cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maailmavalitseja
Sisukokkuvõte
Stirner on armunud Gottliebi kaastöötajasse Elsa Glücki, eelistades teda masinakirjutaja Emma Fittile. Elsale meeldib aga jurist Otto Sauer, tunne on vastastikune. Ühel päeval hukkub pankur Gottlieb segastel asjaoludel rongi rataste all (koer olevat talle jalgadesse jooksnud). Testamendi avamisel selgub ootamatult, et Gottlieb on pärandanud hiigelvaranduse Elsa Glückile, kes on ka ise üllatunud. Pankuri sugulased annavad asja kohtusse, väites, nagu oleks kadunuke olnud ebastabiilne ja mõjutatav, kuid kaotavad hagi. Elsa saab korraga aru, et armastab Stirnerit, abiellub temaga ning annab kogu panga töökorralduse mehe juhtida. Otto Sauer tunneb, et armastab hoopis Emmat, ning abiellub samuti.
Saksamaal algab ebaharilik finantskriis, mille käigus Elsa Glücki pank aina tugevneb ja omandab monopoli väiksemaid pankasid laostades. Teised suured pangad loodavad konkurentsi jääda valitsuse abiga, kuid ootamatult selgub, et ministri kindlalt lubatud toetust siiski ei saada. Berliinis hakkavad aset leidma kummalisi sündmusi: inimestel tekib massiliselt paanika- või patriotismi hooge, üldine lembusetunne ning muud veidrad nähtused. Kui Stirner on kaugemal sõidus, tunnevad Elsa ja Otto, et nende tunded abikaasade vastu jahtuvad. Stirner saab aru, et edu maailmade valitsejana mõtete suunamise teel võib olla ajutine, sest ta ei suuda teha mõjutusi kaugete vahemaade taha.
Sakslased sõidavad Moskvasse ja pöörduvad andeka teadlase Katšinski poole sooviga saada abi probleemide lahendamisel. Katšinski, kes on tegelenud inimese aju uuringutega, sõidab Berliini ning kasutab Stirneri vastu enda konstrueeritud mõtteaparaati. Kuid ta saab Stirnerilt tugeva vastukiirguse. Varjates ennast metallvõrguga, siseneb Katšinski pangahoonesse, kuid Stirneril õnnestub ta seal vangistada. Vestluse käigus Ludvig Stirner mõistab, et tegemist on väärilise vastasega ning annab Katšinskile hommikuni aega lugeda tema märkmeid. Saades aru, et vaimsed pinged on kogu tema jõu röövinud ning maailmavalitsejaks saada pole mõtet, saadab Stirner nüüd viimase mõttelise käsu iseendale: ta "kustutab" kogu oma eluloo ning kaotab mälust kõik toimunud sündmused. Hommikuks on ta muutunud teiseks isikuks, kelle nimi on Stern.
Romaan lõpeb peategelaste juhusliku kohtumisega kolme aasta pärast Aafrika troopilisel rannikul, kui Katšinski püüab loomi loomaaia jaoks, vangistades neid mõtte teel.
Marti Kuusik
Elulugu
Kuusik on lõpetanud 1988. aastal Rakvere 3. Keskkooli ja 1992 Tallinna Tehnikaülikooli tootmise ökonoomika ja juhtimise erialal.
Marti Kuusik töötas 1992–1997 Eesti Ühispanga Rakvere kontori laenuosakonna juhina, 1997–1998 Tallinna Panga Rakvere kontori juhatajana ja 1998–2006 Hansapanga Kesk-Eesti regiooni direktorina.
Aastatel 2007–2009 töötas ta Metallihoov OÜs ja 2009–2010 UniCredit Banki Eesti filiaalis. 2010–2013 oli Kuusik ERGO Kindlustuse Põhja regiooni juht (sh jaanuarist 2012 ka jaevõrgu juhi ülesannetes) ja 2013–2018 Rakvere Spordikeskuse direktor. 2018. aastast oli ta Threod Systems OÜ tegevjuhi asetäitja.
Äriregistri andmeil ei olnud Marti Kuusik ministrikandidaatide avalikustamise ajal ühegi erakonna liige. Enda sõnul astus ta EKRE-sse 8. aprillil 2019. Äriregistri andmetel on Marti Kuusik EKRE liige 10. maist 2019.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 790 häält ning ei osutunud valituks.
Autojuhtimine alkoholitarbimise jääknähtudega
Hommikul pärast valimisi jäi Kuusik politseile vahele, juhtides autot alkoholitarbimise jääknähtudega (Kuusiku väitel mälu järgi 0,14 promilli), mistõttu ta suunati kohustuslikule liikluskoolitusele.
Artikkel Eesti Ekspressis
29. aprillil 2019, mil Kuusik pidi andma ametivande, ilmus Eesti Ekspressis artikkel, milles väideti, et Kuusik oli aastaid oma eksabikaasa suhtes füüsiliselt ja psüühiliselt vägivaldne, olles muuhulgas kahel korral purustanud naise käeluu. Artikli allikateks olid toimetuse väitel Kuusikuid isiklikult tundvad inimesed, kelle kõigiga kontakteeruti eraldi.
Postimees avaldas samal päeval Kuusiku eksabikaasa kommentaari, milles too nimetas väidet Kuusiku vägivaldsusest absurdseks ning lisas, et Kuusik on väga hea isa ja sobib ministriks suurepäraselt. Hiljem saatis ta meediale täiendava pöördumise, milles kirjutas, et Kuusik pole mitte kunagi tema vastu vägivalda kasutanud ja tegu on laimukampaaniaga. Marti Kuusik ise ütles Postimehele, et Ekspressis esitatud süüdistused on alusetud valed. EKRE esimees Mart Helme sõnul kinnitas Kuusiku endine abikaasa talle, et jutud perevägivallast ei vasta tõele.
Peaminister Jüri Ratas kutsus Kuusiku ning EKRE juhtfiguurid Mart ja Martin Helme erikohtumisele, millel Postimehe andmetel pani ette, et Kuusik jätaks ametivande andmata, kuid EKRE esindajad keeldusid. Ratase sõnul küsis ta kohtumisel Kuusikult süüdistuste paikapidavuse kohta, kuid Kuusik oli seda eitanud. Ta lisas, et "kui need kahtlustused on tõesed, siis selline mees ei saa töötada Eesti Vabariigi valitsuses." President Kersti Kaljulaid lahkus protestiks Kuusiku ametivande andmise ajaks Riigikogu saalist. Kaljulaid ütles meediale, et juhul kui süüdistused osutavad alusetuks, palub ta Kuusikult vabandust.
Reformierakonna ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna juhid Kaja Kallas ja Jevgeni Ossinovski saatsid peaministrile fraktsioonide nimel kirja, milles nõuti Kuusiku ametist vabastamist ning lubati vastasel juhul Riigikogus algatada Kuusiku umbusaldamine. Keskerakondlane Maria Jufereva-Skuratovski ütles, et nende fraktsioon ootab ära uurimise tulemused, ja lisas, et vägivallajuhtumid on täiesti vastuvõetamatud. Isamaa fraktsiooni kuuluv Üllar Saaremäe ütles, et tunneb Kuusikut pikka aega isiklikult ega suuda süüdistusi uskuda, lisades, et politseile tuleb anda aega tööd teha.
