cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Newport Beach
pisi|Balboa kai Newport Beachis Newport Beach on rannikulinn USA-s California osariigis Orange'i maakonnas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 85 239.
Newport Beach piirneb läänes Huntington Beachiga, millest eraldab teda Santa Ana jõgi, ning põhjas Costa Mesa ja Irvine'i linnaga. Newport Beachist idasse jääb Crystal Cove State Park. Newport Beach hõlmab mitu ranniku ääres asetsevat tehissaart.
Newport Beach sai linnaõigused 1. septembril 1906. Linna areng hakkas kiirenema 1900. aastate keskel pärast seda, kui sinna rajati Pacific Electrici eletkriraudteeliini lõunapoolne lõpp-peatus, millega sai linn ühenduse Los Angelese kesklinnaga.
Newport Beachis valitseb poolkõrbeline kliima. Sealne kliima sarnaneb ka lähistroopilise vahemerelise kliimaga, kuid seal sajab vähem, kui vahemerelise kliimaga aladel. Vaikne ookean muudab Newport Beachi kliima tunduvalt mõõdukamaks. Keskmine ööpäevane õhutemperatuur on jaanuaris 14,1 °C ja juulis 20,1 °C. Miinuskraadid on väga haruldased ja suvel tõuseb õhutemperatuur harva 40 °C-ni. Aasta keskmine sademete hulk on 270 mm. Maist septembri lõpuni ei saja peaaegu üldse.
Newport Beach on tuntud heade surfamise tingimuste ja liivaste randade poolest. Seal asub suur jahisadam ja tegutseb palju jahtklubisid. Alates 1988. aastast sõidab Newport Beachi ja California ranniku lähedal asuva Santa Catalina saare vahel parvlaev "Catalina Flyer". Linna läbib maantee California State Route 1, mis on tuntud kui Pacific Coast Highway.
Newport Beachi sõpruslinnad on Antibes Prantsusmaal, Ensenada Mehhikos ja Okazaki Jaapanis.
Volovo rajoon (Lipetski oblast)
Rajoon piirneb idas Terbunõ rajooniga, lõunas Kurski oblastiga ning läänes ja põhjas Orjoli oblastiga.
Rajooni pindala on 796 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 997, 2009. aastal 14 686 ja 2002. aastal 16 374.
Volovo rajoonis on 77 asulat, mis kuuluvad viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kšen ja Olõm.
Aleksandr Rozenbaum
pisi|Aleksandr Rozenbaum Aleksandr Rozenbaum (vene keeles Александр Яковлевич Розенбаум) (sündinud 13. septembril 1951 Leningradis) on Venemaa laulja, helilooja, luuletaja, näitleja ja proosakirjanik. Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik (1996), Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik (2001).
Georgi Saldadze
Georgi Tengizovitš Saldadze (Георгій Тенгізович Салдадзе, sündinud 21. märtsil 1973) on Ukrainat esindav maadleja.
Olümpiamängudel on ta võistelnud kaks korda (1996 – 7. koht, 2000 – 6. koht).
Saldadze on juunioride vanuseklassis tulnud Euroopa meistriks ja maailmameistrivõistlustel saanud hõbemedali.
Tal on vend David Saldadze.
Eesti maadlejatest on temaga võistelnud Helger Hallik, kes maadles 1990. aastal NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel temaga viiki (parema tabeli seisuga Saldadze võitis kuldmedali ja Hallik pronksmedali) ja 1998. aasta EM-il, kus Hallik kaotas punktidega 0–1.
Harles Pilter
Harles Pilter (14. september 1921 – 9. jaanuar 1984) oli eesti kunstnik.
Ta suri 9. jaanuaril 1984 ja ta maeti 13. jaanuaril 1984 Pärnamäe kalmistule.
Lehmja-Loo kivikalmed
Lehmja mõisa lähedal olev kalme sisaldas muu hulgas 4. ja 5. sajandist pärit põletusmatuseid.
Monovibraator
pisi|Monovibraatori tüüpskeem Monovibraator on relaksatsioongeneraator, millel on üks püsiva tasakaalu olek. Lühiajalise sisendimpulsi mõjul siirdub lülitus hüppeliselt ajutiselt stabiilse tasakaalu olekusse. Selles püsib lülitus teatud aja vältel, mille määravad tema elementide parameetrid, ja ennistub siis järsku esialgsesse püsiolekusse. Niiviisi genereerib monovibraator iga sisendimpulsi toimel ühe kindla pikkusega ristkülikimpulsi. pisi|150px|Monovibraatori tingmärk pisi|150px|Impulsidiagrammmid: E ‒ sisendimpulsid Q ‒ väljundimpulsid Joonisel kujutatud bipolaartransistoridega skeemil on lähteolekus transistor Q2 takistiga R2 määratud baasivoolu tõttu avatud (juhtiv) ja transistor Q1 suletud. Kui Q2 baasile anda negatiivne käivitusimpulss, siis see transistor sulgub ja transistor Q1 saab läbi takisti R4 avanemiseks piisaval suurusega baasivoolu. Sellest hetkest hakkab lülitus formeerima väljundimpulssi, mille kestuse määrab takistist R2 ja kondensaatorist C1 moodustuva lüli ajakonstant  R2C1. Nimelt hakkab kondensaator läbi R2 laaduma ja vastavalt pinge Q2 baasil suurenema. Niipea kui pinge kondensaatoril on tõusnud sedavõrd, et Q2 saab R2 kaudu avanemiseks piisava baasivoolu, läheb monovibraator hüppeliselt tagasi lähteolekusse.
Monovibraatorid realiseeritakse tänapäeval integraallülituste baasil, mis vajavad ainult sagedust määravate komponentide (takisti ja kondensaatori) lisamist. Nii saadakse ristkülikimpulsse kestusega 50 nanosekundit kuni 1 sekund (pikemate impulsside saamiseks läheks vaja liiga suure mahtuvusega kondensaatorit).
Monovibraatoreid kasutatakse peamiselt kindla kestusega impulsside formeerimiseks.
Richard Hamilton (täpsustus)
Richard Hamilton on mitme inimese nimi:
Põhjataevas
pisi|Maa taevasfääri sees. Põhjataevas asub taevaekvaatorist (keskmine joon) üleval Põhjataevas on taevasfääri põhjapoolkera ehk taevaekvaatorist põhja poole jääv ala.
Põhjataevas pöörleb taevapooluse ümber Maa pöörlemise tõttu läänesuunaliselt. See on alati täies ulatuses vaadeldav põhjapooluselt ning selle nähtavus hakkab lõuna poole minnes vähenema. Põhjataeva vastand on lõunataevas.
Tomodon
Tomodon on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Tomodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tomodon seisuga 18.05.2014.
Ernst Gottlieb Laamann
Ernst Gottlieb Laamann (1700 Egeln Magdeburgi lähedal – 7. jaanuar / 18. jaanuar 1741 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Laamann sündis Egelnis Magdeburgi lähedal, praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti aprillis 1719) Wittenbergi Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist oli pastor Arveliuse peres koduõpetajaks. Ordineeriti 22. augustil / 2. septembril 1733 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1733–1741 (kutsuti 15. veebruaril / 26. veebruaril 1733) Viru-Nigula koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema äi Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja (hooldas ka Palamuse ja Maarja-Magdaleena kogudust), väimees Johann Heinrich Maximilian Mylius oli Vaivara ja Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja (hooldas ka Palamuse Püha Bartholomeuse kogudust).
