cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albaania-Türgi sõjad (1432–1479)
Skanderbegi surm
Pärast Albaania langemist Osmanite kätte andis Napoli kuningriik Skanderbegi perekonnale Kastriotile maad ja aadlitiitli. Tema perekonnale anti kontroll San Pietro in Galatina hertsogkonna ja Soleto krahvkonna üle Itaalia Lecce provintsis. Tema poeg Gjon Kastrioti II abiellus Jerina Brankovićiga, Serbia despoodi Lazar Brankovići tütrega ja ühega viimastest Palaiologoste järeltulijatest.
Kaks Kastrioti perekonna liini elasid Lõuna-Itaalias, üks põlvnes Pardo Kastrioti Scanderbegist ja teine Achille Kastrioti Scanderbegist, kes mõlemad olid Gjon Kastrioti II ja tema naise Jerina poja Ferrante bioloogilised pojad. Nad olid kõrgelt hinnatud Itaalia aadel ja Malta ordu liikmed.
Hertsog Ferrante ainus seaduslik tütar Irene Kastrioti Scanderbeg, kes sündis Andreana Acquaviva d'Aragonale Nardò hertsogitest, päris Kastrioti isapärandi, tuues Galatina hertsogkonna ja Soleto krahvkonna Sanseverino perekonda pärast abiellumist vürst Pietrantonio Sanseverinoga (1508–1559). Nende poeg oli Nicolò Bernardino Sanseverino (1541–1606).
Pärast Skanderbegi surma kuni 1468. aastani
Neljas Kruja piiramine Albaanias Osmanite poolt toimus 1478. aastal, kümme aastat pärast Skanderbegi surma, ja selle tulemusena vallutati linn pärast kolme eelneva piiramise ebaõnnestumist.
Kuna Albaania kaitsjad olid demoraliseerunud ning aastapikkusest piiramisest tingitud näljast ja varustuse puudumisest tõsiselt nõrgestatud, alistusid nad sultan Mehmed II-le, kes oli neile lubanud, et nad võivad vastutasuks puutumatult lahkuda. Üks olulisi ajalooallikaid selle piiramise kohta on Stefano Magno kirjutatud käsikirja "Annali Veneti e del Mondo" neljas köide.
Shkodëri lahing
Tugevad Osmanite väed piirasid 1474. aasta kevadel Shkodërit. Mehmed oli saatnud Rumeelia kuberneri Hadım Suleiman Paşa u 8000 mehega, kuid komandör Antonio Loredan lõi nad tagasi ja nad kartsid Veneetsia abiväge. Mõne allika kohaselt, kui Shkodëri garnison kaebas toidu ja vee puudumise pärast, ütles Loredan neile:
Veneetsia senat andis kõigile kättesaadavatele galeeridele käsu viia vibulaskjad Bojana jõe kaudu Shkodërisse. Kõik Veneetsia kubernerid said samuti käsu ümberpiiratud linna aidata. Veneetsia aruannete kohaselt piiras juulis Shkodërit 50 000 Osmanite sõdurit, keda toetas raskekahurvägi.
1474. aasta alguseks läks kogu piirkond ümber Shkodëri, sealhulgas mahajäetud Baleč, Osmanite võimu alla. Mõne allika kohaselt kavatses Osmanite sultan Podgorica ja Baleči 1474. aastal uuesti üles ehitada ning asustada need 5000 Türgi perekonnaga, et luua täiendav takistus Crnojevići Zeta ja ümberpiiratud Veneetsia Shkodëri koostööle.
Oma 1474. aasta kampaania ajal kahjustasid Osmanid Alessiot ja hävitasid Danja lossi.
Pietro Mocenigo asemel määrati Veneetsia kindralkapteniks Triadan Gritti. Gritti juhtis kuuest galeerist koosnevat Veneetsia laevastikku, mis seilas 1474. aasta mai alguses kaitsma Veneetsia Albaania rannikut ja eriti Bojana jõe suuet. Kui Veneetsia laevastik Bojanasse sisenes, üritasid Osmanite väed seda blokeerida, ummistades Bojana suudme mahalõigatud puutüvedega, täpselt nagu Serbia vojevood Mazarek Teise Shkodëri sõja ajal tegi. Gritti saatis oma laevastiku jõge pidi alla ja hävitas Osmanite väed 15. juunil 1474. Vaatamata kõigile jõupingutustele ei suutnud Gritti tarnida Scutarile kõiki tema laevastiku veetud kaupu, sest paljud tema laevad jäid Sveti Srđi lähedal Bojana madalasse vette lõksu.
Kui Gritti ühines Mocenigoga Shkodëris ja nad mõlemad käskisid Leonardo Boldul leida Ivan Crnojević ja kutsuda teda üles mobiliseerima võimalikult palju oma mehi, et aidata veneetslasi Shkodëri piiramise ajal. Boldu sai ka käsu viia Crnojevići ratsavägi ja jalavägi üle Shkodëri järve. Ivan Crnojević mängis olulist rolli Shkodëri kaitsmisel, kuna ta pakkus ühendust Kotoriga ja varustas linna läbi Žabljaki või Shkodëri järve, võideldes samaaegselt tugevate Osmanite vägede vastu. Ta vedas mehi ja metsa Kotorist üle küngaste Žabljakki, kus ta ehitas fustasid, mis üllatasid Osmaneid Shkodëri järvel. Kogu suve jooksul osales Ivan Crnojević sõjategevuses. Ta kontrollis Shkodëri järve kolme fusta ja 15 väiksema laevaga, mis oli väga oluline, kuna Veneetsia laevastik (koosnes 34 suuremast ja u. 100 väiksemast laevast) ei suutnud Sveti Srđist edasi seilata. Boldu pääses Žabljakist sissepiiratud linna tänu Ivan Crnojevići laevadele. Veneetsia laevade meeskond koos Kreekast pärit stratiootidega ühines kaitsjatega ümberpiiratud linnas ja mõnede Veneetsia aruannete kohaselt ulatus nende koguarv 25 000-ni.
Pärast Humoj perekonna liikme Andreas Humoj poolt toime pandud riigireetmise avastamist Shkodëri piiramise ajal mõistis Gritti ta surma ja lasi Tuzi mehel hukata.
Teadaolevalt tapeti 7000 – 20 000 Osmanite sõdurit ja ligikaudu 3000 tsiviilisikut Scutarist suri janusse ja nälga. Piiramises said välismüürid oluliselt kahjustatud. Kodanikud ehitasid müürid uuesti üles, oodates hilisemat tugevamat Osmanite rünnakut. Osmanid tulid 1478. aastal tagasi, et Shkodër vallutada.
