cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sankt Peter am Ottersbach
pisi|
Gustav Christian von der Pahlen
pisi|300x300px|Von der Pahlenite vapp [[Ilumäe kabelis]] Vabahärra Gustav Christian von der Pahlen (6. mai 1648 Hulja, Kadrina vald – 18. oktoober 1736 Eesti) oli baltisaksa aadlik, Eestimaa maanõunik, Palmse mõisnik.
Elulugu
Sai Palmse mõisnikuks abielu kaudu. Rootsi kuningliku “Reductions Comission`i“ otsusega 1687. aastast kinnitati Palmse mõis Gustav Christian von der Pahlenile. Siitpeale kuulus mõis von der Pahlenite perekonna valdusse, kujunedes suureks ja jõukaks mõisaks ning moodustades peamõisa Palmses ja karjamõisad Sakussaares ja Võsul.
Perekond
Gustav Christian von der Pahlen ja Margaretha Dorothea Metztacken abiellusid 1674. aastal ning samal aastal sündis nende esimene tütar Anna Christina Elisabeth. Pere esimene poeg Arend Dietrich sündis 15. mail 1675. Margaretha Dorothea suri pärast paari teise poja Johann Andrease sündi 1. mail 1681. Gustav Christian von der Pahlen oli abielus veel kaks korda, kuna ka tema teine, 1683. aastal sõlmitud abielu osutus lühiajaliseks. Alles tema kolmas, 1687. aastal sõlmitud abielu Gertruda Elisabeth von Tiesenhauseniga kestis 37 aastat kuni abikaasa surmani. Pärast seda elas Gustav Christian von der Pahlen veel 12 aastat lesepõlves.
Sõjaväeline karjäär
Gustav Christian von der Pahlen alustas oma sõjaväeteenistust ooberstina Claes Uggla rügemendis, kus teenis välja kaptenleitnandi aukraadi, 1677. aastal sai ta Ingerimaa aadlilipkonna majoriks ning 1679. aastal andis kuningas Karl XI talle ja tema vendadele lahinguväljal osutatud vapruse eest Astrau vabahärra tiitli. 1694. aastal oli ta Viru-Järva meeskohtunik ning ajavahemikus 1697–1721 Eestimaa maanõunik.
Tegevus Palmses
Ingeri aadlirügemendi majori ja Eestimaa maanõuniku Gustav Christiani ajal alustati Palmse mõisamaja püstitamist. Eestimaa ajaloos tuntakse seda aega suure näljahädana. Teatavasti oli 1695. ja 1696. aasta saak vihmase suve tõttu peaaegu täielikult äpardunud ning 1697. aasta kevad kujunes eriti ohvriterohkeks. Härrastemaja ehitusele olevat tuldud “üksnes leiva eest, ehkki see leib olnud pelgalt kaertest”. Siiamaani on rahvasuu ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi “Ennemuistsete juttude” järgi tollase näljaajaga seotud  üksnes Palmse suured kivikangrud, mis olla talupoegade poolt tänutäheks härrale kõige kibedamast näljast üleaitamise eest kokku kantud. On teada, et mõisa härrastemaja on kerkinud samal ajal.
Hoone ei saanudki aga päris valmis, sest vana elumaja korstnast lendupääsenud säde süütas ehituse põlema. 1700. aastal puhkenud Põhjasõda ja väga raske aeg ei võimaldanud hoone kiiret taastamist.
1702. aastal loovutas Gustav Chriastian Palmse mõisa oma vanemale pojale Arend Dietrichile.
Pagėgiai vald
Pagėgiai vald (leedu keeles Pagėgių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pagėgiai omavalitsuse territooriumil. Vald piirneb lõunas Venemaaga.
Valla pindala on 140 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4067 inimest. Valla keskuseks on Pagėgiai linn (2011. aastal 1941 elanikku), vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 25. Lisaks asub vallas veel Panemunė linn (2011. aastal 274 elanikku). Vallavanem on Dainius Maciukevičius.
pisi|tühi|Pagėgiai omavalitsuse vallad
Poolrühm
Poolrühm (ingl semigroup) on rühmoid, mille tehe on assotsiatiivne.
Tehe
Poolrühmal defineeritud tehe on kahekohaline algebraline tehe. Poolrühma elementide x ja y korral tähistatakse neid elemente koos neil rakenduva tehtega järgmiselt:
x\cdot y (või lihtsalt xy).
Fluminense Football Club
pisi|Fluminense fännid [[Maracanã staadionil]] Fluminense Football Club on Brasiilia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Rio de Janeiro. See mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlustel Campeonato Carioca.
Poolrühm
Tehe
Seda võib mõista ka kui poolrühma operaatori rakendamist järjestatud paarile (x,y).
Kui poolrühma tähistamisel ei ole spetsiaalselt välja toodud tehet, siis võib tavaliselt eeldada, et tehteks on korrutamine. Muul juhul võib tehteks olla ka näiteks liitmine, suurima ühisteguri leidmine, vähima ühiskordse leidmine, lahutamine jms. Sellisel juhul võib kirjutada ka vastavalt x+y, max(x,y), min(x,y), x-y jms.
Fluminense Football Club
Fluminense on Rio de Janeiro osariigi üks edukamaid klubisid. Brasiilia meistriks on see tulnud neljal korral (viimati 2012. aastal) ja osariigi meistriks 33 korral, jäädes viimases arvestuses alla ainult Flamengole. 2008. aastal jõudis Fluminense Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadores finaali, mille finaalis kaotati Ecuadori klubile Quito.
Poolrühm
Assotsiatiivsus
(xy)z=x(yz),
Fluminense Football Club
Fluminense suurimaks linnarivaaliks on Flamengo ning nende vahelised mängud on tuntud nime Fla–Flu all. Teised rivaalid on Botafogo ja Vasco da Gama.
Poolrühm
Assotsiatiivsus
kus x, y ja z on antud rühmoidi suvalised elemendid. On selge, et selline rühmoid on ühtlasi poolrühm.
Fluminense Football Club
Klubi kodustaadion on Maracanã, mis mahutab 78 838 pealtvaatajat.
Poolrühm
Assotsiatiivsus
Üldistades eelnevat võrdust kõigile poolrühmadele, võib öelda, et tehte tulemus poolrühmas ei sõltu sulgude paigutusest. See tähendab, et poolrühma mistahes elementide ning indeksite i ja j kehtib järgmine võrdus:
Fluminense Football Club
Kuigi klubi asutati algselt ainult jalgpalliklubina, on sellel veel 16 muude spordialade osakonda. Klubi tunnusvärvid on punane, roheline ja valge.
Poolrühm
Assotsiatiivsus
.
Fluminense Football Club
Praegune meeskond
''Seisuga 25. juuli 2023''
Poolrühm
Assotsiatiivsus
Assotsiatiivsus kehtib ka iga poolrühma alampoolrühmade korral. Olgu nendeks alampoolrühmadeks X, Y ja Z. Siis
Fluminense Football Club
Saavutused
pisi|Fluminense võidetud karikad
Poolrühm
Assotsiatiivsus
(XY)Z=X(YC).
Korrutamine
Olgu X poolrühm korrutamise suhtes. Siis defineeritakse mistahes elemendi x \in X astmed järgmiselt:
.
