cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liis Nimik
11-aastaselt kolis ta perega Saaremaale. Pärast Kuressaare Gümnaasiumi lõpetamist õppis ta aastatel 1998–2002 Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgemas Majanduskoolis. 2006–2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis montaažirežissööri erialal.
4. detsembril 2010 sai ta Kaljo Kiisa nimelise noore filmitegija stipendiumi dokumentaalfilmi "Helene elukool" eest, mis filmiti Maidla Põhikoolis 2009–2010.
Kiviaeg
Kiviaeg on muinasaja periood enne metallide töötlemise leiutamist, mil inimesed valmistasid tööriistu (parema tehnika puudumisel) enamasti kivist.
Kivi, mida tööriistade valmistamiseks kasutati, võis olla tulekivi, obsidiaan, mõni kiltkivi või mõni kristalliline kivi.
Kiviaeg on palju pikem kui kõik teised inimkonna ajaloo perioodid ning selles osalesid mitmed inimese bioloogilised liigid.
Kiviaja alguseks loetakse tavaliselt hetke, mil inimese tehnika ületas šimpansi oma.
Termin "kiviaeg" pärineb kolme perioodi süsteemist. Tänapäeval jaotatakse kiviaeg paleoliitikumiks ehk vanemaks kiviajaks, mesoliitikumiks ehk keskmiseks kiviajaks ja neoliitikumiks ehk nooremaks kiviajaks. Nendel on omakorda alajaotused. Kiviaja alajaotuste kronoloogia on piirkonniti erinev.
Paleoliitikum
Paleoliitikum ehk vanem kiviaeg algas umbes 2,4 miljonit aastat tagasi, kui ilmusid esimesed kindla funktsiooniga kivist tööriistad, mis valmistati kildude maharaiumise teel. Tööriistade valmistajateks olid inimlased Homo rudolfensis ja Homo habilis.
Mesoliitikum
Mesoliitikum ehk keskmine kiviaeg algas koos Maa kliima tunduva soojenemisega pärast viimast jääaega üle 12 000 aasta tagasi. Mesoliitikumile on iseloomulikud kivitööriistade kõrge kultuur (nende vorm oli põhijoontes samasugune nagu praegustel tööriistadel) ning kalapüügi areng. Mõned uurijad paigutavad mesoliitikumi paleoliitikumi koosseisu.
Neoliitikum
Neoliitikumi ehk uuema kiviaja tunnuseks peetakse tavaliselt põlluharimise ja karjakasvatuse arengut, mis algas üle 12 000 aasta tagasi Lähis-Idas (neoliitiline revolutsioon). Lähis-Idas, Egiptuses, Hiinas ja Induse jõe orus hakkasid moodustuma ka esimesed riigid.
Perioodid Kesk-Euroopas
Paleoliitikum kestis Kesk-Euroopas ajavahemikus 600 000 kuni 10 000 aastat eKr. Tegeldi küttimise ja korilusega.
Mesoliitikum jääb ajavahemikku 10 000 kuni 5000 eKr. Kütid-korilased kasutasid rafineeritud tööriistu, näiteks vibu ja noolt. Arenes kalapüük.
Neoliitikumi sisse arvatakse ka vaseaeg eneoliitikum.
Perioodid Eestis
Mesoliitikum kestis Eestis Valter Langi ja Aivar Kriiska järgi 9000 kuni 4900 eKr ja neoliitikum 4900 kuni 1800 eKr.
Eesti kiviaja uurijaid on Aivar Kriiska.
Kiviaja lõpp
Tavaliselt arvatakse, et Lähis-Idas ja Kagu-Aasias lõppes umbes 6000 eKr, ülejäänud Aasias ja Aafrikas ning Euroopas umbes 4000 eKr. Ameerika tsivilisatsioonid jäid kiviaja tasemele kuni ajani 2500 eKr.
Tehnika
Relvade, tööriistade ja muude esemete valmistamiseks osati kiviajal kasutada põhiliselt kivi, puitu, loomaluid, nahka ja savi. See aga ei tähenda, et kiviaja kultuurid oleksid olnud primitiivsed. Kiviajal leiutati näiteks
Eesti Kunstiakadeemia
Eesti Kunstiakadeemia (lühend EKA) on avalik-õiguslik ülikool Tallinnas. See on Eesti ainus arhitektuuri-, disaini-, kunsti- ja kunstikultuurialast kõrgkool.
Eesti Kunstiakadeemias on võimalik õppida enam kui kolmekümnel õppekaval arhitektuuri, disaini, kunstikultuuri ja vabade kunstide teaduskonnas. Paljudel õppekavadel saab Eestis bakalaureuse-, magistri- ja doktorikraadi omandada vaid EKA-s. Kunstiakadeemia teeb koostööd paljude maailma tippülikoolidega ning on mitmete rahvusvaheliste haridus- ja erialavõrgustike liige.
2017. ja 2022. aastal jõudis EKA ainsa Eesti ülikoolina maailma kunsti- ja disainiülikoolide hulgas QS Top Universities kahesaja parima haridusega kunstiülikooli edetabelisse.
Eesti Kunstiakadeemia on üks Eesti Disainikeskuse ja Eesti Arhitektuurikeskuse ellukutsujaid. 2021. aastal avati EKA Muinsuskaitse ja konserveerimise osakonna juures UNESCO pärandiuuringute õppetool.
Eesti Kunstiakadeemia rektor on 2015. aasta 4. aprillist Mart Kalm.
EKA majas asub kooli raamatukogu ja kunstigalerii, samuti kuulub akadeemiale ühiselamu ja praktikabaas Tamses Muhu saarel.
Tallinna Kunsttööstuskool
1912. aastal korraldati Tallinnas Eesti Kunstiseltsi graafilised kursused, kus õpetati joonistamist, joonestamist ja maalimist. Eesti Kunstiseltsi kursused koondati Tallinna Kunsttööstuskooliks 1914. aastal.
Eesti Kunstiseltsi Tallinna Kunsttööstuskool avati 17. (u.k.j. 30.) oktoobril 1914. Kunstikooli põhikirja kinnitas Venemaa Tööstus- ja Kaubandusministeerium 20. juulil 1914. Õppeaeg koolis oli viis aastat ning erialadest sai valida tikandi, puu- ja papitöö, raamatuköitmise, dekoratiivmaali ja maalritöö vahel. Eelharidusena nõuti sisseastujailt kõrgema linnakooli või ministeeriumikooli lõpetamist (5–6 õppeaastat). Lõpetajad said õpetatud joonistaja või joonestaja ametinime ning allmeistri tunnistuse. Kolmeaastase praktika järel õpitud erialal omas lõpetaja õigust meistrikutsele. Kooli juures toimusid ka pedagoogikakursused ning nende lõpetamisel (lisaks enda erialale) omandati õigus asuda tööle kunstiõpetajaks madalamatele õppeastmetele. Kunsttööstuskool töötas kuni 1917. aastani Tallinnas Pikal tänaval Kanuti gildi majas. Vene keisririigi riikliku naisgümnaasiumi sulgemise järel läks Tartu maanteel asuv kahekorruseline kivimaja kunsttööstuskooli käsutusse, kuhu jäädi vaatamata hoone korduvatele laiendustele 2010. aastani.
