cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turniškės (Antakalnise vald)
Turniškėse kohal asus mesoliitikumis laagripaik, kust on leitud sarvest kirves. Kirjalikes allikates on Turniškėst esmamainitud 1780. aastal. XX sajandi alguses oli praeguse linnaosa kohal neli asulat. 1905. aastal oli selle aladel Mickūnai vallas Kontrverkiai asulas 9 elanikku, Piliakalnise asulas 26 elanikku, kahes Rulekiškėse nime kandvas asulas oli aga kokku 20 elanikku.
1938. aastal rajati Turniškėse hüdroelektrijaam. Seda ühendas Vilniusega läbi Antakalnise kulgev kitsarööpmeline raudtee. Teise maailmasõja ajal lasid Saksa väed sealse paisu õhku. Elektrijaama administratiivhoone ja inseneride maja on tänapäeval kasutusel Leedu presidendi ja peaministri residentsidena.
1969. aastal oli Turniškėses 223 elanikku. Piirkond liideti Vilniusega 1969. aastal.
Novoje Garkolovo
Küla on esimest korda mainitud 1834.
Gerhard Normann
Gerhard Normann (10. detsember 1891 Pühalepa – 1. august 1975 Stendal) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinna Toomkooli. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta (vaheaegadega) aastatel 1909–1921. Aastatel 1912–1914 ja 1917 töötas ta kodukooliõpetajana ning 1918–1920 võttis Balti pataljoni koosseisus osa Vabadussõjast. Prooviaastal oli ta Kuusalu ja Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 28. mail 1922.
Isiklikku
Tema isa Paul Theodor Leopold Normann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Dynamite Vikings
Dynamite Vikings on Taani-Rootsi-Eesti avangarddžässi ansambel, mis on tegutsenud aastast 1998. Põhikoosseisus mängivad Jaak Sooäär (kitarr), Thommy Andersson (kontrabass) ja Karsten Mathiesen (trummid). Dynamite Vikings on esinenud nii Skandinaavias kui ka mujal Euroopas, aga on oma peamised kontserdid teinud Eestis ning seega ka Eestis tuntuim. Esimene kontsert toimus 1998. aastal Jazzkaarel. 2007. aastal sai Jaak Sooäär mitmekesise muusikategevuse eest Elioni džässiauhinna.
Koosseis
Jaak Sooäär, Thommy Andersson ja Karsten Mathiesen kohtusid, õppides džässi Kopenhaageni konservatooriumis, eesmärgiga kombineerida tihe kompositsioon vaba improvisatsiooniga originaalsete helide leidmiseks. Hoolimata erinevate elektroonikaseadeldiste kaasamisest ja veidi ebatavalisest kontrabassist on neid klassifitseeritud klassikalise power trio koosseisu langevana, mille piire nad arvustajate sõnul laiendavad. Kõigil ansambli liikmetel on käsil mitmeid teisi projekte.
Liigitus
Nimetamine džäss-ansambliks on siinkohal mõneti tinglik, ehkki nad on enda tegevust siiski niimoodi kokku võtnud. Nende enda kodulehel on nad lasknud ennast liigitada progressiivse postmodernse džässroki ansambliks ja proge-fusioni ansambliks. Muuhulgas on kriitikud veel öelnud, et ansambel on "üsnagi raskesti verbaliseeritav ja sürreaalne kooslus, kelle muusikast võib leida kõike, mis on ebatraditsiooniline ja esitab väljakutse peavoolu muusikale" või jäetud muul moel klassifitseerimine tagaplaanile. Ansambli puhul, mis juba tahtlikult oma lähtežanride piirialadele asetub, võib sellist kriitikute segadust ka loomulikuks pidada. Bändi juhtfiguuri, Jaak Sooääre, sõnul ongi džäss liikumas džässist eemale, mistõttu ka segadused žanrilise määratlusega teda eriti ei üllata.
Arengutee
Ansambel alustas oma loominguteed püüdega kombineerida tihedat kompositsiooni vaba improvisatsiooniga ning enda sõnul pidasid esialgu pidevat omavahelist võistlust sellest, kes suudab välja mõelda kõige keerukama viisi. Aja jooksul on nende looming muutunud lihtsamaks ja rokilikumaks, kusjuures nad ise mainivad ka kultuuriruumi mõju loomingule, kus Skandinaavia maade džässikultuuri võib pidada võrreldes näiteks Eestiga üsna reglementeerituks, samas kui Eesti publik on altim kuulama nende viimase aja funkilikumat väljendust. Ansambel on üsna ühtlase tempoga välja andnud kolm plaati. Ühiseks heliloominguks ei jätku viimasel ajal teiste projektide kõrvalt enam palju aega ning uusi lugusid peamiselt komponeerinud Jaak Sooäär.
Roo tänav
Roo tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Mulla tänavalt, ristub Härjapea ja Timuti tänavaga ning lõpeb Kolde puiesteel. Roo tänav on ligikaudu 660 meetri pikkune.
Dynamite Vikings
Arengutee
Tulevikku iseloomustades on bändi liikmed kurtnud, et repertuaari kuuluvate lugude keerukuse tõttu on üsna keeruline leida kontsertide jaoks asendusliikmeid, mistõttu ei ole võimalik ka esineda kui kõik kolm liiget kohal pole. Pühendumusest ja andekusest hoolimata jääb bändiliikmete sõnul paljudel võimekatel muusikutel midagi puudu. Eranditena on bändina koos mänginud Jan Schröder, Raoul Bjorkenheim ja Marzy Nyman.
Roo tänav
Ajalugu
Tänava varasem nimi oli alates 1910. aastast Alberti tänav (saksa keeles Albert-Strasse, vene keeles Альбертская улица). Selle nime sai tänav maa-ala tükeldaja ja tänava rajaja Albert Koba eesnimest. 1939. aastal sooviti tänava nime vahetada Alari tänavaks, kuid 25. mail 1939 sai tänav siiski praeguse nime Roo tänav.
Dynamite Vikings
Laulude nimetamine
Oma muusikast rääkides on bänd pidanud eriliseks ka seda, kuidas nad oma loomingule pealkirju valivad. Nimelt nõuab õigesse seisundisse jõudmine tihti mitu päeva, mil nad on ainult loo kirjutamisega tegelenud. Terviku valmimisel aga valdab neid teatud unikaalne tunne, millele nad siis üritavad nime panna. Nõnda on sündinud näiteks pealkirjadd "Lemonade for three", "Snow in the car", "Right place, wrong time", "Search for Happiness" jne. On tulnud ette ka, et nad on kontserdi ajal publikult nime küsinud ning nende hulgast ka sobiva leidnud.
Roo tänav
Ajalugu
Aastatel 1915–1970 elas Roo tänav 27 helilooja Evald Vain. Aastatel 1933–1951 elas Roo tänaval kirjanik Aimée Beekman.
Roo (tollal Alberti) 3 avati 1923. aastal Tallinna kino Säde, 1927. aastal kandis kino Ilo ning hiljemalt 1930. aastal nime Lux. Arvatavasti 1930. aastate algul lõpetas kino tegevuse.
Roo tänav 21A tegutses Tallinna II Toidukaubastu kauplus Moldaavia filiaal nr 5
Heli Kajo
Heli Kajo (sündinud 26. oktoobril 1983 Helsingis) on soome laulja ja laulukirjutaja. Heli Kajo vanemad on Juha Kajo ja Sirpa Kajo. Ta sai tuntuks 2010. aasta Eurovisiooni Soome eelvoorust. Ta osales looga "Annankadun kulmassa” ning sai finaalis 11 443 häält, kuid ei pääsenud superfinaali.
