cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maa kuju
Maaellipsoid
Ellipsoidi kuju on Maal pöörlemise tõttu. Mida lähemal ekvaatorile, seda suurem on tsentrifugaaljõud. Et tsentrifugaaljõud avaldab raskusjõule vastupanu, siis on esemetel ekvaatoril väiksem kaal kui poolustel ja nende lähedal: raskuskiirendus g on ekvaatoril 978,049 cm/s², poolustel 983,221 cm/s²; keha, mis kaalub poolusel 1005 kg, kaalub ekvaatoril 1000 kg. Et ekvaatori lähedal töötab Maa tuuma külgetõmbejõule vastu tsentrifugaaljõud, on kõik ekvaatoritasandi lähedal asuvad objektid Maa sees Maa tuumast kaugemal kui analoogilised objektid meridiaanitasandi lähedal. Teoreetiliselt põhjendasid seda Christiaan Huygens oma tsentrifugaal- ja tsentripetaaljõu seadusega; need jõud sõltuvad pöörlemiskiirusest (poolustel on see null) ning hiljem Isaac Newton oma gravitatsiooniseadusega. Maa lapikuse (0,00335) arvutas 1743. aastal välja Alexis Claude Clairaut.
Internetikasiino
Internetikasiinopoolne petmiskatse
Üks tavalisemaid väljamaksetega seotud probleeme on väljamaksega viivitamine. Piraatkasiino võib väljamakse tegemisega sihilikult viivitada, lootes sellele, et mängija jätkab mängimist ja kaotab raha.
Maa kuju
Maaellipsoid
Mõõtmised jätkusid ka 19. sajandil. Saadi uusi teadmisi ka paralleelide kohta. Pikkuskraadide mõõtmised näitasid, et nende pikkused ei ole ühel ja samal paralleelil ühesugused, millest tehti järeldus, et paralleelid ei ole ringjooned, vaid samuti pisut lapikud ellipsid. Venemaa kartograaf Theodor Friedrich von Schubert tegi 1859 kindlaks, et Maa on kolmeteljelise sferoidi kujuline.
Internetikasiino
Internetikasiinopoolne petmiskatse
Palju spekulatsioone kasiinotarkvara pettuse kohta tekib sellest, et mängija näeb lühiajalise tulemuste statistika kokkuvõttes mingit kindlat "mustrit". Suurem osa inimestest, kes sellel alal töötavad, usub, et enamikus internetikasiinodes on nende pakutavad tõenäosused ning väljamakse suhted sarnased nende ametivendade live-kasiinodes pakutavatega.
Mitmed kasiinomänguportaalid ja mängijate foorumid toovad ära piraatkasiinode nimekirju. Neid on lihtne leida, kasutades enamikku suuremaid otsingumootoreid, kuid enamik neist kajastavad siiski kas üksikisiku või webmasteri arvamust, mitte vastava ala ametlike organite arvamust.
Maa kuju
Geoid
19. sajandiks tehti Maa mõõtmete ja kuju korduvatest mõõtmistest järeldus, et mõõtmistulemuste erinevus maapinna eri kohtades ei jää mõõtmisvea piiridesse. Osutus, et pendli võnkumiskiirus on ka sama paralleeli piires erinev, kuigi see ellipsoidi puhul nii ei tohiks olla. Tehti järeldus, et raskusjõud on sama paralleeli eri punktides erinev massi ebaühtlase jaotumise tõttu Maa sisemuses. Aastal 1842 saadi tulemus, et pendel võngub ookeanirannikul ja saartel kiiremini kui sügavamal mandritel, nii et ookeanipiirkondades on raskusjõud suurem kui mandripiirkondades; seega peab aine tihedus ookeanide all olema suurem kui mandrite all. Ookeanipind on suurema raskusjõu tõttu ka Maa pinnale lähemal kui rannik. Sama raskuskiirendusega jooned ei kulge mööda paralleele, vaid on keerukamad kõverjooned.
Internetikasiino
Mängijapoolne petmiskatse
Tavaline petmisvorm internetikasiino kliendi poolt on see, kui üks ja sama inimene avab erinevaid (vale)nimesid kasutades rohkem kui ühe konto selleks, et saada rohkem boonuseid. Teine tavaline petmise vorm on graafikatarkvara nagu näiteks Adobe Photoshopi kasutamine selleks, et luua vale võitvat mänguautomaati kujutav pilt selleks, et öelda kasiinole, et mängija sai jackpot 'i, kuid seda ei makstud talle välja.
Internetikasiinod sulevad tavaliselt selliste mängijate kontod ja laialt levinud arvamus on, et internetikasiinod jagavad petmiskatselt tabatud mängijate nimekirju.
Maa kuju
Geoid
Aastal 1873 võeti kasutusele geoidi mõiste. Geoid on keha, mille pind on kõikjal risti raskusjõu sihiga. Mandritel on geoidi pind sferoidi omast kõrgemal, ookeanide kohal madalamal. Geoidi kuju on ebakorrapärane ning teda ei ole matemaatilise võrrandiga defineeritud. Geoidil on kõige suurem astang India ookeani piirkonnas Indiast lõuna pool, kus leidub süvik −113 m sferoidi pinnast, kuid Austraalia mandrist põhjas on geoid sferoidist 81 m kõrgemal.
Internetikasiino
Legaalsus
Vaata hasartmängud internetis diskussiooni internetikasiinos mängimise seaduslikkusest.
Maksustamine
Eestis maksustakse võite, mis on pärit internetikasiinodest, millel puudub Eesti kaughasartmängu tegevus- ja korraldusluba (litsents). Vastava litsentsiga kasiino võidud on maksuvabad.
Maa kuju
Geoid
Enamikus rakendustes kasutatakse geoidi asemel selle matemaatiliselt lihtsat lähendust maaellipsoidi või referentsellipsoidi.
Apioidi- või kardioidikujuline Maa
pisi|Kardioid Maa on põhjapooluse piirkonnas rohkem kokku surutud, lõunapooluse piirkonnas rohkem välja venitatud. Seega on põhjapooluse piirkonnas rohkem massi. Maa meenutab kujult pirni; matemaatiliselt kujutab seda apioid või kardioid.
Catena
Catena on eesti segakoor, mis algselt oli ansambel, Elfikeldrist alguse saanud segakoori Kellerkoor väike koosseis. Nagu igal dünaamilisemal kollektiivil vahetub osa koosseisu mingil ajal, nii ka Kellerkooril – praeguseks on Elfikeldri liikmetest vaid kolm laulma jäänud ja osalt ka seetõttu esinetakse Catena nime all.
330
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad
Aastad: 325 326 327 328 329 - 330 - 331 332 333 334 335
Eunice Barber
pisi|Eunice Barber Eunice Barber (sündinud 17. novembril 1974 Freetownis Sierra Leone's) on Sierra Leone'i ja Prantsusmaa kergejõustiklane (seitsmevõistleja ja kaugushüppaja).
1999. aasta 2. veebruarist esindab Barber Prantsusmaad, sest sai Prantsusmaa kodanikuks. Enne esindas ta sünnimaad Sierra Leone'i.
Maailmameistrivõistlused
Sevilla 1999
Pariis 2003
Helsingi 2005
Isiklikku
Eunice Barber on 175 cm pikk ja kaalub 68 kg.
Meditsiin
pisi|300px|Arstid operatsioonisaalisMeditsiin ehk arstiteadus (ladina keeles ars medicina 'ravimise kunst'; samatüveline medeor 'ravin, arstin') on rakendusbioloogia haru, mis kaitseb ja tugevdab inimese tervist, diagnoosib, ennetab ja ravib haigusi ning pikendab eluiga.
