cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koroonaravimite väljatöötamine
Varajane planeerimine
Märtsiks 2020 võttis rahvusvaheline Epidemiaks valmisoleku uuenduste koalitsioon (CEPI) kohustuse investeerida teadusuuringutesse 100 miljonit USA dollarit mitmes riigis ning avaldas kiireloomulise üleskutse koguda ja kiiresti investeerida 2 miljardit dollarit vaktsiini arendamiseks. Bill ja Melinda Gatesi fondi juhtimisel ja 125 miljonit USA dollarit investeerivate partneritega ning Maailma Terviseorganisatsiooniga kooskõlastades algas märtsis COVID-19 Therapeutics Accelerator, mis hõlbustab ravimite väljatöötamise teadlastel kiiresti kindlaks teha, hinnata, arendada ja laiendada võimalikke ravimeetodeid. Kliiniliste koroonauuringute koalitsioon moodustati, et koordineerida ja kiirendada rahvusvaheliste kliiniliste uuringute tulemusi kõige lootustandvamate nakkusjärgsete ravimeetodite kohta. 2020. aasta alguses kasutati ümber või töötati välja arvukalt teiste infektsioonide raviks loodud viirusevastaseid ühendeid uutes kliinilistes uuringutes, et leevendada koroonat.
Märtsis 2020 algatas epideemiaks valmisoleku uuenduste koalitsioon (CEPI) rahvusvahelise koroonavaktsiini arendamise fondi, mille eesmärk on koguda 2 miljardit USA dollarit vaktsiini uurimis- ja arendustegevuseks, ning võttis kohustuse investeerida 100 miljonit USA dollarit vaktsiini arendamisse mitmes riigis. Kanada valitsus teatas 275 miljoni USA dollari suurusest rahastamisest 96 uurimisprojekti jaoks, mis käsitlevad meditsiinilisi vastumeetmeid koroona vastu, sealhulgas arvukaid vaktsiinikandidaate Kanada ülikoolides, ning plaanib luua uute vaktsiinide "vaktsiinipanga", mida saaks rakendada, kui peaks tekkima uus koroonapuhang. Bill ja Melinda Gatesi fond investeeris aprillis 150 miljonit USA dollarit koroonavaktsiinide, diagnostika ja ravimi väljatöötamiseks.
Arvutipõhised teadusuuringud
C3.ai Digital Transformation Institute, täiendav konsortsium, kuhu kuuluvad Microsoft, kuus ülikooli (sealhulgas Massachusettsi Tehnoloogiainstituut, mis oli esimese konsortsiumi liige) ja Illinoisi riiklik superarvutirakenduste keskus, mis töötab tehisintellekti tarkvaraettevõtte C3.ai egiidi all, ühendab superarvutite ressursse ravimite avastamiseks, meditsiiniliste protokollide väljatöötamiseks ja rahvatervise strateegia parandamiseks ning annab suuri toetusi teadlastele, kes tegid maiks ettepaneku kasutada tehisintellekti sarnaste ülesannete täitmiseks.
2020. aasta märtsis käivitas hajutatud arvutusprojekt Folding@home programmi ravimite arendajate abistamiseks, simuleerides esialgu SARS-CoV-2 ja sellega seotud SARS-CoV-viiruse valgu sihtmärke, mida on varem uuritud.
Märtsis liitus sellega ka hajutatud arvutusprojekt Rosetta@home. Projekt kasutab vabatahtlike arvuteid SARS-CoV-2 viiruse valkude modelleerimiseks, et leida võimalikke ravimi sihtmärke või luua uusi valke viiruse neutraliseerimiseks. Teadlased teatasid, et Rosetta@home'i abil suutsid nad "täpselt ennustada ühe olulise koroonaviiruse valgu aatomi-skaala struktuuri nädalaid enne, kui seda oli võimalik laboris mõõta".
2020. aasta mais käivitati Scripps Researchi ja IBMi World Community Gridi vaheline partnerlus OpenPandemics – COVID-19. Partnerlus on hajusarvutusprojekt, mis "viib automaatselt taustal [ühendatud koduarvutites] läbi simuleeritud eksperimendi, mis aitab ennustada konkreetse keemilise ühendi tõhusust võimaliku koroonaravina".
Rahvusvaheline solidaarsus ja avastusprotsessid
Märtsis käivitas Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) kooskõlastatud "solidaarsusuuringu" viies maailmajaos kümnes riigis, et hinnata kiiresti tuhandete koroonasse nakatunud inimeste puhul olemasolevate viirusevastaste ja põletikuvastaste ainete võimalikku tõhusust, mida ei ole veel spetsiaalselt koroona puhul hinnatud. Aprilli lõpuks olid uuringus osalenud üle 100 riigi haiglad.
Esialgu uuritavad üksikud või kombineeritud ravimid on 1) lopinaviir-ritonaviiri kombinatsioon, 2) lopinaviir-ritonaviir koos interferoon-betaga, 3) remdesiviir või 4) (hüdroksü)klorokiin eraldi uuringutes ja rahvusvahelistes haiglates. Pärast The Lancetis avaldatud uuringut hüdroksüklorokiini ohutusprobleemide kohta peatas WHO selle kasutamise 2020. aasta mais Solidarity uuringus, taastas selle pärast uuringu tagasivõtmist, seejärel loobus selle ravimi edasisest kasutamisest koroonaraviks, kui analüüs näitas juunis, et see ei andnud mingit kasu.
Kuna umbes 15% koroonasse nakatunud inimestest haigestus raskelt ja haiglad olid pandeemia ajal ülekoormatud, tunnistas WHO kiire kliinilise vajaduse katsetada ja taaskasutada neid ravimeid kui teiste haiguste puhul juba heakskiidetud ja ohutuks tunnistatud aineid. Solidaarsuse projekti eesmärk on anda kiire ülevaade peamistest kliinilistest küsimustest:
Kas mõni ravimitest vähendab suremust? Kas mõni ravimitest lühendab patsiendi haiglaravi? Kas ravi mõjutab koroonast põhjustatud kopsupõletikuga inimeste vajadust ventileerimise või intensiivravi järele? Kas selliseid ravimeid võiks kasutada, et vähendada koroonasse haigestumist tervishoiutöötajatel ja inimestel, kellel on suur risk haigestuda raskesse haigusseisundisse?Koroonasse nakatunud inimeste registreerimist lihtsustab WHO veebisaidil andmete sisestamine, sealhulgas teadliku nõusoleku andmine. Pärast seda, kui uuringupersonal on kindlaks teinud, millised ravimid on haiglas kättesaadavad, randomiseerib WHO veebisait haiglaravil viibitud subjekti ühele uuringuravimile või haigla standardravile koroonaraviks. Uuringuarst registreerib ja esitab uuritava seisundit ja ravi puudutava järelkontrollteabe, lõpetades andmete sisestamise WHO solidaarsuse veebisaidi kaudu. Solidaarsuse uuringu ülesehitus ei ole topeltpime – mis on tavaliselt kvaliteetse kliinilise uuringu standard –, kuid WHO vajas kiirust ja kvaliteeti, et uuring saaks toimuda paljudes haiglates ja riikides. WHO arstidest koosnev ülemaailmne ohutusjärelevalvenõukogu uurib vahetulemusi, et aidata teha otsuseid uuringu ravimite ohutuse ja tõhususe kohta ning muuta uuringu ülesehitust või soovitada tõhusat ravi. Märtsis algatas INSERM (Pariis, Prantsusmaa) seitsmes riigis sarnase veebipõhise uuringu "Discovery", mis sarnaneb "Solidarity" uuringuga.
