cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UEFA Meistrite Liiga 2015/16 alagrupiturniir
Loos
Mänguajad otsustati pärast loosi. Igal mängupäeval mängis neli alagruppi oma mängud teisipäeval, ning teised neli mängisid oma mängud kolmapäeval. Kaks alagruppide rühma (A-D, E-H) vahetasid päevi igal mängupäeval. Teised piirangud on: Näiteks, meeskonnad samast riigist (nt., Real Madrid ja Madridi Atlético) ei mängi tavaliselt oma kodumänge samal mängupäeval (UEFA üritab ära hoida seda, et meeskonnad samast riigist mängiks oma kodumänge samal päeval või kahel järjestikul päeval, logistika ja rahvahulga kontrolli pärast), ning teatud riikid (nt., Valgevene, Venemaa, Kasahstan) ei mängi viimasel mängupäeval oma kodumängu (külma ilma ja samaaegsete algusaegade pärast).
Aarne Miikmaa
Looming
Ants Laikmaa ateljeekoolis omandas kunstnik pastellmaali tehnika ning tema meelisžanriks kujunes portreemaal. Tema maalid on enamasti tumeda koloriidiga, peenelt läbi maalitud, mida aeg-ajalt ilmestavad üksikud kontrastsemad värviaktsendid. Miikmaa portreede viimistletus ja psühholoogiline ilmekus meenutab vanameistrite loomingut. Õlimaalide kõrval on väga huvitavad ka suuremõõtmelised aktijoonistused, mis näitavad teda kui suurepärast joonistustehnikate valdajat.
UEFA Meistrite Liiga 2015/16 alagrupiturniir
Loos
17. juulil 2014 otsustas UEFA erakorraline paneel, et poliitiliste rahutuste tõttu ei loosita Ukraina ja Venemaa klubisid üksteise vastu "kuni edaspidise teatamiseni". Seega, Ukraina klubid Donetski Šahtar ja Kiievi Dinamo (mõlemad 3. kauss) ja Venemaa klubisid Peterburi Zenit (1. kauss) ja Moskva CSKA (3. kauss) ei saa samasse alagruppi loosida.
Aarne Miikmaa
Looming
1941. aasta kevadsuvel maalis kunstnik oma viimased teosed, edasi sundis tuberkuloos ta haiglasse. Kunstniku lühikeseks jäänud elutee tõttu on tema teosed üsna haruldased.
UEFA Meistrite Liiga 2015/16 alagrupiturniir
Meeskonnad
Allpool on osalevad meeskonnad (nende 2015. aasta UEFA klubide koefitsientidega), grupeeritud vastavalt nende kausile. Need sisaldavad 22 meeskonda, mis liitusid selles faasis, ning 10 võitjat väljalangemismängude ringist (5 Meistrite teekonnast, 5 Liiga teekonnast).
Formaat
Meeskonnad mängisid igas alagrupis iga meeskonna vastu korra kodus ja võõrsil. Grupi võitjad ja teine koht pääsesid edasi 1/8-finaali, kolmanda koha saavutanud meeskonnad pääsevad mängima UEFA Euroopa Liiga 1/16-finaali.
Viigimurdjad
Meeskonnad on asetatud vastavalt punktidele (3 punkti võidu eest, 1 punkt viigi eest, 0 punkti kaotuse eest). Kui kaks või rohkem meeskonda lõpetavad võrdse arvu punktidega, siis tulevad asetuse määramiseks kasutusele järgnevad kriteeriumid (määruste artikkel 17.01):
Dolores Ibárruri
pisi Isidora Dolores Gómez Ibárruri (tuntud kui La Pasionaria; 9. detsember 1895 – 12. november 1989) oli baski päritolu Hispaania ajakirjanik ja kommunistlik poliitik. Ta sai tuntuks oma loosungiga "¡No Pasarán!" ("Nad ei pääse läbi!") Madridi lahingu ajal 1936. aasta novembris.
Rei vindicatio
Rei vindicatio oli Vana-Rooma omandihagi, mille esitas asja mittevaldav omanik asja valdava mitteomaniku vastu, et tunnustada omandiõigust. Sellega kaitsti kolme rikutud õigust: õigust asja vallata, kasutada ja käsutada.
UEFA Meistrite Liiga 2015/16 alagrupiturniir
Alagrupid
Mängupäevad olid 15.–16. september, 29.–30. september, 20.–21. oktoober, 3.–4. november, 24.–25. november, and 8.–9. detsember 2015. Mängu algusajad on 20:45 CEST/CET, väljaarvatud 5. mängupäeval Valgevenes ja Venemaal ning 2. mängupäeval Kasahstanis, mis on kell 18:00 CET. 4. ja 5. mängupäeva mängude algusajad Kasahstanis on 16:00 CET. Mängude algusajad kuni 24. oktoober 2015 (1.-3. mängupäevad) on CEST (UTC+2), ning sealt edasi (4.-6. mängupäevad) CET (UTC+1).
Rei vindicatio
Rei vindicatio hagi said esitada vaid Rooma kodanikud kviiritliku omandi kaitseks. Kui hagi oli edukas, sai hageja valduse endale. Juhul, kui kostja eitas hageja omandiõigust, siis pidi hageja tõendama, et ta on asja omandanud ius civile norme järgides Rooma kodanikult. Kostja võis kaitseks algatada hagi actio publicana in rem, milles ta pidi tõendama, et ta valdas asja sellistel tingimustel, mis tavaliselt viivad asja igamiseni (usucapio).
Dolores Ibárruri
Ta sai Hispaania Kommunistliku Partei (PCE) liikmeks 1921. aastal. 1936. aastal valiti ta Hispaania parlamendi liikmeks. Kodusõja ajal pidas ta rea kõnesid, millest osa kanti üle raadios. 1939. aastal põgenes ta Hispaaniast ning elas eksiilis Prantsusmaal ja Nõukogude Liidus. 1977. aastal naasis ta Hispaaniasse ning valiti samal aastal taas Hispaania parlamendi liikmeks.
Rei vindicatio
Tekkimine
Omandi kaitse Roomas rei vindicatio kujul oli vajalik seoses eraomandi tekkimisega. Maa oli algselt ühiskasutuses ja kuulus riigile ehk Rooma kogukonnale tervikuna. Kõigepealt tekkis asjade üksikisikule kuulumise idee res nec mancipi puhul, mis hiljem arenes vallasasjade puhul eraomandiks. Näiteks tapetud metsloom, lind või töödeldud majapidamisese kuulus püüdjale või tootjale. Kui omanik püüdis talle kuuluvat vallasasja kaitsta, oli kaitse alus pigem rikkuja lubamatu tegu kui omaniku õigus asjale. Suur osa maast jaotati Rooma kodanike vahel ja muutus lõpuks eraomandiks. Kui keegi rikkus sellise maatüki kasutamist, siis esialgu oli samuti kaitse aluseks õigusrikkumine, mitte õigus ise. Siit arenes arvatavasti ka omandi kaitse rei vindicatio kujul, kus hageja maatüki kohta magistraadi ees pidulikult deklareeris, et see kuulub kviriitliku õiguse alusel temale.
Dolores Ibárruri
1942–1960 oli ta PCE keskkomitee peasekretär.
