cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ineos 1:59 Challenge
Tempomeistrid
Järgmine 41 jooksjast koosnev meeskond saatis rekordkatsel Kipchoget tempomeistritena.
Pierre Henry
pisi|Pierre Henry (2008) Pierre Georges Albert François Henry (9. detsember 1927 Pariis – 5. juuli 2017 Pariis) oli prantsuse helilooja, elektroonilise muusika viljeleja.
Aastail 1938–1948 õppis ta Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajad olid teiste seas Nadia Boulanger ja Olivier Messiaen.
Aastail 1949–1958 töötas ta Prantsusmaa rahvusringhäälingu RTF-i stuudios Club d'Essai, mille asutas 1943. aastal tuntud prantsuse helilooja ja muusikateoreetik, elektroakustilise muusika pioneer Pierre Schaeffer. Mõlema huvialaks oli konkreetne muusika (musique concrète). Koostöös Schaefferiga valmis 1950. aastal heliteos "Symphonie pour un homme seul".
Robert Gödicke
Robert Christoph Wilhelm Gödicke (venepäraselt Роберт Андреевич Гёдике; 21. veebruar 1829 Peterburi – 4. märts 1910 Peterburi) oli saksa päritolu arhitekt, kes tegutses peamiselt Peterburis.
Õppis Peterburi Kunstide Akadeemia juures asuvas kunstikoolis aastatel 1846–1852 arhitektuuri, tema õpetaja oli Alexander Brüllow.
Alates 1865. aastast töötas ta õppejõuna Kunstide Akadeemia juures asuvas kunstikoolis, oli aastatel 1891–1894 arhitektuuriosakonna rektor.
Saccharomycotina
Saccharomycotina on kottseente alamhõimkond.
Robert Gödicke
Ta sai Kunstide Akadeemiast järgmised tiitlid:
Looming
Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Peterburis, kuid üksikuid ehitisi on ka mujal Venemaal. Eestis on ta eelkõige tuntud kui Maarjamäe lossi arhitekt.
Eesti Suursõit
Eesti Suursõit (nimetatud ka TT, T.T. (Tourist Trophy), Eesti Grand Prix) oli 1933–1936 Tallinnas Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal toimunud motospordivõistlus.
Andreas Anderegg
Andreas Anderegg (sündinud 1. veebruaril 1957 Bernis) on Šveitsi endine poksija.
Anderegg oli kokku neljakordne Šveitsi meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1980–1983.
Anderegg osales raskekaalus (kuni 91 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Anderegg poksis detsembrist 1983 kuni novembrini 1986 elukutselisena. Ta osales kokku 12 kohtumisel ning võitis neist 9 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.
Spiraal-paunatäi
Spiraal-paunatäi (Pemphigus spyrothecae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises  toimusid 6.–15. augustini Moskvas osana I spartakiaadist.
Alexandria (Virginia)
Alexandria on maakonnaväline (maakondade koosseisu mittekuuluv) linn Ameerika Ühendriikides Virginia osariigis. See asub Potomaci jõe läänekaldal Washingtoni kesklinnast umbes 11 km lõunas.
Šulpetriai
pisi Šulpetriai (žemaidi Šolpetrē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas. Šulpetriai jääb Luoba jõe äärde.
Külla jääb osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala.
When I Come Around
"When I Come Around" on USA rokkansambli Green Day 10. lugu ning neljas singel albumilt "Dookie".
Singel anti välja 31. jaanuaril 1995, selle pikkus on 2:58. Tegemist on Green Day kõige kuulsama varajase loominguga. 2010. aasta augusti seisuga on singlit müüdud 639 000 eksemplari.
Kontsertesitused
Esimene kontsertesitus oli 29. augustil 1992 Gilman Streetil. Esitus oli robustne ning sõnad olid teistsugused. 1994. aastal esitati laulu nii, et esimene salm oli ainult elektrikitarri saatel, teised pillid lisandusid esimese refrääni ajal. 15. septembril 2012 Irving Plazas sõimas solist Billie Joe Armstrong naljaviluks bassist Mike Dirnti, muutes ära laulurea, nii et tulemuseks oli "I heard it all before, Mike Dirnt's a dirty whore" ('Ma kuulsin seda juba enne, et Mike Dirnt on räpane libu') ning ta jättis naerukrampide tõttu mitu takti vokaali vahele.
Grundzāle mõis
Grundzāle mõis (saksa keeles Grundsahl) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Smiltene piirkonnas Grundzāle vallas Grundzāles muiža külas.
Ajalugu
Mõis oli varem Grundeisidele kuulunud Palsmane mõisa osa ja sai omanike järgi ka nime. Valduse läänistas Zygmunt III Waza Stanislaus Rogosinsky nimelisele mehele Grundis-skola nime all eluaegseks valduseks. Hiljem läks see Schwarzhoffide pere valdusse. Kui pere koos poolakatega Liivimaalt pages, kaebas Johann von Rüdinger, kes ühe Schwarzhoffiga abielus oli, seejärel kohtule, et sealjuures olevat tema naise neitsilikkus kannatada saanud, ja kohus luges tema sellest tulenevad nõudmised mõisale õigustatuks. Aastal 1649 andis Kristiina mõisa Gotthard Wilhelm Budbergile alloodiks ja Rüdinger loovutas oma õigused talle. Aastal 1652 ostis mõisa 3590 taalri eest Paul von Helmersen. Edasi päris mõisa tema kasupoeg Caspar Ceumern. Aastal 1677 müüs ta mõisa 5100 taalri eest Thumb von Weingartenile. Aastal 1724 sai vastavalt aastal 1712 vastu võetud resolutsioonile mõisa omanikuks paruness Budberg, ent too müüs selle 5000 taalri eest Johann von Wulffile.
Aastal 1834 ostis mõisa Johanni vend Adolph. Adolphi surma järel ostis Emil von Wulff mõisa 2000 rubla eest teistelt pärijatelt välja. Ta suri aastal 1863 ning mõisa pärisid tema lesk Therese ning nende lapsed Emil Alfred Adolph Bogdan, Julius Edmud Alphons Adolph ja Theres Christine Ludmilla.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/2 adramaad, sellele allus 195 mees- ja 201 naishinge.
Aastal 1627 oli mõisa suurus neli adramaad, haritavat maad ei olnud. Aastal 1641 oli adramaid 2 ja 1/2, aastal 1688 aga 4 ja 1/2, nii ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 3 ja 1/2 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 6 ja 1/2 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 6 ja 1/2 adramaad maad, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 37/80, lisaks allus mõisale 7 ja 73/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Dünamünde ordulinnus
Dünamünde ordulinnus oli Liivimaa ordu linnus praeguse Läti Riia linna Vecdaugava asumi territooriumil (Airu iela 79a). Dünamünde ordulinnus on arheoloogiamälestis.
Saksa keeles on kasutusel olnud nimekujud Dünamünde, Dynemunde. Läti keeles on kasutusel nimekujud Daugavgrīvas viduslaiku pils, Daugavgrīvas skansts, Skanstnieki.
Ajalugu
Tugevasti kindlustatud ja Daugava suudmeala kontrolliv Dünamünde klooster kujunes Riia linna ja Liivi ordu vahelistes lahkhelides oluliseks teguriks. Algselt saavutas Riia linn abt Vilhelmilt lubaduse, et klooster võib oma valduses olevaid maid müüa vaid Riia linnale. Aastal 1305 müüs klooster aga kõik oma valdused 4000 Kölni marga eest Liivimaa ordule, kes kloostri hooneid veel enam kindlustas ja pani nii aluse Dünamünde ordulinnusele.