1916. aastal avati Tallinna Kunsttööstuskooli juures sõjainvaliidide köite- ja papitöö ning nahavoolimise kursused, millest kasvas välja omaette töökoda. 1917. aastal kutsuti seda Peterburist juhtima Voldemar Pätsi kälimees Eduard Taska.
Oligarhia
Oligarhia (kreeka keelest ὀλιγαρχία/oligarkhía 'väheste valitsus') on valitsemisvorm, kus võim on koondunud väikese rühma inimeste kätte.
Eesti Kunstiakadeemia
Tallinna Kunsttööstuskool
1923. aastal avati Tallinna Kunstikoolis ka keraamika eriala.
Oligarhia
Finantsoligarhid Venemaal
Mõistet on kasutatud 1990. aastate Venemaa kohta, kus üksikute inimeste kätte koondus suur varandus, mille kaudu nad said kontrollida poliitilist võimu riigis.
1990. aastate Venemaa finantsoligarhe:
2009. aasta majandustulemuse järgi tõusis Venemaa rikkamaiks oligarhiks terasemagnaat Vladimir Lissin. Venemaa suurima terasetootja Novolipetsk Steel (NLMK) omanik kasvatas tänu ettevõtte aktsiahinna tõusule mullu oma varandust 7,7 miljardilt dollarilt 18,8 miljardini. Lissin tõukas rikkurite edetabeli tipust eelmise aasta esinumbri, investeerimisfondi Onexim Groupi omaniku Mihhail Prohhorovi. Hinnangute järgi on kolmandal kohal on jalgpalliklubi Chelsea FC omanik Roman Abramovitš.
Eesti Kunstiakadeemia
Riigi Kunsttööstuskool
Eesti iseseisvumise järel toimunud muutuste tõttu kultuuripoliitikas nimetati 1924. aastal Eesti Kunstiseltsi Tallinna Kunsttööstuskool ümber riiklikuks Riigi Kunsttööstuskooliks. Uues keskastme kutseõppeasutuses anti haridust kõigil tollastel tarbekunsti erialadel. Õppeaeg pikenes kuuele aastale ning erialadest sai valida dekoratiivse maali, raamatuköitmise ja papitöö, tikandi ja pitside, skulptuuri ja puuvoolimise vahel. Struktuurilt jagunes õppimine kaheastmeliseks. Esimene aste kestis kolm õppeaastat, mille lõpetamine andis õppinud töölise kutse. Teise, samuti kolmeaastase astme lõpetanu omandas meistri kutse. Pedagoogilised kursused toimusid edasi, kuid nende lõpetajaid said õiguse õpetada kunstiaineid ja käsitööd nii alg-, kesk- kui ka kutsekoolides. Ühtlasi avati 1924 Riigi Kunsttööstuskoolis graafika, trükitöö, litograafia, tsinkograafia ja õlimaali erialad.
1925. aastal avati metall- ja email töö erialad.
1929 sai Riigi Kunsttööstuskool uue põhikirja ja selle kohaselt kujunes kool struktuurilt kolmeastmeliseks. 1. aste ehk üldaste õppeajaga 2 aastat, mille jooksul õpiti ainult üld- ja kunstiained. Eelharidusena nõuti sisseastujailt 6-klassilist algharidust. 2. astmel ehk töökodade astmel õppeajaga 3 aastat õpiti erialasi, praktikalisi ja kunstiaineid. Eelharidusena teisele astmele pääsemiseks nõuti kas üldastme lõpetamist või kutsekeskkooli ehk üldharidusliku gümnaasiumi lõpetamist. Selle astme lõpetajad said oskustöölisekutse. 3. aste ehk meistriklass õppeajaga 1–2 aastat, mille lõpetajad said rakenduskunstniku ametinime. Pärast kaheaastast staaži erialal omas rakenduskunstnik õigust meistrikutsele. Sama põhikirjaga laiendati ka kooli profiili: tekstiili eriala juurde loodi veel moe eriala, raamatuköitmise ja papitöö baasil loodi nahkehistöö eriala.
Aastatel 1940–1941 seoses Nõukogude okupatsiooni algusega likvideeriti Riigi Kunstikoolid ning koondati Jaan Koorti nimeliseks Riigi Rakenduskunsti Kooliks, mille direktoriks oli Anton Starkopf. Struktuurilt jagunes kool värvi-, vormi-, raamatu- ja ruumiosakonnaks. Erialad jäid samaks ning lisandus kudumise eriala. Augustist 1941 kuni jaanuarini 1942 oli kool ajutiselt sõjategevuse ja Saksa okupatsioonivõimude saabumise tõttu suletud.
1942–1943 kandis kool nime Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kool ning aastail 1943–1944 oli nimeks Tallinna Rakenduskunsti Kool. Kaotati kõik kujutava kunsti erialad, alles jäi vaid tarbekunsti erialade õppimise võimalus.
Tallinna Riiklik Tarbekunsti Instituut
20. detsembril 1944 nimetati kool ümber Tallinna Riiklikuks Tarbekunsti Instituudiks. Õppestruktuur jagunes dekoratiiv- ja monumentaalmaali fakulteediks (dekoratiiv-, monumentaalmaal ja mosaiik, miniatuurmaal, teatridekoratsioonid), graafika fakulteediks (plakat, tarbegraafika ja raamatukujundamine, nahkehistöö), kunstilise tekstiili fakulteediks (kunstiline tekstiil ja kunstiline kostüüm), dekoratiivkujunduse fakulteediks (aia- ja pargikujundus ning ruumikujundus) ning monumentaal- ja dekoratiivskulptuuri fakulteediks (monumentaal- ja dekoratiivskulptuur, metallehistöö, kunstiline keraamika, klaasehistöö).
Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut
Tartu Riikliku Kunstiinstituudi likvideerimise järel koondati 1951. aastal kogu kõrgem kunstiõpe Tallinna. Kooli uueks nimeks sai Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut (ERKI), kinnitati uued õppeplaanid ning Tallinna Polütehnilisest Instituudist toodi üle arhitektuurikateeder. Õpe jagunes maali (tahvelmaal, teatridekoratsioon), skulptuuri, graafika (graafika, nahkehistöö), arhitektuuri ja tarbekunsti (metallehistöö, kunstiline keraamika, klaasehistöö, kunstiline tekstiil, kunstiline kostüüm) fakulteetideks.
Tallinna Kunstiülikool
1989 nimetati Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut ümber Tallinna Kunstiülikooliks.
Eesti Kunstiakadeemia
1997 alustas tegevust EKA Avatud Akadeemia ning 1999 akrediteeriti enamik EKA bakalaureuse- ja magistriõppekavadest, rahvusvaheline ekspertkomisjon hindas õppekavad heaks ja väga heaks.
2010. aastal alustati Kunstiakadeemia vana maja lammutamist. Sama aasta sügisel loodeti alustada ka uue hoone ehitamist. Uue 16-korruselise õppehoone rajamise vastu hakkas protestima aga kunstiakadeemia naaber ja vaidlused viisid selleni, et kunstiakadeemia müüs viimaks krundi 6,9 miljoni euro eest osaühingule City Plaza.
pisi|Sukavabriku hoone enne renoveerimist ja EKA-le üleandmist 27. augustil 2018 avati EKA uus maja Tallinnas Põhja puiestee ja Kotzebue tänava ristmikul.
