cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pjotr Nilus
Elulugu
Alates 1889. aastast jätkas ta õpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias Ilja Repini juures, kes soovitas noorel kunstnikul kohe hakata näitustel osalema ning naasta kodulinna, kus Lõuna-Venemaa kunstnike liit (Товарищество южнорусских художников) kogus hoogsalt tuntust.
Anna Ancher
Looming
Talvine viibimine Pariisis 1889. aastal ei muutnud tema kunstis oluliselt midagi, kuigi teatavat muutust võib täheldada teoses "Päikesepaiste sinises elutoas" (1891).
Irma (Itaalia)
Aastatel 1927–1955 oli Irma osa Bovengo vallast.
Pjotr Nilus
Elulugu
Naasnud Odessasse, sai temast kohaliku kunstikogukonna üks keskseid tegelasi. 1893. aastal sai ta Lõuna-Venemaa kunstnike liidu liikmeks. 1898. aasta suvel Odessas tutvus Nilus Ivan Buniniga.
Anna Ancher
Looming
Anna Ancher oli osa Skandinaavia kunsti- ja kirjandusliikumisest Det Moderne Gennembrud ('kaasaja läbimurre'), mis sarnaselt Prantsuse naturalismi ja realismiga lükkas tagasi idealiseerimise ja püüdis selle asemel jäädvustada elu, mis on "päris". Ancher püüdis meisterlikult tabada valguse põgusaid efekte. Tema lõuenditel on näha impressionistlike teoste mõju, mida ta nägi Pariisi-reiside ajal aastatel 1885 ja 1888. Peamiselt maalis ta interjööre, meenutades Johannes Vermeeri ja Jean-Baptiste-Simeon Chardini.
Pjotr Nilus
Elulugu
Pjotr Nilus suri 1943. aastal okupeeritud Pariisis ning on sinna ka maetud.
Anna Ancher
Looming
Abielu 1880. aastal ja emadus 1883. aastal ei takistanud Ancheri arengut. Ta töötas omas tempos ja oli teemade valikul äärmiselt iseseisev. Ta andis harva järele kiusatusele, maalida keerukamate kompositsioonidega pilte, nagu näiteks "Misjonäride koosolek" (1903). Tema ja ta abikaasa külalislahkesse koju tulid igasugused inimesed, kunstnike sõbrad, kalurid ja kuninglikud perekonnad, nii poliitilised radikaalid kui ka usklikud inimesed. Välise tunnustuse kiuste, mille ta saavutas arvukatel Skandinaavia ja rahvusvahelistel näitustel, säilitas ta oma loomulikkuse. Ta oli aastast 1904 Kunstide Akadeemia täiskogu liige, sai 1913. aastal Ingenio et Arti medali ja 1924. aastal Tagea Brandtsi rändauhinna. Anna Ancheri maalid kuuluvad Taani kunsti suurteoste hulka. Erinevalt teistest Skageni maalikunstnikest pole publik tema kunstist kunagi väsinud.
Pjotr Nilus
Looming
pisi|"Sügis" Nilus maalis enamasti žanristseene ja realistlikke maastikke.
1898. aastal toimus kunstniku jaoks tähtis kohtumine Ivan Buniniga, millest kasvas välja suur kauaaegne sõprus. Bunin pühendas sõbrale ühe oma lüürilisematest luuletustest "Üksindus" ning 1917. aastal maalis Nilus "I. A. Bunini portree".
Anna Ancher
Anna ja Michael Ancheri abielu
pisi|[[Peder Severin Krøyer. "Hõbepruutpaar Anna ja Michael Ancher", 1905. Portree autor ja Ancherid olid sõbrad ja loomingulised rivaalid. Pastellmaal on Krøyeri kingitus abielupaarile 25. pulma-aastapäevaks. ]] Skageni ainsat külalistemaja olid Ane ja Erik Brøndum juhtinud alates 1859. aastast. Sellest sai paljude linna tulnud kunstnike kohtumispaik. Ehkki mees oli Annast kümme aastat vanem, tekkis nende vahel vastastikune sümpaatia, mis arenes vaimustuseks. Anna tahtis olla maalikunstnik, kellel on perekonna toetus. Koos maalisid nad Skagenis enam kui pool sajandit.
Pjotr Nilus
Looming
1890. aastatel maalis Nilus peamiselt žanrimaale ühiskondlikult olulistel teemadel. Ta meenutas seda aega: "Olin 13 aastat peredvižnik. Siis algas evolutsioon äärmuslikust realismist individualismini." 20. sajandi alguses, pärast välismaale reisimist ja moodsa kunstiga tutvumist, jättis kunstnik žanrimaali ja ühiskondlikud probleemid oma loomingust kõrvale, eelistades edaspidi maastikku ja impressionistlikku maalimisstiili. Järgmine periood Niluse loomingus on "sümboolne-romantiline" või "retrospektiivne": kunstnik maalis härrasid ja daame, kes jalutasid parkides või kohtusid koidikul.
Anna Ancher
Anna ja Michael Ancheri abielu
Michael ja Anna Ancher abiellusid 18. augustil 1880, Anna 21. sünnipäeval.
Pjotr Nilus
Looming
1915. aastal toimus Odessas Niluse isikunäitus, mille eest saadud tasu annetas ta riigi läänepoolsete piirkondade sõjapõgenikele.
Anna Ancher
Anna ja Michael Ancheri abielu
Ancherite pere esimeseks koduks sai Østerby vana aiamaja, mis täna kuulub Skageni muuseumile. Aastal 1883 sündis Anna ja Michaeli tütar Helga. Pärast lapse sündi ostsid Michael ja Anna Markvejl pika madala maja. Kunstnikepaar nägi oma uue elukoha sisekujundusega palju vaeva. Huvitava sisustustega lõid nad omapärase ning isikupärase kodu.
Panemunė vald
Panemunė vald (leedu keeles Panemunės seniūnija) on vald Kaunase linna koosseisus ja selle lõunapoolses osas, kuhu kuuluvad Panemunė, Rokai, Vaišvydava ja Vičiūnai linnaosad. Valla pindala on 24,8 km². Aastal 2011 oli seal 14 941 elanikku. Vallamaja asub aadressil Perlojos g. 29, vallavanemaks on Rasina Žolynienė.
Anna Ancher
Anna ja Michael Ancheri abielu
Helga Ancher sündis kunstnike ringkonnas ja jäi Anna ja Michaeli ainsaks lapseks. Ta otsustas juba varakult hakata Skageni traditsioone järgivaks kunstnikuks. Temast sai Kopenhaageni Kunstiakadeemias Valdemar Irmingeri ja Viggo Johanseni tudeng. Ta õppis ka Pariisis.