Strateegiliselt tähtsas paigas asuv ordulinnus tagas Liivimaa ordule Riiaga peetud võitluses edu. Riia linn pöördus abi saamiseks isegi paavst Clemens V poole, ent edutult. Ordulinnuse tähtsust näitab see, et vahetult peale ostu, aastal 1305, rajas ordu Dünamünde komtuurkonna ja linnusest sai Dünamünde komtuuride residents.
Aastal 1329 õnnestus riialastel ordulinnus vallutada. Aastal 1335 tagastas Riia piiskop siiski linnuse Liivimaa ordule, saades kompensatsiooniks 20 000 marka. Viimane komtuur valitses 1480. aastate esimesel poolel, misjärel see valdus ühendati Liivi ordu maamarssali aladega.
Riialased hõivasid ordulinnuse taas aastal 1485, piirates linnust enne neli nädalat. Linnus lammutati, püsti jäeti vaid üks torn, mis oli kasutusel meremärgina. Ordu ehitas vana linnuse asemele uue Wolter von Plettenbergi juhatusel. Tõenäoliselt rajati siis ka teisele poole vallikraavi kolme torniga eeslinnus, mida ühendas pealinnusega langetatav sild. Aastail 1532-1560 kandsid Liivi ordu maamarssalid ka Dünamünde komtuuri nimetust. Ordulinnuse kaitseks ehitati muldvallid 16. sajandil. Aastal 1582 inspekteeris Rzeczpospolita kuningas Stefan Bathory ordulinnust ja andis korralduse neid tugevdada. Ordulinnuse tähtsus hakkas vähenema, kui aastal 1567 Daugava endale läbi rannaluidete uue tee merre murdis. Kuni aastani 1681 kasutati Riiga sõitmiseks ka jõe vana sängi, kuid tasahilju see ummistus ja Dünamünde ordulinnusest tähtsamaks muutus uus, aastal 1624 rajatud Daugavgrīva kindlus.
17. sajandil hävis Dünamünde ordulinnus Rootsi ja Poola vahelistes sõdades. Aastaks 1624 oli ordulinnus purustatud, aga sealset kindlust kaitsesid muldvallil asuvad 49 kahurit. Aastal 1653 otsustasid piirkonna hõivanud rootslased, et kindlust pole mõtet taastada. Ordulinnuse kive kasutati Daugavgrīva kindluse ehitusel.
18. sajandil kuulusid ordulinnuse varemed Mīlgrāvise mõisale. 19. sajandi alguses rajati sinna Skanstnieki talu.
Ehitus
Dünamünde kindlustatud kloostrile lisati ordu ajal veel kaks torni, mis paiknesid linnuse loode- ja kirdenurkades. Varasemast ordulinnusest säilis peale aastat 1485 vaid üksainus torn, mida kasutati meremärgina. Linnus taastati 15. sajandi lõpus. Wolter von Plettenberg lasi linnusele lisada veel kolme torniga eeslinnuse, mis paiknes teisel pool vallikraavi. Pealinnusega ühendas seda üles tõstetav sild.
16. sajandil püstitati linnuse kaitseks muldvallid. Aastal 1682 andis kuningas Stefan Bathory korralduse need vallid tugevamaks ehitada, kohati ka ümber ehitada.
Praegune seisukord
Tänaseks on Dünamünde ordulinnusest maapinnal säilinud vaid põhjakülge kaitsnud muldvall ja osalt ka idapoolne muldvall. Tõenäoliselt ümbritses muldvall aga kogu ordulinnust. Muldvalli kõrgus on kaheksa meetrit, selle laius tipus on samuti kaheksa meetrit.
Apodora
Apodora on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonna Apodora süstemaatika pole seni selge.
Perekonda Apodora klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Varem (kuni 1993) kuulus liik Apodora papuana maoperekonda Liasis.
2014. aasta seisuga on molekulaaruuringute alusel perekonna ainus esindaja roomajate andmebaasis liigitatud maoliigina Liasis papuana maoperekonda Liasis.
Levila
Need üsna pikad (täiskasvanuna 4 m) kägistajamaod elavad Indoneesias ja Paapua Uus-Guineas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Liasis papuana seisuga 27.04.2014.
Algirdas Budrevičius
Algirdas Budrevičius on leedu semiootik.
Ta töötab õppejõuna Vilniuse Ülikoolis.
Karksi kirik
pisi|Karksi kirik (2012) pisi|püsti|Karksi kiriku altar
Karksi Peetri kirik on kirik Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi-Nuias.
Kirikut kasutab EELK Karksi Peetri kogudus.
Praegune kirik on ehitatud aastatel 1773–1778 Karksi ordulinnuse varemete idaküljele, seal olnud väikese võlvitud kabeli kohale; kirik pühitseti. Kiriku ehitamisel kasutati ära osa linnusemüüri, mis jäi kiriku üheks seinaks. Kirikusaalile liitub barokse kiivriga viltune torn, idaküljele on lisatud käärkamber.
Kristlik kirik tegutses Karksi kihelkonnas juba 13. sajandil ja siis asus apostel Peetrusele pühitsetud kabel Karksi ordulinnuse pealinnuses.
Kirikus on 1770. aastatel Carl Gottlob Appelbaumi valmistatud rokokoomotiividega hilisbarokne altar. Altaril on kujutatud Kristuse ülestõusmine.
Aastal 1848 sai kirik omale Ernst Carl Kessleri valmistatud oreli. See on üks väheseid selle firma säilinud pille.
UNESCO maailmapärand Ukrainas
Ukraina alal on UNESCO maailmapärandi nimistus seitse objekti ja 16 objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud:
Gulbene piirkond
Gulbene piirkond (läti keeles Gulbenes novads) on 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.
Meälased
pisi|Meä lipp pisi|Meänmaa Meälased on meä keelt rääkiv soome-ugri rahvas Põhja-Rootsis Tornio jõe läänekaldal. Meä keele kõnelejaid on umbes 40 000 – 70 000. Meä rahva olulisemaks kultuuritegelaseks on oma emakeeles kirjutav kirjanik Bengt Poh­janen. Meä keel on tunnustatud Rootsis ametliku vähemuskeelena, mida võib Meänmaal kasutada. Sõna "meä" etümoloogia on 'meie', seega "meä keel" tähendab 'meie keelt'.
Gulbene piirkond
Piirkond moodustati 2009. aastal 13 valla ja Gulbene linna liitmise teel.
Meälased
Sümboolika
Meänmaa lipp võeti kasutusele 15. juulil 2007, kui see esmakordselt heisati Övertorneås ja Ylitornios. Lipu kujundasid Bengt Pohjanen ja Herbert Wirlöf ning trikoloori värvid on pärit Soome ja Rootsi lipuvärvidest.
Gulbene piirkond
Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Gulbene piirkonna elanikest lätlasi 85,91%, venelasi 10,04%, valgevenelasi 1,04% ja muust rahvusest inimesi 3,02%.
