cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blue Origin
22. jaanuaril 2016 toimus korduslend eelmises katses kasutatud kanderaketiga. Suborbitaalne kanderakett New Shepard saavutas maksimaalseks lennukõrguseks 101,7 km ja maandus püstiselt maandumisplatsile. Ettevõtte sõnul oli kanderaketi korduslennuks ettevalmistamine suhteliselt lihtne. Tuli asendada vaid meeskonnakapsli langevarjud ja pürosüüturid ning kontrollida raketi seadmete ja avioonika töötamist. Tehti ka muudatus maandumistarkvaras. Nüüd ei püüa New Shepard enam täpselt maandumisplatsi keskpunkti maanduda. Rakett kasutab keskpunkti maandumisel küll sihina, ent maandub sobivale kohale maandumisplatsil.
Timo Palo
pisipilt|300px| Timo Palo 2019. aastal. Foto: [[Jaan Künnap]] Timo Palo (sündinud 7. jaanuaril 1979) on eesti meteoroloog, polaarrändur ja teadusfotograaf.
Timo Palo polaarekspeditsioonide fotoseeria võitis konkursi "Teadusfoto 2011". 2017. aastal korraldas ajakiri Nature fotokonkursi "Teadlased tööpostil", mille üheks võitjaks valiti Timo Palo fotoga "Teadlased jääl" (2010).
Ekspeditsioonid
Aprillist septembrini 2007 tegi Timo Palo uuringuid Põhja-Jäämerel jääs triivival polaarlaeval Tara, kus tutvus oma hilisema matkakaaslase norralase Audun Tholfseniga.
Kevadel 2008 suusatas Timo Palo koos Audun Tholfseniga läbi Gröönimaa idast läände.
22. aprillist kuni 3. juulini 2012 läbis ta koos Tholfseniga 1620 km retke põhjapooluselt Teravmägede saarestikus asuvale Longyearbyenile. Selle retke eest kanti Timo Palo 2014. aasta Guinnessi rekordite raamatusse. Palo ja Tholfsen pälvisid selle eest ka Ernest Shackletoni auhinna.
Fotoloomingu näiteid
Timo Palo fotoseeria, millega ta võitis 2011. aastal Eesti teadusfoto võistluse:
EKNK Hulja kogudus
Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku Hulja kogudus on nelipühi kogudus Huljal.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 11:00 aadressil Tõnismäe 18, Hulja, Lääne-Virumaa. Koguduse pastor on Endel Treiman.
Attis
Attis (vanakreeka Ἄττις, früügia sõnast attis 'ilus poiss' ja/või attagus 'sokk') oli vanakreeka mütoloogias ja früügia mütoloogias jõenümf Nana poeg, kes eostus mandliseemnest.
Attise kultus (früügia lastekõnes "isa") oli Früügia üks kahest tähtsamast viljakuse austusvormist. Attise kultus levis kõigile Vahemere maadele.
Attise kultus toodi Rooma 204. aastal e.m.a. Kultus muutus avalikuks keiser Claudiuse ajal 1. saj (enne seda võisid kultuses osaleda vaid früüglased).
Attise pidustused (kalender)
15. märts - pilliroo kandjate protsessioon (Attis jäeti imikuna maha Gallose jõe pilliroogu).
22. märts - metsas langetatakse männipuu (sümboliseerib Attise surma, Attis suri männi all) ning tuuakse pühalikult templisse, puud ehivad kannikesed ja selle küljes on Attise kujutis.
24. märts - 'verepäev', puu koos Attise kujutisega maetakse rituaalsesse hauda, lein ja paast, ülempreester laseb oma käest verd inimohvri asenduseks. Puhutakse pasunaid ja sarvi, kõmisevad trummid, metsikud tantsud, kõik muutuvad ekstaatiliseks ja meeletuks ning tulevased preestrid kastreerivad ennast. Öösel avastatakse, et haud on heledalt valgustatud, kuid tühi, jumal on kolmandal päeval surnust üles tõusnud!
25. märts (kevadine pööripäev) - 'rõõmupäev', püha sööming, pidu, 'karneval'.
27. märts - pidustuste lõpp protsessiooniga, religioossed näitemängud jms.
Jesse Helms
pisi|Jesse Helms Jesse Alexander Helms (18. oktoober 1921 – 4. juuli 2008) oli USA poliitik (vabariiklane).
Ta oli 1973–2003 USA Senati liige.
Sosnogorski rajoon
Sosnogorski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub vabariigi keskosas.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 52 486, neist 72% venelased ja 10% komid.
Ventspilsi kreis
Ventspilsi kreis (saksa keeles Hauptmannschaft Windau, Kreis Wendau, läti keeles Ventspils apriņķis) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaal.
Territoorium
Ventspilsi kreisilinn oli Ventspils (saksa keeles Wendau), kreisi kuulusid veel 3 kihelkonda (politischen kirschspiel):
Kiiruisutamine 1972. aasta taliolümpiamängudel
thumb|350px|Makomanai staadion 2007. aasta suvel Kiiruisutamisvõistlused 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos peeti 4.–12. veebruarini Makomanai avatud staadionil. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest neli oli meestele ja neli naistele. See oli esimene olümpia, kus elektroonilised ajad registreeriti sekundi sajandikuni.
500 m
Kuupäev: 5. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 38,0 Leo Linkovesi, 8. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 40,1 Terry McDermott, 4. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1968: 40,3 Erhard Keller 25px Saksa FV <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 6. veebruar Osavõtjaid: 39 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 1.58,7 Ard Schenk, 16. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 2.03,4 Kees Verkerk, 16. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 2.03,4 Kees Verkerk <br style="clear:both;" />
5000 m
Kuupäev: 4. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 7.12,0 Ard Schenk, 13. märts 1971, Inzell Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier, 15. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 7.22,4 Fred Anton Maier <br style="clear:both;" />
10 000 m
Kuupäev: 7. veebruar Osavõtjaid: 24 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 14.55,9 Ard Schenk, [14. märts[]] 1971, Inzell Olümpiarekord: 15.23,6 Johnny Höglin, 17. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 15.23,6 Johnny Höglin <br style="clear:both;" />
500 m
Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 42,5 Anne Henning, 7. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova, 30. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1968: 46,1 Ljudmila Titova <br style="clear:both;" />
1000 m
Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 33 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 1.27,30 Anne Henning, 8. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 1.32,6 Carry Geijssen, 11. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 1.32,6 Carry Geijssen <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 31 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 2.15,8 Stien Kaiser, 15. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 2.22,4 Kaija Mustonen, 10. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 2.22,4 Kaija Mustonen <br style="clear:both;" />
3000 m
Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 22 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 4.46,5 Stien Kaiser, 16. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 4.56,2 Ans Schut, 12. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 4.56,2 Ans Schut <br style="clear:both;" />
9. sümfoonia needus
9. sümfoonia needus on klassikalises muusika ajaloos esinev ebausk, et helilooja saab luua kuni 9 sümfooniat ja sureb pärast selle lõpetamist või 10. sümfooniat kirjutades. Tuntuim sellele "reeglile" alluv helilooja on Ludwig van Beethoven.
