cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hildesheim
Peamised vaatamisväärsused
Muude huvipaikade hulka kuulub teater, mis pakub nii muusika- kui ka draamalavastusi ja kontserte.
Lutšism
Lutšismi esindajad kujutasid oma teostes eeskätt valguse liikumist värviliste kiirtena.
Hildesheim
Majandus
Hildesheim on koduks märkimisväärsetele rahvusvahelistele kontsernidele ja paljudele tugevatele keskmise suurusega ettevõtetele, näiteks Blaupunkt, Bosch, Krupp, Thyssen ja Coca-Cola.
Ushuaia
Ajalugu
Pärast mereväebaasi lahkumist oli kindlus mõnda aega maha jäetud. Praegu on seal muuseum.
Lutšism
Lutšismi viljelejad olid Mihhail Larionov ja Natalia Gontšarova.
Toomas Sildmäe
pisi|Toomas Sildmäe 1993. aastal Toomas Sildmäe (sündinud 21. veebruaril 1959 Võrus) on Eesti ettevõtja, poliitik, autosportlane ja sporditegelane.
Ushuaia
Ajalugu
1970ndatel saabus tööstuse edendamise seaduse jõustumise tõttu linna palju uusi elanikke.
Toomas Sildmäe
Haridus
Sildmäe on lõpetanud 1976. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õppis majandusteaduskonnas) cum laude. Magistritöö on ta kaitsnud Kanadas Lääne-Ontario Ülikoolis.
Ushuaia
Ajalugu
Aastal 1990 võttis Kongress vastu seaduse nr 23.775, millega loodi Tulemaa, Antarktise ja Lõuna-Atlandi saarte provints, mille halduskeskuseks sai Ushuaia.
Sisserändajate erineva päritolu tõttu on Ushuaias tekkinud kultuuriliselt mitmekesine õhustik.
Toomas Sildmäe
Sport
Aastatel 1988–1999 harrastas Toomas Sildmäe autosporti. 1997. aastal jõudis autoralli MM-i etapil 11. ja EM-i etapil 9. kohale. Koos Margus Murakaga võitis ta kaardilugejana Eesti meistrivõistlustel autorallis klassis N 2000+ 1999. aastal kuld-, 1998. aastal hõbe- ja 1997. aastal pronksmedali.
Hildesheim
Transport
Hildesheimil on tõhus liiklustaristu: see on liidumaadevaheliste maanteede ja raudtee piirkondlik sõlmpunkt (Hildesheim Hauptbahnhof teenindab Intercity-Express liine), on ühendatud kiirteega (Autobahn), omab sadamat tehisveeteel Kesk-Saksa kanal ja Hildesheim Betriebsgesellschafti lennuvälja.
Toomas Sildmäe
Sport
Aastatel 1993–2009 oli Sildmäe Eesti Autospordiliidu president (vabastati ametist purjuspäi tekitatud liiklusõnnetuse järel), 2009–2012 juhatuse liige.
Hildesheim
Kultuur
Linnas asub Frankfurdi ja kogu Saksamaa Serbia Õigeusu Eparhia peakorter.
Toomas Sildmäe
Sport
2010. aastast on Sildmäe Audru ringraja nõukoja esimees. Aastatel 1994–2001 kuulus ta Eesti Spordi Keskliidu juhatusse, 2000–2001 oli Eesti Olümpiakomitee liige, 2001–2004 Eesti Olümpiakomitee täitevkomitee ja 2001–2005 esindajate kogu liige.
Töökäik
Aastail 1989–1993 oli Toomas Sildmäe aktsiaseltsi Finest Hotel Group tegevdirektor. Aastatel 1993–1994 oli ta Mart Laari esimese valitsuse majandusminister.
Alates 2006 on ta jälle Finest Hotel Groupi juhatuse esimees.
2000. aastal sai Sildmäest Scandic Hotels Eesti juht. 3. oktoobril 2006 müüs ta hotelligrupile Hilton maha oma viimase, 15% suuruse osaluse Eestis kolme hotelli valdavas aktsiaseltsis Scandic Hotels Eesti.
Aastatel 1993–1994 oli ta Eesti Vabariigi majandusminister.
Sildmäe on Maksumaksjate Klubi liige.
Aastatel 1999–2009 oli Sildmäe Hispaania aukonsul Eestis.
Poliitiline tegevus
Ta oli aastatel 2001–2022 erakonna Isamaa liige.
Õigusrikkumised
Sama aasta septembris sattus Sildmäe kriminaaluurimise alla kahtlustatuna oma abikaasa ja lapse löömises. Novembri keskel lõpetas Põhja ringkonnaprokuratuur kriminaalasja menetlemise oportuniteediga, kuna kahtlustatava süü ei olnud suur ja puudus avalik menetlushuvi. Kohtumääruse kohaselt pidi Sildmäe tegema üldkasulikku tööd, tasuma menetluskulud ning tegema annetuse Tallinna lastehaiglale.
Isiklikku
Tema vend Tõnis Sildmäe oli Hansapanga tehnoloogiajuht. Tema isa Ilo Sildmäe oli õigusteadlane ja majandusajaloolane, ema Helga Sildmäe (neiuna Kaljumäe, 1927–1996) oli suusataja ja spordipedagoog.
Toomas Sildmäe nimetati Tartu Ülikooli auliikmeks 250 000 krooni annetamise eest ülikooli 375. aastapäeva tähistamiseks. Sildmäe kuulub vabamüürlaste http://www.ap3.ee/article/2012/3/9/kes-kuuluvad-vabamuurlaste-seltsi seltsi.
Ushuaia
Ajalugu
Detsembris 2009 sõlmiti Ushuaias esimene samasooliste abielu Ladina-Ameerikas.
Vaatamisväärsused
Ushuaia kindluses on muuseum. Aastast 1979 on endises riigipanga hoones maailma otsa koduloomuuseum, mis kannab maailma otsa muuseumi (Museo del Fin del Mundo) nime. Muuseumikompleksis on vangla ajaloo muuseum (Museo Presidio), piirkonna laevasõidu muuseum ja Antarktise-ekspeditsioonide muuseum (need algasid sageli Ushuaiast).
Kui kindlus oli vangla, viis maailma lõunapoolseim raudtee, vangide ehitatud kitsarööpmeline raudtee Ferrocarril Austral Fueguino, vange kindlusest töölaagritesse, mis asusid praeguse Tulemaa rahvuspargi territooriumil. Nüüd on see raudtee jälle tööle pandud. Sellel veetakse põhiliselt turiste Lapataiast rahvusparki.
Linna lähedal asuvalt Martiali liustikult avaneb vaade linnale, mägedele teisel pool Beagle'i väina (Tšiilis) ja tuletornile Faro del Fin del Mundo.
Tähised
Ushuaia sihtnumber on V9410.
600px|thumb|center|Ushuaia
Henry Louis Gates
thumb Henry Louis Gates (inglise keeles Henry Louis Gates, Jr.; sündinud 16. septembril 1950) on Ameerika Ühendriikide kirjanduskriitik, haridustegelane, publitsist ja ajakirjanik.
Teda on tunnustatud mustanahaliste kultuuri uurimise eest.
Texas
Texas on osariikide seas teisel kohal nii rahvaarvult (California järel) kui ka pindalalt (Alaska järel).
