cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harilik rästik
Alamliigid
Hariliku rästiku alamliikide süstemaatika ei ole päris selge. Linnaeus kirjeldas harilikku rästikut kolme liigina: Coluber Berus ja Coluber Chersea ("Systema Naturae") ning Coluber Prester ("Fauna Svecica"). Tänapäeval on need hariliku rästiku sünonüümid.
Harilikul rästikul on neli alamliiki:
Käesoleval ajal klassifitseeritakse Vipera bosniensis ja Vipera sachalinensis osade autorite poolt eraldi liikidena. pisi|Auto alla jäänud rästik [[Kallaveres]]
Levila
Rästik on laialt levinud Euraasia metsavööndis, asustades Kesk- ja Põhja-Euroopat kuni 68° põhjalaiuseni ja Aasias segametsavööndit kuni 61–63° põhjalaiuseni ning taiga lõunaosa, kohati ka steppe. Levila ulatub Suurbritanniast Sahhalini ja Koreani. Lõunas ulatub levila 40° lõunalaiuseni.
Elupaikadena eelistab harilik rästik hea rohukasvuga segametsi, metsaservi, raiesmikke ja kinnikasvanud põlendikke. Tihti elutseb ta soodes ning järvede ja jõgede kallastel. Paljud rästikud võivad elada kultuurmaastikel, näiteks juurvilja- ja puuviljaaedades, seda eeskätt toidu rohkuse tõttu, milleks on näiteks putukad ja konnad. Harvem kohtab harilikku rästikut kuivades männikutes, niitudel ja samblakuusikutes.
Rästikud elavad peamiselt maapinnal, harva ronivad nad puudele ja põõsastele.
Mäestikes võib ta elutseda kuni 3 km kõrgusel merepinnast.
Harilikud rästikud paiknevad levilas ebaühtlaselt, moodustades sobivates piirkondades suuri maokoldeid, kus asustustihedus võib küündida 90 isendini, eelkõige talvituspaikades, ja puududes teisal hoopis. Üldiselt ei ole rästikute asustustihedus suurem kui 3–8 madu ruutkilomeetri kohta. Eestis on tavaliselt 3–8 madu ruutkilomeetri kohta ja nad on enamasti tavalised kõikjal.
Välimus ja anatoomia
pisi|vasakul|Emane rästik Rästik on suhteliselt lühike, üpris jämeda kerega madu. Tema maksimaalne pikkus oleneb elupiirkonnast, vanusest ja soost. Eesti rästikute pikkus on üldiselt kuni 80 cm. Põhja pool esineb ka pikemaid isendeid. Suurimad on leitud Rootsist, kus on mõõdetud kaks 104 cm pikkust rästikut. Emased maod on isastest veidi suuremad. Isaste madude mass on tavaliselt 50–70 g, emastel 60–100 g. Saba on kerest 6–8 korda lühem. Keha küljes vaagnakannuseid pole.
Värvus
Rästikutele omistavad rahvajutud seljal paikneva siksaki, seda teevad mõned teatmeteosedki. Kuid see võib lähemal vaatlusel osutuda peegellainete, ovaalide, rombide või träpsude triibuks, millele lisandub sama varieeruv küljemuster.
Erinevalt paljudest teistest rästiklastest saab hariliku rästiku (ka nokisrästiku) seljakilbiste värvuse põhjal mao sugu määrata. Tavaliselt on pruunikad, oliivikarva (harva ka kollased) ja punakaspruunid tumepruuni mustriga rästikud emased, hõbedased või terashallid musta mustriga maod aga isased. Hariliku rästiku pea on ülaltvaates suhteliselt suur, kaelast selgesti piiritletud ja kolmnurga kujuline, ninamikutipp on ümardunud. Kõikide rästikute (kaasa arvatud melanistlike) peas on X- või V-kujuline muster, mis on iseloomulik ainult sellele rästikule ja mida loetakse kordumatuks.
Mustade (melanistlike) rästikute siksaktriip pole nähtav. Nende esinemissagedus sõltub elupiirkonnast. Venemaa lõunaosas elavat musta rästikut kirjeldas esimesena 1771. aastal P. S. Pallas.
Arvatakse, et Saksamaa edelaosas on mustade rästikute osakaal 30–90%. Levila põhjaosas on musti rästikuid rohkem. Mustad rästikud on tihti pikemad ja nende seas on emaseid rohkem. Rästikud ei sünni mustadena, nende värvus muutub endokriinsüsteemi (ajuripats, proopiomelanokortiin jt) mõjul, signaliseerides emasel suguküpsuse saabumist.
Soomused
Rästiku kere ja pead katavad soomused. [[File:Vipera berus tagged.PNG|pisi|püsti|Hariliku rästiku peas paiknevate soomuste paigutus (osaline)
Legend
]]
Pealtvaates pole nokisekilbis nähtav, kuid selle taga paiknevad kaks (harvemini) üks väikest kilbist. Nokisekilbisest selgmiselt paiknevad harilikult viis suurt kilbist: üks laubakilbis, kaks kiirukilbist (vahel on nende kahe kilbise vahel ka üks väike kilbis) ja kaks silmaülist kilbist. Silmaülised kilbised on üsna suured ja laubakilbisest eraldatud ühe või kahe väikse kilbisega. Ninaava, mis on üsna suur, asub ninakilbise keskel. Silmaüliste kilbiste all silma ümber on 6–13 (harilikult 8–10) väikest silmaümbruse kilbist (need on silmaeesne kilbis, silmaalune kilbis ja silmatagune kilbis). 10–12 alamokakilbist ja 6–10 (harilikult 8 või 9) ülamokakilbist.
Ümber rästiku kere keskpaiga on tavaliselt 21 (harva 19,20, 22 või 23) kilbist, need on, va kõhukilbised, pikikiiluga. Kõhukilbised on ühtlase hallikaspruunika värvusega, mitte kunagi valged, ning üsna ühetaolise suuruse ja kujuga. Isastel rästikutel on 132–150 ja emastel 132–158 kõhukilbist. Anaalkilbis paaritu. Sabaalused kilbised on väiksemad ja paiknevad paarikaupa, isastel 32–46 ja emastel 23–38.
Luustik
Hariliku rästiku selgroolülide arv varieerub indiviiditi. Ühel muuseumieksponaadil loetleti 1853. aastal 187 selgroolüli, millest 157 toetasid liikuvaid roideid.
Rästiku sabalülide arv sõltub nii alamliigist kui ka rästiku soost.
Seedeaparaat
Ka mitmed näärmed paiknevad siinsamas, nende hulgas süljenäärmed, mis on harilikel rästikutel mürgiaparaadi osa (mitte segi ajada Duvernoy näärme, Harderi näärme jt).
Meeleelundid
Rästikutel pole väliskõrvu ja neid loetakse kurtideks. Küll aga kuulevad rästikud lõualuude ja kõrvaluude vahelise ühenduse kaudu seni, kuni rästiku pea on kokkupuutes maapinnaga või sellega ühendatud objektidega, näiteks känd või oksad.