Pjotr Nilus
Looming
1917. aastal ühines kunstnik revolutsioonilise entusiasmiga, kuid muutis peagi oma arvamust. Ta toetas monarhia pooldajaid oma teostega, luues bolševike-vastaste plakatite sarja, mis oli pühendatud A. Denikini vabatahtlike armeele. Selle tagajärjel oli Nilus sunnitud 1920. aastal Venemaalt lahkuma. Alates 1923. aastast elas kunstnik Buniniga samas majas Pariisis. Paguluses olles ei lõpetanud Nilus oma loomingulist tegevust. Kunstniku loomingus olid peamised linnavaated, Prantsuse maastikud, oli ka natüürmorte, millest ta kujundas omapäraseid sarju. Kunstnik korraldas Euroopas 11 näitust, kus esitleti peamiselt sümboolses-romantilises stiilis töid.
Anna Ancher
Anna ja Michael Ancheri abielu
Ainsate püsikunstnikena said Anna ja Michael Ancher Skageni koloonia alalisteks tugisammasteks.
Skageni külalistemajas käisid suvel noored maalijad. Teiste hulgas olid külastajateks norralased Frits Thaulow ja Christian Krohg. 1889. aastal õppis Anna Pariisis. Pariisis oli õppinud ka Peder Severin Krøyer, kes saavutas 1880. aastal läbimurde nii Pariisis kui ka Kopenhaagenis. Ancherid ja Krøyer said lähemalt tuttavaks 1882. aasta kevadel, kui viimane osales Viini kunstinäitusel. Anna ja Michael kutsusid ta juba samal suvel Skagenisse. Ancherite tutvus Rootsi maalikunstnike Oscar Björcki ja Christian Krohgiga sai samuti alguse Viinis. Kunstnike peod said osaks suve "õhtuakadeemiast". Sageli peeti neid Michaeli ja Anna Ancheri aias.
Skageni koolkonna lõpp
21. novembril 1909 suri Skagenis 58-aastaselt Peder Severin Krøyer. Septembris 1927 suri Michael Ancher, kes oli olnud Skageniga seotud 53 aastat. Anna Ancher suri 75-aastaselt 1935. aasta aprillis. Helga Ancher, viimane Brøndum-Ancheri perekonnast, suri märtsis 1964. Pärast seda Ancherite maja restaureeriti, et seda saaks säilitada sellisena, nagu see oli algselt. Nii nagu Helga Ancher oli oma testamendis otsustanud, avati maja 1967. aastal muuseumina.
Pjotr Nilus
Teosed
Pjotr Nilus tegi läbi järkjärgulise arengu realismist romantilise juugendini. Kunstnik ise nimetas oma maalilisi pilte "krinoliinideks". Selle perioodi maalide tegelased on romantilised noored daamid Napoleon III teise keisririigi aegsetes krinoliinides. Neid maale osteti temalt 1920. aastatel Pariisis hästi.
Anna Ancher
Hans Christian Anderseni artikkel Skagenist
H. C. Andersen külastas 1859. aastal Skagenit, kus ta elas Erik Brøndumi võõrastemajas. Kirjanik oli nähtu üle väga elevil. Ta avaldas artikli Skagenist, kus kirjutas: “Kui olete maalikunstnik, siis järgnege meile siia. Siin on teile motiivid. Siin on luule stseen. Siin Taanimaal leiate looduse, mis annab teile pildi Aafrika kõrbest, Pompei tippudest ja maailmameres liivakallastel hõljuvatest lindudest.”
Pjotr Nilus
Teosed
Nilusel on terve rida Prantsuse meremaastikke. Peaaegu kõiki neid ümbritseb nostalgia Odessa järele. Kunstnik ise uskus, et oli marinistina kõige virtuoossem. Üks kunstniku lemmikvõtteid on mäng kuuvalgusega, mis on selgelt näha pildil "Õhtu mere ääres".
Kunstnikule meeldis kujutada Pariisi tänavaid vihmajärgselt märjana, nii et lompides peegeldub taevas justkui peeglis. Pildil on peategelaseks kõndiv mees, kes on erinevalt 19. sajandi rõivaid kandvatest noortest daamidest moodsalt riides. Pildil on nostalgiliselt kõik segunenud – nii Pariis kui ka Venemaa mälestused. Selle mehe kuju ilmub Niluse visanditel teistele teostele, mida hoitakse Tretjakovi galerii hoidlates.
Maalid, mille kunstnik maalis Saksa okupatsiooni ajal Pariisis, kiirgavad kummalisel kombel ebatavaliselt valgust. Üks kunstniku päikselisemaid teoseid on "Chaussée de la Muette", mille ta lõi aasta enne surma. Pilt meenutab oma meeleolult lapsepõlvepaika, kus puud on suured, trammid heledad ja ehmunud tuvid nokivad midagi. Selles teoses ei ole ainsatki vihjet sõjale.
Selle pildi põhjal on raske öelda, et see on maalitud akvarellidega, kuid ometi on see nii. Nilust kutsuti "akvarelliprintsiks". Pildil kujutas ta tüüpilist Pariisi kohvikut.
Nilust võrreldi Chardiniga, kes maalib mitte värvide, vaid tunnetega. Kuna Nilus arendas oma koloriiti, töötas ta palju valge ja selle varjunditega. Kriitikute seas oli levinud isegi väljend "valge Nilus". Muide, põldude avarus on Niluse üks korduvaid motiive.
Pariisi 16. linnaosa koosneb kolmest piirkonnast: Auteuil, Passy ja Chaillot. Varem oli see Pariisi võsastunud äärelinn. Nüüd on see üks Pariisi kõige kallimaid piirkondi.
Niluse natüürmordid tunduvad olevat inspireeritud inimeste kohalolekust, kes näivad olevat hetkeks ruumist lahkunud. Selle natüürmordi väärtuseks on lihtsus.
California Ülikool Irvine'is
California Ülikool Irvine'is on California Ülikooli süsteemi kuuluv ülikool Ameerika Ühendriikide California osariigi Orange'i maakonnas Irvine'is.
Asutatud 1965. aastal.
Selles ülikoolis on töötanud Rein Taagepera.
Anti Perkson
Anti Perkson (sündinud 11. jaanuaril 1963 Tartus) on eesti keemik.
Greif (trükikoda)
OÜ Greif on Tartu maakonnas Luunja vallas Lohkval tegutsev trükikoda. Ettevõte on spetsialiseerunud raamatute ja brošüüride trükkimisele ja köitmisele. Ettevõte on teinud ka kirjastamistööd.
Anti Perkson
Elulugu
Anti Perkson on töölise poeg.
Greif (trükikoda)
Ettevõte asutati 1996 ja siis sai ettevõte endise Tartu Trükikoja varade omanikuks. Hiljem hakkas ettevõte kasutama endisaegset Noor-Eesti trükikoda, mille juurdeehitised said valmis 2003.
Anti Perkson
Elulugu
Lõpetas 1981 Nõo Keskkooli, 1989 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1993 magistrantuuri Toronto Ülikoolis, 2002 Tartu Ülikoolis doktorantuuri; keemiatehnoloogia ja rakenduskeemias (1993, Toronto Ülikool), väitekiri "Coal desulphurisation using suppercritical methanol, a semi-continous reactor study", PhD (teoreetiline ja arvutikeemia, 2002, TÜ), väitekiri "Synthesis and characterization of nanostructured carbon". Täiendas end 1996 Bad Windsheimis Saksamaal, 1998 Joensuu Ülikoolis Soomes. Oli 1989–1992 Toronto Ülikooli uurimisassistent ja assistent, 1993–1994 kaasuurija, 1994–1996 AS Eesti Kütus projektijuht, 1998–2003 Tartu Tehnoloogiad OÜ tehnoloog, 2003–2010 AS Silmet tootearendusosakonna juhataja.
