cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lepistu vald
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
10. Lepistu vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tsooru valla maa-alast; b) senise Vana-Roosa valla Savira küla osa piirkonnast; c) senise Saru valla Kautsi metsavahikoha piirkonnast; d) senise Vana-Antsla valla Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku külade piirkonnast; e) senise Rõuge valla Kala nr. A-49 talu piirkonnast ja Rõuge metsandiku kvartaalide nr. 27, 28, 29, 40, 41, 42 ja 44 maa-aladest
1464
1464. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastad: 1459 1460 1461 1462 1463 - 1464 - 1465 1466 1467 1468 1469
Kullaga
Kullaga on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Külas asub Kullaga ohvrikivi.
1977. aastal liideti Kullaga külaga Hallivariku.
Kodijärve
Kodijärve on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Külas asub endise Kodijärve mõisa keskus. Seal asub ka Kodijärve mõisa kalmistu.
Küla piiresse jääb Kodijärv ehk Väike Kodijärv.
1920. aastatel moodustati Kodijärve mõisa maadest Kodijärve asundus. 1977. aastal muudeti asundus Kodijärve külaks.
Diadumenianus
pisi|Diadumenianus Diadumenianus (Imperator Caesar Marcus Opellius Antonius Diadumenianus Severus Augustus; sünninimi Marcus Opellius Diadumenianus; 14. september 208 – juuni 218) oli Vana-Rooma keiser mai esimesest poolest 217 kuni surmani.
Hukati. Oli oma isa Macrinuse kaaskeiser.
Didius Julianus
Didius Julianus (Imperator Caesar Petronii Severi Marcus Didius Severus Iulianus Augustus; sünninimi Marcus Didius Severus Julianus; 30. jaanuar 133 – 2. juuni 193) oli Vana-Rooma keiser 28. märtsist 193 kuni 1. juunini 193.
Mõrvati sõdurite poolt, olles tagandatud.
1465
1465. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad - 1460. aastad - 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad
Aastad: 1460 1461 1462 1463 1464 - 1465 - 1466 1467 1468 1469 1470
Antti Tuisku
pisi|Antti Tuisku (2016) Antti Tapani Tuisku (sündinud 27. veebruaril 1984 Rovaniemis) on soome poplaulja.
Ta sai tuntuks pärast 2003. aasta "Idolsi" saadet.
Kõrkküla (Kambja)
Kõrkküla on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Tallinna trollibussiliiklus
Trollibussiliiklus Tallinnas algas 1965. aastal. 1997–2012 korraldas trolliliiklust Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis, mis loodi 26. juunil 1997;
18. juulil 2012 ühendati koondis Tallinna Autobussikoondise AS-iga, mis 19. juulist 2012 kannab nime Tallinna Linnatranspordi AS. Alates 2017. aastast töötab Tallinnas neli trolliliini, maksimaalselt on trolliliine olnud üheksa (1987–2000).
Ideekavandid
Esimesi Balti jaamast lähtuvaid trolliliine kavandati juba 1940. aastate teisel poolel, marsruutidel Pirita – Südalinn – Balti jaam, Kopli – Balti jaam ja Balti jaam – Pirita – Merivälja. 1954. aastal kavandati trolliliini Balti jaam – Stalini väljak.
Trollide lõppjaamad ja -peatused
270px|pisi|Trollide lõppjaam Mustamäe linnaosas, [[Keskuse tänav (Tallinn)|Keskuse tänav 5]]
Trollidepood
1957. aastal eraldati trollipargi rajamiseks maa-ala Paldiski maantee 48A krundile. Et ehitustööd venisid, asuti ajutiselt Ädala tänav 7 Veevarustuse- ja Kanalisatsioonitrusti laohoonetes. Trollipargi töölised said Paldiski maantee hoonetesse kolida 1970. aasta lõpus. Valminud depoos jätkus ruumi 100 trolli teenindamiseks. Administratiivhoone ja söökla Troll valmisid 1973. aastaks.
Depoo anti käiku 30. detsembril 1982. Mustamäe tee ja Linnu tee nurgal asuv depoo rajati alale, kuhu algselt kavandati Mustamäe trammidepood. 2001. aastal trollidepoo suleti.
Veerem
Esimesed trollibussid – Saratovi oblastis Engelsi linnas valmistatud üheksa ZiU-5 – saabusid Tallinna 10. juunil 1965. Mõni aeg pärast seda asendati need juba Tšehhoslovakkias valmistatud Škoda 9Tr sõidukitega.
Tallinnas varem ja praegu kasutatud trollitüüpe
Trollibussiliikluse lühendamine
Transpordianalüütik Hannes Luts nimetas elektritranspordi lühendamist kummaliseks. Tema sõnul on pärast Eesti iseseisvumise taastumist toimunud Tallinna Autobussikoondise lobi elektritranspordi vastu ning selle survel on linnavalitsus investeerinud rohkem bussiliiklusse ja elektritransport Tallinnas on jäänud investeeringuteta. Pärast TAK ja TTTK liitmist väitis transpordianalüütik Hannes Luts, et uus ettevõtte Tallinna Linnatranspordi AS ei tegele trammitaristu hooldustöödega ning paar aastat tagasi renoveeritud trammirööpad Tartu maanteel on juba kaotanud oma tähtsuse, kuna suured investeeringud läksid ainult bussipargi uuendamiseks. Trollibusside asendamist hübriidbussidega nimetas Hannes Luts rohepesuks, kuna hübriidbuss saastab õhku ainult 10% vähem diislibussist ning aku hooldusesse kulub võrreldes trollibussi hoolduskuludega rohkem ressurssi. Kriitika osaks said Enno Tamme väited Euro-6 normidest: transpordianalüütiku sõnul saastavad need mootorid ainult veidi vähem ning Euro-6 märgis ei tähenda saastevabadust.
Statistika
2020. aasta novembri seisuga oli trollipargis arvel 45 trolli, sealhulgas 44 Solarist ja 1 Škodat.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia on kirjandusauhind, mida annab välja Eesti Kultuurkapital. Preemia asutati 1994. aastal.
Kirjanduse sihtkapitali aastapreemiad antakse kätte igal aastal emakeelepäeval, 14. märtsil.
Kirjanduse sihtkapitali aastapreemaid määratakse kalendriaasta jooksul ilmunud parimate teoste eest järgmistes kategooriates:
Proosa, luule, näitekirjanduse, esseistika ja lastekirjanduse auhind antakse eesti keeles loodud ja ilmunud teose eest. Näitekirjanduse auhindamisel võetakse arvesse niihästi eelmisel aastal esimest korda trükis ilmunud kui ka esimest korda lavastatud, kuid trükis avaldamata näidendeid. Esseistika auhinnaga võib tunnustada ka parimat kirjandusteaduslikku raamatut.
Ilukirjanduse tõlkeauhinna puhul arvestatakse lisaks tõlke kvaliteedile ka tõlgitud teose tähtsust ning tõlkija varasemaid saavutusi.
