cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deftones
Albumid
2007. aasta jaanuariks oli USA-s albumit müüdud 520 900 eksemplari.
Kogumikalbum B-Sides & Rarities ilmus 4. oktoobril 2005.
Viies album, "Saturday Night Wrist", ilmus 31. oktoobril 2006. Album tõusis 76 000 müüdud eksemplariga US Billboardi edetabelis kümnendale kohale.
Bänd vahetas oma kauaaegse produtsendi Terry Date'i Bob Ezrini vastu välja. Cunninghami sõnul nautis bänd Terryga töötamist. 2004. aasta novembris salvestama hakatud plaat valmis alles 2006. aasta kevadel. Pärast pea aastast pausi jäeti varasemad lindistused kõrvale ja plaadi produtseeris bändi Far kitarrist Shaun Lopez. Salvestusel tegid kaasa veel Annie Hardy bändist Giant Drag laulus "Pink Cell Phone" ja Serj Tankian bändist System of a Down laulus "Mein".
2007. aasta kevadel ilmus teine singel "Mein".
2007. aasta märtsiks oli USA-s albumit müüdud üle 200 000 eksemplari.
Albumikaane reproduktsioon asub Deftones Worldi kodulehel. Kuuendat plaati lindistati alates 2007. aasta sügisest. 4. novembril 2008 sai bassist Chi Cheng autoavariis raskelt viga ja langes koomasse. Algselt 2009. aasta alguses ilmuma pidanud album lükati määramata ajaks edasi.
Punks in the City
"Punks in the City" on ansambli Psychoterror album, mis ilmus 2002. aastal.
Navin Ramgoolam
thumb|Navin Ramgoolam Navinchandra Ramgoolam (नवीन चन्‍द्र रामगुलाम) (sündinud 13. juulil 1947) on Mauritiuse poliitik, kes on olnud kahel korral Mauritiuse peaminister.
Ta on Seewoosagur Ramgoolami poeg. Ramgoolan õppis arstiteadust Dublinis ning Suurbritannias. Hiljem on ta õppinud majandust.
Aastatel 2000–2005 oli Navin Ramgoolam opositsiooniliider. 2005. aastal toimunud parlamendivalimistel lubas ta tasuta ühistransporti õpilastele ja majandusreforme. Opositsioon võitiski parlamendis 3/4 kohtadest ning Navin Ramgoolamist sai peaminister. Ta lahkus ametist pärast detsembris 2014 toimunud parlamendivalimisi.
Bridgetown (Austraalia)
Bridgetown on linn Austraalias Lääne-Austraalia osariigis. See asub umbes 270 km Perthist lõunas.
pisi|left|Linna peatänav
Brookton
Brookton on asula Austraalias Lääne-Austraalia osariigis.
Martin Van Buren
Martin Van Buren (ristitud kui Maarten Van Buren; 5. detsember 1782 Kinderhook, New Yorgi osariik – 24. juuli 1862 Kinderhook) oli 8. Ameerika Ühendriikide president aastatel 1837–1841.
Mambo
Mambo on 1930.–1940. aastatel kujunenud Kuuba muusika- ja tantsustiil. Nimetus tähendab Haiti voodoo preestritari.
Martin Van Buren
Ta oli esimene USA president, kes polnud briti päritolu (oli hollandi päritolu) ning ka esimene president, kes oli sündinud USA-s. Van Buren on seni ainus president, kellele inglise keel polnud emakeel (selleks oli hollandi keel). Ka tema naine Hannah oli hollandlane.
Enne presidendiks olekut oli Van Buren lühikest aega New Yorgi osariigi kuberner (1829), USA Senati liige (1821–1828), Ameerika Ühendriikide riigisekretär (1829–1831), USA suursaadik Suurbritannias (1831–1832) ja Andrew Jacksoni teisel ametiajal asepresident (1833–1837).
1828. aastal asutas ta koos Jacksoniga Demokraatliku Partei.
Mambo
Põhisammudes esimesel taktiosal liikumist ei ole, teisel on samm ette või taha, kolmandal kantakse keharaskus tagasi teisele jalale ning neljandal tuuakse jalg juurde. Mambole nagu mitmele muulegi Ladina-Ameerika tantsule on iseloomulik puusahööritus, mis kaasneb keharaskuse ühelt jalalt teisele viimisega.
Martin Van Buren
Jackson, kes 1836. aasta presidendivalimistel ei kandideerinud tagasi, soovitas presidendiks just Van Burenit. Van Buren valiti oma partei presidendikandidaadiks ühehäälselt ja opositsiooniline Viigide Partei oli lõhenenud. Van Buren võitis valimised, kogudes 170 valijamehe häält (võitmiseks on vaja 148 valijamehe häält). Tema naine oli surnud juba 17 aastat varem, nii et esimese leedi kohuseid täitis tema minia Angelica Van Buren.
1840. aasta presidendivalimistel jäi ta ülekaalukalt alla Viigide Partei kandidaadile William Henry Harrisonile. Van Bureni ei valitud teiseks ametiajaks tagasi suuresti seetõttu, et tema valitsusajal, 1837. aastal oli riigis puhkenud suur majanduskriis, milles süüdistati presidenti ja mis ületati alles 1840. aastate keskpaigaks.
1848. aastal kandideeris Van Buren uuesti presidendiks Free Soil Party liikmena, kuid sai vaid 10,1% häältest ja mitte ühtegi valijamehe häält.
thumb|left|Martin Van Bureni vapp
Maputo
thumb|270px|Maputo siluett Maputo on Mosambiigi pealinn.
Maputo asub riigi lõunaosas India ookeani rannikul Maputo lahe kaldal Mlaula jõe suudmes. Maputo lahte suubub ka Maputo jõgi, aga linnast kaugemal lõunas.
Linna ümbritseb Maputo provints, kuid Maputo ise sellesse provintsi ei kuulu, vaid moodustab eraldi 1. järgu haldusüksuse.
Kliima
Maputos on troopiline kliima.
Öökülma pole Maputos iialgi olnud. Absoluutne miinimum +7 °C on mõõdetud juulis ja augustis. Seevastu veebruari absoluutne miinimum on 17 °C, jaanuaris ja märtsis 16 °C.
Võrreldes ülejäänud Mosambiigiga, on Maputo võrdlemisi kuiv: aastane keskmine sademete hulk on 761 mm. Vihmaperiood on jaanuaris (130 mm), veebruaris ja märtsis (mõlemad 125 mm), aga ka kuivaperiood ei ole täiesti kuiv: kõige kuivematel kuudel juulis ja augustis on kuu keskmine sademete hulk 13 mm.
Ajalugu
Maputo lahe avastas 1502 üks Vasco da Gama kaptenitest António de Campo. Aastal 1544 uuris kaupmees Lourenço Marques lahte suubuvaid jõgesid ja andis lahele nimeks Baia da Lagoa, mis tähendab portugali keeles 'laguuni laht'.
Aastal 1720 asutas Hollandi Ida-India Kompanii lahe kaldale fordi ja faktooria, mis allusid Hollandi Kapimaa kolooniale. Aastal 1730 jäeti need maha.
Seejärel püüdsid portugallased korduvalt lahe äärde väikest kindlustatud asulat rajada. Need katsed ebaõnnestusid sellepärast, et asulat kaitses väga väike hulk mehi, kes ei suutnud vastu seista neegrite rünnakutele. Asulad kandsid alati nime Lourenço Marques. Viimast korda purustati asula 1850. aasta paiku, kuid veel 1871. aastal kirjeldati seda väga vaesena: seal olid kitsad tänavad rohuhüttidega ning asulat kaitsesid 6 jala (1,8 m) kõrgune müür, roostes kahur ja käsitulirelvad.