Solidaarsuse uuringuga püütakse rakendada koordineerimist sadade haiglate vahel erinevates riikides – sealhulgas neis riikides, kus kliiniliste uuringute infrastruktuur on halvasti arenenud –, kuid see tuleb läbi viia kiiresti. Norra teadusnõukogu tegevjuhi ja "Solidarity" uuringu rahvusvahelise juhtkomitee esimehe John-Arne Røttingeni sõnul peetakse uuringut tõhusaks, kui ravi on määratud "vähendama ventilaatorit vajavate patsientide osakaalu näiteks 20% võrra, mis võib avaldada tohutut mõju meie riiklikele tervishoiusüsteemidele".
Märtsi jooksul jõudis solidaarsusuuringu rahastamine 203 000 üksikisiku, organisatsiooni ja valitsuse poolt 108 miljoni USA dollarini, kusjuures 45 riiki osales uuringu rahastamises või juhtimises.
Käimasoleva kliinilise uuringu kavandit võib muuta "kohanduvaks kavandiks", kui uuringus kogunevad andmed annavad varakult teavet ravi positiivse või negatiivse tõhususe kohta. Ülemaailmne solidaarsusuuring ja Euroopa Discovery uuring raske kuluga koroonat põdevate haiglaravil viibivate inimeste puhul kohaldatakse kohanduvat disaini, et uuringu parameetreid kiiresti muuta, kui nelja eksperimentaalse ravistrateegia tulemused ilmnevad. Käimasolevate II-III faasi kliiniliste katsete kohanduv disain võib lühendada uuringu kestust ja kasutada vähem katsealuseid, kiirendada otsuseid varajase lõpetamise või edukuse kohta ning koordineerida konkreetse uuringu disaini muutmist kõigis selle rahvusvahelistes asukohtades.
Adaptive COVID-19 raviuuring
USA riiklik allergoloogia- ja nakkushaiguste instituut (NIAID) algatas adaptiivse disainiga rahvusvahelise III faasi uuringu (nn ACTT), milles osaleb kuni 800 hospitaliseeritud koroonapatsienti 100 kohas mitmes riigis. Alustades remdesiviiri kasutamist esmase ravina 29 päeva jooksul, on uuringu kohanduva protokolli määratluses sätestatud, et "toimub vahepealne jälgimine, et võtta kasutusele uued harud ja võimaldada varajast lõpetamist mõttetuse, tõhususe või ohutuse tõttu. Kui üks ravi osutub tõhusaks, siis võib see ravi saada kontrollharuks, mida võrreldakse uue(te) katselise(te) ravi(de)ga."
RECOVERY Trial
2020. aasta märtsis loodi Ühendkuningriigis laiaulatuslik, randomiseeritud ja kontrollitud uuring nimega RECOVERY Trial, et testida võimalikku koroonaravi. Seda juhivad Oxfordi ülikooli Nuffieldi rahvatervise ja meditsiini osakonnad ning selles testitakse viit ümbertöödeldud ravimit ja ka taastumisravimiplasmat. Uuringus osaleb 2020. aasta juuniks üle 11 500 koroonapositiivse osaleja Ühendkuningriigis.
Aprilli jooksul käivitati Briti RECOVERY (Randomised Evaluation of COVID-19 thERapY) uuring, mis esialgu käivitus 132 haiglas üle kogu Ühendkuningriigi ja mis laienes üheks maailma suurimaks kliiniliseks koroonauuringuks, hõlmates aprilli keskpaiga seisuga 5400 ravil olevat nakatunud inimest 165 Ühendkuningriigi haiglas. Uuringus uuritakse erinevaid võimalikke ravimeetodeid raske kuluga koroona raviks: lopinaviir/ritonaviir, väikeses annuses deksametasoon (põletikuvastane steroid), hüdroksüklorokiin ja asitromütsiin (tavaline antibiootikum). Juunis lõpetati uuringuharu, milles kasutati hüdroksüklorokiini, kui analüüsid näitasid, et sellest ei olnud kasu.
16. juunil avaldas uuringurühm avalduse, et deksametasoon oli näidanud, et see vähendab suremust patsientidel, kes said hingamisabi. Kontrollitud uuringus anti deksametasooni ligikaudu 2000 haiglapatsiendile ja neid võrreldi rohkem kui 4000 patsiendiga, kes seda ravimit ei saanud. Beatmuspuhastit kasutavate patsientide puhul vähendas see surma riski 40%-lt 28%-le (1 patsiendil 8-st). Hapnikku vajavate patsientide puhul vähendas see surma riski 25%-lt 20%-le (1 patsiendil 5-st).
2020. aasta juuni lõpuks olid uuringus avaldatud tulemused hüdroksüklorokiini ja deksametasooni kohta. Samuti oli ta avaldanud tulemused lopinaviiri/ritonaviiri kohta, mis avaldati 2020. aasta oktoobris. Lopinaviir-ritonaviiri ja hüdroksüklorokiini harud suleti uutele osalejatele pärast seda, kui need osutusid ebatõhusaks. Deksametasoon suleti uutele täiskasvanutele pärast positiivseid tulemusi ja novembris 2020 oli see avatud lastele.
Luige tänav (Tallinn)
Tänav sai nime 10. novembril 1951.
Edith Baumann
Edith Baumanni oli pärit müürsepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta kaubanduskoolis ja omandas stenotüpisti elukutse. 1925. aastal astus ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo (Sozialistische Arbeiterjugend) liikmeks. 1927–1931 kuulus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, 1931–1933 Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse. Alates 1930. aastast oli ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo keskjuhatuse liige. 1933. aastal arreteerisid natsionaalsotsialistlikud võimud Baumanni ja ta mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanes ta 1936. aastal.
1945. aastal astus Edith Baumann uuesti Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, mis kommunistidega sundliitumise järel 1946. aasta aprillis sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. Ta oli 1945. aastal Nõukogude okupatsioonitsoonis Rahvahariduse Keskjuhatuse noorsookomisjoni esimees. 1946. aasta märtsis oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu asutajatest. Esialgu oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu peasekretär, hiljem kuni 1949. aastani aseesimees. Alates 1946. aastast kuni oma surmani oli Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige, 1961–1963 oli ta Keskkomitee sekretär. 1949–1953 kuulus ta Keskkomitee sekretariaati, 1953–1955 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonna sekretär. 1955–1961 oli Baumann Keskkomitee naisteosakonna juhataja.
1958. aasta juulist kuni 1963. aasta jaanuarini oli Edith Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.
1947. aastal oli Edith Baumann üks Saksamaa Demokraatliku Naiste Liidu asutajatest ja kuni 1964. aastani juhatuse liige. 1949. aastast kuni surmani oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.