Mõttekirjanduse tõlkeauhind määratakse eelmise kalendriaasta jooksul parimale eesti keeles ilmunud mõttekirjandusteose tõlkijale. Mõttekirjandusteose alla liigitub igasugune omaette raamatuna ilmunud mitteilukirjandusteos, millel on selge dokumentaalne, esseistlik, filosoofiline või teaduslik väärtus. Mõttekirjanduse täpsem žanriline määratlus on žürii otsustada.
Vabaauhind on mõeldud selleks, et tunnustada silmapaistvat kirjanduslikku saavutust valdkonnas, mida muud auhinnad ei kata.
Kirjanduse sihtkapitali nõukogu moodustab hiljemalt vastava kalendriaasta oktoobriks:
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapital annab eraldi välja:
29. mai
29. mai on Gregoriuse kalendri 149. (liigaastal 150.) päev. Juliuse kalendri järgi 16. mai (1901–2099).
Decius
Decius (Imperator Caesar Caius Messius Quintus Traianus Decius Augustus; sünninimi Caius Messius Quintus Decius Valerianus; 195 – 1. juuli 251) oli Vana-Rooma keiser septembrist 249 kuni surmani. Ta valitses veidi alla kahe aasta ning suri 56-aastaselt.
Keiser Decius uskus, et keerulise sisepoliitilise (röövimised, tapmised jms) ning välispoliitilise (vaenlaste rünnakud) olukorra põhjus oli see, et inimesed olid hüljanud oma vanad põhimõtted, traditsioonid ja usu. See oli ajendiks korraldamaks 250. aastal ulatuslikud ja üleriigilised kristlaste tapatalgud, sest neid nähti süüdlastena.
Keiser Decius tapeti. Lisanimed: Dacicus Maximus (250), Germanicus Maximus (250).
Pärnu raad
Pärnu raad oli Pärnu valitsus- ja kohtuinstitutsioon 14. sajandist kuni 1889. aastani.
Pärnu rae alamkohtud olid foogtikohus, vaeslastekohus ja politseikohus.
Pärnu rae liikmete loend
Alljärgnevalt on antud rae viimane koosseis ja nende eelkäijad alates 1870. aastast.
Pärnu raehoone
Pärnu keskaegne raekoda lammutati 1839. aastal.
1492
1492. aasta (MCDXCII) oli 15. sajandi 92. aasta.
Kiivi (vili)
thumb|Terve kiivi ja viljast ristlõige pisi|Kollase viljalihaga 'Soreli' Kiivi on taime kiivi-aktiniidia (Actinidia deliciosa) vili. Kultuuris kasvatatavad kiivid pärinevad enamasti kiivi-aktiniidia ja sama taimeperekonna (aktiniidia) liikide ristanditelt.
Toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis
2012. aastal toodeti maailmas 1,41 miljonit tonni kiivisid ja kiiviistandike kogupindala oli 0,98 miljonit hektarit. Kiivid sisaldavad rikkalikult C-vitamiini, ületades selle näitaja poolest tuntud apelsini.
Lalli
Lalli on mitme küla nimi Eestis:
1493
1493. aasta (MCDXCIII) oli 15. sajandi 93. aasta.
Noor pensionär
"Noor pensionär" on Eesti Telefilmi 1972. aastal tehtud ning Eestis populaarseks saanud komöödiafilm.
Sisu
Meesballetiartist Pukspuu jääb pensionile ning hakkab uut töökohta otsima. Pärast mitme ameti proovimist satub ta "emalenduri" tütre viiuliõpetajaks. Kuid tüdruk on huvitatud kõigest muust kui kaunitest kunstidest ja viiulimängust.
Huvitavat
Kuulsas pulmasõidus, kus hobust juhib Ervin Abel, pidi esialgse plaani kohaselt kasutatama kutselist kutsarit. Paraku jõi too end purupurju. Et kallis võttepäev raisku ei läheks, haaras Ervin lõpuks ise ohjad ja Nõmmik vaatas sõitu lubivalge näoga pealt, sest keegi ei osanud arvata, kuidas võiks hobune keset Tallinna Endla tänava tihedat liiklust käituda.
Misso vald (1939)
Misso vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald kuulus Riigivolikogu 76. valimisringkonda, kust valiti Albert Kendra.
Valla täitevkomitee esimees Karl Uibo (18. mai 1916 – 16. 11 1941) tabati Urvaste vallas, oli aktiivne komsomolisekretär, kutsus rahvast üles võitlema fašismi vastu, hukati.
9. juulil määras valla Omakaitse juht, veebel August Laine vallavanemaks endise vallavanema Oskar Kiudsoo, kelle kinnitas hiljem Võru maavalitsus.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Luhamaa külanõukogu (Sagrimäe, Savimäe, Tiilike, Saagri, Kriivaküla, Tootsi, Leimani, Napi, Teaste, Põrste, Prontova, Lota (Lüta), Määra, Kosta, Määsi, Tserepi, Mokra, Väike-Tiilike, Kriiva, Kossa-Tootsi, Korila ja Luhamaa küla) ning Pugola külanõukogu (Misso asundus, Põdrametsa, Pulli, Lemmatsi, Käbli, Suursoo, Kure, Rammuka, Kõrgessaare, Muraski, Ritsika, Kivioru, Kimalase, Kaubi, Siksali, Hino, Sakuti, Parmu ja Muakese küla, Misso alevik). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Räpina rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
12. Misso vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Misso valla maa-alast, välja arvatud Laisi küla piirkond ja osa Misso metsandiku maa-alast; b) senise Vastseliina valla Tserepi ja Tikka külade ning Kärina, Põnni ja Põnisiksala talude piirkondadest.
1466
1466. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad - 1460. aastad - 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad
Aastad: 1461 1462 1463 1464 1465 - 1466 - 1467 1468 1469 1470 1471
Rupiah Banda
thumb|right|Rupiah Banda Rupiah Bwezani Banda (13. veebruar 1937 Gwanda, Lõuna-Rodeesia (tänapäeval Zimbabwe) – 11. märts 2022 Lusaka) oli Sambia poliitik ja diplomaat.
2. novembrist 2008 kuni 23. septembrini 2011 oli ta Sambia neljas president.
Rupiah Banda on muu hulgas olnud Sambia suursaadik Egiptuses ja Ameerika Ühendriikides, Sambia esindaja ÜRO juures ja Sambia välisminister.
Aastal 2006 sai temast president Levy Mwanawasa valitsuse asepresident. Pärast Levy Mwanawasa atakki suvel 2008 sai Bandast presidendi kohusetäitja.
30. oktoobril 2008 peetud presidendivalimistel sai parteid Movement for Multi-Party Democracy esindav Rupiah Banda napi võidu opositsiooni esindava Michael Sata üle ning 2. novembril 2008 astus ta presidendi ametisse.
20. septembril 2011 peetud presidendivalimistel sai ta 36 protsenti häältest. Presidendiks valiti Michael Sata, kes sai 43 protsenti häältest.
