cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Duolingo
pisi|Inglise-prantsuse Duolingo Duolingo on platvorm, mis sisaldab keeleõppe veebisaiti ja rakendust ning digitaalset keeleoskuse hindamise eksamit. Rakendus ja veebileht on tasuta. Duolingo pakub lisatasu eest preemium teenust oma rakendusele ja veebilehele. Alates 2019. aasta jaanuarist pakub keeleõppe veebisait ja rakendus 85 keelekursust 24 keeles. Rakendusel on maailmas umbes 300 miljonit registreeritud kasutajat.
Ratzeburgi vürstkond
Ratzeburgi vürstkond on endine riik, eksisteeris aastatel 1648-1918. See kuulus Mecklenburgi hertsogkonnale ja oli Saksa-Rooma riigi osa. Mecklenburg jaotati 1701. aasta Hamburgi lepinguga, millega loodi Mecklenburg-Schwerini ja Mecklenburg-Strelitzi hertsogkonnad, viimasesse kuulusid Ratzeburgi vürstkond ja Stargardi isandkond. Enamik vürstkonnast on täna Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal.
Ruth Rendell
Ruth Barbara Rendell, Baroness Rendell of Babergh (neiupõlvenimi Grasemann; 17. veebruar 1930 – 2. mai 2015) oli inglise kirjanik, kes sai tuntuks kriminaalromaanidega. Rendell kasutas pseudonüümi Barbara Vine.
Tema teoste kuulsaim tegelaskuju on inspektor Wexford.
Ruth Rendell omab tiitleid Commander, Order of the British Empire (C.B.E., 1996) ja Baroness Rendell of Babergh, of Aldeburgh in the County of Suffolk (1997).
Elulugu
Ruth Rendell sündis 1930. aastal Kirde-Londonis õpetaja peres. Hariduse omandas neiu Essexi krahvkonna tütarlastekoolis (County High School for Girls). Aastatel 1948–1952 töötas Ruth Lääne-Essexis ajalehereporteri ja toimetaja asetäitjana. Abielus Donald Rendelliga, peres on üks poeg. Esimene romaan "From Doon with Death" ilmus 1964. aastal.
Chiara Siracusa
Chiara (õieti Chiara Siracusa, sündinud 26. novembril 1976 Sengleas) on Malta laulja.
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Maltat lauluga "The One That I Love", 2005. aastal lauluga "Angel" ja 2009. aastal lauluga "What If We?".
Taanlased Eesti Vabadussõjas
Taanlaste osavõtuna Eesti Vabadussõjast võib käsitleda:
Eesti aserbaidžaanlased
Aserbaidžaanlased ehk aserbaidžaanid on Eesti üks vähemusrahvuseid.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 940 aserbaidžaanlast, neist 576 Tallinnas. .
Eestis tegutsevad teiste seas Eesti-Aserbaidžaani Sõprusühing, Aserbaidžaani Kultuuri Selts Odžag.
Robert Merton
pisi|Robert Merton
Robert King Merton (sünninimega Meyer Robert Schkolnick; 4. juuli 1910 – 23. veebruar 2003) oli Ameerika Ühendriikide sotsioloog ja õppejõud. Pikka aega õpetas Merton Columbia ülikoolis.
Ta on kasutusele võtnud palju tuntud sotsioloogiatermineid nagu role model (eeskuju) ja self-fulfilling prophecy (isetäituv ennustus). Samuti on ta edasi arendatud Émile Durkheimi mõistet anomie (anoomia). Tema teooriaid on kasutatud kriminoloogias ja valitsuste programmides. Merton uuris palju ühiskonna ebakõlasid ning soovis edendada ühiskonda ja selle elanikke. Robert K. Mertoni poeg on tuntud majandusteadlane Robert C. Merton.
Elulugu
Robert Merton sündis 4. juulil 1910 Philadelphias Pennsylvania osariigis Ameerika Ühendriikides. Olles noorena lummatud mustkunstist, muutis ta 14-aastaselt oma nime Meyer Robert Schkolnick Robert Mertoniks, ühendades võlurite Merlini ja Jean Eugène Robert-Houdini nimed. Robert õppis South-Philadelphia keskkoolis. Kooli ajal meeldis talle sagedasti külastada haridus- ja kultuurikeskusi, nagu näiteks muusikaakadeemiat, keskraamatukogu ja kunstimuuseumi. Merton õppis Temple College'is ja Harvardi ülikoolis sotsioloogiat ja sai doktorikraadi aastal 1936. Mõlemas ülikoolis töötas ta juba õpingute ajal ka erialaselt. Mertoni suurimad eeskujud olid Pitirim Sorokin ja Paul Lazarsfeld, kes tegelesid empiiriliste ja statistiliste uuringutega ning suunasid Mertonit tegelema keskklassi sotsioloogia teooriatega. Kuni 1939. aastani õpetas Robert Harvardi Ülikoolis, seejärel siirdus Tulane'i Ülikooli sotsioloogia osakonda õppejõuks. Alates 1947. aastast töötas ta Columbia Ülikoolis sotsioloogiaprofessorina. Merton oli koolis väga kõrgelt hinnatud akadeemik: aastal 1979 sai ta ülikoolile osutatud eriteenete eest tunnustustiitli. Merton lõpetas õpetamise ja läks pensionile aastal 1984. Merton oli kaks korda abielus. Esimesest abielust sai ta neli last – 2 poega ja 2 tütart. Üks tema poegadest on Robert C. Merton, majandusteadlane, kes sai 1997. aastal Nobeli majandusauhinna. Hiljem oli Robert Merton abielus Harriet Zuckermaniga, kes oli samuti sotsioloog. Merton suri aastal 2003, olles 92-aastane.
Karjäär
Oma sotsioloogiakarjääri alustas Merton juba ülikoolis õppides, kuid suurim osa tema töödest ja uuringutest valmis Columbia Ülikoolis töötatud aja jooksul. Seal tegi ta väga palju koostööd Paul Lazarsfeldiga. Lazarsfeld kombineeris oma uuringutes kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid meetodeid, kuid Mertoni anne teooriaid koostada inspireeris ka Lazarsfeldi kasutama sotsioloogias ka filosoofilist külge. Merton ja Lazarsfeld töötasid koos aastatel 1941–1976 ning panustasid selle aja jooksul väga palju ühiskonnateaduste uurimisse. Oma 1949. aasta uurimuses "Social Theory and Social Structure" arendas Merton välja hälbiva käitumise teooria, uurides inimeste sotsiaalset kohanemist. Samuti avastas ta ühiskonna teooria ja empiirilise uurimise vahelise seose. Tema teiste tööde hulka kuuluvad ka näiteks "Mass Persuasion" (1946), "On the Shoulders of Giants" (1965) ja "On Theoretical Sociology" (1967). Merton oli sotsiaalteadustest väga huvitatud, täpsemalt kultuuri- ja sotsiaalstruktuuri omavahelisest suhtlusest, tähtsusest ja seosest teadusega. Väga suur osa Mertoni tööst jõudis ka tavakodanikeni. Näiteks tegi ta intervjuusid eri inimgruppidega, et kuulda nende arvamust näiteks filmidest ja kirjandusteostest. Sellest said alguse nii-öelda fookusgrupid (focus groups), kes hakkasid olulist rolli mängima USA valitsuse ja turundusfirmade töös ja uuringutes.
