cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stefan Heym
Elulugu
1943. aastal astus Stefan Heym Ameerika Ühendriikide Armee koosseisu. Pärast Normandia dessanti oli ta psühholoogilise sõja spetsialist USA 1. armees. 1945. aastal oli ta Münchenis ajalehe Neue Zeitung üks asutajatest ja toimetaja. Kommunismimeelse maailmavaate tõttu vabastati ta USA relvajõudude koosseisust ja saadeti Ameerika Ühendriikidesse tagasi. Vasakpoolsete vaadetega Heym pettus Ameerika Ühendriikides ja lahkus sealt 1952. aastal. Pärast lühiajalist viibimist Varssavis ja Prahas asus ta 1953. aastal elama Saksa DV-sse.
4. novembril 1989 esines Stefan Heym Berliinis Alexanderplatzil toimunud miitingul kõnega, mida rahvahulk mitmel korral aplausiga katkestas. Berliini müüri langemise järel kirjutas Stefan Heym alla Saksa DV intellektuaalide üleskutsele "Für unser Land" ("Meie maa eest"), milles astuti vastu Saksa DV kiirele liitmisele Lääne-Saksamaaga. Tema terav kriitika idasakslaste tarbimisvaimustuse vastu tekitas vastakaid arvamusi. 1994. aastal kandideeris ta Demokraatliku Sotsialismi Partei nimekirjas Saksamaa Liidupäeva ja osutus otsemandaadiga valituks. 1995. aasta sügisel loobus ta oma mandaadist.
Stefan Heym suri 2001. aasta detsembris Iisraelis kirjanike kongressil viibides.
Kirjanduslik looming
Stefan Heym alustas kirjutamist inglise keeles. Tema esimene romaan "Hostages" ("Pantvangid") ilmus 1942. aastal. Romaan ilmus saksa keeles 1958. aastal pealkirja all "Der Fall Glasenapp". Bestselleriks kujunes 1948. aastal ilmunud sõjateemaline romaan "The Crusaders. A novel of only yesterday" ("Ristirüütlid : romaan ainult eilsest", eesti keeles 1954). Ameerikas ilmusid veel Heymi romaanid "The eyes of reason" ("Mõistuse silmad", 1951) ja "Goldsborough" (1953).
Saksa DV-s kirjutas ta esialgu publitsistikat. Kaheköiteline romaan "Die Papiere des Andreas Lenz" ("Andreas Lenzi paberid") avaldati 1963. aastal. Romaani "Lasalle" (1969) peategelane on 19. sajandi töölisliikumise tegelane Ferdinand Lassalle. Romaan "Der König David Bericht" ("Kuningas Davidi raport", 1972) käsitles juutide ja Iisraeli ajalugu. 1974. aastal Lääne-Saksamaal ilmunud romaanis "5 Tage im Juni" ("Viis päeva juunis") kujutatakse 1953. aasta juunisündmusi Saksa DV-s.
Romaan "Collin" (1979) ilmus Lääne-Saksamaal ja kujutas endast teravat satiiri Saksa DV ühiskonna ja stalinismi aadressil.
Romaan "Ahasver" ("Ahasveerus") ilmus 1981. aastal. Romaanis "Schwarzenberg" (1984) kujutatakse elu Teise maailmasõja järgsel Ida-Saksamaal. Romaani "Radek" (1995) peategelane on vastuoluline revolutsionäär Karl Radek. Stefan Heymi viimaseks romaaniks jäi "Pargfrider" (1998), mida on mitmeti tõlgendatud.
Lisaks kirjutas Stefan Heym veel jutukogusid, kolm mälestusteraamatut ja lasteraamatuid.
Eesti keeles on 1963. aastal ilmunud veel ka Stefan Heymi novellivalimik "Batsill".
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2008. aastast antakse ühiskonnakriitilistele kirjanikele ja publitsistidele iga kolme aasta tagant välja rahvusvahelist Stefan Heymi auhinda.
Karksi-Nuia – Lilli maantee
Karksi-Nuia – Lilli maantee (registrinumbriga 54) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Karksi-Nuia linnas Valga–Uulu maantee 58. kilomeetril. Tee pikkus on 17 km. Tee lõpeb Eesti-Läti piiril Lilli külas. Lätis jätkub tee Ungurini-Ruijena (Ruhja) maanteena. Karksi-Nuia linnas kannab nime Lilli tee.
Sillad Karksi-Nuia – Lilli maanteel
11,3 km kaugusel algusest ületab maantee Lilli oja. Sel kohal oli Lilli sild. 2010. aastal alanud teeremondi käigus asendati sild truubiga.
Asulad Karksi-Nuia – Lilli maanteel
Karksi-Nuia linn, Kõvaküla küla, Univere küla, Äriküla küla, Lilli küla.
Šveitsi jalgpallikoondis
Šveitsi jalgpallikoondis on Šveitsi jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Šveitsi rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel. Šveits on koduks nii FIFA-le kui ka UEFA-le ning selle Kesk-Euroopa väikeriigi 1895. aastal asutatud jalgpalliliit (FIFA liige 1904. aastast) on üks Mandri-Euroopa vanemaid.
Ajalugu
Šveitsi koondis pidas oma esimese maavõistluse 12. veebruaril 1905, kaotades Prantsusmaale 0:1.
Kahe maailmasõja vahel oli Šveits arvestatav jalgpallijõud. 1924. aasta olümpiamängudel saadi hõbemedal, 1934. ja 1938. aasta MM-il jõuti veerandfinaali. 1954. aastal võõrustati maailma paremaid meeskondi oma kodus ning mängiti end kaheksa parema hulka.
1616
1616. aasta (MDCXVI) oli 17. sajandi 16. aasta.
Šveitsi jalgpallikoondis
Ajalugu
MM-il mängiti 16 finalisti seas ka 1962 ja 1966, kuid suurema eduta. Järgmised enam kui kaks aastakümmet kuulus Šveits Euroopa keskmike sekka. Alles 1990. aastatel hakkas esmalt sakslase Uli Stielike ja seejärel inglase Roy Hodgsoni töö vilja kandma – 1994. aastal jõudis Šveits pärast 28-aastast vaheaega MM-i finaalturniirile.
Alain Sutter, Ciriaco Sforza ja Stéphane Chapuisat olid selle Šveitsi meeskonna suurimad tähed, mis USA-s peetud finaalturniiril 1994. aastal alagrupist edasi pääses. Järgmises mängus Hispaania vastu jäi šveitslaste võimekus siiski napiks. Järellainetusena pääses Šveits ka 1996. aasta EM-il finaalturniirile, kuid seal piirduti vaid mängudega alagrupis.
Mängijad
Šveitsi koondis 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
István Fekete
István Fekete (25. jaanuar 1900 Gölle – 23. juuli 1970 Budapest) oli ungari kirjanik. Ta on tuntud peamiselt noorteromaanide ja loomajuttude autorina.
Fekete võitis 1937 Géza Gárdonyi Seltsi romaanivõistluse esimese auhinna. 1960 pälvis ta József Attila kirjandusauhinna teosega "Tüskevár". Romaanil põhineb 1967. aastal valminud film.
Osa Fekete loomingust ilmus alles pärast tema surma.
Fekete on üks loetumaid ungari kirjanikke. Detsembriks 2002 oli tema teoseid ilmunud kokku 8 700 000 eksemplari.
