cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bowling
Ajalugu
pisi|Varajane bowling 'u-turniir (1905; American Bowling Congress; Milwaukee, Wisconsin, USA) Aastatuhandeid on mängitud palliveeretamise mänge sihtmärkide tabamiseks. Pallide ja kurikate sarnaseid esemeid on leitud väljakaevamistel Egiptuses, mille vanuseks hinnatakse rohkem kui 7000 aastat. Samuti on leitud ka Euroopa keskajast pärinevaid märkmeid bowling 'u-mängu sarnaste mängude mängimise kohta.
Tänapäeval on levinud mitmesuguseid veeremängude variatsioone, nagu inglise murukeegel, itaalia bocce, prantsuse petanque (petank) jne. Kõige populaarsem ja tuntum on tänapäeval aga kümne kurikaga veeremäng bowling.
Tänapäevase väljanägemisega bowling on pärit Ameerikast, kuid selle juured ulatuvad Euroopasse. Veeremängude variatsioonid levisid koos väljarändajatega Ameerikasse. 1841. aastal keelati kihlvedude tõttu üheksa kurikaga veeremängude mängimine. Arvatakse, et keelust mööda hiilimiseks lisati mängu kümnes kurikas. Sellega tekkis uus veeremäng bowling.
1895. aastal kehtestas American Bowling Congress (ABC) ühtsed mängu reeglid. 1909. aastal saabus bowling Euroopasse ja muutus eriti populaarseks Põhja-Euroopas. 1926. aastal loodi organisatsioon IBA (International Bowling Association), kuhu kuulusid Taani, Soome, Saksamaa, Holland, Norra ja USA. Esimesed rahvusvahelised turniirid peeti 1926. aastal Rootsis, 1934. aastal New Yorgis ja 1936. aastal Berliinis.
1936. aastal leiutas Gottfried Schmidt kurikapaigaldusmasina, kuid masinate tootmist ja kasutamist alustati 1925. aastal. Enne seda paigaldati kurikaid käsitsi. Automaatseadmete levik tõi kaasa bowling 'u tohutu populaarsuse USA-s.
FIQ loomine
1925. aastal loodi Rahvusvaheline Keegli Föderatsioon FIQ (The Federation Internationale des Quilleurs), millel on alates 1979. aastast rahvusvaheline olümpiakomitee tunnustus. FIQ-il sai algselt olema neli sektsiooni: üks bowling 'u- ja kolm keeglisektsiooni, kuna keegel oli tol ajal enam levinud kui bowling. 1973. aastal toimunud struktuuri muudatuse käigus loodi aga kummagi distsipliini jaoks iseseisvad organisatsioonid WTBA ja WNBA, mis töötavad sellistena tänapäevani. 1954. aastal peeti bowling 'us esimene MM, kus osales 58 sportlast seitsmest riigist. Kuni aastani 1960 peeti maailmameistrivõistlusi iga kahe aasta tagant, pärast seda iga nelja aasta tagant. Alates 1963. aastast on ka naised saanud võistelda MM-il ametlikult oma klassis.
1958. aastal loodud PBA (Professional Bowling Association) on mõeldud profisportlastele, kus osaleb tänapäeval 3500 bowling 'u-sportlast. Tänapäeval on bowling on enam kui 100 miljoni harrastajaga, 10 miljoni võistlussportlase ja 250 000 bowling 'u-rajaga üks suuremaid ja paremini korraldatud spordialasid maailmas.
Punktiarvestus
Bowling 'u-mängus on igas mängus 10 ruutu (kaks viset, mille jooksul on võimalus maha saada kümme kurikat). Esimeses üheksas on arvestust pidada üsna lihtne. Arvepidamiseks on vaja kokku lugeda maha löödud kurikad järgnevalt:
Nii loetakse kokku esimese üheksa ruudu punktid. Kuid kümnenda ruudu punkte arvestatakse teisiti. Kui kümnendas ruudus tuleb ‘märk’ (spare või strike), siis on mängijal lubatud visata lisavise (kolmas vise ruudus).
Peeter Hussar
Peeter Hussar (sündinud 5. märtsil 1959 Karksi-Nuias) on eesti taksidermist, loodusgiid-retkejuht ja looduse populariseerija.
Haridus ja töö
Peeter Hussar on lõpetanud 1977. aastal Kunda Keskkooli. Astus samal aastal Tartu Riiklikku Ülikooli bioloogiat õppima.
Ülikooli ei lõpetanud, vaid õppis TRÜ Zooloogiamuuseumis taksidermiat ning töötas 1981–1983 sealsamas topisevalmistajana.
Aastatel 1983–1989 töötas taksidermisti ja topisekogu hooldajana Sagadi metsamuuseumis ning juhtis seal loodusretki, hiljem valmistas topiseid ja andis erialast nõu eraettevõtjana. Õppis Soomes loodusala ettevõtlust ning sai loodusgiidi-retkejuhi kvalifikatsiooni. 1996. aastast töötab loodusretkejuhina.
Looduse populariseerijana
Peeter Hussar on ka mittekoosseisuline jahindusspetsialist, programmijuht ja giid. Tegutseb muu hulgas Eesti Loodushariduse Seltsis.
Kuulub ajakirja jahindus- ja loodusajakirja Eesti Jahimees asjatundjate toimkonda.
Ta on sage loodusüritustel esineja. Nii on ta esinenud koolides ja loodusmajades, kuid ka Eesti Loodusmuuseumi üritustesarjas "Öökulli akadeemia".
Varasema Sagadi muuseumi töötajana tunneb ta suurepäraselt Sagadi muuseumi ja Lahemaa rahvuspargi loodusväärtusi. Sagadi mõisa veebilehel iseloomustatakse teda ja tema looduse tutvustamise võtteid nii:
Peeter Hussar on loodusemees, kes tutvustab loodusteemasid paljudes massimeediakanalites nii lastele kui ka täiskasvanutele.
On My Mind
"On My Mind" on inglise muusikatrio Disciples esitatud laul, mis tehti Ühendkuningriigis kättesaadavaks allalaaditava muusikafailina 17. veebruaril 2017 Parlophone'i ja Warner Music Groupi poolt.
"On My Mind" laulu muusikavideo avaldati YouTube'is 3. aprillil 2017.
Mori (Trento)
thumb|Montalbano pühamu ja lossivaremed. thumb|Mori valla paiknemine Trento provintsis
Mori (saksa: Moor in Tirol) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Trentost edelas.
Mori külgneb järgmiste valdadega: Arco, Ronzo-Chienis, Isera, Rovereto, Nago-Torbole, Brentonico ja Ala. Vaatamisväärsusteks on Montalbano pühamu koos lossivaremetega ja Ravezzone sild.
Sport
A.S.D. Mori Santo Stefano on linna jalgpalliklubi ja on asutatud aastal 1989 pärast Unione Sportiva Mori (asutatud aastal 1945) ja Gruppo Sportivo Santo Stefano (asutatud aastal 1961) liitmist.
Ruth Paimre
Ruth Paimre (sündinud Ruth Bormann, aastani 1938 ka Porman; 10. veebruar 1921 Konguta, Tartumaa – 9. september 2008 Tartu) oli eesti neuroloog ja neurokirurg, meditsiinidoktor (1973).