"Middle Range Theory"
"Middle Range Theory" on Robert K. Mertoni välja töötatud teooria, mis kujutab üldiste verbaalsete teooriate ühendamist inimese enda kogemuste ning füüsiliste tõenditega. Merton oli tugevalt vastu seni laialt levinud teooriatele rangest empiiriast ja täielikust teooriast. Range empiiria teooria käsitles ainult inimeste kogemusi, jättes teoreetilise osa välja, ning täielik teooria (grand theory), vastupidi, tahtis luua ainuõige teoreetilise kujutluspildi ühiskondlikust sotsiaalsest elust. Merton väitis, et loodusteadused olid piisavalt valmis, et "Middle Range'i" teooriat juba oma erialastes rakendustes kasutada. Samamoodi peavad tema meelest ka sotsiaalteadused küpsema ja valmima ning seejärel seda teooriat primaarselt kasutama hakkama, jättes kõik eelnevad teooriad tagaplaanile. Mertoni meelest tulekski rajada kõik teooriad nii, et neid saaks näitlikustada empiiriliste meetmetega ning et need ei kujutaks endast puht abstraktset teoreetilist juttu. "Middle Range Theory" näideteks on teooria sotsiaalse mobiilsuse kohta (social mobility theory) ja Emile Durkheimi teooria enesetappudest.
Sotsiaalsed struktuurid ja anoomia
Robert Merton tahtis edasi arendada Emile Durkheimi teooriat anoomiast. Durkheimi järgi on anoomia igasuguste sotsiaalsete normide puudumine. Merton lisas Durkheimi teooriale anoomiatest veel seda, et kui ühiskonnas pole norme, siis pole ka ühiskonda ennast. Esiteks väitis Merton, et sotsiaalsed struktuurid koosnevad kahest olulisest aspektist. Esimene aspekt on kultuuri poolt seotud ootused ja eesmärgid. Sinna kuuluvad kõik materialistlikud asjad, näiteks raha, edukus ja nii edasi. Teine aspekt hõlmab ühiskonna poolt heaks kiidetud viisi, kuidas neid ootusi ja eesmärke täita, näiteks seadustest kinnipidamine, hariduse omandamine, raske töö tegemine ja vaeva nägemine. Mertoni järgi tuleb leida tasakaal oma sihtmärkide ja viiside vahel, kuidas neid eesmärke saavutada. Oma uurimustes keskendus Robert Merton põhiliselt sellele, mis juhtub inimestega siis, kui see tasakaal sihtmärkide ja viiside vahelt kaob. Näiteks uuris ta sellistel puhkudel inimeste kohandumisi ja pingefaase. Sellest sündis ka tema pingeteooria (strain theory).
Pärand
Oma töö eest sai Merton palju tunnustust. Ta oli esimene ameerika sotsioloog, kes valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks. Samuti kuulus ta sellistesse ühendustesse nagu Ameerika Filosoofiaselts, American Academy of Arts and Sciences ja The National Academy of Education. 1994. aastal sai ta esimese sotsioloogina auhinna National Medal of Science teadussotsioloogia arendamise eest. Merton sai aukraade rohkem kui 20 ülikoolilt, sealhulgas Harvardi, Yale’i, Columbia ja Chicago ülikoolidelt.
Jaani tänav (Pärnu)
Jaani tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse J. V. Jannseni tänavalt ja suundub esimesed u 160 meetrit põhjaloodesse ja pöörab siis kirdesse. Tänav ristub Havi, Uus-Sauga ja Voorimehe tänavaga ning lõppeb Aasa tänavaga ristudes, millest edasi kulgeb Rohu tänavana.
Tänava pikkus on ligikaudu 846 meetrit.
Ajalugu
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli Johannisstraße.
pisi|Uus-Sauga ja Jaani tänava ristmik, 10. veebruar 2023 pisi|Jaani 6, vaade Pärnu jõe suunas. 16. veebruar 2023
Nobuhisa Yamada
Nobuhisa Yamada (jaapani keeles 山田 暢久 Yamada Nobuhisa; sündinud 10. septembril 1975 Fujiedas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Ta sündis aastal 1975 Fujiedas (asub Shizuoka prefektuuris).
Homoroselaps
Homoroselaps on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Homoroselaps klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Homoroselaps seisuga 17.11.2013.
Wiktor Woroszylski
Wiktor Woroszylski (8. juuni 1927 Hrodna – 13. september 1996 Varssavi) oli juudi päritolu Poola kirjanik ja tõlkija.
Q Film
OÜ Q Film on Eesti filmitootja. OÜ asutati 1996.
Wiktor Woroszylski
Wiktor Woroszylski oli pärit assimileerunud juudi perekonnast, ta isa oli arst. Saksa okupatsiooni ajal elas Wiktor Woroszylski võltsitud dokumentidega Hrodnas, töötades tislerina. 1945. aastal repatrieerus ta Lódźi ja astus Lódźi Ülikoolis, kus lühikest aega õppis meditsiini ning seejärel poola filoloogiat. Samuti sai temast Poola Töölispartei liige.
Q Film
OÜ on tootnud vähemalt ühe filmi: "Georgica" (1998).
Wiktor Woroszylski
Nikita Hruštšovi ettekanne isikukultusest ja selle tagajärgedest NLKP XX Kongressil 1956. aasta veebruarus avaldas Woroszylskile sügavat muljet. Ungari ülestõusu ajal viibis ta Budapestis. Nende sündmuste mõjul hakkas oma endistest kommunistlikest vaadetest lahti ütlema ning muutus üha enam režiimikriitilisemaks. 1966. aastal astus ta välja Poola Ühendatud Töölisparteist. 1970. aastatel oli ta seotud demokraatliku opositsiooniga. Pärast sõjaseisukorra kehtestamist Poolas 13. detsembril 1981 oli ta lühiajaliselt interneeritud.
Wiktor Woroszylski töötas mitmete kirjandusajakirjade toimetajana. Ta oskas hästi vene keelt ja oli vene kirjanduse hea tundja. Ta tõlkis poola keelde paljude vene kirjanike teoseid.
Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Wiktor Woroszylski lasteraamat "Sinustki võib saada indiaanlane" (poola keeles "I ty zostaniesz Indianinem", 1960).
Holice
Holice (ka Holice v Čechách; saksa keeles Holitz) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Pardubice ringkonnas. Holice asub Pardubicest ligikaudu 15 km idas.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1336. aastal. Alevi staatuse sai Horice 15. sajandil ja linnaõigused 1931. aastal.
Metsakorraldaja
Metsakorraldaja, ka metsataksaator või taksaator kaardistab takseertunnuste põhjal metsaeraldisi, inventeerib metsa ja kavandab pikaajalisi metsamajanduslikke tegevusi, lähtudes metsa takseertunnustest ja metsa seisukorrast.
Metsakorraldaja kasutab töös topograafilist materjali ja metsainventeerimise töövahendeid (kõrgusmõõtja, juurdekasvupuur, talmeeter, relaskoop jt).
Amazon Kindle
pisi|Kindle Oasis
Amazon Kindle on tark- ja riistvara platvorm e-raamatute lugemiseks Ameerika Ühendriikide ettevõtte Amazon.com tütarettevõttelt Lab126. Kindle'i (inglise keeles to kindle ’süütama’) nime all toodetakse e-lugerite sarja. Need lugerid võimaldavad valida, osta ja alla laadida otse Kindle Store veebisaidilt e-raamatuid, -ajalehti, -ajakirju jm digitaalset multimeediat. 2017. aasta detsembris sisaldas Kindle Store 5,9 miljonit e-raamatut.
