cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Christian Sabler
Isiklikku
Nii tema isa Thomas Sabler kui ka vanaisa Georg Sabler olid Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetajad; teine vanaisa Marcus Kelch oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Tema abikaasa Johanna Juliana (1779–1863) isa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Tema poeg Georg Thomas Sabler oli astronoom, Friedrich Georg Wilhelm Struve kaastöötaja.
Impulsskoste
Impulsskoste (inglise keeles impulse response) on signaalitöötluses süsteemi väljundsignaal, kui sisendsignaaliks on lühike impulss. Üldisemalt saab öelda, et impulsskoste kirjeldab süsteemi reaktsiooni või väljundit ajas muutuva funktsioonina. Näiteks ruumi impusskostet saab kujutada ja mõõta, kui tekitada ruumis lühike helisignaal ja see koos järelkõla signaaliga salvestada. Teades algsignaali sagedust ja pikkust, saabki leida ruumi impulsskoste.
Impulsskostet peetakse lineaarsete nihkeinvariantsete süsteemide üheks omaduseks.
Matemaatiline arendus
Lineaarsete nihkeinvariantsete süsteemide väljund on matemaatiliselt vaadates sisendsignaali ja süsteemi impulsskoste sidum (konvolutsioon)
.
Kui süsteemi sisendiks on ühikimpulss, siis saab süsteemi väljundiks süsteemi impulsskoste. Ajaliselt pidevas süsteemis on ühikimpulsiks Diraci deltafunktsioon ning diskreetses süsteemis on ühikimpulsiks Kroneckeri deltafunktsioon. Impulsskostet on võimalik leida ka keerulisemate sisendsignaalide korral juhul, kui sisendsignaalid on teada. Selleks on lihtsaim viis viia väljundsignaal ajalisest esitusest sagedusesitusse, kasutades Fourier' teisendust
, kus f(x) on signaal aja esituses, x on aeg ja \xi on sagedus.
Sagedusesituses on sidum asendunud korrutisega ning süsteemi väljund avaldub kujul
, kus H(\omega) on süsteemi sageduskoste ning \omega on sagedus.
Jagades väljundisignaali sisendsignaaliga ning sooritades Fourier' tagasipöörde, saab leida süsteemi impulsskoste keerulisemate sisendsignaalide korral.
Impulsskoste kasutusvaldkonnad
Kui tihti mõeldakse impulsskostest kui millestki, mis rikub heli kvaliteeti ning kuulatavust, kuid on ka mitmeid valdkondi, kus kasutatakse teadmisi impulsskostest valdkonna arendamiseks.
Muusika
Muusikas on üheks enamlevinud impulsskoste kasutuseks reverbi ehk järelkõla lisamine erinevatele häältele. Reverbi lisamine ongi erinevate impulsskostete moduleerimine heliga. Seda kasutatakse palju näiteks kitarridele erinevate efektide ja kõlade tekitamiseks. Samuti kasutatakse palju erinevate kuulsate kontserdipaikade impulsskosteid nende ruumide kõla imiteerimiseks. Selleks tuleb lihtsalt leida sisendsignaali sidum antud ruumi impulsskostega. Uute kontserdipaikade ehitamisel kavandatakse ruumid tihti nii, et ruumi impulsskoste aitaks muusika kõlale kaasa viisil, et seda oleks meeldivam kuulata. Teisest küljest üritatakse heli salvestamisel impulsskostet minimeerida selleks, et salvestamise kvaliteet oleks võimalikult kõrge. Salvestamisel rikub impulsskoste instrumentide puhta kõla.
Kõlarite üheks defektiks on faaside ebatäpsused, mille enamasti põhjustavad passiivsed üleminekud. Samuti võivad osade sageduste hilinemist põhjustada kõlari sisemised helid, resonants või kõlari kesta vibreerimine. Kõlarite impulskoste mõõtmine annab teadmisi konkreetsete kõlarite halbadest omadustest ja suuna kuidas oleks võimalik neid parandada. Näiteks saab täpselt teada, millise sageduse resonantsi on vaja vähendada ning kas kõlari sisemus või korpus on vaja asendada mõne teise materjaliga. Impulsskoste mõõtmine on paljudel sarnastel juhtumitel asendamatu tööriist probleemide täpsustamisel.
Majandus
Majanduses kasutatakse impulsskoste funktsioone majanduse reaktsioonide kirjeldamiseks välistele impulssidele makroökonoomilistes mudelites. Impulsid, mida kutsutakse ka šokkideks, on välised mõjutajad just makroökonoomilises vaatepunktis nagu näiteks maksumäärad, riigi eelarved, reservid jms. Impulsskoste funktsioon kirjeldab majanduse reaktsiooni impulsile, kus muutujateks on toodang, tarbimine, investeerimine ja töötuse määr impulsi hetkel ja selle järgnevatel ajahetkedel.
Lisaks ülaltoodud valdkondadele mängib impulsskoste suurt rolli ka radarite, ultraheli diagnostika seadmetes ja satelliitide töös.
Mall Jürma
Mall Jürma (kuni 1929 Alma Elisabeth Kuusik; 1929–1935 Jürmann; 17. september 1901 Tallinn – 21. oktoober 1984 Ridgefield, Bergeni maakond, New Jersey) oli eesti raamatukogundustegelane, bibliograaf, kirjandusloolane ja ajakirjanik.
Liivi- ja Eestimaa Maakultuuri Büroo
Liivi- ja Eestimaa Maakultuuri Büroo (saksa keeles Liv-Estländisches Bureau für Landeskultur) oli aastatel 1897–1910 Tartus olnud maaparandusasutus; ühtlasi Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi haruasutus.
Büroo tehniline juhataja oli Peder Rosenstand-Wöldike.
Endonüüm
Endonüüm ehk sisekeelne nimi on vastaval keelealal kohapeal kasutatav nimi. Endonüümi vastandmõiste on eksonüüm.
Püha perekond
Püha perekond (itaalia keeles Sacra Familia) on katoliku traditsioonis Jeesuslaps koos ema Maarja ja võõrasisa Joosepiga. Kristlikus kunstis on see pildisüžee, milles on kujutatud neitsi Maarjat koos Jeesuslapse ja Joosepiga. Vahel võivad stseeni olla lisatud ka püha Anna ja Joakim või püha Eliisabet ja väike Ristija Johannes Jeesuse mängukaaslasena.
Katoliku kirik tähistab püha perekonna tähtpäeva esimesel pühapäeval pärast jõulupühi. Perekonna Egiptusse põgenemise meenutamiseks pühitseti püha juba väga varakult kopti kirikus. Läänekirikus hakati püha perekonna püha tähistama alates 17. sajandist, esialgu mitteametlikult, ja institutsioonilise kinnituse sai püha 1921. aastal paavst Benedictus XV ajal.
Motiivi ajaloost
Kolmeliikmelise püha perekonna motiiv ilmus kunsti kõigepealt Kristuse sünni stseenides ja narratiivsetes piltides põgenemisest Egiptusse. Keskaja kunstis tuli püha perekonna kujutamist ette pigem harva ja erandlikult. Esimesed taolised kujutised on loodud 14. sajandi Itaalias, kuid eriti armastatud oli see süžee 15. ja 16. sajandil.