EUFOR
EUFOR (Euroopa Liidu väed / Euroopa Liidu juhitavad väed) on nõukogu otsusega (ÜVJP) 2017/2315 loodud alaline struktureeritud koostöö. Otsusega määratakse kindlaks koostöös osalevate liikmesriikide nimekiri
Tipu külanõukogu
Tipu külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kõpu külanõukoguga.
Generatiivse Grammatika Grupp
Generatiivse Grammatika Grupp (GGG) oli Huno Rätsepa ja tema tudengite keeleteaduslik seminar, mis tegutses Tartus aastail 1965–1972. Grupis tegeldi keeleteooria, strukturaalse lingvistika ja generatiivse grammatikaga. GGG tegeles keeleteooria, strukturaalse lingvistika ja generatiivse grammatikaga. GGG pani aluse muutusele Eesti keeleteaduses, sealhulgas eesti keele uurimises.
Liikmed
Grupi liikmete hulgas on palju praegusi mõjukaid teadlasi, professoreid, akadeemikuid. Üheksa GGG liiget on autasustatud riikliku preemiaga, näiteks teaduspreemia või Wiedemanni keeleauhinnaga. GGG töös osalesid keeleteadlased Mati Erelt, Mati Hint, Priit Järve, Jaan Kaplinski, Reet Kasik, Mare Koit, Arvo Krikmann, Asta Kuha, Ivar Kull, Andres Langemets, Helle Metslang, Reedik Palm, Maie Raitar, Mart Remmel, Huno Rätsep, Helle Saluveer, Ellen Uuspõld, Jüri Valge, Tiit-Rein Viitso, Ülle Viks ja Haldur Õim.
Tegevus
Aastal 1967 korraldas GGG üleliidulise konverentsi Tartus, kus osales ka palju semiootikuid ja matemaatikuid.
Eesti keele kateedri toimetistena avaldati 10 köidet artiklikogumikke "Keel ja struktuur" ja seitsmest köitest koosnev mahukate uurimuste sari "Keele modelleerimise probleeme" (1966–1975). Aastatel 1969–1972 toimusid teadusseminarid, kus iga töörühma liige pidas ettekande aasta jooksul saadud uurimistulemustest. Ettekannetest avaldati ingliskeelseid artikleid ka väljaspool Eestit ilmunud ajakirjades ja kogumikes.
Rubina looduskaitseala
pisi|350px|Rubina looduskaitseala, [[Kurimetsa looduskaitseala, Rutu maastikukaitseala, Ainja maastikukaitseala ja Ikepera liigikaitseala.]] pisi|[[Laugas Rubina soos]] Rubina looduskaitseala on looduskaitseala Viljandi ja Valga maakonnas. Kaitseala pindala on 2108 ha. pisi|Luiged Rubina soos Kaitseala moodustati, et kaitsta kaitsealuste linnuliikide elupaikasid, rändlindude peatuspaikasid, omapäraseid raba- (sh Rubina soo) ja metsamaastikke ning Veisjärve.
Omagua keel
Omagaua keel on keel, mida kõnelevad omaguad Peruus ja varem ka Brasiilias. Seda on liigitatud tupii-guaranii keelkonda, kuid teise seisukoha järgi moodustab see koos kokama keelega eraldi keelkonna ning on tekkinud tupii-guaranii keelte ja teiste keelte segunemisel.
Omagua keelt kõneles 2011. aasta seisuga alla 10 inimese, kellest noorim oli 80 aastane.
Omagua keel on kriitiliselt ohustatud, väljasurev keel, kuid 17. sajandi lõpus ja 18. sajandi alguses, kui eurooplased jõudsid Amazonase jõgikonda, kõneles omagua keelt umbes 100 000 inimest Amazonase ääres Napo jõe suudmest Jutaí jõe suudmeni ning Aguarico jõe ääres Ecuadoris.
Ilmar Kudu
Ilmar Kudu (sündinud 21. augustil 1936 Võrus) on eesti kultuuritegelane.
1955. aastal lõpetas ta Võru Tööstustehnikumi mööbli- ja puidutöötlemise erialal.
Korraldas aastaid Võru vaskpillipäevi.
Tobra-Selja külanõukogu
Tobra-Selja külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Saarepeedi külanõukoguga.
Euroopa ja Vahemere tsivilisatsioonide muuseum
Euroopa ja Vahemere tsivilisatsioonide muuseum (prantsuse keeles Musée des civilisations de l'Europe et de la Méditerranée) on etnograafiamuuseum Prantsusmaal Marseilles. Muuseum avati 7. juunil 2013. Avamine oli seotud sellega, et Marseille oli 2013. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Muuseumi kogupindala on umbes 40 000 m².
WPA
Wi-Fi Protected Access (WPA), Wi-Fi Protected Access II (WPA2) ja Wi-Fi Protected Access 3 (WPA3) on turvaprotokollid, mis olid arendatud Wi-Fi Alliance poolt traadita side võrkude turvamiseks. Vajati uusi turvaprotokolle, kuna WEP standardis oli leitud tõsiseid nõrkusi, mis tegi standardi kergesti sissemurtavaks.
Ichiji Ōtani
Ichiji Ōtani (jaapani keeles 大谷 一二 Ōtani Ichiji; 31. augustil 1912 Hyōgos – 23. novembril 2007) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
WPA
WPA
WPA standard võeti kasutusele 2003. aastal, mis oli mõeldud töötama samas riistvaras, kus oli kasutatud WEP. Uus standard oli palju turvalisem, kuid sellegipoolest sisaldas mõningaid turvanõrkusi, kuna oli osaliselt kasutuses WEP-turvaprotokolli kood.
Ichiji Ōtani
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1934. aastal 3 mängu ja lõi 1 väravat.
WPA
WPA2
2004. aastal võeti kasutusele WPA teine versioon – WPA2, mis on siiani kõige turvalisem turvaprotokoll. See ei sisaldanud eelnevates standardites esinenud nõrkusi, kuid vajas töötamiseks uuemat riistvara. Sellegipoolest muutus uus standard kiiresti populaarseks. Alates 2006. aastast peab iga Wi-Fi Alliance WI-FI CERTIFIED toode kasutama WPA2-turvaprotokolli.
WPA3
Jaanuaris 2018 teatas Wi-Fi Alliance WPA3 loomisest, mis asendaks WPA2-t. Uus standard kasutab 128-bitist krüpteerimist WPA3-Personal režiimis ja Forward secrecy. WPA3 standard asendab ka Pre-Shared Key vahetuse, mis tagab turvalisema autentimise, nagu on määratletud IEEE 802.11-2016 standardis. Wi-Fi Alliance väidab, et WPA3 vähendab nõrkade paroolide turvalisuse probleeme ja lihtsustab kuvarita seadmete ühendamist kohtvõrguga.
WPA/WPA2 töörežiimid
WPA/WPA2-l on kolm põhilist töörežiimi:
WPA-Enterprise
WPA-Enterprise kasutab ühe võtme asemel RADIUS serverit, mis haldab ühendusi. Selline režiim vajab keerulisemat seadistamist ja seetõttu on kasutusel põhiliselt suuremates ettevõtetes.
