cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich Hasselblatt
pisi Friedrich Wilhelm Anton Hasselblatt (17. mai 1815 Tallinn – 10. mai 1870 Karuse) oli Eesti vaimulik.
Oli Jõhvi ja Iisaku koguduse adjunktõpetaja 1844–1845. Karuse Margareeta kogudust kutsuti ta teenima 20. märtsil 1845, ametisse introdutseeriti 29. aprillil 1845. Karuse kogudust teenis ta 1845–1870.
Hasselblatt oli alates 13. septembrist 1844 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Aastatel 1854 ja 1859 oli ta ÕESi korrespondentliige. 1. juulil 1845 asutas ta abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Laiendas koguduse raamatukogu, mille tema eelkäija (Aleksander Ludwig Baumann) oli asutanud. Toimetas trükki põhjaeestikeelse katekismuse. Andis välja raamatu "Misjoni laulud" ning ilmutas koos Ernst Wilhelm Woldemar Schultziga eestikeelset vaimulikku ajakirja Leiwakorwikenne. Oli uue lauluraamatu koostaja ja väljaandja. Kirjutas siinmail üleelatud katkuaegadest Aastal 1842 asutas ta Karusele kiriku juurde esimese eestikeelse laenutusraamatukogu.
Isiklikku
Tema isa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, vanaisa Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, vend Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja. Tema väimees Emil Johann Heinrich Bruhns oli Nissi Maarja koguduse õpetaja, tütrepoeg Oskar Alexander Bruhns oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja.
Kopli mõis
Kopli mõis (ka Telliskopli mõis; saksa keeles Ziegelkoppel) oli Tallinna linnamõis Harjumaal. Tänapäeval jääb see Põhja-Tallinna linnaosa Kopli, Sitsi ja Paljassaare asumisse. Mõisasüdame aadress on tänapäeval Maleva tänav 2d.
Mõis rajati keskajal piirkonna majandamiseks (loomade karjatamine, heina niitmine ja metsa kasutamiseks). Selle alale rajati 14. sajandil (esimene kirjalik teade 1365. aastast) ka linna telliselööv, millest pärineb ka mõisa saksakeelne nimetus. 1689. aastal redutseeriti Kopli mõis Rootsi riigile, kuid Vene riigi ajal läks see uuesti linna kätte.
1774. aastal rajati mõisa maadele Niguliste ja Oleviste koguduse uus kalmistu. 1820. aastal oli Kopli mõisas maad 525 ha, mille põllupinda oli 11 ha.
1912. aastal hakati mõisa maid laialdaselt müüma või andma rendile Vene riigile uute laevatehaste ja uue mereväebaasi jaoks.
Asjasõna
Asjasõna on nimisõna, mis on hulgaliselt ehk arvuliselt ehk kvantitatiivselt piiritletud ja loendatav ning viitab selgete piiridega entiteedile ehk referendile. Asjasõnad märgivad ainsuslikke loendatavaid objekte, objektikogumeid ja mõõtühikuid.
Nimisõnad jagunevad kvantifitseeritavuse alusel nelja kategooriasse :
Asjasõnade mitmust kasutatakse samuti, kusjuures ainsusliku ja mitmusliku vormi tavaline tähendussuhe on ’üks eksemplar – mitu eksemplari’. Asjasõnade mitmusevorme nimetatakse juhuhulgasõnadeks, mis on piiritlemata objektihulka määratlevad nimisõnad.
Asjasõnale vastandub ainesõna, mis on samuti ainsuslik, kuid erineb asjasõnast selle poolest, et on mitteloendatav. Üldjuhul ei saa ainet tajuda rohkem kui ühena.
Asjasõna võib toimida ainesõnana, kui asjasõna abil tuuakse välja mõni iseloomulik omadus.
Ivars Ijabs
Ta on lõpetanud Jāzeps Mediņši nimelise Riia Muusikakeskkooli. Ta on mänginud orkestris Rīga ja Liepāja Sümfooniaorkestris metsasarve. 1996. aastal lõpetas ta Läti Muusikaakadeemia. 2003. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna ning sai magistrikraadi filosoofia alal. 2007. aastal omandas ta politoloogia alal doktorikraadi. Valitsus nimetas ta Läti NSV KGB teaduslike uuringute komisjoni liikmeks.
Ta on Läti politoloogide liidu esimees, artiklite ja raamatute autor. 30. aprillist 2013 kuni 17. jaanuarini 2019 oli ta Sorosi Läti Fondi juhatuse liige.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Euroopa Parlamenti valimisnimekirja Arengu Eest/Poolt! esinumbrina; Euroopa Parlamendis kuulub ta Renew Europe gruppi.
Isiklikku
Ta on abielus viiuldaja Terēze Zīberte-Ijabaga, peres on kolm last. Tema ema on näitleja Baiba Nollendorfa.
Picea martinezii
Levikuala ja ökoloogia
Picea martinezii hajutatud populatsioonid asuvad Mehhikos, Ida-Sierra Madre mägedes 2150–2600 m kõrgusel üle merepinna. Põhja- ja lõunapoolsemaid populatsioone lahutab umbes 150 km. Piirkonnas valitseb mõõduka niiskusega lähistroopiline kliima, sademeid esineb aastas keskmiselt 600–1000 mm. Kuna talved on seal küllalt pehmed, siis talub Picea martinezii talviseid külmakraade kuni –7...–12 °C.
Picea martinezii kasvab peamiselt segametsades. Põhjapoolsema populatsiooni isendid esinevad koos järgmiste puuliikidega: õis-kontpuu (Cornus florida), Quercus greggii, Abies durangensis var. coahuilensis, ümaraviljaline hikkoripuu (Carya ovata) ja Taxus globosa. Lõunapoolsemate populatsioonide puud kasvavad koos järgmiste puuliikidega: Pinus pseudostrobus, harilik ebatsuuga (Pseudotsuga menziesi), mehhiko nulg (Abies vejarii) ja Juglans major.
Hinnanguliselt kasvab kõigis Picea martinezii populatsioonides kokku alla 800 puu. Peamisteks ohtudeks allesjäänud puudele on metsapõlengud ja inbriiddepressioon. Kuna ligi pooled populatsioonid asuvad eramaadel, siis lisandub neile ka metsade maharaiumise oht.
Kráľovský Chlmec
Kráľovský Chlmec (kuni 1948. aastani Kráľovský Chlumec, ungari keeles Királyhelmec) on linn Slovakkias Košice maakonnas Trebišovi ringkonnas.
Geograafiline asend
Kráľovský Chlmec asub Ungari piirist 5 km ja Ukraina piirist ligi 11 km kaugusel, Trebišovist umbes 29 km kagus.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1214. aastal Lelesi kloostri omandina. 14. sajandi keskpaiku asusis piirkonda elama saksa ümberasujad. Kráľovský Chlmec sai linnaõigused 1461. aastal ja kuulus seejärel erinevatele ungari aadliperekondadele.
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kráľovský Chlmeci elanikest ungarlasi 72,12%, slovakke 23,55%, mustlasi 1,34%, tšehhe 0,19% ja ukrainlasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 2,3%-l elanikest.