Juhan Ottas
Elulugu
Juhan Ottas oli talurentniku poeg.
Ta lõpetas 1891. aastal Tartu Kroonugümnaasiumi ja 1896. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1903, TÜ), väitekiri "К вопросу об отмене веществ при прогрессивном параличе помешанных".
Oli 1896–1904 Tartu Ülikoolu närvikliiniku assistent, 1905–1911 Tartu Ülikoolu silmakliiniku ja Pimedate Kuratooriumi silmaarstliku lendsalga arst, I maailmasõja ajal vanemarst, Vabadussõja ajal vabalt praktiseeriv silmaarst, 1919–1936 Tartu maakonna arst ja silmaarst, võttis vastu ka psühhoneuroloogilisi haigeid.
Teadustöö
Ta oli esimene eesti rahvusest psühhiaater Tartu Ülikoolis. Uurimusi psühhoneuroloogia ja silmahaiguste alalt.
Carl Wernicke
pisi|Carl Wernicke Carl Wernicke (ka Karl Wernicke; 15. mai 1848 – 15. juuni 1905) oli saksa arst, anatoom, psühhiaater ja neuropatoloog.
Taust
Ta sai meditsiinikraadi Breslau Ülikoolis 1870. aastal. Hiljem veetis ta kuus kuud Viinis, kus õppis koos neuropatoloog Theodor Meyneryga, kes mõjutas tugevalt Wernicke karjääri. Aastatel 1876–1878 oli Wernicke Karl Westphali assistent psühhiaatria ja närvihaiguste kliinikumis Berlin Charité. Pärast seda rajas ta eraneuropsühhiaatriapraksise Berliinis. 1890 sai ta koha Breslaus ning hiljem täitis ta sarnast rolli ka Halle Ülikoolis (1904). Ta suri aasta hiljem Tüüringi metsas toimunud jalgrattaõnnetuses saadud vigastuste tagajärjel.
Kantseliit
Kantseliit (moodustatud vene sõna канцелярит eeskujul sõnast kantselei) on ametnike keelele omane kohmakas stiil (kantseleilik keelepruuk), mis on levinud ka teistesse keelekasutusvaldkondadesse. Kantseliit avaldub nii lauseehituses, konstruktsioonides, sõnavalikus kui ka vormikasutuses.
Carl Wernicke
Afaasiauuringud
Paul Broca avaldas leiud ajukahjustustest, mis põhjustasid keele kasutamisega seonduvat defitsiiti. Selle defitsiidiga seotud ajupiirkonda tuntakse Broca alana. Varsti pärast seda hakkas Wernicke tegema uurima aju haiguste mõju kõnele ja keelele. Wernicke pani tähele, et kõik keele defitsiidid ei olnud Broca ala kahjustuse tulemused. Õigemini leidis ta, et kahjustus vasakus tagumises, ülemises temporaalkäärus andis tulemuseks keele mõistmise defitsiidi. Seda ala nimetatakse nüüd Wernicke alaks ning sellega seotud sündroomi tuntakse retseptiivse afaasiana.
Kantseliit
Näited
Eurokeele alla kuulub eurosläng, mis on enamasti kantseliitlik.
Igor Võssotski
Igor Jakovlevitš Võssotski (vene keeles Игорь Яковлевич Высоцкий; 10. september 1953 Jagodnoje, Magadani oblast – 2. aprill 2023) oli Nõukogude Liidu poksija. Tema mõlemad vanemad olid endised poliitvangid, kes olid parasjagu asumisel – isa oli venelane ja ema Meeta Suve (hiljem Võssotskaja) eestlane.
Võssotski oli raskekaalus (üle 81 kg) Nõukogude Liidu meister 1978. aastal ning sai 3. koha aastatel 1974, 1977 ja 1979.
Võssotski osales raskekaalus (üle 81 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgradis, 1978), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Võssotski pidas kokku 185 kohtumist, millest võitis 161 ja kaotas 24 kohtumist. Nende seas olid kõige kuulsamad kaks võitu selleaegse tuntud poksija Teófilo Stevensoni (Kuuba) üle – ta oli Stevensonile üldse ainus vastane, kellele Stevenson on ainult kaotanud. Pärast oma sportlaskarjääri lõppu on Võssotski töötanud poksitreenerina.
Djurgårdens IF Hockey
Djurgårdens IF Hockey (Djurgårdens IF) on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Stockholmis. Klubi mängib Rootsi kõrgliigas Svenska hockeyligan (SHL).
Lahad Datu konflikt
Lahad Datu konflikt oli 2013. aastal Lahad Datus aset leidnud lühiajaline relvastatud konflikt Sulu sultani toetajate ja Malaisia julgeolekujõudude vahel, mis sai alguse Sulu kuningliku pea Sultan Muedzul Lail Tan Kirami onust Jamalul Kiram III soovist ennast ise kuulutada sultaniks ning eduka sõjalise kampaaniaga seda võimu kinnistada. See oli Malaisia kõige suurem julgeolekukriis, mis hõlmas kolme osapoolt: Malaisiat, Filipiine ja Sulu sultanaadi toetajaid. Sulu sultani toetajad sõitsid Filipiinidelt üle mere, et esitada territoriaalne nõue Malaisiale kuuluvale Borneo saare osale ja Sabah osariigile, mis ajalooliselt on kuulunud Sulu Sultanaadile. Konflikt kestis 11. veebruarist kuni 24. märtsini. Selle aja jooksul hukkus 72 inimest. Ainus ja legitiimne Sulu Sultan Muedzul Lail Tan Kiram kutsus koos Malaisia ja Filipiinide riigipeadega Sulu sultanaadi toetajaid tagasi pöörduma koju ning konflikti lõpetamiseks ajama territoraalseid nõudeid puudutavaid asju rahumeelselt diplomaatilisel teel.
Filipiinide uue riigipea Rodrigo Duterte esimene välispoliitiline avaldus oli väljakutseks Malaisiale, sest ta nõudis tagasi Sabah osariiki. Rodrigo Duterte hinnangul kuulub Sabah tegelikult Sulu sultanaadile ning seda valitsenud Kirami dünastiale.[2]
Mobilitas Pluss
Mobilitas Pluss ehk pikema nimega „Teaduse rahvusvahelistumine, mobiilsuse ja järelkasvu toetamine“ on Eesti riigi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi kaasrahastatav teadusprogramm, mille kinnitas Eesti haridus- ja teadusminister 30. detsembril 2015. Mobilitas Plussi programmi viib ellu Eesti Teadusagentuur ning programmi eelarve on 35 373 763 eurot, millest 83,5% katab Euroopa Regionaalarengu Fond. Programm kestab kuni 2023. aastani.
Mobilitas Pluss on aastatel 2008–2015 kestnud Mobilitase jätkuprogramm.
