cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Druskininkai
Ajalugu
Aastal 1939 vallutasid selle Nõukogude väed ja Druskininkai hakkas kuuluma alevina Valgevene NSV koosseisu. 7. septembril 1940 liideti asula Leeduga. Aastal 1941 vallutasid alevi Saksa väed. Asula juudid koguti kokku getosse ja hukati. Seejärel hakkasid selle ümbruses tegutsema leedu partisanid, linnal oli oma okupatsioonivõimudest sõltumatu administratsioon ja sisuliselt tagasid sealset korda leedu politseinikud. 14, juulil 1944 vallutasid Druskininkai taas Nõukogude väed.
Aastal 1946 taastati Druskininkai linnaõigused. Nõukogude perioodil külastas igal aastal linna keskmiselt 400 000 turisti.
1985. aastast alates toimub linnas iga-aastane rahvusvaheline festival "Druskininkai luulesügis".
Venus Doom
See ilmus 2007. aastal (14. septembril Soomes, Rootsis, Saksamaal ja Iirimaal, 15. septembril Puerto Ricos, 17. septembril mujal maailmas, 18. septembril USA-s ja Kanadas). Albumi materjal salvestati 2006. aasta juunist 2007. aasta märtsini.
Druskininkai
Ajalugu
Aastal 1991 liideti linnaga suurem osa endisest Ratnyčia külast, sealjuures ka sealne kirik.
Venus Doom
Albumi pikkus on 48 minutit ja 12 sekundit. Albumil on nii HIM-i kõige lühem ("Song or Suicide" 1:10) kui kõige pikem lugu ("Sleepwalking Past Hope" 10:03).
Druskininkai
Ajalugu
26. detsembril 2006 avati linnas Leedu esimene veepark.
Augustis 2011 avati seal Snow Arena suusahall.
Elanikkond
1921. aasta rahvaloenduse andmetel oli Druskininkai elanikest poolakaid 70,77%, juute 24,46%, venelasi 2,02, leedulasi 1,92% ja valgevenelasi 0,8%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Druskininkai elanikest leedulasi 88,94%, poolakaid 4,14% venelasi 3,58%, valgevenelasi 1,7%, ukrainlasi 0,46%.
Loodus
Linn asub Nemunase jõe mõlemal kaldal. Suurem osa linnast asub jõe paremal kaldal, vasakul kaldal asub Baltašiškė linnaosa. Linna on klimaatiliselt peetud heaks kuurordiks, kus puhub harva tugev tuul ja mille ümbruses kasvavad suured männimetsad.
Tuntud elanikke
pisi|püsti|Mikalojus Konstantinas Čiurlionis elas linnas aastail 1877–1889 pisi|püsti|Józef Piłsudski suvitas ise Druskininkais ja propageeris ka linna kui suvituskohta
Skåtøy
Skåtøy on saar ja endine vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas Kragerø vallas.
Saar asub Kragerøfjordeni suudmes. Saart ümbritsevad teised saared; põhja pool asuvad Bærøy, Gumøy ja Oterøy, idas Jomfruland ja edelas Øygarden.
Skåtøy on Telemargi suurim saar. Saare pindala on 8,8 km². Saar on kaljune, osa sellest on kaetud metsaga.
Aastaringselt elab seal umbes 250 inimest. Saarel on 40–50 õpilasega põhikool.
Saarel on muu hulgas kohvik ja kunstigalerii ning mitu seltsi ja klubi. Saar on populaarne puhkusekoht. Saarel on elanud ka paljud kunstnikud. Saarel on 2001. aastal valminud skulptor Per Elsdorfi valmistatud naisekuju "Pesta", mis kujutab Theodor Kittelseni katkust rääkiva raamatu tegelast.
Alates 2000. aastast on juuli keskel peetud muusika- ja luulefestivali.
Saarestikus on parvlaevaliiklus Skåtøy ning Stabbestadi, Bærøy, Tåtøy, Virgini, Gumøy, Langøy ja Kragerø asula vahel.
Ajalugu
Skåtøy eraldus Sannidali vallast aastal 1882 ning oli kuni 1960. aastani iseseisev vald. Kuni 1918. aastani kirjutati nime "Skaatø", seejärel kuni 1920 "Skaatøy". Alates 1921. aastast on saarel praegune nimi.
Saarel asub aastast 1863 pärinev Skåtøy kirik, mis on Norra viie suurema puitkiriku hulgas.
1910
1910. aasta (MCMX) oli 20. sajandi 10. aasta.
Nigula
Nigula on mitme Eesti küla nimi:
1564
1564. aasta (MDLXIV) oli 16. sajandi 64. aasta.
Personaalne müük
Personaalset müüki võib määratleda kui müüja ja potentsiaalse kliendi vahelist suhtluse protsessi, mille käigus müüja õpib tundma kliendi vajadusi ja üritab neid rahuldada, pakkudes kliendile võimaluse osta või tarbida midagi. Personaalset müüki võib kasutada ka olukorra kirjeldamiseks, kus ettevõte kasutab müügipersonali ühe peamise viisina, klientidega suhtlemiseks. alt=|pisi|Müü
Sisu
Personaalne müük on näost näkku müümise tehnika, mille abil müüja kasutab oma sotsiaalseid oskusi kliendi veenmiseks konkreetse toote ostmisel. Müüja üritab toote erinevaid funktsioone esile tõsta, veendes klienti, et see annab ainult lisaväärtust. Personaalse müügi eesmärk ei ole alati tooteid või teenuseid maha müüa. Sageli kasutavad ettevõtted seda selleks, et tutvustada klientidele uut toodet. Kuna müümine hõlmab personaalset lähenemist, teab müüja paremini, kuidas toodet potentsiaalsele kliendile suunata. Personaalne müük võib toimuda kahes erinevas kanalis: jaemüügi kaudu ja otse tarbijale suunatud kanali kaudu. Jaemüügikanali all suhtleb müügiinimene potentsiaalsete klientidega, kes tulevad ise antud toote kohta uurima. Müügiinimese ülesanne on veenduda, et ta mõistab klientide vajadusi ja näitab sellele vastavalt erinevaid tooteid, mis kliendile huvi pakuvad. Otsekanali kaudu läheneb müüja potentsiaalsetele klientidele, et tutvustada neile uut toodet, mille ettevõte turule toob või on toonud, lisaks võib tal olla uus pakkumine, mida kliendid ei pruugi avatud turult saada.
Lühike ajalugu
Personaalset müüki võis leida juba Vana-Kreekas. Müügiinimeste vajadust suurendas tööstusrevolutsioon ja modernne personaalne müük sai alguse XX sajandi esimesel poolel. Tööstusrevolutsioon algas 18. sajandil Suurbritannias. See tähendas, et kohalik majandus ei olnud enam nii iseseisev ja vajadus jõuda masstoodanguna toodetud kaupade müügiks uute klientideni suurenes.
Aargau kanton
Aargau kanton on kanton Põhja-Šveitsis.
Kanton asub Aare jõe piirkonnas, mille järgi on ka nime saanud.
1415 läks Aargau Šveitsi Liidu koosseisu. Enamik aladest läks Berni kantoni koosseisu, teisi valitseti sõltlaskondadena. 1798–1803, Helveetsia vabariigi ajal, moodustus eraldi Aargau kanton. 1803. aastal liideti Aargauga ka Fricktal, mis oli aasta olnud eraldi kanton (varem kuulus seegi Habsburgidele).