Greif (trükikoda)
2009 avas ettevõte Luunja vallas Lohkval uue tootmishoone.
Anti Perkson
Elulugu
Perkson oli aastail 2007–2010 Silmeti peadirektor ning hiljem on juhtinud ettevõtte Skeleton Technologies üksust Tartus.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: nanostruktuurse süsiniku süntees ja modifikatsioon superkondensaatorite jaoks (1998–2003); haruldaste metallide saamise tehnoloogiad, nende täiustamine. 20 teadustrükist, 6 patenti (kaasautor).
Sargõlana Ignatjeva
Sargõlana Semjonovna Ignatjeva (vene keeles Саргылана Семёновна Игнатьева; sündinud 24. juunil 1963 Njurba rajoonis Jakuudi ANSV-s) on  jakuudi haridustegelane ja pedagoogikateadlane, kõrgkooli rektor.
Ta on 2008. aastast Arktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi rektor. Ta on instituudi kultuurimänedžmendi kateedri dotsent ja kaitsnud pedagoogikakandidaadi kraadi.
Haridus- ja töökäik
Ignatjeva lõpetas 1985. aastal Komsomolski Amuuri ääres Riikliku Pedagoogilise Instituudi vene keele ja kirjanduse erialal. 2007. aastal lõpetas ta Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia erialal "riiklik- ja munitsipaaljuhtimine", spetsialiseerudes Venemaa Põhja sotsiaalarengu juhtimisele.
Aastatel 2000–2008 töötas ta Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis dekaanina. 2008. aastal valiti ta rektoriks.
Paadisadam
pisi|Suurem paadisadam Soomes Paadisadam (ka paadisild) on paatide sildumiseks ja hoidmiseks ehitatud lihtne väikesadam.
Kirjeldus
Paadisadamad asuvad üldjuhul kaitstud vete ääres lahe- või jõesoppides ja on mõeldud peamiselt kohalike inimeste veesõidukitele.
Paadisadam koosneb harilikult statsionaarsest või ujuvast paadisillast, paatide veeskamiseks sobivast kohast (slipist) ja mõnikord ka paadikuurist või muust väiksemast hoonest paadi juurde kuuluvate asjade hoidmiseks. Paatide paremaks kinnitamiseks võivad paadisilla ümber vees olla ankrupoid või vaiad. Paadisadamas on võimalik ohutult silduda tavaliselt vaid väikese süvisega (kuni 1 m) ja lühematel (kuni 7 m) veesõidukitel. pisi|Paadisadam Tartus, Karlova linnaosa serval Emajõel 2017. aastal. Paljud paadisadamad pole kantud sadamaregistrisse, ei osuta teenuseid ega oma alalist valvet. Külalisaluste sildumine või veeskamine toimub praktiliselt kokkuleppel valdajaga ja külalise omal vastutusel.
Teemantlill
Teemantlill (Ionopsidium) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Walcourt
Walcourt on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.
Asulad
Lisaks Walcourt'ile paiknevad valla piirides veel Berzée, Castillon, Chastrès, Clermont, Fontenelle, Fraire, Gourdinne, Laneffe, Pry, Rognée, Somzée, Tarcienne, Thy-le-Château, Vogenée ja Yves-Gomezée.
Leelet
Leelet on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3888. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leelet 6 naisel.
Maisnil
Maisnil (pikardi Umini) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusküla asub 37 km Arrasist läänes, teede D85 ja D8E ristumiskoha ümbruses, Saint-Pol-sur-Ternoise'ist vahetult lõunas.
Rūta Staliliūnaitė
Rūta Staliliūnaitė (21. jaanuar 1938 Šiauliai – 9. mai 2011 Kaunas) oli leedu teatri- ja filminäitleja.
79 eKr
79. aasta eKr
Rūta Staliliūnaitė
Aastatel 1963–1993 töötas ta Kaunase Draamateatris.
1983. aastal mängis Staliliūnaitė Arūnas Žebriūnase lavastatud filmis "Rikkur, vaene".
Golina
Golina (saksa Gohlen am Warthe) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Konini maakonnas, Golina valla halduskeskus. Golina asub Koninist umbes 11 km läänes.
Golina on asutatud 1330. aastal, linnaõigused sai 1362. aastal.
Maadlus 1936. aasta suveolümpiamängudel
Maadlus 1936. aasta suveolümpiamängudel toimus Berliinis, Saksamaal.
pisi| [[Ago Neo ja Kristjan Palusalu ]]
Nikolai Vatter
Nikolai Vatter (17. märts 1900 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – jaanuar 1989 Põltsamaa ) oli Eesti agronoom.
Vatter võttis osa Vabadussõjast. Ta lõpetas 1921. aastal Põltsamaa Gümnaasiumi ja 1926. aastal Tartu Ülikooli agronoomina. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas aastatel 1924–1927 Viljandimaa maa-agronoomi ja taimekasvatuse instruktorina, aastatel 1927-1940 maavalitsuse liikme ja abiesimehena ning aastatel 1940–1941 peaagronoomina. Oli alates 1932. aastast talupidaja Pärsti vallas.
Ta küüditati koos perega 1941. aastal Tšaja rajooni Novosibirski oblastisse (praegu Tomski oblast). Tuli 1957. aastal (teistel andmetel 1960. aastal) Eestisse tagasi ja töötas aastatel 1960–1964 Põltsamaa rajoonis agronoomina.
Isiklikku
Tema vend oli kirikuõpetaja Albert Vatter.
Dharaharā
pisi|Dharaharā 2013. aasta veebruaris pisi|Dharaharā 19. sajandi lõpus pisi|Torni riismed pärast 2015. aasta maavärinat Dharaharā (nepali keeles धरहरा; tuntud ka kui Bhimseni torn) oli üheksakorruseline, 61,88 meetrit kõrge torn Nepalis Katmandus. Selle lasi 1832. aastal ehitada Nepali peaminister Bhimsen Thāpā ja seda kasutati vahitornina.
25. aprillil 2015 hävis enamik tornist maavärina tagajärjel.
Märtsipommitamine Tallinnas
pisi|Põlev [[Tallinna vaekoda|vaekoda, mille varemed lammutati lõplikult 1946. aastal]] Märtsipommitamine Tallinnas oli Tallinna pommitamine Nõukogude Liidu lennuväe poolt 1944. aastal Teise maailmasõja käigus.
Tallinnale oli toimunud juba mitu õhurünnakut, kuid 1944. aasta 9. ja 10. märtsi omad olid neist suurimad.
Pommitamiste tagajärjel hukkus ametlike teadete kohaselt 757 inimest (586 tsiviilisikut, 50 sõjaväelast ja 121 sõjavangi), 213 said raskeid ja 446 inimest kergeid haavu.