Aastal 1868 kuulutas Transvaali Vabariigi president Marthinus Pretorius Maputo jõe, mis algas Transvaalist ja moodustas Transvaali loodusliku väljapääsu merele, mõlemad kaldad kuni mereni Transvaalile kuuluvaks. Seepeale sundis Portugal Transvaali järgmisel aastal tunnustama, et lahe kaldad kuuluvad Portugalile.
Aastal 1876 võttis Portugali valitsus asula rajamise korralikult käsile. Ümbruskonnas olevat soist maad hakati kuivendama, istutati kummipuid, rajati haigla ja kirik. Aastal 1887 sai asula linnaks ja sinna toodi üle Mosambiigi pealinn.
Aastal 1895 avati raudteeliin Pretoriasse. See aitas kaasa linna kasvule.
25. juunil 1975 Mosambiik iseseisvus. Sellest ajast on Maputo (seda nime kandis ta alates 1976. aasta veebruarist) Mosambiigi pealinn. Portugali kuulsuste ja tähtsündmuste järgi nimetatud tänavad nimetati ümber. Portugali kuulsuste mälestusmärgid võeti maha ja toimetati enamjaolt linna kindlusse.
Bodil Joensen
Bodil Bjarta Joensen (25. september 1944 – 3. jaanuar 1985) oli taani pornonäitlejanna.
Erich Johann Friedrich Toffer
thumb Erich Johann (Johannes) Friedrich Toffer (3. juuli 1892 Narva – 19. veebruar 1945 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), Soomusrongirügemendi ülem.
‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd
pisi `Abd al-`Azīz bin Abdul Rahman bin Faisal bin Turki bin Abdullah bin Saud bin Abdul Aziz bin Muhammad as-Sa`ud, tuntud ka Ibn Saudina (15. jaanuar 1875 Ar-Riyāḑ – 9. november 1953), oli Saudi Araabia esimene kuningas aastatel 1932–1953. Ta rajas Saudi Araabia kuningriigi võitluses teiste Araabia poolsaare kõrberiikidega, varem oli ta valitsenud Najdi (Nedždi), mille valitsejaks sai ta 1902. aastal.
Vaen brittide toetanud Al-Ḩijāzi poliitilise ja usulise valitseja Ḩusayn ibn ‘Alī vastu sundis teda eemale jääma araablaste ülestõusust I maailmasõjas, milles osalesid Ḩusayn ja Faisal I. Ent I maailmasõja järel laiendas Ibn Saud vahhabiitide usulahu abil oma valdused Punase mere rannikuni, hõivas Jiddah' ning muslimite pühad linnad Meka ja Medina (mis ajas rikkaliku sissetuleku palverändajate teenindamisest). 1921. aastaks oli kogu Kesk-Araabia allutatud Ibn Saudi võimule ja 1924. aastal tungis ta edukalt Al-Ḩijāzi, purustades Ḩusayn ibn ‘Alī, kes oli 1919. aastal kuulutatud enda kõigi araabia maade kuningaks. Jaanuaris 1926 kuulutati Ibn Saud Al-Ḩijāzi ja Najdi kuningaks, 1927. aastast eksisteeris kaksikmonarhiana Najdi ja Al-Ḩijāz Kuningriik, mis 1932 ühendati ja siis nimetati need territooriumid Saudi Araabia Kuningriigiks. 1934. aastal ründasid Saudi relvajõud Jeemenit ja hõivasid territooriume lõunas, kaasa arvatud Najrani ja Jīzāni linna. 1939. aastal avastati Araabia poolsaarel nafta, naftakontsessioonid anti Briti ja USA kompaniidele ja eksport algas 1946. aastal. Esimese naftabuumi ajal 1947–1952 muudeti endine karjuskuningriik moderniseeruvaks riigiks, kus naftatulem kasvas 10 miljonilt 212 miljoni dollarini aastas. II maailmasõja ajal oli Ibn Saud jäänud neutraalseks, kuid soosinud Ühendkuningriiki ja USA-d. 1945. aastal asutas ta Araabia Liiga, et etendada araablaste ühtsust.
Perekond
Ibn Saud oli klassikaline araabia hõimupealik, kes ühitas oma sõjalise tubliduse suure arvu naiste ja lastega. Ta juhtis maad nagu perekonnariiki, abiks 43 poega. Vanim poeg Saud nimetati 1933 kroonprintsiks ja sai Ibn Saudi surres 1953 kuningaks. Teine poeg Faisal oli Saudi Araabia välisminister.
Lavats
Ajaloost
Lääne-Euroopa ja Euroopa kirdeosa metsavööndi rahvastel (ka Eestis) olid varematel aegadel maaelamutes kasutusel mitmesugused lavatsid.
Lavatsid kadusid Eestis kasutuselt 19. sajandi teisel poolel, kauem püsisid need vaid ajutistes eluruumides (näit. kalamajades, punkrites jne).
Ehitus
Eestis paiknesid lavatsid enamasti rehetoa tagaseinas reheahju ja rehealuse vahel. Paari meetri laiused ja pikkused lavatsid mahutasid kuni 4 inimest, kitsamad ja lühemad üks–kaks inimest. Lavatsi aluspuud toetusid ühelt poolt postidele, teiselt poolt seinapalkide vahele. Aluspuudele pandi peale põhjalauad ning õled. Lavatsi all asus enamasti kanatool e. kanapuur.
Tänapäev
Tänapäeva mööblitööstus valmistab lihtsamaid äärepiirdeta lavats-voodeid, millel on neli jalga ja kõrgendusega peaalune. Lavatsi mõiste on praegu laiem, nii nimetatakse lavatsiks ka näiteks platvormvoodit, metallvedrudega voodiraami, lippidega voodipõhja jne.
Kahekorruselisi, ronimisredeli ja voodikastiga narisid valmistatakse peamiselt lastele.
Eesti murded
Eesti murretes on lavats kandnud erinevaid nimetusi:
Võlgnik
Võlgnik ehk deebitor on kohustatud pool võlasuhtes. Kõige tüüpilisem võlgniku näide on inimene, kes on saanud laenuks raha ja peab selle kindlaks kuupäevaks koos intressidega võlausaldajale tagasi maksma.
Maapäev
Maapäev (saksa keeles Landtag) on nimetus, mida on ajaloo jooksul kandnud erinevad esinduskogud saksa keeleruumis.
Broome
Broome on linn Austraalias Lääne-Austraalia osariigis. thumb|Jaapani kalmistu
Ousmane Issoufi Maïga
Ousmane Issoufi Maïga (sündinud 1945 Gao linna lähedal Malis) on Mali poliitik. Aastatel 2004–2007 oli ta Mali peaminister. Issoufi oli eelnevates valitsustes mitmetel erinevatel ministri kohtadel.