Volikiri
thumb|Volikiri auto kasutamise kohta Volikiri on kirjalikus vormis tehtud või notari poolt tõestatud dokument, mis tõendab esindaja volitusi. Tihti nimetatakse seda ebaõigelt volituseks.
Snaga Mandato Vlast 委任状
Muksi
Muksi (kohalik hääldus: Arukülä; ka: Aruküla) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla lähistel on Muksi soo, külas asuvad Muti maastikukaitseala koosseisu kuuluvad Muti järv ja Umbjärv.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
1605
1605. aasta (MDCV) oli 17. sajandi 5. aasta.
Mursid
pisi|Mursi naine pisi|Mursi mees pisi|Mursi 2010 Mursid on rahvas Aafrikas Etioopia edelaosas, kes kõnelevad surma keelte hulka kuuluvat mursi keelt.
Mursid elavad muust maailmast suhteliselt eraldatult Omo jõe ümbruses. Nad järgivad oma traditsioonilist eluviisi ning elatuvad karjapidamisest ja algelisest põlluharimisest.
Nende silmatorkavaks tunnuseks on huulekettad, mida kannab suurem osa mursi naisi.
Rahvanimetused
Etioopias liigitatakse mursid koos suride ja meenidega rühma, mida nimetatakse surmadeks.
Murside kohta on kasutatud ka nimetusi Dama, Merdu, Meritu, Murzi ja Murzu.
Päritolu
Surmade ühise pärimuse järgi tulid nad Niiluse orust umbes 200 aastat tagasi. Murside rändes on mitu etappi. 19. sajandi keskel tuldi lääne poolt üle Omo jõe Kurumi ümbrusse. 1920. ja 1930. aastatel liiguti põhja poole, ülesvoolu niiskematele aladele, kuni Mara jõeni. Pärast 1970. aastate põuda ja näljahäda algas 1980. aastate alguses kolmas ränne, mille käigus asuti elama Mago jõe orgu. Liiguti tasapisi, kõigepealt liikusid veidi edasi üksikud pered, kui uus elupaik osutus soodsaks, järgnesid neile ka teised. Otsiti looduslikult sobivat elupaika, kus oleks metsa ja põlluharimiseks sobivat maad, vett ja lopsakat rohumaad.
Etioopia koosseisu sattusid mursid ja nende naaberrahvad 19. sajandi lõpus, kui Menelik II Keenia ja Sudaani piiri äärsed alad enda valdusse võttis.
Asuala ja naabrid
pisi|Mursi lapsed Mursid elavad Etioopia edelaosas Lõuna-Sudaani piiri ääres, peamiselt Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariigis Debub Omo tsoonis Sala Mago ringkonnas. Murside ala hõlmab umbes 2000 km². Nende asuala on Omo jõe orus Jinkast edelas. See on metsarikas ja lopsaka loodusega piirkond Omo lisajõgede Maki ja Mago vahel. Nende asuala on üks eraldatumaid paiku Aafrikas. Põhjast ja idast piiravad seda mäed, läänest ja lõunast Omo jõgi.
Murside asualaks on jõeorg ja tasandik, mida läbib kirde-edelasuunaline mäeahelik. Selle kõrgeim tipp on 1666 meetri kõrgune Dara mägi. Nende asuala põhjaosas sajab umbes 800 ja lõunaosas 400 mm aastas. Üks vihmaperiood kestab tavaliselt märtsist aprillini ja teine oktoobrist novembrini. Mursid elavad Mago Rahvuspargi põhjaosas.
Murside naabrid läänes teisel pool Omo jõge on surid, põhja pool elavad meenid (sealhulgas bodid), idapoolsetes mägedes omo keeli kõnelevad aarid ja karad, lõunas njangatomid. Murside suhted bodide ja njangatomidega on vaenulikud, nendega näiteks abielusid ei sõlmita.
2015. aasta lõpus hakkas tööle Omo jõe paisule rajatud hüdroelektrijaam Gilgel Gibe III. Selle kriitikud on ennustanud veerežiimi muutuste hävitavat mõju jõe üleujutustest sõltuvatele põlisrahvastele, sealhulgas mursidele.
Keeled
Mursid kõnelevad mursi keelt, mis on üks Niiluse-Sahara hõimkonda Chari-Niiluse keelkonda Ida-Sudaani keelte hulka kuuluvaid surma keeli. Mursi keel on toonikeel.
Uneasy Listening Vol. 1
Uneasy Listening Vol. 1 on ansambli HIM kogumikalbum aastast 2006.
Mursid
Keeled
Veel hiljuti puudus mursidel oma kirjakeel. Misjonäride abiga loodi 20. sajandi lõpus etioopia kirjal põhinev kirjakeel. Addis Abeba ülikoolis töötati välja ka ladina kirja kasutav kirjakeel.
Lähemad sugulaskeeled on teised surma keeled meeni, suri, didinga ja murle keel.
Murside seas on levinud ka amhara keele oskus.
Usk
pisi|Mursi poiss Murside usk on tihedalt põimunud ravitsemisega. Haigus tekib nende uskumuse järgi siis, kui inimese suhe ümbritsevaga on häiritud.
Murside jumal on Tumwi. Jumal elab taevas, kuid võib vahel end ilmutada mõne taevas nähtava objektina, näiteks vikerkaare või linnuna. Jumala ja murside kogukonna vahendajaks on preester kômoru, kelle amet on päritav. Eriti oluline roll on tal põua, viljakahjurite ja haiguste puhul. Ta korraldab avalikke rituaale, mille eesmärk on tuua vihma, kaitsta inimesi, loomi ja vilja haiguste eest, hoida eemal vaenlasi ning kindlustada maa, inimeste ja loomade viljakus. Et preestri side jumalaga säiliks, ei tohi ta kunagi oma maalt lahkuda. Komortê klanni on hakatud pidama preestrite klanniks. Selle liikmed on preestri ametis nii murside maa põhja- kui ka lõunaosas.
On ka ravitsejad, kellele omistatakse erilisi võimeid (nani). Usutakse, et nad suudavad kätega ravida ja veiste sarvi vormida. Nad oskavad ravimtaimedega haavu parandada. Jumal ilmutavat end neile vikerkaare või taevast kukkuva linnu või kivi kaudu.
Naisravitsejad (ngerrê) püüavad kätega selga masseerides ja maagilisi sõnu lausudes haigust kehast välja tõmmata. Ravitsemisel ja haiguste ennetamisel kasutatakse muu hulgas taimi, sõnnikut ja savi.
Elukorraldus
pisi| pisi|Armistamise teel kaunistatud nahk Mursi mehed jagunevad vastavalt vanusele rühmadesse. Naiste sotsiaalne staatus sõltub tema abikaasa vanuserühmast. Levinud on mitmenaisepidamine.
Mursidel pole ametlikku valitsejat, aga eriti austatakse oma liidripositsiooni välja teeninud mehi (jalaba). Need on tavaliselt targad, kogenud ja tasakaalukad üle 50-aastased mehed, kes on pigem traditsiooni hoidjad kui otsustajad. Kõige olulisemaks peetakse nende juures oraatorioskusi. Mursidel on ütlus, et poisist saab mees, kui ta õpib nägema südamega.
