cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Märk
Augustinus
Edasi jaotab ta märgid loomulikeks ja kokkuleppelisteks: "Märkidest on aga ühed loomulikud, teised antud. Loomulikud märgid on need, mis ilma mingi märguandmise tahteta või püüdluseta enesest sõltumatult [praeter se] panevad enda toimel [ex se] midagi muud ära tundma [cognosci], nõnda nagu suits tähistab tuld. See ei pane ju tahtlikult tähistama, vaid kogetud asjade tähelepanemise ja märkamise abil tuntakse ära, et all on tuli, olgugi et paistab ainult suits. Aga ka mööduva looma jälg kuulub sellesse [märkide sukku]; ja vihase või kurva [elusolendi] nägu tähistab hinge seisundit, isegi kui see, kes on vihane, või kurb, seda ei taha; ja mis tahes muu hingeliigutuse annab teada nägu, isegi kui me ei pane teda teada andma." (II.1.2) "Aga antud märgid on need, mida mingid elusolendid omavahel vastastikku annavad, et näidata, nii palju kui nad suudavad, oma hingeliigutusi või mis tahes tajumusi või mõtteid. Ei ole ka muud põhjust märku anda, see on märki anda, kui selleks et väljendada ja teise hinge üle viia seda, mida kannab hinges see, kes märki annab." (II.1.3)
Peirce
Kuigi Charles Sanders Peirce'i märgikontseptsioon on aja jooksul arenenud, on selle põhijooned püsivad.
Ta defineerib märki palju kordi. Üks viimastest definitsioonidest on niisugune: "Ma defineerin märki millenagi, mis on millegi muu poolt, mida ma nimetan Objektiks, niimoodi määratud (determined) ning defineerib niimoodi mingi toime [effect] mingile isikule, millist toimet ma nimetan selle tõlgendiks, et viimane on sellega vahendatult määratud esimese poolt. Kirjutises "Sundry logical conceptions" (1903) on järgmine definitsioon: "Märk ehk Esitis on Esimene, mis on niisuguses triaadilises suhtes mõne Teisega, mida nimetatakse tema Objektiks, et ta on võimeline määrama mõne Kolmanda, mis omandab tema Objektiga sellesama triaadilise suhte, milles ta ise on sellesama Objektiga ."
Esitis
Esitis hõlmab mingi nähtuse need aspektid, mis on märgi seisukohast olulised.
Objekt
Objekt on see, mille kohta esitis käib. Objekt hõlmab vastava nähtuse need aspektid, mis on märgi seisukohast olulised. Objekt määrab esitise, esitades tingimused, millele esitis peab vastama, et märki tähistada.
1860ndate kontseptsioon
Peirce'i märgikontseptsiooni esimene klassikaline esitus sisaldub artiklis "On A New List of Categories" (1867).
Esitise ja objekti vahelise tähistamissuhte tõlgendamine toetub arusaamisele tähistamise baasist. Saadav tõlgend on objekti uus, arenenum esitis, mis omakorda sünnitab uue tõlgendi. Tekib lõputu märkide ahel (lõputu semioos). Et iga esitis peab sünnitama uue tõlgendi, et olla esitis, ning iga esitis on ise mõne esitise tõlgend, siis eelneb ja järgneb igale tähistamisele lõpmata palju märke. Pole selge, kas Peirce jäi ka hiljem sellise arusaama juurde.
Peirce eristas selles artiklis esimest korda kolme võimalikku viisi, kuidas esitised ("esitused") sünnitavad uusi tõlgendeid. Esiteks "pelga ühisuse kaudu mõnes omaduses (quality)" (selliseid esitisi ta nimetab "sarnasusteks" (likenesses), hilisem nimetus "ikoon"); teiseks sellised esitised, "mille suhe oma objektidega seisneb vastavuses tõsiasjale", "indeksid"; kolmandaks sellised esitised, "mille suhe oma objektidega on omistatud tunnus (imputed character), "sümbolid". Teiste sõnadega, kui me tõlgendame esitist oma objekti kohta käivana mõne ühise omaduse tõttu, siis see esitis on ikoon (Peirce toob näiteks portreed ning tähed p ja b); kui tõlgend tugineb mõnele toorele olemasolufaktile, näiteks põhjuslikule seosele, siis see esitis on indeks (näiteks tuulelipp või mõrtsuka ja ohvri vaheline suhe); kui tõlgend tugineb vaadeldud üldisele või kokkuleppelisele seosele esitise ja objekti vahel, siis esitis on sümbol (näiteks prantsuse sõna homme ja inglise sõnal man on ühine osutus). See jaotus jäi Peirce'il püsima, küll mõningate modifikatsioonidega.
Saussure
Ferdinand de Saussure'i (1857–1913) järgi koosneb märk tähistajast (signifiant) ja tähistatavast (signifié). Neid ei tule võtta eraldi entiteetidena, vaid vastavusena tähenduslike häälikuliste erinevuste ning võimalike erinevate õigete denotatsioonide vahel. Saussure'i märk oleleb ainult sünkroonilises süsteemis, milles märgid on defineeritud oma suhteliste ja hierarhiliste koosesinemise võimaluste kaudu. Saussure'i tõlgendatakse sageli valesti, pidades tähistajaid millekski, mida saab välja öelda, ja tähistatuid asjadeks maailmas. Tegelikult on ja on alati olnud keele suhe keelega (langue) ja kõnega (parole) keeleteaduses teoreetiliseks probleemiks (Roman Jakobson. "Closing Statement: Linguistics and Poetics").
Saussure väidab, et tähistaja ja tähistatu suhe on arbitraarne. On siiski "suhteline motivatsioon": tähistaja tähistamisvõimalusi piirab keelesüsteemi elementide kompositsionaalsus. Sõna saab omandada uue tähenduse ainult juhul, kui ta on kõigist teistest sõnadest tajutavalt erinev ning tal pole juba tähendust.
Välislingid
Sein
Ott Arder
pisi|Ott Arder Eesti Päevalehe toimetuses 2004. aasta kevadel. Foto: [[Jaak Urmet]] Ott Arder (26. veebruar 1950 Tallinn – 26. juuni 2004 Kassari) oli eesti luuletaja, lastekirjanik ja tõlkija.
Ta oli Harri Lehiste Kodanik Männikese lugude tegelase Otu prototüüp.
Ott Arder leiti surnult 26. juunil 2004 Kassari supelrannast.
Looming
Arder debüteeris 1973. aastal ajakirjas Noorus lühijutuga "Kodanik Arved Asi juhtum". Ta oli paljude populaarsete laulutekstide autor, kirjutas tekste tele- ja teatrilavastustele.
Ta tõlkis ilukirjandust eri keeltest ning aitas ka teiste tõlkijate tööle kaasa, tõlkides proosateostes sisalduvaid värsse. Tema tõlgitud autorite hulka kuuluvad Sergei Dovlatov, Carl Michael Bellman, Kari Hotakainen, Venedikt Jerofejev, Arkadi Gaidar, Vladimir Sorokin, Robert Burns, Zacharias Topelius, Roald Dahl jpt.
Pelagos
Pelagos ehk avavee-elustik (kreeka sõnast pelagos 'avameri') on veekogu (ookeani, mere ja järve) pelagiaalis elutsevad organismid ehk pelaagilised organismid. Pelagos moodustub planktonist ja nektonist, pleustonist ja neustonist.