Haridus- ja töökäik
Õppinud aastatel 1928–1933 Rannu Asunduse Algkoolis.
1938. aastal lõpetas Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi.
1939. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1947. aastal.
Aastatel 1946–1948 töötas ta Tartu Vabariiklikus Närvikliinikus ordinaatorina.
Aastal 1949 Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neuroloogia osakonna juhataja.
Aastatel 1950–1983 oli ta Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neurokirurgia osakonna juhataja, aastatel 1984–1992 konsultantarst.
Olnud ühtlasi Tartu Riikliku Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud.
Uurinud peamiselt peaaju veresoonte haiguste, lülisamba osteokodroosi ja epilepsia diagnoosimist ning kirurgilist ravi. Võttis Eestis laialdaselt kasutusele radikuliidi kirurgilise ravi, uuris ja arendas selles vallas edukalt uusi meetodeid.
Modernne stoitsism
pisi|Stoitsimi kuulsaim praktik Marcus Aurelius New York Metropolitani muuseumis
Modernne stoitsism on 20. sajandi lõpus ja 21. sajandi alguses populaarsust kogunud liikumine, mis järgib ja arendab antiikaja stoikute filosoofiat tänapäevases võtmes. 17. sajandil eksisteeris analoogne liikumine, mida nimetati uusstoitsismiks.
"Modernse stoitsismi tõus" on saavutanud tähelepanu rahvusvahelises meedias alates 2012. aasta novembrist, kui aset leidis esimene Stoic Week, kus tutvustati ja peeti arutelusid maailma, inimese suhestumise ja stoitsistlike väljavaadete seostest ja konfliktidest.
Filosoofiliselt
Modernne stoitsism kujunes 20. sajandi lõpus vooruseetika vastu kerkinud huvi tõttu. Filosoofid, nagu Philippa Foot, Alasdair MacIntyre, Martha Nussbaum ja teised on toonud tagasi vooruspõhise eetika üheks potentsiaalseks alternatiiviks inimestele, kes soovivad elada lähemal loodusele ja kogeda elu uue suhtumisega. Modernne stoitsism võtab eeskuju 20. sajandi lõpus ja 21. sajandi alguses avaldatud antiiksete stoikute kohta (nt Marcus Aureliuse) tehtud teadustöödest ja toovad välja seoseid tänapäeva maailma toimimise kohta. Liikumise juured ulatuvad tagasi Albert Elliseni, kes arendas välja ratsionaal-emotsionaalse käitumisteraapia, kuid ka Aaron T. Beckini, keda peetakse kognitiivne käitumisteraapia varase versiooni loojaks. Viktor Frankl sõja ajal stoitsismist abi saanuna, arendas hiljem välja teooria, mis on tuntud logoteraapiana.
Modernse soitsismi ideed tutvustas esimesena Lawrence Becker oma teoses "Uus stoitsism" ("A new Stoitsism"), mille esmatrükk ilmus 1997. aastal.
Populaarse liikumisena
E. O. Scott nimetab Modernset Stoitsismi tõeliseks Web 2.0 fenomeniks. Üks põhilisemaid saite modernsel stoitsismil on "Stoicism Today" blogi, mis kajastab "Stoic Week" (võrgusisene) ja Stoicon (võrguväline) üritusi. Teine tähtis koht on New Stoa, mis on alguse saanud 1996. aasta mais ning see on esimene järjepidev stoikute kommuun internetis. Sealt võib leida isiklikke blogisid, mis uurivad stoitsismi, osad neist on juhitud stoitsismi õpetlaste poolt (nt Massimo Pigliucci, William Irvine or John Sellars) ja mõned kuuluvad terapeutidele, kes uurivad stoitsismi rakendumist (nt Donald Robertson). E. O. Scotti sõnul on sotsiaalmeedia ja teatud muude avaldatud raamatute ja artiklite kombinatsioon algatanud stoitsismi huviliste hulga jõudsa kasvu. Seal on näha stoikute kokkusaamisi ja gruppe kohtades nagu Austraalia, Denver, Dublin, Edinburgh, Fremont, Helsingi, London, Manchester, Milwaukee, New York, Orlando, San Francisco, Toronto ja Varssavi.
Põhikontseptsioon
Arvatavasti üksik suur keeruline väljakutse, mida modernne stoitsism käsitleb, on suhestumine antiikstoitsismi põhiprintsiibiga, milleks oli loodusesse tagasi pöördumine ja selle järgimine. Antiikstoikud olid üksmeelel, et hea elu jaoks on vaja elada järjepidevalt loodusega harmoonias olles. Põhinevalt antiikstoikutel, oli loodus defineeritud hea ja kõikehõlmavana. Enamgi veel, antiikstoikutel oli teleoloogiline väljavaade maailmast, mis tähendas, et kõigel universumis oleval on eesmärgikohane ratsionaalne organiseeritud hea lõpp. Kuid tänapäeval on teoloogilist maailmavaadet palju keerulisem üleval pidada, kui seda oli 2000 aastat tagasi. Teadus esitab märkimisväärseid väljakutseid stoikute metafüüsilistele vaadetele ja maailmatõlgendustele ning käsitlus ratsionaalselt üles seatud maailmast ei tundu usutav enam paljudele.
Halvad sündmused igapäevaelus annavad neile võimaluse tunda selliseid tugevaid negatiivseid emotsioone nagu pahameel, kadedus, kurbus, kahetsus, protest ja ebameeldivus, mis annavad mõtteainet sotsiaalsete tingimuste muutmiseks. Inimene saab oma elu muuta paremuse poole, aktsepteerides võimalust, et eeloleval päeval võib talle ette tulla ebameeldivaid sündmusi, näiteks kohtumine vaenuliku inimesega. Ükski inimene ei ole halb, sest ebamoraalset käitumist põhjustavad mitmed asjaolud, mis ei pruugi olla lihtsasti lahendatavad: kompleksid, hirm, halvad kogemused jne.
Kaiu Kool
Kaiu Kool on põhikool Rapla maakonnas Rapla vallas Kaiu alevikus.
Zeltiņi vald
pisi|Zeltiņi kirik Zeltiņi vald (läti keeles Zeltiņu pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Kalncempji, Ilzene ja Alsviķi vallaga, samuti ka Gulbene piirkonna Beļava ja Lejasciemsi vallaga.
Valla pindala on 63 km². 2016. aasta seisuga elas seal 393 inimest. Valla keskus on Zeltiņi küla, vallavanem on Ingrīda Sniedze.
Valda läbib Peetri jõgi.
Ajalugu
Vald moodustati aastal 1866 Zeltiņi mõisa (Seltinghoff) maadest. Aastal 1935 oli valla pindala 53,7 km² ja seal oli 986 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Zeltiņi ja Melnupe külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Zeltiņi külanõukoguga likvideeritava Melnupe külanõukogu maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Zeltiņi mõisa ait, Medņi linnamägi ja Vīksna muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on ülejäänud Zeltiņi mõisa hoonetekompleks (kõrts, tall-kutsari maja ja mõisavalitseja maja), Zeltiņi kirik, Zeltiņi Kirikumägi, Zeltiņi kalmistu kabel ja selle kellatorn.
