oli Kuveidi peaminister 1978–2003.
Şabāḩ IV al-Aḩmad al-Jābir aş-Şabāḩ
pisi|Şabāḩ al-Aḩmad al-Jābir aş-Şabāḩ ja George W. Bush 2003. aastal Sabah IV Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah (araabia keeles: صباح الأحمد الجابر الصباح Sabāh al-Ahmad al-Jābir as-Sabāh; 16. juuni 1929 – 29. september 2020) oli Kuveidi emiir.
Belize'i kindralkuberneride loend
Belize'i kindralkuberneride loend loetleb Belize'i riigipead, kelleks on Suurbritannia monarh, kohapeal esindavad kindralkubernerid alates iseseisvumisest 1981. aastal.
Äksi kihelkond
pisi|[[Äksi kirik]]
Äksi kihelkond (lühend Äks; saksa keeles Kirchspiel Ecks) oli ajalooline kihelkond Tartumaa põhjaosas ja Tartu kreisis Liivimaa kubermangus. pisi|right|[[Liivimaa kubermangu Tartu kreis. Liivimaa atlas (1798)]]
Eluvorm (ökoloogia)
Eluvormid ehk biomorfid on organismide rühmad, mis evolutsiooni käigus on omandanud suhteliselt sarnased ökoloogilis-morfoloogilised kohastumused. Eluvormide klassifitseerimisel enamasti süstemaatilist ja fülogeneetilist aspekti ei rõhutata. Ökoloogias kasutatakse mõistet "eluvorm" enamasti taimede puhul. Nõukogudeaegses kirjanduses on taimede eluvorme käsitletud mõiste all "ökobiomorfid".
Laias laastus võib organismid jaotada eluvormideks elamiskeskkonna (vesi, muld, õhk) järgi.
Äksi kihelkond
Kihelkonna pindala oli 406,7 km².
Piirkonna ajalugu
Kihelkond asutati arvatavasti 15. sajandil, allikates on seda esimest korda mainitud 1443. aastal.
Eluvorm (ökoloogia)
Eluvormi mõistele üldisuselt sarnane, kuid sisult siiski erinev on organismide ehitusplaani mõiste. Ehitusplaani aluseks on sümmeetriatüüp ja morfogeneesimehhanismi tüüp.
Taimede eluvormid
Taimede eluvormide kirjeldamisel on kasutusel ka termin "kasvuvorm", mis mõnede autorite järgi langevad tähendustelt kokku. Mõned autorid eristavad kasvuvorme aga lähtuvalt võsu ehitusest.
Taimede eluvormideks grupeerimise puhul on tavaliselt lähtutud kas vegetatiivorganeist (nt võsu eluiga) või uuenemispungade paiknemisest ebasoodsalt perioodil (Raunkiæri süsteem). Võsu eluea järgi saab eristada järgmisi taimede eluvorme: puud, põõsad, kääbuspõõsad, poolpõõsad, püsikud, kahe- ja üheaastased (roht)taimed.
Raunkiæri süsteemi järgi eristatakse põhirühmadena fanerofüüdid, kamefüüdid, hemikrüptofüüdid, krüptofüüdid ja terofüüdid.
Loomade eluvormid
Loomade puhul saab eluvorme eristada näiteks kulgemisviisi (liikumise), kehamorfoloogia ja toiduhankimisviisi järgi.
Äksi kihelkond
Piirkonna ajalugu
20. sajandi alguseks oli kihelkonnas 43 küla rohkem kui 600 taluga. Kihelkonnakirikuks oli Püha Andrease kirik.
Äksi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 11 peamõisat: 1 kirikumõis, 8 rüütlimõisat, 1 linnamõis ning 1 riigimõis. Lisaks veel 7 karjamõisat.
Äksi kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseum alustas Äksi kihelkonna pärimuse kogumist 1912. aastal. Muuseumi kogudes on Äksi kihelkonnast kokku ligi 500 eset. Nende hulgas on palju tööriistu, eriti just käsitööliste spetsiifilisi esemeid. Võrreldes teiste kihelkondadega on aga suhteliselt vähe rahvariided. Lisaks esemekogule on muuseumi arhiivis ligi 200 fotot. Joonistekogus on 51 joonist, suuremalt jaolt mitmesugused hoonete plaanid ja ehitusdetailide kujutised.
Kihelkonna alad tänapäeval
Tänapäeval on Äksi kihelkonna alad jaotatud kaasaegse Jõgeva- ja Tartumaa vahel. Tartumaale jääva osa enamik koos kihelkonnakeskusega moodustab Tartu valla põhjaosa. Kihelkonna edela- ja läänepoolsed alad kuuluvad Tartu valda. Kaasaegse Jõgevamaa piirides on Äksi kihelkonna põhjapoolne ots Jõgeva vallas.
August Maramaa
pisi|August Maramaa August Maramaa (kuni 1922 August Marfeldt; 6. aprill 1881 Aakre vald, Tartumaa – 26. detsember 1941 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli Eesti poliitik, õpetaja ning Viljandi linnapea aastatel 1919–1921 ja 1927–1939.
Ta lõpetas 1902. aastal Tartu Õpetajate Seminari, seejärel töötas Viljandimaal ja Viljandis õpetaja ja koolijuhina. Ta on avaldanud matemaatikaõpikuid.
August Maramaa oli alates 1. septembrist 1937 Riigi Viljasalve nõukogu liige (Linnade Liidu esindaja).
Isiklikku
Maramaa abiellus 1909. aastal Anna Roossoniga (Anna Maramaa, küüditati juuni 1941). Peres sündis viis last.
Tema väimees Harri Haamer oli Püha Jakobi koguduse, Tartu Pauluse koguduse, Tarvastu Peetri kogudus ja Kõpu Peetri koguduste õpetaja, tütrepoeg Eenok Haamer on Mustvee ja Lohusuu koguduse õpetaja, tütretütar Maarja Haamer-Renter on eesti laulja. Tema vend oli keemik Jaan Maramaa.
Mälestuse jäädvustamine
2007. aastal avati Viljandi raekoja kõrval August Maramaa skulptuur. Viljandis asub ka August Maramaa puiestee.
Merovingide kunst
Merovingide kunst on Frangi riigis Merovingide dünastia valitsusajal, 5.–8. sajandil loodud kunst. Kunstiperiood ühendas hilisantiigi, varakristliku kunsti ja bütsantsi kunsti, samuti rahvasterännuaja, keldi, kopti ja idamaade kunsti elemente, kuid ei pakkunud kunstiajaloos märkimisväärseid uuendusi. Merovingide kunsti iseloomustas germaani hõimude kunsti pärandina rikkalik abstraktne geomeetriline ornament ja külluslik dekoratiivsus, alates 5. sajandi lõpust kaob peaaegu täiesti inimfiguuri kujutamine, mis oli hilisantiigis veel tavaline.
Merovingide kunst paigutatakse eelromaani kunsti alla. Ajaliselt järgneb merovingide kunstile karolingide kunst.