Peale E-Ink-kuvariga lugerite hõlmab Lab126 tooteplatvorm Android-operatsioonisüsteemil põhinevaid LCD-ekraaniga tahvelarvuteid, samuti Kindle'i veebirakendusi kõigi tähtsamate operatsioonisüsteemide jaoks.
Ajaloost
Esimene Kindle'i mudel tuli müügile Ameerika Ühendriikides 2007. aastal. Seejärel on peaaegu igal aastal esitletud lugeri uut põlvkonda, mis erines eelmisest nii väliskuju kui ka uute omaduste poolest. 2009. aastal lisandusid rakendused nutitelefonile Apple iPhone ja Blackberry, hakati tootma ka 3G (UMTS) mooduliga ja WiFi (WLAN) toega mudeleid. Miniatuurse klaviatuuriga luger tuli välja 2010. aastal ja puuteekraan (tagantvalgustusega) võeti kasutusele 2012. aastal. Uus ekraanitehnoloogia E Ink Carta (2013) parandas tunduvalt kontrastsust võrreldes senise E Ink Pearl tehnikaga. HD-ekraan pikslitihedusega 300 ppi võeti kasutusele 2014. aasta mudelitel.
Ye Mingchen
pisi|Ye Mingchen Ye Mingchen (hiina keeles 葉名琛; 21. detsember 1807 – 9. aprill 1859) oli Qingi dünastia poliitik.
Uccle
Uccle (, hollandi keeles Ukkel ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Uccle ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne. Uccle on Brüsseli piirkonna lõunapoolseim vald.
Pärimuse järgi pühitses paavst Leo III koos Karl Suure ja Liege'i piiskopi Gerbaldiga 803. aastal Uccle'is asunud Peetri kiriku sisse. Kirjalikes allikates on asundust esmamainitud XII sajandil. Uccle'i vald loodi 1795. aastal.
2010. aasta Mehhiko lahe naftareostus
pisi|300px|Naftakatastroofi mõõtmed Mehhiko lahel 2010. aasta 24. mai seisuga (NASA satelliidifoto) 2010. aasta Mehhiko lahe naftareostuse põhjustas BP-le liisitud naftaplatvormil Deepwater Horizon 20. aprillil toimunud plahvatus ja järgnenud tulekahju Mehhiko lahel Macondo nafta- ja gaasileiukohas. Teadlaste andmetel on tegemist ajaloo suurima õnnetusest tingitud naftalekkega merekeskkonda.
Õnnetuse ajal tegutses USA-s Mehhiko rannikul ligi 4000 naftaplatvormi. Deepwater Horizon asus loode-kagusuunalise Mississippi delta pikenduse kaguotsas kõige enam avamere pool. See oli suurem kui jalgpalliväljak: 121 m pikk ja 78 m lai. Plahvatuses hukkus 11 ja sai vigastada 17 inimest. Ta uppus 2 päeva hiljem, 22. aprillil. Torusse, mis ühendas merepinnal olevat ujuvplatvormi merepõhjas oleva naftaleiukohaga, tekkis kolm pragu, millest igaühe kaudu hakkas naftat merre lekkima.
Pragusid püüti kinni toppida kummipallide, golfipallide, kummitükkide ja köiejuppide seguga, mis aga ebaõnnestus. Juba lekkinud naftat püüti nii kokku koguda kui ka ära põletada. Lekkinud naftasse lisati ka naftat lagundavaid mikroobe. Hinnanguliselt saadi kätte 3% ja põletati 5% lekkinud naftast, ülejäänu segunes pikapeale veega.
Augusti alguseks oli teadlaste hinnangul lekkinud ligi viis miljonit barrelit naftat. Umbes 800 000 barrelit sellest oli BP-l õnnestunud kinni püüda.
Taani Filmiinstituut
Taani Filmiinstituut (taani keeles Det Danske Filminstitut; lühend DFI) on Taani Kultuuriministeeriumi institutsioon, mille eesmärk on Taani rahvusliku filmi- ja kinokultuuri säilitamine, toetamine ja arendamine.
Filmiinstituut loodi 1972. aastal. Selle eelkäija oli Taani filmifond (Den Danske Filmfond). Aastal 1996 ühendati instituut Statens Filmcentrali ja filmimuuseumiga (Det Danske Filmmuseum).
Filmiinstituut asub Kopenhaageni kesklinnas Gothersgade tänava filmihoones (taani keeles Filmhuset). Samas hoones asub veel raamatukogu ja muuseum-kino Cinemateket. Raamatukogu asub hoone esimesel korrusel ja sisaldab umbes 55 000 köidet. Samuti tellitakse raamatukogusse 240 Euroopa ja Ameerika ajakirja.
Instituut on organisatsiooni European Film Promotion liige.
Filmiinstituudi tegevuste hulka kuulub filmide tootmise rahastamine ning filmide ja filmikultuuri levitamine. Ühe osa tegevusest moodustab ka filmiarhiivide ja muuseumide haldamine. Samuti tegeleb filmiinstituut Taani filmide tutvustamisega rahvusvahelistel filmifestivalidel.
Instituudi juhataja on Henrik Bo Nielsen.
Uku
Uku on Eesti rahvausundis Kirde-Eesti alal tuntud majahaldjas, kellele uuest saagist toodi ohvreid kivile (ukukivi) või ohvrinõusse (ukuvakk).
F. R. Kreutzwald andis Ukule tuult, vihma ja müristamist valitsenud jumala staatuse. Ukut on korduvalt mainitud eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg", kui jumalust, kellelt palutakse raskes olukorras abi.
Nimi
Nimi "Uku" on eesti keelekasutusse võetud tõenäoliselt soome äikese- ja ilmajumala Ukko järgi. Jumaluse käsitamises ei jõudnud igaviku mõiste muistsete eestlaste seas õieti välja kujuneda, seda enam aga vanaduse mõiste. Vanadus kippus taevavalitseja ülemaks tundemärgiks saama. Sellepärast anti taevavalitsejale sellekohane nimigi: Vanaisa, Vanataat, Vana-ätt, Vanamees, Taevataat, Uku. Viiest esimesest nimest tunneme kohe, et nad kõik üht ja sedasama tähendavad. Aga Uku nimigi ei erine kuigi palju eelmistest. Meil tarvitatakse seda nime koguni harva, seda enam aga Soomes, kus see tähendab ometi just sedasama mis Vanataat ja Vanaisa.
Asukoht
Vanataat asus taevas, kust ta mõnikord tõrelemise ja taplemisega oma ligiolekut kuulutas. Müristamise ajal öeldi ta kohta: "Vanataat tapleb, tõreleb, on kuri, on tige!"
Ohverdamine
Uku vakk ise oli enamasti niintest, laastudest või tohust tehtud neljanurgeline kast, millele käis peale silgukarbikaane sarnane kaas. Kevade alguses peeti iseäralikku Uku püha, millest kogu kihelkond ehk vald osa võttis. Peo ajal viidi Uku vakk hiide ja ohverdati seal. Vist põletati hiies Uku vakka aasta jooksul kogunenud aineid.