WPA/WPA2 kräkkimine
WPA/WPA2 võrkude kräkkimiseks on kaks võimalust.
Esimene võimalus on kasutada WPS nõrkust, kus saab kuni nelja tunniga võrgu kräkitud. Teine võimalus on WPA/WPA2 4-way hanshake’i dekrüpteerimine. Selle kräkkimise kiirus oleneb võtme keerukusest ja kättesaadavast töötlemisvõimsusest. Kräkkimiseks võib minna alates paarist sekundist kuni mitme sajandini, kuna kräkkimise käigus tuleb kontrollida kõik võimalikud võimalused.
Nutumüür
pisi|Nutumüür Nutumüür ehk Läänemüür on juudi rahva püha paik, kuhu suunduvad palverändurid palvetama. Tegemist on kunagise kuningas Saalomoni templi varemetega, tugimüüriga, mille roomlased jätsid järele Teisest Templist. Templi purustamise ja riigi vallutamise järel pidid juudid lahkuma oma maalt.
Morgensterni Selts
Morgensterni Selts on Tartus tegutsev selts, mille eesmärk on Eestis edendada ja populariseerida klassikalise filoloogia ja sellega seotud valdkondade (näiteks antiikajaloo, klassikalise arheoloogia) uurimist. Selts on nimetatud Karl Morgensterni järgi, kes kõikide nende valdkondadega ka tegeles.
Selts asutati 11. märtsil 1999. Seltsi eelkäija oli 6. novembril 1996 asutatud Karl Morgensterni Klassikaühing.
Seltsi raamatusarja "Morgensterni Seltsi toimetised" ("Acta Societatis Morgensternianae") annab välja Tartu Ülikooli Kirjastus.
Wleń
Wleń (saksa Lähn) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Lwówek Śląski maakonnas, Wleńi valla halduskeskus. Wleń asub Jelenia Górast umbes 12 km põhjas ja Lwówek Śląskist ligikaudu 12 km lõunakagus.
Asula oli olemas juba 12. sajandil, linnaõigused sai enne 1261. aastat. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Kaidi Ruusalepp
Kaidi Ruusalepp on Eesti ettevõtja ja jurist, 2022. aasta märtsist Eesti presidendi diginõukoja liige.
Haridus
Kaidi Ruusalepp on lõpetanud 1998. aastal Audentese ülikooli õigusteaduse ja majandusteaduskonna ning 2004. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, magistrikraad 2012. aastast.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on iduettevõtetele keskenduva ülemaailmse investeerimisplatvormi Funderbeam asutaja ja juht. Ta on töötanud Tallinna börsi ja Eesti Väärtpaberikeskuse juhina ning on üks Teenusmajanduse Koja loojatest.
Infotehnoloogiaõiguse juristina osales ta 2000. aastal Eesti digiallkirja seaduse väljatöötamisel.
2022. aasta jaanuaris valiti Kaidi Ruusalepp Eesti Asutajate Liidu presidendiks.
Tudu metskond
Tudu metskond oli metskond, mis moodustati 1925. aastal Roela metskonna (Tudu metsandik), Iisaku metskonna (Oonurme metsandik) ja Paasvere metskonna (Ädara, Peresaare, Suigu, Küüska, Kõrve, Punasoo vahtkond) metsadest. Metskonna kantselei asus Tudu alevikus. Metskonda on korduvalt naabritega liidetud ja neist eraldatud ning ka nime vahetatud (Tuduküla metskond, Kaukvere metskond).
Tudu metskonna kontor on asunud mitmes eramajas, kus mõned ruumid olid kohandatud kantseleiks. Alates 1992. aastast asus Tudu metskonna kontor endises Tudu jaamahoones, kus oli tehtud euroremont ja metskond haldas tervet hoonet.
Administratiivsed ümberkorraldused
Metsade Peavalitsuse juhataja Jaan Kustase poeg Rosen (hilisema nimega Hellat ) andis 13. märtsil 1925 välja päevakäsu: ''“Vastavalt Põllutööministri käskkirjale 9. märtsist 1925 a. nr 13 § 6 põhjal on endine Viru maakonna metsaülema abi Daniel Uustalo määratud Tudo metskonna II järgu metsaülemaks 1. märtsist k.a. arvates.”'' 13. märtsi võib seega lugeda Tudu (vanemas kõnepruugis Tudo) metskonna sünni kuupäevaks.
Kaukvere metskonna metsaülemad
1992. aastal hakati jälle metskondi ümber korraldama.
24 aastat eksisteerinud Kaukvere metskond likvideeriti ning liideti Tuduküla metskonnaga. Metskond sai jällegi nimeks Tudu metskond, piirid ühitati rajooni piiriga ning see jäi tervenisti Rakvere rajooni. Metskonna pindala oli 11 318 ha. 1994. aastal pärast metsaametite moodustamist läks Tudu Metskond Lääne-Virumaa Metsaameti haldusalasse. Kui 1997. aasta 1. aprillist likvideeriti Roela Metskond, liideti osa Roela aladest Tudu metskonnaga. Tudu metskonna pindalaks sai 13 560 ha. 2000. aasta 1. jaanuarist likvideeriti Tudulinna metskond ja sellega seoses läksid Tudu metskonna alluvusse Oonurme metskonna, mis vahepeal 1997. aastal jõudis minna Tudulinna metskonna koosseisu, alad. Tudu metskond sai lõpuks enam-vähem tagasi oma esialgsed, 1925. aastal moodustatud metskonna piirid. Pindala oli 18 970 ha kuni metskondade likvideerimiseni 2008. aastal.
Erika Aland-Vernik
Erika Aland-Vernik (3. aprill 1913 Kooraste vald, Võrumaa – 25. mai 2001 São Paulo, Brasiilia) oli eesti näitekirjanik, luuletaja, proosakirjanik ning tekstiilikunstnik.
Ta sündis Kooraste vallas Kusto Tamme talus möldri tütrena. Ta õppis Otepää Gümnaasiumis. Abiellus (13. augustil 1938) Jüri Vernikuga ja seejärel nad lahkusid Eestist Brasiiliasse. Osales väliseestlaste seltsielus Brasiilias. Romaanis "Kohvipõllu leib", Lund, Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1990, käsitletakse eesti immigrantide elualgust Brasiilias. Lühijutte ja luuletusi avaldatud Viruskundras. Suri aastal 2001 São Paulos Brasiilias.
Lehttainas
Lehttainas on kihiline tainas (prantsuse keeles ka pâte feuilletée), millel on ainulaadne tekstuur. Lehttainas koosneb omavahel seotud, kuid kergesti üksteisest eralduvatest õhukestest kihtidest. Kihiliseks töödeldakse tainas rasvaine abil, milleks on spetsiaalne kihitusmargariin või kihistusvõi.
Ajalugu
pisi|Küpsetatud lehttainaampsud seesamiseemnetega Lehttaina ajalugu on tihedalt seotud Kreekast tulnud filotainaga, kus kasutati lehttainaga sarnast meetodit õhukeste tainakihtide loomiseks. Ajapikku muutus lehttaina valmistamine, algselt valmistati lehttainast õhukestest tainatükkidest, mille peale oli määritud oliiviõli, kuid praegu valmistatakse lehttainast rasvainet taina sisse rullides.
