cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piet Hein
Elu
Ameerika matemaatik Norbert Weiner pühendas oma raamatu "Jumal ja Golem" sellele andekale taanlasele.
Jacob Butterfield
2012. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Norwich City. Klubi põhimeeskonda tal ennast murda ei õnnestunud ning ta mängis hooajal 2012–13 laenul Inglismaa esiliiga klubides Bolton Wanderers ja Crystal Palace.
Piet Hein
Elu
Taanis on kahes linnas Piet Heini tänav ja ta on valitud 100 kuulsama taanlase nimekirja.
Jacob Butterfield
2013. aasta septembris sõlmis Butterfield kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Middlesbrough. Järgmisel aastal liitus ta Huddersfield Towniga ja valiti hooajal 2015–16 Huddersfield Towni hooaja parimaks mängijaks.
Piet Hein
Pereelu
Piet Hein oli abielus neli korda (a. 1937, 1942, 1947, 1955). Viimasest kolmest abielust sündis viis poega: Juan Alvaro Hein (9. jaanuar 1943), Andrés Humberto Hein (30. detsember 1943), Lars Hein (20. mai 1950), Jotun Hein (19. juuli 1956), Hugo Piet Hein (16. november 1963). Jotun (Hiiglane) Hein oli Aarhusi ülikoolis Bioinformaatika Keskuse direktor, professor Oxfordi Ülikoolis.
Jacob Butterfield
2015. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Derby Countyga. Suurem osa hooajast 2017–2018 mängis ta laenul Sheffield Wednesdays ja hooaja 2018–19 teises pooles Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Bradford City. Hooajal 2019–20 mängis Inglismaa esiliiga klubis Luton Town.
Piet Hein
Pereelu
pisi|Piet Hein "Super Elipse", a. 2012, Egeskov(Taani)
Jacob Butterfield
2020. aasta oktoobris siirdus ta koos oma klubikaaslasega Callum McManamaniga Luton Townist Melbourne Victory.
Piet Hein
Looming
1944. aastal on Piet Hein öelnud: "Kunst on lahendus probleemidele, mida ei ole võimalik sõnastada selgelt, enne kui nad on lahendatud". Piet Hein otsustas leida absoluutselt harmoonilise disaini vormi, harmoonilise geomeetrilise kujundi. Nii sündis ellips. Superellips (tuletatud Lame´kõverast), millele andis nime arhitekt Piet Hein, on palju rakendust leidnud arhitektuuris ja tema skulptuuride juures. Ta soovitas kasutada superellipsi kõverat linnaplaneerimisel, mööbli tegemisel ja teistes valdkondades. Esmakordselt kasutas Piet Hein superellipsit 1959. aastal seoses suuremahulise linnaplaneerimise probleem lahendamisega Stockholmis. Järgnevatel aastatel juba spordirajatiste, tarbeesemete, tekstiili ja paljude teiste põnevate objektide loomisel. Superellipseid on kasutatud Kanada, Prantsusmaa, Jaapani, USA ja Mehhiko ehitistel, elamupiirkondades ja spordikeskuste rajamisel, tuntud näiteks olümpiastaadion Mexicos.
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet (lühend KMA) oli Eesti Siseministeeriumi halduses töötanud asutus.
Piet Hein
Looming
Disainer Piet Hein on ratsionaalne idealist, ka disainerina jäi ta filosoofiks ja poeediks. Koostöös Rootsi disaineri Bruno Mathssoniga kujundas ta kuulsa superellipsikujuliste büroolaudade sarja, esimesed lauad toodeti tööstuslikult 1968. aastal.
Skulptuurid:
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
KMA administratiivhoone asus Tallinnas, Endla tänav 13.
Piet Hein
Looming
Tarbekunst:
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
1993. aastal, 28. detsembril 1993 vastu võetud EV Valitsuse määruse alusel liitis Siseministeerium Kodakondsusameti ja Migratsiooniameti ühiseks Kodakondsus- ja Migratsiooniametiks.
Piet Hein
Looming
Piet Hein on välja töötanud mängud "Hex", "Tangloids", "Morra", "Tower", "Polytaire", "TacTix", "Nimbus", "Qrazy Qube", "Pyramystery" ja "Soma Cube". "Soma Cube'i" mõtles Piet Hein välja kvantmehaanika loengus aastal 1933, kui ta õppis Kopenhaageni Ülikooli teoreetilise füüsika instituudis. "Soma Cube" kujutab endast seitsmest tükist koosnevat kolmemõõtmelist puslet, mida on võimalik kuubiks kokku laduda 240 viisil.
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
Aastal 2010 liideti viis eraldi asutust – Politseiamet, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Piirivalveamet ning Kodakondsus- ja Migratsiooniamet – ühiseks Politsei- ja Piirivalveametiks.
Piet Hein
Kirjanduslooming
Piet Hein: "Inimene, kes näeb nalja vaid naljas ja tõsidust vaid tõsistes asjades, ei mõista tegelikult kumbagi". Tema lühikesed luuletused (gruks või grooks (Taani: gruk)), hakkasid pseudonüümi Kumbel (Kumbell) all ilmuma ajalehes Politiken varsti pärast natside okupatsiooni aprillis 1940, ilmusid kuni aastani 1963 ja erinevatel andmetel võib neid olla 7000 – 10 000.
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
KMA peadirektorid olid Andres Kollist (1990–1994, 1995–2000), Mari Pedak (2000 –2008) ja Ene Rebane (2008 –2010).
Piet Hein
Kirjanduslooming
Luuletaja Kumbel Kumbelli luuletusi on tõlgitud paljudesse keeltesse, ta luulekogusid on trükitud üle pooleteise miljoni eksemplari. Inglise ja esperanto keelde tõlkis Piet Hein ise, täiendades teoseid enda tehtud karikatuuridega. (Lääne Maakonna Keskraamatukogus on raamat "Words: Grooks & Gruk", välja antud Kopenhaagenis 1995. aastal.) Väikesele portselantaldrikule maalitud aforism (grook) sai väga kuulsaks. Üks taani arvustaja on öelnud, et need lühiluuletused (grooks) olid "kingitus inimkonnale, mille tegi kirjanik Piet Hein".
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
Migratsiooniamet
KMA ajalugu ulatub 1990. aastasse, mil asutati Eesti NSV Riiklik Migratsiooniamet.
Piet Hein
Kirjanduslooming
Loodus on üldine nimi – nii näib –,
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
Kodakondsusamet
1991. aastal moodustati Migratsiooniametist, Eesti Vabariigi Riiklik Kodakondsusamet.
Piet Hein
Kirjanduslooming
tolmueostele, mida on miljardid, miljardid, miljardid
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet
Kodakondsusamet
1992. aastal eraldati Kodakondsusametist ja moodustati Eesti Vabariigi siseministri valitsemisalas Eesti Vabariigi Riikliku Kodakondsusameti ja Eesti Vabariigi Riikliku Politseiameti Passibüroo baasil Eesti Vabariigi Passiamet
Piet Hein
Kirjanduslooming
– lõpmatu, lõpmatu mäng nendel käib –
nad mängivad biljardit, biljardit, biljardit.