Tiina Randlane
Tiina Randlane (sündinud 10. septembril 1953) on eesti botaanik, lihhenoloog.
Ta on samblike spetsialist, Eesti samblikumäärajate peamisi autoreid.
A Rush of Blood to the Head
A Rush of Blood to the Head on Inglise alternatiivrokkbändi Coldplay teine album, mis ilmus 2002. aasta augustis.
Albumi tootis Parlophone. Kriitikud peavad seda paremaks kui Coldplay esimest albumit Parachutes. Albumi kaanepildi kujundas Sølve Sundsbø.
"A Rush of Blood to the Head" sisaldab teiste hulgas tüüpilisi poplugusid ("In My Place"), ballaade ("The Scientist"), akustilisi lugusid ("Green Eyes").
2003. aastal koostatud Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis asub see 473. kohal.
Lood
Kõik lood on kirjutanud Berryman/Buckland/Champion/Martin.
Arvo Ratassepp
Arvo Ratassepp (17. märts 1926 Tallinn – 22. detsember 1986 Tallinn) oli eesti koorijuht, helilooja ja pedagoog.
Laulmist hakkas ta õppima juba Tallinna 4. Algkoolis Gustav-Evert Mesiäineni käe all, kes soovitas Arvol õppida viiulit. Edasi õppis juba Olev Roometi viiulitundides.
Pärast Tallinna Reaalkooli lõpetamist 1944. aastal läks ta õppima Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonda, kuid ei lõpetanud seda, kuna laulis instituudi ajal kolmes kooris ning huvi ja aeg läks rohkem muusika peale.
1949. aastal asutas ja juhtis ta Töönduskooperatsiooni Kultuuriklubi juures meeskoori Runo, kus tegutses kuni 1966. aastani. On töötanud kolm aastat Tallinna Muusikakooli direktori asetäitjana õppetöö alal, Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise kateedri vanemõpetajana ja dekaanina.
Lõpetas 1955. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhina (Jüri Variste klassis) ning jätkas samas õpinguid kompositsiooni alal (Mart Saare ja Villem Kapi juures). Osales 1958. aastal Vabariikliku Koorijuhtide Segakoori asutamises ja oli üks selle dirigente. Asutas Teaduste Akadeemia meeskoori (1958) ja naiskoori (1959) ning oli nende peadirigent. Aastatel 1962–1976 juhatas Tallinna Kammerkoori. Ta on olnud mitme üldlaulupeo, koolinoorte laulupeo ja üliõpilaslaulupeo Gaudeamus üldjuht. Loonud koorilaule segakoorile ja meeskoorile.
Arvo Ratassepa anded avaldusid ka kunstivaldkonnas, eriti akvarellmaalija ja karikaturistina. Tema karikatuure on avaldatud ka raamatus "Lõbusaid lugusid Eesti muusikutest" (2009) koos teiste karikaturistide (Alfred Saldre, Feliks Randel, Romulus Tiitus, Jaan Jensen, Heinz Valk) loominguga.
Isiklikku
Tema vend Valdo Ratassepp (18. aprill 1938 – 16. november 1990) oli samuti koorijuht ja muusikapedagoog, kes juhatas pärast Arvo Ratassepa loobumist meeskoori Runo ja mitut Tallinna taidluskoori.
Veliuona
Veliuona (vanasti Junigeda, saksa keeles ka Friedeberg, Tsaari-Venemaal Велiона, Велена või Велона) on alev Leedus Jurbarkase rajoonis; Veliuona valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal Panemunė regionaalpargi territooriumil.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vana kirik, mis oli rajatud Vytatutase poolt 1421, ehitati ümber 1636. Veliuonas on kaks linnamäge, neist ühel asus kunagi ristisõdijate Bayerburgi kindlus, teisel asub Gediminase hauakivi. Vaatamisväärsusteks on veel ait-pood ja XIX sajandil rajatud mõisakompleks.
Ajalugu
Arheoloogiliste andmete põhjal oli Veliuona asustatud juba kiviajal. Esimest korda on asulat kirjalikult mainitud aastal 1291 Peter von Dusburgi kroonikas, seal kandis asula Junigeda nime.
XIII–XIV sajandil oli Veliuona tähtsaks tõkkeks ristisõdijate teel. Aastal 1337 õnnestus Saksa ordul Veliona vallutada ja nad rajasid sealsele linnamäele Bayerburgi kindluse. Aastaks 1344 olid ordurüütlid sunnitud Veliuonast taanduma ja allavoolu uue Bayerburgi ehitama.
Tol perioodil juhtis leedulaste võitlust ordu vastu Gediminas, kes olevat seal vana haava tõttu surnud ja ühele Veliuona linnamägedest maetud. Võitlus ristisõdijatega jätkus pärast Gediminase surma. Aastal 1412 ehitas Veliuonase teisele linnamäele (endise Bayerburgi asemele) kindluse suurvürst Vytautas.
1494
1494. aasta (MCDXCIV) oli 15. sajandi 94. aasta.
Veliuona
Ajalugu
Aastal 1421 nimetati Veliuonat aleviks, ühtlasi lasi Vytatutas sinna kiriku ehitada. Aastal 1443 sai Veliuona Magdeburgi õigused. Aastal 1549 andis Zygmunt II August alevi Barbara Radziwiłłównale.
18. sajandil kuulus Veliuona vürst Józef Poniatowskile, 19. sajandil Zalewski suguvõsale. Viimaseks omanikuks oli P. Wakselis. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.
30. mai
30. mai on Gregoriuse kalendri 150. (liigaastal 151.) päev. Juliuse kalendri järgi 17. mai (1901–2099).
Tuletõrjeühingu kalmistu
pisi|Kirdevaade kalmistule (2003) pisi|Peavärav. Taga on [[Tuletõrjujate mälestusmärk Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistul|tuletõrjujate mälestusmärk. Foto: Robert Treufeldt, 8. märts 2015]] Tuletõrjeühingu kalmistu (ka Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistu) asub Tallinnas Rahumäe kalmistust põhjas. Tänapäeval asub kalmistu Nõmme linnaosa haldusalal ning sinna on maetud üle 200 tuletõrjuja ja tuletõrjeveterani.
Ajalugu
Varem oli sellele alale Rahumäe kalmistust põhja pool maetud Loodearmee endisi sõdureid, kes surid Tallinnas. Maa-ala tuletõrjeühingu kalmistu jaoks eraldati 10. juulil 1925, geodeet Aleksander Kivi koostatud plaan kinnitati linnavalitsuses 21. aprillil 1926. Kalmistu rajati 1927. aastal, sellele tehti betoonpostidega metallpiire. Peaväraval on taimemotiividega sepislehed, ülaosas on kiri: "Jumala auks ligimese kaitseks".
Pljussa jõgi
Pljussa (vene Плюсса) on jõgi Venemaal, Narva jõe parempoolne lisajõgi. Saab alguse Luuga kõrgustikult Zapljusje järvest ja voolab loodesse, hiljem põhja. Tänapäeval suubub lõunast Narva veehoidlasse. Pikkus 281 km, valgala 6550 km².