Looduskaitse all on Laimiņi pärn, Laimiņi tamm, Ozoli tamm, Rožkalni kask, Roziņi mänd, Liepaldi vaher, Ziemeļi tamm, Joškase elupuu, Ruķeļi remmelgas, Zeltiņi männid, Kalmistukask, Ķiploki tamm, Spriņģi mänd, Čusļi pärn, Čusļi Mesilapärn ja Čusļi remmelgas.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 341 lätlast, 19 venelast, 1 valgevenelane, 4 ukrainlast, 1 poolakas ja 1 leedulane.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jupp Heynckes
Josef 'Jupp' Heynckes /hääldus hainkes/ (sündinud 9. mai 1945 Mönchengladbachis) on endine jalgpallur ja jalgpallitreener.
Mängijana kuulus ta Borussia Mönchengladbachi koosseisu selle klubi kuldsetel aegadel 1960-ndatel ja 1970-ndatel kui võideti palju rahvus meistritiitleid, karikat kui ka UEFA Karikat.
Kärt Tammjärv
Kärt Tammjärv (sündinud 11. juunil 1991 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2010. aastal Pelgulinna Gümnaasiumi, lisaks on ta õppinud Tallinna Muusikakoolis kitarri ja Arsise Kellade Koolis kellamängu. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26. lend).
Töötab alates 2014. aastast Vanemuise teatris draamanäitlejana.
DŠK
DŠK (vene keeles Дегтярёва-Шпагина крупнокалиберный, lühendatult ДШК) on 12.7 mm Nõukogude Liidus valmistatud raskekuulipilduja.
AstraZeneca
AstraZeneca &lsqb;&rsqb; on hargmaine Briti–Rootsi ravimi- ja biofarmakoloogia ettevõte, mille peakorter asub Cambridge'is Inglismaal.
Koroonavaktsiin
30. detsembril 2020 võeti Ühendkuningriigis teise koroonavaktsiinina kasutusele AstraZeneca ja Oxfordi Ülikooli koostöös valminud koroonavastane vaktsiin.
Yoko Tanaka
Yoko Tanaka (jaapani keeles 田中 陽子 Tanaka Yōko; sündinud 30. juulil 1993) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2013 4 mängu.
Tobiesen
Tobiesen (vene keeles Тобизен) on Taanist Holsteinist pärit aadlisuguvõsa.
Bad Iburg
thumb|Loss ja Bennoturm thumb|Iburgi loss ja klooster enne 1752. aastat, Renier Roidkini maal
Bad Iburg  (vestfaali murdes Bad Ibig) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Osnabrücki kreisis.
Linna pindala on 36,44 km². 31. detsembril 2017 elas seal 10 599 inimest. Linn asub Teutoburgi metsas, 16 km Osnabrückist lõunas.
Bad Iburgi haldusalasse kuuluvad linn ise ja neli muud paikkonda: Glane, Ostenfelde, Sentrup ja Visbeck.
Kõige olulisem ehitis on Iburgi loss linna kohal. See on kompleks lossist, kus 600 aastat elasid Osnabrücki piiskopid, ja endisest benediktlaste kloostrist.
Ajalugu
thumb|püsti|Sophie Charlotte, esimene [[Preisi kuningriik|Preisi kuninganna, sündis Iburgi lossis]]
Bad Iburgit on esmamainitud 753. aastal frangi dokumendis. 772. aastal vallutas Frangi kuningas Karl Suur "Iburgi kuningliku lossi" oma peavastaselt, sakside juhilt Widukindilt. Heitluste kestel vahetus omandiõigus frankide ja sakside vahel. Frangi väed vallutasid lossi lõpuks 783. aastal.
Bad Iburgist sai enam kui kohaliku tähtsusega 11. sajandil, kui piiskop Benno I (1052–1067) ehitas uue lossi esimese linnuse varemetele. Ka see loss muutus varemeks, nii et Benno I järglane, piiskop Benno II von Osnabrück (1068–1088) ehitas uue lossi. Ta asutas ka benediktlaste kloostri, esimesed 12 munka tulid Mainzist. Püha Clemensi katoliku kiriku huvitav tunnus on hagioskoop, mis võimaldas leeprahaigetel teenistust väljast vaadata. Piiskop Benno II on maetud kloostri Püha Clemensi kirikusse.
Kloostri krundil on abt Adolph Hane (1706–1768) ajal Johann Conrad Schlauni kujundatud barokkhoone. Klooster tegutses 1803. aastani, kui see sekulariseeriti Reichsdeputationshauptschluss kaudu.
1534. aastal oli Bad Iburg segatud Münsteri kommuuni, kui kuus anabaptisti püüti teel Münsterist Osnabrückki kinni ja vangistati lossi kaheksanurksesse torni Bennoturm (Benno torn). Neist viis surid piinamise ajal või hukati; kuues vabastati pärast anabaptistide juhi Jan van Leideni plaanide reetmist.
18. jaanuaril 1962 kukkus Briti kuninglike õhujõudude lennuk Dörenbergi mäele. Mõlemad piloodid hukkusid. Dörenbergis on mälestusmärk õnnetuse mälestuseks.
Muuseumid
Bad Iburgis on kolm muuseumit, Schlossmuseum mit Münzkabinett, lossimuuseum, kus on numismaatika osakond, Uhrenmuseum (kellamuuseum) ja Averbecks Speicher, kohaliku ajaloo muuseum endises taluaidas Glanes.
Kirikud
St. Jakobus der Ältere Glanes püstitati aastatel 1904/1905. Uusgootikas katoliku kirik sisaldab pietàt aastast 1420.
St. Clemens lossikompleksis oli benediktlaste kloostri kirik. Hagioskoop taasavastati.
Evangelische Schlosskirche, mis asub samuti lossikompleksis, on ainus luterlik kirik Bad Iburgis.
Hooned
thumb|Jagdschlösschen
Jagdschlösschen (jahiloss), tuntud ka kui Altes Forsthaus Freudenthal, püstitati 1595. aastal vürstliku piiskopi Philipp Sigismund von Wolfenbütteli poolt.
Schlossmühle, lossiveski, püstitati ka Philipp Sigismundi poolt.
Burg Scheventorf on endine vesilinnus, ehitatud 1552. aastal, kuid selle ajalugu algas 14. sajandil. See asub kesklinnast lõunas. Lähedalasunud Schleppenburgis, mis purustati, oli ka vesilinnus.
Inimesi
thumb|160px|Sophie Charlotte from Hannover; Queen of Preußen 1705
Dylan DeMelo
Dylan DeMelo (sündinud 1. mail 1993 Londonis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Winnipeg Jets.
