cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tereki rajoon
Tereki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kabardi-Balkaari Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Terek.
Mägi-õunapuu
Mägi-õunapuu ehk Sieversi õunapuu (Malus sieversii) on looduslik õunapuuliik.
Mägi-õunapuu kasvab Kesk-Aasia mägedes, nimelt Lõuna-Kasahstanis, Usbekistani, Kõrgõzstani ja Tadžikistani idaosas, Põhja-Afganistanis ja Hiinas Xinjiangi provintsis.
Mägi-õunapuu kasvab 5–12 m kõrgeks. Tema vili on suurem kõigi teiste metsikute õunaliikide viljadest, kuni 7 cm läbimõõdus. Ka väliselt võib mägi-õunapuu vilja kergesti pidada mõne aed-õunapuu sordi viljaks. Kuid puude erinevus on selles, et 62,2% puudel lähevad lehed sügisel enne varisemist punaseks, aga aed-õunapuul juhtub see kõigest 2,8% puudest.
Looduses kasvab ta enamasti 1200–1800 meetri kõrgusel merepinnast. Välimuselt on mägi-õunapuud mitmekesised: nii kõrged kui madalad, viljadki erinevad kujult, suuruselt, värvilt ja valmimisajalt. Mägi-õunapuud peetakse aed-õunapuu esivanemaks.
Mägi-õunapuud kirjeldas teaduslikult esimesena Carl Friedrich von Ledebour pärast oma Altai-ekspeditsiooni, mis toimus aastatel 1826–1827. Selle käigus avastas ta üle 400 taime. Ta kirjeldas mägi-õunapuud 1833. aastal, pani sellele nimeks Pyrus sieversii ja paigutas selle perekonda pirnipuu. Hiljem eraldati õunad pirnidest eraldi perekonda. Puule pani ta liiginime Johann Sieversi (1762–1795) järgi, kes avastas selle 1793. aastal Alaköli järve suubuva Urdžari jõe orus Kasahstanis.
Tänapäeval on mägi-õunapuu ohustatud liik. Tema metsade kogupindala on üksnes 110 km². Kõige suuremat ohtu kujutab endast ebaseaduslik metsaraie. Mägi-õunapuumetsi raiutakse selleks, et teha ruumi karjamaadele ja elamutele. Näiteks Almatõ rahvaarv on aastail 1959–2009 suurenenud 2,9 korda. Mõningane probleem on ka ristumine aed-õunapuuga.
Palju aastaid on uuritud aed-õunapuu põlvnemist. Hiljuti selgus, et kõige suurema panuse aed-õunapuu geenidesse on andnud tänapäevani säilinud asurkond, mis kuulub mägi-õunapuu liiki ja kasvab Ili jõe orus Tjan-Šani põhjanõlvul Loode-Hiinas ja Kasahstanis. Kuid ka mets-õunapuu on andnud oma panuse aed-õunapuu genoomi. On oletatud, et aed-õunapuu kujunemises on osalenud ka Malus baccata, aga selle kohta pole andmeid.
Tänapäeval kasutatakse mägi-õunapuud aretusprogrammides, mille abil loodetakse saada selliseid õunapuusorte, mis kasvavad aed-õunapuule praegu sobimatutes tingimustes. Peamiselt tähendab see õunapuu külmakindluse suurendamist. Samuti kasutatakse mägi-õunapuud teistsugustes aretusprogrammides, mille abil loodetakse suurendada aed-õunapuu vastupidavust haigustele.
Kasahstani suurim linn Almatõ on nime saanud õunte järgi, mis kasahhi keeles on алма. Linn asub mägi-õunapuu loodusliku levila keskel ja tema nime tõlgitakse sageli kui 'õunu täis'. Nõukogude võimu ajal kandis see linn nime Alma-Ata, mis kasahhi keeles tähendab 'õunte isa'. Alma tähendab õunu teisteski turgi keeltes, samuti ungari keeles.
Kariibi hoovus
Kariibi hoovus on soe hoovus Kariibi meres. Hoovab läände. Lääneotsas pöördub põhja ja hoovab läbi Yucatáni väina Mehhiko lahte.
Meloodia
Meloodia olemuse määravad üksteisele järgnevad helikõrguslikud intervallid ja helide rütm: meloodia on horisontaalne helikõrgusstruktuur.
Meloodia võib olla vormitud perioodina, mis võib jaguneda lauseteks, fraasideks ja motiivideks.
Meloodia võib olla sõnalise tekstiga või tekstita ning seda võib esitada kas lauldes (vokaalmeloodia) või pillil (instrumentaalmeloodia). Tekstiga meloodia võib olla süllaabiline või melismaatiline.
Meloodia intervallilis-rütmiline struktuur võimaldab meloodia tuvastamist sõltumatult konkreetsetest helikõrgustest: meloodia ei ole niivõrd konkreetsete helide, kuivõrd helikõrgusintervallide rütmiline järgnevus.
Meloodia ehitus sõltub ajastust ja muusikastiilist.
Meloodia kujundamist mõjutab harmoonia ja fraseerimine: kuidas meloodia algab ja lõpeb, millised on põhi- ja kõrvalhelid ning kuidas neid on rõhutatud, milline on pauside roll meloodias.
Muusikalisel meloodial võivad olla seosed kõnemeloodiaga, st selle modulatsioonide, prosoodia ja intonatsiooniga.
Sama horisontaalse helikõrgusstruktuuri piires tämbrite muutumisel tekkivat "meloodiat" hakkas Arnold Schönberg nimetama kõlavärvimeloodiaks.
Kuna meloodiat võib vaadelda iseseisva, tähendust kandva muusikateosena, siis sellele laieneb autoriõigus.
Struktuur
Meloodiat iseloomustab
Motiivid moodustavad fraase. Erinevalt range stiili vokaalpolüfoonia suurtest laululistest meloodilistest üksustest, milles üldiselt eriilmelisi motiive välditi, leidub 18. sajandi lääne instrumentaalmuusikas terava profiili ja kontrastsete motiividega teemasid. Sellised reljeefsed motiivid andsid parema võimaluse edaspidiseks struktuuriliseks arendamiseks.
Schönberg leidis, et meloodiat oma kiire arenguga probleemipüstitusest lahenduseni võiks võrrelda aforismiga. Meloodia sarnaneb teadusliku hüpoteesiga, mis ei veena ilma piisava arvu katsetete sooritamiseta. Hästi läbi mõeldud meloodia on suhteliselt iseseisev. Hea meloodia tekitab vajaliku energia, et moodustada suuremaid üksusi, mis ületavad struktuurselt ja kujundlikult algse potentsiaalse motiivilise materjali.
Lääne muusikatraditsioonile on struktuuriüksuste noot-noodilt kordamine olnud iseloomuluk juba keskajast peale. Tsükliliste mustrite olemasolu piisavateks tõenditeks on nii AAB- kui k ABA-vormiskeem. Samas ei õigusta ükski absoluutne kriteerium kordamist meloodiakujunduse alusena. Juba üksi Schönbergi looming on tõestuseks vastupidisest, näidates vaheldusliku kordamise struktuurset tähtsust ning taaselustades gregooriuse laulu motiivilise rikkalikkuse. Lääne muusikas, eelkõige klassitsismis ja romantismis, korratakse meloodialõike põhiliselt tonaalse harmoonia huvides. Aga juba Berlioz, rääkimata Wagnerist, väldib kõige sugestiivsemate meloodiate kordamist. Meloodiat hakati nägema pigem inimese psühholoogilise teadvuse voolu kui inimese reaalse ratsionaalse taju väljendajana.