2015. aastast on Texase kuberner Greg Abbott. Enne teda oli kuberner Rick Perry.
Haldusjaotus
Osariik jaguneb 254 maakonnaks.
Bobritzsch
Bobritzsch oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus Freibergi kreisi. 2012. aastal moodustati Bobritzschi ja Hilbersdorf vallast Bobritzsch-Hilbersdorfi vald.
Aleksander III (paavst)
Aleksander III, ladinapäraselt Alexander III (Orlando Bandinelli või Rolando Bandinelli; 1105 ? – 30. august 1181) oli paavst 1159–1181. Ta oli 170. paavst.
Orlando Bandinelli sündis Sienas Ranuccio (Rainutius) Bandinelli peres. Tema lähisugulastest on teada veel onupojad, kes asusid hiljem õppima Pariisi ülikooli. Temast sai esimene Sienast pärit paavst, hiljem on Sienast pärinenud veel paavstid Pius II, Pius III ja Aleksander VII.
Bandinelli liitus augustiini regulaarkanoonikutega. Ta ordineeriti vaimulikuks, sai 1139 Bologna ülikooli kanoonilise õiguse professoriks ja 1141 või 1142 diakoniks ning Pisa katedraali kapiitli kanoonikuks.
Bandinelli tutvus Pisas viibides Bernardo Paganelliga (hilisem paavst Eugenius III), kes kutsus ta 1150 Rooma ja määras ta oktoobris 1150 Santi Cosma e Damiano kardinaldiakoniks, 1151 San Marco kardinalpreestriks ning 1153 kantsleriks.
Hadrianus IV saatis Bandinelli oktoobris 1157 Besançoni riigipäevale, kus tal tekkisid Saksa-Rooma keisri Friedrich I Barbarossaga erimeelsused mõiste "beneficium" tõlgendamise osas. Bandinelli saadeti hiljem legaadina Sitsiiliasse.
Kardinal Bandinelli osales 3 paavsti valimistel 1153–1159. Ta kirjutas "Summa Magistri Rolandi" Gratianuse "Decretumi" kohta ja "Sententiae Rolandi".
1159. aasta paavsti valimised ja skisma
vasakul|300px|pisi|Aleksander III ja [[Saksa-Rooma keiser Friedrich I Barbarossa. Spinello Aretino, fresko. Siena, Palazzo Pubblico, 1407–1408]] Aleksander III valiti paavstiks 7. septembril 1159 Rooma Peetri kirikus ja pühitseti ametisse 20. septembril Giardino di Ninfas Ostia kardinalpiiskopi Ubaldo Allucingoli (hilisem paavst Lucius III) poolt.
3. – 7. septembrini 1159 toimunud valimistel osales Salvador Miranda andmetel 25 kardinali. 7. septembril valis 8 Saksa-Rooma keisrit Friedrich I Barbarossat pooldanud kardinali vastupaavstiks Victor IV, kes pühitseti 4. oktoobril keisri saadiku Wittelsbachi krahvi Otto heakskiidul Farfa kloostris ametisse.
Aleksander III pani esmalt kirikuvande alla Victori ja ekskommunitseeris seejärel 24. märtsil 1160 Anagni sinodil Friedrichi. Paavst pani 1163 kirikuvande alla ka Kölni peapiiskopi ja Itaalia ülemkantsleri Rainald von Dasseli.
Oktoobris 1160 Toulouse'is toimunud kirikukogul osalenud piiskopid tunnustasid paavstina Aleksandrit ja tema rivaal Victor IV mõisteti hukka. Aleksander III siirdus aprillis 1162 Prantsusmaale, kust naasis Rooma novembris 1165, kuid pidi 1167 Friedrichi tõttu minema Beneventosse, sealt edasi Anagnisse ja Veneetsiasse.
Friedrich ja Prantsusmaa kuningas Louis VII olid septembris 1162 valmis vahendama skisma osapooli Saint-Jean-de-Losne'is kavandatud sinodil, kuid nende püüded jäid tulemusteta ning Victor IV mõistis 7. septembril 1162 Aleksandri taas hukka, Aleksander mõistis vastupaavsti aga hukka samal aastal Montpellier's toimunud sinodil. Paavst pidas 1164 Reimsis sinodi, kus plaanis isegi ristisõja korraldamist Friedrichi vastu.
Victor IV surma järel otsustas Friedrich tunnustada vastupaavst Paschalis III-t, kuid mitmed seni vastupaavsti soosinud valitsejad asusid toetama Aleksandrit. Friedrich nõudis 22. mail 1165 Würzburgis peetud riigipäeval oma vasallidelt Paschalis III tunnustamist, kuid vastupaavsti surma järel 1168 pooldasid tema järglast Calixtus III-t vaid Rooma ning mõned Itaalia ja Saksamaa linnriigid.
1168 pidas keiser paavstiga läbirääkimisi skisma lõpetamise osas, mille läbikukkumisel asus Friedrich toetama Calixtust. Lombardia linnriigid moodustasid Aleksandri toetuseks Lombardia liiga, mille väed lõid 29. mail 1176 Legnano lahingus keisri vägesid. Friedrich I sõlmis 24. juulil 1177 paavstiga Veneetsia rahulepingu, mille järel võis paavst naasta Rooma. Vastupaavst Calixtus III leppis oma peamise soosiku taganemisel 29. augustil 1178 Aleksandriga ära, kes määras ta Benevento rektoriks (kuberner). Skisma likvideeriti ametlikult märtsis 1179 toimunud Lateraani III kirikukogul. Paavst tagandas samal aastal ametist Baseli piiskopi Ludwigi, kes oli toetanud vastupaavsti.
Vihased Rooma kodanikud ajasid paavsti septembris 1179 linnast taas minema ja seadsid ametisse vastupaavst Innocentius III. Aleksander III saatis kardinal Ugo Pierleoni vastupaavsti peamise soosiku Victor IV venna juurde, kelle valdustesse oli Innocentius põgenenud, kuid kes soostus altkäemaksu vastuvõtmisel vastupaavsti jaanuaris 1180 paavsti ametnike kätte loovutama. Vastupaavst Innocentius III saadeti hiljem La Cava kloostrisse.
Suhted Bütsantsiga
Bütsantsi keiser Manuel I tegi 1166 või 1167 Aleksander III-le ettepaneku, mille alusel oleks paavst krooninud ta "universaalseks keisriks", tema oleks aga püüdnud lõpetada 1054. aastal puhkenud skismat.
Suhted Inglismaaga
pisi|[[Inglise kuningas Henry II ja Thomas Becket]] Inglise kuningas Henry II osales oktoobris 1160 Toulouse'is toimunud kirikukogul, kus tunnustas paavstina Aleksander III-t, kes kinnitas kuninga 1162 Iirimaa lordiks ja kohtus temaga Déolsis.
Paavst saatis 1162 palliumi Canterbury peapiiskopile Thomas Becketile ja kinnitas Canterbury peapiiskopkonna privileegid. Ta tunnustas 1163 Gilbert Foliot' määramise Londoni piiskopiks. Becketi ja Henry II omavahelised suhted hakkasid peatselt halvenema mitmete erimeelsuste tõttu, mille süvenemisel soovis Becket tagasi astuda.
