cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hammaste pesemine
Hammaste pesemine hakkas Euroopas levima 17. sajandi lõpul. Esimakordselt toodeti massilisemalt hambaharju Inglismaal aastal 1780. Igapäevase üldlevinud kombena on aga hammaste harjamine levinud alles pärast Teist maailmasõda.
Hammaste pesemisel kasutatakse sageli hambapulbrit või hambapastat.
Kaubanduskeskus Zeppelin
pisi|Zeppelin 2015. aasta juulis Kaubanduskeskus Zeppelin on Tartu kesklinnas aadressil Turu tänav 14 tegutsev kaubamaja, mis avati 28. septembril 2001. Zeppelin paikneb Teaduskeskuse Ahhaa, Tigutorni ja Aura Keskuse lähedal.
Kahekorruselise hoone arhitekt on Vahur Sova, ehituse peatöövõtja oli AS KMG Ehitus. Postimehe hinnangul maja "kas meeldib või ei meeldi, ent ei jäta kedagi külmaks". "Mina tahtsin hoida Zeppeliniga sellist mahajäetud tööstusmaastiku lõhna," on Sova ise oma loomingut iseloomustanud.
Valter Mäng
Valter Mäng (20. aprill 1911 Tallinn – 27. september 1954 Tallinn) oli eesti jalgpallur.
Mängis 1934–40 Tallinna JS Estonia rivistuses ja tuli 5 korda Eesti meistriks. 1934–35 mängis 2 korda Eesti koondises ning kuulus 3 korral B-koondisse.
Projekt Y
pisi|240px|Los Alamose Labori direktor [[Robert Oppenheimer (pildil vasakul), Manhattani projekti direktor kindralmajor Leslie Groves (keskel) ja California Ülikooli Berkeleys president Robert Gordon Sproul (paremal) laborile armee ja mereväe "E" autasu üleandmise tseremoonial oktoobris 1945]]
Los Alamose Labor (inglise keeles Los Alamos Laboratory; tuntud ka kui Projekt Y) oli New Mexico osariigis Los Alamoses 1943. aastal Manhattani projekti raames rajatud salajane teaduslabor, mille eesmärgiks oli välja töötada esimene aatomipomm.
Labori esimene direktor oli Robert Oppenheimer (1943–1945). Detsembris 1945 määrati direktoriks Norris Bradbury, kes asus korraldama sõjaaegse projekti ümberkujundamist püsivaks teaduslaboriks.
Labor tegi teise maailmasõja ajal tihedat koostööd California Ülikooliga.
Pärast sõja lõppu osaleti 1946. aastal Operatsioonis Crossroads, mille käigus testiti Bikini atollis tuumarelvi.
1946. aasta lõpuks oli Projekt Y maksma läinud 57,88 miljonit USA dollarit, mis 2021. aasta vääringus oleks umbes 800 miljonit.
1. augustil 1946 allkirjastas USA president Harry Truman aatomienergia seaduse, millega loodi 1947. aasta algul Ameerika Ühendriikide Aatomienergia Komisjon. Sellega alustati aatomienergia üleviimist sõjaväe käsutusest tsiviilvaldkonda.
Laborist sai 1. jaanuaril 1947 Los Alamose teaduslabor ja 1981. aastal muudeti see Los Alamose Riiklikuks Laboriks.
Vatikani raamatukogu
Vatikani Apostlik Raamatukogu (ladina keeles Bibliotheca Apostolica Vaticana) on Vatikani Apostlikus palees asuv Püha Tooli ametlik raamatukogu.
Raamatukogu asutas ametlikult 1475. aastal paavst Sixtus IV, kuid kiriku raamatukogu juured ulatuvad tagasi vähemalt neljandasse sajandisse.
Raamatukogu on üks maailma vanimaid ja omab märkimisväärset kollektsiooni: ligi 2 miljonit trükitud raamatut (sh üle 8000 inkunaabli), 80 000 koodeksit, 100 000 kaarti, joonist ja gravüüri ning 330 000 münti. Igal aastal lisatakse raamatukokku umbes 6000 uut teost.
1995. aastal alustas raamatukogu direktor Leonard Boyle ürikute digiteerimist. 2021. aastaks oli digiteeritud ligi 21 000 käsikirja umbes 80 tuhandest.
Aedvaak
Aedvaak (Inula helenium) on korvõieliste sugukonda ja vaakide perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Tegu on umbes 70–150 cm kõrguse rohttaimega, mis kasvab umbes meetrise läbimõõduga puhmikutena. Aedvaagi õied on kollased ning meenutavad natuke võilille omasid. Levib peamiselt Euroopas ja Aasias.
Aedvaaki kasutatakse nii ilu-, maitse- kui ka ravimtaimena. Eelkõige on aedvaagil röga lahtistav ja mikroobe hävitav toime, kuid ta aitab kaasa ka söögiisu ja seedimise soodustamisele.
Nimetus
Aedvaagi rahvapärased nimetused on aalant, allandid, hopsajuur, südamevalujuured, talvepäevalill, voolmerohi, vägihein. Neist esimene ja teine tulevad ilmselt saksakeelsest taimenimest Alont. Ülejäänud on tõenäoliselt rahva seas apteekide kaudu levima hakanud.
Ajalugu ja uskumused
Ajalooliselt on aedvaagile omistatud üsna mitmeid maagilisi võimeid. Näiteks usuti Bosnias, et aedvaak aitab emal oma poega kurja sõna eest kaitsta. Serblaste ja teiste slaavi rahvaste jaoks oli see aga oluline armurohu komponent. Ka Germaani rahvad kasutasid taime maagilistes ravirituaalides ning Alam-Reinimaal kuulus aedvaak nende üheksa taime hulka, mis pidavat aitama nõiduse vastu.
Ravimtaimena oli aedvaak tuntud nii Vana-Kreeka kui ka Vana-Rooma kultuurides, kus seda kasutati lisaks veel söögiisu parandava maitsetaimena. Esimesena mainis aedvaaki ravimtaimede isa Dioskorides aastal 50 eKr.
Keskaegsed apteekrid valmistasid aedvaagijuurikatest roosasid lapikuid ja imala maitsega kompvekke, mida tarvitati peamiselt astma ja seedehäirete korral.
Tiibetis oli aedvaak tuntud kui põletikuvastane, röga lahtistav ja mikroobe hävitav ravimtaim. Bulgaarlased ja venelased kasutasid aedvaagitinktuuri südamepekslemise, peavalu ja langetõve korral; sakslased neerude ja maksa tegevuse korrastamiseks. Austrias kasutati aedvaagist tehtud salve ekseemide ja nahahaavandite ravimiseks. Eestlased tegid jooksva korral aedvaagijuurtest vanni; sügelisi, kärnu, vistrikke ja põletikke raviti salviga.
Levila ja kasvukohad
Aedvaagi peamine levila on Euroopa ja Aasia, kuid teda kasvatatakse ka Põhja-Ameerikas. Enamasti võib aedvaaki leida mahajäetud taluasemetel, jõe- ja tiigikallastel, teede ääres, põlluservades, aedades. Kasvamiseks eelistab keskmise viljakusega pinnast ja päikselist kohta.
Morfoloogia
Vars on püstine, vaoline ja sooniline ning haruneb tipust.