Sergei Trubetskoi
Vürst Sergei Petrovitš Trubetskoi (vene k. Серге́й Петро́вич Трубецко́й; 29. augustil 1790 Nižni-Novgorod – 22. novembril 1860 Moskva) oli Vene sõjaväelane, Trubetskite suguvõsa liige, 1812. aasta Isamaasõjast osavõtja, kaardiväe polkovnik ning hiljem üks Dekabristide ülestõusu organiseerijaid. Oli oma poliitilistelt vaadetelt lähedane Nikita Mikhailovits Muravjovile. Ta määrati dekabristide ülestõusu eelõhtul selle juhiks, kuid ülestõusu päeval ei ilmunud ta kohale, kuna tõenäoliselt kartis ülestõusu läbikukkumist ja otsis hoopis varjupaika Austria saadiku Ludwig von Lebzelterni (oma naise õemehe) juurest, kus ta ka ülestõusule järgnenud ööl arreteeriti.
Dylan DeMelo
2011. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 179. valikuna. Sharksiga sõlmis ta lepingu 2012. aasta aprillis. Hooajal 2013/14 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Sharksi tütarklubis Worcester Sharks. NHL-is debüteeris ta 17. oktoobril 2015 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 26. jaanuaril 2016 mängus Colorado Avalanche'i vastu.
Sergei Trubetskoi
pildisuurus =250
Dylan DeMelo
2018. aasta septembris kaubeldi DeMelo suurema tehingu raames Sharksist Ottawa Senatorsi. Senatorsis asus ta mängima ühes kaitsepaaris koos Senaotris perspektiivika kaitsemängija Thomas Chabot'ga.
2020. aasta veebruaris kaubeldi DeMelo Senatorsist Winnipeg Jetsi. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta Jetsiga uue nelja-aastase lepingu.
Lõug
pisi pisi|Lohuga lõug Lõug on näo alumine osa, alahuulest allpool. Selle moodustab alalõualuu eesmine osa, mis on näo vertikaalse telje suhtes kergelt esiletungiv.
Nägu
pisi|Naise nägu Nägu on inimese pea eespoolne osa, kus asuvad silmad, nina ja suu.
Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus
Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Nina külas. Kogudus kasutab Nina Jumalaema Kaitsmise kirikut. Kogudus kuulub MPEÕK Narva ja Peipsiveere piiskopkonda.
Õigeusu kogudus tegutseb Ninal alates 1824.
Suure Vankri auhind
Kultuuriauhind "Suur Vanker" oli esimene mitut kunstivaldkonda (teater, film, muusika) hõlmav eraalgatuslik kultuuriauhind Eestis, mille väljaandmist korraldas aastatel 1996–1999 OÜ Eesti Kultuuriauhind. Auhind asutati, et kaasata kultuuri toetamisse äriringkondi ja pakkuda sel moel parimatele teatri-, muusika- ja filmiloojatele nii moraalset kui ka majanduslikku tuge.
Et Suures Vankris on seitse taevatähte, nii koosnes ka iga valdkond seitsmest kategooriast ja kokku anti iga aasta välja 21 auhinda.
Laureaadid said 1996. ja 1997. aastal pisikese pronkskuju ja rahalise preemia (vastavalt 5000 ja 8000 krooni). Kolmandal korral lükkus auhinna üleandmine 1998. aasta lõpust 1999. aasta kevadesse ja rahalist preemiat enam ei olnud. Auhinnaskulptuuri autor oli skulptor Tauno Kangro. "Suure Vankri" skulptuur oli ajendatud Kreeka mütoloogiast ja kujutas jumalanna Kallisto taevasse minekut.
2013. aasta Vormel 1 hooaeg
pisi|Sebastian Vettel möödumas Mark Webberist Malaisia GP-l 2013. aasta Vormel 1 hooaeg oli Vormel 1 maailmameistrivõistluste 64. hooaeg.
Hooaeg algas 17. märtsil 2013 Austraalias ja lõppes 24. novembril Brasiilias.
Peeti 19 etappi. Kalendrist jäi välja Euroopa GP. Osales 11 meeskonda.
Uute sõitjatena lisandusid mehhiklane Esteban Gutiérrez Sauberi meeskonnas, soomlane Valtteri Bottas Williamsi meeskonnas, hollandlane Giedo van der Garde Caterhami meeskonnas ning prantslane Jules Bianchi ja inglane Max Chilton Marussia meeskonnas.
Tiitlikaitsja Sebastian Vettel kindlustas oma neljanda meistritiitli juba 16. etapil Indias. Konstruktorite karika võitis Red Bull Racing, kes kindlustas tiitli samal etapil.
2013. aasta hooajaga lõpetas oma vormelikarjääri Mark Webber.
Rekordid
Sebastian Vettel saavutas 9 etapivõitu järjest. Need olid hooaja 9 viimast etappi. Hooaja jooksul kogus ta 397 punkti. Ka eelmine rekord, 392 punkti 2011. aastast, oli tema nimel. Teiseks tulnud Fernando Alonsot edestas ta 155 punktiga, mis on suurim vahe kahe esimese vahel. Vettel sai noorimaks neljakordseks Vormel 1 maailmameistriks, nagu ta oli olnud noorim kahekordne ja kolmekordne maailmameister. Oma karjääri jooksul on ta kogunud keskmiselt 11,75 punkti etapilt.
Fernando Alonso on karjääri jooksul kogunud 1606 punkti. Sellega möödus ta Michael Schumacherist, kes kogus oma karjääri jooksul 1566 punkti.
Kimi Räikkönen lõpetas punktidel 27 etapil järjest: alates 2012. aasta Bahreini GP-st kuni 2013. aasta Ungari GP-ni. Eelmine rekord (24) kuulus Schumacherile. Samal etapil lõppes tema 38 lõpetatud sõidust koosnev seeria, mis algas juba 2009. aasta Ungari GP-l.
Mark Webber kogus 1047½ punkti ilma maailmameistriks tulemata.
Heikki Kovalainen on sõitnud punkte saamata järjest 62 etapil.
Max Chilton lõpetas oma debüüthooaja kõik 19 sõitu, ehkki ta ei saanud punkte ja jäi hooaja kokkuvõttes viimaseks.
Meeskonnad
pisi|[[Nico Rosberg (1.), Fernando Alonso (3.) ja Mark Webber (2.) Silverstone'i poodiumil]] pisi|Kimi Räikkönen Malaisias reedesel treeningul
Etapid
pisi|Nico Rosberg ja [[Lewis Hamilton Malaisias]] pisi|[[Jenson Button ja Felipe Massa Jerezi rajal]]
Tulemused
Sorteerimiseks klõpsa noolekestele veeru päises
Vlade Divac
Vlade Divac (sündinud 3. veebruaril 1968) on Serbia korvpalliametnik ja endine elukutseline korvpallur, kes mängis aastatel 1989–2005 korvpalliliigas NBA.
Divac tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 1990. ja 2002. aastal maailmameistriks, 1989., 1991. ja 1995. aastal Euroopa meistriks ning võitis 1988. ja 1996. aasta olümpiamängudel hõbemedali. Divac on valitud nii FIBA kui ka Naismithi nimelisse korvpalli kuulsuste halli.
Karjäär Euroopas
Divac hakkas korvpalli mängima kodulinnas Prijepoljes ja alustas profikarjääri 1983. aastal Kraljevo Sloga meeskonnas. 1986. aastal siirdus Divac Belgradi Partizani, kus mängis 1989. aastani.