Ott Arder
Lasteraamatud ja luulekogud
thumb|Ott Arderi haud [[Tallinna Aleksander Nevski kalmistull. Foto: Ave Maria Mõistlik, 6. mai 2012 ]]
Pelagos
Pelagos on kõige rikkalikum pindmises veekihis.
Ott Arder
Isiklikku
Ott Arderi vanaisa (Arpád Arderi isa) oli Aleksander Arder. Ott Arderi isapoolne vanaema oli Eesti riigimehe Jaan Poska tütar Tatjana Poska (1900–1988).
Pelagos
Pelaagiline liik on näiteks tuulehaug.
Ott Arder
Isiklikku
Tema noorem vend oli muusik Jaan Arder. Peres on ka õed Madli Karro ja Aade.
Ruumiõhu sündroom
Ruumiõhu sündroom on tavaliselt kinniste akendega kontoriruumides töötavaid inimesi tabav sündroom, mille tüüpilised sümptomid on peavalu, väsimus, silmade ärritus ja pearinglus.
Universaalid
Universaalid on filosoofias üldised ideed.
Ruumiõhu sündroom
Selle põhjusteks peetakse hoonest pärinevaid reostusaineid, sealhulgas formaldehüüdiaure, tolmuosakesi, mikroorganisme jmt.
Universaalid
Kõrvuti mõistetega üksikesemetest ehk indiviididest või partikulaaridest on inimestel ka üldmõisted, mis käivad indiviidide tüüpide (näiteks koerasus, mille üksikjuhtumiteks on üksikud koerad), omaduste (näiteks punasus või räpasus või kandilisus) ja suhete (näiteks vahelolemine) kohta.
Erinevalt partikulaaridest on üldmõistete prototüübid ehk universaalid üldise iseloomuga abstraktsed entiteedid, mille üksikjuhtumiteks partikulaarid ühel või teisel viisil on.
Skolastilises filosoofias leidis aset universaalide olemasolu või selle viisi puudutav universaalidetüli.
Realism
Filosoofilist seisukohta, mille kohaselt universaalid on reaalselt olemas, nimetatakse mõisterealismiks ehk lihtsalt realismiks.
Äärmusliku realismi kohaselt on universaalid reaalsemad kui üksikesemed ning nad on olemas olnud juba enne üksikesemeid, näiteks Jumala mõistuses.
Realism võimaldab anda lihtsa seletuse predikatsioonile (abstraktsete predikaatide omistamisele konkreetsetele indiviididele) ja abstraktsele osutamisele. Näiteks kui öeldakse, et see õun on punane, võib seda tõlgendada väitena, et sellel õunal on teatud suhe punasusega, mis on reaalselt eksisteeriv universaal. Sõna "punane" lihtsalt osutab sellele universaalile.
Nominalism
Nominalismi järgi universaale reaalselt ei eksisteeri, on vaid üksikesemed, millel on partikulaarsed omadused. Üldmõisted on lihtsalt nimed (näiteks "punane"), mis üksikesemetega seostatakse. Äärmusliku nominalismi järgi on universaalid vaid tühi häälekõla ("flatus vocis").
Ojamailane
Ojamailane (Veronica beccabunga) on teeleheliste sugukonda mailase perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Taim kasvab 10–50 cm kõrguseks. Kasvab märjal pinnasel, veekogude kallastel.
Taime lehed on ümarad, tömbitipulised, madalalt täkilise servaga ja lühikese rootsuga.
Õitseb juunist septembrini, õied tavaliselt eresinised.
Eestis kasvab ta hajusalt.
Anepesa
Anepesa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. Detsembrini 2014 asus ta Kärla vallas.
Alex Haley
Alexander Murray Palmer Haley (11. august 1921 – 10. veebruar 1992) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Infiltratsioon
Infiltratsioon (ka maasseimbumine) on sademe- või pinnavee imbumine pinnasesse või aluspõhjakivimite pooridesse ja pragudesse.
Osa põhjavette infiltreerunud veest aurub põhjavee pinnalt ja aeratsioonivööst eestkätt taimede abil tagasi atmosfääri, allesjäänud vee kogus tähendab nn netoinfiltratsiooni.
Katvus
Katvus ehk dominantsus (vanemas kirjanduses katteväärtus) on geobotaanikas mingi taimeliigi maapealsete elusate osade hõivatud pindala uuritava prooviriba pindala suhtes. Enamasti väljendatakse katvust protsentides või pallides.
Mingi prooviriba kõikide taimeliikide elusate maapealsete osade katvust nimetatakse üldkatvuseks. Üldkatvuse väärtus võib olla üle 1 ehk taimeosad varjutavad üksteist, seda varjutusest tingitud vahet nimetatakse kattumuseks.
Magnetiline induktsioon
Magnetiline induktsioon ehk magnetinduktsioon (ingl magnetic induction ) on vektorsuurus, mis väljendab magnetväljas liikuvale elektrilaengule või vooluga juhtmele mõjuvat jõudu. Magnetinduktsiooni jõud kujutab endast seda osa Lorentzi jõust, mis on põhjustatud magnetväljast. Magnetinduktsioon on magnetvälja põhiline tunnussuurus.
Magnetinduktsiooni tähis on B ja SI-süsteemi ühik tesla (T), mis avaldub jõuühiku njuuton (N) kaudu: ja SI-põhiühikutes. Mõningat kasutamist leiab veel ka CGS-süsteemi mõõtühik gauss (G), kusjuures 1 T = 10 000 G.
Terminikasutusest
Füüsikalise suuruse B standardikohane termin on magnetiline induktsioon, lühemalt magnetinduktsioon, ja rööptermin magnetvälja tihedus. See suurus on samuti kasutusel nimetuse all magnetvoo tihedus (vrd elektrivoo tihedus ehk elektriline induktsioon).
Üldkeeles nimetatakse teslades mõõdetavat suurust mõnikord magnetvälja tugevuseks, nt Maa magnetvälja tugevus (kuigi magnetvälja tugevuse kui füüsikalise suuruse ühik on A/m).
Füüsikalist suurust magnetiline induktsioon ei või segi ajada mõistega elektromagnetiline induktsioon, mis on füüsikaline nähtus.
Magnetinduktsiooni jõud
pisi|püsti=1.6| [[Lorentzi jõud F, mis mõjub kiirusega v liikuvale positiivsele laengule q magneti NS väljas magnetinduktsiooniga B (vasakul) või mis mõjub vooluga I juhtmelõigule pikkusega l ristsihilises magnetväljas (paremal)]]
Magnetväljas liikuvale laetud osakesele mõjuv jõud
Kuna magnetinduktsioon \vec B on vektoriaalne suurus, siis kirjeldab tema toimet kiirusega \vec v liikuvale vabale laengule q vektorvõrrand kus
Kui loobuda valemi vektorkujust ja koos sellega võimalusest määrata jõu F suunda vektorkorrutisest, siis saab jõu suuruse arvutada skalaarsete suuruste korrutisena: kus
Vooluga juhtmele mõjuv jõud
Kui sirge juhe, mida läbib elektrivool, asetseb magnetpooluste vahelises magnetväljas, siis mõjub igale juhtmes liikuvale elektrilaenguga osakesele Lorentzi jõud. Juhtmele mõjuv kogujõud kus
Juhtmele mõjuva jõu suuruse võib arvutada valemiga kus
Erijuhul, kui juhe liigub risti magnetvoo suunaga (\alpha=0), saab sellest valemist teadaoleva jõu F\, järgi leida magnetinduktsiooni arväärtuse:
Viited
자기선속밀도 Induzione magnetica
Lindau
thumb|Lindau sadam Lindau on linn Saksamaal Baieri liidumaal.