Meditsiin ehk arstiteadus on erialadevaheline valdkond, mis tugineb nii loodus- kui ka sotsiaalteadustele. Pidevalt lõimuva ja täieneva teadusdistsipliinina on see tihedas seoses järgmiste teaduse põhivaldkondade ja erialadega:
Meditsiin liigitatakse lihtsustatult kaheks:
Pavel Katenin
pisi|Pavel Katenin Pavel Katenin (22. detsember 1792 – 4. juuni 1853) oli vene luuletaja, näitekirjanik, kirjanduskriitik, tõlkija ja teatritegelane. Ta oli 1833. aastast Vene Akadeemia liige.
Meditsiin
Euroopa Liidu meditsiinisüsteem
Kui Eesti astus Euroopa Liitu, mõjutas see ka meie tervishoiusüsteemi, sh akadeemilisele meditsiinipersonalile esitatavaid haridusnõudmisi (hambaraviõdede kõrghariduse nõue jm). Seadusloomet ja majanduspoolt ning meditsiiniseadmete, protseduuride ja ravimitega seotud tegevusi reguleerib Euroopa Nõukogu. Detailsemalt on määrustiku üldjuhised koondatud Euroopa farmakopöasse.
Pavel Katenin
Katenin osales 1812. aasta Vene-Prantsuse sõjas.
Meditsiin
Eesti meditsiini- ja tervishoiusüsteem
Eestis kehtiv tervishoiusüsteem ja sellega seotu põhineb solidaarsel kindlustusel. Tervishoiusüsteemi majandavad Sotsiaalministeerium ja Eesti Haigekassa, mis juhinduvad riigieelarve seaduses ettenähtud kuludest ning tuludest (2022. aasta riigieelarve seadus sätestas Sotsiaalministeeriumi eelarve tuludeks 186,4 miljonit eurot ja kuludeks 6 723,4 miljonit eurot).
Pavel Katenin
Alates 1816. aasta lõpust oli ta dekabristide Päästeühingu liige.
Meditsiin
Meditsiinierialad Eesti teadussüsteemis
Eestis koolitatakse akadeemilise kõrgharidusega arste peamiselt Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonnas ning õdesid, ämmaemandaid ja teisi tervishoiutöötajaid Tallinna ja Tartu tervishoiukõrgkoolis. Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkond loeb oma eesmärkideks anda arstidele tööks vajalikke teoreetilisi teadmisi ja praktilisi oskusi, mis võimaldaksid eriala lõpetanuil arstiks kujuneda.
Pavel Katenin
Ta tõlkis vene keelde Vergiliuse, Goethe, Schilleri, Ariosto, Herderi, Dante jt luulet.
Meditsiin
Akadeemilise meditsiini erialad
Eestis võivad tervishoiuteenuseid osutada tervishoiutöötajad, kes on kantud tervishoiutöötajate riiklikusse registrisse või proviisorite ja farmatseutide riiklikusse registrisse. Tervishoiutöötajad on registreeritud arst, hambaarst, õde ja ämmaemand ning registreeritud ja apteegis töötav farmatseut ja proviisor. Isikute register on avalik ja kättesaadav terviseameti kodulehel.
Alternatiivmeditsiini erialad
Alternatiivmeditsiin on igasugune ravimeetod, mille toimimise kohta esitatud väidetel puudub teaduslik alus või mis on teadusega otseses vastuolus.
Alternatiivmeditsiini harud
Lihtsustatult võib alternatiivmeditsiini hulka lugeda paljude praktiseerijate, vahendite, meetodite, teadmiste ja tarbijate olemasolul ka järgmist:
Haridusjärgsete arstierialade klassifikatsioon
Sotsiaalministeeriumi määrus nr 110, 28.11.2001 on kehtestanud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 20 lõike 2 alusel eriarstiabi erialade loetelu alljärgnevalt:
Eriarstide erialad:
Abikaasa
pisi|Elisabeth Alida Haanen, autoportree koos abikaasa Petrus Kiersiga (1845)
Abikaasa on isik, kes on sõlminud ilmalikult ja/või kiriklikult abielu teise isikuga.
Abikaasade roll perekonnas on võrdne, neil on võrdne vastutus pere heaoleku eest ja vastutus abikaasa ees. Traditsiooniliselt ja ajalooliselt on alati olnud perekonnapeaks mees (patriarhaalne ühiskond), kuid tänapäeval valib iga perekond ise, kes hakkab pereasju ajama ja kes lastega toimetab. Tihti on näha ka seda, et kodused tööd on jaotatud pereliikmete vahel (puudub eristus: naiste tööd ja meeste tööd). Vastavalt vajadusele teevad naised meeste töid ja vastupidi. Kindlalt pole määratud, kes mille eest vastutab ja kes missuguseid töid teeb.
Kambja kirikumõis
Kambja kirikumõis (saksa keeles Pastorat Kamby) oli kirikumõis Kambja kihelkonnas Tartumaal.
Silverstein
Silverstein on viieliikmeline Kanada bänd, mis viljeleb post-hardcore muusikat. Silverstein alustas tegevust 2000. aasta jaanuaris.
Eesti järved
pisi|[[Väikene Saarjärv Antsla vallas]] pisi|[[Varstu paisjärv Varstu vallas]] pisi|[[Kubija järv Võru linnas]] pisi|[[Lavatsi järv Mäksa vallas]] Eesti järved on Eestis asuvad siseveekogud, millel puudub vahetu ühendus merega. 5% Eesti pindalast on kaetud järvede ja tehisveekogudega. Eestis on ligikaudu 1200 järve ja veehoidlat, mille pindala on üle 1 hektari.
Suurimad järved on Peipsi ja Võrtsjärv. Peipsi järv on koos Pihkva järvega Euroopas suuruselt viies (maailmas viienda kümne lõpus).
Valdav osa Eesti järvedest on madalad: enamasti alla 10 meetri; sügavaim on Rõuge Suurjärv (38 m).
Järved paiknevad väga ebaühtlaselt. Suuremad järvepiirkonnad asuvad Kagu- ja Lõuna-Eestis. Lääne- ja Kesk-Eestis on seevastu suuri maa-alasid, kus pole ühtegi järve.
Enamik Eesti järvi on mandrijäätekkelised. Leidub ka laukajärvi, rannajärvi, jõelookeist moodustunud järvi, karstijärvi, tehisjärvi ja meteoriiditekkeline Kaali järv.
Riikliku vaatluse alla kuuluvad Peipsi järv, Võrtsjärv ja kaheksa väikejärve, Nohipalu Mustjärv, Nohipalu Valgejärv, Pühajärv, Uljaste järv, Rõuge Suurjärv, Ähijärv, Viitna Pikkjärv ja Mullutu Suurlaht.
Niagara jõgi
thumb|Niagara jõgi Kanada Ontario provintsis Niagara jõgi on jõgi Põhja-Ameerikas, USA ja Kanada piiril. Jõgi on tuntud ühe maailma suurema joa – Niagara – asukohana.
Eesti järved
Eesti järvetüübid
Praegu liigitatakse Eesti järved tüpoloogia järgi 12 tüübiks:
Elva vapp
thumb|[[Elva vapp]] Elva vapp oli Tartu maakonnas asuva Eesti linna Elva vapp.
Vapp on kinnitatud 8. mail 2000.