Rei vindicatio
Rei vindicatio protsessi kord
Kui esitati asjaõiguslik hagi vallasasjade või iseliikuvate asjade kohta, mida oli (näilises protsessis) võimalik preetori ette ainult tuua või juhtida, siis vinditseeriti preetori ees järgmisel viisil: vinditseerija hoidis käes keppi; seejärel läks ta kõnealuse asja, näiteks orja juurde ja ütles nii: "Ma väidan, et see ori kuulub mulle Ius quiritium|kviriitliku õiguse alusel. Sellel õiguslikul alusel, mis ma ütlesin, ennäe vaadake, ma panin oma vinditseerimiskepi peale." Vastaspool lausus ja tegi samamoodi. Kui mõlemad olid vinditseerinud, ütles preetor: "Jätke, mõlemad, ori rahule." Nad jätsidki.
Dolores Ibárruri
Tal oli kuus last, neist 5 tütart. 4 tütart surid lapsena, poeg Rubén Ruiz Ibárruri hukkus Stalingradi lahingus.
Rei vindicatio
Rei vindicatio protsessi kord
Esimesena vinditseerija küsis vastaspoolelt järgmist: "Ma küsin, kas sa ütled, millisel [õiguslikul] alusel sinu vindikatsiooninõue põhineb?" ja vastaspool vastas: "Ma tõendasin oma nõuet asetades, vinditseerimiskepi [orja] peale." Esimesena vinditseerija ütles: "Kuna sa oled õigusvastaselt väitnud, et ori kuulub sulle, siis ma kutsun sind üles panema sacramentum’iks (protsessitagatiseks) 500 assi." Vastaspool vastas omakorda sarnaselt: "Ja mina [kutsun] sind [üles sama tegema]." Kui vaidlusalune asi oli väärt rohkem kui 1000 assi, siis määrati 500 assi. Kui asi oli väärt vähem kui 1000, siis oli sacramentum 50 assi. Protsess jätkus samamoodi nagu isikuliste hagide puhul. Preetor tegi ajutise otsuse jätta asi ühe poole valdusse ning käskis teisel poolel esimesele sacramentum üle anda.
Bühren
Bühren on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Valla pindala on 13,99 km². 31. detsembril 2016 elas seal 536 inimest.
pisi|tühi|Basaltstruktuurid Bührenis
Imelda May
right|thumb|250px Imelda May (tegelik nimi Imelda Mary Higham; sündinud 10. juulil 1974 Dublinis) on Iirimaa laulja.
Ta mängib kitarri ja bodhrán ' i. 2009. aastal sai ta aasta parima naisartisti kategoorias Meteor Music Awardi.
Karjäär
Imelda May alustas oma karjääri 2003. aastal, kui moodustas oma bändi. 2003. aastal ilmus esimene album, rockabilly stiilis "No Turning Back".
31. jaanuaril 2010 esines Imelda May koos Jeff Beckiga 52. Grammy auhindade jagamise tseremoonial Les Pauli mälestamiseks.
Isiklikku
Imelda May on taimetoitlane.
João Belo
João Belo (27. september 1878 Leiria – 3. jaanuar 1928 Lissabon) oli Portugali sõjaväelane, koloniaalametnik ja poliitik.
Aastatel 1895–1925 tegutses ta Mosambiigis. Juulis 1926 nimetati ta asumaade ministriks.
Xai-Xai linn kandis 1928–1975 tema nime.
Kaevu tänav (Rakvere)
Kaevu tänav on tänav Rakvere linna kaguosas Paemurru linnaosas.
Tänava äärde on rajatud põhiliselt katusekorrusega ühepereelamud, mis on ehitatud enamikus 20. sajandi teises pooles.
Franz Josefi liustik
pisi|Franz Josefi liustik aastal 2001 pisi|Franz Josefi liustik aastal 2011 pisi|Vaade Franz Josefi liustiku servalt alla orgu
Franz Josefi liustik (inglise keeles Franz Josef Glacier, maoori keeles Ka Roimata o Hinehukatere) on oruliustik Westland Tai Poutini rahvuspargis Uus-Meremaa Lõunasaare läänerannikul. Liustik on umbes 12 km pikk.
Koos naabruses (u 20 km lõuna pool) asuva, samuti Lõuna-Alpide mäestikust algava Foxi liustikuga on eriline see, et need liustikud lõppevad troopilises vihmametsas (u 300 m kõrgusel merepinnast) ja on ühed kergemini ligipääsetavad liustikud maailmas. Liustiku serv asub samanimelisest asulast (Franz Josef) umbes 5 km kaugusel. Liustikust saab alguse Waiho River.
Liustikule pani 1865. aastal nime saksa päritolu geoloog, looduseuurija ja paleontoloog Julius von Haast Austria-Ungari tollase keisri Franz Joseph I järgi.
Koster (LAV)
Koster on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas, Kgetlengrivieri valla halduskeskus.
Koster on asutatud 1913. aastal. Linn sai nimi Bastiaan Kosteri järgi, kelle farmi maadele linn rajati.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kosteri elanikest mustanahalisi aafriklasi 89,6%, valgeid 7,5%, värvilisi 1,2%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 1,2%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 79,2% inimesi, afrikaani keelt 7,6%, inglise keelt 3,6%, suulu keelt 1,5% ja teisi keeli 8,1%.
Kohtuistungi sekretär
Kohtuistungi sekretär on spetsialist, kellel on juriidilised baasteadmised tsiviil-, haldus-, karistus- ja tööõigusest. Samuti teadmised üldisest sekretäritööst, arvestades kohtuistungi sekretäri töö omapära.
Ametikoha kirjeldus
Kohtuistungi sekretäri põhiliseks tööülesandeks on menetlusdokumentide väljasaatmine, kohtutoimikute vormistamine, kohtuistungi protokollimine, kohtusisene infovahetus menetlusosaliste ja ametnike vahel. Kohtuistungi sekretär abistab kohtunikku kohtumenetluse asjaajamise korraldamisel ja võtab osa seaduses ettenähtud korras haldusasjade läbivaatamisest kohtuistungitel ning väljastab nendes asjades menetlusdokumente.
Keskmise tugevusega hape
Keskmise tugevusega hape on hape, mis ei lahustu vees täielikult. Ioonideks lagunemise (dissotsiatsiooni) põhjal jaotataksegi happed tugevateks/keskmisteks/nõrkadeks.
Kohtuistungi sekretär
Ametikoha kirjeldus
Kohtuistungi sekretär on kohtuteenistuja, kelle ülesanne on kohtuistung tehniliselt ette valmistada, korraldada seaduses ettenähtud juhul või kohtu korraldusel selle heli- ja videosalvestamine ning protokollida kohtuistungi tingimused, käik ja tulemused. Kohtuistungi protokoll on masina- või arvutikirjas koostatud menetlusdokument, milles kohtuistungi sekretär iseseisvalt või kohtuniku kokkuvõtliku sõnastusena talletab kriminaal või tsiviilasja arutamise tingimused ja käigu. Kohtuistungi sekretär on kohustatud kriminaalmenetlusest taanduma, juhul kui ta on süüdistatava, kannatanud või tsiviilkostja lähedane.
Keskmise tugevusega hape
Keskmise tugevusega happeks loetakse happeid, mille dissotsiatsiooniaste on 3–30%.