Arhitektuur
Pärast Frangi riigi ühendamist Chlodovech I valitsuse alla oli peamine uus arhitektuurisuund kirikute, eelkõige kloostrikirikute ehitamine. Plaanilt järgisid need enamasti Rooma basiilikaid, kuid neis leidub ka Süüria ja Armeenia arhitektuuri mõjusid. Erinevalt Idamaadest ehitati peamiselt kivist. Tänapäeval on enamik sel perioodil ehitatud suuri kirikuid tugevasti ümber ehitatud ja Merovingide-aegne kavatis on nähtavale tulnud arheoloogilistel väljakaevamistel. Toursi piiskopi Gregoriuse kroonikas frankide ajaloost on Toursi piiskopi St Perpetuusi ajal (460–490) ehitatud St. Martini basiilika kirjeldus, mille järgi see oli üks kaunimaid Merovingide-aegseid kirikuid, milles oli 120 marmorsammast, idatornid ja palju mosaiike. On teada, et seal oli pühaku sarkofaag või relikviaar eksponeeritud nähtavana altari taga, mis oli uuendus võrreldes rooma tavadega. Ainuke tänapäevani säilinud kirik Merovingide ajast on 5.–6. sajandil ehitatud Peetruse kirik Vienne'is Isère'i departemangus.
Väiksematest hoonetest on säilinud mõned baptisteeriumid, mis jäid hilisematel ajalooperioodidel aktiivsest kasutamisest kõrvale ja pääsesid ümberehitamisest. Kolm kaheksanurkset baptisteeriumi Aix-en-Provence'is, Riezis ja Fréjusis on kaetud piilaritele toetuva kupliga, annavad tunnistust Süüria arhitektuuri mõjust (Riezi ristimiskabel on väga sarnane Izra Georgi kirikule Süürias). Erandlik on neliksiiru kujulise põhiplaaniga baptisteerium Venasque'is, Vaucluse'i departemangus. Poitiers' St-Jeani baptisteerium, ehitatud Rooma-aegse hoone varemetele, on täisnurkne hoone apsiididega kolmes küljes. On erinevaid seisukohti ses osas, kui palju on seal hilisemaid ümberehitusi, kuid Merovingide-aegsetena on kindlalt äratuntavad hoonet kaunistavad marmorkapiteelid.
Jälgi Merovingide arhitektuurist on säilinud mõnede kirikute krüptides, mis muutusid oluliseks kirikuhoone osaks seoses tugevneva pühakutekultusega. Säilinud Merovingide-aegsed krüptid on Seurinis Bordeaux's, Grenoble'i St. Laurenti kirikus (tänapäeval Grenoble'i arheoloogiamuuseum) ja 7. sajandi Jouarre'i kloostrikirikus.
Kullassepakunst
Olulisel kohal oli kullassepakunst, loodi palju väikesemõõtmelisi väärisesemeid, ehteid ja rõivaaksessuaare, aga ka religiooniga seotud artefakte, nagu liturgilised nõud (tuntuim näide Gourdoni aardeleid). Tänapäeval muuseumides leiduvad esemed on leitud hauapanustena, osa on kirikute varakambrites ja üht-teist teatakse kunagistest kullassepatöödest kaasaegsete kirjelduste järgi. Pinnatöötluses ja ornamentikas olid tuntavad rahvasterännuaegse loomastiili mõjud.
Skulptuur
Kivi- ja marmorskulptuuri loodi vähe, enamasti Rooma traditsiooni primitiivselt matkides, peamiselt arhitektuuri jaoks. Sarkofaagide kaunistuseks on enamasti madalalt uurendatud geomeetriline pinnaornament, harvem hilisantiigist laenatud motiivistikuga reljeefkaunistused.
Käsikirjad
Merovingide kunsti tähtsaimaks pärandiks on käsikirjad, nendes leiduv kirjakunst ja illustratsioonid. Nagu iiri-anglosaksi käsikirjades, on ka Mandri-Euroopa Merovingide-aegsetes käsikirjades lisaks mustale tindile kasutusel väike hulk säravaid mineraalvärve, eelkõige punane, roheline ja kollane, ja kasutatakse samu fantaasiarikkaid loomamotiive nagu metallehistööski, näiteks võivad initsiaalid ja teised suurtähed olla kujundatud lindudest ja kaladest. Üks tuntumaid käsikirju on 8. sajandist pärit Gellone sakramentaar (Bibliothèque Nationale, Paris). Selle perioodi loojate kunstilised oskused ei olnud eriti väljapaistvad, kuid jõulisus ja originaalsus, kuidas sulatati kokku barbarite kunstitraditsioon ja Vahemere maade kunstitraditsioon, jätkus ka karolingide ja romaani kunstis kaua pärast Merovingide dünastia lõppu.
Aragóni jõgi
pisi|Aragóni jõe vesikond Aragón on jõgi Hispaanias Navarras ja Zaragoza provintsis, Ebro jõe lisajõgi. Pikkus 195 km, valgala 8524 km2.
Suuremad lisajõed on Zidacos ja Arga.
Peter Paul Rubens
Peter Paul Rubens (Pieter Pauwel Rubens; 28. juuni 1577 Siegen, Vestfaal – 30. mai 1640 Antwerpen) oli flaami maalikunstnik.
Elukäik
Rubens sündis Jan Rubensi ja tema naise Maria Pypelincksi peres. Isa oli kalvinist, kes põgenes 1568 Antwerpenist Kölni, kui Hollandi Madalmaade asehaldur Fernando lvarez de Toledo hakkas protestante taga kiusama.
Jan Rubens asus 1570 Oranje Willemi õukonda, mis asus toona Siegenis. Temast sai Willemi teise abikaasa Saksimaa Anna õigusnõunik ja armuke. Annal oli Willemiga juba viis last ja Jan Rubensile sünnitas ta kuuenda, Christina. Karistuseks vangistati mõlemad, Willem laskis end 1571 lahutada ja abiellus 1575 kolmandat korda. Anna läks vangistuses hulluks, tütar tuli temalt ära võtta ja ta suri 1577. aastal 32-aastaselt. Seevastu Willem sai 1572 Hollandi, Zeelandi ja Utrechti riigihoidjaks ning 1580 vastloodud Hollandi vabariigi riigihoidjaks.
Hariduse sai ta ladina koolis, kuhu läks üheteistkümneaastasena. Ta õppis võõrkeeli, tutvus antiikajaloo ja kirjandusega. Juba poisieas tärganud huvi kunsti ja joonistamise vastu viisid neljateistkümneaastase nooruki kunstniku Tobias Verhaechiti ateljeesse. Hiljem õppis ta Adam van Hoorti ja veel paari kohaliku tähtsusega kunstniku juures.
pisi|Isabella Clara Eugenia (1615) 1594 sattus nooruke Rubens Madalmaade kuulsa romantisti, õuekunstniku Otto Veniuse ateljeesse. Pärast nelja Veniuse juures õpitud aastat võeti Rubens 1598 vastu Püha Luuka gildi. Gildiliikme staatus andis talle õigus asuda iseseisvale tööle. Kunstnik eelistas siiski jääda veel kaheks aastaks Veniuse ateljeesse, valmistades ette uute valitsejate, Austria ertshertsogi Albrecht VII ja tolle abikaasa Isabella Clara Eugenia vastuvõttu. Rubensi esimene loomeperiood möödus itaaliapärase manerismi laadis.