Rahvasuu
1884. aastal rääkinud üks Moisekatsi vallas elanud talu peremees Uku kohta järgmist: "Müristamisjumala Uku elukoht oli Võu jõe ääres. Paluti, et Uku laseks vihma sadada, kui põud valitses, ja et Uku vihma keelaks, kui liig palju sadas." Urvaste pastor Gutsaff on Võu jõele ohverdamisest pikemalt kirjutanud; tema jutu järgi tulnud sealt välja mees, kelle ühes jalas sinine, teises kollane sukk. Mitmed oletavad, et see oli Uku.
Rahvapärimus
Mõnel pool on arvatud, nagu oleks Ukul nainegi, nimega Raunj (arvatavasti rootsikeelsest sõnast rönn, "pihlakas"). Sellele oletusele andis ka F. R. Kreutzwald põhjust. Ukust kõneledes tähendas Kreutzwald, et paastumaarjapäeva tuleb arvata Uku ja tema naise Raunji auks peetud kevadise pööripäeva aegse püha kajaks (Inland 1837, nr 27). Kreutzwald ei ütle selgelt, kas ta siin Eesti või Soome Ukust kõneleb või kas eestlased või soomlased Rannjit Uku naiseks pidasid. Leidub andmeid, mille põhjal võib järeldada, et eestlased on Uku või Vanaisa kõrval tundnud ka Maaema. Kreutzwald igatahes on Uku naise tundmise Hiärni ajaraamatust laenanud. Hiärn ometi nimetab Uku naist Raunj; trükivea tõttu on Raunjist Kreutzwaldil Rannj tekkinud.
Priit Prillup
Priit Prillup (aastani 1935 Boris Prillup; 1. aprill 1909 Narva – 17. oktoober 1986 Lilyfield Austraalia) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1928. aastal Narvas gümnaasiumi.
Ta mängis 1930. aastatel Narva teatris ja Rakvere näiteringis ning töötas ametnikuna Rakvere linnavalitsuses. Aastatel 1940–1944 oli ta Rakvere Teatri näitleja.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Schwarzenbeki ja Geislingeni Eesti rahvuskoondise teatri rajajaid.
Läks 1949. aastal Austraaliasse, mängis 1951. aastast Sydney Eesti Teatris.
Isiklikku
Ta oli 1937. aastast abielus Elli Vartsiga. Neil on poeg Peeter Prillup, kes emigreerus Eestist Austraaliasse 1989. aastal.
Eksootilisus
Arhitektuuris
Eksootilisi motiive on järginud arhitektuuristiilis eeskätt art nouveau ja art déco.
Wei Guangtao
pisi|Wei Guangtao Wei Guangtao (hiina keeles 魏光燾; 1837–1915) oli Qingi dünastia poliitik.
Sirkka-Liisa Kivine
Sirkka-Liisa Kivine (sündinud 21. juuni 1977 Paides) on eesti endine kergejõustiklane (kaugus- ja kolmikhüppaja).
Ta on lõpetanud 1995. aastal Türi Keskkooli ja 2002. aastal Tartu Ülikooli (kus õppis kehakultuuriteaduskonnas).
Kergejõustikuga hakkas ta tegelema viienda klassi õpilasena. Algul juhendas teda kehalise kasvatuse õpetajast isa Mati Kivine, seejärel põhikooli lõpuklassist keskkooli lõpuni treener Lea Valang. Pärast keskkooli lõpetamist töötas Kivine Türil treenerina. 1996. aastal oli ta vaheaastal Soomes rahvaülikoolis, kus sporti eriti ei teinud. See-eest kehakultuuriüliõpilasena Tartus hakkas ta Tiina Toropi ja Mehis Viru juhendamisel intensiivselt kergejõustikku treenima. Aastatel 2002–2010 oli tema treener Ivo Kala.
Isiklikku
Tema onu on endine kergejõustiklane, ajakirjanik ja spordipublitsist Paavo Kivine.
Kreeka pähklid
pisi|Kreeka pähkel Kreeka pähklid ehk kreeka pähklipuu viljad (Juglandis fructus) on kreeka pähklipuu üheseemnelised luuviljad (pähklituumad). Vilju korjatakse kas käsitsi või masinatega (kasvandustes) puid kõvasti raputades. Viljade läbimõõt on 1,5–4 cm ja oleneb ka pähklipuu vormist.
Biokeemiline koostis (osaline)
Viljad sisaldavad antotsüaniidi (tsüanidiin), avikulariini, C-vitamiini, fenoolhappeid, α-hüdrojugloon-4-β-D-glükosiidi, hüdrojuglooni, plumbagiini, beetahüdroplumbagiini, hüperosiidi, juglaniini, juglooni, rasvõli (50–80%), tanniine jpm.
Kreeka pähklid toiduainena
pisi|Kreeka pähklid Kreeka pähkleid saab osta poest kas puhastamata (koorega) või puhastatult (pähklituumadena). Inimeste toiduna tarvitatakse Kreeka pähkleid toorelt, röstitult, küpsetatuna jpm. Paljud toiduaineteettevõtted kasutavad Kreeka pähkleid maiustuste, küpsetiste, kookide, jäätiste valmistamisel. Neid kasutatakse ka soolaste kastmete valmistamisel.
Pähklituumade jahvatamisel saadakse kreekapähklijahu.
Toiduõlina
Kreekapähkliõli valmistamiseks valitakse õlirikkad liigid. Valminud vilju säilitatakse enne õli pressimist 2-3 kuud.
Kreekapähkliõli (külmpressiõli) kasutatakse salatites ja küpsetamisel. Pähkliõli kasutatakse kulinaarias ja kondiitritööstuses, aga ka polügraafias ja maalikunstis. Samuti leiab pähkliõli kasutamist kosmeetikas ja isegi põletusõlina.
Nieuwe Maas
pisi|Jõe asukoht Madalmaade kaardil Nieuwe Maas (hollandi keeles 'Uus-Maas') on praegune Reini jõe ja endine Maasi jõe harujõgi, mis voolab Lõuna-Hollandi provintsis. See kulgeb Noordi ja Leki jõgede kokkuvoolust läbi Rotterdami, suubudes linnast läänes Oude Maasi ('Vana-Maas'). Vlaardingeni linna juures moodustavad need Het Scheuri. Nieuwe Maasi kogupikkus sinnani on umbes 24 kilomeetrit.
Kreeka pähklid
Loomasöödana
Pähkli tuumadest õli pressimise jääki – pähklikooki – kasutatakse loomade söödana.
Nieuwe Maas
pisi|vasakul|[[Rotterdamist läbi voolav Nieuwe Maas ja selle äärde rajatud dokid]]
Kreeka pähklid
Likööri toorainena
Prantsuse likööri Brou de noix valmistamiseks hoitakse poolküpseid vilju siirupis.
Droog
Droogina kasutatakse nii tooreid kui küpseid vilju. Neist valmistatakse reumavastaseid preparaate ning hoidiseid. Droogina kasutatakse ka lehti.
Tõenduspõhises meditsiinis
Mitmesugustes katsetes on küpsete viljade söömine avaldanud soodsat ja tervistavat mõju: diabeedivastast (biotest tehti rottidega), antioksüdantset, Alzheimeri tõve vastast, liigkolesterooliveresuse (biotest tehti inimestega), põletikuvastast (biotest – rakud), vähivastast (biotest – rakud) jpm toimet.