Tuletõrjeühingu kalmistu
Mälestusmärk
pisi|püsti|Mälestusmärk Peaväravast algava tee lõpus, kalmistu kaguosas on mälestusmärk, mis rajati 1937. aastal endise puust risti asemele.
Pljussa jõgi
Pljussa ääres asuvad Zapljusje ja Pljussa alev ning Slantsõ linn.
Kibergsneset
Kibergsneset on neem Norra mandriosas Finnmargis Vardø vallas Vardø linnast läänes ja Kibergist põhjas.
ERGO maailmamängud
ERGO maailmamängud (ERGO World Games) oli aastatel 2007–2012 toimunud iga-aastane meeskondlik kettaheitevõistlus. Esimest korda toimus 27. septembril 2007 Tallinnas Kadrioru staadionil. Võistluse käigus selgitati välja "maailma parim kettaheiteriik".
Kibergsneset
Kibergsneset on Norra mandriosa kõige idapoolsem punkt. Äärmuspunkti geograafilised koordinaadid on.
ERGO maailmamängud
Kuni 2009. aastani kandis võistlus nime ERGO maailmamängud kettaheites (ERGO World Discus Challenge).
Peale kettaheite võisteldi ka muudel aladel.
2007. aastal oli kettaheitemeeskonnas kolm liiget, aga alates 2008. aastast kaks liiget.
Võistluste korraldamise idee on pärit Aleksander Tammert seeniorilt, kuid tema ootamatu surma tõttu 2006. aasta oktoobris jäi tal see teostamata. Idee viis ellu tema poeg Aleksander Tammert.
2010
Kaugushüppes tegi Ksenija Balta Eesti rekordi 6.87.
Jiddah
pisi|Jiddah' asukoht Saudi Araabias
Jiddah (araabia جدة) on linn Saudi Araabia lääneosas Punase mere ääres.
Jiddah asutati üle 2500 aasta tagasi kalurikülana. Praegu on ta suurim sadam Punase mere basseinis ja ühtlasi suuruselt teine linn Saudi Araabias. Jeddah on peauks pühasse linna Mekasse, mis jääb umbes 60 km kaugusele sisemaale.
Praegune elanike arv on üle 3,4 miljoni. Vastukaaluks sõpruslinnas Dubais asuva maailma kõrgeimale hoonele – Burj Kalifale (828 m) on kavandatud 2014. aastaks ehitada esimene üle kilomeetrine pilvelõhkuja Kingdom Tower, mis saab Jiddah'st põhja poole jääva uue ärikeskuse Kingdom City naelaks. Rajatise lõplik kõrgus pole veel teada, kuid ka Dubai kavandab juba rohkem kui 1400 m kõrgust nõela, mille lõplikuks kõrguseks võib kujuneda terve miil (1609 m). Vastus taevavallutamisele on plaanis ka Hiina linnal Shanghail, kuhu on projekteeritud 1228-meetrine kõrghoone. Jiddah' kõrghoonet rajab terrorist Osama bin Ladeni isa Mohammed bL-i asutatud firma Bin-Ladin Group koos Kingdom Holdinguga, mille omanik on megarikas Saudi prints Al-Waleed bin Talalil.
Sõpruslinnad
Jiddah'l on 23 sõpruslinna.
Mooste vald (1939)
Mooste vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald kuulus Riigivolikogu 78. valimisringkonda, kust valiti Eduard Peedosk.
10. juulil 1941 kutsus valla Omakaitse juht veebel Peeter Tuvikene ametisse omariikluse-aegse vallavanema Eduard Viljalo ja esitas uue vallavalitsuse Võru maavanemale kinnitamiseks.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kauksi külanõukogu (Miiaste, Kauksi, Kanassaare, Järve, Lavasaare, Suuremetsa, Hirmuküla, Kiviküla ja Suureküla) ning Mooste külanõukogu (Mooste, Noorits-Metsaküla, Jaanimõisa, Säkna, Viiraküla ja Kaaruküla). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Põlva rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
13. Mooste vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Mooste valla maa-alast, välja arvatud Kruusa nr. 205, Annika nr. 83, Kruusavälja nr. 206, Kuusesaare nr. 207, Arnikaveski nr. 208 talude piirkond, talude nr. 209 ja 215 lahusosade maa-alad ning osa Ahja metsandiku maa-alast; b) senise Koiola valla Miiaste küla piirkonnast; c) senise Toolamaa valla Kanasaare küla piirkonnast; d) senise Räpina valla Märaste nr. V, Märastesaare nr. VI ja Kikkasaare nr. VII talude piirkonnast
1467
1467. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad - 1460. aastad - 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad
Aastad: 1462 1463 1464 1465 1466 - 1467 - 1468 1469 1470 1471 1472
Brigaadikindral
Brigaadikindral on sõjaväeline auaste, mis on kolonelist kõrgem ja kindralmajorist madalam. Mereväes vastab sellele kommodoori auaste.
Brigaadi juhatab tavaliselt brigaadikindrali auastmes isik. Brigaadi kuulub umbkaudu 4000 võitlejat. Mõnel maal puudub brigaadikindrali auaste, kuid eksisteerib sellele vastav brigadiri auaste.
Eesti
pisi|Eesti kaitseväe brigaadikindrali õlak
Ameerika Ühendriigid
Ameerika Ühendriikides on brigaadikindral (Brigadier General) (ühetähekindral) maaväes, merejalaväes ja õhuväes madalaim neljast kindralite auastmest. Aktiivteenistuses olevate kindralite arv on igas väeliigis rangelt piiratud – maaväes võib olla kuni 230, merejalaväes 60 ja õhuväes 208 kindralit. Kõikides väeliikides moodustavad kindralid vaid 0,4–0,5% kõikidest ohvitseridest.
Vastava väeliigi kindralid atesteerivad nende all teenivad kolonele ning koostavad nimekirja ohvitseridest, keda nad soovitavad brigaadikindraliks ülendamiseks. Nimekiri saadetakse vastava väeliigi ministrile (armees armeeminister, merejalaväes mereväeminister ning õhuväes õhuväeminister) ja staabiülemate komitee esimehele ülevaatamiseks, kes saadavad selle edasi kaitseministrile, kes viimasena edastab selle presidendile. Ohvitserid nimetab ametisse president kaitseministri ja väeliigi ministri soovitustel. Riigi huvides võib president ametisse nimetada ka mõne nimekirjas mitte oleva ohvitseri, kuid seda juhtub harva. Ohvitseri ametisse nimetamise ja auastmesse ülendamise peab seejärel kinnitama Senat enamushääletusega.
Brigaadikindrali auastmes saab teenida kuni viis aastat või kuni 30 aastat koguteenistuses, sõltuvalt sellest, kumb on hilisem, välja arvatud juhul, kui ohvitser nimetatakse ülendamiseks. Muidu peavad kõik kindralid erru minema kuu aega peale 64-aastaseks saamist, kuigi kaitseminister saab seda pikendada kuni ohvitseri 66. ja president kuni 68. sünnipäevani.