16. ja 17. sajandil lisati Maarjale Jeesusega ja Joosepile sagedasti väike Ristija Johannes ja tema ema, Maarja sugulane Eliisabet. Kolmeliikmeline püha perekond oli alates 16. sajandist roomakatoliku maades illustreerija vastureformatsiooni ideele "maapealsest kolmainsusest", mis pidi peegeldama taevast püha kolmainsust. 17. sajandi Prantsusmaa, Hispaania ja Flandria kunstis kujutati neid gruppe ka koos ühel maalil.
Itaalias
Püha perekonna teemat maalisid mitu korda Andrea Mantegna, Antonio Correggio, Domenico Beccafumi, Giulio Romano, Lorenzo Lotto.
Põhja pool Alpe
Albrecht Düreri graafikasse ilmus püha perekonna motiiv enne selleteemalisi maale, juba 15. sajandi lõpus. Umbes 1500. aastast pärineb väike tahvelmaal püha Bartolomeuse altari meistrilt, millel on teemat kujutatud kompositsiooniliselt uudselt ja värskelt, ainult portreedena. Joos van Cleve kasutas oma kompositsioonis mitmel korral eeskujuna Jan van Eycki Lucca madonnat, millele ta lisas aknast vaatava püha Joosepi kuju. Veel maalisid seda teemat mitu korda Bernhard Strigel, nn Frankfurdi meister, Hans Baldung Grien, Lucas Cranach vanem, Albrecht Altdorfer.
Eksonüüm
Eksonüüm ehk väliskeelne nimi on mingis keeles kasutatav nimi objekti kohta väljaspool maa-ala, kus seda keelt tunnustatakse ametikeelena. Eksonüümile on omane, et see on ebareeglipärane, ent mingis keeles on nii kirjutama hakatud. Eksonüümi vastandmõiste on endonüüm.
Eestikeelsed eksonüümid on näiteks Helsingi (soome keeles Helsinki) või Berliin (saksa keeles Berlin)
Thomas Sabler
Thomas Sabler (21. jaanuar/1. veebruar 1734 Haljala – 18. detsember/29. detsember 1797 Haljala) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastatel 1762–1797 (kutsuti ) Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Lisaks sellele oli ta 30. jaanuarist/10. veebruarist 1780 Eestimaa konsistooriumi assessor; veel oli ta aastatel 1786–1788 Viru praostkonna abipraost ja aastatel 1768–1797 praost.
Aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on temalt seitse jutlust. 12. juunil 1788 kirjutas ta põhjaliku ülevaate Haljala kihelkonna koolioludest. Kooli peeti ainult Vihula, Varangu ja Andja mõisas, teistes mitte. Visitatsioonidel tõdes ta, enamik lapsi oskab lugeda tänu koduõpetusele; kes ise õpetada ei osanud, saatis lapsed naabrite juurde õppima.
Isiklikku
Tema isa Georg Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Thomas Sabler oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Johanna Juliana (1745–1778) isa Marcus Kelch oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja, sellest abielust sündinud poeg Georg Christian Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Thomas Sabler oli astronoom, Friedrich Georg Wilhelm Struve kaastöötaja. Tema teise abikaasa Anna Dorothea (1747–1803) isa oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja Johann Georg Tideböhl.
Oleg Dmitrijev
Oleg Dmitrijev (sündinud 5. oktoobril 1985 Narvas) on Eesti sõudja.
Lõpetas 2004 Narva Pähklimäe Gümnaasiumi ja 2007 Sisekaitseakadeemia Politseikolledži. 2007. aastast töötanud politseis.
Sõudmistreeninguid alustas 2000 Sergei Gluško juhendamisel. 198 cm, 88 kg.
Krasnaja Gora rajoon
Krasnaja Gora rajoon (vene keeles Красногорский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Brjanski oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Krasnaja Gora alev.
Rajoon piirneb põhjas Valgevene Mahiloŭ oblastiga, idas Gordejevka rajooniga, lõunas Novozõbkovi rajooniga ja läänes Homieli oblastiga.
Rajooni pindala on 1120 km². Elanike arv oli 2017. aastal 12 189.
Rajooni tähtsamad jõed on Bessed ja Viholka.
Eusebios Kaisareast
Eusebios Kaisareast (kreeka keeles Ευσέβιος ο Καισαρείας; ladina keeles Eusebius Pamphili, 260/265 – 339/340) oli varakristlik kirjanik. Määrati u 313. aastal Caesarea piiskopiks.
Võitis Vana-Rooma keiser Constantinus Suure usalduse ning oli enne surma tema ristijaks. Peateos "Kiriku ajalugu" ("Historia ecclesiastica"; u 324/325) on kristluse ajaloo väärtuslik allikas.
Ajaloolasena
Teos "Kiriku ajalugu" kajastab Constantinus Suure kristlusse pöördumise järgset Vana-Rooma ajaloo "ühtesulamist kristliku ajalooga". Omistas “Kiriku ajaloos” Rooma impeeriumile ülesande "kristlikus lunastuskavas". Eusebios pidas Rooma impeeriumi laienemist ettevalmistuseks kristlusele ja kiirendas selle levikut pärast Constantinuse usuvahetust ja kristluse tunnistamist Rooma riigiusundiks.
Krich
Krich oli Tallinnast pärit kaupmehe- ja literaadisuguvõsa.
Poks (perekonnanimi)
Poks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Poks on pandud Vastse-Kambja, Vana-Prangli (Pocks) ja Veski mõisas Kambja kihelkonnas, Kavastu mõisas Tartu-Maarja kihelkonnas (Bocks) ning Kastre mõisas Võnnu kihelkonnas, kõik Tartumaal. Nimede eestistamisel oli Poks nii muudetud kui ka uus perekonnanimi: Poksi-nimelistele isikutele määrati uueks perekonnanimeks Laid, Põldmaa ja Veskijärv; Poks määrati uueks perekonnanimeks Kustavsoni-nimelistele isikutele.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Poks Eestis 29 mehel ja 32 naisel.
Maario Laansoo
Maario Laansoo (sündinud 3. mail 1994) on eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Komandanditund
pisi|[[Suurbritannia|Briti sõdurid keelutunni ajal Tel Avivis. Juuli 1946]] Komandanditund ehk keelutund on asula avalikus ruumis (eeskätt tänavatel ja väljakutel) ilma eriloata viibimise keeld, mis kehtib teatud kellaaegadel.
Prangli maastikukaitseala
Prangli maastikukaitseala on maastikukaitseala Harju maakonnas Viimsi vallas. Kaitseala pindala on 131 ha.
Kaitseala on moodustatud 1960. aastal, et kaitsta Prangli saare kaguosa metsa. Hiljem on kaitseala koosseisu arvatud ka Aksi saar (vahepeal kaitsti Aksi saart Kolga lahe maastikukaitseala osana).
Märkus
Märkus (ingl k reprimand) on koolis kasutatav suuline või kirjalik tagasisidevorm eksimuste, ebakohase käitumise vmt puhul. Märkusi kasutab õpetaja koolis õpilasele antavas tagasisides väljendamaks, et teatud käitumisilmingud on vastuvõetamatud; õpetaja teeb suulisi või kirjalikke märkusi.
Klassijuhataja käsiraamatus tuuakse välja, et sõnaga "märkus" kaasneb negatiivne varjund, sest märkus tähendab midagi kriitilist.
