cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otto I (Pfalz-Mosbach)
Elulugu
Otto sündis 1390. aastal Mosbachis Saksa kuninga Ruprechti noorima pojana. Aastal 1410 pärast isa surma jaotati Pfalzi territooriumid tema nelja poja vahel; Otto sai territooriumi Mosbachi ja Eberbachi ümbruses. Ta tegi Mosbachi oma pealinnaks ja hakkas sinna uut residentsi ehitama. Otto sai Pfalzi kuurvürstkonna regendiks ja oma vennapoja Ludwig IV eestkostjaks pärast seda, kui tema vend Ludwig III tuli palverännakult Jeruusalemma tagasi raskelt haigena ja varsti pärast seda suri. Ta valitses regendina aastani 1442.
Aastal 1448 päris ta poole hääbunud Pfalz-Neumarkti liini territooriumist ja ostis teise poole oma vennalt Stefanilt, ning ta rajas ka residentsi Neumarkti. Otto suri aastal 1461 Reichenbach am Regenis ja maeti benediktlaste Reichenbachi kloostrisse.
Abielu
Otto abiellus jaanuaris 1430 Baieri-Landshuti hertsogi Heinrich XVI tütre Johannaga ja nad said järgmised lapsed:
Algebraline summa
Algebraline summa on avaldis, mille moodustavad omavahel liitmis- ja/või lahutamismärkidega, st märkidega + ja/või –, ühendatud suurused.
Rakendustes
Matemaatika rakendustes räägitakse algebralisest summast tavaliselt siis, kui tahetakse rõhutada, et suuruste liitmisel arvestatakse nende märke: negatiivseid suurusi ei liideta, vaid lahutatakse.
Mandrilava (õigus)
Mandrilava tänapäeva õiguse, eelkõige mereõiguse kontekstis on mere alla jääv mandriline maakoor, mida käsitletakse eelkõige riikide majanduslike huvide kontekstis. "Mandrilava" kasutust õigusmõistena võib pidada geoloogiliselt ebatäpseks, kuid ajaloolistel kaalutlustel ei ole mitmetes rahvusvahelistes konventsioonides sisalduvat terminit muudetud.
Mandrilava õiguslik tähendus
Geoloogilises tähenduses tähendab mandrilava ehk šelf seda osa mere all asuvast maakoorest, mis asub kaldajoone ning mandrijalami vahel või kohas, kus on märkimisväärne kalle kaldajoone ja selle koha vahel, kus mere sügavus ulatub 100–200 meetrini. Mandrilava ei hõlma süvamerepõhja.
Kaasaegse õiguse tähenduses hõlmab mandrilava reguleeriv seadus kogu mere alla jäävat mandrilist maakoort ning mandrilava doktriini oleks õigem nimetada mandrilise maakoore doktriiniks, ent ajaloolistel põhjustel on rahvusvahelises õiguses kasutusel “mandrilava”. Mandrilava hõlmab rannikuriigi maismaamassiivi veealuse pikenduse ning koosneb merepõhjast ja mandrilava maapõuest, nõlvast ja jalamist. See ei hõlma süvamerepõhja ega süvamere mäeahelikke ja nende all asuvat maapõue. Mandri jalamist sügavamale mere poole jääb mandrinõlv, mis hakkab üle 1,5 kraadise langusega merepõhja suunas vajuma. Mandri nõlvale järgneb mandrilava maapõu, kuhu on kogunenud setted ning langus jääb ligikaudu 0,5 kraadi juurde. Mandrilava maapõuele järgneb süvamerepõhi.
Mandrilava regulatsiooni kujunemine
20. sajandi alguseks oli selge, et mandrilaval on suur potentsiaal maavarade, eelkõige nafta ja maagaasi osas. Tehnoloogia arenguga 20. sajandi keskel sai võimalikuks nende maavarade kaevandamine. Regulatsioon mandrilava kohta puudus ning mitmed rannikuriigid esitasid ühepoolselt nõude endale kõikide mandrilava puudutavate õiguste saamiseks. Olulisim nendest nõuetest oli USA presidendi Harry S. Trumani proklamatsioon, millega ta nõudis USA-le suveräänseid õigusi ressurssidele, mis asusid rannikuäärses merepõhjas kuni 200 meetri sügavusel, sekkumata sealjuures avamere vabadustesse mandrilava katvas veekihis. Trumani proklamatsioonile järgnesid sarnased deklaratsioonid teiste riikide poolt ning peagi hakati tunnustama mandrilava doktriini mitmepoolsete lepetega, 1958. aasta Genfi konventsiooniga mandrilavast, rahvusvahelise õigusega, rahvusvahelise ICJ kohtu praktikaga ning viimaks ka ÜRO mereõiguse konventsiooniga, mis on tänapäeval mereõiguse olulisim allikas.
Mandrilava regulatsioon ÜRO mereõiguse konventsioonis
Mandrilava on defineeritud konventsiooni artiklis 76, mille järgi hõlmab rannikuriigi mandrilava merepõhjast ja selle all asuvast maapõuest ala, mis ulatub maismaa territooriumi pikendusena tema territoriaalmerest mandrilava välisservani või territoriaalmere lähtejoontest 200 meremiili kaugusele, kui mandrilava välisserv nii kaugele ei ulatu. Ainsa erandina jäävad konventsiooni artiklist 121(3) tulenevalt mandrilava regulatsioonist väljapoole kaljud, millel inimasutus või majandustegevus on võimatu. Sellest järelduvalt on ka saartel oma mandrilava.
Konventsioonis sai mandrilava laiema tähenduse kui Trumani proklamatsioonis või Genfi konventsioonis. ÜRO mereõiguse konventsiooniga antakse rannikuriigile õiguse mandrilavale kuni 200 meetri ulatuses rannikust sõltumata sellest, kas mandrilava nii kaugele ulatub. Lisaks annab konventsioon rannikuriigile õigused mandrilava sellele osale, mis ulatub 200 meremiilist kaugemale. Selliselt võib rannikuriigi mandrilava ulatuda kuni 350 meremiili kaugusele. Mereõiguse konventsiooniga kehtestatud 200 meremiili laiune mandrilava definitsioon lahendas mitmeid küsimusi, mis varasema mandrilava puudutava regulatsiooniga kerkisid. Uued probleemid tekkisid seoses 200 meremiilist kaugemale ulatuva mandrilava osaga, mille nõudmiseks peavad rannikuriigil olema täidetud konventsiooni artikkel 76 lõigetest 4–7 tulenevad eeldused.