Rästikute haistmisel osalevad rästiku keel, mis on neil üsna pikk ja otsast kaheharuline, ja Jacobsoni elund, vähesel määral ninasõõrmed ja muidugi peaaju. Katsed kinnipüütud rästikutega näitasid, et kui neil tuimestada või lõigata läbi Jacobsoni elundi närvid, muutub rästikute käitumine: nad ei suuda enam "jälgi ajada" ja on paaritumise vastu ükskõiksed.
Füsioloogia
Rästiku kehatemperatuur kõigub looduses vahemikus 9–31 °C. Optimaalne kehatemperatuur on isastel ligi 25 °C, tiinetel emastel 28 °C. Rästikute jaoks surmav kehatemperatuur on 37 °C, mis toob kaasa ülekuumenemuse.
Harilikul rästikul on mõõdetud kõrgeimaks vererõhuks 88/66 mm Hg (süstoolne vererõhk/diastoolne vererõhk).
Eluviis
Rästikute elu parasvöötmes jaotub lihtsustatult kaheks: talveperiood, mille pikkus on keskmiselt 6 kuud (oktoobrist aprillini), ja suveperiood, mis on keskmiselt sama pikk.
Pehme kliimaga aladel jäävad paljud rästikud kogu talveks aktiivseks.
Talveperiood
pisi|vasakul|Rästikud pärast talveund Hollandis Talvituma suunduvad rästikud septembri teisel poolel või oktoobri alguses, kui välistemperatuurid hakkavad langema ning rästikutel seisab ees puhkeperiood. Kesk-Rootsis korraldatud katsed vastsündinud rästikupoegadega tuvastasid, et rästikud ei ole külmakindlad, kuna enamik katsealuseid talus temperatuuri –4 °C üksnes lühikest aega. Seega on rästikutel talvitumispaiga valik ülioluline. Seal ei tohi temperatuur langeda alla +2 °C. Selleks sobivad talvisest keltsast allapoole, 0,4–2 m sügavusele jäävad näriliste või muttide urud, puude-põõsaste pehkinud juurte sees olevad käigud, heina- või kivikuhjaalused, turbasoode tühemikud, mis ei valgu vett täis, ja kaljupraod.
Igikeltsavööndis määrab just talvituskohtade olemasolu rästikute paiknemise.
Rästikud kasutavad üht talvitumispaika aastaid. Üldiselt talvituvad nad üksi või 2–5 isendist koosneva rühmana, aga mõnda eriti sobivasse talvitumispaika võib koguneda isegi 200–300 isendit.
Rästikute talvitumispaikadest võib leida ka vesilikke, kärnkonni, vaskusse ja teisi loomi.
Talvitumise jooksul võib surra kuni 15% täiskasvanud ning 30–40% noortest rästikutest.
Suveperiood
Suveperioodil elavad rästikud aktiivsemat elu, sealhulgas kestuvad, paarituvad ja paljunevad. Nad eelistavad kindlaid pesapaiku, varjudes päevaks urgudesse, pehkinud kändudesse, põõsaste alla ja pragudesse. Tavaliselt käivad nad end päeva jooksul mitu korda päikese käes soojendamas.
Pärast õnnestunud jahti ei pruugi rästik mitu päeva varjepaigast lahkuda või siis käib end üksnes päikese käes soojendamas.
Kestumine
pisi|Noor rästik [[Muhus]] Mõne tunni või mõne päeva, mõne allika järgi ka 10 päeva pärast sündi kestuvad rästikupojad esimest korda. Enne seda hoiduvad nad sündimispaiga lähedusse, pärast roomavad laiali. Nad võivad toitumata mitu nädalat läbi ajada, kuna nende organism kasutab munast saadud aineid.
Edaspidi kestuvad noored rästikud üks-kaks korda kuus. Kestumise tunnused (silmade hägustumine ja kehavärvuse kahvatumine) hakkavad avalduma nädal enne kestumist. Kestumise ajaks, mis olenevalt mao tervisest kestab poolteisest tunnist paari nädalani, peituvad rästikud varjepaikadesse.
Toitumine
Rästik on loomtoiduline. Täiskasvanud rästikul on keskmiselt 8–12 toidukorda aastas. Rästikud võivad olla aktiivsed terve ööpäeva jooksul, kuid jahti alustavad nad videvikus, kui nende saakloomadki on aktiivsed ja välistemperatuur sobilik. Seega on nad aktiivsemad öö esimesel poolel. Nende toit muutub hooajaliselt, koosnedes tavaliselt närilistest ja kahepaiksetest, aga sisaldades maismaal pesitsevate lindude koorumise ajal ka hulgaliselt linnupoegi. Itaalia Alpides 1987–1989 augustis korraldatud uuringud täiskasvanud rästikutega näitasid, et nad toituvad peamiselt hiirtest (Apodemus, leethiired, alpi karihiir, Myoxus glis jt). Rästikute maost on leitud kõige enam uru- ja leethiiri, raba- ja rohukonni, linnupoegadest lehelinde, kiurusid ja tsiitsitajaid. Aeg-ajalt satub rästikute toiduks sisalikkegi, sagedamini arusisalikke ja vaskusse, ning linde, kes ei pesitse maapinnal, vaid keda rästik nende joogi- või puhkepaikades varitseb, sealhulgas metsvinte, karmiinleevikesi ja kanepilinde.
Noored rästikud toituvad peamiselt putukatest, eriti mardikatest ja tirtslastest, harvemini röövikutest, nälkjatest, vihmaussidest ja sipelgatest. Mõne piirkonna noored rästikud söövad suurel hulgal äsjamoondunud konnapoegi. Itaalia Alpides 1987–94 korraldatud vastsündinud ja noorte, kuni 2 aasta vanuste rästikute uuring näitas, et pisikesed rästikud söövad peamiselt hiiri (Apodemus, leethiired), arusisalikke, rabakonni, alpi salamandreid ja triitoneid.
Isased maod paaritumisperioodil söögile erilist tähelepanu ei pööra ja osade teadlaste arvates kulub nende energia suuresti võitlusele sigimistoimingute sooritamiseks. Isaste madude aktiivseim jahihooaeg on mai lõpus ja juuni alguses, pärast paaritumisperioodi lõppu.
Emased on tiinuse ajal energia kulutamisega kokkuhoidlikud ning seega jahi pidamisel, söömisel, liikumisel ja ujumisel väheaktiivsed. Uurijate arvates tiined emasrästikud ei toitu. See olevat ka põhjus miks nende suremus kurtumise tagajärjel võib ulatuda kuni 40%.
Sigimine
Emased rästikud alustavad sigimist 3–5-aastase ja 50–54 cm pikkusena. Emaste rästikute sigimistsükkel on piirkonniti erinev. Näiteks Lõuna-Rootsis kordub see iga kahe ja kaugel põhjas iga kolme aasta tagant, aga levila lõunaosas sigivad nad igal aastal. Isaste suguküpsus saabub 4. eluaastal umbes 45 cm pikkusena.
Paaritumisperioodil võib isaseid rästikuid nende suure aktiivsuse tõttu näha ligi kolm korda sagedamini kui emaseid. Emased on seevastu eriti aktiivsed juunis ja juulis tiinuse ajal, kui nad otsivad enda soojendamiseks päikesepaistelisi kohti, ning siis võib neid kohata isastest poole sagedamini.