Deci-Ryani isemääramisteooria kohaselt toimivad märkused välise motivatsiooniallikana. Õpetaja märkuste tõlgendamist mõjutab viis, kuidas õpetaja neid märkusi teeb. Tervise Arengu Instituudi 2011. aastal välja antud juhendmaterjalis tuuakse välja, et märkuste kasutamisel on oluline meeles pidada õpilase enesehinnangu valemit: ühe negatiivse märkuse kohta tuleks teha viis positiivset märkust. Enesehinnangu tõstmiseks peaks seda kahekordistama − ühe märkuse kohta kümme kiitust. Nagu igasuguste koju vanemateni jõudvate kommentaaride puhul (päevik, märkus, kiri, tunnistus) sõltub nende väärtus andja (õpetaja) ja saaja (õpilase) vahelise suhte kvaliteedist.
2019. aasta lõpust on Instagramis avatud konto, kus õpilased saavad jagada neile kirjutatud märkusi.
Helen DeWitt
pisi|Helen DeWitt pisi|Helen DeWitti hääl Helen DeWitt (sündinud 1. jaanuaril 1957 Takoma Parkis Marylandi osariigis USAs) on Ameerika Ühendriikide romaanikirjanik.
Tema romaanidest on pälvinud kriitikutelt rohkem kiitust "Viimane samurai" ("The Last Samurai", 2000), "Your Name Here" (2007) ja "Lightning Rods" (2012). Ta elab Berliinis.
Elulugu
DeWitt kasvas üles peamiselt Ladina-Ameerikas (Mehhikos, Brasiilias, Colombias ja Ecuadoris ), kuna ta vanemad olid USA diplomaadid. Ta õppis aasta Northfield Mount Hermoni koolis ning kaks lühemat ajalõiku Smith College'is ning astus seejärel Oxfordi ülikooli klassikalise filoloogia erialale. Algul õppis ta Lady Margaret Hallis ning hiljem Brasenose College'is, mille lõpetas filosoofiadoktori kraadiga.
Looming
DeWitti tuntuim teos on ta debüütromaan "Viimane samurai" (2000), mis ilmus eesti keeles 2002. aastal kirjastuses Varrak Lia Rajandi tõlkes. Romaani kirjutamise ajal töötas ta eri ametites, sh sõnaraamatukoostaja, ajalehetoimetuses kiirkirjutaja, sõõrikumüüja ja pesulateenindajana. Ta töötas üheaegselt paljude romaanide kallal, kuni 1998. aastal lõpetas "Viimase samurai", mis oli ta 50. käsikiri.
2005. aastal tegi ta koostööd Londonis elava maalikunstniku Ingrid Kermaga, kirjutades näituse "Blushing Brides" jaoks teose "limit5".
2012. aastal avaldas DeWitt oma teise romaani "Lightning Rods" Inglismaal Buckinghamshire'is High Wycombe'is tegutsevas väikekirjastuses And Other Stories, kriitikas pälvis see ohtralt kiitust.
Hiljuti omandas "Viimase samurai" filmiõigused Tom Dey. Lõik valmivast romaanist, mille tegevus toimub Kanadas Manitoba provintsis Flin Flonis, ilmus väljaandes "Open Book: Ontario" artikli järel, mis kõneles valmivast romaanist ja DeWitti raskustest kirjastaja leidmisel.
Tema lühijutt "Climbers", mis vaatleb kunstiliste ideaalide ja ärilise reaalsuse konflikti kirjaniku elus, ilmus ajakirjas Harper's novembris 2014.
Pikakose majamuuseum
Pikakose majamuuseum on Valgejõel Kuusalu vallas Pikakose talus asuv eramuuseum.
Maja ehitas aastatel 1925–1928 Jakob Hurda väimees praost Alexander Mohrfeldt-Mäevälja koos oma väimehe, Estonia teatri solisti Karl Viitoliga. Hoone arhitekt oli Hanno Kompus. Pikakosel on suvitanud mitmed tuntud Eesti kultuuritegelased, teiste hulgas Erna Villmer, Ants Lauter, Liina Reiman, Raimund Kull, Mari Möldre ja Gustav Ernesaks.
Muuseumi väljapanek jutustab loo Eesti lipu saamisest, tutvustab põnevaid seiku omaaegsete estoonlaste suvituskultuurist ning kõige krooniks on maja hilisema perenaise Laine Sundja kasetohust valmistatud maalid.
Alberts Kviesis
Alberts Kviesis (22. detsember 1881 Ērgļi – 9. august 1944 Riia) oli Läti advokaat ja poliitik, president aastatel 1930–1936.
Kviesis sündis Kuramaal Tērvete kihelkonnas. Ta käis Jelgava gümnaasiumis ning õppis seejärel õigusteadust Tartu Ülikoolis. 1907. aastal lõpetas ta selle ning asus tegutsema advokaadina. 1917. aastal asus Kviesis tegutsema ka poliitika vallas, astudes Läti Talurahva Erakonda. Ta kuulus ka Läti Rahvusnõukogu (Tautas padome) koosseisu, mis 1918. aasta sügisel Läti Vabariigi välja kuulutas.
Vabariigi ajal jätkas Kviesis tegevust advokaadina, samas osales ta ka 1927. aasta presidendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. Kuid kolm aastat hiljem, kui senine president Gustavs Zemgals loobus teiseks ametiajaks kandideerimast, sai Kviesisest president. 1933. aastal valiti ta sellele ametikohale tagasi.
1934. aastal teostas Kārlis Ulmanis autoritaarse riigipöörde, haarates kogu võimu enda kildkonna kätte. Kviesis ei kiitnud tema tegevust heaks, kuid ka ei takistanud seda. Ulmanis lasi omalt poolt Kviesisel oma ametiaeg lõpetada, kuid haaras seejärel ka presidendikoha enda kätte.
Kviesis jätkas tegevust advokaadina ning kui Nõukogude Liit Läti 1940. aastal okupeeris, õnnestus tal repressioonidest pääseda. Ta suri Saksa okupatsiooni lõpul Riias. Alberts Kviesis on maetud Riia metsakalmistule.
Koduse Kasvatuse Instituut
Koduse Kasvatuse Instituut oli Eesti organisatsioon (instituut), mis tegutses aastatel 1932–1940.
Instituudi asutasid 1932. aastal haridus-, tervishoiu-, naiste- ja karskusorganisatsioonid. Instituut korraldas koduse kasvatusega seotud kursusi, loenguid, õpperinge, samuti andis välja ja levitas asjakohast kirjandust.
Koduse Kasvatuse Instituudi tegevust jätkab 1998. aastal asutatud Perekasvatuse Instituut.
Merili Metsvahi
Merili Metsvahi (sündinud 24. juulil 1973) on eesti folklorist.
Khaled (muusik)
Khaled Hadj Ibrahim (araabia keeles: خالد حاج إبراهيم‎‎, sündinud 29. veebruaril 1960 Oranis), esinejanimega Khaled, on Alžeeria-Maroko muusik, laulja ja laulukirjutaja.
Merili Metsvahi
Elulugu
Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule erialal, 2000. aastal sai samal erialal magistrikraadi. Metsvahi on õppinud ka Loránd Eötvösi Ülikoolis Budapestis, Göttingeni ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis. 2007. aastal sai ta doktorikraadi tööga "Indiviid, mälu ja loovus: Ksenia Müürsepa mõttemaailm folkloristi pilgu läbi". Tema juhendaja oli Ülo Valk.