Karjäär NBA-s
Divac värvati 1989. aasta NBA draft'i 26. valikuna Los Angeles Lakersisse, kus ta mängis NBA karjääri esimesed seitse hooaega. Oma parimal, 1994/95. hooajal tõi Divac keskmiselt 16 punkti, 10,4 lauapalli, 4,1 resultatiivset söötu, 1,4 vaheltlõiget ja 2,2 viskeblokeeringut mängus.
1. juulil 1996 vahetati Divac Kobe Bryanti draft'ist valimise õiguse eest Charlotte Hornetsisse, kus ta mängis kaks hooaega.
Divac liitus 1998. aastal Sacramento Kingsiga, kus mängis kuus hooaega kaasmaalase Peja Stojakovići kõrval ja kogus keskmiselt 11,4 punkti ja 7,8 lauapalli mängus.
Divac liitus karjääri viimaseks hooajaks esimese NBA koduklubi Lakersiga, kuid sai seljaprobleemide tõttu kaasa teha vaid 15 mängus. 14. juulil 2005 teatas 37-aastane Divac, et lõpetab 16 aastat kestnud NBA ja kokku 22 aasta pikkuse profikorvpalluri karjääri.
Rahvuskoondis
Divac tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 1990. ja 2002. aastal maailmameistriks, 1989., 1991. ja 1995. aastal Euroopa meistriks ning võitis 1988. ja 1996. aasta olümpiamängudel hõbemedali. Lisaks võitis ta 1986. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1987. ja 1999. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
Paide-Türi rahvajooks
Paide-Türi rahvajooks (peasponsori järgi ka Viking Window' Paide-Türi rahvajooks) on igal aastal septembri lõpus või oktoobri alguses toimuv Eesti jooksuvõistlus. Võistlus kuulub Eesti linnajooksude sarja. Jooks kulgeb Paide ja Türi linna tänavatel ning Rakvere–Pärnu maanteel.
Esimene jooks toimus 1982. aastal. Paide-Türi rahvajooksu üks algatajaid ja elluviijaid oli Andres Taimla. 2019. aastal võisteldi rahvajooksul 38. korda.
Jooksjad saavad valida mitme distantsi vahel, pikim distants on 13,6 km. Türil peetakse 5 km jooks, seal on ka käimis- ja kepikõnnirajad. Väga elavalt võetakse osa 3–11-aastaste lastejooksudest, mis toimuvad nii Paide kui ka Türi linnas. Paide-Türi distantsil jooksjate jaoks on joogipunktid Kirnas ja Türi-Allikul.
2019. aasta seisuga oli meestest võitnud selle jooksu viis korda (2001., 2004., 2005., 2006. ja 2007. aastal) Vjatšeslav Košelev. Naistest on võistluse võitnud kümme korda (2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2017) Jekaterina Patjuk ja viis korda (1984, 1985, 1987,1988, 1992) Tiina Idavain.
Kõige osalejaterohkema finišiga oli rahvajooks 1986. aastal – siis lõpetas pika või pooldistantsi kokku 3500 võistlejat. Kõigi distantside peale kokku jääb osalejate hulk tavaliselt 3000–4500 vahele.
Doonau delta (maailmapärandi objekt)
Ajalugu
Osa Doonau deltast võeti 1979. aastal Rumeenias biosfääri kaitsealana looduskaitse alla. Selles osas moodustatigi 1991. aastal maailmapärandi objekt "Doonau delta", mis oli üldse esimene maailmapärandi objekt Rumeenias.
1992. aastal küll biosfääri kaitseala laiendati ning 1998. aastal liideti sellega ka Ukraina poolel olev vastav kaitseala, nii et tekkis rahvusvaheline kaitseala. Ent seni pole esitatud taotlust maailmapärandi objekti laiendamiseks ning Ukraina poole kaasamisega ühispärandi staatuse saavutamiseks.
Kirjeldus
Maailmapärandi objekti kogupindala on 3124 km2, mis on umbes 50% deltaga seotud kaitsealade pindalast. Musta merre suubuv Doonau jõgi moodustab Euroopa suurima delta, mille üldiselt hästisäilinud järvedes ja soodes elab üle 300 linnuliigi ja 45 mageveekalaliiki.
Inglismaa parlament
Inglismaa parlament oli seadusandlik organ Inglismaa kuningriigis ja Inglismaa Vabariigis 13. sajandist kuni 1707. aastani, mil riigi ühendamisel loodi Suurbritannia parlament.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Video Ukraina sõjavangi hukkamisest noaga pea maharaiumisel avaldati veebis 11. aprillil 2023. Seejärel levitati videot venemeelsete allikate kaudu.
Väljaanne Projekt nimetas videot kõige jõhkramaks Ukraina sõja ajal, rõhutades, et varem viisid selliseid hukkamisi läbi vaid Islamiriigi liikmed.
Kronoloogia
Esimene teadaolev video avaldamine, kus Ukraina relvajõudude elava sõduri pea raiuti ära, avaldati 11. aprillil 2023 kell 22.24 Moskva aja järgi. Kell 22.40 levitas seda Vladislav Pozdnjakov, äärmusliku erakonna "Meeste osariik" asutaja Venemaal.
Varem, 8. aprillil, hakkasid venemeelsed Telegrami kanalid levitama järjekordset videot Ukraina sõdurite peade maharaiumisega: sellel on näha kahte Ukraina sõduri peata surnukeha, mis lebavad maas katkise soomuki kõrval. Ka surnud sõdurite käed lõigatakse ära.
Tapmine
Pärast pea mahalõikamist ütles videoklipi operaator: "Pange see kuradi kotti. Ja saatke see komandörile." Pealõikaja nägu varjab mask ja tema käel on valge lint, mida kasutavad Vene sõjaväelased, ning ohvril on Ukraina relvajõududes kasutatav kollane lint. Videos nähaoleva lehestiku järgi otsustades tundub, et see on filmitud 2022. aasta suvel.
Ernst Röhm
pisi|Ernst Röhm SA mundris 1933. aasta augustis Ernst Julius Günther Röhm (28. november 1887 München – 2. juuli 1934 München) oli Saksamaa sõjaväelane ja poliitik, üks paramilitaarse Sturmabteilungi (SA) asutajaid ja hilisem juht. 1934 pikkade nugade ööl tapeti ta Adolf Hitleri käsul kui poliitiline rivaal.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Uurimine
12. aprillil 2023 alustas Ukraina julgeolekuteenistus selles asjas kohtueelset uurimist. Videole jäädvustatud sõjakuritegu on hinnatud sõjaseaduste ja -tavade rikkumiseks (Ukraina kriminaalkoodeksi artikli 438 2. osa).
Gulagu.net asutaja Vladimir Osetškin teatas Hodorkovski otse-eetris YouTube'i kanali eetris osalemisest Wagneri grupi võitlejate tapmises, kuna Norrasse põgenenud endine palgasõdur Andrei Medvedev tuvastas oma kolleegid.
Venemaa allkirjastatud Genfi sõjavangide kohtlemise konventsiooni kohaselt tuleb vangidele kinnipidamisel tagada inimlikud tingimused ning pea maharaiumine on sõjakuritegu.