Aleksander III ei tunnustanud 23. novembril 1164 Sensis Becketiga kohtudes Clarendoni kirikukogu otsuseid ega tema tagasiastumist. Henry II saadikud soostusid 1165 aga Würzburgi riigipäeval tunnustama vastupaavst Paschalis III-t.
Becket ekskommunitseeris novembris 1170 York'i peapiiskopi Roger de Pont L'Évêque, Londoni piiskopi Gilbert Foliot' ja Salisbury piiskopi Josceline de Bohoni, kes olid 14. juunil 1170 krooninud Henry II poja Henry Inglise kuningaks. Becket mõrvati 29. detsembril 1170. Paavst saatis kardinal Alberto di Morra (hilisem paavst Gregorius VIII) Inglismaale uurima Becketi mõrva, ekskommunitseeris 25. märtsil 1171 Becketi tapjad ja keelas Henry II-l seni missal osalemast, kuni ta pole oma pattu kahetsenud.
Paavst vabastas 1. augustil 1171 Foliot' kirikuvandest, kuid peatas tema tegevuse Londoni piiskopina. Henry leppis kirikuga 21. mail 1172 Avranchesi sinodil, paavst kuulutas aga 1173 Becketi pühakuks.
Suhted Portugaliga
Aleksander III tunnustas 1179 Afonso I-t Portugali kuningana.
Suhted Prantsusmaaga
Prantsusmaa kuningas Louis VII osales oktoobris 1160 Toulouse'is toimunud kirikukogul, kus tunnustati paavstina Aleksander III-t.
Aleksander III siirdus aprillis 1162 Prantsusmaale ja viibis 1163–1165 valdavalt Sensis. Ta külastas Prantsusmaal viibides 1162 Montpellier'd, Nîmes'i, Déolsi, Le Puyd (ka juunis 1165), 24. märtsist 25. aprillini 1163 Pariisi, 1163 Bourges'i, Mended, Toursi ja 1164 Clermont-Ferrandi.
Paavst saatis 1163 Louis VII-le kuldroosi.
Ta sätestas 1179, et vaid Reimsi peapiiskopil on õigus kroonida Prantsusmaa kuningat.
Suhted Rootsiga
Aleksander III rajas 1164 Uppsala peapiiskopkonna, määras selle peapiiskopiks Stefani ja peapiiskopkonna priimaseks Lundi peapiiskopi Eskili.
Ta sätestas 10. septembril 1171 või 1172 peapiiskop Stefanile saadetud kirjas, et kristlased on kohustatud maksma kümnist. Ta nõudis 26. juulil 1181 Stefanile saadetud kirjas, et Rootsi piiskopid käiksid iga 3 aasta järel Roomas visiidil.
Ta kutsus 11. septembril 1171 või 1172 Rootsi kuningat Knut Erikssoni bullas "Non parum animus" alustama võitlust eestlaste vastu. Ta saatis 1172 või 1180 Knutile kirja.
Suhted Šotimaaga
Aleksander III ekskommunitseeris 1181 Šotimaa kuninga William I ja kehtestas Šotimaal interdikti.
Suhted Taaniga
Aleksander III kohtus 1164 Sensis Eskiliga ja andis 1175. aasta paiku Eskilile privileegi määrata endale järeltulija Lundi peapiiskopi kohale. 1177 loobus peapiiskop ametist.
Paavst kutsus 11. septembril 1171 või 1172 Valdemar I bullas Non parum animus alustama võitlust eestlaste vastu.
Suhted Tšehhiga
Böömi kuningas Vladislav II ja Praha piiskop Daniel toetasid skisma ajal Saksa-Rooma keisrit Friedrich I Barbarossat ning vastupaavste, mistõttu Aleksander III ekskommunitseeris nii kuninga kui piiskopi.
Suhted Ungariga
Ungari kuningas Géza II toetas 1160 skisma ajal Aleksandrit. Paavst tunnustas 1173 Ungari kuningana Béla III-t, kelle kroonis paavsti nõusolekul kuningaks Kalocsa peapiiskop. Kuningas sattus peatselt uue peapiiskopi Andrásega tülli, kuid paavsti vahendusel leppis 1179 temaga ära.
Ristisõja plaanid Lähis-Idas
Aleksander III avaldas ristisõja korraldamiseks Lähis-Idas juulis 1165 bulla "Quantum predecessores", juunis 1166 bulla "In quantis", juulis 1169 bulla "Inter Omnia" ja jaanuaris 1181 bulla "Cum nostrum".
Liturgilised otsused
pisi|[[Tiaara. Aleksander III lisas tiaarale esimese krooni]] Aleksander III sätestas 9. septembril 1171 või 1172 Uppsala peapiiskopile Stefanile saadetud kirjas, et hostiat ei tohi kasta armulauaveini sisse.
Ta rõhutas, et kui ristimisel ei kasutata Kolmainu vormelit, siis pole isik ristitud.
Ta sätestas Exeteri piiskopile saadetud kirjas, et kui koguduse preester on pantinud armulauakarika ja breviaariumi ning sureb enne nende väljalunastamist, tuleb tema sugulastel need välja lunastada, muidu nad ekskommunitseeritakse.
Ta sätestas dekreediga "Ad audientiam", et piiskoppidel on õigus koguduse preestrite vastuseisust hoolimata rajada uusi kogudusi, kui vahemaa või muud takistused ei võimalda usklikel kirikus käia.
Ta lisas tiaarale esimese krooni, hiljem lisasid tiaarale kroonid veel Bonifatius VIII ja Benedictus XII.
Suhted Hispaania piiskoppidega
Aleksander III rajas 1175 Ciudad Rodrigo piiskopkonna.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Aleksander III tagandas 1168 ametist Mantova piiskopi Garsendonio.
Ta rajas 1175 Alessandria della Paglia piiskopkonna ja kinnitas 30. jaanuaril 1176 selle privileegid.
Munklus
Aleksander III tunnustas 26. septembril 1164 Calatrava rüütliordut, 1169 Fratres Cruciferi kerjusmunki, 5. juulil 1175 Compostela ja Santiago rüütliordusid, 29. detsembril 1177 Alcántara rüütliordut ja 1180 Montjoy (Montjoie) rüütliordut.
Templiordu tunnustas Aleksandrit paavstina 1161 Naatsareti sinodi järel. Paavst määras Templiordu rüütlid 7. jaanuaril 1162 otseselt paavsti jurisdiktsiooni alla.
Ta kinnitas 1173 La Trappe'i kloostri privileegid ja 1179 Pariisi Saint-Denis' kloostri privileegid.
Ta rajas 1177 Veneetsias augustiini kloostri ning tunnustas 1164 Prantsusmaal Moulinsi piiskopkonnas Notre-Dame de Saint-Lieu Sept-Fonsi kloostri rajamist ja 1174 tsistertslaste Kinlossi kloostri rajamist.
Ta lubas 1179 humiliaadi liikumisel tegutseda kodudes, kuid keelas neil avaliku jutlustamise.
Ta andis Napoli lähistel asunud Monte Vergine kloostri benediktlaste käsutusse.