== Eesmärgid ==
Noorte Naiste Kristlik Ühing (rahvusvaheline organisatsioon)
Noorte Naiste Kristlik Ühing (lühendatult NNKÜ; inglise Young Women’s Christian Association, YWCA) on ülemaailmne kristlik organisatsioon, kuhu kuulub üle 22 miljoni liikme 122 kohalikust (nt Saksamaa, Eesti) ühingust. NNKÜ on maailma suurim naisorganisatsioon. Ühing asutati 1855. aastal Suurbritannias (ülemaailmse organisatsioonina asutati 1894. aastal).
Ühingu peakontor asub Šveitsis Genfis.
Noorte Naiste Kristlik Ühing Eestis
Eestis loodi NNKÜ 1931. aastal
Risto
Risto on eesti- ja soomepärane mehenimi ja nime esineb ka lõunaslaavi keeli rääkivates riikides (nt Bulgaarias).
Kõige populaarsem oli eesnimi Risto vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 25,94, ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 19,23. Risto oli keskmiselt 31naasta vanune (mediaanvanus oli 31).
Reheahi
pisi|Rehielamu Harju-Jaanis 1890. aastal Reheahi oli kuni 19. sajandi lõpuni Eesti aladel levinud peamise elamutüübi rehielamu kütteseade, mis algselt koosnes koldest ja kerisest.
Ajalugu
Reheahju eelkäija on lahtistest kividest laotud kolle, mille loomisaeg ulatub rauaaega. Reheahju kujunemine toimus pronksiajal, kui toitu hakati valmistama lahtisel tuleasemel ehk leel ning tänaseni on väga paljud säilinud reheahjud koos lahtise tuleaseme ehk leega. Korstnaid hakati ehitama alles 19. sajandil. Samal ajajärgul hakati reheahjude ehitamiseks kasutama ka põletatud telliseid, algselt küll kolde ehituseks, kuid hiljem ka välismüüritise ladumiseks. Algsed reheahjud laoti sideaineta, meenutades pigem kivikuhilat ja need olid tehtud kättesaadavatest materjalidest – raudkivist või paekivist. Külgmüüritis laoti sageli läbi hoone seina ja need tehti tagaseinas ning kambri poolsel küljel kõrgemad. Kolde põhi laoti paekivist või tehti savist. Põrandast kõrgemal oleva põhja ja koldega reheahjusid ehitati ainult Kagu-Eestis, mujal oli kolde põhi toa põrandaga samal tasapinnal. Ahjulagi laoti poolviltustest piklikest kividest. 19. sajandil hakati reheahjude koldeid kinni ehitama võlvkaartega ja nende arv sõltus ahju suurusest, sageli kaks kuni kolm võlvi. Võlvkaartele laoti hoolikalt valitud raudkividest kivikuhil, mille alumised kivid, mis olid võlvide vahel, pidid olema piklikud ja toetama teisi kive. Neid kive nimetati tulepaanideks. Siit tuleb välja ka umbahju erinevus kerisega reheahjust – umbahjudel salvestav keris puudus ning keriseid hakati umbahjudele ehitama alates 19. sajandist. Kerised püsisid lahtistena väga pikka aega ja neid hakati kinni ehitama alates 18. sajandist. Selleks kasutati kas suuremaid paeplaate või pikliku kujuga raudkive. Loode- ja Põhja-Eestis ehitati reheahjud hiljem kinni, kuna neis piirkondades kasutati rehetoa ahjusid ka saunana. Suits väljus reheahjust koldeava või ahju esiküljes olevate avade kaudu ning mõningatel juhtudel kasutati nende avade (võis olla mitu ava) sulgemiseks kivi (sai reguleerida tõmmet). Ahju ees olevate külgmüüride pikendamisega tekitati lee ehk poollahtine tulease ahju koldeava ette. Kummi ehitamine koldeava kohale võimaldas suitsu tõhusamalt korstnasse juhtida ja lee asendumisel pliidiga suunati ka pliidi suits läbi kummi korstnasse. 19. sajand tõi kaasa rohkelt muudatusi, sest siis hakati lee asemel pliite ehitama, algselt keedupajaga ja hiljem ka keeduplaadiga. Kambrite kütmiseks hakati ehitama pliidiga köetavaid soemüüre, hakati kasutama siibreid ja seoses raudtee levimisega kasutati koldevõlvide asemel relsse.
Renato Augusto
Renato Soares de Oliveira Augusto (sündinud 8. veebruaril 1988 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians.
Ta alustas klubikarjääri Flamengos, mille noortesüsteemiga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2005. aastal.
Aastatel 2013–2015 mängis Renato Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. 2015. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal aastal valiti Renato Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta juulis naasis ta Corinthiansesse.
Brasiilia jalgpallikoondises mängis Renato aastatel 2011–2018 kokku 32 korda ja lõi kuus väravat. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 17. novembril 2015 MM-i valikmängus Peruu vastu. 2016. aasta Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Haiti vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaalis lõi ta värava Belgia vastu, kuid Brasiilia kaotas 1:2.
2016. aasta suveolümpiamängudel tuli ta Brasiilia võistkonnaga olümpiavõitjaks.
Osaline sulamine
Osaline sulamine ehk osaline ülessulamine on magmaline protsess, kus kivim hakkab sulama sulamisvahemiku alumises otsas, moodustades magma, mille keemiline koostis erineb lähtekivimi koostisest.
Suurem osa magmast luuakse ülavahevöös. Viimane koosneb põhiliselt peridotiidist, mille peamised koostisosad on oliviin ja pürokseen. Vahevöö on üldjuhul tahke, kuid mõningates osades on rõhu ja temperatuuri tingimused parajad selleks, et põhjustada kivimite sulamist. Võrreldes oliviiniga, on pürokseen madalama sulamistemperatuuriga ja hakkab sulama esimesena. Kivimi ülessulamisel tekib esimene sula eri tüüpi mineraaliterade kokkupuute pindadel. Siiski ei sula vahevöö kivimid terves ulatuses kunagi üles, sest pärast kivimi juba mõneprotsendilist sulamist hakkab sula liikuma ülespoole ning lahkub oma algsest tekkekohast. Teel maakoore ülemistesse kihtidesse liituvad väikesed sulakehad suuremateks kokku. Osalise ülessulamise üldreegli kohaselt muutub tekkinud sula ränirikkamaks kui tema lähtekivim. Sellepärast sisaldab tekkinud magma rohkem Si ja vähem Mg kui lähtekivim. Peridotiidi, ultraaluselise lähtekivimi, osalisel ülessulamisel tekib üks põhilisi magmatüüpe – aluseline (basaltne) magma.
Rakettahi
Rakettahi (inglise rocket mass heater) on ahi, mis kütab ruumis oleva õhu kiirelt soojaks ja salvestab ka suure osa soojusenergiast oma suurde massi.