Väed
Skanderbegi mäss toimus peamiselt Põhja- ja Kesk-Albaanias, Malësias ning Põhja-Makedoonia lääneosas, kuid laienes ka Lõuna-Albaaniasse, Kosovosse ja Veneetsia Albaaniasse. Lisaks albaanlastele, kes moodustasid lõviosa tema vägedest, olid tema järgijate seas ka slaavlased, valahhid ja kreeklased; sõja viimastel etappidel olid tema teenistuses ka Veneetsia ja Napoli palgasõdurid. Skanderbegi mäss oli kohaliku ühiskonna osade ja feodaalide reaktsioon privileegide kaotamisele ja Osmanite valitsuse nõudmistele, mida nad pahaks panid. Lisaks türklastele võitles Liiga ka oma rahvuskaaslaste vastu, kuna Osmanite väed, nii komandörid kui sõdurid, koosnesid kohalikest inimestest (albaanlased, slaavlased, valahhid, kreeklased ja türgi timarivaldajad), aga ka Anatoolia türklastest. Ohridi peapiiskopi Dorotheose ning Ohridi peapiiskopkonna vaimulikud ja bojaarid koos suure hulga Ohridi kristlastest kodanikega saatis sultan 1466. aastal Istanbuli nende Osmanite-vastase tegevuse tõttu Skanderbegi mässu ajal. Skanderbegi mässu toetasid ka Morea kreeklased. Fan Noli sõnul oli Skanderbegi usaldusväärseim nõustaja Vladan Gjurica.
Tagajärjed
thumb|right|230px|Albaanlaste saabumine Itaaliasse
Ljiljana Petrović
Ljiljana Petrović (Љиљана Петровић; 1939 – 4. veebruar 2020) oli Serbia laulja.
1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Neke Davne Zvezde", mis kogus 9 punkti ja saavutas 8. koha. 1974 aastal salvestas ta eesti ja vene keeles Valter Ojakääru meistriteose Oma laulu ei leia ma üles.
Boucher
Boucher on prantsuse perekonnanimi.
Leida Sipria
Leida Sipria (13. oktoober 1921 Petrograd – 19. juuli 2010) oli eesti parteitegelane.
Enne Teist maailmasõda õppis Leningradis elektriinseneri eriala. Astus vabatahtlikuna Punaarmeesse, teenis Eesti Laskurkorpuse koosseisus kirurgiaõena. 1943. aastal astus ÜK(b)P liikmeks.
1950. aastal töötas ta Eesti NSV põlevkivi- ja keemiatööstuse ministeeriumi osakonna juhataja asetäitjana.
Aastatel 1963–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII ja IX koosseisu saadik.
1950. aastatest 1980. aastani oli ta EKP Keskkomitee liige, EKP Keskkomitee instruktor ja osakonnajuhataja.
Lola Novaković
pisi|Lola Novaković Eurovisiooni lauluvõistlusel Lola Novaković (serbia Лола Новаковић; 5. aprill 1935 – 3. aprill 2016) oli Serbia laulja. 1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Ne Pali Svetlo U Sumrak".
Leida Sipria
Isiklikku
Eesti NSV kergetööstuse ministri asetäitja Georg Rebane (Georgi Hugo p. Rebane) oli tema abikaasa.
Kirsipuu (perekonnanimi)
Kirsipuu on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kirsipuu 455 inimesel (213 mehel ja 242 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kirsipuu meeste puhul 263. ja naiste puhul 250. kohal. Levinuim oli see Järva maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 10,71.
Villa ohvriallikas
Villa ohvriallikas on ohvriallikas Võrumaal Rõuge kihelkonna Villa külas.
Nagymányok
Nagymányok (saksa keeles Großmanok) on linn Ungaris Tolna komitaadis Bonyhádi kreisis. Nagymányok asub Bonyhádist umbes 6 km ja Szekszárdist ligikaudu 21 km lääneedelas.
Natalja Bondartšuk
Ta lõpetas aastal 1971 Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Instituudi näitlejateaduskonna (Sergei Gerassimovi ja Tamara Makarova juhendamisel) ning aastal 1975 režiiteaduskonna samade isikute juhendamisel.
Nagymányok
Asulat on esmamainitud 1015. aastal. Kivisöe kaevandamine algas juba 1803. aastal, kuid omandas olulisema rolli alates 1890. aastast.
Nagymányok sai linnaõigused 1. juulil 2009.
Saksamaa Liitvabariigi Teeneteorden
pisi|Teeneteordeni suurrist
Anne Kalmus
pisi|Paikuse Kooli direktor Anne Kalmus Anne Kalmus (sündinud 26. juulil 1970) on eesti haridustöötaja.
Natalja Bondartšuk
Natalja Bondartšuki isa Sergei Bondartšuk oli vene filmilavastaja, -näitleja ja stsenarist, ema Inna Makarova on filminäitleja. Ta oli abielus näitleja ja filmilavastaja Nikolai Burljajeviga, abielust sündisid poeg Ivan Burljajev, kes on muusik ja näitleja ning tütar Maria Burljajeva, kes on Moskva Majakovski nimelise teatri näitleja.
Saksamaa Liitvabariigi Teeneteorden
Saksamaa Liitvabariigi Teeneteorden (saksa Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland) on Saksamaa Liitvabariigi riiklik teenetemärk. Teenetemärgi asutas 7. septembril 1951 Sakasamaa esimene liidupresident Theodor Heuss.
Anne Kalmus
Anne Kalmus on Paikuse Kooli direktor alates aastast 2019.
Anne Kalmus on töötanud alates 2007. aastast Paikuse Koolis õpetajana, haridustehnoloogina, arendus-ja õppejuhina. Ta on olnud infotehnoloogia sihtasutuse koolitaja, teda on tunnustatud Paikuse valla aasta õpetaja, Pärnumaa aasta koolitaja ning parima kolleegi tiitliga. 2012. aastal võitis ta Tiigrihüppe Sihtasutuse e-õppematerjali konkursi tööga "Matemaatika veebivihik 2. klassile".
Dobl
thumb|Dobl
Dobl oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. See ühendati 2015. aasta jaanuaris Dobl-Zwaringi vallaga.
Dobl asub Kaiserwaldi metsaalal Kainachi jõe orus, umbes 14 km Grazist edelas.
Elmiine
Elmiine on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli seda naisenime Eestis alla viiel inimesel.
Matilda II
Matilda II oli tank, mis töötati välja 1937. aastal ja mida toodeti aastatel 1937–1943. See oli brittide jalaväetank, mida kasutati Teises maailmasõjas.
Prantsusmaa
Sõja alguses kui sakslased ründasid Prantsusmaad olid need tankid sakslaste jaoks „raudseinad“ kuna Matildal oli sel ajal üks paksemaid soomuseid. Selleks, et neid hävitada pidid sakslased kas kasutama oma 88 mm õhu- ja tankitõrjekahurit või selle ümber manööverdama.
Põhja-Aafrika
Matildad olid ohtlikud ka Põhja-Aafrikas, kuna nende soomus oli piisavalt paks, et Itaalia kergetankid ei läbistanud seda. Muidugi ei olnud Matilda II palju eeliseid, kuna oli aeglane ja oli kerge selle ümber manööverdada.