Hein, Piet "Grooks III"	1982; "Grooks IV" 1981; veel grooks 'e: http://www.poemhunter.com/piet-hein/poems/; "Lad os blive mennesker" 1982
Tunnustus
Piet Hein on üks 20. sajandil enim auhindu saanud taanlane.
Tähtputk
Tähtputk (Astrantia) on taimede perekond sarikaliste sugukonnast.
Eestis on levinud üks liik: suur tähtputk (Astrantia major).
Mirabel (Québec)
Mirabel on linn Kanadas Québeci provintsis Laurentidesi halduspiirkonnas. Linn paikneb provintsi suurimast linnast Montréalist umbes 20 km loodes.
See moodustati 1971. aastal osadest Montréali-Mirabeli rahvusvaheline lennujaama ehitamiseks sundvõõrandatud eramaadest ja lisaks kaheksa senise omavalitsusüksusest.
2021. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 61 108 inimest, nende keskmine vanus oli 37,2 ning 90,8% kõneles emakeelena prantsuse keelt. 1981. aastal oli linnas 14 080 elanikku, 2001. aastaks 27 315.
Kodumaa (ajaleht)
pisi|Ajalehe Kodumaa päis Kodumaa oli aastatel 1958–1991 Tallinnas ilmunud nädalaleht, mis ilmus Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Ühingu ning Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu väljaandmisel.
Leht oli mõeldud Nõukogude propaganda levitamiseks väliseestlaste seas. Aastast 1985 ilmus lehel ka ingliskeelne lisa Homeland.
1992. aastal vahetus lehe väljaandja ning see jätkas ilmumist Eesti Maa nime all.
Nekroloog (Pärt)
"Nekroloog" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1960. aastal loodud teos orkestrile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. Teose kandis esimest korda ette 1961. aasta märtsis Moskvas Moskva Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Roman Matsov).
Ahviaasta
Ahvi aasta on osa Hiina kalendri 12-aastasest looma-aastate tsüklist. Hiina astroloogias on kaksteist loomamärki, millest igaüks mõjutab ja märgistab üht aastat ja sellel aastal sündinud inimese iseloomuomadusi.
Hiina astroloogias on ahvi aastal sündinul sobivus draakoni või roti aastal sündinuga ja mittesobivus tiigri aastal sündinuga.
Üldiseloomustus
Ahv on eduka inimese märk, sest ta on võimeline mõjutama ükskõik millist inimest. Ahv on loomult näitleja ja teiste naerutaja, mis võib küll kätte maksta näiteks kergeusklikul abiellumisel. Ahv sobib kõige paremini ametisse, kus on vaja kasutada inimsuhteid ning ametitesse, kus esinemine ja otsustamine on peamised, näiteks ärielus.
Iseloom
Ahv valdab täielikult oma intellekti. Ahv on alati valvel ning suudab hinnata ümberringi toimuvat ka siis, kui ta mingi tegevusega täielikult hõivatud on. Ahv on väga sotsiaalne inimene ning elab alati aktiivset elu. Ahv on inimene, kellele teised usaldavad oma saladusi, sest ta oskab saladusi suurepäraselt hoida. Ahv suudab andestada, kuid ei unusta iialgi. Kui keegi tema vastu korduvalt eksib, siis muutub ta väga kergesti kättemaksuhimuliseks. Ahv ootab alati oma võimalust ning kui see saabub, ei suuda keegi teda peatada. Ahvil on suurepärane mälu, mistõttu ei pea ta eriliselt pingutama numbrite/arvude ja nimede meeldejätmisega.
Armastus
Ahvidel on väga elav armuelu. Ahv oskab inimestele pakkuda meeldivustunnet ning ka kõige kinnisemad inimesed avanevad talle. Ahvi partner peaks olema usaldatav, kiiresti kohanev ja rõõmsameelne. Kahjuks on ahvil aga raskusi pühendumisega ning ta võib käituda üsna lapselikult. Ideaalseks partneriks ahvile on inimene, kes suudab ahvi alati maha rahustada.
Karjäär
Ahv on väga mitmekülgne, mistõttu omandab ta uusi oskusi väga kiiresti. Oma hiilgava mõistuse tõttu ebaõnnestub Ahv oma ülesannete täitmisel üliharva. Ahv oskab suurepäraselt hinnata riske ning finantsilisi olukordi. Ahv reageerib ettetulevatele olukordadele alati kiiresti.
Saunalaht
Saunalaht on laht Pärispea poolsaare põhjaosa juures Pärispea küla lähedal.
Hannes Altrov
Hannes Altrov (sündinud 2. jaanuaril 1944 Põltsamaal) on eesti klarnetist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1962. aastal Põltsamaa Keskkooli. Muusikaõpinguid alustas ta 1959. aastal Põltsamaa Lastemuusikakoolis Voldemar Lemmiku õpilasena.
Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Juhan Kaljaspooliku klassis) ja 1974. aastal Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogikainstituudi aspirantuuri (Ivan Mozgovenko klassis) ning täiendas end aastatel 1976–1977 Pariisi Konservatooriumis (Jacques Lancellot' klassis).
Aastatel 1964–1974 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis klarnetiõpetajana. Alates 1974. aastast on ta töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias õppejõuna (1984. aastast dotsent, 1993. aastast professor, 1998. aastast puhkpilliosakonna juhataja).
Aastatel 1967–2012 töötas ta ka Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris orkestrandina, alates 1977. aastast ka klarnetirühma kontsertmeistrina.
Tema õpilased on olnud Vahur Vurm, Toomas Vavilov, Ott Maaten, Margus Vahemets, Meelis Vind, Edmunds Altmanis, Jüri Millistfer, Madis Kari, Ivar Säde ja Ringo Vimmsaare.
Isiklikku
Hannes Altrov on olnud abielus Epp Altrovi ja Maris Vallsaluga. Fagotimängija, klarnetist ja muusikategelane Riho Altrov oli tema vend. Hannes Altrovi ja Maris Vallsalu poeg on klarnetist Marten Altrov.
138th Street
138th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Ulrich (Vahenurme)
Ajalugu
Suguvõsaliin algab Preisimaalt pärit Johann Andreas Ulrichiga (1687−1751), kes teenis leitnandina Preisimaa sõjaväes. 1732. aastal rändas ta Peterburi ja astus Venemaa teenistusse. Oma viimastel eluaastatel teenis ta alampolkovnikuna Pärnu garnisonis. Pärnu linnaga jäid tema järeltulijad seotuks XIX sajandi keskpaigani. Tema vanem poeg major Johann Ludwig Ulrich (u 1722−1793) tõusis 1770. aasta paiku teenistuse kaudu aadliseisusse. Abielu kaudu Ursula Margarethe von Dohreniga (1740−1801) omandas ta Pärnu lähedal Vahenurme mõisa, mille tema poeg kapten Kornelius Eduard von Ulrich (1770−1844) müüs 1816. aastal. Viimase kahest pojast said kõrged sõjaväelased, kes tõusid Venemaa keisririigi sõjaväeteenistuses täiskindraliks. Jalaväekindral Wilhelm Otto Cornelius Alexander von Ulrich (1810−1891) oli aastatel 1859−1868 Eestimaa tsiviilkuberner. Ta naitus Margaretha (Meta) Gertrude Henriette von Esseniga (1841−1904), kelle kaudu pärandus Ulrichitele Kehra mõis. Suguvõsa kustus kuberneri poja Alexander von Ulrichi (1862−1942) surmaga.