Meälased
Ajalugu
Soome keelega sarnanevat meä keelt rääkivate meälaste rahvuse alused peituvad 1809. aasta sõjas, mille lõpptulemusena läks Soome Vene Keisririigi koosseisu. Vene-Rootsi vahel paika pandud Soome piir Tornio jõe ääres ei olnud etnograafiliselt täiesti täpne ning tegelik etniline ja keeleline piir asus riigipiirist kuni 40 ki­lomeetrit läänes, Rootsi poolel. Seetõttu jäi Põhja-Rootsisse märgatav arv tollal veel soomlasteks peetud põhjasoome murret kõnelev rahvusvähemus.
Gulbene piirkond
2021. aasta haldusreformi järel säilis piirkond endistes piirides.
Meälased
Ajalugu
Meälaste rahvus kujunes välja omaette keele ja ajalooga pärast Meänmaa eraldamist Soomest. Rootsi alal kasutati edasi vana soome murret, mis hakkas tasapisi lahknema soome murdest riigipiirist ida pool, kuna kontakt soomlastega kadus ja algas tugev rootsistamine. 19. ja 20. sajandi soome keelt mõjutanud muutused puuduvad meä keeles, samas hakati meä keelde laenama rootsi sõnavara, hiljem ka keele struktuuri. Väike mõju meäkeelele, kuigi suurem kui soomlastest naabritele, on olnud ka saami murretel. Meänmaad mõjutas veel oluliselt 19. sajandil lestaadiuslus, kohaliku koloriidi ja pietistliku algupäraga usuliikumine, mis ühtsustas meä rahvast ning rajas suurema ühtlustunde.
Meälasi on omaette rahvaks pidama hakatud alles suhteliselt hiljuti. Esimene meä keeles kirjutatud romaan ilmus 1985. aastal, grammatika saadi kirja 1996. aastal ning evangeeliumid saadi sellesse keelde tõlgitud aastal 2000. 1. aprillil 2002 tunnistati meä keel Rootsi vähemuskeeleks ja alates 2009. aastast lubas Rootsi kasutada meä keelt ka ametlikus asjaajamises. On loodud meäkeelne raadio, teater ning ooper. Meä keele populaarsus on aga languses - noored lähevad aina sagedamini rootsi keelele üle, mitte kõik meälased ei räägi oma keelt, kohalikud peavad end rohkem rootslasteks kui meälasteks ning keele kõnelejate arv on languses. Meä keelt on võimalik õppida ainult mõnes koo­lis ja ainult üks tund nädalas, mistõttu keele säilimine tulevikus on kahtluse all.
Tõnspoeg
Tõnspoeg on eesti perekonnanimi.
Meälased
Eesti ja meälased
Meälaste rahvusliikumise üks eesvedajaid, meä keeles kirjutav kirjanik Bengt Pohjanen on saanud mõjutusi Lennart Meri ajaloolistest romaanidest, muuhulgas satub Pohjaneni olulisima ajaloolise romaani „Faravidin maa“ peategelane oma eksirännakutel ka Hiiumaa­le.
Tõnspoeg
Eestis
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tõnspoeg viiel mehel ja kaheksal naisel. Perekonnanimede levikult on Tõnspoeg meeste puhul 25 434. ja naiste puhul 17 787. kohal.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Tõnspoeg Palamuse kihelkonnas Kuremaa külas.
Personaalraamatutes esineb perekonnanimi ka kujul Tõnnispoeg, Tõnispoeg, Tönspoeg.
Taphrinomycotina
Taphrinomycotina on kottseente alamhõimkond.
Okean Elzõ
Okean Elzy (ukraina keeles Океан Ельзи) on Ukraina ansambel, mis asutatud 1994. aastal Lvivis. Ansambli liider ja solist on Svjatoslav Vakartšuk.
Hessen-Marburgi maakrahvkond
Hessen-Marburgi maakrahvkond oli Saksa maakrahvkond ja sõltumatu vürstkond Saksa-Rooma riigis, mis eksisteeris aastatel 1485 kuni 1500 ning aastatel 1567 kuni 1604/1650.
Okean Elzõ
Huvitavaid fakte
2022. aasta aprillis pühendas ansambel "Okean Elzy" laulu Mariupoli – kasakate linna Maarja – kangelaslikele kaitsjatele. Lugu sai ukrainlaste seas väga populaarseks.
Hessen-Marburgi maakrahvkond
See koosnes Marburgi linnast ja ümberkaudsetest Gießeni, Nidda ja Eppsteini linnadest, ligikaudu tänapäeva Ülem-Hessen (Oberhessen).
Ala oli olnud poolsõltumatu krahvkond Giso või Gisoneni krahvide all 11. sajandist, mis läks nende hääbumisel 1130. aastatel Tüüringi maakrahvidele.
Kui Püha Elisabethi tütar Sophie von Brabant suutis aastal 1265 säilitada Tüüringi lääneosi oma pojale Heinrich Lapsele, asutades seeläbi Hesseni maakrahvkonna, sai Marburgi ala selle tuumikterritooriumiks.
Siiski viitab Hessen-Marburgi nimi vaid alajaotusele Marburgi ümber. Põhimõtteliselt vana krahvkond. Sellest sai sõltumatu vürstkond pärimise tõttu, s.o. maakrahv jagas oma valdused kahe või enama poja vahel.
Kui Ludwig IV aastal 1604 ilma meessoost pärijateta suri, pärandas ta oma territooriumi võrdsetes osades Hessen-Kasseli (Marburg) ja Hessen-Darmstadti (Gießen, Nidda) maakrahvkondadele, siiski tingimusel, et mõlemad territooriumid peavad jääma luterlikuks. Hessen-Kassel oli sel ajal kalvinistlik.
Kui kaks liini vaidlesid jagamise detailide üle, annekteeris Moritz kogu territooriumi ja viis sisse kalvinismi. Pärast pikka vaidlust ja relvastatud konflikti taganes Moritz - kellel oli vaenlasi ka kodus - aastal 1627 ja jättis oma osa territooriumist Hessen-Darmstadti maakrahvkonnale.
Siiski Hesseni sõjas aastatel 1645-1648, mis oli Kolmekümneaastase sõja alamkonflikt, võitlesid kaks liini, mis olid erinevatel pooltel, taas territooriumi üle. See sõda põhjustas 2/3 tsiviilelanike hukkumise, üks kõrgemaid surmade arve mistahes Saksa piirkonnas ajaloos.
Lõpuks jagati territoorium Ludwig IV tahte kohaselt. Hessen-Kassel võttis põhja- ja Hessen-Darmstadt lõunaosa.
Kõik Hessen-Marburgi alad asuvad täna Saksamaa Hesseni liidumaal.
Sarno jõgi
Sarno (ladinakeelsed nimed Sarnus, Draconcello) on jõgi Itaalias Campania maakonnas. Kõrvuti tema lisajõgede Cavaiola ja Solofranaga peetakse seda üheks kõige reostatumaks jõeks Euroopas.
Jõe kallastel asuvad Sarno, San Valentino Torio, San Marzano sul Sarno, Angri, Scafati, Nocera Inferiore (Salerno provints) ning Striano, Poggiomarino, Pompei, Torre Annunziata ja Castellammare di Stabia (Napoli provints).
Jõgi suubub Türreeni merre Napoli lahes.