Argentina
Argentina maaväes on brigaadikindral samuti kõige madalam kindrali auaste, aga see ei kehti õhuväes, kus brigaadikindral on, vastupidi, kolmest kindrali auastmest hoopis kõige kõrgem (keskmine on brigaadimajor ja kõige madalam brigadir). Sel maal on brigaadikindrali auaste reserveeritud õhujõudude ülemjuhatajale ja samuti relvajõudude ülemjuhatajale, kui see peaks tulema õhujõududest.
Austraalia
Austraalias on brigaadikindral tänapäevani peamiselt ajutine auaste, sest brigaadi juhatajad vahetuvad Austraalias sageli ja kui igaühele neist anda brigaadikindrali auaste, tekitaks see liiga suure hulga kindraleid.
Belgia
Belgias on sõjavägi sedavõrd väike, et seal alalisi brigaadikindraleid ei olegi. Belgias antakse seda auastet üksnes ajutiselt sõjaväelasele, kes seda töö tõttu välismaal vajab, näiteks sõjaväeatašeedele.
Iirimaa
Iirimaa jaguneb 3 sõjaväepiirkonnaks, millest igaühes on üks jalaväebrigaad. Igaüht neist juhib brigaadikindral, neljas brigaadikindral juhib õhuväge ja mereväge juhib sellele vastav kommodoor.
Iraan
Iraanis on kirjutamata seadus, et brigaadikindral on riigi tähtsuselt teine sõjaväeline auaste ja jääb maha üksnes sõjaväe ülemjuhatajale kuuluvast kindralmajori auastmest.
Kanada
Kanadas on kindralitel 4 järku, millest brigaadikindral on kõige madalam. Erinevus teistest riikidest seisneb selles, et pärast 1990. aastate sõjaväereformi ei käsuta brigaade enam brigaadikindralid, vaid kolonelid.
Leedu
Praegu on brigaadikindral (leedu keeles brigados generolas) Leedu kaitseväe esimene kindraliauaste. Sellest madalam on koloneli (pulkininkas) ja kõrgem kindralmajori (generolas majoras) auaste. Leedu mereväes vastab sellele flotilliadmirali aukraad.
Läti
Brigaadikindral (läti keeles brigādes ģenerālis) on Läti maaväe esimene kindraliauaste. Sellest madalam on koloneli (pulkvedis) ja kõrgem kindralmajori (ģenerālmajors) auaste. Läti mereväes vastab sellele flotilliadmirali aukraad.
Portugal
Portugalis loodi brigaadikindrali auaste alles 1999. aastal. Enne seda eksisteeris 1707–1864 ja 1929–1947 brigadiri auaste, mida ei peetud kindraliks. 1947–1999 oli brigadir seevastu niinimetatud kahetärnikindral. 1999. aastal asendati brigadiri auaste kindralmajori omaga, mis on kahetärnikindral, ja loodi brigaadikindrali auaste, mis on niinimetatud ühetärnikindral.
Prantsusmaa
pisi|Charles de Gaulle (1942) Prantsusmaal on brigaadikindrali auaste olemas alates 1793. aastast, kui pärast Suurt Prantsuse Revolutsiooni kogu riigijuhtimist ratsionaliseeriti. Enne revolutsiooni oli Prantsuse sõjaväes kõige madalam kindrali auaste brigadier des armées ja see oli ühetärnikindral, aga tegelikult käsutasid brigaadi järgmise astme kindralid, mida nimetati välimarssaliteks ja need olid kahetärnikindralid. 1793. aastal likvideeriti auaste brigadier des armes ja välimarssalid nimetati ümber brigaadikindraliteks. Sellest ajast puuduvad Prantsuse armees ühetärnikindralid.
Charles de Gaulle oli samuti brigaadikindral. Ta sai selle auastme 1940. aasta mais ajutiselt kui 4. reservsoomusdiviisi ülem. Tema autoriteet Vaba Prantsusmaa juhina ei tulnud aga sellest, et ta oli brigaadikindral, vaid sellest, et ta oli valitsuse ainus liige väljaspool okupeeritud Prantsusmaad. Oma sõjaaegse positsiooni mälestuseks keeldus ta edaspidi igasugusest ülendamisest.
Suurbritannia
20. sajandi esimesel veerandil kasutati Suurbritannia ja Rahvaste Ühenduse sõjaväes brigaadikindrali auastet ajutise auastmena ja sellise auastmena, mis anti sõjaväelasele errumineku puhul, aga 1920. aastatel hakati sel eesmärgil kasutama brigadiri auastet, mille kandjaid ei arvata kindralite sekka.
Ukraina
Ukraina võttis brigaadikindrali (ukraina keeles бригадний генерал) auastme kasutusele 2020. aastal. 14. oktoobril 2020 said selle auastme Oleksandr Gruzevõtš ja Volodõmõr Karpenko. Pärast seda jätkas Ukraina brigaadikindrali auastme andmist.
Parachutes
"Parachutes" on Inglise alternatiivrokkansambli Coldplay debüütalbum, mis ilmus 10. juulil 2000. Album sai peagi Suurbritannia edetabelites esikoha ja jäi esikümnesse kolmekümne kolmeks nädalaks. Albumilt avaldati ka neli singlit: "Shiver", "Yellow", "Trouble" ja "Don't Panic" (neist viimast Suurbritannias ei avaldatud). USA Billboard 200 edetabelis sai album 51. koha.
Lalli (Kambja)
Lalli (ka Kuuste) on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Külas asub Lalli hiis.
Aastatel 1803–1915 tegutses Lalli külas Kambja kihelkonna suurim vennastekoguduse palvemaja. Seal tegutses koorimuusika edendaja Georg Beck. Lalli külas on sündinud esimene eesti soost piiskop Cornelius Laaland, samuti tema koolmeistrist isa Johann Laaland. Lalli külas möödusid ka Julius Kuperjanovi lapsepõlve- ja noorusaastad.
1468
1468. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad - 1460. aastad - 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad
Aastad: 1463 1464 1465 1466 1467 - 1468 - 1469 1470 1471 1472 1473
Orava vald (1939)
Orava vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald kuulus Riigivolikogu 75. valimisringkonda, kust valiti Karl Puusemp.
Valla täitevkomitee esimees Elmar Toots (16. jaanuar 1921 – oktoober 1941) oli aktiivne kommunist, komsomolisekretär, hukati Võru Omakaitse välikohtu otsuse alusel.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
15. Orava vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Orava valla maa-alast, välja arvatud osa Veriora metsandiku maa-alast; b) senise Kahkva valla Niitsiku ja Rebasemäe külade ning Ilumetsa raudteejaama ümbruse piirkondadest. .
Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia
Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia oli 1970–1989 Eesti NSV-s välja antud kirjandusauhind. Auhind asutati 19. veebruaril 1970 Eesti NSV Kirjanike Liidu ja Eesti NSV Ministrite Nõu­kogu Riikliku Kirjastuskomitee ettepanekul Eesti NSV Ministrite Nõukogu poolt esialgse nimetusega Eesti NSV kirjanduse aastapreemia. 1972. aastast kandis preemia kirjanik Juhan Smuuli nime.
1972. aastast anti välja seitse aastapreemiat, kuues valdkonnas: ilukirjanduslik proosa, luule, näitekirjandus, laste- ja noorsookirjandus, kirjanduskriitika ja publitsistika ning ilukirjanduslik tõlkekirjandus. Kaks preemiat anti ilukirjandusliku tõlkekirjanduse valdkonnas. Auhinnaga kaasnes rahaline preemia, diplom ning medal.
Peterhof
pisi|Peterhofi asukoha skeem pisi| Peterhof (vene Петергоф) on linn Venemaal, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburi kesklinnast 20 km lääne pool. Linnas asub samanimeline Peterhofi paleedekompleks.
1872. aastal Balti Raudtee Selts ostis ära Peterburi–Peterhofi–Oranienbaumi raudtee. Seltsi osaks sai ka läbi Ligovo ja Krasnoje Selo kulgenud haruraudtee, mis võimaldas Balti raudteele paremat ühendust Peterburiga. Balti raudtee peakorter kolis ümber Balti jaamast Peterhofi raudteejaama, mis nimetati ümber Balti vaksaliks.
1944–1997 oli linna ametlik nimi Petrodvorets.
1495
1495. aasta (MCDXCV) oli 15. sajandi 95. aasta.
Põlva vald (1939)
Põlva vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Peri valla maa-alast, välja arvatud Viira asunduse ning Saarjärve asunduse Tamme nr. 8, Soesaare nr. 9, Saare nr. 10, Mustajärve nr. 11 ja Turbaraba nr. 12 talude piirkonnad; senise Kioma valla maa-alast, välja arvatud Mõksi, Sõra, Varbuse, Lukatsi, Pera ja Kure külade ning Varbuse asunduse piirkonnad; senise Põlgaste valla Puskaru küla piirkonnast; senise Koiola valla maa-alast, välja arvatud Miiaste küla piirkond ja valla lahustüki maa-ala.
Esimene vallavanem oli Jaan Lepasoon, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks.
Valla täitevkomitee esimees Eduard Pärnalaas (22. oktoober 1882 – 6. september 1941) oli aktiivne kommunist, pealekaebaja, arreteeriti Omakaitse poolt ja hukati.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Himmaste külanõukogu, Kioma külanõukogu, Peri külanõukogu, Põlva külanõukogu ja Vanaküla külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Põlva rajooni koosseisu.
Greip
pisi|Greibid korvis pisi|Kollane greip pisi|Punane greip ehk verigreip pisi|150px|Koorest valmistatud eeterlik õli Greip ehk greipfruut on greibipuu (pomelipuu ja apelsinipuu ristandi) vili.
1980. aastatel pakkus Ellen Niit greibi eestikeelseks vasteks välja uudissõna jõmmelgas.
Greipi on Eestis ja mujalgi maailmas vahel ekslikult pompelmuusiks nimetatud. Pompelmuusipuu ehk pomelipuu (Citrus maxima) vili pomel aga on suurem ega ole mõru.
Kirjeldus
Greip sarnaneb apelsiniga, kuid on suurem. Seemned ja koor moodustavad greibi massist 49%.
Greip on väärtuslik puuvili, eriti suure C-vitamiini sisalduse poolest. See sisaldab ka B-vitamiini.
Kasutamine
Greip on hinnatud puuvili Ameerika Ühendriikides, kus sellest pressitakse haput mahla, mida kasutatakse nii värskelt kui ka konservitult. Mahla tööstuslikul valmistamisel purustatakse ja pressitakse kogu vili korraga. Tsentrifuugi abil eraldatakse eeterlik õli viljamahlast nagu koor piimast. Pressimisjäätmeid kasutatakse loomasöödaks. Greibimahl soodustab kantserogeenide ja muude mürkide väljumist maksast.
Vilja koor sisaldab rohkelt eeterlikke õlisid. Greibikoorest toodetakse söögiisu tõstvat mõruainet limoliini ja pektiini.
Greibikoor on juba ammu tuntud iseäraliku lõhna poolest. Greibikooreõli kasutatakse lõhnravis.
Toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Toodangu tabelis on andmed greipide ja pomelite kohta koos. 2012. aastal toodeti maailmas 8,0 miljonit tonni greipe ja pomeleid, istandike kogupindala oli 289 tuhat hektarit.
Viited
Citrus ×paradisi
Mõniste vald (1939)
Mõniste vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Mõniste valla maa-alast, välja arvatud Ritsiku kõrtsi ning Ala-Partsi, Mäepartsi, Parmuvere (Parmupalu), Luhtu, Tundo, Pihkura, Sae ja Suure-Tamme talude piirkond; senise Saru valla maa-alast, välja arvatud Punsa asunduse, Kautsi ja Palu metsavahikohtade ning Haava, Rebase ja Palu talude piirkonnad; senise Vana-Antsla valla Alaküla piirkonnast ning Antsla metsandiku osa maa-alast.
Vald oli Eesti lõunapoolseim, vastu Läti piiri. Eesti valdadest piirnes Mõniste vald Taheva, Karula (mõlemad Valgamaal), Antsla, Lepistu ja Varstu vallaga.
Vald kuulus Riigivolikogu 79. valimisringkonda, kust valiti Kaarel Eenpalu.
1941. aastal võttis hävituspataljon põgenedes meiereist kaasa mõned kastid võid, ülejäänu kallati kastidest välja, valati üle petrooliga ja meier Laos trampis kummisaabastega seal sees. Hiljem korjati rikutud või kokku ja viidi Võru vanglasse, kus sellega toideti vangistatud kommuniste.
Valla täitevkomitee esimees Dimitri Laats (29. september 1915 – juuli 1941) oli EK(b)P liikmekandidaat, hävituspataljonlane, hukati.
Võru maavalitsus määras vallavalitsuse ametisse 12. juulil 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mõniste külanõukogu (Mõniste, Ihte, Karisöödi ja Kekküla) ja Saru külanõukogu (Saru, Koemetsa, Aru ja Savi küla). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.
Roheneemesaared
Roheneemesaared (portugali keeles Cabo Verde, kabuverdianu keeles Kabu Verdi; ametlik nimi Cabo Verde Vabariik) on riik ja saarestik Atlandi ookeanis Aafrika mandri läänerannikust umbes 500 kilomeetri kaugusel läänes.
Nimi
Riigi nimi on tuletatud Aafrika mandri läänepoolseimast punktist, Senegalis asuvast Roheneemest (portugali keeles Cabo Verde 'roheline neem').
24. oktoobril 2013 kuulutati ÜROs, et riigi ametlikus nimes ei peaks nime Cabo Verde teistes keeltes kasutama tõlgituna.