Ulrichid rüütelkonna matriklis
Suguvõsa võeti 1790. aasta paiku Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. 12. jaanuaril (vkj) 1797 võeti nad Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Eestimaa tsiviilkuberner Wilhelm Otto Cornelius Alexander von Ulrich (1810−1891) immatrikuleeriti Eestimaal 11. detsembril (vkj) 1865.
Costa Fortuna
Costa Fortuna on esimene Fortuna-klassi ristluslaev. Laev kuulub Carnival Corporation & plci tütarfirmale Costa Crociere S.p.A. ning on ehitatud 2003 Fincantieri laevatehases Genovas Itaalias.
Ajalugu
Ristluslaev asus oma esmareisile 3. detsembril 2003. Laev ristiti nädalavahetusel 22. novembril 2003 Genovas (Itaalia) ja ristiemaks sai itaalia näitlejatar Maria Grazia Cucinotta. Laeva kodusadam on Genova.
Ristluslaeva sõsarlaevad on Carnival Triumph, Carnival Victory ja Costa Magica.
2012. aastal kasutati laeva kruiisideks Warnemündest üle Kopenhaageni ning 2013 – Kopenhaagenist.
Mont-Laurier
Mont-Laurier on linn Kanadas Québeci provintsis Laurentidesi halduspiirkonnas.
Vappepitaaf
Vappepitaafi kanti matuserongkäigus sarga ees ning riputati kadunukese haua vahetusse lähedusse kiriku seinale. Aadlike vappepitaaf koosnes suguvõsa vapi pildiga vapikilbist, mille all paiknes tekstitahvel kadunukese elulooliste andmetega. Vapikilpi ümbritses rikkaliku taimornamendiga kiivrikate, mille kohal kõrgus turvisekiiver aadlikrooni ja kiivriehisega.
Vappepitaafide kasutamise kõrgaeg oli 17. sajand. Vappepitaafide traditsioon hakkas hääbuma pärast kirikuisse matmise keelustamist 1772. aastal.
Eestis on tänapäevani säilinud alla 200 vappepitaafi, üle poole neist asuvad Tallinna Toomkirikus.
Meie aed
"Meie aed" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1959. aastal loodud kantaat lastekoorile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 10-15 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 25. detsembril 1959 Estonia kontserdisaalis Lastekoor Ellerhein ja Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Roman Matsov).
Demineerimiskeskus
Demineerimiskeskus on Päästeameti struktuuriüksus, mis kasvas välja eridemineerimistalitusest ja põhistati Päästeameti põhimäärusega 23. märtsil 2001.
Demineerimiskeskus täidab sõjaväestatud päästeüksuste osakonna põhimäärusega talle pandud ülesandeid. Põhiülesanneteks on tegelemine lõhkekehade, pommikahtluste, pommiähvarduste, lõhkeseadeldiste ja plahvatusjärgse tööga.
Demineerimiskeskus teeb ka õppefilme.
Argolída piirkonnaüksus
Argolída piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Αργολίδας) on Kreeka piirkonnaüksus Peloponnesose piirkonna idaosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Náfplio.
Haldusjaotus
Argolída piirkonnaüksus jaguneb 4 vallaks. Need on:
pisi|150px|left|Argolída piirkonnaüksuse vallad
Garub
thumb|Garubi raudteejaam Garub on endine asula Namiibias Karasi ringkonnas.
Garub asub Lüderitzi ja Ausi vahel, viljaka allika lähedal Namibi kõrbes.
Garub oli tähtis vee tankla Lüderitzi-Seenheimi vahelisel raudteeliinil. Hilisem ajal oli Garub teemandimaardla. Pärast Esimest maailmasõda elab seal palju namiibia metsikuid hobuseid.
Tänapäeval asub Garubis üksnes endine raudteejaam.
Harilik merikann
Harilik merikann (Armeria maritima) on taimeliik tinajuureliste sugukonnast.
Perpetuum mobile (Pärt)
"Perpetuum mobile" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1963. aastal loodud teos sümfooniaorkestrile. Teos on pühendatud Luigi Nonole. Muusikateose pikkus on 5-6 minutit. Teose kandis esimest korda ette 13. detsembril 1963 Tallinnas Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi).
Harilik merikann
Taime leidub ka Eestis. Eestis kasvab ka taime alamliiki roosa merikann (Armeria maritima subsp. elongata).
Riia Eesti Maja
Riia Eesti Maja on Lätis Riias asuv Eesti Maja. Maja kasutab teiste seas Läti Eesti Selts.
Maja ehitati 1913. Maja on 6-korruseline.
140th Street
140th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Albert Tamm
Albert Tamm (1. veebruar 1897 Viira küla, Võrumaal – 6. jaanuar 1978) oli Mooste vallavanem.
Ta oli talunik ja muusik. Aastatel 1930–1936 oli ta Mooste vallavanem. Lisaks oli ta Põlva Maarja koguduse organist.
Albert Tamm oli Põlva põllumeeste konvendi liige.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Isiklikku
Tal on viis last.
Oberwölz Umgebung
thumb|Oberwölz Umgebungi kabel
Oberwölz Umgebung oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Murau ringkonnas. 2015. aastast on see Oberwölzi valla osa.
Zaube vald
Zaube vald (läti keeles Zaubes pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Nītaure, Skujene ja Kaive vallaga, Sigulda piirkonna Mālpilsi vallaga ning Ogre piirkonna Mazozoli, Taurupe ning Ķeipene vallaga.
Valla pindala on 163 km². 2016. aasta seisuga elas seal 818 inimest. Valla keskuseks on Zaube küla, vallavanem on Mudīte Liepiņa.
Ajalugu
Vald on kujunenud endise Zaube ordulinnuse ümbrusesse. See moodustati 19. sajandi algusaastatel ordulinnusest välja kasvanud Jaunpilsi mõisa Jaunpilsi mõisavallast, kui sellega liideti Bērzmuiža ja Kliģene mõisavallad. Algselt kandis see nime Jaunpilsi vald. Kui Läti iseseisvaks riigiks kujunes, oli riigis kaks Jaunpilsi valda ja nõnda otsustas sealne vallavalitsus aastal 1925 valla seal voolava Zaube jõe järgi Zaube vallaks ümber nimetada. Zaube nime kannab vald aastast 1926.
Aastal 1935 oli Zaube valla pindala 155,18 km² ja seal elas 2388 inimest. Aastal 1945 moodustati vallas Zaube, Bērzsi ja Kliģene külanõukogud, aga vald ise likvideeriti aastal 1949.
Muinsusmälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zaube ordulinnus ja Ozolkalnsi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on, Bērzmuiža keskaegne kalmistu. Regionaalse kaitse all on Ļūkāni järve asulakoht, Roķēni keskaegne kalmistu ehk Ussiküngas ja Anna mõisa muinaskalmed ehk Kirikumägi.