Hävis 1549 ja sai kannatada 3350 hoonet, mis kokku moodustas ligi 30% Eesti pealinna elamispinnast. Rängalt sai kannatada Harju tänav ja Estonia teatri ümbrus. Maha põles eestluse sümboli tähendust omav Estonia teatrimaja, kus just enne pommirünnaku algust oli alanud balletietendus "Kratt". Süttis Tallinna Niguliste kirik, vaekoda Raekoja platsil ja hulk teisi ehitismälestisi, hävis ka Tallinna ajalooline sünagoogi hoone Maakri tänaval.
Umbes 20 000 inimest jäi peavarjuta.
Rünnakud
Esimene rünnak algas ootamatult õhtul kell 19.15 ja see kestis kella 21.15-ni. Kell üks öösel algas teine rünnak ja pommisadu kestis kuni poole neljani hommikul. Rünnakust võttis kokku osa umbes 280 Nõukogude pommilennukit. Linnale heideti suurel hulgal süüte-, lõhke- ja fosforpomme. Lasnamäe lennuväljal paiknenud ööhävitajate Ju-88 eskadrilli üheksast lennukist oli sel ajal stardivõimelisi vaid viis. Ometi lasid Luftwaffe hävitajad kokku alla 16 pommitajat. Kokku tulistasid sel ööl linna kaitsel olnud õhutõrjeüksused ja ööhävitajate Ju-88 eskadrill alla 36–38 nõukogude pommitajat.
==Tallinnale toimunud õhurünnakuid aastatel 1941–1944 ==
Grīva
pisi|Grīva asendikaart thumb|Grīva vapp Grīva (vene keeles Грива, poola keeles Grzywa) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe lõunapoolsel kaldal. Linnaosas asub vanausuliste palvemaja, ka on seal 1924. aastal rajatud 11 ikooniga õigeusu kirik.
Ajalugu
Grīva tekkis 18. sajandi alguses Kalkūni mõisa maadele. Algul teati seda asulat Jeruusalemma nime all, kuid hiljem kujunes Laucesa jõekese suudmes asunud Grīva kõrtsi järgi linnaosa nimeks Grīva (läti keeles jõesuu). Hiljem ehitati kõrgematele maadele Liginiški; linnaosad eristusid seetõttu, et algselt asusid need kahe erineva mõisa maadel.
1810. aastal rajati linnaosa maadele Daugavpilsi kindluse sillapea, mistõttu asula liikus veidi maad ülesjõge. Hiljem rajati sillapea hoonetesse Grīva vangla, kuid 2008. aastal liideti see administratiivselt Daugavpilsi vanglaga, nii et praegu asub seal Daugavgrīva vangla Grīva filiaal.
1831. aastal ühendati Grīva koos Daugavpilsiga ühiseks haldusüksuseks Vitebski kubermangus, ent samal ajal jäi see ka Kuramaa kubermangu osaks, nii et seal kehtis ka Balti erikord. Selline olukord kestis 1859. aastani, mil Grīvast sai alev Kuramaa kubermangu Ilūkste kreisis.
Kui Daugavpils 19. sajandi lõpus kiirelt kasvama hakkas, mõjutas see ka Grīvat. Enam kui 8000 elanikuga oli alev suurem mitte üksnes kreisi keskusest Ilūkstest, vaid ka Tukumsist, Jēkabpilsist ja Ventspilsist. 1910. aastal oli alevis üle 12 000 elaniku. 1912. aastal sai Grīva linnaõigused, 1953. aastast Daugavpilsi koosseisus.
Muuga külanõukogu
Muuga külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Laekvere külanõukoguga.
NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium
NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium (vene keeles Министерство среднего машиностроения СССР) oli aastatel 1953–1989 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus ministeeriumina NSV Liidu Ministrite Nõukogu koosseisu.
Ministeerium loodi 26. juunil 1953 NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asunud esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil tuumarelvatööstuse juhtimiseks ja tuumalõhkepeade saritootmise korraldamiseks. Paiknes Moskvas.
Ministeeriumi ettevõtted tegelesid tuumarelva väljatöötamise ja valmistamisega, tuumaenergial toimivate jõuallikatega varustatud transportvahendite projekteerimise ja ehitamisega (jäälõhkujad, allveelaevad, sõjalaevad, kosmoseraketid, lennukid), samuti radioisotoopse aparatuuri tootmisega ning tuumaelektrijaamade ehitamisega.
1963. aastal reorganiseeriti keskmise masinaehituse ministeerium NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Riiklikuks Tootmiskomiteeks. 1965 aastal ministeerium taastati.
1986. aastal moodustati NSV Liidu Aatomienergeetika Ministeerium ning 1989. aastal ühendati keskmise masinaehituse ministeerium ja aatomienergeetika ministeerium üheks NSV Liidu Aatomienergeetika ja -tööstuse Ministeeriumiks.
Pavlopil
Pavlopil on küla Ukrainas Donetski oblastis, umbes 25 km kaugusel Novoazovskist loodes ja umbes 25 km kaugusel Mariupolist kirdes.
Pavlopil asutati 1838. aastal.
Kalmiuse kallastel asuva asula kõrgus merepinnast on 45 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 624 inimest, kellest 72,60% emakeeleks oli ukraina keel ja 26,28% emakeeleks vene keel.
70. aastad eKr
70. aastad eKr olid aastad 79 eKr kuni 70 eKr.
Hyundai Genesis
Hyundai Genesis on Hyundai luksusauto. Seda on toodetud 2 põlvkonda.
Sinerõigas
Sinerõigas (Isatis) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Leen (eesnimi)
Leen on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1398. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leen 32 naisel.
Aleksotase vald
Vallamaja asub aadressil Veiverių g. 132, vallavanemaks on Liukrecija Navickienė.
Anna Roberta
pisi|Anna Roberta. Foto: Veljo Poom Anna Roberta Lahesoo (sündinud 9. veebruaril 1999) on eesti balletitantsija, Rahvusooper Estonia balletisolist ja Eesti Teatri Aastaauhindade 2023. aasta balletiauhinna laureaat.
Anna Roberta on lõpetanud 2009. aastal Kaie Kõrbi balletistuudio ja 2017. aastal Tallinna Balletikooli (kiitusega Kaja Kreitzbergi klassi). 2017. aastast on ta Eesti Rahvusballeti tantsija. 2020. aasta sügisel sai temast Eesti Rahvusballeti nooremsolist ja 2022. aastal solist.
Septembris 2020 Marina Kesleri balletilavastuse "Anna Karenina" maailmaesietendusel tantsis Anna Roberta peaosas (Vronski rollis Jevgeni Grib, Karenini rollis Anatoli Arhangelski).
Detsembris 2022 tantsis Anna Roberta Estonia laval Medora rollis (Conradi rollis William Newton) José Martíneze lavastatud balleti "Korsaar" esietenduses.
Carl Albert Intelmann
Carl Albert Intelmann (12. veebruar/24. veebruar 1859 Tallinn – 15. detsember 1921 Iisaku) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Tallinnas suurgildivanema pojana. Ta õppis aastatel 1870–1878 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1883. Prooviaastal oli ta Hageri ja Rapla Maarja-Magdaleena koguduses. Ordineeriti 29. detsembril 1885 Tallinnas õpetajaks.