Isiklikku
Aastatel 1947–1953 oli Edith Baumann abielus Saksa DV riigitegelase Erich Honeckeriga, nende tütar Erika sündis 1950. aastal.
Marguerite d'Angoulême
pisi|Marguerite d'Angoulême Marguerite d'Angoulême (ka Marguerite de Navarre; 11. aprill 1492 Angoulême – 21. detsember 1549 Odos) oli Navarra kuninga Henri II abikaasa ja Prantsusmaa kuninga François I õde.
Tema tütar Jeanne sai Navarra kuningannaks ning tolle poeg Henri oli esimene Bourbonide dünastiast Prantsuse kuningas.
Marguerite oli renessansiajastu Prantsusmaal silmapaistev naine, ta oli kirjanik, humanistide ja reformistide patroon.
Miadziełi järv
Miadziełi järv ehk Mjadzeli järv (valgevene keeles Возера Мядзел, vene keeles Мядель) on järv Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis. Järv asub merepinnast 160 meetri kõrgusel, selle valgala on 89,2 km².
Kaldajoone pikkus on 30,9 kilomeetrit. Järves on kaheksa saart, nende kogupindala on 0,24 km². Suurimal saarel on säilinud XIX sajandil rajatud linnuse varemed, selle ümber asus juba toona asula (Miadziełi linna vana asupaik). Arvatakse, et asula jäeti maha XV sajandil.
Miadziełi järv asub Narači rahvuspargi territooriumil, 15–20 meetri sügavuses orus. Kaldad on madalad ja liivased, kohati soostunud. Järve põhja katab sügavamas osas sapropeel, aga kahe kuni kolme meetri sügavuseni on põhi liivane. Veetaimestik kasvab 1,5–2 meetri sügavuses osas, sukeltaimi leidub kuni 6 meetri sügavuses osas.
Valdavad kalaliigid on haug, latikas, linask, ahven, luts, säinas, roosärg, säga ja särg.
Tekkeviis (metsandus)
Tekkeviis on puistu tekkimise viis. Eristatakse seemnetekkelist ja vegetatiivset (juurevõsud, kännuvõsud) viisi.
Ants Tarraste
Ants Tarraste (sündinud 13. jaanuaril 1936 Võru maakonnas Murati külas) on Eesti haridustegelane, kutsehariduse edendaja.
Teaduskorralduslik tegevus
20 aastat katselist õppetööd kutsekoolis.
Trükis ilmunud üle 80 töö, sh 5 puiduõpikut kutsekoolidele ja 2 kutseõppedidaktika loengukonspekti kõrgkoolidele.
Lõo tänav (Tallinn)
Lõo tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925.
Robert I (Lääne-Frangi kuningas)
Robert I (15. august 866 – 15. juuni 923 Soissons) oli Lääne-Frangi kuningas aastatel 922–923.
Aastal 911 sai Neustria Robert Neustria markide markkrahviks ja võttis tiitli demarchus. Esialgu oli kaks marki, üks bretoonide ja teine viikingite vastu, mida sageli kutsuti vastavalt Bretooni mark ja Normanni mark. 200px|left|pisi|Neustria, piiratud oranži joonega), frankide kontekstis
200px|left|pisi|Territoriaalsed jagunemised Verduni lepingust (843) Meersseni lepinguni (870) Tema perekond, hilisemad Kapetingid (Hugues Suur, 922–956 ja Hugues Capet, 956–987), valitses kogu Neustriat aastani 987, kui Hugues Capet valiti kuningaks. Venna surma järel ei nõudnud Robert trooni endale, kuningaks sai Charles III. Umbes 921. aastal kasvas rahulolematus Charlesi üle, ta pagendati ning 29. juunil 922 krooniti kuningaks Robert.
Kui läänefrangid Charlesi 922. aastal kukutasid, jäi Charles III Lihtsameelne Lotharingias kuningaks, kust ta püüdis aastal 923 oma teist kuningriiki tagasi vallutada. Charles kogus sõjaväe ning asus vastulöögile, ta püüti kinni ja vangistati, kus ta 929. aastal suri. 15. juunil 923 toimunud lahingus Robert hukkus.
Isiklikku ja järglased
Robert oli kaks korda abielus. Esimese naisega sündis tal kaks tütart ning teisega poeg Hugues Suur ja tütar.
Gau
Gau (hollandi: gouw, läänefriisi: gea või goa) on germaani mõiste piirkonnale riigis, sageli endisele või praegusele provintsile. Seda kasutati keskajal. Mõiste halduslik kasutamine alljaotusena taastati Natsi-Saksamaal aastatel 1933–1945. Tänapäeval on seda ikka veel piirkondlikes nimedes, nagu Rheingau või Allgäu.
Etümoloogia
Germaani sõna peegeldub gooti keeles: gavi (neuter; genitive gaujis); ja varavanaülemsaksa keeles: gewi, gowi (neuter); ning mõnes liitnimes ikka veel gootipäraselt -gawi (näiteks Durgawi "Thurgau", Alpagawi "Allgäu"), hiljem gâi, gôi, ja pärast tüve järelliite kaotamist gaw, gao, ja naissukku liikumisega gowo (sõnast gowio) kõrval ka gawa. Vanasaksi keel näitab edasist lühenemist: gâ, gô. Tõlgitsusena ladina keelest (pagus) on Gau analoogne feodaalse Prantsusmaa mõistega pays.
Mõisteline ajalugu
Karolingide impeeriumis oli Gau kuningriigi alljaotus, mis jagunes edasi Hardedeks. Seega näib, et frankide gowe vastab teistes barbarite kuningriikides (läänegoodid, burgundid või Itaalia Langobardide kuningriik) ligikaudu civitasele. Pärast Suure rahvasterändamise lõppu muutus Harde (centena või hunaria, vanaülemsaksa keeles huntari) mõisteks haldusüksusele või jurisdiktsioonile, sõltumata arvust 100. Frankide sõnakasutus on vastuolus Tacituse Germaniaga, kus pagus oli hõimuterritooriumi või civitase alljaotus, vastates Hardele, s.o. alale, mis suutis pakkuda sadat relvakandjat või sisaldas umbkaudu sada talumajapidamist, jagunedes edasi vicideks (küladeks või taludeks). Keiser Karl Suur võttis oma kapitulaaridega omaks comitatuse alljaotused ja nimetas kohalikud valitsejad keiserliku keskvõimu saadikuteks.
Saksakeelsetes maades Ida-Frangi riigist idas moodustas Gau riigi haldusüksuse 9. ja 10. sajandil. Keskajal said paljud sellised Gaud tuntuks kui krahvkond või Grafschaft, Grafi (krahvi) territoorium Saksa-Rooma riigis. Selline krahv või Graf võis algselt olla ametisse nimetatud kuberner, kuid positsioon muutus enamikus Mandri-Euroopas üldiselt pärilikuks vasallvürstkonnaks või lääniks.