Ilmar Tomberg
Ilmar Tomberg (23. oktoober 1921 Kalmõki ANSV Jašalta rajoon Eesti-Haginski küla – 7. veebruar 1989 Tallinn) oli eesti dirigent.
Ta õppis Svedlovski ja Tallinna Muusikakoolis. 1968. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal Leopold Vigla ja Elmar Peäske õpilasena.
Võttis osa II maailmasõjast kaadrisõjaväelasena Leningradi rindel, seejärel 1. Eesti tagavarapolgus, hiljem Eesti Laskurkorpuse orkestrites ja ansamblites. Pärast sõda töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestris, Eesti NSV Siseministeeriumi ja Tallinna Merekooli puhkpilliorkestris.
1975. aastast oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikakateedri puhkpilliorkestri dirigeerimise õppejõud.
Tahe maakond
thumb|Tahe maakonna (roosa) asend Hiinas, Heilongjiangi provintsis ja Da Hinggan Lingi ringkonnas (värviline). Tahe maakond (塔河县 (Tǎhé Xiàn)) on maakond (3. järgu haldusüksus) Hiinas Heilongjiangi provintsis Da Hinggan Lingi ringkonna põhjaosas.
Ilmar Tomberg
Ta on maetud Liiva kalmistule.
Uno Sibul
Uno Sibul (22. juuli 1927 Tarvastu, Viljandimaa – 1. mai 1997) oli eesti arst (kirurg) ja arstiteadlane.
Tahe maakond
Pindala on 14 420 km² või 14 103 km².
Rookery Building
Rookery Building on hoone USA-s Chicagos Chicago Loopi linnaosas aadressil 209 South LaSalle Street. Hoone ehitati aastatel 1887–1888 ning selle projekteerisid John Wellborn Root ja Daniel Burnham. Hoonet on üks vanemaid pilvelõhkujaid Chicagos.
Uno Sibul
Tema lapsepõlv möödus Haapsalus. 1944. aastal mobiliseeriti Saksa lennuväe abiteenistusse, pärast sõja lõppu viibis Grodno sõjavangide laagris.
1946. aastal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli. Õppis 1946–1952 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas.
Aastatel 1952–1964 töötas Tõnismäe Haiglas kirurgina, 1958–1964 kirurgia osakonna juhataja. Aastatel 1964–1989 Tallinna peakirurg. 1965. aastast töötas Pelgulinna Haiglas, hiljem Kiirabihaiglas.
1966. aastal kaitses väitekirja "Mao arteriaalse verevarustuse tähtsusest ulatuslike maoresektsioonide korral" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. 1972. aastal kaitses väitekirja "Mõningad spetsiaalsed operatsiooniaegsed diagnoosimismeetodid ja nende tähtsus elundit säästvate operatsioonide väljatöötamisel mao- ja kaksteistsõrmiksoole haavandtõvega haigetel" ja sai meditsiinidoktori kraadi.
Horre Zeiger
Horre Zeiger (14. märts 1932 Paide – 27. veebruar 2013) oli eesti muusik (orkestrijuht ja helilooja).
Uno Sibul
Aastatel 1978–1984 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna topograafilise anatoomia ja operatiivkirurgia kateedri õppejõud, 1984. aastast professor.
Horre Zeiger
Ta õppis aastatel 1960–1962 Eesti Heliloojate Liidu noorte heliloojate seminaris kompositsiooni.
Uno Sibul
Ta oli ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 1992–1995 oli ta Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni president.
Horre Zeiger
1965. aastast töötas orkestrijuhina Jaan Kreuksi nimelises Noorsoo Kultuuripalees.
Rookery Building
5. juulil 1972 arvati hoone Chicago maamärkide hulka, 17. aprillil 1970 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse ja alates 15. maist 1975 on see riiklik ajaloomälestis.
Horre Zeiger
Kirjutas levilaule, sealhulgas "Automobiil", "Elav legend", "Kolm õde", "Pime on öö", "Pääsukeste lend" ja "Soovide laul".
Rookery Building
Rookery Buildingus on filmitud osa mängufilmist "Üksinda kodus 2" ("Home Alone 2: Lost in New York"; 1992).
Horre Zeiger
Isiklikku
Maetud Metsakalmistule.
Uno Sibul
Harrastas purjetamist. Võitis aastatel 1947–1965 Eesti purjetamise meistrivõistlustel 4 kulda, 2 hõbedat ja 3 pronksi ning NSV Liidu meistrivõistlustel 2 hõbedat ja 1 pronksi.
Tunnustus
1980, 1982 Nõukogude Eesti teaduspreemia
Lauri Tõnspoeg
Lauri Tõnspoeg (sündinud 10. juulil 1975 ) on Eesti ettevõtja ja poliitik.
Tahe maakond
1999. aasta arvestuslikel andmetel oli elanike arv 106 732.
2003. aasta andmetel oli elanike arv 80 000.
Sihtnumber on 165200.
Maakond jaotatakse järgmisteks 4. järgu haldusüksusteks (4 suurvallaks ja 3 vallaks):
Maakonna keskus on Tahe suurvalla (塔河镇) keskus Tahe.
Tähtsamad asulad on Tahe, Pangu, Walagan, Xiufeng, Yixiken, Kaikukang ja Shibazhan.
Lauri Tõnspoeg
2021. aastal valiti ta esindama Eesti Tulevikuerakonda, ametinimetusega president. Tema ülesandeks on olla läbirääkimiste delegatsiooni juht, esindada erakonda avalikkuse ees ning juhtida esinduskogu tööd.
Ta oli 06.12.2018 kuni 08.12.2020 Elurikkuse Erakonna liige. Alates 09.12.2020 on ta Tulevikuerakonna liige.
Rait Õunapuu
Rait Õunapuu (sündinud 25. veebruaril 1990) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2009. aastal Järva-Jaani Gümnaasiumi ja 2013. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal.
Ta töötab alates 2013. aastast Viljandi teatri Ugala näitlejana.
Mustpeapüüton (perekond)
Mustpeapüüton (Aspidites) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Mustpeapüütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila ja kirjeldus
Need pikad (täiskasvanuna 3 m) kägistajamaod on levinud Austraalias. Nad toituvad peamiselt nn tugevamürgilistest madudest nagu tiigermadu (Notechis scutatus) ja austraalia mustmadu (Pseudechis porhyriacus), kusjuures nende madude hammustused ei avalda neile nähtavat toimet.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Aspidites seisuga 21.12.2013.
Voldemar Sibbul
Voldemar Sibbul (25. august 1868 Tartu – 16. veebruar 1947 Berliin) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1891–1896 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 9. septembril 1897 Norskis (Saraatovi kubermangus).
Oli aastatel 1897–1901 adjunktõpetaja Norskis ja 1901–1920 pastor Irkutskis. Aastatel 1921–1939 oli ta Saksa praostkonna vikaarõpetaja ja 1921–1925 Tallinna Toomkooli usuõpetaja.
1939. aastal põgenes Saksamaale. Suri 1947. aastal Berliinis.
Isiklikku
Tema kälimees oli eesti majandustegelane, ehitusinsener ja poliitik, mitme valitsuse teedeminister Karl Ipsberg.
Jüri Marran
Jüri Marran (12. veebruar 1937 Tartu – 19. aprill 2021 Elva) oli eesti pedagoog ja maalikunstnik.