Nora
Nora võib tähendada järgmist:
Nikolai Svanidze
pisi| Nikolai Svanidze (2019)
Nikolai Karlovitš Svanidze (vene keeles Николай Карлович Сванидзе; sündinud 2. aprillil 1955 Moskvas) on Venemaa teleajakirjanik, ajaloolane ja poliitikavaatleja, professor.
Svanidze lõpetas Moskvas inglise keele kallakuga keskkooli ja 1977. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolase kutsega.
Ta on töötanud Venemaa Teaduste Akadeemia USA ja Kanada Instituudis. Aastatel 1997–1998 oli ta Ülevenemaalise Riikliku Ringhäälingukompanii esimees.
Svanidze on Venemaa Riikliku Humanitaarülikooli massimeedia instituudi ajakirjanduse kateedri professor, ühtlasi 2007. aastast ajakirjanduse kateedri juhataja ja 2010. aastast massimeedia instituudi direktor.
Svanidze on Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige. Aastatel 2005–2014 oli ta Venemaa Föderatsiooni Ühiskondliku Koja liige. Ta on 2012. aasta aprillis Aleksei Kudrini eestvedamisel loodud eksperdikogu Kodanikualgatuse Komitee liige.
Film
2006. aastal mängis Svanidze episoodilises rollis teleseriaalis "Stalini naine". Ta kehastas selles Jossif Stalini esimese naise Kato Svanidze bolševikust venda Alekhsandre Svanidzet.
Isiklikku
pisi| Nikolai Svanidze (2008) Nikolai Svanidze vanaisa Nikolai Svanidze (1895–1938) oli Taga-Kaukaasia FNSV ja Ukraina NSV riigitegelane. Svanidze ema Adelaida Svanidze (1929–2016) oli ajaloolane, Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli professor.
Tiit Kaps
Tiit Kaps (31. jaanuar 1940 – 27. märts 2014) oli eesti keemik.
Haridus
Tiit Kaps õppis 1947–1949 Harku 7-klassilises koolis, 1949–1954 Tallinna 29. 7-klassilises koolis ja 1954–1958 Tallinna 10. Keskkoolis. 1963. aastal lõpetas cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna keemilise tehnoloogia erialal tehnoloogiainseneri kutsega.
Ta töötas aastatel 1965–1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi tahke ja gaasilise kütuse keemia ja tehnoloogia eriala aspirandina ja kaitses samas 1970. aastal keemiateaduste kandidaadi kraadi. Tema teadustöö põhisuunaks oli adhesiooninähtused polükondensatsioonliimid/puit piirpinnal, puitpolümeersete materjalide omadused ja kvaliteet.
Täiendas end Poola Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituudis 1966–1967; Helsingi Ülikoolis 1974–1975; Budapesti Tehnikaülikooli polümeeride tehnoloogia kateedris 1976; Helsingi Tehnikaülikooli puidu ja polümeeride keemia kateedris 1974 ja 1984. Osales puidutöötlemise eriala seminar-nõupidamisel Moskvas 1979. TTMTK Standard 1984. Avaldanud 120 teaduspublikatsiooni.
Töökäik
Töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis aastatel 1963–2014. Oli orgaaniliste ainete tehnoloogia kateedri laboratooriumi juhataja 1963–1965; füüsikalise keemia kateedri assistent 1969–1972; põlevkivikeemia ja -sünteesi probleemlabori (a-ni 1977 polükondensatsiooniliimide probleemlabor) osakonnajuhataja 1972–1979; puidutöötlemise kateedri rajaja ja juhataja 1979–1988, dotsent 1979–1991; keemiateaduskonna dekaan 1988–1991; õppeprorektor 1991–2000; polümeermaterjalide instituudi polümeeride tehnoloogia aseprofessor 1992; puidutöötlemise professor 1998–2005; puidutöötlemise õppetooli juhataja 2003–2010, puidutöötlemise erakorraline professor 2005–2010 ja emeriitprofessor 2010–2014. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistri- ja 2 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus
Tiit Kaps on olnud Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu ja valitsuse liige; TTÜ nõukogu õppekomisjoni esimees; keemia- ja materjalitehnoloogia valdkonnanõukogu liige; haldusjuhtimise valdkonnanõukogu liige; Eesti TEMPUSe nõukogu liige; Avaliku Teenistuse Koolitusnõukogu liige; keemiateaduskonna nõukogu liige; Eesti Mööblitootjate Liidu juhatuse liige; Eesti Puutööliidu Kutsekomisjoni liige; Tallinna Teadlaste Maja liige.
Predeal
Predeal (ungari keeles Predeál) on linn Rumeenias Munteenias Brașovi maakonnas. Linn asub Brașovist ligi 15 km lõunas.
Predeal on mägikuurort ja talispordikeskus.
Predeali on esmamainitud 1705. aastal, linnaõigused sai 1935. aastal.
Hryŭda
Hryŭda või Grõvda on jõgi Valgevenes Hrodna ning Bresti oblastis, Ščara vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Грыўда, vene keeles aga Гривда (Grivda).
Jõe pikkus on 85 km ja valgla on 1330 km². Jõe lang on 0,5 m/km.
Hryŭda jõgi algab Valgevenest Słonimi rajoonist Słonimi kõrgustikult. Algul voolab jõgi lõuna suunas, pöörates Bresti oblasti Ivacevičy rajoonis itta.
Suurim asula jõe kaldal on Ivacevičy linn jõe keskjooksul.
Apteegimägi
Apteegi tänav ja Apteegimägi on saanud nime Raeapteegi järgi.
Desiderius
pisi|Karl Suur ja Desiderius. Illustratsioon 1911. aastal ilmunud humoorikast raamatust "Всеобщая история" (ajakirja Сатирикон väljaanne) Desiderius (itaalia keeles tuntud ka kui Desiderio) (suri u 786) oli Itaalia põhjaosas asunud Langobardide kuningriigi viimane kuningas, kes valitses aastatel 756–774. Teda tuntakse peamiselt seoses tema tütrega abiellunud ja tema kuningriigi vallutanud Karl Suurega.
Vastupaavst Philippuse nimetamine
Sekkudes aastal 767 surnud paavst Paulus I surma järel tekkinud kriisi, võttis Desiderius pühapäeval 31. juulil 768 kinni Roomas Esquilino mäel asunud St Vituse kloostri preestri nimega Philippus ja nimetas ta kiiresti paavstiks. Vastupaavst Philippust ei tunnustatud kunagi ja ta läks juba samal päeval tagasi oma kloostrisse; pärast seda ei kuuldud temast enam midagi.
Suhted Karl Suurega
Paavst Stephanus III oli aastal 768 küll vastu Karl Suure abielule Desideriuse tütre Desiderataga, kuid oma surmaks aastal 772 oli ta langobardidega rahu teinud. Kuna kahe dünastia vaheline abielu oli lagunenud (Karl Suur hülgas Desiderata aastal 771 ja saatis ta tagasi isa juurde), palus uus paavst Hadrianus I Karl Suurel end võitluses Desideriuse vastu aidata. Lisaks sellele otsis langobardide kuninga kaitset frankide kuninga Karlmann I (Karl Suure venna) lesk Gerberga. Tehes seda tõenäoliselt vastutasuna Karl Suure solvangule (Desideratast loobumine), tunnustas Desiderius Gerberga poegi kui seaduslikke pärijaid; pärast seda kui paavst Hadrianus oli keeldunud neid kuningaks kroonimast, ründas ta paavsti ja tungis Pentapolisse. Hadrianuse ja Desideriuse saadikud kohtusid Prantsusmaal Thionville's, kus Karl Suur soosis paavsti.