Rannikuriigi õigused
Rannikuriigil on mandrilava loodusvarade uurimiseks ja kasutamiseks suveräänsed õigused. Teistel riikidel ei ole lubatud ilma rannikuriigi sõnaselge nõusolekuta mandrilava loodusvarasid uurida ega kasutada isegi siis, kui rannikuriik ise nimetatud loodusvarasid ei uuri ega kasuta. Rannikuriigi õigused kehtivad mandrilava kohta sellest sõltumata, kas ta oma mandrilava kasutab või kas ta on mandrilava oma valdusse võtmisest teatanud. Mandrilava loodusvarade hulka kuuluvad merepõhjas ja selle all maapõues asuvad maavarad ja teised eluta loodusvarad koos sessiilsete liikide hulka kuuluvate elusorganismidega, see tähendab organismidega, mis püügivanuses on liikumatud või merepõhja all või suudavad liikuda vaid pidevas kokkupuutes merepõhja või maapõuega. Rannikuriigil on suveräänsed õigused nii elus kui eluta mandrilava loodusvarade üle. Elus loodusvaradest ei kuulu rannikuriigile mitte kõik, vaid ainult sessiilsed liigid ehk liigid, mis püügivanuses on liikumatud või merepõhja all või suudavad liikuda vaid pidevas kokkupuutes merepõhja või maapõuega.
Rannikuriigil on ainuõigus ehitada või lubada tehissaarte, seadmestike ja rajatiste ehitamist mandrilaval vastavalt artiklile 80. Lisaks sellele on rannikuriigil konventsiooni artiklist 81 tulenevalt ainuõigus lubada ja reguleerida kõiki mandrilaval tehtavaid puurimistöid.
Välimine mandrilava
Konventsiooni artikkel 82 esimeses lõikes on sätestatud, et rannikuriik teeb territoriaalmere lähtejoonest kaugemal kui 200 meremiili asuva mandrilava eluta loodusvarade kasutamise eest rahalisi või mitterahalisi makseid. Artikkel 82 on kompromiss, mis sõlmiti Kolmandal ÜRO mereõiguse konverentsil, kus rannikuriigid nõudsid endale 200 meremiilist kaugemale ulatuvat osa mandrilavast (edaspidi välimine mandrilava), samas kui geograafiliselt ebasoodsamas positsioonis olevad riigid olid sellele tugevalt vastu. Võttes arvesse artiklist 76 tulenevaid rannikuriigi suveräänseid õigusi mandrilava üle, ei olnud võimalik anda kolmandatele riikidele õigust mandrilavast maavara saada. Selle kompenseerimiseks pandi rannikuriikidele, kellel on võimalik endale 200 meremiilist kaugemale ulatuv mandrilava kehtestada, kohustus mandrilava sellest osast saadud maavaradest teenitud tulu jagamiseks rahvusvahelise kogukonnaga. Rannikuriik võib seda artikli 82 järgi teha nii rahaliste kui ka mitterahaliste maksete näol. Selline kompromiss võimaldab laia mandrilava piirkonnaga rannikuriikidel kehtestada võimalikult suure ulatusega mandrilava ning quid pro quo saab rahvusvaheline kogukond artikli 82 alusel hüvitist. Rannikuriigil on välimise mandrilava üle suveräänsed õigused, kuid kohustus rahvusvahelisele kogukonnale kompensatsiooni maksta viitab sellele, et artikli 82 järgi kohaldub välimisele mandrilavale Common Heritage of Mankind printsiip.
Artikkel 82(1) loob rannikuriikidele üleüldise kohustuse välise mandrilavaga riikidele hüvitise maksmiseks, ent jätab täpsustamata selle hüvitise suuruse ning rahaliste või mitterahaliste maksete tegemise viisi. Oluline on märkida, et artiklist 82(1) tulenev kohustus lasub just rannikuriigil ja mitte nendel üksustel, kes välimisel mandrilaval tootmistegevust läbi viivad.
Artikkel 82(2) annab valemi selle hüvitise suuruse arvutamiseks: makseid tehakse kogu kohapeal toimuva tootmistegevuse eest pärast esimese viie aasta möödumist igal aastal. Kuuendal aastal moodustab makse määr 1% selle koha toodangu väärtusest või mahust. Määr kasvab igal aastal 1% võrra kuni 12. aastani ning on edaspidi 7%. Toodangu hulka ei loeta kasutamisega seoses kulutatud ressursse. Artiklis 82(2) nimetatud toodang hõlmab kogu toodangu bruto väärtust, vältimaks olukorda, kus rannikuriik saaks pärast siseriiklike maksude mahaarvamist hüvitise suurust vähendada. Tootmise koha valik on rannikuriigi enda diskretsioonis, kuid isegi kui tootmise koht asub 200 meremiilist seespool, ei vabasta see rannikuriiki kohustusest maksta hüvitist selle osa ressursi eest, mida saadakse 200 meremiilist väljapoole ulatuvast mandrilavast. Artiklis 82(2) nimetatud mitterahaliste maksete olemus jääb rannikuriigi otsustada, küll aga peab see olema võrdeline tootmise väärtuse või mahuga. Sätte sõnastusest nähtub, et rannikuriigile antakse valik teha rahalisi või mitterahalisi makseid, kusjuures mõlemat korraga rakendada ei saa. Rannikuriigil on täielik diskretsioon otsustamaks, millal ja missuguses vormis makse tehakse ning makse saajatel riikidel sealjuures sõnaõigust ei ole. “Eluta loodusvarad” artikkel 82(2) tähenduses on defineeritud mereõiguse konventsiooni artiklis 77. Artikkel 77(1) annab rannikuriikidele suveräänse õiguse mandrilava loodusvarade uurimiseks ja kasutamiseks. Artikkel 77(4) defineerib loodusvarad kui merepõhjas ja selle all maapõues asuvad maavarad ja teised eluta loodusvarad koos sessiilsete liikide hulka kuuluvate elusorganismidega, see tähendab organismidega, mis püügivanuses on liikumatud või merepõhja all või suudavad liikuda vaid pidevas kokkupuutes merepõhja või maapõuega.
Artikkel 82(4) sätestab, et maksed tehakse Rahvusvahelise Süvamerepõhja Organisatsiooni kaudu, kes jaotab need õiglase jaotamise põhimõtte kohaselt konventsiooni osalisriikide vahel, arvestades arengumaade, esmajoones kõige vähem arenenud ning sisemaariikidest arengumaade huve ja vajadusi. Õiglase jaotamise põhimõtte järgi tuleb rannikuriikidelt saadud rahaliste ja mitterahaliste maksete jagamisel võtta arvesse ja sellest lähtuvalt eelistada arenevaid riike, eelkõige madalamas arengujärgus sisemaariike. Artikkel 82(3) järgi on arengumaa, kes on tema mandrilaval toodetava maavara netoimportija, selle maavara eest maksete tegemisest vabastatud. Oluline on vahet teha artiklis 82(3) nimetatud maavaral ja artiklis 82(1) nimetatud eluta loodusvaral. Juhul kui arengumaa toodab loodusvara, mis ei ole klassifitseeritav maavarana, ei ole ta maksete tegemisest artikkel 82(3) järgi vabastatud.
ÜRO mandrilava piirikomisjon
Koos ÜRO mereõiguse konventsiooniga loodi ka ÜRO mandrilava piirikomisjon, mille eesmärk on ÜRO mereõiguse konventsioonile vastavalt välimise mandrilava piiritlemine. Konventsiooni kohaselt saavad rannikuriigid kehtestada 200 meremiilist väljapoole ulatuva mandrilava komisjoni soovituse põhjal. Piirikomisjon teeb soovitusi rannikuriikidele mandrilava piiride määramiseks, need soovitused ei oma tähendust vaidlustes teiste rannikuriikidega merealade piiritlemise üle. Komisjon koosneb 21 geoloogia, geofüüsika või hüdrograafia ala asjatundjast, kelle konventsiooni osalisriigid valivad oma kodanike hulgast tasakaalustatud geograafilise esindatuse põhimõtet arvestades ning kes esindavad iseennast.