Khaled (muusik)
Ta alustas laulude salvestamist noores eas esinejanimega Cheb Khaled (الشاب خالد, araabia keeles 'noor mees Khaled', vastandina sõnale 'sheikh', mis viitab traditsiooniliselt vanematele) ja on saanud rahvusvaheliselt kuulsaimaks Alžeeria lauljaks terves araabia maailmas ja mitmel kontinendil. Tema populaarsus on toonud talle mitteametliku tiitli "Raï kuningas". Tema kuulsaimad laulud on "Didi", "Aïcha" ja "C'est la vie" ning ka The Fifth Elementi jaoks tehtud soundtrack "Alech Taadi".
Merili Metsvahi
Elulugu
Metsvahi töötab Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi eesti ja võrdleva rahvaluule kaasprofessorina.
Khaled (muusik)
Elulugu
Khaled Hadj Ibrahim sündis Oranis Orani provintsis Alžeerias 1960. aastal. 14-aastaselt alustas ta bändiga Cinq Étoiles ('viis tärni') ning esines ööklubides ja pulmades.
Merili Metsvahi
Elulugu
Metsvahi on uurinud imemuinasjutu tüüpi "Naine libahundiks" ja esimese öö õiguse müüdi levimist Eestis ning on seisukohal, et esimese öö õigust Eestis ei olnud. Ta on andnud välja muinasjutukogumikke ja koostanud õppekirjandust.
Khaled (muusik)
Elulugu
1980ndatel hakkas Khaled raï tegelema laulude loomise ja laulmisega. 1986 kolis ta Prantsusmaale.
Aastal 1998 ilmus Khaledi elust dokumentaalfilm "Khaled: Derrière le sourire".
Augustis 2013 kingiti talle Maroko kodakondsus, mida ta küll ise ei tahtnud, aga siiski aktsepteeris, sest tundis, et ei saa keelduda.
Ülemaailmne kuulsus
Aastal 2012 müüdi tema albumit "C’est la vie" üle 1 miljoni eksemplari juba ainuüksi Euroopa turul kahe kuu jooksul ning 2,2 miljonit eksemplari Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas. Ameerika Ühendriikides õnnestus seda müüa 200 000 ja üle maailma 4,6 miljonit eksemplari. Laul "C'est la vie" sai rekordarvu allalaadimisi Euroopa ja Kanada iTunesis ning jõudis kohale 5. kohale Billboardi prantsuskeelsete laulude edetabelis. Albumi enda sõnumiks on tolerants, rahu ja armastus, hoides eemale konfliktsetest teemadest, millest mitmed teised Araabia artistid räägivad. Khaled püüdis läbi albumi edasi anda seda, mille käes Alžeeria immigrandid Euroopas kannatavad, ja usub, et see ongi selle albumi suure äriedu põhjus. "C’est la vie" oli Khaledi esimene album pärast viieaastast pausi laulude salvestamises. Album ilmus aastal 2012, kuid salvestati 2011, sel ajal kui toimusid Prantsuse presidendi valimised ja Araabia kevad.
Auvere-Joala vald
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Auvere-Joala vald oli vald Viru maakonnas aastal 1924–1939. Vallamaja asus Soldina külas.
Vald loodi Auvere, Mustajõe ja Joala valla liitmisel.
1. aprillil 1939. aasta vallareformiga liideti valla maa-ala uue Vaivara vallaga.
Eesti Mükoloogiaühing
Ühingusse kuuluvad nii elukutselised kui ka harrastusmükoloogid ehk seeneuurijad. Tööd koordineerib kaheks aastaks valitav kaheliikmeline juhatus, kuhu kuuluvad esimees ja sekretär. Ühingu korraldatavad traditsioonilised üritused on kevadised ja sügisesed seenelaagrid erinevates Eesti piirkondades ning talvine ettekande koosolek “Actiones”.
Ühing on koostöös Tartu Ülikooli ja Eesti Maaülikooli mükoloogidega korraldanud rahvusvahelist Balti mükoloogide ja lihhenoloogide sümpoosioni, mis esmakordselt toimus 1959. aastal Tartus ja viimati 2008. aastal Saaremaal (XVII sümpoosion). Ühing annab koostöös ELUSi ja Tartu Ülikooliga välja rahvusvahelist ajakirja Folia Cryptogamica Estonica. Lisaks osalevad ühingu liikmed seenepäevade, seeneretkede ja seenenäituste korraldamisel.
Taliturism
Taliturism (winter tourism) on üks turismi alaliike, mille korral reisitakse talvel sihtkohta, kus pakutakse aastaajale vastavaid meelelahutus- ja puhkevõimalusi. Taliturismi atraktsioonid on tihti seotud sportlike tegevustega, nagu suusatamine, matkamine. Seda on defineeritud kõige külmema turismi hooajana aastas sügise ja kevade vahel.
Eestis asuvad peamised taliturismi sihtkohad Otepää, Haanja ja Karula kõrgustikul ning Ida- ja Lääne-Virumaal. Talviti on enamasti avatud ka jääteed mandri ja saarte vahel.
Lõuna-Eesti
Winter Place on Otepää linnas asuv koht, mis on mõeldud kogu perele. Seal on nii tuubi- kui ka kelgumäed. Lisaks on seal uisuväljak, kus kõik, kes soovivad uisutada, saavad seda teha. Neile, kes ei ole huvitatud füüsiliselt aktiivsest tegevusest, on hea ajaveetmisvõimalus AHHAA Teadusiglu. Igal aastal ehitatakse see maailmas ainulaadne ehtsast lumest teadusiglu, kus saab tutvuda plasmapallide, tähepuslede, kaleidoskoobi ja laserlauaga. Seal on veel teinegi iglu, aga see on mõeldud lastele multifilmide vaatamiseks. Iglukinos on pehmed alused, kus lapsed saavad istuda ja nautida soovi korral oma toitu. Iglude kõrval on tuubikarussell, mis on peamiselt mõeldud lastele.
Tartu Suusamaraton on üks suurimaid Eestis toimuvaid maratone, mis toimub igal aastal. Võimalik on valida kahe pikkusega distantsi vahel. Maratoni läbitakse klassikalises stiilis. Suusamaraton on maailmas tuntud ning sellest võtavad osa nii eestlased kui ka paljud välismaalased, kokku on osalejaid tavaliselt mitu tuhat.
Põhja-Eesti
Kiviõli suusakeskuses on võimalik sõita eri pikkustega nõlvadel, mille tippu viib suusatõstuk. Seal asub ka erinevate atraktsioonidega lumepark. Lisaks on lastel ja algajatel suusatajatel võimalus oma oskusi arendada lühemal nõlval, millel asub linttõstuk. Lastele pakub meelelahutust tuubi-karussell. Kohapeal asub rendikeskus, kus saab nii suusa- kui ka lumelauakomplekte laenutada.
Kõrvemaa Matka- ja Suusakeskus pakub talvehooajal mitmesuguseid meelelahutusvõimalusi. Jõulupakkumine on mõeldud väikestele gruppidele, valikusse kuuluvad räätsamatk rabas, uisumatk päikesetõusul ja tõukekelgumatk lumisel maastikul. Matkapakettidesse kuulub vajalik varustus ning piknikukorv jõuluste suupistetega. Peale matka on keskuses süüa jõululõunat ja osaleda erinevates töötubades. Lisaks eripakkumistele on võimalik külastajatel minna räätsa- ja tõukekelgumatkale, suusatada ja osaleda suusakoolis, teha lõbusõite mootorsaaniga ning kelgutada ja sõita lumerõngaga.