Mursid on alati olnud karjakasvatajad, kütid ja korilased, tänapäeval on aga olude sunnil hakanud ka maad harima. Kasvatatakse peamiselt põuakindlat sorgot, maisi, ube, kikerhernest ja mitmesuguseid muid köögivilju. Põlde ümbritsevad väiksed külad. Põllumaa saamiseks raiutakse ja põletatakse metsa. Pinnas on võrdlemisi viljakas. Kui maa ära kurnatakse, puhastatakse uus põllumaa. Maha raiutud mets tasapisi taastub. Igal perel on oma põld, aga maad haritakse kogukonnas. Põllu ääres on vahitornid, kus valvatakse põldu ja peletatakse minema saaki noolima tulnud metsloomad, eelkõige ahvid. Murside asualad jagunevad kolmeks tsooniks, mille vahel vastavalt hooajale liigutakse. Jõe ääres on viljakas muda ja vesi on alati kättesaadav, veidi kaugemal paikneb ala, kus on piisavalt niiskust vihmahooajal, kolmanda osa moodustavad kõrgemal asuvad karjamaad. Kuival hooajal elatakse peamiselt Omo jõe ääres, vihmade saabudes suundutakse ida poole kaugematele rohumaadele. Põllu äärde on püstitatud tüvedest ja õlgedest varjualused. Kuival hooajal aetakse ka kari jõele lähemale. Aastas saadakse kaks saaki, üks Omo ja Mago jõe kaldalt, kuhu kandub üleujutusega viljakandvat muda, teine aga vihmahooajal jõest kaugemalt metsast vabastatud maalt. Jõe ääres külvatakse vili pärast üleujutuse lõppu oktoobris ja novembris, saak saadakse jaanuaris-veebruaris. See on kõige väärtuslikum põllumaa. Vilja kasvamise ajal on enamik rahvast jõe ääres põldudel, karja hoitakse kaugematel rohumaadel kahe jõe vahele jäävas Elma orus, kus vesi on alati kättesaadav ja puuduvad tsetsekärbsed. Teine saak saadakse viljast, mis külvatakse kohe, kui vihmahooaeg algab, märtsis-aprillis. See valmib juunis-juulis. Vihma alguse, kestuse ja sademete piirkonna suhtes ei saa kunagi kindel olla.
Murside kõige väärtuslikum varandus on kariloomad. Mursidel on kombeks öelda, et rikkal mehel on 45 lehma ja kaks naist, ja just selles järjekorras. Kari on tagatiseks ka põua ajal, kui põllult toitu ei saa, sest loomi saab naaberrahvastega vilja vastu vahetada. Karjal on murside kultuuris mitmekülgne roll. Loomad vahetavad omanikku mitmesuguste suhete kinnituseks. Peigmees kingib pruudi isale hulga loomi (35–40 pead). Sellega kindlustatakse, et karja jaotatakse pidevalt kogukonnas ümber ja tagatakse kõigi perede toimetulek.
Mursid on ainus rahvas ümbruskonnas, kes peab ainult veiseid, sest lambad ja kodukitsed ei sobi metsasel alal pidamiseks. 1970. aastatel tabas loomi Siberi katku puhang, tänapäeval on suurim vaenlane tsetsekärbes, kes kannab edasi unitõbe trüpanosomiaasi, mis võib nii inimestele kui ka loomadele surmavaks osutuda. Loomi karjatavad mehed ja poisid, kes on tihti suurema osa ajast kodust ära. Kui kari on kodust kaugel, on mehed ja naised mitu kuud teineteisest lahus. Neli-viis peret hoolitsevad oma karja eest ühiselt.
Veiste märgistamiseks kasutatakse kehamaalinguid. Loomade kaunistamine on ka omamoodi kunstivorm.
Peetakse ka koeri ja kanu. Toodetakse mett nii endale kui ka turule viimiseks. Puukoorest ja heintest valmistatakse pikad silindrilised tarud, mis riputatakse puu otsa. Taru sisse pannakse meega kärjetükk.
Väga väärtuslikud on mursidele relvad. Kaitseks vaenulike naabrite vastu on mursid endale hankinud peamiselt Somaaliast ja Sudaanist pärit automaatrelvad. Üks relv on väärt 4–6 lehma.
Külas leidub tavaliselt keegi, kes oskab amhara keelt ja saab tänu sellele linna tarviliku kauba järele minna. Kasuks tuleb ka kirjaoskus, sest siis saab külaelanike tellimused paberile kirja panna. Lähim keskus on Jinka, kus on muu hulgas turud, kauplused, koolid, hotellid, apteek, kliinik ja lennuväli. Tarvilikud poekaubad on muu hulgas žiletid, tekid, matšeeted, suhkur, raadiod.
Üha sagedamini satuvad murside juurde turistid. Kokkupuude turistidega on tihti hakanud kohalikke traditsioone moonutama. Turismifirmad reklaamivad mursisid kui looduslähedast rahvast, kellel on erilised traditsioonid, eelkõige muidugi huulekettad. Mursid, kes loodavad pildistamise eest rohkem raha teenida, on hakanud ennast oma tavadele mittevastavalt kaunistama ning lavastama etendusi, mis neile tavaelus omased ei ole. Püütakse endale külge riputada üha pöörasemaid kaunistusi. Turistide rõõmuks ilmuvad välja automaatrelvad ja naised pannakse nendega poseerima.
Riietus ja ehted
pisi|Mursi naine pisi|Sõdalased Mursid kannavad nappe rõivaid, tihti on ka päris alasti. Nii mehed kui ka naised kannavad enamasti seelikulaadset kangast või nahast valmistatud rõivaeset. Võidakse kasutada ka õlalt sõlme seotud rõivast või peaauguga külgedelt lahtist kangatükki.
Levinud on heleda saviga tehtud kehamaalingud. Tavaliselt kogunevad mehed jõe kaldale, kus savi on kergesti kättesaadav, määrivad savi üksteisele peale ja asuvad hoolikalt näppudega mustreid joonistama. Kõige levinumad on geomeetrilised mustrid, eriti spiraalid ja kontsentrilised ringid. Püütakse jäljendada ka loomanahku, näiteks gasellidele ja sebradele iseloomulikke mustreid. Kehamaalinguid ei tehta kunagi üksinda, sest just koostegemist peetakse ühtsuse väljenduseks. Uuem traditsioon on naha mustriline armistamine.
Mursidel on kombeks kõik kehakarvad eemaldada. Pea aetakse žiletiga paljaks, ka kubemekarvad eemaldatakse. Isegi ripsmed kitkutakse välja.