Vaikne ookean
Matilda II olid ohtlikud Jaapani vastu. Jaapanlastel ei olnud eriti tankitõrjevarustust ning Austraalia kasutas seda eelist ära. Selle nõrkuse tõttu kasutati Matilda II eelised ära nagu paks soomus kiire laadimine jne.
Est- und livländische Brieflade
"Est- und livländische Brieflade" (tuntud ka kui "Brieflade") on neljaosaline Eestimaa ja Liivimaa (IV osas puudutatakse ka Kuramaad) ajalooallikate väljaanne.
Matilda II
Relvastus ja soomus
Sõja alguses oli Matilda II üks paksemaid soomuseid sõjas 20–78 mm ja relvastus oli QF -2 pounder (40mm), kuulipildur oli Besa kuulipildur. Kui sakslased tulid oma 88 mm kaotasid Matildad oma parima eelise ära, aga neid kasutati sõja lõpuni.
Est- und livländische Brieflade
Osad:
Matilda II
Viited
Õun, Mati; Ojalo, Hanno; Imeline Ajalugu (2018). Teise maailmasõja lahingud õhus, maal ja vees.
Zwaring-Pöls
thumb|Zwaring
Zwaring-Pöls oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. See ühendati 2015. aasta jaanuaris Dobl-Zwaringi vallaga.
Gładyszów
Gładyszów on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Gładyszów asub Slovakkia piirist umbes 4,5 km kaugusel.
Idle No More
Idle No More (inglise keeles "Aitab viivitustest") on Kanada indiaanlaste (First Nations), inuittide ja nende toetajate protestiliikumine, mis sündis novembris 2012 reaktsioonina Kanada peaministri Stephen Harperi valitsuse poliitikale Kanada põlisrahvaste lepinguõiguste suhtes, eelkõige seaduseelnõule C-45, ja saavutas kiiresti ülemaailmse toetuse.
Idle No More toetuseks on korraldatud mitu poliitilist aktsiooni, mida on ajendanud Attawapiskati pealiku Theresa Spence'i näljastreik ja mida on koordineeritud sotsiaalmeedia kaudu.
Elna
Elna on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 802. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Elna 91 naisel.
Põhjaneitsi
"Põhjaneitsi" on 1980. aastal valminud Raimo Kangro ja Andres Valkoneni rokkooper. Ooper kanti esimest korda ette 13. oktoobril 1980 Vanemuise teatris ja selles osalesid sümfooniaorkester ja rokkansambel. Etendusel oli rokkansambliks Fix, solistideks Silvi Vrait, Vello Toomemets, Tõnu Kilgas ja Aivar Tommingas. See rokkooper oli Eesti esimene sellelaadne teos.
Leisu külanõukogu
Leisu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Läänemaal Emmaste vallas. Külanõukogu keskus asus Leisu külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Leisu külanõukogu 1950 septembris Hiiumaa rajooni koosseisu.
1954 juunis Leisu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Emmaste külanõukoguga.
Dom Sébastien
"Dom Sébastien" (originaalis Dom Sébastien, roi de Portugal – "Dom Sébastien, Portugali kuningas") on Gaetano Donizetti ooper (grand opéra) viies vaatuses Eugène Scribe’i libretole Paul-Henri Foucheri draama Dom Sébastien de Portugal (1838) järgi.
Esmaettekanne toimus 13. novembril 1843 Pariisi Opéras (Salle Le Peletier). Rollide esmaesitajad olid Gilbert Duprez (dom Sébastien), Rosine Stolz (Zayda), Nicholas-Prosper Levasseur (dom Juam de Silva), Paul Barroilhet (Le Camoëns), Jean Etienne (Abayaldos), Hippolyte Brémont (Ben-Selim) ja Jean-Baptiste Octave (dom Antonio). Dirigeeris François-Antoine Habeneck.
Väljaspool Itaaliat on esitatud pealkirjade Don Sebastiano või Don Sebastiano, Re di Portogallo all.
Ajalugu
Helilooja viimane, monumentaalne ja kõige pikem ooper, mis kestab üle kolme tunni ja on kirjutatud prantsuse grand opéra stiilis. Libreto põhineb Portugali õnnetu kuninga Dom Sebastião I lool, kes võttis 1578. aastal ette 16 000-mehelise väega retke Marokosse, kus see purustati Alcácer-Quibiri lahingus. Vaid 50 portugallasel õnnestus põgeneda, 9000 hukkus, ülejäänud läksid vangi ja orjusse. Kujunes välja legend, et kuningas Sebastião, kelle surnukeha ei leitud, elas lahingu üle. Sellel legendil põhineb ka 1838. aastal Pariisis esietendunud Paul Henri Foucheri  draama  Don Sébastien de Portugal.
Pariisi ooperi direktor Léon Pillet´ innustas Eugène Scribe´i kirjutama selle draama alusel libreto viievaatuselise suurooperi komponeerimiseks. Esialgu pakuti teksti Mendelssohnile ja Meyerbeerile, kuid mõlemad keeldusid. 1842. aasta detsembris pakuti libretot Donizettile, kes 1843. aasta alguses allkirjastas lepingu ja lubas aasta lõpuks ooperi valmis komponeerida.
Donizetti jõudis Viinist Pariisi 20. juulil 1843. Kaasas oli tal juba peaaegu valmis ooper. Puudus veel viies vaatus ja tegemata oli orkestratsioon. Töö viienda vaatuse kallal venis septembrini. Proovid algasid aga juba augustis. Koostöö libretist Scribe'iga ja primadonna  Rosine Stoltziga osutus keeruliseks. Pidevalt oli vaja lugusid primadonnale meelepäraseks teha. Sai selgeks ka libretisti nõrk  töö tekstoga, mida Donizetti oli alguses alahinnanud. Kuna peale peaosalise Zayda muid naiserolle polnud, püüdsid Donizetti ja Scribe´ teda igas ansamblistseenis lavale tuua, isegi ka siis, kui see ei olnud dramaturgiliselt põhjendatud. Rosine Stoltz protesteeris, et ta ei jaksa kolm tundi laval olla.
Solistide ansambel oli tolle aja parim, mida saada oli. Sellest hoolimata võeti esietendus vastu tõrjuvalt, mida Donizetti ise pidas fiaskoks. Edasi läks paremini. Ooper püsis laval 32 etendust ja seda mängiti ka Lille'is, Lyonis ja Marseille's.
Donizetti hakkas kohe ooperit kohendama, et see Viini  Kärntnertortheateris lavale tuua. Leo Herz tõlkis libreto saksa keelde, mis läks originaalist tublisti lahku. Ooper pikkus vähenes poole tunni võrra. Tegemist oli sisuliselt uue versiooniga. Donizetti pidi muusikat kohandama saksa keelele, millest ta aru ei saanud. Viini versiooni esmaesitus õnnestus suurepäraselt. Peaaegu kõiki numbreid tuli korrata. Ooper püsis repertuaaris pikka aega ja seda esitati 1882. aastaks üle 150 korra. Viini versiooni mängiti ka Prahas (1846), Dresdenis (1848) ja Hamburgis (1848) ning hiljem Linzis, Grazis, Riias, Helsingis ja Münchenis (1857). 1845. aastal esitati Lissabonis itaaliakeelset versiooni, mis levis Itaalias ja hispaaniakeelsetes maades kuni 1850. aastate lõpuni. Seejärel esitati teost harva ning  sajandi lõpukümnendikeks oli Donizetti suurooper vajunud unustusehõlma.