Lisa Randall
pisi|Lisa Randall (2006)
Kohtuistungi sekretär
Ametikoha kirjeldus
Ametieetikast tulenevalt on kohtuistungi sekretär kohustatud hoidma teenistuskohustuste täitmisel talle teatavaks saanud riigi- ja ärisaladusi, teiste inimeste perekonna- ja eraelu puutuvaid andmeid ning muud asutusesiseseks kasutamiseks tunnistatud informatsiooni ja ametisaladust. Kohtuistungi sekretär allub vanemkohtuistungi sekretärile. Kohtuistungi sekretär vastutab ametijuhendis olevate teenistusülesannete nõuetekohase, õigeaegse ja korrektse täitmise eest. Põhipuhkus on 35 kalendripäeva aastas.
Lisa Randall
Lisa Randall (sündinud 18. juunil 1962) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide osakestefüüsik, kosmoloog ja teaduskirjanik.
Alates 2009. aastast on ta Harvardi Ülikooli Frank B. Baird, Jr., Professor of Science, ühtlasi 2001. aastast Harvardi ülikooli füüsikaosakonnas füüsikaprofessor. Tal on uurimusi elementaarosakeste, fundamentaalsete jõudude, paljumõõtmelise ruumi, standardmudeli, supersümmeetria, nõrga vastastikmõju ja gravitatsiooni vahelise hierarhia probleemi, ruumi lisamõõtmete kosmoloogia, barüonigeneesi, kosmoloogilise inflatsiooni ja tumeaine alalt. 1999. aastal esitas ta stringiteoorias koos Raman Sundrumiga Randalli-Sundrumi mudeli.
Kohtuistungi sekretär
Teenistuskohustused
Kohtuistungi sekretär edastab menetlustoimikud ja menetlusposti kohtunikule. Koostab kohtuniku menetluses olevates kohtuasjades kirju kohtunikult saadud juhiste järgi kooskõlas kohtu kantselei kodukorras kehtestatud nõuetega. Salvestab kohtute infosüsteemis (KIS) kõik kohtuasjas kohtuniku ja kohtuametnike loodud menetlusdokumendid. Broneerib kohtusaali. Avalikustab kohtuistungi. Vormistab ja väljastab kohtuistungile kutsutud isikutele kehtiva standardi kohaseid kohtukutseid või teavitab kohtuistungile kutsutud isikuid kohtuistungist vastavalt kohtunikult saadud juhistele muul viisil, nt telefoni teel, e-posti vahendusel. Vajadusel broneerib kohtutõlgi aja või teavitab kantselei juhatajat tõlgi vajadusest. Valmistab ette kohtutoimiku. Kontrollib kohtuistungile saabunud isikuid. Protokollib kohtuistungi käigu kohtusaali arvutis lähtuvalt kehtivast menetlusseadustikust. Koostatud kohtuistungi protokolli esitab kohtunikule allkirjastamiseks. Köidab kõik toimiku lehed ja veendub, et kohtuasjas kogutud dokumendid oleksid toimikus ja seejuures loogilises järjekorras, et leheküljed oleksid nummerdatud. Täidab erikorralduseta ülesandeid, mis tulenevad kohtuistungi sekretäri töö iseloomust või kohtumenetluse olemusest ja vajadusest.
Lisa Randall
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1983. aastal Harvardi Ülikooli füüsika erialal ja kaitses samas 1987. aastal doktoritöö osakestefüüsika alal.
Aastatel 1989–1990 töötas ta järeldoktorina Lawrence'i Berkeley laboris. 1991. aastal sai ta füüsika abiprofessori koha Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Aastatel 1995–1998 oli ta MIT-i kaasprofessor, 1998–2001 samas füüsikaprofessor ja ühtlasi 1998–2000 Princetoni Ülikooli füüsikaprofessor.
Kohtuistungi sekretär
Tööga kaasnev stress
Kohtuistungi sekretäride seas on tööstressi temaatika aktuaalne, kuna töö seab neile suuri nõudmisi. Üheks olulisemaks stressoriks on suur töökoormus ja lühike etteteatamisaeg tööülesannete täitmiseks. Oma töös peavad kohtuistungi sekretärid arvestama tihtipeale ka ootamatute tööülesannetega ning kokku puutuma ebameeldivate klientidega. Tööga võivad kaasneda psüühiline pinge ja sundasend, mis võivad põhjustada erinevaid tervisekahjustusi.
Lisa Randall
Isiklikku
Ta õppis keskkoolis füüsik Brian Greene'iga samas klassis.
James Rachels
James Rachels (30. mai 1941 Columbus, Georgia, USA – 5. september 2003 Birmingham, Alabama, USA) oli Ameerika Ühendriikide filosoof, kes tegeles eetikaga, sealhulgas bioeetikaga ja loomaõigustega.
Ta õpetas 26 aastat Alabama Ülikoolis Birminghamis.
Aktiivne ja passiivne eutanaasia
Artiklis "Active and Passive Euthanasia" väidab Rachels, et aktiivse eutanaasia ja passiivse eutanaasia vahel ei ole moraalset erinevust. Meditsiinieetikas tundub enamik arste arvavat, et vähemalt mõnikord on lubatav ravi lõpetada ja lasta patsiendil surra, kuid kunagi ei ole lubatud midagi patsiendi tapmiseks midagi otseselt teha.
Poolkolmandikkomma
Poolkolmandikkomma (inglise keeles semithirds comma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 274877906944 / 274658203125 ehk 1,384 tsenti.
James Rachels
Aktiivne ja passiivne eutanaasia
Aga sellele õpetusele saab esitada tugevaid vastuväiteid.
Oletame, et ravimatu kõrivähiga haigel on kohutavad valud, mida ei saa enam rahuldavalt leevendada. Ta on kindel, et isegi senise ravi jätkumise korral ta sureb mõne päeva pärast, aga talumatu valu pärast ta ei taha nii kaua elada. Ta palub arstil elule lõpu teha, ja perekond ühineb selle palvega. Oletame, et arst nõustub ravi lõpetama, sest konventsionaalse õpetuse järgi ta tohib seda teha. Õigustus on see, et patsient on kohutavas agoonias ning kuna ta niikuinii sureb, siis oleks väär tema kannatust asjatult pikendada. Aga kui lihtsalt ravi lõpetada, siis võib patsiendil suremisega rohkem aega minna ning ta kannataks rohkem kui juhul, kui ta saaks surmava süsti. See annab tugeva aluse arvata, et kui on otsustatud agooniat mitte pikendata, siis on eelistatav aktiivne eutanaasia. Muidu minnakse vastu elu mittepikendamise otsuse mõttega mitte pikendada kannatust. Surra laskmine võib olla suhteliselt aeglane ja piinarikas, surmav süst aga suhteliselt aeglane ja valutu.
USA-s sünnib umbes 1/600 lastest Downi sündroomiga. Enamik neist on muus osas terved. Mõni aga sünnib kaasasündinud defektiga (näiteks seedetrakti ummistusega), mille puhul lapse ellujäämiseks on tarvis kirurgilist sekkumist. Mõnikord otsustavad vanemad ja arst lasta lapsel surra. Meedikul on emotsionaalselt kurnav näha, kuidas elu, mida oleks võimalik päästa, hääbub tundide ja päevade jooksul veetustumise ja nakkuste tõttu. See on raskem kui vanematel, kes seda pealt ei näe.
