cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mart Laari teine valitsus
Valitsuse moodustamine
Kuna Riigikogu valimistel sai kolmikliit 53 kohta, millest piisas enamusvalitsuse moodustamiseks, siis hakkasid Isamaaliit, Reformierakond ja Mõõdukad kohe pärast valimisi pidama koalitsiooniläbirääkimisi. Vastavalt kokkuleppele toetasid Reformierakond ja Mõõdukad peaministrikandidaadina Isamaaliidu esimeest Mart Laari, kelle erakond oli valimistel kogunud koalitsioonierakondade hulgast enim hääli. Koalitsioonilepingu projekti koostas Isamaaliit võttes aluseks Mõõdukate valimisprogrammi ning arvestades ka Reformierakonna soove. Koalitsioonileppe ja ministrikandidaatide osas saavutati kokkulepe juba viis päeva pärast valimisi. Uus valitsus lubas tuua Eesti majanduskriisist välja, teostada pensioni- ja haldusreform, kaotada ettevõtte tulumaks, kärpida riigieelarvet miljardi krooni võrra ning viia lõpule liitumisläbirääkimised Euroopa Liidu ja NATOga.
President Lennart Meri määras 19. märtsil 1999 Mart Laari ametlikult peaministrikandidaadiks. See otsus põhjustas opositsiooni ja nende toetajate hulgas rahulolematust, kuna nende meelest oleks pidanud valitsuse kokku panema valimised võitnud Keskerakonna juht Edgar Savisaar, kaasates sellesse ka ministreid Rahvaliidust. Kuna koalitsioonilepe oli juba sõlmitud, siis ei näinud president Meri selleks võimalust. 22. märtsil 1999 andis Riigikogu Mart Laarile volitused valitsuse moodustamiseks ning Mart Laari teine valitsus astus ametisse 25. märtsil 1999.
1999. aasta negatiivne lisaeelarve
Venemaa 1998. aasta majanduskriis oli langusesse viinud ka Eesti majanduse, mistõttu osutus maksude laekumine riigieelarvesse 1999. aasta esimestel kuudel prognoositust tunduvalt väiksemaks. Eelmine valitsus ei olnud suutnud Venemaa kriisi negatiivsete mõjudega riigieelarve koostamisel arvestada. Puudujäägi vähendamiseks otsustas valitsus esimese asjana kärpida 18,4 miljardi kroonist eelarvet umbes ühe miljardi võrra. Säästueelarveks nimetatud lisaeelarvega kärbiti eelkõige investeeringuid, puutumata jäid kaitsekulutused. Opositsioon kritiseeris valitsuse kärpeid väga teravalt ning Riigikogus esitati lisaeelarve menetlemisel sadu muudatusettepanekuid. Lisaeelarve läbisurumiseks otsustas valitsus muuta Riigikogu kodu- ja töökorra seadust, et valitsusel oleks võimalik siduda lisaeelarve eelnõu usaldushääletusega. Seejärel loobus opositsioon venitamistaktikast ning Riigikogu võttis negatiivse lisaeelarve 28. juunil 1999 vastu. Lõplikuks kärpesummaks kujunes 1,053 miljardit krooni.
Pensionireform
Mart Siimanni valitsus oli alustanud Eesti pensionisüsteemi reformiga, sest kahaneva sündimusega ning vananeva rahvastikuga riigis ei oleks olnud võimalik ainult sotsiaalmaksust makasta vanaduspensioni, mis moodustaks vähemalt 40 protsenti keskmisest palgast. Maailmapanga soovitustest lähtuvalt otsustas Siimanni valitsus luua kolme sambaga pensionisüsteemi – esimese samba moodustaks riiklik vanaduspension, teise kohustuslik kogumispension ning kolmanda vabatahtlik kogumispension. Esimesest ja teisest sambast väljamakstav pension oleks kava kohaselt moodustanud 40 protsenti keskmisest palgast ning kolmas sammas oli mõeldud neile, kes soovisid pensionipõlveks rohkem raha koguda. Siimanni valitsus suutis esimese ja kolmanda samba loomiseks vajalikud seadused heaks kiita, kuid teise samba loomine jäi toppama.
Laari valitsus otsustas pensionireformiga edasi minna. Reformi elluviimiseks loodud sotsiaalkindlustusreformi komisjoni asus juhtima sotsiaalminister Eiki Nestor, lisaks tegeles reformi ettevalmistamisega tihedalt ka rahandusminister Siim Kallas. Peamiselt vaieldi selle üle, kust võtta teise sambasse vajalik raha. Kallas ei toetanud ettepanekut paigutada 4 protsenti inimese palgast esimesest sambast teise. Nestor seevastu leidis, et 4 protsenti on teise samba tööle hakkamiseks liiga vähe. Lõpuks saavutati kokkulepe, et riik paneb teise sambase 4 protsenti tingimusel, et inimene ise paneb sinna veel 2 protsenti oma palgast juurde. See aga tähendas, et teise sambaga liitumine jäi vabatahtlikuks. Teise sambaga said inimesed liituma hakata 2002. aasta kevadel.
Lisaks soovisid Nestor ja Kallas pensionide indekseerimist, sest siis oleks hakanud pensionid tõusma kindla valemi, mitte poliitikute suva järgi. Vaidlusi aga tekitas, mis näitaja indekseerimise aluseks võtta. Kallas soovis siduda pensionid tarbijahinnaindeksi kasvuga. Nestor tahtis, et pensioniindeks võrduks sotsiaalmaksu laekumise kasvuga. Lõpuks lepiti kokku, et poole pensionide kasvust annab tarbjahinnaindeksi kasv ja poole sotsiaalmaksu laekumise kasv.
Mõisamäe
Mõisamäe on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Mõisamäe külas sündis rahvalaulik Helmi Vill.
Mart Laari teine valitsus
NRG-tehing
1995. aastal oli Tiit Vähi valitsus alustanud läbirääkimisi Narva Elektrijaamade vähemusosaluse ehk 49 protsendi müügiks USA energiafirmale NRG Energy. Mart Siimanni valitsus müüki heaks ei kiitnud, kuid jätkas siiski läbirääkimisi paremate lepingutingimuste saamiseks. Kuigi Mart Laar oli ametisse astudes tehing suhtes kahtlev, siis otsustas ta läbirääkimisi jätkata, sest pidas oluliseks Eesti rahvusvahelise usaldusväärsuse säilitamist. Eesti pidas läbirääkimisi Euroopa Liidu ja NATOga liitumise üle ning USA toetus oli väga oluline just NATOga liitumisel. Samal ajal avaldasid mitmed kõrged USA riigiametnikud Eestile survet, et tehinguga edasi mindaks. Tehingut toetasid ka teised koalitsioonierakondade juhid Siim Kallas ja Toomas Hendrik Ilves. Valitsus määras NRGga peetavate läbirääkimiste eest vastutavaks majandusminister Mihkel Pärnoja. Riigi esindajaks läbirääkimistel sai Raivo Vare.