Pärast seda võistlust võttis Heliga ühendust Asko Kallonen ning pakkus talle plaadilepingut firmas Warner Music Finland. Laulja nõustus ning juba 2012. aasta mais ilmus Kajo debüütalbum "Elämäsi suloisin virhe".
Carlos Alberto Brenes
pisi|Brenes 1936 Carlos Alberto Brenes Jarquín (2. detsember 1884 Masaya – 2. jaanuar 1942 Managua) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 9. juunist 1936 1. jaanuarini 1937.
Carlos Alberto Brenes sündis Masayas konservatiive toetavas peres. Ta õppis meditsiini Guatemala San Carlose ülikoolis, kus tutvus liberaalset maailmavaadet pooldava Manuel Estrada Cabreraga, kelle mõjul ta astus liberaalide parteisse. Hiljem jätkas ta õpinguid San Franciscos.
Adolfo Díaze võimuloleku ajal saabusid Nicaraguasse USA väed, mille vastu peetud võitlus aitas liberaalide partei võimule. Kuna USA väed pidid Nicaraguast lahkuma, siis formeeris esimene liberaalist president José María Moncada sandinistide vastu võitlemiseks rahvuskaardi, mille esimeseks juhiks sai Anastasio Somoza García. Järgmise presidendi Juan Bautista Sacasa võimulolekut kahjustasid ülemaailmne majanduskriis, mis tõi kaasa kohvihindade languse ja Nicaragua majanduse kokkuvarisemise, samuti ka aastal 1934 toimunud parlamendivalimistel aset leidnud pettusejuhtumid. Aasta 1936 alguses kasutas Somoza rahvuskaardi abi, et eemaldada võimult Sacasale lojaalsed isikud. Sacasa oli sunnitud juunis ametist lahkuma, tema järglaseks sel postil sai Somozale lojaalne presidendi kohusetäitja Carlos Alberto Brenes, kes oli ametis aastavahetuseni. Carlos Alberto Brenesit toetasid nii liberaalid kui ka konservatiivid, samuti oli tal diplomaatilise korpuse toetus (kuna USA valitsus oli otsustanud sellel perioodil Nicaragua siseasjadesse mitte sekkuda, siis kiitis selle valiku heaks ka USA saadik Arthur Bliss Lane). Novembris, valimiste ajal, pidas Brenes riigi esimese raadiokõne.
Erich Erilt
Erich Erilt (4. oktoober 1927 Mõdriku, Rägavere vald, Viru-Jaagupi kihelkond – 6. august 1993 Rakvere) oli eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja Eesti NSV rahvasaadik.
Ta lõpetas 1949. aastal Jäneda Põllumajandustehnikumi. 1972. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala.
1949. aastast töötas ta Viru-Jaagupi agrojaoskonna vanemaagronoomina. Aastatel 1951–1956 oli ta Küti masina-traktorijaamas algul vanemagronoom, hiljem direktor. 1956. aastal töötas lühemat aega Viru-Jaagupi sovhoosi osakonnajuhatajana. Aastatel 1956–1957 oli ta kolhoosi Tee Kommunismile esimees, 1958–1969 Iisaku sovhoosi direktor.
Aastatel 1969–1985 oli ta Rakvere rajooni Eduard Vilde nimeline kolhoosi esimees. Ta algatas muuhulgas Rägavere mõisa taastamise.
Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.
Algimantas Butnorius
pisi|Algimantas Butnorius Algimantas Butnorius (20. november 1946 Kaunas – 30. oktoober 2017) oli Leedu maletaja, rahvusvaheline meister ja suurmeister males.
1967–1973 õppis ta ajakirjandust Vilniuse ülikoolis. 1975–1989 töötas ta telekanalis Lietuvos TV. 1975–1989 oli ta ka Leedu maleliidu esimees.
Mihklirahu
Mihklirahu on Saare maakonnas Vilsandi lähedal Vilsandi rahvuspargis asuv saar (rahu). Saare pindala on 1,9 hektarit ja rannajoone pikkus 868 meetrit.
Algimantas Butnorius
Butnorius tuli Leedu meistriks aastatel 1967, 1970, 1973, 1975, 1976, 1980, 1982 ja 1993.
Mihklirahu
Mihklirahu asub 200 meetrit Juksirahust kirdes.
Algimantas Butnorius
Ta osales maleolümpial Leedu meeskonnas aastatel 2000, 2004 ja 2006.
Butnorius oli ka Leedu ajakirjanike liidu liige.
Skylake
Skylake on Inteli mikroarhitektuur, mis põhineb 14 nm Broadwelli kiibil. See mikroarhitektuur avalikustati 2014. aasta septembris Intel Development Forumi (IDF14) raames. Turule peaksid Skylake'i protsessorid jõudma 2015. aasta teises pooles.
Kasutades levinud Inteli terminoloogiat, on Skylake „Tick-Tock’ mudeli Tock, sest Broadwelli kiibile luuakse uudne arhitektuur. Skylake tehnoloogiale üleminek saab olema suur samm, sest oodata uut CPU ja GPU jõudlust ning senisest väiksemat energiakulu.
Detailid
Skylake'i protsessoreid on oodata neljas suuremas kategoorias: U, Y, H ja S. S-kategooria on mõeldud lauaarvutitele ning U, Y ja H on BGA tüüpi sokliga mobiilsete seadmete protsessorid. Skylake saab põhinema Sunrise Bay platvormi Sunrise Point kiibistikul seerianumbriga 100 ja versioonidel "H" ja "S" on ühilduvus DDR4 muutmäluga.
"U ja "Y" versioonid toetavad 1 kaherealise mälumooduli pesa kanali kohta, kuid "S" ja "H" versioonid 2 kaherealise mälumooduli pesa kanali kohta. Põhja- ja lõunasilla vahel lubatakse otseühendust kiirusel kuni 8 GT/s.
=== Inteli peavoolu protsessorite võrdlus ===
Tehnoloogia
Uue arhitektuuri loomine on suurem muutus kui uue kiibi kasutuselevõtt vana arhitektuuriga. Seepärast on oodata Skylake protsessoritega rohkem jõudlust ja vähem energia kulu. Suurim edasiminek on tõenäoliselt aga just graafika alaselt.
Graafika
Teadaolevalt kaasneb Skylake'i protsessoriga Inteli 9. generatsiooni integreeritud graafikaprotsessor. Sellel saab olema kuni 72 protsessimisvõimelist üksust, mis on 50-protsendiline edasiminek eelmise tehnoloogia - Broadwelliga võrreldes. Skylake protsessorid pakuvad kolme tüüpi mälu konfiguratsioone - GT2, GT3e ja GT4e.
Skylake ehitatakse sisse ka uudne video kooder ja dekooder, mis muuhulgas ka toetab uusi koodeki tüüpe. Riistvara dekooder töötab JPEG, JMPEG, MPEG2, VC1, WMV9, AVC, H264, VP8 ja HEVC/H265 pildi ning video standarditega. Kooder lubab JPEG, MPEG2, AVC, H264, VP8 ja HEVC/H265 standardite tuge. Kuulduste kohaselt võib Intel lisada ka VP9-videokoodeki toe.