Issoufi on õppinud majandust Kiievi Ülikoolis ja Ameerikas Washingtoni Ülikoolis, kus ta sai kraadi panganduses ja rahanduses. On töötanud Maailmapangas ning Prantsuse rahandusministeeriumis, kus oli Iseseisva laenufondi asejuhataja (Assistant Director of the Caisse autonome d’amortissement)
2002. aastal sai temast Mali valitsuse noorsoo- ja spordi minister. Ahmed Mohamed ag Hamani kabinetis oli Issoufi esialgu rahandusminister, kuid alates 16. oktoobrist 2002 Transpordi ja infrastruktuuride minister. Peale ag Hamani tagasiastumist võttis ta vastu president Amadou Toumani Touré ettepaneku hakata valitsusjuhiks. Issoufi kabinet astus ametisse 29. aprillil 2004. 27. septembril 2007 esitas ta presidendile tagasiastumispalve, mille viimane ka rahuldas ja järgmisel päeval nimetati uueks peaministriks Modibo Sidibé.
Gjirokastër
Nimi
Uuskreeka keeles on linna nimi Argyrókastro(n) (Αργυρόκαστρο(ν)), itaalia keeles Argirocastro ja türgi keeles Ergeri. Need tulevad kreeka sõnast αργυρό 'hõbe' ja ladina sõnast castrum 'kindlus', niisiis tähendab linna nimi hõbekindlust või -linnust.
Rahvajutt räägib, et linn olevat nime saanud printsess Argjiro järgi, kes olevat end koos oma väikese pojaga kindluse tipust alla heitnud, kui Osmanite riik linna vallutas. Argjiro on tegelane albaania müütidest ja ta ei ole ajalooline isik. Legendi temast pani kirja Ismail Kadare 1960. aastatel ja ta asetas selle legendi sündmustiku 15. sajandisse. Linn ja selle nimi on aga palju vanemad.
Linn on tuntud ka "kivide linnana", sest enamik katuseid on kaetud kividega.
Asend
Gjirokastër on Albaania lõunaosas oleva Gjirokastëri maakonna ja selles oleva Gjirokastëri ringkonna keskus. See maakond piirneb kagus Kreekaga.
Maakonda piiravad edelast, loodest ja kirdest enam kui 2 km kõrgused mäed, aga selle keskel on Drino jõe org. Jõe kaldal asubki Gjirokastër 300 m kõrgusel merepinnast. Jõgi voolab kagust loodesse ja suubub Vjose jõkke.
Kliima
Gjirokastëris on lähistroopiline kliima, aga nagu Albaanias ikka, suhteliselt suure sademete hulgaga.
Aasta keskmine temperatuur on +13,5 °C. Kõige soojemad kuud on august ja juuli, mille keskmised temperatuurid on vastavalt +24 °C ja +23 °C. Kõige külmema kuu jaanuari keskmine temperatuur on +5 °C. Püsivat lumikatet ei moodustu.
Aastas sajab keskmiselt 1870 mm. Kõige sajusemad kuud on november (400 mm) ja detsember (320 mm), kõige kuivemad juuli ja august (10 mm). Aastas on keskmiselt 81 sajupäeva. Kõige rohkem sajupäevi on novembris (14) ja detsembris (12), kõige vähem juulis ja augustis (1). Aastane keskmine õhuniiskus on 66,8%. Kõige suurem on see novembris (75%) ja detsembris (73%), kõige väiksem juulis ja augustis (57%).
Ajalugu
Arheoloogid on leidnud Gjirokastërist varasest rauaajast pärit keraamikat, millesarnaseid leidub kõikjal Albaanias. Tõenäoliselt oli kogu tänapäeva Albaania ala tol ajal sama kultuuri mõjupiirkonnas.
Gjirokastëri maa-ala kuulus antiikajal kreeklastega asustatud piirkonda, mille nimi oli Chaonia. Tänapäevani on Gjirokastër üks Albaania kreeklaste kultuurikeskusi.
Gjirokastër asub Mali i Gjerë ('Laia mäe') küngastel. Kunagi oli linna kohal Gjirokastëri kindlus, mida ümbritsevatele küngastele hakati ehitama järjest uusi hooneid. Linnamüürid pärinevad 3. sajandist ja sel ajal oli linna nimi Αργυρόπολις (Argyropolis). Kindluse kõrged kivist müürid rajati 6.–12. sajandil ja alles pärast seda hakkas linn laienema müüridest väljapoole.
14. sajandil kuulus see Ípeirose despotaadi koosseisu. 1386 moodustati Gjirokastëri vürstkond, mida valitses kogu selle eksisteerimise aja Gjon Zenebishi, kuni Osmanite riik selle 1417 vallutas. Vürstkond likvideeriti järgmisel aastal ja 1419 sai Gjirokastër maakonnalinnaks Albaania sandžakis. 1432–1436 toimus albaanlaste ülestõus Gjon Zenebishi poja Depë Zenebishi juhtimisel, mille käigus ülestõusnud piirasid Gjirokastërit, aga ei suutnud seda vallutada. Türgi kindral Turahan-bei surus ülestõusu maha ja Depë Zenebishi hukati.
Gjirokastëri majad on ainulaadses albaania stiilis. Gjirokastëris on ka vana basaar, mis rajati 17. sajandil, kuid 19. sajandil tuli see pärast tulekahju uuesti üles ehitada.
1811 viidi Gjirokastër üle Janina pašalõki koosseisu. Sel ajal juhtis seda Ali-paša, rahvuselt albaanlane, kes muutis selle autonoomseks haldusüksuseks. Kui sultan Mahmud II taipas, et tal puudub sisuline kontroll Janina pašalõki üle, saatis ta sõjaväe seda vallutama. Kodusõjas sai Ali-paša lüüa ja hukati, misjärel pašalõkk 1822 likvideeriti.
1868 moodustati Ergiri sandžakk (Ergiri on Gjirikastëri türgikeelne nimi).
19. sajandil oli Gjirokastëril albaanlaste rahvuslikus ärkamises tähtis koht, sest seal toimus 23. juulil 1880 Gjirokastëri kogu, mille korraldas Prizreni liiga. Sel ajal oli oluline teema Osmanite riigi lagunemine ja kogu otsustas, et kui lääneriigid otsustavad albaanlastega asustatud alad eraldada Türgist ja anda naabermaadele, siis hakkavad nad mässama.
Linnas elas ka palju kreeklasi. Kui Osmanite võim lagunes ja nad oma väed piirkonnast ära tõid, puhkes Esimene Balkani sõda (1912–13). Selle ajal sisenes linna Kreeka sõjavägi ja kuulutas Gjirokastëri enesele kuuluvaks. Kuid sõja lõpetanud Londoni rahuleping ja selle 17. detsembril 1913 sõlmitud Firenze protokoll andsid linna Albaaniale. Asjade niisugune käik oli kohalike kreeklaste seas väga ebapopulaarne ning nad moodustasid Panepeirose assamblee, mis asus Gjirokastëris. Assamblee ei nõudnud küll otseselt ühinemist Kreekaga, vaid Albaania kolme lõunapoolse ringkonna laialdast autonoomiat või minekut suurriikide rahvusvahelise kontrolli alla. 28. veebruaril 1914 kuulutas assamblee Gjirokastëris välja Põhja-Epeirose autonoomse vabariigi, mis kinnitati Korfu protokolliga 17. mail 1914. Kuid vabariik kestis väga lühikest aega, sest Albaania riik varises Esimeses maailmasõjas kokku. Juba 1914. aasta oktoobris ja novembris sisenes Kreeka sõjavägi Põhja-Epeirosesse ning võttis enda kontrolli alla, aga 1916. aasta aprillis Kreeka annekteeris kogu Põhja-Epeirose. Seevastu 1919. aasta Pariisi rahukonverents taastas Albaania sõjaeelse status quo, piirid kaasa arvatud, ja andis Põhja-Epeirose koos Gjirokastëriga taas Albaaniale.