Natsi-ajastu
Mõiste Gau taaselustati Saksa ajaloolises uurimuses 18. ja 19. sajandil, pidades seda ekslikult iidseks germaani hõimude haldusstruktuuriks. See võeti 1920. aastatel kasutusele Natsipartei (NSDAP) piirkondlike ühenduste nimena. Iga Gau tähistas halduspiirkonda, mis loodi partei statuudiga 22. maist 1926. Iga Gaud juhtis Gauleiter. Esialgsed 33 Gaud langesid üldiselt kokku Weimari vabariigi Riigipäeva valimisringkondadega, mis põhinesid osariikidel (Länder) ja Preisimaa provintsidel. Pärast Länder poliitiliste institutsioonide natside Gleichschaltung protsessi käigus mahasurumist ja Reichsstatthalter (Reichi asemike) rakendamist 1933. aastal muutusid Gaud valitsuse de facto halduspiirkondadeks ja iga üksik Gauleiter omas märkimisväärset võimu oma territooriumil.
Reichsgaud
Naaberterritooriumite annekteerimise algusega Natsi-Saksamaa poolt 1930. aastate lõpul loodi uus tsiviilhalduse üksus Reichsgau. Pärast edukat sissetungi Prantsusmaale 1940. aastal taasannekteeris Saksamaa Elsaß-Lothringi. Endine Moselle'i departemang liidendati Saar-Pfalzi Gauga, samas Bas-Rhin ja Haut-Rhin said Badeni Gau osaks. Sarnaselt annekteeriti varem sõltumatu Luksemburgi riik Koblenz-Trieri ning Belgia territooriumid Eupen ja Malmedy liidendati Köln-Aachenisse.
Saksamaasse 1938. aastast annekteeritud saksakeelsed territooriumid organiseeriti üldiselt Reichsgaudeks. Erinevalt varemeksisteerinud Gaudest ühendasid uued Reichsgaud ametlikult nii partei kui ka riigihalduse sfääre.
Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal jaotati riik, mis kandis aastatel 1938 kuni 1942 lühidalt nime "Ostmark", seitsmeks Reichsgauks. Nende piirid olid laias laastus samad kui endistel Austria liidumaadel, kuid Tirool ja Vorarlberg olid ühendatud "Tirool-Vorarlbergiks", Burgenland jaotatud Steiermargi ja "Alam-Doonau" (Niederdonau, ümbernimetatud Alam-Austria) vahel. Ülem-Austria oli samuti nimetatud "Ülem-Doonauks" (Oberdonau), sellega eemaldati "Austria" (Österreich) nimi ametlikult kaardilt. Toimus ka vähesel määral piirimuudatusi, neist kõige olulisem oli Viini ametliku territooriumi tohutu laienemine "Alam-Doonau" arvelt.
Tükeldatud Tšehhoslovakkiast annekteeritud põhja- ja idaterritoorium organiseeriti peamiselt Sudeedimaa Reichsgauks, lõunapoolne territoorium annekteeriti Alam- ja Ülem-Doonau Reichsgaudesse.
Pärast sissetungi Poolasse 1939. aastal taasannekteeriti Saksamaasse Pomorze ja Poznańi vojevoodkondade territooriumid, samuti Łódźi vojevoodkonna lääneosa kui Danzig-Westpreußeni (millega liidendati ka endine Danzigi vabalinn) ja Warthelandi Reichsgaud. Teised natside poolt okupeeritud Poola osad liidendati Ida-Preisimaa ja Ülem-Sileesia külgnevate Gaudega s.o. Zichenau ja Sileesia vojevoodkond vastavalt Auschwitzi ja Bielitz-Biala maakondadega.
Pärand topograafias
Keskaegne mõiste Gau (mõnikord Gäu; hollandi: gouw) on säilinud teatud piirkondade nimede (teisejärgulise, üldisema) komponendina – mõni nimetatud jõe järgi – Saksamaal, Austrias, Elsaßis, Šveitsis, Belgias, Lõuna-Tiroolis ja Hollandis.
Różan
Różan (saksa keeles Rozan) on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Maków Mazowiecki maakonnas, Różani valla halduskeskus. Różan asub Narewi jõe kaldal, Maków Mazowieckist umbes 20 km idas.
Różan sai linnaõigused 1378. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Różan sai linnaõigused tagasi 1919. aastal. Teises maailmasõjas hävis 95% linnast.
Retke tee
pisi|Retke tee. Taamal [[Põhja-Eesti Regionaalhaigla hooned]] Retke tee on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Mustamäe ja Kristiine linnaosas Järve asumis.
Retke tee algab Tervise tänavast ja lõpeb A. H. Tammsaare teel.
Lõssõtšansk
Lõssõtšansk asutati 1710. aastal ja sai linnaks 1938. aastal. 1960-ndatel liideti Lõssõtšanskiga Novodružeski ja Prõvillja linn.
Linnas on kivisöe- ja klaasitööstuse ettevõtted ning õlletehas.
Lõssõtšanskis elas 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 115 220 inimest. Neist 69,7% olid ukrainlased ja 27,5% venelased.
21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli alguses, võtsid venemeelsed separatistid linna oma kontrolli alla.
22. juulil alustasid valitsusväed linna vabastamist separatistidest.
2014. aasta 24. juuli õhtul kell 22:20 heisati linna haldushoonele Ukraina lipp.
2022. aasta 2. juulil, Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, langes linn Venemaa relvajõudude kontrolli alla.
Oberwart
Oberwart ([ˈoːbɐˌvaʁt]) on linn (Stadtgemeinde) Kagu-Austrias Burgenlandi liidumaal, Pinka jõe kallastel ja samanimelise ringkonna keskus. Oberwart on väikese Burgenlandi ungarlastest vähemuse, kes elavad Ülem-Őrségi või Warti mikropiirkonnas, kultuuripealinn.
Ajalugu
Asula rajasid 11. sajandil koos Unterwarti (Alsóőr) ja Siget in der Wartiga (Őrisziget) Ungari piirivalvurid (őr). Seda on ajaloolistes ürikutes esmakordselt mainitud 1327. aastal Superior Eör nime all. See oli vana Vasi maakonna osa kuni 1921. aastani. Vanad perekonnanimed ja eriline kohalik murre näitavad, et elanikkond oli seotud Transilvaania seekelitega (s.o. Ungari kuningriigi idapiiri valvuritega).
Őride kogukond sai aadlike privileegid 14. sajandil Ungari kuningalt Károly I-lt. Privileege tunnistas 1582. aastal Rudolf I. Osmanite armee hävitas 1532. aastal küla osaliselt.
Reformatsioon tekkis Felsőőris 16. sajandil ja seda toetasid võimsad Battyhány krahvid. Pastor Ferenc Eőri võttis osa 1618. aasta sinodist. Vastureformatsiooni ajastul pidi suurem osa piirkonnast pöörduma tagasi roomakatoliku usu juurde, kuid vaba aadliküla Felsőőr jäi kalvinistlikuks. 1673. aastal okupeeris sõjavägi kiriku ja kooli, et anda need tagasi katoliiklastele. Pastoraat hävitati ja pastor saadeti välja. Külarahvas püstitas 1681. aastal uue puidust kiriku. 1681. aasta riigipäeva seaduste kohaselt sai Felsőőrist "liigne koht", mis tähendab, et see oli ainus seaduslik koht protestantliku usu praktiseerimiseks kogu piirkonnas.