Loodus
Valla tähtsamad jõed on Amata ja selle lõunapiiril voolav Mazā Jugla. Looduskaitse all on Skudrase tammed, Jaunpilsi tamm ja Jaunpilsi Väike tamm. Lisaks on looduskaitse all veel mitmed nimetud põlispuud. Valda jääb 132 hektari suurune Spinduļi metsa hoiuala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 752 lätlast, 12 venelast, 20 valgevenelast, 15 ukrainlast, 6 poolakat ja 7 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kogudus
Kogudus asutati 1846. aastal (teistel andmetel 1847. või 1848. aastal).
Koguduse preester on Toivo Treima.
Koguduse ajaloost
Saaremaal moodustati Pöide ümbruskonna õigeusu kirikuga liitunuile 1846. aastal Jaani kogudus. Tornimäe kogudus eraldati algsest Jaani kogudusest 1847. aastal. See kogudus tegutses esialgu nn rändkogudusena ümbruskonna külades. Tornimäe kogudusest eraldati omakorda Laimjala (1848) ja Levala Püha Neeva Aleksandri kogudus (1910). Tornimäe õigeusu kogudus toimetas jumalateenistusi Uuemõisa kroonumõisa kivikuuris ja tasus üüri 200 rubla aastas.1913. aastal oli Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise koguduses 2388 liiget. 1970. aastal oli koguduses 232 annetajaliiget ja 1998. aastal 210 liiget.
Kodutohter
Kodutohter on aastast 1988 ilmuv Eesti tervishoiuajakiri.
Ajakirja annab välja AS Ühinenud Ajakirjad.
Ajakirja peatoimetajad on olnud teiste seas Maano Kivilo, Harri Jänes, Tiina Kanarbik, Piret Mäeniit; a-st 2008 Siiri Lelumees.
Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut
pisi|Instituut (august 2008) Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut (vene Институт горного дела имени А. А. Скочинского) on Moskva oblastis Ljubertsõs asuv mäendusega tegelev teadusasutus (instituut). Instituut on nimetatud vene mäendusteadlase Aleksandr Skotšinski auks.
Lahaar
pisi|288px|[[Ameerika Ühendriigid|Ameerika Ühendriikides asuva Saint Helensi vulkaani 1982. aasta purske tagajärjel tekkinud lahaar]] Lahaar (indoneesia sõnast lahar 'vulkaaniline mudavool, mudalaava') on vulkaani nõlvadel tekkinud mudavool, mis koosneb vee ning vulkaanilise tuha, pimsi ja kivimite segust.
Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut
Instituut asutati 1927.
Lahaar
Lahaar tekib ülikuumade vulkaaniliste kivimite segunemisel jahedama kraatrijärve-, jõe-, liustiku- või vihmaveega.
Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut
Instituudil oli Nõukogude ajal filiaal ka Kohtla-Järvel (Aleksandr Skotšinski nimelise Mäendusinstituudi Eesti filiaal).
Lahaar
Eristatakse kuumi ja külmi lahaare.
Verona (laul)
"Verona" on laul, mis esindas Eestit Kiievis 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kuna võitis konkursi Eesti Laul 2017. Loo autor on Sven Lõhmus, esitajad Laura Põldvere ja Koit Toome, taustalauljad Kaire Vilgats, Dagmar Oja ja Rolf Roosalu. Laul esitati inglise keeles.
pisi|Koit Toome ja Laura Põldvere Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaali proovis
"Verona" kogus Eesti Laulu superfinaalis 55% häältest.
Laul ei jõudnud Eurovisiooni lauluvõistlusel poolfinaalist edasi.
Kaverid ja paroodiad
TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" 6. hooaja 5. saates parodeerisid Koidu ja Laura "Veronat" Hele Kõrve ja Valter Soosalu.
6. juulil 2018. a. andis briti plaadifirma Energise Records välja Peter Wilsoni duubelalbumi "The Passion And The Flame", millel on ka "Verona" kaver. Seekordne uusversioon oli kahe meeslaulja, Peter Wilsoni ja Sean Smithi duett ning 2018. a. augustis ilmus see ka eraldi singlina. Ka sellest kaverist on tehtud mitmeid remikse.
Jalgpall 2012. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpalliturniir 2012. aasta suveolümpiamängudel algasid kaks päeva varem, kui olümpiamängud ametlikult avati. Jalgpallivõistlused toimusid 25. juulist 11. augustini. Meeste koondised võisid koosneda põhiliselt kuni 23-aastastest mängijatest, kuid reeglid lubavad osaleda ka kuni 3 mängijal, kes on vanemad. Naiste võistlustel võisid osaleda riikide rahvuskoondised.
Meeste turniiri võitis Mehhiko koondis ja naiste turniiri Ameerika Ühendriikide koondis.
Mehed
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Naised
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Jungle
Jungle (tuntud ka kui oldschool jungle ehk vana kooli jungle) on elektroonilise muusika žanr, mis tekkis Suurbritannias 1990. aastate alguses, olles osa rave-kultuurist.
Produtsendid loovad trummistruktuure, lõigates breakbeat ' e (tihti amen break ' i) tükkideks ja muutes trummilöökide asukohti. Produtsendid kasutavad klassikalisi Jamaica ja Kariibi muusika tegemise meetodeid. Aeglased ja sügavad bassikäigud ja lihtsad meloodiad toonitavad selle stiili omapära.
Varangu paljand
Varangu paljand on paljand Selja jõe ürgoru vasakul kaldal; halduslikult Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Varangu asulas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Francisco Castellón Sanabria
Francisco Castellón Sanabria (1815 León – 8. september 1855 León) oli Nicaragua jurist ja poliitik, 1854–1855 Nicaragua ülemdirektor.
Francisco Castellón Sanabria sündis aastal 1815 Leónis. Ta töötas seal juristina. Patricio Rivas määras ta oma valitsusse ministriks, kuid Pablo Buitrago taandas ta ametist. Aastal 1843 sai temast minister Manuel Péreze valitsuses. Aastal 1844 sai temast Nicaragua saadik Suurbritannias ja hiljem Prantsusmaal. Aastail 1851–1853 oli ta ministriks ka José Laureano Pineda Ugarte valitsuses.
Aastal 1853 seadis Nicaragua Liberaalne partei ta üles Fruto Chamorro vastaskandidaadina ülemdirektori valimistel. Ta küll kaotas valimised, aga liberaalid süüdistasid oma oponenti valimistulemuste võltsimises. Kui Chamorro seadis oma valitsuse sisse Granadas ja muutis ilma liberaalsete saadikute kohalviibimiseta põhiseadust ning kuulutas end presidendiks, sundis see mõjukamaid liberaale, kelle seas olid Francisco Castellón Sanabria, José María Valle ja Máximo Jerez, kuulutama välja oma valitsuse. Francisco Castellón Sanabria oli selle valitsuse ülemdirektor või, nagu teda ka nimetati, "demokraatliku Nicaragua president".