Aastal 1600 läks Rubens Itaaliasse Mantova hertsogi Vincenzo I Gonzaga teenistusse. Tellimusi sai ta tööandjalt esialgu vähe, kuid hertsog märkas kunstnikus diplomaadile vajalikke omadusi ja saatis ta 1603 diplomaatilise ülesandega Hispaania kuninga juurde. Aastatel 1604–1606 maalis Rubens hertsogi õuekunstnikuna kolmeosalise altarimaali sealsele jesuiitide kirikule.
1608 sai Rubens teada, et ta ema on raskelt haigestunud, ja naasis kodumaale, aga ema jõudis siiski enne surra. Rubens asus alaliselt elama Antwerpenisse. Seal sai temast Hispaania Madalmaade asehaldurite ertshertsogi Albrechti ja printsess Isabella õukonnakunstnik.
Rubens õppis ära ladina keele, tundis antiikkirjandust ja tutvus antiikkunstiga. Nicolas Claude Fabri de Peiresci õhutusel tärkas temas huvi arheoloogia vastu. Ta kogus münte, gemme ja isegi skulptuure. Ta joonistas niinimetatud Augustuse gemmi (Gemma Augustea), mille pärast tema surma avaldas 1665 tema poeg Albert. Selle gemmi motiivistik kajastub Antwerpeni katedraali maalis "Risti püstitamine" (1610–1611).
pisi|Rubens koos Isabellaga (umbes 1609) 1609 abiellus Rubens 18-aastase Isabella Brantiga. Kunstnik maalis oma mõrsjale pulmakingiks teose "Autoportree Isabella Brantiga" (1609/10).
Itaalias veedetud kaheksa aasta jooksul kujunes välja kunstniku isikupärane stiil. Avaldus Rubensi mitmekülgsus kunstnikuna: altarimaalid, portreed, mütoloogilise ja allegoorilise sisuga maalid ning usuteemalised kompositsioonid. Noore Rubensi tööd olid suurepärase tehnilise teostusega. Umbes aastaks 1620 oli tema maalimislaad välja kujunenud. Selle tunnuseks olid lopsakate eluküllaste vormidega figuurid, kirglikud liigutused ja säravad värvid. Talle on iseloomulik täidlaste alasti naiste kujutamine.
Suhteliselt ruttu saavutas Rubens populaarsuse ja tunnustuse. Ta maalis õukondades Mantovas, Madridis, Pariisis, Londonis ja eelkõige Antwerpenis. Menul oli ka varjukülg. Rubens haaras vaimustusega igast tellimusest, ent ei suutnud enam ise kõiki tellimusi täita. Tema ateljeest kujunes maalitööstus, mis oli toodangu hulgalt ainulaadne. Sinna tööle saamist peeti suureks õnneks ja auasjaks. Rubensi ateljees töötas isegi Anthonis van Dyck, kes oli Rubensi kõige tuntum õpilane.
Töökojas kujunes välja kindel töökorraldus. Saanud tellimuse, visandas Rubens eskiisi ning töö tegid valmis õpilased ja sellid. Ateljees valmis sel viisil umbes kolm tuhat maali, millele on Rubens oma käega tõmmatud vaid mõned pintslitõmbed. Mitu head ideed jäi õpilaste küündimatuse tõttu teostamata või ei väärinud tulemus kunsti ja Rubensi nime. Alles elu lõpul hakkas Rubens abilistest järk-järgult loobuma ja maalis sedavõrd väiksemaid, kuid geniaalsemaid teoseid.
Aastatel 1621–1630 viibis kunstnik palju välismaal, täites kunstialaseid ja diplomaatilisi ülesandeid. Rubensi kui suurepärase hariduse ja heade maneeridega inimese kätte usaldasid Flandria asehaldur ja Hispaania kuningas tihti läbirääkimisi. Neid ülesandeid täites külastas Rubens Prantsusmaad, Hollandit, Inglismaad ja Hispaaniat. Ta kuulsus levis üle Euroopa, ta sai kõikjal auavalduste osaliseks ja talle esitati hulgaliselt tellimusi.
1628–1629 oli Rubens 8 kuud Hispaanias. Lisaks läbirääkimistele maalis ta teoseid niihästi kuningale Felipe IV-le kui teistele suurnikele. Ta hakkas seal uurima Tiziani teoseid, joonistades maha tema töid. Ta sõbrunes Madridis ka sealse õukonnakunstniku Diego Velázquezega. Nad plaanisid koos Itaaliasse reisida, aga Rubens pidi Antwerpenisse naasma ja Velázquez tegi selle reisi ilma temata.
1625. aastal suri Isabella. Rubens kirjutas: «Ma kaotasin suurepärase sõbratari... See kaotus vapustab mind hingepõhjani ja kuna igat liiki kurbuse vastu on ainult üks rohi – unustus –, pean kogu oma lootuse sellele rajama.»
pisi|Rubens Hélène Fourment'i ja nende poja Peter Pauliga (umbes 1639) Pärast naise surma loobus Rubens mõneks ajaks maalimisest. 1630 sõitis ta Hispaania Madalmaade täievolilise saadikuna Inglismaale. Londonis valmistas ta ette rahuläbirääkimisi Hispaania ning Hollandi liitlase Inglismaa vahel. Juba samal aastal lõpetas ta diplomaatilise karjääri ja abiellus 6. detsembril 1630 53-aastaselt 16-aastase Hélène Fourmentiga, kadunud Isabella kauge sugulasega. Hélène mängis Rubensi viimase kümne aasta loomingus väga tähtsat rolli. Kunstnik kirjutas sõbrale: «Ma võtsin noore naise ausast linnakodaniku perest, kuigi kõik soovitasid mul valida naine õukonnast. Mind hirmutab see üldine tuntus ja eriti veel nende naiste suureline upsakus... Ma tahan naist, kes ei punasta, nähes, et haaran pintsli.» Suurele vanusevahele vaatamata oli nende abielu õnnelik, moodustades liidu ilu ja ande vahel.
Elu lõpul lahkus Rubens õukonnast, loobus ateljeest ja asus elama Mecheleni lähedale kauni pargiga Steeni lossi oma kollektsiooni ja maalide keskele. Loss oli nagu muuseum, millesse Hélène tõi hubasust. Kuigi kunstnikku piinas haigus ja tema parem käsi lakkas kuuletumast, jätkas Rubens töötamist vasaku käega.
Rubens suri südamepuudulikkusse, mille põhjustas krooniline podagra. Ta maeti Antwerpenisse Püha Jakobi kirikusse.
Looming
Rubens oli kunstnikuna väga viljakas. Kuulsust lisas tema diplomaadikarjäär, mis kindlustas tohutu tellimuste hulga.
Sageli tegi Rubens teosele üksnes visandi ja viimased viimistlevad pintslitõmbed ning signeeris maali, muu töö tegid ära tema abilised. Tänapäeval hinnatakse umbes 500 teost nii-öelda tõelisteks Rubensiteks. Perekonnaportreede ja olmestseenide juures võib kindlam olla, et õpilased meistrit abistanud pole.
pisi|Simson ja Delila (1609–1610) 1615. aastat võib pidada Rubensi loomingu uue, kuni 1621. aastani kestnud etapi alguseks. Seda perioodi iseloomustab püüd välimise ja sisemise suuruse poole. Maalid muutusid järjest suuremaks, figuuride liikumine hoogsamaks, igal kompositsioonil leidus figuure järjest rohkem. Üha enam pääses mõjule Rubensi puhtbarokne stiil näidata jõudu ja kirge.