20. sajandi esimese poole kohta on teada vaid kaks lavastust: Bergamos (1909) ja Roomas (1911). 1950. aastatel alanud bel canto ooperite renessanss äratas ellu arvukalt Donizetti unustuses olnud oopereid. Dom Sébastieni edu polnud eriti laiaulatuslik. Seda etendati  Firenzes (1955), New Yorgis (1984, 2006), Stuttgardis (1996), 1998. aastal Aachenis, Bergamos ja Bolognas, samuti Londonis (2005) ja Nürnbergis (2009). Aeg ajalt esitati ka tublisti lühendatuna mõnel kontsertettekandel.
Helisalvestused on aastatest 1984, 1998 ja 2005.
Tegelased
–         Dom Sébastien (tenor), Portugali kuningas
–         Dom Juam de Silva (bass), suurinkvisiitor
–         Dom Antonio (tenor), kuninga onu, kuningriigi regent
–         Zayda (metsosopran), Ben-Selimi tütar
–         Abayaldos (bariton), araabia hõimupealik, Zayda kihlatu
–         Dom Henrique (bass), Dom Sébastieni leitnant
–         Don Luis (tenor), Hispaania saadik
Süžee
Tegevus toimub 1578 Lissabonis ja Maroko kõrbes. Portugali kuningas dom Sébastien läheb Põhja-Aafrikasse sõjakäigule mauride vastu. Poeet Camoëns soovib teda sellel retkel saata. Mõlemad on aga lummatud ilusa mauri tüdruku Zayda tantsust ja laulust. Zaydale sunnitakse peale ristiusk. Kuninga vastu intrigeerib suurinkvisiitor dom Juam de Silva, tunnetades monarhi nõrkust. Kuningas vabastab Zayda inkvisitsiooni haardest ja lubab tal pöörduda tagasi Aafrikasse oma isa juurde. Zayda isa Ben-Selim teatab tütrele, et tal tuleb abielluda sugukonnapealiku Abayaldosega. Zayda aga armastab kuningat. Valmistatakse ette pulmi, kui tuleb teade, et Portugali üksused liiguvad Maroko suunas. Abayaldos viib mauride väed lahingusse. Dom Sébastieni üksused saavad lüüa. Kuningas oma kaaskonnaga võetakse vangi. Tänulik Zayda hoolitseb dom Sébastieni eest ning aitab tal koju tagasi pöörduda. Ta läheb ise kuningaga kaasa. Naasnud Lissaboni, leiab kuningas, et tema onu dom Antonio on trooni usurpeerinud. Sébastien ja Zayda võetakse vahi alla. Neid ähvardatakse hukata, kui nad ei soostu tunnustamast Hispaania ülemvõimu Portugalis. Kuningas keeldub. Mõlemad mõiste­takse surma. Camoëns üritab korraldada põgenemist, kuid plaan tuleb avalikuks. Dom Juam annab sõduritele käsu surmaotsus täide viia.
Roie (arhitektuur)
pisi|Võlviroided Roie, ka võlviroie (saksa keeles Rippe, prantsuse keeles nervure, itaalia keeles nervatura, inglise keeles rib) on ristvõlvide servjooni tähistavad eenduvad kaared.
Eesti arhitektuuris esinevad järgmised roideprofiilid :
Hilisgootikas väheneb roide konstruktiivne tähtsus ja esile tõuseb dekoratiivne, nii et roided võivad täht- ja võrkvõlvides moodustada keerukaid mustreid ja võrgustikke, samuti ripproietena laepinnast eenduda, omavahel põimuda ja isegi laest lahti lasta.
Korjus (perekonnanimi)
Korjus on eesti ja soome perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Korjus 176 inimesel: 97 mehel ja 79 naisel. Perekonnanimede levikult oli Korjus meeste puhul 856. ja naiste puhul 1285. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,7.
Aleksandr Ankvab
pisi|Aleksandr Ankvab 2011. aasta oktoobris Aleksandr Ankvab (abhaasi keeles Алықьсандр Анқәаб; sündinud 26. detsembril 1952 Suhhumis) on Abhaasia poliitik, aastatel 2011–2014 Abhaasia president.
Ta naasis 1990. aastal Abhaasia sõja puhkedes Abhaasiasse ja valiti järgmisel aastal Abhaasia Ülemnõukogu saadikuks. 1992–1993 pidas ta Abhaasia siseministri ametit.
1994. aastal siirdus Ankvab Moskvasse, kus tegeles muuhulgas äriga.
2004. aastal soovis Ankvab kandideerida Abhaasia presidendiks, kuid ei saanud kandideerida, kuna kandidaatidele seati abhaasi keele valdamise nõue. Ankvab toetas seejärel Sergei Bagapši kandidatuuri.
Ankvab oli üks kolmest kandidaadist 26. augustil 2011 toimunud presidendivalimistel ja võitis need esimeses voorus, saades 54,82% häältest. Ühtlasi sooritas ta komisjoni ees edukalt presidendikandidaatidele kohustusliku abhaasi keele eksami.
Ankvab andis ametivande 28. augustil 2011. Ankvab oli rõhutatult venemeelne president, kes on muuhulgas tõstnud esile ka vajadust tugevdada vene keele positsioone Abhaasias. Ta pälvis tähelepanu ka mitmete populistlike aktsioonidega, näiteks võttis ta isiklikult vastu vabariigi kodanikke ja kuulas ära nende muresid. Ta seisis aktiivselt selle eest, et ennast mittekanooniliselt autonoomseks kuulutanud Abhaasia Õigeusu Kirik võetaks Moskva ja kogu Venemaa patriarhi vaimuliku eestkoste alla.
Tema ametiajal hakati teda üha rohkem süüdistama korruptsioonis ja Venemaalt saadud rahalise abi väärkasutamises. Mai 2014 pealinnas Suhhumis puhkenud meeleavalduste käigus vallutasid meeleavaldajad 27. mail presidendipalee ning Ankvab põgenes. 29. mail nõudis parlament presidendi tagasiastumist, kuid Ankvab keeldus. Seejärel tühistas parlament 31. mail Ankvabi volitused presidendina ja nimetas riigipea kohusetäitjaks parlamendi esimehe Valeri Bganba. Järgmisel päeval, 1. juunil 2014 astus Ankvab lõpuks ise ametist tagasi, põhjendades seda sooviga tagada Abhaasias rahu ja stabiilsus ning anda võimalus uute valimiste läbiviimiseks.