6. septembril 2001 kirjutasid Eesti Energia, NRG Energy ja pangad SG Investment Banking (Société Générale), The Bank of Tokyo-Mitsubishi ja KBC Bank alla lepingule 285 miljoni euro suuruse laenusündikaadi korraldamiseks, et rahastada Narva elektrijaamade energiaplokkide renoveerimist. Pangad soovisid aga saada NRGlt lisagarantiisid, mille tõttu esitas NRG omakorda uusi tingimusi riigile. Peaminister Mart Laar oli selleks ajaks oma seisukohta muutnud ning enam tehingut ei toetanud, kuna USAs olid demokraatide asemel tulnud võimule vabariiklased, kes NRG Energy firmaga nii tugevalt seotud ei olnud. Seetõttu oli vähenenud ka USA poolne surve tehing lõpuni viia. 8. jaanuaril 2002 lõpetas valitsus NRGga läbirääkimised, mis tähendas, et NRGl ei õnnestunud Narva elektrijaamade vähemusosalust osta.
Eesti Raudtee erastamine
Tiit Vähi valitsus oli 1997. aastal määranud Eesti Raudtee erastamisnimekirja, kuid Mart Siimanni valitsus otsustas, et erastamine ei toimu erastamisseaduse alusel. 1999. aasta veebruaris kinnitas Riigikogu raudtee täpse erastamise korra, millega nähti ette, et erastamine toimub avalikul rahvusvahelisel konkursil. Laari valitsus otsustas konkursil korraldamisega edasi minna. Valitsuses tegelesid erastamisega peamiselt majandusminister Mihkel Pärnoja ning teede- ja sideminister Toivo Jürgenson.
2000. aasta detsembris otsustas Erastamisagentuuri nõukogu erastada Eesti Raudtee 1,7 miljardi krooni eest Rail Estoniale. Konkursi võitnud firmal raudtee alal mingit varasemat kogemust ei olnud, kuid USAst lubati tuua suurte kongemustega strateegiline investor. Teised konkursil osalenud ettevõtted vaidlustasid Erastamisagentuuri otsuse kohtus. Rail Estonia ei suutnud siiski investorit leida, seetõttu ka raha kokku ei saanud ning loobus pakkumisest. Valitsus otsustas siiski erastamisega lõpuni minna ning seetõttu kuulutati paremuselt teine, Baltic Rail Service'i (BRS) pakkumine võitjaks. Seejärel tekkisid vaidlused BRSi ja konkursil kolmandaks jäänud Ruadtee Erastamise Rahva ASi (RER) vahel, kuna BRS ja RER olid varem kokku leppinud, et võitja ostab teise firma ära, kuid BRS seda enam teha ei soovinud. Siiski sõlmiti 2. märtsil 2001 leping 66 protsenti Eesti Raudtee aktsiate müümiseks BRSile. Eesti Raudtee erastamise protsess lõppes lepingu jõustumisega 31. augustil 2001. Valitsusele jäi 34 protsenti Eesti Raudtee aktsiatest.
Eesti Raudtee erastamine oli juba selle alguses ebapopulaarne, kuid segane erastamisprotsess ning selle käigus tehtud vead paisutasid kogu ettevõtmise poliitiliseks skandaaliks. Erastamisagentuur oli Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga (EBRD) nõuandel võtnud erastamise konsultandiks Briti konsultatsioonifirma GIBB, millele makstav tasu oli avalikkuse silmis liiga kõrge. Lisaks osales Eerik-Niiles Krossi kaudu erastamise konsultandina ka rahvusvaheliselt tagaotsitav Antonio Angotti, kes tuli Eestisse Tony Massei nime all. Veel üks skandaalne Itaalia ärimees Giovanni Sposato nõustas konkursi algselt võitnud Rail Estoniat. Raudtee erastamine ning samal ajal puhkenud skandaal NRG-tehingu ümber räsisid tugevalt valitsuse populaarsust, eriti tugevalt nõuti Mihkel Pärnoja ja Toivo Jürgensoni tagasiastumist.
Ministrite vahetumise põhjused ja valitsuskriis
1999. aastal sai siseminister Jüri Mõisast Tallinna linnapea. Peaminister Laar on varem kinnitanud, et uus siseminister peab olema jõuline isiksus, kes jätkab Jüri Mõisa algatatud reforme siseministeeriumis ja selleks leiti sobivaks Tarmo Loodus, kelle suurimaks tööks jäi haldusreformi ettevalmistamine, mis hiljem Reformierakonna ja opositsiooni vastuseisu tõttu lõpetamata jäi, olles üks valitsuskriisi tekkimise põhjuseid.
CSI: Miami
"CSI: Miami" on alates 2002. aastast eetris olnud USA telesari, milles kriminalistide meeskond uurib ja lahendab ebatavalisi surmajuhtumeid Miamis.
Mart Laari teine valitsus
Ministrite vahetumise põhjused ja valitsuskriis
2002. aasta jaanuariks oli valitsusparteide omavaheline läbisaamine läinud nii halvaks, et kogu valitsus astus tagasi; põhjuseks oli Reformierakonna ja Keskerakonna värskelt moodustatud koalitsioon Tallinna linnavalitsuses. Uute valimisteni oli jäänud pisut rohkem kui aasta, kuid räägiti ka erakorralistest valimistest. Mart Laar pidas oma üheks suuremaks õnnestumiseks enne tagasiastumist eelarve vastuvõtmist riigikogus. Uue valitsuse moodustas Reformierakond koos Keskerakonnaga.
Saavutused
Mart Laari teise valitsuse suurimateks saavutusteks olid Euroopa Liidu ja NATO-ga liitumiskõneluste lõpuleviimine, ettevõtetele tulumaksu kaotamine reinvesteeritud tulult, Tiigrihüppe projekt, ID-kaardi rakendamine, e-valitsus ja Eesti majanduskasvu kindlustamine.
Välislingid
Mart Laari valitsus ja koalitsioonilepe 1999–2001
430
430. aasta
943
943. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 938 939 940 941 942 - 943 - 944 945 946 947 948
Lihula vald
Lihula vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Lääne maakonnas.
2016. aastal sõlmisid Lihula, Hanila, Varbla ja Koonga valla ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende nelja valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääneranna vald.
Lihula valla naabriteks olid põhjas Martna ja Kullamaa vald, idas Vigala vald, kirdes Koonga vald ning edelas ja läänes Hanila vald.
Linn
Lihula
Külad
Lihula vallas oli 40 küla: Alaküla, Aruküla, Hälvati, Jõeääre, Järise, Keemu, Kelu, Kirbla, Kirikuküla, Kloostri, Kunila, Laulepa, Lautna, Liustemäe, Matsalu, Meelva, Metsküla, Mõisimaa, Nurme, Pagasi, Parivere, Peanse, Penijõe, Petaaluse, Poanse, Rannu, Rootsi, Rumba, Saastna, Seira, Seli, Soovälja, Tuhu, Tuudi, Vagivere, Uluste, Valuste, Vanamõisa, Võhma ja Võigaste küla.