Vabas looduses elavatel isastel rästikutel algab paaritumine 2–4 nädalat pärast talvitumist, kuid mitte enne kestumist. Emastel võib paaritumine, mis toimub tavaliselt mai keskpaigast juuni alguseni, alata juba 1 kuu enne ovulatsiooni. Paaritumisperioodil ja pärast seda on emased rästikud üsna eraklikud ja neid võib kohata päikesepaistelistel päevadel üksnes pesapaiga lähedal. Aastatel 1971–1975 Inglismaal tehtud uurimus tuvastas, et emased võivad suviti pesapaikades ka eri suurusega (2–9 emast) rühmana elada. Kuid rühm läheb tavaliselt laiali augustis, kui emased poegima suunduvad.
Sigimiskäitumine
Harilike rästikute tavapäraseks paljunemiskäitumise vormideks peavad teadlased nii polügüüniat kui ka polüandriat, ehk kummastki soost rästikud paljunevad võimalusel mitme vastassoost partneriga.
Suguküpsete rästikute paaritumisperiood kestab harilikult kuni 3 nädalat. Isased rästikud otsivad aktiivselt, keelega õhku nuhutades ja vasakule-paremale siueldes, suguküpseid emaseid, läbides nii päeva jooksul sadu meetreid.
Eestis algavad pulmamängud rästikutel tavaliselt mais.
Kopulatsioonieelseks rituaaliks on isaste rästikute aktiivne keelega nilpsamine, millega isane püüab emast paremini tundma õppida. Paaritumissooviga isastel rästikutel on, vaatlejate arvates, täheldatud paaritumiskäitumisega seoses ka omapärast peaga noogutamist. Paaritumise algatab isane. Emane võib avada juurdepääsu saba piirkonnas paiknevale suguavale. Isasloomaade kopulatsioonielund on erektiilne hemipeenis, mis kopulatsioonil läbi kloaagi nende kehast välja sopistub. Kopulatsioon, mis algajale vaatlejale võib tunduda kahe rästiku saba väristamisena, on rästikutel siiski haruldane käitumus, suurem osa madude energiast tundub kuluvat võitlustele.
Pärast paaritumist jääb isane mõneks tunniks kuni 5 päevaks emase juurde valvama, et ükski teine isane ei saaks tollega paarituda. Seejärel läheb isane rästik uut emast otsima, sest eelmine paariline muutub "vastuvõetamatuks".
Osadel isastel rästikutel võib paaritumine toimuda ka sügisel.
Isaste rästikute võitlus
pisi|vasakul|Isaste rästikute võitlus Rästikud on paigatruud loomad ja nad võivad rühmadena, kelle täiskasvanud liikmed omavahel oluliselt ei suhtle, üsna lähestikku elada.
Isaste käitumine muutub pärast kevadist kestumist oluliselt: nad muutuvad agressiivseks ja siis esineb paaritumisperioodil isaste vahel tihti ka võitlusi. Kui mõni isane üritab teist isast partneri leidmisel takistada või paaritumist segada, siis asuvad isased omavahel võitlusse. Hiljem võitjana tagasi tulles märgistab isane emase ümbrust. Selleks avab ta kloaagi juures paiknevad kloaaginäärmed ja märgistab nende nõrega vastuvõtliku partneri asupaika liikudes tagakeha väristades ringis, mille raadius on umbkaudu 2 m ja mille keskmes on partner. Näärmete nõre on halva lõhnaga ja selle täpset koostist pole veel kindlaks tehtud. Sellest on aga leitud ühendeid, mis peletavad sipelgaid.
Võitluse ajal aga võivad rivaalid, lõhnarada pidi liikudes, püüda emasega vahekorda astuda ja vahel see neil ka õnnestub.
Rästikud loetakse nende loomaliikide hulka, kelle kopulatsioonil isaste neeru-sugusegmentide eritised koos seemnevedelikuga emase suguavauses üsna kiiresti pärast seemnepurset tahkeks kopulatsioonikorgiks hüübivad ja sulgevad, lühiajaliselt, emaste madude munajuhad, see aga takistavat, uurijate arvates, seemnerakkude välja valgumist.
Viljastumine
Emase munajuhas leidub tavaliselt 5–20 muna, aga kuni 20% neist võib resorbeeruda. Rästikuloode areneb ka ema veresoonkonna, mitte üksnes munarebu abil. Nimelt on emase rästiku munajuha seinte epiteelkoes rikkalikult kapillaare. Palju veresooni on ka arenevate munade väliskestas. Läbi õhukese kesta toimub muna sisu ja munajuha seinte kapillaaride vahel gaasi- ja veevahetus. Järelikult moodustub tiinel rästikul midagi algelise platsenta taolist.
Rästikud on autorite arvates valdavalt vivipaarid (eluspoegijad) (ka olevat Aristoteles nende poegimist kirjeldanud. ) Viljastatud munad arenevad 2–3 kuud ja pojad kooruvad munadest juba enne sündi, emaslooma kehas. Juuli teisest poolest kuni septembri alguseni toovad emased ilmale keskmiselt 8–12 poega. Vastsündinud rästikute keskmine pikkus on 16,5 cm ja kehakaal 3–5 g.
Emased rästikud, kes paaritusid sügisperioodil, võivad poegida ka talvel, samuti võib, teadlaste arvates, tiinus ja poegade sünd toimuda ka järgmisel sigimisperioodil.
Mitmed Rootsis elavad emased võivad elu jooksul üksnes ühel korral poegida, kusjuures järglaste hulgas on võrdne arv nii poegi kui tütreid.
Mitmikisadus
Paaritumisperioodil võivad emased suguküpsed rästikud paarituda isegi kuni 8 isasega. Kuna rästikul on ühel paaritumisperioodil viljastamiseks mitu munarakku korraga, siis võivad osad neist viljastuda ühtede isaste spermidega ja teised teiste isaste spermidega, mille tõttu võivad järglased sündinud pesakonnas pärineda mitmelt isalt.
Mürk
Rästikud ei ole agressiivsed ega ründa ise inimesi või loomi. Hammustatakse enesekaitseks ja vaid siis, kui rästikut vigastatakse, talle peale astutakse või teda muul viisil ärritatakse. Lisaks võib rästik muutuda agressiivseks, kui inimene asub rästiku pesa läheduses. Eestis elava rästiku hammustus pole üldjuhul eluohtlik. Väidetavalt isegi umbes kolmandikul hammustusjuhtudest mürki haava ei satugi. Mürk ei ole eriti toksiline ning osalt tänu nüüdisaegsetele ravimeetoditele on surmaga lõppevad salvamisjuhud väga haruldased.
Rästiku mürk on kollakas, kuid selge vedelik, mille koostiseks on peamiselt ensüümid ja valgud, lisaks aminohapped, mineraalained jm. Mürgina toimivad valgud ning ensüümid, mis põhjustavad hemolüüsi, tekitavad verevalumeid ja hüübimishäired. Kliiniliselt olulisim on ensüüm hemorragiin, mis põhjustab kapillaaride endoteeli rakkude lüüsumist ja hemorraagilst turset. Lisaks võib mürk, kui võõrvalk, tekitada raskemal juhul anafülaktilise šoki, bronhospasmi või kõriturse.