Ohud ja vastunäidustused
Pähklite suhtes ülitundlikud inimesed peaksid vältima pähklite söömist.
Priscilla Chan
Priscilla Chan (sündinud 24. veebruaril 1985 Braintrees Massachusettsi osariigis) on Ameerika Ühendriikide filantroop ja endine lastearst. Tema ja ta abikaasa Mark Zuckerberg, Meta Platformsi kaasasutaja ja tegevjuht, asutasid 2015. aasta detsembris algatuse Chan Zuckerberg Initiative, lubades võõrandada 99 protsenti oma Facebooki aktsiatest, mille väärtus oli tollal 45 miljardit dollarit.
Ta õppis Harvardi ülikoolis ja sai meditsiinikraadi California ülikoolist.
Tang Shouqian
pisi|Tang Shouqian Tang Shouqian (hiina keeles 湯壽潛; 1856–1917) oli Qingi dünastia poliitik.
Ressiiver
Ressiiver (ingl k receiver: vastuvõtja) on tehnikas kiirguse, elektromagnetlainete või energiakandja vastuvõtja.
Energiatehnikas on ressiiiver gaasi- või aurutorustiku vahepaak, mis vähendab pulseeriva voolu põhjustatud rõhukõikumist.
Raadiotehnikas on ressiiver raadiolainetega edastatava signaali vastuvõtja, laiemas tähenduses elektromagnetvõnkumiste, sealhulgas optilise kiirguse vastuvõtja.
Helitehnikas on kasutusel termin "AV-ressiiver" (audio-videoressiiver), mis on raadiovastuvõtjat sisaldav mitme helisageduskanaliga helivõimendi (tänapäeval kasutusel peamiselt kodukinoseadmestikus).
Cempi raudteepeatus
Cempi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonna Brenguļi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 93 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Trikāta kihelkonda Cempi mõisa maadele.
Times Three
Times Three oli Malta ansambel, mille moodustasid Philippa Farrugia Randon, Diane Stafrace ja Francesca Tabone.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Maltat lauluga "Believe 'n Peace".
Anton Budilovitš
pisi|Anton Budilovitš Anton Semjonovitš Budilovitš (5. juuni 1846 Grodna kubermang – 25. detsember 1908 Peterburi) oli vene keeleteadlane, ajaloolane ja publitsist, Tartu Ülikooli rektor aastail 1892–1901.
Aastail 1881–1892 töötas ta Varssavi ülikoolis.
Tartu Ülikoolis rektorina oli ta ühtlasi slaavi keelte võrdleva grammatika professor.
Muu hulgas oli Vene Geograafiaseltsi liige.
Okinawa
Okinawa on suuruselt viies saar Jaapanis, saare pindala on 1201 km². 2009. aasta seisuga elab seal 1 384 762 inimest.
Saare keskus Naha on ühtlasi Okinawa prefektuuri keskus.
Rhyacionia
Rhyacionia on liblikaliste seltsi mähkurlaste sugukonda kuuluv perekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Rhyacionia liigitatakse järgmised liblikaliigid:
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Rhyacionia seisuga 06.02.2014.
Aserbaidžaani Kultuuriselts
Aserbaidžaani Kultuuriselts Odžag (odžag 'kolle') on Eestis elavate Eesti aserbaidžaanide organisatsioon. Selts loodi 1988.
Seltsi esimees on Nijazi Gadžijev.
Seltsi eestvõttel on Eestis toimunud muu hulgas kontserte, spordiüritusi, aserbaidžaani kultuuri päevi.
Selts annab välja ajalehte Odžag.
Alatskivi mõis
pisi|Alatskivi mõisa peahoone Alatskivi mõis (saksa keeles Allatzkiwwi, varem Alt-Allatzkiwwi) oli rüütlimõis Tartumaal Kodavere kihelkonnas.
Mõisaansambel
Alatskivi loss on ehitatud mõisnik Arved von Nolckeni projekti järgi aastatel 1880–1885. Lossi ehituste eeltööd algasid 1876. aastal, nurgakivi pandi 1880. aastal ja valmimist tähistati 1885. aastal. Nolckeni projekt meenutab Balmorali kuninglikku residentsi Šotimaal (1853–1855, arhitekt W. Smith).
Shūichi Gonda
Shūichi Gonda (jaapani keeles 権田 修一 Gonda Shūichi; sündinud 3. märtsil 1989 Setagayas) on Jaapani jalgpallur, kes mängib väravavahina Jaapani kõrgliiga klubis Shimizu S-Pulse ja Jaapani jalgpallikoondises.
Jaapani jalgpallikoondises tegi Gonda debüüdi 2010. aastal. Ta on kuulunud Jaapani koondisse 2011. aasta Aasia meistrivõistlustel, 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Jaapani olümpiameeskonda.
Johann von Münsterberg
Johann von Münsterberg (ka Johann von Podiebrad; Johann von Münsterberg-Oels; Johann von Münsterberg-Bernstadt; tšehhi Hanuš z Minstrberka; 4. november 1509 Oels – 28. veebruar 1565 Oels) oli Münsterbergi, 1542–1565 Oelsi ja 1548–1565 Bernstadti hertsog. Ta kandis ka Glatzi krahvi tiitlit.
Venemaa Rahvuskaart
Venemaa Rahvuskaart ehk Venemaa Föderatsiooni Rahvuskaardi Vägede Föderaalteenistus, lühendatult Rosgvardija (vene keeles Федеральная служба войск национальной гвардии Российской Федерации, lühendatult Росгвардия) on Venemaa poolsõjaväeline sisejulgeolekuga tegelev politseiorganisatsioon. Rosgvardija allub otseselt Venemaa presidendile Vladimir Putinile, kes on Rosgvardija ülemjuhataja ja julgeolekunõukogu esimees. Rosgvardija seisab lahus Venemaa relvajõududest ja ei ole Venemaa kaitseministeeriumi alluvuses.
Ajalugu
Plaanidest luua vahetult presidendile alluv rahvuskaart kirjutas opositsiooniline ajaleht Nezavissimaja Gazeta esmakordselt 2012. aasta aprillis. Loodava rahvuskaardi eesmärgiks oleks kaitsta kehtivat režiimi nn "värviliste revolutsioonide" eest.
5. aprillil 2016 asutas president Putin presidendi dekreediga Venemaa Rahvuskaardi. Selle dekreediga muudeti Venemaa Föderatsiooni Siseministeeriumi siseväed Venemaa Föderatsiooni Rahvuskaardi vägedeks. Rahvuskaarti kaasati Venemaa siseministeeriumi juhtorganid ja allüksused, mis teostavad föderaalset kontrolli (järelevalvet) Venemaa Föderatsiooni relvakaubanduse ja eraturvategevuse alaste õigusaktide järgimise üle, samuti eraturva, sealhulgas Venemaa Föderatsiooni siseministeeriumi eraturvalisuse eriotstarbeline keskus; Venemaa siseministeeriumi territoriaalorganite kiirreageerimisüksused; Venemaa siseministeeriumi territoriaalorganite eriotstarbelised mobiilsed üksused; Venemaa siseministeeriumi kiirreageerimisjõudude ja lennunduse erioperatsioonide keskus ja Venemaa siseministeeriumi lennundusüksused.