Selline oli olukord ajal, mil Karl Suur ja tema onu Bernard juhtisid oma väed aastal 773 üle Alpide. Langobardid said Mortara (Ara Mortis) all rängalt lüüa ja peagi piirati neid nende pealinnas Ticinumis (tänapäeva Pavia). Desideriuse poeg Adelchis, kelle isa oli aastal 759. kuningriigi kaasvalitsejaks määranud, kogus küll Veronas vägesid, kuid noort printsi jälitati kuni Aadria mere rannikuni ja ta põgenes Karl Suure lähenemisel Konstantinoopolisse.
Piiramine kestis kuni 774. aasta juunini, mil Desiderius avas vastutasuna oma sõdurite ja alamate elude säästmise eest linna väravad. Desiderius pagendati Prantsusmaa põhjaosas asunud Corbie kloostrisse, kus ta ka suri, ning tema poeg Adelchis kulutas kogu oma elu tulututele katsetele taastada oma isa kuningriik. Teiste allikate järgi saadeti kuningas ja tema perekond Liège'is asunud kloostrisse. Desiderius suri aasta 786 paiku, kuid tema nimi elas edasi – see esines paljudes karolingide aegsetes romanssides.
Karl Suur võttis pärast Desideriuse alistamist endale tiitli rex Langobardorum ja tegemist oli esimese korraga kui germaanlasest kuningas võttis endale vallutatud kuningriigi järgi tiitli. Samas peab märkima (nagu Paulus Diaconus on oma teoses "Historia Langobardorum" kirjutanud), et langobardide kuningas Liutprand oli ametlikult lapsendanud Karl Suure isa Pippin Lühikese; Pippini isa Karl Martelli ja Liutprand olid olnud liitlased ja sõbrad. See fakt oleks hiljem seadustanud nii Pippini tõusmise frankide troonile, kuna ta oli juba kuninga poeg, kui ka tema poja Karl Suure pretendeerimise langobardide kuninga tiitlile.
Perekond
Ta abiellus Ansaga (ka Ansia) ning neil oli viis last:
Peeter Lainevool
Peeter Lainevool (kuni 1905. aastani Peeter Lammas, 1905–1923 Peeter Lammas-Vildfluss; 16. august 1898 Laatre vald, Pärnumaa – 14. september 1941 Lääne-Virumaa) oli eesti eraadvokaat.
Ta õppis aastail 1920–1923 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala vilistlane.
Ta oli Tapa linnavalitsuse juriskonsult.
Polli tamm
Polli tamm on kaitsealune tammepuu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas Polli talu lähedal. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 620 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m. Puu on halvas seisukorras.
Emilie von Tritthof
Tema vanemad olid Kolga mõisnik krahv Magnus Stenbock (1804–1885) ja Theophile Stuart (1817–1869).
1/13. novembril 1857 Dresdenis abiellus ta Põllküla mõisniku Rudolf von Tritthofiga (1825–1890), nende poeg oli Ernst von Tritthof (1869–1917).
Pärast Ernsti surma oli ta tema pärijana Ämari mõisa ja osa Põllküla mõisa omanik kuni nende võõrandamiseni Eesti riigi poolt 1919. aastal.
Piibe (eesnimi)
Piibe on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 853. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Piibe 80 naisel.
Jamie Vardy
Jamie Richard Vardy (sündinud 11. jaanuaril 1987 Sheffieldis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City FC.
2003. aastal Jamie Vardy sõlmis lepingu Inglismaa jalgpalliliiga 8. divisjoni klubiga Stocksbridge Park Steels, aasta pärast ta leping Sheffield Wednesday'iga lõpetati. 2007. aastal teenis ta koha põhikoosseisus. Juunis 2010 Jamie Vardy kolis klubi FC Halifax Town ja esimeses mängus lõi võiduvärava Buxton FC vastu. Vardy lõpetas hooaja Halifax Towni parima väravaküti nimetusega, kuna oli löönud 27 väravat. Uue hooaja alguses lõi Vardy 3 väravat 4 esimeses mängus, aga jätkas mängimist juba klubis Fleetwood Town.
Enne hooaja 2012–2013 algust toimus Jamie Vardy üleminek Inglismaa jalgpalli esiliiga klubi Leicester City. Üleminekusummaks nimetati 1 miljon naelsterlingit. Esimene hooaeg oli Vardy jaoks kokkuvõttes edutu ja mängija pidas võimalikuks karjääri lõpetamist. Järgmisel hooajal õnnestus aga Vardyl vormi leida ja tema abil sai Leicester City Championshipi võitjaks. Vardy lõi liigas 16 väravat. Esiliiga võitjana teenis Leicester City koha Premier League'is. 19. augustil 2014 sõlmis Vardy klubiga uue lepingu aastani 2018. Esimesel hooajal Inglismaa kõrgliigas lõi Jamie Vardy 34 mängus 5 väravat. Leicester City lõpetas hooaja 14. kohal tehes võimsa tagasituleku hooaja teisel poolel. Premier League'i hooajal 2015–2016 lõi Vardy esimeses 12 mängus 12 väravat.
Sümmeetriline Universum
"Sümmeetriline Universum" ("Симметричная Вселенная") on Gustav Naani artikkel, mis ilmus 1964. aastal Tartu Astronoomia Observatooriumi Publikatsioonides (Публикации Тартуской астрономической обсерватории; kd XXXIV, nr 2, lk 421–444).
Naan kandis selle ette NSV Liidu Teaduste Akadeemia Astronoomianõukogu Kosmogooniakomisjoni pleenumil 29. jaanuaril 1964.
Kokkuvõte
Pole peaaegu midagi teada sellest, miks Universum eksisteerib. Ühe vastuse järgi on selle loonud looduseülene jõud. Teine lähtub Melissose teesist ex nihilo nihil fit, mis nüüd on võtnud jäävusseaduste kuju, ning ütleb, et Universumil ei ole loodusevälist põhjust. Esimene vastus pole loogiliselt korrektne, sest see tekitab kaks veel raskemat küsimust: miks eksisteerib jumal ja kas ta eksisteerib. Teine vastus taandub sellele, et küsimus on tühi. Siiski tuleb otsida ka otsesemat vastust. Ja küsidagi võib peenemalt, näiteks: kas Universumi olemasolu on paratamatu? Ehk: kas Universum võiks kas üldse mitte eksisteerida või eksisteerida kuidagi teisiti? (Oleks ebameeldiv, kui Universumi eksisteerimine oleks juhus!) Niisugune küsimuseasetus võib tunduda liiga abstraktne, kuid sel on aspekt, millel on reaalne füüsikaline mõte. See on antimaailma probleem, mille tähtsus on eriti selge seoses laenguparadoksiga.