Komisjoni funktsioonid tulenevad konventsiooni lisa II artiklist 3. Selle sätte kohaselt on ÜRO mandrilava piirikomisjoni ülesanded vaadata läbi rannikuriikide esitatud andmed ja muud materjalid, mis käsitlevad mandrilava välispiire aladel, kus piirid ulatuvad üle 200 meremiili, ning anda soovitusi artikli 76 ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kolmanda mereõiguse konverentsi 29. augustil 1980 vastuvõetud vastastikuse mõistmise memorandumi alusel. Seejärel pakkuda asjaomase rannikuriigi taotlusel teaduslikku ja tehnilist nõustamist nende andmete ja materjalide ettevalmistamisel.
Komisjoni töömaht on aasta-aastalt suurenenud. Kui 2007. aastal oli komisjonile laekunud üheksa taotlust välimise mandrilava piiride määramiseks, siis aastal 2019 on taotluse esitanud 78 riiki. Soovitusi on komisjon andnud 33 taotluse kohta. Arvestades komisjoni suurt töömahtu, võib eeldada, et kõikide rannikuriikide mandrilava piiritlemisega läheb aega veel aastaid. Komisjoni soovitused on ainult soovituslikud ning mitte õiguslikult siduvad. Kui aga rannikuriik kuulutab välja enda mandrilava lähtudes komisjoni soovitusest, siis muutuvad need soovitused rannikuriigi jaoks lõplikuks ja siduvaks.
Üks vaidluse küsimus, millega komisjon tegelema peab, puudutab nende rannikuriikide mandrilava piiritlemise taotlusi, kes on taotluses kasutanud piiritlemisel kaljusid, millel inimasutus on võimatu. Konventsiooni artikli 131 lõike 2 järgi on saartel territoriaalmeri, külgvöönd, majandusvöönd ja mandrilava. Sama artikli lõige 3 sätestab, et kaljudel, millel inimasustus või majandustegevus on võimatu, puuduvad majandusvöönd ja mandrilava. Komisjonile esitatud taotlused, milles rannikuriik on mandrilava piiride määramisel kasutanud kalju ja mitte saart, on komisjonil õigus sellist taotlust mitte rahuldada. Selline olukord tekkis näiteks 2008. aastal, kus Jaapan esitas komisjonile taotluse mandrilava piiri kehtestamiseks lähtudes Okinotorishimast. Nii Hiina kui Lõuna-Korea esitasid selle peale komisjonile märkuse, et Okinotorishima näol ei ole tegemist mitte saare vaid kaljuga. Komisjon jättis Jaapani taotluse rahuldamata.
Mandrilava regulatsiooni suhe majandusvööndi regulatsiooniga
Mandrilava ning majandusvööndi regulatsioonid kattuvad suures osas. Mõlema ulatus on konventsiooni järgi kuni 200 meremiili ning mõlemad annavad rannikuriigile suveräänsed õigused mere põhjast ning pinnasest eluta loodusvarade kasutamiseks. Siiski on režiimide vahel ka olulised erinevused. Esiteks ei ole rannikuriigil vaja teatada mandrilava enda valdusse võtmisest, samas kui majandusvööndi puhul on see vajalik. Teiseks erinevad kaks režiimi elus loodusvarade kasutamise osas. Majandusvööndi regulatsiooni üheks eesmärgiks on elusloodusvarade kaitse. Rannikuriigil on kohustus parimate kättesaadavate uurimisandmete alusel võtta kaitse- ja majandamismeetmeid, et takistada elusloodusvarade ülemäärast kasutamist ning tagada nende säilimine tema majandusvööndis. Sel eesmärgil peab rannikuriik tegema asjakohast koostööd pädevate rahvusvaheliste alapiirkondlike, piirkondlike või ülemaailmsete organisatsioonidega. Sellised sätted mandrilava regulatsiooni alla kuuluvate sessiilsete liikide kohta puuduvad. Sessiilsed liigid on konventsiooni artikli 68 alusel majandusvööndi kohaldamisalast väljaspool. Sellest järelduvalt võivad rannikuriigid soovi korral sessiilseid liike piiramatult püüda. Mandrilava regulatsioonist ei tulene rannikuriigile ühtki piirangut elus või eluta loodusvarade kasutamise mahu kohta.
Eesti mandrilava
Eesti õigusraamistikus on viide mandrilava seadusele majandusvööndi seaduse teise paragrahvi kolmandas lõikes, mis sätestab, et merepõhja ja selle all oleva maapõue loodusvarade kasutamist ja kaitset reguleerib mandrilava seadus. Eesti mandrilava on siiani seadustega reguleerimata. Sellest tulenevalt on teaduslikud mereuuringud mandrilaval reguleerimata. Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi arengukavas "Eesti Merenduspoliitika 2012–2020" tuuakse puudusena välja a sisemere ja territoriaalmere all asuva merepõhja ja mandrilava seaduse puudumist, mis reguleeriks nii merekeskkonna merepõhja kui ka selle all asuva maapõue uurimist ja kasutamist erinevatel eesmärkidel ja määratleks pädevad riigiorganid ning nende volitused. Majandusvööndi seaduse koostamisel jäeti mandrilava seadus kehtestamata ajalise surve tõttu. Äsja taasiseseisvunud Eesti majanduslikes huvides oli võimalikult kiiresti majandusvööndi seadus kehtestada, et kindlustada Eesti osa Läänemere kalapüügikvootides. Mandrilava regulatsioon võiks tänapäeval olla ühendatud mõne teise merevööndi regulatsiooniga, näiteks majandusvööndi ja mandrilava seadusega või merevööndite seadusega.
Kazitiškis
Kazitiškis on küla Leedus Ignalina rajoonis, Kazitiškise valla halduskeskus.
Küla asub merepinnast 152 meetri kõrgusel Gilutise järve ääres Švogina jõe kaldal. Kazitiškises on põhikool, kultuurikeskus, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on 1908. aastal valminud katoliku kirik ja mõisakompleks, millest on säilinud ait, viljaait, küün ja park. Pargis kasvava Kazitiškise tamm ümbermõõduga 4,45 m ja kõrgusega 29,9 m on looduskaitse all.
Ajalugu
Külast on leitud II sajandist pärinevat Rooma raha. Sealse mõisa kohta on esimesed teated XVII sajandist, XVIII sajandil läks see Butlerite valdusse. Aastal 1745 rajati külla uniaatide klooster ja ehitati ka kirik. Aastail 1728–1755 tegutses küla lähedal ka vanausuliste Gudiškise klooster. Aastal 1864 suleti sealne katoliku kirik ja selle hoone läks õigeusklike valdusse.