Loodava rahvuskaardi põhiülesanneteks said: a) osalemine koos Venemaa Föderatsiooni siseasjade organitega avaliku korra kaitsmisel, avaliku julgeoleku ja eriolukorra tagamisel;
b) osalemine terrorismivastases võitluses ja terrorismivastase operatsiooni õigusrežiimi tagamises;
c) osalemine äärmuslusevastases võitluses;
d) osalemine Venemaa Föderatsiooni territoriaalkaitses;
e) oluliste riiklike rajatiste ja eriveoste kaitse vastavalt Venemaa Föderatsiooni valitsuse kinnitatud nimekirjale;
f) abi osutamine föderaalse julgeolekuteenistuse piiriasutustele Venemaa Föderatsiooni riigipiiri kaitsmisel;
g) föderaalriikliku kontrolli (järelevalve) rakendamine Venemaa Föderatsiooni relvakaubanduse ja erajulgeolekualaste õigusaktide täitmise üle, samuti eraturvalisuse elluviimine.
Samal päeval, 5. aprillil 2016, nimetas Putin loodava rahvuskaardi ülemaks Viktor Zolotovi (senine Venemaa presidendi julgeolekuteenistuse ülem) ja nimetas ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liikmeks.
5. aprillil 2016 esitas Putin Riigiduumale selle uue täitevorgani raamseaduse eelnõu pealkirjaga "Venemaa rahvuskaardi vägede kohta". Venemaa riigiduuma võttis 18. mail 2016 esimesel lugemisel vastu Venemaal rahvuskaardi loomise eelnõu.
5. aprillil 2016 toodi Venemaa siseministeeriumile alluvad mereväeüksused (veepolitsei, rannakaitseüksused) Venemaa Rahvuskaardi alluvusse. Nende üksuste ülem on 2016. aastast kontradmiral Andrei Šatajev.
Esimesed värvatud rahvuskaardiväelased andsid sõjaväevande 1. juunil 2016.
Oma ülesannete – terrorismivastase võitluse, avaliku korra ja oluliste riigiobjektide kaitsmise – täitmiseks anti uuele struktuurile laialdased volitused. Rahvuskaardi sõdurid võivad ette hoiatamata tulistada, kui viivitus maksab mõne sõduri või läheduses asuva kodaniku elu. Nad said õiguse kasutada soomusmasinaid ja veekahureid hädaolukorras, näiteks rünnaku tõrjumiseks või pantvangide vabastamiseks.
Novembriks 2018 oli Venemaa Rahvuskaardil 340 000 liiget, kes jagunesid 84 üksuse vahel. Rahvuskaardi väed on relvastatud mitmesuguste väikerelvadega, sealhulgas püstolid, vintpüssid, kuulipildujad ja snaipripüssid. Samuti on neil juurdepääs relvadele, mida kasutatakse veealuste saboteerijate vastu, ja mittesurmavatele relvadele. Neil on mitmesugused soomustransportöörid, mis sarnanevad tavaarmees kasutatavate soomustransportööridega, nagu näiteks BTR-80. Rahvuskaardil on oma lennukid ja helikopterid, sealhulgas fikseeritud tiivaga transpordilennukid, nagu Il-76, An-26 ja An-12. Helikopterite hulka kuuluvad nii Mi-8, kui raskeveokopter Mi-26.
2017. aasta jaanuaris kehtestas Putin rahvuskaardi päevaks 27. märtsi, meenutades nõnda "sõjalise sisekaitse" loomist keiser Aleksander I poolt 27. märtsil 1811.
Carl Eduard Ney
Carl Eduard Ney (2. november 1879 Tallinn – 5. märts 1964 Seggebruch, Alam-Saksi liidumaa) oli Eesti vaimulik.
Venemaa Rahvuskaart
Tegevus Ukraina sõjas (2022)
Venemaa Rahvuskaardi üksuseid on Ukrainas rakendatud okupeeritud alade tagala "rahustamiseks". 6. märtsil 2022 tulistasid rahvuskaardi üksused Nova Kahhovkas ukrainameelseid demonstrante kuulgranaatide ja kummikuulidega, mille tulemusel hukkus üks inimene.
Carl Eduard Ney
Õppis aastatel 1890–1899 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1899–1904. Prooviaastal oli ta Hageri ja Hanila Pauluse koguduses. Ordineeriti 15. oktoobril 1905 Tallinnas õpetajaks.
Venemaa Rahvuskaart
Tegevus Ukraina sõjas (2022)
9. märtsil 2022 peksid rahvuskaardi üksused okupeeritud Hersonis laiali ukrainlaste Vene okupatsiooni vastase meeleavalduse ja arreteerisid üle 400 inimese. 21. märtsil 2022 avasid rahvuskaardi üksused Hersonis ukrainlastest demonstrantide pihta püssitule.
Carl Eduard Ney
Oli aastatel 1905–1907 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1907–1914 oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastal 1914 oli ta Šidlovo (Jekaterinoslavi kubermang) koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1914–1919 oli ta Eugenfeldi (Melitopoli maakonnas, Tauria kubermangus) koguduse õpetaja.
Venemaa Rahvuskaart
Tegevus Ukraina sõjas (2022)
17. märtsil 2022 tagandas ja vahistas FSB rahvuskaardi ülemjuhataja asetäitja kindral Roman Gavrilovi. Teda süüdistati infolekkes, mis tõi kaasa hukkunuid Venemaa poolel.
Franck Kessié
pisi|Franck Kessié (2017) Franck Yannick Kessié (sündinud 19. detsembril 1996 Ouragahios) on Elevandiluuranniku jalgpallur. Ta mängib keskpoolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
Kessié alustas karjääri kodumaal Stella Clubis. 2015. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Atalanta. Hooaja 2015–16 veetis laenul Itaalia esiliigaklubis Cesena. Ta lõi sel hooajal kokku neli väravat. Atalanta meeskonnas tegi ta debüüdi 13. augustil 2016 karikamängus Cremonese vastu. Debüüdi Itaalia kõrgliigas tegi ta 21. augustil mängus Rooma Lazio vastu, lüües mängus ka värava. Hooajal 2016–17 lõi ta Itaalia kõrgliigas kokku kuus väravat.
2017. aasta juunis suundus ta kaheks aastaks laenule AC Milani. Debüüdi Milani meeskonnas tegi ta UEFA Euroopa Liiga eeliringi mängus 27. juulil CS U Craiova vastu. Debüüdi Itaalia kõrgliigas tegi ta 20. augustil Crotone vastu, lüües mängus penaltist värava. 2019. aastal sõlmis ta Milaniga püsiva lepingu. Hooajal 2020/21 lõi Kessié Itaalia kõrgliigas 13 väravat. 2021. aastal lõi ta alates 2008. aastast pärast Kakát esimene Milani mängijana ühe kalendriaasta sees 14 väravat. Hooajal 2021/22 tuli ta Milaniga Itaalia meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu FC Barcelonaga ning tema väljaostuklausliks seati 500 miljonit eurot.
Suvel 2023 liitus Kessie ligi 13 miljoni euro eest Al Ahliga.
Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Kessié debüüdi 6. septembril 2014 mängus Sierra Leone vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu. Ta kuulus koondisse 2017., 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales ta Elevandiluuranniku võistkonna koosseisus.