APT Game Generator
MTÜ APT GameGenerator (APTGG) on põhiliselt Tartus tegutsev mittetulundusühing, mille tegevusala hõlmab arvutimängude arendust ning sellega seotud tegevusi.
Tegevus
APT Game Generator tegutseb 2015. aastast mänguarendusega seotud ürituste korraldamise ning mänguarenduseks vajalike oskuste õpetamisega üle Eesti ja teistes Baltimaades.
APTGG korraldab mängujämme, töötube, loenguid, teabeüritusi ja lühikursusi. Kõik korraldatavad üritused on osalustasuta ning avatud kõigile huvilistele. Ürituste kohta jagatakse teavet APTGG Facebooki grupilehe kaudu.
Juhatus
MTÜ APT GameGenerator juhatusse kuuluvad Ott Madis Ozolit, Raul Kübarsepp ja Jürmo Mehine. Eelnevalt on juhatuse liikmetena ühingut vedanud ka Leene Künnap, Taivo Seppa ja Marko Korbun.
Liikmed
Ühingu liikmeks võib astuda iga mänguarenduse vastu huvi tundev isik.
Arhiiv
Arhiiv on ka rahvusarhiivi struktuuriüksus filmiarhiivi ja digitaalarhiivi mõistes.
Asutuse või isiku arhiiv on asutuse või isiku tegevuse käigus loodud või saadud arhivaalide terviklik kogum.
Arhivaalide korrastamist, kirjeldamist ja nende üleandmine arhiivi nimetatakse arhiveerimiseks ehk arhiivimiseks.
Avalikud arhiivid
Avalikud arhiivid on vastavalt arhiiviseadusele Rahvusarhiiv ja kohalike omavalitsuste (Tallinna Linnaarhiiv ja Narva Linnaarhiiv) arhiivid. Aastail 1999–2011 kuulusid rahvusarhiivi koosseisu ajalooarhiiv, riigiarhiiv ja maa-arhiivid (hiljem regionaalsed osakonnad), mis alates 2016. aastast on rahvusarhiivi osakonnad keskustega Tartus, Tallinnas, Rakveres ja Valgas.
Avalik arhiiv on arhiiviasutus Rahvusarhiivi ja kohaliku omavalitsuse arhiivi tähenduses. Avalik arhiiv tagab arhivaalide juurdepääsu.
Rahvusarhiivi peahoone Noora asub Tartus. Peahoone avati 2017. aasta algul.
Udria maastikukaitseala
pisi|400px|Udria maastikukaitseala Udria maastikukaitseala asub Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Perjatsi, Pimestiku Udria ja Meriküla maadel ning lahustükiga Arumäe külas. Kaitseala suurus on 375 hektarit ning jääb Perjatsi oja ja Narva-Jõesuu linna vahele pikki mereranda.
Ajalugu
Udria ala on osaliselt kaitse all juba alates 1939. aastast, mil tähelepanu alla võeti Udria kivikülv, hiljem ka rahnud. 1986. aastal moodustati seal Utria jõe oru ja parkmetsa kaitseala, pindalaga 9 hektarit.
Praegune staatus ja piirid on aastast 2007. Kaitseala on jagatud neljaks sihtkaitsevööndiks ja kaheks piiranguvööndiks.
Kaitsealal kaitstakse pangametsa, parki, klinti koos klindiastangute ja pankadega (Pimestiku pank, Udria pank koos Utria kõrgekalda ja Utria savikaldaga, Meriküla pank), rusukaldeid, rannavalle, pangaalust kooslust, püsitaimestikuga liivarandu ja metsastunud luiteid, vanu laialehelisi ning jääraku metsi, Utria ürgorgu ja selles voolavat Udria oja koos Utria joaga ja rändrahnudest mandrijää poolt mahajäetud kivikülve.
Kaitseala sisse jäävad ka I. aastatuhande esimesest (Papikivik) ja teisest poolest pärinevat neli kivikalmet.
Ultrafiltratsioon
Ultrafiltratsioon ehk ultrafiltrimine ehk ultrafiltreerimine on nähtus, kus vedelik liigub läbi poolläbilaskva (semipermeaabli) bio- või tehismembraani.
Ultrafiltratsioon erineb osmoosist selle poolest, et osmoos on iseeneslik protsess, aga ultrafiltratsioonis rakendatakse hüdrostaatilist survet.
BSD (täpsustus)
BSD on lühend, mis võib tähendada:
Nikolai Pirogov
Nikolai Pirogov (vene keeles Николай Иванович Пирогов); 25. november 1810 Moskva – 5. detsember 1881 Višnja (hiljem Pirogovo; praegu Vinnõtsja, Ukraina) oli vene kirurg, anatoom ja pedagoog.
Akadeemiline karjäär
Pirogov lõpetas 1828. aastal Moskva ülikooli, õppis aastatel 1828–1832 Tartu ülikooli Professorite Instituudis, kaitses 1832. aastal doktoriväitekirja, oli aastatel 1836–1841 professor Tartus ja 1841–1857 Peterburis. 1847. aastal võeti ta Peterburi Teaduste Akadeemia liikmeks.
Meditsiinitöö
Teda peetakse välikirurgia ja topograafilise anatoomia rajajaks. Ta oli üks esimesi arste Euroopas, kes kasutas narkoosiks eetrit, võttis kasutusele jäiga kipsmähise ja arendas jala amputeerimisel luuplastikat.
1855. aastal, Krimmi sõja ajal, oli Pirogov ümberpiiratud Sevastopoli peaarst. Seal hakkaski ta kasutama kipsmähiseid, mis vähendas vajadust amputeerimise järele. Samuti juhtis Pirogov meditsiiniõdede koolitust ja tööd – meditsiiniõed võeti tööle umbes kuu aega pärast seda, kui vastaspoolel alustas oma analoogilist tööd Florence Nightingale.
Pirogov juurutas Krimmi sõja ajal uue haavatute eest hoolitsemise strateegia. Haavatud vaadati põhjalikult läbi juba esimeses sidumispunktis. Kergemate haavadega haavatud evakueeriti tagalasse, kus neid hakati ravima statsionaarsetes sõjaväehaiglates, aga raskemate haavadega haavatuid opereeriti kohapeal, välitingimustes. Seetõttu loetakse Pirogovi ka lahinguväljakirurgia rajajaks.
1859. aastal avaldas ta anatoomiaatlase, mille pildid olid tehtud inimese külmutatud lõikude järgi.
Mälestuse jäädvustamine
Nikolai Pirogovi mälestuseks on talle Tartus tema järgi nimetatud Pirogovi platsile püstitatud monument, samuti on Gildi tänav Tartus vahepeal kandnud tema nime.
Suure osa oma elust Ukrainas veetnud Pirogovi palsameeritud keha säilitatakse Vinnõtsjas spetsiaalselt tema mälestustele pühendatud kirikus. Sealsamas lähedal tema kunagises mõisas tegutseb tänapäeval tema majamuuseum.