Rubens püüdis ühendada flaami kultuuri Lõuna-Euroopa omaga, mis ajendas teda kasutama antiikmütoloogiat. Rubens jagas antiiksete meistrite imetlust elava vastu ning püüdis edasi anda inimkeha graatsiat ja jõudu. Kuigi ta tundis hästi vanu kunstiteoseid, ei kopeerinud ta neid kunagi.
Rubens vaatas klassikalist iluideaali kriitilise pilguga ja sulatas selle flaami rahvusliku joonega, püüdes edasi anda terve, tugeva ja õitsva inimkeha ilu, soojust ja tundelisust. Teda ei haaranud niivõrd klassikalise ilu rangus ja proportsioonid, kuivõrd inimkeha füüsis, jõud ja liikumine. Selle näiteks on Antwerpenis antiikteemadel loodud tööd "Maa ja vee liit", "Amatsoonide lahing", "Venus ja Adonis" ning arvukad bakhanaalid.
Vanakreeka mütoloogia teemalistel maalidel eelistas Rubens kujutada paljude liikuvate figuuridega stseene, näiteks "Amatsoonide lahing" ja "Leukippose tütarde röövimine". Tema jumalate ja kangelaste kujutised, näiteks "Joobnud Herakles" ja "Diana kojutulek" on väljendusjõulised nagu antiiksedki teosed.
Rubens on maalinud Achilleuse viibimist Lykomedese juures, Aenease armusuhet Didoga , Väikest Aiast , Amphitritet , Arachnet , Arest , Atalantat , Athenat , Oreithyia röövimist Borease poolt , Briseist , Cerest , Dionysost , Endymioni , Erost , Faunust , Fortunat , Ganymedest , Hephaistost sepikojas , Herat , Hermest , Herot , Iot , Ixioni , Olümpose jumalaid , Kallistot , kariide , Kassandrat , oma last õgivat Kronost , lapiide , Marsyast , Medusat , Meleagrost , Nausikaad , Odysseust , Omphalet , Orpheust , Pandorat , Parist (4 varianti) , Peleust , Persephonet , Perseust , Philemoni ja Baukist , Pomonat , Poseidonit , Prometheusi , Psychet , Romulust , saatüreid , sileene , Tereust ja Venust.
pisi|Henri IV-le antakse Maria de' Medici portree (umbes 1622–25) Selle perioodi (1621–1630) suurim ettevõtmine oli 21 kolossaalsest kompositsioonist koosnev seeria, mille Rubens maalis Prantsuse kuninga Henri IV abikaasa Maria de' Medici ülesandel 1621–1625. Need Louvre’is säilitatavad maalid kujutavad stseene Maria de' Medici elust. Rubens ühendas ajaloolise maali elemendid mütoloogiliste ja allegooriliste figuuridega, mõistukõnega. Stseenis, kus Henrile antakse Maria portree, hoiavad Amor ja pulmajumal Hymenaios kuninga silmade ees printsessi idealiseeritud kujutist. Kõrval seisev naine – Prantsusmaa allegooriline kujutis – soovitab kuningal järgida südame kutset. Toimuvat jälgivad ülaltpoolt Jupiter ja Juno. Monumentaalne kompositsioon, efektne taust ja rikkalik koloriit annavad maalidele väärtuse.
Üks Rubensi viimaseid religioosseid teoseid on 1632 valminud Ildefonso altar. Keskses stseenis on kujutatud neitsi Maarjat kinkimas pühale Ildefonsole missarüüd. Altari tiibadel on pildi tellijad ertshertsog Albert ja ta abikaasa Isabella koos patroonidega. Teine altaripilt on Rubensi hauakabelis Saint-Jaques'i kirikus Antwerpenis. See kujutab pühakutest ümbritsetud Madonnat. Nende maalide kompositsioon ületab ilmeka pateetika, värvisära ja harmoonia poolest kõik seniloodu.
pisi|"Hélène Fourment poja François'ga" (1635) Rubens maalis oma noort naist palju, näiteks "Hélène Fourment lastega". Kord maalis ta naist uhkes kostüümis, kord poolalasti, kord koos endaga, siis laste seltsis. Parimad maalid Hélène'ist asuvad Münchenis, Viinis ja Pariisis. Eriti väärtuslikeks teeb nad asjaolu, et on algusest lõpuni maalitud kunstniku enese käega. Hélène inspireeris teda maalide "Kolm graatsiat" ja "Parise otsus" loomisel: Hispaania õukonnas tundsid vaatajad kunstniku noore naise ära Venusena.
Üks kõige paremaid portreid on maalitud taeva taustalt eralduva heleda siluetina, mis mõjub madala horisondi tõttu eriti majesteetlikult. Hélène kannab pildil paela ja sulega laiaäärelist kübarat, pitskraed ning toredat kleiti, millel on paeltega kaunistatud varrukad ja raske krinoliinitaoline seelik. Käes hoiab ta jaanalinnusulgedest lehvikut. Sulgede pehmus, pitside läbipaistvus ning kleidi tihe, liibuv ja läikiv siid on maalil ilmekalt edasi antud; kõik need rõivastuse välised omadused sulavad kokku luuleliseks tervikuks. Rubens, kes nooremas eas püüdis rõivastuse iga detaili eraldi välja tuua, kujutas riietust sellel maalil hoopis ühte kuuluva tervikuna. Noor naine näib neis rõivais justkui õide puhkevat, varrukate kohevad vormid näivad välja kasvavat keha lopsakusest, suled sulavad kokku käharate juustega ja nende kohev ümarus kordub maali tagaplaani katvais pilvedes. Paelad on huultega samas värvitoonis, kaskaadidena langev siid annab figuurile liikumise ja jõu, ehkki naine seisab rahulikult paigal. Tume kleit toonitab naha õrnust ning valged suled ja pitsid ümbritsevad keha otsekui oreool. Must kübar moodustab tugeva kontrasti, kübarapaela õrn puna kordub varrukates.
Rubensi teisteski naisfiguurides on alati tunda Isabella ja Hélène'i jooni. Esimese juurde liitis ta nagu aimamisi tulevase naise jooni ja teisel nõudsid oma osa mälestused esimesest. Hélène esineb nii või teisiti peaaegu kõigil Rubensi hilisema ea maalidel.
pisi|"Maastik vikerkaarega" (1632 ja 1635 vahel) pisi|"Maa ja vee liit" (umbes 1618) Hakates maalima vasaku käega, muutus ka ta loominguline käekiri. Kunstnik hakkas maalima lihtsamini, läbipaistvamalt, töödesse tuli rohkem õhku ja valgust. Eriti meeldis talle jäädvustada suurejoonelisi loodusnähtusi: vikerkaart, päikesetõusu ja -loojangut, kuuvalgust jne. Mõne pildi taustal on ka Rubensi loss. Hilise perioodi maalid kujutavad Flandria maastikke, selle avarust, teid ja kohalikke inimesi. Nende teoste näideteks on "Maastik vikerkaarega", "Põllult tulek" ja "Talupoegade tants".