Mursi naiste kõige silmatorkavam ehe on väljavenitatud alahuule sisse paigaldatud ketas. Alahuult hakatakse venitama juba teismeeas. 14–15-aastase tüdruku alahuulde tehakse terava noaga auk ja sellesse surutakse pulk, mida hakatakse asendama järk-järgult suurema läbimõõduga kettaga. Ketta läbimõõt võib lõpuks ulatuda kuni 20 sentimeetrini. Et sülg saaks vabamalt voolata, eemaldatakse alumised esihambad. Vanasti oli enesestmõistetav, et selle protseduuri läbisid kõik tüdrukud. Tänapäeval on see tüdruku enda otsustada ja paljud otsustavad sellest ka loobuda. Koolis, ametiasutustes või naaberrahvaste turul võidakse kettaga naisi võõrastada ja naeruvääristada. Mursi mehed aga peavad traditsiooniliselt kettaga naisi ilusamaks. On väidetud, et peigmehe pruudiluna suurus sõltub pruudi huuleketta suurusest, kuid see ei pea enamasti paika, sest abielu puudutavad kokkulepped on sõlmitud ammu enne, kui tüdrukud jõuavad oma huuleava suureks venitada. Siiski juhtub, et mees nõuab osa pruudilunast tagasi, sest abikaasa ei vasta tema ootustele. Vanasti oli tava, et naine peab mehe juuresolekul alati ketast kandma ja võib selle ära võtta ainult kodus, magades või naiste seltskonnas. Tänapäeval seda tava enam ei järgita. Tüdrukud ja äsja abiellunud naised kannavad kettaid enam-vähem alati, pärast paari esimest abieluaastat aga ketast kodus reeglina enam ei kasutata. On teatud olukorrad, mille puhul ketta kandmist siiski eeldatakse, näiteks meestele toitu serveerides, tantsides ning oluliste tseremooniate ja duellide ajal. Varem kasutati valdavalt puidust kettaid ja neid valmistasid mehed. Lõunapoolsed mursid kasutavad puidust kettaid ka tänapäeval. Põhja pool on nüüdseks levinuim materjal savi, mida jõekaldal leidub külluses. Oma kettad voolib iga naine ise. Neid võidakse kaunistada geomeetriliste mustrite ja aukudega. Arvatakse, et huuleketaste traditsioon võis alguse saada tähelepanekust, et orjakaupmeestele moonutatud ihuga inimesed ei meeldinud. Sellel siiski pole kinnitust. Huuleketast võidakse pidada tugevuse ja vapruse sümboliks. Paljudel selle piirkonna rahvastel on sama komme. Samasuguseid kettaid kasutab ka mõni Lõuna-Ameerika rahvas.
Samasuguseid, kuid väiksemaid kettaid kantakse ka kõrvas. Seda teevad ka mehed. Kaelas ja käsivarte ümber kantakse helmekeesid, peas võidakse kanda narmaid ja sulgi. Levinud on metallist sõrmused ja käevõrud, ka müntide kasutamine kõrvarõngastena.
Traditsioonid
Üks murside olulisi traditsioone on noorte meeste kepivõitlus (donga). See on puidust keppidega duell, mis võib minna päris veriseks. Võistluseks valmistatakse pikalt ette ja see kestab mitu päeva. Duelli jälgib mitu kohtunikku, kes on tavaliselt vanemad mehed. Osalejateks on vallalised mehed. Võitlejad kannavad uhket nahkadest ja punutistest kaitseriietust. Mursid usuvad, et kehamaalingud annavad võitlejatele üleloomuliku jõu. Võideldakse umbes kahe meetri pikkuste greeviapuust keppidega, millega püütakse vastast tabada ja jalust maha lüüa. Kaotajaks jääb osaleja, kes maha lamama jääb või vigastuste tõttu võitluse katkestab. Võitjaid austatakse ja nad pälvivad eriti tüdrukute tähelepanu. Võitlus on halastamatu, aga vastase tapmine on keelatud. Kui see siiski peaks juhtuma, aetakse tapja külast minema, tema maa võetakse ära ja tema pere naised antakse tapetu perele.
Mursidel on komme surnute kõrva piima kallata, sest usutakse, et see tagab jõukuse teises ilmas. Surnud maetakse lehmanahkadesse mähitult kodu lähedale. Matmiskohast aetakse üle loomakari, et kõik jäljed kaotada.
Rahvapärimus, laul ja tants
Mursidel on rikas suuline pärimus. Lugude rääkimisega antakse edasi traditsioone ja eelmiste põlvkondade tarkusi.
Levinud on hüplev tants laulu ja plaksutamise saatel. Mehed kannavad tantsides tihti automaatrelvi.
Toit
Traditsiooniliselt on toiduks kasutatud eelkõige kariloomade piima ja verd, väga harva ka liha, samuti kütitud loomi ja metsast korjatud taimeosi. Tänapäeval on sellele lisandunud ka põlluharimise saadused. Peamiselt kasvatatakse sorgot, aga ka maisi. Kasvatatakse ka näiteks kõrvitsaid ja mitmesuguseid maitsetaimi, mida segatakse jahu hulka.
Juuakse lüpsisooja piima ja sooja elusalt loomalt võetud verd. Juuakse ka piima ja vere segu. Liha süüakse ainult seoses erakordsete tseremooniatega, näiteks preestri matustel ohverdatakse mitu looma.
Toitu valmistavad naised. Suur osa nende päevast kulub teravilja käsitsi jahvatamisele. Tavaliselt teeb seda mitu naist üheskoos. Rütmilise liigutusega hõõrutakse teri kahe kivi vahel, töö saateks on laul ja laste plaksutamine. Saadud jahule lisatakse piima või vett ja pannakse tainas savipotti valmima.
Hommikusöögiks on tihti lõkkes küpsetatud mais, lõunal ja õhtul jahust tehtud tainast pätsikesed.
Et mehed ja poisid on suurema osa ajast kodust ära, söövad nad vastavalt oludele. Karjas olles juuakse piima ja verd, põldu valvates süüakse maisi.
Hinnatud maius on mesi.
Just Film
pisi|295x295px|Just Filmi festivali maskott "hundu" pisi|288x288px|Noorte- ja lastefilmide festival Just Film Just Film (lühend JF) on Tallinna Pimedate Ööde filmifestivali (PÖFF) suurim laste- ja noortefilmide alafestival, mis koosneb lastefilmide ja noortefilmide võistlusprogrammist ja eriprogrammidest. Just Filmi festivali korraldatakse 2001. aastast igal aastal novembris sarnaselt PÖFFi põhiprogrammiga Tallinna ja Tartu kinodes.
Festivalil linastub igal aastal umbes 50 filmi. Külastatavuselt on Just Filmist saanud Eesti üks suuremaid laste- ja noorteüritusi, mida igal aastal külastab kokku ligi 20 000 filmihuvilist.
Mursid
Tervishoid
Levinud on muu hulgas parasiithaigus drakunkuliaas ehk Guinea ümarusstõbi; konjunktiviit, malaaria, kollapalavik, leetrid.
Just Film
Just Film annab ka oma panuse haridusse pakkudes õpetajatele võimalust kaasata väärtfilme õppetöösse.
Just Film on toonud Eestisse kokku 536 täispikka filmi väga paljudelt kuulsatelt filmitegijatelt, nagu näiteks Gus van Sant, Vanessa Jopp, Tony Key. Lisaks kuulsatele režissööridele on festivali avamisele ja lõpetamisele jõudnud maailma suurimad ja populaarseimad laste- ja noortefilmid. Nii on seigeldud koos Harry Potteriga ning kaasa elatud libahuntide ja vampiiride sõdadele Videviku saagades. Suured ja väikesed filmihuvilised on saanud näha uusversioone ka filmidest “Kalapoeg Nemo” ja “Lõvikuningas”.
Festivali programmijuht on olnud Mikk Granström.
Ajalugu
Just Filmi sünnikodu oli Nukuteater, kus näidati nii laste- kui ka noortefilme. Kino Sõprus oli tänavakultuuri eriprogrammi päralt. Seitse aastat hiljem olid aga pisikesed ja armsad kinod jäänud Just Filmi jaoks liiga väikeseks ning festival oli sunnitud kolima kinno Kosmos, kuhu Just Film jäi saatuse tahtel vaid üheks aastaks, sest peagi avati Tallinnas Solaris Keskus ja Cinamoni kino (tänaseks nimega Solaris Kino). Pärast edukat esimest aastat Solaris Kinos, laienes Just Film ka Tallinna teise suurkinno Coca-Cola Plaza. Praegu on Just Filmi kodukinoks saanud Apollo Kino Solaris ja Apollo Kino Coca-Cola Plaza.