Ta alustas Fruto Chamorro vägede vastu sõjalist tegevust ja oli algul edukas, kuid Granada piiramine ebaõnnestus ja seejärel kaotasid liberaalid kontrolli nii Managua, Masaya kui ka Rivase üle. Nii palkas Castellón endale appi William Walkeri juhitavad väed, mis saabusid Nicaraguasse juunis 1855.
Francisco Castellón Sanabria suri septembris 1855 koolerasse.
Eesti teedevõrk
pisi|Eesti põhimaanteede kaart, kus on ühtlasi ära toodud [[Rahvusvaheline E-teede võrk|rahvusvahelisse E-teede võrku kuuluvad Eesti maanteed]] pisi|Eesti tugimaanteed Eesti teedevõrku kuuluvad riigiteed, kohalikud teed, erateed ja metsateed. Riigiteed liigitatakse seejuures põhimaanteedeks, tugimaanteedeks, kõrvalmaanteedeks ja ühendusteedeks.
2021. aasta alguse seisuga oli Eestis riigiteid 16 668 km, millele võis sõltuvalt ilmaoludest lisanduda kuni 87,6 km ajutisi jääteid. Riigiteedest 1605 km olid põhimaanteed, 2405 km tugimaanteed, 12 530 km kõrvalmaanteed ja muud riigiteed ning 128 km rambid ja ühendusteed. Kohalikke teid oli 23 920 km ning neist 75,4% olid maanteed, 21,9% tänavad ning 2,7% jalg- ja jalgrattateed. Koos era- ja metsateedega oli Eesti teedevõrgu kogupikkuseks hinnanguliselt aga ligi 59 tuhat km.
Tee haldamise ning hoolduse eest vastutab vastav omanik – riigimaanteid haldab Transpordiamet, vallamaanteid kohalik omavalitsusüksus ja eramaanteid eraomanik. Sealjuures on riigimaanteedel tagatud talihooldus täies ulatuses, valla- ja eramaanteel vastavalt kohaliku omavalitsuse määratud ulatusele. Tee omanik või haldaja vastutab rajatise seisukorra eest ning on kohustatud puuduste põhjustatud kahjude korral liiklejatele kahju hüvitama.
Maanteede ehituses peetakse Eestis suurimaks probleemiks rohkeid külmumis-sulamistsükleid, mis kiirendab pragude teket.
Avalikult kasutatavate teede andmed on koondatud Teeregistrisse.
Eesti riigiteedest on 950 km arvatud kuuluma rahvusvahelisse E-teede võrku ja 1291 km TEN-T-võrgustikku. Seejuures on suurem osa E-teedest ühtlasi ka TEN-T-teed.
Eesti riigiteed
pisi|[[Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee on Eesti pikim. Maanteelõik Kose vallas koos üle tee kulgeva ökoduktiga]] pisi|[[Teeviit|Teeviidad Eestis. Silt Tapa–Loobu maanteel ]] pisi|Otepää–Kääriku–Kurevere tee kulgemas läbi [[Otepää. Linnas, alevis või alevikus paiknev tee osa klassifitseeritakse tänavaks]] Eesti riigimaanteed on jagatud talituslikult nelja liiki:
Eestis on põhimaanteid kokku 1605 km ja need moodustavad kogu riigimaanteede võrgust 9,6%. Samas on põhimaanteedel liikluskoormus ülejäänud teedevõrguga võrreldes oluliselt suurem, igapäevane läbisõit põhimaanteedel moodustab umbes 50% kogu maanteeliiklusest. Eestis on tugimaanteid kokku 2405 km ja kogu riigimaanteede võrgust moodustab see 14,4%. Kõrvalmaanteid on 12 530 km ehk 75,2% ning rampide ja ühendusteede alla arvatakse 128 km ehk 0,8%.
2020. aasta lõpu seisuga oli Teeregistris 1791 kõrvalmaanteed, mis olid omakorda jagatud 3087-ks homogeenseks teelõiguks. 43,5% kõrvalmaanteede ulatusest oli ööpäevane liiklussagedus alla 100 auto ning veel 27,3% üle 100, aga alla 300 auto ööpäevas.
2021. aasta alguse seisuga oli Eesti riigiteedest 5181 km asfalt- ja tsementbetoonkattega, 3517 km mustkattega, 964 km tuhkbetooni ja stabiliseeritud kattega, 2640 km pinnatud kruusakattega, 1 km kivikattega ning 4365 km kruusa- ja pinnasteed.
Maanteede numeratsioon
Kõigile maanteedele on omistatud unikaalne teenumber. Kui kahel teel on üks ühine lõik, kuulub see lõik üldjuhul väiksemat numbrit omava tee juurde. Riigimaanteedele numbri määratlemisel on lähtutud järgmistest põhimõtetest:
Mitut maakonda läbivale kõrvalmaanteele numbri määramisel lähtutakse selle maakonna koodist, kust tee algab. Kõrvalmaantee numbris sisalduv maakonna kood jääb muutumatuks kogu maantee ulatuses.
Teenumbrid maakonniti:
Liikluskoormus
2020. aastal oli aasta ööpäevane liiklussagedus põhimaanteedel 5407 autot/ööpäevas, tugimaanteedel 1641 autot/ööpäevas ja kõrvalmaanteedel 321 autot/ööpäevas.
2010. aastal hinnati Eesti autopargi aastaseks läbisõiduks 8355,3 miljonit km ning keskmine Eestis sooritatud läbisõit registris oleva sõiduki kohta oli sõiduautodel 12 752 km, bussidel 33 867 km ja veoautodel 14 360 km.
Ajalugu
Veel 1930ndatel oli enamik Eesti teedest katteta pinnasteed, mis tegi need vihmase ilma korral ka hobuvankritele pea läbitamatuks. Probleemi üritati lahendada vankrite standardiseerimise ja selle kaudu roobaste vähendamisega. Samas oli pärast Esimest maailmasõda kasvanud veoautode kasutamine plahvatuslikult, kuna sõiduk oli sõjas oma väärtust kinnitanud – veoautodega toimunud transport ja selle tagamiseks korraldatud teehooldus näitasid, et autotransport võib konkureerida rongiveoga.
Benvenuto Cellini
Benvenuto Cellini (hääldus: [benveˈnuto tʃelˈlini]; 3. november 1500 Firenze – 13. veebruar 1571 Firenze) oli Itaalia kullassepp, skulptor, maalikunstnik, sõdur ja muusik, kes on samas ka tuntuks saanud autobiograafia autor. Ta oli üks tähtsamaid manerismi kunstnikke.
Noorus
Benvenuto Cellini sündis Firenzes Itaalias. Tema vanemad olid Giovanni Cellini ja Maria Lisabetta Granacci. Enne esimese lapse sündi olid nad olnud abielus juba kaheksateist aastat. Benvenuto oli pere teine laps. Maaomanikust pillimehe ja muusikariistade valmistaja pojana oli Cellinil esimene tõsisem kokkupuude seadusega varases nooruses, kui ta pagendati sünnilinnast väidetava osaluse eest kakluses. Seega ei piirdunudki tema varajane kunstiline koolitus üksnes Firenze kullassepa Marconega (Antonio di Sandro), vaid ta sai koolitust ka Siena kullassepalt Francesco Castorolt. Pärast Bologna ja Pisa külastamist lubati Cellinil naasta Firenzesse ja jätkata oma tööd seal.
