cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Purjelaud
Ajalugu
Nad polnud siiski purjelaua leiutajad. 1946–1949 valmistas 10–13-aastane Austraalia koolipoiss Richard Eastaugh koos oma nooremate vendadega paarkümmend kanuud, millel oli bambusest mast purjega. Ta sõitis nendega oma kodulinna Perthi lähedal Swani jõel. Ta patenteeris oma leiutise alles 1983. On üsna kindel, et hilisemad purjelaua leiutajad ei olnud Eastaugh'st ja tema leiutisest teadlikud.
1958 valmistas purjelaua Lõuna-Inglismaal elanud Peter Chilvers. Ta ei patenteerinud seda, kuid teda filmiti purjelauaga sõitmas ja sellest kirjutati (koos fotoga) kohalikus ajalehes. 1964 valmistas purjelaua USA idarannikul Pennsylvanias elanud Newman Darby, kes asutas nende tootmiseks ka ettevõtte, kuid müük ei läinud ja 1960. aastate lõpus lakkas ettevõte töötamast.
1970. aastate lõpus muutus Euroopas purjelauaga sõitmine populaarseks. Suurimad tootjad olid Tabur, F2 ja Mistral. Need tootjad otsisid võimalusi vältida Windsurfing Internationalile litsentsitasu maksmist. Tabur avastas artikli ja filmi Chilversist ning lõpetas tasu maksmise, misjärel Windsurfing International kaebas ta kohtusse. Inglise kohus otsustas, et Chilversi purjelaud ei erine oluliselt Schweitzeri ja Drake'i omast ning et Windsurfing Internationali patent Suurbritannias ei kehti. Seejärel kaebas Windsurfing International Taburi kohtusse Kanadas ja kaotas samuti. 1983 kaebas Windsurfing International kohtusse ka Rootsi tootja Mistrali, kelle kaitse kohtus põhines Darby leiutisel, ja kaotas kolmandat korda. Varsti pärast seda lõpetas Windsurfing International tegevuse.
pisi|Purjelaua harkpoom 1984. aasta suveolümpiamängudele võeti kavasse ka purjelaud. 1992. aasta suveolümpiamängudest alates võistlevad purjelaual ka naised.
Purjelaud Eestis
Purjelaud tuli Eestisse 1973. Ain Vilde osales purjespordi maailmameistrivõistlustel Michiganis ja võitis need DN-klassis. Ta tõi koju purjelaua joonised ja protsess läks käima.
Tooru õhtu
Tooru õhtuks või Tooru teeramise õhtuks on eesti rahvausundis nimetatud neljapäeva õhtut Kose kihelkonnas ja Harjumaa rannikul.
Tooru teeramise õhtul on käidud hiies püha pidamas, ei olevat tehtud tööd ja puhutud toorupilli ehk torupillisarnast vasikamaost pilli.
Matthias Johann Eisen kirjeldab oma raamatus "Eesti mütoloogia" Tooru teeramise õhtuid nii:
''Taarale oli neljapäev pühendatud. Neljapäeval käidi hiies püha pidamas. Torupillimees puhus kivi ehk kännu otsas torupilli, rahvas laulis ja tantsis. Nimelt peeti niisuguseid pidusid suvel, mil nad öö otsa hommiku valgeni kestsid. Öösi tehti hiie ligidale tuli üles, mille ümber vanemad inimesed istusid, kuna nooremad lusti lõid. Saarlased arvasid, et Taara ise hiiepuu otsas viibib ja sealt noorerahva pidu pealt vaatab. Hiidlastest teatakse, et need praeguse Pühalepa kiriku kohal alasti olles ohverdanud, ohverdades noad kätte haaranud ja yksteist katsunud täkkida nii, et veri ilmuks. See veri oli jumalale ohvriks määratud, missugusele jumalale, seda enam ei teata. Ka Kärdla ligidal Hiieselja hiies tehtud niisama. Seal võtnud täkkimisest isegi naisterahvad osa. Täkkimise ajal mängitud agaralt torupilli.''
Neljapäeva pühitsemist ja seotust hiite, Tooru ja torupilliga mainitakse ka Pilistvere kihelkonnast 1896. aastal kogutud pärimusteates:
''Vanaaeg, kui veel ristiusku meie maal ei olnud, siis peeti püha Eestimaal neljapä ja hüiti seda tooru pühaks, kus sel päval siis hiiedelle ohverdati. Üks seesugune hiiepaik ja mets oli Kõo Koksvere külas, mis Siimotsi kopleks praegu on, et küll nüid ju hiied paar põlve maha on raiutud. Hiiepuude esimine raiuja oli Siimotsi Mihkel ja kõik külarahvas ootasid (veel siis!) õnnetust tulema selle talu omanikule, kes üks vanapoiss oli, aga õnnetus jäi tulematta kuni tänapäevani. Ka kõige küla õnnetus, mida kardeti, jäi hiiede pärast tulemata. Ka mängiti torupilli seal metsa ääres ja ohvred viidi metsa esimisest uudseviljast, esimisest lehmavasikast, esimisest lammatallest ja nõnda edasi kõigist; ka raha viidi sinna, mis esimene sai hiiedelle ohverdud. Kus ta sealt jäi, seda põle tarvis küsida: kõik liha, seda sõid hundid ja koerad, sest hunta oli sel ajal palju, ja ka vilja sõid varesed ja linnud, sest vargid sel ajal ei olnud nagu nüüd. Raha said järeltulijad üksi veel mõne jau kätte. Kena on seda kõik kuulda, mis vanarahvas nii sügavalt uskus, aga mis nüüd peaks uskuma, nii tühiseks peetakse. (H IV 7, 269/70 (29) < Pilistvere, Kõo m. – H. Keller (1896)).''
Mala Rijeka viadukt
pisi Mala Rijeka viadukt on 498,8 meetri pikkune sild Belgradi–Bari raudteel Montenegros.
Anganchi
Anganchi (San Pedro, A'nganyi) on küla Ekvatoriaal-Guineale kuuluva Annobóni saare idarannikul Anganchi lahe ääres.
Küla läbib Anganchi jõgi.
Seal elab umbes 50 peret.
Game Maker
Game Maker (GM) on Windowsile ja Mac OS X-ile Delphi programmeerimiskeeles kirjutatud programm, mille abil saab välja töötada arvutimänge, tundmata keerulisemaid keeli nagu C++ või Pascal. Game Makeri algne looja on Mark Overmars, praegune arendaja ja avaldaja on YoYo Games – tarkvaraettevõte, kus Overmars töötab. Game Makeris on sisseehitatud skriptimiskeel GML (Game Maker Language). Lihtsamaid toiminguid saab teha pelgalt ikoonide lohistamisega, mis on algajatele kergem, kuigi kogenumad programmeerijad seda tavaliselt ei kasuta. Viimane Game Makeri väljalase on 8.1.
Programmi abil loodud mänge võib levitada tasuta või raha eest EXE-failidena. Game Makerist on olemas tasuta Lite-versioon ja tasuline Pro-versioon. Tasulise versiooniga saab teha osakeste süsteeme (particle systems), 3D-mänge, näidata videot, kasutada internetiühendust mitme mängijaga (multiplayer) mängude loomiseks ja palju muud. GML-iga on võimalik luua juba üsna keerulisi ja ilusaid mänge.