Jessica Simpson
pisi|Jessica Simpson
Jessica Ann Simpson (sündinud 10. juulil 1980) on Ameerika Ühendriikide laulja ja näitleja.
Dark Light
"Dark Light" on ansambli HIM album. See ilmus 2005. aastal.
Narva kihelkond
Narva kihelkond oli ajalooline kirikukihelkond Virumaa idaservas.
Narva kihelkond moodustati 13. sajandi alguses ajaloolise Alutaguse kihelkonna alale. Aastast 1623 kandis Narva kihelkond Vaivara kihelkonna nime. Mõnes ajalooallikas aastal 1595 ja mõned korrad 17. sajandil on Vaivara kihelkonda nimetatud ka Peetri kihelkonnaks Peeterristil asunud Peetri kabeli järgi.
Krasimir Karakačanov
Ta oli 4. maist 2017 kuni 12. maini 2021 Bulgaaria kaitseminister.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on üks laps. Tema isa Dončo Karakačanov on samuti Bulgaaria poliitik.
Huumusained
Huumusained on mulla huumust moodustavad ained, mis on tekkinud biokeemilisel teel keerukamatest lähteainetest.
Huumusained jagatakse lahustumatuteks humiinaineteks, s.t., mis ei lahustu ei vees, leelistes ega mineraalhapetes. Leelistes lahustuvaid huumusaineid nimetatakse huumushapeteks ja kui neid huumushappeid töödelda mineraalhappega, siis humiinhapped sadestuvad ja fulvohapped jäävad lahusesse.
Pimedate Ööde filmifestival
PÖFF koosneb põhiprogrammist, kolmest alafestivalist, võrgustiku- ja koolitusüritusest noortele animahuvilistele ja -professionaalidele ning filmi- ja kaastootmisturust, mis on suunatud filmitööstuse levitajatele.
PÖFFi iga-aastased suursponsorid on Nordea Pank ja Nordic Hotel Forum. PÖFFi peamised partnerid on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Kultuuriministeerium, Eesti Kultuurkapital, Tartu linnavalitsus, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, Eesti Filmi Sihtasutus, Inimõiguste Keskus, Keskkonnainvesteeringute Keskus, Hasartmängumaksu Nõukogu, Puuetega Inimeste Koda, Lasteombudsman, Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliinik, Tallinna Sadam, Sotsiaalministeerium ja Välisministeerium ning välisriikide fondid ja saatkonnad.
Ajalugu
PÖFFi algatajateks olid 1997. aastal Tiina Lokk (Eesti), Jan Erik Holst (Norra), Eva Lille, Kirsi Tykkyläinen (Soome), Mona Jensen, Jesper Andersen, Svend Roed Nielsen ja Anne-Marie Overbye (Taani). . Tänaseni on festivali peakorraldajaks Tiina Lokk.
Pimedate Ööde filmifestival algas 1997. aastal, mil linastus 25 täispikka filmi tuues kokku 4500 kinokülastust. Festival kasvas kiiresti kahekordistades külastajate arvu aastast aastasse ning tuues Tallinnasse filme kogu maailmast. Kümne aastaga kümnekordistus PÖFFil linastuvate filmide arv, samal ajal kasvas publiku arv veelgi rohkem. Esimeselt fookuselt Põhjamaade kinol on festivali haare laienenud kõigile kontinentidele ja paljudesse žanritesse.
Zetod
Zetod on viiest Setomaalt pärit seto noormehest koosnev Eesti pärimusmuusika- ja folkrokkansambel.
Pimedate Ööde filmifestival
Ajalugu
2010. aastal toimus Tallinnas PÖFFi eestvedamisel Euroopa Filmiauhindade Gala.
2014. aastal sai PÖFF FIAPF filmifestivali sertifikaadi. FIAPF on organisatsioon, mis muuhulgas reguleerib maailma olulisemate filmifestivalide valikut. Selle alusel kuulub PÖFF 15 maailmakuulsa filmifestivali hulka, mille programm ei ole regioonipõhine ning millel on õigus näidata põhivõistlusprogrammis filme kõikidest regioonidest.
Zetod
Ansambel alustas loomingulist tegevust 2003. aastal. Ene Lukka-Jegikjani idee kutsuda kokku seto poiste bänd leidis Värska Kultuurikeskuse juhatajalt positiivset tuge ning juhendaja Kristjan Priksi eestvedamisel alustas ansambel, tollal noortebänd, seto rahvalaulude arranžeerimisega.
Pimedate Ööde filmifestival
MTÜ Pimedate Ööde filmifestival
MTÜ PÖFF põhitegevusalaks on iga-aastase Tallinna Pimedate Ööde filmifestivali korraldamine. Lisategevusena korraldatakse filmiüritusi nagu Tartu armastusfilmide festival tARTuFF, Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festival (HÕFF). Samuti toimuvad iganädalased dokumentaalfilmide linastused Kumu Kunstimuuseumis üritusel Kumu Dokumentaal. Väikese filmiprogrammiga ollakse esindatud ka selliste projektide raames nagu Tallinna vanalinna päevad, Tallinna Tudengipäevad, Tartu Tudengipäevad, Viljandi Pärimusmuusika Festival jm.
Zetod
Zetod on tänaseks üllitanud seitse albumit: "Lätsi vällä kaema" (2005), "Lätsi tarrõ tagasi" (2008), "Lätsi sanna" (2010), "Lätsi kõrtsu" (2013), "Lätsi liina" (2018), "Traadilda live at Treski küün" (2020), "Lätsi pitto" (2022). Tänu teisele plaadile kasvas ansambli populaarsus jõudsalt. Zetod said 2009. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel Aasta Etno/Folk Artisti auhinna. "Lätsi sanna" nomineeriti 2010. aasta parimaks etno-/folkalbumiks, "Lätsi kõrtsu" võitis selle auhinna 2014. aastal. Festival Viru Folk otsustas Aasta Popmuusikaauhinnad galal anda kollektiivile Kuldne Plaat pärimusmuusika populariseerimise eest, aastal 2011 pärjati Zetod aga Kuldse Plaadiga aasta ansambliks. 2009. aastal Eesti Pärimusmuusika Keskuse ja Raadio 2 koostööl välja antud kaheksast etnokulbist kogusid Zetod kuus, 2010. aastal ühe. pisi|Ansambel Zetod 2007. aastal Ansambel on esinenud mitmetel pärimusmuusika festivalidel Eestis (Viljandi pärimusmuusika festival, Võru folkloorifestival, Hiiu folk, Märjamaa Folk, Viru Folk), samuti erinevatel rokkmuusika festivalidel (Rabarock, Kapa Rock) ning Lätis, Leedus, Rootsis, Soomes, Ameerika Ühendriikides, Prantsusmaal, Belgias, Poolas ja Venemaal.
Pimedate Ööde filmifestival
Filmiturg Black Market
Black Market Industry Screenings on filmiturg filmitööstuse professionaalidele: filmitegijatele, levitajatele, produtsentidele, filmide kokkuostjatele tutvustamaks laiema regiooni filme Põhjamaadest, Baltikumist, Kesk- ja Ida-Euroopa riikidest, Venemaalt, Kesk-Aasiast. 2010 aastal toimus esimene kirjandusõiguste turg "Raamat filmiks".
