cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juveniilne artriit
7. Psoriaatiline artriit
Psoriaatilise artriidi eelduseks on psoriaasi olemasolu. Tüüpilteks nähuks on artriit sõrmeliigeste ja varvaste piirkonnas.
Nukleosiid
Nukleosiid on keemiline ühend, mis koosneb lämmastikalusest (puriini ja pürimidiini derivaadid) ja pentoosist (ribonukleosiid ja desoksüribonukleosiid), mis on seotud omavahel N-glükosiidse sidemega.
Nukleosiidid (adenosiin, guanosiin, uridiin, tümidiin, tsütidiin) on nukleiinhapete koostises.
Vello Vare
Vello Vare (enne eestistamist Arseni Ušatski; 4. aprill 1923 Järvamaa, Käru vald – 19. oktoober 2007) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Elulugu
Ta on pärit Pärniku külast (praegu Kädva). 1941. sai Vello Varest sõjakooli kursant Tallinnas. See oli aeg, kui Eesti Vabariigi Tondi Sõjakool oli 1940. aastal muudetud Nõukogude armee õppeasutuseks, mis kandis Tallinna Jalaväe Kooli (Таллинское военно-пехотное училищe) ja ka Tallinna Sõjakooli nime. See tegutses kuni 1941. aasta juulini Tallinnas, kui kool evakueeriti esialgu Slavgorodi (Altai krais) ja sealt sama aasta novembris juba Lääne-Siberisse Tjumenis. Tjumenis lõpetas sõjakooli Vello Vare. Tjumeni sõjakoolis oli 1941 kaks pataljoni, milles üks oli Eesti pataljon, kus õppisid siis Tallinnast Tjumeni toodud sõjakooli kursandid. 1941. aasta kohta olemas viited, et ta osales 1941. aasta suvel osales ta Kautla metsades hävituspataljoni koosseisus sõjakuritegudes tsiviilelanikkonna vastu. Vajab selgitamist, kas vabatahtlikuks Punaarmeesse astumist dateeriti hävituspataljoni astumisest või vastuvõtmisest sõjakooli Tallinnas.
Peale Tjumenis sõjakooli lõpetamist osales teises maailmasõjas sh teenis I Eesti tagavaralaskurpolgu komsorgina, mille lõppemisel suunati edasi õppima Moskvasse M.V.Frunze nimelisse Sõjaväeakadeemiasse. See akadeemia oli Vene impeeriumi ajal tegutsenud Peterburis asunud sõjaväeakadeemia tasemel sõjakool, mis valmistas ette ohvitsere, kel peale vanemohvitseri karjääri tegevteenistuses oli võimalus tõusta ka kindraliks. Aastal 1950 lõpetas ta Moskvas M. V. Frunze nimelise Sõjaväeakadeemia. Ta jäi akadeemia juurde tööle, töötades õppejõu, vanemteaduri ja õpperühma juhina. Sõjakooli õppejõuna kaitses kandidaadi (PhD) ja 1970. aastal sai ta sõjateaduste doktori kraadi, mis avas võimaluse saada sõjakoolides professoriks.
Aastal 1976 tuli teenima Eestisse, sest see andis võimaluse saada sõjaväes positsioon, et saada kindrali auaste, mis eestlastele NSV Liidu armees oli suhteliselt raskelt kättesaadav. Aastatel 1976–1988 oli ta Eesti NSV tsiviilkaitsestaabi ülem ehk ametikohal, mis andis võimaluse saada kindraliks. 1977. aastal ülendati ta kindralmajoriks.
Perestroika ajal loobub tööst tsiviilkaitse alal ning otsib teadusdoktorina võimalust töötada teadusasutuses. Alates 1988. aastast töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajalooinstituudi teadurina. Samal ajal hakkas osalema poliitikas ja aastatel 1989–1991 oli ta Nõukogude Liidu rahvasaadik.
1991–1999 oli Vello Vare Eesti Vabariigi välisministeeriumi nõunik. Eesti Vabariigi kaitseväe taastamise ajal kuulus 15. juunist 17. septembrini 1993. aastani kaitsejõudude tegevohvitseride atesteerimiskomisjoni. Oli aktiivne eestikeelse sõjanduse terminoloogia loomisel, ta on koostanud ja toimetanud mitmeid eesti sõjandusterminoloogia sõnastikke.
Isiklikku
Raivo Vare on tema poeg.
Mochau vald (Saksimaa)
Mochau on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Döbelni kreisi.
2016. aastal liideti ta Döbelni linnaga.
Vallaosad
Valla osad olid:
Metaboliit
Metaboliit ehk ainevahetussaadus on organismis metabolismi tagajärjel tekkinud aine.
Metaboliit võib olla bioloogiliselt toimetu või bioloogiliselt aktiivne. Bioloogiliselt aktiivsed metaboliidid võivad omakorda omada kas soovitud ravimtoimet (antidepressant amitriptüliini metaboliit nortriptüliin omab samuti antidepressiivset toimet) või vastupidi – võivad olla organismile mürgised: valuvaigisti paratsetamooli metaboliit N-atsetüül-P-bensokvinoon võib põhjustada maksakahjustusi.
Metaboliite, mis mõjutavad keskkonna kaudu teisi organisme, nimetatakse eksometaboliitideks.
Prahileping
Prahileping on leping kaubaomaniku ja reederi või laevaomaniku ja laeva kasutaja vahel kauba veoks või laeva kasutamiseks. Lepingu poolteks on laevaomanik või -opereerija ning laeva kasutaja ehk prahtija.
Prahilepingut võidakse nimetada ka tšarteriks või prahikirjaks.
Phillip Cocu
Phillip John William Cocu (sündinud 29. oktoobril 1970 Eindhovenis) on Hollandi jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).
Aastatel 2013–2018 oli PSV Eindhoveni peatreener. Alates 2019. aastast on ta Inglismaa jalgpalli esiliiga Derby County peatreener.
Klubikarjäär
Cocu mängis sellistes klubides nagu AZ Alkamaar, Vitesse Arnheim, PSV Eindhoven, Barcelona ja Al Jazira.
Phillip Cocu tuli PSV-ga neljal korral Hollandi meistriks, võitis kahel korral KNVB bekeri ja Hollandi superkarika. Barcelonaga tuli ta 1999. aastal Hispaania meistriks.
Koondisekarjäär
Debüüt koondises toimus 24. aprillil 1996, kui mängiti Saksamaaga ja kaotati 0:1. Esimese värava lõi Cocu koondise kasuks 4. juunil 1996, kui võideti 3:1 Iirimaad. 2001. aastal lõi ta MM-i valikmängus värava ka Eesti vastu.
1998. aasta maailmameistrivõistlusel lõi ta kaks väravat. Väravad tulid mängudes Lõuna-Korea ja Mehhikoga. Holland lõpetas turniiri neljanda kohaga.
Hollandi jalgpallikoondises mängis Cocu 101 mängu ja lõi 10 väravat.
Treenerikarjäär
Aastatel 2008–2012 oli Cocu Hollandi jalgpallikoondise abitreener ja 2013–2018 PSV peatreener. PSV peatreenerina võitis ta viis karikat, sealhulgas tulnud kaks korda Eredivisie meistriks.