Skylake mikroprotsessoritel saab olema DisplayPort, embedded DisplayPort, DVI ja HDMI liidesed. Maksimaalseks resolutsiooniks DP ja eDP liidestel saab olema 4096 x 2304 60 Hz juures kasutades 24 bitti piksli kohta ja 24 või 60 Hz juures saab resolutsiooniks 4096 x 2160.“Y“ seeria protsessoritel saavad olema väiksemad toetatud resolutsioonid.
Skylake graafikakaart toetab DirectX 11.2 ja vanemaid, OpenGL 5.0 ja Open CL 2.1/1.2 rakendusliideseid.
Mälu
Sarnaselt eelmise kahe tehnoloogia, Hashwelli ja Broadwelliga, saab ka Skylake'il olema kuni 128 MB sisse ehitatud DRAM-mälu. Seda kasutatakse viimase astme vahemäluna nii CPU kui ka GPU poolt. Graafika üksuselt on oodata ka jagatud virtuaalmälu tuge. Mis peaks tagama CPU ja GPU lähedasema mälu jagamise ja seeläbi oluliselt kiirendama nende programmide tööd, mis paralleelselt mõlemat kasutavad.
Intel lõi ka mälu spetsifikatsiooni UniDIMM Skylake arhitektuurile, sest Skylake integreeritud mälukontrollerid võimaldavad suhtlust nii DDR3- kui ka uudse DDR4-standardiga.
Arvamused
Meedia on heas mõttes üllatunud, et Skylake jõuab turule juba 2015. aastal, sest see tähendab seda, et Intel suudab hoida tempot ja esitleda uut tehnoloogiat iga aasta. Võttes arvesse eelmise tehnoloogia, tootmise hilinemist paistab, et Skylake ja Broadwell jõuavad turule väga väikese vahega.
Jaan Kivistik (põllumajandusteadlane)
Kivistik on kaitsnud kandidaadikraadi majandusteaduses. 2008. aastast on ta Eesti Maaülikooli emeriitdotsent.
Ta on kirjutanud raamatuid ja artikleid Eesti põllumajanduse ja põllumajandusteaduse ajaloost, põllumajandusharidusest, agraarpoliitikast, Euroopa Liidu mõjust Eesti põllumajandusele, bioenergia ressurssidest ja tasuvusest Eestis, veekasutusest, väiketootmise ja ühistegevuse perspektiivikusest jpm, samuti eessõna väljaandele "Eesti Maarahva IV Kongress" (Tartu, 2002).
Édessa
pisi|Juga Édessas Édessa (kreeka keeles Έδεσσα) on linn Kreeka loodeosas, Pélla piirkonnaüksuse ja Édessa valla halduskeskus.
Süütel
pisi| Süütel on lõhkelaengute initsieerimiseks kasutatav vahend, mis koosneb süütenöörist ja kapseldetonaatorist.
Süütlis kasutatav süütenöör peab olema vähemalt nii pikk, et leegi jõudmine kapseldetonaatorisse ei toimuks kiiremini kui ühe minuti jooksul. Erandjuhtudel võib kasutada ka lühemat süütenööri, aga näiteks süvislaengute puhul on nõutav veel pikem süütenöör (minimaalselt 1 meeter).
Süütenööri detonaatorisse ühendatav ots peab olema lõigatud risti nööri teljega ning detonaatori tagumine osa, kust süütenöör sisse lükatakse, peab olema kinni valtsitud, et süütenööri õige koha peal kindlalt paigal hoida.
Süütamise lihtsustamiseks lõigatakse süütenööri läidetav osa 45–60-kraadise nurga ulatuses viltu. Süütel läidetakse kasutades tuletikku, läitlit, läitenööri, läitepadrunit, süütetahti või teist süütenööri. Elektriliste kapseldetonaatorite juures kasutatakse lõhkamismasinat, kuid siis on ka tingimused teised ja detonaatorijuhtmed moodustavad osa elektrilõhkevõrgust.
Enam kui 4 meetri pikkune süütel peab olema dubleeritud ning mõlemad nöörid süüdatakse üheaegselt.
Üks lõhkaja ei tohiks süüdata järjestikku üle viie süütli. Süütlite pikkus peab olema piisav, et lõhkaja jõuaks enne plahvatust ohutusse kohta.
Gvazdikai
pisi| Gvazdikai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Gvazdikai piirneb edelas Aukštagirisega, loodes Smėlynėga, põhjas Žemoji Veržuvaga, idas Šilėnaiga, kagus Kairėnaiga ja lõunas Baniškėsega.
Linnaosa asub Kaira oja kaldal, Aukštagirise parkmetsa ja Kairėnai metsa vahel. Edelasse jääb Aukštagirise geomorfoloogiline kaitseala, kirdesse Veržuva hüdrograafiline kaitseala. Linnaosa on aianduskooperatiivide piirkond.
Aastal 1905 oli Gvazdikai kohal kaks Mickūnai valda jäävat asulat, mis kuulusid Tyszkiewiczitele. Sellenimelises vesiveskis oli 9 elanikku, pruulikojas aga 6 elanikku. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid Гвозьдзики ja Гвоздика. Aastaks 1931 olid mõlemad asustatud paigad liidetud Gvazdikai külaks, kus oli 36 elanikku.
Muinsuskaitse all on Baniškėse tumulused.
Kodiak
pisi|Kodiak (vaade mäelt [[Pillar Mountain)]] Kodiak (alutiigi keeles Sun'aq, vene keeles Кадьяк) on Ameerika Ühendriikide linn Alaska osariigis, mis asub Kodiaki saarel. 2010. aastal rahvaloenduse järgi elas linnas 6130 inimest.
Ajalugu
Praeguse asula alal elasid põlisameeriklaste alutiigide esivanemad umbes 7000 aastat tagasi. Venemaa kolonistid rajasid asula 18. sajandil, mil see kandis nime Pavlovskaja Gavan (vene keeles Павловская Гавань), ning oli Vene-Ameerika halduskeskus. Pärast Alaska müügitehingut kujunes asulast tähtis kalastuskeskus.
Jevgeni Morgunov
Jevgeni Morgunov (vene Евге́ний Алекса́ндрович Моргуно́в; 27. aprill 1927 Moskva – 25. juuni 1999 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa teatri- ja filminäitleja, filmirežissöör.
Elukäik
Tema isa Aleksander lahkus perekonna juurest, ema kasvatas poissi üksi. 14-aastaselt alustas tööd sõjatehases, kus valmistati mürsukesti. Sõja ajal ja pärast sõda perekond nälgis. Kord sõi Jevgeni terve paki võid ilma leivata ning kaotas teadvuse. Pärast seda tekkisid tal ainevahetushäired ning 25-aastaselt, kui tal avastati diabeet, algas kehakaalu tõus.
1943. aastal kirjutas Jevgeni Morgunov kirja Jossif Stalinile, paludes ennast vastu võtta teatrikooli. Soodne vastus tuli ning mehe õpingute kohaks sai Ülevenemaaline Riiklik Kinematograafia Ülikool, mille ta lõpetas 1948. aastal. Hiljem töötas ta põhiliselt Moskva Filminäitlejate teater-stuudios, lühikest aega ka Väikeses teatris.
Esimese filmirolli, mis tõi ka tuntuse, tegi ta 1948. aastal filmis "Noor Kaardivägi", mis oli tehtud Aleksandr Fadejevi samanimelise teose põhjal. 1950-ndatel mängis nüüdseks vähe tuntud filmides.