Politsei ja prokuratuur alustasid Eesti Ekspressis ilmunud väidete kontrollimiseks kriminaalmenetlust kehalise väärkohtlemise paragrahvi alusel. 30. aprilli hommikul ütles peaminister Ratas intervjuus ERR-ile, et tervitab kriminaalasja algatamist, sest "selgust on ruttu vaja". Ta "tunnistas, et nagu politseil ega teistel riigiasutustel ei ole ka temal mingeid andmeid Kuusiku väidetavast vägivallatarvitamisest oma abikaasa kallal, mistõttu ei olnud tal alust ministrit tagasi lükata".
30. aprillil teatas Kuusik, et astub valitsuse töörahu, oma maine puhastamise ja perekonna kaitsmise huvides ministrikohalt tagasi. Ta on Eesti taasiseseisvumise järgse perioodi lühimat aega (30 tundi) ametis olnud minister.
Kohtumenetlus ja õigeksmõistmine
11. juunil kinnitas prokuratuuri esindaja BNS-ile, et nädal varem esitati Kuusikule kahtlustus karistusseadustiku paragrahvi järgi, mis käsitleb kehalist väärkohtlemist.
Harku mõis
pisi|Mõisa peahoone pisi|Peahoone
Marti Kuusik
Kohtumenetlus ja õigeksmõistmine
2021. aasta mais mõistis Viru maakohus Marti Kuusiku perevägivalla süüasjas õigeks. Prokurör lubas otsuse edasi kaevata. President Kaljulaid vabandas avalikult Kuusiku ees.
Harku mõis
Harku mõis (saksa keeles Hark) oli mõis Harjumaal Keila kihelkonnas. Endine mõisasüda jääb tänapäeval Harku valda Harku alevikku.
Marti Kuusik
Kohtumenetlus ja õigeksmõistmine
2022. aasta veebruaris mõistis Tartu Ringkonnakohus Marti Kuusiku perevägivalla süüasjas õigeks, viidates, et kohtule on tõenditena esitatud vaid vahendlike tunnistajate ütluseid, mille alusel pole võimalik tõestada, et kehavigastuse põhjustas Kuusik. Prokuratuur kaebas otsuse edasi Riigikohtusse. Mais teatas Riigikohus, et ei võta asja menetlusse, selgitades, et kaebusi võetakse arutlusele vaid juhul, kui esimeses ja teises kohtuastmes on tekkinud olulisi õiguslikke probleeme või see osutub vajalikuks kohtupraktika ühtlustamiseks ja edasiarendamiseks. Riigikohtu otsuse tõttu jõustusid maa- ja ringkonnakohtu õigeksmõistvad otsused.
Stratovarius
pisi|Stratovarius (2007) Stratovarius on Soome power metal 'i ansambel, mis asutati 1984.
Harku mõis
Ajalugu
Põhjasõja ajal, pärast Tallinna piiramist 1710. aastal sõlmiti Harku mõisa härrastemajas sama aasta septembris kapitulatsiooni- ja rahuleping ühelt poolt Vene vägede ning teiselt poolt Rootsi vägede ja kohaliku aadelkonna vahel. See leping lõpetas Põhjasõja Eestimaal ja Rootsi kuningas loovutas 1721. aastal Eesti alad Venemaale, millele järgnes 200 aastat Vene tsaari valitsemise aega. Eestimaa ei muutunud tüüpiliseks Vene kubermanguks, vaid säilitas laialdase autonoomia.
Marti Kuusik
E-valimised
Ametisse astumise eel kõneles Kuusik vajadusest e-valimiste süsteemi testida, et teha kindlaks selle usaldusväärsus.
Harku mõis
Ajalugu
1755. aastal mõisa omandanud von Budbergid ehitasid mõisa härrastemaja 1770. aastatel ümber varaklassitsistlikuks. 1836. aastal siirdus mõis von Ungern-Sternbergide valdusse, kes andsid 1875. aastal härrastemajale praeguseni säilinud uusrenessansliku kuju. Tollal ehitati hoone ka pikemaks.
Marti Kuusik
Riigimaanteed
Ta on ministriks saamise eel kritiseerinud maanteeameti prioriteedivalikut ja rõhutanud vajadust ehitada neljarealiseks riigi põhimaanteed nagu Tallinna–Tartu, Tallinna–Narva ja Tallinna–Pärnu maantee: "Normaalsete teede ehitamise asemel hangitakse meil üha suuremas koguses kiiruskaameraid. Samas, olukorras, kus riigi põhimaanteed on valmis tegemata, on maanteeamet tõsimeeli kavandamas uut Rakvere-Haljala trassi. See on ebanormaalne."
Harku mõis
Ajalugu
Alates 1892. aastast mitu korda omanikku vahetanud Harku mõisa viimase mõisnikuna on ajalukku läinud Hermann von Harpe, kes omandas kinnistu 1912. aasta suvel 300 000 rublaga ja müüs osa mõisast sama aasta sügisel 158 isikule, Peetri aedlinna ehitamiseks. Von Harpe oli mõisa omanik kuni 1919. aastani, mil mõis riigistati.
Juan Maldacena
pisi|240px|Juan Maldacena (2004)
Harku mõis
Ajalugu
Eesti riigi loomise järel 1920. ja 1930. aastatel tehti Harku mõisa mitmeid parandusasutusi: parandusmaja alaealistele kurjategijatele (Harku kurikalduvustega poisslaste parandusmaja ehk nn Harku kolonii); Harku Vangla täiskasvanud vangidele; Harku Tööpõlgurite Töölaager tööpõlguritele ja joodikutele.
Juan Maldacena
Juan Martín Maldacena (sündinud 10 septembril 1968 Buenos Aireses Argentinas) on argentina päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik.
Harku mõis
Ajalugu
Vangid pidid töötama turbarabas ja mõisapõllul. Mõisa loomakasvatus- ja põllusaadused andsid lisa vangide toidulauale. Märkimisväärset tulu saadi Harku turbatööstusest, sest riik vajas väga palju kütteturvast. Muuhulgas toimus 1924. aastal Harku vangide streik.
Marti Kuusik
EL-i autoriõiguste direktiiv
Enne ministriks saamist on ta olnud kriitiline Euroopa Liidus vastu võetud autoriõiguse direktiivi suhtes.
Harku mõis
Ajalugu
1957. aastast tegutses seal Eksperimentaalbioloogia Instituut, mis oli algul Teaduste Akadeemia ja hiljem Eesti Maaülikooli alluvuses.
Juan Maldacena
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1991. aastal Río Negro provintsis asuva Balseiro Instituudi ja sai 1996. aastal Princetoni Ülikoolist doktorikraadi (PhD) füüsika alal (doktoritöö "Black Holes in String Theory"; juhendaja Curtis Callan). 1999. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi.
Harku mõis
Ajalugu
Alates 2014. aastast on mõisa omanik BAULA Arendus OÜ.
Juan Maldacena
Haridus ja töökäik
Maldacena oli aastatel 1999–2001 Harvardi Ülikooli füüsikaprofessor. Alates 2001. aastast töötab ta Princetonis asuvas Süvauuringute Instituudis professorina (2016. aastast Carl P. Feinbergi professor).
Harku mõis
Mõisaansambel
pisi|Tall-tõllakuur Harku mõisa teeb väärtuslikuks mitmekülgne ehitusajalooline taust. Mõisa praegune peahoone pärineb 18. sajandi algusest. 1870. aastal toimunud kaasajastamise käigus lisati kahekorruselisele esindushoonele kaks tiiba.
Juan Maldacena
Haridus ja töökäik
Tal on USA, Argentina ja Itaalia kodakondsus.