Olümpiamängud
Olümpiamängud on taliturismi osa. Taliolümpiamängud toimuvad iga nelja aasta tagant ja iga kord erinevas riigis. Olümpiamängud on tuluallikaks nii turismiasutustele kui ka korraldavale maale. Taliolümpiamängud toovad korraldajariiki spordihuvilisi ja võistlejaid üle kogu maailma. Enim pealtvaatajaid oli 1988. aastal Calgarys, mil müüdi 1,6 miljonit piletit. Kõige vähem oli aga 2014. aastal Sotšis, mil müüdi 1,02 miljonit piletit. Esimesed taliolümpiamängud toimusid jaanuaris 1924 Prantsuse Alpides Chamonix's. Järgmised taliolümpiamängud toimusid 1928. aastal Šveitsis ning tekkis taliolümpiamängude traditsioon, mis hakkas toimuma iga nelja aasta tagant. 23. taliolümpiamängud toimusid Pyeongchangis Lõuna-Koreas 2018. aasta veebruaris. Neist olümpiamängudest võttis osa 48 riiki.
Metsavaht
Metsavaht on metsavalve ja metsahooldusega tegelev ametnik.
Eestis oli metsavaht paljude mõisate juures alates 18. sajandist. 1930. aastal töötas Eesti riigimetsades 1554 metsavahti.
Riigimetsad jagunesid vahtkondadeks, millest igaühel oli oma metsavaht. 1948. aastal oli Eestis 1337 vahtkonda; 1972. aastal oli see arv kasvanud 1848-ni. 1980. aastail oli Eestis ligi 2000 metsavahti. Veel 1997. aastal oli Eestis veidi alla 2000 metsavahi.
Eestis kaotati riigimetsades metsavahi ametikohad 1997. aastal. Metsavahtide ametimajad seejärel enamasti erastati.
2011. aasta 2. septembril toimus Sagadis Eesti Metsaseltsi korraldatud ja Marek Vahula ideena üleriiklik metsavahtide mälestusüritus "Metsavahtide radadel".
Kirjandust
Wildhüter Garde forestier
Amigurumi
alt=|pisi|Amigurumi-tehnikas heegeldatud lambad pisi|Amigurumi-tehnikas heegeldatud laama [[dinosauruse kostüümis]] alt=Amigurumi bear. Example of a large size amigurumi. Self made. Colors used are red, blue, and green. It has a flower decoration on the head.|pisi|Amigurumi-tehnikas karu, näide suuremõõtmelisest amigurumi ' st. Amigurumi (jaapani keeles 編みぐるみ) on jaapanipärane väikeste ja pehmete lõngast olendite kudumine või heegeldamine. Jaapanikeelne liitsõna moodustub sõnadest ami, mis tähendab "heegeldatud" või "kootud" ja nuigurumi, mis tähendab täistopitud nukku. Läänes nimetatakse nii tehnikat kui ka valmisesemeid amigurumi 'ks, mis on jaapanikeelse sõna 編みぐるみ transkriptsioon. Amigurumi-tehnikas loodud esemete suuruse ja välimuse osas pole piiranguid. Kuigi amigurumi't on Jaapanis harrastatud aastakümneid, hakkas see käsitööliik teistes maades, eriti läänemaailmas massidesse minema 2003. aastal. 2006. aastal teatati, et amigurumi-tehnikas esemed olid internetikäsitööturu Etsy ühed kõige populaarsemad müügiartiklid. Nende hind jäi tavaliselt vahemikku 10–100 dollarit. Sellest ajast peale on amigurumi populaarsus jätkuvalt kasvanud.
Kuigi amigurumi tundub populaarne tänu oma olemasolule veebilehtedel nagu Etsy, Pinterest ja Ravelry, on see endiselt arenev käsitööliik, mis sõltub otseselt popkultuuri trendidest.
Päritolu
Ameerika Heegeldamise Gildi (CGOA) andmete kohaselt on varaseimad heegeldatud ja kootud kolmemõõtmelised nukud valminud Hiinas.
Yoshihiro Matsushita andmeil pärineb 1185. aastast teateid selle kohta, et Jaapanis olid kasutusel kudumisele ja heegeldamisele sarnased tehnikad (nagu näiteks nõeltehnika, mis on mõlemast käsitööliigist varasem). Edo perioodi ajal (1603–1867) kauples Jaapan Hollandiga ning arvatakse, et hollandlased tutvustasid jaapanlastele kudumist. Kudumisoskus arenes koos samuraidega, kellel olid kõrgelt arenenud oskused riiete ja kaunistuste tegemises oma katanale ja talvistele riietele.
Meiji ajastul (1868–1912) läks Jaapan feodaalselt ühiskonnakorralduselt üle kaasaegsele. Samal ajaperioodil algas riigis industrialiseerimine. Haridussüsteemi muudeti ning tuhanded üliõpilased saadeti välismaale õppima läänemaailma tavasid. Rohkem kui 3000 läänlast palgati Jaapanisse õpetama kaasaegset teadust, matemaatikat, tehnoloogiat ja võõrkeeli.
Dai Watanabe andmeil kutsuti sellel ajaperioodil ka naisi õpetama läänelikke käsitöötehnikaid. Samuti leidis ta varaseima heegeldatud ning täidetud kujundi 西洋毛糸編物教授 (Seiyo-keito-amimono-kyouju), mis on oksa ja lehega Jaapani ploom, ning teisigi käsitsi valmistatud puuvilju, mille valmistamine hakkas levima 1920. aastail.
Esteetiline väärtus
Armsa välimusega amigurumi on kõige populaarsem. Amigurumi-tehnikas esemeid võib kasutada laste mänguasjadena, ent tavaliselt ostetakse neid vaid esteetilistel eesmärkidel. Kuigi amigurumi on pärit Jaapanist, on see käsitööliik saanud populaarseks kogu maailmas.
Valmistamine
Amigurumi-tehnikas esemeid saab kududa, kuid tavaliselt on need heegeldatud lõngast või heegelniidist kasutades põhilisi tehnikaid (näiteks kinnissilmus (ks), sammas (sm), kahandamine (kah)). Amigurumi ' t saab teha ühes tükis, ent tavaliselt valmistatakse eraldi osad, mis hiljem kokku õmmeldakse või heegeldatakse. Amigurumi ' t heegeldatakse tavaliselt spiraalselt, et vältida ridade ühendamisel tekkivat jõnksu.
Tiheda koepinna saamiseks, mis ei laseks täidisel välja paista, kasutatakse tavaliselt väikeseid heegelnõelu või kudumisvardaid. Eseme sisuks on enamasti käsitöös kasutatav tavaline polüester-, vill- või puuvilltäidis, ent see võib koosneda ka muudest materjalidest. Traate (šenill- või lilletraati) võib kasutada, et muuta nuku kehaosad liikuvaks. Täidise alla võib panna plastikust graanuleid, klaasist kivikesi ja isegi päris kive, et eseme alaosa stabiilsemaks muuta.