Ta oli aastatel 1886–1921 Iisaku koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema varalahkunud poeg Reinhold Carl Intelmann oli Narva, Simuna ja Iisaku koguduse adjunktõpetaja, teine poeg Carl Helmut Intelmann oli Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Tema kaks tütart, Erika (1898–1935) ja Renata (1901–1975), olid abielus Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja Bruno Hörschelmanniga.
Mõniste külanõukogu
Mõniste külanõukogu oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Mõniste vallas. Külanõukogu pindala oli 199 km² (1977).
Šančiai vald
Šančiai vald (leedu keeles Šančių seniūnija) on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuuluvad Aukštieji Šančiai ja Žemieji Šančiai linnaosad. Valla pindala on 7,41 km². Aastal 2011 oli seal 21 097 elanikku. Vallamaja asub aadressil A. Juozapavičiaus pr. 84, vallavanemaks on Ričardas Rusteika.
Harald Perli
Harald Perli VR I/3 (6. august 1891 Kavastu vald, Tartumaa – 16. september 1953 Stockholm) oli eesti arstiteadlane ja günekoloog.
Etzaz Hussain
Etzaz Muzafar Hussain (sündinud 27. jaanuaril 1993 Oslos) on Norra jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Norra kõrgliiga klubis Molde.
Harald Perli
Elulugu
Harald Perli oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1910 Tartu Kroonugümnaasiumi, 1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1931, Tartu Ülikool), väitekiri "Võrdlevaid vereuurimisi etioloogiliselt mitmekesiste hüpofüksiade puhul". Oli 1917–1918 Eesti rügemendi ja tagavarapataljoni arst, 1918–1920 Kalevlaste Maleva vanemarst, Kaitseväe Tervishoiuvalitsuse käsundusarst, statistikaosakonna ülem, 1921–1924 Tallinna Keskhaigla naistehaiguste osakonna arst, 1924–1939 osakonna juhataja, 1939–1940 ja 1942–1944 Tartu Ülikooli günekoloogia ja sünnitusabi erakorraline professor ning Naistekliiniku juhataja, 1942–1944 ka arstiteaduskonna dekaan. Korp! Fraternitas Estica auvilistlane.
Etzaz Hussain
2011. aastal liitus ta Norra kõrgliiga klubiga Fredrikstad. 2012. aasta juulis liitus Hussain esmakordselt Moldega. Aastatel 2012 ja 2014 tuli ta klubiga Norra meistriks.
Balls Out
"Balls Out" on Ameerika Ühendriikide glam metal-bändi Steel Panther kolmas stuudioalbum. See ilmus 28. oktoobril 2011.
Albumi tegemine
2011. aasta mais antud intervjuus ütles kitarrist Satchel, et nad hakkasid uut materjali salvestama 2010. aasta augustis ja 2011. aasta maiks oli kõik lood valmis.
Albumi ilmumise kohta tuli ametlik teadaanne 19. juulil 2011 ja albumi pealkiri avalikustati 22. augustil. Albumi produtsent on Jay Ruston, kes tegi ka bändi albumi "Feel the Steel".
Etzaz Hussain
2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Sivasspor. 2016. aasta teises pooles mängis ta Horvaatia esiliiga klubis NK Rudeš.
2017. aasta veebruaris naasis Hussain Moldesse. 2017. aasta teises pooles mängis ta Moldest laenul Norra kõrgliiga klubis Odd. 2019. aastal tuli Hussain Moldega kolmandat korda oma karjääri jooksul Norra meistriks.
Balls Out
Albumi tegemine
Esimesed singlid albumilt olid "If You Really, Really Love Me" Ühendkuningriigis ja "17 Girls In A Row" Ameerika Ühendriikides.
Etzaz Hussain
Aastatel 2008–2013 mängis Hussain Norra noortekoondistes.
Balls Out
Albumi tegemine
Albumil astuvad külalistena üles Dane Cook loos "In the Future" ning Chad Kroeger ja Nuno Bettencourt loos "It Won't Suck Itself".
Harald Perli
Elulugu
1941 oli Saksamaal. Läks 1944 Rootsi, oli esialgu arhiivitööl, hiljem Põhja-Rootsis kirurg, 1953. aastast erapraksis Stockholmis.
Teadustöö
Uurimusi naistehaigustest.
Leene
Leene on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1576. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leene 26 naisel.
Zduny
Zduny on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Krotoszyni maakonnas, Zduny valla halduskeskus.
Zduny sai linnaõigused 1267. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks Zduny Poola koosseisu tagasi.
Taebla staadion
Taebla staadion on staadion Taebla alevikus Staadioni tänaval.
Staadionil on üks vähestest täismõõtmelistest jalgpalliväljakutest Lääne-Eestis.
Olekuvektor
Olekuvektor on analüütilises mehaanikas ja kvantmehaanikas vektor, mis kirjeldab kõikide süsteemi vabadusastmete olekut.
Näiteks elektroni asukohta suletud kastis ja magnetväljas kirjeldab elektroni x, y ja z koordinaat, liikumiskiirus kolme koordinaattelje suunas ja elektroni spinni nurk x-y ja x-z tasandi suhtes, ehk kokku 8 arvu.
Audru sild
Audru sild on sild Pärnu maakonnas Audru teel (vanal Pärnu–Lihula maanteel) üle Audru jõe. See on üks esimesi Eesti raudbetoonsildu.
Silla ehitas 1910 Liivi- ja Eestimaa Maakultuuribüroo (insener A. Werner).
Leenu
Leenu on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1821. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leenu 20 naisel.
Šalčininkai mõis
pisi|Mõisa häärber Šalčininkai mõis (leedu Šalčininkų dvaras) on endine mõis Leedus Šalčininkai rajooni Šalčininkai vallas Šalčininkai linnas. Mõisakompleks asub aadressil Vytauto g. 1.
Esimesed teated mõisa kohta pärinevad XIV sajandist, mil see oli Leedu suurvürstide mõis. Selle rentnikeks olid Montovtased ja rüütel Tomko. Mõis kuulus XV–XVI sajandini Hlebowiczite suguvõsale, XVII–XVIII sajandini aga Chodkiewiczitele. Aastal 1826 läks mõis Švytkovskite valdusse. Aastal 1835 ostsid mõisa Karol Fernand ja Anna Wagner. Wagnerite suguvõsa valdusse jäi mõis aastani 1939, mil selle viimane omanik Karol Wagner Inglismaale pages.