Külaelanikud osalesid 1605. aastal István Bocskay ja 1705. aastal krahv Ferenc II Rákóczi Ungari rahvuslikus ülestõusus. 1706. aastal rüüstas kindral Sigbert Heisteri Austria armee Felsőőri. 1841. aastal sai küla turu pidamise õiguse. 1848. aasta Ungari revolutsiooni ajal alistasid külaelanikud (husaariväe abiga) väiksema Horvaatia armee. Hiljem pidid nad kollektiivse karistuse vältimiseks maksma tohutult andamit.
Geograaf Elek Fényes kirjeldas küla 1851. aastal olulise ja ajalooliselt tähtsa őr asulana:
Sel ajal elas Felső-Őris 41 aadlisuguvõsa. Mõned tüüpilised perekonnanimed olid: Ádám, Adorján, Albert, Andorkó, Balás, Bertha, Bertók, Fábián, Fülöp, Gál, Imre, Kázmér, Miklós, Orbán, Pál, Pongrácz, jne.
Pärast Austria-Ungari kompromissi 1867. aastal hakkas küla kiiresti arenema ja rahvaarv jõudis 1910. aastal 3900 inimeseni. Vastavalt Trianoni rahulepingule liideti Felsőőr 1920. aastal Austriaga, kuid ungari elanikkond oli selle otsuse vastu ja korraldas liikumise autonoomse Lajtabánsági provintsi rajamiseks. 1921. aasta novembris okupeeris Austria armee küla.
Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal Natsi-Saksamaa poolt küüditati küla juutidest elanikud (u. 140 inimest) ja sünagoog muudeti tuletõrjedepooks. Natside saksastamispoliitika kohaselt riigistati vana reformeeritud kiriku Ungari kool. 1939. aastal liideti Oberwart linnaks. 1945. aasta aprillis okupeeris Punaarmee pärast nädala kestnud ägedaid võitlusi Oberwarti ja rüüstas pooleldi hävinud linna. 1950. ja 1960. aastatel ehitati Oberwart uuesti üles ja moderniseeriti põhjalikult. 2. septembril 1984 salvestati Oberwartis toimunud kontserdil laiv-versioonis Opuse Euroopa esinumbri hitt "Live Is Life", kus publik kaasa laulis.
5. veebruaril 1995 tappis rassistlik terrorist Franz Fuchs Oberwartis mustlaste eluaseme lähedal neli noort romat, kasutades lõksu, mis oli ühendatud sildiga "Roma zurück nach Indien" ("Romad mingu tagasi Indiasse").
Vaatamisväärsused
thumb|left|Roomakatoliku kihelkonnakirik Oberwartis
Ungarlased
20. sajandi jooksul toimus kohalikus elanikkonnas keelevahetus, vahetades ungari keele saksa keele vastu. Ungarlased kaotasid Felsőőris/Oberwartis oma ajaloolise enamuse, kuid linn jäi Burgenlandi tähtsaimaks ungari haridus-, usu- ja kultuurikeskuseks.
Tänapäeval on linnas u. 1100 etnilist ungari elanikku, enamasti kalvinistliku koguduse liikmed. Felsőőr on Austria vanim kalvinistlik kogudus. Noorte meeste kristlik lugemisklubi (asutatud 1889. aastal) on oluline ungari vähemuse kultuuriühendus, millel on raamatukogu, rahvatantsurühm ja teatrirühm. Kalvinistliku kiriku uus kultuurikeskus ehitati 1956.-57. aastal. Ungari lasteaed taasloodi pärast Teist maailmasõda 1951. aastal ja uus kakskeelne keskkool rajati 1992. aastal.
Linna vana ungari linnaosa kannab nime Fölszeg (s.o. Ülemine ots). Naabruskond on linna vanim kitsaste tänavate ja enam kui saja vana majaga osa, mis on tüüpilised Felső-Őrségi maa-arhitektuuri näited. Iseloomulikud arhitektuursed jooned on võlvitud verandad ja krohvitud viilud.
Sport
Oberwartis on Austria Korvpalli-Bundesliiga meeskond Oberwart Gunners.
Ilusal sinisel Doonaul
pisi|266px|1910. aastal välja antud nooditrükise tiitelleht "Ilusal sinisel Doonaul" (saksa keeles "An der schönen blauen Donau") on Austria päritolu helilooja Johann Strauss II 1866. aastal komponeeritud menukas valss. Op. 314 tuli esmaettekandele Viini Meestelaulu Seltsi (Wiener Männergesangsverein) kontserdil Volksgarteni puhkepargis Corti kohvikus (Cortisches Kaffeehaus) 15. veebruaril 1867.
Esmaettekande järel kasutati ajalehes Wiener Fremdenblatt 17. veebruaril 1867 teadaolevalt esimest korda ühe muusikateose kohta sõna Schlager, mis tähendab ülekantud tähenduses lööklaulu või hitti. Ajalehe kirjeldus valsi kohta oli: "Teise poole avanumber oli vaieldamatu šlaager" ("Die Eröffnungsnummer der zweiten Abteilung war ein entschiedener Schlager").
Kõrgseltskonnas levis esialgu arvamus, et teost saadab leige edu. Strauss olevat öelnud: "Kurat võttis valsi, mulle ei meeldi kooda – soovin, et see olnuks võimsam!". "Ilusal sinisel Doonaul" on aga klassikalise repertuaari hulgas järjepidevamalt üks kõige populaarsemaid heliteoseid.
Strauss täiendas hiljem teost, sõnad lisas kooriühingu poeet Joseph Weyl. Strauss kohandas teose 1867. aasta Pariisi maailmanäituse jaoks instrumentaalseks orkestriversiooniks, mida saatis suur menu. Instrumentaalversiooni esitatakse tänapäeval kõige sagedamini. Alternatiivteksti "Doonau nii sinine" ("Donau so blau") kirjutas Franz von Gernerth.
New Yorgis jõudis Doonau valss ettekandele 1. juulil 1867.
Londonis toimunud Covent Gardeni ooperimaja promenaadikontserdil esitati seda juba kooriversioonis 21. augustil 1867.
Harilik kikkaputk
Harilik kikkaputk (Angelica archangelica L. ehk Archangelica officinalis) on sarikaliste sugukonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Rahvapäraselt on teda kutsutud ka inglitaimeks ja suureks pütsikuks. Rahvameditsiinis kasutatakse peamiselt seedimise korrastajana.
Botaaniline kirjeldus
Harilik kikkaputk on ühe- või mitmeaastane 100–250 cm kõrgune rohttaim. Kikkaputke vars on püstine ja õõnes ning haruneb ülemises osas. Juurmised lehed on kuni 90 cm pikkused, kaheli- või kolmelisulgjad, varrelehed on väiksemad ja neil on lehetuped silmnähtavalt põisjad. Õisiku moodustavad väga suured rohekasvalged liitsarikad, mis on enamasti 20–40-kiirelised ja koosnevad paljudest lihtsarikatest. Õitsemisaeg kulgeb juunist augustini. Viljad on ribidega kaksikseemnised ning umbes 7 mm pikkused.
Kasvukoht
Harilik kikkaputk kasvab toitaineterikkas niiskes pinnases, mis vett läbi laseb. Eelistab päikselist kuni poolvarjulist keskkonda. Eestis esineb teda peamiselt mererannikul ja jõgede kallastel. Kõige rohkem leidub Lääne-Eestis.