Harku mõis
Mõisaansambel
Peahoone fassaadi ilmestavad kergelt eenduvad ühe akna laiused külgrisaliidid ja kolme akna laiune keskrisaliit. Kõiki neid kaunistavad paarispilastrid ja historitsistlikud frontoonid. Tagaküljel eendub keskrisaliit fassaadist rohkem ning sellel on klassitsistlik kolmnurkfrontoon. Teisel korrusel on kõikidel frontoonidel kaaraknad. Hoone parempoolsel otsal on väike veranda.
Sissesõidutee lähedusse ehitati historitsistlikus stiilis kindlusehitist meenutav dekoratiivtornidega tugimüür ja kõrgete paekivist astmikviiludega majandushooned, mille läheduses asuvad ka oletatava 14. sajandist pärit ordulinnuse varemed.
Kõrvalhoonetest on vaatamisväärne historitsistlike viiludega karjakompleks, samuti keskaegset linnust meenutava kahe torniga kasvuhoone maalilised varemed pargis (mõlemad 19. sajandi lõpuosast).
Alles on ka peahoone pikka esiväljakut ääristavad ait ja tall-tõllakuur, kuigi need jäävad tänapäeval veidi puude varju. Mõlema nimetatud hoone fassaade kaunistavad kaaravad. Ka hulk ülejäänud kõrvalhooneid on alles, kuid mitu neist on hiljem ümber ehitatud.
Mõisapark
Suur 20 ha park oli algselt kujundatud regulaarstiilis. Peahoone esifassaadi ees moodustus siis ringteega piiratud muruväljak ja aiafassaadilt laskusid tiikideni astangulised terrassid. Põhiosas on park siiski tänaseni säilinud vabakujunduslikus planeeringus ning seda iseloomustab lagendike ja puudegruppide vaba asetus.
Baška tahvel
pisi|400px|Baška tahvel (Bašćanska ploča). [[Horvaadi keele ja glagoolitsa kirja vanimaid mälestusmärke. Raidkiri kivil. 99,5 cm × 199 cm. AD 1100]] Baška tahvel (horvaadi keeles Bašćanska ploča) on horvaadikeelne raidkirjatahvel 1100. aastast, horvaadi keele ja glagoolitsa kirja vanimaid ja tähtsamaid mälestusmärke.
Harku mõis
Mõisapark
Eriti hästi on õnnestunud kujundada peahoonest kagu poole jääv pikk lagendik. 200 meetri pikkuse lagendiku tagaserv on haljastatud lehtpuudega, külgedel on kasutatud eri värvuse ja võrakujuga liituvaid puudegruppe, mille servas kasvavad madalad õitsevad põõsad. Lagendiku serva paigutatud tumerohelise võravärvusega tihedate kuusegruppide, nn kulisside kasutamine suurendab veelgi lagendiku sügavust.
Baška tahvel
Tahvel avastati arheoloogilistel kaevamistel 1851. aastal keskaegse vararomaani stiilis püha Lucia kiriku sillutises Jurandvori külas Baška sadama lähedal Krki saarel, algselt oli see olnud osa altariruumi vaheseinast. Alates 1934. aastast hoitakse seda Horvaatia Teaduste ja Kunstide Akadeemias Zagrebis. Püha Lucia kirikusse on vaatamiseks välja pandud tahvli koopia.
Harku mõis
Mõisapark
Keset parki laiub 3 ha suurune paese põhjaga mõisatiik koos viie väikse saarekesega; tiik pärineb kunagisest jäänukjärvest. Peter Ludvig Constantin von Ungern-Sternberg lasi järve 19. sajandil ümber kujundada tiigiks. Järve laiendamise ja süvendamise käigus eemaldatud pinnas kuhjati tiigi keskele viieks sildadega ühendatud ja mitmesuguste skulptuuridega kaunistatud saarekeseks.
Juan Maldacena
Teadus
Maldacena töötab kvantväljateooria, kvantgravitatsiooni, stringiteooria ja teoreetilise füüsika valdkondades. 1997. aastal avastas ta seose stringiteooria ja kalibratsiooniteooria vahel, mida nimetatakse N=4-supersümmeetriliseks Yangi-Millsi teooriaks.
Harku mõis
Mõisapark
Harku mõisapargi uhkuseks on juba üle veerandsaja aasta Eesti jämedaima mägivahtra tiitlit kandev puu. Kui 1976. aastal oli kaheharulise puu kummagi haru ümbermõõt 2 meetrit, siis 2004. aasta suveks oli üks haru murdunud, teise haru ümbermõõt oli rinnakõrguselt 320 cm.
Juan Maldacena
Teadus
2012. aastal väitis ta koos Leonard Susskindiga, et mustade aukude "tulemüüri paradoksi" on võimalik lahendada, kui kvantpõimunud osakesed on omavahel ühenduses väikeste ussiaukude abil.
Baška tahvel
Kirjeldus
pisi|Baška tahvli [[koopia püha Lucia kirikus Jurandvoris selle algses asukohas, altariruumi vaheseina vasakpoolses osas]] Kivist mälestustahvlil, mille mõõtmed on 99,5 cm × 199 × 7,5–9 cm, on raidkiri, milles abt Držiha annab teada, et Horvaatia kuningas Zvonimir on annetanud tüki maad pühale Luciale, see tähendab benediktlaste kloostrile. Raidkirja teises pooles annab abt Dobrovit omakorda teada, et tema ehitas selle kiriku koos üheksa mungaga. Tahvli ülaserv on kaunistatud viinapuuväätidest ornamendiga.
Tahvlil on 13 raidkirjarida. Tekst on kirjutatud glagoolitsas ja on hästi säilinud. Glagoolitsa kirjamärkide seas esineb ka üksikuid ladina ja kirillitsa tähti. Kirja keel on segu horvaadi keele vana-tšakavština murdest ja kirikuslaavi keelest. Tahvel on ainus säilinud näidis glagoolitsa tähestiku üleminekuvormist "ümaralt" (bulgaaria-makedoonia) tähestikult "nurgelisele" (horvaatia) tähestikule.
Tähtsus
Baška tahvlit peetakse horvaatide sünnitunnistuseks, sest see on vanim säilinud kirjalik allikas, kus mainitakse nime Horvaatia (tuletise kujul) horvaadi keeles: teksti kolmandas reas on kirjutatud ZЪVЪNIMIRЪ KRALЪ HRЪVATЪSKЪÏ (Zvonimir, Horvaatia kuningas). Varem oli seda ette tulnud vaid teistes keeltes, nagu ladina ja kreeka.
Vaatamata sellele, et Baška tahvel ei ole vanim horvaatia glagoolitsa mälestusmärk (Plomini tahvel, Valuni tahvel, Krki raidkiri on vanemad, olles pärit 11. sajandist) ning ei ole kirjutatud puhtas horvaadi keeles, nimetatakse teda ometigi "horvaadi keele kalliskiviks" ja "horvaadi kirjanduse sünnitunnistuseks".
Tervendamine
Tervendamine ehk tervistamine on millegi või kellegi tervise ehk seisundi parandamine.
Sõnaühendi osa "tervendamine" (mõnikord ka "saneerimine") võib olla järgmiste terminite komponendiks:
Juknaičiai
Küla lähistel asub Juknaičiai hiiemägi, mille juures asus muinasasula. Juknaičiaid ennast mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1540. Aastal 1874 valmis küla läbiv raudtee, mille äärde ehitati raudteejaam. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Aastal 1995 valmis sealne katoliku kabel, mille juurde moodustati kihelkond.