1947. aastal valmis stuudios Lenfilm mängufilm "Pirogov"
Anzoátegui osariik
Anzoátegui osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela lõunaosas. Piirneb põhjas Kariibi merega.
Osariik on loodud 1909. aastal. Halduslikult jaguneb osariik 21 omavalitsusüksuseks.
Osariigi peamised majandusharud on naftatootmine, turism ja kalandus.
Epopöa
Epopöa on antiikkirjanduses eepos või eepiline poeem.
Tänapäeval on epopöa mitmeosaline romaanisari. Näiteks Anton Hansen Tammsaare "Tõde ja õigus" I–V.
Jüri Aarma
pisi|Jüri Aarma juhtimas "Vaba rahva laulu" Kuressaare lossihoovis 20. augustil 2013 Jüri Aarma (30. mai 1951 Betseva küla, Kirovi oblast – 21. mai 2019 Tallinn) oli eesti näitleja, muusik ja kultuuriajakirjanik.
Elulugu
pisi|Jüri Aarma 1984. aastal esinemas ansambli [[Hampelmann (ansambel)|Hampelmann koosseisus Foto: Jaan Künnap ]] Jüri Aarma sündis küüditatud eestlaste peres. 1956. aastal saabus ta koos perega Eestisse, kooliajal elas Pärnus.
Aastatel 1970–1974 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri VI lennus (kursusejuhendajad Grigori Kromanov ja Mikk Mikiver).
Alates 1979. aastast kuulus ta koos Kaarel Kilveti ja Lauri Nebeliga 1980. aastate menuansamblisse Hampelmann, kes esitas humoorikaid rahvalikke laule. 1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel esines luges ja laulis ta sageli Eesti Raadio huumorisaates "Meelejahutaja".
Aastatel 1995–2001 tegi Jüri Aarma saatejuhina Eesti Televisioonis teatritegelastest persoonisaadete sarja "Siin ja praegu" (vähemalt 76 saadet), 2018.–2019. aastal jätkas sarnast saatesarja pealkirjaga "Praegu ja siin" Tallinna Televisioonis.
Alates hooajast 2010/2011 juhtis ta koos Gerli Padariga laulusaadet "Lauluga maale".
Looming
pisi|Jüri Aarma 1992. aastal
Raamat
2011. aastal ilmus Jüri Aarma intervjuude kogumik "Hobusest Mozartini" (kirjastus Maalehe Raamat).
Isiklikku
Tema isa oli Gunnar Aarma. Tema vend on August Aarma ja õde oli Maria Tilk.
Ta oli abielus koorijuhi ja muusikapedagoogi Merike Aarmaga, neil on poeg Kiur Aarma ja tütar Roosi-Mae Aarma.
Aarma noot oli sol-diees.
Jüri Aarma hukkus 21. mail 2019 rongiõnnetuses.
Aarma pere ostis 6000 euro eest Tallinna Kaarli kiriku Walckeri orelile 12 Jüri Aarma nimelist vilet.
Poitiers' lahing (1356)
thumb| thumb|Lahingukaart Poitiers' lahing peeti Inglismaa ja Prantsusmaa vägede vahel Saja-aastase sõja ajal 19. septembril 1356. Inglise väed, mida juhtis Must Prints Edward, purustasid lahingus Prantsuse sõjaväe ja vangistasid kuninga Jean II.
Eellugu
1355. aastal lõppes vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. Must Prints Edward marssis väikese sõjaväega Loire'i jõe äärde (6000 sõdurit). Poitiers' juures piiras Prantsusmaa kuningas Jean II ta väe ümber. Inglased, kes arvasid, et neil pole lootustki võita ülekaalukat vastast, palusid luba lahkuda võitluseta. Jean lükkas palve tagasi, olles veendunud, et vangistab Inglise troonipärija koos sõjaväega. Prints pani seejärel kaalule kõik, mis tal oli.
Lahing
Esimesena ründasid inglasi prantsuse rüütlid. Inglise väes oli palju Walesi mägilasi, kes olid relvastatud hiigelsuurte terasvibudega. Nendega lasti 3 jala pikkusi nooli hobuste pihta, mis lõpuks halvas rüütlite rünnaku.
Viimaks astus lahingusse Jean oma allesjäänud väega. Inglise vibuküttide nooled olid selleks ajaks otsa lõppenud. Järgnes lähivõitlus. Edwardil oli lähedal metsas peidus osa ratsaväest, mis ka rünnakule asus. Prantslased, kes kartsid ümberpiiramist, hakkasid põgenema, mille käigus vangistati nende kuningas.
Tagajärg
Prantsuse kuninga kaotus Poitiers' lahingus andis tõuke Pariisi ülestõusu ja žakerii puhkemisele.
Apure osariik
Apure osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela lõunaosas. Piirneb lõunaast Colombiaga.
Osariik on moodustatud 1901. aastal ja sai nime Apure jõe järgi. Halduslikult jaguneb seitsmeks omavalitsusüksuseks.
Gustav Hirsch
Gustav Reinhold Hirsch (vene Густав Иванович Гирш; 23. juuli 1828 Kullamaa Kullamaa kihelkond Läänemaa Eestimaa — 7. märts 1907 Tsarskoje Selo Peterburi kubermang) oli eesti arst (salanõunik), Venemaa keiser Aleksander III ja Nikolai II ihuarst.
Gustav Reinhold Hirsch oli üks esimesi eesti rahvusest arste. Õppis Haapsalu Kreiskoolis, Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1848–1853 Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemias, sai meditsiinidoktori kraadi Varssavi ülikoolist 1854 ja oli seejärel Peterburis sõjaväearst. Võttis arstina osa Krimmi sõjast ümberpiiratud Sevastopolis. 1865–1866 oli Krasnoje Selo keskhospitali ülemarst, kust kutsuti tulevase keisri Aleksander III saatjaks Volga reisil, mille järel jäi ka edaspidi tema arstiks. Hiljem sai temast keisri ihuarst ja ka keiser Nikolai II ihuarst.
Ta oli Peterburi Eesti patrioot, kelle kujunemisele ja tulevasele edukale karjäärile avaldas suurt mõju tema onu Philipp Jakob Karell, kes samuti eestlasest meditsiinidoktorina oli õukonna auihuarst. Hirsch toetas mitmeid Eesti rahva kultuuriüritusi, avaldas tervishoiualaseid artikleid Eesti ajakirjanduses. 1904. aastal valiti Haapsalu linna aukodanikuks teenete eest kuurordi edendamisel ja populariseerimisel.
Doktor Hirch on maetud Peterburi Volkovo kalmistule.
Kullamaa rahvuspäeval 18. oktoobril 2008 avati doktor Gustav Hirschi 180. sünniaasta puhul Kullamaa kirikuesisel platsil Kohila Graniidi valmistatud Gustav Hirschi mälestuskivi.
Perekond
Gustav Hirsch sündis Kullamaa koguduse köster Johann Bernhard Hirschi ja Frederika Johanna (sündinud Karell) pojana. Tema vanemad puhkavad Kullamaa kalmistul. Tema ema oli doktor Philipp Jakob Karelli õde.