Tööpõhimõte, ehitus
Rakettahi kasutab insuleeritud „J tüüpi“ küttepõletamise süsteemi, mis tagab näiteks puidu täieliku põlemise. Kuna „J-tüüpi“ küttekolde peal on omakorda metallist tünn, siis see tagab seal teistkordse jääkide põlemise. Edasi liigub õhk läbi torude korstnasse, torud on ümbritsetud soojustsalvestava massiga (savi, maakivid jms). Võtmesõna antud ahju kasutamisel on keskkonnasäästlikkus. Seda kahes mõttes, põletusel saadakse küttest maksimaalne väärtus (kulub vähem kütet, puitu ja korstnast läheb välja vähem mürke) ja kütte teekond on reeglina pikem (soojus salvestatakse suurde massi (lesosse) ning korstnast läheb välja palju vähem sooja. Ahju ehituse olulisim osa on mõõtude vastavus ning põletuseks võetava õhu reguleerimine. Temperatuurid tõusevad tünnis põlemisel ekstreemsetele kõrgustele ning tänu sellele saadakse materjalist maksimaalne kütteväärtus kätte, korstnast väljub puhtam ja jahedam õhk. Uuringud on kinnitanud rakettahju kriitiliste mõõtmete olulisust - alates sellest, et kõik ahju mõõdud peavad olema suhtes ning välja arvutatud vastavalt põlemistoru ja tunnelite läbimõõdule/pindalale. Menghini jt (2007) kinnitab oma uuringutes nende mõõtude olulisust lisades geomeetriliste mõõtude olulisusele õhu reguleerimise vajaduse maksimaalse efektiivsuse saavutamiseks. Samas uuringus rõhutatakse ka taastuvate materjalide (n: puit, biomass) maksimaalset kasutamist kütteks, mis tagab positiivse mõju keskkonnale (vähem CO2, happevihmasid ja ka metsade säilitamist/targemat majandamist). Lisaks saab rakettahju ehitamiseks taaskasutada materjale (kivid, vanad šamott tellised, tünn, õhutorud ja massiks veel maakive vms) ning põhimassina kasutatakse saviliiva segu (mis piirkonniti oma hoovis kättesaadav). pisi|Pildil on märgistatud erinevad kolde osad numbritega. 1. Küttepuude sissepaneku koht(jäävad püstisesse asendisse). 2 osa on põlemis tunnel. 3. osast liigub tuli tünni ülaossa(4), kus toimub teistkordne põlemine. Kuum õhk liigub alla(6) ning liigub tunnelisse(7), mida ümbritseb salvestav mass.
Ajalugu
Rakkettahju idee tuleneb rakettpliidist, mis arendati Aprovecho Instituudis 1982 dr. Larry Winiarsky poolt (rocketheater.com). Pärast seda on hakatud tema ideed edasi arendama lisades salvestamiseks massi. Esmaselt arendas ideed edasi Ianto Evans ettevõttest Cobb Cottage Co. Oma olulise panuse andsid ka Ernie ja Erica Wisner arendades ideed laiaulatuslikumaks. Pärast seda on muutunud seda tüüpi ahjude ehitamine populaarsemaks just looduslähedaste, isemajandavate, permakultuuri arendajate jms. inimeste seas (rocketheater.com). Viimasel aastakümnel on rakettahju populaarsus olnud tõusutrendis. Sama on märgata ka Eesti lõikes. Kasvanud on koolituste tegijate arv ning huvi antud tüüpi ahjude vastu. Järjest enam leiab rakettahju kohta ka eesti keelset kirjandust (saviehitus.ee, juured.ee).
Osaline sulamine
Osalise sulamise tekke põhiskeemid
500px|pisi|Skemaatilised graafikud, mis näitavad [[magma tekkega seotud füüsikalisi protsesse Maa ülavahevöös. Ühtlasi on need graafikud osalise sulamise põhiskeemid]]
Skemaatilised graafikud (pildil paremal), mis näitavad magma tekkega seotud füüsikalisi protsesse Maa ülavahevöös, on ühtlasi osalise sulamise tekke põhiskeemid. A...D on erinevad laamtektoonilised olukorrad. Graafikutel on näidatud punase joonega geotermiline gradient (temperatuurikõver Maa sees) ja rohelise joonega vahevöö ainese solidusjoon (faasidiagrammil kivimi sulamise algtemperatuure näitav joon). Kui kaks kõverat lõikuvad, algab osaline sulamine ja järelikult ka magma teke.
A) Tavaolukord: kõverad ei lõiku ja vahevöö aineses osalist sulamist ei saa tekkida – seetõttu magmat tavaolukorras ei moodustu. Näiteks 200 kilomeetri sügavusel maapinnast on vahevöö temperatuur ligi 1500 °C, kuid siiski ebapiisav, et vahevöö materjal (peridotiit) hakkaks üles sulama.
Kihvmadu
Kihvmadu (Lycodon) on maoperekond.
Osaline sulamine
Osalise sulamise tekke põhiskeemid
B) Ookeani keskahelikes leiab osaline sulamine aset üsna madalal sügavusel kõrge temperatuuri ja väga õhukese litosfääri juures.
C) Vahevöö pluumis toimub osaline sulamine suurematel sügavustel veelgi kõrgemate temperatuuride tõttu, kuid paksema litosfääri juures.
Kihvmadu
Klassifikatsioon
Kihvmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Osaline sulamine
Osalise sulamise tekke põhiskeemid
D) Subduktsioonivööndites leiab aset osaline sulamine suurematel sügavustel vee lisandumisest tingitud kivimi soliduse vähenemise tõttu.
Malusi saared
pisi|[[Viimsi poolsaar|Viimsi ja Juminda poolsaarte vahele jääv mereala]]
Osaline sulamine
Ookeani keskahelikes
Ookeanide keskahelike all on vahevöö konvektiivsed tõusuvoolud, mis toovad kivimid madalama rõhuga piirkonda, kus algab osaline sulamine. Enne kui materjal liikuma hakkab, on rõhk astenosfääris piisavalt kõrge, et ülessulamist takistada. Kui materjal liigub ülespoole, siis rõhk langeb. Seepärast satub aines sellistesse temperatuuri ja rõhu tingimustesse (faasidiagrammil solidusjoonest paremale jääv ala), kus materjal hakkab osaliselt sulama.
Kihvmadu
Klassifikatsioon
2017. aastal on liigitatud (Zootaxa) kihvmao perekonda maoliik Lycodon sidiki Wostl, Hamidy, Kurniawan ja Smith, 2017.
Malusi saared
Malusi saared (rts Malö ) on kolmest saarest koosnev ahelik Kolga lahe ja Soome lahe avaosa piiril, natuke enam kui 10 km mandrist. Ahelikku kuuluvad Põhja-Malusi (Väike-Malusi), Vahekari ja Lõuna-Malusi (Suur-Malusi).
Funktsionaalne keeleoskus
Funktsionaalseks keeleoskus on võime kasutada keelt kõnes ja kirjas, nii et inimene saaks edukalt toime tulla õppimisel, tööl ja suhtlemisel.
Gross (perekonnanimi)
Gross on perekonnanimi.
Osaline sulamine
Ookeani keskahelikes
Sellise osalise sulamise protsessi põhjuseks on dekompressionaalne sulamine, mis toimub vahevöö ainese adiabaatilise tõusu tulemusena.
Gross (perekonnanimi)
Saksamaal ja Austrias kasutatakse nime kirjapildis topeltessi (ss) asemel hoopis ß|tähemärki "ß" (eszett).