Lindau vanalinn asub Bodeni järves oleval 68 hektari suurusel Lindau saarel. Järvest voolab läbi Reini jõgi. Järv asub 395 meetrit üle merepinna. Linna lähedal on 1064 meetri kõrgune Pfänderi mägi, millelt avaneb hea vaade linnale.
Lindau asub kohas, kus saavad kokku Saksamaa, Austria ja Šveitsi piirid. Kauni looduse ja hästi säilinud keskaegse linnasüdame tõttu on Lindau turismisihtpunkt. Igal aastal toimuvad Lindaus Nobeli auhinna laureaatide kokkusaamine ja psühhoterapeutide kongress.
Ajalugu
Inimtegevuse jälgi on Lindaust leitud juba 1. sajandist. Lindau nime on esmamaininud 882. aastal üks Sankt Galleni munk seoses sellega, et Reetia krahv Adalbert olevat saarele asutanud nunnakloostri. 1180 rajati saarele Püha Stephani kirik ja 1224 frantsiskaani klooster. Reformatsiooni ajal pöördus klooster 1528 luteri usku. Linn asus Nürnbergist Itaaliasse viival kaubateel ja oli kalapüügikeskus.
1220. (teistel andmetel 1274.) aastal sai vaba riigilinna staatuse, mis likvideeriti 1802. Vürst Karl August von Bretzenheim andis 1804 linna Austriale, kuid 1805 tagastati see Baierile. 1853. aastal ehitati saarele raudteetamm ja 1856 rajati uus sadam koos tuletorni ja lõviskulptuuriga. 19. sajandil sai Lindau tekstiili tootmise keskuseks. 1922 ühendati linnaga ümberkaudsed Aeschachi, Hoyreni ja Reutini alad.
30. aprillist 1945 kuni 1. septembrini 1955 kontrollisid linna Prantsuse väed, linn kuulus Württemberg-Hohenzollerni liidumaa alla, mis 1952. aastal sai Baden-Württembergi liidumaa osaks. 1955. aastal tagastati Lindau Baierile.
August Kerem
August Kerem (11. oktoober 1889 Karula vald, Võrumaa – 28. mai 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti agronoom, põllumajandustegelane ja poliitik.
Fonogramm
Fonogramm ehk helisalvestis ehk heliülesvõte on helisalvestuse tulemus, mis valmib muusikaproduktsiooni, raadio- või televisiooniülesvõtte, looduse või inimkeskkonna konkreetsete helide salvestamise või muu helisalvestuse käigus fonogrammitootja algatusel ja vastutusel ning on salvestatud helikandjale.
August Kerem
Ta sündis Võrumaal Karula vallas Mähkli talus, omandas Riia Polütehnilise Instituudi põllumajandusosakonnas agronoomi kutse. Osales I maailmasõjas ja Vabadussõjas. Kuulus Eesti Rahvaerakonda, oli Riigikogu I–V koosseisu liige.
Kaitseminister
Tema kaitseministriks oleku ajal müüdi Peruu valitsusele Eesti miiniristlejad "Vambola" ja "Lennuk". Järgnenud skandaali käigus anti August Kerem kohtu alla, kuid mõisteti 1934. aasta detsembris õigeks.
Isiklikku
August Keremi vend Arnold Aleksander Kerem (1893–1942) oli 1925–1940 Palamuse koguduse pastor ja teenis alates 1940. aastast Tartu Jaani kogudust. Tema äi oli ajakirjanik Anton Jürgenstein.
1860
1860. aasta (MDCCCLX) oli 19. sajandi 60. aasta.
Lokalahti
Lokalahti (varem Lokala) on maa-ala Soomes asuva Uusikaupunki linnaks nimetatava kohaliku omavalitsuse üksuse koosseisus.
Varem moodustas see ala Lokalahti valla, aastal 1981 liideti ta Uusikaupunki linnaks nimetatava kohaliku omavalitsuse üksusega.
Elanike arv oli 1995. aasta andmetel 497.
Lokalahtis on Lokalahti puukirik (1763, arhitekt Johan Höckert).
Külad
Lokalahtis on järgmised külad: Alhontaka, Apali, Haaroinen, Hakula, Heikkalanpää, Hermansaari, Kaimanen, Kelo, Korpi, Korvenranta, Kutkumaa, Kuusisaari, Lokalahti, Loppmeri, Marttila, Mattinen, Muntila, Mähkärlä, Nopperla, Oja, Palkkinen, Perkiö, Pietinalho, Pinipaju, Pitkäluoto, Pyöli, Ranta, Rauttinen, Riihiranta, Ruissaari, Tammisto, Terimaa, Tirkkala, Varanpää, Vartsaari, Viljattula, Väättänen.
Keygen
Keygen ehk võtmegeneraator on arvutiprogramm, mis oskab koostada kommertstarkvara tarbeks kehtivaid registreerimisvõtmeid.
Kasutatakse tihti selleks, et hiilida kõrvale tarkvara seaduslikku kasutamist lubava litsentsi hankimisest.
Jacques Derrida
Derrida tähtsamaks eeskujuks oli Husserli ja Heideggeri fenomenoloogia, samuti Nietzsche elufilosoofia. Derrida varasemas loomingus on olulisel kohal strukturalismi kriitika, seepärast on tema filosoofiat seostatud ka poststrukturalismi kategooriaga, kuigi Derrida ise seda mõistet ei kasutanud. Püsivamalt tundis Derrida huvi psühhoanalüüsi vastu, käsitledes Sigmund Freudi ja Jacques Lacani ideid filosoofilisest vaatepunktist. Postmodernismi mõiste oli Jacques Derridale võõras.
1930–1959
Jacques Derrida, algse nimega Jackie Derrida, sündis Alžeerias sefardi juudi perekonnas. Kodune keel oli prantsuse keel ja religioonile pöörati vähe tähelepanu. 1935–1941 käis ta El Biari algkoolis ja astus siis Ben Aknouni lütseumi, kuid arvati õpilaste nimekirjast välja uute juudivastaste kvootide tõttu. Derrida vahetas kooli, kuid pääses 1944 Ben Aknouni lütseumi tagasi. Teismelisena köitis Derridad kõige rohkem jalgpall, aga ta pidas ka päevikut ja kirjutas luuletusi. Tugeva mulje jätsid talle André Gide’i romaanid, Jean-Jacques Rousseau, Antonin Artaud ja Friedrich Nietzsche teosed. 1947–1948 õppis Derrida Èmile-Félix-Gautier’ lütseumis, kus tal tekkis sügavam huvi filosoofia vastu. Derrida luges põhjalikult Henri Bergsoni ja Jean-Paul Sartre’i töid ning tutvus mõnede Martin Heideggeri ja Søren Kierkegaardi tekstidega.