Tõlgendus
Vapil kujutatud mänd on seotud Arbi männiga, mis kasvab Elva linnas Arbi mäel. Puu kõrgus on 10 m ja tüve rinnaümbermõõt 378 cm (1999), vanuseks on hinnatud ligi 340 aastat (2008. aasta seisuga). See on ainus põlispuu Eestis, millest on saanud linna sümbolpuu.
Ajalugu
1938. aasta sügisel pälvis Elva volikogu heakskiidu kunstnik Viktor Aleksejevi vapikavandi, kus oli sinisel põhjal kullavärvi mänd, selle all künkad ning kaks kuldset sakilist joont, mis tähistasid Elva järvesid. Siseminister kinnitas aga 1939. aastal linnade liidu ideevapi, mille kuldsel põhjal seisis must mänd. Võimuvahetuse tõttu 1940. aastal ei jõudnud president Konstantin Päts kumbagi kavandit kinnitada. Alates 1988. aastast kasutati taas Aleksejeffi kavandit.
Aleksejeffi vapikavandil vastas Elva männi kuju üsna otseselt Arbi männile. Taasiseseisvumise järel jättis ka riigikantselei heraldikanõukogu Aleksejeffi kavandi heaks kiitmata, kuna sellel kujutatud mänd oli individualiseeritud ja ei vasta seetõttu rahvusvahelistele heraldikapõhimõtetele. Heraldikanõugkogu pakkus 1990ndate lõpus välja teise kavandi, millega Elva elanikud rahul polnud. Toonane linnavolinik Mart Raudsaar avaldas ajakirjanduses arvamust, et pakutud kavandil meenutab mänd juudi küünalt. Elva linna vapiks kinnitati hiljem siiski heraldikanõukogu pakutud kavand.
Seoses 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformiga, kus Elva linn ühines naabervaldadega Elva vallaks, muutus vapp kehtetuks.
Hobart
pisi Hobart on linn Austraalias, Tasmaania osariigi pealinn.
Elanike arv on umbes 218 000 (2004).
Rakvere kirikumõis
Rakvere kirikumõis (saksa keeles Pastorat Wesenberg) oli kirikumõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jäävad mõisa alad Rakvere linna territooriumile.
Imara
Imara (1977–1997 Imari) on hajaküla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Salme valda.
Piiskoplik Eesti Metodisti Kirik pani 1939. aastal nurgakivi Imara Btaania-nimelisele kirikule, mis jäi sõja tõttu ehitamata.
Ökoehitus
pisi|TTÜ ehitusteaduskonna liginullenergia testhoone ([[Mäepealse tänav 3, Tallinn)]] Ökoehitus ehk ökoloogiline ehitamine tähendab energiat ja loodust säästvat ehitiste kavandamist ja ehitamist.
Ökoehituse eesmärk on koormata võimalikult vähe keskkonda. Selleks tuleb hoonete jt ehitiste asukohad valida sobivad juba planeerimise faasis ja hoone kavandada energiatõhusana ning looduslikest materjalidest.
See nõuab tihedat koostööd kõikidel projekti tasanditel disainitiimide, arhitektide, inseneride ja klientide vahel. Ökoehitise praktika laiendab ja täiendab klassikalise ehitusprojekti muresid majanduse, kasulikkuse, vastupidavuse ja mugavuse tasandil.
Leadership in Energy and Environmental Design (LEED) on hindamissüsteemide kogum disaini, konstruktsiooni, operatsiooni ja ökoehitiste hooldamise kohta, mille töötas välja Ameerika Ühendriikide Ökoehitiste Nõukogu.
Kuigi uusi tehnoloogiaid töötatakse välja pidevalt, et täiendada praegusi tavasid, luues rohelisemaid ehitisi, seisneb ökoehitiste loomise ühine eesmärk selles, et vähendada üldist tehiskeskkonna negatiivset mõju inimeste tervisele ja looduskeskkonnale järgmiste tegevuste poolt:
Sarnane kontseptsioon on looduslik ehitus, mis on tavaliselt väiksemal skaalal ja kipub keskenduma selliste looduslike materjalide kasutamisele, mis on juba koha peal olemas. Teised seotud teemad hõlmavad säästvat disaini ja jätkusuutlikku arhitektuuri. Jätkusuutlikkust võib määratleda kui praeguste põlvkondade vajaduste rahuldamist ohtu seadmata tulevaste põlvkondade võimalusi oma vajaduste rahuldamiseks. Kuigi mõned ökoehitiste programmid ei käsitle olemasolevate kodude kasutuse kohandamist, siis teised seda teevad, eriti läbi avalike skeemide energiatõhusaks renoveerimiseks. Ökoehitiste põhimõtteid saab hõlpsasti kohaldada nii renoveerimistöödel kui ka uusehitustel.
U.S. General Services Administrationi 2009. aasta raport leidis 12 säästvalt loodud ehitist, millega on odavam ümber käia ja millel on suurepärane energiatõhusus. Lisaks sellele olid asukad nende hoonetega rohkem rahul kui tavaliste ärihoonetega.
Keskkonnamõju vähendamine
Ökoehitiste tavade eesmärk on vähendada ehitamise mõju keskkonnale. Esimene reegel on see, et kõige rohelisem ehitis on selline, mida ei ehitata. Kuna ehitamine peaaegu alati kulutab ehitusplatsi, siis mitteehitamine on isegi parem kui ökoehitis, kui jutt käib keskkonnamõjude vähendamisest. Teine reegel on see, et iga ehitis peab olema võimalikult väike. Kolmas reegel on mitte aidata kaasa valglinnastumisele, isegi kui kõige energiasäästlikumaid ja keskkonnahoidlikke meetmed on kasutatud disainis ja konstruktsioonis.
Hooned hõlmavad suure ala maast. National Resources Inventory kohaselt arendatakse Ameerika Ühendriikides umbes 107 miljonit aakrit metsa. International Energy Agency avaldas väljaande mis hindas, et olemasolevad ehitised on vastutavad rohkem kui 40% kogu maailma energiakasutusest ja 24% kogu maailma süsinikdioksiidi heitkogustest.
Muusikaprojekt
Muusikaprojekt on muusika valdkonna projekt.
Imari
Imari (伊万里市 Imari-shi) on linn Jaapanis Saga prefektuuris. Linn asub Imari jõe suudmes.
Muusikaprojekt
Muusikaprojekti tulemuseks võib olla näiteks heliteos, kontsert, muusikateatrietendus, muusikafestival, muusikapublikatsioon.
Imari
Imari on Euroopas tuntud Imari portselani järgi, mida eksporditi Imari sadama kaudu.
Muusikaprojekt
Muusikaprojekt võib saada toetust riigilt, kohalikult omavalitsuselt, sihtasutustelt (Eestis näiteks Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitalilt ja Eesti Kultuurkapitali maakondlikelt ekspertgruppidelt, Eesti Rahvuskultuuri Fondilt, Hasartmängumaksu Nõukogult) ning eraõiguslikelt sponsoritelt ja toetajatelt.
Peekersammal
Peekersammal (Chiloscyphus) on maakarikaliste sugukonda kuuluv sammalde perekond.
Peekersamblad on keskmise suurusega ja rohelised või kahvaturohelised taimed. Varred on lamavad ning harunevad hõredalt ja korrapäraselt. Lehed on terveservased, mõnikord tipus pisut sämpunud. Lehed on kinnitunud peaaegu piki vart. Peekersamblad on [ühekojalisus|ühekojalised]].