Rachels saab aru nendest, kes on igasuguse eutanaasia vastu ning ütlevad, et niisugustel lastel tuleb lasta elada, ja nendest, kes soovitavad need lapsed kiiresti ja valutult surmata. Aga õpetus, mis ütleb, et lastel võib lasta aeglaselt hääbuda, aga neid süstiga surmata ei tohi, tundub liiga julm, et mitte püüda seda ümber lükata.
Teiseks, konventsionaalne õpetus viib otsusteni elu ja surma üle, mille alused ei ole relevantsed. Operatsioon, mida lapse ellujäämiseks oleks tarvis olnud, ei ole liiga keeruline. See jäetakse tegemata lihtsalt sellepärast, et arsti arvates on Downi sündroomi tõttu parem, kui laps sureb. Aga see on absurdne: kui lapse elu väärib säilitamist, mis siis sellest, kui ta vajab operatsiooni? Või kui peetakse paremaks, et laps ei elaks, mis vahet siis on, kas tal on soolte defekt? Asja üle tulekski otsustada Downi sündroomi põhjal. Asi on lihtsalt selles, et soolte ummistuse korral on võimalik lasta lapsel surra, muidu tuleks ta "tappa". See, et see õpetus viib niisuguste tagajärgedeni, on teine alus, miks see tuleks tagasi lükata. Kas tõesti tapmine on moraalselt halvem kui surra laskmine?
Selle uurimiseks on hea vaadata kahte juhtumit, mis on täiesti ühesugused, ainult et ühe puhul tapetakse, teise puhul lastakse surra, ning küsida, kas on mingit moraalset vahet. Esimesel juhtumil saab Smith suure päranduse, kui tema kuueaastase sugulasega peaks midagi juhtuma. Kui laps on vannis, hiilib Smith vannituppa ja uputab lapse, nii et see näib õnnetusjuhtumina. Teisel juhtumil saab Jones suure päranduse, kui tema kuueaastase sugulasega peaks midagi juhtuma. Kui laps on vannis, hiilib Jones vannituppa, kavatsedes teda uputada. Parajasti laps lööb pea ära ja vajub pea alaspidi vette. Smith vaatab pealt, olles valmis lapse pead vajaduse korral vee alla tagasi lükkama, kuid seda pole tarvis, sest laps upub ise. Smith tappis lapse, Jones laskis lapsel surra. Kui oleks mingi moraalne vahe, siis peaks ütlema, et Jonesi käitumine on moraalselt vähem laiduväärne. Vaevalt tahetakse seda öelda, sest mõlemal oli sama motiiv ja sama eesmärk. Smithi kohta saab teha järelduse, et ta on halb inimene, kui just ei ilmne täiendavaid asjaolusid, näiteks et ta on vaimuhaige. Aga täpselt sama järelduse võib teha ka Jonesi puhul, ja asjaolud mõjutaksid järeldust sama moodi. Kui Jones kaitseks end sellega, et ta ei tapnud, vaid laskis surra, siis sellel pole mingit kaalu: see näitab, et moraalset erinevust pole.
Võidakse vastu väita, et need kaks eutanaasiaviisi, millest arstid räägivad, on hoopis teistsugused, sest seal pole mängus omakasu ega tervete laste surm. Arstid tegelevad juhtumitega, kus elu on kasutu või tohutu koorem. Ent sellegipoolest ei ole tapmisel ja surra laskmisel moraalset erinevust. Ükskõik kas otsus elu mitte pikendada on õige või väär, ta on seda sõltumata vahendist. Mõlemal juhul on tegu elu kavatsusliku lõpetamisega.
Kõige tavalisem vastuväide on niisugune. Passiivse eutanaasia puhul ei tee arst midagi patsiendi surma põhjustamiseks. Aga esiteks, pole päris tõsi, et arst ei tee midagi: ta ju laseb patsiendil surra. Tõsi, sellel teol on see eripära, et selle tegemise vahend on teatud tegude tegematajätmine. Näiteks võidakse ka kedagi solvata, võtmata tema kätt käesurumiseks vastu. Aga moraalse hinnangu seisukohast on see ikkagi tegu: seda võib hinnata targaks või rumalaks, kaastundlikuks või sadistlikuks, õigeks või vääraks. Kui arst laseks meelega surra patsiendil, kellel on rutiinselt ravitav haigus, siis oleks see samamoodi laiduväärne nagu patsiendi tarbetu tapmine. Siis oleks kohane teda süüdistada. Siis ta ei saaks end kaitsta sellega, et ta ei teinud midagi. Surma põhjus oleks juriidiliselt oluline, sest sellest sõltub, kas arstile võiks esitada kriminaalsüüdistuse. Vaevalt aga saab sellega näidata aktiivse ja passiivse eutanaasia vahelist moraalset erinevust. Kellegi surma põhjuseks olemist peetakse halvaks sellepärast, et surm on suur pahe. Aga kui juba on otsustatud, et eutanaasia on soovitav, siis on ka otsustatud, et patsiendi surm ei ole antud juhul suurem pahe kui tema elu jätkumine. Ja kui see on tõsi, siis tavaline alus mitte tahta olla kellegi surma põhjus ei rakendu.
Lõpuks, arstid võivad arvata, et see pakub huvi ainult filosoofidele, aga nende enda töös pole sel praktilist tähtsust. Arstid peavad arvestama oma tegude õiguslikke tagajärgi, ja aktiivne eutanaasia on seadusega keelatud. Aga ikkagi peaks arste huvitama ka see, et seadus sunnib neile peale moraalidoktriini, mis pole võib-olla kaitstav ja millel on nende praktikale oluline mõju. Enamik arste ei ole praegu küll selles asjas sunni all, vaid toetab seda õpetust kui arstieetika üht olulist punkti. Aga kui arstid ka peavad seaduse tõttu aktiivsel ja passiivsel eetikal vahet tegema, siis kaugemale nad ei tohiks minna. Nad ei tohiks sellele eristusele autoriteeti lisada, kirjutades selle oma kutse-eetikasse sisse.
Moraal, vanemad ja lapsed
Artiklis "Morality, parents and children" väidab Rachels vanemate ja laste suhete näitel, et inimestel ei ole fundamentaalset moraalset alust eelistada neid, kellega neil on isiklik suhe (keda nad armastavad).
Mozi õpetas, et inimeste vahel peaks valitsema kõiki hõlmav armastus, mis ei tee inimeste vahel vahet. Konfutsianistid (Mengzi) leidsid, et see õõnestaks perekonda. Ka hiljem on levinud seisukoht, et moraal käib käsikäes erapooletusega: seda pooldab nii utilitarism, kantiaanlus, kristlus, sotsialism kui ka kontraktualism. Selle idee kriitikud viitavad näiteks sellele, et vanematel on erilised kohustused oma laste vastu, mida neil ei ole teiste laste vastu. Selline on ka üldine arvamus. Peale selle, vanemate hoiak oma laste vastu ei peaks tulenema mitte kohustusest, vaid armastusest, ja tundub, et ka moraal nõuab seda. John Cottingham ("Partialism, Favouritism, and Morality") ütleb: "Vanem, kes jätab oma lapse põlema sellepärast, et hoones on keegi teine, kelle tulevane panus üldisesse heaolusse tõotab olla suurem, ei ole kangelane; ta on (õigustatult) moraalse põlguse objekt, moraalne pidalitõbine." See kehtib ka teiste armastussuhete kohta: tundub, et moraal kui erapooletus on vastuolus armastusega.