Laenguparadoks seisneb selles, et kuigi osakesed (aine) ja antiosakesed (antiaine) on täiesti võrdõiguslikud, koosneb meid ümbritsev maailm millegipärast peaaegu täielikult ainult osakestest (ainest). See paradoks on raskem kui klassikalised kosmoloogilised paradoksid (gravitatsiooniparadoks ja fotomeetriline paradoks), sest raskus ei teki mitte seoses konkreetsete füüsikaseaduste rakendamisega, vaid asi on sümmeetriaseaduste näivas või tegelikus rikkumises: neid ju tuleb teaduse praegusel arenguastmel pidada kõige fundamentaalsemateks loodusseadusteks, sest jäävusseadused osutuvad aina selgemalt sümmeetria ilminguteks või tagajärgedeks. Kapitaalsed raskused tuleb ka ületada kapitaalselt. Sellepärast tundub, et maailma laengulise asümmeetria seletamine näiteks viitega algtingimuste asümmeetriale ei ole rahuldav, sest ka algtingimuste sümmeetria vajab seletust. Igatahes on mõistlik vaadelda ka võimalust, et Universum ongi tegelikult laengusümmeetriline: maailma(de) kogulaenguid kompenseerivad antimaailmade vastasmärgiga laengud.
Oletuse, et võivad eksisteerida antiosakestest koosnevad antimaailmad, esitas esimesena Paul Dirac oma Nobeli loengus 1933. Ta leidis, et kui täielik sümmeetria positiivsete ja negatiivsete elektrilaengute vahel on fundamentaalne loodusseadus, siis peab olema juhus, et Maal ja tõenäoliselt kogu päikesesüsteemis on tavaliste negatiivsete elektronide ja positiivsete prootonite ülejääk; võib-olla mõned tähed koosnevad peamiselt positronidest ja negatiivsetest prootonitest; muidugi peab kumbagi sorti tähti olema ühepalju; mõlemal on täpselt ühesugused spektrid ja me ei saa neid praegu astronoomiliselt eristada. Vahepeal on oletus, et laengutevahelise sümmeetria on fundamentaalne, leidnud täielikku kinnitust. Kinnitust ei ole leidnud mitte ainult antiprootoni olemasolu, vaid on osutunud, et kõik osakesed eksisteerivad osakeste ja antiosakeste paaridena (neutraalsete osakeste puhul on osake samane antiosakesega). Ikka veel ei ole praktiliselt võimalik eristada antitähte (antigalaktikat) tähest (galaktikast), kuigi eristamine on põhimõtteliselt võimalik selle järgi, et tähtedes tekib termotuumaprotsesside puhul neutriinode, antitähtedes antineutriinode voog. Olukord on muutunud aga teravamaks selles mõttes, et nüüd ei tule rääkida mitte ainult antimaailma võimalikkusest, vaid nähtavasti selle paratamatusest, mis järeldub sellest, et maailm eksisteerib ning osakesed ja antiosakesed on täiesti võrdõiguslikud. Universum peab olema sümmeetrilisem, kui vaatlused näitavad. Vaatlused ei saa praegu antiainest koosnevate kosmiliste objektide olemasolu kinnitada ega ümber lükata. Asi on aga selles, et kui nad peavad eksisteerima, siis tuleb näidata, kuidas nad saavad tekkida ja tavalisest ainest objektidega koos eksisteerida. Olemasolevad hüpoteesid ei ole piisavalt kapitaalsed. Näiteks oletus, et aine ja antiaine saavad kosmilistes mastaapides eralduda gravitatsiooni tõttu, eeldab, et antiosakestel on negatiivne mass (gravitatsiooniline tõukumine), mis on nähtavasti võimatu (Leonard Schiffi tulemus). Vähem haavatav on hüpotees, et antiainest objektid tekivad laengusümmeetrilise Universumi fluktuatsiooni tagajärjel (Bruno Pontecorvo). See eeldab, et Universumis eksisteeriks suur laengusümmeetriline "foon", mis võib koosneda ühesuguse tihedusega neutriinodest ja antineutriinodest. Neutriinode energiatihedus on praegu selleks liiga väike, kuid võib-olla need fluktuatsioonid leidsid aset Metagalaktika paisumise esimestel etappidel, mida kirjeldab Friedmanni mudel. Nii et see hüpotees sõltub konkreetsest kosmoloogilisest mudelist. See, et tegu on parima olemasoleva mudeliga, ei muuda asja, aga sümmeetriaseadused on hierarhiliselt palju kõrgemal kui gravitatsioonivõrrandite konkreetsed lahendid ning isegi kõrgemal kui gravitatsioonivõrrandid. Sellepärast ei rahulda nähtavasti seegi hüpotees intuitiivset kapitaalsusenõuet. Igatahes on legitiimne vaadelda Diraci antimaailma hüpoteesi kõrval ka teisi võimalusi.
Toome sisse klassikalisest Diraci antimaailmast erineva antimaailma mõiste. Seda võimalikkust ennustavad elementaarosakeste teooria edusammud, mis näitavad aine (välja), ruumi ja aja sümmeetriaomaduste tihedat seost. Erirelatiivsusteooria näitas liikumise, ruumi ja aja tihedat seot. Üldrelatiivsusteooria sidus ruumi ja aja omadused mateeria ja selle liikumisega gravitatsiooni kaudu. Tänu elementaarosakeste teooriale on selgunud, et relatiivsusteooria osutab mateeria, liikumise, ruumi ja aja veel sügavamale seosele: CPT-teoreem ütleb, et "normaalsete kommutatsioonireeglitega" (st lokaalne) ja Lorentzi omateisenduste suhtes invariantne väljateooria on invariantne ka mis tahes järjekorras sooritatud laengu ümberpööramise (C), ruumipeegelduse (P) ja aja pööramise (T) korrutise suhtes. See tähendab: iga mõistlik väljateooria, mis rahuldab erirelatiivsusteooria printsiipe, osutub õigeks ka pärast osakeste asendamist antiosakestega ning samaaegset kõigi ruumi ja aja koordinaatide peegeldust. Ehk: kõik füüsikalised protsessid, milles osalevad meile tuntud elementaarosakesed, on CPT-teisenduse suhtes invariantsed. Nimetame antimaailmaks maailma, mis on saadud tavalise maailma CPT-teisenduse teel. Siin ei piirduta tavaliste osakeste asendamisega antiosakestega, vaid ka pööratakse maailma ruumilis-ajaline karkass pahupidi.