Statistika
thumb|right|Phillip Cocu
Raul Sulbi
thumb|Raul Sulbi esinemas Tallinna Kirjandusfestivalil Foto: [[Kasutaja:Avjoska|Ave Maria Mõistlik, 17. mai 2009 ]] Raul Sulbi (sündinud 8. oktoobril 1977) on eesti ajakirjanik, ulmekirjanduse ekspert ja toimetaja.
Elulugu
Ta on lõpetanud 1996. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppinud aastatel 1996–2005 Tartu Ülikoolis ajalugu. Ta on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ülikooli ajal hakkas ta tegelema ulmekirjandusega. Ta on mitme ulmeantoloogia koostaja. Ta oli aastatel 2006–2007 kultuurilehe Sirp huumorilisa Kirp peatoimetaja. Aastatel 2007–2015 töötas Postimees.ee-s uudistereporteri ja päevatoimetajana.
Ta on olnud veebiajakirja Algernon toimetuse liige.
Dreadnought (1906)
Järjekorranumbrilt kuues HMS Dreadnought oli briti kuningliku mereväe lahingulaev (drednoot), mis muutis põhjalikult sõjalaevade kontseptsiooni. HMS Dreadnoughti valmimine 1906. aastal muutis suure hulga olemasolevaid laevu kasututeks, kuna tema kümme suurekaliibrilist kahurit võimaldasid vastase laeva tule alla võtta ja hävitada enne, kui viimane jõudis olulist vastupanu osutada. Lisaks suurele tulejõule oli laeval ka konkurentidest parem tippkiirus: 21 sõlme, mille tagas uudne turbiinmootor. Seetõttu jagatakse 20. sajandi alguse sõjalaevad tinglikult Dreadnoughti eelseteks ja järgseteks laevadeks.
Aime Jürjo
Aastatel 1953–1961 oli ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi ja 1971–1986 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) õppejõud, sealhulgas aastatel 1980–1986 skulptuurikateedri juhataja.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Paul Jürjo, nende poeg oli ajaloolane Indrek Jürjo, pojanaine on ajaloolane Inna Põltsam-Jürjo.
Thomas Kämmerer
Thomas Richard Kämmerer (sündinud 27. juunil 1962 Göttingenis) on Saksa assürioloog.
Filosoofiadoktori kraadi kaitses Kämmerer Münsteri ülikoolis. Ta õppis muu hulgas klassikalist filoloogiat ja sumeroloogiat, assürioloogiat, arheoloogiat ja hetitoloogiat. Aastail 1997–2011 töötas ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.
2012. aastast kuulub talle enamusosalus Saksa teaduskirjastuses Ugarit-Verlag.
Madis Kallas (tantsija)
Madis Kallas (sündinud 1986) on eesti võistlustantsija.
Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Tamme Gümnaasiumi.
Kallas on Eduard Korotini õpilane. 1998. aastal tuli ta Kristi Möldriga kümne tantsu Eesti meistriks J1 vanusegrupis.
2006. aastast on Kallas Mainori Kõrgkooli Tartu õppekeskuse IT-eriala tudeng. Töötab Swedbankis.
Niederstriegise vald
Kuni 2008. aastani kuulus vald Döbelni kreisi.
2013. aastal liideti ta Roßweini linnaga.
Valda kuulusid:
Julia Skripnik
Julia Skripnik (sündinud 10. augustil 1985; neiupõlvenimi Matojan) on Eesti endine tennisist.
Tema senine parim koht WTA edetabelis oli 866. (25. august 2008).
Lev Abramov
Lev Ioahhimovitš Abramov (vene keeles Лев Иоахимович Абрамов; 14. juuni 1911 Varssavi – 29. veebruar 2004 Moskva) oli Nõukogude Liidu maleametnik, malefunktsionäär, maletaja ja malekohtunik, kirimale rahvusvaheline meister (1979), rahvusvaheline arbiiter (1957).
Abramov sündis Varssavis, kuid varsti pärast sündi kolis ta perekonnaga Peterburisse. Ta lõpetas Leningradi ehitusinstituudi ja töötas sõja ajal NSV Liidu Riiklikus Kaitsekomitees. Pärast sõda asus elama Moskvasse.
Maletajana täitis Abramov 1940. aastal klassikalises males meistrinormi. Ta on tulnud esikuuikusse Leningradi (1939) ja Moskva meistrivõistlustel (1958) ning pääsenud mängima NSV Liidu meistrivõistluste poolfinaalturniirile. Kirimales saavutas ta parima tulemuse 6. Euroopa meistrivõistlustel (1968–1972), kus jagas 2.–3. kohta.
Lähistroopika
thumb|Lähis-troopika piirkonnad Lähistroopika on Maa piirkond troopika ja parasvöötme vahel, mis üldiselt vastab lähistroopilisele kliimavöötmele.
Vladimir Reznitšenko
Vladimir Reznitšenko (venepäraselt Владимир Резниченко, saksapäraselt Wladimir Resnitschenko, inglispäraselt Vladimir Reznichenko; sündinud 27. juulil 1965 praeguses Almatõs Kasahstanis) on Nõukogude ja Saksa vehkleja (epee). Tema isa oli kuubalane ja ema oli venelane.
WTA
pisi|WTA logo Women's Tennis Association (lühend WTA) on ülemaailmne elukutseliste naistennisistide katusorganisatsioon, mis korraldab ühtse naistennisistide edetabeli koostamist ning mille koostatud reeglite järgi jagatakse tenniseturniiridel punkte ja pääseb erineva auhinnarahaga turniiridele mängima.
Vladimir Reznitšenko
Reznitšenko sai 1988. aasta olümpiamängudel Sŏulis epee individuaalarvestuses 8. koha ja meeskondlikus arvestuses Nõukogude Liidu meeskonnas pronksmedali. Ta võitis 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas epee meeskondlikus arvestuses Saksa meeskonna koosseisus kuldmedali.
Lähistroopika
Lähistroopikas on õhutemperatuurid aasta jooksul üle 0 kraadi, suvi on palav ja talv on soe. Sademete hulk ja jaotus aasta jooksul sõltub konkreetsest asukohast.
Vladimir Reznitšenko
Reznitšenko elas 1984–1990 Eestis. Ta oli 1986. aastal Eesti NSV meister nii epee individuaal- kui ka meeskonnaarvestuses ja Eesti NSV 1986. aasta parima spordivõistkonna liige.
Reznitšenko elas 1990–1993 Saksamaal. Ta oli 1992. aastal Saksamaa meister epee individuaalarvestuses. Ta elab alates 1993. aastast vaheldumisi Saksamaal ja Venemaal (Moskvas).
Lähistroopika
Vahemere piirkonnas on suvi kuiv ja talv niiske. Niiskes lähistroopikas on suvi vihmane ja talvel sajab vähem. Kuivas lähistroopikas sajab vähe ja aasta läbi üsna ühtlaselt, suvel natuke rohkem.
Lähistroopilisse taimestikku kuuluvad igihaljad puud ja hõredad põõsastikud. Paljudes kohtades on looduslik taimestik asendatud kultuurmaastikuga. Kasvatatakse oliive, tsitruseid (sidruneid, apelsine, mandariine, greipe), kuivas lähistroopikas teepõõsad. Loomakasvatuse peamised harud on lamba- ja kitsekasvatus.
Saumlaki
Saumlaki on asula Indoneesias Maluku provintsis Yamdena saare lõunarannikul.
Nogales
Nogales on mitme asula nimi:
...