Hammustuskohal võib näha kahte teineteisest 0,5–1,0 cm kaugusel asetsevat mürgihammaste torkehaava. Mürgihammustuse käigus võib mürgihammastest hammustushaava voolata umbes 5–30 mg mürki. Ohtlikumad on hammustused pea piirkonda. Mürgi mõju haripunkt on 30 minutit kuni 4 tundi pärast hammustust.
Rästikuhammustuse tagajärjed on igal inimesel isesugused ja sellepärast soovitatakse kannatanu kindlasti haiglasse viia.
Allergiaravimite kasutajad ja ülitundlikud inimesed peavad võtma allergiavastase ravimi ühe annuse. Seda tuleb teha ka siis, kui hammustus saadi kaela või pähe. Ravimi võtmisest tuleb teavitada arste. Kui kiirabi kannatanule järele ei tule, siis võiks hammustada saanud kehaosa kinni siduda ja lahasesse panna. Tuleb püüda jõuda lähimasse elumajja või haiglasse.
Rästikuhammustuse korral ei tohi sattuda paanikasse ega hakata madu taga ajama ja/või tapma, et liiki määrata. Madu võib rünnata teistki korda ja rästikupea võib sülge pritsida isegi kehast eraldatuna. Kõik Eestis vabas looduses elavad rästikud loetakse harilikeks rästikuteks ega vaja seega tuvastamist (kaasavõtmist elusa või surnuna). Parem on mõelda läbi, kus kannatanu asub ja kuidas abi saada (appi karjuda, hädaabinumbrile 112 helistada), sest olenevalt organismi elujõust hakkavad peagi ilmnema rästikuhammustuse mürgistusnähud.
Rästikud on meditsiiniliselt tähtsad roomajad, kuna nende süljenäärmete nõre (hariliku rästiku mürk venenum Viperae berus) on kliiniliselt tähtis droog.
Vaenlased ja ohustajad
Looduses reguleerivad rästikute arvukust loomad-linnud, kes neid söövad. Neid söövad lindudest madukotkas, hiireviu, vares, harakas, jahifaasan, rätsud ja vahel toonekurg, imetajatest mäger, tuhkur, rebane, siil ja kass.
Haigused, parasiidid ja levinud surmapõhjused
Roomajatel on kirjeldatud hulgaliselt nahahaigusi. Arvatakse, et need nahahaigused, mis alluvad raskesti antibiootikumidele ja steroididele, on hõlpsamini ravitavad kaltsiferoolidega.
Raamatus "Kalade, roomajate ja kahepaiksete kasvajad" kirjeldavad autorid H. G. Schlumberger ja B. Lucke ligi 10 liiki rästikute enamjaolt lümfi-veretekkeseid kasvajaid, näiteks lümfosarkoomi.
Rästikute levinumad bakteriaalsed haigused on septitseemia (ka sepsis), abstsessid, nakkuslik stomatiit, kopsupõletik, selgroo osteomüeliit, septitseemiline kutaanne ultseratiivne haigus (SCUD), ultseratiivne või nekrootiline dermatiit jpt.
Rästikul on avastatud järgmisi helmintoose tekitavaid siseparasiite:
Rästikute tõrje
Madude tõrje eesmärk on vähendada inimeste ning nendega koos elavate koduloomade ja -lindude salvamist ning sellele järgnevat haigestumist ja surma.
Eestis ei tõrjuta madusid keemiliste ega bioloogiliste tõrjevahenditega. Küll aga korraldatakse üleriigilist madude keemilist tõrjet näiteks Ameerikas ja Aafrikas. Levinuimad tõrjevahendid põhinevad cayenne'i paprika saadustel, väävliühenditel ja inimestele kantserogeensel naftaleenil.
Biotõrjeks võib pidada ka madude elukeskkonna muutmist.
Bioloogiliste tõrjevahenditena soovitatakse lõhna suhtes ülitundlike rästikute vastu suviti aias või metsas liikudes värskete taimede mahla või eeterlikke õlisid kehale ja riietele määrida (rästikute vastu maapinnast 10–15 cm ülespoole, puukide vastu kõrgemale). Sellised taimed on näiteks piparmünt, saialill, peiulill, basiilik, vorstirohi, harilik rosmariin, harilik soolikarohi, salvei, tüümian, lavendel, harilik sibul, murulauk, sidrunirohi ja küüslauk. Lihtsaim looduslik tõrjevahend on kaneeliõli ja nelgiterade eeterliku õli segu vahekorras 1:1, mida vajadusel taimestikule pritsitakse. pisi|Melanistlik ja harilik rästik teineteise embuses [[Kopenhaageni loomaaias]]
Enesekaitse
Rästikute käitumises saab eristada mitut kaitserefleksi. Nad võivad püüda ennast kaitsta, hammustades agressorit. Rästikul on teisigi kaitsestrateegiaid, näiteks vali susisemine ja rünnaku imiteerimine, samuti kloaaginäärmete eritiste väljutamine. Lisaks võivad nad, nagu mõned teisedki loomad, surnut teeselda.
Rästik on rahuarmastav ja hammustab inimest üksnes siis, kui talle peale astuda või teda käega haarata. Ei maksa siiski unustada, et päikselisel päeval ja eriti kestumise ajal näevad rästikud halvasti. Nii võib vallandada ka inimese liiga lähedale tikkunud liigutus kaitsereaktsioonina ründe koos salvamisega.
Üldiselt on madude meeleelundkond hästi arenenud. Maod tunnetavad kehaga maapinna võnkumist tõlgendades, et keegi on lähenemas, inimesed aga näevad teda tihti endast kaugenemas. Rästik üritab roomates põgeneda ja peituda või rahulikult lamada ja surnut teeselda. Mõnikord hoiatab rästik võimalikku vaenlast tugeva sisinaga. Tihti teevad seda emasloomad. Pärast ohu kadumist, aga ka pärast salvamist roomab rästik tihti endisse kohta tagasi.
Kaitsestaatus
Rästikuid ohustab elukeskkonna (sh toidu) saastatus: mürkkemikaalide, sealhulgas ravimite, elavhõbeda, tina ja tsingi jäägid keskkonnas ning rästikute elussöögis (bioakumulatsioon), inimeste elama asumine rästikute talvitumis- ja elupaikade ümbrusse ning nende hävitamine (nii ehitus- kui ka maaparandustööde käigus), samuti hukkumine, näiteks üle tee roomates sõidukite rataste alla jäämine.
Rästikud lemmikloomana ja loomaaedades
Harilik rästikut peetakse näiteks Durrelli Loomapargi Gathery roomajate ja kahepaiksete keskuse roomajatemajas. Rästikute vastupidavuse, vähenõudlikkuse, enesekindluse ja diskreetse eluviisi tõttu peetakse rästikuid ka seltsilisloomadena.
Tänapäeva loomakliinikutes on spetsialiste, kes tegelevad ka roomajatega. Veterinaarkirurgid suudavad teha rästikute süljenäärmete ja/või sellega seotud viimajuhade kirurgilisi operatsioone, muutmaks rästikud mürgituteks. Rästikuid loetakse väikesteks roomajateks. Nende mikroskoopiline vereanalüüs on komplitseeritud ega anna tihti õigeid tulemusi, nõudes kohati vere automaatuuringute asemel mikroskoopilisi vaatlusi ning vererakkude klassifitseerimist ja kokkulugemist.