Ta sündis aastal 1937 Tartus Tartu Ülikooli füüsikaõppejõu perekonnas. Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1961 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ühe aasta Kingissepa Keskkoolis füüsikaõpetajana, aastast 1962 pidas ta sama ametit Tartu õhtukeskkoolis.
Kunstihariduse omandas ta aastatel 1962–1967 Melanie ja Erich Arraku ateljeekoolis. Ta on viljelenud värviküllast lille- ja figuurimaali, portreed ja abstraktset kompositsiooni. Samuti on ta teinud raamatuillustratsioone (Karl August Hindrey "Aovalged aknad", 1995) ja kavandanud lavakostüüme ("Hingede öö", 1995, "Vanemuine"). Lisaks on ta loonud keskkooli füüsika õppevahendiks sarja slaide.
Pere
Tema ema oli matemaatikaõpetaja Tartu 10. 8-klassilises koolis.
Evald Tordik
Evald Tordik (26. september 1923 Saru vald, Võrumaa – 5. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti ooperilaulja (bass).
Ta lõpetas 1949. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1958. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassi.
Aastatel 1950–1953 oli represseerituna Nõukogude Liidu vangilaagris.
1957. aastast kuni surmani 1989 töötas Vanemuise ooperisolistina ning 1953–1957 Eesti Raadio Segakoori solistina; töötas solistina ka TPI naiskooris (nüüdne TTÜ Akadeemiline Naiskoor) ja meeskooris Gaudeamus. Andis tihti soolokontserte koos pianist Viiva Väinmaaga.
Evald Tordik on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.
Looming
Kolme aastakümne vältel laulis ta 70 muusikalavastuses, sh poolesajas ooperis. Ta oli laia haardega laulja, kellel õnnestusid hästi nii koomilised kui ka süvapsühholoogilised, tõsised, põhjalikku analüüsi nõudvad rollid. Oli hinnatud solist suurvormide ettekandel, sh Mozarti "Reekviemi" esiettekanne NSV Liidus (1956; dirigent Roman Matsov), Šostakovitši XIV sümfoonia, Beethoveni "Missa solemnis" (1962, 1970) ja Bachi Missa h-moll (1968).
Isiklikku
Tema abikaasa oli Vanemuise kauaaegne ooperisolist, muusikateadlane ja õppejõud Vivian Tordik. Nende lapsed on Liina Tordik ning kunstnik ja restauraator Jaanus Tordik.
Juudi Geto Politsei
pisi|Juudi Geto Politsei Varssavi getos. Mai 1941 pisi|Varssavi geto Juudi Geto Politsei jalgrattarood Juudi Geto Politsei (saksa keeles Jüdische Ghetto-Polizei; ametlikult Juudi Korrakaitseteenistus, saksa keeles Jüdischer Ordnungsdienst, poola keeles Żydowska Służba Porządkowa) oli Saksa okupatsiooni ajal Kesk- ja Ida-Euroopa maade juudi getodes Saksa võimude poolt moodustatud abipolitseiteenistus. Tegutses aastatel 1940–1944.
Ametlikult allus Juudi Geto Politsei kohalikule Judenratile, kuid faktiliselt allusid nad otseselt ka kohalikule politseivõimule ja SS-ile. Juudi Geto Politsei ülesandeks oli avaliku korra kaitse. Hilisemal perioodil pidi Juudi Geto Politsei aitama Saksa võime juutide deportreerimisel.
Juudi Geto Politsei isikkoosseisu maksimaalne suurus oli Varssavi getos 2000 meest, Lódzi getos 800, Lvivi getos 500, Kaunase getos 200 ja Krakówi getos 150. Juudi Geto Politseil mundrit ei olnud, nad kandsid erariideid. Neil olid vormimütsid ja ametitunnusega käesidemed.
Kui juudi getod likvideeriti, siis Juudi Geto Politsei saadeti laiali. Politseinikud kas saadeti koonduslaagritesse või lasti maha.
Nairobi rahvuspark
pisi|Nairobi rahvuspargi asukoht pisi|[[Kaelkirjak Nairobi silueti taustal]] Nairobi rahvuspark on rahvuspark Keenias Nairobist vahetult lõunas, umbes 7 km kaugusel kesklinnast.
Rahvuspargi geograafilised koordinaadid on.
1946. aastal loodud Nairobi rahvuspark oli Keenia esimene rahvuspark. Rahvuspargi pindala on 117,21 km². Seda haldab Keenia looduskaitseamet.
Nairobi rahvuspark moodustab umbes kümme protsenti Athi-Kapiti ökosüsteemist ning on selle ainus kaitse alla võetud osa. Piirkonna kõrgus merepinnast jääb 1533 ja 1760 meetri vahele. Jaanuarist märtsini on kuum ja kuiv, aprillist juunini kuum ja niiske ning juulist oktoobrini väga soe ja niiske.
Põhjast, idast ja läänest on park piiratud elektritaraga, lõunapiiri moodustab Mbagathi jõgi. Teisel pool jõge paikneb Kitengela kaitseala. Jõgi ei piira muu hulgas mitmesuguste sõraliste aktiivset liikumist.
Ajalugu
Kui Briti kolonistid 19. sajandi lõpus praeguse Nairobi piirkonda saabusid, oli seal rikkalik loomastik, kellega kõrvuti elasid masai rändkarjakasvatajad ja kikuju põlluharijad. Kui linn kasvas, sagenesid kokkupõrked loomadega. Metsloomad tõrjuti tasapisi Nairobist lääne ja lõuna pool asuvatele tasandikele, kus loodi kaitseala, millel kehtisid piirangud eelkõige küttimise suhtes, kuid kogu ülejäänud tegevus oli reguleerimata. Rahvusparkide loomise eestkõnelejaks sai Mervyn Cowie, kes pärast eemalolekut Keeniasse tagasi tulles avastas, et loomade arvukus oli märgatavalt vähenenud. Rahvuspark avati 1946. aastal. Selle alal elanud masaid koliti mujale. Mervyn Cowie sai rahvuspargi direktoriks ning jäi sellesse ametisse kuni 1966. aastani.
Taimestik
Suurema osa rahvuspargi alast moodustab üksikute akaatsiapõõsastega rohtla. Lääneosa kõrgustikel on levinud lehtmetsad, kus kasvavad muu hulgas õlipuud, krootonid, Brachylaena hutchinsii ja Calodendrum. Madalamatel nõlvadel kasvavad punaheina-, küpressi-, paelhirsi- ja penihambaliigid ja üksikud Acacia xanthophloea ' d. Rahvuspargis domineerivad akaatsiad ja lühter-piimalilled. Esinevad ka Apodytes dimidiata, Canthium schimperiana, Elaeodendron buchananii, viigipuu Ficus eriocarpa, Aspilia mossambicensis, sumahh Rhus natalensis ja Newtonia liigid. Kaljustel mäenõlvadel kasvavad piimalill Euphorbia brevitorta, driimia Drimia calcarata ja Murdannia clarkeana.
Loomastik
pisi|[[Teravmokk-ninasarvik Nairobi rahvuspargis]] Et Mbagathi jõgi on rahvuspargi juures üles paisutatud, kogunevad loomad (eelkõige herbivoorid, eriti gnuud ja sebrad) põuaperioodil pargi alale.