Erapooletuse printsiibi järgi ei tohi teatud inimesi või inimeste rühmi pidada erilisteks. See tundub usutav, kui jutt on rassismist või antisemitismist, kuid mitte oma perekonna puhul, mistõttu universaalse erapooletuse ideest tuleb loobuda. Mõne filosoofi järgi tuleb otsida uut moraalikäsitust, mis algusest peale tunnistaks, et isiklikest suhetest võivad tuleneda erilised kohustused. Kui aga erapooletuse ideest loobuda, siis riskime ilma jääda millestki tähtsast ning kaotame kõige loomulikuma ja veenvama argumendi rassismi ja seksismi vastu. Peale selle, pole absoluutselt kindel, et lastel on oma vanematele absoluutsed õigused. Oletame, et vanem usub, et kui tal tuleb valida oma laste toitmise ja nälgivate orbude toitmise vahel, peab ta valima esimese. See on küll loomulik, aga orvud vajavad ja väärivad toitu vähemalt sama palju, neil ei ole lihtsalt sünniga vedanud. Siis võib olla asjaolul, et tegu on oma lapsega, pole nii suurt moraalset tähtsust, kui tavaliselt arvatakse. Ei saa võtta lihtsalt eeldusena, et õige moraaliteooria peab olema kaldu nende poole, kellel on vedanud. Me ei saa lihtsalt eeldada, et üks vaade on õige ja teine mitte, vaid tuleb uurida, kuidas võimaluse korral vältida mõlemat probleemi.
Kas saab erapooletust ja vanemate erilisi kohustusi ühitada? Võime öelda, et erapooletus nõuab inimeste ühesugust kohtlemist ainult juhul, kui nende vahel ei ole asjasse puutuvaid erinevusi. Siis võib öelda, et see ongi asjasse puutuv erinevus, et tegu on vanema ja lapsega. Ent sellest ei piisa, sest muidu õigustaks valgete ja mustanahaliste erinevat kohtlemist see, et nad on eri rassist. Tarvis on ka öelda, miks see erinevus on oluline. Lapsi tuleb küll kohelda täiskasvanutest erinevalt, sest nad on kaitsetumad ja abitumad ning oma ebaküpsuse tõttu süütud, ent see kehtib nii oma kui ka võõraste laste kohta.
Esimene argument on apelleerimine intuitsioonile ja tervele mõistusele. Need ei ole kuigi autoriteetsed. Ent sugulaste eelistamine arvatakse tulenevat sugulaste valikust, mis soosib geene, millest oleneb lõimetishoole. Sellepärast ongi inimestel nii vältimatult tunded, mis panevad oma lapsi eriliselt kohtlema. Võidakse väita, et kui see juba nii on, siis tuleb ka moraaliteooria sellega vastavusse viia. Ent niisugune seletus ei ole moraalne õigustus. Sellest et see on meil geenides, ei järeldu, et see on moraalselt hea.
Teise argumendi järgi on inimestel vältimatult mingid sotsiaalsed rollid ja need toovad kaasa erilised kohustused, mille mittetäitmine on selle rolli halb täitmine. Lapsevanema rollist tulenevad erilised kohustused oma laste vastu. Ent sellest argumendist tuleneb ainult, et kohustustel oma laste vastu on teistsugune alus kui kohustustel võõraste laste vastu, kuid ei tulene, et need kohustused on tugevamad, ent just seda tuleb näidata. Võidakse väita, et isa või ema, kes ignoreerib oma laste vajadusi, on halb lapsevanem. Ent samamoodi võib öelda, et inimene, kes ignoreerib orbude nuttu, on halb inimene. Peale selle, ühiskonnakorraldus, milles on ette nähtud vanemate roll, soosib neid lapsi, kellel on jõukamad vanemad, ja seda ühiskonnakorraldust ei pruugi pidada moraalselt heaks, sest selles etendab vedamine liiga suurt osa. Peale selle, niisugust sooja, armastavat perekonda nagu praegu näiteks 16. ja 17. sajandil ei olnud. Vanemlikud kohustused olid piiratumad ega olnud seotud kiindumusega. 18. sajandini rõhutati laste kohustusi vanemate vastu, mitte ümberpöördult. Seetõttu ei saa nii lihtsalt väita, et vanemate tunded laste vastu on loomulikud.
Kolmanda argumendi järgi on niisugune ühiskonnakorraldus, milles vanematel on eriline vastutus oma laste vastu, mõistlik, sest oma lapsed on vanematele kõige lähemal ja vanemad teavad oma laste vajadusi kõige paremini. Vanematel on oma laste aitamiseks kõige parem olukord, aga muude tingimuste võrdsuse korral on suurem kohustus aidata neid, kelle aitamiseks on parem olukord. See argument on usutav, kui jutt on igapäevasest hoolitsemisest, mis nõuab juuresolekut ja isiklikku tähelepanu. Seda ei ole füüsiliselt võimalik teha paljude lastega, ja kui see on erapoolikus, siis selle pärast pole tarvis muretseda, sest seda ei saa vältida. Sel argumendil pole aga jõudu näiteks toidu ja arstiabi vajaduse puhul, sest tänapäeval saab võõraid lapsi hõlpsasti raha abil aidata.
Neljas argument lähtub sellest, et armastussuhted on suured isiklikud hüved. Armastamine ja armastatud olemine on osa rikkast ja rahuldust pakkuvast elust. Armastus aga toob vältimatult kaasa erapoolikust. Sellepärast ohverdab eetika, mis nõuab absoluutset erapooletust, olulise isikliku hüve. Aga miks armastussuhe on nii suur hüve? Kui üksteist armastatakse, siis aidatakse üksteist, ja see toimib usaldatavamalt kui ilma armastuseta kokkuleppe korral. See et ollakse armastatud, tõstab enesehinnangut; see kehtib eriti laste puhul. Armastus ja elu mõte on omavahel seotud: me küsime, kas elul on mõtet, kui keegi meid ei väärtusta ja me ei leia midagi, mis oleks väärtustamist väärt. Ent vanemlikus armastuses on palju sellist, mis on ühitatav suure erapooletuse määraga. Kellegi armastamine ei seisne ainult tema huvide eelistamises, vaid muu hulgas intiimsuses ja elamuste jagamises. Vanem kuulab lapse nalju, räägib temaga, on osavõtlik kaaslane, kiidab teda ja kui tarvis, siis noomib. Need käitumised on küll erapoolikud, sest seda ei tehta kõigi lastega. Aga siingi on tegemist igapäevase hoolitsemisega, mis nõuab juuresolekut, ja kui see on erapoolikus, siis vältimatu erapoolikus. Just need asjad teevadki isiklikud suhted isiklikuks. Peale selle, niisugune armastussuhe oma lastega ei nõua, et oma laste huvisid peetaks alati prioriteetseteks: näiteks võidakse vabalt leida, et kui on valida oma laste luksuse ja orbude toidu vahel, siis tuleb eelistada orbude vajadusi.