Venemaa keisririigi siseministrite loend
Venemaa Keisririigi siseministrite loend on loetelu Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi juhtidest alates ministeeriumi loomisest 1802. aastal kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini. Siseminister oli aastatel 1880−1917 ühtlasi Üksik Sandarmikorpuse šeff.
Lähistroopika
Lähistroopika on paljude tsivilisatsioonide sünnikoht. Lähistroopikas tekkisid ja arenesid Vana-Kreeka, Vana-Rooma, Hiina, Jaapani ja muud tsivilisatsioonid. Selles piirkonnas asuvad maailma vanimad linnad – Damaskus, Ateena, Rooma jms.
Buzdjaki rajoon
Buzdjaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Buzdjak.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 81 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 27 765. 2010. aasta seisuga olid elanikest 60,2% tatarlased, 30,4% baškiirid ja 7,4% venelased.
Ostrau vald (Saksimaa)
Ostrau on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Döbelni kreisi.
1941
1941. aasta (MCMXLI) oli 20. sajandi 41. aasta.
Albertville
Albertville [albär'vill] on linn Prantsusmaa kaguosas Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Savoia departemangus Isère'i jõe kaldal.
Linna kõrgus merepinnast on umbes 335 meetrit. Linna halduspiiresse kuuluvad alad, mille kõrgus merepinnast on 325–2030 m.
Linn on nime saanud Sardiinia kuninga ja Savoia hertsogi Carlo Alberto järgi, kes selle 1836 asutas. Ta asutas selle keskaegse linna Conflansi kohale ja seetõttu on linnas isegi 14. sajandist pärinevaid ehitisi.
Linna tööstuse moodustavad paberitehased ja hüdroelektrijaam. Turism ei ole linnas nii arenenud kui tööstus.
Albertville'is toimusid 1992. aasta taliolümpiamängud. Osa olümpiarajatisi kohandati hiljem muuks otstarbeks.
Albertville'i sõpruslinnad on Kanadas asuvad Sainte-Adèle ja Vancouver ning Saksamaal Baden-Württembergis asuv Winnenden. Neist Vancouveris toimusid 2010. aasta taliolümpiamängud.
Rihards Muciņš
Rihards Muciņš (sündinud 1968) on Läti diplomaat. Ta oli 2005–2007 Läti Vabariigi suursaadik Eestis.
Muciņš lõpetas 1991. aastal Läti Ülikooli võõrkeelte teaduskonna. 1998. aastal täiendas end Oxfordi ülikoolis.
1991–1992 töötas ta Läti kultuuriministeeriumis, 1992–1994 oli Läti välisministeeriumi Ühendkuningriigi ja Beneluxi maade osakonna peaspetsialist. 1994–1997 töötas Läti välisministeeriumi pressisekretärina. Seejärel on töötanud samas 2. poliitikaosakonna direktorina, Läti Vabariigi presidendi välisasjade nõunikuna ja Läti suursaatkonnas USAs nõunikuna.
Aprillis 2006 astus ta erakonda Jaunais Laiks (Uus Aeg).
Suursaadikuna Tallinnas
27. oktoobril 2005 esitas Muciņš president Arnold Rüütlile volikirja.
16. novembril 2005 avas ta koos Läti Akadeemilise Raamatukogu direktori Venta Kocerega Eesti Rahvusraamatukogus näituse "Johann Christoph Brotze joonistusi ja käsikirju Eesti- ja Liivimaast" Läti Akadeemilise Raamatukogu kogudest.
24.–26. novembril 2005 osales ta Balti Assamblee istungjärgul Tallinnas.
1. märtsil 2006 avas Muciņš Kuressaare linnuse keldrikorruse näitusesaalis näituse "Johann Christoph Brotze joonistusi ja käsikirju Eesti- ja Liivimaast Läti Akadeemilise Raamatukogu kogudest".
16. juunil 2006 tähistas ta koos kohalike lätlastega saatkonnas jaanipäeva.
26. juulil 2006 kohtus Muciņš Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis minister Edgar Savisaarega, et arutada Savisaare ettepanekul Tallinna ja Riia vahelise raudteeühenduse taastamist.
11. augustil 2006 osales Muciņš Mustvees II Kalevipoja Kala- ja Veefestivali avamisel.
Ta osales Riias 26. novembril 2006 alanud julgeolekukonverentsil.
25. märtsil 2007 osales Muciņš Lindamäel märtsiküüditatute mälestustseremoonial.
20. septembril 2007 peatas suursaadik Muciņši Tallinnas Laagna teel politsei, sest ta juhtis autot vastassuunavööndis. Peatamisel selgus, et suursaadik oli roolis umbes 1,75-promillises joobes. Julgestuspolitsei saatis Muciņši koju ning politsei teavitas Eesti välisministeeriumi, kes saatis Läti välisministeeriumile noodi. Uudisteagentuuri LETA teatel kohtus suursaadik 21. septembril Eesti välisministri Urmas Paetiga ja tunnistas oma süüd. Muciņš ja Paet olevat jõudnud vesteldes kokkuleppele, et vahejuhtum ei tohiks mõjutada Eesti-Läti suhteid, ja sellepärast ei olevat Muciņš sellest Läti välisministeeriumile teatanud. Eesti välisministeerium on seda kohtumist eitanud. Eesti välisministeeriumi pressiesindaja Ethel Halliste sõnul on Muciņš siiski juhtunu pärast vabandanud. Suursaadik eitas agentuurile LETA oma purjusolekut ning viitas sellele, et politseinik oli talle kinnipidamisel öelnud kahe promilli asemel teistsuguse arvu. Tal ei olevat kombeks purjuspäi sõita; tema väitel pööras ta McDonald'si parklast välja pöörates valele poole, sest liikluskorraldus oli teetööde tõttu muutunud.
Ehte Puhang
Ehte Puhang (sündinud 8. märtsil 1969) on Eesti tõlkija.
Rihards Muciņš
Suursaadikuna Tallinnas
Läti välisministeerium sai teate suursaadiku käitumise kohta 24. oktoobril. Läti välisminister Artis Pabriks tunnistas samal päeval, et suursaadik on käitunud vastutustundetult ja teinud oma riigile häbi. Läti välisministeerium algatas seoses juhtunuga oktoobris Muciņši suhtes distsiplinaarjuurdluse. Juurdluse läbiviimise ajaks kutsuti Muciņš Riiga. 12. novembril 2007 otsustas Läti uus välisminister Māris Riekstiņš ta ametist tagasi kutsuda ning esitas president Valdis Zatlersile palve seda teha. President kutsus Muciņši tagasi.
Sander Westerveld
Hollandi rahvuskoondises mängis Westerveld aastatel 1999–2004 kuus korda. Debüüt koondises toimus 8. juunil 1999, kui mängiti Brasiilia jalgpallikoondisega ja kaotati 1:3.
Isiklikku
Sander Westerveld on 190 cm pikk.
Ehte Puhang
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis bioloogiat ning lõpetanud Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria erialal 2015. aastal.
Claudio Monteverdi
thumb|220px|Claudio Monteverdi 1640. aastal [[Bernardo Strozzi maalil]] Claudio Giovanni Antonio Monteverdi (15. mai 1567 Cremona – 29. november 1643 Veneetsia) oli Itaalia helilooja, laulja ja gambamängija.
Elu
thumb|left|150px|Claudio Monteverdi umbes 1597. aastal anonüümse kunstniku maalil. See arvatakse olevat vanim säilinud maal heliloojast.