Filmi- ja kaastootmisturg Baltic Event
PÖFFi põhiprogrammi ajal toimub filmi- ja kaastootmisturg Baltic Event, mille põhieesmärk on tutvustada rahvusvahelistele filmi- ja teleprofessionaalidele uusimaid Baltimaades valminud mängufilme ning filmitootmisvõimalusi. Baltic Eventi korraldab MTÜ BE.
Zetod
Ando Kiviberg on ansamblit kirjeldades öelnud, et "Zetod on noored nägusad poisid, kes mõjuvad "peavoolutajate" kõrval tänu eriomasele kultuuritaustale eksootilisena. Lisaks lavaline sarm, järjest paranev pillimänguoskus ning maitsekad, nutikad ja vägised rahvalaulude-pillilugude "traadised" seaded, mis tekitavad pärimusmuusikavõõramaski kuulajas põnevust ja ka äratundmist. Kindlasti on Zetod oma eeskujuga inspireerivad ning seega ülioluline pärimusmuusikale tähelepanu tõmbaja."
Pahuvere
Pahuvere on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Pahuvere saksakeelne nimi oli Willust.
Pimedate Ööde filmifestival
18. Tallinna Pimedate Ööde filmifestival
14.– 30. november 2014
Pahuvere
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Pimedate Ööde filmifestival
Auhinnad 2014
Žürii liikmed: Kati Outinen (Soome), Andrei Proshkin (Venemaa), Benson Taylor (Suurbritannia), Tomasz Wasilewski (Poola), Mark Axelrod (USA), Elina Reinold (Eesti) GRAND PRIX – (stipendium 10 000 eurot Tallinna linnalt) LUCIFER (Režissöör Gust van den Berghe, Belgia) . PARIM REŽISSÖÖR  – MARAT SARULU (Ümberasumine / Pereezd, Kõrgõzstan) PARIM MEESNÄITLEJA –  EDDIE REDMAYNE (Kõiksuse teooria / Theory of Everything, Suurbritannia) “ PARIM NAISNÄITLEJA –  KALKI KOECHLIN (Margarita, kõrrega / Margarita with a straw, India) PARIM OPERAATOR  – ERIK PÕLLUMAA (Risttuules, Eesti) ŽÜRII ÄRAMÄRKIMINE –  REVOLUTSIOONI INGLID / ANGELY REVOLUCII (režissöör Alexey Fedorchenko, Venemaa)
Žürii liikmed: Dr Martin Botha (Lõuna-Aafrika vabariik), Zaza Urushadze (Gruusia), Anu Veermäe-Kaldra (Eesti) TRIDENS PARIMA FILMI AUHIND (stipendium 5000 eurot Tridensilt) –  ELU AKVAARIUMIS / VONARSTRAETI (Režissöör Baldvin Zophoniasson, Island, Soome, Rootsi, Tšehhi) ŽÜRII ERIAUHIND –  MIS MU NIMI ON / KAK MENJA ZOVUT (Režissöör Nigina Sayullaeva, Venemaa) „Nüansirikas, kompleksne isa-tütre suhte portree. PARIM OPERAATOR (stipendium 1000 eurot)  – FREDRIK WENZEL (Vaikne möire / The Quiet Roar, Rootsi, Norra) TRIDENSI EESTI FILMI AUHIND (stipendium 3200 eurot)  – RISTTUULES (Režissöör Martti Helde, Eesti)
Žürii liikmed: György Báron (Ungari), Nando Salvá (Hispaania), Kaarel Kressa (Eesti) TÄNA / EMROUZ (režissöör Reza Mirkarimi, Iraan)
Pahuvere
Küla lähistel on Pahuvere soo. Külas on olnud Pahuvere mõis.
Pahuveres sündis eesti luuletaja, prosaist ja tõlkija Johannes Semper.
Pimedate Ööde filmifestival
Auhinnad 2014
Žürii liikmed: Rita Boronyák (Ungari), Odd Vaagland (Norra), Raivo Raam (Eesti) DON QUIJOTE RISTTUULES (režissöör Martti Helde, Eesti) AASIA FILMIKUNSTI EDENDAMISE VÕRGUSTIKU (NETPAC) ŽÜRII AUHIND
Žürii liikmed: Ed Lejano (Filipiinid), Bina Paul (India), Rein Kotov (Eesti) PARIM FILM  – ÜMBERASUMINE / PEREEZD (režissöör Marat Sarulu, Kõrgõzstan)
Žürii liikmed: Tallinna ja kogu Eesti Metropoliit Stefanus (Eesti Apostlik-Õigeusu kirik), apostellik administraator piiskop Philippe Jourdan (Rooma-Katoliku kirik), peasekretär Erik Tamm (Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste liit), peapiiskop Andres Põder (Eesti Evangeelne Luterlik kirik), metropoliit Kornelius (Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik), superintendent Taavi Hollman (Eesti Medotisti kirik)
PARIM KRISTILIKKE VÄÄRTUSI KANDEV FILM – TÄNA / EMROUZ (Režissöör Reza Mirkarimi, Iraan)
MIDA ME PIMEDUSES TEEME / WHAT WE DO IN THE SHAWDOS (režissöörid Jemaine Clement, Taika Waititi, Uus-Meremaa)
Arvo Mägi
Arvo Mägi (pseudonüüm ka Juhan Timmukuru; 13. juuni 1913 Koosa küla, Kavastu vald, Tartumaa – 27. november 2004 Nacka vald, Stockholmi lään) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1932–1939 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (lõpetas 1939 cum laude ja kaitses magistriväitekirja). Ta õppis veel 1939. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja Helsingi Ülikoolis. Akadeemiliselt kuulus alates 1933 Fraternitas Liviensisesse, alates 1992 auvilistlane.
Aastatel 1939–1941 töötas Eesti Rahva Muuseumis, 1941–1943 oli Postimehe ajakirjanik.
Läks 1943. aastal Soome, oli ajalehe Malevlane ja Soome Yleisradio eestikeelsete saadete toimetaja.
Põgenes 1944. aastal Rootsi, oli aastatel 1944–1952 joonestaja, modelleerija ja fotolaborant, aastast 1952 vabakutseline kirjanik. 1945–1947 oli ajakirja Vabariiklane, 1973–1980 aga Rootsi Eesti Päevalehe toimetuse liige.
Dulgalahh
Dulgalahh on jõgi Aasias Venemaal Sahhas.
Ta algab Verhojanski mägedest ja voolab laias orus valdavalt põhja. Ühinedes Sartangiga, moodustab Jana.
Jõe pikkus on 507 km.
Inda
Inda on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Kettler
thumb|150px|Kuramaa hertsog Kettlerite vapp Kettler, ka Ketteler, on Vestfaalist pärinev Saksa aadlisuguvõsa, mille liikmed olid ka Kuramaa hertsogid aastatel 1561–1737.
Kettlerid pärinesid väikeaadli hulgast, kuid 16. sajandi esimesel poolel hakkas nende positsioon tuntavalt tõusma, kui Gotthard (II) Kettlerist sai Kleve-Jülich-Bergi hertsogi nõunik. Tema vanemast pojast Wilhelmist sai Münsteri piiskop, nooremast, Gotthardist aga viimane Liivi ordu maameister ja esimene Kuramaa hertsog.
Üldisus
Üldisus on mõtlemise, tunnetuse, mõiste, termini või sõna omadus rakenduda kehtivalt enam kui ühel üksikjuhul; mida rohkematele üksikjuhtudele rakendutakse, seda suurem on üldisuse määr.
Üldise vastandiks peetakse üksikut ehk individuaalset või erilist.