Manoel Messias Silva Carvalho
pisi|Manoel (2011) Manoel Messias Silva Carvalho (enam tuntud lihtsalt kui Manoel; sündinud 26. veebruaril 1990 Bacabalis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Fluminense.
Kazitiškis
Ajalugu
Aastail 1922–1939 jäi küla Poola territooriumile. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.
Manoel Messias Silva Carvalho
Ta alustas klubikarjääri Atlético Paranaenses, millega liitus 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aastal. 2013. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2014. aastal siirdus ta Cruzeirosse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks. Aastatel 2017 ja 2018 võitis ta klubiga Brasiilia karika. 2019. aastal liitus ta laenulepingu alusel Corinthiansega.
2021. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu.
Darja Švajger
pisi|Darja Švajger (2015) Darja Švajger (sündinud 16. juunil 1965 Mariboris) on Sloveenia laulja.
Niplispits
pisi Niplispits ehk niplis on tekstiilitehnika, mille tulemus (pitsiline pind) saadakse pulkadele poolitud niitide keeramisel ja ristamisel.
Eesti keelde on sõna "niplispits" tulnud rootsikeelsest sõnast knyppling. Kasutatakse ka klöppelpitsi nimetust. Niplist nimetatakse ka "pulkadega kootud pitsiks" ehk pulgapitsiks.
Ajalugu
Niplistehnikat tunti juba 14. sajandi Itaalias, kust see jõudis 16. sajandil Sileesiasse, Baierisse ja Böömimaale ning sajandi lõpuks Hollandisse. Pitsi niplamise õitseaeg oli 17.-18. sajandil Belgias. Sellest ajast on säilinud pitse, mille 1 cm laiune pind on niblatud 80 pulgaga, 8 cm vastavalt siis 640 pulgaga ning nii peenest niidist, et niidi rebenemise vältimiseks tuli töötada ainult niiskes keldris. Mustri autoriks oli reeglina kunstnik, teostajateks käsitöölistest niplajad.
Selles tehnikas valmistati peakatteid, õlarätte, kraesid, käiseid, voodipesu vahepitse jne. Niplipitsi hiilgeaeg kestis kuni 1815. aastani, mil alustati pitsi valmistamist masinatel.
Niplispitsi valmistamiseks kasutatakse niplamispatja, niplamispulki (nuiad) ja niplamisnõelu (pinnud). pisi
Pitsipadi
Eestis on olnud erinevaid niplispitsipatjade tüüpe:
ERM-i kogudes on Ruhnus ja Mustjalas kasutusel olnud ümmargused keerleva telje ja jalgadega padjad. Esines ka kiilutaolist patja, mille pind oli ettepoole längus. Pitsipadjad on kaetud jämeda linase riidega, mis on reeglina tume, et kergendada valgete niitidega niplamist
Niplamispulgad
Niplamispulki on kahte liiki – pulgad ja nuiad.
Pulgad lõigati enamasti kooritud kadaka või kuuseokstest, hiljem ka sirelist või koorimata kaseokstest. Pulgad olid reeglina kaunistusteta.
Niplamisnuiade materjal oli reeglina sama, kuid need olid rohkem kaunistatud.
Nõelad
Nõelad ehk pinnud olid 4–5 cm pikkused kasest või kadakast pinnukesed, millega pits padjale kinnitati. Rannikul ja saartel kasutati kala oimuluud, hiljem olid kasutusel omatehtud vasknõelad või poenõelad.
William von Fersen
William Fersen (venepäraselt Vassili Fersen, Василий Николаевич Ферзен) asus Venemaa mereväe teenistusse 1876. aastal, 1879. aastal ülendati ta gardemariiniks ja 1880. aastal mitšmaniks.
Lõpetas 1892. aastal Mereväekorpuse miiniklassi ja 1904. aastal Nikolai Mereväeakadeemia juures mereväeteaduste kursuse.
1896–1897 täitis miinilaev "Vzrõvi" kapteni ülesandeid, 1897–1899 oli 2. järgu ristleja "Afrika" vanemohvitser. 1899–1902 oli ta Ameerika Ühendriikides.
1902–1905 2. järgu ristleja "Izumrud" kapten. Osales Vene-Jaapani sõjas ning teda autasustati sõjalise vahvuse eest kuldmõõgaga kirjega "Vapruse eest" ning ülendati 1. järgu kapteniks (6. detsembril 1905).
1906–1907 oli Vladivostoki sadama komandandi kohusetäitja. 1908. aastast oli ta Balti mere laevastiku 2. miinidivisjoni ülem. 1913–1914 oli Tallinnas baseerunud Balti laevastiku liinilaevade 1. brigaadi (1-я бригада линейных кораблей Балтийского флота) komandör. Läks Venemaa laevastikust erru 1917. aastal.
William von Fersen maeti Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Perekond
William von Fersen abiellus 19. detsembril 1885 Kroonlinnas Wladislawa Nowitzkyga (sünd. 1866), kes oli leitnant Wladislaw Nowitzky ja Florentina Szislawsky tütar. Abielust sündisid:
Esivanemad
Viited:
Washingtoni maakond (Arkansas)
pisi|Asend Arkansase osariigis pisi|Washingtoni maakonna kohtumaja Fayetteville'is Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Arkansase osariigi loodeosas. Geograafilised koordinaadid on 36°00' N, 94°13' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Fayetteville.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 203 065. Aastal 2000 oli elanikke 157 715.
Kipper
Kipper ka kippar (laevnik, alamsaksa schipper, vanarootsi skipari) on laevajuhi ja -omaniku ajalooline nimetus.
Tänapäev
21. sajandi alguses kasutab Veeteede Amet meremeeste diplomeerimisel oskussõna kipper järgnevalt Väikelaevajuhti võib ka kipperiks nimetada. Väikelaevajuhiks saamiseks tuleb läbida koolitus ja sooritada eksam. Väikelaeva võib juhtida isik, kellel on väikelaevajuhi tunnistus või laevajuhi või siseveelaeva laevajuhi erialane haridus. Väikelaevajuhi tunnistusele märgitakse lubatud sõidupiirkond lähtuvalt väikelaevajuhi väljaõppest. Sõidupiirkonnad on: 1) meri ja siseveed, 2) siseveed.
Veesõiduki juhtimiseks, millel on purjepind kuni 25 m² või mootori võimsus kuni 25 kW, ei nõuta väikelaevajuhi tunnistust, kui veesõiduk sõidab valgel ajal ja hea nähtavuse korral merel kuni 5 meremiili kaugusel kaldast ja sisevetel kuni 9 kilomeetri kaugusel kaldast.
Tour France
pisi|Tour France Tour France on 126 meetri kõrgune elupindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Capua
pisi|Õhtune vaade linnale (juuni 2006) Capua on linn Lõuna-Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Linn jääb Napolist 25 km kaugusele. Capua piirneb Santa Maria Capua Vetere linnaga.
Linna nimi pärineb etruskidelt.
Mati Soomre
pisi|Mati Soomre 2013. aastal Mati Soomre (10. märts 1944 Tallinn – 14. juuni 2015) oli eesti tõlkija, humorist ja ajakirjanik.