Ernst Röhm
9. novembril 1923 osales Müncheni õlleputšis. Pärast putši läbikukkumist ta arreteeriti ja viidi Stadelheimi vanglasse. Vanglas oleku ajal arvati ta novembris 1923 tema oma sooviavalduse põhjal Reishwehrist välja. Veebruaris 1924 süüdistatuna riigireetmises mõisteti talle ühe aasta ja kolme kuu pikkune vanglakaristus, kuid seda ei pööratud täitmisele. Ka teistele õlleputši osalistele mõisteti vanglakaristused, sealhulgas Hitlerile viis aastat, millest viimane reaalselt kandis ära vaid üheksa kuud.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Uurimine
Enne selle video avaldamist ei avaldatud avatud allikates sel tasemel stseene Ukraina sõjaga seotud julmusest. Kõige jõhkram, mis varem avaldati, on kaadrid 2022. aasta suvest, kui Vene sõjaväevormis mees lõikab maha Ukraina sõjaväevormis mehe suguelundid ja seejärel ta tapab. Sarnaseid meetodeid kasutasid 2017. aastal Süürias Wagneri grupi liikmed, kui nad lõikasid Wagneri sümboliks saanud haamriga videol maha süürlase pea ja jäsemed. Süürias aga raiuti pea maha inimeselt, kes oli juba teadvuseta või surnud, mitte elus ja teadvusel. Proekt peab videot Ukraina sõja kõige jõhkramaks ja rõhutab, et varem viisid selliseid hukkamisi läbi ainult Islamiriigi liikmed. ÜRO Genfi missioon nimetas videot "eriti kohutavaks".
Ernst Röhm
Aprillis 1924 valiti Natsionaalsotsialistliku Vabaduspartei liikmena Reichstagi. Reichstagi valimistel 1925 vähenes partei kohtade arv varasemaga võrreldes tunduvalt ning Ernst Röhm ei osutunud enam valituks. Parlamendis oldud aasta jooksul esines ta vaid ühe kõnega, milles nõudis kolonelleitnant Kriebeli vabastamist Landsbergi vanglast. Aprillis 1924 aitas Röhm luua Frantbanni, mis oli legaalne alternatiiv ebaseaduslikuks kuulutatud SA-le. Samuti sai ta Landsbergi vanglas olevalt Hitlerilt vabad käed SA arendamiseks. 1925. aprillis tegi ta Hitlerile ja Ludendorfile ettepaneku viia 30 000-meheline Frantbann SA koosseisu, kuid see ettepanek lükati tagasi. Seejärel loobus Röhm kõikidest sõjalistest ja poliitilistest ametikohtadest ning tõmbus avalikust elust tagasi. 1928 võttis Röhm vastu Boliivia ettepaneku hakata Boliivia armee nõustajaks. Ta sai kolonelleitnandi auastme ning pärast poole aasta pikkust kohanemist ja keeleõpet asuski tööle. 1930 toimunud Boliivia mässu ajal põgenes Röhm Saksamaa saatkonda. Pärast Saksamaal 1930. aasta septembris toimunud valimisi sai ta telefonikõne Hitlerilt ja naasis Saksamaale. Alates jaanuarist 1931 oli Röhm SA staabiülem.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Ukrainas
Presidendi kantselei juht Andri Jermak kirjutas Telegramis lause, mis suure tõenäosusega viitab sellele sündmusele: "Kõige eest tuleb vastus ja vastutus." Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi märkis väljaande puhul salvestatud videos, et: "On midagi, mida keegi maailmas ei saa ignoreerida: kui kergesti need metsalised tapavad" ja video "näitab Venemaad sellisena, nagu see on." Samuti kutsus Ukraina Rahvusvahelist Kriminaalkohut alustama uurimist.
Venemaal
Video kutsus esile erinevate venemeelsete kanalite positiivse reaktsiooni. Eelkõige postitas neonatside Russitš kanal Telegrami sõnumi: "Teid üllatab, kui palju neid videoid järk-järgult üles ilmub", millele järgnes sõnumeid smaili emotikoniga.
Ernst Röhm
Juunis 1934 levitasid Himmler, Heydrich ja Göring valeteateid, nagu kavatseks SA Hitleri kukutada. 28. juunil 1934 helistas Hitler Röhmile ja käskis kogu SA juhtkonnal tulla 30. juunil Bad Wiessees toimuvale konverentsile. Mitte midagi kahtlustav SA juhtkond arreteeriti seal ja toimetati Stadelheimi vanglasse, kus nad kõik kahe järgmise päeva jooksul hukati. 2. juulil 1934 tulid Röhmi kongi Theodor Eicke ja Michael Lippert, panid lauale revolvri ja teatasid, et tal on kümme minutit aega seda kasutada. Röhm keeldus teatades: "Kui mind hukatakse, siis las Adolf teeb seda ise." Kümme minutit hiljem lasi kongi naasnud Lippert Röhmi maha.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Venemaal
Putini pressisekretär Dmitri Peskov nõustus, et kaadrid olid "õudsed", kuid ütlesid, et selle autentsust tuleks kontrollida.
Ernst Röhm
NKVD salajase ettekande kohaselt, mis koostati Jossif Stalinile, Hitleri isikliku adjutandi Otto Günsche ja kammerteener Heinz Linge ülekuulamise protokollide põhjal Moskvas 1948/1949: olla ametlikus teates öeldud, et Röhm hukati homoseksualismis süüdistatuna.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Teistes riikides
ÜRO inimõiguste seiremissioon Ukrainas väljendas nördimust "eriti kohutavate videote" üle, rõhutades, et tegemist ei ole üksikjuhtumitega.
EL-i välisteenistuse pressiesindaja Nabila Massrali ütles, et kui video autentsus leiab kinnitust, saab sellest järjekordne jõhker meeldetuletus Venemaa agressiooni ebainimlikkusest. Videole reageeris ka Euroopa Ülemkogu eesistuja Charles Michel, kes ütles, et EL teeb kõik võimaliku tagamaks, et vastutus ja õiglus alistaks terrori ja karistamatuse.
Eesti välisminister Urmas Reinsalu väljendas nördimust selle üle, et Venemaa vägede toime pandud kuritegude taustal jätkub arutelu Venemaa osalemise võimaluse üle olümpiamängudel.
Liidupäeva aseesimees Katrin Göring-Eckardt ütles, et video on järjekordne tõend venelaste jõhkrusest ning arvukate sõjakuritegude eest vastutavad isikud tuleb vastutusele võtta.
Johann Heinrich Henckel
Johann Heinrich Henckel (14. märts / 25. märts 1702 Rudolstadt, Gera lähedal – 15. veebruar / 26. veebruar 1753 Järva-Jaani) oli Eesti vaimulik.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Teistes riikides
Euroopa Nõukogu peasekretär Maria Pejcinovic Buric mõistis hukka Ukraina sõjavangide ebainimliku kohtlemise ja nõudis kurjategijate vastutusele võtmist. Euroopa Nõukogu peasekretär Maria Pejcinovic Buric mõistis hukka Ukraina sõjavangide ebainimliku kohtlemise ja nõudis kurjategijate vastutusele võtmist.