Rolliga Bõvalõi filminovellis "Peni Barboss ja ebatavaline kross" (režissöör Leonid Gaidai) pani Morgunov aluse rollide reale, mis võitsid Nõukogude Liidus suure populaarsuse. Järgnesid filmid "Puskariajajad", "Operatsioon Õ ja Šuriku teised seiklused", "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused", kus mängis kuulus kolmik: Juri Nikulin, Georgi Vitsin ja Jevgeni Morgunov. Nimetatud filmid kujunesid Nõukogude Liidus kultusfilmideks. 1963. aastal tegi ta režissööridebüüdi filmiga "Kui kasakad nutavad" Mihhail Šolohhovi jutustuse järgi.
Iseloomult oli ta seltsiv ja sõbralik ning alati leidus palju sõpru, kes soovisid talle välja teha, kuid Morgunov alkoholi ei kuritarvitanud. Ta põdes aastaid diabeeti, elas üle tromboosi, kaks infarkti ja insuldi. Ülekaalu tõttu olid tal jalad haiged ning ta liikus ka väljaspool kodu ringi toasussides. Kaaluti jalgade amputeerimist.
Tema viimaseks ravikohaks oli Moskva Kliiniline Keskhaigla, kus Jevgeni Morgunov suri 25. juunil 1999 teise insuldi tagajärjel. Aasta varem hukkus autoõnnetuses tema poeg Nikolai. Mõlemad on maetud Moskvas Kuntsevo kalmistule.
Isiklikku
1950. aastatel elas Morgunov kümme aastat koos Moskva Suure Teatri baleriini Varvara Rjabtsevaga, kes oli temast 13 aastat vanem.
1963. aastal tutvus Morgunov Natalja Nikolajevnaga. Tutvus sai alguse telefoni libakõnede baasil, kus Morgunov esines naisele kõrgkooli õppejõuna. Nad abiellusid 1965. aastal. 1966. aastal sündis poeg Anton ja 1972. aastal poeg Nikolai. Morgunovil on kolm lapselast.
Harrastused
Morgunov oli kirglik spordisõber, tema lemmikvõistkond oli Moskva CSKA erinevatel pallimängu aladel.
Efkan Ala
thumb|Efkan Ala Efkan Ala (sündinud 21. veebruaril 1965 Oltus Erzurumi provintsis) on Türgi poliitik; ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 25. detsembrist 2013 kuni 7. märtsini 2015 ja 24. novembrist 2015 kuni 31. augustini 2016 Türgi siseminister.
Ta lõpetas aastal 1987 İstanbuli ülikooli politoloogina.
Aastatel 1987–1989 oli ta ametis Sakarya provintsis. Seejärel täiendas ta end Suurbritannias. Aastatel 2003–2004 oli ta Batmani provintsi kuberner, aastatel 2004–2007 aga Diyarbakıri provintsi kuberner.
Junya Ito
Junya Ito (jaapani keeles 伊東 純也 Itō Jun'ya; sündinud 9. märtsil 1993 Yokosukas) on Jaapani jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või paremkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Reims ja Jaapani jalgpallikoondises.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on ta alates 2017. aastast mänginud 36 mängu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2018 mängus Costa Rica vastu. Ta kuulus Jaapani koondisse 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Jõelähtme kivisild
thumb|Jõelähtme sild Jõelähtme kivisild või Jõelähtme maanteesild on sild Jõelähtme vallas Jõelähtme külas.
Kivisild ehitati arvatavasti 1820. aastate algul Jõelähtme postijaama juurde üle Jõelähtme jõe. Algselt nelja kaarega silda on korduvalt remonditud ja ümber ehitatud ning tänapäeval on sellel vaid kolm kaart. Silla pikkus on 63 meetrit (teistel andmetel 58 meetrit) ja selle laius keskkohal on 5,1 meetrit.
Teises maailmasõjas purustati sild osaliselt kuid taastati endisel kujul 1944. aastal.
Jõelähtme kivisild on kultuurimälestisena muinsuskaitse all.
Idomeneus
Idomeneus (kreeka Ἰδομενεύς) oli vanakreeka mütoloogias Kreeta valitseja Deukalioni poeg ning Minose ja Pasiphae lapselaps. Ta oli Orsilochose isa.
Idomeneus oli üks Helena kosilastest. Kuna kõik kosilased olid vandunud, et kaitsevad Helena tulevast abielu, tuli ka Idomeneus Menelaosele appi, kui Paris viimaselt naise röövis. Idomeneus juhtis Trooja sõjas kreetalaste 80-laevalist sõjaväge.
"Iliases" on Idomeneus tähtis tegelane. Ta on vanem kui enamik Kreeka väejuhte, ent teda kujutatakse suurepärase sõjamehena. Ta oli üks üheksast mehest, kes pakkusid end vabatahtlikuna kahevõitlusesse Hektoriga, samuti üks neist kreeklastest, kes olid peidus Trooja hobuses.
Idomeneuse loo teemal on Wolfgang Amadeus Mozart kirjutanud ooperi "Idomeneo" (1781).
Paul Normann
Paul Theodor Leopold Normann (3. mai/15. mai 1849 Tallinn – 7. oktoober/19. oktoober 1897 Pühalepa) oli Eesti vaimulik.
Õppis 1859–1868 Simuna kihelkonnakoolis, seejärel Tallinna erakoolides ja Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1869–1874. Prooviaastal oli ta Iisaku koguduses, Georg Albert Rudolph von Hippiuse juures. Ordineeriti õpetajaks 17. augustil/29. augustil 1875.
Oli aastatel 1875–1880 (introdutseeriti 14. detsembril/26. detsembril) Valjala Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1880–1897 oli ta (introdutseeriti 24. augustil/5. septembril 1880) Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema poeg Gerhard Normann oli Harju-Jaani- ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja.
Ta avaldas aastal 1885 ülevaate usuliikumistest Pühalepas.
Eksoplaneet
pisi|300px|Kunstniku kujutlus [[Linnutee galaktika|Galaktikast annab aimu, kui tavaline on planeetide tiirlemine ümber tähe. ]]
Eksoplaneet on planeet, mis ei tiirle ümber Päikese, vaid mõne teise tähe, tähe jäänuki või pruuni kääbuse. Praeguseks on avastatud üle mitme triljoni eksoplaneedi (2017. aasta 1. detsembri seisuga oli 3710 planeeti 2780 planetaarsüsteemis). Kosmoses leidub ka planeete, mis ei tiirle ühegi tähe ümber. Kui selline planeet on aga gaasist hiidplaneet, loetakse see tihti väikese massiga pruuniks kääbuseks (nagu seda on WISE 0855−0714).
pisi|303x303px|[[Jupiteri ja eksoplaneet TrES-3b suuruste võrdlus. TrES-3b teeb ematähe ümber tiiru vaid 31 päevaga. Kuna see on suur ja oma tähele lähedal, liigitatakse see kuumaks Jupiteriks. Samal põhjusel on see ka üks planeetidest, mida on ülemineku ajal väga lihtne märgata]]
Kõige lähem eksoplaneet võib olla Alpha Centauri Bb, ent selle planeedi olemasolu ei ole veel päris kindel. Peaaegu kõik tänapäevaks avastatud eksoplaneedid asuvad Galaktikas, kuid leidub ka mõningaid tõendeid võimalike galaktikaväliste planeetide olemasolust. 2014. aasta märtsi seisuga on kõige väiksema massiga eksoplaneet PSR B1257+12 A, mis on peaaegu kaks korda massiivsem kui kuu. NASA eksoplaneetide arhiivis toodud planeetidest on kõige massiivsem DENIS-P J082303.1-491201 b, mis on umbes 29 korda massiivsem kui Jupiter. Mitme planeedi definitsiooni järgi on see aga planeedi jaoks liiga massiivne ja seetõttu võib tegu olla hoopis pruuni kääbusega. Eksoplaneetide hulgas leidub planeete, mis paiknevad ematähele nii lähedal, et teevad selle ümber tiiru vaid mõne tunniga, ja planeete, mis on nii kaugel, et ühe tiiru tegemine võtab tuhandeid aastaid. Mõni asub ematähest nii kaugel, et on raske väita, kas planeet on ematähega gravitatsiooniliselt seotud või mitte.
Viis takistust
Viis takistust (paali keeles pañca nīvaraṇāni, sanskritis pañca nivāraṇa) on budismis viis tegurit, mis segavad ja takistavad inimese vaimset arengut, pühendumuslikku praktikat ja igapäevast elu.
Eksoplaneet
Eksoplaneetide avastamine on andnud hoogu juurde Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingutele, seda eriti planeetide puhul, mis tiirlevad ematähe ümber elu võimaldavas piirkonnas, kus on võimalik vedela vee (ja seega ka elu) olemasolu planeedi pinnal. Planeedi elukõlbulikkuse määramisel on aga olulised ka hulk muid tegureid.
Märkused
<references group="märkus"/>
Viis takistust
Allikad
Viie takistuse loetelusid, käsitlusi, võrdpilte ja nende ületamise soovitusi võib leida paljudes Tipitaka tekstides.
Iha
Iha, kiindumus, janu, kirg, himu, igatsus ehk kõik soovid ja tahtmised, mis on seotud õnne või rahulduse otsimisega nii meelelises (kāmacchanda) kui ka vaimses mõttes, näiteks kinni hoidmine rituaalidest, kommetest, eelarvamustest vmt.
Võrdpilt: roosaks värvunud vesi, millest läbi vaadates tundub kõik ahvatlevana.
Ületamine: vaadata asjadele puhtalt ja selgelt, nii nagu nad just on, samal ajal ise ennast ja oma tahtmisi kõrvale jättes ja välistades.
Viha
Viha, pahatahtlikkus, põlgus (abhijjhā-vyāpāda), tigedus, sallimatus, vastumeelsus, mis on vastand eelmisele takistusele, ihale.
Võrdpilt: lakkamatu surve all olev keev vesi, mis ei lase midagi selgelt näha.
Ületamine: rahuneda, võtta asju lihtsalt ja kergelt. Ei pea võitlema, ei pea õiendama ega vaidlema. Saab olla vabalt ja rõõmsalt, hästi ja muretult.
Laiskus
Laiskus, uimasus (thīna-middha), loidus, igavus, väsimus, tüdimus, hoolimatus, hooletus, käegalöömine, minnalaskmine. Ei viitsi, ei jõua, ei saa, ei taha, ei huvita.
Võrdpilt: kinnikasvav, seisva veega tiik, millest ei näe enam midagi läbi.
Ületamine: pidev ja teravdatud tähelepanu koos hädavajaliku energiaga.
Ärevus
Ärevus ja mure (uddhacca-kukkucca), rahutus, sekeldamine, rahmeldamine. Tahtmine kõigesse sekkuda, kõike kontrollida, silm peal hoida, ise kõik ära teha, midagi saavutada, valmis saada. Ka hirm, kartus, masendus, ebakindlus, et ei jõua, ei jaksa, ei saa hakkama, ei tule toime.
Võrdpilt: lakkamatult lainetav vesi, mis ei lase endasse selgelt näha.
Ületamine: puhata, rahuneda, loobuda, lasta lahti, vabaneda.
Kahtlus
Kahtlus (vicikicchā), kahtlemine, kahtlustamine, umbusk, usaldamatus, võõrastamine, skepsis.
Võrdpilt: mürgitatud vesi, milles ei saa midagi kasvada, õitseda ega vilja kanda.
Ületamine: usaldus, sõbralikkus, veendumus, enesekindlus, siiras pühendumus.
Voolusesse astunu on sellest takistusest vabanenud.
Ungari Sotsiaaldemokraatlik Partei
Ungari Sotsiaaldemokraatlik Partei (ungari keeles Magyarországi Szociáldemokrata Párt, MSZDP) on Ungari sotsiaaldemokraatlike maailmavaadetaga partei. MSZDP oli keelatud Natsi-Saksamaa okupatsiooni ajal 1944–1945 ja kommunistide võimuperioodil 1948–1989. Ungari ülestõusu ajal aastal 1956 taastati MSZDP töö lühikeseks ajaks.
Sotsiaaldemokraatlik Partei kuulus valitsustesse Mihály Károlyi (1918–1919), Dénes Berinkey, Gyula Peidli (1919), Béla Miklósi (1944–1945) ja Lajos Dinnyési (1947–1948) ajal. Partei taasasutati pärast kommunismiperioodi lõppu aastal 1989.
Aastani 2020 oli MSZDP nii Sotsialistliku Internatsionaali kui Euroopa Sotsialistliku Partei liige, nad visati välja passiivsuse pärast.
Jääaja Keskus
Jääaja Keskus on Tartumaal Saadjärve kaldal Äksi alevikus tegutsev jääaja muuseum, keskkonnaharidus- ja külastuskeskus.
Ekspositsioon
Muuseumi ekspositsioon keskendub jääajale, selle mõjudele Eesti tänapäevas, näiteks maastikule ja elustikule, ning tulevikus eesseisvatele kliimamuutustele. Samas võivad külastajad tutvuda ka universumi ajalooga alates Suurest Paugust ning jälgida veemolekuli rännakut universumis.
Üks silmapaistvamaid eksponaate on mammutikuju, mille skelett valmis Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumis oleva ja Krasnojarski kraist pärineva mammutikolba põhjal, see kaeti aga Indiast pärit hobusejõhviga. Topised ja mulaažid valmistas Studio Viridis.
Rajamine
Keskuse tegevjuht ja idee autor on bioloogiaõpetaja Asta Tuusti. Muuseum avati 10. juulil 2012, pooleteise nädalaga oli külastajaid üle 5000. Asukoha valikut mõjutas asjaolu, et Äksi asub Vooremaal, mille maastikuvorme on jääaeg ulatuslikult kujundanud.
Leo Rwabwogo
Leo Rwabwogo (3. juuni 1949 Tororo, Tororo piirkond, Uganda – 14. jaanuar 2009 Rugongo, Kabarole piirkond, Uganda) oli Uganda poksija.
Rwabwogo on seni ainuke Uganda sportlane, kes on võitnud kaks olümpiamedalit.
Pjotr Izvolski (1863−1928)
Pjotr Petrovitš Izvolski (14. veebruar (vkj) 1863 Jekaterinoslav, Jekaterinoslavi kubermang − 9. detsember 1928 Le Vésinet, Île-de-France, Prantsusmaa) oli Venemaa keisririigi riigitegelane ja hiljem vaimulik. Tõeline riiginõunik (1905). Aastatel 1906−1909 oli ta Püha Sinodi ülemprokurör, 1902−1904 teenis Riia õpperingkonna kuraatorina.