Kindluskirik
thumb|[[Pöide Maarja kirik|Pöide Maarja kindluskirik]] Kindluskirik on kirik mille üks oluline funktsioon on lisaks religioossete riituste läbiviimise kohaks olemisele ka arvestatava militaarse ülesande täitmine.
Kindluskiriku arhitektuur lähtub kiriku liturgilise ülesehitusega ruumi ühendamisest kaitseehitise elementidega, näiteks paksud laskeavadega müürid, vähesed kitsad kõrgel asetsevad aknad, kaitsekäigud külglöövi akende all, kirikuruumi põrandast 3–4 meetri kõrgusel asetsevad pääsud müüritrepile, mis viib võlvidepealsesse ruumi või torni, riivpalgiga seestpoolt suletavad uksed.
Kindluskirikud olid kasutusel põhiliselt vastkristianiseeritud, tugevate ketserlike liikumistega või sagedasest sõjategevusest haaratud piirkondades alates 10. sajandist.
Kindluskirikud Eestis
Eestis arvatakse kindluskirikute hulka:
Metsküla (Märjamaa)
Metsküla on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
F-vitamiin
350px|pisi|Linoolhappe struktuurvalem 350px|pisi|α-linoleenhappe struktuurvalem 350px|pisi|γ-linoleenhappe struktuurvalem
F-vitamiin on essentsiaalsete vitamiinilaadset toimet omavate polüküllastamata rasvhapete rühm, väga erineva struktuuriga orgaanilised bioaktiivsed ühendid biomolekulid, ka mikrotoitained, mida elusorganismid enamasti eksogeensete allikateta ei sünteesi või sünteesivad ebapiisavas koguses ning seetõttu peetakse vajalikuks allikaks kas saamist toiduga või vitamiinipreparaatide manustamist.
F-vitamiinid on:
Rühma kuluvad ka kunstlikult valmistatud segud kahest polüküllastamata rasvhappest – linoolhape ja α-linoleenhape. Kuna inimorganism ei sünteesi ise linoolhapet (LA) ja α-linoleenhapet (ALA), siis peab ta neid saama toiduga. F-vitamiin on antikeratoosne vitamiin.
Kuna nad on vedelad polüküllastamata rasvhapped ehk PUFA-d, siis alluvad nad kergesti oksüdeerumisele.
Saamine ja biofunktsioonid
LA ja ALA satuvad seedekulglasse põhiliselt taimsete saadustega. Nad imenduvad peensoolest ja transporditakse külomikronites maksa. Sealt edasi mujale organismi. Nad on mõlemad eelühendiks veelgi pikemaahelaliste PUFA-de sünteesil ja teatud kogus neist kasutub β-oksüdatsioonis energeetilisteks eesmärkideks.
Ka nemad on vajalikud mitmete lipiidide ehituses:
Põhiallikad:
Vaegus
Normaalsel toitumisel LA ja ALA vaegust ei teki. Seetõttu ei ole ka kõik vaeguse tunnused hästi tuntud. On aga teada, et pikemaahelaliste PUFA-de teatud vaegus põhjustab:
Manustamine
F-vitamiini ööpaevase vajaduse hindamiseks peab teadma, et 70 kg kaaluv inimene peaks ööpäevas tarbima 60–90 g lipiide. Sobivaim vahekord oleks järgmine: 33% ploüküllastamata, 33% monoküllastamata ja 33% küllastatud lipiide. Võttes aluseks polüküllastamata lipiidide protsendi ning LA ja ALA osakaalu selles, saab ööpäevaseks vajaduseks 0,1–0,2 g kehakaalu kg kohta.
Polüküllastamata rasvhapete (PUFA-de) megadooside kestev ja meelevaldne kasutamine põhjustab mitmeid kahjulikke toimeid, seda ülemäärase oksüdatiivse stressi tekitamise ja organismi antioksüdatiivse potentsiaali tarbetu raiskamise kaudu.
Moka (Märjamaa)
Moka on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Laashoone
Laashoone on piirkond Viljandimaal Viljandi vallas Lalsi küla ümbruses.
Piirkonnale on nimi tulnud klaasikoja (klaashoone > laashoone) järgi, mille ehitas 1764 Põltsamaa mõisa omanik Woldemar Johann von Lauw.
Laashoone sillaks nimetatakse 2005. aastal taastatud silda üle Põltsamaa jõe.
2PU
2PU on Poola ansambel.
Kannuküla
Kannuküla (kohalik hääldus Kannukülä) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla kaguosa on tuntud Karuli nime all, mille nimi pärineb Kärstna mõisa karjamõisa nimest (saksa keeles Karolinenhof). Kannukülaga liideti 1977. aastal Jõksi küla ja Undiusse metsavahikoht.
Karakol
Karakol (aastatel 1889–1922 ja 1939–1992 kandis nime Prževalsk, Пржевальск) on linn Kõrgõzstanis, Õsõk-Köli oblasti keskus.
Maastikuüksus
Maastikuüksus on territoorium, kus on loodustingimused ühtlased või sarnased.
Maastikud süstematiseeritatakse morfogeneetiliste reljeefitüüpide alusel. Reljeefitüübid peegeldavad erinevate vormide ja omasustega maastike kujunemisel olulist osa etendanud looduslike tegurite (liustike, mere, tuule jt) toimed.
Eri taseme maastikuüksused:
Carina
Carina tähendab ladina keeles 'laevakiil, emapuu, andur, laevapalk; laev'.
Carina on naisenimi.
Carina on Kiilu tähtkuju ladinakeelne nimi.
Karabalta
Karabalta on linn Kõrgõzstanis Tšüj oblastis.
Julius I
Julius I (ladinapäraselt Iulius I) oli paavst 337–352. Ta oli 35. paavst.
Julius I oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast. Ta oli Rusticuse poeg.
Paavstiks saamine
Julius I sai paavstiks 6. veebruaril 337.
Vaidlused ariaanidega
Pärast Constantinus Suure surma tahtsid ariaanid Juliuselt toetust oma soosikule, kelle nad olid määranud Aleksandria patriarhiks. Senine patriarh Athanasios ja Marcellus põgenesid ariaanide eest Rooma, kus Julius I pakkus neile varjupaika. Juliuse juures saavutasid Athanasiose saadik ja kaks ariaanide saadikut kokkuleppe tüli lahendamiseks sinodil.
Aastal 340 pidas Julius I Roomas sinodi. Paavst tunnustas mõlema piiskopi õigust nende senistele ametikohtadele. Samuti eiras ta Marcelluse vastu esitatud süüdistusi sabellianismis ja tunnistas tema osadust Rooma kogudusega. Paavst vahendas sinodi otsused idas asuvatele kogudustele, kuid ariaanid leidsid endiselt, et Athanasios oli süüdi dogmaatilistes eksimustes.
Vaidluse lahendamiseks soovitas Julius I keisritel Constansil ja Constantius II kokku kutsuda kirikukogu Serdicasse (Sofia). Julius ei osalenud 342 või 343 toimunud kirikukogul, kuid saatis sinna oma saadikud preestrid Archidamuse ja Philoxenuse. Kirikukogul otsustati muuhulgas, et tagandatud piiskoppidel on õigus kaevata paavstile, samuti tagandati ametist ariaanid Ursacius ja Valens. Idakirikute delegatsioon soovis Athanasiose ärasaatmist kirikukogult. Kui seda soovi ei rahuldatud, boikoteerisid idakirikud kirikukogu, pidades Plovdivis oma kirikukogu, kus ekskommunitseeriti Julius.