Rahvuspargis on esindatud teiste seas aafrika pühvel, paavianid, teravmokk-ninasarvik, Burchelli sebra, gepard, kongoni, Granti gasell, jõehobu, leopard, lõvi, Thomsoni gasell, kanna, impala, kaelkirjak Giraffa camelopardalis tippelskirchi ja vohlu.
Rahvuspargi alal elab umbes 500 linnuliiki, sealhulgas jaanalind ja raisakotkas.
Alates 1963. aastast tegutseb vigastada saanud ja orvuks jäänud loomade pelgupaik, kuhu tuuakse peamiselt elevandi- ja ninasarvikupoegi kõikjalt Keeniast.
Downtown (Washington)
pisi|Kaart Downtown või harvem Center City on Ameerika Ühendriikide pealinna Washingtoni kesklinn, kus asuvad paljud valitsusasutused, Valge Maja ning Kapitoolium.
Vallo Toomet
Vallo Toomet (sündinud 24. veebruaril 1960 Otepääl) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta lõpetas 1977. aastal Nõo Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Aastatel 1991–1992 töötas ta Eesti Televisioonis reporteri ja saatejuhina, seejärel kuni 1995. aastani Reklaamitelevisioonis toimetajana. Aastatel 1995–1997 oli ta ETV uudisteprogrammi juht.
Alates 2001. aastast töötas Vallo Toomet Eesti Päevalehes; esialgu oli ta majandustoimetuse juht ja alates 2007. aastast uudistejuht. Alates aprillist 2011 märtsini 2012 oli ta Eesti Päevalehe peatoimetaja. 2012. aastal oli ta 2 kuud Forbesi eestikeelse väljaande peatoimetaja. . 2012. aasta lõpus sai ta Eesti Kaitseväe teavitusosakonna ülema asetäitjaks ja 2014. aastal kaitseväe peastaabi strateegilise kommunikatsiooni osakonna juhatajaks.
Isiklikku
Tiina Toomet on Vallo Toometi abikaasa.
Kapsa-tuhktäi
Kapsa-tuhktäi (Brevicoryne brassicae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Erkšva
Erkšva (ka Arkšva) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas. Erkšva jääb Luoba jõe äärde.
Erkšvas asub muinsuskaitse alune Alkose või Aukose nimeline mägi, kus kasvav tammik on kunagine hiis.
Arvatakse, et XVI sajandi lõpus ja XVII sajandil asus tänapäevase Erkšva kohal Bareikiai linn.
Estonia (võidusõiduauto)
Estonia (ka vormel Estonia) on Eestis ehitatud võidusõiduautode seeria.
Esimene, 1958. aastal välja lastud mudel oli Estonia 1.
Burtnieki piirkond
Piirkond koosnes Burtnieki, Ēvele, Matīši, Valmiera ja Vecate vallast.
Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Burtnieki piirkonna elanikest lätlasi 83,31%, venelasi 10,00%, valgevenelasi 2,14%, ukrainlasi 1,66% ja muudest rahvustest inimesi 2,90%.
Piirkonna endisel alal asub Asti ehk Burtnieki järv, mis on suuruselt neljas järv Lätis.
Piirkond moodustati 2006. aastal kahe valla liitmise teel. 2009. aastal liideti piirkonnaga veel neli valda. 2021. aastal liideti Burtnieki piirkond Valmiera piirkonnaga.
Alumine kilpnäärmeveen
Alumine kilpnäärmeveen ehk kaudaalne kilpnäärmeveen (ladina keeles ainsuses v. thyroidea inferior; vena thyroidea caudalis) on suletud südame-veresoonkonnaga loomadel pea ja kaela piirkonnas paiknev veen.
Kehtivas loomade anatoomianomenklatuuris on veeni nimetuseks kaudaalne kilpnäärmeveen.
Alumise kilpnäärmeveeni (kaudaalse kilpnäärmeveeni) areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
AS TV Play Baltics
AS TV Play Baltics (enne Viasat AS ) on Balti riikides tegutsev ettevõte, mille põhitegevusalaks on era- ja äriklientidele digitaalsete telekanalite edastamine satelliitside vahendusel. Kasvava tähtsusega tegevusvaldkonnaks on telekanalite müük Baltikumi televisiooniteenuse osutajatele. Satelliittelevisiooni pakutakse brändi Home3 alt.
Ettevõte kuulub investeerimiskontsernile Providence Equity Partners, olles 100% All Media Balticsi tütarettevõte Eestis. Lätis tegutsemiseks on loodud AS TV Play Balticsi filiaal ning Leedus osutatakse teenust püsiva tegevuskoha kaudu.
Omakanalid
Filmikanalid
TV3 Film (endine TV1000 Premium),
Spordikanalid
TV3 Sport (endine TVPlay Sports)
Fraseri nulg
Fraseri nulg (Abies fraseri) on männiliste sugukonda nulu perekonda kuuluv igihaljas okaspuu.
Fraseri nulg on nii lähedalt sugulane palsamnuluga, et aeg-ajalt on teda käsitletud palsamnulu alamliigina A. balsamea fraseri või teisendina ''A. balsamea var. fraseri''. Palsamnulu teisendit ''A. balsamea var. phanerolepis'' peavad mõned botaanikud fraseri ja palsamnulu looduslikuks hübriidiks.
Puu on saanud nimetuse esmaavastaja, šoti botaaniku John Fraseri (1750–1811) järgi.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Fraseri nulu käbi ja okkad Fraseri nulg kasvab tavaliselt 15–18 m kõrguseks ja tüve läbimõõt on kuni 30 cm. Suurim registreeritud puu kõrgus on 26,5 m ja tüve läbimõõt 86 cm. Puude keskmine eluiga on 150 aastat. Võra on korrapärane, koonusjas. Oksad on kas horisontaalsed või kuni 40° võrra ülespoole suunatud. Võra on noorel puul tihe, vanal puul rohkem avatud. Tüve koor on noorelt sile, punakaspruun, vaigumahutitega, vananedes muutub hallikasmustaks ja rõmeliseks.
Juurestik on üldjuhul maapinnalähedane, kuna loodusliku levila pinnas on tavaliselt õhuke. Paksus pinnases võib juurestik ulatuda sügavamale kui 60 cm, mis võimaldab puul ka kuivemaid mäenõlvu asustada.
Okkad on 1–2 (2,5) cm pikkused ja 2,0–2,2 mm laiad, kinnituvad võrsetele spiraalselt, aga alusel pöörduvad nii, et nad asuvad kahes reas. Okka allküljel ja pealmise külje tipus on kaks laia valget õhulõheriba. Okkad on tumerohelised, lamedad, painduvad ja otsast ümarad või väikese sälguga.
Pungad on väiksed, helepruunid, kerajad, tugevalt vaigused. Võrsed on hallikaspruunid, lühikeste tihedate karvadega.
Isasõisikud on punakaskollased või kollakasrohelised.
Käbid on väikesed, 4–6 cm pikkused ja läbimõõduga 2–3 cm, sinakasmustad või sinakas-tumerohelised, tipud vaigust valged. Kattesoomused on heledad, ulatuvad seemnesoomuste tagant pikalt välja ning nende tipp on tagasi pöördunud, mistõttu käbid näivad valkjatena. Käbid on sageli vaigused. Küpsed, 4–6 kuu vanused käbid lagunevad ja puistavad tiivulised seemned tuulde.