Pung
pisi|Pungade jaotus paiknemise, elutsükli, morfoloogia ja ülesande järgi Pungad on soontaimede varrel paiknevad moodustised, millest sõltuvalt asukohast arenevad vars või varreharud.
Esimesel puhul on tegemist varre tipus paiknevate tipupungadega, varreharud saavad alguse aga külgpungadest. Pungade peamine ülesanne on taime eluks ebasoodsate tingimuste lõppedes kiire kasvu tagamine varre või selle harude arenemise näol.
Kahe- ja mitmeaastaste taimede pungad on kaetud soomusedtega, enamiku üheaastaste taimede pungad on paljad. Punga eesosas paikneb kasvukuhik initsiaalrakkudega, sellest tahapoole jäävad lehealgmed.
Ehituse põhjal jaotatakse pungad kasvu-, õie- ja segapungadeks.
Analoogia põhjal nimetatakse pungaks ka zooloogias looma kehal olevat väljakasvu, millest areneb uus isend. See on mittesugulise paljunemise üks vorm ja see esineb üksnes lihtsa ehitusega loomadel.
Sotsialism
Sotsialism on ühiskondlike liikumiste (peamiselt parteide) vasakpoolne ideoloogia. Sisuliselt on vasakpoolsus ja sotsialism kattuvad mõisted.
Termin tuleneb ladinakeelsest sõnast socialis ('ühiskondlik'). Valitsemises eristub selgelt demokraatlik sotsialism ehk sotsiaal­demokraatia ja diktaatorlik sotsialism.
Sotsialismi alla kuulub palju ideoloogiaid: marksism, kommunism, demokraatlik sotsialism, sionistlik sotsialism jpt.
Kommunistliku ideoloogia kohaselt on sotsialism vahe- või eelaste üleminekul kapitalismilt kommunismile. Ametliku retoorika järgi oli 1980. aastaks Nõukogude Liidus kommunism põhiliselt üles ehitatud (hiilimaks mööda Nikita Hruštšovi varasemast lubadusest, et kommunism on selleks ajaks üles ehitatud), seda seisundit nimetati arenenud sotsialismiks.
Ajaloost
Majanduse arengu tulemusena hakkas 19. sajandil linnaelanikkond järsult kasvama. Vabrikutööstuse levides kasvas tööliskond, kelle elu ja töötingimused olid rasked. Paljusid ähvardas tööpuuduse, haiguse, tööõnnetuse või vanaduse korral viletsus, sest hoolekande- ja sotsiaalkindlustussüsteemi polnud. Seevastu liberaalid jäid seisukohale, et riik ei tohi sekkuda ei majandus- ega sotsiaalsuhetesse, ja konservatiivid olid arvamusel, et töötajate olukorra parandamine kahjustab riigi konkurentsivõimet. Sotsialistide arvates tuli protestida olemasoleva vaesuse vastu ja pöörata suuremat tähelepanu ühiskondlikule heaolule. Neid iseloomustas usk inimeste võrdsusse ning vendluse ja koostöö ideaali.
1830. aastatel tekkinud voolu esindajate, sotsialistide arvates sünnitas konkurentsile ja eraettevõtlusele rajatud majandus liiga suurt ebavõrdsust. Majandus tuli nende arvates allutada kogu ühiskonna huvidele. Suurt hulka sotsialistlikke õpetusi võib jagada kaheks:
Vastandina liberaalidele ja konservatiividele, kes lähtusid majanduse ja ettevõtjate nõudmisest, seadsid sotsialistid esikohale tööinimese olukorra ja probleemide lahendamise.
1840. aastail algas sotsialistlikus liikumises marksistlik suund. 19. sajandi teisel poolel sai marksism sotsialistliku liikumise kõige mõjukamaks vooluks. Marksismi selle aja tuntuimad teoreetikud olid Karl Marx ja Friedrich Engels.
Praktilises tegevuses hakkasid Eduard Bernstein ja tema poolehoidjad nõudma Marxi õpetuse revideerimist (siit ka selle voolu nimetus revisionism) ning revolutsiooni asemel seati esikohale sotsiaalsed reformid. Neid taheti saavutada parlamentaarse võitluse ja demokraatlike valimiste teel. Sellest kujunes välja uus suund: sotsiaaldemokraatia.
Sotsiaaldemokraatia peamiseks toeks kujunesid tööstustööliste, ameti- ja kutseühingud. 20. sajandi esimesel poolel valitses sotsiaaldemokraatias seisukoht, et demokraatia ja sotsialism on lahutamatud ning et demokraatia viib lõpuks ise sotsialismile. Endiselt aga arvati, et sotsialism sisaldab "tootmis- ja vahetusvahendite ühiskondlikku omandit". Ent alates Teise maailmasõja lõpust on paljud sotsiaaldemokraadid hakanud majanduse laiaulatusliku natsionaliseerimise vajalikkust vaidlustama.
Munitsipaalne sotsialism
19. sajandi viimasel veerandil hakkas Euroopas tekkima sotsialismi mitte teoorial, vaid praktikal põhinev süsteem, mis avaldus esmalt Joseph Chamberlaini reformides. Euroopa paljudes osades võimust võtnuna tegeles munitsipaalne sotsialism algul tänavate sillutamisega, hariduse, tervishoiu, parkide, raamatukogude, kunstigaleriide, muuseumide, trammide, haiglate, telegraafi, vee- ja gaasivarustusega. See praktilise sotsialismi vorm kasutab kohalikke omavalitsusi, et viia ellu avaliku omandivormiga seotud sotsiaalseid eesmärke, pidades silmas kõigi (linna)kodanike kasu.
Tsitaate
Mürmekoloog Edward Osborne Wilson on kirjutanud: "Karl Marxil oli õigus – sotsialism töötab; viga on selles, et ta valis vale liigi."
Essees "Why Socialism?" kirjutas füüsik Albert Einstein, et sotsialismi eesmärk on ületada inimkonna arengu kiskjafaas ja sealt edasi liikuda.
Vassili Golovnin
Vassili Mihhailovitš Golovnin (vene keeles Василий Михайлович Головнин; 19. aprill (vkj 8. aprill) 1776 Rjazani kubermangu Gulõnki küla, praegu Rjazani oblasti Starožilovski rajoon – 11. juuli (vkj 29. juuni) 1831 Peterburi) oli vene meresõitja ja maadeavastaja, viitseadmiral ja Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1818).
Golovnin sündis vanas, aga vaesunud aadliperes. Isa ja vanaisa olid teeninud Preobraženski polgus, kuhu tolle aja tavade kohaselt pandi kirja ka 6-aastane Vassili Golovnin, esialgu seersandina. Tema vanemad surid siis, kui ta oli veel väike.
Seejärel määrati ta Merekorpusse. 1790. aasta mais-juunis osales ta gardemariinina laeval "Ne tron menja" sõjas Rootsi vastu ja teda autasustati medaliga. 1792 lõpetas ta merekorpuse, aga alaealisuse tõttu jäeti ta kooli veel üheks aastaks, mida kasutas kirjanduse, ajaloo ja füüsika õppimiseks.
1793 ülendati ta mitšmaniks ja sellest ajast oli ta katkematult rännakutel välismaal. 1799 osales ta dessandis ja sellele järgnenud lahingutes Hollandis. 1801–1805 viibis ta Suurbritannias, kuhu saadeti teenima inglise laevadel. Seal viibis ta admiralide Cuthbert Collingwoodi, William Cornwallise ja Horatio Nelsoni alluvuses.
Teenistuse lõppedes kirjutas ja avaldas ta raamatu "Sõjalaevastiku päevased ja öised signaalid", mida Venemaa laevastik kasutas 24 aastat.
1806 määrati ta luubi "Diana" komandöriks. "Diana" oli tavaline metsaveolaev, mis Golovnini juhendamisel ehitati ümber luubiks, väikeseks kolmemastiliseks purjelaevaks. Golovnin oli siis leitnandi auastmes ja Venemaa ajaloos polnud veel ette tulnud niisugust olukorda, kus nõnda madala aukraadiga isikule oleks usaldatud purjelaeva käsutamine, mis oleks sõitnud kaugemale Läänemerest. Kuid austusest Golovnini kogemuste ja teadmiste vastu taganes mereministeerium sellest reeglist. Venemaa valitsus saatis "Diana" ümbermaailmareisile, mille peamine eesmärk oli kaardistada Vaikse ookeani põhjaosa, mille rannik kuulus tollal Venemaale nii Aasias kui Ameerikas. Ühtlasi pidi laev mitmesuguseid materjale Ohhotskisse toimetama.
16. mail 1809 põgenes "Diana" koos meeskonnaga, kasutades ära halba nähtavust ja soodsat tuult. On ka arvatud, et kohalikel võimudel sai küllalt sellest, et nad peavad vangivõetud meeskonda ülal pidama, ning organiseerisid selle põgenemise ise või vähemalt vaatasid sellele läbi sõrmede.
1810 jõudis Golovnin Kamtšatkale, lõpetades selle reisi. 1819 kirjutas ta oma reisist raamatu "Reis luubil "Diana" Kroonlinnast Kamtšatkale".
1811 kästi Golovninil uurida Kuriili ja Šantari saari ning Tatari väina rannikut. Kunaširi saare lähedal pidas Jaapani merevägi tema ja ta kaaskonna kinni, süüdistas neid spionaažis ja hoidis neid üle kahe aasta vangis. Selle aja jooksul õppis Golovnin jaapani keelt ja kultuuri. Pärast vabanemist avaldas ta 1816 oma kogemused vangistuses raamatuna, milles suhtus jaapanlastesse austusega, kujutades neid intelligentsete, patriootlike ja vääriliste vastastena.
1817–19 oli Golovnin sõjalaeval "Kamtšatka" toimunud ümbermaailmareisi juht. See laev oli juba spetsiaalselt ümbermaailmareisiks ehitatud. Selle reisi kohta kirjutas Golovnin raamatu 1822.
Golovnin suri 1831 koolerasse, kui selle haiguse epideemia Peterburi tabas. Ta maeti Mitrofani kalmistule, mis asub tänapäeval Peterburi kesklinnas, olles üks esimesi, kes sellele kalmistule maeti (kalmistu rajatigi selles epideemias surnute matmiseks).
Vassili Golovnini järgi on nimetatud Golovnini laht Beringi meres, Golovnini vulkaan, Golovnino alev Kunaširil, Golovnini väin Kuriilides, Golovnini neem Põhja-Ameerika läänerannikul Lisburni neeme lähedal ja Golovnini mägi Novaja Zemlja saartel.
140
140. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad - 140. aastad - 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad
Aastad: 135 136 137 138 139 - 140 - 141 142 143 144 145
San Pedro
San Pedro (hispaania keeles 'Püha Peetrus') on mitme koha nimi.
Elektronvolt
Elektronvolt on energia mõõtühik, mis on laialt kasutusel elementaarosakeste, tuuma-, aatomi- ja tahkisefüüsikas. Sellega mõõdetakse näiteks elektronide seoseenergiat aatomites ja molekulides.
Tähis eV. 1 elektronvolt on kineetiline energia, mille elektron saab läbides vaakumis potentsiaalide vahe 1 volt. 1 eV=1,602177×10–19 džauli.
Elementaarosakeste massi mõõdetakse ühikutes eV/c2 vastavalt (massi ja energia ekvivalentsusele). Massi mõõtmiseks sobivad ühikud on tavaliselt megaelektronvoltides (MeV/c2) ja gigaelektronvoltides (GeV/c2).
Vladimir Sazonov
pisi|260px|Vladimir Sazonov 2021. aastal Arvamusfestivalil pisi|260px|Vladimir Sazonov 2010. aastal [[Tartu Ülikooli Kunstimuuseumis. Lauri Kulpsoo foto]] Vladimir Sazonov (sündinud 11. detsembril 1979 Tartus ) on Eesti assürioloog, infosõja uurija ja tõlkija.
Elulugu
Sazonov lõpetas Tartus Annelinna Gümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna, 2005. aastal omandas ajaloomagistri kraadi. Seejärel astus ta samas doktorantuuri, mille lõpetas 2010. aastal doktoritööga "Die Königstitel und -epitheta in Assyrien, im Hethiterreich und in Nordsyrien (Ugarit, Emar, Karkemiš) in der mittelassyrischen Zeit: Strukturelle Gemeinsamkeiten, Unterschiede und gegenseitige Beeinflussung" ("Kuninglikud tiitlid ja epiteedid Assüürias, Hetiidi riigis ja Põhja-Süürias (Ugarit, Emar, Karkemiš) Kesk-Assüüria ajastul: struktuursed sarnasused, erinevused ja vastastikune mõju"). Tema juhendajad olid Amar Annus ja Mait Kõiv. 2011. aastast on ta Tallinna Ülikooli doktorant.
Varem on Sazonov õppinud Tartu Ülikoolis ja Göttingeni Ülikooli Assürioloogia Instituudis sumeri, akadi, hetiidi, hurriidi, ugariti, vanapärsia ja teisi vanu keeli, Lähis-Ida arheoloogiat, sumeri ja akadi kirjandust ning religiooni. Ta on Baseli Ülikooli stipendiaadina õppinud ka Vana-Kreeka ajalugu.
2010. aastast on ta Tartu Ülikooli teadur, 2012 vanemteadur ja 2011. aastast Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste dotsent. Sazonov on pidanud loenguid Tartu ülikooli ajalooteaduskonnas, usuteaduskonnas ja Narva Kolledžis, samuti Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes. Ta on õpetanud Sumeri, Akadi, Hetiidi, Pärsia ja teiste Lähis-Ida rahvaste aja-, kultuuri- ja usundilugu ning arheoloogiat, samuti vanapärsia keele aluseid.
Looming
Ta on tõlkinud eesti keelde Vana-Lähis-Ida kultuuritekste. Aastal 2005 ilmunud "Muinasaja kirjanduse antoloogia" sisaldab ka tema koos Raul Veedega tehtud eeposetõlget "Gilgameš ja Akka".
Sazonov on avaldanud arvukalt eestikeelseid artikleid Lähis-Ida ajaloo ja tänapäeva teemadel ajalehes Postimees, ajakirjades Ajalooline Ajakiri, Akadeemia, Horisont, Mäetagused, Tuna, Usuteaduslik Ajakiri jt. 2008. aastast on ta TEA entsüklopeedia kaasautor. Tema teadustöö hõlmab peamiselt kaht valdkonda: Sumeri ja Assüüria religiooni ja riiklikku propagandat ning Vene infosõda Ukraina ja lääneriikide vastu.
Liikmesus
Vladimir Sazonov on üliõpilaskorporatsioon Sakala, 2006. aastast Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, 2007. aastast Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi, 2009. aastast Eesti Akadeemilise Ajalooseltsi ning 2011. aastast Society of Biblical Literature ja Rahvusvahelise Assürioloogiaassotsiatsiooni (International Association for Assyriology) liige. 2001. aastast on ta Eesti Assürioloogia Seltsi liige, 2004–2008 oli ta selle esimees ning 2008. aastast on ta seltsi juhatuse liige.
Isiklikku
Vladimir Sazonovi vanemad on arstid.
Johann von Fürstenberg (Liivi ordu rüütelvend)
Johann von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi teisel poolel.
Johanni vanemad olid Johann von Fürstenberg ja Gosta Ovelacker, vend Heinrich oli samuti Liivi ordu liige. Ta suguvõsa pärines Hördest.
Johann astus koos vennaga 1553. aastal Liivi ordusse ja saabus peagi Liivimaale. 1560. aastal kaitses ta koos oma sugulase, vana ordumeistri Wilhelm Fürstenbergiga Viljandi linnust ning langes koos eelmisega venelaste kätte vangi. 1565. aastani oli ta Moskvas vangis, seejärel pöördus ta tagasi Vestfaali, kus ta veel 1591. aastal elas.
Konpantzia
pisi|Konpantzia [[Irunist vaadatuna]]
Saart haldavad kordamööda poole aasta kaupa Hispaania Gipuzkoa provintsi Iruni vald (1. veebruarist 31. juulini) ja Prantsusmaa Pyrénées-Atlantiquesi departemangu Hendaia vald (1. augustist 31. jaanuarini). Mõlemal riigil on aasta läbi õigus oma kodanikke saarel toime pandud õigusrikkumiste eest karistada.
Varem on ta kuulunud Hondarribia valda.
Saare pindala on praegu 2000 m², laius 40 meetrit ja pikkus veidi üle 200 meetri. Tänu tehtud kaitsetöödele on saar nüüdseks hävimise eest kaitstud, kuid aegade jooksul on see erosiooni tõttu kaotanud oma pindalast umbes poole.
Prantsuse keeles nimetatakse saart enamasti île de l'Hôpital ['il də lɔpit'al]. Rööpnimed on île des Faisans ['il də fɛz'ã], mida on tõlgendatud 'faasanite saareks', mistõttu teda hispaania keeles hüütakse isla de los Faisanes, ja île de la Conférence ['il də la koƞfer'ãs] 'nõupidamisesaar' (17. sajandil seal peetud paljude riikidevaheliste läbirääkimiste järgi), millest tuleneb baskikeelne nimi Konpantzia.
Saar on olnud Hispaania ja Prantsusmaa vaheline neutraalne ala, kus on toimunud palju ajaloolisi sündmusi.
9. novembril 1615 "vahetati" seal Prantsusmaa kuningaga abielluv Hispaania infanta Anna ja Hispaania infandi Felipega abielluv Prantsuse printsess Élisabethiga.
Aastal 1659 sõlmiti Konpantzia saarel pärast 24 läbirääkimistevooru Luis de Haro ja kardinal Mazarini vahel Pürenee rahu, millega kaasnes Prantsusmaa kuninga Louis XIV ja Hispaania infanta Maria Theresia abielu. Rahulepinguga kehtestati ka Konpantzia kondomiinium Prantsusmaa ja Hispaania vahel, mis on tänapäeval kehtivaist kondomiiniumeist üks vanimaid.
Saarel on toimunud ka pantvangide vahetamisi.
Saare keskel kõrgub monument, millel on pealdis 1659. aasta Prantsuse-Hispaania rahulepingu tähistamiseks.
Tänapäeval on saar asustamata ning sellele minek on keelatud, välja arvatud avalike ürituste ajal tähtpäevadel. Samas on saar veetaseme kõikumise tõttu aeg-ajalt Hispaania-poolse kaldaga ühendatud, mistõttu käib Hispaania politsei vahel illegaalseid turiste saarelt ära ajamas.
Tehvandi spordikeskus
Seal toimusid 2011. aasta juunioride ja kuni 23-aastaste põhja suusaalade maailmameistrivõistlused, mis oli läbi aegade suurim Eestis peetud tippspordisündmus. Osales 700 sportlast 38 riigist.
Tehvandi staadioni hoones asub Otepää talispordimuuseum.
Tehvandi staadion
Tehvandi jalgpallistaadionil on naturaalne muru mõõtmetega 100x64 m. Staadion omab UEFA II kategooria litsentsi.
Tehvandi staadionihoone
Pressikeskus, seminariruumid, võistluskeskuse ruumid, kohtunike ruumid, saunadega riietusruumid, arsti- ja massaažiruumid, tribüüniala (3000 inimest). pisi|Tehvandi K90 mägi
Pallimängude väljak
Sportmängude (korvpall, võrkpall, tennis) väljakud.
Biatloni lasketiirud
Tehvandi Spordikeskuses on kaks laskesuusatamise lasketiiru: Tehvandi staadionil ja Ansomäel.
Biatloni hoone
Koosolekute ja seminaride ruumid, kohtunike ja kommentaatorite ruumid, tribüüniala (800 inimest).
Dachau
Dachau on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Dachau kreisi keskus. Dachau on Müncheni eeslinn; asub 20 km Münchenist loodes Amperi kaldal.
Galadriel
Galadriel on oluline tegelane J.R.R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand". Galadriel on haldjas. Ta on Lothlorieni Emand, kõige võimsam haldjas Keskmaal Kolmandal Ajastul. Ta oli üks Noldorite liider, kes lahkus Kadumatutelt Maadelt- Valarite kaitse alt ja tema on ka üks viimaseid, kes on jäänud seni Keskmaale. Galadrielile kuulub ka üks kolmest Haldjate Sõrmustest, ta on Nenya vardja. Galadriel suutis seista vastu kiusatusele võtta Sõrmus enesele, kui seda talle pakuti.
Taust
Galadrieli isa oli Finarfin ja tema ema oli Eärwen. Suurel rännakul Kadumatutele Maadele lõi tema isa haldjate hõimu, mida tunti nime alla Noldorid, ja temast sai selle hõimu liider. Galadriel sündiski Kadumatutel Maadel u 1362. aastal enne Esimest Ajastut. Galadrielil on neli vanemat venda: Finrod, Orodreth, Angrod, ja Aegnor.
Iseloom
Galadriel oli väga terane ja tark. Kui ta elas veel Kadumatutel Maadel, õppis ta kõike taimede kohta ning samuti omandas haldjate käsitöö saladusi. Galadrielil oli eriline võime näha teiste inimeste meeltesse. Ta oli väga armuline ja arusaav, kuid ka uhke ja tugeva tahtejõuga.
Välimus
Vaenlane Morgoth tapab Galadrieli vanaisa Finwë ja varastab Silmarillid ja Feanor tõotab et saab need tagasi ükskõik mis hinnaga. Ta jäiltas Morgothit Keskmaani trotsides Valarite nõu ning paljud Noldorid langesid. Galadriel ei andnud Feanoriga sarnaselt vannet aga ta eksles kaua kaugetel maadel ning lõpuks ühines ta noldoritega nende võitluses Keskmaal.
Kui Galadriel kohtas Celeborni, siis armus ta temasse. Nad abiellusid ning elasid enamuse osa Esimesest Ajastust Doriathis.
Figuren in Tolkiens Welt
Johann von Fürstenberg (Rakvere foogt)
Johann von Fürstenberg (surnud 1470) oli Liivi ordu liige, Rakvere foogt aastatel 1461–1466.
Lühiajaline pastöörimine
Kõrgtemperatuuril lühiajaline töötlemine (ka lühiajaline pastöörimine, lühiajaline kõrgpastöriseerimine, HTST-pastöriseerimine) on üks toiduainete pastöörimise meetoditest, mille puhul toimub toodete kõrgkuumutamine ning mille protsess kestab lühikest aega. Kõrgpastöörimine vähendab mikroobide kasvukiirust ja pikendab säilivusaega.
Protseduur
Toimub pideva protsessina roostevabast terasest plaat- või torusoojusvahetis.
Protsess kestab 15–20 sekundit keskkonnas, kus piima temperatuur viiakse 72–75 °C, mis kohe jahutatakse 4–5,5 °C.
Ajaveeb
Ajaveeb ehk veebipäevik ehk blogi (inglise keeles weblog, lühendatult blog) on veebileht, mis sisaldab (tavaliselt ühe) autori päevikulaadseid perioodiliselt lisatavaid postitusi ehk sissekandeid. Tavaliselt esitatakse postitusi ümberpööratud kronoloogilises järjestuses. Veebipäevikud on üldjuhul kättesaadavad kõigile interneti kasutajatele. Paljud ajaveebid lubavad lugejal kirjutada ka avalikke kommentaare vastukajaks teiste postitustele.
Blogipidajat nimetatakse blogijaks või ajaveebipidajaks või veebipäevikupidajaks.
Inglise keeles tuli sõna blog kasutusele seepärast, et sõna weblog hakati tihti segamini ajama väljendiga web log, mis tähendab 'serverilogi'.
Ajaveebid said alguse isiklikest päevikulaadsetest kodulehtedest, mis kajastasid autori tegemisi ja mõtteid. Hiljem on lisandunud muid ajaveebide vorme, näiteks rühmade või firma töötajate ühiseid ajaveebe, kuhu võib postitada üks inimene või kogu firma töötajaskond. Samuti on tehnoloogia arenguga lisandunud heli- ja videoblogid, kus postitused on vastavalt heli- või videofailidena. Järjest enam koguvad populaarsust blogimootoritel töötavad raseduspäevikud.
Et viitamise probleem on ajaveebis suhteliselt tähtis, siis enamik ajaveebe loob staatilisi veebilehti arhiivi koostamiseks ja hoidmiseks. Viimaseid postitusi ja teemasid esitatakse üldjuhul ka RSS-i, XML-i või ATOM-i vormingus, et neid saaks lugeda selleks mõeldud uudistelugemisprogrammidega.
Ettevõtteblogid
Ettevõtetes on ajaveebid muutunud väga populaarseks ja arvestavaks töövahendiks. Blogimist peetakse internetiturunduse üheks osaks, mis hõlmab lisaks blogile veel ka veebilehte, e-posti, otsimootori optimeerimist (search engine optimization), klõpsumaksumust (pay per click) jne. Blogi kaudu saab laiendada ettevõtte toodet/brändi. Iga blogis avaldatud sõna on otsimootorite kaudu leitav, mis tähendab võimet jõuda ükskõik kelleni ükskõik millal.
Ettevõtteblogi kolm tüüpi
Digiturunduse konsultant Joe Tertel jagab ettevõtteblogid kolme põhirühma:
Ettevõtte sise- ja välisblogid
Ettevõtte Ford Monton suhtlusmeediajuht Scott Monty räägib aga sisse- ja väljapoole suunatud blogidest.
Sissepoole suunatud (internally-focused) blogid:
Väljapoole suunatud (externally-focused) blogid:
Ettevõtteblogi strateegia
Pärast küsimustele vastamist ja sihtrühma määratlemist ning teades, mida blogist lugeda tahetakse, ja strateegia välja töötamist, on vaja oma sihtrühma blogist teavitada. Selleks on mitu võimalust: panna link oma veebilehele, saata e-postkaart, tutvustada oma blogi suhtlusvõrgustikes. Samuti on kasulik julgustada oma töötajaid rääkima blogist, lisades kirja allkirjale ka e-posti ja blogi aadressi.
Uuringud ettevõtteblogide kohta
Sise- ja välisblogid ei ole ärimaailmas uued asjad. 2009. aasta 17. detsembri seisuga pidas blogi 15,8% edetabelisse Fortune 500 kuulunud ettevõtetest.
2006. aasta juunis läbi viidud turu-uuring JupiterResearch näitas, et 34% suurtest äriühingutest on loonud blogid. 35% küsitlenutest vastasid, et plaanivad peatselt blogi luua. Seega'JupiterReasearchi arvates pidi 2006. aasta lõpuks blogi omama ligi 70% äriühingutest.
Vastavalt 2007. aasta jaanuaris läbi viidud Forrester Researchi uuringule kasutab 31% turundajaist ettevõtteblogisid oma mõtete teadvustamiseks, 19% kasutab blogisid teadetetahvlina, 14% sisemise arengu või sidepidamise jaoks ning 12% peab välisblogi kommenteerimiseks (tagasiside saamiseks).
Vizu Answers and Advertising Age'i hiljutine uuring näitab, et 65,7% küsitlustele vastanuist loeb blogisid meelelahutuslikul eesmärgil, 42,5% soovib rohkem teada saada oma hobide ja huvide kohta, 32,5% loeb hariduse ning 12,3% töö eesmärgil.
Ettevõtteblogid Eestis
Bloginduse alguseks Eestis võib kindlalt lugeda 2001. aasta lõppu, mil tele- ja raadiosaate "Tehnokratt" autorid Peeter Marvet ja Henn Sarv hakkasid oma saateid pöördkronoloogilisel kujul arhiveerima.
Hea ülevaate äriblogide rohkusest saab Blog.Stationi jaotisest "Organisatsioonide blogid", kust leiab erinevaid suhtlusmeedia väljundeid nii ettevõtete, organisatsioonide kui ka riigiasutuste kohta. Blogs.Station on blogide jälgimise süsteem, mis koondab nii veebipäevikute sissekandeid kui ka muudatusi blogimaastikul tervikuna. Süsteem hoiab silma peal olemasolevatel blogidel, uutel alustajatel ja kasutajate aktiivsusel. Täna on jälgimisel rohkem kui 10 000 eesti veebipäevikut.
E-raamat
pisi|E-raamatu leheküljega [[tahvelarvuti raamaturiiulis]]
E-raamat ehk digiraamat on arvutivõrgu kaudu levitatav raamat, mis on loetav e-lugeri abil, samuti nutitelefoni ja arvuti ekraanil.
Raamatukogundusliku terminina on e-raamat litsentsi alusel kasutatav või vaba juurdepääsuga digitaalteavik, milles on ülekaalus otsingut võimaldav tekst ja mis on trükitud raamatu analoog.
Niisuguseid raamatuid saab osta, osa raamatuid ka laenutada ja internetist lugeda või alla laadida.
Digiraamatuid antakse sageli välja koos paberraamatuga, kuid raamatuid on võimalik kirjastada ka ainult elektroonilisel kujul.
Marje Josing
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogina.
E-raamat
Laiendatud tähenduses kuuluvad digiraamatute hulka ka Internetti üleslaaditud raamatutaoliselt vormistatud lehekülgedega andmeüksused, peamiselt õppematerjalid.
Marje Josing
Ta avaldas analüüse ja arvamusartikleid ajakirjandusväljaannetes.
E-raamat
Digiraamatute failivormingud ja lugemisprogrammid
Raamatud esitatakse digitaalkujul valdavalt EPUB- ja PDF-vormingus (failinime laiend vastavalt .epub ja .pdf).
EPUB-vormingus sisu sobitub automaatselt kasutatava ekraani suurusega ja eraldusvõimega. Lugejal on võimalik valida teksti esitusviisi. Niisuguste raamatute allalaadimiseks peab arvutis olema programm Adobe Digital Edition, nutitelefonis või tahvelarvutis vastav äpp.
PDF-vormingus säilivad leheküljed (küljendid) esialgsel kujul. Lehekülgi saab arvuti ekraanil suurendada ja vähendada lugemiseks sobiva suuruseni; nutitelefoni väikesel ekraanil võib sisu siiski loetamatuks osutuda. Internetti üles laaditud digiraamatud on enamasti PDF-vormingus (selles vormingus failide avamiseks on mitmeid programme, nt Adobe Reader).
E-raamatud on mõeldud ainult isiklikuks kasutamiseks, mitte levitamiseks. Selleks varustatakse raamat digitaalse kopeerimiskaitsega (digitaalse eksliibrisega), mis lisab failile ostja isikuandmed.
Tekkelugu
Elektrooniliste tekstide tekkelugu sai alguse Gutenbergi projektist, mis algas 1971. aastal. Eesmärgiks oli teha raamatud ja muud väärt tekstid elektroonilisel kujul avalikult kättesaadavaks.
Esimesed e-raamatud avaldati 1990. aastatel peale võrguväljaande ka CDplaatidel.
Professionaalselt toimetatud e-raamatuid hakkasid esimestena kirjastama Harper Collins, Schuster & Schuster jt. Nende e-raamatute lugemiseks vajalik tarkvara esitas elektroonilise sisu hästi kasutataval kuju ning välistas võimaluse, et teksti kopeeritakse või trükitakse paberile.
2000. aasta märtsis avaldatud Stephen Kingi romaan Riding the Bullet on esimene teos, mis ilmus vaid e-raamatuna.
Soolak
Soolak on soolalembeste taimedega maa-ala, mille mullas on palju kergesti lahustuvaid sooli. Soolakud on omased kuiva kliimaga aladele, näiteks stepile, kuivstepile, kõrbetele jt. Neis paigus on aurumise tüüpi veerežiim ehk aurumine ületab sademeid.
Soolakud võivad tekkida ka põldude ebaõigel niisutamisel, vastavaid soolakuid nimetatakse ka sekundaarseiks soolakuiks.
Kaspar von Fürstenberg
Kaspar von Fürstenberg (surnud 1532) oli Liivi ordu rüütelvend.
Tema vanemad olid Friedrich von Fürstenberg ja Mechthild von Plettenberg. Tema suguvõsa pärines Waterlappest Bremeni lähedalt. 1522. aastal hakkas ta õppima Kölnis ülikoolis, 1524–1529 oli Münsteri toomkirikus Ursulaaltari vikaar. 1532 on ta Liivimaal rüütelvennana surnud. Ehkki tema varasem karjäär ooli puhtalt vaimulik, näib, et presstervend ta siiski polnud, sest dokumentides on teda mainitud just rüütelvennana.
Schwäbisch Gmünd
thumb|Johanniskirche Schwäbisch Gmünd on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Ostalbkreisis. Asub Remsi jõe ääres.
Ajalugu
2. sajandil asus tänapäeva linna lähedal rooma sõjaväelaager. Linn rajati 12. sajandi keskel. 1268–1803 oli Schwäbisch Gmünd vaba riigilinn.
Vaatamisväärsused
Linnas asuvat gooti stiilis Püha Risti Toomkirikut (Heilig-Kreuz-Münster) hakati ehitama 1315. Hilisromaani stiilis Johannese kirikut (Johanniskirche) on mainitud kabelina juba 1317.
Majandus
Linnas toodetakse autotööstuse detaile ning masina- ja klaasitööstuse tarvikuid. Schwäbisch Gmünd on tuntud ka kuld- ja hõbeehete tootmise poolest. Linnas on kehahooldusvahendite tootja Weleda tehas.
Haridus
Linnas on pedagoogikakõrgkool.
Wolter von Plettenberg (staarost)
Wolter von Plettenberg oli 17. sajandi alguses Tartu staarost ja ökonoom.
Plettenberg pärines Liivimaalt ja oli ordumeister Wolter von Plettenbergi kauge sugulane. Ta juhtis staarosti ja ökonoomina Poola-aegse Tartu kohtupidamist ja majanduselu. Sarnaselt mitme eelmise ökonoomiga oli ka tema protestant, mis tekitas teatud pingeid katoliiklike vaimulikega ning lähendas teda Tartu raele ja luterlikele jutlustajatele.
Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituut
Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituut (Русский институт стратегических исследований, RISI) on 1992. aastal Venemaa presidendi Boriss Jeltsini loodud Venemaa riiklik analüüsikeskus, mis algul töötas Venemaa Välisluureteenistuse (SVR) alluvuses, aastast 2009 on ta allutatud Venemaa presidendi administratsioonile.
Ajalugu
RISI loodi Venemaa presidendi Boriss Jeltsini dekreediga 29. veebruaril 1992 senise N Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee (KGB) esimese peavalitsuse luureprobleemide uurimisinstituudi baasil. 2009. aastal korraldati instituut ümber ja määrati presidendi administratsiooni alluvusse.
141
141. aasta
Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituut
Ajalugu
Vastavalt oma põhikirjale on RISI peamine ülesanne anda teavet Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsioonile, Föderatsiooninõukogule ja Riigiduumale, Julgeolekunõukogule, valitsusele, ministeeriumidele ja osakondadele. RISI pakub eksperthinnanguid, soovitusi, koostab teavet ja analüütilisi materjale ülalnimetatud struktuuride jaoks.
141
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituut
Ajalugu
RISI: tegeleb riikliku julgeoleku tagamise küsimustega, uurib Venemaa ja teiste riikide suhteid; analüüsib ja ennustab poliitiliste ja sotsiaal-majanduslike protsesside suundumusi globaalsel ja piirkondlikul tasandil; uurib võimalikke võimalusi strateegilise stabiilsuse säilitamiseks uutes geopoliitilistes tingimustes ja hindab strateegilisi riskitegureid; kaalub võimalusi globaalset ja piirkondlikku stabiilsust ohustavate kriisiolukordade lahendamiseks ning pöörab suurt tähelepanu ka terrorismivastasele võitlusele; neutraliseerib ajaloo võltsimist postsovetlikus ruumis.
RISI teaduslikku ja analüütilist tööd teostab: teadusuuringute koordineerimise keskus, Sotsiaal – ja majandusuuringute keskus, Lähivälismaa teaduskeskus, Ajaloo- ja kultuuripiirkondade uurimise, säilitamise ja arendamise keskus, Aasia ja Aasia-Vaikse ookeani keskus, Lähis- ja Lähis-Ida keskus, Avalike suhete ja meedia keskus. RISI teadustöötajate ja ekspertide hulgas on 11 teaduste doktorit ja 45 teaduste kandidaati. Instituut korraldab praktikume Venemaa ja välismaa ülikoolide üliõpilastele ja kraadiõppuritele. RISI annab välja sarja raamatuid, monograafiaid, ümarlaudade ja konverentside materjalide kogumikke, “RISI analüütilisi ülevaateid” ja ajakirja “Riikliku strateegia probleemid” ("Проблемы национальной стратегии").
141
Aastad: 136 137 138 139 140 - 141 - 142 143 144 145 146
Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituut
Ajalugu
RISI-l on Venemaal regionaalosakonnad Nižni-Novgorodis, Kaliningradis, Petersburis, Doni-äärses Rostovis, Jekaterinburgis, Arhangelskis, Tšeljabinskis ja Vladivostokis.
Juhtkond
Direktorid:
1994–2009 Jevgeni Kožokin
2009–2017 Leonid Rešetnikov
2017– Mihhail Fradkov
Kriitika
"RISI oli enne Fradkovi saabumist ausalt öeldes nõrk struktuur, mille analüütikat keegi veel lugenud pole," ütleb üks presidendi administratsiooni endine anonüümne töötaja usutluses BBC-le. RISI-st pärit valmistoode oli sageli nõrk, kinnitab endine föderaalametnik, nimetades RISI-t kõrgemate luureohvitseride unistuseks "aupensionile" minekul.
Aprillis 2017 teatas uudisteagentuur Reuters, et RISI töötas välja kava USA 2016. aasta presidendivalimiste tulemuse mõjutamiseks ning õõnestamaks usaldust USA valimissüsteemi vastu.Uudisteagentuuri allikateks olid seitse praegust ja endist USA ametnikku.
Ametnikud kirjeldasid kahte salastatud RISI dokumenti, milles esitatakse raamistik ja tegutsemise loogika, mida USA luure peab Venemaa püüdluseks sekkuda 8. novembril toimunud USA presidendivalimistesse, vahendas Soome rahvusringhääling Yle.
USA luureni jõudsid dokumendid pärast valimisi.
Instituuti juhivad endised Vene välisluure kõrged ametnikud, kelle määrab ametisse president Vladimir Putini kantselei. USA ametnikest viis nimetasid instituuti Kremli välispoliitiliseks mõttekojaks.
RISI esimene dokument on strateegiapaber, mis valmis mullu juunis ning ringles Vene valitsuse kõrgeimal tasemel, kuid mis polnud adresseeritud ühelegi konkreetsele isikule.
Dokumendis soovitatakse Kremlil käivitada propagandakampaania sotsiaalmeedias ja Venemaa toetatud rahvusvahelistes meediakanalites. Kampaania eesmärk oli innustada ühendriiklasi valima presidenti, kes suhtuks Venemaasse leebemalt kui tollase presidendi Barack Obama valitsus, ütlesid seitse Reutersiga vestelnud allikat. Teises dokumendis, mis koostati oktoobris ja mis levis samal viisil, hoiatati, et valimistel osutub ilmselt võitjaks demokraatide kandidaat Hillary Clinton. Dokumendi koostajad soovitasid sellest tulenevalt lõpetada Trumpi soosiv propaganda ja asuda õõnestama usaldust USA valimissüsteemi legitiimsuse vastu, et seekaudu kahjustada Clintoni mainet ja presidendiaega, lisasid allikad. Praegused ja endised USA ametnikest allikad palusid anonüümsust, sest mõlemad dokumendid on salastatud. Nad keeldusid ütlemast kuidas Ühendriigid dokumendid endale said. USA luureametnikud keeldusid samuti dokumente kommenteerimast.
Tanel Tein
Tanel Tein (sündinud 10. jaanuaril 1978 Tartus) on Eesti poliitik, XV Riigikogu liige ja endine elukutseline korvpallur, kes on 2019. aastast Rocki korvpalliklubi juhatuse liige.
Tein on Eesti üks tuntumaid korvpallureid, kes on mänginud mitu hooaega Euroliigas ja Eesti parimates klubides. Ta on olnud aastatel 1997–2009 Eesti korvpallikoondise liige ja tulnud viiekordseks Eesti korvpallimeistriks. 2008. aastal valiti Tein Eesti aasta parimaks korvpalluriks.
Klubiga
Tanel Tein alustas korvpallitreeninguid treener Tõnu Lusti käe all. Juba 16-aastaselt jõudis ta Tartu esindusmeeskonna koosseisu ning hakkas mängima Eesti meistriliigas, kus tõusis kiiresti meeskonna liidriks.
2000. aastal Tartu Ülikool/Delta meeskonna liidrina mängis ta olulist rolli Eesti meistritiitli Tartusse tagasitoomisel üle 22 aasta. Eesti meistriks on ta tulnud Tartu klubiga ka aastatel 2001, 2007, 2008 ja 2010.
Lisaks Tartu esindusmeeskonnale on Tanel Tein mänginud mitmes välisklubis Ameerika Ühendriikides, Poolas ja Saksamaal, sealhulgas on ta Poola ja Saksamaa klubidega osalenud Euroliigas.
Koondisega
Tanel Tein on aastatel 1997–2009 mänginud ka Eesti korvpallikoondises, kellega saavutas 2001. aasta Euroopa meistrivõistlustel 14. koha.
Ühe edukaima mängu Eesti koondises tegi Tein 2003. aasta jaanuaris Läti koondise vastu, kus viskas 29 punkti, sealhulgas viis tema vise seitse sekundit enne kohtumise lõppu koondise võidule. Pärast seda mängu on Eesti üks parimaid korvpallureid Martin Müürsepp nimetanud Teini Eesti kõige mitmekülgsemaks korvpalluriks.
Tein lõpetas korvpallurikarjääri 2010. aasta mais.
Hilisem tegevus
Pärast karjääri lõpetamist on Tein olnud korvpalliga seotud korvpallikommentaatorina.
Tein tegutseb 2010. aastast reklaamiagentuuri Imid OÜ juhina.
Tein on 2019. aastast Rocki korvpalliklubi juhatuse liige ning Tartusse kavandatava spordi- ja konverentsikeskuse Arena Tartu projekti üks eestvedajatest.
Ta kuulus aastatel 2003–2019 Reformierakonda.
Tein on olnud aastatel 2002–2003 ja aastast 2017 Tartu Linnavolikogu liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Eesti 200 nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 1368 häält ning ei osutunud valituks, kuid pääses Riigikokku Kristina Kallase asendusliikmena.
Isiklikku
Tein abiellus 23. juunil 2006. Abikaasa Triin Tein töötab notarina. Ta on kahe lapse isa.
Teini isa on spordiarst ja endine korvpallur Toomas Tein ning ema Reet Tein.
Hõõre
Hõõre ehk hõõrdumine on füüsikalise nähtusena kehade kokkupuutuvate pindade vaheline vastastikmõju (liugehõõrdumisel tingitud peamiselt pinnakaredusest), mis takistab nende kehade omavahelist libisemist. Hõõrdumisega kaasneb energia hajumine (enamasti soojusena).
Jõudu, mis avaldab takistust ühe keha liikumisele mööda teise keha pinda või ühe keha liikuma hakkamist teise keha suhtes, nimetatakse hõõrdejõuks. Hõõrdejõud mõjub piki kokkupuutepinda vastassuunaliselt aktiivjõule, mis põhjustab kehade vastastikust liikumist.
Tahkete kehade kokkupuutuvate välispindade vahel esineva hõõrde – välishõõrdumise – kõrval tuntakse ka sisehõõrdumist, mis avaldub vedelike ja gaaside võimes takistada oma osade vahelist makroskoopilist liikumist. Vedelikukihtide omavahelist liikumist takistav hõõre avaldub viskoossusena. Allpool mõeldakse hõõrde all ainult välishõõret.
Hõõret käsitleb teadusharu triboloogia.
Liugehõõre
alt=|pisi|360x360px|F – aktiivne (liigutav) jõud; G – raskusjõud; F_f – liugehõõrdejõud; N – normaalreaktsioon
Üldiselt tutvustatakse välishõõrde nimetuse all just liugehõõret. Liugehõõrdel eristatakse kuivhõõret (ingl dry friction) ja märghõõret (lubricated friction). Lisaks eristatakse veel paigalseisu- ehk staatilist hõõret ja kinemaatilist hõõret. Kuna laialdaseimalt kasutatavad liugehõõret kirjeldavad seadused pärinevad Charles de Coulombilt, nimetatakse antud seadustega kirjeldatud liugehõõret ka Coulombi hõõrdeks.
Liugehõõrdejõud on jõud, mis takistab üksteisega kontaktis olevate tahkete kehade liuguvat (libisevat) liikumist üksteise suhtes.
Liugehõõrde olemus ja Amontonsi-Coulombi seadused
Liugehõõrdejõud ise ei kuulu fundamentaalsete jõudude hulka. Liugehõõre tuleneb hõõrdepindade vahelisest adhesiooni, pindade kareduse, vastastikuse deformatsiooni ja pindade ebapuhtuse koosmõjust. Praktikas on hõõrde kirjeldamine neist nähtustest lähtuvalt liiga keerukas ja enamasti piirdutakse vaid empiiriliste seoste esitamisega. Ühed esimesed liugehõõrde empiirilised seadused pärinevad Prantsuse füüsikult Guillauime Amontonsilt aastast 1699. Nende seaduste tänapäeval kasutatav formulatsioon kuulub Charles de Coulombile aastast 1781. Vastavad empiirilised liugehõõrde seadused (Amontonsi-Coulombi seadused) on sõnastatud järgnevalt:
Viimase seaduse võib matemaatiliselt kirja panna järgnevalt
kus Ff on liugehõõrdejõud ja N on normaalreaktsiooni suurus. Kasutades võrdetegurit saab võrdelisusest võrdus kujul
Võrdetegurit μ (kreeka täht müü) nimetatakse seejuures hõõrdeteguriks (mõnikord ka liugehõõrdeteguriks). Hilisemad uurimused on näidanud, et Amontonsi-Coulombi seadused on kehtivad ainult ligikaudu, sest hõõrdetegur μ sõltub mõningal määral siiski ka kokkupuutuvate pindade suurusest. alt=|pisi|399x399px|Kui kehale mõjub jõud, aga ta seisab paigal, siis on tegemist staatilise hõõrdega. Jõudu suurendades suureneb ka staatiline hõõrdejõud. Hetkel, kui keha liikuma hakkab, mõjub kehale kinemaatiline hõõrdejõud, mis on staatilise hõõrdejõu maksimaalväärtusest väiksem
Seisuhõõrdejõud ehk staatiline hõõrdejõud
Seisuhõõrdejõud on jõud, mis takistab kokkupuutes olevate tahkete kehade liikuma hakkamist teineteise suhtes. Seisuhõõrdejõud nagu liugehõõrdejõud üldiselt on mõjuva jõuga vastassuunaline. Seisuhõõrdejõud saavutab maksimaalse suuruse vahetult enne keha liikuma hakkamist. Coulombi seadustest lähtuvalt saab maksimaalset seisuhõõrdejõudu F_{f_s} kirja panna järgnevalt
kus μs on seisuhõõrdetegur.
Kinemaatiline hõõrdejõud
Kinemaatiline hõõrdejõud on jõud, mis mõjub kokkupuutes olevate üksteise suhtes liikuvate kehade vahel. Kinemaatiline hõõrdejõud takistab kehade liikumist üksteise suhtes. Näiteks avaldub kinemaatiline hõõre juhul, kui kinnitada klotsi külge dünamomeetri ja veame klotsi selle abil ühtlaselt horisontaalsel laual. Klotsi paneb liikuma dünamomeetri vedru elastsusjõud. Kui liikumine on ühtlane, siis peab kõigi kehale mõjuvate jõudude summa võrduma nulliga. Järelikult mõjub klotsile ühtlase liikumise ajal peale elastsusjõu veel sellega võrdvastupidine jõud.
kus μk on kinemaatiline hõõrdetegur. Kinemaatiline hõõrdetegur võib olla kuni 25% väiksem kui staatiline hõõrdetegur ja tema väärtus sõltub ka keha kiirusest.
Kuiv- ja märghõõre
Märghõõre on hõõre, mille puhul on kontaktis olevate kehade vahel vedelik. Kuivhõõrde korral on kehad vahetult kontaktis. Märghõõrdel on hõõrdetegurid üldiselt väiksemad kui samade materjalide kuivhõõrde puhul. Kuivhõõre võib mehaanilistes süsteemides esile kutsuda erinevat tüüpi ebastabiilsusi mida hõõrde puudumisel antud süsteemides ei esineks.
Pindhõõre
Pindhõõre tekib tahke keha liikumisel vedelikus antud tahke keha pinna ja vedeliku koosmõjul ja on otseselt seotud vedelikuga kokkupuutuva keha pinna suurusega. Pindhõõrde suurust kirjeldab kaasahaarde võrrand (drag equation) ja pindhõõre suureneb võrdeliselt kiiruse ruuduga.
Pindhõõret tekitab kehaga kontaktis oleva vedeliku kihtide vahelist liikumist takistav hõõre ehk viskoossus. Pindhõõrde vähendamiseks on erinevaid meetodeid. Peamiselt proovitakse vedelikus liikuva keha kuju teha selline, et vedelik voolaks võimalikult laminaarselt.