346 lubati Athanasiosel tagasi pöörduda Aleksandriasse, millega seoses saatis Julius Aleksandria kogudusele kirja. Julius vabastas 347 kirikuvandest ariaanid Ursaciuse ja Valensi.
Haimre
Haimre on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Külas tegutsevad Haimre raamatukogu ja Haimre rahvamaja.
Julius I
Ametid kuurias
Julius I reorganiseeris paavsti kantselei. Ta määras "Liber Pontificalise" järgi ametisse "primicerius notariorumi" (sellest ametist kujunes hiljem riigisekretäri amet) ja sätestas, et notarid peavad koguma ning arhiveerima kogudustega seonduvaid dokumente.
Liturgilised otsused
Julius I sätestas kirjavahetuses Jeruusalemma Kyrillosega, et jõule tuleb pidada 25. detsembril.
Uued kirikud
Julius I rajas Roomas viis kirikut, sealhulgas Juliuse basiilika (Santa Maria in Trastevere kirik). Teda on kujutatud samas kirikus oleval 12. sajandi mosaiigil.
Ordinatsioonid
Julius I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 18 preestrit, 4 diakonit ja 9 piiskoppi.
Kalev Ots
Elulugu
Kalev Ots sündis 1949. aastal Viljandimaal Valma külas. Tema isa Valter Ots arreteeriti juunis 1949 ja saadeti Siberisse; tema vanaisa oli Kõo vallavanem Jaan Ots. 1956. aastast elas Kalev Ots Arukülas Harjumaal, kus alustas ka kooliteed. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna 21. Keskkooli ja 1973. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna. 1975. aastal ta abiellus ja asus elama Nõmmele. Aastatel 1971–1982 töötas Tallinnas Pirita tee elektroonikainstituudis teadusliku töötajana ja astus kaugõppe teel aspirantuuri Moskva Terase ja Sulamite Instituudis. Talle tehti 1977. aastal pakkumine tööstusspionaažiks välismaal, millest ta keeldus. 1982. aastal asus tehnoloogina tööle Tondi elektroonikatehasesse. 1987. aastal kaitses Moskvas elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal tehnikakandidaadi kraadi.
Pinnanähtused
Pinnanähtused on füüsikalised nähtused, mis ilmnevad keha pinnal või selle mõne molekuli paksuses pinnakihis ja samuti aine eri faaside piirpinnal.
Julius I
Muud otsused
Julius I rajas "Liber Pontificalise" järgi Roomas 3 kalmistut.
Kalev Ots
Poliitiline ja sõjaline tegevus
19. aprillil 1989 astus ta ERSP-sse. Samal ajal oli ka Nõmme Eesti Kodanike Komitee liige, hiljem esimees. 1990. aasta veebruaris valiti Kalev Ots Eesti Kongressi saadikuks. 1990. aasta kevadel oli ta üks kaitseliidu taastajaid Nõmmel, algselt malevkonna pealiku abi, siis Nõmme malevkonna ja Harju maleva pealik.
Julius I
Surm
Julius I suri "Liber Pontificalise" järgi 12. aprillil 352 ja maeti Calepodiuse katakombi. Tema säilmed viidi hiljem Santa Maria in Trastevere kirikusse.
Pinnanähtused
Pinnanähtused on näiteks pindpinevus, kapillaarsus, adhesioon, kohesioon, märgumine, adsorptsioon ja desorptsioon.
Kalev Ots
Poliitiline ja sõjaline tegevus
Pettununa mõlemas institutsioonis astus 16. märtsil 1991 välja ERSPst ja nädal hiljem Eesti Komitee juhatusest. Sama aasta 5. septembril andis Heinrich Mark talle kapteni aukraadi. Seoses nn Ellamaa lahinguga peatas Kalev Ots 1992. aasta juulis oma tegevuse malevapealikuna kuni sõjaministri otsuseni, mida ei tulnudki.
Martha Argerich
pisi|Martha Argerich aastal 1962 Martha Argerich (sündinud 5. juunil 1941 Buenos Aireses) on Argentina kontsertpianist.
Kalev Ots
Poliitiline ja sõjaline tegevus
30. jaanuaril 1995 suunati ta 4,5-kuulisele täiendusõppele Euroopa kaitseuuringute keskusse Saksamaal. Alates 1. juunist 1996 arvati ta reservi, kuna loobus poliitilistel põhjustel pikendamast oma senist teenistuslepingut. Kaitseliitu kuulub ta aga jätkuvalt.
2012. aastast oli Kalev Ots MTÜ Nõmme Vana Apteegi Sõprade Seltsi juhatuse liige ja alates 2014 likvideerija. 2013. aastal avaldas Tallinnas raamatu "Eestlaste ajalugu – müüdid ja tegelikkus", 2018. aastal sama raamatu teise, parandatud ja täiendatud trüki.
2019. aasta lõpus alustas tegevust eestlastele põlisrahvaõiguste saamiseks. 29. juunist 2021 on Kalev Ots MTÜ Etnilistest eestlastest põlisrahva kogu juhatuse liige ja kontaktisik.
Tsitaat
"Meie põhimõtteks on päevasündmustele mitte reageerida, neid on liiga palju."
Liivimaa Kuller, 8. juuli 1993
Julius I
Surm
Juliust austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 12. aprill.
Maltsa
Maltsa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla maade hulka kuulub ka Võrtsjärve teljel asuv väike Tondisaar.
Pinnanähtused
Elektrotehnikas on mõnikord ka pinnaefekti ehk skinnefekti nimetatud pinnanähtuseks.
Hulgafraas
Hulgasõnafraas ehk hulgafraas ehk kvantorifraas on fraas, mille peasõna on hulgasõna. Hulgasõnafraas koosneb hulgasõnast ja nimisõnast või nimisõnafraasist. Hulgasõnad väljendavad lauses hulka või mõõtu ja kuuluvad eesti keeles erinevatesse sõnaliikidesse. Hulgasõna võib olla näiteks
Marjamäe
Marjamäe on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Mõnnaste
Mõnnaste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Hulgafraas
arvsõna: Aias kasvab [viis õunapuud]
Mõnnaste
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Hulgafraas
nimisõna: Saalis jooksis [hulk tüdrukuid]. Isa kinkis emale [kimbu lilli]. Ostsin poest [paki piima]
asesõna: Aasal lendas [mitu liblikat].''
Hulgafraas on eksotsentriline fraas, selle peasõna ega laiend ei saa lauses üksi täita sedasama süntaktilist funktsiooni, mida fraas tervikuna. See tähendab, et kumbagi fraasi komponenti ei saa lausest välja jätta.
Hulgafraas võib omakorda olla hulgasõna laiend. Nii tekivad üksteist hõlmavad hulgafraasid: [mitu [tükki graniiti]].
= Eesti keel =
Hulgafraasi peasõna sõnaliik
Hulgafraasi peasõna ehk tuum võib olla
Hulgafraasi peasõna ja laiendi vorm
Olenemata hulgasõna sõnaliigist toimivad nad lauses ühtmoodi, tingides selle, et hulgasõna laiend on osastavas käändes. Hulgasõna ja selle laiend on tavaliselt rektsiooniseoses.
Kui hulgasõna tuum on käändsõna, siis on hulgasõna fraasi tuum selgelt ainult nimetava käände puhul: rühm mehi. Muude käänete puhul on tuuma ja laiendi vahel ühildumisseos ja tuuma võib pidada ka nimisõnaks ja fraasi nimisõnafraasiks: rühmale meestele.