Mittemetallid
Mittemetallid on suure elektronegatiivsusega elemendid, mis keemilistes reaktsioonides peamiselt liidavad elektrone.
Perioodilisustabelis asuvad need pea-alarühmades ülal paremal, nende hulgas ka vesinik, mis asub tavaliselt esimese elemendina ülal vasakul. Mittemetallide hulka kuuluvad ka väärisgaasid, kuigi need ei liida elektrone, sest nende väline elektronkiht on maksimaalselt täitunud.
Keemilistes reaktsioonides moodustavad nad teiste mittemetallidega tavaliselt kovalentse sideme, metallidega tavaliselt ioonilise sideme.
Narya
Narya on oluline ese J.R.R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".
Narya on üks kahekümnest Võimusõrmusest ning üks kolmest Haldjasõrmusest.
Narya -tule sõrmus.
Naryale oli asetatud punane kivi.
Sõrmuste sõja ajal oli Narya kandjaks Gandalf.
1693. aastal Teisel Ajastul, kui Haldjate Sõrmused peideti, anti Narya Gil-galadile. Tema viis selle Cirdanile - Hallide Sadamate isandale.
Kui Gandalf saabus 1000. aastal Kolmandal Ajastul, teatas Cirdan, et oli käinud Võlurite Nõukogul ning ütles, et tagastab selle Sõrmuse talle.
"Võta see sõrmus, sinu rännakud saavad olema rasked, aga sõrmus toetab sind raskustes, mis nõuavad eneseületust."
Gandalf hoidis oma sõrmuse olemasolu saladuses, kuid Saruman sai Cirdani kingitusest teadlikuks ning oli nördinud.
Narya tugevdas aga Gandalfi vaimu ja ta seisis vastu Sauroni hävitavale tulele ning sütitas ise kõikjal lootust. Sõrmuse sõja lõppedes naaseb Gandalf Hallidesse Sadamatesse ning kannab avalikult Naryat. Kui ta Elrondi ja Galadrieliga Läände seilab, võtab ta Narya endaga.
Three Rings Trois anneaux des Elfes Drie ringen van de elfen 三つの指輪 Pierścienie Władzy Кольца власти แหวนแห่งเอลฟ์ Üç Elf Yüzüğü 精靈三戒
Johan Cruijff
Hendrik Johannes Cruijff (väljaspool Hollandit kirjutatakse ka Cruyff; 25. aprill 1947 Amsterdam – 24. märts 2016 Barcelona) oli Hollandi jalgpallitreener ja endine jalgpallur, keda peetakse üheks aegade parimaks mängijaks.
Cruijff nimetati kolm korda Euroopa aasta jalgpalluriks (1971, 1973, 1974). Ta aitas Hollandi jalgpallikoondisel jõuda 1974. aasta maailmameistrivõistluste finaali, mille eest võitis ta ka turniiri parima mängija auhinna. Karjääri jooksul võitis ta üheksa korda Hollandi meistriks ja ühe korra Hispaania meistriks.
Cruijff oli Amsterdami Ajaxi ja Barcelona peatreener. Ta oli totaalse jalgpalli esindaja, mille loojaks peetakse tema treenerit Rinus Michelsit.
Tema juhitud Barcelona meeskonda aastatel 1998–1996 kutsutakse inglise keeles "Dream Team" ("Unistuste meeskond"). Kataloonia klubi peatreenerina võitis ta 11 karikat, s.h tuli neli korda Hispaania meistriks.
Tema järgi pandi nimi karikale Johan Cruijff Schaal.
Klubikarjäär
vasakul|pisi|Johan Cruijff (1974) Cruijff mängis oma karjääri jooksul sellistes klubides nagu Ajax, Barcelona, Los Angeles Aztecs, Washington Diplomats, Levante UD ja Feyenoord.
Cruijff võitis Amsterdami Ajaxiga aastatel 1971, 1972 ja 1973 Euroopa karika.
Baltoji Vokė
Baltoji Vokė on linn Leedus Vilniuse maakonnas Šalčininkai rajoonis, Baltoji Vokė valla halduskeskus. Asub Vilniusest 27 km edelas.
Johan Cruijff
Klubikarjäär
1973. aastal liitus ta Barcelonaga, ja tuli esimesel hooajal Kataloonia klubiga Hispaania meistriks. Tegemist oli Barcelona esimese Hispaania meistri tiitliga 14 aasta jooksul. Ta mängis klubis kuni aastani 1978.
Baltoji Vokė
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal asuti sealses soos Vilniuse soojuselektrijaama tarbeks turvast lõikama. Aastail 1950–1952 valmis soo idaservas turbatööstus, mille juurde rajati Žagarinė küla lähistele töölisasula. Töölisasula kandis algselt nime Naujoji Žagarinė. Aastal 1953 avati külas algkool, aastal 1955 aga seitsmeklassiline kool.
Johan Cruijff
Koondisekarjäär
thumb|Johan Cruijff 1974. aastal
Baltoji Vokė
Ajalugu
Linnaõigused sai 1958. aastal.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest leedulasi 23,71%, venelasi 11,26%, poolakaid 58,13% ja valgevenelasi 3,45%.
Johan Cruijff
Koondisekarjäär
Cruijff mängis Hollandi jalgpallikoondises 48 mängu ja lõi 33 väravat. Oma teises koondisemängus Tšehhoslovakkiaga teenis ta koondisekarjääri ainsa punase kaardi.
Cruijff juhtis Hollandi 1974. aasta maailmameistrivõistlusel hõbedale ja nimetati turniiri parimaks mängijaks.
Turniiril aitas Cruijff Hollandil võita Argentinat 4:0, kui ta lõi kaks väravat, Ida-Saksamaad 2:0 ja Brasiiliat samuti 2:0. Ta lõi kohtumises tiitlikaitsja Brasiiliaga mängu teise värava, Holland võitis 2:0.
Finaalis mängis Cruijff koondisega Lääne-Saksamaa vastu. Ta teenis selles mängus penalti, mille Johan Neeskens realiseeris. Finaali võitsid sakslased skooriga 2:1.
Cruijff lõpetas koondisekarjääri 1977. aastal.
Treenerikarjäär
Ta juhendas oma treenerikarjääri jooksul kahte klubi, Amsterdami Ajaxit ja Barcelonat.
Ajaxiga võitis ta 1987. aastal UEFA karikavõitjate karika ning tuli hooaegadel 1985–1986 ja 1986–1987 KNVB bekeri võitjaks.
Barcelona
Barcelona tuli tema käe all neli korda Hispaania meistriks. 1989. aastal juhendas ta meeskonna karikavõiduni UEFA karikavõitjate karikas Sampdoria vastu. 1992. aastal kohtuti omavahel ka Euroopa karika finaalmängus Wembley staadionil, mille Barcelona võitis 1:0. Samuti võideti 1989–1990 hooajal Copa del Rey ning 1992. aastal Euroopa superkarikas. Cruijff juhendas meeskonna ka kolme Hispaania superkarika võiduni.