Aleksandr Jakovlev (täpsustus)
Aleksandr Jakovlev (eestipäraselt Aleksander Jakovlev) on mitme inimese nimi:
Mont-Tremblant
Mont-Tremblant on linn Kanadas Québeci provintsis Laurentidesi halduspiirkonnas.
Ilir Boçka
Ilir Boçka (sündinud 10. jaanuaril 1950 Gjirokastëris) on Albaania diplomaat ja poliitik.
Kiudpoorik
Kiudpoorik (Fibroporia) on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond.
Augstrozes muiža
pisi|left|Augstrozes muiža Augsrozes muiža (ka Augstroze) on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas Augstroze Suurjärve kaldal.
Küla kujunes Augstroze mõisa maadele; ka asula nimi tuleneb mõisast ja tähendab tõlkes Augstroze mõisa. Mõis kujunes omakorda Augstroze vasallilinnuse juurde, mis tänapäeval on varemetes. Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all hiiepaik Lieplejase Elki tammed ehk ohvritammed. Kohaliku kaitse all on Rootsi kübara nime kandvad keskaegsed kindlustised.
Augstrozes muiža idaosa jääb Augstroze kaitsealale, sella kui kogu küla asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Looduskaitse all on Augstroze lehiseallee, viis Augstroze allee lehist, kümme Augstroze allee paju, hõberemmelgas ümbermõõduga 5 meetrit, Krogzemi tamm, Krogzemi kuusk, Druviņase tamm, Jāņis Mārtiņsi tamm, Jāņkalni tamm, Lieplejase tammed, Augstroze mõisa tammed, Augstroze mõisa saar, Augstroze lehis, Augstroze mõisa lehis, Augstroze kalmistu lehis.
Sinikka Bohlin
pisi|Sinikka Bohlin 2007. aastal Sinikka Bohlin (sündinud 1947) on Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige, oli 1998–2010 Riksdagi liige.
Augstrozes muiža
Külas tegutseb põhikool. Seal asub ka aastal 1859 valminud Augstroze kirik. Külas asub Augstroze bussipeatus.
Sinikka Bohlin
Aastal 2009 oli Sinikka Bohlin Põhjamaade Nõukogu president.
Augstrozes muiža
Aastal 2007 oli külas 15 elanikku.
Ott Maaten
pisi|Ott Maaten (2022) Ott Maaten (sündinud 5. juulil 1967 Viljandis) on eesti muusik ja majandusjuht, aastast 2021 Rahvusooper Estonia peadirektor.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi klarneti erialal. Täiendanud end aastatel 1989–1990 Moskvas Gnessinite-nimelises Venemaa Muusikaakadeemias ning 1990–1992 Pariisi Konservatooriumis.
Aastatel 1990–1993 elas ja töötas professionaalse muusikuna Prantsusmaal.
Aastatel 2003–2020 töötas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia finants- ja haldusdirektorina. Ta on juhtinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli renoveerimist, samuti Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia 2019. aastal valminud uue kontserdi- ja teatrimaja rajamist.
Vabal ajal tegeleb Maaten lennuspordiga: ta on Eesti meister 2014 motovarjuspordis ja saavutas 2012. aasta MM-võistlustel samal alal 14. koha. Samuti on ta aktiivne harrastusornitoloog. Ott Maaten valdab vabalt prantsuse, vene, inglise, soome ja saksa keelt.
Lõuna päästekeskus
pisi|Lõuna päästekeskuse auto Lõuna päästekeskus on Päästeameti allüksus, mis tegeleb päästetööde, riikliku tuleohutusjärelevalve, päästealase ennetustöö ja kriisireguleerimisega Jõgeva-, Põlva-, Tartu-, Valga-, Viljandi- ja Võrumaal.
Keskuse kontor asub Tartu Annelinnas Jaama tänaval. 2014. aasta lõpuni oli see Tartu kesklinnas Vanemuise tänaval.
Lõuna päästekeskuse alla kuulub 22 päästekomandot, sh:
2006. aastani oli tegutsev Harjumaa Päästeteenistus, mis nimetati siis ümber ümber Päästeameti kohalikuks täidesaatvaks riigivõimu volitusi omavaks asutuseks Põhja-Eesti Päästekeskuseks. Tartumaa Päästeteenistus, Võrumaa Päästeteenistus, Valgamaa Päästeteenistus, Viljandimaa Päästeteenistus, Põlvamaa Päästeteenistus ja Jõgevamaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Lõuna-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Ida-Viru Päästeteenistus ja Lääne-Viru Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Ida-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Hiiumaa Päästeteenistus, Järvamaa Päästeteenistus, Läänemaa Päästeteenistus, Pärnumaa Päästeteenistus, Raplamaa Päästeteenistus ja Saaremaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Lääne-Eesti Päästekeskuseks.
2011. aastani oli päästekeskus eraldi asutus väljaspool Päästeameti struktuuri ja see kandis nime Lõuna-Eesti Päästekeskus.
Reservvaluuta
thumb|Valuutareservide jaotus maailmas Reservvaluuta (või ankurvaluuta) on valuuta, mida erinevad valitsused ja institutsioonid hoiavad märkimisväärsetes kogustes reservidena. Reservvaluutat peetakse niinimetatud kõvaks valuutaks või turvasadama valuutaks. Rahvusvahelistes tehingutes kasutatakse peamiselt just ankurvaluutat, mis annab ankurvaluutat emiteerivale riigile mõningase eelise. Sealsed inimesed saavad laenata raha ja osta importkaupu odavamalt, sest valuutavahetus ei ole nendeks tegevusteks vajalik.
Tänapäeval on maailmas peamine reservvaluuta USA dollar, mida teised riigid hoiavad reservidena kõige enam. Kokku moodustavad USA dollarid kõigist maailma riikide valuutareservidest 2014. aasta seisuga 60,3 protsenti. Näiteks eurode osakaal on aga 25,0 protsenti. Selle tõttu jälgivad ka reserve omavad riigid pingsalt USA rahapoliitikat, et olla USA dollari väärtuse püsimises kindlad. Peamiselt tuntakse muret inflatsiooni riskide üle, mis potentsiaalselt kõne all olevate riikide reservide väärtust vähendama hakkaks.
Suur osa toormetest nagu näiteks kuld ja nafta, on maailmaturul hinnatud just reservvaluutas ehk USA dollarites. See tähendab, et teised riigid on ka mõneti sunnitud dollareid hoidma, et maksta teatud liiki kaupade ja toorme eest.
Valuutareservide hoidmine vähendab ka riikide jaoks valuutakursi riske, sest kaupade ostmiseks ei pea enda valuutat reservvaluuta vastu enam vahetama.