1949 septembris sõitis Derrida Pariisi ja hakkas õppima Louis-le-Grandi lütseumis. 1952 pääses ta kolmandal katsel École normale supérieure’i. Seal olid tema õpetajateks Louis Althusser, Jean Hyppolite ja Michel Foucault. 1953 veetis Derrida suvevaheaja El Biaris ja luges seal Paul Ricoeuri tõlget Edmund Husserli "Ideede" esimesest köitest, mis filosoofi enese sõnul sai hiljem tema jaoks fenomenoloogia teejuhiks. 1956 sõitis Derrida koos Marguerite Aucouturier’ga aastaks Ameerikasse, et tegeleda Harvardi ülikoolis Husserli avaldamata käsikirjadega. Tal tekkis mõte tõlkida prantsuse keelde Husserli kirjutis "Geomeetria algupära".
1960–1982
1960 sai Derrida Sorbonne’is filosoofia lektori koha. 1962 lõpetas ta Husserli "Geomeetria algupära" tõlke (L'origine de la géométrie), see ilmus koos tavatult mahuka eessõnaga ja võeti asjatundjate ringis väga soodsalt vastu. 1963 sündis Jacques ja Marguerite Derridal poeg Pierre, 1967 poeg Jean. 1964 hakkas Derrida õpetama École normale supérieuris, jätkates seda peaaegu kakskümmend aastat.1965 tekkisid Derridal sidemed Philippe Sollers’iga, kes toimetas avangardset ajakirja Tel Quel. Samal aastal kohtus Derrida Jean Genet’ga, sellest kujunes pikaajaline sõprus. 1967 ilmus Derridal lühikese aja jooksul kolm raamatut: temaatiliselt rikas esseekogu "Kiri ja erinevus" (L'écriture et la différence), kirja mõistele keskendunud "Grammatoloogiast" (De la grammatologie) ja Husserli fenomenoloogiat käsitlev "Hääl ja fenomen" (La voix et le phénomène). Need tööd levisid peagi laiemalt ja tegid autori rahvusvaheliselt tuntuks. Järgnevatel aastatel andis Derrida kolm intervjuud, milles ta selgitab nende teoste põhilisi ideid, 1972 koondati intervjuud raamatusse "Positsioonid" (Positions, e.k 1995).
1968. aasta Pariisi üliõpilasrahutuste ajal jäi Derrida hoiak ettevaatlikuks. Ta võttis meeleavaldustest osa ja organiseeris Ècole normale'is üldkogu, kuid suhtus poliitilise spontaansuse ideesse umbusklikult. Sügisel sõitis Derrida Ameerikasse, kus ta pidas oma esimese seminari Johns Hopkinsi ülikoolis (seminarid jätkusid 1974. aastani). Seejärel pidas ta rea loenguid veel paljudes Ameerika ülikoolides, saavutades suure populaarsuse. 1972 ilmusid raamatud "Disseminatsioon" (La dissémination) ja "Filosoofia – ääred" (Marges – de la philosophie). Kuigi "Disseminatsioon" sisaldab põhjaliku käsitluse Philippe Sollersi romaanist "Arvud" (Nombres), olid Derrida suhted Tel Queli autorite ringiga selleks ajaks otsustavalt jahenenud ega taastunud hiljemgi.
1970. aastatel kirjutas Derrida oma kõige eksperimentaalsemad teosed "Glas" (1974), "Tõde maalikunstis" (La vérité en peinture, 1978) ja "Postkaart" (La carte postale, 1980). 1972 tekkis Jacques Derridal lähedane suhe poola-prantsuse filosoofi Sylviane Agacinskiga, 1984 sündis neil poeg Daniel. 1975 kutsus Paul de Man Derrida Yale’i ülikooli, kus Derrida hakkas regulaarselt pidama kirjandusteooria loenguid. Samal ajal võitles Derrida Prantsusmaal filosoofia õpetamise eest lütseumides, organiseerides sellele suunatud toetusrühma (Greph). 26. detsembril 1981 arreteeriti Derrida Prahas, kus ta Jan Husi Haridusasutuse kutsel esines põrandaalusel seminaril Ladislav Hejdáneki juures. Derridad süüdistati narkootikumide tootmises, müümises ja edasitoimetamises, kuid Prantsuse valitsuse survel vabastati ta süüdistusest.
1983–2004
1990. aastatel muutus Derrida poliitiliselt aktiivsemaks ja tegeles järjest rohkem eetiliste küsimustega. Temalt ilmus sageli uusi teoseid, nende seas "Pimeda mälestused" (Mémoires d'aveugle, 1990), "Marxi tondid" (Spectres de Marx, 1993), "Sõpruse poliitikad" (Politiques de l'amitié, 1994), "Teise ükskeelsus" (Le monolinguisme de l'autre, 1996) ja "Surma and" (Donner la mort, 1999, e.k 2011). Jacques Derrida suri 9. oktoobril 2004 Pariisis ja maeti Ris-Orangis’ kalmistule. Matusel luges tema poeg Pierre ette lühikese matusekõne, mille Derrida oli kirjutanud juba kolmkümmend neli aastat varem. Derrida vaimseks testamendiks jäi Jean Birnbaumile antud pikem intervjuu, mis ilmus postuumselt omaette raamatuna "Viimaks elama õppida" (Apprendre à vivre enfin, 2005). 2006 avaldati järelejäänud materjalidest koostatud teos "Loom, kes ma järelikult olengi" (L'animal que donc je suis), kus Derrida vaatleb looma ja inimese suhet filosoofias. Alates 2008. aastast on hakatud välja andma ka Derrida seminaride käsikirjalisi tekste, seni on ilmunud "Elukas ja suverään", aastatest 2001–2003 (La bête et le souverain, I kd 2008, II kd 2010) ja "Surmanuhtlus", aastatest 1999–2000 (La peine de mort, I kd 2012).
Kohalolu metafüüsika
Derrida väidab, et kohalolu ja puudumine ei moodusta erinevust, vaid erinevus ise tekitab nii kohalolu kui ka puudumise. See tähendab, et eneseküllane metafüüsiline kohalolu on algusest peale sõltuv oma vastandist, mis on tema ülesehitav osa. Ükski binaarne opositsioon ei saa oma vastasliikmeta toimida ega tekkida. Niisiis on kiri kõnele algusest peale omane, ja kirja ei saa määratleda üksnes kõne puudumise kaudu. Sellest ummikust väljumiseks tuleb binaarne opositsioon dekonstrueerida, pöörates vastanduse kõigepealt ümber (näidates, et kiri võib olla positiivne, kõne aga negatiivne) ja viies siis liikmed lahku, nii et üks pole teise suhtes enam allutavas asendis. Sellega luuakse uus kirja mõiste. Näiteks iseloomustab Derrida oma Platoni-käsitlust nõnda: "See nõudis uusi teid, sest ma ei võinud lähtuda ei mütoloogiast, mis on enesestmõistetav, ega ka filosoofilisest teadusemõistest. Tarvis oli just praktiliselt dekonstrueerida filosoofiline vastandus filosoofia ja müüdi, logos’e ja mythos’e vahel. Seda ei saa praktiliselt – rõhutan, tekstuaalselt – teha teisiti, kui kasutades teistsuguse kirja teid, koos kõigi sellest tulenevate riskidega." Dekonstruktsiooni eesmärk ongi uue mõiste loomine pärast varasema vastanduse ümberpööramist.