Hulgafraas lauses
Hulgafraas võib olla lauses
Hulgafraasi laiend
Hulgafraasi laiend on lauses
Hulgasõna määralaiend
Kui hulgasõna on arvsõna, võivad hulgasõna laiendada määramäärsõnad peaaegu või peagu, vähemalt, umbes, ligikaudu, täpselt, napilt jm''. ''
Ligikaudsust väljendavate määrsõnade umbes, ligikaudu jm asemel ei soovitata kasutada kohamäärsõna kuskil: mitte [Kott õunu] kaalub [kuskil või kusagil kaks kilo], vaid [Kott õunu] kaalub [umbes/ligikaudu kaks kilo].
Hulgasõna laiend seestütlevas käändes
Hulgasõna laiend võib olla osastava käände asemel ka seestütlevas: [viis naistest]. Kui osastavas käändes laiend ainult nimetab objekte, siis seestütlevas käändes laiend märgib kindlat tervikut ning kogu fraas on selle terviku osa.
Seestütleva käände kasutamisega ei maksa liialdada. Terviku-osa suhe ilmneb tihtipeale muudest asjaoludest, näiteks hulgasõnade osatähendusest. Sellisel juhul sobib terviku märkimisel seestütleva käände asemel kasutada osastavat, näiteks
[Enamik Võru Linnavolikogu liikmeist ~ liikmed] on eestlased.
[Osa eilsest päevast ~ eilset päeva] kuulus mu kodutööde lahendamisele.
Maltsa
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Hulgafraas
Hulgasõna laiend seestütlevas käändes
Luba mulle [veerand seda kooki ~ sellest koogist].
Vintaloosa
Vintaloosa (Alosa fallax) ehk vinträim on heeringlaste sugukonda aloosa perekonda kuuluv kala.
Vintaloosa elab Euroopa vetes: Atlandi ookeani idakalda põhjapoolkeral Maroko rannikust Norra rannikuni Trondheimi juures ja Islandini, Põhjameres, Läänemere lõunarannikul kuni Stockholmini, Vahemeres ning Mustas meres.
Eesti vetes kohtab vintaloosat harva. Veel läinud sajandi alguses oli vintaloosal tööndusliku kala tähtsust Eestiski, peamiselt küll lõunapoolses rannikuvees, Läti lähedal. Aga isegi 1930. aastatest on kirjeldusi, mille järgi vintalaloosat on müüdud suitsutatu ja värskena.
Hulgafraas
Hulgasõna laiend seestütlevas käändes
Seestütlevas käändes laiend võib peale hulgasõna seostuda ka muude sõnadega, nt [kõige noorem neist]. Tegelikult ei kuulu selline laiend ka hulgasõnafraasis mitte niivõrd hulgasõna kui kogu hulgasõnafraasi juurde, millest on ära jäetud osastavas käändes element: [viis neist õuntest] = [viis õuna neist kaheksast õunast].
Vintaloosa
Vintaloosa kasvab 50–60 cm pikkuseks ja keskmiselt 620 g raskuseks. Pea on madal ja kitsas. Keha külgedel on peaaegu alati rida tumedaid tähne. Lõpusepiisid on esimesel lõpusekaanel 30–80, need on lühikesed ja tugevad. Selgroolülisid on 55–59.
Alamliigid
Vintaloosa jaguneb 6–8 alamliigiks, kellest osa on siirdekalad ja osa elab magevees.
Tähtsaimad siirdevormid on atlandi vintaloosa (Alosa fallax fallax) ehk vinträim ja vahemere vintaloosa (Alosa fallax nilotica). Vinträim saab suguküpseks 2–3-aastaselt, kui ta on 27–30 cm pikk ja kaalub 150 g. Jõgedesse tõuseb ta teistest aloosadest hiljem: aprilli keskpaigast juuni alguseni. See võib tuleneda sellest, et ta on kõige põhjapoolsema levikuga alamliik ja elab paigus, kus jõed on kaua jääs. Ta koeb alamjooksul.
Yeonpyeong
pisi|Saarestiku kaart Yeonpyeong on Lõuna-Koreale kuuluv saarestik Kollases meres Põhja-Korea ranniku lähedal.
Vintaloosa
Alamliigid
Tähtsaimad mageveelised ehk järverassid on Iirimaal Killarney järvedes levinud alamliik iiri vintaloosa (Alosa fallax killarnensis) ja Itaalia osas järvedes levinud alamliik itaalia vintaloosa (Alosa fallax lacustris).
1908
1908. aasta (MCMVIII) oli 20. sajandi 8. aasta. See oli liigaasta.
Vintaloosa
Eluviis
Vintaloosad toituvad planktonis leiduvatest vähilaadsetest. Kudemiseks rändavad enamasti jõgedesse. Kudemisperioodiks kogunevad nad suuremate jõgede suudmealale ja rändavad sealt kudema jõgede alamjooksudele. Vintaloosa koeb 80–200 tuhat marjatera, millest 3–8 päeva jooksul kooruvad maimud.
Yeonpyeong
Saarestik asub 80 kilomeetrit Incheonist, umbes 100 kilomeetrit Soulist ja 12 km kaugusel Põhja-Korea edelarannikust.
Saarestiku peasaare Daeyeonpyeongi pindala on 7 km².
Lõuna-Korea sõjaväel on saarel umbes 1000 sõduriga sõjaväebaas.
23. novembril 2010 tulistas Põhja-Korea suurtükkidest Daeyeonpyeongi saart. Hukkus 4 inimest, sh 2 sõjaväelast ja 2 tsiviilisikut. Üle 50 hoone sai purustusi.
Saarestik kuulub Incheoni Ongjini maakonda.
Rändajad
"Rändajad" on Sven Lõhmuse laul, mis esindas Eestit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel 16. mail Moskvas ning sai finaalis 6. koha.
Laulu esitas Sandra Nurmsalu koos keelpilliansambliga Urban Symphony. Eurovisiooni lavaesituses osalesid lisaks ka taustalauljad Marilin Kongo ja Mirjam Mesak.
Laul võistles 2. poolfinaalis, kus jõudis 3. kohale ja pääses finaali. Finaalis saadi 6. koht.
Esitajate tumesinist tooni helkivad lavarõivad disainis Ene-Liis Semper.
"Rändajad" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2009. aastal teisele kohale.
Eesti Laulu konkursile pääses hiljem rahvusvahelises konkurentsis üliedukaks kujunenud "Rändajad" üksnes tänu sellele, et üks kümne sekka valitud laulust diskvalifitseeriti. Sama stsenaarium kordus ka aasta hilisema võiduloo "Siren" puhul. Mõlemad juhused on andnud alust spekulatsioonideks žürii pädevuse teemal.
Laul "Rändajad" kõlab ka Venemaa 2010. aasta filmis "Tee tagasi" ("Обратный путь").
Metagenees
Metagenees on loomade sugulise ja suguta põlvkonna vaheldumine.
Metagenees esineb mitmetel selgrootutel, näiteks ainuõõssetel (polüüp suguta ja meduus suguline põlvkond).
Kant (Kõrgõzstan)
Kant on linn Kõrgõzstanis Tšüj oblastis.
Mõisaküla tee
See saab alguse Lasari ja Kamara küla piiril Valga–Uulu maantee 81. kilomeetril. Tee pikkus on 4,4 km. Tee lõpeb Eesti-Läti piiril Umbsoo külas. Mõisaküla linnas kannab nime Pärnu tänav.