Asend
Roheneemesaared asuvad Aafrika lääneranniku riikidest Senegalist ja Mauritaaniast läänes Atlandi ookeanis v-tähe kujuliselt paikneva saarterühmana. Kanaari saared jäävad Roheneemesaartest umbes 1000 kilomeetrit kirdesse.
Riigi rannajoone kogupikkus on 965 kilomeetrit. Roheneemesaared ulatuvad 332 kilomeetrit loodest kagusse ja 299 kilomeetrit idast läände. Riigi suurimal, Santiago saarel, on pikim vahemaa maismaal linnulennult 75 kilomeetrit.
Loodus
pisi|[[Boa Vista saar]] Roheneeme saarestik koosneb kahest vulkaanilist päritolu saarterühmast: Tuulepealsetest saartest ja Tuulealustest saartest. Saarestikus on kokku 10 saart ja 5 väikesaart, millest suurimad on Santiago (991 km²), Santo Antão (779 km²) ja Boa Vista saar (620 km²). Suuremad saared on valdavalt mägised. Riigi kõrgeim geograafiline koht Pico do Fogo tegevvulkaan küündib 2829 meetrit üle merepinna. Viimane vulkaanipurse toimus riigis 2015. Ülejäänud saartega võrreldes on suhteliselt madalad Sali, Boa Vista ja Maio saared.
Riigi idapoolsed saared on geoloogiliselt vanemad, läänepoolsed nooremad.
Veestik
Riigi mageveekogude veehulk sõltub sademetehulgast, mistõttu aastaringselt püsivaid mageveekogusid riigis ei leidu. Riigi pikim jõgi on 7 kilomeetri pikkune Ribeira do Rabil.
Taimestik
Riigi pindalast on metsaga kaetud 21,1%. Looduses on registreeritud 774 liiki kõrgemaid taimi, millest 11% on endeemsed. Taimed on riiki levinud Lääne-Aafrikast, Vahemere maadest ja Ladina-Ameerikast.
1496
1496. aasta (MCDXCVI) oli 15. sajandi 96. aasta.
Roheneemesaared
Loomastik
Enamik maismaaimetajaid on riiki aja jooksul sisse toodud. Ainsad põlised imetajad on käsitiivalised.
Looduskaitse
Roheneemesaarte peamised keskkonnakaitseprobleemid on ulatuslik metsaraie ja viljaka maa erodeerumine. Roheneemesaartel asub Fogo rahvuspark. Mitmel väikesaarel on moodustatud loodusreservaadid. Ribeira do Rabili märgala kuulub Ramsari konventsiooni nimistusse. Tähtsad linnukaitsealad on veel Fogo vulkaaniline piirkond ja Santiago saarel asuvad rannakaljud. Sali ja Maio saarel kaitstakse soolakuid. 1986 rajati Roheneemesaarte botaanikaaed.
Kliima
Roheneemesaartel valitseb kirdepassaatidega troopiline kliima. Aasta keskmine temperatuur jääb vahemikku 22–27 °С. Saarte kliimat mõjutab jahe Kanaari hoovus, mistõttu sademeid on vaid 100–250 mm aastas. Riiki kimbutavad pidevalt põuad. 1970. ja 1980. aastatel tabas riiki 17-aastane põuaperiood. Vihma võib sadada juulist novembrini.
Riigikord
pisi|Roheneemesaarte presidendi residents Roheneemesaared on parlamentaarne vabariik. Täidesaatev võim kuulub presidendile, kes valitakse rahva poolt absoluutse häälteenamuse alusel ametisse 5 aastaks. President määrab ametisse peaministri.
Seadusandlik võim kuulub 1-kojalisele Rahvusassambleele, kuhu kuulub 72 liiget. Rahvusassamblee liikmed valitakse ametisse 5-aastaseks ametiajaks. 2016 valimiste järel on Demokraatlikul Liikumisel 40, Roheneemesaarte Iseseisvuse Aafrika Parteil 29 ning Demokraatlikul ja Sõltumatul Roheneemesaarte Liidul 3 kohta.
Riigi põhiseadus jõustus 25. septembril 1992. Riigi kõrgeim kohus on 7-liikmeline ülemkohus.
Haldusjaotus
pisi|Roheneemesaarte omavalitsused Roheneemesaared jagunevad 22 omavalitsuseks (concelhos). Riigis on 24 linna, suurim linn on pealinn Praia.
Rahvastik
Roheneemesaarte viimane rahvaloendus toimus 2010. 2016 seisuga elas riigis 531 238 elanikku, kellest 264 951 olid naised ja 266 287 mehed. Enim elanikke oli Praias (155 239) ja São Vicente omavalitsuses (81 862), vähim aga Tarrafali omavalitsuses (5233). 1946–1949 näljahäda tõttu liikus osa elanikkonnast São Tomé ja Príncipele.
2010 elas riigis 491 683 elanikku ja keskmine rahvastikutihedus oli 122 inimest/km², seejuures São Vicente saarel 335 inimest/km², Santiago saarel 276 inimest/km² ja Sali saarel 119 inimest/km². 52% rahvastikust elab Santiago saarel, 16% São Vicente saarel ja 9% Santo Antão saarel. 16% riigi elanikest elab pealinnas Praias.
Keeled
Riigis on ametlike keeltena tunnustatud portugali keel ja Roheneemesaarte kreoolkeel.
Religioon
Roheneemesaartel asuvad katoliku Santiago de Cabo Verde ja Mindelo piiskopkonnad. Riigis on 37 katoliku kogudust. Riigist on pärit kardinal Arlindo Gomes Furtado.
Riigikaitse
pisi|Rannavalve koosseisu kuuluv Dornier Do-228 Roheneemesaarte relvajõud jagunevad rahvuskaardiks ja rannavalveks. Riigi tegevteenistuses teenib 1200 isikut.
Rahvuskaart koosneb 3 rügemendist. Rannavalve koosseisus on õhu- ja mereväeeskadrillid. Rannavalvele kuuluvad Dornier Do-228 lennuk, mitu transpordilennukit ja 5 patrull-laeva.
Lisaks kuulub riigi relvastusse 5 T-55 tanki, BRDM-2 soomukid, 120-PM-43 miinipildujad, RPK kergekuulipildujad, AK-47 ja AKM automaadid ning ZU-23 õhutõrjekahurid.
Taristu
Riigi teedevõrgu kogupikkus on 1350 kilomeetrit, millest sillutatud teid on 932 kilomeetrit. Peamised ühistranspordivahendid saartel on väikebussid. Riigis kehtib parempoolne liiklus.
Ajalugu
19. sajandil asus Roheneemesaarte elanikke Ameerika Ühendriikidesse. Portugal andis Roheneemesaartele 1951 meretaguse provintsi staatuse. Roheneemesaarte iseseisvuslased hakkasid aktiivselt suhtlema Guinea-Bissau iseseisvuslastega. Amílcar Cabral rajas 1956 Roheneemesaarte Iseseisvuse Aafrika Partei, mis 1961 alustas vägivaldset vastupanu Portugali koloniaalvõimude vastu.