10. juulil 2002 toimus Sotheby'se oksjon, millel Rubensi äsjaavastatud maal "Süütalaste tapmine" müüdi 49,5 miljoni naelsterlingi ehk 76,2 miljoni USA dollari eest Kanada kõige rikkamale inimesele, lord Kenneth Thomsonile. See on vanade meistrite (umbes enne 1800. aastat) kõige kallimalt müüdud teos.
Carl Eduard Raupach
Carl Eduard Raupach (26. november 1793 Haapsalu – 16. juuli 1882 Tartu) oli Tartu Ülikooli itaalia ja saksa keele lektor 1820–1846.
Tema isa oli Stralsundist pärit apteeker.
Ta abiellus 1821. aastal Alexandra von Schulmanniga ja 1841. aastal Sophia von Wasmundtiga.
Tema pojad olid loomaarstiteadlased Casimir Carl Eduard von Raupach ja Maximilian Raupach.
Avatud ühiskond ja selle vaenlased
"Avatud ühiskond ja selle vaenlased" on filosoof Karl Raimund Popperi tuntuim teos.
Teosel on kaks köidet, esimene kannab alapealkirja "Platoni lummus" (The Spell of Plato), teine aga "Prohvetluse kõrglaine: Hegel, Marx ja nende järelmõju" (The High Tide of Prophecy: Hegel, Marx and the Aftermath).
Kokkuvõtvalt võib ütelda, et teose eesmärgiks on falsifitseerida mõttemalle, mis viivad suletud ühiskonna poole, ega toeta avatud ühiskonna ideaali.
"Platoni lummus" tegeleb peamiselt Platoni ühiskonnafilosoofiaga ning näitab, et liberaalse demokraatia aspektist on Platoni hoiakud õigluse, riigi jms suhtes kõlvatud ning totalitarismi soodustavad. Popper avaldab teose raames korduvalt imestust, kuidas on saadud pidada Platonit humanistiks, kui see on oma veendumustelt inimvaenulik ning lisaks veel totalitaarse režiimi pooldaja.
Vassili Regel
Vassili Eduardovitš Regel (27. november 1857 Peterburi – 1. detsember 1932 Kaunas) oli vene ajaloolane.
Avatud ühiskond ja selle vaenlased
Teoses otsib Popper teda ennastki sügavalt ja negatiivselt puudutanud totalitaarsete mõttemallide juuri ning püüab leida seletust, miks täiesti tavalised ja sugugi mitte pahatahtlikud inimesed selliste kurjusest pakatavate mõttemallide küüsi langevad.
"Prohvetluse kõrglaine" on sama intentsiooniga, kuid uurimisalaks pole mitte antiik ja totalitaarsuse juured, vaid selle esinemise vormid tema enda ajas. Peamiseks kriitika objektiks on selles köites historitsism ning sellega kaasnev mõttelaad, mille apostliks nimetab Popper Hegelit ning jüngriks Marxi.
Vassili Regel
Õppis Peterburi Ülikoolis, töötas sealsamas. Töötas Tartu Ülikoolis üldajaloo professorina 1914-1918.
Avatud ühiskond ja selle vaenlased
Peamine etteheide historitsismi vastu seisneb selles, et inimesed eeldavad ja usuvad, et on olemas mingisugune maailma ajalugu, millel on algus, käik ja siht. Popper kinnitab, et selline arusaam on ekslik ning hariduse pealiskaudsusest tulenevalt sunnitud. Ajalool pole mingit kindlat suunda või ettemääratust, on vaid ajaloo tõlgendused ja hüpoteesid toimunu kohta mingite käesolevate eesmärkide saavutamise vahenditena. Ajaloost ei saa otsida märke tuleviku kohta, saab vaid ajaloo lühikesi etappe mõtestada.
Hegeli arusaam dialektilisest arenguloogikast, mille võttis üle Marx, on sügavalt ekslik ja loob illusiooni maailmaajaloo ülimast eesmärgist. Popperi hinnangul nimetatakse sõnaga "maailmaajalugu" poliitilist ajalugu, mis on aga tema silmis eelkõige rahvusvahelise kuritegevuse ning massimõrvade ajalugu. Sestap oleks õige rääkida paljudest eri ajalugudest, aga mitte absolutiseerida ühte neist.
Suurupi alumine tuletorn
pisi|Suurupi alumine tuletorn (2007) pisi|Droonivideo Suurupi alumisest tuletornist 2021. aasta juunis Suurupi sihi alumine tuletorn on tuletorn Harju maakonnas Harku vallas Suurupi külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Valge neljatahulise püramiidja puutorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 18 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Suurupi ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 2245 meetrit ja sihi asimuut on 246,5°.
Tuletorn ehitati 1885. aastal ja on praegu Eesti ainuke töötav puittuletorn.
Vilimeeste
Vilimeeste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Suurupi alumine tuletorn
Ajalugu
Kuna tuletorn on puidust, on võimalik, et ta oli algselt plaanitud vaid ajutiseks kasutamiseks.
Algne neljatahuline tüvipüramiidi kujuline puutorn valmis 1859. aastal sihttule teise navigatsioonimärgina.
Vilimeeste
Külas on Ärmä jõele paisutatud Annuse paisjärv.
Suurupi alumine tuletorn
Ajalugu
1885. aastal tehti tuletornile põhjalik remont ja lisati uus pealisehitis, mille tulemusena kasvas tuletorni kõrgus 3,5 meetrit.
Tuletorn rekonstrueeriti põhjalikult 1998. aastal.
1997. aastast on tuletorn kultuurimälestisena riikliku kaitse all. Samuti on kaitse all tuletorni elamu, kütusehoidla ja tehniline hoone.
pisi|550px|tühi|Suurupi alumine tuletorn
Põhi
thumb
Põhi (N) on põhi-ilmakaar, mille asimuut on 0 ehk 360 kraadi. Põhi on lõuna vastasilmakaar.
Tähise N tähendus on portugali ja hispaania keeles norte, itaalia ja prantsuse keeles nord, hollandi keeles noorden, saksa keeles Norden ja inglise keeles north.
Põhjakaart on Eesti kirjakeele algusaegadel saksa kirjameeste poolt üles tähendatud ka nimetusega Paiwata pôhl.
Asukoht põhjaosas Eesti sümboolikas
Asukohale Eesti mandriosa põhjakaldal viitab hõbedane kaheksaharuline (põhja)täht Harku valla vapil.
Etümoloogia
Ilmakaare nimetuse "põhi" etümoloogia on ebaselge. Teoses "Eesti astronomia" (1899) väidab Jakob Hurt et ilmakaare nimetus "põhi" tuleneb põhjanaelast: "Waatame meie põhjanaela poole, siis waatame põhjapoole ja meie anname selle nime "põhi" ka neile paikadele maa pääl, mis põhjanaela tähe all seisavad. Nii on Eesti nimi "põhi" sündinud." Samas mõned teised allikad viitavad et nimetus "põhi" tuleneb püstkoja tagaosa nimetusest, võttes aluseks saamide püstkoja (saamide goahti) pära- või tagaosa tähistavat nimetust boaššu.