Eesti Kunstiakadeemia teaduskonnad
Eesti Kunstiakadeemias on neli teaduskonda:
Tuntud vilistlasi ja õppejõude
Kunstnikud: Eduard Wiiralt, Evald Okas, Vive Tolli, Mari-Liis Küla, Enn Põldroos, Jüri Arrak, Tiit Pääsuke, Malle Leis, Jaak Soans, Leo Lapin, Jüri Okas, Mari Kurismaa, Jaan Elken, Raoul Kurvitz, Jaan Toomik, Liina Siib, Kaido Ole, Marko Mäetamm, Ene-Liis Semper, Kirke Kangro, Marge Monko, Tõnis Saadoja, Merike Estna, Kristi Kongi
Tarbekunstnikud ja disainerid: Otto Tammeraid, Mari Adamson, Maks Roosma, Bruno Tomberg, Leesi Erm, Leo Rohlin, Kadri Mälk, Sergei Isupov, Jüri Kermik, Reet Aus, Tanel Veenre, Aldo Järvsoo, Marit Illison, Stella Soomlais, Ivo Nikkolo, Lilli Jahilo
Arhitektid: Leila Pärtelpoeg, Väino Tamm, Vello Asi, Valve Pormeister, Raine Karp, Vilen Künnapu, Andres Alver, Toivo Raidmets, Peeter Pere, Urmas Muru, Emil Urbel, Katrin Koov, Ralf Lõoke, Siiri Vallner, Mihkel Tüür, Ott Kadarik, Katrin Koov
Kunstiteadlased: Juhan Maiste, Mart Kalm, Ants Juske, Triin Ojari, Kai Lobjakas, Rael Artel, Hanno Soans, Anu Allas, Krista Kodres, Andres Kurg, Anders Härm, Oliver Orro, Eva Näripea,
Teistel aladel: Heinz Valk, Ike Volkov, Ignar Fjuk, Signe Kivi, Hardi Volmer, Raivo Järvi, Henry Laks, Hannes Võrno, Andres Lõo, Yoko Alender, Maria Minerva
Partnerlussuhted
EKA on järgmiste rahvusvaheliste organisatsioonide liige:
Eesti Kunstiakadeemial on partnerluslepingud enam kui 150 ülikooliga üle maailma.
Sigaste
Sigaste on küla Pärnumaal Saarde vallas.
Kohanimekäändeks on "Sigastesse".
Sigaste ojaks nimetatakse Kivioja, mis on Reiu jõe parempoolne lisajõgi. 1950. aastate paiku kaevati oja maaparanduse käigus sirgeks. Varem leidus Kiviojas palju kalu, aga pärast kopratammide teket ei ole kalad sinna kudema pääsenud. Praegu esineb ojas vähesel määral lepamaimu ja särge.
Kivilaanet esmamainiti 1816, kui nimetati Kiwwilane talu. 1839 nimetati Kiwwilane kõrtsi ja 1900. aasta paiku Кивиланы küla. Kivilaanest põhja jääb Mölke-nimeline koht.
Kutja oli 1930-ndatel omaette küla. Nõukogude ajal arvati ta Suitsuküla koosseisu. 1977 Suitsuküla kaotati ja selle läänepoolne ots Kutja ühendati Sigastega.
Sigastest lõunas olevat Pändit esmamainiti 1797 Bente taluna. Maailmasõdade vahelisel ajal oli Pändi omaette küla.
Läbi Sigaste kulges kuni 2008. aastani Pärnu–Mõisaküla raudtee, mis omakorda oli osa Tallinna–Pärnu–Riia raudteest. Külas oli Sigaste raudteepeatus.
Külanimi tekkis sõnast "siga" kas otse või isikunime vahendusel. -ste-lõpp tähendab sugunime.
Viisireiu
Viisireiu on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Külast voolab läbi Reiu jõgi. Küla juures liituvad jõega Külge oja ja Kalita oja.
Viisireius asub Vahtra suurfarm.
Herman Jensen Bohn
pisi|Herman Bohn. Herman Jensen Bohn (ka Hermann Johann von Bohn; vene keeles Герман-Иоганн Бонн; Герман Иванович де Бон, Герман Йенсен де Бохн; 1672 Rønne, Taani – 7. juuni 1743 (vkj.) Tallinn) oli taani sõjaväelane Venemaa Keisririigi teenistuses.
Elukäik
Herman Bohn sündis Bornholmi saarel kaupmees Jens Hansen Stuve (surn. 1678) ja Barbara Hermansdatter Bohni (surn. 1723) pojana. Ta õppis Kopenhaagenis fortifikatsiooni ning Taani armee Sjællandi jalaväerügemendis (taani k Sjællandske Regiment) teenides sai leitnandi auastme. Taani Abivägede koosseisus võttis osa sõjategevusest Saksimaal (1701), Itaalias (1702) ja Ungaris (1703) ning osales Hispaania pärilussõjas, mille käigus sai kindraladjutant-leitnandi ning hiljem (1705–1709 Taanis ja 1708–1711 Venemaal) kindralkortermeister-leitnandi auastme. 1709. aastast oli ta Peeter I teenistuses, osales Poltaava lahingus ja Vene-Türgi sõjas (1710–1711), ning sai 1712. aastal Venemaa kindralmajori auastme. 1713. aastal määrati Kaasani jalaväerügemendi ülemaks ja aastast 1716 tsaarivägede ülemaks Taanis.
1718. aastal sai kindralleitnandiks ja tagasi Venemaale tulles abiellus 1722. aastal Katharina von Breverniga (sündinud Reutern), kes oli Peterburis Venemaa Keisririigi õiguskolleegiumi asepresidendiks olnud Hermann von Breverni lesk. Abikaasa Katharina oli Riias sündinud ja ka Herman Bohn immatrikuleeriti 1723. aastal Liivimaa rüütelkonda. Peeter I ja Katariina I tütre Anna Petrovna pulmapäeval 1725. aastal oli ta 18 esimese kavaleri hulgas, kellele anti Püha Aleksander Nevski orden. Pärast Riia kindralkuberneri Anikita Repnini surma 1726. aastal määrati kindralkuberneri ametisse Liivimaal ja sai kindral en chef auastme. 1727. aastal sai Hermanist Sõjakolleegiumi asepresident ja seejärel ka mitme Harjumaal asuva mõisa omanik, kus pärast erruminekut 1731. aastal elas kuni surmani.
Kindral Bohn oli ka talurahvahariduse edendaja Maardu, Jägala ja Raasiku mõisa maadel, kus asutas 16 külakooli ning koos abikaasa Katharinaga olid 1739. aastal Anton thor Helle ja teiste kirikuõpetajate tõlgitud esimese eestikeelse piibli tõlke ("Piibli Ramat/ se on keik se Jummala sanna") trükkimise rahastajad, nende laenuks antud 3900 rubla moodustas suure osa väljaandmiskuludest.
73-aastane kindral en chef Bohn suri 7. juunil 1743 (vkj) Tallinnas ja tema matusetalitus toimus 2. märtsil 1744 (vkj) Tallinna Toomkirikus. Tallinna Toomkoguduse kirikuraamatu andmetel olid tema matusekulud 23 rubla 40 kopikat ning mõni aasta hiljem surnud abikaasa Katharina omad 21 rubla 53 kopikat.