Eesti liigid
Eestis on teada kaks liiki: Mõlemad liigid on (liig)niiskuslembesed ja võivad kasvada ka vees.
Aikidō
pisi|Morihei Ueshiba, aikidō looja. pisi|100px
Aikidō [aikidoo] (jaapani keele nüüdisaegses kirjaviisis 合気道, vanemas kirjaviisis 合氣道; aiki 'energiate koosmõju' + dō 'tee') ehk aikidoo on praegusaegne jaapani enesekaitsesüsteem ja võitluskunst, mille lõi Morihei Ueshiba (1883–1969) vanade budō (武道) võitluskunstide põhjal 20. sajandi alguses.
Aikidoo kui spordiala
Kui vaadata seda budoala kitsalt füüsilisel tasandil, on aikidoo võitluskunst, mis sisaldab põhiliselt heiteid, kukutamisi, liigeste lukke, mitmesuguseid sidumistehnikaid, aga ka hoiatavaid lööke (atemi'sid). Tehnikad on tuletatud aiki jiu-jitsust (jūjutsust), jo-jutsust ja kenjutsu liikumistest (vt ka kendo). Aikidood harjutades püütakse oma meeles vastase kujutluspildist vabaneda. Õpitakse kasutama ründaja liikumisenergiat ja ühinetakse sellega. Nii heidetakse uke endast eemale. Aikidoo ei ole staatiline kunst: liikumisele ja liigutuste dünaamilisusele pööratakse suurt tähelepanu.
Aikidoo harrastamine pole puhtfüüsiline tegevus. Lisaks enesekaitseoskusele ja heale füüsilisele tervisele pakub see ka vaimset eneseleidmist ja meelerahu. Muidugi kulub nende eesmärkide saavutamiseks palju aega ja vaeva. Morihei Ueshiba, aikidoo rajaja, rõhutas aikidoo moraalseid, eetilisi ja vaimseid külgi, tõstes esile harmoonia ja rahu arendamise nii kitsamas kui ka laiemas tähenduses. Aikidō'd võib eesti keelde tõlkida näiteks kui 'kooskõla (leidva) meele teed'. Tänapäevalgi keskendutakse aikidoo vaimsele ja religioossele poolele, kuigi koolkonnati on selle tähtsus erinev. Olgugi et idee võitluskunstist, mis püüdleb rahu ja armastava harmoonia poole, võib tunduda paradoksaalne, on see aikidoo keskne kontseptsioon.
Aikidō ehk 合気道 moodustavad hiina päritolu kanji märgid.
合 ai – harmoonia tähendab sobivust, millegagi kooskõlas olemist. Etümoloogilise tõlgenduse järgi võivad märgi alumised jooned kujutada näiteks suud või teekannu avaust. Ülemised kolm joont moodustavad kaane. Selle seose abil näidatakse piltlikult kahe vastandliku (tühja ja täidetud, nõgusa ja kumera) nähtuse või asja omavahelist vastavust: kaas on kui avause sulgur. Selline tõlgendus on siiski ainult üks võimalikest etümoloogilistest seletusviisidest: pole tõendeid ainuõigest seletusest.
氣 ki – hingus, meel, kavatsus. Märk ki tuleneb lihtsamast hiina ideogrammist (气 qi – aur või õhk). Ülemised kolm joont märgivad riisipotist tõusvaid aurupilvi, märk 米 tähistab riisi. Üheskoos moodustavad need semiootilise sümboli, mis osutab aurule, hingamisele või elujõule, kaudsemalt tahtele, kavatsusele.
道 dō – tee, suund, rada. Märgi parempoolsed nn kirdeosad kujutavad inimese peas olevaid juukseid, nägu ja silmi. Juuremärk on vasakult alla jooksev jalgade tee, jalgrada. Niisiis viivad jalad sinna, kuhu pea juhib, ja tekib kujutluspilt mööda teed kõndivast inimesest. Do on märgi on-yomi ehk hiinapärane hääldus. See tähistabki teed, rada või kulgemist üldises tähenduses. Laiendatult võib see tähendada ka meetodit, viisi, arenguteed või kogu eluteed.
Aikidoo stiilid
Aikidoo on algselt loonud Morihei Ueshiba, kes on tuntud ka kui O-Sensei. Nii mõnigi õpilane, kes harjutas O-Sensei juhtimise all, otsustas hiljem oma teadmisi jagada ning avas dōjō. Aikidoo dünaamilise iseloomu ja muude asjaolude tõttu tõlgendasid O-Sensei õpilased aikidood erinevalt. Seeläbi sündisid aikidoo erinevad stiilid. Igal stiilil on tugevad ja nõrgad küljed, kuid kõik jäävad kindlaks aikidoo unikaalsetele alustõdedele. Ühtegi stiili ei tohiks pidada paremaks või halvemaks: tänu erinevatele stiilidele on harrastajatel suurem valikuvõimalus. Lisaks tuleb arvestada, et iga instruktor õpetab aikidood isemoodi. Õpilaselegi jääb võimalus arendada isiklikku aikidood. Öeldakse, et aikidoo stiile on sama palju kui selle harrastajaid.
Alljärgnevalt on kirjeldatud stiile, mis lähtuvad selgelt Morihei Ueshiba õpetusest. Stiilid on kategoriseeritud võrdlemisi meelevaldselt.
Vanad koolid
Vanad koolid on koolkonnad, mis arenesid sõjaeelsetest õpetustest.
Aiki-Budo
Nii nimetati kunsti, mida O-Sensei nooremana õpetas. See on väga lähedane vanematele jutsu vormidele, näiteks Daitō-ryū Aiki-jūjutsule. Seda on peetud üheks aikidoo jäigemaks vormiks. Enamik varasematest O-Sensei õpilastest alustas Aiki-Budost ja ka välismaal levitati esialgu Aiki-Budo stiili (nt Kenshiro Abbe Suurbritannias 1950. aastail).
Yoseikan
Selle koolkonna arendaja oli Minoru Mochizuki, kes oli üks O-Sensei varajastest õpilastest ja kuulsa judoka Kanō Jigorō õpilane. See stiil sisaldab Aiki-Budo, karate, judo ja teiste võitluskunstide elemente.
Yoshinkan
Seda stiili õpetas Gozo Shioda. Shioda-sensei õppis koos O-Senseiga alates 1930. aastate keskpaigast. Pärast sõda kutsuti Shioda-sensei õpetama ning ta moodustas organisatsiooni, mida tuntakse kui Yoshinkani. Erinevalt sellele järgnenud koolkondadest on Yoshinkan alati püsinud heades suhetes Aikikaiga nii enne kui ka pärast O-Sensei surma. Yoshinkani iseloomustavad efektiivsus ja füüsiliselt robustne tehnika, mistõttu on see võrreldes teiste stiilidega jäigem. Yoshinkani õpetatakse näiteks Jaapani politseijaoskondades. Rahvusvahelist organisatsiooni, mis Yoshinkani stiili edendab, tuntakse kui Yoshinkaid. Sellel on koole üle kogu maailma. Viimastel aastatel on Yoshinkani stiilist võrsunud uusi stiile, mis põhiliselt arenevad poliitilistel põhjustel.