Paljundamine ja korjamine
Seemned külvatakse avamaale varasügisel. Kuna nad vajavad idanemiseks külma, hakkavad väikesed taimed alles kevadel sirguma ning siis tuleks nad üksteisest vähemalt meetri kaugusele istutada. Suvel võib noppida värskeid lehti ja lehevarsi, vilju ja juuri kogutakse hilissügisel.
Keemiline koostis
Juurikas koos juurtega sisaldab kumariine (bergapteen, angelitsiin, arhangelitsiin), lisaks 0,3–2% eeterlikku õli, millele annab iseloomuliku lõhna ambretoliid. Ka ürt sisaldab kuni 0,1% eeterlikku õli.
Kasutamine
vasakul|pisi|264x264px|Angelica archangelica Sturm12026
Ravimtaimena
Harilik kikkaputk ergutab seedimist, suurendab isu ja lõõgastab spasme. Seepärast kasutatakse teda täiskõhutunde ja kõhugaaside korral ning tarvitatakse rahustava ja und soodustava vahendina. Lisaks soovitatakse eeterlikku õli või kikkaputkepiiritust nahale määrida närvi- ja reumaatiliste valude korral.
Maitsetaimena
Värskeid lehti ja lehevarsi peetakse delikatessiks ja nendega võib vürtsitada suppe, salateid ja kastmeid. Ka juuri võib toidu maitsestamiseks kasutada.
Samuti kasutatakse ürdilikööride valmistamisel.
Kasutamine ajaloos
Euroopas muutus kikkaputke kasvatamine populaarseks 15. sajandil katkuepideemiate ajal, sest usuti, et kikkaputke jäme juur aitab katku ravida. Samuti usuti kikkaputke aitavat ka kurjade vaimude, musta maagia ja marutõbiste loomade vastu.
Ohud
Kikkaputk võib esile kutsuda fototoksilist reaktsiooni ja tekitada nahapõletikku, seetõttu tasub temaga ettevaatlik olla.
Külli Tammik
Külli Tammik (1974. aastani Külli Leppik; 20. august 1950 Tallinn – 29. detsember 2013) oli eesti skulptor, iluuisutaja ning ilu- ja rulluisutamistreener.
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1977. aastal ERKI (skulptuuri erialal).
Doris Kristina Raave
Doris Kristina Raave (sündinud 26. septembril 1995) on eesti seriaalinäitleja.
Külli Tammik
1987. aastast oli vabakutseline, 1983. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Doris Kristina Raave
Ta mängis 2010. aastal sarjas "Ühikarotid" kõrvalosa – Andri rasedat pruuti Kätlinit.
Külli Tammik
Skulptorina oli ta peamiselt animalist, kes lõi humoristliku alatooniga inimtüüpe karikeerivaid looma- ja linnukujusid. Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Spordimuuseumi ja Tallinna Kunstihoone kogudes, aga ka erakogudes. Tema loodud olid näiteks Vassili Võrgu pronksbareljeef Tallinna 3. Keskkooli seinal (1978) ning komnoor Leopold Linderi pronksbüst Aseri kultuurimajas (1979).
Ta tegeles Tallinna Mererajooni spordikoolis Vaike Paduri, Lilian Looringu ja Kalju Saarekese juhendamisel iluuisutamisega ning kuulus 1968. aastal Eesti koondisse. Aastatel 1969–1987 töötas Tallinna Mererajooni spordikoolis iluuisutamistreenerina, aastatel 1987–1989 oli treeneri olümpiareservi eriklassis.
Doris Kristina Raave
Ta valiti seriaali mängima Kullo näiteringist.
Külli Tammik
Aastatel 1993–2008 oli ta Rulluisutamisföderatsiooni president ja klubi Vigurid juht. Kuulus ka Rahvusvahelisse Rulluisutamisliidu treenerite ühendusse.
Doris Kristina Raave
Ta on Raivo J. Raave tütar.
Külli Tammik
Ta harrastas ka allveesporti, suusatamist, ratsutamist ja iluvõimlemist.
Eesti Aeroklubi
Eesti Aeroklubi (EAK) oli aastail 1937–1940 Eestis lennusporti ja harrastuslennuasjandust ühendav riiklik organisatsioon.
Seni eralennuasjandust korraldanud Eesti Õhu- ja Gaasikaitse Liit likvideeriti 1. juulil 1936 ning selle asemele moodustati tegevusalade järgi Eesti Aeroklubi ja Vabatahtliku Kodanliku Õhukaitse Liit. 07. septembril 1937 kutsusid asutajaliikmed kokku koosoleku uue organisatsiooni, Eesti Aeroklubi moodustamiseks, kinnitati põhikiri ja valiti 9 klubi nõukogu liiget.
Eesti Aeroklubile allusid mootor- ja purilennusektsioon, alates 1938. aastast ka noortesektsioon. Viljandis ja Narvas olid klubi osakonnad.
23.–28. juulil 1938 Berliinis peetud konverentsil võeti Eesti Aeroklubi FAI (Rahvusvahelise Lennuasjanduse Liidu) liikmeks, ning selle otsusel määrati Eesti Aeroklubi ainuvolitatud ja FAI ametlikuks ainuesindajaks Eestis. Seega kujutas Eesti Aeroklubi endast ainsat seaduslikku lennuspordi võimu Eestis ning lennuspordisaavutused ja rekordid, mis polnud Eesti Aeroklubis registreeritud, ei leidnud tunnustamist Eestis ega ka rahvusvaheliselt.
Eesti Aeroklubi nõukogu esimeheks oli teedeministri abi Karl Jürgenson, juhatuse esimeheks (presidendiks) määrati majandusminister Karl Selter. 1938. aastal oli aeroklubil 265 liiget. Klubi 190 000-kroonisest aastaeelarvest 150 000 krooni tuli riiklikust toetusest (1939).
EAK omanduses oli 7 mootor- ja 5 purilennukit ning erialaraamatukogu. Eesti Aeroklubi korraldas lennukursusi nii mootor- kui ka purilennu alal ning lendurite lennuväljaõpet ja -treeninguid. Aeroklubi võimaldas sooritada tasulisi ülelende.
Eesti Aeroklubi suleti Nõukogude Liidu okupatsioonivõimu määratud sisekaitseülema otsusega 12. juulil 1940.
Beaumetz-lès-Loges
Beaumetz-lès-Loges on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Küla asub 11 km Arrasist edelas, teede N25 ja D7 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Vaatamisväärsused
pisi|tühi|Beaumetz-lès-Logesi vallamaja
August Markson
August Markson (29. august 1891 Orajõe vald, Pärnumaa – oktoober 1948) oli Eesti politseinik ja ettevõtja.
Ta õppis aastail 1913–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
August Markson osales Vabadussõjas. 8. veebruaril 1919 valiti ta Pärnumaa miilitsaülemaks, asus kohustusi täitma 1. aprillil samal aastal. Vabastati ametist 20. veebruaril 1920.
Tegutses ettevõtjana, oli saeveski omanik.
1941. aastal nimetas Viktor Koern ta Pärnu ja Pärnumaa politsei ajutiseks ülemaks. August Markson lahkus 1944. aastal Eestist ja suri Saksamaal põgenikelaagris.