Teoloogilised vaidlused
Aleksander III käsitles albilaste liikumist 1163 Tours'i kirikukogul. Albilased esitasid 1165. aasta paiku paavstile kaebuse, kuid Lateraani III kirikukogul 1179 märtsis mõisteti albilaste liikumine hukka ja nende mahasurumiseks lubati kasutada jõudu.
Kirikukogul mõisteti hukka ka Pierre Waldo järgijad, kuigi paavst oli Waldoga eelnevalt kohtunud.
Aleksander III ja Eesti
Aleksander III arutas Lundi peapiiskopi Eskiliga misjoni läbiviimist eestlaste seas.
Paavst andis 11. septembril 1171 või 1172 Taani kuningale Valdemar I-le, Norra kuningale Magnus V-le ja Rootsi kuningale Knut Erikssonile Tuscolost saadetud bullas "Non parum animus" indulgentse kõigile neile, kes võitlevad "julmade eestlaste ja teiste paganate vastu" (feritatem Estonum, et aliorum paganorum), lubades neile aastase patukustutuse.
Paavst kohustas bulla saajaid teenima Jumalat, armastama õiglust, taunima ebaõiglust, austama ja tunnustama katoliku kirikut, austama vaimulikke karjastena, kaitsma vapralt kristliku usu tõde ning laiendama jõuga kristluse piire.
Paavst tunnustas Eskili poolt Eestimaa piiskopiks määratud Fulco (Fulconi Estonum Episcopo) tegevust ja soovitas 9. septembril 1171 või 1172 Trondheimi peapiiskopil Øystein Erlendssonil määrata tema abiliseks eestlasest munga Nicolause (Nicolaum monachum, qui de gente illa sicut accepimus est oriundus). Paavst nõudis 17. septembril 1171 või 1172 taanlastelt, et nad toetaksid Fulco tegevust.
Aleksander III ja Soome
Aleksander III saatis 9. septembril 1171 või 1172 Uppsala peapiiskopile Stefanile kirja seoses olukorraga Soome kogudustes.
Vendide misjoneerimine
Aleksander III kohtus 1178 Roomas palverännakul viibinud vendide misjonäri Bernoga ja tunnustas Mecklenburgi piiskopkonna rajamist.
Kristlik eetika ja moraal
Aleksander III teatas 9. septembril 1171 või 1172 Uppsala peapiiskoppile Stefanile, et lapsetapmise ja sodoomia eest tuleb karistada karmilt.
Ta sätestas, et abielu üks osapooltest võib isegi vastu teise partneri tahtmist siirduda kloostrisse.
Kanoniseerimised
pisi|Aleksander III kuulutas [[pühakuks Bernard Clairvaux'st. Georg Andreas Wasshuberi maal, Heiligenkreuzi klooster, 1700]] Aleksander III kanoniseeris 6 isikut. Ta tunnustas Guillaume de Malavalle'i austamist.
Uued kardinalid
Aleksander III määras 68 uut kardinali. Tema ajal said kardinaliks hilisemad paavstid Urbanus III ja Clemens III.
Lateraani III kirikukogul sätestati, et paavst saab ametisse, kui teda toetab vähemalt kaks kolmandikku valimistel osalenud kardinalidest. Paavst määras 1163 kardinaliks Mainzi peapiiskopi Konrad von Wittelsbachi, kes oli esimene Roomas mitteresideerinud kardinal.
Aleksander III kultuuriloos
pisi|vasakul|Aleksander III pani [[kevadel 1163 Pariisi Notre-Dame'i katedraalile nurgakivi]] Aleksander III auks on Itaalias nimetatud 1168 rajatud Alessandria linn.
Ta pani kevadel 1163 nurgakivi Pariisi Notre-Dame'i katedraalile (teistel andmetel pani nurgakivi Pariisi peapiiskop Maurice de Sully) ning pühitses 1163 Pariisis Saint-Germaine kiriku ja 26. aprillil 1164 Sensis kiriku.
Spinello Aretino on Aleksandrit kujutanud Siena Palazzo Pubblicos 1407–1408 valminud freskol.
Näitekirjanik Jean Anouilh' näidendis "Becket" kujutatakse Aleksandrit.
1964. aastal esilinastunud filmis "Becket" mängis Aleksandrit näitleja Paolo Stoppa.
Moodne kunst
Moodne kunst on katustermin erinevatele kunstivooludele ja -suundadele 20. sajandi algusest 1960.-1970. aastateni. Aluse moodsale kunstile panid postimpressionistid.
Moodsa kunsti peajooneks on loobumine looduslähedusest, töödega antakse edasi tundeid ja meeleolusid.
Moodne kunst jaguneb erinevateks kunstivooludeks ja -suundadeks. Iseloomulikuks on mitmete voolude üheaegne esinemine.
Moodsa kunsti voolud ja suunad:
Väikering
pisi Väikering on kera ühisosa selle keskpunkti mitte läbiva tasandiga. Kera lõige tasandiga on alati ringikujuline.
Mary Pickford
thumb|Mary Pickford.
Mary Pickford (sünninimega Gladys Louise Smith; hiljem tegelikult Gladys Marie Smith; 8. aprill 1892 – 29. mai 1979) oli Oscariga pärjatud Kanada-Ameerika tummfilminäitleja.
Ta oli üks ühenduse United Artists asutajaid. Teda on hellitavalt kutsutud "Ameerika armsakeseks" (America's Sweetheart), "väikeseks Maryks" ja "kuldsete kiharatega tüdrukuks" (the girl with the golden curls). Ta oli Kanada filmipioneere Hollywoodi algusaegadel.
Pickfordil oli suur mõju filmikunsti üldisele arengule. Tema kui ühe nimekama tummfilminäitleja ja -tootja nõudmised mõjutasid ka Hollywoodi filmitööstuse struktuuri ja kuju.
Filmidebüüdi tegi ta aastal 1909.
Ameerika Filmiinstituut valis ta 100 parima naisnäitleja hulka.
Ralf Törngren
pisi|Ralf Törngren (1957) Ralf Johan Gustaf Törngren (1. märts 1899 Oulu – 16. mai 1961 Turu) oli Soome poliitik.
Alates 1917. aastast õppis ta Åbo Akademis, kus omandas 1922. aastal filosoofiakandidaadi kraadi ja 1927. aastal filosoofiamagistri kraadi. Aastatel 1927–1936 töötas ta Åbo Akademis rahvamajanduse õppejõuna.
Ralf Törngren oli Soome Rootsi Rahvapartei esimees aastatel 1945–1955.
Ralf Törngren oli Soome Eduskunna (parlamendi) liige alates 1. septembrist 1936 kuni 16. maini 1961. Ta oli kolm korda Soome sotsiaalminister (17. november 1944 – 16. aprill 1945, 17. märts 1950 – 16. jaanuar 1951, 20. september 1951 – 25. november 1952), kaks korda Soome rahandusminister (17. juuli 1945 – 25. märts 1946, 26. märts 1946 – 28. juuli 1948) ja neli korda Soome välisminister (9. juuli 1952 – 16. november 1953, 17. november 1953 – 4. mai 1954, 3. märts 1956 – 26. mai 1957, 13. jaanuar 1959 – 15. mai 1961).
Ralf Törngren oli Soome peaminister 1954. aasta 5. maist kuni 20. oktoobrini.
1981
1981. aasta (MCMLXXXI) oli 20. sajandi 81. aasta.