Roman Martõnenko
Roman Martõnenko (sündinud 1977. aastal Tallinnas) on endine eesti sportlane, iluuisutaja.
Ta on kolmekordne Eesti meister. Alates 2016. aastast treener Norras Askeris (Asker kunstløpklubb).
Kose Kultuurikeskus
pisi|Kose Kultuurikeskuse sissepääs (august, 2014) Kose Kultuurikeskus on Harju maakonnas Kosel asuv kultuurikeskus. Keskus avati aastal 2013 endisaegse Kose Teeninduskooli majas.
Keskuses tegutsevad järgmised asutused:
Białowieża laane rahvuspark
Białowieża laane rahvuspark on rahvuspark Edela-Valgevenes. See asub Bresti ja Hrodna oblastis, pealinnast Minskist ligikaudu 340 km kaugusel.
Park piirneb läänes Poola piiriga, teisel pool piiri asub Poola Białowieża rahvuspark. Rahvuspargi eesmärk on kaitsta mõlemas riigis asuvat Białowieża ürgmetsa, mis on Euroopa suurim ja vanim mets.
Białowieża laane rahvuspark loodi 1991. aastal 1939. aastal rajatud looduskaitseala baasil.
Tänapäeval on rahvuspark kõigile avatud. Alates 2015. aastast on võimalik Białowieża laane rahvusparki külastada Pererov-Beloveža piirivalvepunktist viisavabalt kuni kolm päeva.
Maastikuline liigendus
Rahvuspargi pikkus põhjast lõunasse on üle 60 km ja laius läänest itta 10–50 km, kogu metsaterritooriumi suurus on 163 500 hektarit. Poola poolele jääv osa ürgmetsast on umbes 11 000 hektarit.
Park asub suhteliselt tasasel maastikul. Rahvuspargist põhja poole jäävad väiksemad kõrgustikud. Need on alguseks Valgevene kõrgustikule, mis paikneb riigi loodeserva ja Minski vahel. Rahvuspark ise paikneb madalamal alal. Rahvuspargi ala on suuremas osas kaetud metsaga ja suuremaid asulaid seal ei asu. Pargist voolab läbi ka Narewka, mis suubub Wisła jõkke.
Ajalugu
Park on saanud nime lähedal asuva valgest torni Belaya Vezha järgi, mis ehitati 700 aastat tagasi.
Rahvuspargi ala on kasutatud mitu sajandit jahimaana. 13. sajandil jahtis prints Vladimir Monomahh seal piisoneid, ürgveiseid ning hirvi. Paarsada aastat hiljem piirkonda valitsenud Poola kuningas Jogaila mõistis, kui väärtuslik see ala on. Ta keelas aastal 1406 jahipidamise ja asus piirkonda kaitsma. Erandina võisid seal jahti pidada ainult kuningas ja tema sugulased. Tegemist oli esimese sammuga Białowieża laane kaitseks, kuid kuninga korraldatud ulatuslik jahipidamine tegi sellegipoolest piisonite, ürgveiste ja teiste suurte kariloomade populatsioonidele palju kahju.
Poola-Leedu riigi eksisteerimise ajal oli rahvuspargi ala kuninglik jahimaa veel pikka aega. Kui Bresti regiooni valitsejaks sai 1795. aastal keisrinna Katariina II, siis keelas ta piirkonnas küttimise ja lubas lasta vaid piisoneid. See tõi kaasa piisonite populatsiooni järsu vähenemise. 1802. aastal keelas Aleksander I alal kogu küttimise, sealhulgas piisonite küttimise. Hakati loomi loendama ja taastati 1705. aastaks hävinud hirvepopulatsioon.
Rahvuspargi alal peetud lahingud (Napoleoni sõdade, Esimese ja Teise maailmasõja ajal) tegid ürgmetsale ja sealsetele loomadele palju kahju. Esimese maailmasõja ajal raiusid sakslased maha mitu miljonit kuupmeetrit puitu, mistõttu hävisid piisonite ja hirvede elukohad ning peaaegu kõik metssead ja põdrad surid.
1939. aastal kuulutati maa riigireservi ja pärast Teist maailmasõda 1944. aastal eraldati sellest osa Poolale, kus asub praegu Białowieża rahvuspark.
Perioodil 1957–1991 oli Białowieża laan riiklik jahipiirkond, aastal 1991 nimetati ala riiklikuks rahvuspargiks. 1992. aastal sai rahvuspargist UNESCO maailmapärandi objekti Białowieża mets osa (ühispärand Poolaga) ning see kanti 1993. aastal UNESCO biosfäärikaitsealade nimistusse.
Taimestik
Rahvuspargis kasvab üle 1000 taimeliigi, millest puuliike on 25. Neist kõige tavalisemad on saar, mänd, kuusk, tamm, valgepöök, must lepp, haab, valge kask, hõbekuusk ja vaher. Rahvuspargis kasvavad ka Valgevene punases raamatus olevad Euroopa nulg ja kivitamm.
Białowieża laane rahvuspargis kasvava metsa keskmine vanus on üle 100 aasta. Ühed vanimad pargis kasvavad puud on iidsed tammed, mille vanus võib ulatuda isegi üle 500 aasta. Näiteks pargis kasvava Patriarchi tamme vanus on umbes 600 aastat, puu on 28,5 meetri kõrgune ja tüve diameeter on üle kahe meetri.
Rohttaimi leidub pargis väga palju ning neist 80% on püsikud. Rahvuspargis kasvab 61 Valgevenes ohustatud taimeliiki. Näiteks leidub ravimtaimedest melittis ja mägiarnika, samuti rikkalikult samblikke, samblaid ja seeni. Lisaks kasvab rahvuspargis kaunite õitega gladiool, topeltõiega tulikas ja kuldking.
Loomastik
Rahvuspargi territooriumil elab üle 300 looma- ja linnuliigi. Imetajatest kiskjaid on 12 liiki, suurimad neist hunt, ilves, rebane, kährik, mäger ja saarmas ning väiksematest röövloomad marten, ameerika naarits, tuhkur, kärp ja nirk. Lisaks võib rahvuspargist leida liike nagu punahirv, hirv, põder, metssiga, tarpan, suur-konnakotkas, kurg, rähn ja kodukakk.
Valgevenes pesitseb 310 linnuliiki, neist 250 võib leida rahvuspargist. Näiteks elab rahvuspargis kassikakk, kodukakk, must-toonekurg, tarna-roolind ja merikotkas. Euroopa ohustatud liikidest pesitsevad seal veel suur-konnakotkas ja väike-konnakotkas. Tõenäoliselt on see rahvuspark ainuke paik Euroopas, kus pesitsevad kõik 10 Euroopas leiduvat rähniliste liiki.
Rahvuspargis elab veel 7 roomajate, 11 kahepaiksete, 27 kala ja silmuse liiki. Lisaks leidub üle 1000 putukaliigi.
Euroopa piison
Üks tähelepanuväärne loom rahvuspargis on Euroopa piison, kes kuulub ülemaailmsesse punasesse raamatusse. Isased isendid kaaluvad 850 kg, keha pikkus on 350 cm ja kõrgus 195 cm. Piison on Valgevene rahvuslik uhkus ja Białowieża laane rahvuspargi sümbol. Praegu elab pargis ligikaudu 300 piisonit. Kuigi täpne piisonite arv ei ole teada, võib mõne allika järgi nende arv kogu ürgmetsa territooriumil ulatuda isegi 800 loomani, mis moodustab Euroopa piisonite kogupopulatsioonist pea 25% ning vabas looduses elavatest isenditest üle 30%.