277 eKr
277. aasta eKr
Marginaalsus
Marginaalse isiku sotsiaalne identiteet on sageli negatiivne. Samasugune negatiivne märgistus on vahel kaldunud iseloomustama nt roheliste tegevust, laienedes nende poolt välja pakutud ideedele. Marginaalsus on otseselt seotud ettekujutusega normaalsusest ühiskonnas ja teiseneb olenevalt selle muutumisest. Seega on säästva arengu idee levikuga muutunud ka suhtumine rohelistesse.
Sturm und Drang (ansambel)
Sturm und Drang on Soome rokkansambel, mis asutati 2004 ja läks laiali 2014.
Karl Wilhelm von Meyer
pisi|Karl Wilhelm von Meyeri vapp Karl Wilhelm von Meyer (ka Carl Wilhelm; 15. juuli 1710 Ivangorod – 16./27. detsember 1767) oli Venemaa sõjaväelane (major) ning Vändra mõisnik.
Karl Wilhelm von Meyer oli major Gustav Wilhelm von Meyeri ja Vändra mõisa pärijanna Johanna von Meyeri (sünd. Bennet) vanim poeg.
Aastail 1749–1767 oli ta ka Vändra koguduse eestseisja.
Valladolidi Ülikool
pisi|Kooli fassaad Valladolidi Ülikool ​​(hispaania keeles ​Universidad de Valladolid)​ ​​on ülikool Valladolidi linnas Hispaanias. Ülikoolil on linnakud lisaks Valladolidile veel kolmes Castilla-Leóni autonoomse piirkonna linnas: Palencias, Sorias ja Segovias.
Kool asutati aastal 1241 ning on sellega üks maailma vanimaid ülikoole. Salamanca ülikooli järel on tegu vanuselt teise ülikooliga Hispaanias. 2018. aastal õppis seal ligi 32 000 üliõpilast ning töötas üle 2000 õppejõu.
Ajalugu
Esimesed kirjalikud dokumendid ülikooli kohta on aastast 1293, need on allkirjastanud kuningas Alfonso XI. Esialgu õpetati koolis erinevates teaduskondades grammatikat, aritmeetikat, ladina keelt ja pühakirja. Hiljem, 1346. aastal, sai kool kuninga palvel paavst Clemente VI heakskiidu üldõppele. Aastast 1417 sai ülikoolis õppida ka teoloogiat, mida oli varem võimalik õppida vaid Pariisis. 16. sajandil kuulutati Valladolidi ülikool ühes Salamanca ja Alacálaga ülikoolidega üheks põhiliseks ja parimaks kooliks kuningriigis.
Kooli fassaad
pisi|Palencia linnaku raamatukogu Ülikooli esimene ametlik hoone ehitati 15. sajandil. Praegune kooli fassaad on ehitatud 18. sajandil ning oli osa ülikooli hoonete suurendamise projektist. Hoonet tuntakse kui kõige tähtsamat ​barokistiilis ehitis​​t Valladolidi linnas. Hoone renoveerimise käigus 20. sajandi algul hoiti esialgne fassaad uuel hoonel. Maja on kahekorruseline ning esiplaanil on näha nelja sammast, mis on kaunistatud keeruliste ornamentidega. Katusel on skulptuurid neljast kuningast (Juan I, Enrique III, Alfonso VII ja Felipe II), kes aitasid kaasa kooli arengule. Kujud on paigutatud justkui hoonet kaitsma. Kooli ees neljal postamendil on skulptuurid, mis esindavad mitmeid koolis õpetatavaid ainevaldkondi, näiteks geomeetria, retoorika, teoloogia, õigusteadus jms.
Raamatukogu
Valladolidi ülikooli raamatukogul on 14 erinevat haru ja asukohta Valladolidis ning Palencia, Soria ja Segovia linnakutes. Raamatukogu on ülikooli kõige olulisem ja aktiivsem osa. Raamatuid saab laenutada interneti kaudu, Almena kataloogist ja paberkandjal ​UVaDoc hoidlast.
Rektor
pisi|Antonio Largo Cabrezio Valladolidi ülikooli rektor on alates 2. maist 2018 Antonio Largo Cabrerizo. Tema eelkäija oli Daniel Miguel San Jose. Cabrerizo on sündinud 12. juunil 1960 Valladolidis. Esmase hariduse sai ta Zorilla Instituudis ja kõrghariduse (nii bakalaureuse, magistri- kui ka doktorikraadi) omandas Valladolidi ülikoolis keemia valdkonnas. Õpetanud on ta Oviedo ülikoolis (1989–1995) ja Valladolidi ülikoolis (1995–2007). 2007. aastal edutati keemia osakonna juhatajaks ning ametikohal on ta veel praegugi. Rahvusvahelistes teadusajakirjades on avaldatud üle 140 tema artikli.
Isiklikku
Ta on abielus füüsikalise keemia professori Carmen Barrientos Benitoga ning paaril on 3 last.
Kultuurielu
Ülikoolis on mitmeid loovorganisatsioone. Seal tegutseb kaks koori, Joven Orquesta de la Universidad de Valladolid​ (Valladolidi noorteorkester, JOUVa) ja C​oro de la Universidad Valladolid (Valladolidi ülikooli koor). JOUVa on 1998. aastal üliõpilaste endi loodud ja käigus hoitud orkester, muusikaliseks juhiks on Francisco Lara Terejo. Ülikooli koori juhatab Marcus Castan. Koolis tegutseb ka teatrigrupp Gente de la Universidad de Valladolid, mis asutati aastal 1984. Alates 1998. aastast on grupp olnud ametlik ülikooli teatrigrupp. Praegu on grupi eesotsas Carlos Burguillo. Ülikool annab panuse ka sellistesse kultuuriprogrammidesse nagu Valladolindie ja Intro Music Festival. Tuntuimad programmid on UniversiJazz ja Santa Cruzi festival. Mõlema puhul on tegu mitmepäevase muusikafestivaliga. UniversiJazzil astuvad üles mitmesugused džässartistid, Santa Cruzil keskendutakse rohkem modernsele muusikale. Lisaks saab kord kuus käia UVa-s kuulamas ka Cover Clubi duot. Cover Clubi moodustavad César Díez (elektrikitarr, löökpillid, laul) ja Su Pérez (laul, löökpillid). Nende repertuaari kuuluvad tuntud lood 1970., 1980. ja 1990. aastatest ning nende esinemised sobivad igat tüüpi sündmustele.
Matemaatiline füüsika
Matemaatiline füüsika (inglise keeles mathematical physics) on füüsikaliste nähtuste matemaatiliste mudelite teooria. Tegemist on rakendusmatemaatika teadusharuga; tõe kriteerium selles on tõestus. Erinevalt puhta matemaatika teadusharudest uuritakse matemaatilises füüsikas füüsikaprobleeme matemaatilisel tasandil ning tulemused esitatakse teoreemide, graafikute, tabelite jms kujul, millele lisatakse nende tulemuste füüsikaline interpretatsioon.
Ajakirja Journal of Mathematical Physics toimetuskolleegium annab matemaatilise füüsikale järgmise määratluse: "matemaatika rakendamine füüsikaprobleemide lahendamiseks ning selliste rakenduste jaoks sobivate matemaatiliste meetodite ja füüsikateooriate väljatöötamine".