Liitmine
Olgu X' poolrühm liitmise suhtes. Siis defineeritakse mistahes elemendi x \in X' kordsed järgmiselt:
Elemendid
Poolrühma suvalist elementi e nimetatakse idempotendiks, kui e^2=e.
Kommutatiivne poolrühm
Kui poolrühma suvaliste elementide x ja y korral kehtib võrdus xy=yx, siis nimetatakse seda poolrühma kommutatiivseks poolrühmaks.
Vaba poolrühm
Poolrühma X elementidest koosnevatest lõplikest jadadest koosnevat struktuuri nimetatakse vabaks poolrühmaks (tähistus X'), kui jadadel tehet teostades ei muutu ükski jada(de)sse kuuluv element ega nende järjekord.
Näide 1.
Kabli tänav
Kabli tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis. Kabli tänav algab Pikaliiva tänavalt, ristub Reha tänavaga ja lõpeb Vigla tänaval.
Poolrühm
Vaba poolrühm
Jadade ning elementide  korral:
Kabli tänav
Eramutega hoonestatud Kabli tänav on enam-vähem idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 185 meetri pikkune.
Poolrühm
Vaba poolrühm
.
Näide 2.
Kabli tänav
Kabli tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on nime saanud põllutööriista kabli järgi (kabli – kõblas).
Geumsani maakond
Geumsani maakond (ka Kŭmsani maakond; Lõuna-Korea omaladinas Geumsan-gun, korea kirjas 금산군, hani kirjas 錦山郡) on maakond Lõuna-Koreas Lõuna-Chungcheongi provintsis.
Poolrühm
Vaba poolrühm
Olgu. Siis.
Seega või liitmistehte korral:.
Seos teiste struktuuridega
Poolrühm on üks algebralistest struktuuridest. Poolrühmas on tehete arv sama kui näiteks rühmoidis, monoidis, rühmas ja Abeli rühmas.
Kõrvaldades poolrühmalt assotsiatiivsuse nõude, tekib rühmoid.
Lisades aga ühikelemendi nõude, tekib monoid. Selleks piisab ühe elemendi, täpsemini ühikelemendi, poolrühma elementidele juurde lisamisest.
Näited
Poolrühm on: Poolrühm ei ole:
Abajas – mere verine saladus
Film analüüsib ja seab küsimuse alla delfiinipüügitavasid Jaapanis. 2010. aastal võitis film parima dokumentaalfilmi Oscari. Filmi eesmärgiks on lõpetada delfiinide massiline tapmine, muuta Jaapani kalastamistavasid ning harida ja teavitada vaatajaid nende riskidest. Filmi jutustatakse läbi looduskaitsja vaatenurga.
Arno Uutma
pisi|Arno Uutma mängimas [[Eesti meeste 63. meistrivõistlused Vene kabes (2011)|Eesti meeste 63. meistrivõistlustel Vene kabes Foto: Ave Maria Mõistlik, 9. aprill 2011 ]] Arno Uutma (sündinud 25. mail 1963 Keilas) on eesti kabetaja.
Ta on tulnud vene kabes Eesti meistriks 1987, 1989, 1991, 1992, 1994, 1995–1999, 2003, 2006, 2009–2011 ja 2013–2018.
Suži (Garkalne piirkond)
Suži on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia linna kirdepiiril, merepinnast 1 meetri kõrgusel. Suži jääb valla keskusest Berģist 5,6 ja Riia keskusest 17 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2007 oli külas 170 elanikku, aastal 2020 oli seal aga 361 elanikku.
Cerro Gordo maakond
Cerro Gordo maakond (Cerro Gordo County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Mason City.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 44 151.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Veneetsia karneval (laul)
"Veneetsia karneval" on rahvaviis, mida tavaliselt seostatakse sõnadega "Mu mütsil on kolm nurka" (inglise keeles "My hat, it has three corners"; saksa keeles "Mein Hut, der hat drei Ecken"). Sellest teemast on kirjutatud mitmeid variatsioone trompetile, mis võimaldavad demonstreerida virtuoossust ja kiiret tempot.
Monoliit
220px|thumb|[[Augustuse mägi (Burringurrah), tõenäoliselt maailma suurim monoliit]] Monoliit (ladina keeles monolithus kreeka keelest μονόλιθος) on geoloogiline moodustis, mis kujutab endast tervet kivimitest koosnevat rahnu. Kuna tavaliselt koosnevad monoliidid ümbritsevatest settekivimitest kõvematest tard- või moondekivimitest, siis erosiooni toimel nad paljanduvad ja moodustavad eraldi pinnavorme.
Veneetsia karneval (laul)
"Veneetsia karnevali" on teiste seas töödelnud Jean-Baptiste Arban, Del Staigers, Herbert L. Clarke kornetile, trompetile ja eufooniumile, Francisco Tárrega ja Johann Kaspar Mertz klassikalisele kitarrile ning Ignace Gibsone klaverile. Frédéric Chopini variatsioon "Souvenir de Paganini" on pühendatud heliloojale ja viiulivirtuoosile Niccolò Paganinile. Uuem töötlus on Allen Vizzutti "The Carnival of Venus", mida peetakse üheks raskemaks trompetipalaks selle tehnilise nõudlikkuse tõttu.
Viisi on arranžeeritud ka tuubale, selle on salvestanud John Fletcher CD-l "The Best of Fletch" ja Roger Bobo CD-l "Tuba Libera", samuti on seda esitanud Norra tuubamängija Øystein Baadsvik. Mandoliinile ja kitarrile on loo kohandanud Carlo Munier.
Faustina vanem
pisi|Faustina Majori büst Altese muuseumis Berliinis Annia Galeria Faustina (ladina keeles tuntud nimega Faustina Major; 16. veebruar u 100 – oktoober/november 140 ), ka Faustina I, oli Vana-Rooma keiser Antoninus Piuse abikaasa.
Ta oli konsuli ja prefekti Marcus Annius Veruse (keiser Marcus Aureliuse vanaisa) ja Rupilia Faustina ainuke tütar. Tema vennad olid konsul Marcus Annius Libo ja preetor Marcus Annius Verus. Faustina emapoolsed tädid olid keiser Hadrianuse abikaasa Vibia Sabina ja Mindia Matidia. Tema isapoolse vanaisa nimi oli samuti Marcus Annius Verus ning tema emapoolsed vanavanemad olid Salonia Matidia (Vana-Rooma keisri Traianuse nõbu) ja asenduskonsul Libo Rupilius Frugi. Faustina sündis ja kasvas Roomas.
Ta abiellus Antoninus Piusega 110. ja 115. aasta vahel. Neil oli õnnelik abielu. Neil sündis kaks poega ja kaks tütart, kellest kolm surid enne 138. aastat, kui vanemad keisritroonile tõusid. Neljas laps Faustina noorem abiellus oma onupoja, keiser Marcus Aureliusega.
Järvekibun
Putukat on ka Eestis.
Ance vald
pisi|Valla maastik Ance vald (läti keeles Ances pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Pope, Puze ja Tārgale vallaga, samuti ka Talsi piirkonna Dundaga ning Kolka vallaga.