11 karikavõiduga oli ta kuni 2011. aastani Barcelona aegade edukaim peatreener. Tollal ületas selle rekordi Pep Guardiola.
Samuti on Cruijff Kataloonia klubi kõige kauem ametis olnud peatreener.
Mängustiil
pisi|Johan Cruijffi mälestis [[Camp Noul]] Mängijana oli Cruijff tuntud oma tehniliste oskuste poolest, tal oli suurepärane palli valdamise oskus, ta oli kiire ja omas ka võimet muuta kiiresti suunda.
Cruijff leiutas ka uue liigutuse, mida hakati kutsuma Cruijffi pöördeks. Cruijffi pööre on petteliigutus, kus mängija hakkab näiliselt palli tsenderdama, kuid viimasel hetkel tõmbab palli oma jala tagant läbi, triblades niimoodi kaitsjast mööda.
Totaalne jalgpall sai üldsusele rohkem tuntuks pärast 1972. aasta Euroopa karika finaali, kus Ajax mängis Milano Interiga. Cruijff lõi selles mängus kaks väravat ja Ajax võitis kohtumise 2:0.
Individuaalsed
pisi|Johan Cruijff hoidmas 1971. aasta [[Euroopa aasta jalgpallur|Ballon d'Or'i]]
Apollonios
Apollonios on mitme tuntud isiku nimi.
Hell-Meedi Kivi
Hell-Meedi Kivi (sündinud 1934) on eesti fütopatoloog.
Ta on põllukultuuride haiguste spetsialist.
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (2009)
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (lühend ERSP) oli 2009. aasta augustis taasasustatud rahvuslik organisatsioon, mis sama aasta novembris võttis vastu ka loodava erakonna põhikirja.
Väidetavalt oli ERSP 1988. aastal moodustatud esimese Nõukogude aegse samanimelise rahvusliku partei õigusjärglane.
Ajalugu
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (lühend ERSP) oli esimene Eestimaa Kommunistlikust Parteist sõltumatu erakond Eestis pärast Nõukogude okupatsiooni algust ja esimene sõltumatu erakond kogu Nõukogude Liidus selle loomisest alates. Erakond tegutses aastatel 1988–1995.
ERSP programmiline eesmärk oli Eesti Vabariigi taastamine. Tollalgi oli partei üks peategelasi liikumist 2009. aastal taastada püüdnud Tiit Madisson.
Todor Burmov
thumb|right|Todor Burmov Todor Stojanov Burmov  (Тодор Стоянов Бурмов; umbes 2. jaanuar 1834 – 25. oktoober 1906) oli Bulgaaria esimene peaminister 1879.
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (2009)
Taastamiskatse
ERSP taasasutati 2009. aasta suve lõpul. Liikumise algataja Tiit Madisson korraldas 23. augustil Hirvepargis meeleavalduse, mille käigus anti avalikult teada liikumise taastamisest. Madissoni sõnul pidi meeleavaldusest saama Eesti poliitikas pöördepunkt, nagu seda oli 1987. aastal korraldatud Hirvepargi meeleavaldus. Organisatsioon alustas samal päeval ka allkirjade kogumise kampaaniat, millega taotleti muuhulgas Eesti Vabariigi põhiseaduse muutmist.
ERSP seadis endale eesmärgiks esineda edukalt 2011. aasta Riigikogu valimistel ning propageerida rahvuslust kogu Eestis, kuid erakonda ei registreeritud.
Juulis 2011 registreeris Patendiamet Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei kaubamärgi Isamaa ja Res Publica Liidu nimele.
Emilia Clarke
Emilia Isabelle Euphemia Rose Clarke (sündinud 26. oktoobril 1986 Londonis) on inglise näitleja.
Eelkõige on ta tuntud tänu Daenerys Targaryeni rollile HBO draamasarjas "Troonide mäng".
Clarke on lõpetanud Drama Centre Londoni näitlemise erialal.
Khālid ibn al-Walīd
Khālid bin Walīd ehk Khalid ibn al-Walid (araabia keeles خالد بن الوليد, ka Sayf-Allāh ehk Jumala Mõõk; 584–642) oli esimene suur Araabia väejuht islami leviku algusaegadel.
Khalid sündis Mekas ning oli esialgu moslemitevastane. Ta võitles mitmes lahingus moslemite vastu, kuid pärast Hudaybiyya lepet astus ta islami usku. Seejärel sai temast Muhamedi tähtsaim väejuht.
Khalidist sai peagi moslemivägede ülemjuhataja ning esimeste kaliifide Abu Bakri ja Umar ibn al-Khattabi ajal vallutas ta Süüria ning tegi edukaid retki Pärsia vastu. Nii kujunes tast esimene suur püha sõja ehk džihaadi elluviija. 632 surus ta maha ka beduiinide mässu (fitna) islami vastu, näidates üles halastamatust usutaganejate suhtes.
Khalid ibn Walid suri Süürias oma voodis, mis talle suure pettumuse valmistas, sest ta oli tahtnud langeda usumärtrina lahinguväljal.
Üllar Õun
Üllar Õun (sündinud 4. detsembril 1965 Kuressaares) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina. Ta sai 153 häält.
Ta on lõpetanud Õisu Toiduainetetööstuse Tehnikumi 1985.
Õun oli Reformierakonna liige 1994–2010.
Julla
pisi|Vene tsaari perekond jullaga aerutamas 1909 thumb|4-aeruline julla purjega Californias Julla on väike, 1-2 aerupaariga paat, millel võib olla ka mast purjega.
Kirjeldus
Enamasti on jullad kiiluga ja peegelahtriga. 2 aerupaari puhul võib ahtris olla ka rool (samuti purjemasti olmeasolul). Tänapäeval kinnitatakse laevade tööjullade ahtrisse sageli päramootor. Julla mast koos purjega on enamasti hõlpsalt paigaldatav ja mahavõetav ning kokkupandav paadi põhjale. Purjena on kasutatud tavaliselt kas priitpurje või lüügerpurje, mis võib olla poolitatud masti kohalt.
Bulgaaria kirjandus
Bulgaaria kirjandus on bulgaaria keeles kirjutatud kirjandus.
Matti Nykänen
Matti Ensio Nykänen (17. juulil 1963 Jyväskylä – 4. veebruar 2019 Lappeenranta) oli soome suusahüppaja, mitmekordne olümpiavõitja ja maailmameister. Pärast sportlaskarjääri esines ta lauljana.
Ta oli neljakordne olümpiavõitja (1984 ja 1988) ja kuuekordne maailmameister (1982, 1985, 1987 ja 1989).
Aastatel 1996–1999 kandis ta perekonnanime Paanala.
Sportlaskarjäär
Matti Nykänen alustas süstemaatilisi suusahüppetreeninguid 12-aastaselt, kuid esimese hüppe tegi ta juba 10-aastaselt. Noorena tegi ta aastas kuni 2000 treeninghüpet, hiljem aga kuni 3000. 1976. aastal sooritas ta esimese hüppe 60 meetri mäelt, aasta hiljem jõudis 90 meetri mäele. 1979. aastal 15-aastase poisina julges ta juba minna Lahti suurele mäele.