Maailma nõudlus dollari kui reservvaluuta vastu on võimaldanud USA valitsusel ja elanikel madalama laenuga võlgu võtta, mis annab kogu riigile aastas 100 miljardi dollari suuruse eelise. Samas tekitab suurenev nõudlus olukorra, kus USA dollar tugevneb, mis teeb omakorda haiget USA eksportööridele. Prantsusmaa endine rahandusminister Valéry Giscard d'Estaing on öelnud, et reservvaluuta saab teatud kasusid, mida ta nimetas "mõõdutundetuks privileegiks". Ka praegune Prantsuse rahandusminister Michel Sapin on püstitanud teema, miks müüvad eurooplased üksteisele kaupu dollarites ja kutsus üles kasutama reservidena rohkem eurosid ja teisi valuutasid.
Ajalugu
Enne dollarit oli reservvaluuta staatuses Suurbritannia naelsterling. Kokku püsis brittide valuuta domineerivana üle 100 aasta. Levis isegi väljend sound as pound (kindel nagu naelsterling).
Naelsterlingi mõjuvõimu vähenemine oli kiire – Suurbritannia valuuta kaotas oma dominantse positsiooni pärast esimest maailmasõda, mil brittide majandus ja sõjaline jõud drastiliselt vähenesid. Samuti tõusis nende riigivõlg alla kümne aastaga 30 protsendilt SKP-st 170 protsendile SKP-st ja riigi tööstus oli tugevalt häiritud. Dollar võttis Suurbritannia naela positsiooni kiirelt üle. Seda protsessi kiirendas Suurbritannia loobumine kullastandardist 1931. aastal. Täielikult võttis dollar naela positsiooni üle pärast teist maailmasõda, mil loodi uus dollarist sõltuv rahasüsteem Bretton Woods. Bretton Woodsi rahasüsteemist loobuti USA algatusel 1971. aastal, sest USA-l ei olnud piisavalt kulda, et sellega katta olemasolevaid dollareid ning seetõttu loobuti ka kullastandardist. USA tolleaegne president Richard Nixon nimetas kullaga tagatud rahasüsteemist loobumist ajutiseks, ometigi on "kogemata" tekkinud süsteem tänapäevani kasutusel.
Majandusteadlane Avinash Persaud on viidanud asjaolule, et ükski reservvaluuta ei ole igavene ning need vahetuvad pidevalt. Näiteks 500 aastat eKr on domineerinud Hiina liang ja Kreeka drahm. Neljandal sajandil ka näiteks India valuuta. Reservvaluuta staatuses on olnud ka Rooma denarius, Bütsantsi solidus ja islami dinaar. Enne naelsterlingit oli ankurvaluuta staatuses Hollandi kulden ja seejärel Prantsusmaa liiver.
Reservaluuta staatuse perioodid.
Eesti Panga valuutareservid
Suurim osa Eesti Panga reservidest on paigutatud just euroala riikide võlakirjadesse, seega hoitakse reservvaluutana peamiselt eurot. 2013. aasta lõpus moodustasid taolised investeeringud kokku 191 miljonit eurot. Välisvaluutareservidest moodustavad suurema osa samuti võlakirjad, mida on soetatud 120 miljoni euro väärtuses. Investeerimata osa ulatub 1,84 miljardi euroni.
Hedvig Charlotta Nordenflycht
pisi|"Hedvig Charlotta Nordenflycht", [[Ulrika Pasch]] Hedvig Charlotta Nordenflycht (28. november 1718 – 29. juuni 1763) oli Rootsi kirjanik. Nordenflychtis nähakse mõnikord Rootsi esimest feministi ja teda peetakse üheks 18. sajandi olulisemaks Rootsi poeediks. Ta oli üks esimesi Rootsi naisi, kes suutis end kirjatöö kaudu ära elatada.
Nordenflycht oli jõuka ametniku Anders Andersson Nordbohmi (1675–1734) viies ja noorim laps. Nimi Nordenflycht kaasnes 1727. aastal isale antud aadlitiitliga. Nordenflychti lapsepõlv möödus Stockholmis. Ametlikku haridust ta ei saanud, kuid isa lubas poegade õpetajal ka tütrele ladina ja saksa keelt õpetada. 1731 kolis perekond Uppsala läänis Vibys asuvatesse maavaldustesse. 1734. aastal lubas Nordenflycht isa surivoodil, et kihlub oma vendade õpetaja Johan Tidemaniga (1710–1737). Paar oli kolm aastat kihlatud, kuid 1737. aastal Tideman suri ja abieluni ei jõutud. Tideman õpetas Nordenflychtile filosoofiat ja tema vahe mõistus avaldas Nordenflychtile suurt muljet. Samas järgis mees valgustusaja ratsionalismi ja skeptitsismi, millest Nordenflycht hiljem distantseerus. Võimalik, et seetõttu ütles Nordenflycht tagantjärele ka, et ei armastanud meest kunagi. Samuti oli mehe välimus Nordenflychti jaoks eemaletõukav. Näiteks kirjutas ta, et mees oli küürakas.
Nordenflycht kolis tagasi Stockholmi, kus talle tutvustati Jacob Fabriciust (1704–1741). Vaimulikust Fabricius hakkas naisele prantsuse keelt õpetama. Nordenflychti venna vastuseisu tõttu said nad abielluda alles 1741. aastal, neli aastat pärast tutvumist. Nende abielu oli õnnelik, aga lühike. Mees haigestus ja suri juba enne esimest pulma-aastapäeva. Paar oli mehe töö tõttu asunud elama Karlskronasse, kust Nordenflycht kolis Stockholmi lähedale Lidingö saarele üüritud väiksesse maamajja. Seal oli ta pikalt haige, elas endassetõmbunult ja valas oma kurbuse välja luuletamisse.
pisi|"Qwinligit Tankespel", teine kogumik Tuntuse tõi Nordenflychtile 1743. aastal ilmunud luulekogu "Den sörgande Turtur-dufvan" (Leinav turteltuvi), milles on juttu armastatud mehe kaotusele järgnenud leinast. 1744. aastal kolis Nordenflycht tagasi Stockholmi ja hakkas lävima humanitaarvaldkonnast huvitatud seltskonnaga. Selleks ajaks oli tema rahaline olukord halvenenud. Ta abikaasal ei olnud varandust ja isa jäetud päranduse laristas vend maha. Nordenflycht oli sunnitud end ise ülal pidama ja ta otsustas, et teenib raha läbi kirjutamise. Aastatel 1744–1750 ilmus Nordenflychtilt neli kogumikku, mida ta nimetas naiselikuks mõttemänguks ("Qwinligit Tankespel"). Esimese kogumiku puhul kasutas ta pseudonüümi En Herdinna i Norden (Põhjamaa karjuseneiu). Lisaks originaalloomingule oli kogumikes ka prantsuse, saksa, inglise ja ladina keelest tõlgitud luuletusi. Nordenflycht sai edukaks poeediks, kes võttis vastu tellimustöösid ja kirjutas mitmel juhul ka kuningakojale. Kui 1751. aastal põles maha maja, milles ta oma emaga elas, taotles ta abi ja talle määrati 1752. aastal eluaegne iga-aastane toetussumma, tänu millele ta võis keskenduda kirjutamisele, ja ei pidanud enam raha pärast muretsema.
142th Street
142th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Hedvig Charlotta Nordenflycht
Nordenflycht oli aastatel 1753-1762 tegutsenud (ja Rootsi esimese) kirjandusrühmituse Tankebyggarorden ainus naisliige. Rühmituse liikmena kasutas ta nime Uranie. Koos anti välja kogumikke "Våra försök" (Meie püüdlused/katsetused).