Nüüdisaegsed koolid
Traditsioonilised koolid
Aikikai
Iwama-ryu
Stiili, mida õpetab Morihiro Saito, peetakse Aikikai osaks. Saito-sensei oli pikka aega O-Sensei uchi-deshi, alustades 1946. aastal ja jäädes talle truuks kuni surmani. Mitmed peavad Saito-senseid õpilaseks, kes veetis O-Senseiga õppides kõige rohkem aega. Saito-sensei ütleb, et ta püüab säilitada ja õpetada seda kunsti täpselt nii, nagu oli temale õpetanud Algataja. Tehniliselt tundub Iwama-ryu sarnanevat aikidooga, mida õpetas O-Sensei 1950. aastate alguses peamiselt Iwama Dōjōs. Tehniline repertuaar on laiem kui teistes stiilides ja üsna suurt rõhku pannakse relvadega treenimisele.
Ki koolid
Üks tähelepanuväärsemaid kõrvalepõikeid aikidoo ajaloos toimus 1947. aastal, kui Koichi Tohei lahkus vaneminstruktori kohalt Aikikais ning lõi organisatsiooni Ki no Kenkyukai, et õpetada aikidood tugeva rõhuga Ki kontseptsioonile. Sellest ajast saadik pole traditsioonilised ja Ki koolid eriti omavahel läbi käinud.
Shin-shin Toitsu Aikido
Stiil, millele pani aluse Koichi Tohei; aikidoo, kus Mõte ja Keha on ühendatud. Tohei-sensei asetab suurt rõhku Ki kontseptsiooni mõistmisele, et arendada seda hea tervise ja igapäevase elu tarvis. See stiil on üks pehmematest aikidoo stiilidest. Iseloomulikud on pehmed liigutused, millega tihti kaasneb harjutaja hüppamine või keksimine liigutuse sooritamise ajal. Enamik koole ei muretse tehnikate praktilise kasutamise pärast. Viimastel aastatel on Tohei-sensei liikumas üha kaugemale aikidoo alglätteist ja on pühendanud ennast peaaegu eranditult Ki kontseptsiooni arendamisele. Viimasel ajal on Ki no Kenkyukai üles näidanud initsiatiivi, et Shin-shin Toitsu Aikido muuta rahvusvaheliseks võistlusspordiks.
Võistluslikud stiilid
Aikidoo ajaloos ilmnes O-Sensei eluaja jooksul veel üks suur murrang, kui Kenji Tomiki esitas ettepaneku "ratsionaliseerida" aikidoo harjutamine, kasutades katasid ehk kokku lepitud liigutusi ja võistlusi. Tomiki koolkond on aikidoost eemaldunud. Viimastel aastatel on aga Tomiki-ryu võistluslikkust vähendatud.
Loonud Kenji Tomiki ja Jigoro Kano, judo rajaja. Tomiki-sensei uskus, et aikidoo harjutamise niinimetatud ratsionaliseerimine ning Kano-sensei judo õpetamisel saadud kogemuste kasutamine muudaksid aikidoo õpetamise palju kergemaks, eriti Jaapani ülikoolides. Lisaks sellele uskus ta, et võistlusliku elemendi lisamine teravdab harjutamisele keskendumist, kuna tõelises võitluses ei saa enam oskusi kontrollida. Viimane vaade põhjustas lahkhelid O-Senseiga, kes kindlalt uskus, et aikidoo harjutamises ei ole kohta võistluslikkusel. Tomiki-ryud iseloomustab õpetamisel katade ehk eelnevalt kokku lepitud liigutuste kasutamine, aga ka võistluste korraldamine. Võisteldakse nii tühjade käte kui ka kummist noaga.
Njamvesid
Njamvesid (varem ka vanjamveesid) on idabantude hulka kuuluv rahvas.
Nad on Tansaania suurim rahvas. Nad elavad peamiselt riigi lääneosas Victoria ja Rukwa järve vahelisel kiltmaal.
Aksel Koppel
Aksel Koppel sündis Vahtrepa külas talupoja peres. Tema ema oli Marie ja isa Johannes Koppel.
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule 12. novembril 2004.
Elu
Põhihariduse sai ta Suuremõisa 7-klassilises koolis, mille lõpetas 1945. aastal. 1945–1949 õppis ta Haapsalu Õpetajate Seminaris, 1953–1958 kaugõppes Tallinna Pedagoogilise Instituudi ajaloo-keeleteaduskonnas, mille lõpetas eesti keele ja kirjanduse õpetaja kutsega.
1945. aastal sõjamöllus emigreerusid vanemad, vend ja õed. Kuna Aksel Koppel polnud kodus, jäi ta maha. Lähedaste sugulaste lahkumine välismaale oli peapõhjus, miks ta pärast EKP KK VIII pleenumit tunnistati kodanlikuks natsionalistiks ja vabastati Lauka 7-klassilise Kooli direktori kohalt.
1950. aastal ta abiellus, abikaasa Ellen oli samuti elukutselt pedagoog. Ellen Koppel maeti 13. mail 2003 Rahumäe kalmistule. Tänaseni on elus nende kaks tütart (Sirje, sündinud 1951. aastal, ja Lena, sündinud 1965. aastal).
Ta on olnud Haapsalu Gümnaasiumi 38. lennu (1960. aasta) ja 43. lennu (1965. aasta) klassijuhataja.
20. keskkooli juhtimine on Aksel Koppeli elutöö. Ta oli selleks hästi ette valmistatud, omas rikkalikult nii õpetaja, organisaatori kui ka õppealajuhataja töökogemusi. Aksel Koppel oli loomult töökas ning huvitatud headest tulemustest. Ta võttis 20. Keskkooli juhtimise üle madalseisus, suutis selle ületada ja muuta kooli hea mainega õppeasutuseks.
Eestimeelse mehena hoidus ta stagna-aastail võõra ideoloogia pealesurumisest õpetajatele ja õpilastele ning soosis rahvuslikkust. Selle märgina võeti tema juhtimisel keskkooli süvaõppeaineks eesti keel ja kirjandus, rajati korralikud ainekabinetid ning koolist võrsus sel perioodil väga palju andekaid ajakirjanikke ning näitlejaid. Peale selle torkas silma koolis valitsev kord ja tõsine töömeeleolu.
1990. aastal läks Aksel Koppel pensionile, kuid töötas edasi Tallinna 11. Õhtukeskkoolis (vanglakool) selle sulgemiseni 2002. aastal ning peale seda Tallinna Pedagoogilises Instituudis.
Neenetsid
thumb|Neenetsi perekond thumb|Neenetsid 1860. aastatel Neenetsid (vanemad nimetused samojeedid, jurakid) on samojeedi rahvas, kes elab Venemaal Kirde-Euroopa ja Lääne-Siberi tundrais ja metsatundrais.
Halduslikult kuuluvad need alad Arhangelski oblasti Neenetsi autonoomse ringkonna ning Tjumeni oblasti Jamali Neenetsi autonoomse ringkonna ja Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomse ringkonna koosseisu.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal neenetseid 41 302. Neenetsid jagunevad tundraneenetsiteks, kes elavad kaugemal põhjas ja kõnelevad tundraneenetsi murret, ning metsaneenetsiteks, kes kõnelevad metsaneenetsi murret.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 44 640 neenetsit. Põhiosas (31 621) elasid nad Tjumeni oblastis, neist 29 772 Jamali Neenetsimaal ja 1438 Handi-Mansimaal. Arhangelski oblastis elas 8020 neenetsit, neist 7504 Neenetsimaal. Lisaks elas 3633 neenetsit Krasnojarski krais ja 503 neenetsit Komimaal.
Nende traditsioonilised tegevusalad on põhjapõdrakasvatus, küttimine ja kalastus.