Ta abiellus Maria Enghoffiga, kes oli eestlasest Uuemõisa mõisavalitseja Siim Enghoffi tütar ja eestlasest sõjaväearsti, tõelise salanõuniku (1906), Püha Aleksander Nevski ordeni kavaleri (1903) Friedrich Fabian Enghoffi (1829–1916) õde.
Volodõmõr Klõtško
Volodõmõr Volodõmõrovõtš Klõtško [volod'õõmõr klõtšk'oo] (ukraina keeles Володимир Володимирович Кличко, saksapäraselt Wladimir Klitschko, venepäraselt Vladimir Klitško; sündinud 25. märtsil 1976 Semej's Kasahstanis) on Ukraina poksija.
Harrastajana
Klõtško alustas poksimisega 1989. aastal. Ta osales harrastajana kokku 140 kohtumisel, millest võitis 134 (neist 65 nokaudiga) ja kaotas 6 kohtumist. Ta on viiekordne Ukraina meister.
Klõtško võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Luan Krasniqile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksei Lezinile (Venemaa).
Elukutselisena
Klõtško jätkas detsembris 1996 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 29. aprill 2017) pidanud 69 kohtumist ning on neist võitnud 64 (neist 53 nokaudiga) ja kaotanud 5 kohtumist (neist 4 nokaudiga).
Isiklikku
Ka Volodõmõr Klõtško vanem vend Vitali oli tuntud Ukraina poksija.
Tallinna–Viljandi rongiliin
Tallinna–Viljandi rongiliin on rongiliin Eestis.
Lellelt hargneb raudteeharu Pärnu suunas (vt Lelle–Pärnu raudteelõik).
Raudteeremont
Türi–Viljandi raudteelõik kapitaalremonditi 2011. aastal, misjärel oli võimalik rongidel sõita sel lõigul kiirusega 120 km/h. Türi–Viljandi lõik taasavati pidulikult 30. detsembril 2011 ja regulaarne reisiliiklus taastus seal 1. jaanuarist 2012. Raudtee remont lühendas Tallinna–Viljandi reisirongide sõiduaega 15 minuti võrra. 2021. aastal kapitaalremonditi Lelle–Türi lõik.
Reisiliiklus
Tallinna–Viljandi rongiliinil sõidavad vaid Elroni reisirongid. Käigus on nii Tallinna–Viljandi kiirrongid kui ka kaks tavarongi.
Peatused
Raudteepeatused Tallinna–Viljandi rongiliinil (kiirliin):
Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudteeliin
Kitsarööpmeline Tallinna–Viljandi raudtee rajati aastal 1901. Sellele eelnes Valga–Ruhja–Pärnu raudtee Mõisaküla–Viljandi haruteega, mis avati liikluseks 1897. aastal. Tallinna–Viljandi raudtee avati liikluseks 1901. aastal. pisi|[[Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudtee|Tallinna–Viljandi kitsarööpmelise raudtee Türi raudteejaam (1926)]] Raudteepeatused Tallinna–Viljandi kitsarööpmelisel raudteel, Eesti Vabariigis:
Tallinna–Pärnu rongiliin
Tallinna–Pärnu rongiliin oli rongiliin Eestis, mis algas Tallinnas ja lõppes Pärnus.
Limonaad
pisi|Limonaad Limonaad on gaseeritud alkoholita karastusjook.
Tallinna–Viljandi rongiliin
Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudteeliin
Aastatel 1971–1973 asendati Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudtee laiarööpmelise raudteega.
Kaubavedu
Kuni 1902. aastani töötas liin kahjumiga. Tänu rongiliiniga kaasnenud tööstuse arengule Viljandis oli liin kasumis kuni I maailmasõjani. Raudtee klientideks olid 1903. aastast tegutsenud E. Pohli tuletikuvabrik, 1905. aastast tegutsenud U. Pohrti masinavabrik ja 1912. aastal asutatud Viljandi linavabrik.
Eesti Vabariigi ajal kasutasid raudteed paljud Viljandimaa tööstusettevõtted, sealhulgas 1928. aastal avatud Võhma Eksporttapamaja jt.
Limonaad
Traditsioonilise retsepti järgi valmistatud limonaadi algne värvus on karamellikollane. On ka värvituid limonaade, näiteks Kelluke.
Tallinna–Pärnu rongiliin
Lellelt hargneb raudteeharu Viljandisse (vt Tallinna–Viljandi rongiliin).
Parv (bioloogia)
pisi|300 px Parv on ühe loomaliigi isenditest moodustunud ajutine koos liikuv kogum. Enamasti kasutatakse mõistet kas lendavate (näiteks linnud, putukad) või ujuvate loomade (kalade) puhul.
Ricco Groß
Ricco Groß (sündinud 22. augustil 1970 Schlemas) on Saksa laskesuusataja. Neljakordne olümpiavõitja, lisaks saanud veel kolm hõbemedalit ja ühe pronksmedali.
Parv (bioloogia)
Vaata ka
Пасаж Schwarmverhalten Swarm behaviour Enjambre
Ricco Groß
Olümpiamängud
Nii 1992. kui ka 1994. aasta taliolümpial oli ta 10 kilomeetris 2. ja teatesõidus olümpiavõitja.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 kilomeetris 15. ja teatesõidus 1.
Maailmameistrivõistlused
1991 Soomes Lahtis oli ta 10 kilomeetris 16., meeskondlikult 4. ja teatesõidus 1.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 10 kilomeetris 64. ja 20 kilomeetris 6.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 10 kilomeetris 3., teatesõidus 1. ja 20 kilomeetris 55.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult 6., 10 kilomeetris 12., teatesõidus 2. ja 20 kilomeetris 9.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 34., teatesõidus 1., jälitussõidus 26. ja 20 kilomeetris 1.
1998 Austrias Hochfilzenis oli ta teatesõidus 2.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 kilomeetris 6., teatesõidus 4. ja jälitussõidus 2. ning Holmenkollenis 20 kilomeetris 1.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 7., teatesõidus 3., jälitussõidus 18., ühisstardis 6. ja 20 kilomeetris 9.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 27., jälitussõidus 14., ühisstardis 4. ja 20 kilomeetris 7.
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta 10 kilomeetris 2., jälitussõidus 1., 20 kilomeetris 3. ja teatesõidus 1.
2004 Austrias Oberhofis oli ta 10 kilomeetris 2., jälitus- ja teatesõidus 1., 20 kilomeetris 4. ning ühisstardis 29.
Maailma karikas
Maailma karika etappidel on Groß 17. märtsi 2002 seisuga olnud 135 korda 25 parema seas. Ta on 16 etappi võitnud (neist 5 individuaalselt), olnud 21 korda teine (neist 15 individuaalselt) ja 16 korda kolmas (neist 13 individuaalselt).
Tabavus lamades 92% ja püsti 86%.
Maailma karika kokkuvõttes oli ta 1991 7., 1993 ja 1994 10., 1996 7., 1997 4., 1998 2., 1999 4., 2000 8., 2001 9., 2002 7., 2003 ja 2004 3.