Matemaatiline füüsika ja teoreetiline füüsika
Lähedane teadusharu on teoreetiline füüsika, mis arendab uusi matemaatilisi mudeleid nähtustele, mille kohta rahuldavaid mudeleid pole veel välja töötatud ja vahel on nii, et meetodite ja mudelite matemaatilise ranguse nõudeid pole tagatud, samas kui matemaatiline füüsika töötab tavaliselt juba arendatud mudelitega, mis vastavad matemaatilise ranguse nõuetele.
278 eKr
278. aasta eKr
Jacob van Campen
Jacob van Campen (2. veebruar 1596 Haarlem, Holland – 13. september 1657, Amersfoort, Holland) oli Hollandi kunstnik ja arhitekt. 17. sajandi nn Hollandi kuldajastu mõjukaima arhitektina tõi ta Hollandisse klassitsistliku arhitektuuri. Tema tuntuimaks tööks on Amsterdami raekoda.
Elukäik
Jacob van Campen sündis 1596. aastal Põhja-Hollandis Haarlemi linnas. Tema vanemad Pieter Jacobsz ja Gerttitge Claes Jansz Berendr van Campen olid pärit mõjukast perekonnast ja heal järjel ning ta veetis kodulinnas muretu lapsepõlve, kus keskendus maalimisele.
Campeni koolihariduse kohta teatakse vähe. Nooruses õppis ta maalikunsti kodulinnas tuntud kunstniku Frans de Greberi käe all. 1614. aastal arvati ta maalikunstnikuna kohalikku Püha Luuka gildi, mis koondas tollal nii kunstnikke kui ka arhitekte. On spekuleeritud, et Campen õppis ka Peter Paul Rubensi käe all. Kuna tema tegutsemise kohta Hollandis puuduvad aastatel 1617–1621 andmed ja on viiteid Itaaliale, siis arvatakse, et ta suundus sel ajal sinna arhitektuuri õppima. Itaalias avaldasid talle suurt mõju arhitektide Andrea Palladio ja Vincenzo Scamozzi tööd, samuti klassikaline arhitektuur eeskätt Vitruviuse näol.
Palladio loomingust mõjutatuna projekteeris Campen pärast Hollandisse naasmist mitu hoonet, olles seega üks esimesi, kes tõi palladianistliku ehituskunsti Hollandisse ning põimis seda kohalike ehitustraditsioonidega. 1624. aastal sai ta oma esimese suurema tellimuse, milleks oli Amsterdamis asuv Coymanshuis. Sellegi ehitise juures on märgata, kui suureks eeskujuks olid Palladio ja Scamozzi talle olnud.
1625. aastal suri Campeni ema ning pärandas talle kui vanimale pojale perekonna maja, nn buidenplaats’i Amersfoorti juures Randenbroekis. Pole teada, millal ta sinna kolis, kuid 1630. aastatel ta seal mõnda aega elas.
Campenit iseloomustas püsimatu loomus, mis hoidis teda pidevas liikumises. Haarlemist liikus ta Haagi, kus tegutses mitme projekti juures, seejärel Amsterdami, kus vastutas raekoja projekteerimise eest (1647).
Campen ei abiellunud teadaolevalt kunagi, aga tal oli vallaspoeg Alexander, kelle ema nimi on teadmata.
Campen suri 1657. aastal oma residentsis Randenbroekis ning on sinna ka maetud.
Looming
Jacob van Campen on tuntud eelkõige arhitektina. Tema peateoseks on Amsterdami raekoda. Tema loomingu tippudeks loetakse ka Mauritshuisi ja Noordeinde paleed Haagis, Renswoude kuppelkirikut, Hooge Zwaluwe kirikut ja Haarlemi uut kirikut (Nieuwe Kerk).
Mauritshuis
pisi|Mauritshuis|vasakul1630. aastate alguses pöördus Brasiilia kuberner Johan Maurits Jacob van Campeni poole, et too projekteeriks talle Haagi mainekasse piirkonda vast ostetud maale maja. Mauritshuis valmis tema jooniste järgi aastatel 1636–1641. Selle interjööri aitas kujundada arhitekt ja maalikunstnik Pieter Post. Hoone ehitus algas ajal, kui kuberner oli Brasiilias tööülesandeid täitmas. Pärast Hollandisse naasmist 1644. aastal asus ta Mauritshuisi elama. Kuna kuberner reisis palju, kasutati hoonet peamiselt Hollandi valitsust külastavate tähtsate isikute majutamiseks.
Mauritshuis tähendab tõlkes "Mauritsi maja", kuid seda kutsuti juba ehitamisest saati ka suhkrupaleeks, millega viidati omaniku sissetulekuallikale: kuberner vahendas Hollandi Lääne-India Kompaniile suurte summade eest suhkrut ja (osaliselt ebaseaduslikult) Aafrika päritolu orje. Hoone täpset ehitusmaksumust ei teata tänini, aga 1660. aastatel määrati selle hüpoteegiks 160 000 kuldnat (1 kulden = 100 senti). Tol ajal teenis vilunud käsitööline aastas umbes 250 kuldnat, seega oli Mauritshuisi ehitamine kulukas.
Samuel Wilson
Samuel Wilson (13. september 1766 Arlington, Massachusettsi lahe koloonia – 31. juuli 1854 Troy, New Yorgi osariik) oli lihapakkija New Yorgi osariigis Troy linnas, kelle nimest on väidetavalt tuletatud Ameerika Ühendriikide personifitseeritud võrdkuju "Onu Sam".
Jacob van Campen
Mauritshuis
1774. aastaks oli William V (Willem Batavus) kogunud kokku suurema osa Mauritshuisi maalikollektsioonist ning hoones avati nüüdse Prints William V galerii eelkäija. 1795. aastal viidi kollektsioon sõjasaagina Pariisi ja toodi alles 1815. aastal tagasi Haagi. Nende maalide põhjal asutas William I 1816. aastal kuningliku pildigalerii. 1816.–1821. aastani olid maalid William V endises kodus Buitenhofis (tänapäeval Binnenhofis) Haagis. Kuna seal asuvad ruumid hakkasid kasvavat kollektsiooni piirama, asuti selle majutamiseks otsima uusi ruume. 1820. aastal ostis Hollandi riik Mauritshuisi ja kogu kollektsioon viidi sinna. 1822. aastast alates on hoone avatud muuseumina.
Samuel Wilson
Samuel Wilson varustas 1810. aastail USA armeed lihaga ning tema kaubal oli alati ­tempel "U.S.", mis tähendas Ühendriike (inglise keeles United States). Sõdurid ­kutsusid Wilsonit omavahel aga onu Samiks (Uncle Sam, initsiaalid U.S.). Hüüd­nimi sai sõdu­rite seas peagi Ameerika Ühend­riikide sünonüümiks ning 1961. aastal kinnitas määrusega isegi Kongress, et Samuel Wilson on onu Sami esiisa.
Jacob van Campen
Amsterdami raekoda
pisi|Amsterdami raekoda|vasakul Jacob van Campeni nime on Amsterdami uue raekoja ehitamisega seoses mainitud esimest korda 1647. aastal, kui ta asus elama kohalikku Kalverstraati võõrastemajja. Seal elades alustas ta raekoja projekteerimist.
Samuel Wilson
Oma kuulsa välimuse sai onu Sam aga 1870. aastal. Ühe ajalehe kunstnik kujutas teda kitsehabeme ja torukübaraga. 1916. aastal kasutas teine kunstnik, James M. Flagg onu Sami joonistades modellina ise­ennast. See pilt sai populaarseks ning seda kasutati ­hiljem ka sõja­väkke värbamise plakatil.