=Viited=
Kompasretning
Kakk
Kakk (Strix) on kakuliste seltsi kakuliste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Teaduslikult kirjeldas kakke esimesena Carl von Linné (Linnaeus) 1758. aastal.
Kui välja arvata arktika ja lähisarktika, siis elavad kakud igas maailma otsas.
Välimus
Kakud on keskmise suurusega või suured linnud üldpikkusega 3–7 dm. Nad on hallid või rusked tähnilise sulestikuga. Mõned liigid on selles osas dimorfsed, see tähendab, et nende hulgas leidub nii halle kui pruune isendeid. Sulestik on pehme ja kohev, tiivad laiad ja ümardunud, saba mõõduka pikkuse ja ümara tipuga.
Pea on suur ja ümmargune. Sulgkõrvad puuduvad ning selle abil saab kakke eristada näiteks rätsudest ja pälludest, kellel on sulgkõrvad olemas. Kõrvad paiknevad ebasümmeetriliselt. Silma vikerkest on pruun, välja arvatud habekakul, kellel see on erekollane. Nokk on nagu külgedelt kokku litsutud.
Jalad on harvade eranditega kuni varvasteni sulistunud. Küünised on pikad, teravad ja järsult paindunud.
Eluviis
Kakud on üldiselt paigalinnud, aga levila põhjaosas hulgulinnud ja mõnikord rändlinnud.
Nad on peamiselt öise eluviisiga metsalinnud. Nad toituvad maapinnalt haaratavast saagist. Nende põhitoiduks on närilised, kuid nad kütivad ka linde, kahepaikseid ja roomajaid, selgrootutest limuseid, usse ja lülijalgseid.
Pesitsemine
Kakud ei kipu pesa punuma. Nad pesitsevad puuõõntes või teiste lindude vanades pesades, haruharva urgudes või kivilõhedes.
Täiskurnas on parasvöötmes 2–4, soojemas kliimas 1–3 valget muna, rohkem on mune harva. Emaslind hakkab hauduma kohe pärast esimese muna munemist, mistõttu pojad on pesas eri vanusega, ja haub 28–30 päeva.
Pojad lennuvõimestuvad 5–6 nädala vanuselt, ent püsivad kogu esimese sügise vanalindudega koos.
Eesti liigid
pisi|Kolm noort kodukakku pisi|Habekakk pisi|Ameerika metskakk saagiga Eestis võib leida kolme kakuliiki. Need on
Fossiilid
Kakud on fossiilides hästi esindatud. Nad on tüüpilised kaklased ja tõenäoliselt kaklaste sugukonna vanim perekond, millest on arenenud kaklaste ülejäänud perekonnad. Esimesed kakkude fossiilid pärinevad varamiotseenist ja miotseenist on juba üsna mitu liiki kirjeldatud.
Kirjeldatud on hulk väljasurnud kakke, kuid igaühe kohta pole selge, kas nad ikka peaksid sellesse perekonda kuuluma.
Osa väljasurnud kakkudena kirjeldatud liike on hiljem paigutatud teistesse perekondadesse või päris oma perekonda. Niisugused on näiteks Rodriguese metskakk Mascarenotus murivora ja mauritiuse metskakk Mascarenotus sauzieri, mis tänapäeval eraldatakse omaette perekonda.
Jamaica kindralkuberneride loend
Jamaica kindralkuberneride loend loetleb Jamaica riigipead esindavad kindralkubernerid alates iseseisvumisest 1962. aastal.
Rakvere tänav
Rakvere tänav on mitmes Eesti asulas:
Ametiasutus
Eestis
Ametiasutus on Eesti Vabariigi avaliku teenistuse seaduse § 2 lõike 1 kohaselt iga riigi või kohaliku omavalitsuse eelarvest finantseeritav asutus, mille ülesandeks on avaliku võimu teostamine. Ametiasutuses töötamist loetakse avalikus teenistuses olemiseks.
1930
1930. aasta (MCMXXX) oli 20. sajandi 30. aasta.
Kalvi Aluve
Kalvi Aluve (7. mai 1929 Rakvere – 28. september 2009 Tallinn) oli eesti arhitekt ja arhitektuuriajaloolane.
Ta lõpetas 1948. aastal Tapa Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektina.
Pühendas oma elu ajaloolise arhitektuuri uurimisele ja restaureerimisele. Töötas aastatel 1957–1995 Tallinnas Teadusliku Restaureerimise Töökojas ja selle järglasasutustes. Spetsialiseerus eesti vanema ehituspärandi uurimisele, mille vanuse selgitamisel rakendas dendrokronoloogilist meetodit. Hilisemas perioodis tegeles vanema kiviarhitektuuri uurimisega, peamiselt linnustega.
Tegeles ka akvarelli ja õlimaaliga.
Veisjärve
Veisjärve (ka: Järve) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Külas asub Veisjärv, asustus paikneb järvest idas.
1977. aastal liideti Veisjärve külaga Järvekuru.
2006. aasta Bahreini Grand Prix
2006. aasta Vormel 1 etapp Bahreini Grand Prix toimus 12. märtsil Bahreinis Sakhiri ringrajal.
Tulemus
Sõidu katkestasid:
Pahk
pisi|Tamme pahk thumb Pahk, ka gall ja granuloom on farmaatsias ja bioloogias termin, mis tähistab mõnede taimede lehtedel, võrsetel, okstel või tüvel putuka elutegevuse tagajärjel taimekoest kujunenud kasvajataolisi moodustisi.
Pahad tekivad üldjuhul teatavate putukate (näiteks pahkvaablaste), bakterite jt eritatavatest ärritatavatest ainetest, mis taimekoel kutsuvad esile haigusliku paikse vohanguna.
Türgi galle (Gallae turcicae) esineb portugali tammel ja neid põhjustab pahklane Cynips tinctoria. Hiina gallid (Gallae chinensis) tekivad hiina sumahhil (Rhus chinensis) ja nende tekitajaks on lehetäi Schlechtendalia chinensis.
Türgi gallide teket põhjustav emasputukas muneb lehe sisse munad. Need ärritavad lehekude. Pahklase mune ümbritsev parenhüümkude hakkab vohama ja tekib pahk. Pahas areneb tõuk, kes eritab parkainerikast tumepruuni massi. Täiskasvanud putukas aga närib paha seina augu ja väljub, kui mingil põhjusel ta seda teha ei jõua siis hukkub.
Riigiasutus
Riigiasutus on iga riigi kui halduse kandja asutus. Riigiasutused jagunevad vastavalt nende kuulumisele võimuharude juurde seadusandliku võimu asutusteks, täidesaatva riigivõimu asutusteks, kohtuasutusteks ja väljaspool võimude kolmikjaotust asuvateks asutusteks. Vastavalt sellele, kas riigiasutuse põhiülesandeks on avaliku võimu teostamine või avalike teenuste osutamine, jagunevad riigiasutused riigi ametiasutusteks ja riigi ametiasutuste hallatavateks asutusteks.
Pahk
90% Kesk-Euroopas tuntud 170 pahamoodustajatest putukatest elutseb tammedel.