Kliima
Valgevenes valitseb kontinentaalne parasvöötmeline kliima. Üldjoontes on seal külmad talved ja soojad suved, aasta keskmine sademete hulk on 600–700 mm. Valgevene läänepoolses osas, kus asub ka Białowieża laane rahvuspark, on temperatuurid üldise tendentsi järgi talvel kõrgemad ja suvel madalamad kui riigi kesk- või idaosas. Samuti on sealses piirkonnas sademete hulk võrreldes riigi kesk- ja idaosaga väiksem.
Rahvuspargi piirkonnas on aastane õhutemperatuuri amplituud 50 °C kandis. Kõige külmemad kuud on jaanuar ja veebruar, mil keskmised temperatuurid jäävad –7 ja –1 °C vahele, kuid aeg-ajalt riigini jõudvate antitsüklonite ajal võivad temperatuurid langeda kuni –25 kraadini. Kõige soojemad kuud on juuli ja august, mil keskmised ööpäevased temperatuurid jäävad 12–24 °C vahele, küündides vahel isegi 30 kraadini.
Sademeid esineb kõige rohkem juulis ja augustis, mil keskmine sademete hulk kuus on üle 70 mm. Ülejäänud kuudel on sademeid 35–70 mm.
Kogula vald
pisi|Saaremaa maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Kogula vald (saksa keeles Gemeinde Koggul) oli vald Valjala kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Valjala külas.
1936. aastal nimetati vald ümber Valjala vallaks.
1939. aastal läksid valla alad uue Valjala valla koosseisu, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad, mis läksid Laimjala valla alla.
Tatjana Dubinko
Tatjana Dubinko (sündinud 10. augustil 1969 Narvas) on Eesti sõudja ja sõudetreener.
Lõpetas 1987 Narva 8. keskkooli ja 1991 Narva kutsekooli.
Harrastas 1978–83 treener Filimonovi õpilasena ujumist.
Sõudetreeninguid alustas 1983 Igor Popovi juhendamisel, hiljem liitus Valeri Osmokesku treeningurühmaga.
Töötanud 1991–94 Narva SK-s Energia instruktorina ja aastast 1995 treenerina. Õpilasi: Kaleria Raina.
Klooga aedlinn
Klooga aedlinn oli 1930. aastatel Klooga alevikku planeeritud aedlinn, mille ehitamine jäi pooleli. Aedlinna ehitamine jäi pooleli seetõttu, et sinna rajati Nõukogude Liidu sõjaväebaasid.
Mitmed aedlinna planeeritud hooned on säilinud tänaseni, nt eramud Metsa, Rohelise ja Jaama tänaval.
Shoshone metsakaitseala
Shoshone metsakaitseala [šoš'ounii] on metsakaitseala Ameerika Ühendriikides Wyomingi osariigis. Shoshone'i metsakaitseala katab 2 400 000 aakri (9700 km²) suuruse ala. Mets oli esimene föderaalseadusega kaitstud metsakaitseala USA-s.
Shoshone'i metsakaitsealal on rikkalik bioloogiline mitmekesisus, registreeritud on umbes 1300 puu- ja rohttaimeliiki ning uusi avastusi tehakse igal aastal. Kaitsealal elab suurem osa USA grislidest, lisaks palju teisi haruldasi loomaliike. Metsa looduslikku tasakaalu ähvardab rikkuda naftapuurimise alustamine.
Metsa külastab aastas üle poole miljoni turisti.
Ariane 5
Ariane 5 on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kanderakett, mis on võimeline viima lasti geostatsionaarsele- ja Maa-lähedasele orbiidile. Ariane 5 tegi esmalennu 1996. aastal ja praeguste plaanide kohaselt kasutatakse seda 2023. aastani.
Ariane 5 on ESA suurima kandevõimega kanderakett keskmise kandevõimega Sojuzi ja väikese kandevõimega Vega kõrval. Ariane 5 omanik on Arianespace, kuid selle arendus- ja üleslennutamiskulud katab ESA. Ariane 5 kanderakette saadetakse üles Guajaana kosmosekeskusest Kourous Prantsuse Guajaanas. alt=Ariane 5 raketi mudel.|pisi|left|Ariane 5 raketi mudel. Arianespace-il on tellimusi Ariane 5 stardiks kuni 2022. aastani ehk see peaks lendama ka pärast Ariane 6 esmalendu, mis peaks toimuma 2020. aastal. Praegune Ariane 5 versioon, Ariane 5 ES, stardib viimast korda juulis 2018. Ariane 5 viimane start toimub aastatel 2020 kuni 2022.
Neutronipomm
Neutronipomm (enhanced radiation weapon – suurendatud kiirgusega relv) on suhteliselt väikse võimsusega (1–5 kt ekv. plahvatusjõuga) termotuumarelv, mille ehitusviis on nii optimeeritud, et plahvatusel eralduks maksimaalselt neutronkiirgust.
Tööpõhimõte
Neutronipomm on oma olemuselt väike vesinikupomm, mille sekundaarse, tuumasünteesil põhineva laengu ümber on neutroneid neelava uraan-238-st kesta asemel ainult berülliumist neutronipeegeldi. Neutronipommi erinevuseks teistest tuumarelvadest on neutronkiirguse suurem osakaal ning lööklaine, radioaktiivse saaste ja soojuskiirguse väiksem osakaal relva toimes. Neutronipommi leiutaja Samuel T. Cohen arvas, et selle pommi gamma-, neutroni- ja röntgenikiirguse osakaalu on võimalik suurendada isegi kuni 80%-ni tuumalaengu summaarsest energiast.
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1989
Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1989 võitis ja tuli seega 1989. aasta Eesti jalgpallimeistriks Tallinna FC Zvezda.
Neutronipomm
Tööpõhimõte
Neutronkiirguse toimel võib soomustatud tehnika muutuda radioaktiivseks ja seetõttu lühemaks või pikemaks ajaks kasutuskõlbmatuks.
Ballistiliste rakettide vastane toime põhineb sellel, et neutronipommi plahvatusel vabanev neutronkiirgus käivitab plahvatuskoha läheduses olevates tuumalõhkepeades osalise tuumalagunemisprotsessi, mis kahjustab nende plahvatusvõimet. Aga ka neutronkiirguse elektroonilisi seadmeid (pooljuhte) kahjustaval mõjul.
Poole kilomeetri kõrgusel õhus toimuva ühe kilotonnise võimsusega neutronipommi plahvatuse epitsentri ümber on umbes 800 m raadiusega (2 ruutkilomeetri suurune) ala, kus kiirgusdoos ületab 8000 rad ehk 80 Gy, mis surmab varjumata isikud silmapilkselt. Neutronkiirguse kahjustav toime erineb lööklaine, gamma-, röntgeni- ja soojuskiirguse toimest. Neutronkiirguse mõju all olevas inimorganismis põrkuvad neutronid rakutuumade ehituses olevate prootonitega, mille tagajärjel kromosoomid lagunevad, põhjustades rakutuumade paisumise ja purunemise. See omakorda toob kaasa kudede elutegevuse lõppemise.