1939. aasta aprillis okupeeris Itaalia erilise vastupanuta kogu Albaania. 28. oktoobril 1940 puhkes Itaalia-Kreeka sõda. Ehkki Itaalia oli lubanud Kreeka kiiresti okupeerida, ei arenenud asjad päris nõnda. Kreeka sõjavägi sisenes detsembri alguses taas Gjirokastërisse ja hoidis seda enda käes seni, kuni Saksamaa sõjaline sekkumine sundis Kreeka 23. aprillil 1941 kapituleeruma. Siis anti Gjirokastër Itaalia kontrolli alla, aga kui Itaalia 1943. aasta septembris kapituleerus, võttis Albaania okupeerimise üle Saksamaa. Lõpuks vabastati Albaania võõrvägedest 29. novembril 1944 ja Gjirokastër läks taas Albaaniale.
Pärast Teist maailmasõda linna arendati. Praegu on see Lõuna-Albaania majandus-, haridus- ja kultuurikeskus. Linnas on üle 20 muuseumi ja seal peetakse üleriigilist rahvamuusikafestivali.
Gjirokastëris sündis 16. oktoobril 1908 Albaania diktaator Enver Hoxha. Tema kodus on tänapäeval majamuuseum.
Gjirokastëril on tähtis koht Ismail Kadare raamatutes, sealhulgas "Kivilinna kroonikas".
Aastast 2005 on Gjirokastëri ajalooline keskus UNESCO maailmapärandi objekti Berati ja Gjirokastëri ajalooline keskus koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistus.
Harilik humal
pisi|Humala[[istandus Saksamaal]]
Harilik humal (Humulus lupulus) on kanepiliste sugukonda kuuluv kahekojaline mitmeaastane väänduva varrega ronitaim. Vanasti kasutati peamiselt õlle pruulimisel. Humalast oleneb õlle mõru maitse, vahutatavus, lõhn, värvus ja pikem säilivus.
Humalat kasutatakse kesknärvisüsteemi erutuse, ärevuse, uinumisraskuste, unehäirete, väsimuse ja isutuse korral. Rahustav toime on nõrk ning oleneb tööstusliku preparaadi valmistamise tehnoloogiast. Mitmed und soodustavad käsimüügiravimid sisaldavad humalat. Samuti on humalal diureetiline toime.
Al
Al, AL või al võib tähendada mitut asja:
Harilik humal
Kasutuskõlblikud on emasõisikud, mida saab kasutada nii maitseks kui droogiks, humala noored võsud, mida võib süüa ning humala varred on kiudainerikkad.
Kirjeldus
Harilik humal on mitmeaastane 3–6 m pikkuse ja kuni 1 cm jämeduse varrega rohtne kahekojaline ronitaim. Vars on väänduv ja kattunud kahetipuliste haakjate ronikarvadega.
Lehed on suured, pika rootsuga ja vastakud. Ülemised lehed on ümardunud kuni munajad ning alumised 3- või 5-hõlmased, tömpide  hõlmadega, jämedalt saagjate või hambuliste servadega. Alumised lehed on lidus harjaskarvade tõttu karedad, alt heledamad, kattunud hõredate kollakate näärmekarvadega. Abilehed on munajad, terveservalised ning enam-vähem kokku kasvanud.
Õied on rohekasvalged või kollakasrohelised. Emasõied paiknevad tihedalt käbisid meenutavates õisikutes. Viljastamata emasõisikuid nimetatakse rahvapäraselt humalakäbideks (Lupuli strobilus). Humalakäbid on kaetud näärmetega. Isasõisik on pikk, hõre ning mitmeharuline. Õitseb juulis või augustis. Viljad valmivad septembris, oktoobris.
Kuna võsu võib kasvada kuu ajaga ligi 3 meetrit, on ta üks suurima joonkasvukiirusega taimi Eestis (ca 10 cm ööpäevas).
Keemiline koostis
Viljastamata emasõisikud ehk humalakäbid sisaldavad mõru vaigufraktsiooni (15–30%), millest umbes poole moodustavad atsetüülfloroglutsiinide hulka kuuluvad humalamõruained. Viimased jagunevad α-mõruhapeteks (2–10%; humuloon, kohumuloon, prehumuloon jt) ning β-mõruhapeteks (2–6%; lupuloon, adlupuloon, kolupuloon jt). Humalamõruained on labiilsed ühendid, mis lagunevad droogi kestavamal säilitamisel. Eeterlikku õli sisaldavad peamiselt näärmed (0,5-3%). Põhikomponendiks on mürtseen (30–60%), aga ka humuleen, farneseen, beetakariofülleen. Teistest ainetest on droogis ka flavonoidid (astragaliin, kempferooli ja kvertsetiini mono- ja diglükosiidid jt), sh halkoonid (ksantohumool, isoksantohumool, 6-isopentüülnaringeniin jt), aga ka atsüülfloroglutsinoolid, kumariinid jm.
Kasvatamine
Humalat kasvatatakse kõikjal maailmas, kuid suurimad tootjamaad on Saksamaa, Suurbritannia, Venemaa, USA, Austraalia ja Uus-Meremaa.
Kasutusviisid
Droogiks kasutatakse humalakäbisid ehk viljastamata emasõisikuid. Droogiks sobivad vaid rohekaskollased humalakäbid, mis on kogutud pisut enne valmimist alates augusti keskpaigast. Kollakaspruuni värvuse omandanud humalad on üle valminud ja droogiks ei sobi.
Varasemal ajal kasutati droogina ka kuldkollast pulbrit, mis saadi emasõisikute sõelumisel saadud näärmetest. Seda tunti nimetuse Lupulinum järgi.
Humal on nõrgalt rahustava toimega ning pikendab uneaega, samas suurendab uriinieritust. Humalat on kasutatud peamiselt kesknärvisüsteemi erutuse, ärevuse, uinumisraskuste, unehäirete, väsimuse ja isutuse korral. Humala kesknärvisüsteemi mõjustav toime pole aga kuigi kindel, mistõttu kasutatakse teda koos samalaadsete ravimtaimedega nagu palderjan, meliss, veiste-südamerohi jt.
Koos teiste ravimtaimedega kasutatakse humalat ka diureetilise ja valu vaigistava vahendina neerukivitõve, põiepõletiku jm korral. Väikestes kogustes tarvitatuna aitab humala östrogeenne toime vähendada ka menopausiga kaasnevaid öiseid higistamisi.
Humal alandab tõenäoliselt meeste sugutungi, kuid võib naistele mõjuda armurohuna ning on tõenäoliselt ka östrogeenselt aktiivne. Kui humalat manustada mõõdukalt, siis annab elujõudu.
Vanasti kasutati humalat hoopis õlletööstuses. Humala mõruained aitavad kaasa õlle paremale säilivusele. Õlle säilivus paraneb seetõttu, et mõruained sadestavad soovimatuid valkaineid ning pärsivad mikroobide elutegevust. Kolloidne humalavaik soodustab vahu püsimist.
Retsepte
Vesitõmmis: võtta 1–2 spl peenestatud humalaid 1 klaasi keeva vee kohta, lasta vähemalt 45 minutit tõmmata, kurnata ja tarvitada 1/2 klaasi kolm korda päevas ärevuse, erutuse ja söögiisupuuduse, õhtuste uinumisraskuste ja unehäirete korral.