Jacob van Campen
Amsterdami raekoda
Amsterdami raekoda on põhiplaanilt kahe siseõuega nelinurkne hoone, mille keskmeks on grandioosne linnakodanike saal. Saali läbi kogu hoone kõrguv silindervõlv loob selles kirikliku mulje. Hoone väliskujunduses ja interjööris on kasutatud korintose orderis pilastrite motiivi. pisi|Raekoja haritorn
Hoone on ehitatud klassitsistlikus stiilis ja baroki mõjutustega. Ranget välisilmet leevendavad aknad, korintose pilastrid akende vahel ja rippuvad vanikud nende kohal. Baroksemateks elementideks on haritorn, mille tipus kõrgub kuldse koge kujuline tuulelipp (Amsterdami sümbol), ning kõrgreljeefid peafassaadi viilul. Linnakodanike saalis ja marmorgaleriides on Hollandi kuldajastu ilu näha kogu selle hiilguses. Nendes ruumides kujutatakse Rembrandti õpilaste Govert Flincki ja Ferdinand Boli maalidel ja skulptuuridel Amsterdami kui maailma keskpunkti lugu.
Jacob van Campen ei olnud raekoja ehitamise juures lõpuni. Tema lahkumise kohta ringleb kaks versiooni: ühe järgi läks ta linnavalitsusega tülli ja lahkus ametist, teise järgi jäi tal see soiku kuhjunud tööde tõttu. Hoone lõpetas 1655. aastal Daniel Stalpaert.
Kuningas Louis Bonaparte I muutis hoone 1808. aastal kuningapaleeks. Tema ajastu mõju on võimalik seal ka praegu aduda, muuhulgas kasutatakse tema tellitud mööblikollektsiooni "Empire" kuninglike vastuvõttude ajal. Omal ajal oli raekoja hoone Euroopas kuulus suurejoonelisuse ja ilu poolest. Tänapäeval on palee külastajatele avatud.
"Viimne kohtupäev"
pisi|"Viimne kohtupäev" (u 1650–1655, 328 × 203 cm, Püha Jüri kirik Amersfoortis) Teadmata ajal, arvatavalt 17. sajandi esimesel poolel soovis Jacob van Campen maalida Amsterdami raekojale "Viimse kohtupäeva", aga plaan ei saanud teoks. Säilinud on sama pealkirja kandev õlimaal Amersfoorti Püha Jüri kirikus, kuid pole teada, kas see oli identne raekotta mõeldud maaliga.
Amersfoorti maalil kujutatakse välgunoolt hoidvat Kristust ümbritsetuna pasunaid puhuvatest inglitest. Maali juures on tähelepanuväärne see, et Kristuse kätel ei ole märgata ristilöömise haavu ning ta meenutab vanarooma mütoloogiast tuntud taeva- ja välgujumalat Jupiteri. pisi|"Merkuur, Argus ja Io" (1630. aastad, 204 × 193 cm, Mauritshuis)|vasakul
"Merkuur, Argus ja Io"
Pärast 1620. aastate lõpus Itaaliast naasmist tutvus Jacob van Campen Utrechtis karavadžistidega ning nende mõju pitserit kannavad ka tema harvad sel ajal loodud maalid, mille seast on silmapaistvaim "Merkuur, Argos ja Io" (valminud 1630. aastatel).
Maali teema on laenatud Ovidiuse luuleteosest "Metamorfoosid". Jupiter soovis jõejumal Inachose ilusat tütart Iot varjata oma armukadeda naise Juno eest ja muutis ta lehmaks. Juno veenis aga Jupiteri lehma talle andma ning jättis ta sajasilmse Argose valvata. Jupiter andis jumal Mercuriusele käsu tappa lehma valvav Argos. Mercurius hakkas heinamaadele jõudes pilli mängima. Valvur oli meisterlikke viise kuuldes nii võlutud, et jäi magama ning Mercuriusel oli võimalik ta kõrvaldada. Campeni maalil on kujutatud Mercuriust Argosele pillil uinutavat lugu mängimas, taustal neli koera ja kaks lehma, üks neist Io.
Lõng
pisi|[[Carlton Alfred Smith, "Tüdrukud lõnga kerimas"]]
Alexandru Nazare
Alexandru Nazare (sündinud 25. juunil 1980) on Rumeenia poliitik (Rahvuslik-Liberaalne Partei).
Lõng
Lõng on kiudude ketramisel saadav saadud põimitud kiududega või ühe pika kiuna esinev materjal riide, silmkoeesemete jms kudumiseks, tikkimiseks jne.
Alexandru Nazare
Ta oli 22. detsembrist 2008 kuni 13. juulini 2009 Euroopa Parlamendi liige. Ta kuulus Euroopa Rahvapartei fraktsiooni.
Alates 23. detsembrist 2020 kuni 8. juulini 2021 oli Alexandru Nazare Rumeenia rahandusminister.
Jacob van Campen
Galerii
Looming aastatel 1625–1634
Niort
pisi|Niort'i kindlus Niort on linn Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas, Deux-Sèvresi departemangu keskus. Asub Sèvre Niortaise'i jõe ääres.
Niort'is asuvad mitme kindlustusettevõtte peakontorid.
Niort on tuntud kui kikkaputke kasvatamise keskus. Sellest valmistatakse likööri ja mitmesuguseid preparaate.
Biên Hòa
Biên Hòa on linn Vietnamis, Đồng Nai provintsi keskus ja Vietnami suuruselt viies linn.
See asub 30 km Hồ Chí Minhist idas.
Linna pindala on 268 km².
279 eKr
279. aasta eKr
Bajorai (Vilnius)
pisi|Bajorai Bajorai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Fabijoniškėse valla, osaliselt ka Verkiai valla territooriumil.
Linnaosa on kujunenud aastal 1987 Vilniusega liidetud samanimelise Avižieniai külanõukogus asunud küla lõunaossa. Bajorai piirneb idas Visoriaiga, lõunas aga Fabijoniškėse ja Pavilionysiga. Bajorai aladel paiknevad aianduskooperatiivid ja individuaalelamud.
Cincinnati-Covingtoni sild
pisi|Cincinnati-Covingtoni sild Cincinnati-Covingtoni sild on 1866. aastal avatud sild Ameerika Ühendriikides, mille projekteeris John A. Roebling. See oli kuni Brooklyni silla avamiseni seitseteist aastat hiljem maailma pikim rippsild. Sild ühendab Cincinnati linna Ohio osariigis üle Ohio jõe asuva Covingtoni linnaga Kentucky osariigis.
Juhan Sarv
pisi|page=2|Riigikohtunik Juhan Sarv andis enne ametikohustuste täitmisele asumist 30.01.2020 Riigikogu ees ametivande Juhan Sarv (sündinud 17. aprillil 1980 ) on Eesti jurist, riigikohtunik (kriminaalkolleegiumi liige).
1998. aastal lõpetas Sarv Viljandi Carl Robert Jakobsoni Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cum laude.
2002–2017 töötas Sarv Riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunikuna. Seal oli tema ülesandeks kriminaal- ja väärteoasjades laekuvate kassatsioon- ja määruskaebuste ning teistmisavalduste menetlusse võtmise otsustamise, menetlusse võetud kohtuasjade läbivaatamise ning kohtulahendite projektide ettevalmistamine või muude ülevaadete-analüüside koostamine.
1. juulil 2016 nimetas president Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Juhan Sarve teise astme kohtunikuks alates 1. augustist 2017. Ta töötas Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.