Claudio Monteverdi sündis Cremonas, tema isa Baldassare Monteverdi oli arst, apteeker ja kirurg. Claudio oli pere viiest lapsest vanim. Lapsepõlves õpetas teda kapellmeister Marc'Antonio Ingegneri, ta laulis ka kirikukooris. Hiljem õppis ta Cremona ülikoolis. 1582. aastal avaldas ta oma esimesed muusikateosed, milleks olid mõned vaimulikud motetid ja madrigalid. 1587. aastaks oli ta avaldanud oma esimese ilmalike madrigalide kogumiku. Monteverdi töötas Mantuas Vincenzo I õukonnas algul laulja ja viiuldajana, alates 1602. aastast muusikajuhina.
1599. aastal abiellus Monteverdi õukonnalauljanna Claudia Cattaneoga, kes suri septembris 1607. Paaril sündis kaks poega ja üks tütar, kes suri veidi aega pärast sündi.
1613. aastal asus ta tööle dirigendina Veneetsias Markuse kirikus. 1632. aasta paiku sai temast preester. Elu viimastel aastatel kannatas ta kehva tervise all. Monteverdi suri Veneetsias ja maeti Frari kirikusse.
Looming
Monteverdi elas renessansi kõrgperioodil ja baroki algusaegadel ning tema loomingut peetakse oluliseks murdepunktiks muusikaloos kahe ajastu vahel.
Claudio Monteverdi on varaseim helilooja, kelle teoseid tänapäeval kogu maailmas sageli esitatakse (nii hindas näiteks muusikakriitik ja biograaf Harold C. Schonberg). Monteverdi on esimene suur ooperihelilooja ning tema 1607. aastal kirjutatud "Orpheus" on üks varasemaid oopereid üldse. Ta komponeeris kokku 19 dramaatilist või pooldramaatilist heliteost, millest säilinud on kuus, sealhulgas kolm ooperit.
Zschaitz-Ottewig
Zschaitz-Ottewig on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Döbelni kreisi.
Vallaosad
Valla osad on:
Ziegra-Knobelsdorf
Ziegra-Knobelsdorf oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Döbelni kreisi.
2013. aastal liideti ta Döbelni ja Waldheimi linnaga.
Vallaosad
Valla osad olid:
Elmar Haller
pisi|Elmar Halleri büst Ülenurme mõisapargis Elmar Haller (22. november 1907 – 15. jaanuar 1985) oli eesti põllumajandusteadlane.
Aastatel 1958–1985 töötas professor Elmar Haller Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaviljeluse kateedris, aastani 1980 kateedri juhatajana.
Isiklikku
Tema poeg on füüsik Kristjan Haller.
Varvara Jerilova
Varvara Jerilova (sündinud 4. aprillil 1965 Volgogradis) on vene päritolu Eesti metsosopran.
Ta elab Eestis alates 1968. aastast. Aastatel 1982–1984 õppis ta laulmist Klaudia Taevi vokaalstuudios ja aastatel 1984–1987 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Jätkas lauluõpinguid 1996–1998 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonnas Malle Raidi õpilasena. Aastatel 1996, 1997 ja 2000 osales ta Pärnus Matti Pelo lauljate meistrikursustel.
Lisaks solistitegevusele on Varvara Jerilova laulnud vene õigeusu kiriku koorides. Alates aastast 1998 on ta esinenud Eesti kontserdipaikades vene romanssidest koosneva kavaga. Alates juulist 2000 juhendab ta oma vokaalstuudiot, mis kuulub Pärnu Slaavi ühingusse „Jaroslavna“.
Iisaku mõis
Iisaku mõis (saksa keeles Isaak) oli rüütlimõis Iisaku kihelkonnas Virumaal. , tänapäeva Iisaku alevikus Alutaguse valla Ida-Viru maakonnas.
Mõis rajati 1810. aastatel Kiikla mõisast eraldatud alast.
Antwerpen
Antwerpen on sadamalinn Belgias Flandrias, Antwerpeni provintsi keskus ja elanike arvult Belgia suurim linn. Asub Schelde jõe ääres.
Antwerpen on üks maailma tähtsamaid sadamalinnu ja teemandikaubanduse keskus.
Antwerpen on linn aastast 1291.
Peamised vaatamisväärsused on Euroopas ainulaadne 7-löövine katedraal, mis oma 123 meetri kõrguse torniga on Belgia suurim gooti stiilis ehitis; renessanss-stiilis raekoda (1565, C. Floris), kuningaloss (1755), Rubensi maja (1611) ja Antwerpeni Kuninglik Kaunite Kunstide Muuseum.
Linnas toimusid 1920. aasta suveolümpiamängud.
2011. aastal avati Antwerpenis linna ajaloost kõnelev muuseum, mis loodi meremuuseumi, etnograafiamuuseumi ja folkloorimuuseumi ühendamisel. Muuseumihoone ise on 60 meetrit kõrge ning ehitatud lainetavast klaasist ja punastest kiviplokkidest.
Mullateke
Mullateke ehk mullagenees ehk pedogenees on biogeokeemiline protsess, mille kaudu moodustub muld. Mullatekkimise aluseks on lähtekivimi füüsikalis-keemilised protsessid. Oluline roll on orgaanilist ainet lagundavatel organismidel. Mulla kujunemises osalevad mitmed putukad ja nende vastsed, ussid (näiteks vihmauss), seened, protistid ja bakterid. Nende elutegevuse tagajärjel lagundatakse taimsed ja loomsed jäänused huumuseks. Viimane on keeruka ehitusega orgaaniliste ühendite kogum, mis on mullas kasvavatele taimedele sobivaks kasvukeskkonnaks. Seejuures ei suuda taimed huumuses leiduvaid  keemilisi elemente enne omastada, kui mullabakterid on need anorgaanilisteks ühenditeks muundanud. Mullateket mõjutavateks peamisteks keskkonnateguriteks on kliima ja veerežiim, tekkimise koha geoloogiline ehitus (eriti lähtekivim), organismid ja inimtegevus.
Sõltuvalt sellest, missugused keskkonnategurid vastava maa-ala mullatekkes osalevad, eristatakse erinevaid mullatekketüüpe. Neist olulisimad on leostumine, kamardumine, leetumine, soostumine, lessiveerumine jt.
Sevastopol
pisi|Sevastopoli laht pisi|Vaade Sevastopolile Sevastopol (eesti keeles varem Sevastoopol) on de jure keskalluvusega linn (1. järgu haldusüksus) Ukrainas Krimmi poolsaarel, Musta mere rannikul.
De facto on Sevastopol ajavahemikus 27. veebruar – 21. märts 2014 Venemaa Föderatsiooni poolt õigusvastaselt okupeeritud ja annekteeritud Ukraina territoorium (vt 2014. aasta Krimmi kriis).
Sevastopolis paiknes enne anneksiooni Ukraina mereväe peakorter ja mereväebaas. Seal asus ja asub ka praegu Venemaa Musta mere laevastiku peakorter ja mereväebaas. 2010. aastal sõlmitud kokkuleppe kohaselt pidi baas jääma Venemaa käsutusse 2042. aastani.
Sevastopolis asub eesti skulptori Amandus Adamsoni Uputatud laevade monument, mida on kujutatud ka linna vapil ja lipul.
Ajalugu
Esimesed Vene laevad jõudsid Ahtiari sadamasse 1782. aastal ning 1784. aastal asutati Katariina II ukaasiga Sevastopoli linn.