Boulanger
Boulanger on prantsuse perekonnanimi.
Stiina
Ajakirja andis välja Ajakirjade Kirjastus. Ajakirja peatoimetaja oli Vesta Reest. Ajakiri ilmus üks kord kuus. 1996–1997 ilmus Stiina ajakirja Stiil kaasandena.
Sithonía
Sithonía all võidakse mõista
Elnara
Elnara (asrebaidžaani Elnarə) on naisenimi.
2020. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1937. naisenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Elnara 18 naisel.
Alpes Maritimae
thumb|Rooma keisririik u. 125 pKr, Alpes Maritimae provints esile tõstetud
Alpes Maritimae oli Rooma keisririigi provints. See oli Alpes Poeninae ja Alpes Cottiae kõrval üks kolmest Alpidega piirnevast provintsist tänapäeva Prantsusmaa ja Itaalia vahel. Provintsi kuulus osi tänapäeva Prantsuse departemangudest Alpes-Maritimes, Alpes-de-Haute-Provence ja Hautes-Alpes.
Ajalugu
Asutatuna aastal 14 eKr Augustuse poolt, oli alguses Alpes Maritimae pealinnaks Cemenelum (nüüd Cimiez), mis on praegu Prantsusmaal Nice'i linna naabruses.
Aastal 297 laiendati provintsi põhja ja loodesse kuni Durance (Druentia) jõeni ja Col de Montgenèvre kuruni. Selle pealinn viidi Civitas Ebrodunensiumisse, tänane Embrun.
3. sajandil sai provints Septem Provinciae osaks, mis omakorda oli pretoriaanide Gallia prefektuuri osa.
Asulad
Suured asulad provintsis olid:
Pärast aastat 297 provintsi laienedes lisandusid:
Dubois
Dubois on prantsuse perekonnanimi.
Lihula külanõukogu
Lihula külanõukogu oli külanõukogu Haapsalu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Tuudi külanõukoguga.
Alice Coltrane
pisi|Alice Coltrane (2006) Alice Coltrane (neiupõlvenimi Alice McLeod; 27. august 1937 Detroit – 12. jaanuar 2007 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide džässmuusik ja helilooja.
Alice Coltrane oli abielus džässmuusik John Coltrane'iga.
Kvartet 4M
Kvartet 4M (ka 4 M, 4M või Vokalni kvartet 4M) oli Jugoslaavia ansambel.
Ansambel tegutses Zagrebis aastatel 1956–1974.
1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Pozdrav svijetu", mis kogus 5 punkti ja saavutas 13. koha.
Asjaolu
Asjaolu (saksa keeles Sachverhalt, soome keeles asiaintila) ehk asjade seis ehk asjaseis (inglise keeles state of affairs), ka olukord ehk situatsioon, on entiteet, mis vastab propositsioonile p ja on olemas (ehk "kehtib") siis ja ainult siis, kui p on tõene.
Fakt ehk tõsiasi on kehtiv asjaolu.
Asjaolu kui ontoloogia mõiste on tulnud käibele 19. sajandi lõpus. Asjaolude abil on selgitatud universaalide probleemiga liituvas mõisterealismis, kuidas Bertrand Russelli poolt oletatavad universaalid ehk üldmõisted konkretiseeruvad partikulaarides.
Asjaolusid on käsitlenud teiste seas Gustav Bergmann, David Malet Armstrong, J. P. Moreland ja Reinhardt Grossmann.
Koidu V. G. Ferreira
Koidu V. G. Ferreira (sündinud 1975) on eesti kirjanik.
Pepel in Kri
Pepel in Kri oli Jugoslaaviai ansambel. 1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Dan ljubezni". Nad kogusid 22 punkti ja saavutasid 13. koha.
Elve
Elve on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 230. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Elve 728 naisel.
Kreek (perekonnanimi)
Kreek on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kreek 223 inimesel: 107 mehel ja 116 naisel. Perekonnanimede levikult on Kreek meeste puhul 747. kohal ja naiste puhul 757. kohal. Perekonnanimi Kreek on levinuim Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,79.
Rotund
pisi|Rotund [[Prahas]] pisi|Kohvik Rotund Tartu Toomemäel. 2016. aasta november. Rotund (ladina keeles rotundus ˈümmarguneˈ) on ringikujulise põhiplaaniga ehitis või ruum, näiteks mausoleum, memoriaalehitis, paviljon ja muu selline.
Inga Gaile
Elukäik
Ta lõpetas 1993. aastal Riias gümnaasiumi ning õppis 1994–1998 Läti Kultuuriakadeemias kirjandusteooriat, -ajalugu ja -kriitikat. 2012. aastal lõpetas ta teatri- ja teledramaturgia kursuse, aastail 2012–2014 õppis magistrantuuris režii alal.
Ta on avaldanud luulet (sh lasteluulet), näidendeid ja romaane.
Alates 2004. aastast on ta Läti Kirjanike Liidu liige.
Valeraha
Ajalugu
Raha on võltsitud peaaegu sama kaua, kui see on maksevahendina kasutusel olnud. Enne paberraha kasutuselevõttu oli valeraha tegemise kõige levinum meetod mitteväärismetallide segamine puhta kulla ja/või hõbedaga. Praegusel ajal kasutatakse valeraha tootmiseks enamasti printereid. Tänapäeval kutsutakse kõige paremaid võltsitud rahatähti "superdollariteks", sest neil on kõrge kvaliteet ja suur sarnasus õigete Ameerika dollaritega. Alates 2002. aastast, kui võeti kasutusele euro, on võltsitud ka euro pangatähti ja münte, kuid siiski oluliselt vähem kui Ameerika dollareid.
Mõju ühiskonnale
Valeraha tootmine on kahjustanud ühiskonda mitmel moel:
Valeraha vastu võitlemine
Traditsiooniline paberraha võltsimise vastu kasutatud meetod oli rahatähtedele lisatud detailne sügavtrükk, tänu millele oli lihtne valeraha ära tunda. Põhja-Ameerika kolooniates kasutati väga leidlikku meetodit, et vältida valeraha ringlust – pabertähtedele trükiti kindla taimelehe muster. Kuna taimelehes asuvad mustrid on väga unikaalsed ja keerulised, oli valeraha tootmine praktiliselt võimatu. Müntidel kasutati näiteks tehnikaid, kus servi töödeldi nii kvaliteetselt, et väärismetalle poleks saanud maha kraapida. Seda meetodit kasutati peamiselt kuldmüntide valmistamisel.
Tehnoloogia areng 20. sajandi lõpul lihtsustas valeraha tootmist märkimisväärselt. Samas suutsid rahvusvahelised graveerimisbürood välja töötada ka uusi valeraha tootmise vastaseid süsteeme. Võeti kasutusele hologrammid, mitmevärvilised rahatähed, varjatud turvaribad, mikrotrükk, vesimärgid ja värvid, mille värv muutub sõltuvalt valguse kaldenurgast. Lisaks loodi ja kohandati ka tarkvaraprogramme – näiteks Adobe Photoshop modifitseeriti tootjate poolt selleks, et takistada skaneeritud pangatähtedega manipuleerimist.