Lehed võivad olla nii süstjad kui ka munakujulised, laiusega 5 cm ja pikkusega 12–40 cm. Need on rootsutud, pealt lülikarvalised, alt sametjalt hallviltjad ja saagjate servadega. Lehed moodustavad rosette, mille keskel kasvavadki õied.
Aedvaagi õied on kollakad, paiknevad 6–7 cm laiuste korvõisikutena. Õisiku äärmised õied on keelõied, südamiku moodustavad torujad putkõied, kusjuures putkõied on keelõitest tumedamad. Õied võivad paikneda nii üksikult kui ka mõne kaupa koos.
Aedvaagi vili on kuni 5 cm pikkune, lendkarvadega.
Taim õitseb juunist septembrini, vili valmib augustist oktoobrini.
pisi|Aedvaak
Droog
Droogina kasutatakse juurikat ja juurt. Pärast väljakaevamist ja mullast puhtaks raputamist lõigatakse ära maapealne osa, pestakse külma veega ja lõigatakse 10–20 cm pikkusteks tükkideks, mis omakorda lõigatakse pikuti viiludeks. Droogi hoitakse 2–3 päeva õhu käes ja seejärel kuivatatakse õhukese kihina soojas, hästi tuulutatavas ruumis. Värvuselt on see hallikaspruun, ristlõige aga kollakasvalge, pruunide täppidega, mis on eeterliku õli mahutid. Eeterliku õli eraldamiseks destilleeritakse droogi veeauruga. Tulemuseks on tumekollane või pruunikas viskoosne vedelik.
Lõhn on tugev ja omapärane, maitse aga vürtsikalt mõrkjas.
Toimed ja näidustused
Põhitoimelt on aedvaak röga lahtistav ja mikroobe hävitav, kuid ta soodustab ka söögiisu ja seedimist. Taimel on ka mädanemis-, bakteri-, seene-, sooleparasiidi- ja põletikuvastane toime ning sõltuvalt annusest ta kas vähendab või suurendab vere suhkrusisaldust ning langetab pisut ka vererõhku. Värske aedvaagi risoomi mähis aitab ka reuma vastu.
Sooleparasiite hävitab vesitõmmis, milles droogi ja vee vahekord on 1:100–1:1000. Ööpäevane annus on 1,5–4 grammi droogi.
Välispidiselt aitab aedvaagi salv kaasa vanade ja mädaste haavade tervenemisele, samuti leevendab ta ka sügelisi ja nahalööbeid.
Aedvaagiekstrakti sisaldavad mitmesugused tööstuslikud taimepreparaadid, mis on ette nähtud röga väljutamiseks, sapinõristuse suurendamiseks, uriinierituse soodustamiseks, liigesepõletiku vastu ja immuunsüsteemi tugevdamiseks.
Vastunäidustused ja ohud
Rasedus ja imetamine. Ülitundlikkus aedvaagi suhtes. Kuna droog on ärritava toimega, ei soovitada teda eriti välispidiselt kasutada.
Võib põhjustada nahal allergilist kontaktdermatiiti, sest eeterlik õli, alantolaktoon ja isoalantolaktoon suurendavad naha tundlikkust. Seespidiselt võib avaldada negatiivset koostoimet vere suhkrusisaldust mõjutavate preparaatidega. Suurtes kogustes tarvitamine võib lõppeda oksendamise, kõhulahtisuse ja halvatusnähtudega.
Mitte tarvitada rohkem kui 6–8 nädalat.
Muud kasutusalad
Lisatakse karastavatele ja joovastavatele jookidele ning magustoitudele, aga ainult väga väikeses koguses (Euroopa Nõukogu otsus), sest toimeained võivad kahjustada tervist. Ameerika Ühendriikides lubatakse seda lisada üksnes alkohoolsetele jookidele.
Aedvaagi eeterlikku õli kasutatakse seepide, kosmeetika- ja parfümeeriatoodete lõhna kinnistava vahendina.
Väga suure inuliinisisalduse tõttu võib aedvaaki käsitleda kui toiduainetööstuse võimalikku fruktoosiallikat. Inuliin on maitsetu või kergelt magus, kuid ei anna kaloreid. Selle omaduse tõttu sobib ta dieettoodetesse ja diabeetikutele suhkruasendajaks.
Aedvaagi purustatud ja matsereeritud juurt on kasutatud koos puutuha ja mustikatega lõnga ja tekstiili siniseks värvimiseks.
Retsepte
Valada 1 teelusikatäis peenestatud juurestikku üle klaasi veega ja keeta ettevaatlikult 15 minutit. Lasta 10 minutit seista ning seejärel kurnata. Juua 1/3 klaasi korraga 2–3 korda päevas köha vastu.
Võtta peenestatud droogi 70%lise piiritusega vahekorras 1:5. Jätta 7–10 päevaks suletud anumas seisma, aeg-ajalt loksutada, lõpuks kurnata. Võtta 20 tilka kolm korda päevas 20 minutit enne sööki. Toime seedetegevust ergutav ja söögiisu suurendav.
Muud liigid
Lääne-Euroopas on droogi allikaks ka inglise vaak (Inula britannica), mille õisi (Inulae flos) kasutatakse kõhuvalu, iivelduse ja köha vastu ning kuseteede pōletiku korral. Ühtlasi pärsib see ka herpesvillide teket.
Yusuf Yazıcı
pisi|Yusuf Yazıcı 2018. aastal Türgi koondises Yusuf Yazıcı (sündinu 29. jaanuaril 1997 Trabzonis) on Türgi jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva CSKA ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Trabzonspor, mille akadeemiaga liitus ta 2008. aastal. 2015. aastal sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Türgi kõrgliigas debüteeris ta 2016. aasta veebruaris. Esimesed kaks väravat lõi ta liigas 8. mail 2016 mängus Rizespori vastu.
2019. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Lille'iga. Üleminekusumma oli 17,5 miljonit eurot, mis oli Trabzonspori läbi aegade kalleim müük. Hooajal 2020–21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.
2022. aasta jaanuaris läks ta Lille'ist laenule Moskva CSKA-ssse.
Türgi jalgpallikoondises tegi Yazıcı debüüdi 11. juunil 2017 MM-i valikmängus Kosovo vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2019 EM-li valikmängus Moldova vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Fadi Eid
pisi| Fadi Eid (2008)
Fadi Eid (araabia keeles فادي عيد; sündinud 30. aprillil 1970) on Liibanoni maletaja, rahvusvaheline meister (1999).
Eid on kolmekordne Liibanoni malemeister (1994, 1998, 2009). Ta on mänginud Liibanoni võistkonna koosseisus 9 maleolümpial (aastatel 1994–2012; kuuel korral mängis esimesel laual).
Ta oli abielus naiste malesuurmeistri Eva Repkovága. Nende poeg on malesuurmeister Christopher Repka.
Grafarvogur
Grafarvogur on Reykjavíki linnaosa. Linnaosa asub Reykjavíki idaosas ja koosneb 14 asumist: Hamrar, Foldir, Hús, Rimar, Borgir, Víkur, Engi, Spöng, Staðir, Höfðar, Bryggjuhverfi, Geirsnef, Gufunes ja Geldinganes.
Grafarvogur on suhteliselt uus linnaosa. Laialdasem elamuehitus linnaosas algas 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses.