18. oktoobril 1921 loodi Autonoomne Krimmi Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (1929. aastast Krimmi ANSV) Vene SFNV koosseisus. Krimmitatarlased said autonoomia ning krimmitatari keel sai Krimmis vene keele kõrval ametliku staatuse.
Aastatel 1941–1944 okupeerisid Krimmi Saksamaa ja Rumeenia. Pärast okupatsiooni lõppemist küüditas Stalini režiim krimmitatarlased 18. mail Usbeki NSV kõrbealadele ja mujale, 26. juunil küüditati Krimmist ka armeenlased, bulgaarlased ja kreeklased.
1945. aastal tühistati krimmitatarlaste autonoomia, Krimmi ANSV-st sai Krimmi oblast.
1948. aastal eraldati Sevastopol Krimmi oblastist, Sevastopolist sai Vene NFSV keskalluvusega linn.
19. veebruaril 1954 anti Krimmi oblast üle Ukrainale. Koos Krimmi oblastiga sai Ukraina NSV faktiliselt ka Sevastopoli linna, mis juriidiliselt siiski kinnitamist pole leidnud.
2014. aasta veebruari lõpust ei allunud Sevastopol Kiievile. Kriis algas pärast Ukraina presidendi Viktor Janukovõtši põgenemist, tema ametist tagandamist Ukraina Ülemraada poolt ning valitsuse vahetumist üleminekuvalitsusega. Krimmis puhkesid meeleavaldused. Tänavatele tulid inimesed, kes olid vastu võimuvahetusele Kiievis ning soovisid lähedasemaid sidemeid Venemaaga. Seevastu Krimmi tatarlased ja ukrainlased avaldasid meelt Kiievi uue võimu toetuseks. Venemaa suurendas Ukraina valitsuse nõusolekuta varjatult oma sõjavägede kohalolekut Krimmi poolsaarel. Kasutades oma eraldusmärkideta sõdureid (vt Rohelised mehikesed) ja relvastades kohalikke võitlejaid, võttis Venemaa oma kontrolli alla valdava osa poolsaarel asuvatest sõjaväeobjektidest ja administratiivhoonetest. 28. veebruaril hõivati Simferopoli ja Sevastopoli lennujaam ning hävitati telekommunikatsiooni- ja internetiside Krimmi ja ülejäänud Ukraina vahel. 16. märtsil korraldas Krimmi Vabariigi Ülemnõukogu ebaseadusliku referendumi Krimmi poolsaare saatuse üle. 20. märtsil kiitis Venemaa Riigiduuma heaks Sevastopoli liitumise Venemaa Föderatsiooniga föderaalalluvusega linnana. ÜRO ja enamik maailma riike seda ei tunnista.
Välislingid
🇺🇦
Raer Saar
Raer Saar (sündinud 16. juunil 1978 ) on eesti kontrabassimängija.
Raer Saar on õppinud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonnas.
Tegutseb kontserteeriva levimuusikuna. Teinud kaasa teatrilavastustes, sealhulgas rahvusooperi Estonia ja Pärnu Teatri Endla ühistööna Pärnu Teatris Endla 26. märtsil 1999 esietendunud Marguerite Monnot' muusikalis "Irma" ("Irma la Douce").
Ta mängib basskitarri ansamblis Steel Wheels, mis on osalenud saates "7 vaprat".
Suur järvekarp
Suur järvekarp (Anodonta cygnea) on jõekarplaste sugukonda kuuluv karbiliik.
Suurt järvekarpi on leitud nii jõgedest kui ka järvedest. Eestis on ta harilik.
Suure järvekarbi koda on õhuke, kuid suur, koja pikkus kuni 18 cm. Koja värvus varieerub mustjatest toonidest pruunideni.
Markku Reimaa
thumb|Markku Reimaa oma raamatu "Helsinki Catch: the European security accords 1975" esitlusel [[Välisministeeriumis Foto: Ave Maria Mõistlik, 18. mai 2009 ]] Markku Enok Antero Reimaa (sündinud 14. mail 1943 Turus) on Soome diplomaat.
Markku Reimaa õppis Helsingi Ülikoolis politoloogiat ja ajalugu, doktorikraadi sai 1979. aastal.
Alates 1970. aastast on ta olnud Soome välisministeeriumi teenistuses. Markku Reimaa on muu hulgas olnud Soome alaline esindaja Viinis OSCE juures ja Genfi desarmeerimiskonverentsi juures.
Henno Sepmann
thumb|Tallinna laululava thumb|Endine kauplus Turist, praegu ööklubi Henno Sepmann (12. veebruar 1925 Tartu – 24. september 1985 Moskva) oli eesti arhitekt.
Sepmann õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Tehnikumis, lõpetas 1946. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilises Instituudi.
Aegviidu Kool
Õpilaste arv on palju kõikunud; kõige enam on olnud 219 õpilast (1950. aastal), kui Aegviidus käisid koolis ka Jäneda õpilased. Aastal 2017 oli 59 õpilast.
Koolis on ka muuseum, mille giidid on kooli õpilased.
Ajalugu
Aegviidu 6-klassiline algkool asutati 1917. aastal Aegviidu Haridusseltsi eestvedamisel. See asus vanas jahilossis (praeguses kultuurimajas). See maja polnud aga koolile sobilik ning 1919. aastal osteti Lehtse parunilt Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huenelt tema suvekodu (vana Aegviidu hobupostijaam) ning koliti sinna. Kooli esimene direktor oli 1917.–1918. aastal Clarissa Muru-Murumaa.
Henno Sepmann
Töökohad
Henno Sepmann sai auhindu paljudelt arhitektuurivõistlustelt.
Aegviidu Kool
Ajalugu
1920/21. õppeaastast muudeti kool 5-klassiliseks; 1923/24. õppeaastast 5 klassikomplektiga 6-klassiliseks ja 1924/25. õppeaastast 4 klassikomplektiga 6-klassiliseks kooliks.
Henno Sepmann
Isiklikku
Henno Sepmanni abikaasa oli arhitekt Valve Pormeister.
Aegviidu Kool
Ajalugu
1935. aastal ehitati väikeseks jäänud koolile juurde kaks tiiba ja saaliosa. 7. detsembril 1935 õnnistati uus osa sisse. Seda kuupäeval peetakse ka kooli sünnipäevaks. Toimub iga-aastane pidu kultuurimajas, kus esinevad kooli õpilased.
Henno Sepmann
Isiklikku
Henno Sepmann suri Moskvas ametireisil olles infarkti ja maeti 1. oktoobril 1985 Tallinna Metsakalmistule.
Teoseid
Henno Sepmann. "Lauluväljak. Laululava", Eesti Raamat 1973
Aegviidu Kool
Ajalugu
Alates 1. septembrist 1992 kandis kool nime Aegviidu Põhikool. Alates 2. veebruarist 2011 on kooli nimeks Aegviidu Kool.
Kauaaegseim koolijuhataja oli Andres Rõuk aastatel 1923–1953. 2010. aastast juhib kooli Tiina Steinberg.
Blink-182
thumb|right|Vasakult paremale: Tom DeLonge, Mark Hoppus, Travis Barker Blink-182 on Ameerika pop-punkbänd, mille asutasid Mark Hoppus (bass ja vokaal), Tom DeLonge (kitarr ja vokaal) ja Scott Raynor (trummid) 1992. aastal San Diego äärelinnas Poways.