Ungari gallid (Gallae hungaricae) tekivad hariliku tamme lehtedel pahklase Cynips lignicola elutegevuse tagajärjel. Harilikult tammelt saadakse ka inglise galle, neid tekitab Adleria kollari.
Galle kasutatakse droogina ja neid kogutakse sügisel. Tamme-pahkvaablase tekitatud pahad tammelehtedel, nn tammeõunad on oma parkainete sisalduse tõttu alates 2. sajandist kuni varauusajani, aga mõnes kohas 20. sajandini üks musta tindi koostisosi.
Vanausse
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Reutlingen
Reutlingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Reutlingeni kreisi keskus. Asub Švaabi Juura servas, umbes 30 km Stuttgardist lõunas.
Aleksander Nevski kalmistu
Aleksander Nevski kalmistu nime all on tuntud kaks Eesti õigeusuliste surnuaeda:
Kaklased
Kaklased (Strigidae) on lindude klassi kakuliste seltsi kuuluv röövlindude sugukond.
Kaklased on üks kahest kakuliste seltsi kuuluvast sugukonnast (teine on loorkaklased). Kaklaste sugukonda kuulub 123 liiki, kes on levinud kogu maailmas peale Antarktika ja mõne ookeanisaare.
Sellesse sugukonda kuulub enamik öökulle. Eesti faunas on kaklasi 11 liiki. Eesti kaklastest on suurim kassikakk, kelle üldpikkus on 62–72 cm ja tiibade siruulatus 150–180. Väikseim on värbkakk, kelle üldpikkus on 17–20 cm ja tiibade siruulatus 40–45 cm. Suuruse erinevusest hoolimata on nad võrdlemisi sarnased.
Kaklasi iseloomustavad jässakas keha, lai ümar pea ja lühike jookse. Keskmise varba küünis on ilma hambulise servata ja keskmine varvas on sisemisest varbast märksa pikem. Paljudel liikidel on kõrvadel suletutid, et paremini kuulda. Kõrvad paiknevad paljudel liikidel ebasümmeetriliselt, eri kõrgusel, et paremini heli asukohta kindlaks määrata.
Väljaspool võimude kolmikjaotust asuvad asutused
Väljaspoool võimude kolmikjaotust asuvad riigiasutused on Eesti õiguskorras:
Kaklased
Kaklastel väljendub suguline dimorfism nõrgalt. Emaslinnud on isastest pisut suuremad nagu röövlindudel üldiselt, erinevalt enamikust teistest linnurühmadest, kus kipub vastupidi olema. Sulestik on kaitsevärvi ja üldiselt mõlemast soost lindudel ühesugune, mis tuleb sellest, et nad on öölinnud.
Pojad kannavad pärast udusulestikku ja enne täiskasvanud linnu sulestikku veel vahesulestikku.
Kaklased on üldiselt paigalinnud, vahel hulgu- või rändlinnud. Nad tegutsevad üldiselt öösiti või hämarikus. Vastupidi levinud arvamusele ei näe kaklased täiesti pimedas midagi, seevastu päevavalges näevad nad suurepäraselt.
Unametsa
Unametsa (kohalik hääldus Unamõtsa) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Laskesuusatamine 1960. aasta taliolümpiamängudel
Laskesuusatamine 1960. aasta taliolümpiamängudel toimus 21. veebruaril Squaw Valleys ja oli esimest korda taliolümpiamängude kavas. Mängudel võisteldi 20 km distantsil.
20 km
Finaal: 21. veebruar Osavõtjaid: 30 Riike: 9 <br style="clear:both;" />
Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipeade loend
Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipeade loend loetleb Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipead alates vabariigi kehtestamisest 1961. aastal.
Staatspresident van Suid-Afrika Liste der Staatsoberhäupter von Südafrika State President of South Africa Présidents d'Afrique du Sud दक्षिण अफ्रीका के राष्ट्रपति Presiden Afrika Selatan Prezydenci Republiki Południowej Afryki
Täidesaatva riigivõimu asutus
Täidesaatva riigivõimu asutused on riigiasutused, mille ülesandeks on täidesaatva riigivõimu teostamine. Vabariigi Valitsuse seaduse § 38 kohaselt jagunevad täidesaatva riigivõimu asutused valitsusasutusteks, valitsusasutuste hallatavateks asutusteks ja Eesti kaitseväeks.
Trier
pisi|Porta Nigra Trier on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Moseli kaldal.
Antiikaeg
259 lõi Gallia Rooma impeeriumist lahku. Tekkinud Gallia impeeriumi valitses Postumus ja selle pealinn oli Trier. Pärast Postumuse surma hävitasid frangid ja alemannid 275 linna, kuid see taastati peagi.
Constantius I Chlorus ehitas selle üles ja tegi 293 oma residentsiks. Tollal oli Trieris ka rahapaja. Linnas käis elav ehitustegevus ja õukondlik kultuur. See oli üks impeeriumi kõige tähtsamaid keskusi. 350 ründasid Trieri germaanlased, kuid Julianus Apostata lõi kallaletungi tagasi.
Umbes 395 viidi õukond ja haldusasutused Trierist Milanosse ja Arles'i. On säilinud palju 2.–4. sajandi ehitiste varemeid (amfiteater umbes aastast 100, linnavärav Porta Nigra, termid, palee koos basiilikaga, Roomlaste sild).
Kui Rooma riik 5. sajandil loobus piiri kaitsmisest Reinil, tähendas see linna hiilguse lõppu. Trieri vallutasid ja rüüstasid frangid 413 ja 421 ning hunnid Attila juhtimisel 451. Aastal 475 läks Trier frankide valdusse. Selle sajandiga vähenes linnaelanike arv 60 000 pealt viie tuhandeni.
Uusaeg
Trier on Karl Marxi sünnilinn.
Niko Kovač
Niko Kovač (nimi kirjutatakse sageli "Kovac"; sündinud 15. oktoobril 1971 Berliinis) on Horvaatia jalgpallitreener ja endine Horvaatia jalgpallikoondise poolkaitsja. 2004–2008 oli ta rahvusmeeskonna kapten.
Tema noorem vend Robert Kovač on Horvaatia jalgpallikoondise endine poolkaitsja. Vennad sündisid Saksamaal horvaadi võõrtööliste peres.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Aastatel 2013–2015 oli ta Horvaatia koondise peatreener. Seejärel oli aastatel 2016–2018 Frankfurti Eintrachti ja 2018–2019 Müncheni Bayerni peatreener. Alates 2020. aastast on ta Prantsusmaa kõrgliiga klubi Monaco peatreener.
Koondisekarjäär
Kovači debüüt koondises toimus 11. detsembril 1996 Maroko jalgpallikoondise vastu.
Trier
Uusaeg
Trieri Rooma-aegsed mälestised ning toomkirik ja Liebfrauenkirche kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Niko Kovač
Koondisekarjäär
Kovač mängis 1998. aasta MM-valikgrupis 3 mängu, aga teda ei arvatud Prantsusmaal toimunud finaalturniirile, sest ta polnud vigastusest täielikult kosunud. Horvaatia saavutas seal kolmanda koha.