Alkoholitõmmis: 10 g humalaid valada üle 100 g viinaga ja jätta vähemalt nädalaks, aeg-ajalt loksutades, pimedasse seisma: Kurnata jõuliselt pigistades. Tarvitada 40 tilka veega lahjendatult 3 korda päevas maksa- ja sapipõiepõletike korral.
Vastunäidustused on liigne väsimus, unisus ja rasedus ning imetamine. Võib avaldada koostoimeid hormoonravimitega.
Ületarbimisel võib humal tekitada iiveldust, peapööritust, liigset unisust. Kõrvaltoimena võib suureneda uriinieritus.
Ajalugu
Teadaolevalt kultiveeriti humalat esimest korda Saksamaal Hallertau piirkonnas aastal 736. Esimest korda kasutati humalat õlletootmises aastal 1079. Humal võeti kasutusele Briti õlletehastes 15. sajandil. Kultiveerimine Ameerika Ühendriikides algas 1629. Sakslased viisid humalakasvatuse 1860. aastatel Hiinasse ja Koreasse ning 1876. aastal Jaapanisse.
Bruce Rock
Bruce Rock on asula Austraalias Lääne-Austraalia osariigis.
Sakkart
Sakkart on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Sakkart (algselt Sakkard) on pandud Paadrema mõisavallas Hanila kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel on muudetud perekonnanime Sakkart kirjutusviisi (Sakart). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Sakkart alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Oliver Kruuda
Oliver Kruuda (sündinud 27. veebruaril 1967 Põlvas) on Eesti kunagine suurettevõtja. Ta on olnud peamiselt tegev toiduaine- ja meediatööstuses ning logistika valdkonnas. Ta on Eesti Olümpiakomitee ja Eesti Käsipalliliidu juhatuse liige. Ta kuulub Köök24 OÜ juhatusse ja omab osalust Angelton Kinnisvara OÜs. Oliver Kruuda maksejõuetuse tõttu on välja kuulutatud tema kui eraisiku pankrot 28. juunil 2021 Iirimaal. Samasisuline protsess oli kuni selle hetkeni käimas ka Eestis. 19. oktoobril 2021 kuulutas Tartu maakohus välja Kruuda pankroti.
Suurematest ettevõtetest on Kruuda omanud enamusosalust ettevõtetes Rakvere Lihakombinaat, Tallinna Piimatööstus AS, AS Kalev, AS Hiiu Kalur, AS Winum-E, AS Logistikakeskus, AS Sõnumileht ja AS Tere.
Elulugu
Veterinaaride peres kasvanud Oliver Kruuda on õppinud aastatel 1982–1984 Nõo Keskkoolis ja aastatel 1984–1985 Põlva Keskkoolis. Aastatel 1985–1988 õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaariat.
Aastatel 1994–1998 oli ta ASi Tallinna Piimatööstus juhatuse esimees, ASi Hiiu Kalur nõukogu liige. 1998–1999 AS Tallinna Piimatööstus nõukogu esimees. 1995–2000 AS-i Kalev nõukogu liige. 2000–2011 AS-i Kalev (2007 nimetatud ümber AS-iks Luterma) juhataja. 2010–2016 Tere AS-i juhatuse liige.
Ta elab alates 2020. aasta oktoobrist Iirimaal Dublinis.
2023. aastal määrati talle tingimisi vanglakaristus maksukuritegu eest.
Ühiskondlik tegevus
Oliver Kruuda on heldelt raha annetanud Eesti erakondadele, sealhulgas parlamendivälistele. 24. detsembril 2002 annetas tema ettevõte Mailtec Keskerakonnale miljon krooni. 28. veebruaril 2003 annetas Kruuda ettevõte Reformierakonnale pool miljonit krooni.
Ta on olnud Eesti Toiduainetööstuse Liidu president (2005–2009) ja Eesti Tööandjate Keskliidu volikogu liige (1999–2005). Alates 2001. aastast on ta Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni liige. 2007–2009 oli ta Eesti Kultuurkapitali nõukogu liige. 2002–2013 Eesti Ratsaspordi Liidu juhatuse liige ning alates 1999. aastast Eesti Käsipalliliidu president ja juhatuse liige.
Oliver Kruuda tegevus Keila-Joa suvilakompleksi erastamisel
13. veebruaril 2003 kuulutas keskerakondlasest rahandusminister Harri Õunapuu välja kirjaliku enampakkumise Keila-Joa suvilakompleksi müügiks alghinnaga 26 miljonit krooni. 18. märtsil 2003 kuulutas Õunapuu enampakkumise võitjaks AS-i Kalev REC, mille suuromanik oli Oliver Kruuda. Kalev REC ostis kompleksi 52,6 miljoni krooni eest. Kompleksi ostu-müügilepingu riigi ja Kalev REC vahel sõlmis rahandusminister Tõnis Palts septembris 2003.
23. detsembril 2004 ostis perekond Savisaarte ettevõte OÜ Fixor Holding, mille tegevjuht oli Edgar Savisaare poeg Erki Savisaar, Kalev RECilt kunagi kindral Johan Laidonerile kuulunud kahekorruselise heas seisukorras suvila ja selle juurde kuulunud 0,3 ha maad otse mere ääres 500 000 krooni eest. Edgar Savisaar teatas, et ostis selle bürooks või koolituskeskuseks. Kinnisvarahindajate hinnangul oli villa tegelik väärtus 2,5–3 miljonit krooni. OÜ Fixor Holding ise hindas oma aastaaruandes kinnistu maksumuseks 2,639 miljonit krooni. Samuti kinnitas ettevõte aastaaruandes, et ostis kinnistu edasimüümise eesmärgil. Eellepingu Laidoneri suvila ostmiseks sõlmisid Fixor Holding ja Kalev REC juba kevadel 2003, kui Kalev REC veel selle omanik polnud.
21. juulil 2004 ostis Raimo Kägule kuulunud ettevõte Marriot OÜ Kalev RECilt Keila-Joa suvilakompleksi kuulunud suvila 500 000 krooni eest ja müüs selle kiirelt edasi, teenides müügist hinnanguliselt 2,5–3 miljonit krooni. Ajal, mil Kruuda ettevõte enampakkumise võitjaks kuulutati, oli Käo elukaaslane Kristiina Ojuland välisminister. Ojuland ise väitis, et ei tea oma elukaaslase äriasjadest midagi.
Septembriks 2005 oli Kruuda müünud ka kõik teised Keila-Joa suvilakompleksi hooned ja teeninud müügist ligi 70 miljonit krooni.
Isiklikku
Oliver Kruuda oli abielus Ruta Kruudaga, kes hukkus helikopteriõnnetuses 10. augustil 2005. Abielust on sündinud kolm last: Gerda, Karl ja Gustav.
Ruta Kruuda mälestuseks loodi aastatel 2006–2013 tegutsenud Sihtasutus Ruta Kruuda Fond.
Tema poeg Karl Kruuda on rallisõitja.
Linalool
Linalool (IUPAC nimetus 3,7-dimetüülokta-1,6-dien-3-ool) on värvitu, küllastumata terpeenalkohol, mida leidub paljudest taimedest saadud eeterlikes õlides, on meeldiva bergamoti lõhnaga õli. Koriandri õlis sisaldub põhiliselt S-linalool. Linalooli keemiline valem on
СН3–С(СН3)=СН–СH2–CH2–С(СН3)(OH)СН=СH2
Kiraalsus
thumb|left|(S)-linalool (vasakul) ja (R)-linalool (paremal)Linaloolil esineb kiraalsuskese kolmanda süsiniku juures, mis annab kaks enantiomeeri: (R)-(-)-linalool ja (L)-(+)-linalool.