Osaline sulamine
Kuumades täppides
Vahevöö mõnedes alumistes osades on temperatuur ümbritsevast tunduvalt kõrgem. Selliseid soojuse allikaid nimetatakse kuumadeks täppideks. Nendes kohtades on vahevöö materjal kuumem ja seetõttu ümbritsevast kergem. Seetõttu tõuseb too materjal vahevöö ülemistesse osadesse peenikeste sammaste ehk vahevöö pluumidena. Kui pluumide aines jõuab vahevöö ülemistesse osadesse, on rõhk tunduvalt alanenud selleks, et materjal hakkaks osaliselt sulama.
Subduktsioonivööndites
Osalist sulamist mõjutavate tegurite hulgas on lisaks temperatuurile ja rõhule ka kivimi koostis. Näiteks kui kivimile lisandub täiendava komponendina vesi, siis see vähendab kivimi solidust.
Andrus Peegel
Andrus Peegel (10. märts 1955 – 13. aprill 2020) oli eesti graafik, illustraator, karikaturist, ajalehe- ja raamatukunstnik.
Osaline sulamine
Subduktsioonivööndites
Subduktsioonivööndites sukeldub ookeaniline laam mandrilise laama alla. Sukeldunud laama sügavamale nihkudes hakkab tõusma temperatuur ja rõhk, mis viib kivimite moondumisele. Moonde käigus kristalliseeruvad kivimid ümber, kusjuures kristallstruktuuris olnud vesi tõrjutakse välja. Vabanenud vesi liigub ülespoole sukelduva laama kohal olevasse vahevöö kiilu ja segunedes sealse ainesega (peridotiitidega) vähendab selle solidust sedavõrd, et algab peridotiitide osaline sulamine ning moodustuma hakkavad esimesed magmatilgad. Sulanud magma on lähtekivimist väiksema tihedusega ja hakkab seetõttu aeglaselt ülespoole liikuma.
pisi|500px|Kuiva ja hüdrateeritud [[Peridotiit|peridotiidi sulamise skemaatilised graafikud]] Kõrvaloleval pildil on näidatud kahte skemaatilist graafikut – kuiva peridotiidi ja hüdrateeritud peridotiidi sulamise graafikuid, kus horisontaalteljeks on temperatuur ja vertikaalteljeks sügavus (ka rõhk). Graafikutel on punase joonega tähistatud geotermiline gradient, tumesinise joonega peridotiidi solidusjoon ja tumekollase joonega likvidusjoon. Helesinise värviga tähistatud alas on materjal osaliselt üles sulanud ja kollast värvi alas on materjal täielikult üles sulanud. Vasakpoolne graafik kirjeldab tavaolukorda – üldjuhul on peridotiit Maa sisemuses tahke, sest tema solidusjoon ei lõiku Maa geotermilise gradiendiga. Seevastu parempoolsel graafikul nad lõikuvad, sest subduktsioonivööndites vee lisandumine peridotiidile vähendab viimase solidust ja algab osaline sulamine.
Andrus Peegel
Ta õppis Tartu Kunstikoolis ja Tartu Riiklikus Ülikoolis, täiendas end erialaselt välismaiste ajalehtede toimetustes ja erialastes töötubades. Andrus Peegel oli Tartu Kunstikooli õppejõud, Tartu Kunstnike Liidu liige, EKKT (Eesti Kunstnike Koondis Torontos) liige.
Ta töötas karikaturistina mitmes ajalehes, näiteks Sirbis ja Vasaras, ning Pikris. Töötas mitme ajalehe kujundaja ja illustraatorina, tegi kaastööd kirjastustele ja väljaannetele nii Eestis kui ka välismaal, lõi tunnusgraafikat (Eesti Kirjanduse Selts, Tartu Linnaraamatukogu jne).
Kihvmadu
Levila
Need maod on levinud Aasias ja Austraalias.
Lüps
pisi|Lehma lüpsmine 19. sajandi lõpul. [[Heinrich Tiidermanni foto]] Lüps ehk lüpsmine on looma (lüpsilooma) udarast piima väljutamine kas käsitsi või lüpsiseadmega (masinlüps).
Kihvmadu
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodon seisuga 25.01.2014.
Lüps
Lüpstud on nt lehmi, kodukitsi, uttesid, märasid.
Gross (perekonnanimi)
Eestis
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Gross 201 mehel ja 206 naisel. Perekonnanimede levikult on Gross meeste puhul 294. ja naiste puhul 326. kohal.
Funktsionaalne keeleoskus
Selleks on vaja juba funktsionaalse keeleoskuse arendamist alustada peres ning jätkata lasteaias ja koolis. Funktsionaalse keeleoskuse arendamise hulka kuulub: kirjutamisoskuse, kõnelemisoskuse, diskussioonioskuse ja lugemisoskuse arendamine. Keeleoskuse arendamist tuleb lõimida erinevate teemadega ja ainetega, mis võimaldab omandada rohkem teadmisi ja seostada varem õpitud teadmistega.
Gross (perekonnanimi)
Eestis
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Gross mitmes paigas: Karksi kihelkond, Vändra kihelkond, Audru kihelkond, Tartu-Maarja kihelkond, Kose kihelkond, Kadrina kihelkond, Simuna kihelkond, Martna kihelkond, Hargla kihelkond, Puhja kihelkond, Sangaste kihelkond, Halliste kihelkond.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Gross järgmiste perekonnanimede vastu: Allvere, Arulepp, Ehtmaa, Hallas, Hallivee, Heinloo, Järvik, Jõemets, Kallaste, Karemäe, Kirsi, Koitjärv, Koitla, Koitne, Kross, Laanemets, Laidvee, Loogna, Läve, Metsla, Ojanurm, Pajula, Piirsalu, Põllma, Raidma, Raidmäe, Raiend, Roomets, Roopalu, Roosmaa, Roosna, Rooväli, Tammela, Tammeväli.
Samas keegi sellist perekonnanime endise asemel ei võtnud.
Funktsionaalne keeleoskus
Tänapäeva koolilaste/noorukite funktsionaalne keelepädevus on langenud. Näiteks on vähenenud raamatute lugemine, mis ei arenda mitte ainult lugemisoskust vaid ka õigekirjaoskust. Nutiseadmete massiline kasutamine suhtlemisel kahjustab keele õigekirjasoskust. "Õpilastele tuleb anda võimalus pidevalt ja mitmekülgselt suhelda, lugeda ja kirjutada, arendada oma loomevõimet, mis tekitab huvi nüansirikka ja tõhusa suhtluse, mitut liiki ja laadi tekstide ning keele vastu".
Malusi saared
Malusi saared moodustavad koos Rammu ja Allu saarega Jõelähtme valla Rammu küla.
Andrus Peegel
Näitustel hakkas esinema 1978. aastal.
Torontos tegutseva Eesti kunstnike koondise juhatus valis oma koondise 60. aastapäeva puhul Andrus Peegli kunstialbumi kavandi välja kaheksa võistlustöö hulgast. Auhinnaks saadi 250 dollarit.