Teenistus rahvahariduse ministeeriumis
1891. aastast teenis ta rahvahariduse ministeeriumis, kus oli algul ministeeriumi liige Tuula kubermangu Novosili maakonna õppenõukogus ja rahvahariduse ministri juures VI klassi eriasjade ametniku kohusetäitja. Aastatel 1894−1896 oli ta Kiievi õpperingkonna inspektori kohusetäitja ja seejärel kuni 1899. aastani inspektor. Aastatel 1899−1902 oli ta õpperingkonna kuraatori abi (asetäitja). Seejärel nimetati ta Riia õpperingkonna kuraatoriks, kellena oli ametis 1904. aastani. 1904−1905 teenis Peterburi õpperingkonna kuraatorina. Seejärel oli ta kuni 1906. aastani rahvahariduse ministri abi ehk aseminister.
Teenistus kuni 1917. aastani
Pärast ülemprokuröri ametist tagasiastumist nimetas keiser Nikolai II ta 1909. aastal Riiginõukogu liikmeks. Ta oli koolide seadusloome komisjoni esimees. 1912. aastal sai temast Tema Keiserliku Majesteedi Õukonna õuemeister.
Emigratsioonis
Kodusõja ajal elas ta oma suvilas Krimmis Jaltas. 1920. aasta sügisel emigreerus ta koos perekonnaga Istambuli. Sealt siirdus ta edasi Prantsusmaale Pariisi, kus temast sai Püha Aleksander Nevski kiriku kogudusenõukogu liige. 1921. aastal pühitses metropoliit Jevlogi (Eulogius) ta diakoniks ja järgmisel aastal preestriks. Samal aastal nimetati ta Belgias Nikolai kiriku esivaimulikuks. Kui järgmisel aastal moodustati Belgia-Hollandi kirikuringkond, määrati Izvolski selle etteotsa. 1923−1927 oli ta metropoliidi piiskopliku nõukogu liige. 1928. aastal pöördus ta haiguse tõttu tagasi Prantsusmaale.
Surm
Suri 1928. aastal 65 aasta vanuses raske haiguse tagajärjel ja maeti Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule.
Isiklikku
Ta abiellus vürstinna Maria Sergejevna Golitsõnaga (1866−1929). Sellest liidust sündis kaks tütart ja kaks poega: Maria (sündinud 1887), Sergei (1890−1955), Pjotr (1895−1968) ja Olga (sündinud 1897). Tema vanem vend Aleksandr (1856−1919) oli tuntud Venemaa riigitegelane (aastatel 1906−1910 välisminister).
Zimbabwe jalgpallikoondis
Zimbabwe jalgpallikoondis on Zimbabwe rahvuskoondis jalgpallis.
Zimbabwe pole kunagi jalgpalli maailmameistrivõistlustel osalenud. Neljal korral on osaletud Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kuid seni pole kordagi alagrupiturniirist edasi pääsetud.
Praegune koosseis
Zimbabwe jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Tiit Märtman
Tiit Märtman (sünninimi Kääpa; sündinud 6. aprillil 1986) on eesti kurjategija, kes sai tuntuks koos Teet Märtmaniga saates Võsareporter.
Süüdistus
14. oktoobril 2011 mõistis Harju maakohus ärikaksikud mitmetes kuritegudes süüdi. Tiidule mõisteti ühe aasta ja 28 päeva pikkune vangistus ja Teedule 6 kuu ja 13 päeva pikkune vangistus.
Laevastiku tänav
Laevastiku tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Paljassaare asumis.
Xylophis
Klassifikatsioon
Perekonda Xylophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Laevastiku tänav
Tänav sai nime 22. novembril 1949. Nimi seostub Paljassaare sadamaga.
Xylophis
Levila
Nad elavad valdavalt Aasias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Xylophis seisuga 14.12.2013.
Kaja Koovit
Kaja Koovit (sündinud 26. augustil 1968 ) on eesti majandusajakirjanik.
Kaja Koovit alustas oma ajakirjanikukarjääri ajalehes Äripäev, olles 1997. aastal koos Väinu Rozentaliga Äripäeva/Bonnieri ja Eesti Ajalehtede Liidu ajakirjandusauhinna laureaat. Aastatel 2002-2008 juhatas Bonnier gruppi kuulunud ingliskeelse Balti majandusuudiste võrguväljaannet Baltic Business News. Aastal 2009 sai temast Postimehe majandusportaali E24.ee esimene peatoimetaja. Koovit on olnud ka Eesti Päevalehe ja Postimehe majandustoimetuse juhataja.
Delaware'i maakond (Indiana)
Maakonna halduskeskus on Muncie.
Diolkos
pisi|[[Kórinthose maakitsus]] Diolkos oli sillutatud tee Kórinthose lähedal Vanas-Kreekas, mis võimaldas laevu üle Kórinthose maakitsuse vedada. Selline otsetee võimaldas laevadel vältida ohtlikku teekonda ümber Peloponnesose poolsaare.
Delaware'i maakond (Indiana)
Ajalugu
Maakond moodustati 26. jaanuaril 1827.
Diolkos
Komöödiakirjanik Aristophaneselt pärinev fraas "kiire nagu kórinthoslane" näitab, et rada oli vanal ajal tuntud ja hinnatud kiiruse poolest.
Delaware'i maakond (Indiana)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 117 671.
Diolkos
Diolkose peamine funktsioon oli kaubavedu, kuid kohati kasutati seda ka sõjalistel eesmärkidel. 6–8,5 km pikkust teed võib pidada rudimentaarseks raudteeks, mida kasutati umbes aastast 600 eKr kuni 1. sajandi keskpaigani pKr.
Eesmärk
Diolkos säästis laevu ohtlikust mereteekonnast Joonia merest Egeuse merre ümber Peloponnesose. Selle kolm neeme, eriti Matapan ja Malea, olid tuntud tugevate tormituulte poolest. Kontrastina olid Saroni laht ja Kórinthose laht üsna varjulised. Lisaks on Kórinthose maakitsus kõige kitsamas kohas vaid 6,4 km laiune, mis tähendas Ateena ja Joonia mere ranniku vahel liikuvatele laevadele palju lühemat teekonda.
Ajalugu
pisi| Antiikkirjandus vaikib Diolkose täpse ehitusaja kohta. Thukydidesele (~460 eKr – 396 eKr) tundus see iidse rajatisena. Väljakaevatud leidude ja keraamika põhjal on ehitusajaks oletatud 7. sajandi lõppu ja 6. sajandi algust eKr ehk umbes seda aega, mil türann Periandros valitses Korintost. Teadete järgi oli Diolkos regulaarselt kasutusel kuni 1. sajandi keskpaigani, misjärel kirjalikud teated selle kasutamise kohta puuduvad. Võimalik, et raja kasutamine katkes 67. aastal keiser Nero algatatud kanaliehituse tõttu. Hilisem sõjalaevade transport üle maakitsuse 9. sajandil ja 1150. aasta paiku arvatakse olevat kulgenud mingit teist teed pidi suure ajakulu tõttu.