Ajalugu
26. septembril 1991 muudeti Lihula külanõukogu Lihula vallaks.
20. jaanuaril 2014 taastati 15 endist küla.
Valla alal on kunagine Matsalu mõis.
Moore'i paradoks
Ühes oma loengus juhtis George Edward Moore tähelepanu kummalisele vastuolule, mida ilmutab näiteks ütlus: "Väljas sajab, aga ma ei usu, et väljas sajab." Seevastu "Väljas sajab, aga ta ei usu, et väljas sajab" on täiesti korrektne väide. See paradoks, mida tuntakse ka Moore'i paradoksi nime all, oleks võinud ununeda, kuid väidetavalt läks Ludwig Wittgenstein sellest paradoksist kuulda saades keset ööd Moore'i juurde, nõudes, et Moore loengu sisu kohe kordaks. Igal juhul sobib see paradoks hästi sissejuhatuseks Wittgensteini hilisfilosoofiale.
Mõlemad laused on saadud kahe lühema lause ühendamisel sidesõnaga "ja":  (1) "Vihma sajab" ja (2a) "Ma ei usu, et vihma sajab" või (2b) "Ta ei usu, et vihma sajab."
Nii (2a) kui ka (2b) on ühtmoodi ühitatavad lausega (1): kummalgi juhul saavad mõlemad üheaegselt olla tõesed. Ometi ei saa keegi vastuoludeta öelda koos (1) ja (2a).
Lahendused
Võimalik lahendus on järgmine. Lause "Ta usub, et p" (kus p on mingi propositsioon) kirjeldab teatavat osa maailmast, nimelt kellegi uskumust. Ent lause "Ma usun, et p" ei toimi kirjeldusena minu kohta, vaid lihtsalt propositsiooni p jaatusena. Kui ma seon end "p" jaatamisega, siis ma seon end ka selle jaatamisega, et "Ma usun, et p", ja ümberpöördult. Kolmandas isikus esitatud lause puhul on asi teisiti. Seega võiks öelda, et esimeses ja kolmandas isikus esitatud uskumuseomistustel on erinev loogiline vorm.
Võrdlus teadmiseomistustega
Teadmiseomistused käituvad teistmoodi. Lause "Ma tean, et sajab, kuigi tegelikult ei saja" on vastuoluline, kuid vastuoluline on ka lause "Jaan teab, et sajab, kuigi tegelikult ei saja." Asi on selles, et kui kellelegi (ükskõik, kas esimeses või kolmandas isikus) omistatakse p teadmine, siis sellega ühtlasi kinnitatakse, et p on tõene. Mingit uskumust nimetatakse teadmiseks ainult juhul, kui seda peetakse tõeseks uskumuseks.
Ent samalaadseid paradokse võib konstrueerida ka teadmiseomistuste puhul.
1650
1650. aasta (MDCL) oli 17. sajandi 50. aasta.
Veebruar 2004
Veebruar 2004, sündmuste kroonika
Tingiste mõis
Tingiste mõis (saksa keeles Tingist) oli linnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanik oli Kuressaare linn.
Sile ebaküdoonia
Kirjeldus
Taime kasvukuju on püstine. Sile ebaküdoonia võib kodumaal kasvada üle kahe meetri kõrguseks põõsaks. Õite värvus on oranžpunasest kuni valgeni.
Hemotooraks
Hemotooraks (hemothorax), ka verirind on vedeliku, mille hematokrit on vähemalt 25% perifeerse vere omast, esinemine pleuraõõnes.
Sagedasemaks hemotooraksi põhjuseks koeral on trauma või hüübimishäired.
942
942. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 937 938 939 940 941 - 942 - 943 944 945 946 947
Meegomäe
Meegomäe (ka: Meegumäe) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Külas asub Lõuna-Eesti Haigla AS, küla lähistel voolab Meegomäe oja. Lahingukooli hoonetes asus Nõukogude ajal ALMAVÜ lahingukool (autokool). Varem tegutses külas Jaani külakool; see koolimaja on arvele võetud ajaloomälestisena.
Keila kihelkond
thumb|[[Keila kirik]] Keila kihelkond (lühend Kei, saksa keeles Kirchspiel Kegel) on ajalooline kihelkond Lääne-Harju praostkonnas Harjumaal.
Meegomäe
1977. aastal liideti Meegomäe külaga Hallamäe.
Keila kihelkond
Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi, hiljem Eestimaa kubermangu Harju kreisi.
Piirkonna ajalugu
Keila kirikukihelkond tekkis 13. sajandi algul ning oli nii pindalalt kui ka mõisate arvult väga suur. Kihelkonna aladel oli varem olnud Vomentagana muinaskihelkond, millest nii 13. sajandil kui ka hiljem eraldati veel mitmeid lääne- ja edelapoolseid alasid.
Keila kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 38 mõisat: neist 1 kirikumõis, 22 rüütlimõisast peamõisat koos 10 kõrvalmõisaga, 4 poolmõisat ja 1 linnamõis. Lisaks veel 10 karjamõisat, läbi ajaloo aga rohkemgi
pisi|[[Harju kreis, Liivimaa atlas (1798)]]
Keila kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseum hakkas Keila kihelkonna aladelt pärimust koguma juba päris oma tegutsemise algusaegadel. 1993. aasta seisuga oli muuseumis Keila kihelkonnast 420 numbrit esemeid, millest tekstiili ja ehteid 120, majapidamisesemeid 146, tehnika valdkonda kuuluvaid esemeid 77, elatusaladesse puutuvaid esemeid 59, veo-, kandmis- ja liikumisabinõusid 17 ja kultuuriloolisi esemeid 1. 2008. aasta lõpuks oli Keila kihelkonda kuuluvate esemete arv kasvanud umbes 40 eseme võrra. Fotokogus on üle 550 foto.
Kihelkonna alad tänapäeval
Kogu kihelkonna tohutu maa-ala kuulub tänapäeval Harju maakonna koosseisu ning on jaotatud väga paljude valdade vahel. Harku valla ning Keila ja Saue linna maad asuvad täielikult endises Keila kihelkonnas, samuti endine Keila vald tühise erandiga edelapoolses osas. Harku ja Keila vald hõlmavad kumbki umbes veerandi kihelkonna maadest. Ka enamik Saue vallast (välja arvatud selle lõunaosa) kuulub Keila kihelkonda, samuti üle poole Saku vallast viimase läänepoolses osas ning Vasalemma valla idaosa. Keila kihelkonna kirdepoolne osa Haabersti mõisa ümbrusega ja Mustamäe kõrvalmõisaga (Glehni loss) kuulub nüüdisajal aga Tallinna linnale.
Kihelkonna aladele jäävad tänapäeva asulatest seega Keila linn, Saue linn ja Nõmme linnaosa ning Klooga, Vasalemma, Tabasalu, Harku, Laagri ja Saku alevik.
Tahula mõis
Tahula mõis (saksa keeles Tahhul) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Anastassija Prõhhodko
Prõhhodko hääleliik on kontraalt. Tema repertuaaris on valdavad minoorsed rahvamuusika sugemetega laulud.