2019. aasta suvel kuulutati välja konkurss Riigikohtus. Vabanevale kriminaalkolleegiumi riigikohtuniku ametikohale kandideerisid vandeadvokaat Anti Aasmaa, riigiprokurör Laura Feldmanis, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Sten Lind, Viru Maakohtu kohtunik Heili Sepp, endine Tartu Ülikooli kriminaalprotsessi dotsent Meris Sillaots ja Tartu Ringkonnakohtunik Juhan Sarv ise. Riigikohtu esimees, olles ära kuulanud kohtute haldamise nõukoja ja Riigikohtu üldkogu arvamuse, esitas Riigikogule Sarve kandidatuuri.
Sarv on panustanud mitmete oluliste eriväljaannete ning teaduspublikatsioonide koostamisse, aga ka karistusseadustiku, kriminaalmenetluse seadustiku, Eesti Vabariigi põhiseaduse, kohtute seaduse ja põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse kommenteeritud väljaannete üks autoritest. Samuti on ta kirjutanud artikleid kriminaalmenetluses tsiviilhagi lahendamise, maksu- ja ametialaste süütegude ning Riigikohtu kriminaalkolleegiumi praktika teemadel. Juhan Sarv on neil teemadel korraldanud kohtunike, prokuröride ning Maksu- ja Tolliameti ametnike koolitusi.
Covington (Kentucky)
Covington on linn Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis. Ta asub Ohio jõe kaldal Cincinnati linna vastas.
Saltoniškės
pisi
Saltoniškės piirneb lõunas Žvėrynasega, põhjas Šeškinėga, idas aga Šnipiškėsega.
Saltoniškės on tähtis liiklussõlm. Seal asuvad PLC Panorama nime kandev kaubanduskeskus ja Hanneri ärimaja. Seal asub politseimuuseum.
Piirkond kuulus XVI–XIX sajandini Radziwillidele. 1905. aastaks oli sinna kujunenud Saltoniškėse eeslinn, mis jäi Riešė valda ja kus oli 313 elanikku.
Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.
Linnaossa ulatub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade arheoloogiline piirkond. Mitmed sealsed majad on muinsuskaitse all.
Lehternahkiselised
Lehternahkiselised (Thelephoraceae) on seente sugukond lehternahkiselaadsete seltsis.
Eestis on selle sugukonna süstemaatikat ja resupinaatseid lehternahkiselisi uurinud näiteks Tartu Ülikooli mükoloogia professor Urmas Kõljalg.
Olev Lugus
Olev Lugus (12. märts 1935 Sangaste – 27. juuni 2014) oli eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1949. aastal Restu 7-klassilise kooli, 1952. aastal Valga Arve- ja Plaanindustehnikumi (tööstusettevõtete plaanija erialal). 1962. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli tööstusökonoomika erialal. 1971. aastal kaitses ta väitekirja "Puidu kompleksse kasutamise põhisuunad ja majanduslik efektiivsus Eesti NSV-s" ja sai majandusteaduse kandidaadi kraadi.
Itaalia sõda (1521–1526)
Kogu Lääne-Euroopat haaranud sõda puhkes 1521. aasta lõpul, kui prantslased tungisid Navarrasse ja Madalmaadesse. Keiserlikud väed toibusid rünnakust ja ründasid Põhja Prantsusmaad, kus need omakorda peatati. Paavst, keiser ja Henry VIII allkirjastasid seejärel ametliku alliansi Prantsusmaa vastu ja sõjategevus haaras ka Apenniini poolsaare. Bicocca lahingus alistasid keisri ja paavsti väed prantslasi ja tõrjusid nad välja Lombardiast. Lahingu järel suundus võitlus taas Prantsuse pinnale, samal ajal kui Veneetsia sõlmis separaatrahu.
281 eKr
281. aasta eKr
Mishima
Mishima on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare põhjaosas.
2010. aastal oli linnas 111 823 elanikku.
Mishimas asub šinto pühamu Mishima Taisha, mille ümber asula tekkis.
Mishimat läbis Edot Kyōtoga ühendav kaubatee Tōkaidō.
Heinrich II (Braunschweig-Wolfenbüttel)
Perekond
Esimest korda abiellus Heinrich aastal 1515 endise Mömpelgardi krahvi Heinrich von Württembergi tütre Mariaga. Nad said järgmised lapsed:
Teist korda abiellus Heinrich aastal 1556 Poola kuninga Zygmunt I tütre Sophia Jagiellonicaga. Teine abielu jäi lastetuks.
Heinrichil oli armuke Eva von Trott zu Solz, kellega ta sai 10 last.
Urmas Volens
Urmas Volens sai 1999. aastal magna cum laude Tartu Ülikooli Õigusinstituudi baccalaureus artium’i kraadi õigusteaduse erialal. Tema õpingud jätkusid Saksamaal, kus ta omandas 2003. aastal Kölni Ülikoolis LLM kraadi (summa cum laude), kaitstes väitekirja teemal "Omaniku nõuded asjast saadud kasu väljaandmiseks ja kahju hüvitamiseks". 2011. aastal kaitses Volens Tartu Ülikoolis doktoritöö teemal "Usaldusvastutus kui iseseisev vastutussüsteem ja selle avaldumisvormid".
Volens töötas aastatel 1998–2000 Justiitsministeeriumi eraõiguse osakonnas referendina. Seejärel oli ta Justiitsministeeriumi kohtute osakonna, notariaadi ja registrite talituse nõunik, tegeledes kinnistusraamatu ja teiste kohtute kinnistusosakondades peetavate kohtulike registrite arengustrateegiate kujundamise ning nende registrite tööd reguleerivate õigusaktide väljatöötamisega. Aastatel 2003–2006 oli Volens Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna eraõiguse talituse juhataja ja aastatel 2006–2009 Justiitsministeeriumi asekantsler, kus tema vastutusalas oli Vabariigi Valitsuse õiguspoliitika koordineerimise korraldamine ja juhtimine eraõiguse, riigiõiguse ja haldusõiguse valdkonnas, samuti õigusloome metoodika ning õiguse mõjude analüüsi korraldamine ja eelnõude ettevalmistamine.
2010. aastal asus Urmas Volens tööle advokaadibüroo Sorainen nõunikuna. 2016–2020 töötas ta vandeadvokaadina advokaadibüroos NOVE, olles ühtlasi selle büroo kaasasutaja ja partner.
2004. aastast on Volens täitnud Tartu Ülikoolis õppeülesandeid nii võlaõiguse üld- ja eriosa kui ka ühinguõiguse ning tsiviilkohtumenetluse valdkonnas. Oma teadmisi on ta edasi andnud ka lektorina kohtunike, prokuröride, notarite, kohtutäiturite, kohtunikuabide jt kohtuametnike koolitamisel. Samuti on Volens avaldanud teaduspublikatsioone ning olnud asjaõigusseaduse, võlaõigusseaduse ja tsiviilkohtumenetluse seaduse kommenteeritud väljaannete üks koostajatest.
23. septembril 2020 otsustas XIV Riigikogu nimetada Urmas Volensi alates 1. novembrist 2020 Riigikohtu liikmeks (salajasel hääletusel oli poolt 66 Riigikogu liiget, vastu 19 liiget ja 2 jäi erapooletuks). Ta andis ametivande 19. oktoobril 2020.
Zaļesje vald
Zaļesje vald (läti keeles Zaļesjes pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Zilupe linnaga, Lauderi, Pasiene, Nirza, Rundēni ja Istra vallaga ning idas Venemaa Pihkva oblasti Sebeži rajooniga.