Impartsialistlik lahendus on, et kuigi ühe lapse huvid ei ole teiste omadest tähtsamad, on perekonna institutsioon moraalselt õigustatav, sest see on tõhus laste kasvatamise viis ja see rahuldab sügavaid vajadusi, mida teisiti ei saa rahuldada. Ainult et ühiskonnakorraldus, mis perekonda kõigile lastele ei võimalda, on moraalselt puudulik. See väide on küll utoopiline, kuid utoopia aitab mõista, millised meie väärtused peaksid olema. Üks usutav pilt oleks niisugune: vanemad, kes seda saavad, kasvatavad oma lapsi oma perekonnas; vanemad, kes neist mitteolenevatel põhjustel ei saa laste eest hoolitseda, saavad vajalikku abi; orvud lapsendatakse ja neid kasvatatakse ja armastatakse nagu oma lapsi ning kõik on valmis seda tegema. See vastab erapooletuse ideaalile, sest ükski laps ei pea kannatama sellepärast, et tal ei ole vedanud. Erilised kohustused jäävad siiski alles ja neid ei peeta paheks. Võib-olla on tegelikus maailmas ohtlik propageerida mõtet, et oma lapsi ei tohiks eelistada, aga see ei tähenda, et see põhimõte ei võiks moraalselt õige olla. See on analoogne sellega, kuidas eutanaasia vastu esitatakse libeda nõlva argument, kuid see argument ei tööta eutanaasia moraalsuse kui niisuguse vastu. Moraalifilosoofia võib olla idealistlik viisil, mis ei ole praktilisele eetikale võimalik. Moraalifilosoofia kirjeldab ideaale, mis motiveerivad täiuslikku käitumist, Utoopia inimeste käitumist. Praktiline eetika seevastu soovitab, kuidas käituda, kui võtta arvesse ka tegelike inimeste eelarvamused ja pahed. Filosoofiliselt saab väita, et kõik lapsed on võrdsed, kuigi pole tark reaalsetele inimestele öelda, et nad ei hoolitseks eelistatult oma laste eest. Praktiline küsimus on, kui lähedale võiks tegelikus maailmas oodatavalt jõuda ideaalsele süsteemile ja mida selle valguses inimestele soovitada.
Arques
lisaks veelː
James Rachels
Moraal, vanemad ja lapsed
Selle kohta on kolm ebausutavat vaadet. 1. Äärmuslik kallutatus. Vanematel on kohustus oma laste eest hoolitseda, kuid neil ei ole mingeid kohustusi teiste laste vastu. Kõik teiste laste heaks tehtu on ülemäärane. Selle vaate järgi võivad vanemad võimaldada oma lastele luksust ning lasta teistel lastel nälgida, ja neile ei ole moraalselt midagi ette heita. See ei ole usutav, sest see ei arvesta üldise heategevuse kohustust. 2. Täielik võrdsus. Enda laste vastu ja teiste laste vastu on samad moraalsed kohustused. Meie ühiskonnas tähendaks selle järgimine oma laste hülgamist. 3. Kõige tavalisem vaade. Enamik inimesi meie ühiskonnas usub, et kõigepealt tuleb tagada oma lastele rohke luksus ja alles siis tekib moraalne kohustus hoolitseda teiste laste vajaduste eest. See ei ole usutav, sest kuidas saab varustada oma last luksusega, kui teistel lastel pole isegi süüa.
Rachels pakub alternatiivi. 4. Osaline kallutatus. Kuigi meil on kohustus kõigi laste ees, on oma lastel prioriteet. See võiks tähendada, et kui jutt on valikust, kelle vajadusi rahuldada, kui vajadused on sarnased või ka teistel lastel pisut suuremad. Aga kui tuleb valida oma lastele luksuse võimaldamise ja teiste laste hädavajaduste rahuldamise vahel, siis tuleb eelistada teisi lapsi. Mida selle põhimõtte järgimine tegelikult tähendaks? "Lapsed niisugustes perekondades oleksid ilmses mõttes halvemal järjel kui jõukate vanemate lapsed, kes endiselt elaksid "äärmise kallutatuse" või "kõige tavalisema vaate" järgi. Kuid me võime loota, et nad ei peaks end "ilmajäetuks", sest nad võiksid õppida selle moraalset väärtust, et loobutakse luksusest, selleks et teised lapsed ei nälgiks. Võib-olla nad isegi hakkaksid pidama oma vanemaid moraalselt imetlusväärseteks inimesteks. See lootus on ise küllalt utoopiline."
Kõikehõlmav ja Progressiivne Leping Vaikse Ookeani Üleseks Partnerluseks
Kõikehõlmav ja Progressiivne Leping Vaikse Ookeani Üleseks Partnerluseks (inglise Comprehensive and Progressive Agreement for Trans-Pacific Partnership), eesti keeles tuntud ka oma ingliskeelse lühendi CPTPP järgi ning oma eelkäija järgi kui Vaikse ookeani vabakaubandusleping, on rahvusvaheline majandusblokk India ja Vaikse ookeani piirkonnas. Lepe sõlmiti 2018. aasta märtsis 11 riigi vahel: Austraalia, Brunei, Kanada, Tšiili, Jaapan, Malaisia, Mehhiko, Uus-Meremaa, Peruu, Singapur ja Vietnam. Vabakaubanduslepingu eesmärk on vähendada kaubandustariife liitunute vahel ning see sisaldab lubadust kaotada või vähendada kaubandustasusid 95 protsendi ulatuses. Praeguseks moodustab blokk turu, mis hõlmab pool miljardit elanikku ja 13,5 protsenti maailma majandusest.
Ajalugu
Algatus luua Vaikse ookeani vahekaubandusleping (tuntud lühendina TTP) tuli kõigepealt Ameerika Ühendriikide presidendi Barack Obama valitsuse initsiatiivil, sihiga haarata maailmakaubanduses initsiatiiv ja tagada, et Hiina asemel kirjutavad 21. sajandi kaubandusreeglid Ameerika Ühendriigid ja tema liitlased Vaikse ookeani piirkonnas. Leping oli sisuliselt valmis, kuid polnud veel käivitunud, kui järgmine president Trump oma esimesel tööpäeval 2017. aasta jaanuaril allkirjastas USA TPP-st väljaviimise määruse.
Pärast USA lahkumist leppest muutsid ülejäänud riigid lepet ning uues leppes peatati muudatuste rakendamine 22 valdkonnas, mille seas oli intellektuaalne omand ja maksumaksja subsideeritud ravimid. 8. märtsil 2018 kogunesid ülejäänud üksteist liikmesriiki ja allkirjastasid muudetud Vaikse ookeani ülese kaubandusleppe. Osades riikides jõustus kaubanduslepe kohe, kuid Tšiilis alles 2023. aasta alguses ning Bruneis pole see veel jõustunud.
Vabakaubanduslepinguga on pärast selle loomist avaldanud soovi liituda mitmed riigid, sealhulgas Suurbritannia, Hiina Rahvavabariik, Taiwan jt.
Kantonisma
Kantonisma (inglise keeles cantonisma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 10985 / 10976 ehk 1,419 tsenti.