Mõisad
1727. aastal ostis Bohn vabahärra Adam Friedrich von Stackelbergilt (1703–1768) Kambi (Kampen), Alavere (Allafer) ja Pikva (Pikwa) mõisa ning 16. veebruaril 1729, 20 000 rubla eest, krahv Gustav Reinhold von Löwenwoldelt (1693–1758) Maardu (Maart), Kostivere (Kostifer) ja Koitjärve (Koitjerw) mõisa, kuid müüs Koitjärve juba 1733 avalikul enampakkumisel 1000 rubla eest Tallinna linnale. 29. märtsil 1731 ostis De la Gardie pärijate volinikult ja kaaspärijalt krahv ja ratsaväekapten Friedrich Magnus Stenbockilt Jägala (Jaggowal) ja Ülgase (Ilgas) mõisa. Talle kuulus ka Raasiku (Rasik) mõis.
Pärast Bohni surma olid mõisad abikaasa Katharina kasutuses ja pärast viimase surma 1746. aastal pärisid abikaasa pojad esimesest abielust mõisad järgmiselt: tõeline riiginõunik Peter von Brevern (1711–1756) sai Maardu ja Kostivere mõisa, brigadir Adam Ludwig von Brevern (1708–1761) Jägala ja Ülgase mõisa, ning Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute registri andmetel, alaealine Georg von Brevern Raasiku, Alavere ja Kambi ning tõenäoliselt ka Alavere karjamõisaks olnud Pikva mõisa. Eestimaa rüütelkonna genealoogilise käsiraamatu järgi oli Raasiku, Alavere ja Kambi mõisa pärija Barbara Sophia von Brevern (1725–1750), kes oli Raasiku mõisnik Hermann von Breverni (surn.1741) ja Elisabeth von Meinersi tütar, ning pärandas mõisad oma pojale, Löwensternide Raasiku haru esivanemale Hermann Ludwig von Löwensternile.
1999. aastal avas Eesti Pank tema mälestuseks Maardu mõisa õuel mälestuskivi.
Perekond
1722. aastal abiellus Katharina von Reuterniga (1679–1746), kes oli Lübeckist pärit Johann von Reuterni (1635–1698, läti Johans fon Reiterns) ja Katharina Christiani tütar ning lesestunud abielust Venemaa Keisririigi õiguskolleegiumi asepresidendi Hermann von Breverniga (1663–1721).
OpenStreetMap
pisi|320px|Tallinna [[Peterburi tee piirkonna kaart, 2010]] pisi|320px|Sama piirkonna kaart OpenStreetMapis 2008. aastal OpenStreetMap (lühend OSM) on avatud lähtekoodiga projekt, mille raames luuakse vabalt kasutatavaid geograafilisi andmeid, näiteks tänavakaarte.
Andmeid kogutakse nii käsitsi sisestamise teel kui ka automaatselt mõnedelt GPS-seadmetelt. Kaardi andmed on avaldatud Open Database License litsentsi all.
Ajalugu
pisi|vasakul|Steve Coast, 2009
Kaardistamise protsess
Siiani on kaardi andmeid kogutud ühtses kaardistamisprotsessis. Tavaliselt algab asi sellest, et kasutaja laadib andmed OSMi oma käsi-GPS seadmest. Pärast seda algab käsitöö, mille tulemusena tehakse "punktid" (nodes), "segmendid" (segments) ja "teed" (ways), millele antakse võti-väärtus paarid, mis kirjeldavad punkti, segmendi või tee omadusi näiteks tee nimi, laius või tähtsus.
GPS
Paljud inimesed kasutavad kaardistamise juures sellist programmi nagu GPSBabel, et muuta GPS-i andmed NMEA vormingust GPX vormingusse. Andmeid kogutakse WGS84 vormingus laiuskraad/pikkuskraad ja on tavaliselt esitatud Mercatori projektsioonis.
Litsents
Kaardi andmed on avalikustatud Open Database License (ODbL) alusel. 2012. aasta septembrini oli litsentsiks Creative Commons Attribution-ShareAlike 2.0.
Paljud programmid, mis on seotud OpenStreetMapiga, on avalikustatud GNU GPL litsentsi või mõne muu avatud litsentsi alusel.
Andmete vorming
OpenStreetMap kasutab topoloogilist andmestruktuuri, koosnedes:
Töötlusvahendid
Selleks, et kaardi andmeid nende rakendustega muuta, peab olema registreeritud kasutajanimi, mis on täiesti tasuta. Kõik on kutsutud kaasa lööma.
Peamine veebikaardi vaade esitatakse kasutades vabavaralist Mapniki mootorit.
OSM andmeid saab vaadata ka NASA World Windiga kasutades add-on i.
1934. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
1934. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 4. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 15.–17. veebruarini Sankt Moritzis Šveitsis. Võistlustel oli mängus 6 komplekti medaleid (kolm ala nii meestel kui ka naistel).
Slaalom
Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 42 Maailmameister 1933: Anton Seelos, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 50 Maailmameister 1933: Walter Prager, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 15. veebruar ja 17. veebruar Osavõtjaid: 50 Maailmameister 1933: Anton Seelos, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 24 Maailmameister 1933: Inge Wersin-Lantschner, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 27 Maailmameister 1933: Inge Wersin-Lantschner, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 15-16. veebruar Osavõtjaid: 27 Maailmameister 1933: Inge Wersin-Lantschner, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Jesewitz
Jesewitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaa Põhja-Saksi kreisis Jesewitzi vallas.
Asulat on esimest korda mainitud 1404. aastal nime all Gesewitz.
Asulas on algkool (1.-4. klass), lasteaed, raamatukogu.
Gustav Loorberg
Gustav Loorberg (12. detsember 1853 Helme vald, Viljandimaa – 17. märts 1937 Helme vald, Valgamaa) oli eesti põllumees.
Ta oli Palli talu peremees ja Helme vallavanem.
Ta oli Helme piimaühingu asutajaliige.
Väljaküla (Saarde)
Väljaküla on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas Kilingi-Nõmmest vahetult kirdes.
Külast voolab läbi Alva jõgi. Väljaküla ja Kärsu küla piirile jääb Rahumeri.
Väljakülas lõppeb Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee.
Saab 32 Lansen
Saab 32 Lansen (lansen – 'piik') on Rootsi üheistmeline reaktiivmootoriga sõjalennuk, mis konstrueeriti firmas Saab, ajavahemikul 1952–1960 ning ehitati sarjana Rootsi õhuväe tellimusel. Saab 32 esmalend toimus 3. novembril 1952.
Pikka aega relvastuses olnud Saab 32 kasutati hävitus-, luure- ja elektroonilise sõja lennukina ning märklaua vedamiseks. Saab 32 Lansen oli üks varasemaid lennukeid, mille loomisel kasutati elektroonilist arvutit, ja esimene Rootsi lennuk, mis ületas helikiiruse (Mach 1,2), seda küll laskuval lennutrajektooril. Ühtlasi oli see viimane just ründelennukiks konstrueeritud Rootsi lennuk. Ehitatud lennukite koguarv: 452.
Arendamine
Rootsi lennuväe esindajad tegid Saab firmale 1948. aastal ettepaneku töötada välja reaktiivmootoriga ründelennuk, et asendada vananevaid 1940. aastatest pärinevaid Rootsi Õhujõudude lennukeid: Saab B 18/S 18, J 21, J 21R/A 21R ja J 30. Kavandile pandi esialgu nimeks P1150.