Haridus ja elukäik
Mati Soomre lõpetas 1958. aastal Tallinna 27. 7-aastase kooli, 1962. aastal Tallinna Polütehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete erialal, 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli cum laude inglise filoloogia erialal.
Ta töötas jooksupoisina, abitöölisena, valveelektrikuna, elektriinsenerina, mullatöölisena, siiditrükkalina, vabakutselise literaadina, keeletoimetajana ja toimetajana; 1997. aastast oli Maalehe toimetaja.
Ta tõlkis proosat ja näidendeid inglise ning luulet inglise, ladina, saksa ja vene keelest.
Mati Soomre oli 1992. aastast Eesti Tõlkide ja Tõlkijate Liidu asutajaliige ning Eesti Kirjanike Liidu liige.
Kirjanduslik tegevus
Tema pseudonüümid olid A. Itskok, Villem Sakspere, Neti Rent, Kreeta Karbu Kitsekülast, Mats Raadik.
Ebeye
pisi Ebeye on saar Marshalli Saartel Kwajaleini atollil.
Saare pindala on 32 ha, elanike arv on 13 000, asustustihedus ligi 40 000 in/km². See on üks maailma kõige tihedamalt asustatud paiku.
Ebeye on saareriigi ja maršalli kultuuri teine keskus Majuro atolli kõrval.
1905. aastast kuulus saar Saksa Uus-Guinea koosseisu, esimese maailmasõja alguses läks Jaapani valdusse.
Antoine de Jomini
pisi|260px| Antoine de Jomini
Mangareva
Mangareva on Prantsuse Polüneesia Gambier´ saarte keskne ja suurim saar. Seda ümbritsevad väiksemad saared: Taravai edelas, Aukena ja Akamaru kagus ja põhjapoolsed saared. Mangareval on 1239 elanikku (2012) ja suurim küla Rikitea on Gambieri saarte tähtsaim linn.
Shōji Jō
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2001 35 mängu ja lõi 7 väravat. Ta kuulus Jaapani koondisse 1996. aasta Aasia meistrivõistlustel, 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1999. aasta Copa Américal. Lisaks osales ta 1996. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Jaapani olümpiavõistkonna koosseisus.
Antoine de Jomini
Antoine Henri de Jomini (6. märts 1779 Payerne, Vaud' kanton, Šveits – 24. märts 1869 Pariis) oli Šveitsi päritolu kindral ja sõjateoreetik, kes oli Prantsuse esimese keisririigi (kuni 1813) ja alates 1813. aastast Venemaa keisririigi teenistuses.
Mangareva
Saar on umbes 8 kilomeetrit pikk ja pindalaga 15,4 km2 moodustab kogu Gambieri saarte maa-alast umbes 56%. Gambiersi saarte kõrgeim punkt on Mangareva lõunarannikul asuv 441 m kõrgune Duffi mägi. Saarel on suur laguun läbimõõduga 24 kilomeetrit, mis sisaldavad riffe, milles leidunud kala- ja karbiliigid aitasid iidsel saarlastel ellu jääda palju edukamalt kui lähedal asuvatel saartel, kus riffe polnud.
Antoine de Jomini
Jomini oli Prantsuse revolutsioonisõdade ajal pataljoniülem. 1804. aastal ilmunud tema sõjateoreetiline töö "Traité de grande tactique" avaldas keiser Napoleonile muljet ning ta ülendas Jomini 1805. aastal koloneliks ja 1806. aastal määras ta tööle oma staapi.
Mangareva
Esimene eurooplane, kes jõudis oma laevaga Duff Mangarevale, oli 1797. aastal Briti kapten James Wilson. Wilson nimetas saare rühma admiral James Gambieri auks, kes oli aidanud tal oma laeva varustada.
Kahendsüsteem
Mangareva saarel tehtud kultuuriuuringud näitavad, et selle elanikud võtsid kahendsüsteemi kasutusele vähemalt 300 aastat enne Saksa matemaatik Gottfried Leibnizi.
Antoine de Jomini
1813. aastal sai Jomini marssal Michel Ney juhitud armeekorpuse staabiülemaks, kuid augustis vahetas ta pooli – asus prantsusevastase koalitsiooni poolele. Keiser Aleksander I võttis ta teenistusse kindralleitnandi auastmes.
Mangareva
Kahendsüsteem
Binaarse süsteemi avastamine saarel 1450. aastal on üllatav arvestades saarte asukohta.
Rahvusvaheline sotsiaaltöö päev
Rahvusvahelist sotsiaaltöö päeva (World Social Work Day) tähistatakse Rahvusvahelise Sotsiaaltöötajate Föderatsiooni (International Federation of Social Workers, IFSW) algatusel iga-aastaselt märtsikuu kolmandal teisipäeval nn liikuva pühana. 2023. aastal tähistatakse rahvusvahelist sotsiaaltöö päeva 21. märtsil.
Mangareva
Kahendsüsteem
Praeguseks on vana numeratsioon kasutuselt kadunud, kuna saared olid nii pika aja jooksul Prantsusmaa kontrolli all, kes juurutasid araabia numbrite süsteemi, millega eurooplased on kõige paremini tuttavad. Teadlased Andrea Bender ja Sieghard Beller avastasid, et saarel elanud muistsed matemaatikud ühendasid kaks numbrisüsteemi uudseks binaarseks süsteemiks, mis võimaldas neil vähendada traditsioonilistes binaarsüsteemides kasutatavate numbrite arvu: näiteks 130 on kahendsüsteemis 10000010; Mangareva süsteemis esindab seda VTK – V (varu) tähistab 80, T (tataua) on 40, ja K (takau) on 10.
Rahvusvaheline sotsiaaltöö päev
Sotsiaalvaldkonna töötajate tunnustamine
Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsioon (ESTA) tunnustab juba alates 2007. aastast avalikult oma parimaid sotsiaalvaldkonna töötajaid. Tunnustusüritus toimub traditsiooniliselt rahvusvahelisel sotsiaaltöö päeval. Iga-aastane tunnustamise konkurss on hea võimalus tõsta esile oma piirkonna, valla või asutuse kõige tublimaid sotsiaalvaldkonna töötajaid ja valdkonda panustajaid, kes on oma pühendunud tegutsemisega muutnud inimeste ja kogukonna elu paremaks.
2023. aastal tunnustatakse eelmisel aastal silma paistnud sotsiaalvaldkonnas töötanud või sotsiaalvaldkonda panustanud inimesi 13 kategoorias:
Sündimuskontroll
Sündimuskontrolli, ka sünnikontrolli (inglise birth control) ehk kontratseptsiooni all mõistetakse meetodeid ja vahendeid (rasestumisvastaseid vahendeid), millega piiratakse rasedaks jäämist ehk rasestumist.
Theodor Hans Wühner
Theodor Hans Wühner (13. veebruar (vkj) 1868 Tarvastu – 15. november 1959 Lübeck) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1880–1887 Tartus gümnaasiumis ja seejärel 1887–1891 Tartu Ülikoolis usuteadust. Ülikooli lõpetas ta ''cand. theol.'' astmega. Prooviaastal oli ta Räpina Miikaeli koguduses Friedrich Gustav Masingi juures. Ordineeriti õpetajaametisse 31. oktoobril 1893.