Mõisa häärber valmis arhitekt Hetzscholdi projekti järgi XVIII sajandist pärit mõisakompleksi juurde aastal 1880. Aastal 1904 ehitati hoone ümber; see sai keskkütte ja varustati elektriga, lisandus ka puidust tiibhoone. Nii ida- kui ka lääneküljel on keskne risaliit, lääneküljel asub ka nelja sambaga portikus. Hoone on kahekorruseline, selle kirdeküljel asub ka väike kelder. Teise maailmasõja ajal tassisid röövlid laiali seal asunud kunstikollektsiooni ja raamatukogu. Sõjajärgsetel aastatel asus seal rajooni täitevkomitee, seejärel haigla ja hiljem muusikakool. Tänapäeval asub hoones kunstikool. Häärberis paiknevas saali kasutati filmi Tadas Blinda võtetel, kus see kujutas Mihhail Muravjovi residentsi.
Üks mõisa majadest aadressil Žalioji g. 2 valmis XIX sajandi alguses. Mõisa ait aadressil Vytauto g. 1 teisaldati sellele aadressile aastal 1948. Esimene teenijatemaja (aadress Plento g. 6) valmis XIX sajandi keskpaigas, teine teenijatemaja (aadress Žalioji g. 1A ) XIX sajandi lõpus. Mõisa pesuköök aadressil Vytauto g. 1 valmis aastal 1922 (nõukogude perioodil lisati sellele kolmas korrus). Kompleksi kuulub veel kolm piirituseladu. Esimene neist aadressil Vytauto g. 1 valmis aastal 1938. Samal aadressil paiknevad ka teine piirituseladu ja aastal 1885 valminud kolmas piirituseladu.
Centrase vald
Centrase vald (leedu keeles Centro seniūnija) on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuuluvad Naujamiestise ja Senamiestise linnaosad. Valla pindala on 4,58 km². Aastal 2011 oli seal 14 723 elanikku. Vallamaja asub aadressil Šv. Gertrūdos g. 7, vallavanemaks on Marius Švaikauskas.
FK Palanga
Futbolo klubas Palanga (ka FK Palanga) oli Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Palangas.
Ajalugu
Klubi loodi 2010. Tegevuse lõpp 2020.
Sune Bergström
Karl Sune Detlof Bergström (10. jaanuar 1916 Stockholm – 15. august 2004) oli rootsi biokeemik.
1982. aastal jagas ta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda Bengt Samuelssoni ja John Vane'iga prostaglandiinide ja teiste sarnaste ainetega seotud avastuste eest.
Kanepi vana kalmistu
Kanepi vana kalmistu (ka Kanepi-Mäe kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 150 m kaugusele idakagusse.
Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti sinna enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud.
Kanepi Mäe kalmistu keskmes asub vanem Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu, teine Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu asub Erastvere mõisapargis.
Kalmistule maetuid
pisi|Kivirist 1869. aastast
Mälestis
Kanepi vana kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Selle alal asub mälestisena veel Johann Philipp von Rothi haud, August Weizenbergi vanemate haua tähis ja üks malmist hauarist.
Mungalill (perekond)
Mungalill (Tropaeolum) on taimeperekond.
Ruben Yttergård Jenssen
Ruben Yttergård Jenssen (sündinud 4. mail 1988 Tromsøs) on Norra jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Norra kõrgliiga klubis Tromsø IL.
Tromsø klubiga liitus Jenssen 2005. aastal ning debüteeris aasta hiljem Norra kõrgliigas.
Aastatel 2013–2016 mängis ta Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Kaiserslautern. 2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga FC Groningen. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta Groningenist laenul taas Kaiserslauternis.
Aastatel 2018–2020 mängis Jenssen Norra kõrgliiga klubis SK Brann.
2020. aasta jaanuaris naasis ta Tromsøsse, sõlmides klubiga nelja-aastase lepingu. Samal aastal aitas ta Tromsøl tagasi Norra kõrgliigasse jõuda.
Norra jalgpallikoondises mängis Jenssen aastatel 2010–2017 kokku 39 korda.
Reederi talu
Reederi talu on talu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Kabli külas. Talu mitu hoonet ja muud ehitist (elamu, kelder ja ait) on tunnistatud riiklikuteks kultuurimälestisteks.
Talu elumaja on ehitatud 1889.
François' vaas
pisi|François' vaas ([[Firenze riiklik arheoloogiamuuseum)]] François' vaas [fra(n)ssu'a] (tuntud ka kui Kleitiase krateer) on 6. sajandist eKr (u 570–560) pärinev Atika mustafiguuriline voluutkrateer.
Vaas on 66 cm kõrge, selle leidis 1844. aastal Chiusi lähedalt Fonte Rotella nekropolilt ühest etruski hauast Alessandro François. Vaas asub Itaalias Firenze riiklikus arheoloogiamuuseumis.
Vaasil olev inskriptsioon ütleb, et selle valmistas pottsepp Ergotimos ning maalis Kleitias. Vaasil on kujutatud rohkem kui 200 figuuri ja mitut müüditeemat, neist tuntuimad on Achilleuse ja Theseuse tsükkel.
Mustjala külanõukogu
Mustjala külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 Saaremaal Mustjala vallas. Külanõukogu keskus asus Alevi külas (hilisem Mustjala alevik).
1954 liideti Mustjala külanõukoguga osa likvideeritud Pidula külanõukogu territooriumist.
1960 septembris liideti Mustjala külanõukoguga likvideeritud Võhma külanõukogu territoorium.
1972. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 232 km² ja elanike arv 1170. Külanõukogu hõlmas Mustjala aleviku ning Jauni, Järise, Kiruma, Kugalepa, Küdema, Liiküla, Liiva, Merise, Ninase, Ohtja, Paatsa, Pahapilli, Panga, Pöitse, Rahtla, Selgase, Silla, Tagaranna, Tuiu, Vanakubja ja Võhma küla. Külanõukogu maadel tegutses Mustjala kolhoos.
Edward Adelbert Doisy
Edward Adelbert Doisy (3. november 1893 Hume, Edgari maakond, Illinois – 23. oktoober 1986 Saint Louis, Missouri) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik.
1943. aastal pälvis ta K-vitamiini keemilise koostise avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Samal aastal sai füsioloogia- või meditsiiniauhinna ka taani biokeemik Carl Peter Henrik Dam.
Edward Adelbert Doisy oli aastail 1943–1945 The American Society For Biochemistry and Molecular Biology president.
Raadiokell
pisi|DCF77 leviala Raadiokell on kell, mida sünkroonitakse spetsiaalseid ajasignaale saatva raadiosaatja saadetavate signaalidega. Raadiokellasid toodetakse seina-, laua- ja käekelladena, samuti kombineeritult muude funktsioonidega (kalender, termomeeter, äratus).
Edward Adelbert Doisy
Aastal 1945 valiti ta Ameerika Biokeemikute Ühingu (American Society of Biological Chemists) presidendiks.
Raadiokell
Lihtsamad raadiokellad on kvartskellad, mis sünkroonivad oma käiku kord tunnis. Kui raadiosignaal puudub, käib niisugune kell kui tavaline kvartskell. Kasutusel on erinevad ajasignaalide standardid. Tavaliselt võtab raadiokell vastu ainult ühe standardi ajasignaale. Ajasignaalide raadiojaamad kasutavad sagedusi 40 kHz kuni 20 MHz (lainepikkused vastavalt 7,5 km kuni 15 m), saatjate võimsused mõni kilovatt kuni mõnikümmend kilovatti.