Ajalugu
Ance vald moodustati aastal 1925, mil see eraldati Pope vallast. Aastal 1935 oli valla pindala 374,9 km² ja seal oli 3302 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Ance, Lielirbe, Lonaste ja Rinda külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Ance külanõukoguga likvideeritav Rinda, aastal 1954 aga likvideeritav Lonaste külanõukogu ja osa Lielirbe külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Irbene külas tegutseb Ventspilsi Rahvusvaheline Raadioastronoomiakeskus. Seal on üks 32-meetrine ja üks 16-meetrine paraboolraadioteleskoop. Pärast Nõukogude armee taandumist 1994. aastal võttis selle üle Läti Teaduste Akadeemia. Samas on Irbenet nimetatud ka kummituslinnaks, kuna varasemast suurusest on vähe järel.
Loodus
Suurimad jõed on Irbe jõgi ja selle lisajõed Rinda jõgi ning Stende jõgi. Järvedest asuvad vallas 14 hektari suurune Zigatezers, 4,7 hektari suurune Stulbezers, 18 hektari suurune Skarbezers, 12 hektari suurune Makšķerezers, 4,8 hektari suurune Lukņezers, 1,8 hektari suurune Kalpezers, 7,1 hektari suurune Dūmezers, 4 hektari suurune Bočezers, 5 hektari suurune Bēržezers ja 20 hektari suurune Garais ezers (Pikkjärv). Valla pindalast katvad metsad 87,7 %.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ance mõisa elumaja uksehinged, Rinda kiriku uksed, altar ja kantsel koos selle maalingutega, hiiepaik Mazistabase Stieguļi mägi, Angerminde (Rinda) keskaegne linnus ja Ance muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Mazistabase keskaegne kalmistu, Upeslīči muinaskalmed, Pēterlauki palumetsa muinaskalmed ja Viesturi muinaskalmed.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 610 lätlast, 10 venelast, 6 ukrainlast ja 3 leedulast, lisaks veel 1 valgevenelane ja 1 poolakas.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Wessel Harryen
Wessel Harryen oli Liivi ordu vasall Maasilinna foogtkonnas 15. sajandil.
25. augustil 1488 läänistas ordumeister Johann Freydack von dem Loringkhove talle seni Hans Häftenile kuulunud 3 adramaad Arju (Taggafer) mõisas ja külas, lisaks 2½ adramaad Imavere (Immafer) külas ja 1 adramaa Välja (Welja) külas, kõik Pöide kihelkonnas.
Tema poeg oli Arju ja Imavere mõisnik Henrik Harrien (alias Heinrich Harryen) ja väimees Claus König. Tema poeg võib olla veel Saaremaa piiskopi vasall Kaarma kihelkonnas Wessel Harryen.
Sankt Stefan im Rosental
pisi|
Seocheoni maakond
Seocheoni maakond (ka Sŏch'ŏni maakond; Lõuna-Korea omaladinas Seocheon-gun, korea kirjas 서천군, hani kirjas 舒川郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Paju talu kalmistu
Paju talu kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vasara külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Kalmistu rajati 1913. aastal Paju talu maadele ja selle omanik oli perekond Pajur. Viimased teadaolevad matused toimusid 1997. aastal. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada.
Teise maailmasõja liitlased
pisi|350px|[[Teine maailmasõda|Teisest maailmasõjast osavõtnud maad: liitlased (tähistus rohelisega; helerohelisega on tähistatud riigid, mis liitusid koalitsiooniga pärast rünnakut Pearl Harborile); teljeriigid ja nende liitlased (sinisega) ja neutraalsed riigid (halliga)]]
Teise maailmasõja liitlased (inglise keeles Allies of World War II) olid teises maailmasõjas (1939–1945) teljeriikide vastu sõdinud riikide ja rahvaste ühendus. Selle koalitsiooni alusel loodi pärast sõda Ühinenud Rahvaste Organisatsioon.
Teine maailmasõda algas 1. septembril 1939 Natsi-Saksamaa kallaletungiga Poolale. 3. septembril kuulutasid Suurbritannia ja Prantsusmaa Saksamaale sõja. Pärast juunis 1941 Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule sai viimasest liitlaste koalitsiooni liige, pärast detsembris 1941 Jaapani rünnakut Pearl Harborile täienes koalitsioon Ameerika Ühendriikide ja ka Hiinaga, kes sõdis Jaapaniga juba 1937. aastast.
Jaanuaris 1942 kuulus liitlaste koalitsiooni 26 riiki, teise maailmasõja käigus koalitsiooni kuulunud riikide arv suurenes. Sõja lõppedes kuulus koalitsiooni 53 riiki. Sõja lõppfaasis kuulutasid teljeriikidele sõja ka endised teljeriikide liitlased Bulgaaria, Ungari, Itaalia, Rumeenia ja Soome.
Arteri kvartal
Arteri kvartal (ka Liivalaia kvartal) on rajatav ärihoonete kompleks Tallinnas aadressil Liivalaia 34 // 36. Kompleks koosneb 28-, 15- ja 9-korruselisest hoonest, millest esimene on 111 m kõrgune. Hooneid ühendab 470-kohaline parkimismaja. . Hooned ehitatakse arhitekt Martin Aunini projekti järgi Radisson Blu Hotel Olümpia vahetusse lähedusse. Ehitust alustati 2021. aastal ning hooned valmivad 2024. aastal.
Teise maailmasõja liitlased
Koalitsiooni sõjalisteks liitlasteks olid ka okupeeritud maade vastupanuliikumised.
Arteri kvartal
28-korruselisse hoonesse kolib Swedbank oma peakontori Eestis, mis asub praegu samas tänavas.
Malakas
"Malakas" on Terry Pratchetti 34. Kettamaailma romaan ja seitsmes Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast rääkiv romaan. Romaan avaldati USAs 13. septembril ja Suurbritannias 1. oktoobril 2005. "Malakas" avaldati USAs, sest Pratchett viibis siis USA autogrammiturneel.
Rolf Jensen
1984. aastal asus ta tööle Kopenhaageni Tuleviku-uuringute Instituudis ning 1988. aastast kuni 31. märtsini 2001 oli selle instituudi direktor.
Uusmodernism (arhitektuur)
pisi|[[Bay Adelaide Centre]] Uusmodernism on reaktsioon postmodernse arhitektuuri keerukusele ja eklektikale, otsides laiemat lihtsust. Uusmoderne arhitektuur jagab paljusid modernismi põhiomadusi. Mõlemad lükkavad tagasi klassikalise ornamentika, kaunistused ja tahtlikud ambitsioonid jätkata modernismi-eelseid traditsioone. Sellised hooned, nagu ka modernistlikud, on kavandatud olema suures osas monoliitsed ja funktsionaalsed.
Rolf Jensen
Ta on nõustanud paljusid ettevõtteid ja riigiasutusi. Näiteks on ta koolitanud selliste firmade nagu Nordea, Peugeot ja Carat ning ka Soome tulevikukeskuse ja Brasiilia turismiministeeriumi töötajaid.
Henryk Kowalczyk
pisi|Henryk Kowalczyk (2016) Henryk Kowalczyk (sündinud 15. juulil 1956) on Poola poliitik, ta kuulub erakonda Õigus ja Õiglus. Ta on alates 9. jaanuarist 2018 Poola keskkonnaminister.
Kilingi-Nõmme Gümnaasium
Praegune peahoone avati 30. septembril 1961 keskkoolihoonena. 1997.–1998. aastal hakati koolihoonet renoveerima, 1998/1999. õppeaastal tähistas keskkool 50. aastapäeva. Samal ajal vahetus kooli nimi – senine Kilingi-Nõmme keskkool sai nimeks Kilingi-Nõmme Gümnaasium.
Malakas
Sisu
Linnavahtkond asub päkapikkude vastuseisust hoolimata uurima päkapikkude gragi, Reiepitsitaja, mõrva ja peamiseks kahtlusaluseks saab troll. Suhted päkapikkude ja trollide vahel on samal ajal niigi pingelised, kuna lähenemas on Koomi oru lahingu aastapäev (Koomi orus toimus Ketta ainus lahing, milles trollid ja päkapikud korraldasid üksteisele samaaegselt varitsuse). Kui Reiepitsitaja mõrv saab avalikuks, muutuvad päkapikkude ja trollide suhted kriitiliselt halvaks ning ehkki esialgu suudab Linnavahtkond suurte jõupingutustega korda hoida, teab komandör Samuel Vimes, et kui ta mõrva ei lahenda, ähvardab Ankh-Morpok kaosesse langeda.
Rolf Jensen
Ta on kirjutanud mitu tulevikuühiskonda kirjeldavat raamatut. 2000. aastal ilmus eesti keeles tema "Unelmate ühiskond".
Kilingi-Nõmme Gümnaasium
Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi hoonetekompleksi kuuluvad peale peahoone endine algklasside maja (nüüd Kilingi-Nõmme Muusikakool), spordihoone, õpilaskodu/raamatukogu ja kaarhall (vana spordihoone). Lisaks on Kilingi-Nõmme Gümnaasiumil staadion.
Saarde hariduselu algus
Esimene Saarde köstrikool avati 1670. aastal, see töötas kolm kuud ja suleti. 1786. aastaks oli Saardes kolm väiksemat ja kolm suuremat kooli, lapsi õppis neis vähe. 1830. aastal asutati Lavi Algkool. 1884. aastal sai koolihooneks uus telliskivimaja, mis oli ümbruskonnas sellise väikese koha kohta tol ajal kõige imposantsem koolihoone. See maja jäi aga varsti kitsaks ja Saarde kihelkonna juhid hakkasid otsima võimalusi uue koolimaja rajamiseks. Tolleaegne kiriku eestseisja von Stryck pakkus uue koolimaja asukohaks sobimatuid kolkapiirkondi ning seetõttu lükkus ehitustegevus aina edasi. 1904. aastal osteti 1611 rubla ja 60 kopika eest vana Kantsi kõrtsihoone koos krundiga, et sinna rajada uus koolimaja. Valla esindajate soov oli, et uus maja mahutaks 50–60 õpilast. Maja ehitamisel tekkis puudujääk ning selle katteks korraldati loterii. Koolimaja projekteeris Pärnu linnaarhitekt Wohlfeldt. Klassiruumid olid avarad ja valgusküllased, kuid õpetaja eluruumid kitsad.
Uus koolimaja pühitseti sisse 23. oktoobril 1907 ja seda hakati kutsuma Kilingi-Nõmme II Algkooliks. Kuna maja oli värvitud rootsipunaseks, hakati koolimaja rahvasuus kutsuma punaseks koolimajaks ja 1911. aastal koolijuhatajaks saanud Jaan Partsi järgi ka Partsi kooliks. Avamise järel õppis koolis 71 last. Õppetöö toimus selles majas kuni 1961. aastani.
20. aprillil 1937 toimus selles koolimajas traagiline tuleõnnetus, mille põhjustas põlema läinud filmilint.
Kilingi-Nõmme keskkool/gümnaasium
1945/1946. õppeaastal avati 8. klass ja kool nimetati ümber keskkooliks. 1949. aastal lõpetas keskkooli (11. klassi) 1. lend. Õpilaste arvu suurenemise tõttu jäi koolihoone väikeseks ja 1598. aastal hakati rajama uut koolihoonet. Koolihoone (kus tänapäeval tegutseb Kilingi-Nõmme Gümnaasium) avati 30. septembril 1961. 1965. aastal valmis uue koolihoone kaheksa klassiruumiga juurdeehitis.
Tänapäev
1995. aasta märtsis hakati välja andma koolilehte Kirjatark.
1996. aastast osaleb Kilingi-Nõmme Gümnaasium rahvusvahelises keskkonnasuunitlusega haridus- ja teadusprogrammis GLOBE.
Pärnu maakonna laste laulukonkurss „Kaunim metsalaul” toimub Kilingi-Nõmme Gümnaasiumis igal aastal alates 2006. aastast. Konkursil esitatakse metsa- või loodusteemalisi laule. Konkursil antakse välja kaks peaauhinda, kaunima metsalaulu ja väikese laululinnu auhinnad. 23. jaanuaril 2020 toimunud konkursil osales 70 laululast 17 Pärnu linna- ja maakonna koolist, muusikakoolist ja laulustuudiost.
Alates 2011. aastast on Kilingi-Nõmme Gümnaasium korraldanud rahvaspordiüritust Kolme koolimaja jooks, millega koolipere tähistas koolimaja 50. sünnipäeva. Jooksu distants läheb mööda kunagisest punase koolimaja asukohast ja Lavi koolimajast. Umbes 4,7 kilomeetri pikkune rada on hea läbimiseks nii võistlus- kui rahvasportlastele ning jalutajatele. Igal aastalt on osalejate arv järjest kasvanud.
Kooli hümn
Sõnade autor on Kristi Kuningas, muusika autor Toomas Voll.
Õpilaskodu
Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi õpilastel on võimalus elada õpilaskodus. Õpilaskodu asub koolimaja vastas, spordihoone ja staadion on sellele väga lähedal ning Kilingi-Nõmme Raamatukogu asub samas hoones. Õpilaskodus on olemas köök, puhketuba, avalik Wi-Fi, õpituba koos arvuti kasutamise võimalusega ja koristusruum. Tavalistes tubades on kaks voodit, kapp, kaks öökappi ja kirjutuslaud. VIP-tubades on kolm voodit, kaks kappi, kolm öökappi, kirjutuslaud ja wc koos duširuumiga.
Henryk Kowalczyk
Ta lõpetas aastal 1980 Varssavi ülikooli matemaatikateaduskonna.
9. jaanuarist 2018 on ta Poola keskkonnaminister.
Julius Bernhard Sewigh
Julius Bernhard Sewigh (20. jaanuar/1. veebruar 1804 Viljandi – 18/30. november 1879 Viljandi) oli Viljandi raehärra aastail 1841–1848. 1863. aastal valiti ta bürgermeistriks, kuid ta ei võtnud ametit vastu.
Tema vanemad olid bürgermeister Berend Johann Sewigh (1752–1830) ja Louise Tallquist (1777–1831).
15/27. novembril 1829 abiellus ta Anna Elisabeth Boströmiga (1804–1875). Nende poeg oli raehärra Bernhard August Sewigh (1830–1899).
Jevgeni Novikov (ajaloolane)
Jevgeni Petrovitš Novikov (vene keeles Евгений Петрович Новиков; 27. august (vkj 15. august) 1826 Moskva – 4. oktoober (vkj 21. september) 1903 Nepetsino küla, Moskva kubermang) oli vene ajaloolane, slavofiil, prosaist ja diplomaat.
Ta oli lõpetanud Lomonossovi nimelise ülikooli Moskvas. Aastatel 1870–1879 töötas ta Venemaa Keisririigi suursaadikuna Austria-Ungaris. Muuhulgas on ta raamatute "Õigeusk tšehhide seas" («Православие у чехов», 1848) ja kaheosalise "Hus ja Luther" («Гус и Лютер», 1859) autor.
Natsivaba Eesti
Natsivaba Eesti (vene keeles Эстония без нацизма ; endise ametliku nimega Ühiskondlik Liit Uusfašismi ja Rahvusliku Vaenu Vastu, mitteametlikult ka Eesti Antifašistlik Komitee ) on 2005. aastal Eestis asutatud ja registreeritud mittetulundusühing (mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kantud 08.03.2011, reg nr 80216783, esmakande kuupäev 04.02.2005 ). Kuni surmani 2009. aastal oli selle esimees Arnold Meri, pärast teda on esimees Andrei Zarenkov. Organisatsiooni tegevusaadress on 74116 Harjumaa, Maardu, Keemikute 26-2.
Ufa kubermang
pisi|Ufa kubermangu kaart Ufa(a) kubermang oli Venemaa Keisririigi, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Ufa. Kubermang eksisteeris aastatel 1865–1922. Kubermangu territoorium on praegu Venemaa koosseisus.
Cherokee maakond (Iowa)
Cherokee maakond (Cherokee County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Ajakirja Time 100 parimat filmi läbi aegade
Ajakirja Time 100 parimat filmi läbi aegade avaldati ajakirja Time poolt 2005. aastal. Nimekirja arvati filme, mis olid esilinastunud alates 3. märtsist 1923 (ehk päevast, mil ilmus Time'i esimene number) kuni 2005. aasta alguseni. Nimekirja koostasid kriitikud Richard Schickel ja Richard Corliss ning avaldatud nimekiri osutus Internetis väga populaarseks, kogudes juba ainuüksi esimese nädala jooksul 7,8 miljonit külastuskorda.
Cherokee maakond (Iowa)
Maakonna halduskeskus on Cherokee. Maakond on saanud nime tšerokii indiaanlaste järgi.
Ajakirja Time 100 parimat filmi läbi aegade
Nimekiri
Nimekirja kuulub tegelikult 106 filmi. Nimelt on selles loetud üheks tervikuks bengali režissööri Satyajit Ray "Apu triloogia", Peter Jacksoni lavastatud "Sõrmuste isanda" triloogia, Leni Riefenstahli suurteos "Olümpia" ning Francis Ford Coppola "Ristiisa" esimene ja teine film. Ka sisaldab nimekiri kolm miniseriaali: Krzysztof Kieślowski lavastatud "Dekaloog" (kogupikkusega 15 ja pool tundi), Rainer Werner Fassbinderi "Berlin Alexanderplatz" ning Jon Amieli "Laulev detektiiv".
Bukulti (Garkalne piirkond)
Bukulti on küla (lielciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia linna kirdepiiril, ulatudes Ādaži piirkonna piirini; merepinnast 4 meetri kõrgusel Lielais Baltezersi ja Jugla kanali läänekaldal. Bukulti jääb valla keskusest Berģist 3,4 ja Riia keskusest 15 kilomeetri kaugusele.
Bukultit on esmamainitud 1297. aastal seoses Ādaži ordulinnuse ehitamisega.
XX sajandi alguses oli Bukulti väike küla Jugla kanali kaldal, ülejäänud küla aladel olid talud ja Ādaži kihelkonna kirikuõpetaja majapidamine. Külas olid pood, postkontor ja telegraafijaam. 1950. ja 1960. aastatel hakati kanali äärde Riia elanike tarbeks korterelamuid rajama. 1986. aastal eraldati praeguse küla keskossa maad aianduskooperatiivide Baltezers ja Dārznieks-2 tarbeks, kokku eraldati seal 386 suvilakrunti. Juba 1990. aastatel hakati neile kruntidele aga suvilate asemel elamuid rajama.
Külas on Ādažu iela ja Bukulti bussipeatus.
2018. aastal oli külas 977 elanikku, 2020. aastal 1123.
Cherokee maakond (Iowa)
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Taeani maakond
Taeani maakond (ka T'aeani maakond; Lõuna-Korea omaladinas Taean-gun, korea kirjas 태안군, hani kirjas 泰安郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Helme Kutsekeskkool
Helme Kutsekeskkool oli kutsekool Valga maakonnas Helme asulas. Kool tegutses aastatel 1925–1999 endise Helme mõisa hoones.
Kool avati 1. veebruaril 1925 15 õpilasega Helme mõisa endises härrastemajas ja kandis nime Helme Põllutöökool. Eestvedajaks oli Helme Põllumeeste Selts. 1. aprillil 1927 läks kool põllumajandusministeeriumi ülalpidamisele.
Kooli avamisel oli õppetöö tasuline: õppemaks "korteri ja küttega" oli 1000 Eesti marka aastas.
1945. aastal asutati Helme Mehhaniseerimiskool, kus koolitati autojuhte, masiniste, kombainereid, elektrimontööre ja farmimehaanikuid ning korraldati traktoristide kursusi. Nõukogude ajal kandis kool ka nimesid Põllumajanduse Mehhaniseerimise Kool nr 5 ja Maakutsekool nr 30.
Kool on kandnud ka nime Helme põllumajanduskool.
1973. aastal hakkas Helme kutsekool esimese kutsekoolina andma kutsehariduse kõrval ka keskharidust ja kool nimetati ümber Helme Kutsekeskkooliks. 1976. aastal lõpetas esimene lend keskharidusega laia profiiliga traktoriste. Rahva seas on kooli kutsutud ka traktoristide kooliks.
1999. aastal liideti Helme Kutsekeskkool ja Valga Kutsekool ning 1. septembril 1999 moodustati nende asutuste baasil Valgamaa Kutseõppekeskus. 2011. aastal lõpetati Valgamaa Kutseõppekeskuse Helme osakonnas õppetöö.
Eesti šotlased
Eesti šotlased on üks rahvusvähemusi Eestis.
Eesti vabariigis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 21 šotlast.
Teadaolevalt saabusid esimesed šotlased Eesti aladele 16.–17. sajandi sõdade käigus, mil suur hulk šoti palgasõdureid teenis Rootsi ja Taani vägedes. Tol ajaperioodil läänistati šoti päritolu aadlikele Eesti alal mitmeid mõisaid ja mõned šoti päritolu aadlisuguvõsad immatrikuleeriti hiljem Balti rüütelkondade koosseisu. Eesti- ja Liivimaal elas ka šotlastest linnakodanikke ja lihtrahvast.
Šoti päritolu mõisaomanike järgi on Eestis nime saanud vähemalt kaks asulat – Purdi (Burt) ja Vorbuse (Forbes).
Liivi sõda
Kui 1573. aastal ägenes taas Liivi sõda, lasi Johan III (1537–1592) värvata Šotimaalt suure hulga jalaväelasi (kuni 4000 meest). Juunis maabusid sõdurid kolonel Archibald Ruthveni juhtimisel Rootsis ja suundusid edasi Eestimaale.
Kroonik Balthasar Russowi (1536–1600) sõnul saabusid esimesed kaks lipkonda šotlasi Tallinna augustis ning peatselt järgnesid neile veel mõned lipkonnad. Šoti sõdureid ja nende kaaskondlasi oli Tallinnas kuni 5000 inimest.
Kalvinistidest šotlastel olid kaasas omad jutlustajad. Nende jaoks üüriti ühe linnakodaniku käest Hobusepea tänava nurgal maja, kus asuti kalvinistlikke jumalateenistusi pidama. Luteri vaimuliku Russowi sõnul oli "iseäralik Jumala arm", et šotlased saksa keelt ei osanud ja seeläbi oma usulisi vaateid kohalike hulgas levitada ei saanud.
Russowi kirjelduse kohaselt pidasid nad end seni hästi üleval kuniks jätkus Rootsist saadud palgaraha, selle lõppedes aga hakkasid linna ümbruses talupoegade, linnakodanike ja aadlike loomi, vilja ja muud vara röövima. Šotlaste jultumus jõudis lõpuks sinnamaani, et nad tulistasid ühe ratsutava lossihärra (tõenäoliselt Karl Henriksson Horni ) hobuse surnuks.
1. jaanuaril 1574 asusid Rootsi väed Claes Åkesson Totti (suri 1596) ja Pontus De la Gardie (1520–1585) juhtimisel venelaste vastu rünnakule. Šotlased ei soovinud esialgu kaasa minna, mistõttu pidid rootslased tagasi pöörduma, et tõrkuvad palgasõdurid endaga kaasa võtta. Väed jõudsid peagi Rakvere alla ning kuu teises pooles, piiramissuurtükkide kohale jõudes, alustati linna piiramist.
17. märtsil puhkes piirajate hulgas suur tüli. Russowi sõnul algas tüli sellest, et saksa palgasõdurid pilkasid šotlasi, mispeale šotlased nende pihta tule avasid. Sakslased ründasid siis omakorda šotlasi, kes kaotasid oma lahingukorra ja suurte kaotuste osaks said. Kroonikakirjutaja hinnangul tapeti konfliktis 1500 šotlast ja vaid 30 sakslast. Ellujäänud šotlased põgenesid Rakvere linnusesse, kus venelased nad rõõmuga vastu võtsid. Peatselt aga võeti nad seal vangi ja viidi ahelates Moskvasse, kus üle 70 neist hukati. Korduvalt Venemaal käinud inglise kaupmehe ja diplomaadi Jerome Horsey (suri 1626) väitel jäeti siiski šotlased Moskvas ellu ja nad asusid suurvürsti teenistusse.
Osa šoti väepealikest olid seotud ka kuningliku nõuniku Charles de Mornay vandenõuga tappa kuningas Johan III. Vandenõusse olid tõenäoliselt segatud ka hertsog Karl (1550–1611), Pontus De la Gardie ning mitmed teised kuningaperekonna liikmed ja riiginõunikud. Rakvere tapatalgute järel võeti šotlastest kinni kolonel Ruthven ja kapten Gilbert Balfour. Balfour hukati 6. augustil 1576 Stockholmis, Ruthvenit hoiti vangistuses kuni tema surmani.
Uudis Rakvere tapatalgutest jõudis ka Inglise ja Šoti valitsejateni – 1574. aastal suvel sai Elizabeth I (1533–1603) riigisekretär Francis Walsingham (1532–1590) diplomaat Henry Killigrewlt (1528–1603) kirja, milles viimane teatas, et Rootsi teenistuses on enam kui 3000 šotlast hukka saanud. Šoti regent James Douglas, neljas Mortoni krahv (1516–1581) aga saatis Johan III-le šotlaste kohtlemise osas protestikirja.
Baltisaksa ajaloolase Friedrich Amelungi (1842–1909) kirjeldusel jäi Rakvere lahingu järel Eesti- ja Liivimaale sadu šotlasi, kes hakkasid mööda maad rändkaupmeeste või almusepalujatena ringi hulkuma. Nad olevat varastanud ja vägivallatsenud, mistõttu Liivimaal öeldi teisele inimesele õnnetust soovides – "võtku teda šotlased" (mögen ihn die Schotten holen).
Liivi sõjale järgnenud kümnendid ja Poola-Rootsi sõjad
pisi|Eesti- ja Liivimaal teeninud šoti koloneli [[Samuel Cockburni (suri 1622) hauamonument Turu toomkirikus]] Juba 16. sajandi lõpukümnenditel olid šoti ohvitserid saanud läänistusi Eestimaal. Näiteks oli kapten Henry Leyellil mingisugune läänivaldus Eestimaal, samuti kuulus alates 1586. aastast Tohisoo ja 1593. aastast Purdi mõis Leyelli väeosas teeninud Hans Burtile.
1590. aastatel kuulus Narva kodanike hulka Hans Wolle, keda mainitakse allikais kui šotlast.
Šoti sõdurid mängisid oma osa ka Karli ja Sigismundi vahelises kodusõjas, teenides mõlemas pool rindejoont. 1599. aasta suvel kaebas Narva linnuse asehaldur Otto von Uexküll (suri 1601) kindluses valitsenud trööstitu olukorra ning moonapuuduse üle ja mainis, et talupoegade juurde majutatud šoti ratsanikud deserteerusid sageli ja asusid teenima tsaari vägedes. Pealegi olevat taolised mehed olnud ratsaväelased vaid nime poolest, kuna neil polnud ei hobust ega mõõka.
1598. aasta Võnnu maapäeval võeti vastu "Uus statuut", mille järgi šoti, hollandi ja juudi rändkaupmehed ja hulgused tuli linnades arreteerida ja neist välja saata, välja arvatud need, kel on olemas luba Riiast, Tartust või Pärnust. 1599. aastal teatas Poola kindralkomissar, vastuseks Viljandi elanike petitsioonile, et vastavalt "Uuele statuudile" tuleb nõnda käituda ka šoti, hollandi ja juudi vagabundidega Viljandis. Siiski ei pruugitud toona viidata just šotlastele, kuna sõna schotte tähendas toona saksa keeles nii šotlast kui ka rändkaupmeest.
Rootsi-Poola sõja ajal määrati Andrew Stuart 1600. aastal Viljandi komandandiks ja 1602. aastal Tartu komandandiks. Tõenäoliselt Andrew' isaks või muul moel lähisugulaseks olnud Hans Stuartit oli Šotimaa kuningas James VI (1566–1625) nimetanud 1585. aastal kirjutatud kirjas "oma kalliks sugulaseks".
Kui hertsog Karl lahkus 1601. aasta jaanuaris vastvallutatud Tartust, jättis ta saksa jalaväelaste kõrval linna kaitsma ka William Ruthveni šoti ratsanikud.
Kalmari sõja ajal osalesid šoti palgasõdurid Rootsi vägede koosseisus sõjategevuses Saaremaal. 1611. aasta suvel paiknes šoti palgasõdurite kompanii Patrick Lermundi juhtimisel koos rootsi sõduritega Läänemaal. Juuni lõpus ja juuli alguses ületati Suur väin ja jõuti Muhumaale. Väikese väina ületamine osutus Taani patrullide ja aluste puudumise tõttu plaanitust keerukamaks ning šotlased saadeti Muhu rannikult rannarahva paate otsima. Muhulased olid aga paadid ära peitnud ning šotlaste kätte langes vaid väike osa. Suve lõpus tegid šotlased ja rootslased lõpuks retke Saaremaale, jälitades Taani vägesid Maasilinnast Kuressaareni.
Tõenäoliselt puhkes 1616. aastal Narvas Samuel Cockburni (suri 1622) rügemendi šotlastest sõdurite hulgas tasumata palkade tõttu mäss.
Rootsi ülemvõimu aeg Eesti- ja Liivimaal
Kolmekümneaastase sõja eelõhtul kasvas šoti sõdurite hulk Rootsi teenistuses ülisuureks. Ainuüksi 1629. aastal astusid Rootsi armeesse 208 šoti ohvitseri koos 25 000 sõduriga ning 1630. aastatel oli umbes veerand Rootsi sõjaväest šoti ohvitseride juhtimise all.
Suur osa Põhjamaades teeninud ja elanud šotlasi pöördus alates 1630. aastate lõpust kodumaale tagasi, põhjuseks kasvavad pinged Šotimaal ja vältimatuna paistva kodusõja võimalus. Rootsi ja Taani teenistuses saadud lahingukogemusega ohvitserid ja sõdurid mängisid väga suurt rolli Kolme kuningriigi sõdades.
Siiski jäi arvukalt šotlasi Rootsi kuningriiki (sh Eestisse) edasi tegutsema.
Tol perioodil pidasid mitmed šoti päritolu inimesed mõjukaid ametiposte Eesti- ja Liivimaal:
Šotlasi leidus ka linnakodanike ja vaimulike hulgas. Näiteks valmistus Tartu linn 1625. aastal delegatsiooni saatmiseks Gustav II Adolfi (1594–1632) juurde. Delegatsiooni liikmete hulka kuulus ka šotlasest raehärra John Remy, keda peeti Poola-olude asjatundjaks.
Mitmeid šotlasi leidus Narva kodanike ja käsitööliste hulgas. 1635. aastal Tallinna Niguliste kirikusse maetud Robert Udnie oli Narva kodanik, kes kauples Viiburis ja veetis elu lõpu Tallinnas. Oliver Cromwelli (1599–1658) valitsuse eest põgenes Narva George Wright, kes tegutses kingsepa ja kaupmehena ning hiljem aadeldati. . Alexander Clark oli aga Narva kullassepp, kes aastast 1691. aastast töötas Vene tsaarikoja ja relvakambri heaks. 17. sajandi teisel poolel oli Narva kodanike hulgas ka keegi Alexander Leslie.
Tõenäoliselt oli šoti päritolu ka ettevõtja Jacob Porteus, kes rajas Narva lähistele saeveskeid ja korraldas sealset laevaehitust. 1689. aastal veesati tema organiseerimisel esimene suur laev "Carolus von Narva". Jacob palus oma venna Reinhold Porteuse nimel kuningat, et too saaks loa rajada samuti Narva lähistele saeveski.
Šoti päritolu Guthrie suguvõsast pärines mitu 17.–18. sajandi Rootsi vaimulikku, nende hulgas ka Tallinnas pastorina teeninud Andreas Guthrie. Perekonnatraditsiooni järgi oli päritolu ka Loppenowe vaimulikusuguvõsa.
17. sajandi lõpus Eestimaa rüütelkonna maalikunstnikuna tuntust kogunud Ernst Wilhelm Londicer (1655–1697) sündis Tallinnas šoti ohvitseri George Londiceri pojana. Tema tuntumate tööde hulka kuuluvad Bengt Horni, Anders Torstensoni ja Mustpeade vennaskonna hoones asuvad Brandenburgi kuurvürsti Georg Wilhelm I ja Johann Fischeri portreed, samuti Tallinna toomkiriku kunagised alatarimaalid "Ristilöömine" ja "Püha õhtusöömaaeg". Londiceri loodud on ka Christian Kelchi kroonika tiitelleht.
Eestisse sattus šoti päritolu inimesi ka abielusidemete kaudu. Näiteks Niguliste kirikusse maetud Brita Stuart (suri 1668), maanõunik Gustav Adolf Clodt von Jürgensburgi abikaasa, põlvnes Šotimaad valitsenud Stuartite dünastia ühest kõrvalharust. Brita Stuarti õde Anna (suri 1688) oli abielus Tarakvere mõisniku ooberstleitnant Ernst Johann von Lodega (1637–1700).
Samuti oli šoti päritolu Alatskivi ja Sõtküla mõisniku, Narva garnisonirügemendi ülema Joakim von Cronmanni (suri 1703) abikaasa Lunetta Makeléer (Maclean; suri 1693). Lõhavere mõisnik Johann von Kaulbars (1621–1693) oli abielus Elisabeth Drummondiga. Malla mõisniku Christoph Bernhard von Löwenwolde abikaasa oli Isabella Urquart
1630. aastate alguses Tartus resideerinud Liivi-, Ingerimaa ja Karjala kindralkuberner Johan Skytte (1577–1645) oli abielus šoti päritolu vabapreili Maria Näfiga (Neaf).
Põhjasõda
pisi|[[Narva piiramine (1704)|1704. aasta Narva piiramise ajal Vene vägesid juhtinud kindralfeldmarssal Georg Benedikt von Ogilwy (1651–1710). Martin Bernigerothi gravüür]] Šoti päritolu inimesi osales Põhjasõjas nii Rootsi kui ka Vene poolel.
Narva lahingus (1700) langesid teiste Vene ohvitseride hulgas vangi koguni neli Gordonit: polkovnikud Alexander Gordon (Александр Александрович Гордон; 1669–1752) ja James George Gordon, alampolkovnik Henry Gordon ja major James Gordon. Vangi langes ka piiramistöid juhtinud vabahärra Ludwig Nicolaus von Allart (1659–1727), kes põlvnes saksastunud šoti hugenottide perest.
Vangilangemisest õnnestus pääseda Novgorodi jalaväepolku juhtinud polkovnik Robert Bruce'il (Роман Вилимович Брюс; 1668–1720). Pääsemine õnnestus ka tema vennal, suurtükiväge juhtinud polkovnik Jacob Daniel Bruce'il (Яков Вилимович Брюс; 1670–1735).
Narva lahingus haavatute hulgas olid Rootsi poolel sõdinud Axel Duwall (MacDougall) ja Axel Spens. Hukkunute hulgas aga Gustav Jeffries ja Vändra mõisast pärit Gustav Bennet.
Erastvere lahingus (1701) oli Rootsi poolel hukkunute hulgas ka šoti päritolu Anders Ramsay.
1704. aasta Narva piiramisel osales taas šotlasi nii kaitsjate kui ka ründajate poolel. Näiteks üritas Peeter I (1672–1725) kasutada vangilangenud Tartu komandanti Carl Gustaf Skyttet (1647–1711) Narva garnisoni alistuma meelitamiseks. Kui Narva garnisoni ülem Henning Rudolf Horn (1651–1730) temaga vestlemast keeldus, soovis Skytte rääkida Narva kaitsjate hulka kuulunud šotlasest ooberstleitnandi Johann Kynnairdiga, kes oli varem tema alluvuses teeninud. Kynnaird, kel oli Skyttega juba Tartu-päevil lahkhelisid olnud, ei ilmunud siiski läbirääkimistele.
Narva piiramise ajal oli üheks Vene vägede ülemaks kindralfeldmarssal Georg Benedikt von Ogilvy (Георг Бенедикт Огильви; 1651–1710), kes oli noorena teeninud Habsburge ja 1698. aastal tsaar Peetri teenistusse astunud. Poola kuningas August II Tugev (1670–1733) autasustas Ogilvyt Narva vallutamise eest Valge Kotka ordeniga. Semjonovski kaardiväepolku juhtis Narva vallutamisel John Chambers, keda Peeter autasustas ülesnäidatud vapruse eest Andrei Esmakutsutu ordeniga. Viiburi jalaväepolku juhatas lahingus aga šoti päritolu polkovnik Andrei Jurjevitš Inglis.
Piiramise käigus hukkunute hulgas oli näiteks Rootsi vägedes teeninud Gustaf Ogilwie, vangi langenute hulgas aga Henrik Wright, kes müüdi viie rubla eest orjaks.
Šoti päritolu võis olla ka 1708. aastal Tartust küüditatud Dorothea Bruuss (Bruce), kellest sai hiljem Katariina I (1684–1707) laste amm.
Venemaa keisririigi koosseisus
pisi|Admiral [[Samuel Greighi (1735–1788) hauamonument Tallinna toomkirikus]] pisi|Sarah Eleonore Fermor (sündis 1740) u 1750. aastal.Ta abiellus täisealiseks saanuna sõjaväelase ja mitme [[Hiiumaa mõisa omaniku Jakob Pontus Stenbockiga (1744–1824)]] 18. sajandil saabus uusi šoti päritolu inimesi Eestisse vähem, kuid mitmed Rootsi valitsusajal saabunud suguvõsad jäid edasi kestma.
Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse kanti järgmise šoti päritolu aadlisuguvõsad:
Šoti päritolu on väidetud olevat ka Fersenid, kes põlvnevat MacPhersoni klannist. Nimede kõla sarnasusel põhinenud uskumus on siiski ilmselt ekslik, kuna ajaloolaste hinnangul oli Fersenite suguvõsa esimene teadaolev liige 1217. aastal mainitud Schwerini krahvi alam Alexander de Versne.
Eesti- ja Liivimaal mitut mõisat (Paenasti, Atsalama jt) omanud Ritterite suguvõsa on genealoogid oletanud põlvnevat Ruthvenite klannist.
Vene keisririigi aegses Eestis jõudis kõige kõrgemale võimupositsioonile krahv Gustav Otto Douglas (1687–1771), kes oli 1738–1740 Eestimaa kuberner. Albu ja Kukevere mõisate omanikku Douglast mäletatakse rahvapärimustes kui erakordselt julma ja tigedat inimest. Ka tema järeltulijaid, keda rahvasuus Tuglasteks kutsuti, mäletati kui halbu mõisnikke.
Siinsetest šoti kaupmeestest olid tuntuimad Tallinna Clayhillsid. Suguvõsale pani aluse Šotimaal sündinud Thomas Clayhills, kes läks 1639. aastal Danzigisse ja sealt edasi Riiga. Tema pojad Johann (suri 1710), Thomas (1666–1710) ja Hermann (1669–1720) asusid elama aga Tallinna. Johannist sai 1684. aastal Tallinna kodanik ning 1700. aastal valiti ta raehärraks. Oma abielu kaudu Carsten von Drentelni tütre Gertrautiga, omandas ta Drentelnite 1633. aastal asutatud kaubakompanii.
Üks tähelepanuväärsemaid tolleaegseid Eestisse sattunud šotlasi oli Venemaa admiral Samuel Greigh (1735–1788), kes Rootsi-Vene sõja ajal haigestus laeval ning toodi Tallinna, kus ta peagi suri. Greigh maeti Tallinna toomkirikusse, kuhu talle Katariina II (1729–1796) soovil püstitati uhke hauamonument. Keisrinna kinkis 1791. aastal Samuel Greighi lesele Sarah Greighile (sünd. Cook; 1752–1793) ja lastele Suure-Konguta mõisa. Sarah Greigh oli kuulsa Briti maadeavastaja James Cooki (1728–1779) onutütar.
Greighi seob Eestiga ka Naissaare tuletorn, mis tema esildise peale 1788. aastal ehitati.
Nagu varemgi, sattus Eestisse šoti päritolu inimesi ka abielludes. Hiiumaa mõisnik Jakob Pontus Stenbock (1744–1824) oli abielus šoti päritolu Vene riigitegelase ja väejuhi krahv Wilhelm von Fermori (William Fairmore; 1704–1771) tütre Sarah Eleonorega (sündis 1740). Kuna Fermorite meesliin hääbus, sai Jakob Pontuse ja Sarah Eleonore poeg Magnus Johann omale perekonnanimeks Stenbock-Fermor.
Saaremaalt pärid vennad Christian Georg von Zöge ja Vana-Nõmpa, Liiva-Nõmpa ning Igi mõisnik Christian Berend von Zöge olid abielus šoti päritolu naistega. Esimese abikaasaks sai keegi proua Stuart ja teine abiellus major Duncani tütre Helene Eleonore Duncaniga.
Eestiga oli seotud ka Vene vägedes teeninud šoti brigaadikindral John Drummond (1719–1778), kelle isa oli kolonel John Drummond, 11. Colquhalzie laird. Tulevane brigaadikindral Drummond abiellus 1750. aastal Juuru mõisas Tahu mõisniku tütre Hedwig Eleonore von Gersdorffiga (1721–1752). Nende tütar Anna Margaretha sündis 1751. aastal Kuimetsa mõisas.
19. sajand
Ka 19. sajandil sattus Eestisse uusi šotlasi. 1885. aastal saabus Šotimaalt Narva Andrew Webster, kes asus tööle Narva linavabrikus. Umbes samal ajal tegutses Narvas ka šotlasest Suurbritannia asekonsul Thomas Kinnell (suri 1891).
1838. aastal avas Tallinnas Dunkri tänaval litograafiaäri Friedrich Wilhelm Macdonald. 1861. aastal müüs ta litograafiaäri Lindforsi pärijatele ja asus tegutsema fotograafina. 1863 sai temast Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. .
1834. aastal abiellus Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Looga mõisnik Karl Magnus Reinhold Stenbock (1804–1885) Kuramaale asunud šoti aadlisuguvõsast pärit Theophile Stuartiga (1817–1869).