Tänapäeval tuntud lehttainas on seotud Hispaaniaga, arvatavasti araablaste ja mauride eeskujul. Esimene lehttaina retsept, milles oli kasutatud rasvainet, ilmus Hispaania retseptiraamatus "Libro del arte de cozina" ('raamat kokakunstist'), mille koostas Domingo Hernández de Maceras 1607. aastal. Macreasas, kes oli üks peakokkasid Salamanca ülikoolis, eristas juba erinevusi lehttainast valmistatud saiakeste ja lehttainast tartide vahel, lisaks mainis ta ka juuretise valmistamist. Francisco Martínez Motiño, kes oli Hispaania Philip II peakokk aastatel 1527–1598 pani kirja palju lehttainaga retsepte oma 1611. aastal ilmunud raamatusse "Arte de cocina, pastelería, bizcochería y conservería". Raamatus on õpetatud, kuidas kasutada lehttainast soolaste pirukate valmistamiseks. Mõned Hispaania kommentaatorid, näiteks Dionisio Pérez Gutiérrez, on jõudnud nii kaugele, et annavad Martínez Montiñosele au lehttaina loomise eest. Romaanis "El Buscón" (kirjutatud 1604 ja avaldatud 1627) kirjutab Hispaania kirjanik Francisco de Quevedo salvavalt vihjates, et lehttaina saiakestesse, mida müüdi Simón de Paredes võõrastemajas kasutati täidisena inimliha. Kuigi traditsiooniliselt omistatakse Prantsuse esimese lehttaina kasutaja au maalikunstlikust kokale Claude Lorrainile (1600–1682). Loo järgi valmistas Lorrain suure võisisaldusega leiba oma haigele isale, kus või taina sisserullimise käigus lõi ta sarnased kihid, nagu on praegu meile kõikidele tuntud sarvesaial. Prantsuse esimene lehttaina retsept avaldati François Pierre La Varenne'i raamatus „Patissier françois“ 1653. aastal, see on peaaegu 50 aastat pärast esimest retsepti Hispaanias.
Kiirlehttainas
Kiirlehttainas on lehttaina liik, millesse ei ole kihistamise käigus rasvainet juurde lisatud, vaid kihid tekivad tainasse jäetud rasvaine tükkide ja kihistamise tulemusena.
Prantsuse lehttainas
Prantsuse lehttainas on lehttaina liik, kus lehttaina valmistamiseks kasutatakse kahte erinevat tainast. Esimene on klassikaline tainas ja teine on rasvaine tainas, mis ühendatakse omavahel kihistamisel.
Tainakihtide arvutamine
Iga lehttaina kihistamine loob tainasse uusi kihte, mida rohkem kihte seda õhulisem ja peenemate kihtidega lõpptoode tuleb. Lehttaina kihtide arvutamine on lihtne, näiteks kui on valmistatud klassikaline lehttainas, mis on kihistatud kolm korda kolmeks, siis on valmis tainast 81 kihti (3 x 3 = 9, 9 x 3 = 27, 27 x 3 = 81). ==Lehttainast tooteid == pisi|[[Sarvesaiad]]
Polürütmia
Polürütmia üheks alaliigiks on vasturütm.
Canaletto
pisi|Canaletto Giovanni Antonio Canal ehk Canaletto (18. oktoober 1697 Veneetsia – 20. aprill 1768 Veneetsia) oli Itaalia maalikunstnik. Tema looming koosneb peamiselt veduuditest ehk Veneetsia, Rooma ja Londoni linnavaadetest. Oma loominguga mõjutas ta mitmeid järgmiste generatsioonide vaatemaalijaid.
Elulugu
Tänu isale sai Canaletto varase töökogemuse kunstnikuna. Juba varases nooruses käis ta koos vennaga isal ateljees abiks. 1716.–1719. aastal maalisid nad isaga Veneetsias ja 1719.–1720. aastal Roomas stseene Alessandro Scarlatti ooperitest. Väidetavalt sai ta Roomas inspiratsiooni Giovanni Paolo Panini loomingust ning just pärast Rooma reisi otsustas Canaletto hüljata teatristseenide suuna ning alustas oma topograafilises stiilis linnavaadete joonistamist ja maalimist. Tema karjääri algust veduudimaalijana võib pidada 1720. aastat kui tema nime mainitakse esimest korda Veneetsia kunstnike gildi registris. Tema esimene signeeritud ja dateeritud teos on 1723. aastast, „Arhitektuuriline kapritšo“. Ka pseudonüümi "Canaletto", mis tähendab väikest kanalit, võttis ta endale 1720. aastatel. Pseudonüümi vajas ta tõenäoliselt selleks, et eristada enda töid isa omadest. Samal aastal valmis tal tellimustööna Liechtensteini printsile neli suureformaadilist maali.
18. sajandil oli Veneetsia oluline kultuuri ja meelelahutuskeskus, seega rändas sinna palju välismaalasid. Canaletto hakkas maalima turistidele suveriinina pisikesi topograafilisi vaateid Veneetsiast.
1740. aastal alustas ta koostööd Inglise ärimehe ja kollektsionääri Joseph Smithiga, kellest sai tema peamine kaupmees ja patroon. Smith ostis Canalettolt kokku ligikaudu 50 maali, 100 joonistust ja 15 oforti. Ta innustas ja aitas Canalettot terve elu. Tänu Smithile on Canaletto teoseid paljude Inglise aristokraatide kogudes. Smith müüs suure osa Canaletto teostest Inglismaa kuningale George III-le. 2017. aastal korraldati Buckinghami palees Canaletto näitus, sest Inglise kuninglik pere omab suurt osa Canaletto loomingust.
Canaletto loomingu hiilgeaeg oli 1730.–1742. aastal. Sel perioodil tegi ta peaaegu kõik oma kuulsaimad vaated Veneetsiast.
1740. aastal puhkes Austria pärilussõda ning Veneetsiasse ei sõitnud enam sama palju turiste kui varem. Ajal kui Veneetsia veduutide vastu ei tuntud enam nii suurt huvi, soovitas Joseph Smith Canalettol ampluaad laiendada ning tegeleda lisaks maalile ka ofortiga. Tänu sellele hakkas Canaletto maalima Rooma monumente ning Padua ja Brenta jõe ümbrust.
Vaatamata menule Inglise kaupmeeste ja kollektsionääride hulgas ei pidanud tema kaasaja veneetslased tema teostest kuigi palju lugu. Ükski tema patroonidest polnud kohalik ning Veneetsia Akadeemiasse valiti ta alles 1763. aastal.
Ta tegeles loominguga elu lõpuni. 1768. aastal suri Canaletto põiepõletikku ning maeti Veneetsiasse.
Kunst
Canaletto loomingu saab jaotada mitmeks perioodiks: varajane periood (1720–1730), loomingu hiilgeaeg (1730–1742), Inglismaa periood (1746–1754) ja hilised teosed (1754–1768). Lisaks maalidele on teinud ta ka oforti. Tema loomingusse kuuluvad linnavaated ehk veduudid Veneetsiast, Roomast ja Londonist ja ka stseenid linna pidustustest ja tseremooniatest.
1720. aastate olulisim teos on „Kiviraiduri aed“ ("The Stonemason’s Yard"). Inglismaa perioodist on olulisim teos "Eton College".