Ta võitis 2007 Vene Tähevabriku konkursi.
Prõhhodko esindas Venemaad 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, saavutades 11. koha. Tema salvestatud Eurovisiooni võistluslaul "Mamo" jõudis 30 esitatuma laulu sekka Läti, Ukraina ja Venemaa raadiotes. Samuti oli ta Soomes internetist alla laaditud laulude edetabelis 22. kohal.
Battle Hymns
"Battle Hymns" on heavy metal-ansambli Manowar 1982. aastal ilmunud debüütalbum.
Lood albumil
Kõik laulud on kirjutanud Friedman/DeMaio välja arvatud "Metal Daze", mille on kirjutanud DeMaio ja "William's Tale" mille on kirjutanud Rossini/DeMaio.
Vennarti mõis
Vennarti mõis (saksa keeles Fenieth) oli Paadla mõisa kõrvalmõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1738–1744 Paadla mõisast eraldatud alast.
940
940. aasta (CMXL) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas kolmapäeval.
Mitoos
pisi|350px|Mitoos Mitoos (varasemas eesti keeles karüokinees) on eukarüootse raku jagunemine, mille puhul kromosoomid jaotuvad tütarrakkude vahel võrdselt.
Rakujagunemise olulisus
Hulkraksetel organismidel järgneb nii sugulisele kui ka mittesugulisele paljunemisele rakujagunemine, mis tagab organismi kasvu ja arengu. Rakkude jagunemine on organismile vajalik ka hukkunud rakkude asendamiseks ja vigastuste parandamiseks. Vanu, kahjustada saanud rakke hävitatakse pidevalt, mistõttu on loogiline, et igas sekundis tekib juurde umbes sada tuhat uut rakku.
Mitoosi kulg
Uute rakkude teke organismis algab alati lähterakkude jagunemisega. Jagunemise tulemusena moodustunud uusi rakke nimetatakse tütarrakkudeks.
Organismi tüvirakud saavad mitoosi käigus järk-järgult jaguneda kõigiks ülejäänud organismi rakkudeks. Vastassuunalist protsessi – diferentseerunud raku tüvirakuks muutumist – organismis ei toimu, kuigi seda on võimalik kunstlikult esile kutsuda.
Noore inimese rakud saavad jaguneda ligikaudu 50 korda, 80-aastase inimese rakud aga vaid 30 korda. Iga jagunemise käigus kopeeritakse tütarrakkudesse identsed DNA molekulid, mille otstes on telomeerid. Telomeerid kaitsevad kromosoomi, mistõttu need aja jooksul ka lühenevad. See tähendab, et DNA molekul lüheneb igal rakujagunemisel, kuni rakk lõpuks apoptoosi ehk loomuliku surma raja käivitab. Vähirakkudes aga, kus raku loomulik elutsükkel on moondunud, on teatud valgud ebatavaliselt aktiivsed – ensüüm telomeraas taastab kiirelt lühenenud telomeerid. Tänu sellele ei kahane DNA otsad oma loomulikul moel, mistõttu saavad vähirakud ebanormaalselt kaua elus püsida, mitoosi aina jätkates. Selline surematu vohamine vähkkasvaja näol viib aga ravi puudumise korral kogu organismi surmani.
Enamik organismi rakkudest uueneb mitoosi teel pidevalt, kuid leidub ka n-ö asendamatuid rakke, mis moodustuvad vaid kord elus ja mitoosi abil enam kunagi ei uuene. Mõningatel rakkudel, nt punastel verelibledel, puudub aga rakutuum – need rakud ei ole seetõttu samuti võimelised jagunema.
Into Glory Ride
"Into Glory Ride" on heavy metal 'i bändi Manowar teine täispikk album.
Lood albumil
Joey DeMaio on loonud kõik laulud, välja arvatud "Secret of Steel" ja "Gloves of Metal", mille ta on kirjutanud koos Ross Friedmaniga.
Jõululühter
pisi|Jõululühtrid Jõululühter (saksa keeles Julleuchter) on muinasaega tagasiulatuva tavaga seotud põhjamaine kultusese, mis seostub eelkõige talvise pööripäevaga.
Ajalugu
Jõululühtri eeskuju pärineb muistsetest aegadest. Jõululühtrit on esmamainitud 1888. aastal rootsi ajakirjas Runa. Seal on kirjeldatud ühte originaali, mis pärines arvatavasti 16. sajandist Edela-Rootsist Veddinge Hallandist. Tegu oli pisikese tornikujulise küünlaalusega, mis on tänapäeval kohalikus muuseumis eksponeeritud. Samuti võib leida selliseid tornikujulisi "küünlajalgu" paljudest Norra muuseumidest.
Saksa professor Herman Wirth oli teadlane, kes seda esimesena oma teoses "Die Ura Linda Chronik" tutvustas.
Jõululühter jõulutavades
''"Jõuluõhtule (21.12.(!)) järgnevad "kaheteistkümned" oma kaheteistkümne püha ööga. Vanasti ei tehtud sel ajal tööd. Need päevad olid esivanematele pühad. Vanaaastaõhtul saavad need pidustused oma kõrghetke. Lapsed on endale muretsenud paugutajad ja tähistavad seda nii.
''Keskööl aga, kui jõulupuu on kustunud, siis asetatakse jõululühter lauale. See on kustumatu päiksevalguse sümbol. Tõsiseks ja järelmõtlikuks muutub igaüks aasta viimasel ööl, kui ratasaknakese taga on kustumas küünal ja kui sellest süüdatuna asetatakse uus tuluke lühtri peale."''
Sümboolika
Lühtrisümboolika kohta on mitmeid allikaid. Paljudel jõululühtritel esinev süda esindab pulseerivat elu, Hagalli ruun kujutab jääd ja rahet, sügavamas tähenduses aga mineviku jõudu kaasaja kujunemisel. Minevikus tekkinud kaasajas mõjuvaid energiaid. Lühtri nelja nurka on seostatud ka ilmakaartega. .
Jõululühter tänapäeval
Jõululühtri tava on tänapäevani säilinud paljudes peredes. Lühter on populaarne paljude noorte rahvusmeelsete inimeste seas ning on rahvalikes ringkondades läbinud taassünni. See on saanud kultuseks ja osaks jõulupidustuste kujundamisel.
Teatav sarnasus jõululühtriga on ka tänapäevastel elektriküünaldega valguspüramiididel.
1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 27. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 28. jaanuarist-7. veebruarini Schladmingis Austrias. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele, kui naistele).