Seemned on 4–5 mm pikkused, pruunid, tiivakesega, mis on seemnest ligi veidi pikem. Seemne mass on 5,7–8,4 mg.
Levila ja ökoloogia
vasakul|pisi|Fraseri nulu mets [[Põhja-Carolinas]] Fraseri nulu areaal paikneb Põhja-Ameerika idaosas, Apalatši mägede lõunaosas 1372–2037 m kõrgusel üle merepinna. Hajus levila jääb Põhja-Carolina, Tennessee ja Virginia territooriumile.
Fraseri nulu levilas valitseb jahe ja väga niiske kliima, kus aasta keskmine sademete hulk on vahemikus 1900–2540 mm. Suure osa sademetest annab udu, mida võib esineda 65% või isegi rohkematelgi kasvuperioodi päevadest. Juuli keskmine temperatuur on 15 °C ja jaanuari-veebruari madalaim keskmine temperatuur on –2 °C.
Kõrgemal kui 1920 m moodustab Fraseri nulg peaaegu puhaspuistuid. Sellistel kõrgustel kasvab puuliikidest tavaliselt temaga koos ainult ameerika pihlakas (Sorbus americana). Fraseri nulu esinemise tihedus metsades väheneb koos kõrguse alanemisega. Keskmistel ja madalamatel kõrgustel kasvab ta koos järgmiste puuliikidega: punane kuusk (Picea rubens), kollane kask (Betula alleghaniensis), kanada tsuuga (Tsuga canadensis), kollane hobukastan (Aesculus flava), suhkruvaher (Acer saccharum), tähkvaher (Acer spicatum) ja pensilvaania vaher (Acer pensylvanicum).
Paljunemine
vasakul|pisi|Seemned Fraseri nulg on ühekojaline okaspuu ning paljuneb peamiselt seemnete abil. Käbikandvus võib alata juba 15-aastastel puudel. Tolmlemine toimub mai keskelt kuni juuni alguseni, mis sõltub kasvukohast ja ilmastikutingimustest. Seemned valmivad septembrist kuni oktoobri keskpaigani, millele järgneb nende varisemine koos katte- ja seemnesoomustega. Seemnete põhiliseks levitajaks on tuul, mis võib nad kanda kuni 1,6 km kaugusele. Nii hea lennukaugus tuleneb asjaoludest, et tiivakesega seemned on kerged ning järskudel mäenõlvadel esinevad tõusvad õhuvoolud. 50% seemnetest maandub puust vähemalt 274 m kaugusel. Seemnete idanevus on keskmiselt 50–70%. Head seemneaastad korduvad tavaliselt kahe aasta järel.
Vähesel määral esineb ka alumiste okste juurdumist niiskes pinnases ehk vegetatiivset paljunemist.
Haigused ja kahjurid
pisi|Adelges piceae poolt kahjustatud mets Kõige suuremat kahju tekitab Fraseri nulule introdutseeritud putukaliik Adelges piceae, kes avastati esimest korda USA Põhja-Carolinast 1957. aastal. Sellest peale on see kahjurputukas levinud üle kogu Fraseri nulu levila. Puude suremus kasvas 1958. aasta 11 tuhandelt kuni 1,75 miljonini 1970. aastal. Putukad ründavad võrseid, oksi ja pungi, kuid peamiselt siiski tüve. Puu sureb tüvekahjustuste tõttu tavaliselt 2–5 aasta jooksul. Kahjustatud puud on vastuvõtlikud ka teistele kahjurputukatele (üraskid, vaablased jt). Putukad võivad omakorda kaasas kanda seenhaiguste patogeene. Näiteks juuremädanikku põhjustava seene Armillaria mellea esinemissagedus on suurenenud koos Adelges piceae leviku laienemisega. Vigastatud ja nõrgestatud puud on omakorda vastuvõtlikud tormiheitele. Siiani pole teadlastel õnnestunud välja töötada efektiivset tõrjevahendit Adelges piceae vastu, mistõttu Fraseri nulu tulevik on üsna ebaselge.
Fraseri nulgude surm kahjustab nende all kasvavaid samblaid. Samblas elav kuuse-nulu-samblaämblik Microhexura montivaga on sellepärast elukeskkonna kadumise tõttu sattunud väljasuremise äärele.
Kasutamine
pisi|Ameerika punaorav pisi|Fraseri nulud jõulupuude kasvanduses Hajusalt levinud Fraseri nulu puit ei oma märkimisväärset majanduslikku tähtsust. Küll on ta väga populaarne jõulupuu. Noores eas väga dekoratiivset puud kasvatatakse ilupuuna parkides ja koduaedades. Looduses on Fraseri nulu seemned ja pungad toiduks ameerika punaoravale (Tamiasciurus hudsonicus).
Kasvatamine Eestis
Fraseri nulg toodi Euroopasse 1811. aastal. Meile jõudis ta 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. Fraseri nulgu kasvatatakse meil parkides ilupuuna, metsakultuuris ta kohalike puuliikidega konkureerida ei suuda. Ta on meil hästi aklimatiseerunud, mida näitab tema rikkalik käbikandvus ja parkides esinev looduslik uuendus. Käbid kasvavad tal ka alumistel okstel, mida üldjuhul nululiikidel ei esine. Puu on meil üsna külmakindel, taludes talvel külmatemperatuure kuni –29...–34 °C, mistõttu kannatab ainult karmimatel talvedel. Samuti on ta küllalt varjutaluv. Kasvupinnastest eelistab värsket, hästi vett läbilaskvat liivsavimulda, kuid kasvab küllalt hästi ka saviliivmullal. Suuremad puud kasvavad meil Järvseljal (kõrgus 25 m), Olustvere pargis, Polli pargis ja mujal.
Puudusteks on meil kasvavate puude lühiealisus, dekoratiivne välimus püsib sageli ainult esimesed 15–20 aastat. Samuti on ta vastuvõtlik mustale pahktäile ning haigestub kergesti juurepessu.
Faustina
Faustina võib tähendada mitut asja.
Fraktaalkunst
pisi|Fraktaalkunst Fraktaalkunst on abstraktne kunstivorm, milles kasutatakse teose loomiseks fraktaleid ja fraktaalteooriat. Fraktaalteooria isa on Ameerikas sündinud prantslasest matemaatik Benoit Mandelbrot, kes kirjutas oma tähtsaima essee "The Fractal Geometry of Nature" aastal 1982. Fraktaalkunst baseerub fraktaalide kontseptsioonil, objektide ebareeglipärasusel, enesesarnasusel ja fraktaalmustril.
Idee tasandil on fraktaalid alati olemas olnud ja moodustavad osa mustrite loomisprotsessist looduses. Kunstiajaloos on fraktaalkunsti mõju analüüsitud näiteks muistsete keldi ehtekunstnikute, Leonardo da Vinci, Eugene Delacroix' ja Katsushika Hokusai töödes.
Meetodid
pisi|Arvutiprogrammiga genereeritud fraktaalkunst pisi|Kanagawa suur laine, Jaapani puulõige, ~1830 Arvutigraafika abil on oma kunsti loonud näiteks William Latham, Desmond Paul Henry, Hamid Naderi Yeganeh ja muusik Bruno Degazio. Fraktaalkunst põhineb matemaatilistel tõdedel, seega on teoseid võimalik luua nii arvutiprogrammide kui ka looduslike vahenditega.