Katse näitab, et protsessid, milles osalevad elementaarosakesed, on invariantsed nii CPT-teisenduse kui ka T-teisenduse (aja pööramise) suhtes. On muidugi formaalselt võimalik, et tulevikus osutub, et ka see invariantsus ei ole universaalne. Siiski on sel väga soliidne alus, teoreem toetub vahetult füüsika rühmateoreetilistele alustele. Sellepärast on alust loota, et selle invariantsuse rikkumisi ei avastata. Siin on CPT-invariantsus lihtsalt postuleeritud. Postuleerime, et mitte ainult mikromaailma protsessid, vaid kõik füüsikalised protsessid on CPT-teisenduse suhtes invariantsed. Siis toimub antimaailmas kõik samade seaduste järgi nagu maailmas. Ehk: kui maailm pöörataks hetkega pahupidi, siis me ei märkaks seda. Ehk: mitte mingite vaatlustega maailma sees (ja teistsugused polegi võimalikud) ei saa kindlaks teha, kas me oleme maailmas või antimaailmas. Seda võib nimetada maailma relatiivsuse printsiibiks. Kumbki maailm on iseenesest maailm ja teise suhtes antimaailm. Antimaailmal on negatiivne energia (mass). See järeldub sellest, et aeg on seal pööratud (voolab tagurpidi). Tavalises maailmas ei saa füüsikaliste seisundite kirjeldamiseks kasutada relativistliku lainevõrrandi suvalist lahendit, sest igal niisugusel võrrandil on lahendeid, mis vastavad energia mõlemale märgile. Tuleb spetsiaalselt välja valida lahendid, mis vastavad energia positiivsetele väärtustele (neljamõõtmelise hüperboloidi positiivsele harule). Selline valik mitte ainult et ei järeldu teooria alustest, vaid on ka nendega vastuolus: negatiivse energiaga lahendite kõrvalejätmine rikub välja lokaalsuse nõuet. Võtted, millega võõrlahendid kõrvaldatakse, tulevad teooriasse väljastpoolt ning on selles mõttes kunstlikud. Et aja pööramine toob kaasa energia märgi muutumise, mis ei ole lubatav, siis ei saa sellele vastavusse seada ühtki unitaarset operaatorit; Eugene Wigner pani ette seada sellele vastavusse antiunitaarse operaatori. Praegu pole neid kavalusi tarvis, olukorda võib võtta ja peab võtma nii, nagu see on, vastavuses teooria aluste ja seesmise mõttega. Kui jääda maailma (või mis teeb sama välja, antimaailma) piiridesse, siis energia märk ei anna end kuidagi tunda. Aga see on oluline siis, kui vaadelda Universumi "summaarseid" omadusi.
Nimetame süsteemi, mis koosneb maailmast ning sellest CPT-teisenduste abil saadud antimaailmast, Universumiks. Sel on sügav sümmeetria, mis saab eriti ilmseks Universumi "summaarsete" omaduste vaatlemisel. Vaatleme kõigepealt "maailma", mis koosneb ainult kahest osakesest (näiteks prootonist ja elektronist), millel on teatud massid, impulsid, ruumi- ja ajakoordinaadid jne. "Antimaailm" koosneb siis antiprootonist ja positronist, mille parameetrite väärtused on samade absoluutväärtustega, kuid vastupidiste märkidega. Sooritame maailma ja antimaailma formaalse liitmise ükskõik kumma taustsüsteemis. Kõigi parameetrite summaarne väärtus on null. Osakeste arvu ega sortide arvu suurendamine ega maailma mingi muu keerustamine ei muuda Universumi summaarseid omadusi. Keskmiselt ei sisalda sümmeetriline Universum midagi muud peale ruumi ja aja. Maailm ja antimaailm "taanduvad" vastastikku, mis õigustab terminit "antimaailm", nii nagu antiosake koos osakesega taanduvad vastastikku, kui nad annihileeruvad. Antimaailma puhul oleks annihileerumine täielik, sõnasõnaline. Aga reaalne annihileerumine ei ole võimalik, sest maailm ja antimaailm eksisteerivad ühitamatutes ajalis-ruumilistes karkassides. Ükski füüsikaline liikumine ei saa ühitada sündmust maailmas sündmusega antimaailmas. Seda näitavad kas või rühmateoreetilised kaalutlused. Ruumiliste ja ajaliste koordinaatide peegeldust tõlgendatakse geomeetria keeles kahe järjestikuse 180-kraadise pöörde tulemusena omavahel risti olevatel "tasanditel" (näiteks tasandil (x, y) ja tasandil (z, t)) neljamõõtmelises "ruumis". Aga teise pöörde puhul (ruumi-aja tasandil) ületatakse valguskoonuse pind, mis on lubamatu, sest siis ületataks valguse kiirus. Järelikult on maailma ja antimaailma vaheline vastastikmõju võimatu (kui jääda erirelatiivsusteooria ning lokaalsuse postulaadi juurde). Võib-olla peab ettevaatuse mõttes ütlema, et vastastikmõju tavalises mõttes tavalistes tingimustes on võimatu. Vastastikmõju puudumine ei tähenda, nagu antimaailm oleks tunnetamatu. Tunnetades maailma kui füüsilist objekti, tunnetame samavõrra ka antimaailma. Antimaailma ei saa siin tavalisel kombel kujutleda ajas ja ruumis kauge ebatavalise objektina. Mõisteid "lähedal" ja "kaugel" ei saa kasutada, sest ruumid on vastastikku pahupidi ja ajad vastassuunalised. Näitlikult võib sümmeetrilist Universumit kujutleda kruvina, millel on nii vasak kui ka parem keere, kusjuures mutrid võivad teineteisest vabalt nagu tühjast ruumist läbi tungida. Ja asja ei saa kujutleda nii, et peale nende kahe ruumi on veel kolmas, "foonruum", mis neid ühendab.
Sümmeetrilise Universumi summaarsete parameetrite võrdumine nulliga, ruumi ja aja puudumine, "tühjus", võib tunduda liiga paradoksaalne, kuid see pole kosmoloogias täielik ootamatus. Analoogsed omadused on mõnel tuntud kosmoloogilisel mudelil. Ühel põhilistest relativistliku kosmoloogia mittestatsionaarsetest mudelitest, kinnise ruumiga mudelil, on elektrilaeng, koguenergia (-mass) ja impulss võrdsed nulliga. Seal on gravitatsioon nii suur, et sellest tulenev massidefekt võrdub maailma kõigi teiste osade masside summaga. Sümmeetriline Universum koosneb summaarselt ainult tühjusest, sellepärast võib ta ka tekkida tühjusest, ilma et jäävusseadusi rikutaks. Väide, et miski võib tekkida eimillestki (tühjusest, vaakumist), nii et jäävusseadused on rangelt täidetud, võib tunduda liiga paradoksaalne, sest jäävusseaduste mõte ongi selles, et miski ei teki eimillestki. Siinne hüpotees ei vaidlusta seda: eimillestki ei saa tekkida miski, küll aga midagi enamat: miski ja antimiski korraga. Nii nagu Diraci idee, mis viib järeldusele, et eksisteerivad antiosakesed, toetub elementaarsele tõigale, et ruutjuur ühest ei ole mitte ainult pluss üks, vaid ka miinus üks, toetub siinne hüpotees veel lihtsamale tõigale, et võrdust (–1) + (+1) = 0 võib lugeda ka nii: 0 = (+1) + (–1), või isegi: 0 > (+1) + (–1). Viimane ei väljenda enam mitte ainult kosmoloogiat, vaid ka kosmogooniat. Universumi lähtematerjal on tühjus, vaakum.