1939. aastal läks ümberasujana Saksamaale ja oli aastatel 1940–1943 pastor Eichstädtis (praegu Dąbie Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Koło maakonnas). Emerituuris olles elas Göttingenis, Eutinis ja Lübeckis. Lübeckis ta ka 1959. aastal suri.
Isiklikku
Tema isa Hans Wühner oli eesti rahvusliku liikumise tegelane. Vend, märterpastor Richard Alexander Georg Wühner oli Valga Peetri koguduse õpetaja.
Sevieri järv
Sevieri järv (inglise keeles Sevier Lake) on äravooluta järv Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis Millardi maakonnas.
Sarnaselt Suure Soolajärve ja Utah' järvega on see Bonneville'i järve jäänuk pleistotseeni ajastikust. Sevieri järv paikneb Sevieri kõrbe madalaimas osas. Järve voolavad Beaveri ja Sevieri jõgi.
See on kogu ajaloolise aja jooksul olnud valdavalt kuiv, tuul keerutab sealt tolmu üles ja kannab ümbruskonda laiali.
pisi|vasakul|Sevieri järve valgala
Aleksander Pint
Aleksander Pint (20. aprill (vkj 3. mai) 1910 Rosentali küla, Tobolski kubermang – 13. oktoober 1984 Moskva) oli Eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu
Aleksander Pint oli 19. sajandil teisel poolel Räpina mailt Siberisse siirdunud talupidaja poeg.
1930. aastail vanemad represseeriti. Lõpetas 1929 Leningradi Eesti-Soome Pedagoogika Tehnikumi, 1932 kaugõppes Irkutski pedagoogika Instituudi, 1935 aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1935, samas), väitekiri käsitles kommunistlikku kasvatust klassivälises töös. Oli 1949–51 Vene NFSV Teaduste Akadeemia aspirant, pedagoogikadoktor (1951, samas), väitekiri "Основные этапы истории педагогического образования в Эстонии в XIX–XX веках". NSVL Pedagoogika Akadeemia korrespondentliige (1965). Oli 1929–30 Irkutskis kooliõpetaja, 1931–34 Irkutski Pedagoogika Instituudi pedagoogika osakonna juhataja, 1934–37 Irkutski Ülikooli lektor ja dekaan, 1937 Stalinabadi Pedagoogika Instituudi õppeosakonna juhataja, 1938–45 Sverdlovski Ülikooli pedagoogika kateedri juhataja, 1945–51 TÜ pedagoogika ja metoodika kateedri juhataja, ühtlasi 1945–48 kaugõppeprorektor ja 1948 ka õppeprorektor, 1951–53 TPedI pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja, 1953–80 Moskva Riikliku Kultuuriinstituudi pedagoogika kateedri juhataja, 1980–84 TÜ pedagoogika- ja metoodika kateedri konsultant-professor. TÜ pedagoogikaaspirantuuri taastajaid, mis võimaldas kaitsta siin kandidaadiväitekirju. Õpetas pedagoogika üldkursust, täiskasvanute pedagoogikat, kultuuriharidustöö teooriat, uuris Eesti kooli ajalugu.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: pedagoogika ajalugu, perekonnakasvatus ja andragoogika. VNFSV teeneline kultuuritegelane (1971). Üle 100 teadustrükise.
Tanja Ribič
pisi|Tanja Ribič (2005) Tanja Ribič (sündinud 28. juunil 1968 Trbovljes) on Sloveenia laulja ja näitleja.
Esindas Sloveeniat 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Zbudi se". Ta sai finaalkontserdil 60 punktiga 10. koha.
August Leyst
Hans August Leyst (30. juuni/12. juuli 1860 Tallinn – 17. jaanuar 1937 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta sündis Tallinnas tisleri perekonnas. Ta õppis elementaar- ja kreiskoolis ning aastatel 1877–1883 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sai 1887. aastal hõbeauraha. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti 2. oktoobril 1888 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1888–1890 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1890–1891 teenis ta luterlikku kogudust Gnadenfluris Novouzenski kreisis (praegu Pervomaiskoje asula Fjodorovka rajoonis Saratovi oblastis). Aastatel 1892–1893 oli ta Viljandi Jaani koguduses vikaarõpetaja, olles samaaegselt Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetaja. Aastal 1893 oli ta maist augustini luterlik vikaarvaimulik Saraatovis ja augustist oktoobrini vikaarvaimulik Moskva Peeter-Pauli koguduses. Aastatel 1893–1921 oli ta luterlik vaimulik Simbirskis; peale selle oli ta veel usuõpetaja kadetikorpuses, Klassikalises ja Maria gümnaasiumis; teenis vaimulikult eestlasi ja sakslasi Simbirski, Ufa ja Vjatka kubermangus.
Aastal 1921 ta vahistati Moskvas, kuid aastaks 1922 oli ta Tartus. Aastatel 1922–1926 oli ta Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastal 1926 jäi ta emerituuri.
Vana-Vigala sild
pisi|Vana-Vigala sild (august 2015) Vana-Vigala sild on sild Rapla maakonnas Silla-Jädivere teel üle Vigala jõe.
Sild ehitati 1966-1967. Enne seda silda oli samas kohas insener P. Kyreniuse 1912 projekteeritud sild, mis oli aga halva kvaliteediga.
Briti-Nepali sõda
Briti-Nepali sõda (ka gurkhasõda) oli relvakonflikt aastatel 1814–1816 Nepali Kuningriigi Gurkhaarmee ja Briti Ida-India Kompanii relvajõudude vahel. Mõlemal osapoolel olid Hindustani poolsaare põhjaosas ambitsioonikad laienemisplaanid. Sõda lõppes 4. märtsil 1816 Sugauli lepinguga, Nepal loovutas osa oma aladest Briti Ida-India Kompaniile.
Briti sõjategevust juhtis Ida-India Kompanii ning seda toetas kohalike väikeriikide koalitsioon, kuhu kuulusid Garhwali Kuningriik, Patiala Riik ja Sikkimi Kuningriik. Nepali sõjategevust juhtisid peamiselt kaks võimukat Thapa perekonda: Thapa dünastia ja Amar Singh Thapa perekond.
Schwienau
Schwienau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Uelzeni kreisis. Valla pindala on 31,27 km². 31. detsembril 2017 elas seal 709 inimest.
Hoovi künnapuu
Hoovi künnapuu on kaitsealune künnapuu Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linna halduspiirkonnas Peeterristi külas (endise Hoovi küla alal). Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 268 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m.
Müra värvid
alt=Joonis müra värvide sagedus- ja energiatihedusspektritest.|pisi|Erinevate müra värvide spektrid log(Hz) - Db skaalas. Graafiku osade värvid vastavad müra värvidele. Jooniselt on näha, et punase müra spektri energia langeb kiiremini kui roosal ja lilla müra energiatihedus tõuseb kiiremini kui sinisel. Müra värvid on värvid, millega kutsutakse erinevate spektritihedustega mürasid. Tüüpiliselt on müra värvid nimetatud nähtava valguse spektri järgi. Kui energiatihedus on suurem kõrgemate sageduste juures, siis peetakse müra siniseks või lillaks, nagu nähtaval valgusel on sinine ja lilla valgus spektri kõrgema sagedusega otsas. Kui energiatihedus on suurem madalamate sageduste juures, siis peetakse müra punaseks, pruuniks või roosaks, sest punane valgus on nähtava valguse skaalal madalamas otsas. Valgeks peetakse müra, milles kõikide sageduskomponentide energiatihedus on võrdne, nagu valges valguses kõikide teiste sageduste olemasolu.