300. Eriotstarbeline Diviis
300. Eriotstarbeline Diviis (saksa keeles Division z.b.V. 300) oli Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe koosseisus põhiliselt eestlastest koosnenud relvaüksus. Diviisi lahingtegevus toimus Idarindel Teise maailmasõja ajal. Diviisi sõjategevus lõppes 1945. aasta veebruaris.
Mihkel Mathiesen
Mihkel Mathiesen (27. oktoober 1918 Are vald – 28. november 2003 Stockholm) oli Eesti insener ja poliitik, Vabariigi Valitsuse eksiilis teedeminister (5. juuni 1985 – 20. juuni 1990) ning majandusminister (20. juuni 1990 – 15. september 1992).
Mathiesen kasvas ja lõpetas algkooli Sindis, seejärel õppis Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis ning 1937 astus Tallinna Tehnikaülikooli. Oli samast aastast Üliõpilasselts Liivika liige. 1943 lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli ehitus- ja mehaanikateaduskonna ning pärast lühikest tööaega samas ülikoolis assistendina ja hiljem vabrikus Eesti Destillaat, põgenes septembris 1944 koos perega Rootsi.
Poliitiline tegevus Rootsis
1983. aastast jäi Mathiesen pensionile ning osales Stockholmi Eesti Maja ümber koondunud eesti organisatsioonide töös. Samal aastal sai temast Eesti Rahvusnõukogu esimees, millisesse ametisse ta jäi 1988. aastani. Ta korraldas ka reaalteaduste üliõpilastele stipendiume jagava Salme ja Aleksander Mathieseni mälestusfondi tööd.
Ta oli Stockholmis ilmuva eestikeelse ajalehe Teataja vastutav väljaandja (ansvarig utgivare) 30. novembrist 1991 kuni 13. oktoobrini 1992, mil astus tagasi, "lähtudes asjaolust, et minu tunnetus ja hinnang vabaduse ohustamatuse suhtes praeguses Eestis põhiliselt erineb valdava enamuse "Teataja" juurde koondunud inimeste omast". Viimane tema väljaandel ilmunud Teataja number ilmus 10. oktoobril 1992. Varem, alates 11. jaanuarist 1986 kuni eelmise väljaandja Johan Ungersoni surmani 20. novembril 1991, oli ta vastutava väljaandja asetäitja.
Mihkel Mathiesen kuulus pikka aega Vabariigi Valitsusse eksiilis. 5. juunist 1985 kuni 20. juunini 1990 oli ta teedeminister, 20. juunist 1990 kuni 15. septembrini 1992 majandusminister.
"Poliitilistelt määratles ta ennast Rootsi moderaatide vaadetega, jäädes konservatiivse ja liberaalse suuna vahemikku," iseloomustab Mathieseni vaateid Urmas Saard.
Läbirääkimised Eesti poliitiliste jõududega
Ahti Männi kirjeldust mööda kohtus Mathiesen koos eksiilvalitsuse teise ministri Enno Pennoga 1990. aasta oktoobris Helsingis salaja Indrek Toome, Toivo Kuldsepa ja Vardo Rumesseniga, kes soovisid arutada volituste üleandmist Eestisse. Eesti jätkuva okupeerituse tõttu läbirääkimised katkesid.
Heinrich Mark kirjutas oma mälestustes, mille esmakordselt avaldas Stockholmis ilmuv Eesti Päevaleht 27. augustil 1993, et 1992. aasta jaanuaris kohtus ta Mihkel Mathieseni ettepanekul Sheratoni hotellis Stockholmis Kanada väliseestlase Uno Ruusiga, kes tuli Eestist ettepanekuga, et eksiilvalitsus tuleks Toompeale Kaitseliidu toel võimu üle võtma. Mõne päeva pärast külastanud Mathiesen Eestit. Mark väitis, viidates Tiit Vähi valitsuse kaitseministri Ülo Uluotsa artiklile sama aasta 9. augusti Postimehes, et Mathiesen ja Ruus teinud "Eesti kaitseväe staabiülemale Ants Laaneotsale ja Kaitseliidu ülemale Manivald Kasepõllule ettepaneku riigipöördeks". "Mathiesen ei rääkinud sellest minule midagi, sest mina olin ju riigipöörde vastu," kinnitas Mark. Samas Eesti Päevalehe numbris kinnitas Mathiesen aga, et tema ei ole riigipööret kavandanud.
Tegevus Nõmme valitsuse Peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeis
Seoses Riigikogu kokkutulekuga ja Eesti Vabariigi presidendi Lennart Meri ametisseastumisega otsustas ülejäänud eksiilvalitsus 16. juulil 1992 lõpetada tegevuse arvates VII Riigikogu kokkutulekust 5. oktoobril 1992, andes volitused üle Eestis moodustatavale valitsusele. Mihkel Mathiesen hääletas eksiilvalitsuse kaotamise vastu, paludes protokolli märkida, "et tema ei jaga valitsuse enamuse arvamust, vaid leiab, et Eesti ei ole mitte vaba maa ja et valitsuse volitusi saab edasi anda ainult vaba Eesti pinnal loodud valitsusele. Mihkel Mathiesen on valitsuse tegevuse lõpetamise vastu."
15. septembril 1992 astus Mathiesen Eestis viibides Peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeisse ning nimetas 1938. aasta Põhiseadusele tugineva Eesti Vabariigi Valitsuse ehk niinimetatud Nõmme valitsuse. Selle liikmed valis ta Eesti Kodanike Komiteede liikumisest välja kasvanud Eesti Kodanike Keskerakonna ja Õigusvastaselt Represseeritute Liidu "Memento" Tartu osakonna inimestest. Mihkel Mathiesen, Kalev Ots ja Paul Muuli püüdsid veenda Heinrich Marki tema kabineti koosolekul 1992. aasta oktoobri algul veel viimast korda eksiilvalitsuse tegevust jätkama. See neil siiski ei õnnestunud. Õnnestumise korral oleks 15. septembril koostatud salajased dokumendid hävitatud ja midagi poleks nagu toimunudki.
22. novembril 1992 võttis Nõmme valitsus vastu deklaratsiooni, mille kohaselt ta "ei tunnista Toompea valitsuse poolt antavat Eesti Vabariigi kodakondsust 1918. a loodud Eesti Vabariigi kodakondsusena". 6. detsembril 1992 kinnitati tingimused, mil Venemaa sõjalise okupatsiooni Eestis võib lugeda lõppenuks. Nagu kirjutab Mathieseni poolt 1992. aastal riigisekretäriks nimetatud Ahti Mänd, ei ilmnenud sellest "kogu Mihkel Mathieseni valitsuse eksisteerimise aja vältel pisimatki märki".
Tunnustamata Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis oli Mathiesen kuni surmani 2003. aastal, pärast tema surma kaasati valitsusse majandusministri ja välisministrina tema poeg, Mait Mihkel Mathiesen. Pärast Mihkel Mathieseni surma sai tema järglaseks Peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeis Kalev Ots.
Isiklik elu
Mihkel Mathieseni onu oli esimene eestlasest metsateaduse doktor ja Eesti metsateaduse rajaja, Tartu Ülikooli metsaosakonna juhataja Andres Mathiesen.
Mathieseni ristitütar oli Maarja Talgre, 1944. aastal hukkunud vastupanuvõitleja Leo Talgre tütar.