Isiklikku
Tema isa oli Juhan Peegel.
Malusi saared
Nimest
Nime "Malusi" päritolu kohta on käidud välja mitu hüpoteesi. Näiteks Per Wieselgren on pidanud seda puhtaks rootsi laenuks. Ta on viidanud sõnatüvele mal, mis tähendab rootsi keeles jämedat kari ja väikesi kive mere, järve või jõe rannal. Oskar Loorits tõi aga 1929 välja, et mala tähendab Viru-Nigulas „mererannas asuvat kruusa“. Julius Mägiste on tüve mal seostanud mordvakeelse sõnaga mala.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi 1855. aastal ilmunud teoses "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus" on lisaks saare rootsikeelsele nimele Malö toodud ära järgmine lõik: "eesti k. Malos, Allot, Rumpla jt". Sama allika järgi olid saared asustamata.
Eralt Arti järgi oleks sobilik Malusit seostada hoopis eestikeelse liitsõnaga "maa + lood" ja aja jooksul on see nimetus lihtsalt lühenenud. "Lood" tähendaks väikest ja kivist saart; Põhja-Eestis on mitu saart, mille nimesse on see sõna liitunud. Aastasadadega on Malusi saared maakerke tõttu kasvanud ja jää on uut kivimaterjali juurde lükanud – nõnda on ka loost saanud maalood ehk Suurest Maaloodist on saanud Suur-Malusi ja Väikesest Maaloodist Väike-Malusi. Ka 1768. aastal seoses laeva riisumisega välja antud kohtuprotokollis on Malusi saare nimena esitatud "Malos".
Värviteooria
Värviteooria ehk värvusõpetus on õpetus värvuste korrastamisest mingisse süsteemi.
Värviteooria eri harud käsitlevad järgmisi nähtusi:
Värviteooriat tuleb eristada värvitajust, värvipsühholoogiast ja värvipigmentide ja sideainete keemiast ning praktilisest kasutamisest kujutavas kunstis.
Ajaloost
Värvusi on püütud süstematiseerida juba alates antiikajast, kuid enamasti põhinesid need praktilistel tähelepanekutel kunstis kasutatavate värvipigmentide segamise ja lahjendamise kohta. Esimese füüsikal põhineva katse värve korrastada tegi Isaac Newton, kes toetus tähelepanekule, et prisma lahutab valge valguse spektri nähtavateks värvideks. Fenomeni kirjeldas Newtoni teos "Optika" 1704. aastal.
Varased värviteooriad defineerisid kolm primaarvärvi, millest arvati segamise teel võimalik saada kõik ülejäänud värvid - nendeks primaarvärvideks olid kollane, punane ja sinine (RYB-mudel). Nende värvustega seostati ka 18. sajandil värvinägemise teooriaid, toetudes mõnedele värvitaju iseärasustele, nagu näiteks komplementaarvärvuses järelkujutise teke silmas ja värvilise valguse puhul tekkivad vastandvärvis varjud. Need ideed koos autorite endi vaatlustulemustega võeti kokku kahes teedrajavas värviteooria-alases teoses: Johann Wolfgang von Goethe "Zur Farbenlehre" ("Värviõpetusest", 1810) ja Michel Eugène Chevreul' "De la Loi du Contraste Simultané des Couleurs" ("Simultaankontrasti seadusest", 1839). Inglise portretist Charles Hayter kirjeldas oma raamatus "A New Practical Treatise on the Three Primitive Colours Assumed as a Perfect System of Rudimentary Information" (London 1826), kuidas kõik värvused on segatavad kolmest põhivärvusest. 19. sajandi lõpul tuvastasid nii Saksa kui ka Inglise teadlased, et värvuste nägemist saab kõige paremini kirjeldada hoopis teise komplekti primaarvärvuste abil - nendeks olid punane, roheline ja sügavsinine (RGB-mudel) ning et värviaisting tekib kolme monokroomse valguse aditiivse liitmise tulemusena. Edasised uurimised kinnitasid selle mudeli õigsust, avastati kolmele lainepikkusele tundlike retseptorite olemasolu silma sarvkestas (trikromaasia). 20. sajandi alguses lisandus värvisegude kvantitatiivne kirjeldamine ehk kolorimeetria ning selle alusel loodi aina keerukamaid mudeleid, milles iga värvus oli defineeritud koordinaadistiku abil. Sellesse perioodi jääb ka värvinägemise oponenttaju teooria formuleerimine.
19. sajandi lõppu ja 20. sajandi algusse jääb ka aeg, mil arenev keemiatööstus jõuliselt laiendas valguskindlate sünteetiliste värvainete värvivalikut ja võimaldas saada ennenägematu küllastusega eredaid värve nii riidevärvide, tintide kui ka maalipigmentide hulgas. Niisamuti arenes värvifotograafia. Kolmevärvitrükis pildid said nii esteetiliselt kui ka majanduslikult jõukohaseks masstrükistele, ja kunagised kunstnike loodud õpetused värvide ja pigmentide segamise kohta uute värvitoonide saamiseks kohandati trükitintidele. Kõige efektiivsemaks ja enim toone andvaks primaarvärvuste komplektiks osutus taevasinine (cyan), fuksiinpunane (magenta) ja kollane (CMY-mudel). Triaadi värvidele lisati neljas protsessvärv, tumedaimate pindade saamiseks vajalik must toon (key) ja nii trükis kui fotograafias täitis valge värvi osa valge paberipind (ühtlustava segunemisega värvisüntees). Ühendatud värvisüsteemidesse lülitati nii aditiivne kui subtraktiivne värvisüntees nii, et CMY primaarvärvused defineeriti sellistena, mis neelavad vaid üht aditiivset primaarvärvust: tsüaansinine absorbeerib vaid punast valgust (−R+G+B), magenta ainult rohelist (+R−G+B), ja kollane vaid sügavsinist (+R+G−B). Protsessvärvidega trükk võimaldab majanduslikult mõistlike kuludega reprodutseerida piisavat hulka värve, kuid jääb puudulikuks teatud küllastusega värvitoonide puhul, näiteks ereoranžid ja erklillad toonid. Tänapäeval on neljavärvitrükile lisandunud kuuevärvitrükimenetlus, näiteks Pantone Hexachrome või CcMmYK.
Värviteoreetikuid
Värvusi ja nende omadusi, samuti värvuste tajumise ja koosmõju nähtusi on rohkem või vähem süsteemselt käsitlenud oma teostes näiteks järgmised autorid:
Munandimanusejuha
Munandimanusejuha (ladina ductus epididymis) on paljude isasloomade kuse-suguelundkonda kuuluv paariline juha.
Munandimanusejuha saab alguse munandivõrgustikust lähtuvate munandimanuse sagarikkude torukestest ja jätkub munandimanusesabast alates seemnejuhana.
Munandimanusejuha ülesandeks on seemnerakude küpsemine, säilitamine ja liigutamine seemnejuhadesse.