Johann Heinrich Henckel
Henckel sündis Rudolstadtis Gera lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal). Ta õppis (immatrikuleeriti 27. aprillil 1724) Jena Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana maanõunik Ungerni juures. Ordineeriti õpetajaks 28. augustil / 8. septembril 1734.
Heidi-Ingrid Maaroos
pisi|Heidi-Ingrid Maaroos [[Eesti Vabariigi teaduspreemia kättesaamisel Foto: Andres Tennus, 24. veebruar 2012 ]] pisi|Heidi-Ingrid Maaroos 2007. aastal Heidi-Ingrid Maaroos (sündinud 12. septembril 1942) on eesti arstiteadlane, gastroenteroloog ja perearst.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Teistes riikides
USA suursaadik Ukrainas Bridget Brink ütles samuti, et Vene vägede jõhkrus muutub iga sissetungi päevaga ilmsemaks ning sellised teod ei jää karistamata.
Johann Heinrich Henckel
Oli aastatel 1734–1753 (kutsuti 7. veebruaril / 18. veebruaril 1734) Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Sai 6. juulil / 17. juulil 1742 Järva praostkonna abipraostiks, praostiks sai ta 4. veebruaril / 15. veebruaril 1743. Hooldas 1742. aasta alguses ka Ambla Maarja kogudust.
Heidi-Ingrid Maaroos
Ta on Tartu Ülikooli arstiteaduskonna emeriitprofessor.
Johann Heinrich Henckel
Isiklikku
Tema poeg Johann Christoph Henckel oli Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja, tema abikaasa Anna Catharine isa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, abikaasa vend Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, abikaasa onu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja.
Ukraina sõjavangi pea maharaiumine
Teistes riikides
Tšehhi president Petr Pavel ütles: "Kui video on ehtne, seab see Vene sõjaväe Islamiriigiga võrdsele tasemele."
Marti Aavik
pisi|Marti Aavik 2021. aasta [[Arvamusfestival|Arvamusfestivalil Paides]] Marti Aavik (sündinud 18. oktoobril 1972) on eesti ajakirjanik.
Töö
Aavik töötas Postimehes aastast 2008 kuni 2022. aastani. 2019. aastal läks Aavik tööle Eesti Teaduste Akadeemiasse, kus ta sai kirjastuse direktoriks ning alates 2020. aasta 17. veebruarist oli ta Postimehe peatoimetaja asetäitja. Alates 2021. aasta 4. juunist kuni 2022. aasta 6. juunini oli ta väljaande Postimees peatoimetaja.
Rahvusvähemuste kultuurinõukoda
Rahvusvähemuste kultuurinõukoda on aastatel 1997–2003 tegutsenud ja uuesti alates 2008. aastast Kultuuriministeeriumi juures tegutsev nõuandev kogu. Nõukoja eesmärk on esitada ministeeriumile ettepanekuid rahvusvähemuste kultuurielu ja -tegevuse edendamiseks ning aidata edendamisele kaasa vastavalt Eesti Vabariigi õigusaktidele.
Neumarkt in der Steiermark
Neumarkt in der Steiermark on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murau ringkonnas.
Rahvusvähemuste kultuurinõukoda
Ajalugu
Kultuurinõukoda käis Kultuuriministeeriumi juures koos ka aastatel 1997–2003. Seoses muudatustega rahvusvähemuste kultuuriseltside riiklikus rahastamises tegevus sellisel kujul 2003. aastal soikus. Seda seoses sellega, et siis anti vähemusrahvuste kultuuriseltside toetamine üle rahvastikuministri büroole. Kuna 2008. aastaks oli osa vastavast rahastamisest jõudnud tagasi kultuuriministeeriumi haldusalasse ja rahvusvähemuste kultuuriseltside huvi nõukoja vastu oli suur, otsustati koda taastada.
Neumarkt in der Steiermark
pisi|tühi|Vaade Neumarktile
Rahvusvähemuste kultuurinõukoda
Ajalugu
Rahvusvähemuste kultuurinõukoja järjepidev tegevus taastus aastal 2008, mil nõukoda kogunes pärast mitmeaastast pausi sellase kultuuriministri Laine Jänese kutsel. Alates sellest on nõukoda kogunenud vähemalt kaks korda aastas. Nõukoja koosseis suurenes 2009. aasta suvel seoses rahvastikuministri büroo integratsioonivaldkonna ülesannete üleandmisega Kultuuriministeeriumile.
Asjakohased kultuuriministri käskkirjad
Kultuurinõukoja tegevuse kohta on antud välja järgmised kultuuriministri käskkirjad:
Kultuurinõukoja töökord
Lisaks on nõukojal näiteks õigus saada infot esitatud ettepanekutega arvestamise kohta, kaasata oma tegevusse hääleõiguseta eksperte jne. Rahvusvähemuste kultuurinõukoja otsused võetakse vastu konsensuse alusel.
Kultuurinõukoja koosseis
Nõukoda koosneb kuni 40 liikmest, kes nimetatakse nõukogusse kuni viieks aastaks. Lisaks rahvusvähemuste kultuuriorganisatsioonide esindajatele kuulub nõukogu koosseisu ka Kultuuriministeeriumi esindaja.
Töö noortega
Rahvusvähemuste kultuurinõukoja juurde on asutatud ka noortekogu, mille esimene kohtumine toimus 2010. aasta 3. augustil. Noortega seotud küsimuste aktuaalsus kerkis esile ka 2018. aasta 9. jaanuaril, mil Stenbocki majas peaminister Jüri Ratasega kohtunud rahvusseltside esindajad rõhutasid oma muret noorte käekäigu ja Eestist lahkumise pärast.
Volta tänav
Volta tänav on edela–kirdesuunaline ja ligi 530 meetri pikkune. Elumajadega on hoonestatud ainult tänava kagupoolne külg, loodepoolsel küljel paiknevad endise Volta tehase hooned. pisi|Volta tänav 1, [[Tallinna Masinatehase hoone 2010. aastal]]
Ajalugu
Volta tänav (saksa keeles Volta Strasse, vene keeles Вольтаская улица) on nime saanud 1900. aastal selle tänava ääres asunud, 1899. aastal asutatud Volta tehase järgi.
Marumi Yamazaki
Marumi Yamazaki (jaapani keeles 山崎 円美 Yamazaki Marumi; sündinud 9. juunil 1990) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2013 4 mängu.
Rein Etruk
Rein-Toomas Etruk (22. märts 1938 Tallinn – 11. november 2012 Tallinn) oli Eesti maletaja.
Ta oli kolmekordne Eesti meister (1965, 1969, 1973) ning võitis Eesti meistrivõistlustel kolm hõbe- (1964, 1966, 1970) ja kolm pronksmedalit (1962, 1967, 1968).
Rein Etruk suri 11. novembril 2012 Tallinnas ja maeti 16. novembril 2012 Rahumäe kalmistule.
Robert J. Shiller
pisi|Shiller 2012. aasta Maailma Majandusfoorumil Robert James Shiller (sündinud 29. märtsil 1946) on USA majandusteadlane. Ta on Yale'i Ülikooli professor. Alates 1980. aastast on Shiller olnud teadur USA majandusuuringute büroos (National Bureau of Economic Research; NBER), 2005. aastal oli ta Ameerika Majandusteadlaste Assotsiatsiooni (American Economic Association) asepresident ja 2006–2007 oli ta USA idapoolsete osariikide majandusteadlaste assotsiatsiooni (Eastern Economic Association) president. Shiller kuulub varahaldusfirma MacroMarkets LLC asutajate hulka ja on selle peaökonomist. Ta on kirjutanud mitu menukat raamatut.