Kasutamine
Neutronipommi peamine strateegiline kasutusala on ballistiliste rakettide kahjutuks tegemine ning neutronipommiga ründava osapoole isikkoosseisu läheduses paikneva vastase sõjaväelise isikkoosseisu hävitamine. Neutronipomm on taotluslikult väiksema plahvatusliku toimega kui teised tuumarelvad. Plahvatuskohast laiali paisatud kiired neutronid aeglustuvad ja lõpuks neelduvad isegi õhus, see ei lase neutronkiirgusel kaugustesse kanduda. Neutronkiirguse lokaalne toime saabub aga kiiresti.
Ajalugu
Neutronipommi kontseptsioon loodi 1958. aastal Lawrence Livermore'i Riiklikus Laboratooriumis. Neutronipommi leiutajaks oli Ameerika Ühendriikide füüsik Samuel T. Cohen. Esimest korda testiti pommi 1960ndatel Ameerika Ühendriikides. Teistes riikides, nagu Nõukogude Liit, Prantsusmaa ja Hiina testiti neutronipomme ajavahemikul 1970–1980. Ameerika Ühendriikide relvastusse võeti neutronipomm 1974. aastal. 1990. aastatel loobusid Ameerika Ühendriigid seoses külma sõja lõpuga neutronipommide relvastuses hoidmisest ning kõik neutronipommi tehnoloogiat kasutavad lõhkepead ja haubitsamürsud eemaldati relvastusest.
Wilhelm von Patkul
Wilhelm von Patkul põlvnes Patkulite suguvõsast ning sündis Lakstene (Hohenheyde) ja Patkule (Gilsen) mõisniku rittmeister Ewold Emmerich von Patkuli ja tema abikaasa Maria Elisabeth von Ungerni pojana.
Teenis Rootsi vägede koosseisus Hollandis, seejärel rügemendi kortermeistrina kuningliku ihukaardiväe tragunirügemendis. Teistel andmetel teenis ta 1687. aastal kortermeistrina Oranje prints Willemi ihukaardiväerügemendis.
10. juulil 1701 on teda mainitud sekund-rittmeistrina Uusimaa ja Häme ratsarügemendis. Sõjaväeteenistuse lõpuks oli ta saanud majoriks.
Talle kuulusid Lakstene ja Patkule mõis Liivimaal.
13. juulil 1710 kinnitas oma pitseriga Liivimaa rüütelkonna truudusvande tsaar Peeter I-le.
Perekond
Abiellus 2. märtsil 1680 Tallinnas Christina von Rosenbachiga (sünd. 1652), kes oli Tallinna bürgermeistri Bernhard von Rosenbachi ja Anna Derenthali tütar. Abielust sündisid:
Märt Niidassoo
Märt Niidassoo (sündinud 1988 Pärnus) on Eesti muusik.
Niidassoo tegutses nimega Matt Samuel Berlioz ansamblis John Stuart Mill, mille asutajaliige ta oli.
Aastast 2015 produtseerib Niidassoo elektroonilist tantsumuusikat pseudonüümi Harmless Fun all.
Haridus
Niidassoo lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi 2008. aastal ning õppis Tartu Ülikoolis inglise keele ja kirjanduse erialal.
Töö meedias
Aastatel 2013–2014 töötas ta Pärnu Päikeseraadios, kus juhtis suvist päevasaadet "Lõunapaus" ning reedest õhtuse vööndi saadet "Küttekontor"
2014–2015 töötas meelelahutusportaalis Elu24, 2015–2018 Kanal 2 uudistesaates "Reporter".
Alates 2018. aastast töötab ajalehes Õhtuleht.
Hobid
2016. aastast on ta tegev püstijalakoomikuna. On üles astunud DJ-na.
Kitarrimängija (Vermeer)
„Kitarrimängija“ on 1672. aastal maalitud Jan Vermeeri teos, mida eksponeeritakse Kenwood House'is Londonis osana Iveagh Bequesti kogust.
2012. aastal suleti Kenwood renoveerimise ajaks 2013. aasta sügiseni ja sel ajal oli maal väljas Rahvusgaleriis koos nende enda kahe Vermeeri teosega. Maal toodi Kenwood House'i tagasi detsembri lõpus.
23. veebruaril 1974 varastati maal Kenwood House'ist ning nõuti 1 000 000 USA dollari suurust lunaraha toidus, mis jaotataks Grenada saarel laiali. Muidu oleksid vargad maali hävitanud. Hiljem saadeti The Timesile teade koos nõudega, et Iiri vabariiklased Marion ja Delours Price võiksid oma vanglakaristust kodus kanda. Maali sai Scotland Yard tagasi Londoni ärilinnaosas asuva St Bartholomew-the-Greati kiriku kalmistul 7. mail 1974. Kuigi maalil oli märke niiskusest, oli see muidu terve.
Maali koopia "Kitarri mängiv daam" asub Philadelphia Kunstimuuseumis.
Arnold Ebrok
Arnold Ebrok oli (31. VII 1921 Kuressaare – 3. I 2011 Pärnu) oli eesti sõudetreener ja sporditegelane.
Karjäär
Töötas enne II maailmasõda sepapoisina, oli 1941–45 Saratovi oblastis rahvusväeosas ehitustööline ja sõdur,
1946–50 ja 1952 Pärnu spordikomitee esimees,
1946–68 Pärnu koolides ajalooõpetaja,
Isiklikku
Lõpetas 1941 Pärnu 1. keskkooli ja 1962 ajaloolasena TRÜ.
Abikaasa Naima E. (14. VII 1921 – 29. IV 1992) oli rahvatantsuansambli Kajakas juht ning kuue vab rahvatantsupeo üldjuht. ENSV tnl kultuuritegelane (1967).
Kefeus
pisi|Kefeuse tähtkuju kaart pisi Kefeus (ladina Cepheus (omastav Cephei), lühend Cep) on põhjataevas asuv tähtkuju. See on pindalalt 27. tähtkuju, kattes tähistaevast 588 ruutkraadi.
Kefeus on nime saanud kreeka mütoloogiast tuntud Aithiopia kuninga Kepheuse järgi.
Heledaim täht on 49 valgusaasta kaugusel asuv Alderamin (α Cephei).
Stockem
Stockem on mitme koha nimi:
Bondora
Bondora (varem isePankur) on rahvusvaheline otselaenamise ettevõte, mis pakub teenuseid laenusoovijatele ja investoritele. Laenusoovijatel on võimalik laenata teistel kasutajatelt ehk investoritelt raha, kes saavad laenatud summalt intressitulu. Bondora ise laene ei väljasta, vaid pakub administreerimisteenust, kontrollib laenusoovijate tausta ja hoolitseb kasutajatevaheliste maksete liikumise eest. Bondora peakontor asub Eestis Tallinnas ja 2014. aastal oli ettevõttel üle 95 000 kliendi.
Ajalugu
Algselt Sõbralaen OÜ nime all tuntud firma asutati 2008. aastal. Kuus nädalat pärast ettevõtte loomist otsustas juhtkond uueks kaubamärgiks valida isePankur. Ettevõte on kiiresti kasvanud ning hakkas lisaks Eestile 2013. aastal pakkuma täisteenust Soome ja Hispaania turgudel. 2014. aasta märtsikuus avati täisteenus Slovakkia turul. Bondora investeerimistoodet saavad kasutada kõik Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi residendid alates 2012. aastast.