Kui Portugalis toimus 1974 kodanlik revolutsioon, kuulutasid Roheneemesaared 5. juulil 1975 välja iseseisvuse. Riigi esimeseks presidendiks sai Aristides Pereira, kes kuulutas välja üheparteisüsteemi ning arendas suhteid Hiina ja Liibüaga. 1991 toimunud esimestel demokraatlikel presidendivalimistel sai presidendiks Demokraatliku Liikumise esindaja António Mascarenhas Monteiro.
Haridus
Roheneemesaarte haridussüsteem on kolmeastmeline: põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Põhikool kestab 6 ja keskkool 5 aastat.
2006 rajati Roheneemesaarte ülikool, 2008 Santiago ülikool ja 2001 Jean Piaget' nimeline ülikool.
Kultuur
pisi|püsti|Praia raekoda on portugali koloniaalarhitektuuri näide Roheneemesaarte kultuuris on põimunud Aafrika ja Euroopa kultuurielemendid.
Cidade Velhas asuv katoliiklik Nossa Senhora do Rosario kirik on maailma vanim säilinud kolooniarhitektuuri kirik. Riigis asub mitmeid Portugali kindlusi, millest tuntuim on Fort Real de São Filipe kindlus.
Maa populaarsemad muusikastiilid on morna, coladeira, funaná ja batuque. Tuntuim Roheneemesaartelt pärit laulja oli Cesária Évora. Kuulsaim iga-aastane kultuuriüritus on Mindelo karneval. Riigi tuntuimad muuseumid on etnograafiamuuseum ja Tabanka muuseum.
Riigis tegutseb üks riiklik ja 3 välisriigi telekanalit.
Elanike populaarseim spordiala on jalgpall. Roheneemesaarte juurtega on Rootsi endine jalgpallur Henrik Larsson. Praias asub Hiina raha eest rajatud riigi suurim staadion, mis mahutab 15 000 pealtvaatajat. Riigi korvpallikoondis võitis 2007 Aafrika meistrivõistlustel pronksmedali.
Roheneemesaarte sportlased on osalenud olümpiamängudel alates 1996. aasta suveolümpiamängudest Atlantas. Riigi sportlased pole olümpiamängudelt medaleid võitnud.
Zapyškis
Zapyškis on alev (endine linn) Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis Zapyškise vallas.
Elanike arv on 254 (2001). Alev asub Nemunase jõe kaldal. Alevis on kultuurikeskus ja raamatukogu, sealne kool asub Kluoniškiai külas. Vaatamisväärsusteks on Zapškise surnuaed ja sealne kabel, looduslik pühapaik Dievogala Püha Johannese oja, mille kallastel kohalik rahvas tähistas jaanipäeva, ja 1578. aastal valminud gooti stiilis kirik.
Alevis on elanud Vincas Kudirka.
Ajalugu
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud XVI sajandi alguses, mil kuningas Aleksander selle Jan Sapiehale andis. Toona kandis see nime Panemune. Sapiehade suguvõsa järgi sai alev ka oma nime, selle kohta kasutati nimekujusid Sapiehade alev, Sapiegiškėmis ja Sapiegiškis, mis hiljem moondus Zapyškiseks.
Aastal 1578 valmis sealne kirik. Aastal 1655 põletasid Vene sõdurid alevi maha. Aastal 1677 avati seal kihelkonnakool. XVII sajandil läks asula Sapiehadelt Massalskite valdusse.
Poola jagamise järel hakkas alev aastal 1795 kuuluma Preisimaa kuningriiki. Aastal 1812 läks see Varssavi hertsogiriigi koosseisu, aga aastast 1815 kuulus see Venemaale. Aastal 1825 sai Zapyškisest linn, ent aastal 1847 (teistel andmetel alles aastal 1870) kaotas see linnaõigused. XIX sajandi lõpus oli seal üle 500 elaniku.
Kuni Kaunase hüdroelektrijaama rajamiseni kannatas alev korduvalt üleujutuste all: XX sajandil juhtus see aastail 1934, 1946, 1951 ja 1958.
4. septembril 1941 hukkasid Leedu politseiüksused asulas elanud juudid, kokku 178 inimest. Nõukogude ajal oli Zapyškis kohaliku kartulikasvatusele spetsialiseerunud kolhoosi keskasula.
Okazaki fragment
Okazaki fragment on lühike DNA nukleotiidide järjestus (eukarüootidel ligikaudu 150 kuni 200 aluspaari pikkune).
Okazaki fragment ja DNA replikatsioon. DNA replikatsioonil toimub ühel matriitsDNA-ahelal pidev uue DNA süntees (juhtiv ahel). Teisel ahelal toimub DNA süntees aeglaselt juppide kaupa (Okazaki fragment). Süntees toimub suunas 5'> 3'.
Sipelgaõli
"Sipelgaõli" on Leida Kibuvitsa 1941. aastal ilmunud novellikogu.
Jurbarkas
Jurbarkas (Jurbork) on linn Leedus, Jurbarkase rajooni halduskeskus. Asub Nemunase paremkaldal Venemaa Kaliningradi oblasti piiri lähedal merepinnast 29 meetri kõrgusel.
Linna endine saksakeelne nimi on Georgenburg, vana venekeelne nimi oli aga Юрбургъ. Administratiivselt moodustab see omaette valla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jurbarkase elanikest leedulasi 98,38%, venelasi 0,53%, sakslasi 0,18%.
Ajalugu
Jurbarkast mainiti esimest korda aastal 1259, mil ristisõdijad rajasid sinna Georgenburgi kindluse. Kindlus asus ühel selle piirkonna linnamägedest, teise linnamäe hõivasid leedulased. Georgenburg ise asus Karšuva muinasmaakonna territooriumil, mid asustasid skalvid.
Aastal 1382 ründas kindlust Kęstutis, kasutades selleks esimest korda Leedu ajaloos bombarde. Kaks kindlust seisid seal vastakuti kuni Tannenbergi lahinguni, mil see ala läks Leedu valdusse ja Jurbarkase kohale rajati Leedu suurvürstidele kuuluv mõis, mille juurde tekkis ka asula.
Jurbarkasest sai linn aastal 1611. XIX sajandil valmis sealne mõisakompleks.
Jurbakas oli üks esimesi elektrifitseeritud linnu Leedus. Aastail 1900–1903 rajas Jurbarkase mõisa toonane omanik Vasilčikovas Mituva jõele vesiveski, kuhu paigaldas ka elektrigeneraatori. Elektriga varustati nii veski kui ka mõis, kirik ja linna elumajad. Veski juures pandi tööle ka saekaater. Hoone põletasid Esimese maailmasõja ajal maha linna okupeerinud Saksa väed.
Sidrun
pisi|Sidrun pisi|Sidrunid Sidrun on hariliku sidrunipuu vili.