Ta oli laevaomanik Jakob Marksoni poeg.
Tartu Maakohus
Tartu Maakohus on esimese astme kohus Eestis.
Tartu Maakohtu esimees on Liivi Loide ja kohtudirektori ülesandeid täidab Tiina Ereb.
Ajalugu
Esimene riiklik esimese astme maakohus loodi Tartusse 1630. aastal.
Kohtumajad
Tartu Maakohtul on viis kohtumaja :
Cody Glass
Cody Glass (sündinud 1. aprilll 1999 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Nashville Predators.
Aastatel 2015–2019 mängis Glass Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks. Aastatel 2017–2019 valiti Glass kolmel hooajal järjest WHL-i sümboolsesse koosseisu. 2018. aastal pälvis ta WHL-i kõige spordimehelikumale mängijale antava Brad Hornung Trophy.
2017. aastal valis Vegas Golden Knights ta NHL-i draft'is kuuenda valikuna. Glass oli Vegas Golden Knightsi üldse läbi aegade esimene draft'i valik. Hooaja 2018/19 lõpus debüteeris Glass American Hockey League'is (AHL) Golden Knightsi tütarklubis Chicago Wolves. Wolvesiga jõudis ta sel hooajal AHL-i väljalangemismängudes finaali, kus kaotati Charlotte Checkersile mängudega 1:4. NHL-is debüteeris Glass uue hooaja avamängus 2. oktoobril 2019 San Jose Sharksi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2019/20 sai Glass NHL-is 39 mänguga kirja viis väravat ja seitse väravasöötu.
2021. aasta juulis kaubeldi Glass Vegas Golden Knightsist Nashville Predatorsi. Hooajal 2021/22 mängis Glass põhiliselt Predatorsi tütarklubis Milwaukee Admirals AHL-is. Hooajal 2022/23 tegi Glass seni oma resultatiivseima hooaja NHL-is, kui lõi Predatorsi meeskonnas 14 väravat ja andis 21 väravasöötu.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb Glass 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tomorrowland 2018
Tomorrowland 2018 on festival Tomorrowlandi 14. tegevusaasta. 2018. aasta Tomorrowlandi teema oli "The Story of Planaxis". Festival toimus 20.-22. juuli 2018 ja 27.-29. juuli 2018. Enne iga festivalinädala algust toimus ka Tomorrowlandi telkla ehk Dreamville'i inimestele The Gathering (eesti keeles kogunemine). Kahe festivalinädala peale oli festivalialal kokku 17 lava. Festivali oli ka võimalik vaadata ka otsepildi vahendusel Tomorrowlandi kodulehelt.
Iga festivalinädala keskel ehk teisel päeval toimus ka Tomorrowland UNITE. Tomorrowland UNITE on otsepildi ühendus Tomorrowlandi pealavaga ja Tomorrowland UNITE-i laval toimuvad samaaegselt samad efektid, mis ka Tomorrowlandi pealaval. 2018. aastal toimus Tomorrowland UNITE seitsmes riigis (Araabia Ühendemiraadid, Hispaania, Itaalia, Liibanon, Malta, Mehhiko ja Taiwan). Tomorrowland UNITE on toimunud ka Saksamaal, Indias, Colombias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Jaapanis, Iisraelis ja Lõuna-Koreas.
Tomorrowland 2018 festivali külastas rohkem kui 400 000 inimest.
Lavad
pisi|221x221px|Tomorrowland 2018 pealava öösel
Jan Kudlička
Ta on osalenud kolmedel olümpiamängudel. Pekingi olümpiamängudel 2008. aastal sai ta 10. koha, 2012. aasta Londoni olümpiamängudel 8. koha ja 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängudel sai ta 4. koha.
Tema isiklik rekord teivashüppes välistingimustes on 5.83 (püstitatud Prahas 2015. aastal) ja sisetingimustes 5.80 (püstitatud Sopotis 2014 ja korratud 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel).
Pinka
Pinka ([ˈpɪŋka]) on jõgi Kesk-Euroopas, pikkusega u. 100 km. Selle valgla on 1299 km². Selle läte asub Ida-Austrias Steiermargi liidumaal, Burgenlandi liidumaa piiri lähedal. See suubub [Burg (Burgenland)|Burgi]] ja Felsőcsatári külade vahel Ungarisse ja ületab Austria-Ungari piiri viis korda. Edasi suubub see Körmendi lähedal Rába jõkke, mis on Doonau lisajõgi. Selle peamised lisajõed on Strem, Zickenbach ja Tauchenbach.
Olulised linnad jõe ääres on Pinkafeld ja Oberwart, samuti Pinggau, Riedlingsdorf, Rotenturm an der Pinka ja Eberau.
Ökoloogia
Jõgi on oluliseks elupaigaks paljudele erinevatele loomaliikidele, sealhulgas jõeforellile, võldasele, hallhaigrule ja sinikael-pardile, aga ka mitmesugustele kiilidele. Jõe ääres on registreeritud ka saarmaid.
Resasuriin
pisi|Resasuriini keemiline struktuur Resasuriin (7-hüdroksü-10-oksidofenoksasiin-10-ium-3-oon; ka diasoresortsinool, Alamari sinine) on veeslahustuv värviline orgaaniline aine, mis on kasutatav nii pH-indikaatorina (ehk selle neeldumisspekter valguse nähtavas alas muutub, olenevalt sellest, kas molekul on protoneeritud) kui redoks-indikaatorina (ehk selle redutseerimisel tekib aine resorufiin, mille neeldumismaksimum valguse nähtavas alas erineb oluliselt resasuriini omast). Resasuriini levinumaks rakenduseks on aga kasutamine rakkude elulevuse sensorina, kuivõrd metaboolselt aktiivsetes (hingavates) rakkudes redutseerub resasuriin resorufiiniks.
Aine üldised keemilised ja füüsikalised omadused
Kuigi resasuriin võib madalate pH väärtuste juures esineda happe vormis, on see kommertsiaalselt kättesaadav enamasti naatriumsoola kujul. Seepärast on allpool tabelis mainitud nii resasuriini, selle naatriumsoola kui ka resorufiini erinevad omadused. pisi|625x625px|Resasuriini üleminek resorufiiniks ja seejärel dihüdroresorufiiniks. Resorufiini edasisel redutseerumisel tekib värvitu dihüdroresorufiin.