Jaan Nebokat
Jaan Nebokat (ka Jaan Nebocat; 24. august (ukj 5. september) 1844 Martna, Läänemaa – 2. september (ukj 15. september) 1908 Riia) oli eesti kooliõpetaja, sõnastike ja õpperaamatute autor ning ajakirjanik.
Elulugu
Jaan Nebokat oli kõrtsmiku poeg.
1864–67 õppis Nebokat Kuuda Õpetajate Seminaris. 1867–70 ja 1878–82 töötas ta samas õpetajana (õpetades eesti keelt uues kirjaviisis), 1871–78 Siberi asundustes rändköster, 1882–91 Riias eestikeelse põllumajandusliku nädalalehe Kündja vastutav toimetaja, ühtlasi (kuni surmani) L. Schnakenburgi kirjastuse ning Liivimaa talurahvaasjade komisjoni tõlk.
Nebokat koostas kooli- ja sõnaraamatuid ning ühe esimestest vene keele õpikutest Eestis, samuti andis ta eesti keele uues kirjaviisis välja "Dr. Martin Lutheruse veikese katekismuse biiblisalmidega" (Tallinn, 1869). Kündjas avaldas ta nõuandeid põllu- ja majapidamisest, kultuuri- ja haridusloolisi kirjutisi jm. Siberi reisikirjas valgustas Nebokat muuhulgas ka sealsete eestlaste haridus- ja majandusolusid. Lisaks teatas ta ajakirjanduses kavatsusest koostada eestikeelne "Üleüldine teaduste sõnaraamat", mis jäi aga teostamata.
Hugo Sepp
Hugo Sepp (22. detsember 1923 Kohila vald – 10. mai 2014) oli eesti aia- ja pargikujundaja ning arhitekt.
Ta töötas aastatel 1950–1986 Eesti Projektis arhitektina, lisaks töötas ta aastatel 1950–1952 õppejõuna Kuressaare Ehitustehnikumis. Ta oli aastast 1954 Eesti Arhitektide Liidu liige.
Ta on juhtinud Tapa (aastal 1958), Kilingi-Nõmme (aastal 1960), Otepää (aastal 1965), Jõgeva (aastal 1966), Kuressaare (aastal 1970, koos Irina Rauaga), Pärnu (aastal 1974) ja Saue (aastal 1975) generaalplaani koostamist. Ta on osalenud Tallinna (koos Mart Pordi ja Dmitri Brunsiga, aastatel 1963–1971) generaalplaani koostamises. Ta on planeerinud Tallinna lauluväljaku (aastal 1958), Pärnu kuurordipiirkonna (aastal 1965), Kuressaare eramupiirkonna (aastal 1969), Tallinna puhkepiirkonna (aastal 1970), Võrtsjärve ümbruse (aastal 1970) ning Otepää-Pühajärve (aastal 1957), Ihasalu–Kaberneeme (aastal 1971), Kaberneeme-Tsitre (aastal 1973) ja Suurupi (aastal 1979) puhkealad. Ta on kujundanud umbes 50 eraaeda.
Nika Turbina
Nika Turbina (vene Ника Гeopгиeвна Туpбина; 17. detsember 1974 Jalta – 11. mai 2002 Moskva) oli vene luuletaja, kes on tuntud lapsepõlves kirjutatud luuletuste poolest.
Nika Turbina ema oli kunstnik Maia Turbina, vanaisa oli kirjanik Anatoli Nikanorkin. Juba varasest lapsepõlvest alates põdes ta astmat ja kannatas unetuse käes. Luuletama hakkas ta 4-aastaselt.
1982. aastal sai Nika talendist teada kirjanik Julian Semjonov, kes ehitas Jaltas endale suvilat. Semjonov saatis mõni aeg hiljem Jaltasse Komsomolskaja Pravda korrespondendi, et unikaalsest tüdrukust kirjutada. 1983. aasta märtsis avaldati Komsomolskaja Pravdas noore poetessi esimesed luuletused. Turbina kutsuti Moskvasse, kus ta Kirjanike Majas oma luuletustega esines ja tutvus luuletaja Jevgeni Jevtušenkoga. Hiljem esinesid Turbina ja Jevtušenko kirjandusõhtutel korduvalt duetina. 1983. aasta detsembris ilmus Moskvas Turbina esimene luulekogu "Черновик" ('Mustand'). Nika Turbina sai kuulsaks, et esines mitmel pool Nõukogude Liidus. 1985. aastal kolis nende perekond Krimmist Moskvasse. Ta käis esinemas ka välismaal ja oli väga tuntud. Ta luulekogusid tõlgiti mitmesse keelde. Veneetsias toimunud luulefestivalil "Maa ja poeedid" võitis ta peaauhinna – Kuldlõvi. Luuletusi kirjutas ta kuni 12-aasta vanuseni, hiljem kadus inspiratsioon. Jevtušenko, kel olid Turbina suhtes suured ootused, pettus temas. 1989. aastal mängis Turbina režissöör Ajan Šahmalijeva filmis "See oli mere ääres" ("Это было у моря"). Seejärel langes ta avalikkuses kiiresti unustusse. 1990. aastal sai ta närvivapustuse ja sõitis ravile Šveitsi. Šveitsis viibides abiellus ta endast kuuskümmend aastat vanema itaallasest psühholoogiga. 1991. aastal pöördus Turbina Nõukogude Liitu tagasi. Alkoholiprobleem süvenes. Tükk aeg ei leidnud ta endale tegevust, siis õppis Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Ülikoolis.
1994. aastal võeti ta ilma eksamiteta vastu Moskva Kultuuriinstituuti. Esialgu oli kõik hästi ja ta hakkas jälle luuletusi kirjutama. Kuid oma 20. sünnipäeval tabas teda närvivapustus ja ta jättis instituudi pooleli. Õpinguid õnnestus tal hiljem jätkata kaugõppes. 14. mail 1997 viskus ta viienda korruse aknast välja, saades raskelt vigastada.
11. mail 2002 oli Nika Turbina külas tuttavatel. Teised läksid korraks välja. Turbina istus aknalaual ja kukkus aknast välja ning hukkus.
Saigō Takamori
Saigō Takamori (Takanaga) (jaapani keeles 西鄕 隆盛 (隆永; 23. jaanuar 1828 – 24. september 1877) oli Jaapani samurai, kes mängis tähtsat rolli Meiji restauratsioonis ja šogunivõimu languses. Ta läks ajalukku 1877. aasta Satsuma mässuga, mille käigus ta ka suri. Teda nimetatakse viimaseks samuraiks.