Zürich
Zürich (prantsuse Zurich, itaalia Zurigo, romanši Turitg) on Šveitsi suurim linn (Zürichi linnastus on üle 1 miljoni elaniku), Zürichi kantoni pealinn. Linn asub Limmati jõe ääres ja Zürichi järve loodeserval. Linnast paistavad Alpid ja Juura mäed.
Üldisus
Loogikas määratletakse üldine mõiste ehk üldmõiste läbi selle olemuslike tunnuste või omaduste, mis vastanduvad juhuslikele tunnustele. Juhuslikud tunnused võivad üldmõiste kehtiva rakendumise korral üksik- ehk konkreetsetel juhtudel erineda, kuid olemuslikud tunnused peavad jääma samaks. Mõiste olemuslikud tunnused moodustavad mõiste sisu ehk intensiooni; konkreetsete nähtuste hulka, millele mõiste kehtivalt rakendub, nimetatakse mõiste mahuks ehk ekstensiooniks.
Zürich
Ajalugu
Linn tekkis 9. sajandil rajatud Fraumünsteri kloostri ümber. Linna nimi pärineb rooma tollipunkti nimest Turicum.
1262. aastal sai Zürichist Saksa-Rooma keisririigi riigilinn.
1911
1911. aasta (MCMXI) oli 20. sajandi 11. aasta.
Zürich
Ajalugu
1351 liitus Zürich kantonite liiduga ja mängis tähtsat rolli Šveitsi ajaloos.
1519. aastast sai Zürich Ulrich Zwingli juhtimisel reformatsiooni keskuseks.
Majandus
Zürich on rahvusvahelise tähtsusega finantskeskus. Lisaks kahele suurpangale, (Credit Suisse ja UBS) on seal peakorterid veel paljudel finantsasutustel.
Linn on ka Šveitsi tööstuskeskus. Tööstusettevõtteid on linnas vähemaks jäänud, kuid tehased on seal muuhulgas ABB-l ja Siemensil.
Transport
Zürichis on tihe bussi-, trammi- ja trollibussiliinide võrk. Linna läbib raudtee. Zürichi lennuväli Kloten asub kesklinnast 10 km kaugusel ja on Euroopa suurimaid.
Haridus
Zürichis on palju kõrgkoole. Neist suuremad on 19. sajandil asutatud Zürichi ülikool ja Zürichi Polütehniline Kõrgkool.
1524
1524. aasta (MDXXIV) oli 16. sajandi 24. aasta.
Philipp von Krusenstiern
pisi|Philipp von Krusenstiern Philipp von Krusenstiern (Filip Krusenstjerna (Krusenstierna), 1649. aastani Philipp Crusius (Philipp Cruse ); 21. aprill vkj / 1. mai 1597/98 Eisleben, Saksi-Anhalt – 31. märts vkj / 10. aprill 1676 Tallinn) oli Rootsi riigiametnik, jurist, diplomaat ja poliitik.
9. märtsil 1649 sai ta Rootsi kuningannalt Kristiinalt aadlikirja ja aadeldamisel perekonnanime "von Kruus", ning immatrikuleeriti 1650 Krusenstierna (rootsipäraselt "von Crusenstjerna"/von Krusenstjerna) nime all (nr. 460) Rootsi rüütelkonda.
Talle kuulus ka 1649. aastast Hagudi ja Ohakvere mõis.
Elulugu
Philippi vanemad olid Eislebeni pastor Johannes Crusius (1550–1616) ja Barbara Kreijer.
Crusius alustas teenistust krahv Ernst von Mansfeldi nõunikuna. Alates 1622. aastast oli ta Holstein-Gottorfi hertsogi Friedrich III teenistuses. 1627. aastal astus ta keiser Ferdinand II teenistusse ja töötas sõjakomissarina Dithmarschenis ning seejärel presidendina Stormarnis. Lübecki rahu sõlmimise järel 1629. aastal võttis Friedrich III Crusiuse taas oma teenistusse. 1633 lähetas hertsog Friedrich III ta koos kaupmehe Otto Brüggemanni ja sekretäri Adam Oleariusega saadikuna Moskvasse ja 1635 Holstein-Gottorpi saatkonnas Pärsiasse, et saada Venemaalt õigus kaubelda Pärsiaga (Idamaadega) vahetult. Crusius peatus laevahuku tõttu 1635 Kundas ja Tallinnas ning 1639 tagasiteel taas Tallinnas, kus abiellus Kunda mõisniku Johann Mölleri tütrega.
Rootsi riigi teenistusse asudes sai temast 5. veebruaril 1648 Tallinna linnusekohtu asenõunik ja assessor.
Alates 1653. aasta 1. jaanuarist oli ta Rootsi Kuningliku Kommertskolleegiumi Eesti- ja Ingerimaa kommertsdirektor, 20. augustist 1653 Narva linnusekrahv ning 1655–1658 õigusnõunik Moskvas. 19. detsembrist 1659 kuni 5. maini 1670 oli ta Tallinna asehaldur.
Perekond
Philipp Crusius abiellus 1623 Barbara Voigtiga (surnud 1634). Abielust sündisid:
Teist korda abiellus ta 13. mail 1639 Maria Mülleriga, kes oli Tallinna raehärra ja Kunda mõisniku Johann Mülleri (surnud 1639) ja Margaretha Pröbstingi (surnud 1641) tütar. Abielust sündisid:
Teosed
Philipp von Krusenstierna koostas aastail 1648–1650 (koos rüütelkonnasekretär C. Meyeriga) seadustiku "Des Hertzogthums Ehsten Ritter- und Landrechte" (anti välja alles 1821 täiendatud kujul). Selle kodifikatsiooni kinnitas Rootsi kuningas 1699, kuid kohtupraktikas kasutati seda sageli juba varem.
Põrga
Põrga on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Talas
Talas on linn Kõrgõzstanis, Talasi oblasti keskus. Asub Talasi jõe ääres 1280 m kõrgusel merepinnast.
Põrga
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Talas
751 toimus Talasi lähedal Talasi lahing Abbassiidide ja Hiina Tangi dünastia vägede vahel.
Tänapäeva linna asutasid 1877. aastal vene ja ukraina asunikud.
Nõukogude Liidu ajal olid linnal tihedad majandussidemed Kasahstaniga, sest Kõrgõzstani põhiosast eraldavad linna kõrged mäed. Pärast Kõrgõzstani iseseisvumist sidemed katkesid ja linna majandus jäi kiratsema.
6. aprillil 2010 puhkes linnas valitsuse vastu mäss, mis kasvas üle president Kurmanbek Bakijevi kukutanud ülestõusuks.
Pikru
Pikru on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla loodepiiril asub Pikru paisjärv, millest voolab läbi samuti loodepiiril asuv Tarvastu jõgi. Külast voolab läbi Pikru paisjärves Tarvastu jõkke suubuv Raudoja. Külas asub Matu paikkond, kus Tarvastu jõe kaldal on Matu koobas.
Koidu Uustalu
Koidu Uustalu (29. detsember 1925 Iisaku vald, Ida-Virumaa – 22. november 2018) oli eesti keeleteadlane.
Haridus
Uustalu lõpetas 1943 Jõhvi Gümnaasiumi, 1956 Rakvere Pedagoogilise Kooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduse osakonna saksa filoloogina, filoloogiakandidaat (1972, Tartu ülikool) väitekirjaga "Eesti saksakeelne toponüümia. Mõisanimed".