Juunioride maailmameistrivõistlused
1989 Norras Vossis oli ta meeskondlikult 1. ja teatesõidus 3., 1990 Soomes Sodankyläs teatesõidus 1.
Isiklikku
Kasv 178 cm, kaal 76 kg (2002). Elab Ruhpoldingis, töötab armees. Auaste: ülemveltveebel (Hauptveltwebel). Abielus, 3 poega. Hobiks nimetab mootorisporti. Laskesuusatab alates 1983.
Mutšalinda
Mutšalinda ehk Mutšilinda oli naagakuningas, kes valitses  naagasid  Indias  Buddha Sakjamuni   aegadel, kes  isiklikult valvas ja kaitses Buddhat .Legend räägib, et kui Buddha oli bodhipuu all  ja  mediteeris,   muutusid  taevad  tumedaks ja löputu vihm uputas maad. Sel hetkel laskus maapeale naagade valitseja Mutšalinda ja varjas mediteerivat Buddha taevastest langevate lõputute vihma hoogude eest. Kui suur torm lõppes, võttis ussikuningas inimese kuju, tegi Buddhale maani kummarduse ja ruttas rõõmsalt tagasi enda paleesse. Ta näeb välja nagu hiigelsuurkuninga kobra kuid pea on inimese oma.
Mediteeriva Buddha kujutistel on ta tihti Gautama Buddha pea kohal, mitmepealise kobra  kujul vihmavarjuna kaitsmas Siddhartat tormi, vihma ja tuule eest. Sellel kujutisel on kaks sümbolit mille  tähendus on: väline kui varjupaik ja sisemine on  salajane tarkus ning teadmine, mida seostatakse läbi naagade tantratega.
Sven Fischer
Olümpiamängud
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 10 km distantsil 7., 20 km distantsil 3. ja teatesõidus 1.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 29., teatesõidus 1. ja 20 km distantsil 16.
2006. aasta taliolümpiamängud
Maailmameistrivõistlused
1990 NSV Liidus Minskis oli ta 20 km distantsil 68.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta meeskondlikult 1., 10 km distantsil 20. ja teatesõidus 3.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta meeskondlikult 14., 10 km distantsil 26. ja teatesõidus 1.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 km distantsil 24., teatesõidus 1., jälitussõidus 22. ja 20 km distantsil 5.
Andres Lepik
Andres Lepik (sündinud 27. aprillil 1957 Haapsalus) on eesti näitleja ja lavastaja.
Sven Fischer
Maailmameistrivõistlused
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 km distantsil 7., teatesõidus 4., jälitussõidus 3., Holmenkollenis ühisstardis ja 20 km distantsil 1.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 10 km distantsil 40., jälitussõidus ja ühisstardis 13. ning 20 km distantsil 19.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 km distantsil 5., jälitussõidus 3., ühisstardis 3. ja 20 km distantsil 11.
Andres Lepik
Rollid Ugalas
2001–2002
Reet Mägedi
Helgi Reet Leissar-Mägedi (sündinud 11. juunil 1934 Tallinnas) on eesti näitleja ja vaimulik.
Sven Fischer
Maailmameistrivõistlused
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta 10 km distantsil 12., jälitussõidus 11., 20 km distantsil 22., teatesõidus 1. ja ühisstardis 2.
Andres Lepik
Rollid Ugalas
2007–2008
Reet Mägedi
Ta sündis näitlejate perekonnas: isa Aadu Leissar, ema Johanna-Marie Leissar. Ta õppis aastatel 1951–1955 koos kaksikõe Mall Leissariga Draamateatri õppestuudios.
Sven Fischer
Maailmameistrivõistlused
2004 Austrias Oberhofis oli ta 10 km distantsil 16., jälitussõidus 8., 20 km distantsil 26., teatesõidus 1. ja ühisstardis 11.
Andres Lepik
Rollid Ugalas
2008–2009
Reet Mägedi
Reet Leissar oli aastatel 1955–1962 Ugala ja 1962–1976 Endla näitleja.
Sven Fischer
Maailma karikas
Maailma karika etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 140 korda 25 parema seas. Ta on mai 2005 seisuga 52 etappi võitnud (neist 30 individuaalselt), olnud 37 korda teine (neist 19 individuaalselt) ja 41 korda kolmas (neist 28 individuaalselt).
Andres Lepik
Lavastused Ugalas
1984–1985 1988–1989 1989–1990 1991–1992 1992–1993 1994–1995 1996–1997 1997–1998 1998–1999
Reet Mägedi
Aastal 1976 jättis ta teatri, käis leeris EELK Treimani koguduses ja läks õppima EELK Usuteaduse Instituuti. 1. detsembril 1978 ordineeriti ta EELK diakonõpetajaks ja määrati teenima Häädemeeste ja Treimani kogudusi. Aastal 1980 määrati ta teenima EELK Varbla Urbanuse kogudust, kus teenis kuni aastani 2002. Aastatel 1984–1992 oli ta paralleelselt ka EELK Tõstamaa koguduse hooldajaõpetaja. Aastal 1989 oli ta Varbla piirkonna Kodanike Komitee osakonna juhataja.
Sven Fischer
Maailma karikas
Tabavus lamades 84% ja püsti 84%.
Andres Lepik
Lavastused Ugalas
1999–2000
Reet Mägedi
Ta oli abielus näitleja Lembit Mägediga, nende poeg oli animaator Leho Mägedi (1968–2021).
Sven Fischer
Maailma karikas
Maailma karika kokkuvõttes oli ta 1993 6., 1994 2., 1995 18., 1996 3., 1997 1., 1998 3., 1999 1., 2000 3., 2001 5., 2002 4., 2003 10., 2004 9. ja 2005 2.
Andres Lepik
Lavastused Ugalas
2001–2002
Reet Mägedi
Rollid Ugalas
1956-1957 1957–1958 1958–1959 1959–1960 1960–1961 1961–1962 1962–1963
Sven Fischer
Isiklikku
Kasv 185 cm, kaal 85 kg (2002). Vallaline, 1 tütar. Hobideks nimetab reisimist, fotograafiat ja jahti. Teinud 2 põlveoperatsiooni. Laskesuusatab alates 1983.
Andres Lepik
Lavastused Ugalas
2003–2004
Reet Mägedi
Rollid Endlas
1963 1966 1967 1969 1970 1972 1973 1974 1976
Sven Fischer
Välislingid
Väga põhjalik fännide tehtud sait
Andres Lepik
Lavastused Ugalas
2008–2009
Karl Liigand
Karl Liigand (16. veebruar 1918 Petrogradi kubermang – 27. juuli 1997 Pikasilla) oli eesti näitleja.
Aastal 1935 lõpetas Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi.
Töötas 1937–1944 elektrikuna ja 1944–1973 Ugala teatris näitlejana.
Rolle Ugalas
1957–58 1958–59 1959–60 1960–61 1961–62 1962–63 1963–64 1964–65 1965–66 1966–67 1967–68 1968–69 1969–70 1970–71 1971–72 1972–73
Lavastus Ugalas
1964–65
Eha Raend
Eha Raend (29. veebruar 1932 Tallinn – 21. mai 2007 Tartu) oli eesti nahakunstnik.
Elulugu
Sündinud Tallinnas kunstniku perekonnas, lõpetas ta 1951. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Samal aastal alustas ta õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1957. aastal nahakunsti erialal.