Rootsi Õhujõudude nõudmised uuele lennukile olid kõrged: lennukiga pidi olema võimalik rünnata kõikjal Rootsi 2000 km rannajoone liinil, mitte hiljem kui üks tund pärast lennuki õhkutõusu riigi sisemaalt. Lennuk pidi saama lennata iga ilmaga, nii päeval kui ööl. Erilist tähelepanu pöörati elektroonika ja relvasüsteemide integreerimisele, mis on omane tänapäevastele sõjalennukile. Tulevase lennuki relvastus pidi koosnema neljast 20 mm kahurist, rakettidest, pommidest ja/või uuest laevadevastasest raketist Rb 04, mida parajasti välja töötati.
Uue lennuki mootor oli litsentsi alusel ehitatud Rolls-Royce Avon Seeria 100 reaktiivmootor. Noolja tiiva konstruktsioon oli loodud elektroonilise arvuti abil, mis teeb Saab 32 üheks esimestest lennukitest, mille konstrueerimisel on kasutatud seda laadi arvutit. Et katsetada plaanitud 39-kraadise noolsusega tiiba, ehitati 1:2 mõõdus sellise tiivaga Saab Safiri (tähis Saab 202 Safir). Pärast väikese koguse P1150 prototüüpide ehitamist ja katsetamist alustati seeriana ehitamist 1953. aastal, siis juba nime Saab J 32 Lansen (J tähendab "Jakt" ehk hävituslennuk). Õppelennukeid ei ehitatud, kuid osale Lansenitest paigaldati tagumise istme juurde minimaalne hulk juhtimisseadmed.
Kasutamine
thumb|Saab 32 Kristianstad'i Lennupeol 2006. aastal. Kui A 32A modifikatsioonid kasutusele võeti, siis vahetati nendega välja viimased Saab B 18 kolbmootoriga pommituslennukid. 25. oktoobril 1953 ületati J 32 -ga laskuval lennujoonel kiirus üle Mach 1. J 32 oli relvastatud nelja 30 mm ADEN automaatkahuriga, A 32 aga nelja 20 mm Boforsi m/49 kahuri ja Rb 04C laevadevastase raketiga, mis olid ühed esimesed omataolised Lääneriikides. Tavaliselt kinnitati Lansenile kaks raketti, kuid oli võimalik riputada ka kolm. Lanseni peamine kasutamise eesmärk oli kaitsta Rootsi pikka rannajoont võimaliku Nõukogude sissetungi eest.
A 32 oli ka viimane spetsiaalselt ründelennukiks ehitatud lennuk. Külma sõja ajal tõestas Lansen end stabiilse lennuomadustega lennukina. Rootsi piloodid pidasid sellega lendamist meeldivaks kogemuseks. Kuigi aja jooksul vahetati enamik Saab 32-sid uuemate lennukite vastu välja, lendasid need edukalt 1990. aastateni. Kaks lennukit on endiselt käigus, neid kasutatakse kõrgematest õhukihtidest õhuproovide võtmiseks. Proove võetakse teaduslikel ja julgeoleku eesmärkidel koostöös Rootsi Radiatsiooniohutusametiga (Strålsäkerhetsmyndigheten). Ühte lennukit kasutati 2010. aasta aprillis ja mais vulkaanilise tuha proovide kogumiseks.
Versioonid
thumb|Saab 32 Lansen
Tehnilised andmed (J 32B)
Andmed on võetud raamatust "The Great Book of Fighters": right|300px|Saab J 32 Lansen
McKeeva Bush
McKeeva Bush (sündinud 20. jaanuaril 1955) on Kaimanisaarte poliitik.
6. novembril 2009 sai temast Kaimanisaarte esimene peaminister.
Ta on alates 1984. aastast kuulunud Kaimanisaarte parlamenti ning olnud mitmes ministriametis.
18. detsembril 2012 avaldas parlament häältega 11:3 McKeeva Bushi valitsusele umbusaldust.
Lisaaeg
Lisaaeg on sportmängu osa, mis lisatakse vajaduse korral mängu normaalajale, kui selle lõppedes on mängu seis viigiline. Lisaaja kestus võib olla ajaliselt kindlaks määratud, kuid see võib lõppeda ka siis, kui üks võistlejatest punkti teenib.
Jalgpall
Kumbki reegel ei osutunud aga populaarseks ega elavdanud soovitud viisil mängu, mistõttu nende kasutamine 2004. aastal lõpetati.
Mihkel Neps
pisi|Mihkel Neps Mihkel Neps (19. september 1890 Lümanda vald, Saaremaa – 21. märts 1937 Laheküla, Saaremaa) oli Saare maavalitsuse esimees aastail 1923–1935.
Mihkel Neps oli I Riigikogu liige ja pärast Peeter Jakobsoni tagandamist II Riigikogust kuulus Neps alates 14. septembrist 1925 ka II Riigikokku.
Sylvestre Ilunga
Sylvestre Ilunga Ilunkamba (sündinud 1947) on Kongo Demokraatliku Vabariigi poliitik, alates 7. septembrist 2019 kuni 26. aprillini 2021 Kongo Demokraatliku Vabariigi peaminister. Ta on alates 1970. aastatest olnud Kongo DV poliitikas tegev ning korduvalt kuulunud valitsusse. Aastal 1979 sai temast ka Kinshasa ülikooli professor. Ta on juhtinud Kongo DV riiklikku raudtee-ettevõtet. Ilunga on tuntud kui kogenud ametnik, tehnokraat ning ekspresident Joseph Kabila liitlane.
Charles Anthony Johnson Brooke
Sir Charles Anthony Johnson Brooke (3. juuni 1829 – 17. mai 1917) oli Sarawaki teine valge radža 11. juunist 1868 kuni surmani.
Kirikuõpetaja Francis Charles Johnsoni ja viimase abikaasa Emma Frances Brooke'i (esimese radža James Brooke'i õde) poeg, nimetati Charles Anthony Brooke 1865 oma onu poolt troonipärijaks ja järgnes talle troonil 11. juunil 1868.
28. oktoobril 1869 abiellus Charles Anthony Johnson Brooke Margaret Alice Lili de Windtiga.
14. juunil 1888 sai Sarawakist Briti protektoraat.
Krostitz
Krostitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaa Põhja-Saksi kreisis Krostitzi vallas.
Krostitzis on Ur-Krostitzeri õlletehas.
Iskandar
pisi|Iskandar (2006) Sultan Iskandar Al-Haj ibni Almarhum Sultan Sir Ismail Al-Khalidi (8. aprill 1932 – 22. jaanuar 2010) oli Johori sultan alates 10. maist 1981 kuni surmani. Ta oli Malaisia kuningas aastail 1984–1989.
Investeeringute tootlus
Investeeringute tootlus (sageli lühend ROI ingliskeelsest sõnast return on investment) mõõdab investeeritud ressurssidest saadavat kasu. Mida kõrgem investeeringute tootlus, seda suuremad on tulud võrreldes kuludega. Investeeringute tootluse abil hinnatakse investeeringu tõhusust ja võrreldakse erinevaid investeeringuid. Majanduslikult on investeeringute tootlus üks viis, kuidas arvestada kasumi suhet investeeritud kapitalisse.