Shillerit peetakse üheks maailma sajast mõjukaimast majandusteadlasest. 2013. aastal sai ta koos Eugene F. Fama ja Lars Peter Hanseniga Nobeli majandusauhinna "varahindade empiirilise analüüsi eest".
Shiller on uuskeinsiaan ning The New York Timesi ja Project Syndicati kolumnist.
Taust
Shiller sündis USA Michigani osariigis Detroitis. Ta on leedu päritolu. Tal on psühholoogist abikaasaga kaks last.
Karjäär
Shiller sai magistri- ja doktorikraadi MIT-ist. 1972. aastal kaitstud doktoritöö pealkiri oli "Ratsionaalsed ootused ja intressimäärade struktuur" ("Rational expectations and the structure of interest rates"), töö juhendaja oli Franco Modigliani. 1982. aastast on Shiller töötanud Yale'i Ülikoolis. Ta on kirjutanud eri teemadel, näiteks käitumuslikust rahandusest, kinnisvarast ja riskijuhtimisest. Alates 1991. aastast on ta koos Richard Thaleriga korraldanud NBER-i käitumusliku rahanduse töötubasid. Shilleri raamat "Macro Markets" võitis TIAA-CREF-i esimese Paul A. Samuelsoni nimelise auhinna.
1981. aastal avaldas Shiller ajakirjas The American Economic Review artikli "Do stock prices move too much to be justified by subsequent changes in dividends?", milles vaidlustas tollal majandusteadlaste seas domineerinud efektiivse turu hüpoteesi. Shiller väitis, et ratsionaalsel väärtpaberiturul põhinevad aktsiahinnad investorite poolt nüüdisväärtusesse diskonteeritud tulevikudividendide ootusel. Shiller jälgis USA aktsiaturgu alates 1920ndatest ja võttis vaatluse alla need ootused tulevaste dividendide ja diskonteerimismäärade kohta, mis võiksid seletada aktsiaturgudel toimuvaid variatsioone. Ta järeldas, et aktsiaturgude volatiilsus oli suurem kui ratsionaalsete tulevikuootustega on võimalik seletada.
1991. aastal moodustas Shiller koos ökonomistide Karl Case'i ja Allan Weissiga firma nimega Case Shiller Weiss. Firma koostas kinnisvara korduvmüügi indeksi, mis uuris USA kinnisvara müügihindade statistika abil majamüügi hinnastamise trende. Indeksi koostamise ajal uuris Case jätkusuutmatuid kinnisvarahinna buume Bostonis ja Shiller majanduslike mullide käitumuslikke aspekte. Case’i ja Shilleri arendatud indeksi omandasid hiljem Fiserv ja Standard & Poor, kes seda edasi arendasid. Indeks on tuntud kui Case-Shilleri indeks.
Bestselleriks saanud raamatus "Irrational Exuberance" (2000) hoiatas Shiller, et väärtpaberibörsil oli märtsiks 2000 tekkinud mull, mis ähvardas viia järsu languseni.
2005. aastal märkis Shiller CNBC saates "How to Profit from Real Estate Boom" (Kuidas kinnisvarabuumist kasu lõigata), et pikas perspektiivis ei suuda kinnisvara hinnatõusud inflatsiooni ületada, v.a piiratud maa-alaga kohtades, kuna eluaseme hind sõltub ehitustöö maksumusest ja tavapärasest majanduslikust kasumist. Samuti saates olnud David Lereah oli teist meelt.
Shiller oli USA mõttekoja Brookings Institution 2003. aastal ilmunud raporti "Is There a Bubble in the Housing Market?" kaasautor. Raamatu "Irrational Exuberance" teises trükis (2005) arendas ta oma seisukohti edasi. Ta kirjutas, et "täiendavad hinnatõusud [aktsia- ja kinnisvara] turgudel võivad ükskord viia oluliste langusteni... Pikas perspektiivis võib tagajärjeks olla tarbijate ja ettevõtete kindlustunde vähenemine ja järjekordne, võimalik, et ülemaailmne, majanduslangus. See äärmuslik tulemus ... ei ole vältimatu, kuid see on palju tõsisem risk, kui seda laialdaselt tunnistatakse". 2006. aastal The Wall Street Journalis kirjutades hoiatas Shiller taas, et "on väga suur oht, et enne veel kui enamus meist ootaks, tuleb väga raske periood loiu müügi, väikeste vahendustasude, langevate hindade, sagenevate maksevõimetuste ja tõusva tagatiste realiseerimise arvuga, tõsiste probleemidega finantsturgudel ja võimaliku majanduslangusega". 2007. aasta septembris, aasta enne Lehman Brothersi krahhi, kirjutas Shiller artikli, milles ennustas USA kinnisvaraturgu ähvardavat kokkuvarisemist ja sellele järgnevat finantspaanikat.
2009. aastal anti Shillerile Saksa Panga finantsökonoomika auhind teedrajava uurimistöö eest varahindade dünaamika valdkonnas. Shilleri tähelepanekud riskijagamise, finantsturgude volatiilsuse, mullide ja kriiside kohta on mõjutanud nii akadeemikuid, finantsmaailma praktikuid kui poliitikakujundajaid. 2010. aastal nimetas ajakiri Foreign Policy teda oma tähtsaimate globaalsete mõtlejate nimekirjas. 2011. aastal oli ta Bloombergi hinnangul 50 maailmamajanduse mõjukaima inimese hulgas. 2013. aastal sai ta koos Fama ja Hanseniga Nobeli majandusauhinna.
Veokast
pisi|Veoauto MAZ-5551 tagaosas paikneb kallutatav veokast Veokast on veoauto osa, mis on mõeldud asjade (kaupade, materjalide vms) transpordiks. Veokast võib olla auto šassii külge jäigalt fikseeritud või kallutatav; kallutatava kastiga veoautot nimetatakse kalluriks ehk isekallutajaks. Enamasti valmistatakse veokastid tänapäeval metallist või puidust.
Vabakäiguvang
Vabakäiguvang on vang, kes käib vanglast või vangilaagrist vabalt väljas tööl.
Eusebio (eesnimi)
Eusebio või Eusébio on mehenimi.
Armeenia kiri
pisi|14. sajandi tekst [[bolorgiris]] pisi|Vanaarmeenia käsikiri 5. või 6. sajandist pisi|Varakeskaegne käsikiri pisi|Käsikiri 1193. aastast. [[Waltersi Kunstimuuseum]] pisi|17. sajandi käsikiri. [[Getty muuseum]]
Armeenia kiri on häälikkiri, mille lõi aastatel 405–406 Mesrop Maštotsh. Algsele 36 tähele on hiljem lisatud Օ, Ֆ, Ու ja և.
Kirjutatakse vasakult paremale. Kasutusel on suurtähed ja väiketähed.