Canaletto töid iseloomustab kontrastne valgus ja detailirohkus. Tema valguskäsitlus on silmapaistvalt tõetruu, sest erinevalt teistest selle aja kunstnikest ei maalinud ta ateljees, vaid töötas vabas õhus. Ülima täpsuse saavutamiseks kasutas ta kompassi, joonlauda ja camera obscura 't. See oli vahend, mille abil sai läbi läätse näidata lõuendile pilti vaatest, mille sai ta võtta oma joonistuste ja maalide aluseks.
Samas ei pidanud ta oma ülesandeks lihtsalt jäädvustada üksnes arhitektuurilisi vaateid, vaid tema jaoks oli väga oluline kompositsiooniline täiuslikkus. Võib lausa öelda, et ta ei maalinud mitte vaateid, vaid stseene. Tänu oma teatristseenide kunstnikust isale oli tema jaoks oluline ka tabada hetke valgust, linna elanikke jm. Ta oli isalt õppinud kujutama huvitavaid perspektiive ja kontrastseid varje.
Canaletto lõi elu jooksul nii suure hulga maale, et on arvatud, et tal oli ka oma stuudio, kuid sellele väitele pole tõendeid. Tema olulisim assistent oli tema õe poeg Bernardo Bellotto, kellest sai hiljem samuti iseseisev kunstnik. Nõbu abistas Canalettot alates 1735. aastast.
Rhamphiophis oxyrhynchus
Rhamphiophis oxyrhynchus on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata roomamas Mauritaanias, Malil, Senegalis, Guineas, Guinea-Bissau Vabariigis, Elevandiluurannikul, Ghanas, Togos, Beninis, Burkina Fasos, Nigeerias, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Somaalias, Keenias, Ugandas, Rwandas, Burundis, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis ja Botswanas.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhamphiophis oxyrhynchus seisuga 5.05.2015.
Doonau kanal
pisi|Kanali kaart Doonau kanal (saksa keeles Donaukanal) oli ürgne Doonau jõe haru Viini kesklinna kohal, mida on alates 1598. aastast reguleeritud kui kanalit. See on 17,3 kilomeetrit pikk ning erinevalt peajõest piirneb selle paremkallas vanalinnaga ehk Innere Stadtiga, mille lõunaküljelt suubub mõlemalt poolt seinastatud kanalisse Viini jõgi.
pisi|vasakul|Salztorbrücke (2020) pisi|vasakul|Viini vanalinn [[Innere Stadt Doonau kanali ääres (1855. aasta akvarell)]]
Brasche
Brasche oli Mecklenburgist pärit Eestimaa literaadisuguvõsa.
Shirō Misaki
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1934. aastal 3 mängu.
Kuivdestillatsioon
Kuivdestillatsioon ehk kuivdestilleerimine on tahke materjali kuumutamine, et saada vedelad ja/või gaasilised (võivad edasi kondenseeruda) saadused. Seal toimub suurte orgaaniliste molekulide lagunemine väiksemateks ja lagusaaduste kogumine (võrdluseks: destillatsioonil lähtematerjal ei lagune).
Enamasti tähendab kuivdestillatsioon ehk utmine ehk poolkoksistamine lenduvaid komponente sisaldavate tahkekütuste (turvas, pruunsüsi, põlevkivi) kuumutamist õhu juurdepääsuta temperatuurini 500–550 °C. Protsessi eesmärk on tahke jäägi (poolkoksi) või tõrva (põlevkivi puhul nimetatakse seda põlevkiviõliks) saamine, kõrvalsaadusena tekivad uttegaas ja uttevesi.
Erinevalt koksistamisest muutuvad lenduvad ained utmisel pürolüüsireaktsioonide tagajärjel vähe. Utetava kütuse kuumutamise viisi järgi eristatakse välis- ja siseküttega utteseadmeid.
Kuivdestillatsiooniks on nimetatud (Paul Kogerman) ka tõrvaajamist okaspuude puidust. Seejuures tõrv väljutatakse tõrvaahju allosast vedela, mitte gaasilise saadusena, seejuures eraldub ka lenduvaid saadusi nagu tärpentin, äädikhape, puupiiritus.
Katta II Grüner
pisi|Katta II Grüner autoportree, 2022, akrüül lõuendil, erakogu Katta II Grüner (kodanikunimega Kätlin Rohilaid-Aljaste; sündinud 22. augustil 1977 )  on eesti ettevõtja, maalikunstnik, ehte ja moebrändi Katta Grüner looja. Omab bakalaureuskraadi haldusjuhtimises ja magistrikraadi riigi-ja innovatsioonijuhtimises.
Sünniga saadud kunsti tunnetust, värvide tajumist ja kujutlusvõime oskust on täiendanud Eesti Kunstiakadeemias 2021-2023. Läbinud Maria Sidljarevitsi "Kompositsioon - ja värvuseõpetus", Britta Benno " Joonistamise sõnavara ja põhitõed" ja "Natuurist joonistamine", Saskia Järve " Fotorealistlik maal", Johanna Mudist " Abstraktne Maal" kursused jne. Õppinud Haapsalu Kunstikoolis Indrek Jetsi juhendamisel.
Katta II Grüner kunstistiil ehk kunstikeel on uusnaivism, mis on mõjutatud kubismi, Art Deco, popkunsti ja romantismi poolt. Kunstniku tööd saavad inspiratsiooni loodusest ning inimese ja looduse omavahelistest suhetest.
Katta II Grüneri väidab, et tema jaoks kogu loodus elab, ma kuulen ja näen, seda ning üritan jumala abiga näidata seda ka teistele.
Katta II Grüner on Haapsalu Kunstiklubi liige.
Katta II Grüneri maalinäitused on olnud Haapsalu Kultuurikeskuses, Haapsalu Galerii kohvikus Karja 6, Villa Fannyof galeriis jne.
Enamus maale on erakogudes.
Johannes Salu
Johannes Salu (9. november 1899 Kudina vald – 25. oktoober 1954 Montréal) oli Eesti sõjaväelane (vanemveebel).
Ta osales vabatahtlikuna Vabadussõjas, teenis rahu ajal Sõjaministeeriumis sõjakohtu juures vanemkirjutajana. Oli Sõjaministeeriumi allohvitseride kogu ja Vabariigi Allohvitseride Keskkogu esimees.
Johannes Salu osales ka Teises maailmasõjas, taandus Saksamaale, kust rändas 1949. aastal Kanadasse. Osales Montréali koguduses ja Montreali Eesti Võitlejate Ühingus, suri südamehaigusse. Ta maeti 28. oktoobril 1954 Hawtorn Dale'i metsakalmistule, matusetalituse pidas Karl Raudsepp.
Aadu Ritso
Aadu Ritso (aastani 1939 Aleksei Ritson, 13. september 1915 Petrograd – 18. jaanuar 2010) oli eesti tehnikateadlane. Ta oli Olga Kistler-Ritso vend.
Elulugu
Aadu Ritso oli arsti poeg.
Teadustöö
Tema uurimisvaldkonnad olid ehitusmaterjalide (, glaukoniitpigment, kukersool) ning magnetpehmete liitmaterjalide tootmise tehnoloogia ja kasutamine, Eesti masina- ja aparaadiehituse insenerimõtte areng ja õppemetoodilised probleemid. Tal on umbes 100 teadustrükist ja 6 autoritunnistust.