Otstarve
Ettevõtluses kasutatakse investeeringute tootlust investeerimisotsuste tegemisel, et mõõta investeeringute tulumäära kindla ajavahemiku jooksul. Kasutatakse ka projektide võrdlemiseks portfellis. Mida suurem on investeeringute tootlus, seda parem. USA-s on mõned teaduslikud rahastamisasutused alustanud investeeringute tootluse kasutamist, et mõõta projekti mõju teaduslikule ringkonnale; näiteks avatud riistvaral on madalad arenduskulud, kuid kuna seadmeid saab igaüks valmistada, on mõju suur.
Investeeringute tootlus annab teiste mõõdikutega hetkepildi ettevõtte kasumlikkusest võrreldes investeeritud rahaga. Sageli võrreldakse investeeringute tootlust prognoositud investeeringute tulumääraga. Investeeringute tootlikkust ei korrigeerita raha nüüdisväärtusega.
Turustamisotsuste tegemisel on mõju investeeringute tootlusele, kuid samuti ka mõju varakasutusele ja kapitalivajadusele. Turustajal on oluline näha ettevõtte hetkeseisu ja oodatavat tootlikkust.
Küsitluses, mis viidi läbi 200 vanemturustusjuhi seas, selgus, et 77 protsenti nendest peab investeeringute tootlikkust väga otstarbekaks.
Investeeringute tootlikkus ei pea avalduma ainult finantskasus. Näiteks investeeringute ühiskondlik tootlus põhineb alusväärtustel ja sellega võrreldakse mittefinantsilisi väärtusi, nagu keskkondlik ja ühiskondlik väärtus, mis pangakontol ei kajastu. Seda saavad kasutada kõik majandusüksused, et hinnata mõju osapooltele ning parandada tootlust ja investeeringute tasuvust.
On lihtne mõista, kuidas investeeringute tootlust saab kasutada otsustamist abistava vahendina. Võrrand on lihtne ja muutujaid saab ise valida. Näiteks saab muuta arvestusperioodi; võib, kuid ei pea arvestama üldkulusid. Investeeringute eelisjärjekorda on ohtlik investeeringute tootluse alusel koostada, kui pole kindel, et investeeringute tootlus samadel arvutustel põhineb.
Kui investeering leiab aset pikema perioodi vältel, on tähtis kasutada nüüdisväärtust. Sarnaselt diskonteeritud rahavoogudega tuleks kasutada diskonteeritud investeeringute tootlust.
Kinnisvara
Investeeringute tootluse arvestamine võib olla keerukam, kui kinnisvara refinantseeritakse või teise hüpoteeklaenu võtmisel. Teise laenu intress võib olla suurem, samuti võetakse teenustasusid, mis mõlemad vähendavad investeeringute tootlust. Samuti võivad aja jooksul tõusta hoolduskulud ja kinnisvaramaksud; samuti võivad tõusta kommunaalteenuste hinnad, mis vähendab tootlust, kui omanik maksab teenuste eest.
Turustusinvesteeringud
Turustus mõjutab mitte ainult puhaskasumit, vaid otsused võivad vajada ka täiendavaid investeeringuid. Turustusotsuste mõju investeeringutele võib kajastuda uutes tehastes, seadmetes, varades ja laekumata arvetes.
James Brooke
Sir James Brooke (29. aprill 1803 – 11. juuni 1868) oli esimene Sarawaki valge radža 18. augustist 1842 kuni surmani.
James Brooke teenis pikka aega Briti Ida-India Kompanii sõjaväes Birmas.
1835 ostis ta saadud päranduse eest kuunari "The Royalist" ja sõitis sellega Kalimantani põhjarannikule, kus ta aitas Brunei sultanil pärismaalaste ülestõusu maha suruda. Sultan määras ta oma vasalliks ja Sarawaki radžaks, mille eest ta pidi sultanile maksma 500 naelsterlingi aastas.
Turvaseks
Turvaseks on kaitse- ja ettevaatusmeetodeid rakendav seksuaalvahekord või seksuaalelu suguhaiguste ülekandumise ja/või raseduse vältimiseks.
Tiramisu
thumb|Tiramisu Tiramisu [t'iramisu] (itaalia sõna tiramisù on tõenäoliselt itaalia päritolu kihiline magustoit.
On ka toiduretsepte, kus lisatakse mascarpone toorjuustukreemi sisse ka vahustatud munavalgeid või vahukoort, rohelist teed, pähkleid, vaarikaid, kohupiima jm.
Itaaliakeelne fraas tira mi su tähendab sõna-sõnalt 'tõmba mind üles' ning viitab suhkru ja espressokohvi poolt inimorganismile avaldatavale toimele.
Tiramisu päritolu on teadmata. Esimest korda mainiti seda kirjalikult alles 1983 kreeka kokaraamatus ja see annab alust arvata, et tiramisu on kas üsna hiline magusroog või kohandus teistest kihilistest magusroogadest (nt english triffle).
Tiramisu kui algne magustoit, mida tuntakse ka Toscana trifle ' i ja Zuppa Ingelese ' ina, hakkas levima 19. sajandil Toscana piirkonnas Sienas. Levinuima versiooni kohaselt leiutati tiramisu Trevisos restoranis Le Beccherie ja nimetati kondiitri Roberto Linguanotto õpilase ja ristitütre Francesca Valori (neiupõlvenimi Tiramisu) järgi tema kulinaarsete võimete auks.
Fernando ja Tina Raris väitsid 1998 avaldatud teoses "La marca gastronomica", et tiramisu leiutas Giuseppe di Clemente Trevisos 1971. aastal. On mainitud märksa varasemaidki aastaarve ja teisi linnu.
Originaalretsept ei sisaldanud alkoholi, sest oli mõeldud eeskätt lastele ja vanuritele, ning koogi originaalkuju oli ümmargune. Selle koostisained olid küpsised, muna, suhkur, mascarpone juust, kakao, mesi ja gaseeritud vesi.
Kevin Korjus
pisi|Kevin Korjus Kevin Korjus (sündinud 9. jaanuaril 1993) on Eesti autosportlane.
2010. aastal võitis ta läbi aegade noorimana Vormel Renault Eurocup 2.0 sarja, millega tagas 2011. aastaks osalemise Vormel Renault 3.5 sarjas.
2011. aastal võitis ta kohe hooaja esimese sõidu Hispaanias ning sai 18 aasta 3 kuu ja 8 päeva vanuselt noorimaks Vormel Renault 3.5 sarja etapivõitjaks. Korjus võitis 2011 Vormel Renault 3.5 hooajal kokku 3 sõitu ning lõpetas üldarvestuses 6. kohal.
2013. aastal sõitis Korjus GP3 sarjas Koiranen meeskonnas kus ta lõpetas üldarvestuses 7. kohal.
Isiklikku
Temal ja ta elukaaslasel Maarja Laidnal sündis veebruaris 2018 tütar Laureen.
Tõus
Tõus ehk tõusmine võib tähendada järgmist:
Endiste riikide loend
Ajaloolised riigid on riigid ja iseseisvad territooriumid, mida enam iseseisvatena ei eksisteeri või mis on mingil muul moel kadunud.
Käesolevasse loendisse kuuluvad kunagised iseseisvad riigid, mis on lakanud olemast:
Loendisse kuuluvad subjektid, millel on olnud riigi kolm põhitunnust: territoorium, riigipea ja elanikkond.