Keerdunud munandimanusejuha paikneb munandimanusekeha ja -saba piirkonnas ning selle pikkus varieerub loomaliigiti :
Madudel võivad munandimanusejuha anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja funktsioonid liigiti erineda, nii moodustab munandimanusejuha lõpuosa osadel madudel omamoodi laiendi (ampulla), kus säilitatakse seemnerakke, kuid õud-lõgismadudel hoitakse seemnerakke juhas endas.
Kilusang Bagong Lipunan
Pärast 1986. aastat on KBL osalenud enamikul Filipiinide valimistel, kuid neil oli 2019. aastani esindajatekojas vaid üks koht (mida täitis endine esileedi Imelda Marcos). Pärast 2019. aastat pole nad parlamenti pääsenud.
Pruutneitsid
"Pruutneitsid" (inglise Bridesmaids) on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide komöödiafilm, mille lavastas Paul Feig.
Ernst Heinrich Weber
pisi|Ernst Heinrich Weber Ernst Heinrich Weber (24. juuni 1795 Wittenberg – 26. jaanuar 1878 Leipzig) oli Saksa arst, keda peetakse üheks eksperimentaalpsühholoogia rajajaks. Weberi tööd avaldasid nii oma eluajal kui ka hiljem psühholoogia ja füsioloogia aladele mõju. Tema uurimused puudutuse tunnetuse kohta koos põhjaliku uurimistehnika rakendamisega andis suuna tulevastele psühholoogidele, füsioloogidele ja anatoomia uurijatele.
Pruutneitsid
Filmis mängivad Kristen Wiig, Maya Rudolph, Rose Byrne, Melissa McCarthy, Wendi McLendon-Covey, Ellie Kemper, Chris O'Dowd ja Jill Clayburgh.
Eesti kinodesse jõudis "Pruutneitsid" 27. juulil 2011.
2012. aastal kandideeris linateos kahele Oscarile: parima algupärase stsenaariumi eest ja Melissa McCarthy naiskõrvalosatäitja Oscarile.
Ernst Heinrich Weber
Tööd
Weberi seadus: Weberi seadus, nagu selle nimetas Gustav Theodor Fechner, aitab näidata, et psühholoogilisi sündmusi saab uurida samaaegselt mõõdetavate füüsiliste stiimulite väärtustega.
ΔR/R = k On leitud, et Weberi seadus on kehtetu intensiivsuste vahemike äärmustes. Fechner sai Weberi seadusest inspiratsiooni ning töötas välja seaduse, mida me praegu teame kui Fecheri seadust. Fechneri seadus oli edasiarenduseks selles aspektis, et Fechner oli välja töötanud uued meetodid märgatava erinevuse mõõtmiseks, mis tegi need täpsemaks.
Eksperimentaalpsühholoogia: enamuse oma karjäärist töötas Weber koos oma vendade Wilhelmi ja Eduardi ning oma tööpartneri Gustav Theodor Fechneriga. Nende töösuhete ajal viis Weber lõpule oma uuringud kesknärvisüsteemi, kuulmissüsteemi, aju anatoomia ja funktsioonide kohta ning suure hulga uuringuid tunnetuslikus füsioloogias ja psühholoogias. Järgmised punktid on osa Weberi panusest eksperimentaalpsühholoogiasse:
Eksperimentaalne laine teooria: uuris lainete voolu ja liikumist vedelikes ja elastsetes torudes.
Hüdrodünaamika: avastas seadusi ja rakendas neid. 1821. aastal Weber käivitas koos oma noorema venna Wilhelmiga seeria eksperimente, mis tegelesid vedelike füüsikaga. See uurimistöö oli esimene teadaolev kord, kui hüdrodünaamika printsiipe kasutati vereringluse kirjeldamiseks. Weber jätkas tööd verega ning tegi teise olulise avastuse aastal 1827. Weber seletas veresoonte elastsust vere püsival liikumisel aordist kapillaaridesse ning arterioolidesse.
Kahe-punkti-läve tehnika: aitas kaardistada tundlikkust ning puudutuse teravust kehal kasutades kompassi tehnikat. Kompassi otsad sätitakse varieeruvatele kaugustele, et näha, millisest kaugusest alates tajutakse kompassi otsi kui kahte erinevat punkti. Weber kirjutas ja katsetas teistest ideedest seoses aistingutest, sealhulgas absoluutsest lävest, mis on kõrgeim võimalik tajutav intensiivsus indiviidi jaoks, enne aistingu tajumise kadumist.
Weberi illusioon: "kahe punkti lahknevuse kogemus, kui stimulatsioon liigub üle tundetu ala ning kahe punkti lähenemise kogemus liikumisel üle tundliku ala" ("experience of divergence of two points when stimulation is moved over insensitive areas and convergence of two points when moved over sensitive areas").
Hilisem karjäär
1817. aastal määrati Weber Leipzigi Ülikoolis psühholoogiadotsendiks. Juba järgmisel aastal (1818) sai temast anatoomiaprofessor. Ta püsis sel ametikohal kaua aega, võttes elu lõpupoole siiski psühholoogiaprofessori nimetuse. Elu lõpu poole tegeles Weber vähem testimise ja eksperimentidega, kuid ta oli siiski huvitatud sensoorsest psühholoogiast. Weber läks 1871. aastal Leipzigi Ülikoolist pensionile. Ta jätkas siiski tööd koos oma venna Eduardiga. Nende töö närvistimulatsiooni ja lihaste allasurumisega muutis pärssiva reageerimise tehnika populaarseks teraapiavormiks tol ajal. Ernst Heinrich Weber suri 1878. aastal Leipzigis.
Herrnhuti vennaste uniteedi arhiiv
pisi|Arhiiv (oktoober, 2009) Herrnhuti vennaste uniteedi arhiiv (saksa Archiv der Brüder-Unität zu Herrnhut, lühemalt Unitätsarchiv) on ülemaailmse vennastekogudusliikumise keskarhiiv, mis asub Saksamaal Herrnhutis. Arhiiv asutati 1764. aastal.
Arhiivis asub mitmeid eestikeelseid trükiseid, mis ilmusid enne 1850. aastat.
MrBeast
Jimmy Donaldson (sündinud 7. mai 1998, Wichita, Kansas), rohkem tuntud pseudonüümi MrBeast all, on Ameerika videoblogija, show-äritegelane, samanimelise YouTube'i kanali looja. Teda peetakse YouTube'i suure väärtusega trikivideote žanri pioneeriks. 2023. aasta jaanuaris jõudis tema kanali tellijate arv 130 miljoni inimeseni, mis teeb temast platvormi tellijate arvult neljas.
Biograafia
Jimmy Donaldson sündis 7. mail 1998 Kansases. Ta kasvas üles Greenville'is, Põhja-Carolinas. Tal on vanem vend nimega CJ (CJ), kes omab kanalit nimega "MrBro". Donaldson lõpetas 2016. aastal Greenville'i kristliku akadeemia ja astus sama aasta lõpus East Carolina ülikooli, kuid jättis lõpuks välja. Donaldsonil diagnoositi keskkoolis Crohni tõbi ja ta on olnud selle suhtes avameelne, kuigi ta ei räägi sellest sageli.