Cadillac
Cadillac on Ameerika autotootjale General Motors kuuluv luksusautomark. Selle peamisteks turgudeks on USA, Kanada ja Hiina, kuid sõidukeid müüakse neile lisaks veel 34 riigis. 2014. aastal müüs Cadillac USA-s 170 750 sõidukit ning 2019. aastal 390 458 sõidukit, mis on Cadillaci jaoks ka rekordtulemus. vasakul|pisi|Cadillaci logo (1921) Cadillac on üks maailma vanemaid automarke, millest veel vanem on USA-s vaid samuti GM-ile kuuluv Buick. Ettevõte loodi 1902. aastal endise Henry Ford Company põhjal ning Cadillaci esimesed autod, 1902. aasta oktoobris valminud Runabout ja Tonneau, olid sisuliselt identsed Fordi mudel A-ga. Ettevõte sai nime Detroiti linna rajaja Antoine de la Mothe Cadillaci järgi ning autofirma logo kujutab tema vappi.
Kainachi jõgi
Kainach on jõgi Austrias Steiermargi liidumaal. See on Muri parempoolne lisajõgi Wildonis.
Liivi külanõukogu
Liivi külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Kullamaa vallas. Külanõukogu keskus asus Liivi asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Liivi külanõukogu 1950 septembris Märjamaa rajooni koosseisu.
1954 juunis Liivi külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium arvati Kullamaa külanõukogu koosseisu.
Ivar Koppel
pisi|Ivar Koppel 2016. aastal toonases teadusarvutuste keskuses Ivar Koppel (sündinud 19. mail 1972) on eesti keemik ja keskastme juht.
Doktorikraadi füüsikalise ja analüütilise keemia alal sai ta Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas 2001. aastal.
Alates 2016. aastast on ta Tartu Ülikooli teadusarvutuste keskuse juhataja ja IT arendusjuht.
Aleksei Panov
Aleksei Panov (3. detsember 1938 Tallinn – 12. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, oftalmoloog.
Elulugu
Aleksei Panov oli arsti poeg, Leo Schotteri õepoeg.
Lõpetas 1957 Kunda Keskkooli, 1964 TRÜ arstiteaduskonna, 1967–1970 aspirantuuri silmahaiguste erialal, meditsiinikandidaat (1988, Moskvas Helmholtzi-nimelises Silmahaiguste Instituudis), väitekiri "Удаление амагнитных инородных тел из труднодоступных отделов глаза". Täiendas end Moskvas, Leningradis, Odessas, Sydneys, Chicagos, San Antonios, Berliinis jm Lääne-Euroopas.
Oli 1964–1967 Jõgeval kohaliku täitevkomitee liige, 1970–1988 TRÜ oftalmoloogia kateedri assistent, 1989 dotsent, ühtlasi 1970 TRÜ nägemise tervishoiu harulabori asutaja ning 1970–1991 selle juhataja, silmaarst ja -kirurg, 1989–1992 TÜ silmahaiguste ja otorinolarüngoloogia kateedri juhataja, 1992–1997 oftalmoloogia korraline professor, 1997–2010 dotsent ja 1990-1999 TÜK silmakliiniku juhataja.
Teadustöö
Uurinud silmavigastusi, nende diagnostikat, profülaktikat ja kirurgilise ravi meetodeid, lühinägevust, nägemisinvaliidsust ja oftalmoloogia ajalugu. Euroopa Pimeduse Vastu Võitlemise Ühingu liige, Eesti Oftalmoloogide Teadusliku Ühingu kauaaegne aseesimees, Eesti Silmaarstide Seltsi juhatuse liige. Üle 100 teadustrükise, 2 autoritunnistust, arvukalt õppevahendeid.
Dupré
Dupré on prantsuse perekonnanimi.
Salafism
Salafism (araabia keeles ‏السلفية‎ as-salafiyya, salafi < eelkäija, esivanemad) on islami uususund. See on äärmusideoloogia, uusfundamentalistlik (ultrakonservatiivne) suund sunni islamis. Salafistid on väljaspool Saudi Araabiat asuvad vahabistid. (Vahhabiitliku islami levitamise võimukeskus on Saudi Araabia, millel on islamiorganisatsioonide kaudu mõju ka Eesti moslemikogukonnas.) 19. sajandi poliitilise ideoloogiana on salafism islamismi eelkäija.
Eelkäijad, austatud (arab. as-Salaf aṣ-Ṣāliḥ) on moslemite kolm esimest põlvkonda. Nad tundsid Muhammadi või neid, kes temaga kokku puutusid, järgijaid (arab. Tabi’un). Kolmas põlvkond oli järgijate järgijad (arab. Atba’ at-tabi’in). Viimane kolmanda põlve salafi oli Ahmad bin Hanbal (suri 855 m.a.j). Ta rajas õiguskooli, mis oli tähtis islami levimisel. Hiljem hakati salafideks nimetama õpetlasi, nt Ibn Taimiyya (1263–1328) ja Muhammad ibn Abd al-Wahhab (1703–1792). Viimane rajas vahhabismi.
Ideoloogiliselt pakub salafism identiteediotsingutes selgepiirilist vastandumist Lääne mõjudele, mida Süüria kontekstis võib kergesti siduda vastupanuga sekulaarsele Assadi režiimile, aga Iraagis vastupanuga nende mõistes väärusuliste šiiitide juhitavale valitsusele.
Eesti Kennelliit
Eesti Kennelliit (lühend EKL) on aastast 1989 tegutsev Eesti tõukoerakasvatuse keskorganisatsioon.
EKLi eestvedamisel korraldatakse koertenäitusi ja -võistlusi.
EKL annab välja Eesti Kennelliidu aastaraamatut.
Emilia
Emilia võib tähendada järgmist:
Thomas Young
pisi Thomas Young (13. juuni 1773 Milverton, Somerset – 10. mai 1829 London) oli inglise polümaat ja arst. Ta tegeles optika, mehaanika, energia, füsioloogia, keeleteaduse, muusikalise harmoonia ja egüptoloogiaga.
Teda on nimetatud "viimaseks meheks, kes teadis kõike".
Elu
Ta sündis kveekerite perekonnas kümnest lapsest vanimana. 14-aastaselt oli ta juba õppinud ära kreeka ja ladina keele ning tutvust teinud veel üheteistkümne võõrkeelega.
1792. aastal hakkas ta Londonis õppima meditsiini, 1794. aastal astus Edinburghi Ülikooli ning aasta hiljem siirdus Saksamaale Göttingeni, kus sai Göttingeni Ülikoolist 1796. aastal meditsiinidoktori kraadi. 1797. aastal astus ta Cambridge'i Ülikooli Emmanueli kolledžisse. Samal aastal sai ta oma vanaonu päranduse, mis muutis ta majanduslikult iseseisvaks. 1799. aastal asus ta Londonis tööle arstina. Ta avaldas paljud oma varased teadusartiklid anonüümselt, et kaitsta oma arstimainet.