Eesti jääb Frankfurdi lähedal Mainfligenis töötava 77,5 kHz sagedusega 50 kW võimsusega DCF77 kodeeringuga ajasignaale edastava saatja garanteeritud vastuvõtuala piirile. Mainflingeni saatja edastab kohaliku aatomkella ajasignaale. See kell on sünkroonitud Braunschweigi Physikalisch-Technische Bundesanstalti aatomkellaga.
Edward Adelbert Doisy
Haridus ja töö
Harvardi Meditsiinikoolis töötas ta koos Otto Foliniga välja analüütilisi meetodeid mitmete kliiniliselt oluliste ainete, nagu lämmastikku sisaldavate biokeemiliste ühendite, ka kreatiini, kreatiniini ja kusihappe taseme mõõtmiseks uriinis ja veres. .
Raadiokell
Kellaaja signaale edastavad ka paljud ringhäälingusaatjad. Need signaalid on lisatud digitaalsete koodidena raadiolaineid moduleerivale signaalile. Kui muusikakeskusel või autoraadiol on RDS-funktsioon ja selle koosseisus CT-koodide vastuvõtu võimalus, siis saabuvad koos ringhäälingusignaaliga iga minuti järel raadioseadme oma kella käiku sünkroonivad signaalid.
Edward Adelbert Doisy
Panus teadusse
Doisy tegi peamiselt K1-vitamiini ja K2-vitamiini ning suguhormoonide biokeemilisi uuringuid.
Töötanud välja nende sünteesimise meetodid, patenteeris Doisy need Saint Louise ülikooli nimele.
K1-vitamiin (füllokinoon) ja lagunevas kalas (rotten fish) leiduv K2-vitamiin (menakinoon) on küll sarnase toimega, kuid nende keemiline koostis on pisut erinev. Ta töötas välja meetodid nimetatud K-vitamiinide sünteesiks ning patenteeris need Saint Louise ülikooli nimele.
Isiklikku
Tema esimene abikaasa oli Alice Ackert Doisy (abiellunud 20. juuli 1918 – surnud 1964). Pojad: Edward A. Doisy Jr (biokeemik), Robert Doisy (arst), Philip Doisy (arst), Richard Doisy (arst). Tema teine abikaasa oli Margaret Doisy.
Karula uus Maarja kirik
Karula Maarja kirik on Lüllemäel asuv luteri kirik, mis ehitati kirikuks ümber Karula kirikumõisa viljaaidast.
Kirik paikneb varemeis ajaloolisest Karula kihelkonnakirikust mõnisada meetrit idas. Hoone ehitati 1995.–1997. aastal ja selle pühitses 10. mail 1997 peapiiskop Jaan Kiivit.
Ajaloost
Taastatud Eesti Vabariigi ajal puhastati muinsuskaitseseltsi eestvõttel Karula Maarja kiriku varemed võsast ja sinna kasvanud puudest. Karula kogudus taasasutati pärast 20-aastast vaheaega 1991. aastal. Kunagisest Karula 4000 koguduseliikmest oli alles jäänud paarkümmend inimest. 1992. aasta oktoobris võttis vastu kutse alustada Karula koguduse taastamist diakon Enno Tanilas, kes samal aastal kolis ka perega Karulasse.
Jumalateenistusi peeti esialgu Lüllemäe kultuurimajas. 1995. aasta talvel tekkis mõte ehitada uus kirik. Karula Maarja kiriku taastamine ei tulnud koguduse rahalist olukorda arvestades kõne alla. Sobiv hoone uueks pühakojaks tundus endine kirikumõisa ait-kuivati, mida Nõukogude ajal oli kasutatud loomalaudana. Ehitust alustati 23. mail 1995. Uue kiriku projekt valmis Tallinna arhitektuuribüroos Poolgas&Co, ehitasid Tõrva firmad SA MET ja Helix. Ehitusel osalesid ka mõned koguduseliikmed.
Karula mõisnike von Grotede järeltulijad kinkisid kirikule 2001. aastal Eesti kunstniku Dolores Hoffmanni vitraaži "Püha õhtusöömaaeg", millel ühe pärimuse järgi on Karula kuppelmaastiku taustal kujutatud jüngritena kohalikke elanikke. Vitraaž pühitseti 24. juunil 2001.
80 eKr
80. aasta eKr
Leidi
Leidi on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1285. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leidi 38 naisel.
J
J (väiketähena j, eesti keeles tähenimetus jott) on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. J on ladina tähestiku 10. täht. Eesti keeles hääldub j poolvokaalina.
J tekkis alles keskajal i-tähe variandina. I ja jotiga hakati eri häälikuid tähistama keskülemsaksa kirjakeeles. Romaani keeltes hakati renessansi ajal jotiga märkima ladina i-st arenenud häälikuid.
Inglise keeles
Inglise keeles hääldub j helilise afrikaadina /dž/. Tähenimetus on /džei/.
Prantsuse keeles
Prantsuse keeles hääldub j helilise frikatiivina /ž/.
Rosen Plevneliev
pisi| pisi| Rosen Asenov Plevneliev (bulgaaria keeles Росен Асенов Плевнелиев; sündinud 14. mail 1964) on Bulgaaria ettevõtja ja poliitik, Ta oli 22. jaanuarist 2012 kuni 22. jaanuarini 2017 Bulgaaria president.
Ta lõpetas 1989. aastal Sofia tehnikaülikooli informaatika alal, töötas seejärel elektroonikainstituudis ning tegeles ehitusettevõtlusega.
Aastatel 2009–2011 oli ta regionaalarengu ja riigihangete minister.
Peahari
pisi|Metallharjastega peahari pisi|Tänapäevane peahari Peahari ehk juuksehari on juuste sugemise hari.
Ajaloost
Keskaegses Euroopas oli kasutusel seaharjastest valmistatud seenekujuline peahari. Selle käepidemeks oli tihedalt kokkupressitud ning pigi või kuusevaiguga läbi immutatud pikem harjaste osa, mille ümber oli mähitud nöör.
Lexus GS
Lexus GS on Toyota luksusautode osakonna Lexuse poolt toodetav keskklassi sedaan, mida on müüdud alates 1993. aastast.
Peahari
Ajaloost
Eestis oli sellised peaharjad laialdaselt kasutusel veel 19. sajandil.
Lexus GS
Esimene põlvkond (S140; 1991)
Auto disaini autoriks on Italdesign Giugiaro ning esimesed disainivisandid valmisid juba 1988. aastal. GS 300 oli katse lisada läbimõeldud euroopalikku tasakaalu Jaapani turu tippklassi sedaanidele,
Giuliano
Giuliano on itaalia mehenimi. Sarnast päritolu on näiteks ka Julian.
Lexus GS
Neljas põlvkond (L10; 2011)
pisi|Lexus GS 300h (2013) Pildil oleva 4. põlvkonna Lexus GS300h on odavaim hübriidmootoriga Lexus GS. Jõuallikateks on 2,5-liitrine bensiinimootor (181 hj) ja elektrimootor (kokku 223 hj). Tippkiirus on 190 km/h, 10–100 km/h kiirendus kestab 9,2 sekundit ja kütusekulu on 4,7 l/100 km.