Slaalom
Finaal: 7. veebruar Osavõtjaid: 85 Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark, Rootsi Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 3. veebruar Osavõtjaid: 95 Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark, Rootsi Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 6. veebruar Osavõtjaid: 58 Maailmameister 1980: Leonhard Stock, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 1. veebruar Osavõtjaid: 75 Maailmameister 1980: Phil Mahre, USA Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 76 Maailmameister 1980:  Hanni Wenzel  , Liechtenstein Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 2. veebruar Osavõtjaid: 47 Maailmameister 1980:  Hanni Wenzel  , Liechtenstein Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 39 Maailmameister 1980: Annemarie Moser-Pröll, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 28. jaanuar ja 31. jaanuar Osavõtjaid: Maailmameister 1980:  Hanni Wenzel  , Liechtenstein Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Inuyasha
Inuyasha (jaapani keeles 戦国御伽草子「犬夜叉」 sengoku otogi-zōshi "Inu Yasha" 'Sõdivate riikide ajastu muinaslugu koerdeemonist') on Rumiko Takahashi loodud imeulme žanris ajarännu motiivil põhinev manga, mille peategelasteks on 15-aastane koerjumalus Inuyasha ja Sengoku ajajärgu šinto-preestritari reinkarnatsiooniks osutuv kaasaegses Tokyos elav põhikooli lõpuklassi õpilane Kagome Higurashi.
Seeria kujutab ajas rändavat põhikooliõpilast, koerasarnast pooljumalust (inugami), ahistajast budamunka, lapseeas rebasdeemonit (kitsune), deemonitapjat (yōkai taijiya) ja kassjumalust (nekomatat), kes koguvad shikon no tama (jaapani keeles 四魂の玉 'hingeneliku juveel') kilde. Kuigi manga põhineb jaapani mütoloogia ja usundi kujunditel, on enamik selles kasutatud konkreetseid motiive siiski Takahashi omalooming ning suur osa arendab edasi autori varasemates töödes esinevaid karaktereid ning episoode.
Manga ilmus Shōnen Sundays novembrist 1996 juunini 2008, sai 2002. aastal Shogakukani auhinna parima manga eest shōneni kategoorias ja selle ainetel on loodud 167-osaline ning 26-osaline anime-seeria, neli täispikka animafilmi, üks videofilm, kaheksa videomängu ja romaan. Mangat ja animet on tõlgitud paljudesse keeltesse ning see on pälvinud rahvusvahelise tunnustuse.
Oktoobris 2020 esilinastus Takahashi osalusel loodud anime-järg "Pooljumalusest Printsess" (jaapani keeles 半妖の夜叉姫 'Hanyō no Yashahime'), mille tegevus toimub umbes 15 aastat pärast algsete osade lõppu.
Ülevaade
Lugu algab sõdivate riikide ajajärgul Jaapanis, kus Inuyasha, loo pooldeemonist tsundere varastab ühest külast Hingeneliku Juveeli, mis on šintoistliku nelja hingejagu sisaldav maagiline mitama ja mille abil võib selle omanik oma jõudu tohutult suurendada. Inuyasha ei jõua kaugele kui Kikyo, tema vastu ässitatud küla noor miko laseb teda püha noolega, et teda määramatuks ajaks Goshinboku, küla lähedal oleva metsa püha puu külge magama naelutada. Surmavalt haavatud Kikyo ütleb enda noorele õele Kaedele, et see põletaks Kikyo keha koos juveeliga, et takistada seda kurjadesse kätesse langemast.
Tänapäeva Tokyos on põhikooli lõpuklassi õpilane Kagome Higurashi teel kooli. Ta peatub oma pere poolt päritud kaevutemplis, kus aitab otsida oma kassi, Buyot, kui järsku ilmub kaevust sajajalgne deemon ning tõmbab ta tagasi aega umbes 50 aastat pärast varasemaid sündmusi.
Teadmata, kus ta on, uitab Kagome metsas ringi, kuni näeb kauguses tänapäevast tuttavat Goshinbokut ning suundub lootusrikkalt selle poole. Puu küljes märkab ta Inuyashat kes on püha noolega selle külge naelutatud. Külaelanikud võtavad Kagome kinni ja viivad ta küla nüüdseks vana preestrinna, Kaede juurde. Ära tundes, et Kagome on Kikyo reinkarnatsioon, jutustab Kaede tollele loo Kikyost ja Inuyashast.
Sajajalgne ründab jälle ning Kagome on sunnitud vabastama Inuyasha nõidusest, et too aitaks sajajalgse tappa ning päästaks küla. Pärast sajajalgse tapmist proovib Inuyasha Kagomelt juveeli ära võtta. Kagome päästmiseks viskab Kaede maagilised palvehelmed ümber Inuyasha kaela ning Kagomel õnnestub nende abil inugami maha rahustada.
Kagome ja Inuyasha lähevad teekonnale, mille käigus kavatsevad koguda kokku kõik juveeli killud. Teel sõbrunevad nad Shippoga, kes on rebasdeemon, Mirokuga, kes on needuse käes kannatav munk ja Sangoga, deemonitapjaga, kelle vend Kohaku sunniti tapma oma isa ja hulga deemonitapjate salgaliikmeid.
Seltskond kohtab oma rännakul paljusid sõpru ja vastaseid, kaasa arvatud Inuyasha poolvenda Sesshomarut, 50 aasta eest surnud Kikyod, kes taaselustub osaga Kagome hingest, deemonitega tehtud kokkuleppest sündinud Narakut, kes pööras Inuyasha ja Kikyo teineteise vastu, ning hundideemonit nimega Koga, kes armub Kagomesse ja jageleb Inuyashaga iga kord, kui mõlemad kokku saavad.
Eesti keele seletav sõnaraamat
"Eesti keele seletav sõnaraamat" on praegu suurim eesti keelt kirjeldav sõnaraamat, milles on ligi 150 000 märksõna ja mis on "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" teine, täiendatud ja parandatud trükk.
Sõnaraamatu on toimetanud Margit Langemets, Mai Tiits, Tiia Valdre, Leidi Veskis, Ülle Viks ja Piret Voll ning 2009. aastal välja andnud Eesti Keele Sihtasutus. Sõnaraamatu sõnastikusüsteemi konsultant on olnud Andres Loopmann. Pärast "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" koguteksti valmimist sisestasid Ülle Viks, Indrek Hein, Tiina Puolakainen ja Andres Loopmann käsikirja 2008. aastal Eesti Keele Instituudi veebi­põhisesse sõnastikusüsteemi EELex.
Eesti keele seletava sõnaraamatu esimese ja teise trüki võrdlus
"Eesti kirjakeele seletussõnaraamatuga" (1988–2007) võrreldes on "Eesti keele seletavat sõnaraamatut" täiendatud umbes 4000 uue märksõna ja paljude uute tähendustega. "Eesti keele seletav sõnaraamat" järgib esimese trüki põhimõtet kajastada eeskätt tänapäeva leksika põhiosa selle eri kasutusaladel. Teises trükis on muudetud ideoloogilise värvinguga märksõnu, seletusi ja näitelauseid ning sisu poolest aegunud näitelaused. Uus trükk annab ülevaate ka paljude sõnade aja jooksul lisandunud uutest tähendustest või kasutusest ning muutustest eesti keele ortograafias või grammatikas.