Looduses esineb mõlemat vormi, näiteks:(S)-linalooli esineb koriandri õlis ja (R)-linalooli esineb apelsini õites.
Kumbki vorm lõhnab inimestele erinevalt ning on ka klassifitseeritud kui erinevad lõhnaained.
Süntees
thumb|Linalooli saamine pineenist Linalooli keemilise sünteesi skeemid on komplitseeritud ja saagised väikesed (näiteks saamine pineenist või isopreeni telomerisatsioonisaadustest). Geraniooli leeliselisel hüdrolüüsil saadakse selle allüülne isomeer – linalool.
Keemiliste reaktsioonide käigus moodustuvad tihti ka linalooli isomeerid, nagu geraniool, nerool ja tsükliline isomeer α-terpinool.
Kasutused
Linalooli rollide alla kuulub taimede metaboliit, lenduva õli komponent, antimikroobne aine ja lõhnaaine (näiteks pesemisvahenditele lisamiseks).
Linalooli kasutatakse ka vähiravis, kui rakud ei allu enam tavapärasele ravile.
Linalooli on uuritud, kui antibakteriaalsete toimetega ainet vase ja C-vitamiini koosmõjul, olles võimelised takistama mikroobide levikut.
Ohutus
Linalool võib põhjustada ärritust, valu ja allergilisi reaktsioone, kui satub aerosoolina hingamisteedesse, suhu või imendub läbi naha. Eristus tuleb sellest, et puhas linalool ei ole organismile vastuoluline, küll on seda aga aine oksüdeerunud vorm.
Tartu Autoklubi
Tartu Autoklubi on Tartu ja kogu Lõuna-Eesti autohuvilisi koondav mittetulundusühing. Klubi põhieesmärk on viisaka liikluskultuuri propageerimine. Ka on klubi võtnud enda kohustuseks pakkuda Lõuna-Eestis autohuvilistele turvalist ja legaalset enese väljaelamise võimalust nii kiirendus- kui ka ringrajal.
Liikmed
Tartu Autoklubil on üle 200 lihtliikme. Nendel liikmetel on ligipääs klubi foorumile ja eelisõigus teabele klubi ürituste kohta.
Teise liikmete grupi moodustavad Tartu Autoklubi korraldusmeeskonna liikmed, keda on kokku paarikümne ringis. Need liikmed korraldavad võistlusi, läbivad koolitusi, võtavad osa klubilisest tegevusest ja omavad lihtliikmetest kõrgemat klubilist staatust.
Suure-Rootsi
Suure-Rootsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Csézy
thumb|Csézy 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse teises poolfinaalis 22. mail Belgradis Csézy (õieti Erzsébet Csézi; sündinud 9. oktoobril 1979 Mezőkövesdis) on ungari laulja.
Ahelreaktsioon
Ahelreaktsioon on protsess, mille käigus protsessi lõpptulemus (või kõrvaltulemus) käivitab uue samatüübilise protsessi. Ahelreaktsioon on iseennast võimendav sündmuste ahel. Ahelreaktsioonid on näiteks tuumalõhustumine, mõningad keemilised reaktsioonid ja elektronlaviin.
Csézy
Ta valiti lauluga "Szívverés" Ungari esindajaks 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Teises poolfinaalis 22. mail sai laul 6 punktiga viimase, 19. koha ja edasi ei pääsenud.
Suure-Rootsi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Maritsa
Maritsa või Marica [mar'itsa] ehk Évros (Vana-Kreeka kontekstis Hebros; bulgaaria Марица, kreeka Έβρος, vanakreeka ῞Εβρος, türgi Meriç) on jõgi Euroopa lõunaosas Balkani poolsaarel Bulgaaria edelaosas ning Kreeka ja Türgi piiril.
Suure-Rootsi
Suure-Rootsis Ula talus on sündinud kirjanik Albert Uustulnd.
Maritsa
Jõgi saab alguse Rila mägedest Lääne-Bulgaarias ja suubub Egeuse merre. Pikkus 480 km.
Suure-Rootsi
Külas asub Vätta sadam (Kärsa sadam).
Maritsa
Jõe ääres asuvad Pazardzhik, Plovdiv, Svilengrad ja Edirne.
Ahelreaktsioon
Keemiline ahelreaktsioon
Vesiniku (H2) ja kloori (Cl2) ühinemine ahelreaktsioonina toimub läbi vabade radikaalide tekke. Piisab ühe vaba radikaali (H või Cl) olemasolust, et see reageeriks mõne Cl2 või H2 molekuliga tekitades ühe soolhappe (HCl) molekuli ja uue vaba radikaali, mis omakorda alustab uut keemilist reaktsiooni.
Elektronlaviin
Elektronlaviin tekib tugevas elektromagnetväljas vabade elektronide olemasolu korral. Elektromagnetvälja poolt kiirendatud elektronid põrkuvad vastu aatomeid ja ioniseerivad neid. Selle tulemusena tekib järjest rohkem vabu elektrone, mis omakorda kiirendatakse elektromagnetvälja poolt ning mis löövad lahti uusi vabu elektrone. Niimoodi tekib näiteks elektriline läbilöök dielektrikus.
Tuumalõhustumine ahelreaktsioonina
Tuumalõhustumine toimub ahelreaktsioonina siis, kui igast lõhustunud aatomituumast vabanenud neutronid põhjustavad veel vähemalt ühe tuuma lõhustumise. Iga tuumalõhustumise tagajärjel vabaneb lisaks lõhustunud tuumapooltele veel 2-3 vaba neutronit. Osa neutronitest lendab tuumkütusest välja, osa neeldub tuumkütuse sees olevates lisaainetes (nn. neutronmürkides) ja ülejäänud leiavad uue tuumkütuse tuuma, mis neutroni neelamise järel lõhustub. Tekib ahelreaktsioon.
Ahelreaktsiooni toimumiseks peab lõhustuv materjal (ehk tuumkütus) ületama kriitilise massi. Sellisel juhul piisab ühest spontaansest tuumalõhustumisest, et vallandada ahelreaktsioon.
Kriitiline mass
Kriitiline mass on tuumkütuse hulk, mille puhul iga tuumalõhustumine tekitab vähemalt ühe neutroni, mis algatab uue tuumalõhustumise. Kriitiline mass sõltub lisaks tuumkütuse tegelikule massile veel paljudest teguritest, mis mõjutavad neutronite võimet algatada uut tuumalõhustumist. Need tegurid on:
Efektiivne neutronkordaja
Efektiivne neutronkordaja (k) on keskmine neutronite arv, ühe tuumalõhustumise kohta, mis tekitab uue tuumalõhustumise. Ülejäänud neutronid väljuvad tuumkütusest või neelduvad neutronmürkides. Neutronkordaja k väärtus määrab ahelreaktsiooni tüübi.
Toomas Taimla
Haridus
1982. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli. 1986. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (XII lend).
Töö
Ta töötas aastatel 1986–1992 Ugala teatri näitlejana.
Hiljem tegeles ta peamiselt ettevõtlusega. Viimaseks jäänud näitlejarolli tegi ta teleseriaali "Kelgukoerad" kahes osas 2010. aastal.