30. märtsil 1980 tuli Matti 17-aastaselt esimest korda Soome meistriks. 1981. aastal tuli ta juba noorte maailmameistriks. 1982. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos võitis Nykänen täiskasvanute võistlustel oma esimese maailmameistritiitli suurelt mäelt.
1984. aasta taliolümpiamängudel Sarajevos oli Matti alles 20-aastane, kuid näitas suurel mäel suurt ülekaalu. Esimeses voorus hüppas ta mäerekordi 116 m. Ka teises voorus hüpatud 111 m oli vooru pikim ja nii tuli suusahüpete ülekaalukaim olümpiavõit. Vahe teiseks jäänud Jens Weissflogiga oli 17,5 punkti.
1985. aastal tegi Matti Planica lennumäel uue maailmarekordi 191 m. Sama aasta detsembris tuli tal esimene ebameeldiv vahejuhtum. Ta saadeti maailma karikasarja etapilt Lake Placidist koju alkoholi tarvitamine ja ebasportliku käitumise tõttu. 1986. aastal jätkusid noore mehe "vägiteod". Suvel, olles ülemäära tarvitanud alkoholi, osales ta kioski röövimises.
1987. aasta jaanuaris saadeti Nykänen Kesk-Euroopa nelja hüppemäe turneelt jälle alkoholi liigtarvitamise ja sportlasele sobimatu käitumise pärast koju.
Meelelahutajakarjäär
"Olen tihti soovinud olla tavaline inimene. Kuid kuna seadsin endale sportlasena eesmärgiks olla eriline, pean selle rolli ka tavaelus lõpuni vedama," on ta öelnud.
Tema tunnuslauseks sai "Eläma on laiffi!"
Muusikukarjäär
Matti Nykänen on teine Soome sportlane, kellel on olümpiamedalite kõrval välja teenitud ka kuldplaadid. Esimene neist tuli aastal 1992, mil ilmusid kassett ja CD "Yllätysten Yö". Üks plaatidest tuli ansambli Sleepy Sleepersi kuulsaks lauldud hittloo "Lennä Nykäsen Matti" eest.
1992. aastal ilmus Matti esimene heliplaat "Yllätysten yö", mida osteti 25 000 eksemplari.
1993. aastal treenis Matti jälle suusahüppeid, kuid erilise eduta. Ilmus teine heliplaat "Samurai".
Filmid ja telesaated
5. jaanuaril 2006 linastus Soomes režissööri Aleksi Mäkelä mängufilm "Matti".
27. novembril 2009 alustas Matti Nykänen oma kokasaadet "Mattihan se sopan keitti" Sub-telekanali veebilehel.
Isiklik elu
Pärast edukat olümpiat hakkas Matti üha rohkem jõudma ajalehtede esikülgedele, kuid mitte oma sportlike tulemuste poolest. Ajalehtede huviorbiiti jõudsid Matti skandaalid eraelus.
Pere, naised ja lapsed
1988. aastal läks ta lahku Tiinast. Põhjus oli ikka ja jälle alkoholi liigne pruukimine. Selle lahutuse võttis ta ajakirjas (Seura 46/88) kokku sõnadega: "Armastus on kui lõngakera. See algab ja lõpeb." Sama aasta algas tal uus suhe Pia Hynnineniga.
1989. aasta jaanuaris tunnistas kohus Matti enne esimest abielu olnud suhtest 1985. aastal sündinud Anniina isaks ja Mattil tuli talle hakata maksma 800 marka elatusraha kuus. Juunis abiellus ta Piaga. 1990. aastal sai ta suusalennu MM-il oma viimase, hõbemedali. Sama aasta suvel sündis tütar Eveliina. 1991. aasta jaanuaris lahutati Matti teine abielu.
1996. abiellus kolmandat korda ja võttis sedakorda abikaasa perekonnanime: Matti Nykänenist sai Matti Paanala. Ta valiti Uuraneni kohaliku omavalitsuse volikokku.
1998. aastal lahutas Matti Sari Paanalast ja läks kasiinosse strippariks. Samal aastal kihlus ta tunnise tutvuse järel kellegi eestlasest üliõpilase Jaanaga, kuid nädala pärast katkestas kihluse. 1998. aasta lõpus kihlus ta Mervi Tapolaga.
27. märtsil 2001 abiellus Matti neljandat korda Merviga. Nende kooselu oli pidevalt ajalehtede veergudel, sest nende kokku-lahku elu ja tülid olid väga sagedased.
Terviseprobleemid
1996. aastal oli tal probleem südamega.
5. novembril 2003 sai Matti Nykänen Tallinnas rabanduse. Eesti Päevaleht: "Abikaasaga Tallinnasse puhkama tulnud Soome kunagine suusahüppekuulsus Matti Nykänen jõi hotelli kangemast kraamist peaaegu tilgatuks ja kaotas pärast öö otsa väldanud pummeldamist kolmel korral teadvuse."
Alkoholiprobleemid
28. oktoobril 2004 mõistis Tampere kohus Matti Nykäsele kahe aasta ja kahe kuu pikkuse vangistuse perekonnatuttava pussitamise eest. Täitmisele läks ka varem määratud tingimisi vanglakaristus. Kuna ta läks vangi esimest korda, sai ta pärast poole karistuse kandmist 2005. aastal välja, ent vahistati juba 4 päeva pärast, sest ta peksis oma naist Mervit.
25. detsembril 2009 ähvardas Nykänen naist noaga ja püüdis kägistada käes oleva hommikumantli vööga.
24. augustil 2010 mõisteti talle abikaasale kehavigastuste tekitamise eest aasta ja nelja kuu pikkune vanglakaristus.
Hippokrates
pisi|Hippokrates Kos'ist Hippokrates Kosilt (umbes 460 – umbes 370 eKr) oli Vana-Kreeka arst, arstiteaduse ja arsti kutse-eetika rajaja.
Traditsiooniliselt seostatakse temaga Hippokratese vannet, milles on loetletud arsti kutse-eetika peamised nõuded. Hippokrates eristas kehaehituse ja hingelaadi põhitüübid, mida kasutati veel sajandeid pärast tema surma. Samuti tõi ta arstiteadusse anamneesi, etioloogia ja prognoosi mõiste.
Elulugu
Hippokrates sündis Kosi saarel umbes aastal 460 eKr ja suri umbes aastal 377 eKr Tessaalias. Tema isa Herakleides oli arst, kellel oli seitse poega. Hippokratese pojad Thessalos ja Drako ning tema väimees Polybos olid samuti silmapaistvad arstid.
Teosed
Hippokratese meditsiin oli antiikaja arstiteaduse tipptase. Püsivaim osa tema pärandist on olnud eetilised põhimõtted. Hippokratese tarkused on säilinud sarjas "Corpus Hippocraticum". Sellesse sarja teatakse kuulunud olevat umbes 70 raamatut, neist tuntakse umbes 60. Enamik neist on kirjutatud 430 ja 330 eKr vahel. Hippokratese kirjutatust on hinnatuimad kindlasti "Aforismid", "Prognoosist", "Akuutsetest haigustest hoidumine" ja "Pea vigastustest".