Juhan Aavik
Juhan Aavik (kuni 1917. aastani Juhan Avik; 29. jaanuar 1884 Holstre vald (Paistu kihelkond) – 26. november 1982 Stockholm) oli eesti helilooja, dirigent ja muusikapedagoog.
Haridus ja töökäik
Juhan Aavik õppis Pirmastu vallakoolis (1890–1893), Paistu kihelkonnakoolis (1893–1897) ja Viljandi linnakoolis (1897–1901). Pärast seda läks Peterburi, kus lõpetas Peterburi Konservatooriumi trompeti (professor Wilhelm [Vassili] Wurmi) erialal 1907. aastal ja kompositsiooni (professor Nikolai Solovjov ja professor Aleksandr Glazunov) erialal 1911. aastal.
Aastatel 1911–1923 oli ta Tartus Vanemuise Teatri sümfooniaorkestri ja 1911–1925 segakoori dirigent. Aastatel 1911–1918 õpetas ta muusikat Tartu koolides. 1919. aastal oli ta Vabadussõjas vabatahtlik, Tartu kaitsepataljoni ja 8. jalaväepolgu kapellmeister. Aastatel 1922–1925 juhatas ta Tartu Üliõpilassegakoori.
Aastatel 1919–1925 oli ta Tartu Kõrgema Muusikakooli direktor. Alates 1919. aastast oli ta ühtlasi Tartu Õpetajate Seminari muusikaõpetaja ja Eesti Helikunsti Seltsi esimees. Juhan Aavik kuulus korp! Revelia ridadesse.
Aastatel 1925–1933 oli ta Tallinnas Estonia Teatri muusikajuht ja dirigent. Ta juhatas sümfooniakontserte nii Eestis kui välismaal ning segakoori.
Aastast 1925 oli ta ka Tallinna Konservatooriumi õppejõud, aastast 1928 professor. 1933. aastal sai ta konservatooriumi direktoriks.
1928. aastast oli ta Eesti Lauljate Liidu esimees. Tegutses ka Muusikalehe toimetajana. 1934. aastast oli Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali esimees.
Aavik juhatas üldlaulupidudel (IX, X ja XI).
Gültšö
Gültšö on asula Kõrgõzstanis Oši oblastis.
Tokmok
Tokmok on linn Kõrgõzstanis, oblastilise tähtsusega linn Tšüj oblastis. Aastail 2003–2006 oli linn ka oblasti keskuseks.
Juhan Aavik
Looming
Heliloojana kirjutas ta peamiselt lastelaule ja orelimuusikat, aga ka muid teoseid.
Juhan Aaviku loomingu stiil on lüüriline. Kasutas palju folkloori materjale.
Tokmok
Linna elanikest on kirgiise 46,8%, venelasi 20,5%, tunganeid 16,5% ja usbekke 8,6%.
Juhan Aavik
Raamatud
Juhan Aavik on kirjutanud ka raamatuid:
Isiklikku
Tema isa Andres Aavik oli Pulleritsu kooliõpetaja, laulu- ja pasunakoori juht. Juhan Aaviku vend Peeter Aavik oli agronoom. Juhan Aavik abiellus 1912. aastal Alma Paalmaniga. Tema poeg oli saksofonist ja klarnetist Karl Aavik (1913–2009). Neil oli veel poeg Juhan ja tütar Linda.
Prähnu
Prähnu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Hiiumaa lääneosas Läänemere ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Prähnu piirneb läänes Läänemerega, põhjas Külaküla ja Leisu, idas Emmaste-Selja ning lõunas Ole külaga.
Nimi
Leo Tiik on pakkunud kohanime lähtekohaks perekonnanime või võõrapärast kohanime. Kohanime on kasutatud 1576 kujul Broihelan, 1577 Broye, 1583 Bre, 1587 Brose, 1620 Prehe, 1693 Prechno, 1726 Prengo, 1732 Prehno ja 1744 Preno.
Loodus
Prähnu asub Küla lahe ääres.
Ajalugu
Prähnu kuulus ajalooliselt Kassari mõisa alla. Mõisa alal elas 1576 talunik Broihelan Henrich. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjonis elasid Aunaku mõisas talunikud Prengo Siemo, Prengo Matz ja Prengo Mart.
1835 oli Prähnus kolm talu. Elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Haunapu, Järva (Jerwa), Tulp ja Tänav (Tännaw).
Prähnu kuulus 1977–1997 Külaküla koosseisu.
Taristu
Prähnu idaosa piirneb Emmaste–Luidja maanteega, kust saab alguse Prähnu tee.
Talavera de la Reina
pisi|Talavera de la Reina asend Castilla la Mancha autonoomses piirkonnas Talavera de la Reina on linn Hispaanias Castilla–La Mancha Toledo provintsis.
thumb|left
II Rzeczpospolita
thumb|300px|II Rzeczpospolita [[1922–1938]] II Rzeczpospolita ehk Teine Poola vabariik on Poola Vabariigi Esimese maailmasõja ning Teise maailmasõja vahelise ajastu (interbellum) mitteametlik nimetus.
Ajalugu
Esimene maailmasõda, Oktoobrirevolutsiooni, Keskriikide sõjaline kokkuvarisemine ja Novembrirevolutsioon Saksamaal andsid võimaluse Poola iseseisvumiseks novembris 1918. thumb|Poola territoorium 1922. aastal thumb|Poola territoorium 1938. aastal thumb|Poola territoorium 1940. aastal thumb|Poola territoorium 1942. aastal, Teises maailmasõjas thumb|[[Poola Rahvavabariik 1948. aastal, pärast Teises maailmasõda]] thumb|Poola ja NSV Liidu territooriumite muudatused 1951. aastal Juba 1915. aastal moodustas Józef Piłsudski Saksa keisririigile allunud Poola osas, mille keskus oli Kraków, Poola Kõrgema rahvusliku nõukogu, mille eesmärk oli riiklik sõltumatus Venemaa Keisririigist. Pärast Saksa vägede poolset ajaloolise Poola territooriumi vallutamist Venemaalt tunnistati Saksamaa poolt 5. novembril 1916 Poola Kuningriiki ning seal moodustati Riiginõukogu, kuid kuna lubatud muudatused oli ainult formaalsed, siis sakslastele ebasoovitav rahvusliku liikumise juht Piłsudski vangistati ning viibis kuni Novembrirevolutsioonini Saksamaal Magdeburgi linnas vangis. Oktoobris 1918 moodustas Saksamaa Poolas Regentnõukogu, millesse kutsuti ka vabastatud Pilsudski. Samal ajal soodustasid ka Prantsuse võimud oma poliitilistel eesmärkidel tekkiva Poola riigi võimuorganeid ning Pariisis moodustati Poola rahvuskomitee, mille juhiks oli Roman Dmovsk, hiljem Ignacy Jan Paderewski). 6. novembril 1918 moodustasid ka Poola sotsialistid Lublinis valitsuse, mis tegutses kuni jaanuarini 1919.
Pärast Saksa vägede taandumist Poola territooriumilt kuulutas Regentnõukogu 3. november 1918 Poola iseseisvaks, misjärel andis võimu üle Józef Klemens Piłsudskile ja lõpetas tegevuse.
Lõuna-Galiitsia
Pärast iseseisvuse saavutamist jätkas Poola oma territooriumi laiendamist sõjalisel teel Lõuna-Galiitsias, kus oli moodustatud oktoobris 1918 sotsialistlik vasakpolne Lääne-Ukraina Rahvavabariik, piirkonna hõivasid Poola väed novembris 1918.