Valla pindala on 109 km². 2011. aasta seisuga elas seal 659 inimest. Aastal 2011 elas vallas 136 lätlast, 352 venelast, 137 valgevenelast, 7 ukrainlast, 20 poolakat ja 1 leedulane. Valla keskus on Zaļesje küla.
Päiksetar
Päiksetar oli Eesti lasteajakiri, mille ainus number ilmus 1926. aasta märtsis Tallinnas.
Zaļesje vald
Kaitstavad paigad
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Naumki linnamägi ehk Šibeņica, Duboviki linnamägi ehk Gorodok või Sopka ja Terehova katoliku kabeli altar ning altarimaal.
Looduskaitse all on Čivčiši tamm ja Zaļesje pärn.
Päiksetar
Ajakiri on tuntud selle poolest, et selles ilmus populaarse lastelaulu "Mutionu pidu" teksti algversioon, Alide Dahlbergi luuletus "Mutionu pühadepidu".
Päiksetari väljaandja ja tegevtoimetaja oli Linda Kirusk, vastutav toimetaja R. Laur. Ajakirja trükiti Tallinna trükikojas Täht.
Zaļesje vald
Loodus
Vald asub valdavalt Latgale kõrgustikul. Kõrgeim koht on valla edelasas (185,5 m). Valla idaosa on madalam ja jääb Velikaja madalikule, seal voolab ka valla suurim jõgi Zilupe jõgi. Teine suurem jõgi on selle lisajõgi Istra jõgi. Valla suuremad järved on Zaļesje järv ja Sovāni järv. Suuremad sood on Terehova sood.
Lembit Anton
Ta lõpetas aastal 1942 Jäneda Kõrgema Põllunduskooli, aastal 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi tsiviilehituse alal, aastal 1949 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi ja aastal 1953 GITIS-e eesti stuudio. Aastatel 1946–1949 õppis ka Tallinna Teatrikoolis ja aastatel 1960–1962 täiendas end GITIS-es kõrgematel režissööride kursustel.
Ta oli aastatel 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatri näitleja, aastatel 1953–1960 Draamateatri näitleja, aastatel 1963–1966 Moskva Estraaditeatri näitleja ja aastatel 1966–1973 teatri Vanemuine näitleja. Aastatel 1962–1963 oli ta Rakvere Teatri lavastaja. Aastatel 1973–1982 oli ta Eesti Televisioonis haldustööl, aastast 1984 mängis ta külalisena Vanalinnastuudios.
Ta on mänginud ka filmides, aastal („Vallatud kurvid” (1959), "Vihmas ja päikeses" (1960) ja "Stereo" (1978/1991).
Ta on avaldanud mälestusteraamatuid („Eluteatri näitelaval” I–III, 2012, 2013 ja 2014).
Lembit Anton suri 30. juunil 2014 ja ta maeti Metsakalmistule.
Kinorollid
Rollide loetelu vene keeles: https://www.kino-teatr.ru/kino/acter/m/sov/255652/works/
Välislingid
Lembit Anton maeti Tallinna Metsakalmistule
Julius (Braunschweig-Wolfenbüttel)
Julius (29. juuni 1528 – 3. mai 1589) oli aastast 1568 kuni oma surmani Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst.
Perekond
Julius abiellus 25. veebruaril 1560 Brandenburgi kuurvürsti Joachim II tütre Hedwigiga. Nende lastest elasid täisealiseks saamiseni:
Yoshimi Kawade
Ta lõpetas 1947. aastal Tōkyō Ülikooli ja kaitses 1957. aastal samas doktorikraadi. Alates 1956. aastast töötas ta Kyōto Ülikoolis, aastast 1974 professorina.
Uuris interferoone.
Valamara
Valamara (albaania keeles Mali i Valamarës, arumeeni keeles Valea Mari) on Albaania mägi Keskmäeahelikus. See paikneb Škumbini ja Devolli jõe kurude vahel. Arvestades suhtelist kõrgust, on see Euroopa üks kõrgeimaid mägesid.
Adam Benzwi
Adam Benzwi (sündinud 1. veebruaril 1965 San Diegos California osariigis) on USA dirigent ja pianist.
Benzwi on Berliini Kunstiülikooli (Universität der Künste Berlin) professor.
Ta elab 1984. aastast Berliinis ning on Berliini Koomilise Ooperi (Komische Oper Berlin) dirigent ja mitme lavastuse muusikaline juht.
On teinud koostööd selliste solistidega nagu Joyce DiDonato, Anne Sofie von Otter, Dagmar Manzel, Andrea Sawatzki, Walter Schmidinger, Ralf Wolter, Helmut Baumann, Gisela May, Angelika Milster, Désirée Nick, Angela Winkler, Judy Winter ja Daniela Ziegler.
Atami
Atami on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare põhjaosas Sagami lahe ääres.
2019. aastal oli linnas 36 865 elanikku.
Atami on tuntud sealsete kuumaveeallikate poolest.
Gernot Blümel
pisi|Gernot Blümel (2020) Gernot Blümel (sündinud 24. oktoobril 1981 Viinis) on Austria poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta on 7. jaanuarist 2020 Austria rahandusminister.
Ta on lõpetanud 2000. aastal gümnaasiumi Ebreichsdorfis Alam-Austrias. Pärast teenimist Austria relvajõududes õppis ta filosoofiat Viini Ülikoolis ja Burgundia Ülikoolis Dijonis Prantsusmaal. 2009. aastal kaitses ta filosoofia magistritöö (Grad Mag. phil. ab). Hiljem kaitses ta Viini Majandusülikoolis ärijuhtimise magistritöö (MBA).
Kajaani linnus
pisi|Kajaani linnuse varemed Kajaani linnus (soome Kajaanin linna, rootsi Kajaneborg) on varauusaegne linnus Kesk-Soomes Kainuu maakonnas Kajaani linnas Kajaani jõe jõesaarel. Saart ja linnust poolitab üle jõe viiv Ahontie sild.
Ajalugu
1595. aasta Täyssinä rahuga sai Rootsi riik uue idapiiriga seoses uusi alasid Karjalas, Kesk-Soomes ja Lapimaal. Moodustati Kainuu maakond.
Aastal 1604 andis Rootsi kuningas Karl IX käsu rajada Kajaani jõe äärde Venemaa vastu Rootsi riigi äärealade kaitseks kivilinnus. Samal aastal alustati ettevalmistustöid, ehitus algas aastal 1605. Tööd sujusid aeglaselt.
Aastal 1650 sai linnuse omanikuks Rootsi suuraadlik Peter Brahe. Järgmisel aastal asutas ta linnuse kõrvale linna. Linnust kasutati edaspidi rohkem vanglana.
Põhjasõja ajal vallutasid linnuse venelased.
Ehitus
Linnusekavatis on saare järgi ida-läänesuunaline ja ristkülikukujuline ning laotud osaliselt tahutud graniitkividest. Ringmüüri pikema külje pikkus on 39 meetrit, kõrgus oli 9,6 m ja paksus on 3,6 m. Linnuse kummalgi otsal oli 2 suurtükitorni ja neljakandiline torn põhjaväraval. Linnusel oli 2 tõstesildadega varustatud väravat: põhja- ja lõunaküljel ning kummagi ees sild üle jõe – põhja pool 50 m ja lõuna pool 91 m pikkune.
Verner Gerretz
Verner Gerretz (4. märts 1919 Kädva küla Ingliste vald – 31. oktoober 1994 Tallinn; aastatel 1964–? Verner Karu) oli eesti laulja (bass).