Töökohad
Uustalu oli 1961–63 Vaeküla Internaatkooli saksa keele õpetaja, 1963–75 Tartu ülikooli saksa filoloogia kateedri õpetaja, 1975–80 dotsendi kohusetäitja, 1980–95 dotsent.
Päikesetuul
Päikesetuuleks nimetatakse laetud osakeste voogu, mis on vabanenud Päikese pealmisest atmosfäärikihist. See plasma koosneb peamiselt elektronidest, prootonitest ja alfaosakestest soojusenergiaga 1.5 kuni 10 keV. Päikesetuule tihedus, temperatuur ja kiirus vahelduvad sõltuvalt ajast ja päikese laius- ja pikkuskraadidest. Päikesetuule osakesed vabanevad päikese gravitatsioonist tänu päikest ümbritseva plasmakihi kõrgele temperatuurile.
Ajalugu
Esimesena vihjas päikesetuulele briti astronoom Richard Carrington, kes viis iseseisvalt läbi vaatluse, mis hiljem pani aluse päikeseloidule.
1916. aastal väitis Norra teadlane Kristian Birkeland, et päikesetuule kiired ei koosne ainult positiivsetest või negatiivsetest osakestest vaid mõlemast: negatiivsetest elektronidest ja positiivsetest ioonidest.
Päikesetuule olemasolu ennustati juba 20. sajandi algul. Esimest korda registreeris päikesetuult 4. jaanuaril 1959 Nõukogude Liidu automaatjaam Luna 1, mis oli startinud kaks päeva varem. Päikesetuule olemasolu kinnitas ka järgmine Luna seeria automaatjaam Luna 2, mis suunati 1959. aasta septembris Kuule.
Kiirendus
Päikesetuulena vabaneb päikesest ligikaudu 1.3×10^36 osakest sekundis ehk umbes miljard kilogrammi aastas. Sellegipoolest on ainult 0.1% päikese kogumassist päikesetuulena minema kandunud.
Kiire ja aeglane päikesetuul
Päikesetuul jagatakse kahte peamisesse olekusse. Aeglase päikesetuule temperatuuriks on maalähedases kosmoseruumis mõõdetud 1.4–1.6×10^6 K ja kiiruseks 300–500 km/s. Kiire päikesetuule tunnuslik kiirus on 750 km/s ja temperatuur 8×10^5 K.
Mõju Maale
Maa on enamjaolt päikesetuule kiirguse eest kaitstud tänu oma magnetväljale, mis suunab suurema osa laetud osakestest eemale. Päikesetuult võib Maa peal näha, kui see kutsub esile virmalised või geomagnetilise tormi.
Käriselja
Käriselja (ka Kärisilla või Kärissilla) on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Bazar-Korgon
Bazar-Korgon sai linnaõigused 2021. aastal.
Leevre
Leevre on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Külas asub Leevre hiietamm.
Püreneed
thumb|400px|Püreneede topograafiline kaart Püreneed on mäestik Euroopas (täiendina on pärisnimi ainsuses: Pürenee mäestik). Kulgeb Hispaania ja Prantsusmaa piiril ida–läänesihilisena Biskaia lahest ja Vahemereni.
Püreneedes Pürenee rahvuspargi territooriumil asub Cirque de Gavarnie tsirkusorg.
Fis-moll
fis-moll ehk fa-diees-minoor on fis-ist üles ehitatud minoorne helirida. thumb|580px|left|fis-moll [[helirida loomulikus minooris.]]
Inimvajaduste hierarhia
Inimvajaduste hierarhia ehk Maslow' vajaduste hierarhia ehk Maslow' püramiid on inimesele omaste vajaduste kategoriseerimise ja väärtustamise süsteem.
Üks tuntumaid sotsiaalsete ja bioloogiliste vajaduste liigitusi pärineb Abraham Maslow'lt. Selle kohaselt on inimvajaduste hierarhia järgmine:
thumb|400px|Maslow' inimvajaduste hierarhia Hierarhia neli madalamat astet on füsioloogilised vajadused. Neid nimetab Maslow ka puudulikkusvajadusteks (deficiency-needs, D-needs). Viies, eneseteostusvajadus, ning püramiidist väljapoole jääv kuues, enesetranstsendentsivajadus, on kõrgemad ehk olemusvajadused (Being-needs, B-needs).
Hierarhia kõrgemate astmeteni jõudmiseks peavad kõik alamad vajadused olema rahuldatud.
Maslow' püramiid arvestab nn keskmise inimesega ega kehti nende inimeste puhul, kes kõrgemate vajaduste saavutamiseks jätavad mõne astme vahele.
Eneseteostus
Et Maslow keskendus oma töödes, erinevalt eelnenud psühhoteraapiast, tervele inimesele, on ta kirjutanud kõrgematest vajadustest pikemalt. Artiklis "Self-Actualizing and Beyond" (kogumikteoses "The Farther Reaches of Human Nature") kirjeldab ta eneseteostusele viivat käitumist järgmiste tunnuste kaudu:
Välislingid
Bisogno
Železnogorsk (Kurski oblast)
thumb Železnogorsk on linn Venemaal, Kurski oblastis, Železnogorski rajooni keskus.
Ajalugu
Linn on asutatud 1957. aastal Kurski magnetanomaalias asuva rauamaagimaardla juurde. 1962. aastal sai asula linnaõigused. Tollal elas linnas 9100 inimest.
Linnas asub Mihhailovski kaevandus- ja rikastuskombinaat.
Železnogorskit läbib raudtee.
Kaltsitoniin
Kaltsitoniin on üheahelaline 32 aminohappest koosnev peptiidhormoon, mida sekreteerivad kilpnäärme parafollikulaarsed C-rakud.
Kaltsitoniin suurendab kaltsiumi siirdumist verest luudesse.
Taš-Kömür
Taš-Kömür on linn Kõrgõzstanis Džalal-Abadi oblastis. Asub Fergana orus Narõni jõe paremal kaldal.
Raassilla
Raassilla (ka: Koni, Raasilla) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla loodepiiril ja läbi põhjaosa voolab Virastuoja.
Porsa
Porsa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Porsa külas asub Tarvastu kirik.
Küla kagupiiril voolab Tarvastu jõgi.
Koluta
Koluta on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Vahši jõgi
Vahši jõgi|thumb|250px Vahš (tadžiki keeles Вахш, pärsia keeles وخش) on jõgi Kesk-Aasias Tadžikistanis. Moodustub Kõzõlsu ja Muksu jõe ühinemisel ning voolab Surhobi (tadžiki keeles Сурхоб) nime kandes läände; ühinedes vasakult Obihingouga, saab nime Vahš ning käändub edelasse. Ülemjooksul voolab sügavas kuristikus läände ja edelasse, misjärel laskub laia orgu, kus voolab edela ja lõuna suunas. Pandži jõega ühinedes moodustab Amudarja.
Koluta
Kultuurimälestistest jääb Koluta territooriumile ohvrikivi (registrinumbriga 12113).
Vahši jõgi
Jõele on ehitatud hüdroenergia tootmiseks 5 paisu, neist kõrgeim on 300 m kõrgune Nureki pais, mis on ühtlasi maailma kõrgeim.
Koluta
Küla läbib Terjatu peakraav.
Liane Pintsaar
Ta on lõpetanud Tartu Kivilinna Gümnaasiumi.
Liane Pintsaar esindab Tartu Kalevit. Tema treenerid on Mehis Viru ja Kersti Viru.