Nõukogude võimu ajal kannatas nende kultuur tugevasti kollektiviseerimise all. Neid sunniti elama paikselt ja assimileeruma vene kultuuri, nende lapsed viidi õppima vene internaatkoolidesse. Samas hakkasid sellel ajal tõusma esile esimesed neenetsi haritlased.
Päritolu
pisi|Neenetsid [[Taimõril]] Juba sajandite eest avastati, et Sajaanides elavad hõimud, kes räägivad neenetsitele sarnaseid keeli. Neid keeli nimetatakse samojeedi keelte lõunarühmaks ja tänapäeval on nad üldiselt välja surnud, ainsaks erandiks sölkupi keel. Seevastu neenetsi keel koos talle lähedaste eenetsi ja nganassaani keelega moodustavad samojeedi keelte põhjarühma.
Samojeedi keelte põhja- ja lõunarühma sarnasusele juhtis tähelepanu juba sakslasest Rootsi sõjaväelane, geograaf, kirjanik ja keeleteadlane Philip Johan von Strahlenberg (1676–1747), kes oletas, et nad pärinevad ühistest eellastest. Tema arvates oli samojeedi keelte algkodu põhjas, kust lõunasamojeedide eellased Sajaanide juurde rändasid.
Vastupidise hüpoteesiga tuli välja 19. sajandil saksa ajaloolane Fischer, kelle meelest samojeedide algkodu oli Sajaanides. Seda seisukohta toetas rootsi keeleteadlane Matthias Alexander Castrén (1813–1853), kes oletas, et samojeedi keelte põhja- ja lõunarühm lahknesid Suure rahvasterändamise ajal, mil nad turgi hõimude survel põhja läksid.
1919 kritiseeris Castréni seisukohta Kirde-Euroopa uurija A. Žilinski. Ta väitis, et selline ümberasumine nõudis eluviisi täielikku muutust, mis lühikese aja jooksul olnuks võimatu, sest lõunasamojeedid olid maaharijad, aga põhjasamojeedid rändavad karjakasvatajad.
Vajalikud muudatused Castréni teooriasse tegi Georgi Prokofjev (1897–1942). Tema hinnangul on põhjasamojeedide eellasteks lisaks lõunast tulnud inimestele, kes kandsid keelt, veel varem põhjas elanud inimesed, kes kandsid kultuuri, mille tulnukad lõunast üle võtsid.
Neenetsite eneste rahvapärimuse järgi kohtasid nende eellased pärast Kaug-Põhja jõudmist kohalikku väikesekasvulist hõimu, kelle nimi oli sirtja. Viimased tegelesid mäendusega ja kolisidki lõpuks maa alla elama, käies sealt väljas üksnes pimeduses ja udus. Kohtumised väikese rahvaga tõid neenetsitele mõnikord õnne, mõnikord hukatust, mõnikord lihtsalt hirmu või segadust. Rahvapärimuses esineb korduvalt motiiv abielust neenetsi ja sirtja vahel. 1932 avastati 4 km kaugusel Salehardist Ust-Polui kultuuri asulapaik, mis pärineb ajast 4. sajand eKr kuni 2. sajand pKr ja mida seostataksegi sirtja rahvaga.
Surnud 1995
Siin on loetletud 1995. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Mõkolajiv
Mõkolajiv (varasem eestikeelne nimi Nikolajev) on linn Ukrainas, Mõkolajivi oblasti halduskeskus.
Ajalugu
Mõkolajiv on asutatud 1789. aastal.
Linn on Musta mere peamine laevaehituskeskus, linnas asub ainus endine Nõukogude Liidu laevatehas, kus toodeti lennukikandjaid.
Sõjategevus 2022. aastal
2022. aasta 26. veebruari õhtul, Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, algas Mõkolajivi lahing.
Rahvastik
Elanike arv oli 2021. aasta seisuga 476 101. Aastal 2004 oli elanikke 509 900.
Taristu
Mõkolajivist 13 km kaugusel asub Mõkolajivi rahvusvaheline lennujaam ja Kulbakõne sõjaväelennuväli.
Innocentius VI
Innocentius VI (Étienne Aubert, 1282 – 12. september 1362) oli paavst 1352–1362. Ta oli 199. paavst ja 5. Avignoni vangipõlve paavst.
Étienne Aubert sündis Prantsusmaal Montsi külas (tänapäeval Beyssac) alamaadliku Adhémar Auberti peres.
Aubert õppis Toulouse'i ülikoolis tsiviilõigust, saades 1321 litsentsiaadiks ja 1329 või 1330 doktorikraadi ning oli lühikest aega Toulouse'i ülikoolis õigusteaduse professor. Ta määrati juunis 1321 tsiviilkohtunikuks, ordineeriti 1324 alamdiakoniks, oli 1328–1329 Toulouse'i ja Albi senešalli leitnant, 1330–1335 Toulouse'i peakohtunik ning seejärel Pariisi toomkapiitli kanoonik. Prantsusmaa kuningas Philippe VI määras ta oma nõunikuks ja 1335 Aimery Bérengeri tapmise asjaolusid uuriva komisjoni liikmeks. Kuningas saatis ta 1337, 1338 ja 1341 saadikuks Benedictus XII juurde.
Aubert valiti 23. jaanuaril 1338 Noyoni piiskopiks ja ta asus selles ametis rajama Noyoni katedraali. Ta sai augustis 1340 Languedoci kapteniks ja 11. oktoobril 1340 Clermont-Ferrandi piiskopiks. Benedictus XII määras ta Rota Romana audiitoriks ja 20. septembril 1342 Santi Giovanni e Paolo kardinalpreestriks. Ta tegutses 1342–1347 legaadina Inglismaa ja Prantsusmaa kuningate juures. Paavst määras ta Avignoni piiskopkonna administraatoriks ja 13. veebruaril 1352 Ostia kardinalpiiskopiks.
1352. aasta konklaav
pisi|Innocentius VI vapp Innocentius VI valiti paavstiks teisipäeval 18. detsembril 1352 Avignoni paavstipalees ja pühitseti ametisse 30. detsembril Avignoni katedraalis kardinal Gaillard de la Mothe poolt.
16.–18. detsembrini 1352 toimunud konklaavil osales 25 kardinali. Kardinalide kolleegium koostas konklaavil kapitulatsioonid, mida iga kardinal lubas tunnustada. Kapitulatsioonide järgi ei tohtinud tulevane paavst määrata kardinale enne, kui nende arv vähenes alla 16, samuti ei tohtinud korraga ametis olla rohkem kui 20 kardinali; paavst pidi kardinalide määramisel konsulteerima kardinalide kolleegiumiga; paavst ei tohtinud ilma kardinalide kolleegiumi loata võõrandada Kirikuriigi territooriumi alasid mõnele kardinalile; paavst pidi määrama poole kuuria tuludest kardinalide kolleegiumile; paavst ei tohtinud ka võõrandada ühegi kardinali varasid; paavst ei tohtinud määrata ühtki sugulast kuuria marssaliks või rektoriks; paavst ei tohtinud anda ühelegi ilmalikule valitsejale kümnist.
Pieter Dorlandi kroonika järgi kaalusid kardinalid konklaavil tsistertslaste ordukindrali Jean Bireli valimist paavstiks.
Konklaavil osalenud kardinalid
Saja-aastane sõda
pisi|[[Poitiers' lahing (1356)|Poitiers' lahing 1356]]
Innocentius VI vahendas 1354 Avignonis rahuläbirääkimisi Inglismaa ja Prantsusmaa vahel, et lõpetada Saja-aastast sõda. Ta taunis 1356 Prantsusmaa kuninga Jean II vangistamist ja kutsus Saksa-Rooma keisrit Karl IV tema vabastamiseks appi, kuid keiser ei soostunud paavsti korraldust täitma.