Alates Demokritosest, kelle järgi kõik on aatomid ja tühjus, on loodusteadus suunanud jõupingutused "aatomite", aine uurimisele ja peaaegu ignoreerinud tühjust. Alles alates James Clerk Maxwellist ja eriti relativistliku kvantteooria eksisteerimise ajal on hakanud selguma, et tühjus on sama tähtis nagu aatomid. Tänapäeva füüsika on sunnitud omistama vaakumile üha rikkalikumaid omadusi, kuid ei saa ignoreerida seda, et vaakum on ikkagi ainult tühjus, eimiski, kõige, sealhulgas füüsikaliste omaduste puudumine. Ühendav lüli on ettekujutus virtuaalsetest protsessidest ja määramatusrelatsioon energia ja aja puhul, mis võimaldab energiat lühikeseks ajaks laenata sealt, kus seda ei ole. Mida kiiremini laenatud energia tagastatakse, seda rohkem saab seda olla. Vaakumi loomus on väga dialektiline, vastuoluline, ja nähtavasti on see vaakumi enda, mitte meie lähenemise loomus. Siinne kontseptsioon ei nõua vaakumilt palju enamat, kui tal niigi on. Vaakum võib polariseeruda, fluktueerida, olla vastastikmõjus millegagi ja isegi iseendaga ning lõpuks sünnitada virtuaalseid osakesi. Meil on tarvis, et ta saaks sünnitada ka reaalseid osakesi, osakese ja antiosakese paare, mis jaotuksid sümmeetrilise Universumi poolte vahel. Põhimõtteliselt pole see sugugi vähem tõepärane kui virtuaalsete osakeste sündimine: viimane tähendab energia jäävuse seaduse (kuigi ajutist) rikkumist, meie protsess aga peab kõigist jäävusseadustest rangelt kinni. Olemasolevate ettekujutuste järgi võib vaakum sünnitada ka reaalseid osakesi, kuid ainult väljastpoolt saadud energia arvel. Siin oletatav protsess peab toimuma vaakumi enda seesmiste varude arvel, kuigi vaakumil neid pole. Aga see vastuolu pole nii tõsine, nagu võib tunduda. Vaakumit, täpsemalt vaakumi jämedat mudelit, võib kujutleda ühe märgiga energia lõputut varu, mida kompenseerib teise märgiga energia samasugune varu. See mudel on jäme kas või sellepärast, et mõlemad energiad peavad olema liitunud ühte lahutamatusse ühtsusesse – vaakumisse. Vaakum ja Universum erinevad selle poolest, et esimeses on vastandid (eri märgiga energiad, vastupidised laengud jne) kokku liitunud, teised diferentseerunud, polariseerunud eraldi "olemusteks". Küllap oleks õigem võtta Universumi mõistesse ka algne absoluutne vaakum, siis peaks rääkima Universumi diferentseerunud ja mittediferentseerunud osast. Nähtavasti taipasid muinaskreeklased asja tuuma: "kosmos", mis tähendas ka korda, tekkis kõige vanema kosmogoonia järgi "kaosest". Meie skeemis on reaalsete ja virtuaalsete osakeste erinevus küllaltki tinglik. Jämedaks näitlikuks analoogiaks on faasisiirded näiteks vedeliku aurustumisel: mõned osakesed lahkuvad pinnalt vaid väga lühikeseks ajaks, teised omandavad iseseisva eksistentsi juba gaasi molekulidena. Oletame seega, et virtuaalsed osakesed saavad tõepoolest energia vaakumilt laenuks ja mingit jäävusseaduse rikkumist ei ole, kuid võlg tuleb ruttu tagastada, sest osakese tekkimine rikub vaakumi tasakaalu ja see rikkumine ei saa liiga kaua kesta. Paari sündimine tasakaalu ei riku ja tekkivad osakesed ei ole võlgnikud.
Astronoomias pööratakse kõige suurema tähelepanu Friedmanni mudelile (relativistliku kosmoloogia mittestatsionaarse Universumi mudelile) ning Hermann Bondi, Thomas Goldi ja Fred Hoyle'i statsionaarse Universumi teooriale. Esimene on tänapäeva füüsika osa või üks selle rakendustest, teine aga lähtub jäävusseaduste rikkumise võimalusest. Sümmeetrilise Universumi hüpotees võimaldab tõlgendada statsionaarset ja mittestatsionaarset mudelit sümmeetrilise Universumi ühe poole käitumise piirjuhtumitena. Võib-olla oleks parem rääkida maailma piisavalt suure osa käitumisest; olgu see Metagalaktika. Mittestatsionaarne mudel kirjeldab juhtumit, kus kogu Metagalaktika kujunemiseks vajalik algne aine tekib vaakumist plahvatuslikult korraga. Selle aine edasise käitumise määrab laienemine, mida võib võtta algmaterjali algkiiruste tagajärjena. Statsionaarne mudel kirjeldab aine järkjärgulist tekkimist Metagalaktika evolutsiooni vältel; uus aine pressib Metagalaktikat laiali, sundides seda laienema. Statsionaarne mudel saab kõlvata ainult kovariantses formuleeringus, milles see on relativistliku kosmoloogia mitteortodoksaalne variant. Võib-olla reaalse Metagalaktika käitumine on midagi vahepealset.
Siinsel kujul ei võimalda sümmeetrilise Universumi hüpotees teha konkreetseid ennustusi elementaarosakeste teoorias, astrofüüsikas ega kosmoloogias, kuid võib ehk aidata mõtestada nende valdkondade näiliselt seoseta nähtusi. Varem või hiljem peavad ilmnema ka ennustatavad efektid, mille abil saab hüpoteesi kinnitada või ümber lükata. Hüpotees ei lükka tagasi ühtki füüsikaseadust ega too sisse põhiliste seaduste vaimule võõraid oletusi, kuid selle järeldused on uued ja ebatavalised. Selles suhtes rahuldab hüpotees nii vastavusprintsiipi kui ka "meeletuse printsiipi". Hüpotees on füüsika ja filosoofia piiril. See näitab võimalust vastata küsimusele, miks Universum eksisteerib. Vastus on: sellepärast, et eimiski on ebastabiilne, polariseerub miskiks ja antimiskiks. See tähendab ka, et Universumi tekkimine algas lõpmatu kauges minevikus. Ei välistata põhimõtteliselt ka Diraci antimaailmade eksisteerimist. Polariseerumisel võis osa antiainet fluktuatsiooni tõttu sattuda tavalisse maailma. Kas evolutsioon ei või suure ringkäiguga jälle algpunkti tagasi jõuda? Sellele on raske vastata. Abstraktne võimalus on olemas. Võib kujutleda, et pikk muundumiste ahel viib aine lõpuks nii ekstravagantsesse seisundisse, et aegruumi meetrika ja sidusus on selles piirkonnas väga moondunud, nii et annihilatsioon osutub siiski võimalikuks. Arvatavasti on tegu aine mingi ülitiheda seisundiga, mida on raske seostada tänapäeva ettekujutustega täheevolutsioonist. Praeguste ettekujutuste järgi kuhjuvad evolutsiooni lõppsaadused valgeteks kääbusteks. Teaduse areng näitab, et kui räägitakse arengu lõppstaadiumist, siis tavaliselt lihtsalt ei teata, mis edasi saab. Võib-olla siinne hüpotees aitab mõista nii seda, mis oli enne prototähti, kui ka seda, mis saab pärast valgeid kääbuseid.
Mereline kliima
thumb|Merelise kliimaga alad [[Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi]] Mereline kliima on kliimatüüp, millele on iseloomulikud väikesed ööpäevased ja aastased õhutemperatuuride amplituudid, suur suhteline niiskus, suur pilvisus ja aastane sademete hulk. Selline kliima on iseloomulik ookeanidele ja mereäärsetele rannikualadele, mille kliimat mõjutavad merelised õhumassid.