Nordenflycht jälgis pühendunult oma kaasaja ühiskondlikke arutelusid ja põimis ka ise oma kirjatöösse poliitilisi, filosoofilisi ja religioosseid teemasid, samuti huvitasid teda naiste õigused. Eriliselt tõstetakse esile 1761. aastal kirjutatud luuletust "Fruentimrets försvar" (Naiste kaitse), milles ta kaitseb naissugu Rousseau misogüünsete süüdistuse eest. Nordenflychti kohaselt ei tähenda meeste füüsiline üleolek nende suuremat mõtlemisvõimet. Luuletuses "Friarekonsten" (Kosimise kunst) hoiatas Nordenflycht noori naisi, et mehed võivad enne pulmi küll sõprust lubada, kuid hakkavad pärast abiellumist tihti kuuletumist nõudma. Naisküsimusega tegeles ka 1741. aastast pärinev luuletus "Fruentimbers Plikt at upöfwa deras Wett" (Naiste kohustus harida oma mõistust), milles Nordenflycht kritiseerib naiste allasurumist ja põhjendab nende õigust raamatutarkusele.
1762. aastal kolis ta väiksesse maamajja Stockholmi ja Uppsala vahele jäävasse Skoklosterisse. Maamaja nimeks oli Lugnet (Rahu). Selleks ajaks oli ta armunud endast 17 aastat nooremasse Johan Fischerströmi. Maale kolides korraldas Nordenflycht noormehele ametikoha oma hea sõbranna, krahvinna Cathérine De la Gardie lossis. Nordenflychti viimaseks jäänud luuletustes oli vaatluse all 1762–1763 talvel nende kolme vahel tekkinud armukolmnurk, mis oli Nordenflychti jaoks väljakannamatu. Nordenflychti loetuim luuletus, 1762. aastal kirjutatud "Öfver en Hyacint", kirjeldab armastust Fischerströmi vastu ja pettumist, et tema tunnetele ei vastata samaga.
Kui ta juunis 1763 suri, ringlesid kuulujutud, et ta sooritas enesetapu. Ei ole teada, kas see vastab tõele. Teada on, et surma ajal oli Nordenflycht väga haige. Sümptomite kirjelduse järgi on võimalik, et tal oli vähk.
Tänapäeval kannab Nordendflychti nime üks Stockholmi Kungsholmeni linnaosas asuv tänav.
Jaan Piirson
Jaan Piirson (7. jaanuar 1886 – 15. jaanuar 1920) oli Eesti politseinik.
Ta teenis rajooniülemana Kõnnu vallas. Ööl vastu 15. jaanuari 1920 korraldasid politseiametnikud ja kaitseliitlased Anija ja Kolga vallas haarangu väejooksikute tabamiseks, kus ka Piirson osales. Sel ajal kui ta kahte tabatut umbes pool kilomeetrit eemal asuvasse kaitseliidu staapi viis, avati Viinistu küla põhjapoolsest otsast tema pihta püssituli, mille tagajärjel saabus Piirsoni silmapilkne surm.
Katson sineen taivaan
"Katson sineen taivaan" on Katri Helena esitatud laul. See on ka tema samanimelisel albumil. Muusika autor on Matti Siitonen ja sõnad on kirjutanud Vexi Salmi.
Tolle aja Soome ajakirjanduses võrreldi seda lugu paar aastat varem Eurovisiooni lauluvõistluse võitnud looga "L'oiseau et l'enfant", mille Katri Helena oli plaadistanud soome keeles täpse tõlkenimega "Lintu ja lapsi" ("Lind ja laps"). Teisest küljest kuuldus selles "tavalist soomepärast sentimentaalsust" ja "soomemeelset lõpupaisutust". Religioossusele ja hümnilikkusele viidati ka laulu palvetamist meenutavates sõnades. Kristliku sümboolika kõrval on laulus ka isamaalikke assotsiatsioone siniste värvidega.
Kristian Kullamäe
Kristian Kullamäe (sündinud 25. mail 1999 Tallinnas) on Eesti profikorvpallur.
Klubikarjäär
Kristian Kullamäe on Audentese spordikooli kasvandik. Esimesed mängud Korvpalli Meistriliigas pidas ta hooajal 2014/2015 Audentese SG/Noortekoondis eest.
2016. aastal sõlmis Kullamäe lepingu Saksamaa teise divisjoni (ProA) klubi Rockets Gothaga. Kullamäe aitas oma meeskonnal liiga finaalturniirile pääseda ning ta debüteeris hooajal 2017/2018 sama klubi koosseisus korvpalli Bundesligas. 2018. aastal naasis Kullamäe ProA-sse, sõlmides hooajaks 2018/2019 lepingu Baunach Young Pikesiga. 11. juulil 2019. aastal sõlmis ta lepingu Hispaania LEB Oro liiga meeskonnaga Real Canoe.
6. augustil 2020 sõlmis Kullamäe kolmeaastase lepingu Hispaania Liga ACB (kõrgeim liiga) klubi San Pablo Burgosega. Lepingu järgi mängis Kullamäe oma esimese aasta laenul LEB Oro liigasse kuuluvas klubis Palmas. Järgmisel hooajal tegi ta Liga ACB debüüdi Burgose meeskonnas, saades mänguaega vaid piiratud minutiteks. Kullamäe otsustas oma lepingu viimasest aastast loobuda pärast seda, kui klubi Burgos langes hooajaks 2022/2023 LEB Orosse (teine liiga).
1. augustil 2022 sõlmis Kullamäe lepingu Leedu korvpalliliigas (LKL) ja EuroCup liigas mängiva BC Lietkabelis Panevėžysiga. Leedu liiga üks paremaid mänge oli Kullamäel 30. novembril 2022, kui ta sai võidumängus 104:98 Cedevita Olimpija üle kirja 24 punkti, kuus lauapalli, seitse korvisöötu, efektiivsusnäitaja oli 31.
Koondisemängud
Kristian Kullamäe debüteeris Eesti koondises 25. veebruaril 2018. aastal MM2019 valikmängus Iisraeli vastu, visates 78:62 võidumängus 8 punkti. Aastatel 2018–2022 pidas Kullamäe kokku 39 koondisemängu. Viskerekord ühes koondisemängus on Kullamäel 31 punkti (Põhja-Makedoonia vastu 20.02.2020.), millega ta on Eesti koondise mängijate kõigi aegade edetabelis 18. kohal.
Isiklikku
Tema isa on endine korvpallur Gert Kullamäe.
Mutt (perekond)
Mutt (Talpa) on putuktoiduliste seltsi mutlaste sugukonda kuuluv perekond.
Perekonnas on üheksa liiki, kes elavad peamiselt Euroopas ja Lääne-Aasias. Mutid toituvad ussidest, putukatest ja teistest mullas leiduvatest selgrootutest. Muttide toiduobjektide seas on palju metsakahjureid, kuigi üks peamisi saakloomi, vihmauss, on väga kasulik ka aednikele.