Tema esimeseks töökohaks oli Tallinna kunstitoodete kombinaat, kus ta oli aastatel 1958–1961 mustritegija. Aastast 1961 oli tema elu seotud peamiselt Tartuga, kus ta töötas aastani 1988 kunstnikuna kunstikombinaadis Ars.
Lisaks oli Eha Raend aastatel 1972–1976 Tartu Kunstikooli õpetaja. Aastatel 1990 ja 1991 juhendas ta sama kooli lõpetajate diplomitöid.
1967. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.
Looming
Peamiselt valmistas Eha Raend vool- ja lõiketehnikas esemeid: märkmikke, karpe, kaasi, külalisraamatuid ja köiteid. Loomingu algaastatel iseloomustas tema teoseid ebasümmeetrilisus, oli märgata abstraktsionismi ja rahvakunsti mõjutusi. 1970. aastatest domineerisid Raendi loomingus rohkem loodusteemad. See tingis sümmeetrilisemate vormide ja maalilisema ornamendi kasutuselevõtu.
Tema esimene isikunäitus toimus 1979. aastal Tartu Kunstnike Majas.
Eha Raendi tuntumate teoste hulka kuuluvad:
Vietnami sõda
Vietnami sõda (1955–1975) oli Vietnamis toimunud sõjategevus mille tulemusena rajati Vietnami Sotsialistlik Vabariik.
Laiemalt tuntakse Vietnami sõjana sõjategevust, mis algas 1964. aastal, mil Ameerika Ühendriikide Kongress andis presidendile Lyndon Johnsonile loa viia väed Vietnami. Tõukeks sai 1964 Tonkingi lahe intsident. Johnson väitis, et USA laeva oli tulistatud. USA Kongress võttis vastu otsuse, millega lubati presidendil rakendada Indohiinas USA sõjaväeüksusi.
Ohha
Ohha on linn Venemaal Sahhalini oblastis. Asub Sahhalini saare põhjaosas Ohhoota mere kaldal.
Vietnami sõda
Osades käsitlustes on Vietnami sõda käsitletud laiemalt ning kaasatakse sinna ka USA ja Vietnami vahel toimunud sündmustele eelnenud ja järgnenud sündmusi. Selle käsitluse järgi peeti Vietnami sõda kolmes osas:
Ohha
Asutatud 1880. aastal avastatud naftaleiukoha juurde.
Vietnami sõda
Sõjas hukkus 2 miljonit vietnamlast. USA lennukid viskasid riiki üle 7 miljoni tonni pomme. Ameeriklasi hukkus sõjas ligi 59 000 ja haavata sai ligi 300 000 inimest. Vietnami sõda on USA ajaloo suuruselt 3. sõda.
Ometi ei suudetud partisanisõjapidajatest jagu saada. USA avalik arvamus mõistis sõja hukka ning järgmine Richard Nixon alustas Indohiinas strateegilist taganemist. 1972. aasta augustis lahkusid Indohiinast viimased USA regulaarväeosad. Vietnami sõjas osalesid ka mõned eestlased, kes teenisid USA, NSV Liidu või Austraalia koosseisus.
Ohha
Linn on naftatööstuse keskus.
Vietnami sõda
Eellugu ja sõja käik
Vietnami sõjaga seonduvad sündmused (eellugu, käik ja tulemused) on üheks tüüpilisemaks näiteks külma sõja ajaloos. Vietnam ja sellega piirnevad lähemad alad kuulusid alates 19. sajandist Prantsusmaa kolooniate hulka. Teise maailmasõja ajal langesid Prantsuse Kagu-Aasia kolooniad jaapanlaste kätte. Vietnamis tegutsenud kommunistlikud partisanid tõrjusid 1945.aasta suveks jaapanlased Põhja-Vietnamist välja ja kuulutasid seal välja Vietnami Demokraatliku Vabariigi, alustades sotsialistliku ühiskonna ülesehitamist.
Prantsusmaa Vietnami DV-d ei tunnustanud. See omakorda viis nende vahel sõjapuhkemiseni (1946–1954). Mõlemat sõdivat poolt toetasid liitlased: Vietnami DV-d kommunistlikud Hiina RV ja NSV Liit, Prantsusmaad aga USA (kes lootis sel moel tagada enesele Prantsusmaa toetust oma poliitikale Euroopas). Vähem tähtis ei olnud ka kommunismi tagasitõrjumistahe Aasia regioonis. 1954. aastaks oli Prantsusmaa sõja kaotanud ja Vietnami edasist saatust hakkasid otsustama suurriigid (Prantsusmaa, Suurbritannia, USA, NSV Liit ja Hiina RV). Vastavalt saavutatud kokkuleppele nähti ette Vietnami jagamine kaheks: kommunistlikuks Vietnami DV-ks Põhja-Vietnamis (pealinn Hanoi) ja lääneriikidele (st. kapitalismile) orienteeritud Vietnami Vabariigiks (pealinn Saigon). Kaugemas tulevikus oli ette nähtud ka mõlema riigi ühendamine. Prantsusmaa pidi antud piirkonnast oma väed välja tõmbama ja andma iseseisvuse ka teistele sealsetele aladele (Laosele ja Kambodžale). Vaatamata saavutatud rahuleppele ei nõustunud Vietnami DV riigi jagamisega ja toetas kommunistlike partisanide sõjategevust Lõuna-Vietnamis. See omakorda viis USA kohaloleku suurenemiseni: põhjuseks doominoefekti teooria ehk kartus, et kommunism levib riigist riiki edasi, kui õigel ajal sellele piiri ei pane.
I etapp: Indohiina sõda 1946–1954
Vietnam oli olnud Prantsusmaa Prantsuse Indohiina koloonia. Teise maailmasõja ajal oli Vietnam Jaapani võimu all. 2. septembril 1945 kuulutas vietnami kommunistide juht Hồ Chí Minh välja Vietnami Demokraatliku Vabariigi. Prantsusmaa seda riiki ei tunnustanud, järgnes Indohiina sõda 1946–1954: Điện Biên Phủ lahingu 1954 kaotasid prantslased. Genfi lepinguga tunnustas Prantsusmaa samal aastal Vietnami iseseisvust.
Esimese Indohiina sõja tulemusel jagati Vietnam kaheks mööda 17. paralleeli:
1954 otsustasid suurriigid, et 1956 korraldatakse vabad valimised ja riik ühendatakse taas – see ei teostunud. Prantslastel polnud Indohiina poolsaarel sõdimiseks enam piisavalt jõudu, neid hakkasid üha enam asendama ameeriklased. Kahe Vietnami vahel oli puhkenud 1950. aastate lõpul sõda. Lõuna-Vietnami kommunistide nimetus oli vietkongid.
II etapp: Vietnami sõda 1964–1973
thumb|vasakul|[[Khe Sanhi piiramine. Langevarjud varustusega Ameerika sõduritele]]
Vietnami kodusõda hakkas muutuma Vietnami-USA sõjaks.
USA sekkumise ajendiks oli nn Tonkingi lahe intsident. 2. ja 4. augustil toimusid seal väidetavalt kaks Põhja-Vietnami aluste rünnakut USA aluste vastu, pärast mida võttis Kongress vastu resolutsiooni, mis andis õigusliku aluse konflikti sekkumiseks. Hiljem on jõutud järeldusele, et 4. augusti rünnakut ei toimunudki. 2. augusti rünnakute kohta on eri arvamusi selles osas, kas need olid USA provotseeritud või mitte. On ka väidetud, et USA president käskis ise oma laevu tulistada, et Kongressilt suuremaid volitusi saada.
31. detsembril 1964 oli Lõuna-Vietnamis veel vaid 23 310 USA sõjaväelast; järgmisel aastal see kasvas järsult – 31. detsembril 1965 oli Vietnamis USA sõjaväelasi juba 184 314.
Sõjas osalesid:
Vietnami sõda oli erakordselt julm. USA heitis pomme rohkem kui Teises maailmasõjas (7 miljonit tonni). Kasutati napalmi, keemiarelva. Kaasnes massiline tsiviilelanike hukkumine. Vietnami sõja vastu protesteeriti ka USAs, eriti üliõpilased, kes keeldusid sõjaväkke minekust. Vietnami kommunistid olid eeskujulikult Nõukogude stiilis ajupestud, olles lojaalsed SUURELE Ho Chi Minhile, kelle õiget nimegi nad ei teadnud.
thumb|vasakul|USA väed toetusid lahingutegevuses paljuski helikopteritele. Pildil helikopter [[UH-1 Iroquois Huey]] Sel perioodil võtsid sõjapidamise raskuse Lõuna-Vietnami vägedelt üle USA väed ja sekkusid kommunistidega peetavasse sõtta. Hanoid toetasid kommunistlik Hiina ja NSV Liit (majanduslik ja sõjaline abi, sõjalised eksperdid). Vaatamata suurele sõjalisele ülekaalule ei soovinud ameeriklased edu saavutada. President Johnson koguni keelas aastal 1966 Lõuna-Vietnami algatuse tungida Põhja-Vietnami, et kommunistid kukutada. Meelehärmi tekitas sissisõja taktika, mille tõttu ameeriklased sattusid segadusse (ka Nõukogude väed olid ettearvamatute sisside tõttu kimpus Afganistanis ja Venemaa Föderatsiooni väed Tšetšeenias). USA käsi hakkas siduma nn rahuliikumise kriitika suurenemine kodumaal ja maailmas tervikuna (1960-ndate lõpust kasvas kogu maailmas vasakpoolsus). Tänapäeval on teada, et rahuliikumist suunas KGB Moskvast.
Suured kaotused tekitasid sõjatüdimust. Seetõttu üritas Valge Maja sõda nn vietnamiseerida: hakates oma regulaarvägesid välja tõmbama ja suurendasid sõjalist toetust Lõuna-Vietnamile. Kui 31. detsembril 1968 oli Vietnamis 536 000 USA sõjaväelast, siis 1970. aasta lõpuks oli see langenud 334 600le, 1971. aasta lõpuks 156 800le ning 1972. aasta lõpus vaid 24 200. 1973. aasta lõpus oli Vietnamis USA sõjaväelasi kõigest 50.
27. jaanuaril 1973 sõlmisid sõdivad pooled Pariisis rahulepingu. Nixoni julgeolekunõunik Henry Kissinger loovutas Lõuna-Vietnami kommunistidele, teades, et diplomaat Le Duc Tho ei kavatse kokkulepet pidada ja Lõuna-Vietnami rahule jätta. USA väed lahkusid Lõuna-Vietnamist märtsis 1973. Kommunistid alustasid Lõuna-Vietnami invasiooni jaanuaris 1974.
Lõuna-Vietnami väed ei suutnud ülekaalukale vaenlasele vastu seista. 27. aprillil 1975 algas mõne tuhande ameeriklase ja kümnete tuhandete Lõuna-Vietnami sõjaväelaste evakueerimine Saigonist. Saigon kapituleerus tingimusteta 30. aprillil 1975. Kommunistid marssisid Nõukogude tankide T-54 kaitsel sisse. Hanoi režiim ühendas Lõuna-Vietnami oma totalitaarsesse süsteemi. Miljon lõunavietnamlast saadeti ümberkasvatuslaagreisse, kus teadmata arv hukati ja hulk suri. Neist ohvreist ei ole maailm tahtnud midagi kuulda.
III etapp
Pärast ameeriklaste lahkumist läks Lõuna-Vietnam kahe aasta vältel kommunistide võimu alla. 1976 loodi ühendatud Vietnami Sotsialistlik Vabariik, kus võimul istusid kommunistid.
thumb|vasakul|USA sõdurid [[M60 (kuulipilduja)|M60-kuulipildujaga 1966. aastal]] Vietnamis oli sõja vältel kõige rohkem 569 000 USA sõdurit. Vietkongidest jagu ei saadud. Vietnami sõjas sai surma 58 230 ameeriklast. Haavata sai 305 000 meest
Kommunistid tapsid ajaloolasest genotsiidiuurija Rudolf Rummeli andmeil 1 miljon 670 000 inimest (Rudolph Rummel, "Summary Democide Totals"). Lõuna-Vietnami ja USA kaitseaktsioonide ohvriks langes 90 000 inimest.
Vietnami sõja mõjul toimusid kodusõjad ka Vietnami naaberriikides. Needki lõppesid kommunistide võiduga. 1975 muudeti ka Laos kommunistlikuks. 1975 võitsid kommunistid (nn punased khmeerid) kodusõja ka Kambodžas. Punaseid khmeere juhtis Pol Poth, kes saatis surma ligi kaks miljonit kaasmaalast, enne kui vietnamlased ta 1979 kukutasid.
1979 tekkis tüli Hiina ja Vietnami vahel, toimusid relvaintsidendid piiril. See oli enneolematu sündmus – kommunistlikud riigid omavahel sõjas.
Vietnami sõda oli USA suurim tagasilöök külma sõja jooksul: kommunistid tulid lisaks Lõuna-Vietnamile võimule ka Laoses ja Kambodžas. NSV Liidu ja Hiina RV mõju Kagu-Aasias kasvas. Kaasnes USA maine langus maailmas. NSV Liidu mõju suurenes arengumaadel, kus ebastabiilse majanduse tõttu valiti Nõukogude majandusliku ja sõjalise abi nimel sotsialistlik orientatsioon.
Eestlastest võttis Vietnami sõjast osa kindral Aleksander Einseln 1965–1966 ja 1971–1972 USA vägede koosseisus. Austraalia vägedega käis korduvalt Vietnamis Leo Jaago, kes meenutab sõda oma mälestusteraamatus "Marakratt. Sõdur kolmes sõjas. Emajõe lahingutest Vietnami džunglitesse".
Ho Chi Minhi rada
Mööda rada liikuva varustusega toetati Việt Cộngi ja Põhja-Vietnami Rahvaarmeed. USA üritas korduvalt varustusevedu õhureidide abil peatada, kuid tegelikult ei õnnestunud neil raja toimimist kunagi eriti häirida ja see laienes pidevalt, kuni sõja lõpuni. Ho Chi Minhi raja vastast tegevust raskendas ka asjaolu, et enamus võrgustikust paiknes Laose territooriumil ja Laos oli vähemalt vormiliselt neutraalne riik.
Maiski rajoon
Maiski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kabardi-Balkaari Vabariigis.
Theodor Vinnal
Theodor Vinnal (25. september 1898 Karula vald, Võrumaa – 12. oktoober 1945 Saksamaa) oli eesti notar.
Lõpetas 1918 Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1918 Tartu Ülikoolis arsti- ja 1920–1940 õigusteadust (lõpetas 1940).
Osales Vabadussõjas, oli notar Kuressaares, 1944 Saksa sõjaväes, langes 1945 prantslaste kätte sõjavangi, anti Nõukogude Liidule välja, suri põgenemiskatsel saadud haavadesse.
Apure jõgi
Apure on jõgi Lõuna-Ameerikas Venezuelas. Saab alguse Sarare ja Uribante jõe ühinemisel. Voolab peamiselt itta ja suubub vasakult Orinocosse. Pikkus 819 km, koos Uribantega 1038 km.
Apure ääres asub San Fernando de Apure linn. Jõe järgi on saanud nime Apure osariik.
Komsomolsk Amuuri ääres
Komsomolsk Amuuri ääres (vene keeles: Комсомольск-на-Амуре) on linn Venemaal Habarovski krais. Asub Amuuri jõe vasakul kaldal, 360 km kaugusel Habarovskist.
Kliima
Jaanuari keskmine õhutemperatuur linnas on –24 °C, juulis +20 °С. Aastane sademete hulk on 560 mm.
Ajalugu
Piirkonna põliselanikeks on nanaid. Tänapäeva linna ala kuulus Hiinale 1858. aastani, mil see läks Aiguni lepinguga Venemaale.
Asula on rajatud 1860. aastal Permskoje külana Permi oblastist ümber asunud talupoegade poolt. 1932. aastal anti asulale linnaõigused ja nimetati ümber Komsomolskiks linna ehitavate kommunistlike noorte auks. Tegelikult olid umbes 70% linnaehitajatest vangid. Linnas hakati arendama rasketööstust, rajati laevaehitustehaseid.
Majandus
Linnas on lennukitehas, kus toodetakse hävituslennukeid Su-27, Su-30, Su-33, Su-35, Su-57, laevaehitustehased ja masinaehitustehased.
Must metallurgia on tähtsuselt teine tööstusharu (32,2% toodangust): terasetoodang ulatub 0,7 miljoni tonnini.
Töötleva tööstuse käive oli 2006. aastal 24,1 rubla.
Linn asub Baikali-Amuuri magistraalraudtee (BAM) ääres. 20 km kaugusel kesklinnast asub lennujaam.
Planktoniammuti
Planktoniammuti on tööriist, mida kasutatakse planktoniorganismide arvu määramiseks soovitud sügavuselt kindla ruumalaga veeproovi kohta.
Ehitus
Enamasti on planktoniammuti silindrikujuline. Planktoniammuti külgsein on tehtud tihedast siidist ning see on osaliselt avatav ja suletav, põhi ja pealmine osa on ühendatud raudvarbadega. Metallpõhja küljes on väike kraaniga mahuti, kuhu kurnatav plankton kogutakse.
Siseveekogudes kasutatakse harilikult 10-liitriseid planktoniammuteid.
Andrus Vaarik
pisi|Andrus Vaarik mängimas [[Ivan Oravat (2009)]] Andrus Vaarik (sündinud 14. mail 1958) on eesti näitleja.
Vaarik on teinud mitmeid tuntud lavarolle, näiteks kehastanud Ivan Oravat.
Elulugu
pisi|Andrus Vaarik ja [[Mait Malmsten 1998. aastal]] 1982. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lend).
2005. aasta juunis avastasid arstid Vaarikul stenokardia ehk südame pärgarteri ahenemise ehk südame veresoonte lubjastumise ja nimetasid selle põhjuseks ületöötamist. Arstide soovitusel võttis Vaarik kuuks ajaks puhkuse.
Alates 2009. aastast töötas Vaarik pärast 17 aastat kestnud pausi taas Tallinna Linnateatris.
Märtsis 2021 teatas Vaarik, et lahkub Linnateatrist ning asub 15. aprillil tööle Pärnu teatri Endla näitlejana.
Ta oli alates 2013. aastast telesaate "Su nägu kõlab tuttavalt" kohtunik.
Tegevus poliitikas
Vaarik kuulub alates 2018. aastast Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 319 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Tema tütar on Marta Vaarik.
Black Mama
Black Mama on glasuurkohuke, mida toodab AS Kohuke.
Kohuke sisaldab glasuuri, kohupiima, taimerasva, vanilliini ja paksendajaid.
Planktonivõrk
Planktonivõrk on vahend, mille abil saab koguda veekogu planktonit ja määrata liigilist koosseisu.
Black Mama
100 grammi Black Mama kohukese energeetiline väärtus on 1262,6 kJ.
Planktonivõrk
Planktonivõrk koosneb koonusekujulisest siidvõrgust ja selle põhjal olevast otsikust ehk kannist, mis on kraaniga avatav.
Planktonivõrk lastakse nööri või trossi otsas soovitud sügavusele ja tõstetakse aeglaselt käsitsi või mehaaniliselt veesõidukile.
Suletava planktonivõrguga saab võtta ka kvantitatiivseid veeproove.
Kalamürgid
Sõnal "kalamürgid"" on mitu tähendust:
Helekottseenelaadsed
Helekottseenelaadsed (Hypocreales) on seente selts kottseente hõimkonnas.
Sugukonnad
Helekottseenelaadsete seltsi kuulub 7 sugukonda:
Arhivaal
pisi|Hollandi Arhitektuuriinstituudi arhiiv Rotterdamis Arhivaal on dokument, millele avalik arhiiv on hindamise tulemusena andnud arhiiviväärtuse. Arhivaal on osa rahvuslikust kultuuripärandist ning seda säilitatakse püsivalt.
Arhivaalid jagunevad avalikeks arhivaalideks ja eraarhivaalideks.
Avalikud arhivaalid on riigi- või kohaliku omavalitsuse organi või asutuse või avalik-õigusliku juriidilise isiku tegevuse tulemusena loodud või saadud arhivaalid või eraõigusliku juriidilise ja füüsilise isiku arhivaalid, mis on loodud või saadud seaduses või selle alusel sätestatud avalike ülesannete täitmise käigus.
Avalikud arhivaalid on osa rahvuslikust kultuuripärandist.
Eraarhivaalid on eraõigusliku juriidilise isiku ja füüsilise isiku tegevuse tulemusena loodud või saadud arhivaalid.
Arhivaalide hindamise ja korrastamisega tegeleb avalik arhiiv. Avaliku arhiivi pädevuses on hinnata, kas asutuses või organisatsioonid tekkivad dokumendid võib pärast nende aktiivset kasutusiga hävitada või nad antakse üle avalikku arhiivi, kus nad saavad arhivaali staatuse.
Hindamise kriteeriumiteks on:
Meistriliiga 2005
Meistriliiga 2005 võitis ja tuli seega 2005. aastal Eesti jalgpallimeistriks Tallinna FC TVMK.
Hooaeg
Meistriliiga suurenes kaheksalt meeskonnalt kümneni.
Sportlikult kvalifitseerunud Pärnu JK Tervis loobus meistrliigas mängimast, koha võttis üle esiliiga 2004. aasta hooaja viies FC Kuressaare.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.