1998. aastal USA turneel asendas trummar Scott Raynorit Travis Barker, kellest sai hiljem bändi uus trummar.
Bändi ametlik nimi on Blink-182. Numbrid "182" ei oma nimes tähendust ja said sinna lisatud seetõttu, et Iirimaal oli juba olemas kollektiiv nimega Blink. Vaatamata sellele nimetavad fännid bändi väga tihti lihtsalt Blinkiks.
2005. aasta veebruaris läks bänd enda sõnutsi määramatuks ajaks puhkusele. Hiljem, 2006. aastal, teatasid Hoppus ja Barker muusikakanali MTV intervjuus, et bänd on ametlikult lahku läinud. Grammyde auhinnagalal 2009. aasta jaanuaris teatas bänd, et on taas kokku tulnud ja suvel ilmub uus album. See oli esimene korda nelja aasta jooksul, kui kõik kolm bändiliiget olid koos laval.
Blink-182 kõrvalprojektiks oli ansambel Box Car Racer, mille koosseisus oli kitarrist Tom Delonge, trummar Travis Barker ja David Kennedy.
Jaak Lõhmus
Jaak Lõhmus (28. september 1937 – 23. veebruar 2006) oli eesti füüsik.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli matemaatikaosakonna 1961. aastal. Ta töötas Tartus Füüsika Instituudis ning tegeles teoreetilise füüsika probleemidega.
Ta koostas ka kooliõpikuid ja kirjutas mitu aimeraamatut.
Loit Reintam
Loit Reintam (12. novembril 1929 Tallinn – 17. jaanuar 2010 Tartu ) oli eesti mullateadlane ja ökoloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1990).
Elulugu
Reintam lõpetas 1949 Tallinna 10. Keskkooli, 1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina ja 1957 samas aspirantuuri. 1960 kaitses ta samas põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Kagu-Eesti mullastik". 1973 sai ta põllumajandusdoktori kraadi Novosibirskis NSVL TA Siberi osakonnas väitekirjaga "Автоморфное почвообразование на моренах и двучленных породах Эстонии". 1977 sai ta professorikutse.
1953–1999 oli Reintam EPA/EPMÜ õppejõud: 1957–1963 mullateaduse ja agrokeemia kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1963–1977 dotsent, 1965–1969 ja 1970–1992 kateedri juhataja, 1969–1970 vanemteadur, aastast 1977 professor, 1992–1994 ökoloogia ja agrokeemia õppetooli professor ja juhataja, 1994–1999 mullateaduse ja agrokeemia instituudi professor, aastast 1999 emeriitprofessor. Ühtlasi oli ta 1958–1993 Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud, 1986–1992 Juhtimise Kõrgema Kooli professor, 1964–1991 Üleliidulise Mullateaduse Seltsi Eesti filiaali esimees, 1990–1997 Eesti Teadusfondi nõukogu liige (1993–1997 aseesimees), 1997–2003 haridus- ja teadusministeeriumi teaduskompetentsi nõukogu liige, aastast 1978 Rahvusvahelise Mullateaduse Liidu ja aastast 1991 Euroopa Mullakaitse Seltsi liige.
1990. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks. Kuulus akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda.
Teadustöö
Loit Reintami peamised uurimisvaldkonnad olid Eesti ja Euraasia mitme piirkonna (Kaug-Ida, Lääne- ja Ida-Siber, Kesk-Vene kõrgustik) muldade genees, ökoloogia, geograafia, klassifikatsioon ja kaardistamine, mineraalne, keemiline ja granulomeetriline koostis, huumus ja selle koostis, taim-muld-süsteemide talitlused, mullateaduse ajalugu, metsa- ja agromullateaduse rakenduslikkus ning õpetamine. Mullauurimise eesmärgil viibis ja töötas ta enam kui 30 riigis. Reintam oli mitme teadusajakirja toimetuskolleegiumi liige. Ta avaldas üle 500 teadustrükise ja 200 aimeraamatut. Loit Reintami loenguid erinevatest mullateaduse harudest, ökoloogiast ja keskkonnakaitsest on kuulanud tuhanded tudengid nii Eesti Maaülikoolis kui ka Tartu Ülikoolis ja Juhtimise Kõrgemas Koolis. Tema käe all on kirjutatud diplomitöid, ta on olnud kandidaadi- ja doktoritööde juhendajaks.
Isiklikku
Loit Reintam oli talupidaja poeg ja Aimu Reintami vend.
Sighișoara
Sighișoara (saksa Schäßburg, ungari Segesvár, ladina Castrum Sex) on linn Rumeenias Mureși maakonnas.
Europa
Europa on üks planeedi Jupiter kaaslasi. Europa on suuruselt ja massilt neljas Jupiteri kuu. Europa avastas 1610. aastal Galileo Galilei ja kaaslasele pandi nimi vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Europe järgi. Europat on sajandeid vaadeldud maapealsete teleskoopidega ja 1970. aastatel hakati korraldama ka kosmosesondide möödalende.
Sighișoara
2002. aastal oli seal 32 287 elanikku.
Europa
Kuust pisut väiksem Europa koosneb peamiselt silikaatidest ja sellel on jäätunud veest koor ning võimalik, et ka rauast ja niklist koosnev tuum. Europal on hõre atmosfäär, mis koosneb peamiselt hapnikust. Üle kaaslase pinna jooksevad jooned ja vaod, impaktstruktuure on aga võrdlemisi vähe. Europal on teadaolevalt kõige siledam pind kõikidest Päikesesüsteemi tahketest taevakehadest. Pinna noore välimuse ja sileduse tõttu arvatakse, et Europa pindmise jääkihi all asub veest koosnev ookean, kus võiks leida maavälist elu. 8. septembril 2014 teatas NASA, et leidis esialgseid tõendeid laamtektoonikast Europa paksu jääkoore all, mis viitavad sellele, et Europa võib peale Maa olla ainuke laamtektoonikaga planeet Päikesesüsteemis.
Sighișoara
Ajalugu
pisi|Tsitadelli viiv tänav 12. sajandil kutsus Ungari kuningas saksa meistrid ja kauplejad, tuntud ka kui Transilvaania Saksid, asustama ja kaitsma oma maade piire. Kroonik Krauss räägib Sakste asulatest tänapäeva Sighișoaras aastast 1191. 1280. aastast pärit dokument räägib roomlaste kindluse Castrum Sex asukohale ehitatud linnast. 1337 aastaks sai Sighișoarast kuninglik keskus, kuningad andsidki asulale linna staatuse aastal 1367, nimega Civitas de Segusvar.
Europa
2013. aasta detsembris teatas NASA, et on Europa jääkoorel avastanud savimineraalide, eelkõige kihtsilikaatide sarnaseid mineraale, mida seostatakse tihti orgaanilise ainega. Hubble'i kosmoseteleskoobiga tehtud uuringute põhjal teatas NASA, et Europalt leiti ka veeauru pluumid, mis sarnanevad Saturni kaaslase Enceladuse pluumidega.