Hnutove
Hnutove on küla Ukrainas Donetski oblastis Mariupoli haldusalas (Illitšivski rajoon), 23,2 km kaugusel Mariupoli keskusest kirdes ja 3 km kaugusel Talakivka alevist, mille valitsusalas Hnutove on.
Kalmiuse vasakkaldal asuva Hnutove asula kõrgus merepinnast on 18 meetrit.
Rahvastik
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 813 inimest, kellest 90,04% emakeeleks oli vene keel, 9,96% emakeeleks ukraina keel; asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Anton Grasser
Anton Grasser (3. november 1891 Bossdorf – 3. november 1976 Stuttgart) oli Saksa sõjaväelane (jalaväekindral).
Teise maailmasõja ajal teenis ta Eestis. 21. novembril 1954 valiti ta Saksa-Eesti sõprusühingu esimeheks.
Teeleminek ja kojutulek
"Teeleminek ja kojutulek" (rootsi keeles "Uppbrott och hemkomst") on Rootsis Stockholmi lähistel Haninges Dalarö tollimaja (tullhuset) ja ranna vahel asuv mälestusmärk, mis on püstitatud Baltimaadest pärit 30 000 põgenikule, kellest 6500 saabusid Dalaröle 1944. aasta sügisel.
Haninge-Haapsalu Sõprusühingu ja Haninge linnavalitsuse algatusel valminud monumendi autor on kunstnik Ursula Schütz. Kivialusel pronksskulptuur annab edasi kaht liiki meeleolu: rahutu pool sümboliseerib põgenemist ning harmooniline pool viib mõtted rahulolutundele ja kojusaabumisele. Kunstnik ise on öelnud, et mälestusmärki kavandades on ta palju mõelnud neile, kes Dalarösse saabusid, ja ka neile, kes merele jäid.
Mälestusmärk avati 25. septembril 2004, mil möödus 60 aastat päevast, mil üle 150 põgeniku Eestist randus Stockholmi skäärides Haninges Dalarö paadisillal. Põgenike hulgas astus Dalaröl maale tollal 14-aastase tüdrukuna Ilon Wikland. Haninge-Haapsalu Sõprusühingu auliikmena avas Ilon Wikland pidulikult mälestusmärgi samas kohas, kus ta sõjapõgenikuna Rootsi saabus. Lindi lõikamisel osalesid ka Olav Aarna, Haninge linnapea Pelle Svensson ja minister Pär Nuder. Külaliste hulgas oli ka eesti juurtega Kristjan Luuk.
Monumendi rajamiseks annetasid Haninge linnavalitsus ning ligi sadakond ühingut, ettevõtet ja eraisikut kokku üle poole miljoni Rootsi krooni. Projekti osapooltele oli suureks abiks Haninges elav eestirootslane Erich Kimber, kes oli Ilon Wiklandiga samal laeval.
Bienville'i vald
Bienville'i vald (Bienville Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Arcadia.
Ajalugu
Vald moodustati 1848. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 353.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Nygrund
Nygrund (ka Vahekahvel) on madal Soome lahes. Madalast umbes 4 km kagusse jääb Prangli saar. Madalat tähistab poi (Nygrundi madala põhjapoi).
Kharálambos Petrídis
Kharálambos Petrídis (kreeka keeles Χαράλαμπος Πετρίδης; sündinud 19. oktoobril 1974 Nikosias) on Küprose poliitik.
Ta sündis kinnisvaraarendajate pojana
Ta on 29. juunist 2020 Küprose kaitseminister.
Isiklikku
Ta on abielus, peres on tütar ja poega.
Toila külanõukogu
Toila külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Jõhvi vallas. Külanõukogu pindala oli 176 km² (1977).
ESI
ESI või Esi võib tähendada järgmist:
Nieuwkerke
Nieuwkerke on hollandikeelne osavald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Heuvellandi vallas.
pisi|püsti|tühi|Endine raekoda
Tõstejõud
Tõstejõud (inglise keeles lift) on ülessuunatud jõud, mis hoiab lendavat keha õhus. Tõstejõule vastasuunaliseks jõuks loetakse gravitatsiooni.
Kui täita õhupall õhust kergema gaasiga, siis tekib õhu ja gaasi erikaalu vahe tõttu tõstejõud.
Lennukil tekib tõstejõud tiiva kuju tõttu. Lennuk lendab kiiresti edasi ning tiibade kuju tekitab lennuki tiiva peal ja all erinevad rõhud, mis tõstavad lennukit kõrgemale.
Asiana Airlines
Asiana Airlines (korea keeles 아시아나 항공; Asiana Hanggong), varem Seoul Airlines, on Lõuna-Korea suuruselt teine lennundusettevõte Korean Airi järel. Asiana on üks 6 ettevõttest, kes on saanud viie tärni hinnangu Skytraxilt.
Asiana on Star Alliance'i liige ja pakub 516 igapäevast lendu Aasiasse, Euroopasse, Põhja-Ameerikasse ja Okeaaniasse. Asiana lendab 13 riigisisesel, 81 rahvusvahelisel ja 20 kaubaliinil.
Ajalugu
Asiana Airlines loodi 17. veebruaril 1988 ning hakkas tegutsema sama aasta detsembris lendudega Seouli ja Pusani vahel. Ettevõtte asutas Kumho Asiana Group (tollase nimega Kumho Group) vastavalt Lõuna-Korea valitsuse kavale luua teine rahvuslik lennundusettevõte. Esialgu oli ettevõtte nimi Seoul Airlines. Valitsus on andnud loa suurendada väliskapitali osalust ettevõttes 20%-lt 50%-ni.
2007. aastal töötas Asiana Airlinesis 7799 töötajat. Ettevõtte aktsiapakist kuulus 30,53% erainvestoritele, 29,51% Kumho Industrialile, 15,05% Kumho Petrochemicalile, 11,9% välisinvestoritele, 7,18% Korea Arengupangale ja 5,83% teistele, sealhulgas Lõuna-Korea riigile.
Saavutused
Asiana Airlines pälvis 1996 omas klassis esimesena ISO sertifikaadi ISO 14 001.
2001 nimetas Lõuna-Korea keskkonnaministeerium Asiana Airlinesi esimeseks keskkonnasõbralikuks ettevõtteks teenindussektoris.
2009 nimetas Air Transport World Asiana Airlinesi aasta lennundusettevõtteks. 2010 nimetas Skytrax Asiana Airlinesi maailma parimaks lennundusettevõtteks.
Asiana Airlines on 2010. aasta parim Põhja-Aasia lennundusettevõte. Selle tiitli tõid talle mustkunstietendused, peakokkade tehtud toit ja teised pardateenused. Hindajateks olid 31 500 eksperti ja reisijat.
Lennukipark
thumb|[[Airbus A320-200 Taiwanil]] thumb|[[Boeing 777-200ER õhkutõusul Sydney lennujaamas]] thumb|Kaubalennuk [[Boeing 747-400F Amsterdami lennujaamas]]
Kaubalennukid
Asiana Airlinesil on 4 Boeing 747-400F ja 3 Boeing 747-400BDSF lennukit. Nende kandevõime on 120 tonni. Neid kasutatakse rahvusvahelisteks keskmisteks ja pikkadeks lendudeks Aasiasse, Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse. Ettevõttel on ka 1 Boeing 767-300F, mille kandevõime on 54 tonni. Seda kasutatakse piirkondlikeks lühikesteks või keskmisteks lendudeks Hiinasse, Jaapanisse ja Kirde-Aasiasse.