Roll sõjanduses
Diolkos mängis antiikajal meresõjas olulist rolli. Kreeka ajaloolased kirjeldavad ajavahemikul 5.–1. sajandini eKr mitmeid juhtumeid, kus merekampaaniate kiirendamiseks veeti sõjalaevad üle maakitsuse. Peloponnesose sõja ajal 428 eKr plaanisid spartalased oma sõjalaevad üle Diolkose Saroni lahte vedada, et Ateenat ähvardada; 411 eKr vedasid nad üle maakitsuse laevastiku, mis liikus kiiresti Chíose saare poole. Aastal 220 eKr lasi Demetrios Pharosest oma meestel umbes 50 laeva üle maakitsuse Kórinthose lahte vedada. Kolm aastat hiljem saatis Philippos V Makedoonia laevastiku 38 laevaga üle maakitsuse samal ajal, kui suuremad sõjalaevad seilasid ümber Malea neeme. Pärast võitu Aktioni lahingus 31 eKr lasi Octavianus osa oma 260 liburnist üle maakitsuse vedada, et võimalikult kiiresti Marcus Antoniuse vastu liikuda. Aastal 868 lasi Bütsantsi admiral Niketas Oryphas kogu oma sajast dromonist koosneva laevastiku kiiresti üle maakitsuse vedada, kuid kasutas selleks ilmselt teist teed.
Roll kaubanduses
Kuigi Diolkost on korduvalt mainitud seoses sõjapidamisega, peavad tänapäeva teadlased paiga põhifunktsiooniks siiski kaubavedu, sest vajadust sõjalaevu vedada ei saanud esineda kuigi tihti ning antiikajalugu on rohkem huvitatud sõjast kui kaubandusest. Plinius Vanema ja Straboni kirjelduste kohaselt oli Diolkos regulaarselt kasutusel ja nad vihjavad tee rakendamisele kaubanduses. Diolkose rajamine kattub monumentaalarhitektuuri tõusuga Kreekas, mistõttu algne eesmärk võis olla marmori, puidu ja monoliitide vedu ida ja lääne vahel. Ei ole teada, milliseid makse võis Kórinthos teenida tänu Diolkose kulgemisele läbi oma territooriumi, kuid fakt, et teed hooldati ja kasutati veel pikka aega pärast rajamist, näitab selle tähtsust alternatiivina reisile ümber Malea neeme suure osa antiikajast.
Kulgemine
pisi|Kai Diolkos kulges üle maakitsuse selle kõige kitsamas kohas, kuid mitte otse, vaid järgis maapinna reljeefi. Nii välditi tee rajamist läbi kaljude ning järsemaid tõuse ja langusi. Tee pikkuseks on hinnatud 6–8,5 km, sõltuvalt sellest, mitu käänakut tee oletatavalt tegi.
Mitmed Diolkose lõigud hävisid Kórinthose kanali ja teiste moodsate rajatiste ehituse käigus.
Tee ja transport
Diolkos oli sillutatud kõva lubjakivikattega, milles oli kaks paralleelset vagu umbes 1,6-meetrise rööpmevahega. Tee laius oli 3,4–6 m. Kuna antiikallikad annavad vähe infot selle kohta, kuidas laevu mööda Diolkost veeti, on transpordimeetodid suuresti rekonstrueeritud arheoloogiliste leidude põhjal. Vaod viitavad, et kasutati mingisuguseid ratastega sõidukeid. Laevad ja kaup veeti üle maakitsuse kas eraldi sõidukitega või veeti maad mööda ainult kaupa ja laaditi teises otsas teise laeva peale.
Väljakaevamine
Süstemaatilised väljakaevamised korraldas kreeka arheoloog Nikolaos Verdelis aastatel 1956–1962. Väljakaevamiste käigus leiti pea katkematu 800 m riba teest ja leiti jälgi selle kulgemisest kokku 1100 m ulatuses. Kuigi tänapäevased seisukohad põhinevad suuresti just Verdelise väljakaevamisaruannetel, ei lasknud varane surm tal oma tööde tulemusi täies mahus avaldada ja see on jätnud õhku terve rea küsimusi ehitise täpse struktuuri kohta. Hiljem tehti Verdelise töö täiendamiseks kohapeal täiendavad uuringud, mille tulemused avaldasid Georges Raepsaet ja Walter Werner.
Tänapäeval on Diolkos lähedalasuva kanali laevaliikluse tekitatud erosiooni tõttu üsna kehvas seisus. Eriti on kannatanud selle väljakaevatud lääneosa. Kriitikud on süüdistanud Kreeka kultuuriministeeriumi tegevusetuses ning algatanud arheoloogiamälestise päästmiseks ja taastamiseks petitsiooni.
Tarmo Tuule
Tarmo Tuule (sündinud 26. veebruaril 1974) on eesti kirjanik, ristsõnakoostaja ja lauamängude autor.
Tarmo Tuule oli aastail 2002–2018 ajakirja Ristik ja teiste Ajakirjade Kirjastuse ristsõnaväljaannete peatoimetaja.
Ta on olnud ka mitme ristsõnalahendajate käsiraamatu “Ristsõnastik” peatoimetaja.
Hilma Granqvist
Hilma Natalia Granqvist (17. juuli 1890 Sipoo vald – 25. veebruar 1972 Helsingi) oli soomerootsi antropoloog, Edvard Westermarcki õpilane.
1932. aastal Åbo Akademis doktorikraadi kaitsnud Hilma Granqvist oli esimene sotsioloogias filosoofiadoktori kraadi omandanud soome naine.
Hiroyuki Abe
Hiroyuki Abe (jaapani keeles 阿部 浩之 Abe Hiroyuki; sündinud 5. juulil 1989) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 2017. aastal 3 mängu.
Alternatiivsed parempoolsed
Alternatiivsed parempoolsed (inglise keeles alt-right) on ühese tähenduseta üldmõiste, mis hõlmab tavaliselt USA-s tegutsevaid parempoolseid internetiliikumisi, kes ei samastu tavapärase konservatiivse poliitikaga ning kes soosivad valgete ülemvõimu.
Saja-aastane Horvaatia-Osmanite sõda
Saja-aastane Horvaatia-Osmanite sõda (horvaadi: Stogodišnji hrvatsko-turski rat, Stogodišnji rat protiv Turaka, Stogodišnji rat s Osmanlijama) on nimi konfliktide jadale, enamasti suhteliselt madala intensiivsusega ("Väike sõda", horvaadi: Mali rat) Osmanite riigi ja keskaegse Horvaatia kuningriigi (mida valitsesid Jagelloonide ja Zápolya dünastiad) ning hiljem Habsburgide Horvaatia kuningriigi vahel.
Paavst Leo X nimetas Horvaatiat 1519. aastal Antemurale Christianitatis ("kristluse kaitsevall"), arvestades, et Horvaatia sõdurid andsid türklaste-vastasesse võitlusse märkimisväärse panuse. Osmanite riigi laienemine Euroopas peatati 1593. aastal Horvaatia pinnal (Sisaki lahing). Sellegipoolest okupeeris moslemite Osmanite riik osa Horvaatiast 16. sajandist 17. sajandi lõpuni. Pealegi jäi kristlus suuremas osas Euroopast ülekaalu.
Ajavahemik
Sõja täpse pikkuse kohta on mitmesuguseid väiteid. Ühe ajaloolaste rühma väitel algas sõda Krbava välja lahinguga 1493. aastal ja lõppes Sisaki lahinguga 1593. aastal. Teise rühma ajaloolaste arvates kestis sõda 15. sajandi teisest poolest ja kogu 16. sajandi. Kolmas ajaloolaste rühm tähistab Zsitvatoroki rahu 1606. aastal kui sõja lõppu. Sõda võideti Osmanite lüüasaamisega pärast nende jõudmist Kupa jõe piirini, allesjäänud Horvaatia territooriumi pindala oli vaid 16 800 km².