Sighișoara
Ajalugu
Paiknedes Kesk-Euroopa äärealadel, oli linnal sajandeid oluline strateegiline ja kaubanduslik roll. Sighișoarast sai Transilvaania üks olulisimaid linnu, mida külastasid käsitöölised tervest Saksa-Rooma riigist. Saksa käsitöölised ja meistrid valitsesid sealset majandust, samuti linna hooneid ja neid kaitsvaid kindlustusi. 16. ja 17. sajandil oli Sighișoaras ligikaudu 15 gildi ja 20 käsitööharu. Linnas paiknes Vlad II "Teivastaja" Dracula isa Vlad Draculi vermimiskoda, kes elas linnas eksiilis (harilikult oli vermimine Ungari kuningate monopol). Samuti väljastas Vlad Dracul esimese dokumendi, milles oli kirjas linna rumeeniakeelne nimi, Sighișoara. Esmakordselt kasutati rumeeniakeelset nime aastal 1435 ja see tuleneb ungarikeelsest Segesvár'ist, kus vár tähendab kindlust. pisi|Sighișoara tänavad 20. sajandil
Aastal 1631 valiti George I Rákóczi Transilvaania printsiks ja Ungari kuningaks. 17. ja 18. sajandi jooksul kannatas Sighișoara mitmete sõjaliste okupatsioonide, tulekahjude ning põudade all. Transilvaania ajaloo 17. sajandit puudutava info üks olulisimaid allikaid on Georg Krausi arhiivid, kes oli linna notar.
Europa
Avastamine ja nimepanek
Europa avastas (koos Jupiteri teiste suurte kaaslastega Io, Ganymedes ja Callisto) 8. jaanuaril 1610 Galileo Galilei, võimalik, et Galileist sõltumatult avastas Europa ka Simon Marius. Teadaolevalt vaatles Galilei Iot ja Europat esimest korda 7. jaanuaril 20-kordse suurendusega teleskoobi abil, mis aga ei olnud piisav, et Iot ja Europat teineteisest eristada ja kaks kaaslast paistsid kui üks valge täpp. Jupiteri süsteemi vaatluse käigus järgmisel päeval, 8. jaanuaril (mida Rahvusvaheline Astronoomiaunioon loeb Europa ja Io avastamiskuupäevaks), nägi Galilei aga Iot ja Europat esimest korda kui kaht eraldiseisvat taevakeha.
Europa on nimetatud vanakreeka mütoloogia üliku Europe järgi. Nime pakkus välja Simon Marius.
Sighișoara
Ajalugu
Kesk-Sighișoara on suurepäraselt säilinud näide väikesest keskaegsest kindluslinnast. Tegu on UNESCO maailmapärandi linnaga. Iga aasta juulis toimub vanas tsitadellis keskajatemaatiline festival.
Europa
Avastamine ja nimepanek
Nimi Europa ei leidnud aga laialdast kasutust, mistõttu see kadus pikaks ajaks ja naasis kasutusse alles 20. sajandi keskpaigas. Astronoomiakirjanduses tavatseti Europat Galileo pakutud süsteemi järgi nimetada kui Jupiter II või Jupiteri teine kaaslane.
Amalthea (mis asub Jupiterile lähemal kui Europa) avastamisega sai Europast aga Jupiteri kolmas kaaslane. Voyageri programmi kosmoseaparaadid avastasid veel kolm Jupiteri sisekaaslast, mistõttu on Europa nüüd Jupiteri kuues kaaslane, kuid mõnikord öeldakse selle kohta ikka veel Jupiter II.
Sighișoara
Ajalugu
Sighișoarat peetakse Euroopa üheks kauneimaks ja paremini säilinud keskaja-arhitektuuriga tsitadelliks. Ida-Euroopas on Sighișoara üks vähestest asustatud kindluslinnadest. Linn koosneb kahest osast: keskaegsest künkatipule ehitatud kindlustusest, mida tuntakse tsitadellina ("Citatel"), ning Târnava Mare jõe orgu rajatud linnast.
Hooned Sighișoara tsitadellis näitavad käsitööliste linna põhiomadusi. Kuigi seal on ka maju, mis kuulusid kunagistele aadlikele, näiteks Veneetsia Maja ja Sarvedega Maja.
Europa
Orbiit ja pöörlemine
Europa teeb Jupiteri ümber tiiru pisut rohkem kui kolme ja poole ööpäevaga. Orbiit on peaaegu ringikujuline ja orbiidi kalle Jupiteri ekvaatori suhtes on väike. Jupiteri lähedusest tingitud loodejõudude tõttu on Europa Jupiteri poole alati ühe ja sama poolega, nagu ka teised Galilei kuud. Seetõttu asub Europa pinnal punkt, kust vaadatuna paistab Jupiter täpselt pea kohal olevat. Uuringud on aga viidanud sellele, et Europa pöörlemine ei ole päris sünkroonne, mis tähendab, et ühe pöörde tegemiseks võib siiski kuluda vähem aega kui õhe tiiru tegemiseks (või oli see nii vähemalt minevikus). Selle tõttu võib kaaslase mass olla jaotunud ebaühtlaselt ning jääst koore ja kivist tuuma vahel võib paikneda vedeliku kiht.
Punkt, kust vaadatuna on Jupiter täpselt pea kohal, võngub Europa orbiidi ekstsentrilisuse tõttu ümber keskasendi. Kui Europa liigub Jupiterile lähemale, venib kaaslane Jupteri gravitatsiooni tõttu välja. Planeedist kaugemale liikudes tõmbub kaaslane jälle tagasi kerakujuliseks. Väljavenimise ja kokkutõmbumise mõjul tekkib Europa sisemuses soojust ja seetõttu on võimalik pinnaaluste geoloogiliste nähtuste esinemine ja võib-olla et ka vedela ookeani olemasolu.
Sighișoara
Vaatamisväärsused
Sighișoara on tänu oma hästi säilinud vanalinnale turistide seas populaarne sihtkoht, tegu on ka UNESCO maailmapärandi linnaga. Tsitadelli põhilised vaatamisväärsused on tornid.
Europa
Orbiit ja pöörlemine
Europa jäisel poolel asuvad praod viitavad sellele, et minevikus võis Europa orbiidi kalle olla praegusest suurem. Kaaslase jäist koort mõjutavad selle all toimuvad geoloogilised nähtused. Kui pinge on liiga suur, tekivad praod. Suurema orbiidi kalde puhul võivad aga Europa praod ise olla arvatust palju nooremad, ookean aga palju vanem (suurema kalde puhul tekkib rohkem soojust, mis hoiab ookeani vedelana).
Sighișoara
Vaatamisväärsused
Kõige kauem säilinud maja on 17. sajandil ehitatud Hirvesoku Maja.
Europa
Füüsikalised omadused
pisi|260x260px|Europa suurus (all vasakul) võrreldes [[Kuu (üleval vasakul) ja Maa (paremal) suurustega]] Europa on pisut väiksem kui Kuu. Päikesesüsteemi kaaslastest on Europa suuruse poolest kuues ja kõikidest Päikesesüsteemi taevakehadest viieteistkümnes. Massi poolest on see küll kõige väiksem Galilei kuu, kuid endast väiksemate kaaslaste kogumassist on Europa mass suurem. Tiheduse järgi tundub, et Europa koosneb peamiselt silikaatidest ja on sarnane kiviplaneetidega.