Tartu Ülikooli raamatukogus toimus 2001. aastal Lea Livshitsi näitus pealkirjaga "Fraktaalne kunst", kus ei olnud teoste loomiseks kasutatud arvutigraafikat, vaid tõmmiseid võeti paber- ja klaasalustelt.
Arvutite teke ja levik on muutnud matemaatiliste fraktalite kujutiste loomise kergeks ja käepäraseks. Paljude ülikoolide kunsti ja tehnoloogiat siduvates kursustes on fraktalid kasutusel näitena "arvuti abil tehtavast kunstist". Fraktalite aluseks olevad algoritmid on tihti väga lihtsad, seetõttu saab isegi algaja programmeerija joonistada väga ilusaid ja tänu oma "suurendatavusele" visuaalset avastamisrõõmu pakkuvaid kujundeid.
Fraktalite joonistamiseks ja uurimiseks on loodud palju erinevaid programme nii allalaadmiseks kui otse internetis kasutamiseks.
Arhitektuur
pisi|Kailasa Tempel Indias India templid on ehitatud eesmärgiga sümboliseerida hinduismi maailmavaadet fraktaalse universumi kohta. India rahva templite arhitektuur peegeldab nende religiooni filosoofiat ja templite ehitusel on lähtutud fraktaalteooriast. Fraktaalelemente on näha ka islamikultuuride mošeede dekoratsioonides, kus on kasutatud matemaatilisi proportsioone ja fraktaalgeomeetriat, et jäljendada looduslike organismide mustreid.
Tänapäeva populaarsus
pisi|Ozora Festivali pealava Fraktaalkunst on populaarne psühhedeelia subkultuurides, kus fraktaalkunsti on näha festivalidel, viskuaalkunstis ja ka muusikas. Populaarne tasuta fraktaalkunsti genereerimise tööriist on programm Mandelbulb 3D (MB3D).
Pokrovi koloonia nr 2
Pokrovi koloonia nr 2 ehk Venemaa Föderaalse Karistuste Täideviimise Teenistuse (FSIN) Vladimiri oblastivalitsuse föderaalne karistusasutus paranduslik koloonia nr 2 on erirežiimiga koloonia Vladimiri oblastis Pokrovi linnas.
Koloonias kehtivad väga ranged reeglid ja karmid karistused.
Laulge kaasa!
"Laulge kaasa!" on 1966. aastal ilmuma hakanud laulikute sari. Seda koostas Valter Ojakäär.
1. osa
1. Kooli ball 2. Muusika on rõõmu jaoks 3. Valentina tvist 4. Naerata, Linda! 5. Vana pootsman 6. Reisilaul 7. Tee (Halli-galli) 8. Sajab lund 9. Hilisõhtune ratsamees 10. Uinunud linnas 11. Pole sinusse armunud ma! 12. Sa oled parem kõigist 13. Lehemammi 14. Tuulepoiste jenka
2. osa
1. J. Saar – Arne Oit "Tornide linn" 2. John Lennon ja Paul McCartney, tõlk. Heldur Karmo – J. Lennon ja P. McCartney "Eile veel" 3. O. Roots – V. Ignatjev "Sinu sünnipäev" 4. eestikeelne tekst H. Karmo – Mehhiko laul "See sündis lõunas" 5. H. Muller – H. Hindpere "Kihnu keel" 6. V. Beekman – Raimond Lätte "Kured" 7. eestikeelne tekst K. Terasmaa – P. Sand "Kas tunnen ma sind või ei?" 8. O. Roots – V. Lipand "Enne ja nüüd" 9. eestikeelne tekst H. Karmo – H. Williams "Lilled sinule" 10. eestikeelne tekst E. Pesla – E. Lindström "Vallatu neid" 11. V. Tokarev, tõlk. A. Halliste – V. Tokarev "Peale kohtumist" 12. eestikeelne tekst H. Karmo – J. Barry (tegelikult Chuck Berry) "Hallo, kaugejaam!" 13. J. Halitsko, tõlk. A. Halliste – V. Muradeli "Sa kuula mu laulu!"
3. osa
1. V. Ojakäär – Kolm ametimeest 2. K. Kemppi – Lenda, mu lauluke väike 3. Itaalia partisanide laul – Bella ciao 4. B. Dylan – Vastust teab vaid tuul 5. R. Brodsky – Punased roosid 6. R. Sarmasto – Sinu oma 7. V. Lipand – Jää hüvasti 8. C. Porter – Olen nii armunud 9. E. Vain – Lendavad linnud 10. H. Hindpere – Suveöö 11. A. Oit – Jaagupi jenka 12. G. Podelski – Jenka 13. A. Ostrovski – Meremees tuli randa 14. Mehhiko laul – See sündis lõunas
4. osa
1. Maailm läbi lauluga 2. Kurepoeg 3. Suvepäevade lõkkel 4. Ikka koos 5. Kui öö on nii pime 6. Suur on mu armastus 7. Jälle kohtan sind 8. Cherbourg'i vihmavarjud 9. Hei, matkama! 10. Mereluitel 11. Sinu silmad 12. Lemmiklaps 13. Kaunimad neiud 14. Kosjalugu 15. Saaremaa polka
5. osa
1. M. Lukonin, tõlk. H. Karmo – Gennadi Podelski "Olge tasa" 2. tõlk. H. Karmo – J. Frenkel "Romantika" 3. eestikeelne tekst H. Karmo – R. Lehtinen "Letkis" 4. H. Karmo – A. Haug "Kui kõnnib mannekeen" 5. H. Tõnson – L. Veevo "Hara haraline" 6. P. Särel – P. Särel "Minu kajakas" 7. I. Goodman, tõlk. H. Karmo – I. Goodman "Töömehe laupäev" 8. eestikeelne tekst A. Otto – E. Lindström "Otsin oma saart" 9. eestikeelne tekst H. Karmo – B. Kämpfert "Nagu võõrad öös" 10. J. Poluhhin, tõlk. U. Loop – V. Kudrjavtsev "Öine telefon" 11. Sh. Secunda, tõlk. H. Karmo – Sh. Secunda "Dona, dona" 12. eestikeelne tekst H. Karmo – H. Ledbetter "Aeg miks nii kiirelt läeb" 13. H. Karmo – U. Naissoo "Meditatsioon" 14. J. Saar – A. Oit "Öökulli laul" 15. O. Roots – R. Lätte "Seisan sillal" 16. tõlk. T. Varik – A. Babadžanjan "Valgus sinu aknas"
6. osa
1. Oota meid, sünnimaa! 2. Tänavalaternad 3. Oled kallis 4. Õnn pole müüdav 5. Lainetel 6. Romanss 7. Nii on ikka olnud see 8. Vanapoisi vemmalvärss 9. Laulgem koos 10. Hiiumaa valss 11. Elagu armastus 12. Ära vaata 13. Maailma kauneim neiu 14. Kahekümnes sajand 15. Tervitan Baltimaid
8. osa
1. Küsige, noorukid 2. Kodu ja ristikhein 3. Rööpmed 4. Põhjarannikul 5. Kaunis maa 6. Sinu naeratus 7. Ma olen su pilk 8. Oled mu laul 9. Oo, beebi, beebi 10. Vana kaev 11. Korstnapühkija 12. Mis nüüd, mu arm 13. Märts 14. Tantsiv Matilda 15. Laul karudest