LeMill
LeMill on veebipõhine keskkond õpimaterjalide otsimiseks, loomiseks ja jagamiseks. LeMill on vikilaadne keskkond, kus sisu loob kogukond ning keskkonna kasutamiseks piisab veebibrauserist. Loodud sisu on avaldatud Creative Commons Attribution-ShareAlike 2.5 litsentsi tingimustel.
Tartu skulptuuride loend
Tartu skulptuurid {| |valign="top" width=25%|
Pikaljovo
Pikaljovo on linn Venemaal Leningradi oblastis Boksitogorski rajoonis.
Asub Peterburi–Vologda raudtee ääres.
Asula tekkis 1932. aastal tsemenditehase juurde. Linnaõigused sai 1954. aastal.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 21 567.
Linnas on koduloomuuseum.
Pikaljovo on Maardu sõpruslinn.
The European Library
The European Library ehk Euroopa Raamatukogu (ametlik lühend TEL) on veebipõhine teenus, mis võimaldab juurdepääsu Euroopa 47 rahvusraamatukogu digitaalsetele ja mittedigitaalsetele kogudele, ning teenusega liitunud raamatukogude konsortsium selle teenuse arendamiseks ja hooldamiseks.
38 teenusega liitunud raamatukogu andmekogud on Euroopa Raamatukogu portaali vahendusel otsitavad. Ülejäänud 9 rahvusraamatukogu ressurssidele on juurdepääs tagatud viitade kaudu.
Euroopa Raamatukogu igapäevast tegevust korraldab Hollandi Rahvusraamatukogu juures asuv Euroopa Raamatukogu Büroo, mida juhib Jill Cousins. Põhimõttelisi otsuseid langetab kõigi liikmete esindajaid koondav juhatus (executive board), mille esimees on alates märtsist 2007 Briti Raamatukogu direktor Lynne Brindley. Aseesimees oli märtsist 2007 septembrini 2008 Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor Tiiu Valm.
Märtsis 2007 otsustas Euroopa Raamatukogu juhatus, et edaspidi tuleb ka kõigis teenusega liitunud riikides kasutada teenuse kohta ametlikku ingliskeelset nimetust The European Library või sellest tuletatud lühendit TEL. Sellega tunnistati kõik tõlked, ka eestikeelne Euroopa Raamatukogu, mittesoovitatavateks.
Ajalugu
Euroopa Raamatukogule panid aluse 9 rahvusraamatukogu ja Euroopa Rahvusraamatukogude Direktorite Konverents (CENL, Conference of European National Librarians) projekti TEL (The European Library: Gate to Europe's Knowledge) raames aastatel 2001–2004. Projekti toetas Euroopa Komisjon 5. raamprogrammi IST-valdkonna vahenditest. Teenuse loomises osalesid Itaalia, Madalmaade, Portugali, Prantsusmaa, Saksamaa, Sloveenia, Soome, Suurbritannia ja Šveitsi rahvusraamatukogud.
Euroopa Raamatukogu teenus avati 17. märtsil 2005. Märtsist juunini 2005 oli teenus kasutatav ainult veebibrauseri Internet Explorer 6.0 abil. Alates juunist 2005 toetab teenus ka brausereid nagu Netscape, Mozilla ja Mozilla Firefox. Teised brauserid nagu Opera, Galeon ja Safari ei toeta veel Euroopa Raamatukogu portaali arhitektuuri.
2005. aastal liitusid lisaks asutajaliikmetele teenusega Austria, Horvaatia ja Serbia rahvusraamatukogud. Sügiseni 2005 juhtis Euroopa Raamatukogu juhtkomiteed Saksa Rahvusraamatukogu direktor Elisabeth Niggemann.
1. jaanuaril 2006 ühinesid Euroopa Raamatukoguga Eesti, Läti ja Taani rahvusraamatukogud, sama aasta 1. juulil Tšehhi ja Ungari rahvusraamatukogud. Sügisest 2006 on Euroopa Raamatukogu vahendusel otsitavad Küprose ja Leedu rahvusraamatukogude andmebaasid.
Euroopa Liidu uute liikmesriikide rahvusraamatukogud liitusid teenusega Euroopa Komisjoni 6. raamprogrammi projekti TEL-ME-MOR (The European Library: Modular Extensions for Mediating Online Resources) kaudu, mis kestis 1. veebruarist 2005 31. jaanuarini 2007.
Septembrist 2006 jaanuarini 2008 kestva ja Euroopa Komisjoni poolt kaasrahastatud projekti EDLproject raames ühinesid Euroopa Raamatukoguga veel üheksa riigi rahvusraamatukogud: Belgia, Hispaania, Iirimaa, Island, Kreeka, Liechtenstein, Luksemburg, Norra ja Rootsi.
Euroopa Raamatukogu teenuse arendamine jätkub. 3. märtsil 2006 teatas Euroopa Komisjon oma ametlikus pressiteates, et Euroopa Raamatukogust saab alus kavandatava Euroopa digitaalraamatukogu Europeana rajamisel, millega on tänaseks ühinenud ka Euroopa muuseumid ja arhiivid.
Euroopa Raamatukogu edasiseks arendamiseks mõeldud projekt TELplus algas 1. oktoobril 2007. Selles projektis osaleb 26 raamatukogu ja muud asutust; projekti keskseteks teemadeks on digiteeritud materjali tärktuvastamine, OAI-PMH andmevahetusstandardite rakendamine andmebaaside parema ühilduvuse tagamiseks Euroopa Raamatukogu keskregistriga ja Euroopa Raamatukogus sisalduvate kogude kirjelduste tõlkimine kõigi teenusega ühinenude riikide keeltesse.
Škoda Holding
Škoda Holding a. s. on Tšehhi masinaehituskontsern, mis paikneb peamiselt Plzeňis.
Ajalugu
Firma ajalugu algas 1859. aastal, kui Valdštejni krahv Ernst asutas Plzeňis oma valu- ja masinatehase filiaali. Selles hakati valmistama õlle- ja suhkrutehastele ning kaevandustele mõeldud seadmeid, aurumasinad, katlaid, terasest sillakonstruktsioone, raudteeseadmeid jmt. 1869. aastal ostis tehase selle peainsener Emil Škoda, kellelt firma sai oma hilisema nime. 1899. aastal sai firma aktsiaseltsiks ja orienteerus peamiselt relvade tootmisele. Sel ajal oli see Austria-Ungari suurim tööstusettevõte. Pärast Tšehhoslovakkia moodustamist 1918. aastal laiendas firma oma tootevalikut näiteks vedurite, autode, lennukite ja laevadega. Sel ajal töötas firmas üle 35 000 inimese. 1925. aastal liideti sellega firma Laurin & Klement, hilisem Škoda Auto.
Pärast 1989. aastat toimus erastamine ning uue vähemusomaniku ja peadirektori Lubomír Soudeki käe all hakkas Škoda oma tegevust laiendama (ostis näiteks autotehased Tatra ja LIAZ). See laienemine lõppes suure kahjumiga ja firmat ähvardas koguni pankrot.