Heinsalu
Heinsalu on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Heinsalu 328 inimesel (155 mehel ja 173 naisel). Perekonnanimede levikult oli Heinsalu meeste puhul 446. ja naiste puhul 421. kohal. Levinuim on see Lääne-Viru maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 6,81.
Peetri kalmistu (täpsustus)
Peetri kalmistu on mitme kalmistu nimi:
RRAM
Takistusmälu (Resistive Random-Access Memory, RRAM või ReRAM) on arvuti püsimälutüüp, mis on võrreldav flash- ehk välkmäluga, kuid takistusmälu eripäraks on bittide säilitamine kasutades takistust. Takistusmälu põhineb takistuslülitusnähtusel (ik Resistive Switching RS) oksiidides, kus aine takistuslikud omadused muutuvad, objektile rakendatud pinge/voolu lähenedes kindlatele väärtustele, mille määravad oksiidi omadused. Olenevalt takistuslikest omadustest võiks seda mälu eesti keeles nimetada takistusmäluks. Takistusmälu säilitab info ilma pideva toiteta ja on tehnoloogialt võrreldav CBRAM- ja faasimuutmäludega. Erinevalt varasemast ei üritata mäluelemendis säilitada laengut, vaid elektriliselt mõjutades muuta dielektrikust oksiidikihi takistust madala ja kõrge takistuse vahel, saavutamaks mäluraku kõrge või madala oleku.
250px|pisi|paremal|Takistusmälu ristmaatriks (crossbar switch) Takistusmälu olemuslikeks eelisteks on väike pinnakasutus suure andmemahutavuse juures, kiire ümberlülitus- ja lugemisaeg (mõni ns) ja pikk kestus (andmete säilitusaeg, u 10 aastat). Takistusmäluraku üks eeliseid on, et selle füüsiline suurus saab olla väga väike. Põhimõtteliselt juba mõnest metalliaatomist koosnev ahel võib omada kΩ suurusjärgus takistust. Võrreldes DRAM kondensaatoriga, mille pindala saab minimaalselt olla 40 000 nm2(omamaks eristatavat mahutavust), võib eelnevalt kirjeldatud mõne metalliaatomiline mälurakk olla ristlõike pindalaga < 1 nm2. Sellest tulenevalt väheneb ka takistusmäluraku energiatarve. Kui võrrelda takistusmälu välkmäluga, siis saab takistusmälu rakku valmistada teoreetiliselt tunduvalt väiksemana, kuna takistusmälu puhul elektronide tunneleerumist füüsikalise piiranguna ei esine. Välkmälu puhul toimub andmete säilitamine sisuliselt elektronide lõksustamisena. Tulenevalt elektronide väikesest massist(võrreldes aatomitega) siis elektronide paigal hoidmiseks on vaja mitmekihilises materjalis säilitada piisavalt kõrge ja lai energeetiline barjäär vältimaks tunneleerumist. Kuna takistuslülitus toimub aatomite paigutuse(struktuurilise) muutusena ja aatomite mass on kümneid või isegi sadu tuhandeid kordi suurem elektronide omast siis puudub vajadus tunneleerumist arvestada, mis omakorda võimaldab tunduvalt suuremat mõõtmete vähendamist. Lisaks eelnevalt mainitule on näidatud, et takistusmälu saab lülitada ka enam kui kahe takistusliku oleku vahel, mis võimaldab kasutusele binaarsüsteemist kõrgemat süsteemi ja tagab suurema andmete pakkimise tiheduse.
Kurvitse järv
Kurvitse järv on avalik järv Valgamaal Tõrva vallas Lõve ja Voorbahi külas.
RRAM
Takistusmälu-tehnoloogia arendamine ja uurimine toimub paljudes rahvusvahelistes firmades ja ülikoolides, sealhulgas ka Tartu Ülikoolis.
Kurvitse järv
Järvest voolab läbi Eenuse oja. Järve pindala on 4,2 ha, pikkus 400 m, laius 145 m, kaldajoone pikkus 1000 m.
RRAM
Takistusmälu füüsiline struktuur
400px|pisi|paremal Ehituselt näeb takistusmäluraku struktuur välja võileivalaadne, kus takistuslülituv materjal on kahe elektroodi vahel. Selliste struktuuride puhul on oluline, et kihid (eriti funktsionaalsed kihid) oleksid ühtlase struktuuriga ja täpselt kontrollitud paksusega. Kõik kihid saadakse kiletehnoloogiliste meetoditega. Kõige täpsemini võimaldab sellist struktuuri valmistada aatomkihtsadestamise meetod. Takistuslülitus on jälgitav mitmete funktsioonidega materjalides, dielektrikes, ferroelektrikes, ferromagneetikutes ja pooljuhtmaterjalides, mis on tavaliselt oksiidid. Enamikus materjalides esineb filamentide teke, kuid on ka esinenud materjale, kus filamente ei teki. Dielektrikoksiididest on suhteliselt põhjalikult uuritud näiteks NiO, TiO2, ZrO2, HfO2.
Kurvitse järv
Kurvitse on kalgiveeline ning rohketoiteline järv. Kurvitse järv on Vabariigi Valitsuse määrusega nr. 191 18. juulist 1996 kinnitatud avalikult kasutatavate järvede nimekirja.
RRAM
Vastupidavus (endurance)
Vastupidavus ehk maksimaalne kirjutuskordade arv on arvutimälude üks olulisemaid parameetreid nii vanade tehnoloogiate edasiarendamisel kui uute tehnoloogiate väljaarendamisel.
Võimalikud uurimismeetodid
Tavaliselt mõõdetakse sellise tahkismaterjalikihi puhul, milles on tuvastatud takistuslülituslik käitumine, takistuste või voolude väärtuste suhet madala takistusega oleku (Low Resistivity State, LRS) ja kõrge takistusega oleku (High Resistivity State, HRS) vahel (LRS/HRS, või Ron/Roff ). Selle eesmärk on esialgselt evalueerida bitiväärtuste võimalikku eraldatavust. Samuti on juba algselt tähtis hinnata tööpinge väärtusi ehk saavutada lülitumine HRS ja LRS vahel võimalikult väikestel ümberlülituspingetel. Optimeeritud pinge-voolu tööpiirkonnaga takistusmälurakkude puhul on oluline mõõta vastupidavust (endurance), ehk seda kui mitu korda saab ühe mäluelemendi takistust muuta kahe seisundi vahel ilma, et materjal „väsiks“ ja suhe LRS/HRS märgatavalt vähenema hakkaks. Vastupidavus on takistusmälude arendamisel kriitilise tähtsusega ning samas ka problemaatiline, kuna takistuslülitusnähtus põhjustab materjali struktuurisiseseid muutusi, mis mingi arvu lülituskordade järel võivad kergesti osutuda pöördumatuks. Pöördumatud struktuurimuutused ei pruugi toimuda järsku ehk ühe konkreetse lülitumise tulemusel, vaid need muutuse võivad aja jooksul olla progresseeruvad. Sisuliselt tähendab selline progresseeruv „kulumine“ (Ron/Roff vähenemine) seda, et suure takistusega oleku ja madala takistusega oleku väärtuste arvuline vahe (delta) väheneb. Mäluelement loetakse riknenuks siis, kui takistuslike olekute erinevus on väiksem kui mälukontrollerelektroonika tundlikkuse ja lahutusvõimega määratud minimaalselt eristatav takistuslike olekute arvuline vahe. Elektroonikatööstuse standardite järgi peavad erinevad takistuslikud olekud üksteisest erinema vähemalt 10 korda.
Vastupidavust takistuslike mälurakkude puhul saab uurida mitme mõõtmis- ja lülitustehnikaga. Kõige detailsema ülevaate igast lülitumistsüklist annab pingega skaneerimine ja voolu mõõtmine (sweep, järjestikmõõtmine, pinge-/voolusamm-voolu-/pingemõõtmine), kuid sellisel viisil maksimaalse lülituskordade arvu mõõtmine on aeganõudev eriti siis, kui voolud, millega seade töötab, on väikesed (≤ nA). Lisaks sellele, et niisugune mõõtemetoodika on aeganõudev, ei vasta mälurakule sel ajal mõjuv koormus rakenduslikule koormusele. Tuleb pidada meeles, et mälurakenduses lülitatakse mälurakke ühest bitiolekust teise ja seda vaheldumisi võimalikult lühikeste, kuid siiski tarvilikult pikkade (mõne ns suurusjärgus) pingeimpulssidega.
Kõige täpsemalt vastab rakenduspärastele tingimustele pingeimpulss-mõõtmisrežiim (Pulss Voltage Stress, PVS). Sellisel juhul rakendatakse objektile mõõtja poolt määratud ajalise kestvusega ja pinge väärtusega impulsid, milliste jadas igale lülituspinge impulsile järgneb lugemispinge impulss. Iga pingeimpulsi rakendamise ajal mõõdetakse voolu tahkises. Sellisel viisil on võimalik võrdlemisi kiiresti, mõne minuti jooksul, rakendada ja mõõta ligi 1 miljon lülitustsüklit. Kuna pulseeriva signaaliga kaasneb müra ja ajaliselt suhteliselt lühike mõõtmisaken, on kirjeldatud meetodil mõõtmiste tegemiseks on tarvis vastava võimekusega mõõteaparatuuri, mis on kommertsiaalse lahendusena küllaltki kallis.
Kolmanda lahendusena saab rakendada mälurakule, sarnaselt eespool kirjeldatud meetodiga, ajaliselt ja pinge suuruselt määratud lülitus- ja lugemis-pingeimpulsside jada signaaligeneraatoriga. Sel juhul iga impulsi korral voolu ei mõõdeta, vaid rakendatakse teatav arv lülitus-lugemistsükleid ning seejärel mõõdetakse pingega skaneerides takistuslülituse volt-amper karakteristik. Kuigi meetodi eeliseks on see, et uurimist on võimalik läbi viia lihtsama aparatuuriga, ei ole võimalik teada saada, kas ka iga lülitusimpulsi järel tõesti ka lülitumine toimus.
Oleku säilivus (state retention)
Mälubiti säilivus ajas on oluline püsimälu iseloomustav parameeter. Uudsete püsimälude puhul peaks mälubitt säilima ligikaudu 10 aastat. Siinkohal on paslik mainida, et sellist parameetrit uurides on suuresti tegu ennustusliku protsessiga, sest antud katseid ei viida läbi reaalajas (nt 10 aasta jooksul). Selleks, et siiski saaks teatava täpsusega antud parameetrit uurida, on vaja luua tingimused, mis võimaldavad protsessi kiirendada ja samal ajal saadud tulemusi teatava usutavusega ajas ekstrapoleerida (seoste ja sõltuvuste baasil). Analoogilise probleemiga puututakse kokku ka isoleerivate dielektrikute vastupidavuse uurimisel, kus sageli viiakse dielektrikstruktuure raskendatud tingimustesse ja tekitatakse materjalis suuremaid pingeid (stress) võrreldes töörežiimiga. Nii võib rakendada uuritavale materjalile tavapärasest kõrgemat pinget ning teostada voolumõõtmisi kogudes tulemusi selleks kulunud aja jooksul, aga ekstrapoleerides omaduste kestvust minevikus. Takistusmälu takistuslike olekute säilimise puhul on üldjuhul kõige olulisem uurida madala takistusega oleku säilimist, sest takistuslülituse tõttu tekitatud struktuuridefektid, mis põhjustavad juhtivamat olekut, võivad hakata aja jooksul kaduma. Sel juhul tähendab see seda, et normaaltingimustes ehk vähemalt toatemperatuuril säilitatava mälumaterjali võre struktuur võib muutuda aja jooksul ise uuesti korrastatumaks ehk defektidest (peamiselt hapnikuvakantsidest) vabamaks võrevõnkumiste ja sisemise difusiooni tõttu. Paljud takistuslülituvad materjalid on madalatel temperatuuridel kristalliseeruvad ioonilise võrega metalloksiiddielektrikud, ehk materjalid, mille struktuur korrastub üsna kergesti.
Lülitusaeg ja energiatarve
Takistuslülituva seadme puhul lülitumisel suure takistusega olekusse hakkab mäluelement ise piirama voolu kuna takistus muutub suuremaks. Lülitades takistusmälurakku väikese takistusega olekusse on üldjuhul tarvis voolu piirata, sest takistuse vähenedes suureneb vool küllaltki järsult. Voolu piiramiseks kasutatakse takistusmälurakuga järjestikku ühendatud transistori või takistit. Sellest lähtuvalt koosnevad kaks põhilist takistusmäluelemendi rakendusskeemi ühest transistorist ja ühest takistusmälurakust (1T1R) või ühest fikseeritud väärusega voolu piiravast takistist ja takistusmälurakust (2R). Kuna transistori puhul pole lätte ja neelu voolu ning pinge suhe lineaarne, siis on takistusmälu lülituskiiruse ja energiatarbe mõõtmiseks optimaalsem kasutada voolupiiramiseks takistit (2R skeemi). Mäluna kasutatavate takistusmälu rakkude lülitumine toimub üldjuhul mõne nanosekundi jooksul. Konkreetse takistusmäluraku lülitumiskiiruse uurimiseks on tarvis suure lahutusega ostsilloskoopi ja signaaligeneraatorit. Rakendades 2R-struktuurile nelinurk- või kolmnurksignaali, saab ostsilloskoobi kahte kanalit kasutades mõõta ühe kanaliga struktuurile langevat pinget ja teise kanaliga objekti läbivat voolu. Kasutades ostsilloskoobi integreerimisfunktsiooni mõõdetud elektrivoolu ja pinge väärtustest üle aja saab leida uuritava mäluelemendi energiatarbe. Ajaliste mõõtmiste puhul tuleb arvestada, et mõõteskeemi aeglasim komponent määrab vähima eristatava ajaühiku. Lisaks tuleb arvesse võtta ühenduskohtade ja mälustruktuuri parasiitsetest takistustest ja mahtuvustest moodustuvate RC-ahelate tekitatud viivised.
Võrdlus muude arvutimälutehnoloogiatega
F (minimum feature size) – minimaalne elemendi mõõde integraalskeemides, mille arvväärtus sõltub valitud tehnoloogiast (nt 90 nm, 60 nm, 20 nm)
Ületamist vajavad probleemid
Peamised probleemid takistusmälu arendamisel tulenevad asjaolust, et takistuslülitusnähtus põhineb materjali struktuursetel muutustel. Näiteks takistusmälu kirjutamiseks kuluv aeg sõltub otseselt vastava struktuurse muutuse toimumise kiirusest. Samuti sõltub andmete pikaajaline säilimine materjalist ja selles toimuvatest iseeneslikest struktuursetest muutusest. Need struktuursed muutused võivad muutuda mitte taastuvateks ehk ajas võib väheneda näiteks lülituvate takistuslike olekute erinevus, lülitumiskiirus või siis takistusliklülitumine lakkab toimimast. Selleks, et saavutada arvutimäluks sobivate parameetrite vastavus, tuleb materjaliteadlastel leida sobivaimate materjalide kombinatsioonid. Kuna takistuslülituvate materjalide hulk on suhteliselt suur ja nende kombineerimine (ka teiste mitte takistuslülituvate materjalidega) loob palju täiendavaid võimalusi omadusi muuta ja parandada, on selles valdkonnas jäänud teha palju arendamis- ja uurimistööd.
Lisaks eespool mainitud põhiparameetrite optimeerimisele on omaette probleemina täheldatud ühesuguse struktuuriga elementide omavahelist erinevust. Näiteks võib varieeruda erinevate takistuslike olekute suhte väärtus. Järgmine kriitiline probleem tekib takistusmälu skaleerimisel. Kuna takistusmälu elemente on võimalik valmistada vaid mõne nanomeetri läbimõõduga kontaktide vahele, tuleb leida viis erinevate mälurakkude üksteisest isoleerimiseks. Selleks tuleb välja töötada sobiv valmistamistehnoloogia ja leida isolaatormaterjalid, mis ei mõjutaks mälurakkude toimimist. Kõige selle juures muutuvad oluliseks parasiitsete mahtuvuste ja takistuste tekkimine ja nende arvestamine mälurakkude opereerimisel.
Kokkuvõte ja tuleviku väljavaated
Takistusmälu-tehnoloogia võimaldab realiseerida väga suuri mälumassiive, saavutamaks suurt andmetihedust. Takistusmälurakk vajab 2R-arhitektuuri korral vaid kahte jadamisi ühendatud lihtsa struktuuriga komponenti, tänu millele võib teoreetiliselt luua suurel hulgal kihte väga väikeseks skaleeritavatest elementidest. Selle tehnoloogia eeliseks on madal juhtimise pinge, mis aitab oluliselt vähendada energiatarvet võrreldes varasemate pooljuhttehnoloogial põhinevate püsimäludega. Võttes arvesse näidatud kiireid lugemise ja kirjutamise aegu saaks DRAM-muutmälu asendamisel RRAM-püsimäluga vähendada arvutisüsteemide energiatarvet ning ka töötamisomadusi(andmed säilivad ka toitevoolu katkemisel). Kasutades takistusmälutehnoloogiat andmekandjates on võimalik valistada tunduvalt suurema andmemahuga, kuid samal ajal väiksemate mõõtmetega ja kasutusel olevatest andmesiinidest kiiremini toimivaid seadmeid. Töökiirustest lähtuvalt on takistusmälu tehnoloogial väga suur potentsiaal leida rakendust reaalajas toimivatel masinõppe ja tehisintellekti süsteemides. Takistusmälu on võimalik toota CMOS-tehnoloogiaga sarnastel tingimustel, mis võiks muuta lihtsaks selle komponendi integreerimise elektroonilistesse seadmetesse. Usutakse, et takistusmälutehnoloogia paneb aluse mäluseadmete uuele generatsioonile, millega kaasneb suur andmemahutavus ja odavam tootmine.
Montenegrolased
pisi|Montenegrolaste diasporaa Montenegrolased (ka tšernogoorlased, montenegro keeles Crnogorci / Црногорци) on lõunaslaavlased, kelle elupaik on Montenegros. Montenegrolasi elab maailmas umbes 460 000 inimest, sealhulgas koduriigis umbes 280 000 inimest.
Kirsten Dunst
Kirsten Caroline Dunst (sündinud 30. aprillil 1982) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Viru-Jaagupi kalmistu
Viru-Jaagupi kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Kannastiku külas.
Kalmistu haldaja on Vinni vallavalitsus. See on tunnistatud ajaloomälestisena muinsuskaitse all olevaks kalmistuks.
Esimesed matmised toimusid 18 sajandil. Säilinud on matmisraamatud 1907. aastast. Kalmistu värava autor on Kristjan Raud, värav valmis 1923. aastal. Kalmistul asub rahvusvahelise kuulsusega Vene meresõitja ja Antarktika-uurija, admirali, reisikirjaniku, Ferdinand von Wrangelli (1797–1870) haud ja Eesti iseseisvuse eest langenute mälestuseks püstitatud mälestusmärk – Viru-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas.
Kambodža lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Kambodžas asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
And One of the Pharisees ...
"And One of the Pharisees ..." on eesti helilooja Arvo Pärdi 1992. aastal loodud teos meeskoorile a cappella. Teos on kirjutatud Paul Hillierile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. Teose kandis esimest korda ette Theatre of Voices (dirigent Paul Hillier) 9. veebruaril 1992 USA-s Davises.
Miinala (Salmi)
Miinala on küla Venemaal Karjala Vabariigis Pitkäranta rajoonis Salmi külaasunduses.
Külas on 539 elanikku (2011).
Kuni 1940. aasta märtsini Soomele kuulunud küla asub Miinala jõe ääres, 2 km Salmist lõuna suunas. Miinalast 0,4 km läände jääb Laadoga järvesopp Lunkunalahti.
Los Alamose Riiklik Labor
pisi|280px|Vaade Los Alamosele
Los Alamose Riiklik Labor (inglise keeles Los Alamos National Laboratory; lühend LANL) on Ameerika Ühendriikides New Mexico osariigis Los Alamoses asuv teaduslabor, Ameerika Ühendriikide Energeetikaministeeriumi üks 16 riiklikust laborist.
LANL on üks kahest USA laborist, mis tegeleb tuumarelvaalaste uuringutega (teine on Lawrence'i Livermore'i Riiklik Labor).
Labor asutati 1943. aastal kui Projekt Y, mille eesmärgiks oli välja töötada esimene aatomipomm.
Veinpunane pilvik
Veinpunane pilvik (Russula vinosa) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv laialt levinud söögiseen.
Kübar on pruunikaspunane, keskelt kollakaks muutuv. Vananedes muutub hallikaks.
Veinpunane pilvik on hea söögiseen, mis ei vaja kupatamist.
Ta on Eestis väga sage.
ByeAlex
ByeAlex (kodanikunimega Alex Márta; sündinud 6. juunil 1984 Kisvárdas) on Ungari indie-poplaulja.
Ta esindas Ungarit 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös Rootsis lauluga "Kedvesem". Finaalis sai ta 84 punktiga 10. koha.
Mozart-Adagio
"Mozart-Adagio" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1992. aastal loodud teos triole. Muusikateose pikkus on 6 minutit. Teos kanti esimest korda ette 6. septembril 1992 Helsingis Helsingi festivalil.
Ado Köstner
Ado Köstner (13. juuni 1934 Tallinn – 13. oktoober 1993 Tallinn) oli eesti biokeemik ja õppejõud.
Haridus
Ado Köstner õppis aastatel 1941–1948 Tallinna 27. Mittetäielikus Keskkoolis, lõpetas aastal 1952 hõbemedaliga Nõmme Gümnaasiumi ja aastal 1957 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonna orgaanilise keemia erialal cum laude.