Koodijagamine
Asiana Airlinesil on koodijagamise lepingud järgmiste lennundusettevõtetega:
Keila kihistu
Keila kihistu (inglise Keila Formation) on ordoviitsiumi ladestu Keila lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978. Kihistu on nime saanud Keila linna järgi. Kihistu stratotüüp on Keila paemurd.
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Loode-Eesti aladel. Samas ei soovitata tänapäeval seda kihistut enam eraldi välja tuua, kuna seda võib segi ajada Keila lademega, millest see erineb, ja kuna selle piiri lamavate kihtidega on raske eristada. Selle asemel soovitatakse kasutada laiemat Kahula kihistut, mis hõlmab ka Haljala lademe ülemise osa.
La La Ladies
La La Ladies oli Eesti ansambel.
Ansambel asutati detsembris 2013 ja laiali mindi 2019. aasta märtsis.
Aru vald
Aru vald on olnud mitme valla nimi.
Eveliis Padar
pisi|Eveliis Padar (2022)
Eveliis Padar (sündinud 2. oktoobril 1983) on eesti sotsioloog, kodanikuaktivist ja feminist.
Ta on MTÜ Päevad ja Ööd üks asutajatest ning 2014. aastast Kaitseliidu liige.
Haridus
2002. aastal lõpetas ta Tartu Karlova Gümnaasiumi ja 2007. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe riigiteaduste erialal.
2012. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis hindele cum laude sotsioloogia magistritöö, milles uuris samasooliste paaride kooselu regulatsiooni vajalikkust Eestis sihtgruppi kuuluvate naiste perspektiivist. Samal aastal alustas ta Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis doktorantuuri õpinguid.
Erialane tegevus
Eveliis Padar töötas sotsioloogina 2013–2018 Eesti Kaitseväe Värbamiskeskuses ning alates 2022. aastast Mõttekojas Praxis soolise võrdsuse ja võrdsete võimaluste programmi analüütikuna. Ta kuulus aastatel 2012–2016 Sotsioloogiaüliõpilaste Liidu, MTÜ SÜLEM, juhatusse ning on alates 2014. aastast Eesti Sotsioloogide Liidu liige.
Poliitiline tegevus
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas ning sai SDE fraktsiooni asendusliikmeks Tartu Linnavolikogus. 13. jaanuarist 2022 kuni 10. jaanuarini 2023 osales ta Tartu volikogus SDE asendusliikmena ja kuulus volikogu majanduskomisjoni, revisjonikomisjoni ning linna põhimääruskomisjoni.
Eveliis Padar astus Sotsiaaldemokraatliku Erakonda 8. detsembril 2022.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 452 häält ning ei osutunud valituks.
Riigikaitseline tegevus
Eveliis Padar on alates 2020. aastast Kaitseliidu Tartu maleva Akadeemilise malevkonna pealiku abi. Ta on läbinud 2015. aastal Kõrgemad Riigikaitse kursused ja 2020. aastal Kaitseliidu Nooremallohvitseride Kursuse, mille järel talle anti nooremseersandi auaste.
Arnu Rivis
Arnu Rivis (aastani 1936 Arnold Rivis, 4. veebruar 1913 Tallinn – 1. veebruar 1984 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane.
Eveliis Padar
Ühiskondlik tegevus
Eveliis Padar asutas 2021. aastal koos Natalie Metsaga MTÜ Päevad ja Ööd, mille eesmärk on võidelda menstruatsiooniga seotud rahapuudusega ja tagada, et kõikides Eesti koolides oleksid menstruatsioonitarbed tasuta tualettruumides kättesaadavad. MTÜ Päevad ja Ööd eesmärk on seista selle eest, et ükski noor ei jääks kõrvale haridusest ega huvitegevusest ja et ühiskond ning riik toetaks kõiki menstrueerivaid inimesi.
Arnu Rivis
Elulugu
Arnu Rivis oli töölise poeg.
Eveliis Padar
Ühiskondlik tegevus
MTÜ loomisele eelnes 8. märtsil 2021 Eveliis Padari ja Natalie Metsa loodud rahvaalgatus, mis kogus 24 tunniga üle 3000 toetusallkirja ja mille eesmärk oli alandada menstruatsioonitarvete käibemaksu Eestis ning pakkuda koolides ja avalikes ruumides tasuta menstruatsioonitabeid. Rahvaalgatuse põhjal loodud pöördumise esitasid Padar ja Mets Riigikogu sotsiaalkomisjonile, kes alagtuse tagasi lükkasid.
Arnu Rivis
Elulugu
Lõpetas 1933 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941 TÜ agronoomina; põllumajanduskandidaat (1958, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Maisikasvatuse võimalikkusest ja mõningatest agrotehnika iseärasustest Eestis"; põllumajandusdoktor (1975, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Научные основы агротехники кукурузы в Эстонской ССР " (doktorikraad jäi Moskva Kõrgemas Atestatsioonikomisjonis kinnitamata).
Läti linnuste loend
Läti linnuste loend on loetelu Läti territooriumil asunud linnustest. pisi|[[Bauska ordulinnus]] pisi|[[Rezekne ordulinnuse varemed]] pisi|[[Riia ordulinnus]] pisi|[[Sigulda ordulinnuse varemed]] pisi|[[Vindavi ordulinnus]] pisi|[[Võnnu ordulinnus]] thumb|300px|right|[[Koknese piiskopilinnuse varemed]] thumb|300px|right|Vaade [[Dundaga piiskopilinnusele üle tiigi.]]
Eveliis Padar
Isiklikku
Eveliis Padar on abielus. Ta on tütre ema.
Arnu Rivis
Teadustöö
Uurimisvaldkond: väetiste kasutamine ja maisikasvatus.
Läti linnuste loend
Vasallilinnused
thumb|280px|[[Liivimaa ordu valdused (alad valgega) aastatel 1346(1347)–1558]]
Hea Lugu
Hea Lugu (OÜ Hea Lugu) on Eesti kirjastus.
See asutati 2011. aastal ASi Eesti Ajalehed tütarettevõttena, mille tegevusvaldkond on kirjastamine. Sisuliselt ühendati sellega üheks kirjastuseks Eesti Ekspressi Kirjastuse, Maalehe Kirjastuse ja Eesti Päevalehe raamatukirjastuse senine kirjastustöö.
Kirjastuselt ilmub ilu-, laste-, teatmekirjandust, ka biograafiat ja memuaristikat.
Kirjastuse tegevjuht on olnud Tiina Kaalep, 2022. aastast on tegevjuht Vallo Kalvik.
Võõrikjõgi
Võõrikjõgi ehk transiitjõgi ehk allogeenne jõgi ehk eksootiline jõgi on harilikult pika jõe osa, mis voolab läbi sademevaeselt alalt ja mis saab oma veed rohkemate sademetega ülemvoolu piirkonnast.
Võõrikjõgi on näiteks Niiluse jõe alamjooks.