Tour Cèdre
Tour Cèdre on 103 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Müra värvid
Müra värvidel on vastavalt värvile erinevaid kasutusvaldkondi. Valget, roosat ja pruuni müra heli vormis kasutatakse tinnituse sümptomite leevendamiseks ja magamisabiks. Sinist ja lillat müra kasutatakse digitaalses signaalitöötluses kvantiseerimisvea vähendamiseks (ingl - dithering).
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Emma Matilda Engdahl-Jägerskiöld (sünninimi Madsén; 26. aprill 1852 – 13. juuni 1930) oli Soome sopran.
Müra värvid
Matemaatiline avaldis
Matemaatiliselt avalduvad müra värvide spektraaltihedused järgmise valemi järgi
Tour Cèdre
28-korruseline hoone valmis 1998. aastal. Selles on 28 000 m² põrandapinda.
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Vanemad
Emma Engdahl-Jägerskiöldi isa oli juveliir Peter Madsén. Tema ema oli Maria Carolina Sandel.
Müra värvid
Matemaatiline avaldis
.
Kus S(f) on spektri energiatihedus, f on sagedus ja \alpha on täisarvuline konstant. Erinevad \alpha väärtused vastavad erinevatele müra värvidele. Nende seos on leitav tabelist.
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Õpingud
Noor sopran õppis Pariisis ja Milanos.
Müra värvid
Valge müra
Valgeks müraks peetakse müra, mille kõik sageduskomponendid selle sagedusvahemikus on võrdse energiatihedusega. See on nime saanud valgest valgusest, kus valge valgus koosneb kõigist nähtavatest värvidest. Kui teostada valgele mürale spektraalanalüs, siis on näha lapikut spektraalvastet. Inimesed kuulavad valget müra, sest see võib leevendada tinnituse sümptomeid ning aidata magamajäämisega. Heliliselt tekitavad valget müra tehnilised seadmed nagu näiteks õhukonditsioneerid, puhurid või raadiostaatika. Kõrvale kõlab valge müra kõrgsageduslik, sest inimese kõrv on tundlikum kõrgematele sagedustele.
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Töö ooperilauljana
Emma Engdahl-Jägerskiöld töötas Helsingi Rootsi Teatri sopranina aastatel 1875–1880, kuni see teater suleti. Ta esines ooperilauljana Skandinaavias, Venemaal, Balti provintsides, Itaalias ja Saksamaal.
Müra värvid
Roosa müra
Roosaks müraks peetakse müra, mille sageduste intensiivsus väheneb 3dB oktavi kohta. Roosat müra kutsutakse ka 1/f müraks sest selle spektri energia on pöördvõrdelises sõltuvuses sagedusest. Samuti tähendab see, et spektri energia igas oktavis on sama, mistõttu kasutatakse roosat müra ka helitehnika kalibreerimiseks. Roosa müra imiteerib mitmeid loodusnähtuste kõlasid, näiteks lehtede sahinat, ookeani mühinat, puhuvat tuult või langevat vihma. Viimaste omaduste tõttu peetakse roosat müra rahustavaks, keskendumist soodustavaks ning tinnituse sümptomeid leevendavaks. Sellist müra kutsutakse roosaks müraks, kuna ta on valge ja punase müra vahepeal.
Pruun/Punane müra
Pruuniks müraks peetakse müra, mille sageduste intensiivsus väheneb 6 dB oktavi kohta. Pruuni müra on võimalik saada kui võtta valgest mürast integraal. Pruuni müra kutsutakse ka 1/f2 müraks, sest selle spektri tihedus on pöördruutvõrdelises seoses sagedusega. Samuti kutsutakse seda punaseks müraks, sest sarnaselt valge müra ja valge valguse analoogile, on punane värv madalamas sagedusotsas nii heliliselt kui ka elektromagnetlaineliselt. Pruun müra on heliliselt madalamate kui roosa ja valge müra ning looduslikult on seda kuulda äikeses või kosemühinas.
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Töö ooperilauljana
Koostöös August Arppega asutas ta 1888. aastal oma ooperiseltsingu, mille juht ta oli 1890. aastani.
Müra värvid
Sinine müra
Siniseks müraks peetakse müra, mille sageduste intensiivsus suureneb 3dB oktavi kohta. See tähendab, et kõlaliselt on sinise müra madalsageduslik ots vaiksem kui kõrgsageduslik ots, mistõttu kõlab sinine müra sisinana. Sinise müra spektritihedus on võrdelises seoses sagedusega f. Sinise müra ühes oktavis on sama palju energiat kui sellele eelneval kahel oktavil kokku. Sinist müra kasutatakse ka digitaalse signaali kvaliteedi säilitamisel selle lahutusvõime vähendamisel või kvantiseerimisel. Kuna sinisel müral on ülekaalus kõrgemad sagedused, siis peetakse teda kõrvale tavaliselt ebameeldivaks ja kasutatakse vähem rahustatavatel eesmärkidel kui teisi müra tüüpe. Sarnaselt punasele ja valgele mürale on sinine müra saanud nimetuse valguse järgi. Sinise valguse sagedus on elektromagnetlainete skaalal kõrgemas otsas, nagu sinisel müral on energiatihedus.
Emma Engdahl-Jägerskiöld
Eraelu
Emma Engdahl-Jägerskiöld oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Emil Engdahl. Tema teine abikaasa oli apellatsioonikohtu assessor Christer Robert Otto Edgar Jägerskiöld.
Müra värvid
Lilla müra
Lillaks müraks peetakse müra, mille sageduste intensiivsus suureneb 6dB oktavi kohta. Seda peetakse sinise müra intensiivsemaks versiooniks. Kuna lillal müral on kõrgematel sagedustel suur energiatihedus, siis peetakse seda kõrvale väga ebameeldivaks. Sarnaselt sinisele mürale leiab lilla müra kasutust digitaalses signaalitöötluses.
Hall müra
Halliks müraks peetakse müra, millel on võimendatud nii madalamad kui ka kõrgemad sagedused, kuid mitte keskmised sageduskomponendid. Hallis müras tunduvad kõik sagedused inimkõrvale olevat võrdse tugevusega. Halli müra kasutatakse tinnituse sümptomite leevendamiseks ja ka selle kaardistamiseks.