Paavst alustas 1357 Avignoni kindlustamist, et kaitsta linna vaherahude järel sõjategevusest vabanenud marodööritsevate palgasõdurite rüüstamistest. Detsembris 1360 hõivasid marodööritsevad palgasõdurid Pont-Saint-Espriti asula, lõigates nii ära Avignoni peamise ühendustee teiste riikidega ja nõustusid lahkuma vaid siis, kui paavst maksis neile lunaraha.
Suhted Saksamaaga
Innocentius VI korraldusel kroonis Ostia kardinalpiiskop Pierre Bertrand 5. aprillil 1355 Saksa kuninga Karl IV Roomas Saksa-Rooma keisriks.
Suhted Bütsantsiga
Innocentius VI alustas Bütsantsi keisriga läbirääkimisi 1054 puhkenud skisma lõpetamiseks.
Suhted Iirimaaga
Innocentius VI taunis 8. novembril 1357 Armagh'i peapiiskoppi Richard FitzRalphi, kes eiras kerjusmunkade privileege. Ta määras 1. oktoobril 1358 juhtumi uurimiseks ametisse komisjoni.
Ta taastas Inniscathy piiskopkonna.
Suhted Inglismaaga
Innocentius VI üritas sõlmida vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel Saja-aastase sõja lõpetamiseks. Paavst saatis 1356 Inglismaa kuninga Edward III juurde nuntsiuseks paavsti kaplani Simon Sudbury.
Ta sätestas Canterbury ja Yorki peapiiskopi vahelises vaidluses priimase tiitli üle, et Canterbury peapiiskoppi tuleks edaspidi nimetada "Kogu Inglismaa priimaseks", Yorki oma aga "Inglismaa priimaseks".
Suhted Kastiiliaga
Innocentius VI ekskommunitseeris Kastiilia kuninga Pedro I, keda kahtlustati oma abikaasa mõrvas. Paavst üritas ka lahendada Kastiilia ja Aragóni vahelist tüli.
Suhted Prantsusmaaga
Innocentius VI üritas sõlmida vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel Saja-aastase sõja lõpetamiseks.
Ta kehtestas 1358 vaidluses kuuriale müüdavate viinamarjade üle Nîmes'ile interdikti.
Suhted Ungariga
Ta vähendas Kalocsa peapiiskopkonna kanoonikute arvu 12-lt 6-ni.
Suhted Venemaaga
Innocentius VI nõudis 19. juulil 1356 Liivimaa prelaatidelt, et nad keelaksid kaupmeestel tarnida õigeusklikele venelastele sõjavarustust.
Innocentius VI ja Eesti
pisi|[[Vastseliina piiskopilinnus. Innocentius VI andis patukustutuse igaühele, kes käis palverännakul kabelis, kus oli Kristuse Pühima Risti reliikvia]] Innocentius VI teavitas 12. augustil 1353 Västeråsi, Linköpingi ja Oslo piiskoppe Riia peapiiskopi Fromhold von Vyshuseni ja Saksa ordu vahelisest kokkuleppest. Ta nõudis 1. märtsil 1356 Riia peapiiskopilt ja Saksa ordult rahulepingu sõlmimist ning nõudis Lübecki piiskopilt, et see taastaks rahu Saksa ordu ja Liivimaa prelaatide vahel. Ta kohustas 16. märtsil 1360 Tartu piiskoppi Johannes I Viffhusenit ja Arles'i peapiiskoppi Étienne Aldebrandi jälgima kardinal Francesco degli Atti vahendusel Riia peapiiskopi ja Saksa ordu vahel sõlmitud kokkuleppe täitmist. Ta nõudis 17. augustil 1360 Riia peapiiskopi palvel Arles'i peapiiskopilt ja Tartu piiskopilt Riia elanike, bürgermeistrite ja raehärrade vabastamist Saksa ordule antud vasallivandest. Ta kinnitas Riia peapiiskopi tehtud kinkelepingud ja andis indulgentsi neile, kes käivad teatud kirikupühadel Riia kirikus missal.
Paavst andis 30. jaanuaril 1354 Riia peapiiskopi teavituse järel 40-päevase patukustutuse igaühele, kes käis palverännakul Vastseliina piiskopilinnuse kabelis, kus asus Jeesuse Pühima Risti reliikvia (valge rist).
Paavst määras 14. märtsil 1354 Kuramaa piiskopiks Ludolphi ja 24. jaanuaril 1360 Jakobi.
Ta nõudis 19. juulil 1356 Liivimaa prelaatidelt, et nad keelaksid kaupmeestel tarnida õigeusklikele venelastele sõjavarustust.
Ta kinnitas 17. augustil 1360 Padise kloostri privileegid.
Ta määras 4. oktoobril 1355 Otepää rektori Johannes Thoysi Saare-Lääne piiskopkonna kanoonikuks, 12. juulil 1356 Tartu kanooniku Wilkinus de Wokenisse Bolkówi vikaariks, 24. juunil 1358 Tartu kanooniku Woldemar de Rosise Tartu skolastikuks, 15. juulil 1358 Albertus de Puteo Paistu Maarja koguduse (Peystel) rektoriks, 12. veebruaril 1359 Tartu kanooniku Theodoricus Vreze Tallinna kanoonikuks ja 18. novembril 1359 Tartu preestri Bernardus Cagheneri Soontagana preestriks. Ta andis 28. jaanuaril 1361 Tartu kanoonikule Henricus de Valdele prebende, 27. aprillil 1361 Tartu vaimulikule Ludolphus Kerchofile benefiitse ja 3. jaanuaril 1362 Tartu kanoonikule Theodoricus Frisole prebende.
Suhted kiriku institutsioonidega
Ta taunis 8. novembril 1357 Armagh'i peapiiskoppi Richard FitzRalphi, kes eiras kerjusmunkade privileege. Ta määras 1. oktoobril 1358 Armagh piiskopkonna juhtumi uurimiseks ametisse komisjoni.
Paavst teavitas 12. augustil 1353 Västeråsi, Linköpingi ja Oslo piiskoppe Riia peapiiskopi Fromhold von Vyshuseni ja Saksa ordu vahelisest kokkuleppest. Ta nõudis 1. märtsil 1356 Riia peapiiskopilt ja Saksa ordult rahulepingu sõlmimist ning nõudis Lübecki piiskopilt, et see taastaks rahu Saksa ordu ja Liivimaa prelaatide vahel. Ta kohustas 16. märtsil 1360 Tartu piiskoppi Johannes I Viffhusenit ja Arles'i peapiiskoppi Étienne Aldebrandi jälgima kardinal Francesco degli Atti vahendusel Riia peapiiskopi ja Saksa ordu vahel sõlmitud kokkuleppe täitmist. Ta nõudis 17. augustil 1360 Arles'i peapiiskopilt ja Tartu piiskopilt Riia elanike, bürgermeistrite ja raehärrade vabastamist Saksa ordule antud vasallivandest. .
Liturgilised otsused
Innocentius VI sätestas 13. veebruaril 1353 Saksamaal ja Tšehhis Kristuse Pühima oda ja naelte kirikupüha tähistamist.