Tehnikakandidaat 1963 (TPI); dotsent 1967; tehnikadoktor 1980 (Moskva Toiduainetetööstuse Tehnoloogia Instituut); professor 1982.
Töökäik
Ado Köstner töötas aastal 1951 Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi Teadusliku Uurimise kesklaboratooriumis laborandina; samas töötas ta ka ülikooli õppevaheaegadel. Aastatel 1957–1968 töötas ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Ehitusmaterjalide Tööstuse Valitsuse Katsetehases vaneminsenerina.
Töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis 1958–1993: aastatel 1958–1968 töötas ta orgaanilise keemia kateedris assistendi ja vanemõpetajana. Aastatel 1968–1982 töötas ta orgaanilise keemia kateedris dotsendina (olles aastatel 1971–1972 vanemteaduriks). Aastatel 1973–1983 oli ta TPI toiduainete tehnoloogia kateedri juhataja, 1982–1992 biokeemia professor; 1983–1992 orgaanilise ja biokeemia kateedri juhataja ja professor (1990–1991 biotehnoloogia laboratooriumi peateadur). Aastatel 1992–1993 oli ta keemiainstituudi biotehnoloogia erakorraline professor.
Teadustöö
Põlevkivifenoolide koostis ja biotehnoloogia, ta oli inseneriensümoloogia uurimissuuna rajajaid; ta osales immobiliseeritud penitsilliini amidaasi kasutamisele baseeruva beetalaktaamsete antibiootikumide tootmise teaduslike aluste ja tehnoloogia loomisel. Ta oli tuntud rakendusensümoloogia uurimistöödega väljaspool Eestit; tal olid teadussuhted kolleegidega Venemaal, Lätis, Leedus, Soomes, Suurbritannias ja mujal. Avaldas üle 170 publikatsiooni, tal oli 42 autoritunnistust. Tema juhendamisel kaitsti 1 doktoriväitekiri ja 17 kandidaadiväitekirja.
Teaduskorralduslik tegevus
TPI inseneriensümoloogia uurimisgrupi (hiljem biotehnolooga laboratoorium) rajaja ja teaduslik juhendaja 1971–1990; korraldas 1974. aastal Tallinnas esimese inseneriensümoloogia sümpoosioni; osales biokeemikute maailmakongressidel; kuulus rahvusvaheliste konverentside korralduskomiteedesse; NSV Liidu TA Kunstliku Toidu ja Biotehnoloogia Teadusliku nõukogu, NSV Liidu Riikliku Teaduse ja Tehnika Komitee Peenkeemia nõukogu ja ajakirjade Analytical Letters ning Прикбиохимия и микробиология toimetuskolleegiumi liige; Eesti Biokeemia Seltsi Tallinna osakonna esimees. Tallinna Teadlaste Maja esimees, nõukogu ja diskussioonikomisjoni liige.
Ado Köstner suri 13. oktoobril 1993 Tallinnas ja on maetud Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema onu oli majandusteadlane, poliitik ja diplomaat Nikolai Köstner.
Jeemeni lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Jeemenis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Teppo
Teppo on eesti ja soome perekonnanimi.
Perekonnanime Teppo (Töppo) on eestis pandud Timo mõisas Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Teppo-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kõrbsaar, Laidre ja Soomägi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eestis Teppo 93 mehel ja 94 naisel.
Korea konflikt
Korea lõhenes USA ja NSVL-i eestvedamisel aastal 1945. Mõlemad suurjõud panid enda poolel püsti oma vaadetele vastava valitsuse. Kahe Korea pinged kulmineerusid aastatel 1950–1953 toimunud Korea sõjaks. Sõja lõppedes olid mõlemad riigid palju kannatada saanud, kuid poolsaar oli endiselt kaheks jaotatud. Põhja- ja Lõuna-Korea lõpetasid küll täiemahulise sõjategevuse, kuid aeg-ajalt toimusid piirialadel siiski kokkupõrked. Konflikt on kestma jäänud ka pärast külma sõja lõppu.
Ameerika Ühendriikidel on Vastastikuse kaitse lepingu alusel Lõuna-Koreas enda väeosad. Aastal 1997 nimetas USA president Bill Clinton Korea konflikti "külma sõja viimaseks lõheks". Aastal 2002 kirjaldas president George W. Bush Korea RDV-d osana "kurjuse teljest". Aina süvenevamasse isolatsiooni jäänud Põhja-Korea on välja arendanud raketi- ja tuumavõimekuse.
Pärast 2017. aastal toimunud pingete suurenemist kohtusid Põhja-Korea, Lõuna-Korea ja Ameerika Ühendriikide juhid aastal 2018 korduvalt ning tuumarelvadest loobumine ja desarmeerimine tundusid realistlikud eesmärgid. Protsess kulmineerus Panmunjomi deklaratsiooniga, kus Põhja- ja Lõuna-Korea leppisid kokku poolsaare tuumadesarmeerimise ja omavaheliste suhete parandamise osas. Lisaks lubati liikuda konflikti lõpetamise ja Korea rahumeelse taasühendamise osas.
Artikkel (kirjutis)
Artikkel on ajakirjandus- või teadusväljaandes ilmunud mitteilukirjanduslik arutlev kirjutis. Tavaliselt nimetatakse artikliteks perioodilises väljaandes, almanahhis või kogumikus ilmunud tekste, tänapäeval võivad kõik need olla ka elektroonilised.
Ajakirjanduslikul artiklil on pealkiri, millele järgneb sissejuhatav juhtlõik ja ülejäänud tekst. Artikkel sisaldab enamasti uudist, kuid võib olla ka uuriv või kirjeldav (nt olukirjeldus). Üldjuhul avaldatakse ka artikli autori nimi. Artikliga võib kaasneda fotosid ja infograafikat: graafilisi elemente (kaardid, tabelid, diagrammid jms), mis illustreerivad teksti andmetega.
Teadusartikkel peab sisaldama uudseid uurimistulemusi, sellele põhitekstile eelneb sisukokkuvõte ehk resümee. Artikli põhitekst lõpeb järeldustega, millele järgneb viidatud kirjanduse loetelu. Enamasti on teadusartikli juures ka märksõnad. Teadusartiklite autorid on alati teada, anonüümseid teadusartikleid praktiliselt ei ilmu.
Officium
Officum on mitmetähenduslik sõna, mis võib viidata järgnevale:
Miinala
Miinala on küla Venemaal Karjala Vabariigis Lahdenpohja rajoonis, Miinala külaasunduse halduskeskus.
Küla elanike arv 400 inimest (2013). pisi|left|Miinala küla, külaasunduse keskus (2004) Kuni 1940. aasta märtsini Soomele kuulunud küla asub 6 km Lahdenpohjast põhja suunas. Küla läbib föderaalmaantee A-121 Peterburi–Sortavala.
Loomarünnak
Loomarünnakuteks loetakse loomade rünnakud inimeste ja neile kuuluvate kodu- ja kariloomade vastu. Rünnakute tagajärjel hukub igal aastal tuhandeid inimesi ning miljonid saavad raskelt vigastada.
Kuigi rünnak ise ei pruugi olla surmav, siis võib rünnatu selle käigus nakatuda haiguste või parasiitidega. Nii võivad näiteks sääsed edasi kanda malaariat ja teisi inimestele ohtlikke haigusi. Koerad võivad aga edasi kanda marutaudi, tsetsekärbsed unitõbe ja puugid puukentsefaliiti. Ründajalt edasi kandunud suu mikrofloora või rünnatava nahalt haava sattunud bakterid võivad aga tekitada infektsioone.
Maismaaselgroogsetest on vähemalt 262 liigi puhul esinenud konflikti inimesega, kus nad on rünnanud inimest, koduloomi või viljasaaki. Selliste konfliktide puhul võivad inimesed püüda ründajaid endid hävitada, mis on probleemiks aga ohustatud liikide puhul. Seejuures on inimesed juba põhjustanud paljude suurimetajate (nagu mõõkhambulised tiigrid) väljasuremise.
Helme Mustjärv
Helme Mustjärv (ka lihtsalt Mustjärv) on järv Valgamaal Tõrva vallas Riidajast 6 km lõunaedela poole. Mustjärv on umbes 0,5 ha suurune kinnikasvav järv.
Jean Kerebel
Jean-Baptiste Kerebel (2. aprill 1918 Pariis – 9. märts 2010 Le Bugue) oli prantsuse kergejõustiklane.
Londoni olümpiamängudel 1948 võitis ta Prantsusmaa võistkonna koosseisus Francis Schewetta, Robert Chef d’Hôtel ja Jacques Lunis hõbemedali 4×400 m teatejooksus ajaga 3.14,8. Kulla võitis USA võistkond.
Keenia lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Keenias asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Harry Tuul
pisi|Harry Tuul 2021. aasta Arvamusfestivalil Harry Tuul on eesti ajakirjanik.
Haridus
Tuul lõpetas 1999. aastal Tallinna Reaalkooli ja sai 2004. aastal Tartu Ülikooli vene ja slaavi filoloogia erialal bakalaureusekraadi.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Harry Tuul on majandusajakirjanik. Ta oli koos Andrus Karnauga Raadio 2 saate "Olukorrast riigis" saatejuht. Lisaks on ta töötanud väljaannetes Äripäev, Postimees, DigiPro ja Geenius, samuti Kuku raadios.
Tigran Leoni Petrosjan
pisi|Tigran Petrosian (2013)
Merivälja objekt
Nõukogude Liidu teadlaste tehtud analüüside põhjal väideti, et objektil on väga erilised omadused ja tegu on sulamiga, mis on valmistatud tingimustes, mida planeedil Maa pole võimalik saavutada. Nii Nõukogude teadlased kui ka KGB töötajad oletasid, et tegu on maaväliste olendite valmistatud sulamiga, ning Hõbekuuse tee 34 hoovis alustati kaevetöid maaväliste olendite tehnoloogia leidmiseks.
Tigran Leoni Petrosjan
Tigran Leoni Petrosjan (armeenia keeles Տիգրան Լևոնի Պետրոսյան; sündinud 17. septembril 1984 Jerevanis) on armeenia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2004).
Merivälja objekt
Tänapäeval on leitud sulamit analüüsinud ka Tallinna Tehnikaülikooli teadlased, kelle analüüside tulemusena on selgunud, et sulam sisaldab suuremas osas kroomi, rauda ja niklit, mida on ka Maa elanikel võimalik saavutada.
Tigran Leoni Petrosjan
Tema isa pani talle eesnimeks Tigran kuulsa kaasmaalase male maailmameistri Tigran Petrosjani auks. Tigran hakkas maletama 5-aastaselt. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 2004. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
Merivälja objekt
Juhtumi kirjeldus
Tallinna 2. Keskkooli inglise keele õpetaja Viivika-Evi Miti (8. september 1928 Tallinn – 2. veebruar 1998 Tallinn) abikaasa Virgo Mitt (10. veebruar 1923 Jõhvi – 23. juuli 1987 Tallinn)  ja naaber hakkasid Hõbekuuse tee 34 hoovis kaevu kaevama. 6,5 meetri sügavusele jõudes tuli ette tugev ringikujuline paari sentimeetri paksune hallikas metallplaadi moodi asi, mille lõhkumine võttis aega, kuid lõpuks suudeti materjal suruõhuhaamriga purustada. Tükke said nad ühe ämbritäie ning nende vaatlemisel avastati, et tegu on metalliga. Enamik tükke valati kaevu rakmetesse.
Tigran Leoni Petrosjan
Petrosjan on kahekordne Armeenia malemeister (2012, 2013). 2004. aastal tuli ta Kochis juunioride maailmameistrivõistlustel esikolmikusse.
Merivälja objekt
Juhtumi kirjeldus
Üks tükk jõudis automehaanik Virgo garaaži külastanud Hergi Kariku kaudu Teaduste Akadeemia Geoloogiainstituuti Herbert Viidinguni, kes pidas enda vaatluste kohta mitu aastat päevikut ning kelle kolleeg olevat tükiga kokku puutudes saanud tugeva elektrilöögi ja kaotanud teadvuse. Pärast enda uuringuid saatis Viiding metallitüki uurimiseks edasi: Mittide kätte jäänud metallitükk saeti pooleks ja üks pool eraldi kolmeks, mille Enn Parve saatis 1984. aasta algul Kiievi materjaliinstituuti, Moskva geoloogiainstituuti ja Leningradi kaitseministeeriumi laborisse uurimiseks. Kogu uurimine hakkas kandma parooli "совершенно секретно" (täiesti salajane). Saabusid arvamused, et sulam on selline, mida pole maistes tingimustes võimalik saada. 1984. aasta suve lõpus saabus teade Parvele ja Karl Rebasele, et objekt on huvitav ja tuleb alustada uuringuid.
Lennundusinseneri haridusega Aleksander Dejev, kes oli avaldanud raamatu "Ufode varjupoolel" ja ravitsenud ebaseaduslikult enda avastatud D-välja abil, mille tagajärjel vähemalt kaks inimest suri, hakkas huvi tundma Merivälja vastu pärast tutvumist puugravüüriga, mis kujutas 14. aprilli 1561 koidikut Nürnbergis, kus päikese ümbruses oli hulk veripunaseid riste, jooni või torusid ja kerasid, mida torudest järjest lisandus, mis liikusid tunni jooksul ringi ja põrkusid, nagu oleksid võidelnud. Seda pidas ta ufolahinguks ja päikese tõususuunda arvesse võttis jõudis järeldusele, et päikese ümber toimuv pidi leidma aset Tallinnast 35 km põhja pool. Ta esitles Mittidele end 1985. aasta lõpus NSVL-i kaitseministeeriumi esindajana, nõudis krundi üleskaevamist ja võttis enda käsutusse toa, kuhu seadis üles ööpäevaringse valvega laboratooriumi.
1986. aastal külastasid Mitte Enn Parve ja kaks tundmatut meest Moskvast diplomaadikohvritäie dollaritega, et kogu krunt ära osta. "Kui nad oleksid vähem pakkunud, siis ma võib-olla oleksin müünudki," tunnistas Viivika Mitt ufoloog Igor Volkele.