Poznańi vojevoodkond
1918. aasta detsembris hõivasid Poola väed ka Saksa Preisimaa poolakatega asustatud Poznani piirkonna. Esimese maailmasõja lõppedes oli provintsi saatus otsustamata. Poolakad nõudsid, et piirkond tuleb liita äsja iseseisvunud Poola vabariigiga, samas sakslased keeldusid mistahes territoriaalsetest järelandmistest. Suur-Poola ülestõus puhkes 27. detsembril 1918, päev pärast Ignacy Jan Paderewski kõnet. Jaanuaris puhkesidki Posenis ägedad lahingud, poolakad suruti järk-järgult tagasi. Antandi tugeval survel oli Saksa valitsus veebruari keskel aga sunnitud andma käsu võitluse lõpetamiseks. Kui Saksa valitsus kirjutas juunis alla Versailles’ rahulepingule, loovutati enamus Poseni provintsist, peamiselt poola enamusega alad Poolale ja reformiti Poznańi vojevoodkonnaks.
Cieszyn
23. jaanuaril 1919, puhkes Tšehhoslovakkia ja Poola piirialadel Lõuna-Sileesias asuvate Cieszyn'i (tšehhipäraselt - Těšíni) ümbruse sega-asustusega alade kuuluvuse üle Tšehhoslovakkia-Poola sõda. Tšehhid hõivasid sõjas vaidlusaluse piirkonna ning Poola oli ka rahvusvaheliselt vahendatud rahuleppes sunnitud ala kaotust tunnistama. 1920. aastal vallutas Poola uue sõjaga vaidlusaluse piirkonna Tšehhoslovakkialt tagasi ning Prantsusmaa vahendatud rahuleppe kohaselt pidi Poola vallutatud aladesttagastama osa alasid Frydeki juures.
1918. aastal viidi Poolas läbi valimised ning jaanuaris 1919 võeti vastu Poola põhiseadus, mis kuulutas Poola riigi iseseisvaks ja sõltumatuks 1772. aasta Rzeczpospolita piirides. Poola presidendiks sai Józef Piłsudski.
Nõukogude-Poola sõda
Lõppes Mihhail Tuhhatševski juhitud Nõukogude vägede lüüasaamisega Józef Klemens Piłsudski poolt juhendatud Poola vägede poolt ning Nõukogude-Poola vahelise rahu sõlmimisega Riias 1921. aastal.
Teine maailmasõda
, NSV Liidu kallaletung Poolale
292. Politsei Jalaväepataljon
292. Politsei Jalaväepataljon (Polizei Füsilier Bataillon 292) oli 1944. aastal Eestis mobiliseeritutest formeeritud Politsei Jalaväepataljon Kolmanda Riigi sõjaväes. Väeosas suuruseks juunis 1944 oli 638 meest.
Juhtkond ja koosseis
See väeosa tegutses ainult Eesti piirides. 11. aprillil 1944 allutati ta 1. Eesti Politseirügemendile. 1944. aasta kevadel paiknes pataljon Virumaa rannikul rannakaitses. Hiljem tegutses ta 300. Eriotstarbelise Diviisi operatiivalluvuses Tannenbergi liinil Krivasoos.
Tannenbergi liinilt taandumisel oli pataljon Tudulinnast Tamsallu taanduva kolonni lõpus ning piirati Punaarmee poolt Porkuni lahingus sisse ja kandis suuri kaotusi. Osa väeosast murdis piiramisrõngast välja ning läks mõni päev hiljem Lääne-Eestis laiali.
Praha koolkond
pisi|paremal|Nikolai Trubetzkoy, 1920. aastad Praha koolkond oli alates 1926. aastast Praha lingvistikaringi ümber koondunud keeleteadlaste rühmast alanud keeleteaduslik rühmitus.
Koolkonna kujunemisel olid keskseiks Vilém Mathesius, Roman Jakobson, Sergei Karcevski, Jan Mukařovský ja Nikolai Trubetzkoy. Ühing oli eelkõige mõjutatud Ferdinand de Saussure'i, Baudouin de Courtenay ja Filip Fjodorovitš Fortunatovi slavistikakoolkonna ideedest. Rühmitus sai Prahas oma põhimõtteid arendada vaid kümmekond aastat kuni Saksa okupatsiooni ning Trubetzkoy ja Mathesiuse surmani. Praha ringi ideede õitseng jätkus Ameerika Ühendriikides Harvardi Ülikoolis, kuhu Roman Jakobson oli Saksa okupatsiooni eest põgenenud. Seega kehtib nimetus "Praha koolkond" kõigi keeleteaduslike õpetuste kohta, mis on suguluses Praha ringi programmiga, asukohast olenemata. Eelnimetatud programm avaldati esimest korda juba 1929. aastal väljaandes "Travaux du Cercle Linguistique de Prague" ja selles piiritletud seisukohad on üldjoones järgmised:
Selles programmis esitatud seisukohtadest on tänaseks tärganud uusi ja hinnatavaid ideesid ning need on viinud keeleteaduslike avastusteni. Praha ringi liikmed arendasid esimesena välja keeleliidu mõiste, mille all mõeldakse nähtust, kus naaberkeeltel on mitmesuguseid sarnasusi, kuid nad ei ole sugulaskeeled.
Mõõteriista täpsusklass
Mõõteriista täpsusklass on mõõteriista suurim taandatud viga kasutuseloleva skaala piires.
Nigula (Lääne-Nigula)
Nigula on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Ta piirneb põhjas Tagavere, läänes Võntküla, lõunas Pälli ja läänes Koela külaga.
Nigulas on Lääne-Nigula kirik.
Harry Potter ja saladuste kamber
"Harry Potter ja saladuste kamber" (ingl Harry Potter and the Chamber of Secrets) on briti kirjaniku J. K. Rowlingi "Harry Potteri" sarja teine romaan, olles jätkuks teosele "Harry Potter ja tarkade kivi".
Teos räägib Harry Potteri teisest õppeaastast Sigatüüka koolis. Keegi avab saladuste kambri, mida tehti ka 50 aastat varem ja selle käigus suri tüdruk, kellest sai kummitus Mäuguv Myrtle. Teos toob raamatusarja mitu uut tegelaskuju, sealhulgas tegelased Mäuguv Myrtle, Gilderoy Lockhart, Colin Creevey, Ginny Weasley ja Dobby.
Maastikuprovints
Maastikuprovints on maastikuüksus, mis hõlmab geoloogiliselt ühtlast loodusalavööndi osa.
Soolad
pisi|Keedusoola kristall
Soolad on keemilised ained, mis koosnevad metalli katioonidest (näiteks Ca2+) ja happeanioonidest ehk happejäägist (näiteks SO42-).
On kahte sorti soola:
Mõned soolad, näiteks kaaliumtsüaniid, on inimesele väga mürgised. Kõik soolad on inimesele kahjulikud suures koguses, sest nad vähendavad kehas vett.
Ants Tammleht
Ta lõpetas 1966. aastal Orissaare Keskkooli.
Laukna
Laukna on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Ants Tammleht
Aastatel 1982–1990 oli ta Kingissepa Rajooni TSN Täitevkomitee esimees ja 1990–1991 Saare maavanem. Pärast lühikest aega Tartu Kommertspangas sai temast 1994. aastal ASi Saarte Liinid juhatuse esimees. Sellel ametikohal töötas ta kuni 2012. aastani.