Halduse kandja
Halduse kandja on haldusõiguse teoorias avaliku halduse ülesandeid täitev juriidiline või füüsiline isik. Kõige olulisem ja algsem halduse kandja on riik. Halduse kandjateks on samuti kohaliku omavalitsuse üksused ja muud avalik-õiguslikud juriidilised isikud. Halduse kandjaks võib olla ka eraõiguslik juriidiline isik või füüsiline isik, kui talle on seadusega või seaduse alusel sõlmitud halduslepinguga pandud avaliku halduse ülesandeid.
Trier
Sõpruslinnad
Trieril on üheksa sõpruslinna:
Niko Kovač
Koondisekarjäär
2002. aasta MM-valikgrupi võitis Horvaatia Belgia ja Šotimaa ees, kaotamata ühtki mängu. Vennad Kovačid arvati Jaapanis toimuvaks MM-iks Horvaatia koondisse. Mõlemad osalesid kõigis Horvaatia mängudes algusest lõpuni. Esimeses voorus 3. juunil kaotas Horvaatia 0:1 Mehhiko jalgpallikoondisele. Teises voorus Itaalia vastu 8. juunil jäi Horvaatia 55. minutil taha, kuid võitis ikkagi 2:1. Kolmandas voorus Ecuadori jalgpallikoondise vastu 13. juunil vajas Horvaatia võitu, kuid selle asemel sai Ecuador läbi aegade esimese võidu MM-il (1:0). Alagrupist läks Mehhiko edasi võitjana ja Itaalia teisena, tänu väravate vahele oli Horvaatia kolmas, aga langes ikkagi välja.
Kohaliku omavalitsuse asutus
Kohaliku omavalitsuse asutus on valla või linna kui halduse kandja koosseisu kuuluv asutus.
Suletiste printsiip
Suletiste printsiip on geoloogiline seaduspärasus, mille kohaselt saavad kivimi koostises esineda vaid vanema kivimi fragmendid.
Niko Kovač
Koondisekarjäär
Finaalturniiril Portugalis viigistas Horvaatia esimeses voorus 13. juunil Šveitsi jalgpallikoondisega 0:0 ja teises 17. juunil Prantsusmaa jalgpallikoondisega 2:2. Kolmandas voorus 21. juunil Inglismaa jalgpallikoondise vastu vajas Horvaatia võitu ja Niko Kovač viis Horvaatia 5. minutil juhtima, kuid Inglismaa võitis lõpuks 4:2. Alagrupi võitis Prantsusmaa Inglismaa ees, Horvaatia oli kolmas ja langes välja. Mõlemad vennad olid igas voorus algrivistuses, aga Inglismaa vastu mängis Robert üksnes esimese poolaja.
Suletiste printsiip
Suletised on antud juhul fragmendid kivimist, mis on teise kivimi sees. Näiteks vedel ja liikuv laava võib kaasa haarata kivitükke, mis hiljem laavast tekkinud vulkaanilise kivimi sisse tarduvad. Suletiste printsiipi kasutatakse kivimite suhtelise vanuse määramisel. Suhteline tähendab kivimite vanust üksteise suhtes ehk seda kumb neist on vanem.
Niko Kovač
Koondisekarjäär
2006. aasta MM-valikturniiri läbis Horvaatia kaotuseta ja võitis valikgrupi. Niko Kovać lõi kaks väravat, mõlemad 26. märtsil 2005 kodus Islandi jalgpallikoondise vastu. Ka teisena lõpetanud Rootsi jalgpallikoondis pääses otse finaalturniirile, mis toimus Saksamaal. Niko Kovać oli kõigis Horvaatia kohtumistes algrivistuses ja kapten. Esimeses voorus 13. juunil kaotas Horvaatia 0:1 Brasiilia jalgpallikoondisele. Niko Kovać sai 32. minutil kollase kaardi ja vahetati 41. minutil seisul 0:0 välja. Teises voorus 18. juunil Jaapani jalgpallikoondise vastu mängis ta kogu kohtumise ja Horvaatia viigistas 0:0. Viimases voorus 22. juunil ei tohtinud Robert Kovać kaartide tõttu kaasa teha. Niko Kovać osales algusest lõpuni. Horvaatia vajas seal võitu Austraalia jalgpallikoondise üle, aga mäng lõppes 2:2. Alagrupi võitis täiseduga Brasiilia, teisena läks edasi Austraalia. Horvaatia oli kolmas ja langes välja.
Martin Hunt
Martin Hunt (23. aprill 1915 Soosaare vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 25. juuli 1944 Riigiküla) oli Eesti (nooremleitnant), Nõukogude Liidu (nooremleitnant) ja Saksamaa (Obersturmführer) sõjaväelane.
Niko Kovač
Koondisekarjäär
2008. aasta EM-valikturniiri võitis Horvaatia Venemaa ja Inglismaa ees. Finaalturniiril mängisid mõlemad vennad Kovačid kaks esimest mängu algusest lõpuni kaasa, Niko kaptenina. Esimeses voorus 8. juunil võitis Horvaatia Austria jalgpallikoondise 1:0. Teises voorus 12. juunil võitis Horvaatia ka Saksamaa jalgpallikoondise 2:1 ja tagas sellega alagrupivõidu. Kolmandas voorus 16. juunil mängis Horvaatia teise koosseisuga ja vennad Kovaćid said puhkust, aga Horvaatia võitis ka Poola jalgpallikoondise 1:0. Teisena läks alagrupist edasi Saksamaa. 20. juunil mängiti veerandfinaal Türgi jalgpallikoondisega, mille mõlemad vennad tegid algusest lõpuni kaasa, Niko jällegi kaptenina. Lisaaja eelviimasel minutil läks Horvaatia juhtima ja üleajal Türgi viigistas. Järgnes penaltiseeria, kus Horvaatia realiseeris 4 löögist üheainsa ja langes välja, Kovačid lööma ei pidanud.
Martin Hunt
1944. aasta märtsis Narva lahingutes rünnakul Vepsküla juures juhtis Hunt esialgu oma 46. rügemendi 6. kompaniid ja tungis sellega umbes pool kilomeetrit edasi. Hiljem sulasid kompaniid kokku väheste meesteni ning paljud juhid langesid välja; Hunt liitis ohvitserideta jäänud mehed oma kompaniiga ning jätkas rünnakut, oma isikliku eeskuju ja juhtimisvõimega mehi ikka jälle kaasa kiskudes. Väheste meestega jõudis ta juba 4. märtsil Narva jõe kaldale vahetult Vepsküla ees. 60-tunnise rünnaku kestel ei kõhelnud Hunt sillapea vallutamisel kordagi rünnakut isiklikult edasi viimast, kuigi oldi vaenlase tugeva tule all.
Niko Kovač
Koondisekarjäär
Ta mängis rahvuskoondises 83 korral ja lõi 14 väravat. (Seisuga 21. juuni 2004 olid vastavad näitajad 30 ja 4.) Ühegi riigi vastu polnud ta kolme väravat löönud. Kaks väravat samas kohtumises lõi ta Islandi ning Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise vastu, kaks väravat eri kohtumistes Ungari jalgpallikoondise vastu.
Martin Hunt
Tunnustus
Raudristi I klass anti Hundile üle 20. märtsil 1944.