Teoloogilised vaidlused
Innocentius VI taunis frantsiskaani spiritualistide tegevust ja nõudis inkvisitsioonilt nende karistamist. Püha Birgitta tervitas paavsti saamist ametisse, kuid taunis spiritualistide tagakiusamist.
Paavst tunnustas Aquino Thomase kirjutisi.
Onupojapoliitika
Innocentius VI määras kardinaliks oma sugulased Étienne Auberti ja Andouin Aubert´i.
Uued kardinalid
Innocentius VI määras 15 kardinali 3 konsistooriumil. Ta avaldas 6. juulil 1353 bulla "Solicitudo pastoris", milles tühistas konklaavil vastu võetud kardinalide kolleegiumi kapitulatsioonid.
Innocentius VI kultuuriloos
pisi|[[Noyoni katedraal. Piiskop Aubert (hilisem paavst Innocentius VI) lasi rajada Noyoni katedraali]] Innocentius VI lasi rajada Avignoni kindlustused ja piiskopina ehitada Noyoni katedraali.
Ta rajas 1359 Rieux' piiskopkonda kolleegiumi ja 30. juunil 1360 Bologna ülikooli usuteaduskonna. Ta lubas Bologna ülikooli teoloogiatudengitel käia tsiviilõiguse ja meditsiini loengutes.
Paavsti ihuarst oli Guy de Chauliac.
Ta lasi 1356 vangistada alkeemik Jean de Roquetaillade'i.
Astronoom Joannes de Thermis pühendas paavstile traktaadi "Tractatus de tempore celebrationis Paschalis".
Paavsti on kujutatud 15. sajandil tehtud Firenze Santa Maria Novella kiriku freskol. Avignoni paavstipalees asub kunstnik Henri Séguri portree paavstist.
Surm
Innocentius VI suri 12. septembril 1362 Prantsusmaal Avignonis ja maeti 14. septembril Avignoni katedraali. 26. novembril 1362 maeti tema säilmed ümber kartuuslaste kirikusse. Tema hauamonumendi rajas skulptor Bertrand Nogayrol.
Pruunkael-laisik
Pruunkael-laisik (Bradypus variegatus) kolmvarvaslaisiku perekonnast on kõige levinum laisikute liik.
Välimus
See kassisuurune imetaja kaalub tavaliselt 8-9 kilo. Tal on ümmargune pea, lühike kärss, väikesed silmad, pikad jalad, pisikesed kõrvad ja töntsakas saba. Pruunkael-laisikutel on pikk, jäme karv, mis on värvilt helepruun, aga sageli näib roheline, seal kasvavate siniste-roheliste vetikate pärast.
Varvaste asemel on nende esi- ja tagajalgadel kolm kõverat küünist, mis aitab neil lihtsasti end puude okste külge haakida ja tagurpidi rippuda.
Toitumine
Pruunkael-laisik on herbivoor, kes toitub väikese energiasisaldusega toidust: lehtedest, okstest ja puuviljadest. Aeglase liikumise ja ainevahetuse tõttu võib tal ühe söögikorra seedimine võtta kuu aega.
Fiona May
thumb|right|Fiona May Fiona May (sündinud 12. detsembril 1969 Sloughtis Suurbritannias) on Itaalia kergejõustiklane (kaugushüppaja).
Kahekordne olümpiamängude (1996 ja 2000) hõbemedali omanik ja kahekordne maailmameister (1995 ja 2001).
Tema isiklik rekord on 7.11 (1988).
Olümpiamängudel
1996 hõbemedal 7.02 2000 hõbemedal 6.92
Maailmameistrivõistlustel
1995 maailmameister 6.98 1997 pronksmedal 6.91 1999 hõbemedal 6.94 2001 maailmameister 7.02
Sisemaailmameistrivõistlustel
1997 sisemaailmameister 6.86
Euroopa meistrivõistlustel
1994 pronksmedal 6.90 1998 hõbemedal 7.11
Euroopa sisemeistrivõistlustel
1998 Euroopa sisemeister 6.91
Isiklikku
Fiona May on 182 cm pikk ja kaalub 61 kg.
Oka
Oka [ok'aa] (varasem kirjaviis: Okaa) on jõgi Euroopas Venemaal. Jõe pikkus on 1500 kilomeetrit ja valgla 245 000 km².
Oka jõe ääres asuvate linnade seas on Orjol, Kaluga, Serpuhhov, Kolomna, Rjazan, Kassimov, Murom, Dzeržinsk ja Nižni Novgorod.
Vidkun Quisling
thumb|Vidkun Quisling 1919. aastal thumb|Vidkun Quisling 1942. aastal Vidkun Abraham Lauritz Jonssøn Quisling (18. juuli 1887 Fyresdali vald, Telemark – 24. oktoober 1945 Oslo) oli Norra diplomaat, sõjaväelane (major) ja poliitik.
Vidkun Quisling sündis praosti ja genealoogi Jon Lauritz Qvislingi pojana.
Quisling lõpetas kõrgema sõjakooli 1911. aastal. Ta töötas Norra sõjalises esinduses Peterburis (1912, 1918), Helsingis (1920–1921) ja Moskvas (1927–1929). Ta töötas Fridtjof Nanseni Nõukogude Venemaa näljahädaliste abistamismissioonil (1921–1922).
Quisling oli kaitseminister Agraarerakonna valitsuses 1931–1933. Ta asutas koos Johan Bernhard Hjortiga 1933. aastal fašistliku partei "Rahvuslik Ühendus" (norra keeles Nasjonal Samling).
Ta arreteeriti 9. mail 1945 Oslos Bygdøys asuvas villas, kus tänapäeval asub holokaustimuuseum. Quislingi üle peeti kohut ja ta mõisteti riigireetmise eest surma mahalaskmise läbi. Kohtuotsus viidi täide Akershusi kindluses 24. oktoobril 1945, kuigi surmanuhtlus oli Norras kaotatud juba 1901. aastal.
Vidkun Quisling abiellus 1923. aastal venelanna Maria Vassiljevna Pasetšnikovaga, kellega tal ei olnud lapsi. Naine elas oma surmani 1980. aastal Oslos.
Moskva jõgi
thumb|Moskva jõgi Moskva Kremlist allavoolu Moskva jõgi on jõgi Euroopas. Algab Moskva kõrgustikult. Voolab üldiselt kagu suunas, suubub Kolomnas vasakult Okasse. Pikkus 502 km.
Olulised (vasakpoolsed) lisajõed on Neglinka ja Jauza, mis suubuvad Moskva jõkke Moskva kesklinnas (torudesse panduna). Esimene neist voolas Kremli ja Maneeži väljaku vahel.
Virkkala
Virkkala on linnaosa Soomes Lohja linnas. Asub kesklinnast 8 km edelas.
Põõsas
pisi|Tüüpilise põõsa välisilme ([[Cytisus scoparius)]] Põõsas on puittaim, mille tüvi haruneb maapinna lähedalt ja moodustab mitu ühetugevust tüvikut ehk tüvekest.
Põõsad on madalamad ja lühema elueaga kui puud. Enamasti piirdub põõsaste kõrgus 0,5 kuni 8 meetriga ning nad ei ela reeglina vanemaks kui 100 aastat.
Erinevalt rohttaimedest on põõsaste varred puitunud. Erinevalt puudest on põõsastel asenduvad tüvikud ning kogu põõsa eluiga võib olla mitu korda pikem ühe tüviku elueast. Näiteks hariliku sarapuu tüvikud ei ela tavaliselt kauem kui mõnikümmend aastat, kogu põõsas võib aga elada tuhandeaastaseks.