Inimlikku ja territoriaalset kaotust silmas pidades ning ka tänapäeva horvaadi romantismi vaatevinklist olid 15. ja 16. sajand tuntud kui "kaks sajandit Horvaatiat leinas" (ladina: Plorantis Croatiae saecula duo carmine descripta) Pavao Ritter Vitezovići lüürilis-eepilises poeemis 1703. aastast.
Taust
14. sajandi keskpaigaks rajas Osmanite riik Euroopas Gallipoli linna ümbruses tugipunkti. Sealt laienesid nad Bulgaaria tsaaririiki ja piirasid ümber Bütsantsi pealinna Konstantinoopoli. 1361. aastal vallutasid Osmanid Adrianoopoli ja kuulutasid selle oma pealinnaks. Suurem osa Morava Serbiast langes pärast 1389. aasta Kosovo lahingut Osmanite kontrolli alla, samas Bulgaaria vallutati 1396. aastal. Serbia despootkonnast sai Osmanite vasall. Need vallutused avasid tee edasi lääne poole ja võimaldasid Osmanitel jõuda Bosnia kuningriiki, samuti Horvaatia kuningriiki ja Ungari kuningriiki. Horvaatia ja Ungari olid 1102. aastast personaalunioonis, kus Horvaatia territooriumit valitses kuninglik aukandja (ban). Keskaegset Slavoonia kuningriiki valitses eraldi ban ja see ei olnud kuningliku tiitli osa. Ungari ja Horvaatia kuningas Sigismund juhtis 1396. aastal Osmanite riigi vastast Nikopoli ristisõda, mis lõppes kristlaste armee purustamisega. Seejärel pöördus ta oma riigi piirialade tugevdamise poole. Sigismundi valitsemist iseloomustasid dünastilised võitlused. Veneetsia kasutas seda ära ja kehtestas aastatel 1409–1420 kontrolli Dalmaatsia üle.
Konstantinoopoli langemine 1453. aastal võimaldas Osmanite riigil kaasata rohkem vägesid oma Balkani kampaaniatesse. Sultan Mehmed II vallutas Bosnia 1463. aasta mais pärast Bobovaci vallutamist ja viimase Bosnia kuninga Stjepan Tomaševići hukkamist. Osmanite väed ründasid seejärel naaberriiki Horvaatiat ja Veneetsia Dalmaatsiat. 1463. aasta suvel kaitses Sana ja Una jõe orge edukalt Horvaatia ban Pavao Špirančić. Seejärel suunasid Osmanid oma sissetungi lõunasse, Horvaatia Krbava piirkonda ja rannikulinna Senji ümbrusse. Špirančić tabati lahingus septembris ja suri vangistuses.
1464. aastal kogus Mehmed armee, et kaotatud territooriumid tagasi vallutada. Ta saabus Bosniasse juunis ja alustas kuupikkust Jajce piiramist, kuid garnison lõi rünnaku tagasi. Hunyadi juhtis pealetungi Kirde-Bosniasse ja piki Drina jõge ning vallutas Srebreniki.
Varased vastasseisud
thumb|Horvaatia ja Slavoonia kaart ning Osmanite laienemine 1500. aasta alguses
Osmanite riik rakendas organiseeritud sõjaliste kampaaniate asemel kurnamissõda, mida iseloomustasid enamasti ebaregulaarse kergeratsaväe akindži rünnakud. Seda taktikat tunti kui "väikest sõda" (saksa: Kleinkrieg), mida peeti rüüstamise ja vangide võtmise eesmärgil ning see oli sageli osa strateegilisest plaanist ala nõrgestada selle hilisemaks vallutamiseks. Krbava ja Lika piirkonnad olid esialgu peamised sihtmärgid Osmanite rüüsteretkedele, mida juhatasid korrapäraselt kohalikud sandžakkbeid. Keskaegse Horvaatia mäed ja metsad pakkusid kattevarju Osmanite rüüsteretkedele, võimaldades neil kauemaks Horvaatia territooriumile jääda ja omamoodi sissisõda pidada. Hiljem võeti sihikule ka Kraini, Steiermargi ja Kärnteni hertsogkonnad, Görzi krahvkond ja Veneetsia valduses olevad territooriumid.
Hunyadi rajas Jajce ja Srebreniki banaadid, mis moodustasid tema uue kaitsesüsteemi keskuse. Kuigi süsteemil oli raskusi koordineerimise ja rahastusega, kaitses süsteem Põhja-Horvaatiat, Slavooniat ja Lõuna-Ungarit Osmanite rünnakute eest, kuid Aadria mere rannik ja Lõuna-Horvaatia olid siiski kaitsmata. Knini, Klisi ja Skradini kindlused moodustasid Horvaatia peamise kaitseliini, samas Krupa, Bihać, Otočac ja Senj moodustasid tagaliini. Hiljem 1469. aastal moodustati kaitsesüsteemi sees sõjaväe- ja haldusüksusena Senji kaptenkond.
1467. aastal rüüstasid Osmanite akindžid Zadari ja Šibeniki ümbrust. See kordus 1468. aastal ja 1469. aasta jaanuaris koos rüüsteretkedega Senji ümbrusse ja üle Kupa jõe Kraini hertsogkonda. Veel üks rüüsteretk Lõuna-Horvaatiasse järgnes 1469. aasta juunis, kui mitutuhat inimest vangi võeti. Eriti mõjutasid need rüüsteretked Frankopani ja Kurjakovići perekondade valdusi. Hunyadi tsentraliseerimismeetmed tabasid ka Frankopane ning nad jäid ilma Senjist ja mitmest muust valdusest.
Bosnia vallutamise järel laienesid Osmanid 1465. aastaks ka enamikule Stjepan Vukčić Kosača maadele. Mostari linn vallutati 1466. aastal. Selles piirkonnas asutati 1470. aastal Osmanite Hertsegoviina sandžakk.
Horvaatia kuningriigi sõjavägi põhines banderiumi süsteemil, mis hõlmas bani palgal olevaid sõdureid ning magnaatide ja aadlike omasid. Hoolduskulude ja Horvaatia mägise maastiku tõttu ületas jalavägi ratsaväge oluliselt. Kesk- ja alamaadli üksused esindasid Horvaatia relvajõudude arvukamat komponenti. Nendel armeedel puudus liikuvus, kuna aadliperekondade liikmed olid seotud oma sageli hajutatud valdustega, mis olid akindži rünnakute suhtes haavatavad. Horvaatia aadlikud tõstsid oma väed relvile krahvide või krahvkonnaülema (župan) palvel. Selline mobilisatsioonisüsteem oli aeglane ega suutnud õigel ajal reageerida, et vältida kiire Osmanite kergeratsaväe sissetungi. Kui akindžide sissetung oli tavaliselt edukas, siis Horvaatia bani väed ja kohalikud aadlikud võtsid Osmanite rüüsterühmad mõnikord kinni tagasiteel Osmanite territooriumile. 1475. ja 1478. aastal varitsesid Zrinski krahvid rüüsteretkelt naasvaid Osmanite vägesid ja võitsid neid Una orus.
1476. aastal liideti parema sõjalise korralduse huvides Horvaatia bani amet Slavoonia bani ametiga, mis aitas kaasa Horvaatia ja Slavoonia poliitilise integratsiooni protsessile. Osmanite oht ei peatanud sisekonflikte Horvaatia ja Slavoonia aadli seas, mis veelgi õõnestas tõhusat kaitset.
Krbava lahing
thumb|[[Krbava lahing|Krbava välja lahing 1493. aastal]]