Laukna
Kultuurilugu
Külas asub ohvrikivi ja Hiiekivi.
Ants Tammleht
Ants Tammleht on Keskerakonna liige.
Soolad
Elektrijuhtivus
Lahustunud soolad ja vedelad soolad on elektrolüüdid ja nad juhivad elektrit. Vesi juhib elektrit ainult seetõttu, et temas on lahustunud soolad. Destilleeritud ehk sooladeta vesi elektrit ei juhi.
Olek
Mitmed soolad on kõrge sulamistemperatuuriga tahked kristallid. Esineb ka toatemperatuuril vedelat soola.
Laukna
Kultuurilugu
Lauknal on filmitud 2 filmi: "Baskerville'ide koer" (Lenfilm, 1981) ja "Puud olid..." (1985).
Soolad
Värvus
Paljud soolad, kaasa arvatud levinuim sool naatriumkloriid, on läbipaistvad, kuid esineb ka palju teisi värvusi nagu kollane (naatriumkromaat), oranž (kaaliumdikromaat), punane (elavhõbesulfiid), sinine (vasksulfaat), roheline (niklioksiid) ja must (mangaan(IV)oksiid). Soolad on paljude värvide koostises.
Maitse
Soolal on viis maitset, kuigi enamus neist, kaasa arvatud keedusool, on soolased. Kuid on olemas ka näiteks magus sool.
Soolade tekkimine
Soolad võivad tekkida mitmes eri reaktsioonis. Kindlalt tekivad nad järgmistes reaktsioonides:
Heidi Klum
thumb|Heidi Klum (2008) Heidi Klum (alates novembrist 2009 on tema kodanikunimi abikaasa nime järgi Heidi Samuel; sündinud 1. juunil 1973 Saksamaal Bergisch Gladbachis) on Saksamaa ja Ameerika Ühendriikide modell, näitleja ja saatejuht. Ta on juhtinud saateid "Project Runway" ja "Germany's Next Topmodel".
Soolad
Soolade tekkimine
Reaktsioon toimub ainult juhul, kui tekib reageerivast happest nõrgem, kergemini lenduvam või lagunevam hape.
Heidi Klum
Tema karjäär algas 1992. Konkursil Model ’92, mis toimus Thomas Gottschalki hilisöises sõus, võitis ta 19-aastaselt 25 000 konkurenti ja sai 300 000 USA dollari väärtusega fotomodellilepingu. Ta elab alates 1993 USA-s. 1998 õnnestus tal saada tuntuks ajakirjas Sports Illustrated.
Soolad
Soolade tekkimine
Reaktsioon toimub ainult juhul, kui tekib reageerivast alusest nõrgem, kergemini lenduvam või lagunevam alus.
Heidi Klum
Edaspidi töötas ta pesufirma Victoria’s Secreti heaks. Ta on 2009. aasta seisuga Victoria's Secreti staažikaim modell (aastast 1999).
Eraelu
Aastal 1997 abiellus Klum stilisti Ric Pipinoga. Abielu lahutati 2002.
Soolad
Soolade tekkimine
Toimub ainult juhul, kui lähteainetes olev metall on elektropositiivsem soolas olevast metallist.
Saab kasutada vaid selliste soolade moodustamiseks, mille anioon on lihtaine.
Heidi Klum
Eraelu
Seejärel käis ta itaalia ärimehe ja Vormel 1 meeskonna omaniku Flavio Briatorega ja sai temaga mais 2004 tütre Helene, kuid ei abiellunud, sest Briatore polnud talle truu ja teda nähti sageli teisi naisi suudlemas. Briatore ei osale oma tütre kasvatamises.
2004. aasta alguses, veel enne tütre sündi, alustas Heidi suhet Nigeeria päritolu muusiku Sealiga. Nad abiellusid 10. mail 2005 Mehhikos. Neil on kaks ühist last, mõlemad poisid: Henry Gunther Ademola Dashtu Samuel (sündis septembris 2005) ja noorema nimi on Johan Riley Fyodor Taiwo Samuel (sündis novembris 2006). Oktoobris 2009 sündis nende kolmas ühine laps, tütar Lou Sulola.
Soolad
Soolade tekkimine
Üks saadud sooladest peab sadenema, et reaktsioon saaks toimida.
Näited
NaCl – keedusool, kasutatakse toiduainete soolamisel, kõige laialdasemalt levinud ja tuntuim sool.
Heidi Klum
Eraelu
2008. aastal sai ta USA kodakondsuse.
"Germany's Next Topmodel"
Ta oli tõsielusaate "Germany's Next Topmodel" saatejuht ja kohtunik. Selle võitsid Lena Gercke, Barbara Meier, Jennifer Hof ja Sara Nuru. Nelja saatehooaega näidati kanalil Pro7.
Gunnar Polma
Gunnar Polma (26. august 1960 Raasiku – 9. märts 2014) oli eesti koolijuht.
Ta oli aastatel 1982-1984 Annikvere kooli bioloogia- ja keemiaõpetajaks ja asus 1984. aastal teadurina tööle Matsalu looduskaitsealale, ülesandeks roostikulindude uurimine. Elas Metskülas Läänemaal, kus pidas hiljem ratsatalu. 1989. aastal taasavas ta koos abikaasa ja kohalikega Metsküla algkooli.
Ta oli aastatel 1996-1998 Haapsalu Vene Gümnaasiumi ja aastatel 1998–2014 Tallinna Reaalkooli direktor.
Ta oli üks Tallinna Kesklinna Põhikooli rajamise idee autoritest.
Ants Ruusmann
Ants Ruusmann (19. märts 1935 Ristiküla – 25. detsember 2009) oli Eesti ajaloolane ja poliitik.
Sipa
Sipa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Asub Märjamaast läänes Kasari jõe ääres.
Ants Ruusmann
Ruusmann lõpetas 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. Tema uurimisvaldkonnaks oli Eesti põllumajandusajalugu, mille alal kaitses ta 1968. aastal kandidaadiväitekirja.
Hiljem töötas Ruusmann Tallinna Tehnikaülikooli ja Tallinna Pedagoogikaülikooli ajaloo õppejõuna. Tegevkarjääri ajaloolasena lõpetas ta 1999. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsendina.
Sipa
Sipal asub eesti jämedaim pärn (Sipa pärn).
Ants Ruusmann
Ants Ruusmann oli Eesti Keskerakonna liige. Ta valiti Pärnumaalt IX Riigikogu liikmeks ja kuulus aastatel 1999–2003 Riigikogu sotsiaalkomisjoni. Ühtlasi oli Ruusmann ka Keskerakonna pensionäride kogu esimees.
Sipa
Külas paiknevad ka Sipa mõisahooned.
Ants Ruusmann
Ta maeti 30. detsembril 2009 Kilingi-Nõmme kalmistule.
Sipa
Külas tegutseb lasteaed-algkool ja Sipa raamatukogu.
Ants Ruusmann
Kirjutised
Ants Ruusmann on arvukate ajalooliste uurimuste ning põllumajanduse ajalugu ja hetkeseisu käsitlevate juhendmaterjalide autor. Valik neist on esitatud siinses alajaotuses.
Sipa
Sipa nime on esimest korda mainitud 1414 (Libell), teateid mõisa kohta on aastast 1527.
Ants Ruusmann
Välislingid
Tema kirjutised
Kärstna
Kärstna on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.