1999. aastal õnnestus pankadega kokkulepe sõlmida ja firma stabiliseerida. Aprillis 2000 asutati aktsiaselts Škoda Holding, mis koondas enda alla tütarettevõtted. 2003. aastal sai 100% osaluse Hollandi kontsern Appian Group, mis jätkas firma ümberkujundamist eesmärgiga keskenduda kahele peamisele tootmisharule – klassikalisele energeetikale ja transpordimasinatele.
Praegu on firmas ligikaudu 3800 töötajat.
Logo
thumb|Škodo logo elektriveduril
Üks Tšehhi tuntumaid kaubamärke on Škoda logo – tiivuline nool. See sümboliseerib kiirust, tiivad aga arengut ja vabadust. Tiival olev silm osutab tootmise täpsusele ja ümbruse arvestamisele. Ring, milles nool asub, on ühtsuse, täielikkuse, harmoonia ja maailma tähis. Logo väärtust hinnatakse miljarditele Tšehhi kroonidele.
Tooted
Škoda on muuhulgas valmistanud auru- ja elektrivedureid, elektrironge, auto- ja trollibusse, traktoreid, aga ka kahureid ja tanke. Alates 1996. aastast moderniseeritakse Plzeňis Praha metroo liinidel A ja B kasutatavaid Nõukogude Liidus valmistatud metrooronge 81-71. See töö jõuab lähiajal lõpule.
Trammid
thumb|right|Trammi Škoda 06T valmistamine Škoda Transportationi tehases
Firma on tegelenud trammide Tatra T3 moderniseerimisega (Škoda 01T, Škoda 02T) ning valmistanud või valmistab järgmisi liigendtramme:
Trollibussid
right|thumb|Trollibuss Škoda 21Tr Firma on tuntud trollibusside tootja. Esimene mudel Škoda 1Tr valmis Plzeňis 1936. aastal. 1960. aastal koliti trollitootmine üle Karlovy Vary maakonnas asuvasse linna Ostrov nad Ohří. Sel ajal valmistati mudelit Škoda 8Tr. 2004. aastal Ostrovi tehase tegevus kahjumi tõttu lõpetati ja trollibusside tootmine toimub jälle Plzeňis.
Austin
Austin on Texase osariigi pealinn. Austin asub Lõuna-Texases Colorado jõe ääres.
Linna hüüdlause on "Live Music Capital of the World" (Maailma elava muusika pealinn).
Rahvastik
2010. aastal elas Austinis 774 229 inimest. 2016. aastaks arvati elanike arvuks 931 830 inimest, samas kui viit maakonda hõlmava linnastu rahvaarvuks oli enam kui 2 miljonit. 2018. aastal arvati elanike arv olevat 964 254 inimest.
Haridus
Linnas asub Texase ülikool (University of Texas at Austin).
Martin Vunk
Martin Vunk (sündinud 21. augustil 1984 Tartus) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja).
Statistika
''Statistika uuendatud seisuga 19. september 2014''
Koondisekarjäär
Ta on esindanud Eestit jalgpallikoondist 67 korral ja löönud 1 värava. Koondisedebüüdi tegi Vunk 27. veebruaril 2008 sõpruskohtumises Poola jalgpallikoondise vastu. 67. minutil vahetas ta välja Aivar Anniste. Mäng kaotati 2:0. Mängu päeval oli Vunk 23-aastane. Vunk lõi oma karjääri esimese värava 4:1 võidumängus Põhja-Iirimaa vastu 6. septembril.
Allen
Allen on Dallase eeslinn Texase põhjaosas.
Airbus
pisi|Airbusi logo pisi|[[Airbus A300 B4]]
Airbus S.A.S. on lennukite valmistamisega tegelev ettevõte. Airbus kuulub korporatsiooni EADS.
Ettevõtte peakorter asub Toulouse'is Prantsusmaal, kuid tootmine toimub mitmes riigis, peamiselt Prantsusmaal, Saksamaal, Suurbritannias ja Hispaanias. Ettevõttes töötab 60 000 inimest. Lõplik montaaž toimub Toulouse'is, Hamburgis, Sevillas ja alates 2009. aastast ka Tianjinis Hiinas. Airbus toodab umbes poole maailma reaktiivreisilennukitest.
Ajalugu
1970. aastal tegevust alustanud ettevõtte nimi oli Airbus Industrie. 2001. aastal võeti vastavalt Prantsuse seadusemuudatusele uus nimi – Airbus S.A.S. (Société par Actions Simplifiée – Simplified Joint Stock Company).
RSA (algoritm)
RSA (Rivest-Shamir-Adleman) on avaliku võtmesüsteemiga krüpteerimise algoritm andmeedastuses.
Aastal 1977, natuke aega pärast seda, kui oli esitatud avaliku võtmesüsteemi idee, koostasid kolm matemaatikut Ron Rivest, Adi Shamir ja Len Adleman näite sellest, kuidas sellist meetodit saaks kasutada. Nende auks nimetati meetod RSA skeemiks. See süsteem kasutab salajast ja avalikku võtit. RSA oli kõige populaarsem meetod avaliku võtme krüpteerimiseks ja digitaalseks allkirjastamiseks, Eesti kasutab nüüd elliptilist krüptograafiat.
Võtmete loomine
Täisarvupaar (e, n) on avalik võti ja (d, n) privaatne võti.
Krüptimine ja dekrüptimine
Sõnumi M saab krüptida valemiga Dekrüptimine toimub vastupidi:
Kahala tee
Kahala tee (registrinumbriga 11107) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,2 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala külas. Tee läbib Kahala, Hirvli ja Kursi küla. Tee lõpeb Hirvli–Vahastu tee alguses Kursi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on Kahala liiklussõlme piirkonnas kaetud asfaltkattega, liiklussõlmest põhja pool (tee alguses) on pinnatud kruusatee, lõunapoolne teelõik on pinnatud mustkattega. Tee klassi kohta puuduvad andmed. Liiklussagedus on Kahala liiklussõlmest põhja pool vahemikus 200...500 autot ööpäevas, lõunapoolsel teelõigul vastavad andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kahala liiklussõlme rampi.
Turgi rahvad
Suuremad rahvad on türklased, aserid, usbekid, kasahhid, uiguurid, türkmeenid, tatarlased, kirgiisid, baškiirid, tšuvašid ja hakassid.
Turgi rahvaste keeli, kultuuri ja ajalugu uurib turkoloogia.
Vaata ka
Törki xalıqlar 突厥
Põhja-Jeolla provints
Viited
🇰🇷
Kuusalu tee
Kuusalu tee (riiklik registreerimisnumber 11106) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 1,9 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee 24. kilomeetril Kuusalu külas. Tee läbib Kuusalu küla ja Kuusalu aleviku. Tee lõpeb Kuusalu aleviku südames Keskväljaku ringteel Kupu ja Kursi vallatee ristumisega. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Bussipeatusi jääb teele üks: Kuusalu küla.
Teega ristub esimesel kilomeetril mitu Kuusalu liiklussõlme ühendusteed.
Kassikakk
Kassikakk (ladina keeles Bubo bubo) on kaklaste sugukonda kassikaku perekonda kuuluv lind, suurim kaklane.