Sighișoara
Rahvastik
thumb|Künka otsas olev Transilvaania sakslaste katoliku kirik
Europa
Siseehitus
Arvatakse, et Europal on veest koosnev välimine kiht, mille paksus on 100 km; osa sellest moodustab jäätunud koore, osa vedela ookeani selle all. Galileo kosmoseaparaadilt saadud hiljutised andmed näitavad, et vastasmõju tõttu Jupiteriga on Europal magnetiväli, mis omakorda annab alust arvata, et kaaslase pinna all on elektrit juhtiva aine kiht. Selleks kihiks on ilmselt veest koosnev soolane ookean. Arvatakse, et koore suund on teatud kohtades muutunud peaaegu 80° võrra, mis oleks ilmselt võimatu, kui koor oleks vahevöö küljes tugevalt kinni. Europal on tõenäoliselt metalliline rauast tuum.
Sighișoara
Rahvastik
Ajalooliselt oli Sighișoara Transilvaania sakslaste ehk sakside linn, samuti elas seal palju ungarlasi. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel jagunes rahvastik aga järgmiselt:
Europa
Pinnavormid
pisi|Galileo kosmoseaparaadi pilt Europa liikumissuunaga samale poole suunatud [[poolkerast. Vasakul on Europa enam-vähem sellist värvi nagu seda võib silmaga näha, paremal pool on kontrastsus suurem]] Kui arvestada, et Europal pole suuremõõtmelisi pinnavorme, nagu näiteks mägesid või impaktstruktuure, on Europa üks siledamaid taevakehi Päekesesüsteemis. Samas on aga pakutud välja, et suuremas mõõtkavas vaadatuna on Europa ekvaator kaetud 10-meetriste jäiste piikidega. Europat üleni katvad värvilised pinnavormid tunduvad olevat põhjustatud koore erinevate kohtade eri albeedost. Europal on vähe impaktkraatreid, kuna selle pind on tektooniliselt aktiivne ja noor. Europa keskmine albeedo on üks suurimad kõikidest Päikesesüsteemi kaaslaste albeedodest. Komeetide Europale langemise tõenäosuse põhjal arvatakse, et Europa pind on umbes 20–180 miljoni aasta vanune. Europa pinnavormidele ei ole aga tänapäeva teadlaste seas veel üldtunnustatud teaduslikku selgitust.
Sighișoara
Turism
thumb|püsti|Vaade Tunnitornile Sighișoara peamiseks vaatamisväärsuseks on hästisäilinud keskaegne linnasüda, mille keskmes asub võimsa kellatorniga tsitadell. Linna keskel asuvad ka õigeusu, protestandi ja katoliku surnuaiad ning mitu keskaegset kirikut, millest silmapaistvamaks peetakse künka tipus asuvat. Tsitadellis asub ka maja, kus väidetavalt sündis Dracula. Just Dracula ongi linna peamiseks turismiatraktsiooniks: seal on temanimeline restoran, turismipood ja talle püstitatud mälestussammas. Linnas toimuvad ka keskaja festivalid.
Europa
Pinnavormid
Ööpäevane kiirgustase Europa pinnal on võrdne umbes 5400 millisiivertiga, mis põhjustaks inimesel tõsiseid terviseprobleeme või surma.
Praod
pisi|Galileo kosmoseaparaadi mosaiik Europa Jupiterist eemale suunatud poolkerast, kus on näha arvukalt pragusid Europa kõige silmapaistvamad pinnavormid on tumedad praod, mis jooksevad üle terve kaaslase. Kõige suuremate pragude laius võib olla rohkem kui 20 km.
Karl-Rudolf Sillak
Karl-Rudolf Sillak (kuni aastani 1934 Karl-Rudolf Silberg; 20. märts 1906 Märjamaa – 17. detsember 1974 Tallinn) oli eesti jalg- ja jääpallur, jäähokimängija ning treener, sporditegelane ja -kohtunik.
Koondisekarjäär
Koondisedebüüdi tegi ta 23-aastaselt 16. augustil 1929 Balti turniiril Läti jalgpallikoondise vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. Mäng lõppes 2:2 viigiga. Lisaks temale tegi samas mängus oma debüüdi Aleksander Mägi.
Ta mängis Eesti jalgpallikoondises 56 mängus, sealhulgas ka maailmameistrivõistluste kvalifikatsioonimängudes aastatel 1933 ja 1938. Ta tuli kolmel korral Baltimaade ja neljal korral Eesti meistriks.
Ta mängis Eesti jääpallikoondises 5 mängus ja tuli 7 korral Eesti meistriks. Ta mängis Eesti jäähokikoondises 7 mängus ja tuli ühe korra Eesti meistriks.
Isiklikku
Tema vend Evald-Edgar Silberg-Sillak oli samuti jalgpallur.
Valge peakapsas
pisi|Kapsapea tervena ja läbilõikes
Valge peakapsas (üldkeeles kapsas; Brassica oleracea var. capitata f. alba) on levinud köögivili, kapsa vorm. Sünonüümid on Brassica oleracea convar. capitata var. alba DC. ja Brassica capitata f. alba DC.
Kirjeldus
Peakapsas on kaheaastane taim. Esimesel aastal moodustub suurtest lehtedest lehekodarik. Järgmised lehed pöörduvad kasvades sissepoole, üksteist servaga kattes, kusjuures nooremad lehed jäävad järjest väiksemaks. Tihedalt üksteise vastu surutud lehed moodustavad lühikese varre ülemises osas pea, mis botaaniliselt on pung. Kapsapead võivad olla mitmesuguse kujuga: ümarad, teravatipulised, lapikümarad. Tavaliselt on lehed kaetud sinakashalli vahaja kirmega. Kapsapea kaalub enamasti 1–3 kg ja selle läbimõõt on 10–20 cm.
Teisel aastal arenevad kapsapea ladva- ja külgpungadest pikad õisi kandvad võrsed. Vili on kõder. Seemned on tumepruunid kuni mustad.
Peakapsa sammasjuurestik on hästi välja arenenud ja tugev.
Kasvatamine
Peakapsad on külmakindlad taimed. Tärganud tõusmed taluvad lühiajalist külma –5 kuni –6 °C, täiskasvanud taimed aga kuni –8 °C. Mullastiku suhtes kapsas kuigi nõudlik ei ole, küll aga vajab ta piisavalt valgust. Korraliku saagi saamiseks tuleb taimi mullata ja kasta. Kahjuritest ohustavad kapsaid maakirp, kapsakärbes, kapsakoi, kapsa tuhktäi, suur-kapsaliblikas, väike-kapsaliblikas ja kapsaöölane. Varajased sordid on koristusküpsed juba juuni algul, hilised augustis-septembris.
Tänu ilmastikukindlusele kasvatatakse kapsast kõikjal troopikast põhja pool, isegi polaarjoone taga.
Kasutamine
Kapsas tõstab söögiisu ja aitab vähendada vähkkasvaja riski. Värskel kapsamahlal on raviv toime mao ja kaksteistsõrmiku haavanditele. Samuti aitab see köögivili taastada organismi mineraalainetevarusid.
Kapsast võib süüa ka toorelt (salatina) või kuumtöödeldult. Hapendamine teeb kapsa kergemini seeditavaks, muudab köögivilja tekstuuri ja maitset, kuid säilitab vitamiinid ja mineraalained. Peakapsast võib töödelda mitmel viisil: aurutada, hautada, pruunistada või täita. Tihti lisatakse kapsast suppidesse, hautistesse või vokiroogadesse.
Liialt kaua või ülemäära suures veekoguses keetmine muudab kapsa värvituks ja liiga pehmeks. Ühtlasi väheneb kapsa toitainesisaldus, halveneb maitse ja tekib ebameeldiv lõhn.