Näiteks mõjutavad Lääne-Euroopa kliimat Atlandi ookeani peal kujundavad merelised õhumassid, mis liiguvad läänest itta. Parasvöötmes liiguvad sageli mandri peale tsüklonid. Merelise kliimaga aladel esinevad kõrgeimad ja madalaimad õhutemperatuurid tavaliselt 1–2 kuud võrra hiljem kui mandrilise kliimaga piirkondades, sest veemassid soojenevad ja jahutavad aeglasem, kui maismaa. Sügis on tavaliselt soojem, kui kevad.
pisi|Merelise kliima kliimadiagramm Tüüpilise merelise kliima näide on Lääne-Euroopa parasvöötme mereline kliima, kus on aasta ringi ülekaalus läänetuuled, mistõttu soojad ja niisked õhumassid liiguvad Atlandi ookeani kohalt mandrialadele. Selle tõttu on aastased amplituudid Euroopa lääneosas vaid paar kraadi ja ida poole (mandri poole) liikudes amplituud järk-järgult suureneb.
Reet
Reet võib tähendada järgmist:
Christophorus Hogensteen
Christophorus Hogensteen (tema eesnime kirjutati veel Christoffel, Christopher või Christopherus, perekonnanime Hoenstein, Hogenstein, Howenstein) oli Kärkna abt aastail 1528–1535.
1508. aastal immatrikuleeriti ta Rostocki Ülikooli.
Aastail 1512–1515 esineb ta allikais Kärkna subpriorina. Kärkna abt oli ta vähemalt ajavahemikul 2. märtsist 1528 kuni 24. jaanuarini 1535.
Orc
Orc võib tähistada järgmist:
Ajutüvi
Laiemas tähenduses arvatakse ajutüve koosseisu ka vaheaju, põhimikutuumad ja haistmisaju.
Ajutüvi kuulub arengulooliselt vanimate ajuosade hulka ja reguleerib mitmeid funktsioone nagu hingamine, ainevahetus aga ka sterotüüpseid reaktsioone ja liigutusi.
Termin "ajutüvi" ei kuulu kehtivasse anatoomianomenklatuuri.
Ökotehnoloogia
Ökotehnoloogia on rakendusteadus, mis tegeleb säästvate tehnoloogiate väljatöötamisega.
Ethics and Language
"Ethics and Language" ("Eetika keel") on Charles Stevensoni filosoofiline teos. Selle 1. trükk ilmus 1944 Yale University Pressi väljaandel.
1
Raamatu eesmärk on selgitada eetikaterminite "hea", "õige", "õiglane", "peaks" tähendust ning iseloomustada üldisi meetodeid, kuidas eetikaotsustusi saab tõestada või toetada. See on normatiivse eetika (hindava eetikaga) samas suhtes nagu mõisteanalüüs ja teaduslik meetod teadustega. Siit ei ole oodata järeldusi selle kohta, milline käitumine on õige või väär. Niisuguse uurimise eesmärk on kaudne: see võimaldab tegelda teaduse või eetika ülesannetega selgema peaga ja säästlikumate uurimisharjumustega. Teadlaste ja eetikute tegevust tuleb hoolega silmas pidada, et analüüs ei jääks tühjusesse, kuid analüütik ei pea nende tegevuses ise osalema. Eetika puhul võib  niisugune osalus rikkuda analüüsi erapooletust. Seetõttu jäävad normatiivse eetika küsimused siin vastamata.
2
Osutub, et tähtis on küsida, mis on eetilise üksmeele ja lahkarvamuse loomus. Kas see on samalaadne nagu loodusteadustes? Vastus võimaldaks aru saada, mis asi on normatiivne probleem; siis me teaksime, mis laadi probleemi artikuleerumist ning argumente ja uurimist võimaldavust meil tuleb seletada. See ei puuduta küll otseselt niisuguseid normatiivseid probleeme, mida arutatakse endamisi ning mille puhul on tegemist ainult ebakindluse ja kasvava veendumusega, kuid osutub, et kaudselt siiski. Vahepeal on ka mugav tegelda isikutevaheliste probleemidega, mille puhul terminite ja meetodite kasutamine on paremini jälgitav.
Mugav on kasutada sõna "üksmeel" "lahkarvamusega" kontraarsena, mitte kontradiktoorsena: on võimalik ka vastastikune otsustamatus või erimeelsus ilma piisava motiivita uskumusi või hoiakuid ühesugusteks muuta.
Ei ole nii, et igas vaidluses on ainult ühte tüüpi lahkarvamus. Hoiakud mõjutavad sageli uskumusi, mitte ainult soovmõtlemist tekitades, vaid ka ajendades uskumusi selle kohta, kuidas soovitavat saavutada. Ka uskumused võivad mõjutada hoiakuid: hoiak millegi suhtes võib muutuda, kui muutub uskumus selle loomuse kohta. Seetõttu on ka eri tüüpi lahkarvamuste vahel tihe seos. Lahkarvamus hoiakus võib põhineda lahkarvamusel uskumuses ning kaduda koos viimasega. Sel puhul pole siiski õige öelda, et lahkarvamus hoiakus oli ainult näiline, sest see ju oli tegelikult olemas. Mugav on jätta jutt näilisest lahkarvamusest juhtudeks, kus on tegu ütluste vääritimõistmisega.
Loogilist seost lahkarvamuse vahel uskumuses ja lahkarvamuse vahel hoiakus ei ole, nende olemasolu on teineteisest sõltumatu.
Kas uskumuste ja hoiakute vahel on ikka selge piir? Vananenud koolkonna järgi on uskumused vaimufotod, erilise tunnetusvõime saadus, hoiakud on hoopis teise võime tungid või jõud. Seda eristust saab säilitada palju legitiimsemalt. Võib näiteks aktsepteerida väidet, et nii uskumusi kui ka hoiakuid tuleb vähemalt osaliselt analüüsida viitega tegevusdispositsioonidele. See ei tähenda, nagu uskumused ja hoiakud oleksid sama asi, kuigi nad on sarnasemad, kui vanemad psühholoogid arvasid. Kuigi raske on täpselt öelda, milles see erinevus seisneb, peame praktilistel põhjustel seda vahet kogu aeg tegema. Näiteks kui hea maletaja mängib algaja vastu väga nõrgana tunduva avangu, siis saab küsida, kas ta usub, et see on hea avang, või ta ei taha head avangut teha. Kuigi on oht uskumust ja hoiakut hüpostaseerida, siis ei tule mitte sellest eristusest loobuda, vaid mõista olukorra kogu keerukust.
Quzhou
Quzhou on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis.
Quzhoud läbib Qiantangi jõgi. Põhjaosas asub Qianli Gangi mäeahelik, lõunaosas Xianxia Lingi ahelik.
Haldusjaotus
Quzhou linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (2 linnarajooni, 1 maakonna õigustega linn ja 3 maakonda):
Myšanka
Myšanka ehk Mõšanka on jõgi Valgevenes Bresti oblastis, Ščara jõe parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Мышанка, ka Міша (Miša).
Jõe pikkus on 109 km ja valgla on 930 km². Jõe langus on 84 meetrit ja lang on 0,7 m/km.
Myšanka jõgi algab Valgevenest Baranavičy rajoonist Navahradaki kõrgustikult. Baranavičy rajooni territooriumil on jõe sängi 16 kilomeetri ulatuses (kuni Novaja Myši külani) maaparandustöödega õgvendatud. Alamjooksul voolab Myšanka läbi Lachavičy rajooni. Suuri lisajõgesid Myšankal ei ole, tänapäeval toidavad seda põhiliselt kuivenduskraavid.