Kiasma
Kiasma on Helsingis Mannerheimintiel asuv nüüdiskunsti muuseum.
Ekspositsiooni põhiosa moodustab Riigi Kunstimuuseumi nüüdiskunsti kogu.
Kiasma projekteerimise konkurss kuulutati välja 1992. aastal. Konkursil võisid osaleda Põhjamaade ja Baltimaade arhitektid, kutsututena osales 5 rahvusvaheliselt tunnustatud arhitekti. Konkursi võitis USA arhitekt Steven Holl. Muuseumi hakati ehitama 1996. aastal ja see avati 1998. aastal.
Mais 2006 jõudis külastajate arv 2 miljonini.
Abissaare
Abissaare (ka: Abisaare, Pusu) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valgjärve valda.
Kuulus Kambja kihelkonda. Külas oli Pusu karjamõis.
Aiaste
Aiaste on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valgjärve valda. 2021. a elas Aiaste külas 61 inimest.
Küla kuulus Otepää kihelkonda.
Mati Nuude
Mati Nuude (18. veebruar 1941 – 10. märts 2001) oli eesti tõstja ja laulja.
Elulugu
Mati Nuude oli pärit represseeritute perekonnast. Isa, leitnant Albert Nuude, arreteeriti 1948. aastal ja saadeti Nõukogude vangilaagrisse, kus ta suri. Mati koos ema, vanaema ja vennaga küüditati 1949. aastal Krasnojarski kraisse Šira rajooni (toona kuulus Hakassia Krasnojarski kraisse), kust saabus tagasi Eestisse 1958. aastal.
1970. aastal Kaliningradis toimunud vene laevastiklaste tõstevõistlustel surus ta 190 kg, rebis 142,5 ja tõukas 192,5 kg, saavutades kogusummaks 525 kg (võistluste ajal kaalus Nuude 140,8 kg).
Tema saavutuste hulka kuulus ka NSV Liidu 1971. aasta relvajõudude meistri tiitel üliraskekaalus 535 kiloga (võistlus toimus Odessas). Isiklik rekord kolmevõistluses: 537,5 kg (192,5 + 145 + 200). Nuude esimene treener oli Alfred Neuland.
Nuude teenis aega Tallinnas sisekaitsevägedes Patarei vanglas vangivalvurina (1962–1964).
Mati Nuude töötas ka Pirital tuletõrjes (1970–1975).
Esimese lauluna ansamblis Apelsin laulis Nuude linti «Jambolaya». Taheti aga tegelikult algul Ajakirjandusmaja ansambliks saada, aga sinna neid ei võetud. Nii nad saidki algul Tallinna Kaubamaja bändiks.
1990. aastatel, esines ta sooloartistina oma bändiga.
Ta valiti aastatel 1998, 1999 ja 2002 aasta parimaks meeslauljaks.
Mati Nuude leiti oma kodust surnuna 10. märtsil 2001. Ta suri infarkti tagajärjel.
Isiklikku
Tema isa oli sõjaväelane Albert Nuude, onu näitleja Rudolf Nuude.
Suguühe
pisi|Nii kujutati suguühet umbes 2,5 aastatuhandet tagasi Suguühe ehk suguakt ehk koitus (ladina keeles coitus) kitsamas mõistes on inimeste kopulatsioon. Laiemas mõttes võidakse suguühteks nimetada ka mitmeid muid seksuaalseid tegevusi; sel juhul nimetatakse suguühet kitsamas mõttes vaginaalseks suguühteks ehk vaginaalseks seksuaalvahekorraks.
Suguühte sagedus oleneb inimese tervislikust seisundist, vanusest, temperamendist, meeleolust, individuaalsest seksuaalsest eelsoodumusest jpt teguritest.
Vaginaalse suguühte iseloomulik tunnus on mehe suguti osaline või täielik asetsemine naise tupes.
Vaginaalne suguühe võib toimuda vastastikusel nõusolekul või ilma selleta; viimasel juhtumil on tegu kas naise või mehe vägistamisega.
Enamasti on vaginaalse suguühte eesmärk mõlema või ühe osaleja seksuaalne nauding. Enamasti viib suguühe mehe seemnepurskeni ja orgasmini, paljudel juhtudel ka naise orgasmini. Eesmärk võib olla ka paljunemine (lapse saamine), suhtlemine, samuti näiteks ühe partneri üleoleku demonstreerimine. Vaginaalne suguühe on mehe ja naise vahelise armastuse üks iseloomulikke avaldusi.
Maastricht
Maastricht on linn Hollandi kaguosas, Limburgi provintsi halduskeskus, üks Hollandi vanemaid linnu. Asub Maasi jõe kallastel Belgia piiri ning Flandria ja Valloonia piiri lähedal.
Suguühe
Suguühte füsioloogiline alus
Inimese füsioloogia seisukohalt reguleerib hüpotalamus nii mehe kui ka naise suguelundite arengut ja sugulisi funktsioone, eritades hüpofüüsi süsteemi vastavaid hormoone. Inimese füsioloogia kaudu jagatakse suguühe (suguühted) 4 faasi:
Maastricht
Vanade kirikute seas on Sint-Servaasi kirik 6. sajandist ja Onze Lieve Vrouwe kirik 11. sajandist. 17. sajandist pärineb Maastrichti raekoda.
Suguühe
Sugulise erutuse tipp
Orgasmifaasi erutuse tipuks on orgasm, mis algselt kestab sekundeid, pulss võib sageneda 180 löögini minutis ja rohkem, muutuvad paljud keha mõõdetavad näitajad (vererõhk, hingamine jpm) lihaste kontroll kõigub ja tunnetatakse intensiivset mõnutunde seisundit.
Laiemas tähenduses võib suguakt hõlmata laia skaalat seksuaalvahekordi ehk seksuaalseid tegevusi: (oraalseks, anaalseks, masturbatsioon, coitus interruptus, homoseksuaalne vahekord, jmt). Üldiselt võidakse seksuaalvahekorra erutumisfaasiks nimetada peaaegu igasugust genitaalide sihipärast stimuleerimist teise isiku poolt, kui sellega kaasneb ühe või mõlema partneri seksuaalne erutus.
Mõnikord käsitletakse seksuaalvahekorrana ka inimese seksuaalset suhet loomaga või isegi puude või elutute objektide abil seksuaalse rahulduse saamist.
Maastricht
Linnas on kunstimuuseum Bonnefantenmuseum, arheoloogiamuuseum Centre Céramique, kunsti- ja ajaloomuuseum Museum aan het Vrijthof, Rooma-aegsete jäänuste muuseum Museumkelder Derlon, Sint-Servaasi basiilika varakamber, Onze-Lieve-Vrouwe basiilika varakamber, Maastrichti Loodusmuuseum, koduloomuuseum Sint Pieteri Muuseum ja De Keyzeri Aurupruulikoda.
Suguühe
Füsioloogia
pisi|Suguühe. Peter Fendli joonistus (19. sajandi I pool) Heteroseksuaalse seksuaalvahekorra peamine füsioloogiline eesmärk on viljastamine ja rasedus. Ejakulatsiooni ajal tuppe jõudnud spermatosoidid liiguvad edasi läbi emakasuu ja -kaela emakasse ja sealt munajuhadesse, kus võib toimuda ühinemine munarakuga ning moodustuda sügoot. Sügoot ehk viljastatud munarakk liigub emakasse ning temast areneb loode.