Alates 2018. aastast enam Lexus GSi Euroopa turul ei müüda ning selle asemel pakutakse esirattaveolist Lexus ES-i.
Kiiruisutamine 1988. aasta taliolümpiamängudel
500 m
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 37 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 36,55 Nick Thometz, 19. märts 1987, Heerenveen Olümpiarekord: 38,03 Eric Heiden, 15. veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1984: 38,19 Sergei Fokitšev <br style="clear:both;" />
1000 m
Kuupäev: 18. veebruar Osavõtjaid: 40 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 1.12,58 Pavel Pegov, 25. märts 1983, Alma-Ata Olümpiarekord: 1.15,18 Eric Heiden, 19. veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1984: 1.15,80 Gaétan Boucher <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 20. veebruar Osavõtjaid: 40 võistlejat Riike: 20 Maailmarekord: 1.52,50 Igor Železovski, 5. detsember 1987, Calgary Olümpiarekord: 1.55,44 Eric Heiden, 21. veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1984: 1.58,36 Gaétan Boucher <br style="clear:both;" />
5000 m
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 6.43,59 Geir Karlstad, 4. detsember 1987, Calgary Olümpiarekord: 7:02.29 Eric Heiden, 16, veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1984: 7.12,28 Tomas Gustafson <br style="clear:both;" />
10 000 m
Kuupäev: 21. veebruar Osavõtjaid: 32 võistlejat Riike: 19 Maailmarekord: 13.48,51 Geir Karlstad, 6. detsember 1987, Calgary Olümpiarekord: 14.28,13 Eric Heiden, 23. veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1984: 14.39,90 Igor Malkov <br style="clear:both;" />
500 m
Kuupäev: 22. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 39,39 Christa Rothenburger, 6. detsember 1987, Calgary Olümpiarekord: 41,02 Christa Rothenburger, 10. veebruar 1984, Sarajevo Olümpiavõitja 1984: 41,02 Christa Rothenburger <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 27. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 1.59,30 Karin Kania, 22. märts 1986, Alma-Ata Olümpiarekord: 2.03,42 Karin Kania, 9. veebruar 1984, Sarajevo Olümpiavõitja 1984: 2.03,42 Karin Kania <br style="clear:both;" />
3000 m
Kuupäev: 23. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 4.16,76 Gabi Zange, 5. detsember 1987, Calgary Olümpiarekord: 4.24,79 Andrea Ehrig, 15. veebruar 1984, Sarajevo Olümpiavõitja 1984: 4.24,79 Andrea Ehrig <br style="clear:both;" />
5000 m
Kuupäev: 28. veebruar Osavõtjaid: 25 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 7.20,36 Yvonne van Gennip, 20. märts 1987, Heerenveen <br style="clear:both;" />
Hümnoodia
Hümnoodia ehk hümnilaulmine on laulmine vabalt loodud tekstidel. Pidulikud proosa- või vabavärsilised tekstid matkisid algselt kreeka ülistuslaule. Paralleelselt tunti ka stroofilisi lauluvorme.
3.–4. sajandil sai Süürias valdavaks stroofiline hümn (madrâshâ), mille tuntuim autor on Ephraem Edessast (306–373). See laulutüüp oli eeskujuks ka lääne kirikule. Hilarius Poitiers'st ja Milano piiskop Ambrosius panid aluse ladinakeelsele stroofilisele hümnile, mis on käibel tänapäevani.
Maagi tänav (Pärnu)
Maagi tänav on umbtänav Pärnus Ülejõe linnaosas, mis saab alguse Raua tänavalt.
Tänava pikkus on ligikaudu 93 meetrit.
Kanaküla kõrts
Kanaküla kõrts on endisaegne kõrts Pärnu maakonnas Saarde vallas. Säilinud kõrtsihoone asub Halliste jõe ääres Kilingi-Nõmme–Viljandi maantee lähedal.
Kõrtsihoone ehitati arvatavasti 1819.
Raudoja hiiekivi
Raudoja hiiekivi on Harju maakonnas Anija vallas Raudoja külas asuv hiiekivi. Kivi asub Kosu ojas. Kivi on kaitse alla võetud arheoloogiamälestisena.
Vietnamlased
Vietnamlased (endanimetus Viet) on rahvas Indohiina, Vietnami põhirahvas. Kõnelevad austroaasia keelte hulka kuuluvat vietnami keelt.
Baškortostan Ukõtõusõhõ
Ajakiri hakkas ilmuma 1920. aastal Sterlitamakis nimega Megerif Eštere (Мэгэриф эштэре, 'Haridusasjad'). 1924. aasta veebruarist ilmus ajakiri Ufas nimega Belem (Белем, 'Teadmine'). 1931. aasta oktoobris sai ajakiri nimeks Kultura Revoljutsijahõ (Культура революцияхы, 'Kultuurirevolutsioon'). Praeguse nime sai ajakiri 1936. aasta mais.
Vietnamlased
Vietnamlaste üldarv maailmas on ligikaudu 77 miljonit, sellest Vietnamis 74 miljonit (86% elanikkonnast).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 8 vietnamlast, kõik Tallinnas.
Antropoloogiliselt kuuluvad vietnamlased lõuna-aasia rassi.
Vene-Poola sõda (1632–1634)
Vene-Poola sõda (1632–1634) ehk Smolenski sõda oli sõjaline konflikt Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel Rzeczpospolita koosseisu kuulunud Smolenskimaa ja Severskimaa (Brjanski, Sumõ, Belgorodi, Orjoli ja Tšernigivi piirkond) pärast.
Smirnoff
Smirnoff on viinamark, mis kuulub ja mida toodab Suurbritannia ettevõte Diageo. Smirnoffile pani 19. sajandil Moskvas aluse Pjotr Arsenevitš Smirnov. Seda müüakse 130 riigis ning toodetakse mitmel pool maailmas. Smirnoff toodab lisaks viinale ka maitseviina ja linnasejooke. Aastal 2014 oli Smirnoff maailma enimmüüdud viinamark.
Vene-Poola sõda (1632–1634)
Sõjaeelne olukord
16. sajandil, Moskva-Leedu sõja tulemusel liitis Moskva suurvürstiriik alad suurvürstiriigiga 17. sajandi alguses Venemaa tsaaririigis toimunud Segaduste ajal ning Rzeczpospolita vägede invasiooni Venemaale, liitis Rzeczpospolita Smolenski alad oma riigiga. 1632. aastal suri Poola kuningas Zygmunt III Waza ning uue kuninga valimise ajal otsustas Moskva kasutada olukorda ning alustada sõda piirkondade taasvallutamiseks, vaatamata veel kehtinud Deulino vaherahule.
Smirnoff
Smirnoffi viin on laagerdamata valmistatud P. A. Smirnovi välja töötatud traditsioonilisel filtreerimismeetodil. Retsepti nr 21 lõi Smirnovi poeg Vladimir pärast oktoobrirevolutsiooni ajal Venemaalt põgenemist.