Sporditegevus
Toomas Taimla initsiatiivil asutati 2002. aastal Eesti Maastikuvibu Liit, tema teeneks oli ka Eesti Maastikuvibu Liidu saamine IFAA täisliikmeks 2003. aastal. Ta aitas maastikuvibulaskmise juurde mitmed tänapäeva tipplaskurid. Tema algatustest on elujõulised mitu vibuvõistluste sarja, kus osaleb enamik tänapäeva maastikuvibulaskureid. 2013. aastast peetakse Kajamaal Toomas Taimla mälestuseks iga-aastast maastikuvibu võistlust TOMs Memorial. Üritusest saadud tulu läheb Kajamaa Tomi Fondi.
Toomas Taimla oli ka aktiivne pokkeri mängija ja organisaator. Ta käivitas pokkeriportaali www.pokkerikool.com ja populaarse võistkondliku turniirisarja ETS. Ta oli üks Wismari pokkeriklubi asutajaid. 2010. aastal asutas ta Playmakers Clubi, mis propageeris kodumänge üle Eesti ja tõi juurde palju uusi pokkerisõpru.
Isiklikku
Tema poeg oli Tunnet Taimla.
Carlow
Carlow (iiri Ceatharlach) on linn Iirimaa kaguosas, Carlow' krahvkonna halduskeskus. Asub Barrow' jõe ja maantee N9 ääres Dublinist 84 km kaugusel kagus.
Sõpruslinnad
Carlow'l on kaks sõpruslinna:
pisi|püsti|tühi|Carlow' katedraal
John Quincy Adams
John Quincy Adams (11. juuli 1767 Massachusetts – 23. veebruar 1848 Washington) oli Ameerika Ühendriikide 6. president 1825–1829. President James Monroe ajal oli Adams riigisekretär.
1802 valiti ta Massachusettsi osariigi senatisse. 4. märtsil 1803 valiti ta omakorda USA Senatisse, senaator oli ta 8. juunini 1808. Pärast ametiaega nimetati ta USA esimeseks saadikuks Venemaal, volikirjad esitati tsaar Aleksander I-le 5. novembril 1809. Adams määrati uuele kohale tänu enda varasematele kogemustele selles maailmanurgas. Ta juhtis Genti rahulepingu (1814) komisjoni, millega lõpetati vastse Ameerika Vabariigi teine Suurbritanniaga peetud sõda ehk nii-nimetatud 1812. aasta sõda. Saadik Venemaa Keisririigis oli ta 1814. aasta aprillini.
Adams pidas põhjalikku päevaraamatut, kus on üksikasjalikult kirjas kõik sündmused 1. maist 20. maini Revalis, mil ta kolm nädalat ootas jääolude paranemist Soome lahel – kaasa arvatud ebaõnnestunud katse lahkuda 16. mail. 7. mai päevikusissekanne ütleb:
''“Tegin jalgsi ringi ümber terve linna, sisenedes samast väravast, kust välja läksin. Selleks kulus täpselt nelikümmend seitse minutit, järelikult oli teekond täpselt neli versta ehk kaks ja kaks kolmandikku miili. Siin on seitse üksteisest eri kaugusele jäävat väravat, tühi vallikraav ja tornidega müür. Linn on väga vana ja ehitatud gooti stiilis: tänavad on kitsad ja kõverad, hooned enamikus tellistest, mis on üle krohvitud, mõned ka kivist. Majadel on kivikatused, millel on väga järsk kalle; hooned on otsaga tänava poole. Sellises kohas tekib tunne, nagu oleksid sattunud 12. sajandisse.”''
14. mail külastas ta Kadriorgu, kirjeldades seda kui “paleed, mis jääb linnast umbes miili kaugusele ja mille Peeter Esimene ehitas oma keisrinna Katariinale”.
''“Hoone on väike, aga aiad on avarad ja rajatud tolleaegse moe järgi. Maja ühes nurgas on kolm punaseks värvitud telliskivi, mille väidetavasti pani sinna Peeter oma käega. Ülejäänu on krohvitud. Tavaliselt resideerib siin provintsi kindralkuberner Oldenburgi vürst. Aga praegu teda ei ole. Aedade serval on väike kasarmuküla, mis mahutab rügemendi sõdureid, ja eemal künkal, kus aiad lõpevad, seisab tuletorn. Tulekambris on viis lampi, kambril on uks, mis avaneb lahe poole, ja üks lamp on veel ukse kohal. See on Revali ümbruse kõige kõrgem punkt, kust avaneb tore vaade linnale, sadamale, lahele ja ümberkaudsetele aladele. Nägime sadamasse sisenemas üht väikest laeva, mis oli tänavusel hooajal esimene. Sadam ja laht on ikka veel jääs, aga pangad ei ole eriti suured ja paistab, et laht on läbitav.”''
Lisaks mitmetele ametlikele visiitidele ja Venemaa Napoleoni üle saavutatud võidu pidustuste jälgimisele avanes Adamsile võimalus heita pilk ka Eestimaa kubermangu eliidi argielule: ta käis ooperis ja ballil, einestas kaupmeestega ja mängis valitsusametnikega kaarte ning jõudis isegi avalikku sauna. Esimesel pühapäeval käis ta saksakeelsel jumalateenistusel toomkirikus, järgmisel aga külastas üht teist kirikut, et kuulata eestikeelset teenistust. Samuti jalutas ta läbi terve linna, imetledes korduvalt Toompealt avanevat vaadet: “Õhtupoolikul jalutasin *–] Toompeale – künkale, kus seisab linna kindlus ja kust avaneb tore vaade sadamale ja lahele, rannalähedastele saartele ja maale.”
Pärast saadikuteenistust Londonis Court of St Jamesis (1815–1817) nimetas viies USA president James Monroe Adamsi oma riigisekretäriks. Adams teenis riigisekretärina aastatel 1817–1825, mil muuhulgas osales USA valitsuse ühe esimese välispoliitilise tegevuskava koostamises, mis hiljem sai tuntuks Monroe doktriini nime all. Monroe doktriin kuulutas, et Euroopa suurriigid ei peaks sekkuma Ameerika mandri siseasjadesse.
thumb|John Quincy Adamsi vapp Ühendriikide presidendivalimistel sai valijamehi 4 kandidaati, kellest ükski ei kogunud absoluutset enamust. Andrew Jackson, kes oli saanud valimistel nii kõige rohkem hääli kui ka kõige rohkem valijamehi, pidas loomulikuks, et ta valitakse presidendiks. Ent neljast kandidaadist kõige vähem valijamehi kogunud Henry Clay andis oma toetuse Adamsile, kes kogus teises ringis absoluutse enamuse. Adamsist sai 1824. aastal vaidlustatud valimiste järel järjekorras 6. Ameerika Ühendriikide president, kes seejärel nimetas Clay vastavalt riigisekretäriks. See andis Jacksonile alust süüdistada Adamsit korruptsioonis. Süüdistus oli ilmselt alusetu, sest Clay seisukohad ja programm olid Adamsi omadele lähedasemad kui teistele kandidaatidele. Ent Jackson jäi visalt selle juurde ning 1829. aastal võitis Adamsit, keda teiseks ametiajaks tagasi ei valitud.
Tunnustus
John Quincy Adams valiti 1818. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Isiklikku
John Q. Adamsi naine Louisa Cathrine Johnson on ainus USA presidendi naine, kes on sündinud väljaspool USA-d (Londonis).