Roll Meiji restauratsioonis
Saigō üks suurimaid Tokugawa šogunaadi vastaseid. Ta mängist tähtsat rolli jaapani poliitikas 1860. aastatel. 1866. aastal oli ta üks meestest, kes lõi salajase sõjalise liidu Satsuma ja Chōshū domeenide vahel. Seda liitu hakati kutsuma Satchō liiduks. Isegi pärast seda, kui noor šogun Tokugawa Yoshinobu oli 1877. aastal sunnitud tagasi astuma, andes poliitilise võimu keisri ja tema õukonna kätte andma, ei olnud Saigō rahul. Talle ei meeldinud, et Tokugawade perekond ei kaotanud siiski täielikku võimu, soovides, et nad kaotaksid kõik oma valdused. 3. jaanuaril 1868, olles pahane, et pärast šoguni tagasiastumist ei olnud poliitiliselt väga palju veel muutunud, võttis Saigō koos teiste Satchō liidu toetajatega üle Kyoto keisripalee ning 15-aastane keiser Meiji deklareeris ennast Jaapani valitsejaks. Kuna Tokugawa Yoshinobu ei olnud juhtuvaga rahul, kutsus ta kokku oma väed ja marssis Kyoto poole, väites, et keisrit manipuleeritakse. Sellega algas Boshini sõja, mis lõppes endise šoguni jaoks hävitavalt. Saigō oli keisriarmee juhataja, tema käe all võitsid Meiji toetajad mitmeid lahinguid, neist tuntum Toba-Fushimi lahing. 1868. aasta mais piiras Saigō oma vägedega Edo linna, mis oli Yoshinobu võimu baas. Piiramine lõppes rahulikult kuna Yoshinobu andis kiirelt alla. Pärast seda toimus veel paar väiksemat lahingut ja Saigō mängis tähtsat rolli viimaste keisritoetajate loodud Ezo Vabariigi languses.
Pärast võidukat sõda ning Meiji perioodi algust, läks Saigō 1869. aastal Satsumasse erru. Tal ei olnud erilist huvi olla osa uuesti valitsusest. Hiljem, 1871. aastal, liitus ta siiski keisriõukonnaga. 1872. aastal anti talle kindrali auaste.
Satsuma mäss ja surm
Meiji perioodi algusega algas Jaapanis kiire läänestumine. Võeti üle euroopalikke väärtusi ja tehnoloogiat, muuhulgas ka läänelik parlamendisüsteem. Kõige sellega kaasnes ka Jaapani sõjaväe ümberehitus ning esile kerkis universaalne ajateenistuse idee. Saigōle ei meeldinud uued läänest toodud kombed, väärtused ja reformid. Ta kandis jätkuvalt traditsioonilisi rõivaid ning järgis vanu kombeid. Veel suuremaks probleemiks tema jaoks sai 1871. aastal hani või bakufu-hani süsteemi kaotamist. Han tähendab jaapani keeles lääni. Süsteemi kohaselt kuulusid feodaalsed läänid Jaapani daimjodele, kes valitsesid neid kuidas ise tahtsid. Uue süsteemi järgi said kõik läänid riigi valduseks. Kõik see tekitas samuraide kui klassi jaoks muret: sellega kadusid mitmed nende privileegidest, näiteks endiste isandate makstud stipendiumid. Samuraide privileegide kahanemisega kaasnesid rahutused. Paljudele ei meeldinud lihtrahvaga peaaegu samale tasemele langemine. 1876. aastast ei tohtinud nad enam isegi avalikult mõõku kanda. pisi|387x387px|[[Shiroyama lahing kunstis]] 1873. aastal läks Saigō taas erru. Kindralina oli ta proovinud taaselustada samuraikultuuri, ent üpriski edutult. Ta naasis Satsumasse ja seadis Kagoshimas üles oma kooli, mis kandis edasi vanu väärtusi. Kool osutus äärmiselt populaarseks ning valitsus hakkas kartma, et Saigō planeerib korraldada riigivastast mässu. Mässuks ka läks pärast seda, kui Saigō õpilastelt prooviti relvad konfiskeerida 1877. aastal. Satsuma mäss algas 29. jaanuar 1877 ja lõppes sama aasta septembris.
Saigō algne plaan oli marssida Tōkyō (varem tuntud kui Edo) linna peale, ent tema väed löödi Kumamoto ja siis Tabaruzaka lahingute juures tagasi. Saigō algsest (ligikaudu 40 000 mehest) oli nüüdseks alles vaid käputäis ja nad pidid põgenema keisriarmee eest. Mäss lõppes Shiroyama lahinguga, mille käigus suri nii Saigō kui tema toetajad.
Pärand ja kujutamine popkultuuris
Peatselt pärast surma sai Saigō austatud ja legendaarseks figuuriks. Tekkisid ka teooriad, et ta ei saanud tegelikult surma, vaid põgenes Venemaale. Tõenäoliselt on Saigō ja tema mäss olnud inspiratsiooniks 2003. aasta filmile "Viimane samurai".
Rägavere külanõukogu
Rägavere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Rägavere valla territooriumil. Külanõukogu keskus asus algselt Mõdriku külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Rägavere külanõukogu 1950 septembris Rakvere rajooni koosseisu.
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides Rägavere kolhoos ja Mitšurini-nimeline kolhoos ning Põlula Kalamajand. Külanõukogu keskus asus Kantkülas.
1960 oktoobris viidi Rägavere külanõukogu administratiivkeskus Kantkülast üle Ulvi külla.
Üks (perekonnanimi)
Üks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Üks on pandud Harju-, Lääne-, Saare- ja Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Ühe-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Reeveer ja Ükssaar.
Põlva külanõukogu
Põlva külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Põlva külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Põlva valla koosseisus. Külanõukogu halduskeskus asus Põlva alevikus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Põlva vald likvideeriti ning Põlva külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega liideti Põlva külanõukoguga likvideeritud Himmaste külanõukogu ja Kiuma külanõukogu alad. Külanõukogu keskus asus Mammaste külas. Külanõukogu maadel tegutsesid V. Kingissepa nimeline kolhoos, Võidu kolhoos, J. Lauristini nimeline kolhoos ja partisan Lembitu nimeline kolhoos.
8. juunil 1961 anti Põlva alevikule alevi õigused. Sellega seoses senine Põlva külanõukogu likvideeriti ning külanõukogu alad liideti aleviga. 1968. aastal nimetati senine Peri külanõukogu ümber Põlva külanõukoguks ning temaga liideti Põlva alevi ümbruskond ja osa Mooste külanõukogust.
1974. aasta seisuga kuulus Põlva külanõukokku 42 asulat: Adiste, Alaküla, Andre, Eoste, Himmaste, Holvandi, Härma, Kiisa, Kiuma, Kiuma-Aarna, Kivijärve, Kooskora, Kuruski, Kuudra, Kähri, Laane, Lutsu, Mammaste, Mammaste-Metsanurga, Meemaste, Metsanurga, Metste, Miiaste, Noorits-Metsküla, Partsi, Peri, Puskaru, Puuri-Perametsa, Rosma, Saarjärve, Saesaare, Sika, Soesaare, Sooküla, Taevaskoja, Tromsi, Tõrvhavva, Tännasilma, Uibujärve, Valgesoo, Vanaküla ja Viirapera. 1974. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus Põlva kolhoos (keskus Mammastes), Taevaskoja kolhoos (keskus Himmastes) ja Vilde-nimeline kolhoos (keskus Peril).
Pärast väikekülade liitmisi jäi 1978. aastast Põlva külanõukokku 27 küla: Aarna, Adiste, Andre, Eoste, Himmaste, Holvandi, Kiuma, Kähri, Lutsu, Mammaste, Meemaste, Metste, Miiaste, Nooritsmetsa, Orajõe, Partsi, Peri, Puskaru, Puuri, Rosma, Soesaare, Taevaskoja, Tromsi, Tännassilma, Uibujärve, Valgesoo ja Vanaküla.
Claudette Pace
Claudette Pace (pärast abiellumist Caludette Buttigieg; sündinud 8. veebruaril 1968) on Malta poliitik ja endine laulja.