Richard Uutmaa
Richard Uutmaa (kuni 1938 Richard Uutman ka Uudman; 12. oktoober 1905 Altja küla, Vihula vald, Virumaa – 18. mai 1977 Tallinn) oli eesti maalikunstnik, kes on tuntud oma mere- ja maastikumaalide poolest.
Aastast 1944 Kunstnike Liidu liige. Eesti NSV teeneline kunstitegelane (1957) ja Eesti NSV rahvakunstnik (1975).
2019.a paigaldati Altja paadikuuride  juurde  temanimeline  pink.
Haridus
Richard Uutmaa sündis Altja kalurikülas 12. oktoobril 1905. Ta lõpetas 1935 kõrgema kunstikooli Pallas Nikolai Triigi meistriateljees. Sai 1938. aastal Tartu Ülikooli juures õppinult joonistus- ja joonestusõpetaja kutse. Sai 1939 KKSKV maalistipendiumi. 1944–1950 oli Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi õppejõud, pärast seda tegutses vabakunstnikuna.
Looming
Osales näitustel Tallinnas, Tartus, Pärnus, Rakveres, Riias, Helsingis, Kaunases, Varssavis, Moskvas, Prahas, Bukarestis, Rostockis, Pariisis ja Hiinas.
Eratosthenese komma
Eratosthenese komma (inglise keeles Eratosthenes' comma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 1216 / 1215 ehk 1,424 tsenti.
Richard Uutmaa
Looming
Kunstiteadlase Mai Levin sõnul (eessõnas 2008. aastal ilmunud Richard Uutmaa monograafiale "Armastades Eestimaad") köidab Richard Uutmaa looming alates Pallase lõpetamisest 1935. aastal kuni meistri elu lõpuni värvisära, maalilaadi virtuoosliku hoogsuse ja eriti suure emotsionaalsusega.
Perseverance
pisi|Animatsioon kulguri proovivõtmistest Marsil pisi|Animatsioon Perseverance'i kulguri maandumisest Perseverance on autosuurune NASA kulgur, mis asub uurima Marsil asuvat Jezero kraatrit.
Kulguri ehitas Jet Propulsion Laboratory. See startis Marsile 30. juulil 2020 ja maandus 18. veebruaril 2021 kell 20.56 (UTC). Kulguril on seitse teadusseadet, mitu kaamerat ja kaks mikrofoni. Perseverance'i on mitmeid selliseid komponente, mis on ka 2012. aastal Marsil maandunud Curiosityl, kuid uuel kulguril on teistsugused teadusseadmed ja puur.
Kulguriga koos maandus Marsil ka 1,8 kg kaaluv helikopter Ingenuity, mis sooritas 19. aprillil 2021 esimese lennu teisel planeedil.
Missiooni eesmärgid
Perseverance'i peamised eesmärgid on uurida, kas Marss oli kunagi sobiv koht mikroobse elu arenemiseks ning leida märke kunagistest mikroobidest. Kulgur kogub ka proove Marsi kivimitest ja pinnasest ning jätab proovide konteinerid Marsi pinnale, kust tulevikumissioon need üles korjab.
Perseverance'iga katsetatakse ka Marsi atmosfäärist hapniku tootmist. 21. aprillil 2021 teatas NASA, et Perseverance'il õnnestus esmakordselt toota Marsi atmosfäärist hapnikku.
Konstruktsioon
Kulgur saab elektrit radioisotoopgeneraatorist (RTG), kasutades Seebecki efekti. RTG kaalub 45 kg, millest 4,8 kg moodustab radioaktiivne plutoonium-238. RTG abil laetakse kahte liitiumioonakut, mis varustavad elektriga kulguri seadmeid. Erinevalt päikesepaneelidest võimaldab RTG kulguri seadmeid kasutada ka öösel ja tolmutormide ajal.
Maksumus
NASA on kulguri maksumuseks hinnanud 2,75 miljardit dollarit, millest 2,2 miljardit kulus kulguri ehituseks ja 243 miljonit stardile ning 291 miljonit on planeeritud kulguri 2,5 aastat kestva missiooni maksumuseks.
Perseverance on NASA kalliduselt kuues planeetidevaheline mehitamata missioon, kuid see on odavam kui Curiosity, sest Perseverance'i ehitusel kasutati Curiosity missioonist üle jäänud riistvara.
Eesti teatri aastaauhinnad
Eesti teatrikunsti aastaauhinnad on Eesti Teatriliidu ja Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali väljaantavad teatriauhinnad.
Eesti teatrikunsti aastaauhindu antakse välja alates 1961. aastast.
Auhinnad antakse üle igal aastal rahvusvahelisel teatripäeval 27. märtsil eelmise aasta loominguliste saavutuste või pikemaaegse silmapaistva teatritöö eest. Karl Adra, Helmi Tohvelmani ja Voldemar Panso auhinnad antakse üle nende sünniaastapäeval. 2003. aasta sügisest kannab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali rahastatavate Eesti teatrikunsti aastaauhindade ja nimeliste auhindade väljaandmise eest hoolt Eesti Teatriliit.
Auhinnaga kaasneb klaasikunstnik Ivo Lille loodud Theodori Silm. Nimeliste auhindadega võib kaasneda mõni muu sümboolne ese. Iga auhinnaga kaasneb ka stipendium (v.a rändauhinnad), mida rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
Laureaatide valimine
Teatrikunsti eriauhinna laureaadi valib Eesti Teatriliidu juhatus. Eesti Teatriliidu juhatus on 6–12-liikmeline (2016–2020 on juhatus 11-liikmeline). Aastaauhindade nominendid ja laureaadid valivad välja žüriid, mille koosseisu on määranud Eesti Teatriliidu juhatus. Teatriliidu juhatus valib liikmed 17 žüriisse, kelle ülesanne on vaadata kalendriaasta jooksul esietendunud lavastusi ja jälgida Eesti teatripilti oma žürii töö spetsiifikast lähtudes. Kõigil erialaliitudel, etendusasutustel, eraisikutel jt on õigus esitada kandidaate žüriide koosseisu.
Ujumine 1932. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine
Ujumine 1932. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses toimus 6.–13. augustini. Võisteldi 11 alal: meestel oli kavas 6 ja naistel 5 ala. Võistlustel osales 20 riiki 128 sportlasega. Üllatuslikult oli parim maa ujumises Jaapan, kes võitis 11 medalit, millest 5 oli kuld-, 5 hõbe- ja 2 pronksmedalit. Ameeriklased said ka 5 olümpiavõitu, kuid hõbemedaleid oli neil 2 ja pronksmedaleid 3.