Lisaks Novaja Myšile on tänapäeval suuremaks asulaks jõe kaldal Baranavičy linn.
Valgevene luuletaja Jan Czeczot pühendas sellele jõele ballaadi "Myšanka".
Rootsi (Lääneranna)
Rootsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
10. jaanuarini 2014 oli osa Seira külast.
Stephen Tallents
pisi|Stephen Tallents (vasakult teine) läbirääkimistel Punaarmee ja Landeswehri esindajatega Lätis Zilupe lähedal Sir Stephen George Tallents (20. oktoober 1884 London – 11. september 1958 London) oli Suurbritannia sõjaväelane ja ametnik.
Esimeses maailmasõjas teenis ta Irish Guardsi rügemendis kuni raskelt haavata saamiseni, misjärel asus tööle riigiametnikuna.
Kolonel Stephen Tallents oli Eesti Vabadussõja ajal Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi Välisministeeriumi missiooni volinikuks Eestis. Samal ajal Eestis ja Lätis tegutsenud kindral sir Hubert Gough oli aga Suurbritannia Sõjaministeeriumi ja Pariisi rahukonverentsi delegatsiooni esindaja Baltimaades.
Briti volinikuna Balti provintsides osales ta Eesti ja Läti vahelise Valga-Valka linna ja selle ümbruse piiriküsimuse lahendamises.
Gdański Lechia
Gdański Lechia on Poola jalgpalliklubi, mis tegutseb Gdańskis. See mängib Poola kõrgliigas Ekstraklasa.
Klubi asutasid 7. augustil 1945 Lvivist välja aetud poolakad. Klubi on saanud nime Poola ajaloolise nimetuse Lechia järgi. Poola kõrgliigas mängis Lehcia esmakordselt 1949. aastal. Poola kõrgliigas on klubi parimaks kohaks kolmas, mis on saavutatud 1956. aastal ja hooajal 2018/19. 1990. aastate teises pooles halvenes klubi käekäik oluliselt, mil langeti Poola tugevuselt kolmandasse liigasse ja ühineti mõneks aastaks mõne teise klubiga. 2001. aastal moodustati Gdański Lechia uuesti eraldi klubina. Gdański Lechia alustas 2001. aastal Poola tugevuselt kuuendast liigast, kõrgliigasse jõuti tagasi 2008. aastal.
Aastatel 1983 ja 2019 võitis Gdański Lechia nii Poola karikavõistlused kui ka superkarikafinaali.
Gdański Lechia suurim rivaal on Gdynia Arka. Kahe klubi vaheline derbi kannab nime "Kolmiklinna derbi" (Derby Trójmiasta), kuna Gdańsk ja Gdynia on Gdański lahe edelakaldal asuva Trójmiasto linnastu kaks suurimat linna.
Laviin (film)
"Laviin" on Michael Curtizi poolt Austrias 1923. aastal loodud tummfilm.
IPhone 5
pisi|iPhone 5 iPhone 5 on Apple'i toodetud puutetundlik nutitelefon.
iPhone5 on tootesarja kuues põlvkond. Sellele eelnesid iPhone 2G, iPhone 3G, iPhone 3GS, iPhone 4 ja iPhone 4S. iPhone 5 on õhem, kergem, suurema lahutusvõimega ja 4-tollise ekraaniga. Telefon sisaldab kohandatud ARMv7 protsessorit nimega Apple A6, uuendus Apple'i mobiilsele operaatorsüsteemile iOS 6 ja LTE (n-ö 4G) tugi.
Apple tutvustas ametlikult uut nutitelefoni 12. septembril 2012. 14. septembril 2012 hakkas Apple võtma vastu eeltellimusi ja 24 tunniga oli neid kogunenud juba üle kahe miljoni. 21. septembril 2012 ületas esialgne nõudlus iPhone 5 järele olemasolevad varud ja selletõttu on nimetas Apple iPhone5-t erakordseks. Eeltellimused müüdi läbi 20 korda kiiremini kui oldi ennustatud.
iPhone5 valmistamiseks vajalikud komponendid ja tööjõud maksid kokku 207 USA dollarit, mis on 19$ rohkem kui eelmisel mudelil iPhone 4S. Näiteks iPhone5 LTS-moodul maksis 34$, 10$ rohkem kui iPhone 4S-il. iPhone5 ekraan maksis 44 USA dollarit – 7 dollarit rohkem kui tema eelkäijal. Kuid sellegipoolest oli iPhone5 kasumimarginaal tohutu, sest telefoni müüdi jaehinnaga 649 dollarit.
New Yorgi osariigis registreeritud mittetulundusühing China Labor Watch, mis tegeleb Hiina tööjõuturu jälgimise ja töötajate õiguste kaitsega, teatas, et Apple'i alltöövõtja, Taiwani ettevõtte Foxconni Zhengzhous oleva koostetehase 3–4 tuhat töötajat alustasid 5. oktoobril 2012 streiki. Streigi põhjustas see, et Apple kehtestas rangemad kvaliteedistandardid. Piirangud määrati korpusel ja tagakaanel olevatele kriimudele ning sätestati, et tootmise käigus ei tohi tootele tekkida kriimustusi, mis oleksid sügavamad kui 0,02 mm. Ühtlasi sundis tööandja inimesi töötama riiklike pühade ajal. China Labor Watchi ettekande järgi ei vastanud töötajate väljaõpe kvaliteedistandarditele ja põhjustas suure hulga toodete valmistamist, mis tegelikult ei vastanud neile standarditele. Kvaliteedikontrolliinspektorite ja tööliste vahel tekkisid kaklused. Foxconni pressiesindaja tunnistas, et ettevõttes esineb probleeme, kuid tema kinnitusel ei tee tööd üksnes 300–400 töölist ja et need konfliktid ei mõjuta tootmist. Siiski teatas Foxconni asutaja ja president Terry Gou 2012. aasta novembris, et viivitused tootmises tulenevad määratlemata takistustest seadmete koostamisel.
10. septembril 2013 esitles Apple 64-bitist nutitelefoni iPhone 5s paksusega 7,6 mm ja kaaluga 112 g. Selle operatsioonisüsteem on iOs7. Selleks on telefonil kiibid A7 ja M7. Samas tutvustati A6 kiibiga iPhone 5c-d.
Samal päeval lõpetas Apple iPhone5 toetamise ja müügi. Seda müüdi 355 päeva jooksul. Siiski polnud see Apple'i kõige lühema müügiajaga mudel, sest originaalmudelit müüdi kõigest 347 päeva jooksul.
iPhone5 avaldamise järel esitas Samsung Apple'i vastu hagi, süüdistades teda 8 patendi rikkumises. Kohtuasja arutamine algab 2014. Kuid juba 2012. aasta augustis kaebas Apple Samsungi kohtusse, sest Samsung Galaxy S rikkuvat Apple'i patente. Minevikus on Apple protsessi Samsungi vastu võitnud, sest selle nutitelefon Galaxy Nexus leiti olevat rikkunud Apple'i patente.
Kristján Eldjárn
Kristján Eldjárn (6. detsember 1916 – 14. september 1982) oli aastatel 1968–1980 ametis olnud kolmas Islandi president.