Gröönlaste saaga
pisi|Suvi Gröönimaa rannikul umbes aastal 1000; kunstnik [[Carl Rasmusseni nägemus]] Gröönlaste saaga (vanapõhja keeles Grœnlendinga saga) on üks Islandlaste saagadest. Koos Eiríkr Punase saagaga on need kaks peamist kirjandusallikat vanapõhjala kultuuri esinemise kohta Põhja-Ameerika pinnal. See seostab Gröönimaa koloniseerimise Eiríkr Punasega ning tema järgijatega. Seejärel kirjeldatakse Eiríkri laste ja Þorfinnr "Karlsefni" Þórðarsoni juhitavaid ekspeditsioone edasi läände.
Saaga ülevaade
pisi|Saaga peategelaste võimalikud merereisid [[Gröönimaale, Vínlandile, Hellulandile ja Marklandile]]
Sisekõne
Sisekõne (ingl. k inner speech, covert speech, internal monologue, intrapersonal communication; sks. k erlebte Rede; sm. k sisäinen puhe; vn. k внутренняя речь) on mõtetes moodustatav endale määratud hääletu kõne, millel puudub seos kõneelundite liigutustega.
Kujunemine ja protsess
Sisekõne, mida inimene kasutab verbaalses tunnetustegevuses ja oma tegevuse reguleerimises, hakkab kujunema 5-6 aasta vanuses privaatkõnest. Sisekõne tekkimise käigus langeb egotsentrilise kõne vokalisatsioon nullini, tekib tumm kõne ja see on ka peamine erinevus väliskõnest. Sisekõne kujunemise algus võib lastel hilineda: õpiraskustega lastel umbes kaks aastat, abiõpet vajavatel lastel koguni neli kuni viis aastat. Sisekõne protsessi käigus muutub kõne sõnadeks, opereerimine käib peamiselt kõne semantikaga. Iseloomulik on kõne lühendatus ja predikatiivsuse valitsemine.
Nobuyuki Kojima
Nobuyuki Kojima (jaapani keeles 小島 伸幸 Kojima Nobuyuki; sündinud 17. jaanuaril 1966 Maebashis) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1996 4 mängu.
Höfen (Tirool)
Höfen on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 868 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 8,3 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1207 inimest.
Hören asub Reuttest edelas Lechi vasakkaldal.
Tour Blanche
pisi|Tour Blanche (keskel) Tour Blanche on 100 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
27-korruseline hoone valmis 1967. aastal. Selles on 26 000 m² põrandapinda.
Roseni palee (Stockholm)
pisi|Roseni palee (detsember 2010) pisi|Roseni palee (1902) Roseni palee on hoone Stockholmis.
Hoone ehitati 1895–1899 õukonnategelasele Clarence von Rosenile. Hoone projekteeris Isak Gustaf Clason.
Peeter Pints
Elukäik
Peeter Pints on töölise poeg.
Ta töötas aastatel 1974–1997 Tallinna Pedagoogilise Instituudi / Tallinna Pedagoogikaülikooli filosoofia osakonna vanemõpetaja ja dotsendina. Õpetanud filosoofia ajalugu, eetikat, inimese filosoofiat.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: filosoofia ajalugu, sotsioloogia, sotsiaalpsühholoogia. Teadustöö tähtsamaid tulemusi: kollektiivse käitumise sotsiaalpsühholoogiliste mehhanismide ja populismi arengutendentside kindlakstegemine. Üle 30 teadustrükise.
Tour D2
Tour D2 on 171 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Wolfgang Thierse
pisi|Wolfgang Thierse Wolfgang Thierse (sündinud 22. oktoobril 1943 Breslaus) on Saksamaa poliitik (sotsiaaldemokraat).
1990. aasta 9. juunist kuni 27. septembrini oli Wolfgang Thierse Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.
Ta oli 26. oktoobrist 1998 kuni 18. oktoobrini 2005 Saksamaa parlamendi president.
7. novembril 2000 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Saksamaa parlamendi presidendina.
Kukerpalli sild
Kukerpalli sild on sild Lääne-Viru maakonnas Kundas Kukerpalli orus üle Kunda jõe.
Silla ehitas 1907. aastal Peterburi firma Merciot-Couturier. Silla kogupikkus on 18,9 m.
Greg Ginn
pisi|Greg Ginn (2013) Greg Ginn (ka Gregory Regis Ginn; sündinud 8. juunil 1954 Tucsonis Arizonas) on Eesti päritolu Ameerika muusik ja laulja.
Teda tuntakse peamiseelt ansambli Black Flag asutaja ja koosseisulisena.
Mnatsakan Iskandarjan
Mnatsakan Frunzevitš Iskandarjan (sündinud 17. mail 1967) on armeenia päritolu Venemaa maadleja.
Ta on olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
M. Iskandarjan on võistelnud NSVL ja Venemaa rahvuskoondises. 1996 Atlantas saavutas 5. koha. Alates 1996 a. Venemaa juuniorite meeskonna peatreener.
Taaritammemägi
pisi|Taaritammemägi Taaritammemägi asub Harjumaal Rae vallas Aaviku külas umbes 15 kilomeetrit Tallinnast Tallinna–Tartu maantee ääres. Väikesel künkal kasvav üksik tamm on ainus, mis on säilinud iidsest hiiemetsast. Tamm on elujõuline ja kuulub kultuurimälestiste registrisse.
Ali Ertan Toprak
Ali Ertan Toprak (sündinud 25. aprillil 1969 Ankaras) on kurdi rahvusest Saksamaa poliitik. Ta on kurdi kogukonna juhtiv esindaja Saksamaal. Ta oli aastatel 2006–2009 Saksamaa aleviitide koguduse peasekretär ja 2009–2012 selle aseesimees. Ta oli aastani 2014 erakonna Liit 90/Rohelised liige, misjärel astus ta Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liidu liikmeks.
Ta sündis aastal 1969 Ankaras Türgis. Aastal 1971 tuli ta ema Hamburgi võõrtöölisena ja tõi aastal 1972 kaasa poja; siiski elas ta mõned aastad paralleelselt mõlemas riigis ja alustas kooliteed Türgis. Alles 4. klassist jäi ta alaliselt Saksamaale ja elas Recklinghausenis, kus isa õpetas türgi võõrtööliste lastele türgi keele õpetajana nende emakeelt. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta õigus- ja sotsiaalteadusi Münsteri, Bochumi ja Duisburgi-Esseni ülikoolides.
Pulaski maakond (Arkansas)
pisi|Asend Arkansase osariigis pisi|Pulaski maakonna kohtumaja Little Rockis Pulaski maakond (Pulaski County) on maakond USA-s Arkansase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 34°44' N, 92°17' W.
Maakonna halduskeskus on Little Rock.
Maakonna pindala on 2092 km², millest 96 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 382 748. Aastal 2000 oli elanike arv 361 474.
Pulaski maakond on elanike arvult Arkansase suurim.
Ajalugu
Pulaski maakond moodustati 15. detsembril 1818 Clarki ja Hempsteadi maakonna osadest viienda Arkansase maakonnana. Maakond on saanud nime Poola aadliku Casimir Pulaski järgi, kes päästis Ameerika iseseisvussõjas Georg Washingtoni elu.
Vaida (jääkaru)
Vaida (sündinud 21. novembril 1984 Kaasani looma- ja botaanikaaias; surnud 27. jaanuaril 2014) oli Tallinna Loomaaia emane jääkaru.