100 m vabalt
Finaal: 7. august Osavõtjaid: 22 Riike: 10 Maailmarekord: 57,4 (1924) Johnny Weissmüller, Olümpiarekord: 58,6 (1928) Johnny Weissmüller, Olümpiavõitja 1928: 58,6 Johnny Weissmüller, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 19 Riike: 10 Maailmarekord:  4.47,0 (1931) Jean Taris, Olümpiarekord:  5.01,6 (1928) Alberto Zorrilla, Olümpiavõitja 1928: 5.01,6  Alberto Zorrilla, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 15 Riike: 8 Maailmarekord:  19.07,2 (1927) Arne Borg, Olümpiarekord:  19.51,8 (1928) Arne Borg, Olümpiavõitja 1928:  19.51,8 Arne Borg, <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 7 võistkonda Maailmarekord:  9.34,0 (1931) 25px Ungari András Wanié, László Szabados, András Székely, István Bárány Olümpiarekord: 9.36,2  (1928) Austin Clapp, Walter Laufer, George Kojac, Johnny Weissmüller Olümpiavõitja 1928: 9.36,2  Austin Clapp, Walter Laufer, George Kojac, Johnny Weissmüller <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 20 Riike: 10 Maailmarekord: 1.06,6  (1931) Helene Madison, Olümpiarekord:  1.11,0 (1928) Albina Osipowich, Olümpiavõitja 1928: 1.11,0  Albina Osipowich, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 14 Riike: 9 Maailmarekord: 5.31,0  (1931) Helene Madison, Olümpiarekord: 5.42,8  (1928) Martha Norelius, Olümpiavõitja 1928: 5.42,8  Martha Norelius, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Esimeses poolfinaalis ujus Eleanor Holm uue olümpiarekordi ajaga 1.18,3. Finaal: 11. august Osavõtjaid: 12 Riike: 7 Maailmarekord:  1.18,2 (1932) Eleanor Holm, Olümpiarekord:  1.21,6 (1928) Marie Braun, Olümpiavõitja 1928: 1.22,0  Marie Braun, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 11 Riike: 7 Maailmarekord: 3.03,4  (1932) Else Jacobsen, Olümpiarekord:  3.11,2 (1928) Hilde Schrader, Olümpiavõitja 1928: 3.12,6  Hilde Schrader, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 5 võistkonda Maailmarekord: 4.47,6  (1928) Adelaide Lambert, Albina Osipowich, Eleanor Garatti, Martha Norelius Olümpiarekord:  4.47,6 (1928) Adelaide Lambert, Albina Osipowich, Eleanor Garatti, Martha Norelius Olümpiavõitja 1928:  4.47,6 Adelaide Lambert, Albina Osipowich, Eleanor Garatti, Martha Norelius <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Šļukums
Šļukums on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas.
Šļukums asub valla keskosas merepinnast 169 meetri kõrgusel Vaidva jõe kaldal. Küla asub valla keskusest Māriņkalnsist 5, piirkonna keskusest Alūksnest 11 ja Riiast 207 kilomeetri kaugusel. Seal asub Šļukumsi bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 9 elanikku.
Harilik murd
Harilik murd (ka murd) on kahe täisarvu a ja b jagatisena esitatud ratsionaalarvu avaldis kujul
kus b ei ole 0. Arvu a nimetatakse murru lugejaks ja arvu b murru nimetajaks. Neid eraldavat joont nimetatakse murrujooneks.
Juhul, kui murru lugeja on nimetajast absoluutväärtuselt suurem või sellega võrdne (|a|≥|b|), nimetatakse seda liigmurruks. Kui lugeja on nimetajast absoluutväärtuselt väikesem (|a|<|b|), siis nimetatakse seda murdu lihtmurruks. Näiteks murrud 7/3, 10/10 ja 23/13 on liigmurrud, kuid murrud 2/3 ja 5/13 on lihtmurd. Iga liigmurd on esitatav segaarvuna.
Liitmine
Murdude a/b ning c/d summa on esitatav murruna
Jalakasurm
thumb|Haigestunud jalakas USA-s, 2010. Märka puuvõra kuivanud tipuosa Jalakasurm (inglise keeles Dutch elm disease, lühend DED) on seenhaigus, mis põhjustab jalakate kuivamist. Haigust tekitab pms keraskottseenelaadsete seltsi kuuluv seen jalaka-siugsuu (Ceratocystis ulmi). Jalakasurma iseloomustab võras tipust kuivanud oksad ja koorealuses puidus must katkendlik ring.
Harilik murd
Liitmine
Murdude summa lihtsustub, kui selle nimetajal ja lugejal leidub ühiseid tegureid.
Jalakasurm
Jalakasurma tõrjeks põletatakse tavaliselt haiged oksad ja hukkunud puud kohapeal.
Levik
Selle esimene puhang oli 20. sajandi hakul, teine puhang sama sajandi lõpul. Teist puhangut võis soodustada üleilmne kaubandus ja kliima soojenemine. Haigusetekitajat levitavatele putukatele on Eesti kliima aina sobivam. Haiguse levikut soodustavad ja kiirendavad soojad suved. Haiguse tagajärjel ei saa vesi ega toitained puutüves liikuda ning lehed närbuvad, kolletuvad ja kuivavad. Haigus levib juurekontakti kaudu, samuti levitavad seda putukad, näiteks jalaka-maltsürask ja paaritu puiduüraja. Putukad talvituvad haigete või surevate puude koore all. Kui temperatuur on piisavalt soe, lendavad nad küpsussöömale, olles samas haigust tekitavate eostega kaetud, millega nakatab uue puu seda söömise käigus vigastades. Sellele järgneb seene kiire paljunemine vaatamata sellele, et puu püüab toota kaitseks keemilisi ühendeid. Kõige vastuvõtlikum haigusele on Eestisse sisse toodud ameerika jalakas.
Harilik murd
Korrutamine
Murdude korrutis lihtsustub, kui selle nimetajal ja lugejal leidub ühiseid tegureid.
Laiendamine
Murru lugeja ja nimetaja korrutamine sama nullist erineva arvuga. Vajalik liitmisel, kui nimetajad on erinevad.
Taandamine
Murru lugeja ja nimetaja jagamine sama nullist erineva arvuga. Seda tehes jääb murru väärtus samaks. Jagasime murru \frac{2}{4} lugeja ning nimetaja kahega ja saime murru \frac{1}{2}
Välislingid
Common fraction
Jalakasurm
Ravi ja tõrje
pisi|Haigestunud jalaka koor on sõõrina ära kooritud, et aeglustada selle nakatamist enne langetust
Keemiline
Üks tõhusamaid fungitsiide haiguse tõrjel on Arbotect. Seda süstitakse iga paari aasta järel, sest puud täiesti haigusest vabaks sellega ei ravi. Samuti ei aita see juurenakkuse korral, küll aga on 99,5% tõhus putuknakkuse tõrjumisel.
Tõrjevahend Alamo toimib vaid sellel hooajal, mil seda süstitakse.
Multistriatin on emaste üraskite levitatav feromoon, mida on võimalik sünteetiliselt toota ning sel moel haigust levitavaid isaseid putukaid püüda.
Bioloogiline
Kuna Hollandis on tänava- ja pargipuudel kemikaalide kasutamine keelatud, loodi Amsterdami ülikoolis 1980-aastatel bioloogiline vaktsiin. Trig on mittemürgine ning sisaldab destilleeritud vees lahustatud seene Verticillium albo-atrum eoseid, mida süstitakse kevadel jalakasse, tekitades sel moel immuunreaktsiooni. Katsed USA jalakatega on olnud edukad, vähendades haiguse põhjustatud puude hukku märgataval määral.
Rogelio Pfirter
pisi|Rogelio Pfirter (2016) Rogelio Pfirter (sündinud 25. augustil 1948) on Argentina diplomaat.
Ta on hariduselt jurist.