1801. aastal nimetati ta loodusfilosoofia (peamiselt füüsika) professoriks riiklikus teadus- ja haridusasutuses Royal Institution. Kahe aasta jooksul pidas ta 91 loengut.
1811. aastal asus ta tööle Saint George'i haiglas. 1814. aasta osales ta komitees, mis selgitas välja võimalikke ohte gaasi kasutuselevõtul Londonis, ning 1816. aastal komitees, mis määras kindlaks sekundi täpse pikkuse.
1827. aastal valiti ta üheks kaheksast välisliikmest Prantsuse Teaduste Akadeemias ning 1828. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Teadustöö
Ta tegi mitmeid olulisi avastusi, mis hiljem teisi teadlasi nende töös edasi aitasid, nt Rosetta kivi dešifreerimisel.
Oma Göttingenis 1796. aastal kaitstud väitekirjas "De corporis hvmani viribvs conservatricibvs. Dissertatio." esitas ta neljal lehel lisana ettepaneku universaalseks foneetiliseks tähestikuks ("et mitte jätta neid lehti tühjaks"). Oma Encyclopædia Britannica artiklis "Keeled" võrdles ta 400 keele grammatikat ja sõnavara.
Valguse laineteooria
Youngi enda arvates oli tema tähtsaim saavutus see, et ta tegi kindlaks valguse laineteooria, mille oli välja pakkunud Christiaan Huygens teoses "Traité de la lumière" (1690). Selleks ta pidi ületama Isaac Newtoni teoses "Opticks", esitatud vaate, et valgus koosneb osakestest. 19. sajandi alguses esitas ta rea teoreetilisi põhjendeid valguse laineteooria kasuks ning töötas välja kaks tõestust. Ondoskoobi abil demonstreeris ta interferentsi ideed veelainete peal. Youngi interferentsikatsega, mis oli kahe pilu katse eelkäija, demonstreeris ta interferentsi valguse kui laine puhul.
Issad
Issad (vene keeles Исад; varem Issadi) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. See asub Pihkva järve kaldal valla keskuset Krupist umbes 1,5 km kaugusel idas Moložva jõe suudme lähedal. Ajalooliselt jäi küla Setumaale.
2000. aastal elas külas 11 inimest.
Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi Issadi küla Satserinna valda.
Eesti Kirikuloo Selts
Eesti Kirikuloo Selts (lühend EKLS) on 1997. aastast tegutsev Eesti kirikuloo uurijaid ja kirikuloost huvitatuid ühendav akadeemiline organisatsioon.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärk toetada, edendada ja propageerida Eesti kirikuloo uurimist ning luua kontakte Eesti kirikuloo uurijate vahel.
Seltsi eestvedamisel toimuvad kahel korral aastas Eesti kirikulugu ja sellega piirnevaid teemasid käsitlevad avalikud ettekandekoosolekud.
Eesti Kirikuloo Selts esindab Eestit ka rahvusvahelises kirikuloo seltside ja ühenduste assotsiatsioonis Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme.
Ambasadori
pisi|Ambasadori Ambasadori oli Bosnia ja Hertsegoviinai ansambel. 1976. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Ne Mogu Skriti Svoju Bol".
Moussa Dembélé
pisi|Moussa Dembélé 2017. aastal [[Celtic FC|Celticu särgis]] Moussa Dembélé (sündinud 12. juulil 1996 Pontoise'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Ettifaq.
Aastatel 2004–2012 kuulus ta Paris Saint-Germaini noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Fulham. Hooajal 2013–14 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2015–16 lõi ta Fulhami särgis Inglismaa esiliigas 15 väravat.
2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Šotimaa kõrgliiga klubiga Celtic. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 võitis ta klubiga nii Šotimaa meistrivõistlused, Šotimaa liigakarikas kui ka Šotimaa karika. Hooajal 2016–17 valiti Dembélé Šotimaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Lyoni Olympique'iga. Hooajal 2018–19 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 16 väravat ja 2019–20 15 väravat, kuid hooaja 2020–21 esimesel poolel lõi ta vaid ühe värava. Hooaja 2020–21 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético, kuid ühtegi väravat ta seitsme mänguga seal ei löönud.
Suvel 2023 tema leping Lyoni Olympique'iga lõppes ning ta siirdus Saudi Araabia klubisse Al-Ettifaq.
Dembélé on mänginud Prantsusmaa noortekoondistes.
Lefevre
Lefevre on prantsuse perekonnanimi.
José Sá
José Pedro Malheiro de Sá (sündinud 17. jaanuaril 1993 Bragas) on Portugali jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers.
Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Marítimo. Aastatel 2012–2015 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 18. augustil 2013 mängus Lissaboni Benfica vastu. Marítimo põhimeeskonnas jäi ta põhiliselt varuväravavahirolli.
2016. aasta jaanuaris liitus ta Portugali suurklubiga FC Porto. Portos oli ta esimesel kahel hooajal Iker Casillase järel Porto varuväravavahiks. Enam sai ta mänguaega hooajal 2017–18, mil tuli Portoga ka Portugali meistriks.
2018. aasta augustis läks Sá Portost laenule Kreeka kõrgliiga klubisse Olympiakós, kellega sõlmis 2019. aasta mais püsiva lepingu. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 tuli ta Olympiakósega Kreeka meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Sá Kreeka kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja hooaja sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta juulis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Wolverhampton Wanderersi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
2015. aastal võitis Sá Portugali kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Ta oli Portugali jalgpallikoondise varuväravavaht 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, kuid Portugali koondises pole ta seni veel debüüti teinud.
Kross (perekonnanimi)
Kross on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kross 49 inimesel (28 mehel ja 21 naisel).
Johannes Jakobson
Johannes Jakobson (8. november 1921 Eesti-Maruhha küla, Kubani–Mustamere oblast – 2. november 1997) oli Eesti NSV partei- ja haridustegelane.
Szentes
Szentes on linn Ungaris Csongrád-Csanádi komitaadis, Szentesi kreisi halduskeskus. Asub Kurca jõe ääres, Tisza lähedal.
Johannes Jakobson
Ta osales Teises maailmasõjas 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisus.
Tegevus NLKP-s
Ta oli NLKP liige 1944. aastast.
Ta lõpetas 1953. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli ja 1958. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia.
Eesti NSV haridustegelasena
Ta oli aastatel 1958–1960 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis kateedrijuhataja; aastatel 1960–1968 oli ta kateedrijuhataja Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Aastatel 1968–1973 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi rektor.
Lefebvre
Lefebvre on prantsuse perekonnanimi.
Seko
pisi|15. sajandist pärit sekotehnikas seinamaaling [[Suurbritannia kirikus]]
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt
pisi|240px| Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt
Seko
Seko (ka secco; itaalia väljendist al secco, 'kuivalt') on kuivale siledale krohvile kantud maaling, ka vastav seinamaalitehnika.