Kassikakk on Euraasias laialt levinud hulgu- ja paigalind. Elupaiga suhtes pole ta nõudlik. Teda võib kohata metsas, stepis ja kõrbes, nii tasandikul kui mägedes. Tjan-Šanis tõuseb ta 3 km ja Tiibetis koguni 4,7 km kõrgusele. Ta pesitseb põhjas kuni metsapiirini, idas Jakuutia, Sahhalini ja Jaapanini ning lõunas Põhja-Aafrika, Araabia ja Lõuna-Hiinani. Eestis on ta üldlevinud hajus paigalind.
Kassikaku üldpikkus on 72–82 cm, tiibade siruulatus 150–180 cm, tiiva pikkus 41–52 cm ja kaal 2,1–3,2 kg. Emaslinnud on isastest märksa suuremad, aga välimuselt on mõlemad ühesugused. Levila eri osades erinevad kassikakud suuruse ja värvuse poolest, lõuna pool on nad suuremad. Kehaehituse ja eluviisi poolest sarnaneb harilik kassikakk teiste kassikakuliikidega.
Kassikaku peas on suliskõrvad, mis on pikkadest sulgedest moodustunud tutid.
Täiskasvanud kassikaku ülapool on kirju. Ruugel, kollakal või harvem valkjal taustal on tumepruun piki-, harvem põikimuster. Labahoosuled on roostekollase tüvikuga ja tipu lähedal musta põikmustriga. Tüürsulgedel on kollakal või ookrivärvi taustal tumedatest märgistest ja täppidest ebakorrapärane ristimuster. Alapool on ruuge, ookrivärvi või valkjas. Pugul ja rinnal on mustad pikilaigud, kõhul ja külgedel peened pruunikad või mustad vöödid. Saba ja kurgu alune on valge. Vikerkest on erkoranž või punakas, nokk ja küünised on mustad. Noorlinnud on vanalindude moodi, aga heledamad ja tuhmimad.
Kassikakk on öö- ja hämarikulind, aga levila põhjaosas peab ta päevalgi jahti, sest seal on suvel päevad väga pikad ja ööd lühikesed. Ta sööb väikesi ja keskmise suurusega imetajaid, kuid eelistab närilisi. Haruharva ründab ta suuremaid loomi, näiteks metskitsi. Kuid kassikaku toidus on palju linde, alates pisivärvulistest kuni suurte kanaliste (metsis ja teder) ning pistrikulisteni (rabapistrik, kanakull ja karvasjalg-viu). Konni ja kalu sööb ta harva.
Endise NSV Liidu alal sigib kassikakk märtsi lõpul ja aprillis. Pesa asub tavaliselt maapinnal ja selleks on emaslinnu tallatud lohk, millel pole isegi vooderdust. Teiste lindude mahajäetud pesi hõivatakse harva. Pesa võib olla hästi varjatud kohas langenud puude okste või juurte all, aga ka võrdlemisi lagedal. Maapinnal pesitsemise tõttu on kassikaku munad ja pojad pidevas ohus ning kõik kiskjad on kassikaku vaenlased.
pisi|Kassikakk talvel Eestis on ta ebaühtlase levikuga, peamiselt rannikualadel pesitsev harv haudelind. Aastal 2005 elas Eestis 120–200 paari, keskmine asustustihedus 0,003–0,005 paari/km². Kassikaku arvukus on Eestis viimastel aastatel pidevalt langenud. 2010. aasta hinnangu järgi pesitses Eestis vaid 60–120 paari kassikakke, mida on poole vähem kui aastatel 1998–2002. Sellise arvukuse juures peetakse Eesti kassikakuasurkonna suurust liigi pikaajaliseks säilimiseks ebapiisavaks. Kassikakke ohustab madal sigimisedukus, näiteks 2009 ei lennuvõimestunud Eestis teadaolevalt ühtegi kassikaku poega. 2010. aastal viidi kassikakk seadusemuudatusega kaitstud liikide teise kategooria alt üle esimesse.
Kassikakkude arvu vähendab prügilate sulgemine. Ajal, mil Soomes oli tuhatkond prügilat, elasid kassikakud prügimäerottide arvel priskelt, aga tänapäeval on prügilate arv Soomes vähenenud kümme korda ja kassikakkude arv väheneb.
Kassikakke ohustavad elektriliinid. Umbes pooled Euroopa kassikakkudest surevad elektrilöögi tagajärjel. Eestis on see osakaal umbes samasugune.
Kassikakud elavad kuni 20 aastat, aga vangistuses kuni 68 aastat. Täiskasvanud lindudel ei ole looduslikke vaenlasi ja sellepärast võib neid pidada tippkiskjateks. Nende peamine vaenlane on inimene: lisaks elektriliinidele saab neid surma kokkupõrkes sõidukitega ja küttimise tõttu.
pisi|Kassikakk Helsingi olümpiastaadionil Alates 2005 on vähemalt 5 paari kassikakke asunud elama Helsingisse. Nad toituvad inimeste poolt vabaks lastud ja metsistunud küülikutest, keda Helsingis ohtralt elab.
Kassikakk kultuuris
Richard Rohu jutustuses "Kodus ja metsas" nägi kass Otu kassikakku ja ründas teda, lootes ta maha murda, aga ei puudunud palju, et kassikakk oleks tema enese maha murdnud ja ära söönud.
Holdre vald
Holdre vald oli vald Valga maakonnas aastail 1921–1939. Vallamaja asus Holdre külas.
1921. aasta 22. veebruaril otsustas Valga maakonnavalitsus 1900. aastal Patküla valla külge liidetud Holdre valla uuesti lahutada ja koos Homuli (Hummuli) valla osaga nimetada uueks Holdre vallaks. Otsus jõustus 1. mail 1921.
1. aprillil 1939 jagati 1939. aasta vallareformiga vald Helme ja Vaoküla valla vahel.
Wolfsberg
Wolfsberg on linn Austria Kärnteni liidumaal, Wolfsbergi ringkonna keskus.
Linn asub Lavanttali Alpides, Koralpe mäestikust läänes Lavanti jõe orus, mis on Drava vasakpoolne lisajõgi. Kirdes ühendab maantee Packi sadula mäekurule Wolfsbergi Voitsbergiga Steiermargi liidumaal.
Suitsupääsuke
pisi|255px|Suitsupääsuke Suitsupääsuke (Hirundo rustica) on pääsulaste sugukonda kuuluv väike rändlind.
Suitsupääsuke on Eesti ja oli aastatel 1962–1964 Austria rahvuslind.
Wolfsberg
Omavalitsuse osad:
Ajalugu
thumb|left|[[Wolfsbergi loss (Kärnten)|Wolfsbergi loss]]
Wolfsbergi piirkond kuulus keskaegse Kärnteni hertsogkonna valdustesse, mis loovutati tõenäoliselt juba keiser Heinrich II poolt 1007. aastal Bambergi piiskopkonnale. Lossi linna kohal on esmamainitud 1178. aasta dokumendis kui Wolfsperch. Külgnevast asulast sai Bambergi Kärnteni territooriumite halduskeskus ja 1331. aastal andis piiskop Werntho Schenk von Reicheneck sellele linnaõiguse.
Reformatsiooni ajal sai Bayerhofeni lossist (esmamainitud 1239. aasta dokumendis ja ümber ehitatud 16. sajandil) luterluse keskus, mis siiski vastureformatsiooni poolt maha suruti. 1759. aastal omandas Habsburgist keisrinna Maria Theresia kõik Bambergi maad Kärntenis. Wolfsbergi lossi ostis krahv Hugo Henckel von Donnersmarck 1846. aastal ja ehitas uustuudorstiilis ümber.