Sõnaraamatu koostamise ajalugu
pisi|Esimene vihik "Eesti keele seletava sõnaraamatu" esimene trükk "Eesti kirjakeele seletussõnaraamat" ilmus aastatel 1988–2007 26 vihikuna. Sõnaraamatu peatoimetajad olid Rudolf Karelson, Valve Kullus (Põlma), Erich Raiet, Mai Tiits, Tiia Valdre ja Leidi Veskis. "Eesti kirjakeele seletussõnaraamat" on koostatud peamiselt Eesti Keele Instituudis (Keele ja Kirjanduse Instituut) asuva eesti kirjakeele arhiivi põhjal. Alates 1990. aastate algusest on kasutatud ka elektroonilisi tekstikogusid. Sõnaraamatu käsikirja hakati koostama 1961. aastal, kui sõnasedeleid oli kogunenud umbes üks miljon. Kui 2000. aastal käsitsi sedeldamine lõpetati, oli keelekogu kasvanud 4,3 miljoni sõnasedelini. Tänapäevaks on eesti keele tekstikorpus kasvanud umbes 100 miljoni sõnani. Kui omaaegne sedelikogu hõlmas eeskätt näiteid ilukirjandusest, siis nüüdne elektrooniline tekstikorpus kajastab peamiselt ajakirjanduskeelt.
Sõnaraamatu eeltööna ilmus 1961. aastal "Eesti kirjakeele seletava sõnaraamatu prospekt", kus on põhjalikult selgitatud paljuski tänini kehtivaid sõnaraamatu ülesehituse üldisi põhimõtteid. Sõnaraamatut kavandati viie-kuue-köitelisena, kusjuures eeskujuks võeti samalaadsed vene ja soome keele sõnaraamatud. Sõnavaliku põhiprintsiibiks oli sõna üldkasutatavus. 1969. aastal ilmus sõnaraamatu 80-leheküljeline makett.
"Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" esimesel trükil oli kuus peatoimetajat: Rudolf Karelson, Erich Raiet, Valve Kullus (Põlma), Mai Tiits, Tiia Valdre ja Leidi Veskis. Eeltöid ja koostamist juhtis algul Ernst Nurm, hiljem Erich Raiet (alates 1966), seejärel Tiia Valdre (1990), Valve Põlma (1990) ja Rudolf Karelson (1991). Alates 1993. aastast on tegevtoimetaja olnud Margit Langemets.
Sõnaraamatu käsikirja on toimetanud Rudolf Karelson, Leena Kiivit, Ilse Kont, Helga Laanpere, Tiina Lias, Arno Pikamäe, Valve Põlma, Erich Raiet, Mai Tiits, Feliks Vakk, Tiia Valdre, Leidi Veskis ja Piret Voll ning koostanud Mati Erelt, Tiina Hallik, Rudolf Karelson, Aino Kiindok, Taima Kiisverk, Leena Kiivit, Ilse Kont, Maimo Kristian, Rein Kull, Katrin Kuusik, Helga Laanpere, Margit Langemets, Lilian Laur, Tiina Lias, Jana Linnart, Mai Loog, Mari-Mall Matsi, Vilma Metstak, Helga Mägi, Mare Onga, Arno Pikamäe, Valve Põlma, Erich Raiet, Ruta Rannat, Joel Sang, Jüri Sooberg, Elna Tael, Mai Tiits, Ene Vainik, Feliks Vakk, Tiia Valdre, Leidi Veskis, Helgi Vihma, Ülle Viks, Linda Vinkel, Piret Voll ja Andriela Vutt.
Paljand
pisi|[[Põhja-Eesti klint Paldiski lähedal]] Paljand on ala, kus paljanduvad aluspõhjakivimid.
Paljandil ei ole pinnakatet.
Tuntud paljanditeks Eestis on näiteks Suur Taevaskoda ja Väike Taevaskoda.
Paljandit ja paljandumist tuleb eristada avamusalast, mille korral ei pruugi aluspõhi olla avanenud maapinnal, vaid võib olla kaetud pinnakattega.
Eestis paljanduvad vaid settelise aluspõhja kivimid. Kristalne aluskord Eestis ei paljandu.
Zhang Yining
Zhang Yining (hiina 张怡宁, Zhāng Yíníng; sündinud 5. oktoobril 1982 Pekingis) on Hiina lauatennisist, 4-kordne olümpiavõitja ja 10-kordne maailmameister. Ta on ITTF naiste edetabelis 2009. aasta mai seisuga 1. kohal nii üksik- kui paarismängus.
2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas tuli ta olümpiavõitjaks nii üksik- kui paarismängus. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tuli ta olümpiavõitjaks üksikmängus ja Hiina naiskonna koosseisus.
2008. aasta suveolümpiamängudel andis ta sportlaste esindajana olümpiatõotuse.
Adolf Rühka
Adolf Rühka (14. veebruar (vkj 2. veebruar) 1878 Tarvastu – 19. juuli (vkj 6. juuli) 1901 Tartu) oli teatritegelane ja kirjamees. Töötas Otepääl kohtukirjutajana ning August Wiera juures Vanemuises dramaturgi ja tõlkijana.
1904. aastal ilmus Rühka sulest esimene eesti lavakunstikäsiraamat "Lühike näitemängu õpetus". Rühka on kirjutanud ka kolm näidendit: "Vanaaegsed mälestused" (1908), "Priiuse varemetel" (1908) ja "Kalev ja Linda" (käsikirjas).
Thomas Wolsey
pisi|Thomas Wolsey Thomas Wolsey (enne 1475 Ipswich – 28. november 1530 Leicester) oli inglise riigimees ja katoliku kiriku kardinal, Inglismaa kantsler aastatel 1515–1529 ja Yorki peapiiskop 1514–1530.
Wolsey sündis Robert Wolsey pojana, kes oli tõenäoliselt lihunik. Ta valis vaimuliku ameti ning pühitseti 1498. aastal preestriks. Peagi avaldusid temas suurepärased administratiivsed võimed, mistõttu tegi ta küllaltki kiiret karjääri, saades tolleaegse piiskopist riigimehe Richard Foxi erasekretäriks. Peagi tõusis ta ka kuningas Henry VII huviorbiiti. 1509. aastal, kui vana kuningas suri, pälvis Wolsey osava riigimehena ka tema poja Henry VIII tähelepanu ning temast sai vähem kui kümne aastaga Inglismaa kõige mõjukam riigitegelane, kes oma võimu poolest jäi alla vaid kuningale.
Wolsey oli küllaltki ahne ning omakasupüüdlik mees, kes armastas luksust, toredust ja kõrgeid tiitleid. Sellest hoolimata oli ta ka äärmiselt võimekas ja töökas riigitegelane, kes muutus kuninga jaoks peaaegu asendamatuks. Samas langes ta tihti kuninga teiste nõunike, eriti aadlike pahameele alla, sest oli tagasihoidlikku päritolu ning kippus ülikkonna eesõigusi piirama ja õukondlasi enda ees alandama. Kättemaksu eest päästis teda aga monarhi toetus.