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt (24. september 1772 Viin, Austria – 2. mai 1845 Passy, Hauts-de-Seine'i departemang) oli prantsuse sõjaväelane (brigaadikindral) ja sõjaajaloolane.
Seko
Sekoga seostub mõiste fresko, mille puhul maaling tehakse märjale krohvile. Võrreldes  freskoga on seko loomine kiirem, kuid selle eluiga lühem. Samuti võivad sekotehnikas värvid rohkem varieeruda.
Friedrich Ernst Moritz
Friedrich Ernst Moritz (26. veebruar 1803 Urvaste – 28. oktoober 1857 Peterburi) oli Eesti vaimulik.
Aska
Aska oli Serbia ansambel.
1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Halo, Halo".
Marian Suitso
Marian Suitso (sündinud 1982) on eesti kirjanik ja tõlkija.
Houssem Aouar
pisi|Houssem Aouar (2017) Houssem-Eddine Chaâbane Aouar (sündinud 30. juunil 1998 Lyonis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Lyoni noorteakadeemiaga 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 16. veebruaril 2017 UEFA Euroopa Liiga väljalangemismängus AZ Alkmaari vastu ja lõi nädal aega hiljem korduskohtumises Lyoni koduväljakul klubi särgis ka oma esimese värava. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris Aouar sama aasta 16. aprillil mängus SC Bastia vastu. Alates hooajast 2017–18 on Aouar kuulunud Lyoni põhikoosseisu.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Aouar debüüdi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Ukraina vastu.
Walter Isaacson
pisi|Walter Isaacson (2012)
Walter Isaacson (sündinud 20. mail 1952 New Orleansis Louisianas) on ameerika ajakirjanik ja literaat (ajaloo- ja elulookirjanik), Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige.
Ta lõpetas 1974. aastal Harvardi Ülikooli ajaloo ja kirjanduse alal. Sai Rhodese stipendiumi, mille toel täiendas end Oxfordi Ülikoolis filosoofia, politoloogia ja majandusteaduse alal.
1978. aastal sai ajakirja Time väliskorrespondendiks. Oli aastatel 1996–2001 Time'i tegevtoimetaja, 2001–2003 uudistekanali CNN esimees ja tegevjuht ning 2003–2018 humanitaaruuringutega tegeleva Aspeni Instituudi president. Aastatel 2011–2012 oli ta ühtlasi Ameerika Ajaloolaste Seltsi president.
2018. aastast on Isaacson New Orleansis asuva Tulane'i Ülikooli School of Liberal Artsi ajaloo osakonna ajalooprofessor.
Ta on kirjutanud Henry Kissingeri, Benjamin Franklini, Albert Einsteini, Steve Jobsi ja Leonardo da Vinci elulooraamatud.
Teoseid
pisi|Walter Isaacson (2014)
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt
Frédéric Guillaume sündis sõjaväelase, hilisema Prantsuse revolutsioonisõdadest osavõtja ja brigaadikindraliks tõusnud Paul Guillaume'i (1744–1799) perekonnas.
Isa jälgedes sõjaväelaseks saanud Frédéric Guillaume edutati 1797. aastal majoriks ja pärast Marengo lahingut (juunis 1800) koloneliks. 1809. aastal, pärast edukaid lahinguid austerlastega, anti Guillaume'ile brigaadikindrali auaste. Samal aastal sai ta Itaalia kuningriigi asekuningalt Eugène de Beauharnais'lt paruni tiitli.
Napoleoni 1812. aasta sõjakäigus Venemaale juhtis kindral Guillaume de Vaudoncourt brigaadi de Beauharnais' korpuses. Sõjakäigu lõppfaasis, detsembris 1812, oli kindral Vilnos tüüfusse suremas, kui sattus venelaste kätte vangi. Teda päästis vaid suurvürst Konstantin Pavlovitši suuremeelsus, kes saatis kindrali juurde oma arsti ja seejärel lasi kindrali viia tervise taastamiseks oma Peterburi lähedal asuvasse mõisa.
Seko
Maalimise ettevalmistamisel lihvitakse krohvi ülemine kiht poorse pinna tekitamiseks. Sekomaalitehnikas kasutatakse erinevaid värviretsepte, kus sideaineks võib olla või, liim, muna või lubivesi.
Eestis on leitud keskaegseid sekotehnikas seinamaalinguid Valjala kirikust, Muhu kirikust ja Kaarma kirikust.
Zaporoožlased Türgi sultanile kirja kirjutamas
"Zaporoožlased Türgi sultanile kirja kirjutamas" (vene keeles "Запорожцы пишут письмо турецкому султану") on Ilja Repini kuulsaim ajalooline maal, mis valmis 1891. aastal.
Srebrna krila
Srebrna krila oli Horvaatia ansambel.
1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Jugoslaaviat lauluga "Mangup".
Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond
Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond on Tartu linnavalitsuse osakond, mis korraldab sotsiaalhoolekannet ja tervishoidu Tartu linnas. Osakonna hallata on viis linna hoolekandeasutust: Tartu laste turvakodu, Tartu Hooldekodu, Päevakeskus Tähtvere, Päevakeskus Kalda ja Varjupaik.
Osakonnas on viis teenistust:
Eesti Laul 2018
Eesti Laul 2018 oli kümnes Eesti Laulu võistlus ja 25. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Poolfinaalid toimusid 10. ja 17. veebruaril ETV stuudiotes ning finaal 3. märtsil 2018 Saku Suurhallis.
Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond
Teenistus pakub peredele tuge laste kasvatamisel. Töö põhineb Eesti Vabariigi lastekaitseseadusel, perekonnaseadusel ja sotsiaalhoolekande seadusel.
Teenistus tegeleb toimetulekuraskustes tööealistega seotud sotsiaalhoolekandealase tegevusega, mis on suunatud põhiliselt abivajajatele minimaalse sissetuleku tagamisele ning nende iseseisva toimetuleku ja tööga hõivatuse toetamisele.
Teenistus tegeleb elanike nõustamisega tervishoiu küsimustes, esmatasandi terviseteenuste koordineerimise ning tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamisega.
Kanntaim
Kanntaim ehk kannpõõsas (Nepenthes) on kanntaimeliste sugukonna ainuke perekond. Perekond hõlmab umbes 160 liiki putuktoidulisi liaane ja epifüüte ning mitmed looduslikud ja kultiveeritud hübriidid.
Osa kanntaime leherootsust on muutunud fülloodiks, osa kannuks, mille ere värvus ja nektar meelitavad juurde putukaid. Putukad libisevad kannu ja lahustuvad selles olevas vedelikuks. Kannu kaaneks on lehelaba, mis kaitseb vihmavee eest. Vihmavesi vähendab kannu seedimisvõimet. Kanntaim on kahekojalised, st isas- ja emasõied asuvad sama liigi eri taimedel. Õied esinevad kobarana, harvem pöörisena. Vili on kupar.