Sutu
Sutu (aastani 1977 Loona) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Arvo Pärt
Arvo Pärt (sündinud 11. septembril 1935 Paides) on eesti helilooja, kes loob klassikalist ja vaimulikku muusikat. Ta on tuntud eelkõige isikupärase minimalistliku kompositsioonitehnika, nn tintinnabuli-stiili poolest, mille ta lõi 1976. aastal ja milles ta jätkuvalt komponeerib.
Pyskowice
Pyskowice (saksa Peiskretscham) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Gliwice maakonnas. Pyskowice asub Gliwicest umbes 11 km põhjakirdes.
Sutu
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Pihtla valda.
Pyskowice
Asulat on esmamainitud 1256. aastal, linnaõigused sai 1260. aasta paiku. 1921. aastal jäi linn rahvahääletuse tulemusel Saksamaa koosseisu. 1945. aastal läks linn Poolale.
Sutu
Sutu külas Sutu lahte suubuva Ristioja kaldal asub muistne asulakoht Pällamõisa. Arheoloogiliste leidude põhjal on oletatud, et 5.–6. sajandist 13. sajandini oli selles kohas jõesadam. Arvatavasti oli see üks olulisemaid sadamaid Sutu lahe ääres.
Arvo Pärt
Arvo Pärt oli 2012–2018 klassikalise muusika andmebaasi Bachtrack andmetel maailma kõige enam mängitud elav helilooja. Aastal 2019 oli ta Ameerika helilooja John Williamsi järel teine maailma kõige enam mängitud elav helilooja.
Sutu
Hiliskeskajal asus seal aga väike vasallilinnus. Selle kivist kahekorruselise peahoone mõõtmed olid 12 x 10,4 meetrit, linnuses oli ka kaks kõrvalhoonet. Legendides seostatakse linnust kord mereröövlite, kord Suure Tõlluga.
Alates 1590. aastast kuulus maatükk Tõlluste mõisale. Linnuse hoonete kasutamine lõpetati hiljemalt 18. sajandi alguses.
Arvo Pärt
Ta oli õppeaastal 2013/2014 Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Päritolu, haridus ja elukäik
pisi|Arvo Pärt ja Nora Pärt Eesti riikliku iseseisvuse taastamise aastapäeva vastuvõtul augustis 2012
Arvo Pärt sündis Paides August Pärdi (1899–1972) ja tema abikaasa Linda-Annette (sündinud Mäll; 1907–1991) ainsa lapsena. Pärdi vanemad lahutasid abielu poja varases lapsepõlves. Peatselt pärast lahutust, 1938. aastal kolis Arvo Pärdi ema koos pojaga Rakverre, kus möödusid tulevase helilooja kooliaastad. Seal abiellus ema uuesti ja Arvo Pärdi kasuisaks sai nende majaomaniku poeg Maximilian Kuhlberg (1912–1976). Helilooja on meenutanud, et Rakveres üles kasvades oli tal palju kasu oma kasuisa venna, pianist Aksel Heinrich Kuhlbergi (1910–1934) muusikaraamatukogust.
Seitsmeaastaselt hakkas Arvo Pärt harjutama klaverimängu kodusel tiibklaveril Sankt Peterburg. Formaalseid muusikaõpinguid alustas ta pärast Teist maailmasõda Rakvere Lastemuusikakoolis Ille Martini klaveriklassis, peaaegu kohe sündisid ka esimesed katsetused heliloomingu vallas. Lisaks klaverile õppis ta muusikakoolis oboed, flööti ja löökpille ning mängis neid kooli orkestris. Muusikakooli lõpetas ta 1953. aastal. Üldhariduse sai Pärt Rakvere Linna I Algkoolis, seejärel õppis aastatel 1950–1954 Rakvere I Keskkoolis.
Pärast keskkooli lõpetamist kolis Arvo Pärt 1954. aastal Tallinna, et jätkata muusikaõpinguid Tallinna Muusikakoolis Veljo Tormise juhendamisel, kuid samal aastal kutsuti kohustuslikku sõjaväeteenistusse. Sealt vabastati ta ennetähtaegselt neeruprobleemide tõttu. 1957. aastal astus ta Tallinna Riiklikku Konservatooriumisse, kus ta õppis Heino Elleri kompositsiooniklassis. Ellerit on Pärt hilisemas elus pidanud oma tähtsaimaks õpetajaks. Just Elleri kaudu, kellel oli võimaluste tõttu Lääne-Euroopas reisida hea ülevaade uuemast lääne muusikast ja juurdepääs läänes välja antud muusikaalastele teostele, tutvus Pärt lähemalt dodekafooniaga, mis mõjutas teda tugevalt varasel loomeperioodil. On öeldud, et õpingute ajal konservatooriumis paistis, et Pärt "raputab noote varrukast".
Konservatooriumis õppimise kõrvalt alustas Pärt 1958. aastal tööd Eesti Raadio helirežissöörina. See võimaldas tal töötada paindliku töögraafiku alusel, kuulata teistest sotsialistlikest riikidest saadud muusikat, mida avalikult sageli esitada ei lubatud, ja luua tihedaid loomingulisi kontakte noorema põlvkonna teiste heliloojatega, kes sel ajal samuti Eesti Raadios helirežissöörina töötasid (Eino Tamberg, Heino Jürisalu, Jaan Koha, Jaan Rääts, Lepo Sumera). Raadios töötas ta 1967. aastani.
Tema uue muusika populaarsus lääneriikides tõi kaasa Pärdi tagakiusamise Nõukogude Liidus. Sügisel 1979 soovitasid partei esindajad tal vabatahtlikult riigist lahkuda. Jaanuaris 1980 emigreerus Pärt koos perekonnaga Nõukogude Liidust ja asus elama Austria pealinna Viini. Emigreerumine sai võimalikuks, kuna Arvo naine Nora oli rahvuselt juuditar ja nõukogude võimud olid väga ettevaatlikud teatud poliitilistel kaalutlustel juutide perekondade lahkumiste osas. Sealt sai alguse tema koostöö muusikakirjastusega Universal Edition, mis on tänaseni tema loomingu kirjastaja. See koostöö võimaldas Pärdil ja tema perekonnal saada ka Austria kodakondsuse.
Poolteist aastat hiljem, 1981. aastal sai Arvo Pärt Saksa Liitvabariigi akadeemilise välisvahetusorganisatsiooni DAAD stipendiumi ja asus elama Lääne-Berliini, mis jäi tema koduks suuremaks osaks emigratsiooniaastatest. Seejuures säilitas ta Austria kodakondsuse. 1984. aastal sai alguse Arvo Pärdi tänaseni kestev koostöö plaadifirma ECM Records asutaja, produtsent Manfred Eicheriga. Samal aastal ilmus ECMi egiidi all Pärdi autoriplaat "Tabula rasa", mille edu tõi tema loomingule kuulajaid üle terve maailma. Pärdi muusika jõudis kiiresti nimekate orkestrite ja ansamblite repertuaari ning sealt edasi paljudele heliplaatidele.
Looming
Arvo Pärdi loomingus saab eristada mitut perioodi.
Loometeed alustas Pärt nõukogude avangardi ühe radikaalseima esindajana. Neoklassitsistlikele teostele (kaks sonatiini ja partiita klaverile 1958) järgnesid katsetused dodekafoonia, helimassiivide komponeerimise, aleatoorika, kollaažitehnika vallas ("Nekroloog" 1960, "Perpetuum mobile" 1963, 2. sümfoonia 1966).