Kasutamine rakkude elulevuse sensorina
Vaatamata sellele, et laetud molekulid läbivad rakumembraani üldiselt halvasti, on resasuriin siiski piisavalt hüdrofoobne, et elusraku plasmamembraani läbida. Elusrakkude mitokondrites ja tsütoplasmas redutseeritakse resasuriin ensüümide reduktaaside toimel, kasutades redutseeriva kofaktorina kas NADH, NADPH või ka FADH (võrdluseks: pH 7 ja 25 °C juures on resasuriini standardne redokspotentsiaal 380 mV, NADH ja NADPH oma 320 mV ning FADH oma 210 mV). Reaktsiooni käigus moodustub fluorestseeruv resorufiin, mis on samuti veeslahustuv ning läbib rakkude plasmamembraani. pisi|324x324px|Resasuriini meetodi kasutamine rakkude elulevuse määramiseks. Suurema rakkude arvuga süvendites on resasuriini lahus 2 h töötluse järel värvunud roosaks (st on tekkinud resorufiin) ning väiksema rakkude arvuga või rakkudeta süvendis ei ole muutusi toimunud. Mida rohkem on proovis elusrakke, seda kiiremini toimub resorufiini teke. Kui mõõta konkreetsel ajahetkel lahuse neelduvust (resasuriinile ja/või resorufiinile omase neeldumismaksimumi juures) ja/või fluorestsentsi intensiivsust (ergastades proovi resorufiinile omase neeldumismaksimumi juures), on võimalik kindlaks teha rakkude suhtelist elulevust proovis. See on kasulik näiteks juhul, kui soovitakse võrrelda eri ühendite või sama ühendi eri kontsentratsioonide toimet rakkudele: sel juhul tuleb kasutada sobivat negatiivset kontrolli (nt töötlemata rakud) ja positiivset kontrolli (nt rakkudeta proov, kus resorufiini teket ei toimu).
Kuna resasuriini üleminek resorufiiniks on võimalik väga paljudes rakkudes (sh bakteri-, seene- ja loomarakkudes), on resasuriini kasutatud mitmeteks rakendusteks – näiteks piima bakteriaalse saastatuse määramiseks või seenevastaste ainete toime hindamiseks. 1991. aastal kasutati resasuriini esmakordselt imetajarakkude (spermide) hulga hindamiseks ning viimase 30 aasta jooksul on resasuriini rutiinselt kasutatud elulevuse sensorina nii 2D- kui 3D-rakukultuuri puhul.
Resasuriinile sarnaseid sensoreid on teisigi (nt tetrasooliumvärvid nagu MTT), kuid resasuriini kasutavad meetodid omavad mitmeid eeliseid tänu resasuriini ja resorufiini heale lahustuvusele vees, suutlikkusele läbida rakumembraani, suhteliselt madalale toksilisusele ja kasutatavusele nii fluorimeetria kui kolorimeetria mõõtmistes. Resasuriini kasutava meetodi piirangutena on aga toodud välja järgmiseid aspekte:
Mureli tänav (Tallinn)
pisi|Mureli tänav Mureli tänav on tänav Tallinnas Haabersti ja Kristiine linnaosas.
Tänav algab Pirni tänavalt ja lõpeb Humala tänavaga ristudes.
Mureli tänav sai nime 1968. aastal.
Keldu järv
Keldu järv (ka Keltu järv) on järv Tartu maakonnas Otepää vallas Neeruti külas. Veekogu pindala on 4 ha.
City Hall Park
pisi|City Hall Park City Hall Park on avalik haljasala New Yorgis Lower Manhattanil, täpsemalt Civic Centeris.
Park asub Broadway, Chambers Streeti, Centre Streeti ja Park Row' tänava vahel ning seal asuvad New Yorgi raekoda ja Vana New Yorgi maakonna kohtumaja.
Lükopeen
Lükopeen ehk lükopiin on karotenoidide hulka kuuluv pigment, mida leidub rohkesti küpsetes tomatites ja mis on nende punase värvuse peamine põhjus. Toidulisaainena (toiduvärvainena) tähistatakse teda E 160d.
Aine kuulub tetraterpeenide hulka ning on punane seetõttu, et ta on polüeen.
Lükopeeni peetakse antioksüdandiks ja radikaalipüüdjaks.
Nimetused ja tähised
Lükopeen on saanud nimetuse hariliku tomati ladinakeelsest teaduslikust nimetusest Solanum lycopersicum.
Varangu metskond
Varangu metskond tekkis 1927. aastal, kui Koeru metskond ümber nimetati. Koeru metskond loodi 1920. aastal Karinu, Pähu, Kuksema, Kuusna, Vaali, Udeva, Norra, Preedi, Väinjärve, Ervita, Piibe, Liigvalla, Varangu, Raigu, Ao, Kuie, Aruküla, Võhmuta, Kapu, Vaoküla, Rõhu, Ammuta, Vägeva ja Pedaniku mõisa maadel. Kantselei asus Varangu mõisas.
Lükopeen
Nimetused ja tähised
CAS-i registreerimisnumber on 502-65-8. PubChemi number on 446925.
Molekuli ehitus
pisi|Lükopeeni [[struktuurivalem]] pisi|Kõik-trans-lükopeeni [[skelettvalem]] pisi|500px|Kõik-trans-lükopeen kanoonilise numeratsiooniga pisi|Kõik-trans- lükopeeni molekuli mudel
Lükopeeni molekulivalem on C40H56. Tema molekuli ehitust väljendab IUPAC-i nimetus (6E,8E,10E,12E,14E,16E,18E,20E,22E,24E,26E)-2,6,10,14,19,23,27,31-oktametüüldotriakonta-2,6,8,10,12,14,16,18,20,22,24,26,30-tridekaeen.
Ta on sümmeetriline tetraterpeen (ühtlasi karotenoid), mis koosneb 8 isopreeni üksusest. Et ta koosneb ainult süsinikust ja vesinikust, kuulub ta karoteenide hulka.
Lükopeenil on 11 konjugeeritud kaksiksidet, mis annavad talle enamiku lainepikkustega valguse neelamisest tuleneva sügavpunase värvuse ja antioksüdandi omadused.
Lükopeeni isoleerimise meetoditest teatati esimest korda 1910, ja molekuli ehitus määrati 1931. aastaks. pisi|300px|Lükopeeni mõned tavalisemad geomeetrilised isomeerid. Kokku on steeriliselt takistamata geomeetrilisi isomeere 72 Looduslikul kujul, kõik-trans-kujul, on molekul pikk ja sirge, teda hoiab paigal 11 konjugeeritud kaksiksideme süsteem. Selle konjugeeritud süsteemi iga laiendus vähendab tema elektronide kõrgematele energiatasanditele üleminekuks vajalikku energiat, võimaldades molekulil neelata aina suurema lainepikkusega nähtavat valgust. Lükopeen neelab kõigi lainepikkustega nähtavat valgust, välja arvatud kõige suuremad lainepikkused, sellepärast paistab see punane.
Taimed ja fotosünteesivad bakterid toodavad kõik-trans-lükopeeni, kuid steeriliselt võimalikud on 72 geomeetrilist stereoisomeeri.1054 isomeeri on teoreetiliselt võimalikud (1998), 1056 (2000), aga steerilise takistuse tõttu on võimalikud ainult 72. Valguse või soojuse toimel võib lükopeen isomeriseeruda kui tahes paljudele neist cis-isomeeridest, mille molekul ei ole sirge, vaid murdjooneline. On näidatud, et eri isomeeridel on oma molekulaarenergia tõttu erinev stabiilsus (suurim stabiilsus: 5-cis ≥ kõik-trans ≥ 9-cis ≥ 13-cis > 15-cis > 7-cis > 11-cis: kõige väiksem).
Inimese kehavedelikes, näiteks vereplasmas, rinnapiimas, seemnevedelikus, ja kudedes tuvastatavad lükopeenid on cis-isomeerid.