Teises maailmasõjas asus Prieli külas kesklinnast lõunas sõjavangide laager Stalag XVIII-A koos umbes 7000 kinnipeetavaga. Pärast sõda oli see Briti okupatsioonivägede poolt juhitud kinnipidamislaager.
thumb|Raekoda
Suitsupääsuke
Süstemaatika
Suitsupääsukese ladinakeelne nimi (Hirundo rustica) pärineb Karl von Linné 1758. aasta teosest "Systema Naturae". Hirundo tähendab ladina keeles 'pääsukest', rusticus aga 'küla-', 'lihtne'.
Alamliigid
Eristatakse kuut alamliiki suitsupääsukesi. Neli neist on obligatoorsed rändlinnud, kelle talvitusalad jäävad lõunapoolkerale, ulatudes kuni Kesk-Argentinani, Lõuna-Aafrikasse ja Põhja-Austraaliasse. Alamliigid:
Välimus
Suitsupääsukesel on pikk harkis saba. Kehapikkus on 19–22 cm. Sulestik on ülalpool sinkjasmust, metalse läikega, kõhupool on valge (mõnel alamliigil ka punakas). Iseloomulikuks tunnuseks on roostepunane laup ja kurgualune.
Sügiseste juveniilsete lindude äärmised tüürsuled on üksnes umbes 1 cm pikkused ja suguküpsetest lindudest heledamad, nende laup ja kurgualune on roostepunakas, puguvööt aga hallikaspruun.
Suitsupääsukest võib segi ajada roostepääsukesega. Viimasel on küll silmatorkav valge päranipuala, samuti on nende häälitsemine erinev.
Levila ja ränne
Suitsupääsuke on kõige suurema levilaga pääsulane. Ta on levinud haudelind Euroopas, Aasias, Põhja-Aafrikas ja Põhja-Ameerikas. Euroopa ja Aasia isendid talvituvad Lõuna-Aafrikas, Lõuna-Aasias ja Austraalias, Põhja-Ameerika isendid Lõuna-Ameerikas.
Enne sügisrännakut koonduvad nad suurtesse parvedesse, veetes aja veekogude roostike, soode jt piirkondades, kus leidub palju suuri lendavaid putukaid. Eestist alustavad enamasti lahkumist augustist, viimased oktoobris; enamik lendab Aafrikasse, vähemik talvitub Lõuna-Hispaania ja Lõuna-Portugali aladel.
pisi|Pojad pesas pisi|Suitsupääsukese munad
Pesitsemine
Suitsupääsuke eelistab pesapaiga valikul kultuurmaastikke. Ta ehitab mudast, savist ja rohukõrtest pesa hoone räästa alla, vähese inimasustusega piirkondades ka kaljude külge. Kurnas on 4–7 muna. Mõlemad vanemad toidavad poegi. Pojad lahkuvad pesast umbes 3 nädala vanuselt.
Häälitsemine
Suitsupääsukese kutsehüüd on "vidiit-vidiit", laul on enamasti kiire ja pikk, meenutades vidinat.
Eestis
Suitsupääsuke valiti 26. novembril 1962 Tartus Eesti Looduseuurijate Seltsi ornitoloogia­sektsiooni koosolekul Eesti rahvuslinnuks.
Mujal
Teda oli kujutatud Eesti 500-kroonise tagaküljel ja Sloveenia 2-tolarise mündi reversil.
Jurisprudents
Sõna "jurisprudents" (ladina keeles jurisprudentia 'teadmine õigusest') kasutatakse erinevates, kuigi lähedastes tähendustes:
Monograafia
Sõna "monograafia" on tuletatud kreekakeelsetest sõnadest monos ’ainus, üksik’ ja grapho ´kirjutan´.
Monograafia puhul ei ole autorite arv oluline – selle võib olla koostanud üks autor või ka mitu autorit. Monograafia avaldatakse üldjuhul ühes köites ehk eraldiseisva raamatuna.
Monograafiat, mille uurimisobjektiks on isiku elulugu, nimetatakse biograafiaks.
Tõlgitud monograafiat nimetatakse tõlkemonograafiaks. Üldjuhul nõuab monograafia tõlkimine tõlkija(te)lt kõrgtasemel akadeemilist ettevalmistust ja iseseisvat uurimistööd, et teha originaalteos sihtkeeles mõistetavaks igal tasandil (terminoloogia, mõistevõrgud jne) ning seostada sihtkeeles olemasoleva teaduskirjanduse ja -keelega.
Monograafias on üldjuhul määratletud selge uurimisküsimus ja esitatud teesid, mistõttu seda võib nimetada ka raamatu mahus teaduslikuks uurimuseks. Erinevalt monograafiast käsitletakse õpikutes, käsiraamatutes ja kogumikes paljusid teemasid, probleeme, isikuid jne. Õpikute ja käsiraamatute eesmärgiks on anda mingist teadmisvaldkonnast ülevaade, mitte niivõrd uusi hüpoteese püstitada. Teaduslikud kogumikud koosnevad eraldiseisvatest teaduslikest kirjutistest ehk artiklitest. Monograafia ja õpiku eristamine võib eriti loodusteadustes siiski olla problemaatiline. Üldjuhul on eristamise aluseks sellistel puhkudel teose sihtrühm – kui sihtrühmaks on eelkõige autori kolleegid ehk teised teadlased, on teos käsitletav monograafiana, kui aga sihtrühmaks on eelkõige üliõpilased, on teos käsitletav õpikuna. Humanitaarteadustes on monograafiana käsitletavad ka kultuuri-, usundi- ja mõtteloo allikate teaduslikud väljaanded, mis nõuavad väljaandjatelt monograafilist lähenemisviisi ja laiendavad teadmisvaldkonna allikabaasi koos tervikliku interpretatsiooniga, kuigi ei ole esitatud tavapärase teadusteksti vormis: tekstikriitilised väljaanded, teaduslikult kommenteeritud tõlked, tõlgete antoloogiad jms.
Raamatukogunduses tähistab mõiste "monograafia" trükitud või muud väljaannet, mis on tervikuna ühes köites või mille terviku moodustab kindel arv köiteid. Teatud arvu ühise koondpealkirjaga seotud monograafiaid nimetatakse monograafiasarjaks erinevalt jätkväljaannetest ja perioodikast.
Lõuna-Jeolla provints
Lõuna-Jeolla provints (ka Lõuna-Chŏlla provints, Lõuna-Korea omaladinas Jeollanam-do, McCune-Reischaueri süsteemis Chŏlla-namdo) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Korea.
Provintsis on 1967 saart, kogupindalaga 1817 km².
Koole on provintsis 1584, õpilasi umbes 424 000.
Viited
🇰🇷
Gerald Raunig
Gerald Raunig (sündinud 1963 Klagenfurtis) on Austria filosoof ja kunstiteoreetik.
Ta õppis Viinis ja Klagenfurtis filosoofiat, klassikalist filoloogiat ja ajalooteadust ning sai filosoofiadoktori kraadi.
Üks tema tuntumaid teoseid on "Kunst und Revolution" (2005).