Erinevad versioonid
Anto Raukase arvates on objekt M salajane sõjaline objekt: esimese maailmasõja ajal olevat Venemaa sõjaministeerium andnud Petrogradi teadlastele käsu valmistada sulam, mis oleks tugevam kui tollal tuntud terasemargid, töökohaks Bekkeri laevatehas. Pärast bolševike riigipööret 1917. aastal jäid nad aga tähelepanuta ja Saksa vägede lähenedes otsustati esimesed valatud siiani teadmata koostisega metalliproovid matta ööpimeduses tollal väheasustatud Viimsi poolsaarele männimetsa lootuses, et olude paranedes kaevatakse need välja ja töö jätkub. Saksa okupatsioonile (1917–1918) järgnes aga Vabadussõda, metalliproovid jäid maapõue ja Meriväljale rajati aedlinn.
Dejev ja Volke arvasid, et objekt M koosneb väiksemast (43 t) ja suuremast (2080 t) osast. Volke väitis, et suurem osa on elliptiline (17x22 m), väiksem pommikujuline (2x4 m) ja tegu on ufode signaalgeneraatoriga, mis suudab kiiresti liikuda igasuguses keskkonnas. Viimasena kaevetöid juhatanud geoloogia-mineraloogiakandidaat Nikolai Šotševanov arvas, et objekti M näol on tegu tükkiga "ufo" kaitsekilbist. Kuna objekt M kaevati välja moreenikihi alt, arvati, et tegu võib olla jääajal Meriväljale maandunud ufo või koguni ufonautide säilmetega. Ühe teooria järgi on objekt M Meriväljal maa all 10. või 11. sajandist ja seda peaks kinnitama ühes Tallinna kirikus olev freskofragment, mida pole hiljem leitud. Nii Herbert Viiding kui ka Viivika Mitt tunnistasid, et tegu võis olla püriidi ehk kassikullaga.
Kuulujutud ja seletamatud juhtumid
Suur roll lugude levimisel on maja perenaisel Viivikal, kes sai objekti valvamise eest 500 rubla kuus ja pidi seetõttu uurijaid kogu aeg ligi meelitama: ta rääkis erinevaid lugusid sellest, kuidas majas on kuuldud samme, mööbel olevat ise liikunud ja lamp läinud ise põlema, kuigi juhe polnud seinas, kusjuures seda ei näinud ta üksi. Dejev väitis, et maja all on haigusttekitav kiht, mille tema poolusi vahetades kinni keeras. Ühel 27. jaanuari hommikul algas Mittide maja all mürin (Viivika sõnul oleks nagu metroo läbi sõitnud), mis kordus umbes iga 20 minuti tagant, kestis kaks päeva ja olevat Viivika sõnul tugevamaks läinud. 29. jaanuaril käis Viivika garaažis lahtise tunneli juures koos tuttava sensitiiviga, kes ütles, et oli näinud väga intensiivset valgust. 30. jaanuari õhtul oli mürin nii tugev, et klaasid klirisesid. Samal ajal Tallinnas viibinud Dejev peatas oma aparatuuriga mürina ja ütles, et poolused olid paigast ära läinud. 1988. aasta suvel nägi Viivika minia Leili Mitt-Uibopuu (30. august 1955 – 22. jaanuar 2013 Tallinn) Meriväljal ringi jalutades kodule lähenedes eemalt Dejevit, kes nende hoovi sisse astus. Kui aga Leili väravani jõudis, oli Dejev kadunud.
Kuna arvati, et suurema ufolaeva uks asub Mittide maja all, siis kaevati nende garaaži 8,5 meetri sügavune tunnel. Kaevamise käigus olevat üht meest "tulistatud" selliselt, et tema kehal oli neli pigmendilaiku, millest Dejev järeldas, et ufos elavad robotid, kes on igasuguse sissetungi vastu programmeeritud. Siiski kadusid laigud mehe kehalt aja möödudes ise ära. Kui Mittide hoovi kaevamisel 1987. aastal jõuti 10,5 meetrini, tuli vastu kõva kiht ja edasi ei saadud kaevata ning arvati, et jõutigi "ufoni" välja, kuid sellest polnud jälgegi. Hiljem väitsid Viivika tuttavad sensitiivid, et "ufo" pidigi eest ära liikuma ja siksakiliselt. Kui kaevetööd maja ohustama hakkasid, käskis Viiding Dejevil lammutamine lõpetada ja andis talle rahustuseks mõned püriiditükid, millest Dejev tundis ära kosmoselaeva tiiva jäänused, leidis, et tükid on bioloogilist päritolu ehk elus ja hakkas selle baasil uut D-generaatorit (mis pidavat säästma autokütust 30–50%, tegema vasest kulda, panema ihaldatut ennast armastama, ravima inimesi kõikidest tõbedest, sh AIDS-i ja vähki, haige uriini D-kiiritamisega ja suurendama saagikust umbes 50%) looma Punase RET-i alla moodustatud kooperatiivis Ruslan. Dejevi vastu algatati kriminaalasi, kuna J. Lauristini nimelise kolhoosi saagikus D-generaatori tõttu ei tõusnud, ja ta lahkus Eestist 1988. aastal. On väidetud, et Dejev oli tulnukas.
Kuu aega enne Herbert Viidingu surma 1988. septembris kadus temale kuulunud objekti M tükk. Meriväljale sattunud Vormsi Enn käskis garaažis oleva šahti (tunneli) kinni ajada ja sinna ühe lepituseseme matta, et inimeste tehtud kurjuse eest vabandada. Kui 6. novembril 1988 hakati šahti kinni ajama, käis esimese ämbritäie valamise järel õues kõva kärgatus, hoovis olles olevat taevas muutunud järjest siniseks, mustaks ja valgeks. Kinni ajamine lõpetati 15. novembril. 16. novembril Tallinna Linnahallis toimunud koosolekul ütles tundmatu mees hobiufoloog Hans Raudsikule: "Kas te ise ka teate, millega te olete hakkama saanud? Te olete väga suure heateo teinud."
Oma klassijuhataja Viivika Mitilt saadud objekti M tükki 2017. aastal TV3 saates "Seitsmesed uudised" tutvustanud Mart Sandri sõnul lendas säde, kui filmioperaator Veiko Vares kildu puudutas. Viivika rääkis Sandrile, et salapärased jõud on koera läbi suletud akende edasi-tagasi lennutanud.
Tänapäev
1992. aastal Hans Raudsik Nikolai Sotševanovilt, mis objektist edasi saab, kes vastas, et temal on tükk alles ja selle pärandab ta oma pojale. Tikutoosisuurune tükk objektist M oli ka Hans Raudsikul Geoloogia Instituudis olemas.
Hiljem elas majas oma perega Leili, kes müüs 2012. aastal Facebooki postituses 210 grammi kaaluvat Merivälja ufo objekti 55 miljoni dollari eest kolmes keeles ja väitis, et objekt M on Maa juhtimissüsteem.
Merivälja ufo juhtumi ainetel on Indrek Hargla, Triin Ruumeti ja Ken Saani ühistööna valminud teleseriaal "Merivälja". Peagi pärast sarja lõppemist TV3 kanalil valmis ka Indrek Hargla samanimeline romaan.
Hõbekuuse tee 34 maja oli aastatel 2018–2019 müügis, 2019. aastal alustati selle renoveerimist.
Kapingamarangi keel
Keele rääkijaid on umbes 3000. Lisaks Kapingamarangi atollile elab palju kapingamarangi keele kõnelejaid Pohnpei saarel.
Keeles on 18 konsonantfoneemi ja 5 vokaalfoneemi. Eristatakse pikki ja lühikesi vokaale.