Wolsey tegutses kirikumehest poliitikuna sageli paavstivõimu huvides, kuid oma kuninga eesmärgid olid talle siiski tähtsamad. 1515. aastal sai temast kardinal ning seega tekkis ka võimalus, et teda võidakse paavstiks valida. Hinnangud sellele, kas ta seda ka ise taotles, on vastuolulised, kuid see oli küllaltki tõenäoline arvestades tema ambitsioonikust ning võimalusi.
Wang Nan
Wang Nan (hiina 王楠, Wáng Nán; sündinud 23. oktoobril 1978 Fushunis Liaoningi provintsis) on Hiina lauatennisist. 1999–2001 oli ta ITTF naiste edetabelis 1. kohal.
Thomas Wolsey
Yorkis elas Wolsey talle harjumatult viletsates tingimustes ja kaotas igasuguse lootuse oma positsioone taastada. 1530. aastal saavutasid temavastased õukondlased veel sellegi, et teda hakati süüdistama riigireetmises. Wolsey otsustati tuua kohtuprotsessiks Londonisse. Sellest kuulda saanud, keeldus Wolsey mitu päeva toidust, kuid ei suutnud end siiski surnuks näljutada. Siiski haigestus ta raskelt ning teel Londonisse ta suri.
Wang Nan
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys tuli ta olümpiavõitjaks nii üksik- kui paarismängus. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas tuli ta olümpiavõitjaks paarismängus. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tuli ta olümpiavõitjaks Hiina naiskonna koosseisus. Üksikmängus võitis ta hõbemedali kaotades finaalis kaasmaalasele Zhang Yiningile.
Thomas Wolsey
Kardinal Wolsey rajas mitmeid uhkeid paleesid ning toetas ka kunsti ja muusikat. Kõige uhkemaks tema käsul rajatud paleeks oli Hampton Court, mille ta võimu tipus olles kinkis Henry VIII-le.
Wang Nan
Wang Nan on vasakukäeline.
The Refutation of Idealism
"The Refutation of Idealism" ("Idealismi kummutus") on George Edward Moore'i artikkel, mis ilmus 1903 ajakirjas Mind.
See artikkel on üks analüütilise filosoofia alguse tähiseid.
Kuidas ma ründan idealismi
Tänapäeva idealismi [ briti idealismi, absoluutse idealismi ] järgi on universum vaimne [ spirituaalne ]. See väide tähendab, et universum on väga erinev sellest, millisena ta paistab, ning et tal on palju omadusi, mida tal ei paista olevat. Toolid ja lauad ja mäed peavad niisiis olema meiega palju sarnasemad, kui me arvame. Universumi vaimne iseloom tähendab muuhulgas, et universumil on kõik need omadused, mille poolest inimene peab end palju kõrgemaks elutuna paistvatest asjadest, või mingid nendega võrdväärsed või kõrgemad omadused.
Mainin seda sellepärast, et tavaliselt ei märgata, kui erinevad on idealisti väited tavalisest maailmapildist. Just selle suure erinevuse tõttu ning idealisti poolt universumile omistatavate kõrgete omaduste suure arvu tõttu on huvitav ja tähtis, kas idealism on tõene. Seda küsimust arutades kiputakse unustama, kui suure hulga argumente see küsimus hõlmab. Seetõttu ei piisa küsimuse otsustamiseks ühe või kahe väite tõestamisest või ümberlükkamisest. Nii ei saa seda teha ka käesolevas kirjutises. Ma ei kavatse tõestada, et reaalsus ei ole vaimne, ega pea sellist tõestust võimalikuks. Reaalsus võib tõesti olla vaimne, ja ma loodan, et on. Ma võtan idealismi laias mõttes, nii et ta sisaldab peale selle huvitava järelduse ka hulga argumente, mida peetakse selle järelduse tõestamiseks kui mitte piisavateks, siis vähemalt tarvilikeks. Tänapäeva idealistidele ongi minu meelest iseloomulikud põhiliselt just teatavad ühised argumendid. Uskumine, et reaalsus on vaimne, ei tee kedagi veel idealistiks. Teisest küljest ei leia kõik idealistid, et nendest argumentidest saab järeldada, et reaalsus on vaimne. Mind huvitavad ainult need argumendid. Ma ründan vähemalt ühte argumenti, mida minu meelest kõik idealistid peavad oma positsioonile hädavajalikuks. Kui mul õnnestub see ümber lükata, siis olen ma idealismi ümber lükanud, juhul kui see on tõesti kõikide idealistide meelest hädavajalik. Ühtlasi näitab see, et idealistidel pole mingit alust väita, et reaalsus on vaimne.
Esse est percipi tähendus
Oletame, et meil on argumentide ahel, millel on kuju: et A on B ja B on C ja C on D, siis järelikult A on D. Kui "B on C" ja "C on D" on tõesed, ent "A on B" on väär, siis pole meil ikkagi alust väita, et A on D (kuigi see ei tähenda, et "A on D" oleks tingimata väär või et selle tõesust ei saaks näidata teiste argumentidega). Ma kavatsen rünnata ühte väidet, mis minu meelest on järeldusega "Reaalsus on vaimne" just niisuguses vahekorras.
Väitel, mis tuleb kõne alla "A on B" rollis, pole muud tähtsust, kui et minu meelest on selles eksinud mitte ainult idealistid, vaid kõik filosoofid ja psühholoogid, ning nad on sellest järeldanud oma kõige löövamad ja huvitavamad järeldused. Tegelikult ma ei loodagi tõestada, et see väide on nii tähtis. Kui aga on, siis on sellest väitest tuletatud nii sensualism, agnostitsism kui ka idealism, sest ükski senine argument nende kasuks ei saa läbi selle väiteta.
See triviaalne väide, mida ma tahan arutada, on "esse est percipi" [olla tähendab tajutud olla]. See väide ei ole ühemõtteline, kuid ühes või teises mõttes on teda laialt tunnistatud. Esialgu ma lihtsalt eeldan, et ta on idealismile olemuslik. Ma püüan näidata, et see väide on kõikides tõlgendustes väär.
Kas esse on percipi? Selles lauses on kolm väga kahemõttelist terminit, ning ma pean alustama sellest, et eristan nende võimalikke tähendusi.
Kõigepealt percipi. Tänapäeva idealistid (erinevalt sensualistidest ja empiristidest ei hõlma sellesse mõistesse ainult aistinguid, vaid ka mõtlemist, ja selle ma kiidan heaks. Ent mind huvitab siin see, et nii aistimine kui ka mõtlemine on kogemise erijuhud, ning seetõttu tähendab esse est percipi igal juhul, et kõike, mis on, kogetakse. Seetõttu ma eeldan edaspidi, et percipi osutab sellele, mis on aistimisele ja mõtlemisele ühine.