Göttingeni vürstkond
Göttingeni vürstkond oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna alljaotus Saksa-Rooma riigis pealinnaga Göttingenis. See eraldati 1286. aastal Braunschweigi vürstkonnast Welfide dünastia liikmete vahelise pärandvara jagamise käigus. 1495. aastal liideti see Calenbergi vürstkonnaga ja nii jäi see kuni hertsogkonna lõpuni.
Pärast esimese Braunschweigi hertsogi Otto Lapse surma 1257. aastal pärisid tema pojad Albrecht I ja Johann oma isa valdused. Hertsog Albrecht I valitses algul oma alaealise venna nimel. 1267. aastal otsustasid vennad territooriumi omavahel jagada, otsus jõustus 1269. aastal. Lõunapoolsed territooriumid Wolfenbütteli ja Göttingeni linna ümbruses läksid Albrecht I kätte ning 1279. aastal pärisid need alad tema pojad Heinrich Imetlusväärne, Albrecht II Paks ja Wilhelm. 1286. aastal jagasid vennad oma pärandi, Albrecht II valis oma residentsiks Göttingeni ja kolis Welfide residentsi, mille kindluseks ümber ehitas. Pärast oma venna Wilhelmi surma 1292. aastal oli tal võimalus omandada ka Wolfenbütteli ümbrus oma vanemalt vennalt Heinrichilt, kellele jäi vaid Grubenhageni vürstkond.
Pärast Albrecht Paksu surma 1318. aastal läks Göttingen tema vanemale pojale Otto Kergele, kes valitses nii Göttingeni vürstkonda kui ka Braunschweig-Wolfenbütteli territooriumi. Need hertsogid ühendasid Göttingeni ja ümberkaudsed linnad lahinguteks Göttingeni ümbruse rüütlite vastu, mille käigus õnnestus Göttingeni kodanikel hävitada ajavahemikul 1323–1329 Grone linnus, samuti Rosdorfi linnus. Pärast lastetu Otto surma 1344. aastal jagasid tema nooremad vennad Magnus Vaga ja Ernst maa omavahel. Ernst I sai Göttingeni, kõige vaesema Welfide vürstiriigi, mis jäi sajanditeks Braunschweig-Wolfenbüttelist eraldi. Sel ajal koosnes territoorium endistest Northeimi krahvide valdustest, Göttingeni, Uslari, Dransfeldi, Mündeni, Gieselwerderi linnast Hesseni piiril ja poolest Moringenist. Hertsog Ernst I valitsemisest pole palju teada, kuid üldiselt arvatakse, et ta jätkas võitlust rüütlite vastu.
Very 'eavy... very 'umble
"Very 'eavy...very 'umble" on ansambli Uriah Heep 1970. aastal ilmunud, esimene stuudioalbum. 13. juunil andis selle Suurbritannias välja Vertigo Records.
Göttingeni vürstkond
Pärast Ernst I surma 1367. aastal pääses troonile tema poeg Otto I (suri 1394), kes algul elas linna linnuses ja püüdis teha sellest püsivat Welfide residentsi. Katkestades oma eelkäijate poliitika, liitus ta sageli naabruskonna rüütlitega lahingutes linnade vastu, kelle kasvav võim teda häiris. Otto ajal saavutas Göttingen üpris suure iseseisvuse. Pärast seda, kui kontroll provintsikohtu üle läks 1375. aastal Leinebergilt Göttingenile, püüdis Otto 1387. aastal lõpuks kehtestada oma mõju Göttingeni üle, kuid vähese eduga. Aprillis 1387 ründasid Göttingeni kodanikud ja hävitasid linnuse linna müüride vahel. Vastulöögina hävitas Otto külasid ja talusid linna ümbruskonnas. Siiski saavutasid Göttingeni kodanikud oma juhi Uslari Moritzi käe all lahingus Rosdorfi ja Grone küla vahel võidu hertsogi armee üle, sundides Ottot tunnustama linna ja selle ümbruskonna iseseisvust. 1387. aasta tähistab seega olulist pöördepunkti linna ajaloos. Göttingeni suhteline autonoomia tugevnes veelgi Otto järglase Otto II ajal, suurelt jaolt ka sellepärast, et Braunschweig-Göttingeni Welfide liin Otto II-ga hääbus ja pärast tema troonist loobumist 1435. aastal tekkisid küsimused troonijärgluses, destabiliseerides kohalikku aadelkonda.
Welfide mõju vähenemine linna üle jätkus kuni 15. sajandi lõpuni, kuigi linn jäi ametlikult Welfide valdusse. Sellest hoolimata on linna mõnes selleaegses dokumendis loetud vabalinnaks.
Herioti-Watti ülikool
pisi|[[Heriot-Watt University Postgraduate Centre'i Riccartoni ülikoolilinnaku üks uuemaid hooneid]] pisi|Üliõpilaste ühiselamu Herioti-Watti ülikooli [[Scottish Borders Campusis]]
Göttingeni vürstkond
Welfide dünastia Göttingeni haru hääbus, kui hertsog Otto II 1463. aastal meessoost pärijateta suri. Tema territooriumid päris tema nõbu, tolleaegne Calenbergi vürst hertsog Wilhelm Võidukas. Pärast seda, kui Wilhelm päris aastal 1473 ka Wolfenbütteli vürstkonna, andis ta Göttingeni oma vanimale pojale Wilhelm IV-le. Kui Wilhelm IV päris aastal 1482 Wolfenbütteli vürstina oma isa valdused, valitseti mõlemaid territooriume veel kord personaalunioonis. Seda aga ainult lühikest aega, kuna 1491. aastal loovutas ta Wolfenbütteli oma vanimale pojale Heinrich IV-le ja lõpuks liitis Göttingeni Calenbergi vürstkonnaga, mille andis aastal 1495 oma teisele pojale hertsog Erich I Vanemale. Göttingeni linn keeldus 1504. aastal Erich I-le andamit maksmast ja selle tulemusena laskis Erich I keiser Maximilian I-l kuulutada linna lindpriiks. Järgnenud pinged nõrgestasid Göttingeni majanduslikult, mis sundis linna lõpuks 1512. aastal andamit Erich I-le ära maksma. Seejärel suhted Erichi ja linna vahel paranesid, kuna Erich oli Göttingenist rahaliselt sõltuv.
Koos Calenbergiga läks Göttingen aastal 1584 Welfi Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogite valdusse. Aastal 1635 läks see hertsog Georgile Lüneburg-Celle dünastiast, mis edaspidi Göttingeni valitses. 1692. aastal on seda mainitud kui Hannoveri kuurvürstkonna osa.
Köömes
Liikmed
2023
Saksa-Rooma riigi territooriumite loend (V)
See on Saksa-Rooma riigi territooriumite loend, mis algavad tähega V:
Herioti-Watti ülikool
Herioti-Watti ülikool (inglise keeles Heriot-Watt University) on ülikool Šotimaal Edinburghis, mis sai ülikooli staatuse 1966. aastal. Herioti-Watti ülikool kuulub kümne vanima kõrgkooli hulka Suurbritannias.
Ülikooli eelkäija School of Arts of Edinburgh asutati 1821. aastal. Kool oli esimene mehaanikainstituut maailmas.
Köömes
"Kööga" (2012)
Pungiundergroundis oli selleks ajaks tiireldud juba aastaid, ent 2012. aastal raiuti esimene konservverstapost maasse, öeldes meediale enese kohta nii: