cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saladuslik tsaar
Tutvustus
Kaanepilt ja siseillustratsioonid: Meelis Krošetskin
Katkend romaanist
Arvustused
Kirotar, Martin (2013) Raamatuarvustus: Saladuslik tsaar Reaktor
[http://ulmeajakiri.ee/?ippolit-quo-vadis? Nassar, Oskar (2015) Ippolit, quo vadis? Reaktor]
Andreson, Reidar (2016) Raamatuarvustus: Ja nad suridki Reaktor
Nassar, Oskar (2016) "Saladuslik tsaar 4: Kui rumalad surid" Kirjanduslik Päevaraamat
Puhatšivka (Korosteni rajoon)
Puhatšivka (ukraina keeles Пугачівка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Korosteni rajoonis. Elanike arv on 193. Pindala on 1,516 km².
Saladuslik tsaar
Arvustused
[https://vikerraadio.err.ee/v/peeter_helme_soovitab/saated/2d77359f-4b6e-4d96-bd0e-e493f61a7f4f/peeter-helme-soovitab-maniakkide-tanav-ja-jj-metsavana-saladuslik-tsaar Helme, Peeter (2016) Peeter Helme soovitab. Maniakkide Tänav ja JJ Metsavana - Saladuslik tsaar VIkerraadio]
Kolm (2012) Kui Hea Raamat: Maniakkide tänav, J.J. Metsavana, Jaagup Mahkra "Saladuslik tsaar" Müürileht
Ulmekirjanduse BAAS (2017)
Kamil Grosicki
pisi|Kamil Grosicki (2018) Kamil Paweł Grosicki (sündinud 8. juunil 1988 Szczecinis) on Poola jalgpallur, kes mängib ääreründajana Poola kõrgliigaklubis Szczecini Pogoń ja Poola jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Szczecini Pogoń, mille koosseisus debüteeris ta Poola kõrgliigas hooajal 2005–06. 2007. aastal liitus ta Poola kõrgliiga klubiga Varssavi Legia. Hooaja 2007–08 teises pooles mängis ta laenul Šveitsi kõrgliigaklubis FC Sion. Hooajal 2008–09 mängis ta laenul Poola klubis Jagiellonia Białystok, kellega ta sõlmis 2009. aastal püsiva lepingu.
Aastatel 2011–2014 mängis Grosicki Türgi kõrgliigaklubis Sivasspor ja aastatel 2014–2017 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Rennesi Stade. 2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Hull City.
2020. aasta jaanuaris liitus Grosicki Inglismaa klubiga West Bromwich Albion.
2021. aastal naasis ta Szczecini Pogońi.
Poola jalgpallikoondises debüteeris Grosicki 2. veebruaril 2008 sõprusmängus Soome vastu. Koondisekarjääri esimesed kaks väravat lõi ta 7. septembril 2014 EM-i valikmängus Gibraltari vastu. Ta on kuulunud Poola koondisse 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Arvutusteadus
Arvutusteadus (ka teaduslik arvutamine) on kiiresti arenev multidistsiplinaarne teadusharu, mis kasutab arenenud arvutusvõimekusi keerulistest ülesannetest arusaamiseks ja nende lahendamiseks. See on teadusala, mis hõlmab mitmeid teadusharusid, aga mille keskmeks on mudelite arendamine ja simuleerimine loomulike süsteemide mõistmiseks.
Praktikas on see üldiselt arvutisimulatsiooni ning teiste arvutusmatemaatikast ja informaatikast pärit arvutuslike ülesannete rakendus erinevate teadusharude ülesannete lahendamiseks. Arvutusteadus erineb teoreetilistest ja laboratoorsetest eksperimentidest, mis on tavalised teaduse ja tehnika uurimismeetodid. Arvutusteaduse meetod on mõista temaatikat peamiselt arvutites käitatud matemaatiliste mudelite abil. Teadlased ja insenerid arendavad arvutiprogramme ja rakendustarkvara, mis loovad uuritavatest süsteemidest mudelid ning kasutavad neid programme erinevate sisestatavate parameetrite komplektidega. Arvutusteaduse sisuks on arvuliste algoritmide ja/või arvutusliku matemaatika rakendamine. Mõnel juhul nõuavad sellised arvutused väga suurt arvutuste hulka ja neid viiakse tihtipeale läbi superarvutite või hajusarvutuste platvormidel.
Arvutusteadlane
Terminit "arvutusteadlane" kasutatakse kirjeldamaks kedagi, kes valdab arvutusteadust. Arvutusteadlaseks on reeglina teadlane, insener või rakendusmatemaatik, kes kasutab kõrge võimsusega arvutamist erinevatel viisidel, et arendada omaenda rakenduslikke füüsika, keemia või inseneriteaduse harusid.
Cambridge'i Ülikooli struktuuriüksuste nimistu
pisi|140px|Cambridge'i Ülikooli vapp
Arvutusteadus
Arvutusteadlane
Arvutusteadust peetakse tänapäeval üldiselt kolmandaks teadusmeetodiks, täiendades eksperimente/vaatlust ja teooriat. Arvutusteadlane peaks olema suuteline
Arvutusteaduste rakendamine
Arvutusteadusi rakendatakse näiteks
Cambridge'i Ülikooli struktuuriüksuste nimistu
Cambridge'i Ülikooli struktuuri kuuluvad akadeemilised struktuuriüksused (koolid, teaduskonnad, osakonnad) ja mitteakadeemilised struktuuriüksused (näiteks raamatukogu ja teater). Omaette üksuste rühma moodustavad Cambridge'i Ülikooli kolledžid.
Koolid, teaduskonnad ja osakonnad
Ülikooli suurim akadeemiline allüksus on kool (school). Neid on ülikoolis kokku kuus. Nad hõlmavad kuut valdkonda: 1) kunsti ja humanitaariat, 2) bioteadusi, 3) kliinilist meditsiini, 4) humanitaar- ja sotsiaalteadusi, 5) füüsikateadusi ja 6) tehnoloogiat.
Koolide endi struktuuri kuuluvad teaduskonnad, osakonnad, instituudid ja keskused. Osa struktuuriüksusi (koolides School of the Biological Sciences ja School of Clinical Medicine) finantseerib Meditsiiniuuringute Nõukogu (MRC).
School of Arts and Humanities
pisi|240px|Cambridge'i Ülikooli usuteaduskond asub 2000. aastal valminud [[Ted Cullinani projekteeritud hoones]]
School of the Biological Sciences
pisi|240px|Cambridge'i Ülikooli botaanika osakond
School of Clinical Medicine
pisi|240px| School of Clinical Medicine'i õppekorpused
School of the Humanities and Social Sciences
pisi|240px| Cambridge'i Ülikooli ajalooteaduskond asub 1968. aastal valminud [[James Stirlingi projekteeritud hoones]]
School of the Physical Sciences
pisi|240px|Cambridge'i Ülikooli matemaatikateaduskond asub 2003. aastal valminud [[Ted Cullinani projekteeritud hoones]] pisi|240px|Cambridge'i Ülikooli keemia- ja biotehnoloogia osakond
Kolledžid
Cambridge'i Ülikooli koosseisu kuulub 31 kolledžit. Vanim kolledž Peterhouse rajati 1284. aastal, noorimad kolledžid loodi 20. sajandil. 1546. aastal Henri VII dekreediga asutatud Trinity College'i vilistlastest ja töötajaist on 33 saanud Nobeli auhinna (Cambridge'i ülikooli peale kokku on neid 118). pisi|240px|[[Trinity College]]
Margot Frank
pisi|Margot Frank (1941) Margot Betti Frank (16. veebruar 1926 – veebruar või märts 1945) oli Anne Franki õde.
Nad olid pärit Frankfurdist, kuid hiljem kolisid Amsterdami. Margot Frank suri 1945. aastal Saksa koonduslaagris.
Research in Estonia
alt=|pisi|Eesti esindus 2016. aastal EuroScience Open Forumil, Manchesteris pisi|Välisteadusajakirjanikud Eestis visiidil. Eesti Teaduste Akadeemia ees. Research in Estonia on bränd, mille alt viib alates 2012. aastast SA Eesti Teadusagentuur läbi Eesti teadust rahvusvaheliselt tutvustavaid tegevusi.
Research in  Estonia  tegevuste aluseks on „Eesti teaduse rahvusvahelise tutvustamise strateegia 2016–2022".  Selle alusel on teaduse rahvusvaheliste tegevuste läbiviimisel visiooniks see, et aastaks 2022 on Eesti rahvusvaheliselt tuntud tugeva ja uuendustele avatud teadusriigina. Sellest tulenevalt on Research in Estonia aidata kaasa, et:
Kõige olulisem infokanal rahvusvahelistele huvirühmadele info vahendamiseks on veebileht researchinestonia.eu, mis tutvustab teadusvaldkondi läbi lühikese iseloomustuse valdkonna tegevuse kohta Eestis. See annab ülevaate Eesti teadusastustest, teaduse rahastusest jm. Lisaks kodulehele kasutatakse ka sotsiaalmeediat. Research in Estonia tegevusi rahastatakse Euroopa Regionaalarengu Fondist.
SOCIMI 821
SOCIMI 821 on Itaalia püstolkuulipilduja, mida kaheksakümnendatel tootis Milanos asuv ettevõte Socimi (Società Costruzioni Industriali Milano, SpA). Relv põhineb Iisraeli Uzi disainil.
Aasta noorsootöötaja
Aasta noorsootöötaja on aunimetus, mida annab kord aastas välja Haridus- ja Noorteamet koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga. Aasta noorsootöötaja kuulutatakse välja noortevaldkonna tegijate tunnustuskonkursil, mille eesmärk on esile tõsta noorsootöösse panustanud ning noortevaldkonda edendanud inimesi ja organisatsioone ning silmapaistvamaid ja olulisemaid algatusi, millel on oluline mõju kohalikul, maakondlikul, üleriigilisel või rahvusvahelisel tasandil. Kuni 2020. aastani kuulutas aasta noorsootöötaja välja Eesti Noorsootöö Keskus.
Juri Mamin
pisi|240px|Juri Mamin (2010)
Juri Borissovitš Mamin (vene keeles Юрий Борисович Мамин; sündinud 8. mail 1946 Leningradis) on vene filmirežissöör ja stsenarist.
Washingtoni maakond (Idaho)
pisi|Asend Idaho osariigis pisi|Washingtoni maakonna kohtumaja Weiseris Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Idaho osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Juri Mamin
Mamin lõpetas 1969. aastal Leningradi Riikliku Teatri-, Muusika- ja Filminstituudi dramaatikateaduskonna režii osakonna. Alates 1976. aastast töötas ta filmistuudios Lenfilm režissööri assistendi ja teise režissöörina. 1982. aastal lõpetas ta Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused (Eldar Rjazanovi meistrikursus).
Mamini esimene täispikk mängufilm valmis 1988. aastal; tema tuntuim film on 1993. aastal linastunud "Aken Pariisi" (Mamin oli selle režissöör, kaasstsenarist ja kõrvalosatäitja).
Washingtoni maakond (Idaho)
Maakonna pindala on 3816 km², millest 45 km² moodustab veepindala.
Juri Mamin
2019. aastal Mamin emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.
Washingtoni maakond (Idaho)
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 198. Aastal 2000 oli elanike arv 9977.
Ajalugu
Washingtoni maakond moodustati 20. veebruaril 1879. aastal Boise'i maakonna osast. Maakond on saanud nime esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni järgi.
Tiigermadu (perekond)
Tiigermadu (Notechis) on maoperekond.
Baltimore'i maakond
thumb|Baltimore'i maakonna kohtumaja Towsonis
Baltimore'i maakond (Baltimore County) on maakond USA-s Marylandi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Towson.
Maakonna pindala on 1766 km². Veepindala on 216 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 805 029. Aastal 2000 oli elanike arv 754 292.
Ajalugu
Baltimore'i maakond moodustati 1659. aastal. Maakond on saanud nime iirimaa aadelkonna Baron Baltimore'i järgi.
Tiigermadu (perekond)
Levila
Neid võib kohata Austraalias.
Kokkupuuted saakloomadega
Tiigermaolt hammustada saanud väikesed saakloomad surevad silmapilkselt.
Kokkupuuted inimestega
Tiigermadude perekonda liigitatud tiigermaod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Serpent-tigre seisuga 03.03.2014.
The Human Condition
"The Human Condition" ("Inimese olukord") on Hannah Arendti filosoofiline raamat. See ilmus 1958 Chicago University Pressi väljaandel.
Carmen de Burgos
Carmen de Burgos y Seguí (10. detsember 1867 Almería – 9. oktoober 1932 Madrid) oli hispaania ajakirjanik, kirjanik, tõlkija ja naiste õiguste aktivist. Tema pseudonüüm oli Colombine, kuid ta kirjutas ka nimede Gabriel Luna, Perico el de los Palotes, Raquel, Honorine ja Marianela all.
Carmen de Burgos kuulus 98. aasta ja hõbeajastu põlvkonda. Teda kui Madridi ajakirja Diario Universal toimetajat peetakse esimeseks kutseliseks hispaania keeles kirjutavaks naisajakirjanikuks Hispaanias. Ta oli ka esimene naissoost sõjakorrespondent.
Elulugu
María del Carmen Ramona Loreta de Burgos Seguí sündis 10. detsembril 1867. aastal Andaluusias Almerías José de Burgos Cañizarese ja Nicasia Seguí Nieto kümnest lapsest vanimana. Ta kasvas üles Rodalquilaris (Níjaris), kus tema isa omas maad, kaevandusi ja La Unióni talu. Ta omandas sama hariduse nagu tema vennad. 1872. aastal sai Carmeni isa Portugali asekonsuliks Hispaanias.
1883. aastal abiellus ta 16-aastaselt vanemate nõuannete vastaselt endast 12 aastat vanema boheemlasest maalikunstniku ja ajakirjaniku Arturo Álvarez y Bustosega. Arturo oli Almería tsiviilkuberneri Mariano Álvarez y Roblesi poeg, kellele kuulus ka pealinna peamist ajalehte trükkinud trükikoda. See võimaldas Carmenil juba noorena ajakirjandusmaailmaga tutvuda. Ta avaldas oma esimesed artiklid satiiriajakirjas Almería Bufa, mida juhtis tema abikaasa. Madridis omandas ta 1895. aasta juunis algkooliõpetaja ja 1898. aastal keskkooliõpetaja kutse. 1901. aastal sai ta konkursi kaudu koha Escuela Normal de Maestrasi Guadalajara linnas.
Carmeni abielu valmistas talle algusest peale pettumust. Abikaasa kohtles teda halvasti ja oli truudusetu ning nende kolm esimest last surid varakult. 1898. aastast alates hakkas Carmen veetma üha rohkem aega vanematekodus ja abikaasast eemal. 1901. aasta augustis, pärast 1893. aastal sündinud poja Arturo surma, otsustas ta mehe maha jätta, et alustada Madridis uut elu ilma temata, võttes kaasa ainsa ellujäänud tütre María (de los Dolores Ramona Isabel) Álvarez de Burgose, kes sündis aastal 1895. Algul kolis ta oma onu senaator Agustín de Burgos y Cañizarese juurde, kuid pärast seda, kui mees üritas talle läheneda, lahkus Carmen ka sealt.
1902. aastast alates tegi ta kaastööd ajalehele El Globo, kus ta kirjutas kolumni "Notas femininas" ehk "Naiselikud kommentaarid", milles käsitles selliseid küsimusi nagu "Naised ja valimisõigus" ja "Tööliste tehaste kontrollimine". 1903. aastal asutas Augusto Suárez de Figueroa ajakirja Diario Universal ja palkas Carmeni toimetajaks enda soovitatud pseudonüümi Colombine all. See oli Hispaanias esimene kord, kui naine sai kutseliseks ajakirjanikuks. Ajakirjas oli Carmeni sisustada igapäevane veerg "Lecturas para la mujer" ehk "Lugemised naistele". Carmen de Burgos kirjutas oma veerus moest ja kommetest, kuid tutvustas ka ideid, mis olid juba teistes Euroopa riikides populaarseks muutumas. Ta võitles abielulahutuse seadustamise nimel, mis tõi talle Giner de los Ríose ja Blasco Ibáñezi imetluse, aga ka rünnakud kirikult ja konservatiivsetelt sektoritelt, kes püüdsid teda diskrediteerida. 1905. aastal sai ta avaliku õppe ministeeriumilt stipendiumi teiste riikide haridussüsteemide uurimiseks ning reisis peaaegu terve aasta Prantsusmaal, Itaalias ja Monacos.
1906. aasta lõpus alustas ta uuesti õpetamis- ja ajakirjandustööd ning algatas ajakirjas Heraldo de Madrid rubriigiga "El voto de la mujer" ehk "Naiste hääl" naiste valimisõiguse toetamise kampaania. 1907. aastal võeti Carmen koos Violeta Consuelo Álvarez Pooliga vastu Madridi pressiühingusse (Asociación de la Prensa de Madrid).
Need kohtumised toimusid mitu aastat ja sealt sai alguse Revista Crítica ehk ajakiri Kriitika, mis avaldati aastatel 1908–1909 kuues numbris ning millele tegid kaastööd muu hulgas Eduardo Zamacois, Salvador Rueda, Enrique Díez Canedo, Juan Ramón Jiménez, Antonio de Hoyos y Vinent, Rafael Cansinos-Assens, Ramón Gómez de la Serna ja Tomás Morales. Ka Eduardo Barriobero ja José Francés olid koosviibimistel regulaarsed külalised. Aastal 1907, kui konservatiiv Antonio Maura valitsusse pääses, määras avaliku õppe minister Rodríguez-San Pedro Carmeni Toledosse, et teda Madridist eemale hoida. Siiski naasis Carmen igal nädalavahetusel oma majja Madridis, et võõrustada enda algatatud kirjanduslikku kogunemist. pisi| Colombine, ümbritsetud ohvitseride ja suurtükiväesõduritega; pildistatud 1909. aasta suvel Melilla sõja ajal
1908. aastal asutas Carmen de Burgos rahvusvahelise sefardi kogukonna kaitseks Hispano-Israeli Liidu. Selle seisukohti levitati Revista Crítica kaudu. Pärast Barranco del Lobo katastroofi 1909. aasta Melilla sõja ajal otsustas ta läheneda Melilla ümber võitlevatele Hispaania vägedele, töötades sõjakorrespondendina Málaga ajalehe El Heraldo jaoks. 1909. aastal suri tema abikaasa ja ta jäi leseks. pisi| Carmen de Burgos umbes 1913. aastal 1911. aastal sai ta Madridi Kunsti- ja Käsitöökooli professoriks ning ta ühendas selle töö pimedate ja kurtide õpetamisega.
Kui 1931. aastal kuulutati välja teine vabariik, tunnustas uus põhiseadus tsiviilabielu, lahutust ja naiste valimisõigust, täites sellega Carmen de Burgose püüdlusi. Ta astus Radikaalsotsialistlikku Vabariiklaste parteisse ning ta nimetati Hispaania naiste ristisõja ning Hispaania ja Lõuna-Ameerika Naiste Rahvusvahelise Liiga presidendiks. Samuti valiti ta vasakpoolsete antiklerikaalsete vabariiklaste esimeseks asepresidendiks ja 1931. aasta novembris sai temast vabamüürlane. pisi| Carmen de Burgose haud Madridi tsiviilkalmistul 8. oktoobril 1932, osaledes radikaalsotsialistide ringi seksuaalkasvatuse teemalisel ümarlaual, hakkas Carmen de Burgos end halvasti tundma ja ta viidi koju, kus teda proovisid edutult ravida kolm arsti. Naine suri 64-aastaselt ning maeti Madridi tsiviilkalmistule tolle aja peamiste poliitikute ja haritlaste juuresolekul. Clara Campoamor palus koos mitme intellektuaaliga, et Carmen de Burgose järgi nimetataks Madridis üks tänav. Tema tütar suri 1939. aastal 41-aastaselt.
Pärast kodusõda ja Franco režiimi võitu kanti Carmen de Burgose nimi keelatud autorite nimekirja ning tema raamatud kadusid raamatukogudest ja raamatupoodidest.
Töö
Carmen töötas ajakirjades Diario Universal, El Globo, La Correspondencia de España ja El Heraldo de Madrid ning ajalehes ABC, mille esimene toimetaja ta oli. 1909. aastal kajastas ta Melilla sõja sündmusi, olles üks esimesi naissoost Hispaania sõjakorrespondente.
Lisaks pingelisele ajakirjandustööle on tähelepanuväärsed tema konverentsid feministliku liikumise vallas, näiteks "Naiste sotsiaalne missioon" (1911) ja "Naine Hispaanias".
Üks tema populaarsemaid romaane on "Puñal de claveles" (1931), mis on kirjutatud tema elu lõpupoole ja põhineb sündmusel, mis on tuntud kui Níjari kuritöö. See leidis aset 22. juulil 1928 Cortijo del Frailes Níjari põldudel ja mis oli üks Federico García Lorca "Verepulma" inspiratsiooniallikatest.
Teda peetakse üheks esimeseks naiste sotsiaalse ja kultuurilise rolli kaitsjaks. Ta oli varane "feminist", kuigi ta vihkas seda terminit. Oma teoses "La mujer moderna y sus derechos" ehk "Kaasaegne naine ja tema õigused" (1927) määratles ta oma seisukohta kui leplik feminism, selgitades: "See ei ole sugupoolte võitlus ega vaen mehe vastu, vaid naise soov teha temaga koostööd ja tema kõrval töötada."
Mälestuse jäädvustamine
pisi| Paseo Maritime. Carmen de Burgos oma kodulinnas Almerías Tema järgi on nimetatud tänavaid ja avalikke hooneid tema sünniprovintsis Almerías ja mujalgi.
2017. aastal tähistas Hispaania Rahvusraamatukogu tema 150. sünniaastapäeva bibliograafilise näituse ja ümarlauaga.
Eivind Henriksen
Eivind Prestegård Henriksen (sündinud 14. septembril 1990 Oslos) on Norra vasaraheitja.
Krõštšõntsi
Krõštšõntsi (ukraina keeles Крищинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 5005. Pindala on 1,573 km².
Eivind Henriksen
Ta heitis 2011. aastal Halles Norra rekordi 74.59, millega alistas 1980. aastast Richard Olsenile kuulunud varasema rekordi 13 sentimeetriga.
Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis, kui sai 13. koha, jäädes 8 sentimeetriga finaalist välja.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas oli ta 77.38-ga kuues.
2021. aastal toimunud Tokyo olümpiamängudel parandas Henriksen neljal korral Norra rekordit ning võitis tulemusega 81.58 Wojciech Nowicki järel hõbemedali.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene’is 2022 võitis ta Poola vasaraheitjate Paweł Fajdeki ja Wojciech Nowicki järel pronksmedali tulemusega 80.87. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta pronksmedali Nowicki ja ungarlase Bence Halászi järel.
Julian Hanses
Julian Hanses (sündinud 31. augustil 1997 Hildenis) on Saksa võidusõitja.
Karjäär
Hanses alustas mootorispordikarjääri kardisõidust, millega tegeles aastatel 2010–2015. Tema olulisemad saavutused olid ADAC Kart Masters 2011 klassis X30 Junior klassis teine ​​koht, 2012. aastal X30 Senior klassis sama meistrivõistluste teine ​​koht, 2012. aastal ADAC Kart Bundesendlaufi kaks kolmandat kohta järjest ja 2013 ja tiitel ADAC Kart Masters 2014 seeniorklassis X30. Oma viimasel kardihooajal saavutas Hanses IAME rahvusvahelise finaali X30 vahetusmeeskonna klassis üheksanda koha.
2016. aastal läks Hanses üle vormelisõidule ja alustas oma hooaega Uus-Meremaa Toyota Racing Series'is koos Bruno Baptista, Thomas Randle'i ja Brendon Leitchiga. Üks väheseid sõitjaid, kellel pole varasemat vormelautode kogemust, saavutas ta meistrivõistluste arvestuses 19. koha kui viimane sõitja, kes kõigil võistlustel võistelnud. Ta kogus 226 punkti, kusjuures parimad tulemused olid 12. kohal Teretonga pargil ja Manfeild Autocourse'il. Seejärel tegi Hanses oma vormel 4 debüüdi ADACi Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus ta võistles koos Kenneth Gulbrandseni ja Mauro Auricchioga Team Timo Scheideri meeskonna eest. Tal oli raske debüüthooaeg, lõpetades punktideta ja kahe kaheteistkümnenda kohaga Circuit Park Zandvoortis, mis oli parim tulemus üldkokkuvõttes 35. kohal.
2017. aastal jätkas Hanses aktiivselt ADAC Vormel 4 sarjas, kuid läks koos Fabio Schereri, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammiga Team US Racingule. Tema tulemused paranesid klassis teisel hooajal ja ta kogus pidevalt punkte aasta esimesel poolel. Kolmandas sõidus Nürburgringil saavutas Hanses oma esimese poodiumikoha ning sellele järgnenud Sachsenringi sõidus võitis oma klassis esimese sõidu. 82 punktiga saavutas ta tabelis üheteistkümnenda koha.
2018. aastal debüteeris Hanses FIA Euroopa Vormel 3 meistrivõistlustel Team Macon Motorsporti meeskonnas koos Jack Doohani, Lukas Dunneri, Louis Gachoti ja Bent Viscaaliga, tehes oma debüüdi selles klassis alates 2013. aastast.
Eva Biaudet
pisi|Eva Biaudet (2009) Eva Rita Katarina Biaudet [biod'ee] (sündinud 27. veebruaril 1961 Helsingis) on Soome poliitik, Soome Rootsi Rahvapartei liige.
1989–1996 oli Biaudet Helsingi linnanõukogu liige ja 1990–1994 Soome Rootsi Rahvapartei asepresident.
Ta oli aastatel 1991–2006 Eduskunna liige ning 1999–2000 ja 2002–2003 Paavo Lippose teises valitsuses sotsiaalhooldus- ja tervishoiuminister.
2010–2015 oli ta Soome vähemuste volinik. Tema valimised tekitasid protesti, sest tal ei ole kõrgharidust ja niisugusel inimesel pole lubatud sellel ametikohal töötada. Biaudet on õigusteadust õppinud, aga pole kraadi kaitsnud. Biaudet'le anti eriluba sellel kohal töötada ja kaebus jäeti rahuldamata.
Vähemuste volinikuna palus Biaudet algatada eeluurimine Pohja kirikukihelkonna evangeelse luterliku vikaari Juha Molari suhtes, kuna tema blogi õhutavat vaenu, ja Põlissoomlaste parlamendisaadiku Teuvo Hakkaraise suhtes, kuna ta õhutavat vaenu moslemite vastu. Politsei ei pidanud kummalgi juhul vajalikuks kriminaalasja algatada.
Tema abikaasa on Thomas Forsström. Paaril on neli last: Amanda ja Julia (1991), David (1992) ja Simon (2000).
Johannes Uiga
Johannes Uiga (12. veebruar 1918 Tartu – 23. oktoober 1998) oli eesti kunstnik.
Ehkki Uiga on eelkõige tuntud natuurist maalinud maastikumaalijana, kes kujutas peamiselt Lõuna-Eesti maastikke, sealhulgas Pühajärve motiive, tegi ta varasemas loomingujärgus ka portreid. Samuti viljeles ta eri perioodidel aktimaale ja vaikelusid. Mare Ruus on Uigat nimetanud Eesti Cézanne'iks, kuna "mõlemad jõudsid impressionismi kaudu ekspressionistlike värvi ja vormi mängudeni".
Uiga oli Kunstiühingu "Pallas" auliige.
Kultuurimälestiste registrisse on kantud Johannes Uiga õlimaal "Maastik järvega" (1978), mis paikneb Põlva Pensioniametis.
Greene'i maakond (Mississippi)
Greene'i maakond (Greene County) on maakond Ameerika Ühendriikides Mississippi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Leakesville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1811. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 400.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Novõi Oskoli rajoon
Rajoon piirneb põhjas Tšernjanka rajooniga, idas Krasnogvardeiskoje rajooniga, lõunas Volokonovka rajooniga, edelas Šebekino rajooniga ja läänes Korotša rajooniga.
Rajooni pindala on 1401 km². Elanike arv oli 2012. aastal 42 504, 2009. aastal 43 851 ja 2002. aastal 47 380.
Novõi Oskoli rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Novõi Oskoli linna) ja seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
George'i maakond
George'i maakond (George County) on maakond Ameerika Ühendriikides Mississippi osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1910. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 578.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Woodruffi maakond
Woodruffi maakond (Woodruff County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Augusta.
Ajalugu
Maakond moodustati 1862. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7260.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
Dissoi logoi
"Dissoi logoi" (kreeka keeles δισσοὶ λόγοι, otsetõlkes "Vastanduvad kõned" või "Kahetised kõned") on tundmatult autorilt (või tundmatutelt autoritelt) pärinevad kõned, mis käsitlevad argumenteeritult vastandlikke teemasid (nt hea ja halb, kaunidus ja koledus, õiglus ja ebaõiglus, tõde ja eksitus). Kõned leiti Sextus Empiricuse tööde hulgast ja esimest korda avaldas need Henri Estienne 1570. aastal pealkirja "Dialexeis" (kreeka keeles διαλέξεις, otsetõlkes "Kõned") all. Uuemal ajal käibiv pealkiri "Dissoi logoi" tuleb mitme kõne esimestest sõnadest.
Kõnedega on seotud mitmed küsitavused, peamiselt: 1) kõne loomisaeg, 2) kõne algupärane dialekt ning 3) kõnede loomise eesmärk.
Hüpoteetiliste dateeringute alusel, mis paigutavad teose 5. sajandisse eKr ning teatava ühisosa tõttu Protagorase filosoofiaga ("Antiloogiad", vastandlike argumentide toetamine ), loetakse "Dissoi logoi" anonüümsusest hoolimata sageli sofistide teoste hulka.
Kirjandus
Sprague, R. K., "Dissoi Logoi or Dialexeis" - Mind, New Series, Vol. 77, No. 306 (Apr., 1968), Oxford University Press, 1968, lk. 155-167 (teksti tõlge inglise keeles)
Statsionaarne olek
Statsionaarne olek ehk püsiolek on süsteemi olek, mille puhul tema karakteristikud ajas ei muutu.
Julian Weber
Julian Weber (sündinud 29. augustil 1995 Mainzs) on Saksamaa kergejõustiklane, odaviskaja.
Weber tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros, kui pääses finaali ja oli tulemusega 81.36 üheksas.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas viskas Weber finaalis 81.26 ja oli kuues.
2021. aastal toimunud Tokyo olümpiamängudel sai ta tulemusega 85.30 neljanda koha.
2022. aasta juunis viskas Weber Hengelos isikliku rekordi 89.54. Kodustel Müncheni Euroopa meistrivõistlustel tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 87.66.
Roog-aruhein
Roog-aruhein (Festuca arundinacea) on rohttaimeliik kõrreliste sugukonna aruheina perekonnast.
Kirjeldus
Roog-aruheina pööris on kuni 35 cm pikk, kahekaupa männases asetsevate väga pikkade harudega. Alumises paaris on üks haru teisest veidi lühem. Pähikud on piklikmunajad 8–12 mm pikkused, sisaldavad 3–5 õit, hallikasrohelised ja enamasti lillaka varjundiga. Lehed on 3–10 mm laiad, tuhmrohelised, karedad. Kõrvakesed on poolenisti kõrt ümbritsevad. Alumised lehetuped on karedad. Kasvab tiheda puhmikuna. Roog-aruhein kasvab 50–150 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunis-juulis.
Kasvukoht
Roog-aruhein kasvab niisketel liivadel, mererannas, teeäärtel, puisniitudel, võsastikes.
Levik
Lääne-ja Põhja-Eestis sage, Lõuna-ja Ida-Eestis paiguti.
Hillar Põld
Hillar Hans Põld (7. september 1911 Kose, Kose kihelkond – 29. aprill 1980 Tallinn) oli eesti vaimulik ja Usuteaduse Instituudi professor.
Ta lõpetas 1929. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1935 Tallinna Konservatooriumi klaveriklassi klaverkunstniku diplomiga. Õppis aastatel 1935–1940 ja 1942–1943 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (cand. theol.). Prooviaasta oli ta Tartu Peetri koguduse II pihtkonnas õpetaja Jaan Muru juures. Ordineeriti 4. aprillil 1943 Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus piiskop Johan Kõpu poolt.
Oli aastatel 1943–1944 Tartu Pauluse koguduse I pihtkonna abiõpetaja, 1944 Mõisaküla koguduse õpetaja asetäitja, 1945-1953 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, 1945–1953 Pärnu praostkonna praosti kohusetäitja, 1946 Tori koguduse hooldajaõpetaja, 1953–1974 Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja, 1974–1980 Juuru Mihkli koguduse õpetaja ja Vahastu koguduse hooldajaõpetaja ning 1974–1977 Ida-Harju praostkonna abipraost.
Lisaks oli ta Usuteaduse Instituudi ajaloolise usuteaduse õppeülesannete täitja 1955–1962, nimetatud professoriks (tõenäoliselt) 1962–1980. Oli samuti EELK piiblitõlke- ja agendakomisjoni liige.
Ta kuulus ka Eesti Kristlik Üliõpilasühingusse (esimees 1937–1940) ja Eesti Akadeemiline Usuteadlaste Seltsi.
Hillar Põld suri 29. aprillil 1980 Tallinnas ja ta on maetud Simuna kirikuaeda.
Isiklikku
Tema isa Harald Põld oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Eesti Misjoni Seltsi välismisjoni juhataja, onu Peeter Põld oli teoloogiharidusega eesti kooli-, karskus- ja riigitegelane. Tema vend Eerik Põld oli kunstiajaloolane ja restauraator, teine vend Naan (Naatan) Põld oli Hamburgi muusikaülikooli lauluprofessor ning oratooriumide ja kantaatide solist.
Korporatsioon Filiae Patriae
Filiae Patriae tegevkonvent tegutseb Tartu ülikooli juures, ent vilistlaskogu on peale Tartu ka Tallinnas. Lisaks on korporatsioonil väliskoondised Rootsis, USAs, Kanadas ja Austraalias.
Lipukiri ja põhimõtted
Filiae Patriae lipukiri võeti vastu 1924. aastal ja see kõlab: "Eesti tütar, Eesti kodu, tugevasti seotud olgu!". Lipukirjas väljendub Filiae Patriae rahvuslikkuse ning eesti keele ja kultuuri väärtustamise põhimõte. Lisaks on korporatsiooni tegevuse aluseks "õestuspõhimõttest lähtuva sõpruskonna loomine" ja "liikmete tolerantsuse arendamine". Samuti peetakse oluliseks liikmete igakülgset arendamist ja tervislikke eluviise ning akadeemilise teadustöö soodustamist.
Asutamine ja tegevus 1920–1940
Korporatsioon Filiae Patriae asutati 27. oktoobril 1920 Eesti esimese naistudengite korporatsioonina, kui Tartu Ülikool kinnitas selle põhikirja. Filiae Patriae asutajaliikmed olid Erika Haller, Hella Jürgenstein, Marta Jürgenstein, Miili (Emilie) Kirschbaum, Erna Kutsar, Alma Mitt, Selma Mitt, Johanna Raig, Elsa Sepp ja Saima Vares. Korporatsioon võttis eesmärgiks ühendada haritud ja rahvuslikult meelestatud eesti naisi.
Korporatsiooni siseelu toimimiseks töötati välja kodukord ja põhimõtted, mille juures oli esialgu võimalik eeskujuks võtta vaid meeskorporatsioonide kodukordi, mida tuli olulisel määral mugandada. Ühtlasi võeti vastu suitsetamiskeeld, mis kehtib tänapäevalgi. Algusaastatel kehtisid ka mõned kurioossemad piirangud nagu lühikeste juuste ja pika õlarihmaga käekottide keeld, millest loobuti 1926. aastal.
1925–1926 astus korporatsioonist korraga välja suur hulk liikmeid (erinevatel andmetel 7–10), mille põhjusena nimetati "põhimõttelist vaadete erinevust". Korporatsiooni esimeste tegevusaastate jooksul astusid välja ka mõned asutajaliikmed. Põhimõtete pärast korporatsioonist lahkumine ei olnud siiski väga sage, enamasti oli põhjuseks majanduslik olukord või ajapuudus. Majandusliku olukorra pärast lahkunutel oli võimalik hiljem uuesti korporatsiooniga liituda.
Korporatsiooni vilistlaskogu loodi 1926. aastal, mil organisatsiooni esimesed liikmed lõpetasid ülikooli.
Korporatsioonis tegutses näitering, mis sai alguse mardipäevade lühinäidenditest. Näitering alustas tegevust 1931. aastal. Mängiti erinevaid eesti ja välisautorite näidendeid. Lisaks oli korporatsioonil laulukoor, mis sai alguse 1926. aastast tegutsenud topeltkvartetist.
1930 sõlmis Filiae Patriae sõpruslepingu Soome Hämäläis-Osakuntaga. Samuti suheldi tihedalt Läti naiskorporatsiooniga Gundega. Filiae Patriae oli ka ühiskondlikult aktiivne, osaledes näiteks Akadeemilise Hõimuklubi töös ning astudes Lilly Suburgi nimelise abiraha toetajaliikmeks. Filiae Patriae moodustas koos teiste naiskorporatsioonidega Naiskodukaitse IV jaoskonna.
Korporatsiooni tegevus oli küllaltki aktiivne, igal aastal lisandus keskmiselt 30 uut liiget, nii et 1940. aastal kuulus korporatsiooni 380 liiget, neist 109 tegevliiget, 28 noorliiget ja 243 vilistlast. Teistel andmetel oli liikmeid sel ajal 475, seejuures 106 tegevliiget, 28 noorliiget ning 341 üliõpilasvilistlast ja vilistlast.
Nõukogude periood ja pagulus
Nõukogude okupatsiooni alguses 1940 korporatsioon likvideeriti ja selle varad konfiskeeriti.
Delta Burke
Delta Burke (õieti Delta Ramona Leah Burke; sündinud 30. juulil 1956 Orlandois Florida osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Korporatsioon Filiae Patriae
Nõukogude periood ja pagulus
Eestis Filiae Patriae seejärel tegutseda ei saanud, küll aga jätkas tegevust välismaal, kuna Teise maailmasõja ajal oli Läände põgenenud koguni 214 liiget. Juba 1945. aastal moodustati esimene väliskoondis Stockholmis, hiljem ka USA-s, Kanadas, Austraalias ja Brasiilias.
Samal ajal jätkasid omavahelist suhtlemist ka Eestisse jäänud ning 1950. aastatel Siberist tagasipöördunud liikmed. Tallinnas toimus esimene märkimisväärsem kokkusaamine 1950 ning Tartus 1965. Koos tähistati erinevad tähtpäevi, muuhulgas ka Eesti Vabariigi aastapäeva. Tallinnas kujunes taoliste kokkusaamiste koodnimeks TONAKO ehk Toredate Naiste Koondis või Too Natuke Kohvi.
Taastamine ja taastamisjärgne aeg
Filiae Patriae taastamine tõusis päevakorda 1988. aastal, kui praost Harald Tammur viis kokku naisüliõpilased ja Filiae Patriae vilistlased. Taastamiseni jõuti 1989. aasta 17. veebruaril, kui Tartu Pauluse kirikus õnnistati sisse korporatsiooni lipp, misjärel peeti esimene ühendatud koosolek pärast 1940. aastat.
Filiae Patriae taastajaliikmed olid Kadi Tarand, Leida Lepik, Maris Jesse, Madli Vallikivi-Päts, Inge Kalamees-Bürkland, Liina Lukas, Katri Raik, Tiia Voor, Kätrin Mölder, Eda Rembel, Piret Põld-Tamm, Triin Roosve-Rahnu, Kadri Sügis-Pedak ja Piibe Paap.
Esialgu kohtusid liikmed üksteise kodudes, kuni saadi esimene kahetoaline konvendikorter Pargi tänaval. Liikmete hulga kasvades on kasvanud ka ruumivajadus, mis on päädinud oma konvendihoone saamisega. 2006. aastal ostis korporatsioon korteri ka Tallinnasse, kus seda kasutatakse eelkõige vilistlaste kogunemiskohana.
Tegevus
pisi|Korporatsioon Filiae Patriae Eesti Vabariigi 95. aastapäeva tähistamisel [[Tartu tähetorni juures]] pisi|Korporatsioon Filiae Patriae [[XXVI üldlaulupidu|XXVI üldlaulupeo rongkäigus 2014. aastal.]] Filiae Patriae regulaarsed siseüritused on koosolekud, referaadiõhtud, rebastunnid ja cantus- ehk lauluõhtud. Kaks korda aastas toimub kommerss koos õestuspeoga. Sügiskommersiga tähistatakse Filiae Patriae aastapäeva.
Lisaks siseüritustele korraldatakse ühisüritusi teiste akadeemiliste organisatsioonidega. Regulaarselt toimuvad ka vastastikused külaskäigud sõprusorganisatsioonidega.
Samuti tähistatakse erinevaid riiklikke ja Tartu ülikooliga seotud tähtpäevi. 2003. aastast tegutseb korporatsiooni laulukoor, millega on osaletud ka mitmel laulupeol.
Konverentsid
Alates 2000. aastate algusest on Filiae Patriae korraldanud konverentse, näiteks:
Kogumikud
Aastate jooksul on välja antud erinevaid ühiskondlikke probleeme ja Eesti ajalugu käsitlevaid kogumikke, mis enamasti on kaasnenud vastaval teemal peetud konverentsiga:
Rootsi
Rootsis loodi mitteametlikult 1945, kui mitmed sinnajõudnud Filiae Patriae liikmed hakkasid kooskäimise korraldama. Ametlikult loodi Rootsi koondis 1948. aastal ning oli ühtlasi Filiae Patriae esimene väliskoondis. Noorliikmeid hakati vastu võtma 1952. aastast ning esimene õestuspidu toimus 1955.
1956 loodi Rootsi koondise Göteborgi osakond ja 1967 Lõuna-Rootsi koondis. Lõuna-Rootsi koondis on oma tegevuse praeguseks lõpetanud ning selle liikmed on liitunud Rootsi koondisega. 2006 eraldus Göteborgi osakond Rootsi koondisest ja moodustas omaette Göteborgi koondise.
Rootsi koondis nimetati 2008 ümber Stockholmi vilistlaskoguks ja uusi liikmeid enam vastu ei võeta.
Ameerika Ühendriigid
USAs tegutseb kaks Filiae Patriae koondist: Ühendriikide koondis New Yorgis, mis asutati 1950. aastal, ja Kalifornia koondis.
Kalifornia koondis alustas oma tegevust 1962. aastal Ühendriikide koondise Los Angelese osakonnana ja eraldi koondiseks sai 1980. Kalifornia koondise nime all tegutseb see 1998. aastast. Kalifornia koondis tegutseb aktiivselt ning võtab vastu uusi liikmeid, olles seejuures üks suuremaid Californias tegutsevaid eesti üliõpilasorganisatsioone. 2015. aasta jaanuaris võttis koondis vastu oma kodukorra.
Kanada
Ka Kanadas on kaks koondist: Toronto koondis 1952. aastast ja Vancouveri koondis aastast 1959.
Austraalia
Austraalia koondis sai alguse 1954. aastal ja uusi liikmeid hakati vastu võtma kolm aastat hiljem.
Brasiilia
Lisaks on Filiae Patriae koondis olnud Brasiilias, ent sealne koondis on oma aktiivse tegevuse praeguseks lõpetanud.
Sõprusorganisatsioonid
Korporatsioonil Filiae Patriae on neli sõprusorganisatsiooni Soomes, Rootsis ja Lätis, ent lisaks neile suheldakse veel Kaunases tegutseva Neo-Lithuaniaga ja Lundi ülikooli juures tegutseva Kristianstads Nationiga.
Hämäläis-Osakunta
Sõprusleping Hämäläis-Osakuntaga sõlmiti 1930. aastal. Nõukogude perioodil suhtles Hämäläis-Osakunta Filiae Patriae väliskoondistega. 1991 sõlmiti uus sõprusleping.
Nylands nation
Suhtlus Helsingi ülikooli juures tegutseva rootsikeelsete üliõpilaste organisatsiooni Nylands nationiga sai alguse 1990. aastal ning sõprusleping sõlmiti kaks aastat hiljem.
Korporatsioon Daugaviete
1997 sõlmiti sõprusleping Läti vanima naiskorporatsiooni, 1921. aastal asutatud korporatsioon Daugavietega.
Gästrike-Hälsinge nation
Kõige värskemad sõprussidemed on Filiae Patriael Uppsala ülikooli juures tegutseva Gästrike-Hälsinge nationiga, kellega sõlmiti sõprusleping 2002. aastal.
Konvent
pisi|Filiae Patriae maja [[Tartus, Tartu Ülikooli Raamatukogu vastas]] Korporatsioon Filiae Patriae tegutseb Tartus aadressil Struve 4 Tartu Ülikooli Raamatukogu vastas. Maja saadi kingitusena Kalifornia koondise vilistlaselt Aleksandra Piibelt 2000. aastal. Enne Struve tänavale kolimist tegutses korporatsioon kõigepealt Pargi, seejärel pikemalt Riia tänaval.
Enne Teist maailmasõda tegutses Filiae Patriae pikemat aega aadressil Gildi 1, kuhu koliti 1927. aastal. Praeguses Postimehe toimetuse majas oli korporatsioonil seitsmetoaline korter.
Värvid
Filiae Patriae värvid on valge-puna-roheline, mida kasutatakse korporatsiooni lipul, värvikilbil, värviteklil, kitsal ja laial värvipaelal, särpidel ning rapiiridel. Korporatsiooni värvikombinatsioon on kasutusel ka mõningatel välismärkide hulka mitte kuuluvatel sümboolika elementidel nagu sõrmus ja aumärk.
Värvikombinatsiooni autor oli Saima Vares. Värvidele omistatud tähenduste järgi sümboliseerib valge põhjamaa lumevälju, hingelist puhtust ning hariduspüüdu; punane koidutaevast, isamaa-armastust, õestust ja noorustuld ning roheline kodumaa metsi ja niitusid, julget lootust ning energilist püüet paremuse poole.
Korporatsioonil Filiae Patriae puudub vapp, mille asemel kasutatakse korporatsiooni värvides värvikilpi.
Tekkel
Noorliikme välismärgiks on must rebastekkel, millel on hõbetatud sirkel vasakul pool. Sirkel ehk põimiktäht kannab tähendust "Vivat, crescat, floreat corporatio Filiae Patriae!" (Elagu, kasvagu, õitsegu korporatsioon Filiae Patriae!).
Rapiirid
Filiae Patriae välismärkide hulka kuuluvad ka rapiirid. Sõdadevahelisel ajal kasutati rapiire erinevalt teistest naiskorporatsioonidest ka õestumisel. Rapiiride kasutamisest õestumisel loobuti 1940. aasta kevadel.
Liikmeskond
Filiae Patriae liikmed jaotatakse vastavalt staatusele noorliikmeteks (noorl!), tegevliikmeteks, üliõpilasvilistlasteks (ülvil!) ja vilistlasteks (vil!). Noorliikmeid kutsutakse vastavalt üliõpilaskorporatsioonide traditsioonidele rebasteks (reb!), tegevliikmeid kaasvõitlejateks (ksv!). Noorliikmetel on vähem õigusi kui tegevliikmetel, üliõpilasvilistlastel ja vilistlastel. Tegevliikme staatuses ollakse üldjuhul kõrgkooli lõpetamiseni.
Filiae Patriae liikmeks võivad saada Eesti Vabariigi kõrgkoolides õppivad või õppinud eesti rahvusest naised, välisliikmetena ka teistest rahvustest Eesti kõrgkoolides õppivad naised, kes valdavad eesti keelt, ning Filiae Patriae sõprusorganisatsioonide liikmed Eestis õppimise ajal.
Louis Aragon
pisi|Louis Aragon Louis Aragon [lui arag'oon] (3. oktoober 1897 Neuilly-sur-Seine – 24. detsember 1982 Pariis) oli prantsuse kirjanik.
Ta oli vasakpoolsete vaadetega ja kuulus alates aastast 1927 Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse. Ta oli abielus kirjanik Elsa Triolet'ga. Aragon oli tihedalt seotud dadaistliku ja sürrealistliku liikumisega. Ta kirjutas luulet, romaane, esseistikat.
Eesti keelde on tõlgitud tema romaanid "Kommunistid" (1957) ja "Aurelien" (1965). Indrek Hirv on tõlkinud tema luuletuse "Mimoosid" (Vikerkaar 1995, nr 4).
Nikita Aržakov
Nikita Aržakov (vene keeles Никита Иннокентьевич Аржаков; sündinud 10. septembril 1962 Ožoginos Abõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi filmilavastaja. Ta on 1992. aastast Jakuutia rahvusliku filmikompanii Sahhafilm pearežissöör.
Aržakov lõpetas 1985. aastal Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli näitekunsti teaduskonna ja 2004. aastal Kõrgemate Stsenaristide ja Režissööride Kursuste režiiteaduskonna.
Ta on Venemaa Filmilavastajate Gildi liige.
Nikolai Dostal
pisi|240px|Nikolai Dostal (2016)
STS-9
STS-9 (tuntud ka kui STS-41-A ja Spacelab 1) oli NASA Space Shuttle'i programmi üheksas ja kosmosesüstik Columbia kuues missioon. See startis 28. novembril 1983 ja kestis 10 päeva. Missioon oli esimene kord, kui kasutati Spacelabi laborimoodulit ja viimane Columbia teenindatud missioon enne 1986. aasta jaanuaris toimunud missiooni STS-61-C.
Nikolai Dostal
Nikolai Nikolajevitš Dostal (vene keeles Николай Николаевич Досталь; 21. mai 1946 Moskva – 18. jaanuar 2023) oli pärsia juurtega Venemaa filmirežissöör ja stsenarist.
STS-9
STS-9 oli viimane kord enne missiooni STS-26, mil kasutati algset missioonitähistust. Uue süsteemi kohaselt oleks STS-9 olnud STS-41-A. STS-9 järel toimuma pidanud STS-10 tühistati laadungiprobleemide tõttu ja seetõttu järgnes sellele STS-41-B. Vana missioonitähistuse juurde naasti pärast Challengeri katastroofi.
Nikolai Dostal
Dostal lõpetas 1970. aastal Lomonossovi Moskva Riikliku Ülikooli žurnalistikateaduskonna ja 1972. aastal Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused (Giorgi Danelia meistrikursus).
Dostali esimene täispikk mängufilm valmis 1985. aastal; tema tuntuim film on 1990. aastal linastunud "Oblako-rai". 2005. aastal valmis selle järjefilm "Kolja – perekati pole".
STS-9
Ettevalmistused
Pärast missiooni STS-5 lõppu novembris 1982 uuendati ja ehitati ümber mitmed Columbia süsteemid. Enamik muutusi tehti selleks, et Columbia saaks kanda Spacelabi moodulit ja kuueliikmelist meeskonda. Süstikusse ehitati tunnel, mis ühendas Spacelabi Columbia õhulukuga ja lisati magamiskohad meeskonnaliikmetele. Columbia peamootorid vahetati välja võimsamate vastu. Columbialt eemaldatud peamootorid ehitati ümber ja neid kasutas hiljem kosmosesüstik Atlantis, mida sel ajal veel ehitati. Veel lisati Columbiale uued ja paremad kütuseelemendid ja TDRS satelliitite jaoks Ku-riba antenn.
Esimene stardikatse tehti 29. oktoobril 1983, kuid see tühistati, kui ühe stardikiirendiga tekkisid probleemid. Vigase stardikiirendi tõttu tuli Columbia koostehalli tagasi viia ja kiirendi viidi remonti. See oli esimene kord Space Shuttle'i programmi ajaloos, mil kosmosesüstik viidi stardiplatvormilt tagasi koostehalli. Columbia viidi stardiplatvormile tagasi 8. novembril 1983.
Missiooni kokkuvõte
STS-9 startis Kennedy Kosmosekeskusest 28. novembril 1983 kell 11 (EST).
Süstiku meeskond oli jaotatud punaseks ja siniseks meeskonnaks, mis tegid missiooni vältel 12-tunniseid vahetusi. Punasesse meeskonda kuulusid Young, Parker ja Merbold ja sinisesse kuulusid Shaw, Garriott ja Lichtenberg. Young ja Shaw viibisid oma vahetuste ajal tavaliselt süstikus ning ülejäänud meeskonnaliikmed Spacelabis.
Spacelab 1 oli äärmiselt edukas ja missiooni vältel sooritati 72 eksperimenti. Spacelab oli sedavõrd edukas, et NASA pikendas missiooni ühe päeva võrra ja sellest sai tollal pikim kosmosesüstiku missioon. Missiooni ajal kasutati edukalt ka satelliiti TDRS-1, mis kandis missiooni vältel Maale üle märkimisväärse koguse andmeid.
Columbia maandus 8. detsembri pärastlõunal Edwardsi õhujõudude baasi 17. maandumisrajal, olles tiirelnud 166 korda ümber Maa. Veidi enne maandumist süttisid hüdrasiini lekke tulemusel põlema kaks kolmest APUst. Süstik maandus sellest hoolimata edukalt. Leke ja põleng avastati hiljem, sest see oli ise kustunud, aga tekitanud ühele sektsioonile suuri kahjustusi. Columbia saadeti pärast seda kaasajastamiseks remonti ja see ei lennanud kaks aastat.
Kriibi tänav
Kriibi tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis.
Kriibi tänav on saanud nime 11. septembril 2013 endise Kriibi (Abo) talu järgi, mille maadele tänav on rajatud.
Grenada maakond
Grenada maakond (Grenada County) on maakond Ameerika Ühendriikides Mississippi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Grenada.
Ajalugu
Maakond moodustati 1870. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 21 906.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Harry Liivrand
Harry Liivrand (sündinud 17. juunil 1961 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane, -kriitik ja kuraator ning ajakirjanik ja diplomaat.
Aastatel 1984–1993 töötas Eesti Kunstimuuseumis vanemteadurina. Eesti iseseisvuse taastamise järel asus tööle ajakirjanduses, töötades ajalehes Hommikuleht. Üle kümne aasta töötas ta aga Eesti Ekspressi kunsti- ja kultuuritoimetajana (aastatel 1991 ja 1994–2008). Samal ajal töötas ta kuraatorina Tallinna galeriides Deco (1994–1998) ja Viviann Napp (2002–2006). Ta on korraldanud kümneid näitusi Eestis ja välismaal.