Mida tähendab koopula "on"? 1) Väidet Esse est percipi võib mõista nii, et sõna esse tähendab täpselt sedasama mis sõna percipi, nad tähistavad üht ja sama asja. Arvan, et pole tarvis tõestada, et seda ei peeta silmas, ega seda, et see oleks äärmiselt halb definitsioon. 2) Väidet võib mõista nii, et see, mida mõeldakse esse all, hõlmab seda, mida mõeldakse percipi all (kuid mitte ümberpöördult). Asja reaalsus ei oleks siis sama mis asja tajutud olemine, vaid asja tajutud olemine pluss veel midagi. Kui me mõistame väidet selles mõttes, siis tuleb eristada kolme väidet. Esiteks on tegemist sõna "reaalsus" definitsiooniga, mis väidab, et "reaalsus" tähendab tervikut, millest percipi on üks osa. Teiseks väidetakse, et kogetud olemine on osa mingist tervikust. Et aga nendel väidetel üldse mingit tähtsust oleks, peab silmas peetama veel kolmandat väidet, et see tervik on orgaaniline, vähemalt selles mõttes, et see teine koostisosa või need teised koostisosad ei saa esineda ilma percipi 'ta, isegi kui percipi saab esineda ilma nendeta. Olgu need teised koostisosad x. Väitel, et esse hõlmab percipi 't ning seetõttu saab esse 'st järeldada percipi 't, saab olla tähtis ainult juhul, kui peetakse silmas, et x-ist järeldub percipi. Küsimus, kas kogu esse kui tervik sisaldab percipi 't, on niisiis tähtis ainult seetõttu, et meid huvitab, kas osa x on paratamatus seoses osaga percipi. Ja see ongi 3) väite "esse on percipi" kolmas tähendus, mis on ainsana tähtis, nagu me nüüd näeme. Esse est percipi väidab, et kus on x, seal on alati ka percipi. Seetõttu lepime kokku, et termin esse tähendabki ainult x-i. Ma ei räägi sellest, kas meie tavakeele sõna "reaalne" hõlmab x-i kõrval ka percipi, vaid tahan lihtsalt teha meelevaldse kokkuleppe. Meid huvitab ainult see, kas x-ist saab järeldada percipi 't, ning ma tahaksin selle küsimuse esitada kujul: kas esse 'st saab järeldada percipi 't.
Esse est percipi vastuolulisus
Nii et selgus, et esse est principi väidab, et esse ja percipi on niimoodi seotud, et igal asjal, millel on omadus esse, on ka omadus percipi. Ta väidab nendevahelist paratamatut seost, kuigi esse tähendus ei sisalda percipi tähendust. Niisiis on tegemist paratamatu sünteetilise väitega. Sellisena ma ei saa seda ümber lükata, sest kui idealist väidab, et see on enesestmõistetav tõde, siis mul pole muud öelda, kui et mulle nii ei tundu. Kuid ma usun, et ükski idealist pole seda nii mõelnud. Kuigi see, et need kaks terminit on paratamatus seoses, on ainuke tähendus, mis sellel väitel saab olla, et ta oleks tõene ja tähtis, võib tal olla teine tähendus, mis teeb ta tähtsaks ja vääraks. Minu arvates on kõik idealistid pidanud tõeseks toda tähtsat ja väära väidet. Nad ei märka, et esse est percipi saab olla tõene üksnes juhul, kui see on enesestmõistetav sünteetiline tõde. Nad samastavad sellega või toovad selle põhjenduseks ühte teist väidet, mis peab olema väär, sest ta on vastuoluline. Muidu nad peaksid möönma, et nende väide on täiesti põhjendamatu oletus ega saaks siis ka pidada selle tõesust ilmseks.
Nagu nägime, peavad idealistid väitma, et kõike, mida kogetakse, kogetakse paratamatult. Seda nad väljendavad tavaliselt nii: "kogemuse objekt on mõeldamatu subjektist lahus".
Filosoofia ajaloos on paratamatuid tõdesid üldse, eriti aga neid, mille kohta öeldakse, et vastupidine on mõeldamatu, tavaliselt peetud analüütilisteks selles mõttes, et nende eitus on vastuoluline. Enne Kanti oli üldine arvamus, et paljusid tõdesid saab tõestada, tuginedes ainuüksi vasturääkivusi välistavale seadusele. Seda väideti isegi pärast Kanti. Tänapäeva idealistid peavadki nähtavasti subjekti ja objekti paratamatu seose kohta käivat väidet analüütiliseks selles mõttes, et seda saab tõestada, tuginedes ainuüksi vasturääkivusi välistavale seadusele.
Leian, et idealist väidab objekti ja subjekti vahelist paratamatut seost peamiselt sellepärast, et ta ei näe üldse, et need on kaks eri asja. Kui idealist mõtleb kollasest ja kollaseaistingust, siis ta ei näe viimases midagi, mida ei oleks esimeses. Eitades, et kollane saab olla lahus kollaseaistingust, eitatakse tegelikult, et kollane saab olla midagi muud, kui ta on: kollane ja kollaseaisting on ju täiesti identsed. Väide, et kollane on paratamatult kogemuse objekt, taandub sellele, et kollane on paratamatult kollane; see on analüütiline. See propositsioon eeldab siiski, et kogemus on midagi kollasest erinevat, sest muidu poleks mõtet rõhutada, et kollane on aisting. See argument nii jaatab kui ka eitab seda, et kollane ja kollaseaisting on eri asjad. See vastuolu kummutabki ta. See vastuolu võib aga kergesti kahe silma vahele jääda, sest kuigi me teises seoses oleme veendunud, et 'kogemusel' on mingi – ja väga oluline – tähendus, puudub meil selge teadlikkus sellest tähendusest, mistõttu meil jääb kogemuse kohalolu igal konkreetsel juhtumil märkamata. Idealist usub ühel ja samal ajal, et kogemus on midagi ainulaadset ja kõigest muust erinevat, ning et näiteks rohelisekogemus ja roheline on omavahel täiesti eristamatud. Nii võtab ta ühes arutluses eelduseks ühe, teises teise.
Tõsi küll, paljud idealistid eitavad, et nad ei tee vahet aistingu ja aistinguobjekti vahel. Mõned koguni peavad seda vahetegemist oma süsteemi oluliseks osaks. Nad väidavad näiteks ainult, et need kaks moodustavad lahutamatu ühtsuse või orgaanilise ühtsuse. Selles ühtsuses aga ei olevat kumbki see, mis ta omaette oleks. Sellepärast olevat kummagi eraldi vaatlemine lubamatu abstraktsioon. Aga mida see tähendab? Abstraktsioon on lubamatu ju parajasti siis, kui osale (abstraktsiooni tulemusele) omistatakse miski, mis on omane ainult tervikule, millest abstraheeriti. Kui aga öelda mingi abstraktsiooni kohta, et ta on kõikidel juhtudel lubamatu, siis saab kõik, mida öeldakse, olla omane ainult tervikule. See aga saab olla nii ainult juhul, kui tervik ja osa on täiesti identsed. Nii et kui öeldakse, et roheline ja roheliseaisting on küll erinevad, kuid lahutamatud ning nende eraldi vaatlemine on lubamatu abstraktsioon, siis see ju tähendab, et kuigi on tegu eri asjadega, tuleb neid käsitleda ühe ja sama asjana. Seda tehakse selleks, et Hegeli eeskujul midagi nii jaatada kui eitada, kasutades segaseid väljendeid.