Maastricht
Maastrichtis kirjutati 7. veebruaril 1992. aastal alla Maastrichti lepingule.
Suguühe
Füsioloogia
Seksuaalvahekord täidab füsioloogiliselt ka teisi ülesandeid. Erinevalt paljudest loomariiki kuuluvatest liikidest on inimesed seksuaalselt aktiivsed ja vastuvõtlikud aastaringselt ning sõltumatult viljastumisvõimalustest. Mitmed uurimused on näidanud, et ka mitmesugused viljastumist mitte võimaldavad seksuaalvahekorrad on siiski ka bioloogiliselt tõlgendatavad viljastumist ja paljunemist soodustavatena.
Heteroseksuaalse intravaginaalse vahekorra käigus toimub peenise edasi-tagasi liikumine tupes ühe või mõlema partneri liigutuste tulemusena. Tupe seintele ja peenisele mõjub selline hõõrumine erutust suurendavana ning võib viia ejakulatsiooni ja/või orgasmini. Mõnede uuringute kohaselt aitab selline liikumine kõrvaldada ka võimalikke võõra sperma jääke tupes.
Maastricht
Maastrichtis on arenenud keraamikatööstus. Linnast lõunas jõe ääres on Hollandi suurim tsemendivabrik, kuhu tuuakse merglit Sint Pietersbergist. Toodetakse ka autoosi, büroomööbli metallosi, paberit, klaasi, kondiitritooteid, elektroonikat ja jõelaevu.
Linn on jõetranspordi- ja raudteesõlm.
Suguühe
Füsioloogia
Seksuaalvahekorraga kaasneb tavaliselt tugev mõnu- ja naudingutunne, mis tänapäeval on peamiseks seksuaalvahekorda astumise motiiviks. Orgasmini jõudnud seksuaalvahekord võib jätta sügava õnne- ja rahuldustunde. Pikaajaline abstinents võib põhjustada depressiooni, psühhoose ja isegi agressiivsust. Siiski peavad paljud religioonid abstinentsi soodsaks vaimsele tegevusele ja arengule.
Suguühte sotsiaalne alus
Füsioloogiliselt ja psühholoogiliselt peetakse regulaarseid seksuaalvahekordi liigikaaslastega inimestel vajalikeks, tasakaalustavateks ja üldiselt soodsateks. Sotsiaalselt peetakse abielus olevaid inimesi sagedasti usaldusväärsemateks, tasakaalukamateks, vähem probleeme tekitavateks jne.
Abivahendid
Grupiseksi ajal võivad mitmed tehnikad ja vahendid olla kasutusel samaaegselt.
Simulatsiooni tehnikad
Seksuaalvahekord ehk suguline rahuldus (laiemas tähenduses) võib toimuda ka ilma kehalise kokkupuuteta:
Coitus interruptus ehk katkestatud suguühe ehk väljatõmbamine ehk "ettevaatlik olemine" tähendab peenise tupest väljatõmbamist ja ejakulatsiooni väljaspool tuppe. Kasutusel on ka väljend "kõhu peale laskmine".
Coitus reservatus on ejakulatsiooni tagasihoidmine seksuaalvahekorra ajal.
Raseduse vältimiseks pole need meetodid kuigi usaldusväärsed, ehkki spontaanse vahekorra puhul, muude vahendite puudumisel, on need meetodid sageli ainuvõimalikud.
Asendid
Seksuaalvahekord võib toimuda paljudes asendites. Tuntud asendeid:
Lisaks intravaginaalsele (tupesisesele) vahekorrale võib kasutusel olla veel mitmeid muid variante nii vahekorra ajal kui ka eel- ja järelmängu käigus:
Suguühe ja kaitsevahendid
Turvaseks on kaitse- ja ettevaatusabinõude kasutamine seksuaalvahekorra ajal suguhaiguste ülekandumise ja/või raseduse vältimiseks.
Suguühe ja eostumisvastased vahendid
Naissoost inimese rasestumise ehk graviidsuse (graviditas) ja fertilisatsiooni vältimiseks (ovulatsiooni perioodil) soovitatakse kasutada rasestumisvastaseid vahendeid.
Suguühe karistusõiguse valdkonnas
Kõrvalekalletega sugutungi ja sugulise kire rahuldamine, suguakti sooritamisega või sooritamise katsega, vastastikuse kokkuleppeta ja/või vägivaldsel teel ning mitte vastavas eas isikutega kuulub karistusõiguse valdkonda ja selliseid suguühteid klassifitseeritakse seksuaalse enesemääramise vastasteks süütegudeks.
Seksuaalse enesemääramise vastased süüteod
EV Karistusseadustik (KarS) 7. peatükk loetleb seksuaalse enesemääramise vastased süüteod paragrahvides § 141 – § 147. Nii on kirjas § 145- Suguühendus lapseealisega, mille korral täisealise isiku poolt noorema kui neljateistaastase isikuga süguühendusse astumine kuulub KarSi koosseisu. § 147 loeb noorema kui kümneaastase isiku, käesolevas jaos sätestatud süütegude mõttes arusaamisvõimetuks.
Mõiste täpsustamine võib olla oluline õiguslikust aspektist; nii karistusõiguses (vägistamine jmt) kui ka tsiviilõiguses (abielulahutused jmt). Seksuaalvahekorra mõiste mitmetähenduslikkus põhjustas õiguslikke vaidlusi näiteks Monica Lewinsky juhtumi puhul 1998. aastal USA-s ning see oleks peaaegu võinud viia president Clintoni tagandamiseni.
Ajalugu ja kultuur
Kultuuriantropoloogid on üldiselt üksmeelel, et üks esimesi tabusid seoses seksuaalvahekorraga võis olla intsestikeeld (lähisugulastega seksuaalvahekorras olemise keeld). On oletatud, et intsestikeeld ja teised seksuaalsusega seotud tabud, mis on üksnes inimkonnale omased, võisid olla olulisteks teguriteks kultuuri arengus ning inimühiskonna kujunemisel. Psühhoanalüüsi teooria näiteks peab Oidipuse kompleksi mässuks intsestikeelu vastu ning seetõttu üheks tähtsamaks alateadvuslikuks mõjuteguriks.
Teadlik ja kultuuripoolne seksuaalelu reguleerimine ja piiramine võib mitmete psühhoanalüüsist lähtunud teooriate kohaselt viia seksuaalenergia sublimeerumiseni vaimses tegevuses, loomingus, kunstis jne.
Laialdaselt on seksuaalvahekorrad olnud keelatud kuupuhastuse ehk menstruatsiooni ajal.
Hašiš
pisi|1 gramm [[india kanepist saadud hašišit]] pisi|Sebsi (Maroko) Hašiš ehk kanepivaik ehk charas ehk churrus on india kanepi emastaimede õisikutelt (õite tupplehtedelt) korjatav vaigusegu.
Suguühe
Ajalugu ja kultuur
Enamikus kultuurides on ühel või teisel viisil reguleeritud abielu institutsioon. Koos sellega sätestatakse tavaliselt ka reeglid ja keelud abielueelseks, abieluliseks ning abieluväliseks seksuaaleluks. Sellised reeglid ja piirangud võivad meeste ja naiste jaoks olla erinevad.