"Corpus Hippocraticumi" raamatud käsitlevad inimese olemust, loote arengut, tervishoidu, keskkonna mõju, teadmisi ravimitest ja haigustest, patsiendi uurimist, haiguse diagnoosimist, prognoosimist, erilisi hooldusvõtteid, juhtumi aruannet ja arstieetikat. Osa raamatuid on õppe- ja käsiraamatud, aga kogumikus on ka ettekandeid arstidele ja laiale üldsusele. Kogumikku on loetud mitte ainult Kreekas ja teistes läänemaades, vaid ka araabia maades.
Arstiteaduse isa
Arstiteaduse isaks on nimetatud Hippokratest seetõttu, et ta oli esimene läänemaailma arst, kes tahtis eristada arstiteaduse usust. Hippokratese arvates ei ole haigused jumala põhjustatud, vaid kõigil haigustel on omad loomulikud põhjused. Antiik-Kreeka oli siiski filosoofia lummuses. Teadus ei arenenud, sest tähelepanu oli pööratud välismaailmast sisemaailma, metafüüsikasse, moraali ja eetikasse. Katseid ei tehtud, vaid rahulduti vaatluse ja kogemusega ilma võrdluseta. Seetõttu jäi ka arstiteadus suurelt osalt kasutuks ja ekslikele lähtekohtadele toetuvaks. Arusaamad anatoomiast, füsioloogiast ja patoloogiast olid puudulikud. Uues suunas oli tähtsaimaks Hippokratese tõdemus, et haigeid peab isoleerima tervetest ja vett peab keetma haiguste leviku vältimiseks.
Hippokratese tähtsaim pärand on tervishoiu eetikareeglid, mis on tuntud kui Hippokratese vanne.
Humoraalpatoloogia
Kosi saarel õitses Asklepiaadide arstikool Hippokratese juhtimisel, kes pidas organismi mitmetest osistest tähtsaimaks vedelikke – verd (kuum ja niiske), lima (külm ja niiske), kollast sappi (kuum ja kuiv) ja musta sappi (külm ja kuiv). Hippokratese koolkonnas oli põhimõtteks, et kui nende vedelike segu on tasakaalus (krasis), siis on organism terve. Tasakaalutuse korral (dyskrasia) korral tekib haigus. Haiguste põhjusteks peeti sisemisi ja väliseid põhjuseid. Toitumine ja liikumisharjumused seesmiselt ning kliima, tuuled ja aastaajad väliselt mõjutasid organismi tasakaalu. See filosoofia oli ka kõigi põetamispõhimõtete aluseks.
Seesugust haiguste olemuse õpetust hakati nimetama humoraalpatoloogiaks, mis püsis oma põhijoontes kuni 15. sajandini, osaliselt isegi 19. sajandini.
Ravimine
Hippokratese järgi on olemas teatud elu alalhoidev vaimne ja parandav võime, mida ta käsitles arsti oskuste alusena. Oskust parandada haigusi ja ravitseda inimesi võidi saavutada vaid kogemuste abil. Üksikute sümptomite avastamine lõi aluse haigusilmingute üldiste seaduspärasuste tundmiseks. Kliiniliste vaatluste tegemist kasutati kontrollimiseks, kinnitamiseks ja kuulamiseks. Hippokratese kirjutistes on esitatud kõik 42 kliinilist kirjeldust ja need on nii kõrgetasemelised, et samaväärse tasemega kirjeldusi ilmus hiljem alles pärast 1500. aastat.
Haiguse arengus peeti pöördepunktiks kriisi, mille järel haige paranes või suri. Haiguse edenemisele tuginedes püüti prognoosida kriisi tulemust. See lahendas ka haiguse prognoosi küsimuse, mida Hippokratese ravimiteaduse esindajad pidasid tähtsaks. Kui kriisi kohta ennustati, et patsient sureb, siis ka hoiduti põetamisest. Hippokrates osales ise aktiivselt haiguse ravimisel, kuid teisest küljest ta rõhutas põetusmeetodite hoolikat läbimõtlemist. Tema ütluseks peetakse lauset "Ophelein e me blaptein" (ld Primum est non nocere – 'tähtis on mitte kahjustada'). Ta rõhutas eriti eluviisi ja toitumisharjumuste tähtsust. Kuigi Hippokrates ei teinud operatsioone, vigastusi ravis ta neid töödeldes, luumurde ja nihestusi paigale asetades.
Delirium tremens
Delirium tremens ehk joomahullus on alkoholismi puhul esinev võõrutusseisund.
Kui alkoholismihaige ei saa joomasööstu käigus enam mingil põhjusel uut alkoholiannust, võib tal areneda välja paari päeva kuni kuu aja möödudes psühhootiline seisund. Mõnikord tekkib delirium tremens ka joomasööstu käigus.
Sümptomaatika
Tüüpilised on tõelised nägemishallutsinatsioonid. Lisaks psüühilistele häiretele kaasuvad ka kehalised häired. Raskematel juhtudel võib patsiendi teadvuse selgus olla sellisel määral häiritud, et temaga ei ole võimalik saavutada sisulist kontakti – professionaalne või mussiteeriv deliirium.
Ravi
Ravitakse alkohoolset deliiriumi detoksikatsioonivahendite ja antipsühhootikumidega.
Prognoos
Tänapäeval on alkohoolse deliiriumi raviefekt üsna hea. Märgatav suremus esineb professionaalse deliiriumi korral. Mussiteeriva deliiriumi korral on prognoos elule üsna halb.
Eelprojekt
Eelprojekt (preliminary design) on ehitusprojekti esimene kõiki projektiosi sisaldav staadium, mis koosneb seletuskirjast ja joonistest ning on vajalik kooskõlastamiseks, ehitusloa taotluse menetlemiseks ja ehitusloa väljaandmiseks.
Eelprojekt sisaldab kavandatava hoone põhilahendust (lisaks arhitektuuriosale ja konstruktsioonile ka hoone ja asendiplaani tehnilise lahenduse põhiparameetrid). Eriosade (küte, ventilatsioon, vesi, kanalisatsioon) käsitlus võib piirduda seletuskirjaga. Eelprojektile lisatakse asjakohane dokumentatsioon (omandiõiguse dokumendid, krundi plaan, projekteerimise lähteülesanne, tehnilised tingimused jms). Üldjuhul esitatakse eelprojekt ühes köites. Eelprojekt on ehitusprojekti tähtsaim staadium. Siin pannakse alus järgnevatele projekteerimisstaadiumitele aga ka ehitusele. Pealiskaudne eelprojekt, vead või ebaratsionaalsed ja läbimõtlemata eriosad hakkavad pidurdama kõiki järgnevaid töö staadiume, halvemal juhul võivad kulmineeruda ehitusvigadena. Oluline on eelprojektis kajastada kõik projekti eriosad. Eelprojekti eriosade koostamisesse kaasatakse kõikide vajalike eriosade projekteerijad.
Eelprojekti koostamine
Eelprojekti koostamise aluseks on tellija lähteülesanne ja omavalitsuse projekteerimistingimused. Need esitatakse ka eelprojektis. Projekteerimistingimused võivad sisaldada erinõudeid (muinsuskaitse, maastikukaitse vm alal). Konstruktorile olulised lähteandmed, mis peaksid sisalduma ka lähteülesandes, on: