cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konrad Veem
Konrad Reinhold Veem (7. jaanuar 1914 Tallinn – 1. detsember 1996) oli eesti vaimulik, aastail 1971–1990 Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop.
Lõpetas aastal 1933 Tallinna Saksa Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Õppis aastatel 1935–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, lõpetades sügisel, kuuludes viimaste lõpetajate hulka. Asus aastal 1941 ümber Saksamaale. Sõja ajal oli sõjakirjasaatjana filmioperaator. Ordineeriti 2. veebruaril 1947 Stolzenaus vikaarpiiskop Johannes Oskar Lauri poolt pastoriks.
Oli 1947–1948 Fürthi koguduse asutaja ja õpetaja, kuulutuspunktidega Nürnbergis, Weissenburgis, Erlangenis ja Bambergis. Oli aastatel 1948–1952 Münchenis Luteri Kirikute Maailmaliidu põgeniketeeninduse osakonna vaimulik. Samal ajal oli ta E.E.L.K. Lõuna-Baieri koguduse õpetaja ja Austria eestlaste hooldajaõpetaja. 1952–1955 toimetas ta Kirikulehte.
Aastal 1955 valiti ta E.E.L.K. Stockholmi koguduse õpetajaks (pärast õpetaja Aleksander Täheväli surma). Seda ametikohta pidas ta aastani 1985.
Kuna peapiiskop Johannes Oskar Lauri soovis ametit maha panna, korraldati 14. detsembril 1971 uued peapiiskopi valimised. Uueks peapiiskopiks kandideerisid praost Richard Koolmeister ja abipraost Konrad Veem. Richard Koolmeister sai 33 häält ja Konrad Veem 35 häält. Seega sai uueks peapiiskopiks Konrad Veem. 28. detsembril 1971 kinnitas konsistoorium valimistulemused, piiskopiametisse pühitseti ta 17. juunil 1972. Teda õnnistas ametisse Rootsi peapiiskop emeeritus Gunnar Hultgren. Gunnar Hultgreni assisteerisid piiskop emeritus Sven Danell, peapiiskop emeritus Johannes Oskar Lauri ja piiskop Ingmar Ström. Emerituuri jäi ta aastal 1990.
1990 valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks.
Isiklikku
Konrad Veem oli abielus Maria Täheväliga (Aleksander Täheväli tütrega). Neil oli kaks last.
Aastavakk
"Aastavakk" on aastast 1992 igal aastal ilmuv Eesti maarahva teatmik-kalender, mida annab välja Kirilille Kirjastus.
Raamatu vastutav väljaandja on Ülo Russak.
Altja kõrts
pisi|Altja kõrts pisi|Kõrtsihoone sisevaade Altja kõrts (ka: Altja Mäekõrts) on Lahemaa rahvuspargis Haljala vallas Altja külas asuv kõrts. Tallinnast on Altja kõrtsini umbes 90 kilomeetrit, Rakverest 32 kilomeetrit. 2002. aastast on Altja kõrts koos Palmse mõisaga SA Virumaa Muuseumid filiaal.
Kõrts pakub külastajatele lihtsat rannarahva toitu.
Kõrtsil lähedal asuvad minevikus kasutatud Altja võrgukuurid.
Novruz Məmmədov
pisi|Novruz Məmmədov Novruz İsmayıl oğlu Məmmədov (sündinud 15. märtsil 1947 Babəki rajoonis Nahhitševanis Aserbaidžaanis) on Aserbaidžaani tõlkija ja poliitik, ta on kuulunud NLKP ridadesse, ta on erakonna Uus Aserbaidžaan liige. Ta oli 21. aprillist 2018 kuni 8. oktoobrini 2019 Aserbaidžaani peaminister.
Aivo Reiner
Aivo Reiner (sündinud 10. veebruaril 1940 Rakveres) on eesti majandusteadlane.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: isemajandamine, ettevõtete välismajandustegevus.
Columbus (moodul)
pisi|Columbuse moodul pisi|ESA astronaut Hans Schlegel Columbuses Columbus on Rahvusvahelise kosmosejaama teaduslabor, mis on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) suurim ühekordne panus Rahvusvahelisse kosmosejaama.
Moodul ehitati Torinos Itaalias ning selle viis missiooni STS-122 raames kosmosesse kosmosesüstik Atlantis. Columbus on ühendatud Harmony külge. Columbus on 7 m pikk ja selle diameeter on 4,5 meetrit. Mooduli tühimass on 10,3 tonni ja koos varustusega kaalub see 12,8 tonni. Mooduli tööd juhib Saksa Kosmoseagentuur.
2008. aasta seisuga oli Columbuse ehituseks, selles sooritatavateks teaduskatseteks ja mooduli maapealse juhtimiskeskuse jaoks kulunud 2 miljardit eurot.
Võrgendivaablased
Võrgendivaablased (Pamphiliidae) on sugukond kiletiivalisi putukaid.
Parki maakond
Parki maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Esta-Laine Nahkur
Elulugu
Nahkur oli 1990–2002 EPMÜ anatoomia, histoloogia ja füsioloogia õppetooli assistent, 1995–2000 ühtlasi Väimelas loomaarst. 2002–2005 töötas ta EPMÜ-s morfoloogia õppetooli lektorina, 2005. aastast aga Eesti Maaülikooli morfoloogia osakonna lektorina.
Teadustöö
Esta-Laine Nahkuri peamine uurimisvaldkond on põrsa soole histostruktuuri ja tapaloomade rümpade tükeldusskeemid.
Kadi Polli
Kadi Polli (sündinud 16. septembril 1973 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane.
Elulugu
Kadi Polli on metsateadlase tütar.
Lõpetas 1991 Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli, 1997 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kunstiajaloo erialal, oli 1999–2000 Kieli Ülikooli magistriõppes, M.A. (2002, Eesti Kunstiakadeemia), väitekiri "Valgustusajastu peegelpildis. Johann Wilhelm Krause joonistuslooming", aastast 2004 Helsingi Ülikooli doktorant.
Oli 1997–1999 Mikkeli muuseumi teadur, 1999–2000 Eesti Kunstimuuseumi (EKM) maalikogu kuraator, 2000–2013 EKM-i Kadrioru kunstimuuseumi direktor. Aastast 2014 lektor Tartu Ülikooli kunstiajaloo osakonnas. Juunis 2016 valiti Kumu Kunstimuuseumi direktori ametikohale (tööleasumisega 1. oktoobrist 2016).
Tallinna ülikooli ajaloo instituudi arheoloogiamuuseum
Tallinna ülikooli ajaloo instituudi arheoloogiamuuseum (ka: Eesti arheoloogiamuuseum) on Tallinna ülikooli ajaloo instituudi alla kuuluv, eeskätt Eesti alaga seotud arheoloogiat tutvustav muuseum.
Kadi Polli
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Balti ja Lääne-Euroopa kunst Eesti kontekstis. Esinenud ettekannetega teaduskonverentsidel kodu- ja välismaal, kureerinud kunstinäitusi ja koostanud katalooge, esinenud kunsti populariseerijana Eesti Televisiooni kunstisaadetes.
Tunnustus
2004 – Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (koos Juhan Maiste ja Mariann Raismaga; uurimus Tartu Ülikooli arhitektist Johann Wilhelm Krausest, mille tulemusena ilmus raamat “Alma Mater Tartuensis”)
Binaarne opositsioon
Binaarne opositsioon on tähenduslikult vastandlike terminite või vaadete süsteem.
Binaarse opositsiooni puhul on vastamisi kaks rangelt defineeritud terminit, nagu näiteks naine ja mees, must ja valge, elu ja surm jne. Binaarne opositsioon on oluline strukturalismis, mille kohaselt on binaarsed opositsioonid nii keeles kui ka mõtlemises fundamentaalsed. Strukturalismis tõlgendatakse binaarset opositsiooni kui organiseerivat süsteemi filosoofias, kultuuris ja keeles.
pisi|Strukturalismi teooria rajaja Šveitsi keeleteadlane ja semiootik Ferdinand de Saussure (by Jullien)
Mõiste on pärit Šveitsi keeleteadlase ja semiootiku Ferdinand de Saussure'i strukturalismi teooriast. Saussure’i järgi on keele eri üksustel väärtus ja tähendus ning keele iga üksus defineeritakse teisele üksusele vastandamise kaudu. Üksuste vaheline seos ei ole vastanduv, vaid vastastikku täiendav. Saussure tõestas, kuidas märgi tähendus on tuletatud selle süntagmaatilisest ja paradigmaatilisest kontekstist. Näiteks ei ole võimalik ette kujutada head, mõistmata, mida tähendab halb.
Binaarses opositsioonis domineerib enamasti üks pool teise üle. Binaarsed opositsioonid on tihti väärtus- või rahvuspõhised ning nad jaotuvad hierarhiatesse ja omavad enamasti pealiskaudset tähendust. Binaarseid opositsioone saab loogiliselt kirjeldada mitte ainult kahese, vaid neljase struktuurina, nt mees-naine on tõlgendatav kui mees-mittemees ja naine-mittenaine. Seega on selles binaarses opositsioonis peidus neli võimalust: mees, naine, mees-naine mõlemad, ja ei mees ega naine. Pieter Fourie leidis, et binaarsetel opositsioonidel on veel sügavam või teise tasandi binaarsus, mis võimendab nende tähendust. Näiteks vastandus kangelane-antikangelane sisaldab sekundaarseid opositsioone, nagu hea/halb, ilus/inetu, meeldiv/ebameeldiv jne.
Binaarne opositsioon Lääne mõtlemises
Levinud näide binaarsest opositsioonist Lääne mõtlemises on olemasolu-mitteolemasolu dihhotoomia. Olemasolu ja mitteolemasolu vastandav eristamine on fundamentaalne mõtlemise mudel nii Läänes kui ka paljudes teistes kultuurides. Poststrukturalistliku kriitika järgi on olemasolul Lääne filosoofias võimupositsioon mitteolemasolu üle, sest enamasti nähakse mitteolemasolu kui midagi, mis saab võimalikuks olemasolu eemaldamisel.
Nasser Maleki toob veel ühe näite, mille kohaselt inimesed väärtustavad üht binaarse opositsiooni poolt teisest rohkem. "Inimesed ühes kultuuriruumis, mõtlevad ja tegutsevad sarnaselt olukordades, kus nad tahavad üht binaarset opositsiooni poolt esile tuua. Näiteks me väärtustame elu rohkem kui surma." See viitab asjaolule, et kultuuriline keskkond mõjutab interpretatsiooni: "ainult üks pool binaarses opositsioonis on meie käsitluses privilegeeritud, samas kui teine pool jäetakse tavaliselt kõrvale, sest selle prioriteetsus on sekundaarne. Ta jõudis sellisele järeldusele, määratledes lääne mõtlemise alateadvuse eelistatud binaarset kontseptsiooni – logotsentrismi. Selle kohaselt usutakse, et "eksisteerib ülim reaalsus või tõe tuum, mis on aluseks meie mõtetele ja tegudele. Seega võib eeldada, et inimesed võivad alateadlikult valida ühe binaarse opositsiooni poole kasuks, mida Jacques Derrida nimetab kultuuriliseks fenomeniks."
Prantsuse filosoof Jacques Derrida järgi on tähendus Lääne filosoofias defineeritud binaarsete opositsioonide raames, mis on "meelevaldne hierarhia", kus "kahest terminist üks valitseb teist." Must/valge binaarse opositsiooni kohaselt on Ameerika Ühendriikides afroameerika defineeritud kui alahinnatud teine.
Üheks näiteks binaarsest opositsioonist on ka mees-naine dihhotoomia. See on poststrukturalistlik vaade, mille kohaselt meest nähakse traditsioonilises lääne mõtlemises kui naise üle domineerivat nähtust, sest mees esindab fallose olemasolu, samas kui vagiina tähistab puudumist ja kadu. Ameerika filosoof John Searle on väitnud, et binaarsete opositsioonide kontseptsioon postmodernistlike ja poststrukturalistike käsitluste ja praktika järgi on petlik ja sellel puudub selgus.
Binaarsete opositsioonide dekonstruktsioon Lääne mõtlemises
Binaarsete opositsioonide poliitiline (mitte niivõrd analüütiline või kontseptuaalne) kriitika on oluline osa kolmanda laine feminismis, postkolonialismis, postanarhismis ja kriitilises rassiteoorias, mis vaidlevad vastu tajutavatele binaarsetele dihhotoomiatele, mida sellised vastandused nagu mees/naine, tsiviliseeritud/tsiviliseerimata ja valge/must on Lääne võimustruktuuris alal hoidnud ja legitimeerinud, eelistades "tsiviliseeritud valgeid mehi".
Viimase 15 aasta jooksul on saanud sotsiaalses ja/või ajaloolises analüüsis rutiiniks soo, klassi, seksuaalsuse, rassi ja rahvuse binaarsete opositsioonidega tegelemine. Iga nimetatud kategooria sisaldab tavaliselt ebavõrdset binaarset opositsiooni: keskklass/töölisklass, valge/mustanahaline, mees/naine, heteroseksuaalne/homoseksuaalne.
Poststrukturalistliku kriitika eesmärk ei ole pelgalt opositsiooni vastupidiseks muutmine binaarses opositsioonis, vaid selle dekonstruktsioon, mida peetakse apoliitiliseks – mitte eelistades üht opositsiooni poolt teisele. Dekonstruktsioon on "olukord" või "hetk", milles binaarne opositsioon on endale vasturääkiv ja enese autoriteeti õõnestav.
Kreminna
Ajalugu
Asula rajati 1679. aastal. 1938 sai linnaõigused.
10. juulist 1942 31. jaanuarini 1943 oli linn Saksa okupatsiooni all. Juulis 2014 toimusid linnas ägedad lahingud valitsusvägede ja Venemaa toetatud mässuliste vahel. Linn jäi valitsusvägede kontrolli alla.
Sõjategevus 2022-2023
20. märtsil 2022 tabas Vene vägede tankirünnak Kreminna hooldekodu. Hukkus 56 sealset elanikku, rünnakus jäi ellu 15 hooldekodu elanikku, kelle Vene väed viisid kaasa.
18. aprillil 2022 okupeerisid Vene väed linna.
Mihhail Kõlvart
pisi|Mihhail Kõlvart Mihhail Kõlvart (sündinud 24. novembril 1977 Kõzõlordas Kasahhi NSV-s, praegune Kasahstan) on poliitik, ühiskonnategelane ning endine elukutseline sportlane ja treener, alates 2019. aasta aprillist Tallinna linnapea.
Kõlvart kuulub alates 2008. aastast Eesti Keskerakonda, 5. novembril 2016 valiti ta erakonna aseesimeheks.
Haridus
Mihhail Kõlvart lõpetas 1995. aastal Tallinna 15. Keskkooli, 2000. aastal jätkas haridusteed Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Rakendusliku Kõrgkooli LEX õigusteaduse erialal ja 2004. aastal kõrgkooli I Studium majandusõiguse erialal.
Töökohad
Õppejõuna töötas välja kultuuriloo ja retoorika loengukursusi.
Tallinna linn
Mihhail Kõlvart valiti 2009. aastal Tallinna linnavolikogusse, kus ta osales haridus- ja kultuurikomisjoni töös, samuti õiguskorra ning Tallinna Noorsoo- ja Spordiameti komisjonis. Aastatel 2011–2017 oli Kõlvart hariduse, kultuuri, spordi, noorsootöö, muinsuskaitse, rahvussuhete ja ühtse integratsioonipoliitika eest vastutav Tallinna abilinnapea. Tema tööülesanded olid ka ühtse integratsioonipoliitika väljatöötamine ja Kodurahu foorumi käivitamine.
Kõlvart kogus 2017. aastal Tallinnas kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel 24 668 häält. Aastatel 2017–2019 oli Mihhail Kõlvart Tallinna linnavolikogu esimees.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel sai Kõlvart 27 663 häält, mis oli valimiste suurim häälesaak. 25. novembril 2021 valiti ta teiseks ametiajaks Tallinna linnapeaks.
Sportlane
Mihhail Kõlvart on lapsepõlvest saati tegelenud spordi ja võitluskunstidega ning on korduvalt saavutanud ka auhinnalisi kohti nii üleriigilistel kui ka rahvusvahelistel poksi-, taekwondo- ja kikkpoksivõistlustel. Tal on taekwondo 's must vöö (viies dan). Treeneritööga alustas Kõlvart 15-aastaselt. Alates 2008. aastast on ta Eesti Võitlusspordi Ühenduse juhatuse esimees. Samal aastal võitis Kõlvart hõbemedali III võitluskunstide maailmamängudel. 2009. aastal valiti ta Ülemaailmse Võitluskunstide Komitee (IMGC) peakomitee liikmeks. 2016. ja 2020. aastal valiti ta Eesti Olümpiakomitee täitevkomiteesse. Aastast 2017 juhib Eesti Taekwondo Föderatsiooni.
2011. aastal oli Kõlvart Tallinnas toimunud IV võitluskunstide maailmamängude peakorraldaja. Tema kasvandike hulgas on neli Euroopa meistrit, kümneid Euroopa ja maailmameistrivõistluste auhinnasaajaid ning suur hulk rahvusvaheliste turniiride võitjaid. Kõlvart juhendas kuni 2017. aastani sportlasi abilinnapea töö kõrvalt, ent on praegu treeneritöö pausile pannud ja tegeleb edasi hobi korras nii sportimise kui ka treenerite juhendamisega.
Treener
On juhendanud Euroopa ja maailmameistrivõistlustelt auhindu võitnuid.
Sporditegelane
1996. aastal valiti Kõlvart Eesti Taekwondo Liidu juhiks. Tema eestvedamisel on Eesti Taekwondo Liit algatanud mitmeid üritusi.
2017. aastal valiti Kõlvart Eesti Taekwondo Föderatsiooni juhiks. Tema eestvedamisel on Eesti Taekwondo Föderatsioon korraldanud:
Muu ühiskondlik tegevus
Ta on olnud mitme üleriigilise ja rahvusvahelise ürituse algataja ja peakorraldaja, sealhulgas rahvusvaheline võitluskunstide festival "Noorte meistrite tee" (alates 2001), Baltimaade suurim rahvusvaheline taekwondo turniir BaltCup (alates 2002), laste- ja noorteturniir Tiigripoeg (alates 2002), Eesti avatud võitluskunstide mängud (alates 2008).
2001. aastal asutas ta noorteühenduse Põlvkond, mis korraldab vaba aja tegevusi vähese sissetulekuga perede lastele, samuti kursuseid ja treeninguid eakatele. On Intellektuaalklubi peakorraldaja, mille tegevus on suunatud venekeelsete noorte kaasamisele ühiskondlikku diskussiooni.
2010. aastal määrati Eesti Koostöö Kogu rahvuste ümarlaua liikmeks ja Kultuuriministeeriumi juures tegutseva Eesti Rahvuste Noortekoja liikmeks. , Peatas osaluse mõlemas organisatsioonis seoses kandideerimisega parlamendivalimistel.
2010. aastal määrati ta Vene Koolide Nõukokku. Nõukogu eesmärk on venekeelse hariduse säilitamine Eestis.
Tunnustus
Eesti Olümpiakomitee, Tallinna linnavalitsus ja Eesti Vabariigi Kultuuriministeerium on korduvalt tunnustanud tema saavutusi aukirjadega.
Isiklikku
Mihhail Kõlvart on Eestis elanud kolmandast eluaastast. Tema isa on eestlane Ülo Kõlvart ja ema korealanna Liidia Kõlvart, kes oli pedagoog ja kultuuriuurija. Peale eesti ja vene keele valdab Kõlvart vabalt ka inglise keelt. Ta on õigeusklik.
Tema huvideks on rahvusvähemuste õigused, kultuuriajalugu, retoorika, sport ja psühholoogia.
Mihhailil on tütar (sündinud 2012). Lapse ema on Jaana Kalinistova.
Mihhail Kõlvart abiellus märtsi alguses 2022 Anastassia Kovalenkoga.
Robert Sarv
Robert Sarv (sündinud 10. juunil 1987) on Eesti jurist ja ettevõtja.
Elulugu
Sarv lõpetas 2006. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi ning 2009. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureuseõppe ja 2010. aastal magistriõppe.
Ülikooliajal oli ta mitme aasta vältel Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna juhatuses aseesimees haridus- ja sotsiaalvaldkonnas.
2008–2010 oli ta Eesti Üliõpilaskondade Liidu (EÜL) volikogu liige ning aastatel 2008–2009 ja 2011–2012 EÜL-i nõukogu liige.
Ta on eesti ja vene päritolu.
Tööalane tegevus
Alates septembrist 2011 oli ta advokatuuri liige. Veebruarist 2015 oli ta vandeadvokaat.
Sarv töötab enda loodud advokaadibüroos Emerald Legal juhtivpartnerina ning on alalise Riia vahekohtu arbiiter. Lisaks on ta jagamismajandusettevõtte Autolevi kaasasutaja.
Ta on silma paistnud õelate ja laimavate netikommentaatorite vastutuse küsimuse tõstatajana ning kutsub inimesi üles enda õiguste eest seisma. Ta rõhutab: "Sõnavabadus ei saa ega tohi toimuda kunagi kellegi õiguste arvelt". Sarv on lubanud puhastada Eesti kommentaariumimaastiku laimavatest ja au teotavatest kommenteerijatest. Ta on loonud veebilehe www.laim.ee, kus selgitatakse laimu ja au teotamise tunnuseid ja selle piiri sõnavabadusega ning kuidas peaksid käituma laimu ohvrid.
Sarv on esindanud mitmeid Eesti avaliku elu tegelasi, sealhulgas Marika Korolevi nn Perekooli kägude vastu, massiivse netirünnaku ohvriks sattunud Rita Holmi kui ka näiteks eksminister Marti Kuusikut , samuti ränderaamistiku meeleavaldusel EKRE toetajatega konflikti sattunud ja seejärel kommentaatorite vihalaine alla jäänud Eesti 200 liikmed Florian Hartlebi ja Teele Holmbergi ja seltskonnatähte Brigitte Susanne Hunti.
Postimehele kirjutatud arvamusloos kirjutas Sarv: "Avaliku elu tegelaste tegevust võib kritiseerida, põhjendatult ja konstruktiivselt, kuid rõhk on sõnal tegevus – kritiseerida võib poliitilisi vaateid, poliitika teostamist, esinemisi, sõnavõtte. Avaliku elu tegelane taluma tavakodanikust rohkem või tugevamat kriitikat tema kui isiku või tema eraelu, sealhulgas perekonna vastu". Lisaks esindas ta näitleja Marika Korolevi, kes pöördus kohtusse ämmaemandate foorumis Perekool teda laimanud netikommentaatorite vastu ja võitis. Näitlejat 2015. aastal solvanud kommentaatorid pidid seepeale Korolevile rahas hüvitama tekitatud moraalse kahju, kus summad ulatusid tuhandete eurodeni.
Sarv kommenteeris Eesti uuriv-ajakirjanduslikus saatesarjas "Pealtnägija" seksuaalkoolitaja Rita Holmi kaebust seoses Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga (EKRE) seotud foorumiga, kus Holmi süsteemselt laimati ning nimetas Holmi vastu suunatud kommentaare väga isiklikeks. Netikommentaaride teemat lahanud Eesti Televisiooni väitlussaates "Suud puhtaks" tõi Sarv välja, et on olnud kümneid juhtumeid, kus inimesed netikommentaaride kohta kaebavad ning lisas, et hüvitiste hinnakirja kehtestavad kohtunikud arvesse võttes varasemat kohtupraktikat. Korolevi kohtuasjas pidid solvajad välja käima kuni 3200 eurot inimese kohta. Sarv kutsub oma väljaütlemistes inimesi vahet tegema konstruktiivsel kriitikal ja isiklikul rünnakul ning julgustab ohvreid enda kaitseks välja astuma.
Varro Vooglaid on süüdistanud Robert Sarve ja tema juhitavat advokaadibürood Emerald Legal OÜ-d inimeste hirmutamises alusetute nõuete esitamisega. Vooglaid väidab, et advokaadibüroo käitub sisuliselt väljapressijana, ähvardades raha ülekandmisest keelduvaid inimesi kohtusse kaebamise ja nende nimede avalikustamisega. Sarv lükkas need süüdistused ümber arvamusloos "Igaüks väärib põhiseadust".
Lisaks kaitses Sarv ka juhatuse liikmeid OÜ Kreedix vastu, kes nõuab isiklikult juhatuse liikmetelt äriregistrist kustutatud (likvideeritud) ettevõtete võlgu ja ähvardab mitte maksmisel laimata (kasutades selleks artikleid ja YouTube'i videoid). AK Nädala saates ütles Sarv, et taolist võlanõudmist võib võrrelda väljapressimisega ning on esitanud ettevõtete nimel Kreedixi vastu kahjunõudeid, mis ulatuvad tuhandete eurodeni.
Ajakirjanduses on Robert Sarve poolt massiliselt väljastatavad samasisulised nõudekirjad leidnud kajastamist näiteks saates "Kuum Tool", kus ajakirjanik Ingrid Veidenberg leidis, et Sarve tegevus oma klientide esindamisel sarnaneb väljapressimisele.
2019. aasta novembris saatis advokaadibüroo Emerald Legal blogija Marian Treimannile (pseudonüümiga Mallukas) Caroly Rohela nimel kirja, milles pakuti kohtuvälise kokkuleppe sõlmimist sellel põhjusel, et Mallukas oli Caroly Rohelat laimanud. Nõudekirjas toodi välja, et laimamise fakti avalikkuse ette tulemine võib kahjustada teda ja tema karjääri blogijana.
Sarve teiste enam tuntud kaasuste hulka kuuluvad: Tallinna Sadama altkäemaksuafäär, Kajar Lemberi PRIA-kelmuse protsess , Assar Pauluse protsess jm.
2019. aasta detsembri alguses sai teatavaks, et lõuna ringkonnaprokuratuur oli esitanud Robert Sarvele süüdistuse ulatuslikus rahapesus. Sarv ise kinnitas, et tema süda on puhas ja süüdistuse näol on tegu õiguskaitseorganite kättemaksu- ja mõjutusvahendiga.
8. veebruaril 2022 arvas Eesti Advokatuur Robert Sarve oma liikmete hulgast välja. Sealne hindamiskomisjon leidis, et tema teadmised kutsenõuetest ja kutse-eetilised tõekspidamised ei vasta advokaadile esitatavatele nõuetele. Esines ka etteheiteid kohatutele avalikele sõnavõttudele ning talle pandi süüks advokaadikutse maine kahjustamist. Sarv on lubanud otsust mitte vaidlustada, kuid tema sõnul kirjeldavad advokatuuri otsust alatus ja kahepalgelisus ning ta ei soovi selles organisatsioonis olla.
Darrell Sweet
Darrell Antony Sweet (16. mai 1947 Bournemouth – 30. aprill 1999 New Albany, Indiana) oli šoti trummar, ansambli Nazareth asutajaliige.
Ta suri 51-aastaselt südamerabandusse vahetult enne albumi "Boogaloo" USA turneed.
Kuuse-kooreürask
Kuuse-kooreürask on üks tuntumaid üraskitest. Teda esineb kogu Euroopas, lisaks veel Kaukaasias, Siberis, Kaug-Idas, Hiinas ja Koreas.
Kirjeldus
Kuuse-kooreürask on silindrilise kehaga läikivpruun kuni 5,5 mm pikk mardikas. Tema keha on kaetud tihedate karvadega. Kattetiibade tagaosas on järsak ehk lame teravate servadega ots, mille servas on kummalgi pool 4 koomilist hambakujulist moodustist. Järsakut kasutatakse peeneksjahvatatud näripuru väljatõukamiseks käikudest
Elupaik ja eluviis
pisi|Kuuse-kooreüraskid puidus pisi|Kuuse-kooreüraski tegutsemisjäljed Kuuse-kooreürask eelistab harilikku kuuske kõigile teistele puudele. Ta asustab kogu tüve, kuid eelistab paksu koorega osi. Tema käigud asetsevad koore sisekihtides ja niines, puidul on nad vaid nõrgalt näha. Isegi koort maha kiskumata saab kindlaks teha, kus käigud kulgevad: kui näripuru on pruun, siis on käik rajatud koore alla, aga kui valge, siis puidusse.
Tihedates ja tervetes puistutes on ta haruldane. Seevastu raielankidel, põlendikel ja tormimurdudes on ta väga arvukas. Metsaservadel leidub teda rohkem kui metsa sees.
Elamiseks sobiva puu leiavad üraskid haistmise abil koguni 500–1000 m kauguselt. Emased tajuvad lõhna paremini kui isased, sellepärast lendab kohale emaseid mitu korda rohkem kui isaseid. Nad hakkavad puitu auke puurima, kuid sealt hakkab vaiku välja voolama ja esimesed üraskid tavaliselt hukkuvad selles. Kui puu on nõrga tervisega, siis tema vastupanuvõime ammendub peatselt ja siis suudavad üraskid end puu sisse närida. Eriti hästi tunnevad üraskid näripuru lõhna, näripuru annab tunnistust kaitsevõimetust puust. Siis lendab üraskeid kohale massiliselt, aga hiljem saabujatele pole enam kohta, sest nad ei uurista käike üksteisele väga lähedale.
Emased üraskid närivad puidu sisse sirge ja mitte eriti pika käigu, mida nimetatakse emakäiguks. Emakäikude järgi saab öelda, kas üraskid asustasid puu enne või pärast langemist. Seisvasse puusse kaevab ürask käigu ülespoole, et raskusjõud aitaks näripuru käigust eemaldada. Sel juhul kulgevad kõik emakäigud ühes suunas. Lamapuidusse on keerulisem ülespoole suunduvat käiku kaevata ja seal paiknevad emakäigud korrapäratult.
Üraskitõrje ja looduslikud vaenlased
Üraskivastsetest toituvad rähnid. Rähn koputab nokaga puukoorele, et selle kõma järgi aru saada, kas puit on üraskitega nakatunud või ei. Kui koore all on üraskite käike, siis lõhub rähn tugevate nokahoopidega koore ja sööb selle alt leitud vastsed ära. Rähni keel on kohastunud üraskivastsete kättesaamiseks isegi kitsastest käikudest.
Selleks, et kaitsta metsa üraskite eest, on kõige olulisem haigete puude, raiejääkide ja tuulemurru eemaldamine metsast ehk sanitaarraie. Puhas ja terve mets kannatab kahjurite all harva, aga metsa risustamisega kaasneb alati kahjurite paljunemine.
Akhisar
pisi|Thyatira basiilika varemed Akhisar on linn Türgis Manisa provintsis, Akhisari maakonna keskus. 2014. aasta haldusreformi järel langevad linna ja maakonna piirid kokku. Haldusüksuse pindala on 1754 km² ja elanike arv 164 557 (2015).
Antiikajal asus samas Lüüdia Thyatira linn. 1307. aastal läks linn otomanide valdusse. 1922 vallutasid linna Türgi natsionalistid, kes tapsid umbes 7000 kohalikku kreeklast. Pärast seda ei ole linnas kristlaste kogudust. 1914. aastal oli linnas 12 000 elanikku, kellest umbes kolmveerand olid muslimid.
Akhisar on tähtis kaubanduslinn. Olulised müügiartiklid on tubakas, puuvill ja oliivid. Linna lähedal kaevandatakse mangaanimaaki.
Linna jalgpalliklubi Akhisar Belediyespor mängib Türgi kõrgliigas Süper Lig.
Morchies
pisi|Vaade Morchies'le
Morchies on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Morchies asub 27 km Arrasist kagus, maantee D18 ääres.
pisi|tühi|
Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel
"Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel: skeptikute ja ateistide vastu" on iiri filosoofi ja teoloogi George Berkeley 1713. aastal avaldatud metafüüsiline raamat, milles Berkeley esitas oma idealistliku filosoofia põhialused. "Kolm dialoogi" on üks tema kahest põhiteosest, teine neist on "Traktaat inimteadmise printsiipidest" ("Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge").
Üks "Kolme dialoogi" põhiteemadest on mateeria olemasolu eitus: Berkeley järgi on materiaalne maailm meile antud vaid fenomenidena meie tajudes ning meil pole alust postuleerida nende tajude taha mingit reaalselt eksisteerivat maailma. Seepärast võime küll näiteks kasutada matemaatilisi mudeleid, et ühtedele tajudele süsteemselt järgnevaid teisi tajusid ennustada, kuid kas nende tajude vahel on mingi põhjuslik seos või puudub see sootuks, ei saa me kuidagi kindlaks teha. Meie tajud pärinevad vahetult jumalast ning seega eksisteerivad reaalselt üksnes ideed.
Eesti keeles on "Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel" vahel avaldatud 1997. aastal ajakirjas Akadeemia Roomet Jakapi tõlkes.
USO
USO võib tähendada järgmist:
Sven Caméen
Sven Caméen (aadlinimega Caménhielm; 1658 – 13. juuli 1708 Saaremaa) oli rootsi teadlane, kes tegutses peamiselt Eesti alal.
Aastast 1689 oli ta Tartu ülikooli ajalooprofessor. Ta oli Academia Gustavo-Carolina Tartu ülikooli rektor aastail 1694, 1698–1699 ja 1701.
1701 sai ta aadlinime Caménhielm.
Võit Narva all
pisi|"Võit Narva all" "Võit Narva all" (kirjanduses ka "Rootslaste võit Narva all", "Rootsi võit Narva all") on rootsi kunstniku Gustaf Cederströmi 1910. aastal valminud maal, mis kujutab Rootsi võitu 1700. aastal Narva lahingus.
Maali mõõtmed on 295 × 395 cm. Maali eksponeeritakse Stockholmi Riigimuuseumis.
Damme mäed
pisi|Damme mäed õhust: vaade [[Steinfeld (Oldenburg)|Steinfeldist Damme suunas, taustal teletorn, ülekandemast ja "Damme Bergsee"]] pisi|Vaade Mordkuhlenbergi vaatetornist Dümmerile
Damme mäed on kõrge, metsane seljak (kuni 146 m üle merepinna) Oldenburger Münsterlandis Vechta kreisi lõunaosas Alam-Saksimaa lääneosas Saksamaal.
Paiknemine
Damme mägede seljak, mis on umbes 15 km pikk ja vaid mõni km lai, asub Põhja-Saksa madaliku lõunaservas umbes 34 km Osnabrückist põhjas. See paikneb Dümmeri looduspargis Damme linna lähedal, mis on piirkonna keskel, ning Lohne (põhjas), Steinfeldi (põhjas), Diepholzi (idakirdes), Neuenkirchen-Vördeni (edelas) ja Holdorfi (loodes) vahel. Idas voolab Hunte jõgi lõunast põhja seljakust mööda; läänes voolab samas suunas Hase jõgi.
Damme mäed asuvad Oldenburger Münsterlandi edelaosas, mistõttu on kohalik Signalberg (146 m) kõrgeim kõrgus. Kirdesse ulatuvad Großes Moor (Vechta lähedal) ja Kellenberg; seljakust idas on Dümmer ja selle taga Stemweder Berg, lõunas – Großes Moori teisel küljel (Damme lähedal) – on TERRA.vita looduspargis Wiehen ja läänes Hase oru teisel küljel on Ankumi kõrgendik.
Watersheds
Damme mäed asuvad Weseri-Emsi veelahkmel: kõik ojad ja jõed, mis voolavad seljakult itta, voolavad Hunte kaudu Weserisse; need, mis voolavad läände, voolavad Hase kaudu Emsi.
Geoloogia
Damme mäed on osa reast jääaja otsamoreenidest Saale jäätumise niinimetatud Drenthe I etapist. Lingeni kõrgendik, Ankumi kõrgendik, Kellenberg ja Brelinger Berg kuuluvad ka selle pinnamoreeni, mida kutsutakse ka Rehburgi faasiks, mis võib olla umbes 230 000 aastat vana. Rehburgi mäed Steinhuder Meeri ääres ei ole siiski moreeni osad.
Koos oma peaaegu sümmeetrilise analoogi, Ankumi kõrgendikuga, on Damme mägedel selle pinnamoreeni kõige märgatavamad liustikuhõlmad. See täitis Artlandi madalikuorva. Rauamaaki leidub sügaval mägede all.
Maastikukujundus
Damme mägede õrnalt ümardunud seljakul vahelduvad metsased künkad ja orud aasade, põldude ja karjamaadega (näiteks koppel). Jalgratturitele ja matkajatele on palju võimalusi loodusliku keskkonna nautimiseks.
Järv Damme Bergsee, pindalaga umbes 25 ha, pakub varjupaika haruldastele loomadele ja taimedele, mida kirjeldatakse loodusraja abil. Selles piirkonnas esineb palju ohustatud taimeliike: seni 364 soontaimest on 68 liiki Alam-Saksi ohustatud liikide punases nimekirjas. Üks eriti tähelepanuväärne rühm loomi on roomajad, keda seal esineb 4 liiki: nastik, kivisisalik, arusisalik ja vaskuss. Linnuriigist on 5 liiki rähne, samuti metskurvits, kuuse-käbilind ja must-kärbsenäpp. 1974. aastal elas sellel metsaalal isegi siniraag, kuid talunik lasi ta maha. Seal elutseb kolm Saksamaa suurimat kohalikku põrnikat: põderpõrnikas, ninasarvikpõrnikas ja maipõrnikas.
Huvipaigad
Damme mägede huvipakkuvate kohtade hulgas on lisaks metsadele ka Steigenbergi (edelas) ja Mordkuhlenbergi (pähjas) vaatetornid. Viimasest on vaade enamusele seljakule, Dümmeri looduspargile, Oldenburger Münsterlandile, Wiehenile ja Dümmerile.
Mäed
Kõrgemad Damme mägede tipud (kõrgus meetrites üle merepinna):
Veekogud
Damme mägede veekogud:
Järved
Jõed
Eesti Juudi Muuseum
Eesti Juudi Muuseum on Tallinnas, Karu tänav 16 asuv muuseum, mis tutvustab Eestis elanud ja elavate juutide ajalugu ja kultuuri. Eesti Juudi Muuseum avati 17. detsembril 2008 selle direktori Mark Rõbaki algatusel. Muuseum tegutseb aadressil Karu tänav 16. Sissepääs muuseumi on tasuta.
Damme mäed
Tornid
Mordkuhlenbergil ja Steigenbergil on vaatetornid. Signalbergil on Bundeswehri ülekandemast ja põhjanõlval on 134 m kõrge Deutsche Telekomi teletorn.
Hi-Fi
Hi-Fi ehk HiFi (ingliskeelne lühend sõnadest high-fidelity, 'kõrge loomutruudus') tähistab helitehnikas heli salvestamise ja taasesituse kõrget kvaliteeditaset.
Lühendiga Hi-Fi märgitav mõiste tuli käibele juba 1930. aastail, tähistamaks heli taasesituse ja üleskirjutuse kõrget kvaliteeti, mõistagi tolleaegsete arusaamade ja tehniliste võimaluste piires. Konkreetsed kvaliteedinõuded ja parameetrite mõõtemeetodid stereofooniliste heliseadmete kohta määrati kindlaks 1960. aastail standardiga DIN 45500.
Helivõimendite kohta nägi see standard ette helisagedusala 40–16 000 Hz (ebaühtlusega ±1,5 dB) ja harmoonmoonutuse sagedusalas 40–12 500 Hz mitte üle 1%. Kõlaritel: lineaarmoonutus sagedustel 100–4000 Hz mitte üle +4/–8 dB ja mittelineaarmoonutus sagedustel 250–1000 Hz mitte üle 3%. Ühtlasi määrati kindlaks koduelektroonika heliseadmestiku komponentide sisend- ja väljundparameetrid (eelkõige signaalipinged ja sisend/väljundtakistused), et eri tooteid saaks omavahel sobitatult ühendada.
Alates 1996. aastast asendab standardit DIN 45500 Euroopa standard EN 61305, mis aga ei määra kindlaks enam mitte signaaliallikate, helivõimendite ja kõlarite tunnussuurusi, vaid üksnes nende parameetrite mõõtmise meetodeid.
Tänapäeval ületavad võimendite ja kõlarite kvaliteedinäitajad enamasti omaaegse Hi-Fi standardiga määratud väärtusi sagedusala, moonutuste jm omaduste poolest. Lühend Hi-Fi on siiski veel kasutusel keskmise hinnaklassi stereoseadmete (muusikakeskuste, helivõimendite) nimetustes.
Looduskirjanik
Tunnustatud looduskirjanikud on näiteks Jean Henri Fabre, Jossif Halifman, Aldo Leopold, Maurice Maeterlinck, David Quammen.
Eesti looduskirjanike seas on Jaanus Järva, Fred Jüssi, Rein Kuresoo, Juhan Lepasaar, Johannes Piiper, Hendrik Relve, Osvald Tooming, Aleksei Turovski.
Hugo Gustav Polna
Hugo Gustav Polna (21. märts 1909 Mõniste vald, Võrumaa – 18. veebruar 1987 Tartu) oli Eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu
Hugo Gustav Polna oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1929 Valga Poeglaste Gümnaasiumi, 1937 TÜ agronoomiateaduskonna diplomita agronoomina, 1957 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal; majanduskandidaat (1960, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Tööviljakuse tõstmine silovalmistamisel". Oli 1955–1956 ELVI ökonoomika osakonna nooremteadur, 1956–1965 sama osakonna juhataja ja teadusdirektori kohusetäitja, 1965–1979 sektorijuhataja ja vanemteadur.
Zenos Frudakis
pisi|Zenos Frudakis koos enda loodud endise Philadelphia linnapea [[Frank Rizzo kujuga]] pisi|"Vabadus" ("Freedom"; 2001) Philadelphias [[GlaxoSmithKline'i peakorteris]] Zenos Frudakis (sündinud 1951 San Franciscos) on kreeka päritolu Ameerika Ühendriikide skulptor.
Elulugu
Zenose isa Vasilis Frudakis sündis Kreekas ja emigreerus lapsena Ameerika Ühendriikidesse. Temast sai muusik ja luuletaja. Tema ja Kassiani Alexise abielust sündis viis last. Zenos kasvas üles Lääne-Virginias Wheelingis ja Indianas Garys. Ta töötas terasetööstusettevõttes.
Zenos hakkas skulptuuriga tegelema juba nooruses. 1972. aastal suundus ta Philadelphiasse, et õppida Pennsylvania kunstiakadeemias. Ta õppis teiste seas oma skulptorist venna Evangelos Frudakise ja maalikunstnik James Hanesi käe all. Hiljem kaitses ta Pennsylvania Ülikoolis magistriväitekirja kaunite kunstide alal.
Looming
Zenos Frudakis viljeleb eelkõige monumentaalskulptuuri. Tema teoseid leifub näiteks Lõuna-Carolina skulptuuripargis Brookgreen Gardens, New Yorgi klubis Lotos Club, Jaapanis Utsukushi ga-hara vabaõhumuuseumis, New Yorgi riiklikus disainiakadeemias ja USA Lõuna-Aafrika Vabariigi saatkonnas Pretorias.
Zenos Frudakis on kõige rohkem mõjutusi saanud kreeka skulptuurist; talle on eeskujuks olnud ka Michelangelo, Gian Lorenzo Bernini, Jean-Baptiste Carpeaux ja Auguste Rodin.
Teoseid
Frudakise tuntumate teoste seas on Ameerika Ühendriikide õhujõudude memoriaali auvahtkond, skulptuur "Vabadus" Philadelphias GlaxoSmithKline'i peakorteris, Philadelphia linnapea Frank Rizzo kuju, Mark Twaini kuju New Yorgi Lotos Clubis. Ta on palju kujutanud sportlasi.
Oma (trükikoda)
"Oma" trükikoda oli trüki- ja köitekoda, mis asus alates 1926. aastast Pärnus Hommiku 2 ehk endises Port Arturis.
Samas majas asus ka Pärnu Postimehe toimetus, mille eesotsa oli Hugo Kuusner, Eesti Vabariigi väljakuulutaja Endla rõdult. Hugo Kuusnerile kuulus ka ”Oma“ trükikoda.
1926–1927. aasta riikliku aadressraamatu andmeil oli sellel trükikojal VII ehk eelviimane tööstusliku patendi järk, samal ajal kui muud Pärnu trükikojad - Aleksander Jürvetsoni ”Kultuur“ (Hospidali 14) omas viiendat, Adolf Janseni (Kuninga 32) ja A. Laane (Rüütli 47) omasid kuuendat järku. Kuid kõik need trükiojad olid pigem väikesed töötoad, kus töötas alla 20 töötaja.
Trükikodade konkurentsis ellujäämiseks kutsuti kokku 1930. aastal nõupidamine, millel osalesid Hugo Kuusner, Jaak Jakobson, Jüri Välbe, H. Roost ja H. Könning, kes koos moodustasid Pärnu Kirjastus-Ühisuse juhatuse. Samal koosolekul otsustati üle võtta Pärnu Postimehe nimeliselt kirjastusühisuselt raamatu- ja kirjutusmaterjalide kauplus, samuti ”Oma“ trükikoda ühes aktiva ja passivaga. Ilmselt oli see Hugo Kuusneri mitterahaline sissemakse asutatavasse aktsiaseltsi, teised tegid rahalised sissemaksed. Järgmisel aastal, kui õnnestus saada täiendavat raha, võeti üle Pärnu Päevaleht.
1936. aastal muretseti ”Oma“ trükikojale juurde uusi trükitähti ja osteti lisks veel kaks kiirpressi, kuid trükikoja ruumid jäid Port Arturis kitsaks, teisele trükipressile polnud seal enam ruumi. Paremat paika Pärnus trükikojale ei leitud ja seepärast osteti dr P. Oberschneideri maja Hommiku ja Malmö nurgal, mille juurde kuulus ka suur vaba krunt, kuhu ehitatigi uus trükikoda.
Kaasaegse trükikoja projekteeris Pärnu maavalitsuse arhitekt Rudolf Siimann ja ehitamist juhtis insener Kinnunen. Keldrikorrusele paigutati keskküte, paberilaod, tööliste riietusruumid ja muud panipaigad. Esimene korrus kuulus täielikult trükimasinatele ja ajalehtede ekspeditsioonile. Teisel korrusel asusid kontor, ladumisruum, köitekoda, toimetus. Maja oli esimene spetsiaalselt trükikojaks ehitatud hoone Pärnus ja sisustati AS A. M. Lutheri vabrikus valmistatud tammepuust mööbliga, kasutati ka tollal moodsat terasmööblit. Uus trükikoda avati pidulikult vabariigi aastapäeval 24. veebruaril 1938. Uue trükikoja hoone loomisega muudeti samas ka trükikoja nimi, ”Oma“ asemele võeti uueks nimeks Pärnu Päevalehe trükikoda.
Võimuvahetuse järel sai trükikoda nimeks Pärnutrükk. Hiljem Oberschneideri maja lammutati, selle kohale ehitas Pärnu REV uue hoone, trükikojale ehitati juurde kolmas korrus ja trükikoda laienes ka kõrvalolevasse majja Ringi 1.
Taastatud vabariigi ajal võeti nimeks AS Trükk, mis 2006. aastal likvideeriti. 2007. aastal AS Trükk hoone lammutati.
Džuljeta Plakidis
Džuljeta Plakidis (2. märts 1906 – 31. detsember 1985) oli läti bibliograaf ja estofiil.
Ta tõlkis eesti kirjandust läti keelde. Sündis Londonis, alates 1908. aastast elas Moskvas ja seejärel Valkas, kus õppis ära eesti keele. Õppis Valka gümnaasiumis ja seejärel Läti Ülikoolis klassikalist filoloogiat, lõpetas 1943. aastal magistrikraadiga. 1940-1943 töötas tõlkijana Tööministeeriumis. 1944-1950 Läti Riikliku Ülikooli raamatukogu perioodikaosakonna juhataja.
Tõlkis läti keelde Friedebert Tuglase (novellivalimik "Kuldne rõngas"), Silvia Rannamaa ("Kadri"), Mati Undi ("Hüvasti, kollane kass") ja Lilli Prometi teoseid ning Kreutzwaldi ja Jakobsoni eesti rahvajutte.
Etatism
Etatism on anarhismile vastanduv poliitiline süsteem, milles riigivõimu esindajad ulatuslikult kontrollivad majandust, ühiskonda ja poliitikat.
Jeff Koons
pisi|Jeff Koons (2014) Jeffrey Lynn Koons (sündinud 21. jaanuaril 1955 Yorkis Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide popkunstnik. Ta on tuntud õhupalliloomi kujutavate skulptuuride poolest.
Aastatel 1991⁠–⁠1994 oli ta abielus Ilona Stalleriga.
Max Vaher
Kooliteed alustas Max Vaher Nüpli vallakoolis, järgnesid Otepää progümnaasium ja Pärnu gümnaasium. 1918. aastast õppis Tartu Ülikoolis keeleteaduse erialal. Õpingud katkestas Vabadussõda, kust ta võttis osa sõjaväeametnikuna. Pärast Vabadussõja lõppu siirdus ta tagasi ülikooli, kuid juba usuteaduskonda, kus õppis 1920–1924 ja mille lõpetas ''cand. theol.'' astmega. Prooviaastal oli ta Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 7. juulil 1925.
Aastatel 1925–1926 oli ta Avinurme koguduse õpetaja ja 1926–1944 Paistu Maarja koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1942–1944 Viljandi praostkonna abipraost.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale. Oli aastatel 1945–1949 Augsburgi Eesti Gümnaasiumi ladina keele õpetaja. 1949–1950 oli ta Fontainebleaus (Prantsusmaal) ungarlastest põgenike hooldajaõpetaja. Aastatel 1950–1977 oli ta EELK Baden-Württembergi koguduse õpetaja.
Üksküla kirik
Üksküla Maarja kirik oli kirik Lätis Ükskülas. Praegu asub kirik Püha Meinhardi saarel.
Esimene romaani stiilis kirik ja Üksküla linnus ehitati Meinhardi eestvõtmisel Gotlandi meistrite ja liivlaste poolt 1185.–1186. aasta paiku. Andris Caune järgi on esimesest kirikust säilinud üksnes vundamendi jäänused. Hoone mõõtmed olid 27x19 meetrit, sellel olid 1,45 meetri paksused seinad ja poolringikujuline apsiid.
1186. aastal sai sellest Üksküla piiskopi kirik, 1202. aastal viidi piiskopkonna keskus Riiga.
Teine romaani stiilis paekivist kirik mõõtmetega 23x11x13 meetrit ehitati samasse paika 13. sajandil.
1550. aastal oli kirik varemetes. Mõisnik T. Schluknig müüs selle Riia linnale. Kirik taastati, kuid see hävis uuesti 1577. aastal Liivi sõjas. Kirik taastati 1630. aastal Rootsi kuninga Gustav II Adolfi eestvõtmisel. 1656. aastal hävitasid kiriku edasitungivad Aleksei I Mihhailovitši väed. Kirik taastati I. Hennekeni eestvõtmisel.
Kirik hävitati Põhjasõjas (1700–1721) Šeremetevi vägede poolt. Kirik taastati hiljemalt 1739. aastaks. Kirik sai kannatada 1771. aasta Daugava üleujutuses.
Vergiate lennujaam
Vergiate lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis Vergiates, 11 km kaugusel Gallaratest, 55 km kaugusel Milanost, 20 km kaugusel Varesest ja 10 km kaugusel Milano Malpensa lennujaamast.
AgustaWestland kasutab lennuvälja katselendudeks.
Üksküla kirik
1879–1880 toimusid arhitekt Johann Daniel Felsko projekti järgi kiriku ümberehitustööd, mille käigus lammutati läänemüür, laiendati löövi, aknad ja apsiid ehitati ümber gooti stiilis, ehitati juurde käärkamber ning kellatorn koos eeskojaga. Uus 400 inimest mahutav kirik pühitseti sisse 1880. aasta sügisel.
Kirik hävitati lõplikult esimeses maailmasõjas 1915–1916 Saksa suurtükiväe poolt.
Kirikusse maeti esimesed Liivimaa piiskopid Meinhard (1196) ja Berthold (1198). Bertholdi säilmed viidi Riia toomkirikusse 1229. või 1230. aastal ning Meinhardi säilmed 14. sajandi lõpus. 1206. aastal maeti kirikusse liivlased Kirian ja Laian.
Aleksander (Paulus)
26. augustil 1901 pühitseti ta diakoniks ning 29. augustil preestriks Kõrgessaare Kristuse Sündimise kirikus Hiiumaal. 1903. aastal asus preestriks Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudusse. Aastatel 1908–1916 teenis ta preestrina Laiuse Jumalaema Sündimise koguduses ning pärast seda Pärnu Issandamuutmise koguduses.
1920. aastal valiti Paulus Tallinna ja kogu Eesti peapiiskopiks ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjaks. Ta pühitseti ametisse 5. detsembril Aleksander Nevski katedraalis Tallinnas. Juulis 1923, pärast lahkulöömist Vene Õigeusu Kirikust, nimetas Konstantinoopoli patriarh Meletios IV ta autonoomse Eesti kiriku esimeseks metropoliidiks.
Paulus oli IV Riigikogu liige Rahvaerakonnast (1929–1931), Rahvuskogu II koja (1937) ja I Riiginõukogu liige Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku esindajana.
1944. aastal põgenes metropoliit Aleksander Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale ja siirdus sealt 1947. aastal Rootsi, jätkates EAÕK juhtimist paguluses. Metropoliidi residentsiks sai EAÕK Stockholmi Püha Nikolai kirik. Aleksander suri Stockholmis ja on maetud metallkirstus (arvestades tulevast ümbermatmist Eestisse) Stockholmi Metsakalmistu õigeusklike alale.
Soolõime teaduses
Õiguslik taust Euroopa Liidu ja Eesti TA poliitikates
Meeste ja naiste võrdsuse küsimus on olnud Euroopa Liidus tähelepanu all juba selle loomisest saadik. Meeste ja naiste võrdõiguslikkus on olnud üks Euroopa Liidu põhiväärtustest ja eesmärkidest ning kirjas nii Euroopa Liidu lepingus (artikkel 2 ja artikli 3 lõike 3 kohaselt) kui Euroopa Liidu toimimise lepingus (artikkel 8). Olulisematena võib siinkohal välja tuua:
Soolise tasakaalu ja soolõime olukord Euroopa ja Eesti teaduses
Soolise tasakaalu ja soolise võrdsuse hindamist ning sooaspekti arvestamist teaduses on hakatud järjest enam läbi viima, eriti viimasel kümnendil on suurenenud sugude tasakaalu ja nende vajadusi analüüsivate uuringute arv. Kuigi teema on järjest enam tähelepanu saanud, on edusammud riigiti ning teadusvaldkonniti väga erinevad. Kuigi Euroopa Liidu riikides on doktorikraadi omandanud naiste ja meeste osakaalud ligikaudu võrdsed (Eestis 2015. aasta seisuga 51,4% naisi; EU28 2013. aasta seisuga 47,1% naisi ), siis nais- ja meesteadlaste hilisemates karjäärietappides on suured erinevused. Naiste üheks suurimaks probleemiks paljudes Euroopa Liidu riikides sh Eestis on vähene osakaal kõrgematel akadeemilistel positsioonidel, samuti esineb seletamatut palgalõhet. Sooaspekti arvestamise hindamismetoodikates esineb aga jätkuvalt palju küsitavusi, mistõttu selle hindamine on raskendatud.
V
V (väiketähena v) on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. V on ladina tähestiku 22. täht.
Rooma numbrina tähistab V viit.
V-le vastab kreeka tähestikus üpsilon.
U on tekkinud v-tähe variandina.
Eesti vanas kirjakeeles kasutati tänapäeva v asemel w-d. 20. sajandi alguskümnendeil hakkas w-täht järk-järgult asenduma v-tähega, esimesi märke v kasutamise kohta leiab 1905. aastast (Gustav Suits) ja 1907. aastast (Eesti Kirjandus). 1919.–1920. aastal otsustati Eesti Kirjanduse Seltsi keeletoimkonna koosolekutel kasutada w-tähe asemel v-tähte. Sestpeale muutus v eelistatavaks, 1930. aastatel ainusoovitatavaks, ent alles 1930. aastate lõpuks oli ta enam-vähem juurdunud. Ühtlasi tähendas see, et w-täht loeti võõrtäheks.
Imo osariik
Imo osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria lõunaosas.
Campobasso
Campobasso on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Molise maakonnas, samanimelise provintsi ja Molise maakonna keskus.
Imo osariik
Osariik moodustati 1976 aastal.
Campobasso
701 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campobasso asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Imo osariik
Osariigis leidub naftat, maagaasi, plii- ja tsingimaaki.
Campobasso
Haldus
Campobasso piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Busso, Campodipietra, Castropignano, Ferrazzano, Matrice, Mirabello Sannitico, Oratino, Ripalimosani, San Giovanni in Galdo ja Vinchiaturo. left|Torre Terzano|pisi Campobasso halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Centro Storico, Centro Murattiano, Campobasso Nord, San Giovanni, Vazzieri, Sant'Antonio Abate, Tappino ja Santo Stefano.
Loodus
Biferno ja Fortore jõe vahelisel alal asuva Campobasso kõrgus merepinnast on 701 meetrit, mis on provintsi keskuste seas neljandal kohal (Enna, Potenza ja L'Aquila järel). Umbes 60 km kirdes asub Aadria meri, edelas asuvad Apenniinid.