Daniil Fomin
pisi|Daniil Fomin 2021. aastal [[Moskva Dinamo särgis]] Daniil Dmitritjevitš Fomin (vene keeles Даниил Дмитриевич Фомин; sündinud 2. märtsil 1997 Tihhoretskis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo ja Venemaa jalgpallikoondises.
2009. aastal liitus ta FK Krasnodari noorteakadeemiaga. Aastatel 2014–2017 mängis ta klubi reservmeeskonnas Venemaa tugevuselt kolmandas liigas, kuid liigadebüüti tal Krasnodari põhimeeskonnas teha ei õnnestunud. Aastatel 2017–2019 oli ta laenul Venemaa esiliiga klubis FK Nižni Novgorod.
2019. aasta juunis liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga FK Ufa. 2020. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Moskva Dinamoga.
Venemaa jalgpallikoondises tegi Fomin debüüdi 11. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Türgi vastu. Ta kuulus Venemaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.
Petšora rajoon
Petšora rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Petšora jõe keskjooksul. Piirneb idas Handi-Mansimaaga.
Rajoonis on 14 kohalikku omavalitsust.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 66 291, neist 69% venelased, 15,4% komid ja 7,6% ukrainlased.
Anna-Liisa Kasurinen
Anna-Liisa Kasurinen (neiuna Oksanen, aastatel 1967–1989 Piipari; sündinud 8. mail 1940 Kivijärvi vallas) on Soome poliitik. Ta on sotsiaaldemokraatliku partei liige.
Ta oli aastatel 1979–1995 Eduskunna liige (Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei ridades). Ta oli 30. aprillist 1987 kuni 26. aprillini 1991 Soome kultuuriminister (ametliku nimetusega minister haridusministeeriumis, nn. teine haridusminister) ja 28. augustist 1990 kuni 26. aprillini 1991 minister transpordiministeeriumis.
Ta on väljaõppelt meditsiiniõde.
Sarkoidoos
Sarkoidoos on koondnimetus inimestel (harvem teistel imetajatel) esineva teadmata etioloogiaga Th1-immuunrakkude vahendatud progresseeruva multisüsteemse granuloome moodustava krooniliselt ja ettearvamatult kulgevate haiguste rühma kohta.
Mõned autorid liigitavad sarkoidoosi ka autoimmuunhaiguste hulka.
Sarkoidoosi ja lümfoid(-immuun)süsteemi vastastikune mõju on praegu veel immuunparadoksi staatuses, kuna haiguse kujunemisel osalevad mitmed immunoloogilised kaitsemehhanismid. Arvatakse, et anergilise seisundi ehk organismi vaegreageerivuse põhjustab ebapiisav perifeerne rakuline immuunsus.
Sarkoidoos väljendub sageli lümfadenopaatia ja sarkoidsete granuloomidena, mis on kroonilised ebanormaalsete põletikurakkude kogumikud. Granuloomid on mittekaseoossed ja võivad kaltsifitseeruda. Sarkoidsed granuloomid tekivad enamasti kopsudes või lümfisõlmedes, kuid võivad tekkida ka hingamisteedes, luudes, maksas, põrnas, neerudes, südames, ajus, silmades, nahas, kilpnäärmes, tüümuses, kõhunäärmes ja suguelundites.
Kesknärvisüsteemi haaratus süsteemse sarkoidoosi korral on ebaharilik, kuid võib esineda kuni 10%-l haigusjuhtudest.
Sarkoidoosist paranevad iseeneslikult ligi pooled patsiendid.
Sarkoidoosi kohta teatakse vähe, kuid vaatamata sellele loetakse seda valdavalt healoomuliseks seisundiks ja statistiliste andmete alusel ei ületa suremus 1–5%. Surma põhjuseks on tavaliselt kopsukoe armistumine, mis põhjustab hingamispuudulikkust või südamepuudulikkust.
Sümptomid
Sarkoidoos on põletikuline haigus, mille korral võivad sarkoidsed granuloomid tekkida igas elundis. Sarkoidoos on sageli asümptomaatiline. Sagedasemad sarkoidoosist tingitud ebaspetsiifilised sümptomid on väsimus, jõuetus, kaalukaotus, valud, artriit, silmade kuivus, põlvede turse, hägune nägemine, õhupuudus, kuiv köha või nahakahjustused. Neerude, maksa, südame või peaaju tabandumine võib põhjustada tõsisemaid sümptomeid ja raskendada haiguse kulgu.
Sarkoidoosi sümptomaatika on seotud haiguskollete asukohaga elundis või elundkonnas, nii näiteks võib neurosarkoidoos avalduda kraniaalnärvide halvatuse, krampide, basilaarse meningiidi, ajuripatsi ja hüpotalamuse kahjustustena, mis võivad põhjustada magediabeeti.
Kliiniline pilt
Sarkoidoosil esineb erinevaid kliinilisi presentatsioone:
Põhjused
Sarkoidoosi tekkepõhjused ei ole teada, kuid sellega seostatakse mitmeid tegureid :
Oletatakse, et haigestuvad geneetiliselt vastuvõtlikud ehk nn sarkoidse konstitutsiooniga isikud tõenäoliselt väliskeskkonna spetsiifiliste agensite toimel.
Sarkoidsetes granuloomides on tuvastatud mitmeid baktereid, nagu mükoplasmad, Borrelia burgdorferi, tuberkuloosi mükobakter ja Mycobacterium avium, Propionibacterium acnes, Rickettsia helvetica jt.
Epidemioloogia
Sarkoidoosi esinemissagedus on 1–40 haigusjuhtu 100 000 elaniku kohta aastas; Põhja-Euroopa maades 5–40, Jaapanis 1–2. USA-s diagnoositakse sarkoidoosi valdavalt tumedanahalise elanikkonna seas (35,5 haigusjuhtu 100 000 tumedanahalise kohta võrreldes 10,9 haigusjuhuga 100 000 valgenahalise kohta aastas).
Sarkoidoosi esineb sagedamini 30–50-aastastel täiskasvanud meestel, keskmine vanus haigestumisel on 40 aastat. Seda esineb rohkem ka teatud inimgruppidel, nagu tumedanahalistel (3,5 korda sagedamini) ja skandinaavlastel. Ka on täheldatud sesoonsust (rohkem diagnoositakse haigust suvel kui talvel).
Diagnoosimine
Diagnoosi määramisel kasutatakse kujutavat diagnostikat, laboratoorseid analüüse ning kontrollitakse südame ja kopsude tööd.
Akuutse sarkoidoosi tuvastamiseks jälgitakse seerumi angiotensiini konverteeriva ensüümi (SACE) sisalduse muutust patsiendi veres. ACE katalüüsib kudedes ja plasmas angiotensiin I üleminekut bioloogiliselt aktiivseks angiotensiin II-ks, millega kaasneb põletikumediaatorite, nagu kemokiinide, tsütokiinide (IL-6), intertsellulaarse adhesioonimolekuli ICAM-1 ja vaskulaarse adhesioonimolekuli VCAM-1 süntees.
Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis tähistatakse sarkoidoosi koodidega D86.0–D86.9.