Erinewus (différance)
Kui erinevus ei saa tuleneda kohalolu ja selle puudumise vastandusest, siis on Derrida arvates vaja ka erinevuse (différence) mõiste uuendamist. Selleks loob Derrida uue erinevusmõiste, mida ta alates 1959. aastast märgib kirjaliku ühendiga différance (sõna hääldus jääb samaks, eestikeelsetes tõlgetes on see edasi antud kujul "erinewus"). Ühend tuletub prantsuse tegusõna différer kahest erinevast võimaluses, mille tõttu ta võib üheaegselt märkida tähenduse erinemist ja tähenduse edasilükkamist. Edasilükkamine seisneb Derrida järgi binaarsele opositsioonile omases kohalolu edasilükkamises, mis on erinevuse tekkega samaaegne: "Edasilükkamine toimub viivituse, pikendamise, üleandmise, kõrvalepõikamise, hilinemise ja varuksjätmise kaudu. See tähendab, et erinewusele ei eelne kohaloleva võimalikkuse absoluutset ja jagamatut ühtsust."
Erinewus on erinevusele eelnev liikumine, selle tekkimise tingimus, kuid samal ajal tingib ta kohalolu lõputu viibimise ja edasilükkamise. Seepärast ei ole metafüüsiline kohalolu Derrida arvates kunagi päriselt kohal, vaid jääb alati viibima. Nii ei ole ükski tähendus lõplik ja eneseküllane. Kuna erinewus eelneb igasugusele erinevusele, ei tähista ta iseenesest mitte midagi, vaid on mittetähistav jälg, mis tähistamise alles võimalikuks teeb. "Kuna erinewus ei saa tõusta uueks isandsõnaks või isandmõisteks ja tõkestab suhte teoloogilisega, lülitub ta töösse, mis haarab ta teiste "mõistete", "sõnade" ja tekstuaalsete konfiguratsioonide ahelasse." Seega pole erinewus mõiste, mis võiks metafüüsilist kohalolu lõplikult määratleda, sest ta ei kuulu binaarse opositsiooni kummalegi poolele.
Jälg
Keeles on märgil tähendus ainult seetõttu, et ta erineb teistest märkidest. Ferdinand de Saussure’i strukturaallingvistika järgi on keel seega diferentsiaalsete suhete süsteem, moodustades erinevuste võrgu. Kuna iga märgi tähenduse loovad teised märgid, järeldab Derrida siit, et iga märk kannab endas teiste märkide jälgi, sest teised märgid tekitavad tema erinevuse. Teise märgi jälg märgis ei ole ise märk, vaid mittetähistav erinevus, mis toimis tähistamise protsessis juba enne tähenduse moodustumist. Samas on aga iga jälg omakorda mõne teise jälje jälg, mis on tekkinud mõne teise mittetähistava erinevuse tekkega. Niisiis ei saa jäljele omistada absoluutset algupära, kuid ometi ei saa me osutada mingile kohalolule, mis võiks jäljele eelneda. Derrida arvates juhib jälje mõiste seega välja logotsentrilisest mõtlemisest, mida valitseb kohalolu metafüüsika.
Jälje mõiste jääb Derrida mõtlemises ka hiljem oluliseks, ulatudes inimese ja looma vahelise piiri dekonstrueerimiseni. Ühes hilises dialoogis on Derrida öelnud: "Alates "Grammatoloogiast" pidi jälje mõiste uudne käsitus laienema kõige elava väljale, või õigemini elu/surma vahekorrale, ületades "kõneldud" (või tavamõistes "kirjutatud") keele antropoloogilised piirid, fonotsentrismi ja logotsentrismi, mis alati usaldavad Inimese ja Looma vahelist lihtsat ja vastandavat piiri." Jälje mõiste ületab vastanduse inimlik/mitteinimlik ja seab seega kahtluse alla ka inimese ja looma metafüüsilise vastandamise. Viimaks sunnib see Derrida arvates loobuma ka üldisest looma mõistest, millega filosoofias varem on hõlmatud kõiki mitteinimlikke eluvorme. Kuigi inimene jääb taandamatult ainuliseks, ei ole olemas ühtainust universaalset looma, millele inimese inimlikkus võiks vastanduda.
Merinõel
Merinõel (Syngnathus typhle) on merinõellaste sugukonda kuuluv kalaliik.
Merinõela on leitud paljudest Euroopa mereranniku aladest, elab ka Eesti rannikuvetes.
Merinõelaga sarnaneb väliselt väga madunõel (Nerophis ophidion). Kõige lihtsam on neid eristada väikese sabalehviku järgi, mis madunõelal puudub.
Merinõela kehavärvus varieerub helerohekaist toonidest rohekaspruunideni.
Jõempa
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kärla valda.
Crack (programm)
Crack ehk murdmisprogramm on väike programm, mida kasutatakse blokeerimaks seda osa tarkvarast, mis kontrollib registreerimis võtme või seerianumbri esitamist.
Valgale
Valgale (ka Abavciems, vanasti ka Sabiles Valgale, Valgals muiža või Valgales muiža) on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla keskosas.
Küla asub merepinnast 68 meetri kõrgusel Valgale jõe ääres. Valgale jääb Abava ürgoru maastikukaitseala piirile.
Valgalet on esmamainitud 1230. aastal. Toona asus seal Valgale linnamägi, mille juures paiknevad ka Valgale muinaskalmed ja hiiepaik Valgale Kirikumägi, mis on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Ka asuvad seal kohaliku kaitse all olevad Mazvalgale muinaskalmed. Hiljem asus linnamäe juures Valgale mõisa Mazvalgale karjamõis (Klein-Walgalen).
Tänapäevane Valgale küla on kujunenud Valgale mõisa (Walgalen) keskuse juurde. Küla oli varem Abava valla halduskeskuseks. Valgales asuvad Abava raamatukogu ja Upesgrīva internaatpõhikooli Valgale osakond. Külla jääb ka Sabile piirkonna muuseum. Seal asub Abavciemsi bussipeatus.
Aastal 2017 oli külas 66 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 59. pisi|tühi|Valgale
Puhkpillide loend
''Sellel lehel on süstemaatiliselt loetletud puhkpille. Kui ei oska puhkpilli süstematiseerida, palun kirjuta see siia:''
blull - huik - kangling - parkapzuk - pku - soofar - švi
Otseflöödid
Danso - Hocchiku - Hun - Kaval - Ney - Palendag - Paaniflööt - Quena - Shakuhachi - Suling - Tumpong - Xiao (flööt) - Xun
Internal Duct (fipple)
Diple - Flageolet - Fujara - Gemshorn - Okariin - Plokkflööt - Tin Whistle
Ühekordse lesthuulikuga
Albogue - Alboka - Altklarnet ehk bassett - Altsaksofon - Arghul - Aulochrome - Baritonsaksofon - Bassklarnet - Basset klarnet - Basset sarv - Bass-saksofon - Chalumeau - Clarinette d'amour - C meloodia saksofon - Diplica - Double clarinet - Heckel-clarina - Hekelfon-klarnet - Hornpipe - Klarnet - Kontrabassklarnet (pedaalklarnet) - Kontrabass-saksofon - Launeddas - Mijwiz - Oktaviin - Pibgorn - Pikoloklarnet - Saksofon - Saxonett - Sipsi - Sopraniinosaksofon - Sopranklarnet - Sopransaksofon - Soprillo - Subkontrabass-klarnet - Subkontrabass-saksofon - Tárogató - Tenorsaksofon - Xaphoon - Zhaleika - Tubax
Avatud
Alghaita - Balaban - Bassanelli - Bassoboe - Bifora - Bombarde - Catalan shawm - Cromorne (Prantsuse barokk, erinev crumhornist) - Dudukk - Dultsian - Dulzaina - Fagott - Hekelfon - Hichiriki - Inglissarv - Kèn bầu - Kontrabassoboe - Kontrafagott - Mizmar - Nadaswaram - Oboe - Oboe d'amore - Oboe da caccia  -Pikolohekelfon - Pikolooboe - Piri - Pommer - Racket - Reed contrabass/Contrabass à anche - Rhaita - Rothphone - Sarrusophone - Shawm (šalmei) - Sopila - Sorna - Suona - Surnaa - Surnay - Taepyeongso - Tarogato - Tromboon - Hiina trompet - Zurla
Kaetud
Cornamuse - Hirtenschalmei - Krummhorn - Kortholt - Rauschpfeife - Torupill
Neljakordse lesthuulikuga
Pi - Shehnai - Sralai
Kandla
Kandla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas, 2014. aastani kuulus ta Kärla valda.
Punaroheline koalitsioon (Norra)
Punaroheline koalitsioon oli Norra erakondade koalitsioon, mille moodustasid 2005. aastal Norra Tööpartei, Sotsialistlik Vasakpartei ja Keskpartei.
Koalitsioon loodi 2005. aasta parlamendivalimiste eel, et pakkuda alternatiivi Norra parempoolsele valitsusele, kuhu kuulusid Kristlik Rahvapartei, Høyre ja Venstre. Koalitsioon kestis aastani 2013 ehk kaks valitsusperioodi, mis oli tollase Norra poliitika ajaloos harv nähtus. 2013. aastal tuli võimule konservatiivide valitsus, eesotsas Erna Solbergiga.
Peaministriks sai Tööpartei juht Jens Stoltenberg. Stoltenbergi valitsus oli Norra ajaloos esimene, mille ministrite enamiku moodustasid naised, ning mille üks ministritest oli mittelääne päritolu ja kes kuulus moslemite sekka.
Nagu näitas ka enamik arvamusküsitlusi, võitis see koalitsioon 2005. aasta parlamendivalimised. Nad said Stortingis 87 kohta, mis on rohkem kui parempoolsed (senised valitsusparteid ja neid tingimustega toetanud Progressipartei kokku (81). Tööpartei üksinda sai rohkem kohti kui senised valitsusparteid kokku.
Koalitsioon oli ajalooline mitmetel põhjustel. Tööpartei ei olnud kunagi osa võtnud mitme erakonnaga koalitsioonivalitsustest, välja arvatud Einar Gerhardseni vahevalitsuses 1945. aastal. Sotsialistlik Vasakpartei ei olnud kunagi osalenud valitsuses, sest ei soovinud olla koalitsioonis Tööparteiga. Keskpartei jaoks oli see esimene kord koaleeruda vasakpoolsetega. Keskpartei oli eelnevalt valitsuse moodustanud Kristlike Demokraatide (Kristlik Rahvapartei) ja Konservatiividega (Høyre).
Punarohelise Koalitsiooni kriitikud on nimetanud seda koalitsiooni sotsialistlikuks, kuigi Sotsialistlik Vasakpartei pidas neist ainsana ennast sotsialistideks. Revolutsiooniline sotsialistlik Punane Valimisliit arvas, et koalitsiooni kirjeldamiseks ei sobi punane roos, ja seepärast kasutasid nad roosat. Keskkonnapartei Rohelised leidis omakorda, et need kolm erakonda ei vääri rohelist värvi.
Koalitsiooni lahkarvamused puudutasid Euroopa Liitu astumist, mida Tööpartei on aastakümnete jooksul toetanud, teised aga mitte. Lahkarvamusi oli ka nafta ja gaasi ammutamise ning NATO liikmesusega seotud küsimustes.
Kasti vasallilinnus
pisi|Kasti mõisa praegune peasissekäik lääneküljel. Kunagise oletatava peatorni asukoht
Kasti vasallilinnus (saksa keeles Schloẞ Alt-Kasty) oli keskaegne linnus Märjamaa kihelkonnas Kasti külas.
pisi|Kasti mõisa idaseina vundamendis olev tellistest võlv-kaarsillus
Nimekujud
pisi|Oletatava linnusetorni I korrus – praegune vestibüül. Tünnvõlvid ja sambad tunduvad olevat mõisaaegne ümberehitus. Vaade praegusele läänepoolsele peasissepääsule pisi|Arhailine käik või ukseava oletatava torni kõrval hoone põhjatiiba
Ehitus
pisi|Kasti mõis, läänekülg. Lääneküljel asub praegu peasissekäik, kunagi on see asunud ka põhjaküljel vana trepi vastas. Mõisa ees asub ringtee ja park
Kasti linnuse ehitusloos on loogilised 3 etappi:
pisi|Kasti mõisahoone põhjakülg. Kunagi asus seal vahepeal kasutuses olnud sissepääs. Paremal asub üks eenduvatest tiibhoonetest, mis ehitati 1820ndatel pärast mõisa von Sieversitele minekut
Kasti on olnud väikelinnustele omaselt kolmekorruseline: sokli- ehk laokorrus, elukorrus ja kaitsekorrus. Siinjuures on praegune poolkeldrikorrus olnud arvatavasti algselt 1. korrus, kuna tundub, et mõisa esifassaadi poolsel küljel kümmekond meetrit enne hoonet maapind tõuseb järsemalt vähemalt 1 m või 1, 5 m. (Tundub, et tegemist võib olla rusu- ja täitematerjaliga. Mõisa taga on see tõus siiski palju laugem.) Algselt keldri rajamine ei tohiks kõne alla tulla kõrge pinnasevee taseme tõttu. Hoone soklikorrusel väärib tähelepanu, et see on jaotatud kaheks, eraldi sissepääsudega nn. elukorruselt, kusjuures neid eraldab läbipääsuta paks müür. Põhjapoolses massiivsete rist- ja tünnvõlvidega keldris on neli ruumi ning käik kinnimüüritud ukseavaga (on näha et käik jätkub, kuid edasi on ta täidetud laeni pinnasega), lõunapoolses väiksemas ristvõlvidega keldris on kaks ruumi. Kusjuures avatud keldrid ei hõlma kogu hoone all olevat pinda. Kaks eraldatud keldrit nagu kinnitaksid linnuse jaotatust piiskopi ja vasallide vahel. Kui nüüd keldritevahelise müüri paiknemist selle paksuse järgi hinnata (2 m ja rohkem), siis võib oletada torni paiknemist hoone keskel suurema keldri kohal vastu väiksemat keldrit (kõrgema ja tugevama torni müürid peavad paksemad olema). Ülejäänud müürid on umbes 1,75 m paksud.
Härrastemaja tagaküljel hoone põhjapoolsemas otsas on esimesel korrusel näha seespool kuni aknani ulatuv akna sillusest tunduvalt madalam vana tellistest võlvlagi. Sarnaselt, kuid veidi kõrgemalt on võlvitud kogu esimene korrus.
pisi|Tünnvõlvidega kelder Kasti mõisa kõrval Märjamaa kihelkonnas. Asetseb hoone põhjakülje vastas
Asend kaitseliinis ja paigutus maastikul
Kasti piiskopi ja vasallilinnus on Saare-Lääne piiskopkonna kaitseliini kõige idapoolsem tugipunkt (vähemalt kindlasti Põhja-Läänemaal, Kaisma ja Sauga jõe äärsete tugipunktide kohta andmed puuduvad), mis asus umbes 4 km kaugusel Taani kuninga (hiljem Liivi Ordu) valduste (Harju) piirist ning vähem, kui 10 km kaugusel oletatavast vaenulikust Harju-Kabala vasallilinnusest. Harju-Kabala rüütlimõisat on esmamainitud 1469. aastal. Kui kunagi selgub, et Kasti linnus püstitati hiljem kui Harju-Kabala, siis võib see olla veel üks (lisaks allpool nimetatavaile 3. põhjus) mõjutegur Kastisse linnuse rajamiseks. Kindlasti oli olemas XIII sajandil juba Harju-Kabala küla (Capell), mida on mainitud piiskopi ja Taani kuninga vaheliste valduste piiri kirjelduses, mis on koostatud ajavahemikus 1275–1285. Peab veel märkima, et 6 km Harju-Kabalast edasi Rapla poole, Kuusikul asus veel üks oletatav vasallilinnus, mida on esmamainitud Wrangellide valdusena 1467.
Kasti ümbrus ise moodustab Kasti-Haimre n-ö põllumajanduspiirkonna pindalaga üle 30 km², mis asetseb ümbritsevast veidi kõrgemal lainjate ja künklike pinnavormidega viljakal platool, mida idast piirab põhiliselt Vigala jõgi, põhjas Orgita raba, läänes lahutab seda Märjamaast paar meetrit kõrgem ja u 1,5 km laiune liivast, kruusast ja paest koosnev järtadega pikitud oos ning lõunas madaldub maapind Haimre taga läände keeranud Vigala jõe poole. Aegade kestel on Kasti piirkonnas asunud 4 mõisat – Kasti, Haimre, Mõisamaa ja Telliste mõis.
Ajalugu
pisi|Vaade kinnimüüritud käigust väljapääsu poole
Mõisaomanike varasemas kronoloogias paistab silma, et Kasti linnusest läänistati alati välja umbes pool. Teine pool jäi keskajal arvatavasti alati piiskopi valdusse. Piiskopil endal küll alalist sõjaväge polnud; sõjakäigul kandsid teenistuskohustust oma salkadega vasallid; kuid mingi väike kaitsemeeskond võis piiskopimaade ametkondades olla. Ka tuleb siin ilmselt vahet teha mõisa (Hof, Gut – väiksem mõis) ja linnuse (Burg, Slott, Schloss) vahel. Majandusmõis võis asetseda kas eellinnuses (mis võis olla näiteks puidust ehitis püstpalktara ja vajalike majandushoonetega – laudad, tallid, aidad, sepikoda, jne) või siis väljaspool seda, moodustades näiteks omakorda ühe linnuse kaitseelemendi – nn Hakelwerki. (See on tarade ja hekkidega läbipõimitud tiheasula, mis ründajal nö. hoo maha võtab.) Seda aitavad kindlaks teha tulevikus arheoloogilised väljakaevamised. Praegu on teada pealinnuse umbkaudne põhiplaan ja pindala. Samuel Waxelbergi 1687. aastal seoses Kasti mõisa redutseerimisega koostatud skeem ja reaalselt allesolevad soklikorruse ruumid selle lääne-edelapoolsel küljel kuigipalju kattuvad. Waxelbergi plaanil on kujutatud üksteisega risti olevaid hoonetiibasid. Härrastemaja otseses läheduses kirjeldatakse XVII sajandil vanu müüre, mis peaksid siis olema vasallilinnuse põhja-kirdetiiva varemed. Linnuse kuju ja ruumide jaotus Waxelbergi plaanil ei kattu küll praeguse mõisahoone esimese korruse ruumidega, kuid ilmselt jäi osa linnusevaremeid uue mõisahoone põhiplaanist välja. Võib arvata, et mõisahoones kasutati ära linnusevaremete rohkem säilinud ja tugevamaid müüriosi, ülejäänut kasutati kivimurruna häärberi püstitamisel.
XIII - XIV sajand ja Kasti piirkond
pisi|Ukseava keldrikorrusel tornialusesse kinnimüüritud käiku pisi|Tornialune kinnimüüritud käik
1275-1285 koostati Saare-Lääne piiskopi Hermann I Buxhövdeni ja Taani kuningliku Tallinna pealiku Letgasti vahel dokument, mis kirjeldab, kuidas kulges kahe feodaalriigi vahel Saare-Lääne piiskopkonna ja Taani valduste vaheline piir. Kasti piirkonna kohta on seal alamsaksakeelses variandis öeldud: "piir jookseb katkematult Mustoja jõe tagant Lodede mõisate (Kasti piirkond) keskelt ja Harju – Kabala küla suunas (dar na volgede her to deme vlete Mustoya, twischen den guidern van Loden und deme dorpe Cappele). Sellest nähtub, et Kasti piirkond kuulus Lodede perekonnale, kes need maad omale juba ilmselt esimeste piiskop Gottfriedi läänistuste ajal haaranud olid. Praeguste ajaloolaste arvates kuulus Märjamaa kihelkond Koluvere lääni ja selle linnuse võimupiirkonda. Omal ajal võimutses seal foogtina Lode, kes piiskopile vastu hakkas ja kelle piiskop ordu abiga Läänemaalt minema ajas.
1343-1345 toimus Jüriöö ülestõus, mis haaras kogu Põhja- ja Lääne-Eesti ning saared. Kroonika kirjutab, et "tapeti maha kõik sakslased ja ka preestrid, ülestõusnud põletasid maha kõik mõisad ja käisid kogu maa risti ja põiki läbi, ning kes saksa naistest ja lastest meeste käest pääsesid, selle lõid maha eesti naised. Naised olevat põletanud maha ka kõik kirikud ja preestrite elamised". Kokku tapnud läänlased 1800 sakslast ja põletanud nende mõisad. Võimalik, et peale ülestõusu mahasurumist saadetigi toomhärra Castella Märjamaa kihelkonda "üles ehitama". Selline verine ülestõus andis kindlasti tõuke kindlustuste ehitamiseks taoliste sündmuste vastu.
1381-1383 toimus Saare-Lääne piiskopkonnas kodusõda, kui peale piiskop Heinrich III tapmist toomhärrade poolt Kuressaare piiskopilinnuses oli piiskopkonnas võimuvaakum (interregnum).
Willem Varnsbecki tegevus
Fahrensbach omandas Haimre, Valgu, Purku-Järvakandi, Maidla, Vaimõisa, Telliste, Päädeva, Uugla ja muud mõisad, mis kõik ümbritsesid ringina Kastit. Piiskop pani Farensbachi kirikuvande alla ja kaebas paavstile Rooma. Fahrensbach oma kahe pojaga vastas sellele mereröövi ja kirikute rüüstamisega.
Haiiti pilukoon
Haiiti pilukoon (ka: pilukoonu, Haiti pilukoonu; ladinakeelne teaduslik nimetus Solenodon paradoxus) on imetajaliik putuktoiduliste seltsist pilukoonlaste sugukonnast, Haiti saare üks kahest endeemsest imetajaliigist. Haiiti pilukoon on üks vähestest mürgistest imetajatest.
Kasti vasallilinnus
Willem Varnsbecki tegevus
Kuna Fahrensbachide peavaldus Haimre asus Kastilt vaid 3,5 kilomeetri kaugusel, otsustatigi ilmselt just seetõttu sinna piiskopimõisa kaitseks linnus rajada.
Tüli piiskoppide ja Fahrensbachide vahel toimus 1421–1427 ning ilmselt on see üks ajadaatum, mil võidi rajada Kasti ka esimene torn- või majalinnuse kavatis.
Haiiti pilukoon
Avastamine ja süstemaatika
Esimesena andis liigikirjeldus 1833. aastal Johann Friedrich von Brandt.
Haiti saarel elas ka sama perekonna liik Solenodon marcanoi, kes pärast saare koloniseerimist välja suri.
Kasti vasallilinnus
Willem Varnsbecki tegevus
pisi|Fahrensbachide aadliperekonna uljas vapp. Pilt saksa Wikist
1469. aastal on mõnes allikas esmakordselt juttu Kasti veskist Veski oli iga linnuse juures oleva majandusüksuse üks olulisimaid rajatisi.
Haiiti pilukoon
Levik ja ohustatus
Haiiti pilukoon on Haiti saare endeem.
Haiiti pilukoon oli Haiti saarel üldlevinud kuni kasside ja koerte saarele sissetoomiseni. Liik avastati teadusele 1833. aastal. Teda peeti juba väljasurnuks, kui 1907 leiti nende asurkond mägedes saare keskosas. 20. sajandi alguses ei peetud teda otseses ohus olevaks. Viimastel kümnenditel on tema arvukus sobivate elupaikade kadumise ning teda jahtivate kiskjate introdutseerimise tõttu dramaatiliselt kahanenud. Aastal 1966 teati teda elutsevat mitmel pool Dominikaani Vabariigis. Aastal 1981 leiti pärast ulatuslikke otsinguid, et Haiti Vabariigis on ta funktsionaalselt välja surnud ning elab seal üksnes kaugetes mägedes riigi lõunaosas. Aastal 1987 leidus teda veel mõlemas riigis, kuid eriti ohustatuks loeti teda Haitis. Ka 1996. aastal leidus teda veel mõlemas riigis.
Kuigi haiiti pilukoon peeti pikka aega ohustatud liigiks, arvati 2020. aastal ta soodsas seisundis liikide hulka, kuna tema levila osutus arvatust palju suuremaks (80 493 km²). Samuti esineb ta paljudel looduskaitsealadel. Samal ajal toimub tema levila osades piirkondades siiski elupaikade kadumine ja elupaikade seisundi halvenemine.
Elupaigad
Ta elab metsades ja põõsastikes, sageli põllumaa lähedal, kus ta saab kaevata oma keerukaid maa-aluseid urge.
Kasti vasallilinnus
1478–1558
6. novembril 1478 märgiti esmakordselt ürikutes Kasti linnust kui Hinrich von Brabecke lääni, milles läänistamisele kuuluvana on märgitud poolt linnust (hoff tho Khaste medt dem haluenn slothe). Nimelt müüs Hinrik von Brabeke sel aastal läänikirja tingimuste vastaselt oma poole Kasti linnusest ja lisaks veel Kaypenkulli (Märjamaa) mõisa koos veel paari päranduseks saadud mõisaga Padise kloostrile. Selle vastu protesteeris tollane Saare-Lääne piiskop Peter Wetberg, kuna tegemist polnud mitte otseselt müügi vaid ühe varasema kloostripoolse heateo võla kustutamisega. Samal aastal tagastas klooster mõisad Brabekele, kes need siis 9500 marga eest Gosswyn Donhoffile maha müüs. Kasti linnuse kohta eraldi ei ole tagastust mainitud. Eelpoolmainitud ürik on koostatud Tallinna piiskopi Simon von der Borchi ja Padise kloostri abti Erdmanni vahel.
1478 on suurendatud Padise kloostri valdusi Kasti (Casti) ja Raikküla (Ruyküll) piirkonnaga.
Samal aastal suri Päärdu mõisa omanik Wolmar Uexküll. Uexküllide suguvõsa uurijate arvamusel on Wolmari pojad omakorda rajanud Kasti (Reinholt Uxküll), Lümandu ja Mõraste mõisad. Siin võibki olla põhjus, miks Kasti linnuse ja mõisa rajamine kirjutatakse tavaliselt Uexküllide arvele, kuid mis ei ole kuidagi tõestatud.
1488. aastal on esmamainitud Kasti mõisa, kui Hans Maydell pantis selle 12 000 marga eest Hermann Lodele.
1503. aastal mainiti Kasti mõisa valdajatena Uexkülle.
pisi|Üxküllide perekonna vapp. Põhielemendid on lõvi, kroon, hellebard ja kirves. Pilt SAAGA digiteeritud arhiiviallikatest
4. veebruaril 1509 ostsid Vigala Uexküllidest vennad Peter (surnud u 1547), Otto (surnud 1545) ja Johann Uexküll (surnud u 1540) oma surnud venna Konrad Uexküllii (surnud u 1506) lastele Reinhold Uexküllilt Kasti mõisa.
Haiiti pilukoon
Välimus ja anatoomia
Eesjäsemed on märgatavalt arenenumad kui tagajäsemed. Kõigil käppadel on tugevad küünised, millega saab kaevata. Eesjalgade küünised on varvaste pikkused.
Arandi
Arandi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Haiiti pilukoon
Välimus ja anatoomia
Pea on kehaga võrreldes väga suur. Tal on pikk koon pisikeste silmade ja kõrvadega (kõrvad on suuremalt osalt karvade all peidus). Huvitav iseärasus on koonukõhre toetav eesninaluu (os proboscis) näo tipus.
Kasti vasallilinnus
1478–1558
15. novembril 1529 on Tallinna ja Saare-Lääne piiskop Georg von Tiesenhauseni poolt välja antud läänikiri Kasti kohta Vigala Uexküllidele, milles on lause "...kogu Kasti mõis koos poole lossiga, nagu eeslinnus, siis põhikorrus, siis torn, siis söögisaal, puidust ülaruum ja köögiruumid... (den gantzen hoff tho Kasthe medt dem haluenn slothe vnnd dath reuenther vnnd die koken bauenn vnnd bonedden vnnd alle dath jennige dath vonn alders her alle wege tho gedachtem haue tho Kaste...) Samas ürikus nimetatakse Kasti linnusele kuuluvat Vigala jõe ääres olevat Koha veskit – "die mole to Koath". ja mitmeid ümbruskonna külasid: Alaküla (Allenküll), Lokuta (Lockkethe), Kinnita (Kinnethe). Lisaks on Kasti mõisa läänikirja valduste loetelus mainitud Saara (Türingu) oja ääres kahte talu – "twe gesinde tho Sarnia".
Haiiti pilukoon
Välimus ja anatoomia
Haiti pilukoonul on kaenlaalustes ja kubemes näärmed, mis väidetavalt tekitavad sokulõhna taolist lõhna. Isased ja emased on sarnase välimusega. Isaste suguti ei paista välja. Munandid on peidus sügaval kõhuõõnes. Emasel on ainult kaks nisa, mis erandlikul kombel asuvad kintsude lähedal.
Käitumine
Haiti pilukoon on öise eluviisiga (osalt seetõttu oligi teda raske avastada). Tal on väga hea kuulmine, haistmine ja kompimismeel.
Kasti vasallilinnus
1478–1558
Umbes aastast 1546 kuni oma surmani 1564 valdas Kastit Wolmar von Uexküll, Woldemari poeg. Kasti mõisal oli tollal 40 adratalu suurusega 38 adramaad ja 6 üksjalga.