cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tirza vasallilinnus
Linnus algusaegadest Poola – Rootsi sõjani
1558 läks valdus üle Fabiani pojale Casper von Tiesenhausenile. Hiljem läks mõis üle Casperi tütrega abiellunud poolakale Samolofekisele ja edasi tütre teisele mehele Kristof Ruduminile. Linnus figureerib dokumentides, kui kindlustatud elumaja.
1559, 18 veebruaril (teistel andmetel 17. jaanuaril) toimus Tirza linnuse lähedal heinamaal Riia Peapiiskopkonna sõjajõudude ja Vene vägede vahel lahing, milles sakslased purustati ja sunniti põgenema. Jaanuari keskpaiku tungisid vene väed Vassili Serebrjanõi – Obolenski juhtimisel 13 000 mehega Aluliina juures Vana – Liivimaale ja liikusid Kulna peale. Peapiiskopkonna väesalgad koos Preisi abivägedega, tahtes rüüstamist takistada, liikusid neile vastu. Sakslasi oli mõnedel andmetel kokku 4500 meest (u. 600 ratsanikku ja 3000 talupoega ning Preisi abivägi) ja neid juhtis Riia toomhärra Frederick von Fölkersahm. Sõjategevuse algus oli sakslastele edukas, mitned venelaste eelsalgad purustati ja löödi põgenema. Silma paistsid preislased ja suurvasall Heinrich von Tiesenhausen oma sõjasulastega. Saanud need teated, läks ka Fölkersahm liikvele. Siis jõudis aga kohele venelaste peavägi ning sakslaste võitlusvaim kadus. Sakslaste tagala põgenes, jättes esirivi ilma kaitseta. Viimased löödi puruks, tappes sealjuures Fölkersahmi, Kalsnava Reinhold Tiesenhauseni, Reinhold von Roseni, Johann von der Paleni, Johann Clodti ja Reinhold Wage – ühtedel andmetel 110 meest, venelaste andmetel 400 rüütlit. Vangi langes vene ajaloolaste andmetel 500 meest, teistel andmetel löödi kokku puruks 2000 sakslast. Preisi abivägi lahinguväljale ei jõudnudki ja taandus Koknesesse. Venelased suundusid edasi Sesviina peale. Fölkersahmi laip leiti hiljem lahinguväljalt ja sängitati Riia Toomkirikusse. Peale lahingut vene väed ilmselt hõivasid ka linnuse. Venelased loevad seda üheks otsustavamaks lahinguks liivimaalaste vägedega tol perioodil.
1577 hõivasid Tirza vene väed.
Määri vald
Määri vald (saksa keeles Meiris) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Martin
Martin (saksa Turz-Sankt Martin, ungari Turócszentmárton) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Martini ringkonna keskus. Asub Turieci jõe ääres.
Tirza vasallilinnus
Linnus algusaegadest Poola – Rootsi sõjani
1582 taastas Poola kuningas Stefan Bathory Tiesenhausenite õigused Tirzale.
Martin
95% elanikest on slovakid.
Tirza vasallilinnus
Linnus algusaegadest Poola – Rootsi sõjani
1589 asutasid Casper von Tiesenhauseni pojad Johann ja Fabian linnuse kõrvale kiriku.
Martin
Ajalugu
1264. aastal on asulat esmamainitud kirjalikes allikates (Zenthmarton). 1340 sai linnaõigused. 19. sajandil kujunes linn slovaki kultuuri keskuseks. 1951. aastani oli linna nimi Turčiansky Svätý Martin.
Kardinal (lind)
Kardinal (Cardinalis cardinalis) on värvuliste seltsi kardinallaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Nomenklatuur ja taksonoomia
Esimesena kirjeldas seda liiki teaduslikult 1758. aastal Rootsi loodusteadlane Carl von Linné oma teoses "Systema Naturae". Algselt kuulus kardinal käbilinnu perekonda (Loxia). Aastal 1838 paigutati ta perekonda Cardinalis ja anti teaduslik nimetus Cardinalis virginianus. 1918. aastal anti teaduslikuks nimetuseks Ameerika ornitoloogi Charles Wallace Richmondi järgi Richmondena cardinalis. Praeguse nimetuse sai lind 1983. aastal.
Linnu teaduslik ja rahvakeelne nimetus viitab katoliku kiriku kardinalidele, kes kannavad linnu sulestikule sarnase punase tooniga kooririietust.
Kirjeldus
Kardinal on keskmise suurusega laululind. Tema kehapikkus on 21–23,5 cm ja tiibade siruulatus 25–31 cm. Täiskasvanud linnud kaaluvad 33,6–65 grammi. Isased on emastest mõnevõrra suuremad. Täiskasvanud isase sulestik on karmiinpunane, nägu ja kurgualune on must. Sulestiku värvus muutub seljal ja tiibadel tumedamaks ja tuhmimaks. Emase sulestik on kollakaspruuni värvi, peamiselt hallikaspruunide toonidega ning tiibadel, harjal ja sabasulgedel kergelt punaka tooniga. Emase näol olev mask on hallikas või must ning vähem piiritletav kui isasel. Nii isastel kui ka emastel on esilekerkiv hari ja oranžikas nokk. Nokk on koonuskujuline ja tugev. Noorlindude sulestik sarnaneb kuni sügiseni emase sulestikuga, kuni nad sulgivad ja saavad täiskasvanud sulestiku. Jalad on roosakas pruunikad. Vikerkest on pruun. Isasele annavad pulmasulestiku karotenoidid, mida ta saab toidust.
Levila ja elupaik
Kardinal on laialt levinud Ameerika Ühendriikide idaosas Maine'ist Texaseni ning Kanada kaguosas. Lisaks elab ta Mehhikos, Guatemala põhjaosas ja Belize'i põhjaosas. Ta elab võõrliigina Bermudal, California lõunaosas ja Hawaii saartel. Tema looduslikud elupaigad on metsad, aiad, võsastikud ja märgalad.
Vaenlased
Kardinali vaenlaste hulka kuuluvad pistrikud, haukad, õgijalased, valgepea-merikotkad, kaljukotkad ja kakulised. Tibusid ja mune jahivad piimamaod, mustad viibasnastikud, sininäärid, halloravad, rebasoravad, ida-vöötoravad ja kodukassid.
Toitumine
Kardinal toitub peamiselt seemnetest, viljateradest ja taimede viljadest.
Kultuuris
Ameerika Ühendriikides on kardinal paljude meeskondade maskotiks. See on muuhulgas pesapalliklubi St. Louis Cardinalsi ja ameerika jalgpalli klubi Arizona Cardinalsi maskott. Lisaks on ta paljude USA kõrgkoolide maskotiks.
Kardinal on kõige enamate osariikide tunnuslinnuks kui ükski teine linnuliik – kokku seitsme osariigi tunnuslind: Illinoisi, Indiana, Kentucky, Põhja-Carolina, Ohio, Virginia ja Lääne-Virginia.
Tirza vasallilinnus
Linnus Poola – Rootsi sõjast tänapäevani
1601, 10. veebruari õhtul saabus koos 20 ratsanikuga linnuse juurde Rootsi hertsogi Karli esindajana saksa aadlik Fabian von Tiesenhausen ja nõudis kuninga nimel kindluse alistumist. 20 mehest koosnev garnison andiski alla. 12. veebruaril hertsog Karlile saadetud kirjas palub ta rõhudes asjaolule, et Tirsen olevat tema, tema venna ja selle poja Caspari pärusmõis, määrata teda selle valitsejaks, kuni pärijad lahendavad oma kohustused hertsogi vastu. Hiljem, sõjaõnne pöördudes läks Tirsen jälle poolakatele tagasi.
1628 annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Tirza suurtükiväekapten Adam von Feilitzile (Foelix), keda mainiti omanikuna ka 1638 aasta revisjoniaktis. 1674 oli mõisa omanik kapteni lesk Sophia Tiesenhausen, ent 1680 oli omandiõigus võlanõude tõttu läinud Heinrich Hennebergerile, kellelt see reduktsiooniga riigile võeti.
1723 tagastati valdus Carl Gustav von Feilitzile, kes selle assessor Franz Beckerile müüs. 1747 pärandas viimane selle kohtunik parun Budberg zu Treydenile, kelle poeg müüs mõisa omakorda 1784 brigadir Carl Ernst von Ceumernile.
1798 A. W. Hupeli poolt välja antud raamatus "Neue nordische Miscellaneen" on kirjas, et Tirza kujutas endast Struvitzi järgi lossi või kindlustatud mõisamaja.
1905 lasti Tirza mõisas maha 11 revolutsioonimässus osavõtjat.
Ehitus
Ehitusstiili poolest oli tegemist vabakujundusliku laagerkastelliga, kuid ehitise võib lugeda nõrgalt kindlustatud kaitserajatiste sekka. Et rajatis ikkagi linnuselaadselt oli välja ehitatud, tunnistab veel praeguseni allesolev vallikraavisüsteem.
Pealinnus Kulna asetses otsejoones 20 km idakirdes.
Praegune seisukord
Linnuseala ümber on alles madalad vallikraavid. Ala ise on kaetud puude ja põõsastega ning seal asub juba 2001. aastal poollagunenud seisundis olnud puidust ja tellistest endine mõisa härrastemaja. Linnusest on nähtavalt alles kagupoolsel küljel asetsenud ümartorni vundament, samuti on osaliselt säilinud poolenisti sissevarisenud telliskaartega sild üle vallikraavi ja keldrivõlve maapinnas.
Žolobok (Popasna rajoon)
Žolobok on küla Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, umbes 40 km kaugusel Luhanski keskusest lääneloodes.
Asula kõrgus merepinnast on 179 meetrit.
Žolobok asutati 1867. aastal (хутір), külaks (''село') sai see 1957. aastal.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 153 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, toimus asula lähistel mitu kokkupõrget valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel. Rindejoonel asunud külas vaheldus võim mitu korda. 20. detsembri ringkäigul tõdes oblasti kuberner Gennadi Moskal, et küla asub Ukraina jurisdiktsiooni all. Ülemraadale esitati seaduseelnõu Žoloboki üleviimiseks Slovjanoserbski rajooni (valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all) haldusalast Popasna rajooni haldusalasse. Alates 11. veebruarist 2015 kuulub asula Popasna rajooni.
2015. aasta suvel võtsid valitsusvastased relvajõud nõndanimetatud "hallis tsoonis" asuva asula oma kontrolli alla.
Džermuk
Džermuk (armeenia: Ջերմուկ) on Armeenia mägikuurortlinn Vajotsh Dzori maakonna lõunaosas ning jääb maakonna suurimast linnast Jeghegnadzorist 53 km ida poole.
Linn oli nõukogude ajal populaarne sihtpunkt ning praegugi tuntud oma kuumavee allikate ja mineraalvee poolest.
Džermukis peetakse ka rahvusvahelisi malevõistlusi.
Väike-Kloostri tänav
Väike-Kloostri tänav on tänav Tallinna vanalinnas. Väike-Kloostri tänav algab Suur-Kloostri tänavalt ja lõppeb Nunne tänaval.
Väike-Kloostri tänav on ligikaudu 75 m pikkune. Aastatel 1950-1987 kandis tänav nime Vaksali põik.
Vaksali põik 3 asus 1950ndatel hotell Balti.
Benita Vomm
Benita Miralda Vomm (aastani 1929 Benita Miralda Mölder; 28. juuli 1908 Rakvere – 26. jaanuar 2005 Toronto) oli eesti maalikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1926 Rakvere Linna Ühisgümnaasiumi. Ta õppis samast aastast Kõrgemas Kunstikoolis Pallas (Ado Vabbe ateljees), ühtlasi lõpetades seal aastal 1929 joonistusõpetajate kursused.
Ta oli aastatel 1931–1936 Rakvere Zeeh' tütarlaste kommertsgümnaasiumis joonistusõpetaja.
Ta põgenes aastal 1944 koos lastega Saksamaale. Ta oli aastatel 1945–1948 Augsburgi Eesti Gümnaasiumis joonistusõpetaja. Aastal 1948 asus ta Venezuelasse ja asutas Caracases oma stuudio. Aastast 1953 elas ta Kanadas Torontos.
Benita Vomm sai tuntuks realistlike portreedega (sh Mihkel Hanseni portree); ta on loonud ka figuurikompositsioone ja abstraktsionistlikke maale.
Isiklikku
Ta oli aastast 1929 abielus skulptor August Vommiga (kes jäi Eestisse). Nende poeg Ants Erik Vomm oli karikaturist, maalikunstnik ja skulptor, tütar Mai Reet Järve-Vomm on Kanadas elav eesti kunstnik. Samuti on Kanadas elav eesti kunstnik tütrepoeg Jaak Toomas Järve.
Ervin Kivi
Ervin Kivi (7. oktoober 1908 Otepää – 19. detsember 1996 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1940).
Stephan II (Baieri)
thumb|Stephan II
Stephan II (1319 – 13. mai 1375) oli Baieri hertsog 1347. aastast kuni oma surmani. Ta oli keiser Ludwig IV ja tema esimese naise Beatrycze Świdnicka teine poeg ning Wittelsbachi dünastia liige.
thumb|right|200px|Stephan II pitser
Elulugu
Keiser Ludwig IV valitsemisajal teenis tema poeg Stephan Švaabimaa ja Elsassi foogtina. Keiser oli dünastiale omandanud Brandenburgi, Tirooli, Hollandi ja Hainaut', kuid loovutanud 1329. aastal ka Ülem-Pfalzi Wittelsbachide Pfalzi harule. Kui tema isa 1347. aastal suri, sai Stephanist üheskoos tema viie vennaga Baieri hertsog ning Hollandi ja Hainaut' krahv. Ludwig IV oli taasühendanud Baieri 1340. aastal, kuid 1349. aastal jaotati maa taas keisri poegade vahel Ülem-Baieriks, Alam-Baieri-Landshutiks ja Baieri-Straubingiks. Stephan II valitses aastatel 1349-1353 koos oma vendade Wilhelm I ja Albrecht I Hollandis ja Alam-Baieri-Landshutis, 1353. aastast vaid Alam-Baieri-Landshutis.
Pärast Wittelsbachide ajutist leppimist Saksa-Rooma keisri Karl IV-ga, kes kinnitas lõpuks kõik Wittelsbachide valdused, ühines Stephan 1354. aastal Karli sõjakäiguga Itaaliasse. Kuid varsti põhjustas 1356. aasta kuldbulla uue konflikti, kuna vaid Wittelsbachide Pfalzi haru ja tema vend Ludwig VI Brandenburgi markkrahvina said kuurvürstitiitli. Stephan II oli keiser Ludwig IV viimane poeg, kes 1362. aastal kirikuvande alt vabastati.
Kui hertsog Meinhard, tema vanema venna Ludwig V poeg 1363. aastal suri, sai Stephan II ka Ülem-Baieri ja tungis Tirooli. Oma positsiooni tugevdamiseks Austria hertsogi Rudolf IV vastu liitus ta Bernabò Viscontiga. Stephan loovutas Tirooli pärast Margarete Maultaschi surma 1369. aastal tohutu rahalise hüvitise eest lõpuks Schärdingi rahuga Habsburgidele.
Tema konflikt vend Ludwig VI-ga Meinhardi Baieri pärandi eest põhjustas lõpuks ka Brandenburgi kaotuse Wittelsbachi dünastiale, kuna Ludwig tegi Karl IV-st oma pärija. Siiski võttis Stephan oma venna Otto, viimase Wittelsbachist Brandenburgi valitseja, nimeliseks kaasvalitsejaks, kui see 1373. aastal tagasi Baierisse tuli. Brandenburgi kaotuse eest said Baieri hertsogid veelkord rahalist hüvitist. Stephani järglased olid tema kolm poega.
Ta on maetud Müncheni Frauenkirchesse.
Perekond ja lapsed
Ta oli kaks korda abielus. Esmalt 27. juunist 1328 Sitsiilia kuninga Federico IV ja Éléonore d'Anjou tütre Sitsiilia Elisabethiga. Seejärel 14. veebruarist 1359 Nürnbergi Johann II ja Elisabeth von Hennebergi tütre Margaretega. Kõik tema lapsed olid esimesest abielust, sealhulgas kolm poega, kes 1392. aastal lõpuks Baieri omavahel jaotasid, ja üks tütar:
1447. aastal Baieri-Ingolstadt ja Baieri-Landshut ühendati, 1503. aastal hõivas selle Baieri-München.
Eesti Turismi- ja Reisifirmade Liit
Eesti Turismi- ja Reisifirmade Liit (varem Eesti Turismifirmade Liit, lühend ETFL) on aastal 1990 asutatud liit, mis koondab enda alla turismiga tegelevaid tööandjaid.
ETFLi kuuluvad nt Eesti reisibürood, -korraldajad, turismiorganisatsioonid, turismiga tegelevad hotellid.
ETFLi eesmärgid on põhikirja järgi järgmised:
Aastast 1991 korraldab ETFL rahvusvahelist turismimessi Tourest.
1935. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1935 peeti Taanis Kopenhaagenis.
Eesti Turismi- ja Reisifirmade Liit
Alates 1990. aastast kuulutab ETFL igal aastal välja parima turismiobjekti ning 1992. aastast parima turismiedendaja, teadvustamaks üldsusele turismimajanduse olulist osa Eesti Vabariigis ning avaldamaks avalikku tunnustust edukalt teostatud projektidele turismimajanduses ning konkreetsetele isikutele.
Karl Ant
Karl-Richard Ant (2. jaanuar 1897 Mäo vald, Järvamaa – 30. detsember 1966 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major).
Jaan Harju
Jaan Harju (kuni 1935. aastani Jaan Harjo; 14. jaanuar 1908 Krabi vald, Võrumaa – 13. august 1973 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Lõpetas 1929. aastal sõjakooli ja määrati nooremleitnandina teenima 7. Jalaväerügementi. 1934. aastal ülendati leitnandiks.
Karl Ant
Saksa okupatsiooni ajal teenis Karl-Richard Ant Omakaitses, 287. Kaitsepataljonis ja oli 29. Kaitsepataljoni ülem.
Jaan Harju
Pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt jäi edasi Punaarmeesse. 1941. aasta suvel läks rindel sakslaste poole üle. Oli Königsbergi lähistel sõjavangis, vabastati 1941. aasta lõpus. 1942. aastast teenis Omakaitse Võrumaa malevas. 1944. aastal mobiliseeriti Saksa sõjaväkke. Teenis 4. piirikaitserügemendis.
Karl Ant
Ta arreteeriti NKVD poolt 1944. aasta oktoobris Tallinnas ja mõisteti okupatsioonivõimu sõjatribunali otsusega 5 aastaks vangi.
Karl-Richard Ant on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Fernando Picún
Fernando Álvaro Picún de León (sündinud 14. veebruaril 1972 Montevideos) on Uruguay endine jalgpallur, kaitsja.
Lodi (täpsustus)
Lodi on madala süvisega ühe- või kahemastiline kaubapurjekas.
Lodi võib tähendada veel järgmist:
Suveaed
Suveaed on aed või park, kus suvel korraldatakse meelelahutusüritusi.
Juta Bedia
Juta Bedia (aastani 1963 Juta Palm; 16. veebruar 1944 Pärnu – 22. november 1996 Thbilisi) oli eesti tõlkija.
Ta õppis aastatel 1951–1962 Tallinna 20. Keskkoolis ja aastatel 1966–1973 Tbilisi võõrkeelte instituudis, mille lõpetas saksa filoloogina. Ta oli aastast 1978 Gruusia Kirjanike Liidu liige ja selle tõlkekolleegiumi teadustoimetaja-konsultant. Ta tõlkis raamatuid gruusia keelest eesti keelde, avaldas eesti perioodikas mitmete gruusia autorite tõlkeid ja Gruusias artikleid eesti kirjanduse kohta.
Isiklikku
Ta elas aastast 1963 Gruusias. Tema abikaasa oli gruusia põllumajandusteadlane Dato Bedia. Neil olid poeg ja tütar. Juta Bedia suri aastal 1996 Thbilisis ning ta on maetud aedlinna Bagebi kalmistule.
Matsimäe Kaanjärv
Matsimäe Kaanjärv (ka Kaanjärv, Seli Kaanjärv, Võõbu Kaanjärv) on järv Järva maakonnas Paide linna halduspiirkonnas Võõbu külas. Veekogu pindala on 1,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 725 m.
Kollakas juurepähkel
Kollakas juurepähkel (Rhizopogon luteolus) on puravikulaadsete seltsi juurepähkliliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Mõdriku vald
Mõdriku vald (saksa keeles Mödders) oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Rägavere vallaga.
Suveaed (Peterburi)
pisi|Väravad Suveaeda pisi|Jalgtee skulptuuridega Suveaias Suveaed (vene keeles Летний сад) on park Peterburis. See asub saarel Fontanka, Moika ja Luigekanali vahel.
Suveaias asub Peeter I Suvepalee.
Suveaia kujundamine kavandati 1704. aastal ja lõpetati põhiosas 1719. aastal. Jalgteid ääristasid 100 allegoorilist marmorskulptuuri. 20. sajandi lõpus viidi 90 säilinud skulptuuri siseruumidesse ja asendati pargis koopiatega. Vaatamisväärsuseks olid ka purskkaevud, millest osa lammutati pärast seda, kui 1777. aastal üleujutus purskkaevude masinavärgi rikkus. Aastatel 1771–1784 eraldati park avalikust promenaadist kunstiliselt kujundatud raudtaraga.
Tazewelli maakond (Virginia)
thumb|Tazewelli maakonna kohtumaja
Tazwelli maakond (Tazewell County) on maakond USA-s Virginia osariigi edelaosas.
Maakonna pindala on 1347 km². Veekogusid ei ole.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 45 078. Aastal 2000 oli elanike arv 44 598.
Ajalugu
Tazewelli maakond moodustati 20. detsembril 1799 Wythe'i ja Russelli maakonna osadest. Maakond on nime saanud USA senaatori Henry Tazewelli järgi.
Rand-soodahein
pisi|Rand-soodahein Rand-soodahein (Suaeda maritima) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Mõigu vald
Mõigu vald (saksa keeles Moik) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kurna vallaga.
Rand-soodahein
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Ujuv jõgitakjas
pisi|Ujuv jõgitakjas [[Hüüdre järves]] Ujuv jõgitakjas (Sparganium gramineum) on jõgitakjaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Krompachy
Krompachy (saksa keeles Krombach, ungari keeles Korompa) on linn Slovakkias Košice maakonnas Spišská Nová Vesi ringkonnas.
Krompachy on oluline suusaturismi keskus.
Geograafiline asend
Krompachy asub ajaloolises Spiši piirkonnas Lääne-Karpaatidesse kuuluva Voloveci mäestiku jalamil Hornádi jõe ääres. Linn paikneb Spišská Nová Vesist umbes 23 km idas ja Košicest ligikaudu 35 km loodes.
Ajalugu
Küla on Spiši linnuse omandina esmamainitud 1282. aastal. Juba 13. sajandil oli Krompachy oluline maagikaevandamise ja metallurgia keskus. 1841. aastal rajatud Krompachy metallurgitehas kujunes 19. sajandi lõpuks olulseks rauatootjaks. Tehas suleti Esimese maailmasõja järel. 1937. aastal alustas tööd vasesulatustehas. 1948. aastal alustas tegevust elektrotehnikatehas.
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Krompachy elanikest slovakke 92,07%, ungarlasi 0,36%, tšehhe 0,24%, mustlasi 0,23% ja vietnamlasi 0,15%. Rahvus oli teadmata 6,6%-l elanikest.
Viciebski rajoon
Viciebski rajoon (transkribeerituna Vitsebski rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb idas Venemaaga.
Rajooni pindala on 2732 km². 2009. aasta seisuga elas seal 40 552 inimest. Neist 87,56% olid valgevenelased, 10,08% venelased, 1,09% ukrainlased ja 1,27% oli teistest rahvustest. 53,32% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 45,38% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 11,48% elanikke, vene keelt aga 87,45%.
Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabarskaja, Babiničy, Janavičy, Kuryna, Lotcy, Mazałava, Noŭka, Suraži, Šapiečyna, Zadubroŭje, Zapolle, Zaronava, Tułava, Varony ja Vymna külanõukogu.
Illu
pisi|Tallinna Loomaaia juubeli[[postmark (NSV Liit, 1989)]] Illu oli Tallinna loomaaia esimene eksponaat (ilves). Tema järgi on tehtud ka loomaaia logo.
Ilvese oli pojana kingituseks saanud 1937. aastal Helsingis maailmameistriks tulnud ja Argentina karika võitnud Eesti Laskurliidu võistkond.
Viciebski rajoon
Halduskeskus on Viciebski linn, aga ei Viciebsk ega ka rajooni territooriumil asuv Ruba alev ei kuulu Viciebski rajooni koosseisu. Linnalistest asulatest kuuluvad Viciebski rajooni Suraž ja Janavičy.
Rajooni suurimaks jõeks on Daugava.Teised suuremad jõed on Daugava lisajõed Łučosa, Kasplja ja Usvjatša. Rajoon asub osaliselt Połacki madalikul, osalt Suraži madalikul, osalt aga Viciebski kõrgustikul. Kõrgeim koht rajoonis on Viciebski kõrgustikul Chamutoŭka külas (266 meetrit). Madalaim koht asub Daugava jõe ääres (120 meetrit). Rajoonis on 68 järve, nende seas ka Astravita, Harodna, Zamošša, Zaronava, Mošna ja Sialajeva.
Hundijaht
Hundijaht on jahipidamine hallhundi tabamiseks.
Huntide püüdmisel on aegade jooksul kasutatud mitmeid spetsiaalseid vahendeid, nt Eesti alal hundiaeda, hundiorki, hundivõrku, hundiõnge.
Tänapäeval kasutatakse hundilippe mis pannakse ümber metsa. Hunt ei lähe lippudest läbi kuna lippudel on küljes inimese lõhn ja need on tal täpselt silma kõrgusel.
Tänu sellele jookseb hunt mööda metsaäärt otse küti (jahimehe) juurde.
Hundijahi lipud hoitakse terve aja toas, et neile jääks juurde inimese lõhn.
Raja tänav (Rakvere)
Raja tänav on tänav Rakvere linna loodeosas Mõisavälja linnaosas.
Tänav saab alguse Ilu puiesteelt. Suundudes lääne suunas, ristub ta Rohu tänavaga ning lõpeb tupikuga maantee viadukti juures. Tänava pikkus on 190 meetrit. Tänava ääres paiknevad eramud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Hellenurme raamatukogu
Hellenurme raamatukogu on Elva valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 on Tartu maakonna raamatukogu (varem kuulus Hellenurme Valga maakonda).
Ajalugu
1867. aastal hakkas Hellenurme Päidla-Paluojal vallakooli juures tegutsema raamatukogu. Raamatuid hakkas laenutama kooliõpetaja. Raha 50 raamatu ostmiseks ja riiuli valmistamiseks andis kohalik mõisnik Alexander Theodor von Middendorff. Uute raamatute ostmiseks hakati korraldama rahvapidusid. Peagi oli raamatuid 200 ringis.
Raamatukogu töötas 1903. aastani, millal vallas käis revident Riiast. Selgus, et raamatukogul puudus ametlik tegutsemisluba. Tsaarivalitsuse käsul raamatukapp pitseeriti ja viidi vallamajja hoiule. Rahvas muukis aga raamatukapi lahti ning kandis suurema osa raamatuid enne laiali, kui raamatukogu sai ametliku tegutsemisloa.
26. septembril 1909 otsustati Hellenurme haridusseltsi Püüe peakoosolekul asutada raamatukogu ja selleks otstarbeks määrati 75 rubla. Ametliku tegutsemisloa saamine võttis aega. Liivimaa kubermanguvalitsuselt saadi 13. juunil 1914 kuberneri poolt allkirjastatud tegevusluba, mille alusel lubati Jurjevi kreisis Rõngu vallas Kirmi külas raamatukogu avada. Raamatukogu esimeseks juhatajaks sai Hendrik Urm, kes oli teeninud tsaariarmees (mida tol ajal juhatajalt nõuti). Raamatukogu loomisega tuli otsast alata: jälle peoõhtud, teenitud raha eest raamatute ostmine, nende laenutamine.
Võrdlemisi palju andmeid raamatukogu kohta pärineb 1919. aastast. Raamatukogu oli kõigile avatud pühapäeviti kella 15–17. Lugemismaks oli 1 mark 3 kuu eest, lugejatelt kautsjoni ei võetud. Ruumipuuduse tõttu raamatukogu juures lugemistuba ei olnud. Raamatute laenutustähtaeg oli 4 nädalat ja üle aja käes olnud raamatu eest oli trahv 1 penn päeva eest. Raamatukogus oli 431 eksemplari raamatuid, neist 141 köidetud ja 290 köitmata. Ilukirjandust oli 187 eksemplari. Lugejatele laenutati ka köitmata raamatuid. Raamatukogul oli 30 tarvitajat (sh 4 kooliõpilast). Laenutusi oli 1919. aastal 347.
1919. aasta rahaline sissetulek oli 8.50 marka, sellest lugemisrahana 6 marka ja trahvirahana 2.50. Raamatukoguhoidjaks oli gümnaasiumiharidusega õpetaja, kes ei saanud selle töö eest mingit tasu. Raamatukogus oli olemas inventariraamat. Kogus olevate raamatute kohta olid nimestikud nii jaoskondade kui tähestiku järgi. Laenutatud raamatud märgiti raamatusse, kus igal lugejal oli oma lehekülg. Raamatukogu varandust hinnati kokku 3000 margale, millest raamatud moodustasid 2200 ja mööbel 800 marka. Raamatukogutööd takistas kohaste ruumide puudus ja aineline kitsikus.
1922. aastal tuli iga raamatu laenutamise eest raamatukogule tasuda 2 senti. Lugejaks astumisel võeti tagatiseks kuni 2 krooni. Raamatukoguhoidjad vahetusid pidevalt, kuni 1922. aastal asus tööle Peeter Värva, kes töötas sellel kohal kuni 1945. aastani. 1925. aastal võeti Hellenurme haridusseltsi „Püüe” raamatukogu avalikkude raamatukogude nimekirja, selleks sõlmiti Palupera vallavalitsusega vastav leping. Kogu Eesti Vabariigi esimese perioodi asus raamatukogu Hellenurme mõisa peahoones.
1945. aastal viidi raamatukogu üle Hellenurme koolimajja – endisesse Hellenurme mõisa aedniku majja. Raamatukogu käsutuses oli 2 ruumi: raamatute paigutamiseks ja lugemistoaks. Sõja ajal läks palju raamatukogu raamatuid kaotsi, pärast sõda hakati suure hooga kogusid taastama.
1957. aastal asus raamatukogu juhatajaks Valve Tiirik, kes töötas sellel kohal kuni 1983. aastani. Valve Tiiriku isa vanaisa oli kooliõpetaja Karl Pedak, kes käis mõisniku jutul palvega Hellenurme raamatukogu asutada.
1967. aastal valmistati raamatukogu 100. aastapäevaks album raamatukogu endiste töötajate mälestuste ja fotodega.
Juhatajad/laenutajad
Hendrik Urm 1914–?
Peeter Värva 1922–1945
Kalju Põder 1945–?
Anni Posti (Kurvits)
Harry-Hedman Tuvi
E. Mäll
Valve Sikk
Aksel Laul
Ilse Kulla
Valve Tiirik 1957–1983
Tiia Kroonberg 1983–2005
Asta Jõesaar alates 2005
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 7 016
Kasutajad: 130
Külastused: 2 910
Laenutused: 9 087
Katariina Maria Kits
Katariina Maria Kits (sündinud 2. mail 1995 Tallinnas) on eesti viiuldaja, Eesti Televisiooni noorte muusikute klassikalise muusika saate "Klassikatähed" 2014. aasta hooaja võitja.
Tema vend Marcel Johannes Kits võitis saatesarja esimese, 2013. aasta hooaja.
Soomurakas
Soomuraka tumepunast marja peetakse delikatessiks. Põhja-Ameerika loodeosas kutsutakse taime tlingiti keelest pärit nimetusega neigóon. Soomurakas kasvab Alaskal, Põhja-Skandinaavias, Venemaal, Poolas, Valgevenes, Mongoolias, Kirde-Hiinas, Põhja-Koreas, Eestis, Leedus, Kanadas ja Ameerika Ühendriikide põhjaosas kuni Oregoni, Colorado, Michigani ja Maine’i osariigini välja. Liiki on leitud isegi põhjapoolkeralt Arktika ja Alpide piirkonnast.
Ta kuulub Eesti II kaitsekategooria kaitsealuste taimeliikide alla (seisuga 2012).
Kirjeldus
Soomurakas kasvab meelsasti happelistes, orgaaniliste ainete rikastes muldades. Taime võib leida sellistest looduslikest kooslutest nagu niisked niidud, rannajoone lähedalt, jõekaldad ja osades turbasambla soodes. Ta ei eelista varjulisi kasvukohti. Kasvab aasta läbi kuni 30 cm pikkuseks, puine juurestik, kuid maapinnal õhem vars. Õied on 1–3 kaupa gruppides, õielehed roosad, punased või lillakad. Tavaliselt on õiel 6–9 kroonlehte. Sügavpunane või sügavlilla vili on haruldaselt vastupidav härmatisele ja külmadele ilmastikuoludele.
Kasutusalad
Soomuraka viljad on väga maitsvad. Neist valmistatakse moosi, likööri ja maitseteed. Teed saab teha nii värsketest kui ka kuivanud lehtedest. Taime lehti saab kasutada ka salati tegemisel. Rootsi botaanik Carl von Linné on oma teoses "Flora Lapponica" (1737) kirjeldanud soomurakat kui suurepärast delikatessi. Taime vilja kasutatakse veel Smirnoffi valmistamisel, Lignell & Piispaneni metsamarjalikööri valmistamisel ning ka marjaveini Arctic RaspBerry valmistamisel. Soomurakas on Põhja-Rootsi Norrbotteni piirkonna piirkondlik taimeliik.
Mõisamaa vald
Mõisamaa vald (saksa keeles Moisama) oli vald Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Haimre vallaga.
Eesti Seiklusturismi Assotsiatsioon
ESA tegevjuht on Paap Kõlar.
ESA muu hulgas arendab Eestis seiklusturismi, teadvustades ühtlasi selle majanduslikku potentsiaali.
Thomas Moran
Thomas Moran (12. veebruar 1837 Bolton, Inglismaa – 25. august 1926 Santa Barbara, California, USA) oli inglise päritolu Ameerika maalikunstnik, Hudsoni jõe koolkonna liige.
Ta oli kunstniku Edward Morani vend. Morani perekond kolis USA-sse 1844. aastal. Ta oli noorena Philadelphias puidu graveerimisega tegelevas ettevõttes õpipoiss, kuid huvitus akvarellist. 1862. aastal tegi ta reisi Inglismaale, et tutvuda inglise maalikunstniku J. M. W. Turneri töödega, kellelt ta hilisemas elus maalide värvivalikul mõjutusi sai.
Ta kujutas oma maalidel enamasti Ameerika maastikku ja metsikut loodust, sageli Kaljumäestiku vaateid. Aastatel 1871–1872 oli ta tänapäevase Yellowstone'i rahvuspargi alal toimunud Haydeni ekspeditsiooni liige. Ta tegi visandeid pliiatsiga ja maale akvarellidega. Yellowstone'ist tehtud maale esitati piirkonna tutvustamiseks ja rahvuspargi loomise toetuse saamiseks Kongressile. Mõnikord nimetatakse Morani koos Albert Bierstadti, Thomas Hilli ja William Keithiga nn Kaljumäestiku maastikumaalijate koolkonna liikmeks. Ta töötas ajakirja Scribner's Monthly illustraatorina.
Moran oli abielus šoti päritolu kunstniku Mary Nimmo Moraniga (1842–1899).
Moran oli väga viljakas ning tema teoseid leidub paljude Ameerika muuseumide kogudes. Tema maale võib näha Ameerika Ühendriikide Kapitooliumis ja Valge Maja Ovaalkabinetis. Tema teoste hind on oksjonitel tõusnud üle 12 miljoni dollari.
New Yorgi osariigis East Hamptonis asub tema majamuuseum.
Tema järgi on nimetatud Grand Tetoni rahvuspargis asuv Mount Moran.
Līvāni piirkond
Piirkond moodustati 1999. aastal ning 2009. aastal liideti sellega kolm valda: Jersika, Rudzātu ja Sutru vald.
Michelle Vieth
pisi|Michelle Vieth (2019) Michelle Vieth Paetau (sündinud 19. novembril 1979 Acapulcos) on Mehhiko näitleja. Kui ta oli mõnepäevane, kolis pere USA-sse.
Ta on teist korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Héctor Soberón (2002–2004) ning praegune on Leandro Ampudia (2004–). Tal on kaks last Leandro ja Michelle Ampudia.
Eesti telekanalites näidatud Mehhiko teleseriaalidest-seebiooperitest on ta mänginud järgmistes: "Unistajad" ("Soñadoras"), "Võõrasema" ("La madrastra"), "Meeletu armastus" ("Mundo de fieras") ja "Igavene homne" ("Mañana es para siempre").
Karik-vakkseen
Karik-vakkseen (Cyathus olla) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Vahessaare järv
Vahessaare järv on järv Järva maakonnas Paide linna halduspiirkonnas Võõbu külas. Veekogu pindala on 3,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 843 m.
Mauterndorf
Ajalugu
Asula tekkis Rooma castrast Noricumi provintsis mägiteel Teurniast Radstadti Tauerni kurule ja Iuvavumisse (Salzburg). Mauterndorfi on esmamainitud 1002. aasta dokumendis, Mauterndorfi lossi omandasid Salzburgi peapiiskopid 1023. aastal, kes rajasid tollijaama (Maut) ja loovutasid 1217. aastal elanikele turuõiguse. 15. sajandist laiendati kindlust peapiiskoppide Burkhard von Weißpriachi ja Leonhard von Keutschachi käsul märkimisväärselt.
Mauterndorf sai juurdepääsu Muri oru raudteele 1894. aasta oktoobris, kui Tamswegi ja Steiermargi Murausse viiva kitsarööpmelise liini läänepoolne peatus. Reisijatevedu Tamswegist Mauterndorfi lakkas 1973. aastal, lõiku kasutab täna museaalne Taurachi raudtee.
1894. aastal ostis Mauterndorfi lossi Saksa staabikirurg Hermann von Epenstein, Hermann Göringi ristiisa. Göring veetis lapsepõlves mitu korda lossis ja päris 1939. aastal selle Epensteini leselt. Teise maailmasõja lõppedes põgenes ta Mauterndorfi. Sealt lahkudes alistus ta Bruck an der Großglocknerstraße juures USA armeele. 1968. aastast on loss Salzburgi liidumaa oma.
Rosendal
Rosendal on mitme koha nimi:
Rosendal on ka perekonnanimi, mille kandjate seas on
Rosendal on olnud ka mitme laeva nimi:
Venemaa keisririigi rahvaharidusministrite loend
Venemaa Keisririigi rahvaharidusministrite loend on loetelu Venemaa Keisririigi Rahvaharidusministeeriumi juhtidest alates ministeeriumi loomisest 1802. aastal kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini. 1817−1824 oli ametis usuasjade ja rahvaharidusminister.
Kose Laenu- ja Hoiuühisuse pangamaja
Hoone ehitas suvel 1914 Jüri Jõffert. Maja kasutas enne Teist maailmasõda Kose Laenu- ja Hoiuühisus. Hoones asus ka postkontor, mis tegutseb sealsamas tänapäevani. Tänapäeval asub hoones ka hambaravi kabinet.
Hoones asunud saali kasutas enne Kose seltsimaja valmimist Kose Haridusselts ja hiljem Kose 6-klassiline algkool.
Ants Kübar
Ants Kübar (kuni 1936. aastani Aleksander Rudolf Kübar; 6. juuli 1904 Tillima, Vara vald, Tartumaa – 15. mai 1945 Tallinn) oli Eesti (leitnant) ja Saksa (ülemleitnant) sõjaväelane.
Ta lõpetas 1926. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis aastail 1926–1928 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusosakonnas, 1934–1941 loomaarstiteaduskonnas ja 1942–1943 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Estica liige.
Saksa okupatsiooni ajal oli ta 286. politsepataljoni ülem. Alates 1944. aasta septembrist varjas ta end Tartu elektrijaama endise direktori Peeter Tamme nime all ja töötas autojuhina.
Ta arreteeriti NKVD poolt novembris 1944, mõisteti 2. märtsil 1945 nõukogude sõjatribunali otsusega surma ja hukati.
Brait Lelumees
Ta sai 2005. aasta Eesti meistrivõistlustel males 2. koha.
Mõisamaa vald (Simuna kihelkond)
Mõisamaa vald (saksa keeles Moisama) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1871–1893 ja siis liideti see vald Salla vallaga.
Lääne-Nigula JK
Lääne-Nigula JK (aastani 2014 Taebla JK) on Eesti jalgpalliklubi, mis mängib 2011. aastast Eesti Meistrivõistlustel jalgpallis madalamas liigas lääne tsoonis.
Klubi nime muudeti 2014. aastal seetõttu, et 2013. aastal ühines Taebla vald Lääne-Nigula vallaga. Meeskond on olnud aga vallapõhine, mõned mängijad ka Haapsalust ja Saaremaalt.
Klubi on toetanud Cipax Eesti AS ja Lääne-Nigula vald.
Benešov
Benešov (saksa keeles Beneschau) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas, Benešovi ringkonna halduskeskus. Benešov asub Praha kesklinnast umbes 39 km lõunakaugus.
Asulat on esmamainitud 1219. aastal. Benešovi on esimest korda aleviks nimetatud 1327. aastal ja linnaks 1512. aastal.
Benešovis asub 13. sajandi lõpus rajatud Konopiště loss.
Härrastemaja
pisi|[[Sangaste loss|Sangaste mõisa härrastemaja]] Härrastemaja ehk häärber oli mõisa peahoone, kus elas mõisniku perekond.
Harkivi lahing (2022)
Harkivi lahing (ukraina keeles Бої за Харків) oli 2022. aasta 24. veebruaril alanud Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse jätkuv lahingutegevus, mille eesmärk oli kehtestada kontroll Venemaa piirist 32 km kaugusel asuva Ukraina suuruselt teise linna Harkivi üle, kuid sellest kujunes üks osa Vene-Ukraina sõja idarindest.
2022. aasta veebruar
Vene väed sisenesid Harkivisse 27. veebruari ennelõunal. Samal päeval puhkes Harkivi 134. koolis tulekahju, mille tagajärjel suurem osa koolimajast hävis.
Õhtuks taastasid Ukraina väed kontrolli linna üle.
2022. aasta märts
Raskete lahingute, õhurünnakute ja pommitamise tulemusel hävis Harkivis mitmeid objekte, linna hävitamine kestis 1. märtsi õhtutundideni. 2. märtsi õhtuks oli Vene sõjavägi kehtestanud kontrolli suurema osa üle linnast.
4. märtsil alustasid Ukraina väed vastupealetungi Harkivist Sumõ suunal; 4. märtsi seisuga oli hukkunud 188 inimest, sh vähemalt 122 tsiviilisikut ja saanud vigastada ligikaudu 290 inimest. 2022. aasta märtsi alguses taastasid Ukraina väed kontrolli Tšuhujivi üle.
27. märtsil 2022 võtsid Ukraina territoriaalkaitse üksused Harkivi lähedal asuva ning varem Venemaa Relvajõudude kätte langenud Vilhivka küla enda kontrolli alla.
Matsimäe Pühajärv
Matsimäe Pühajärv (ka Pühajärv, Seli Pühajärv, Võõbu Pühajärv) on järv Järva maakonnas Paide linna halduspiirkonnas Võõbu külas. Veekogu pindala on 5,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 882 m.
Harkivi lahing (2022)
2022. aasta aprill
15. aprillil võtsid Ukraina väed Harkivi lähedal asuva Rohani alevi enda kontrolli alla. Samas päeval pommitasid Vene väed Harkivi kobarpommidega.
28. aprillil võtsid Ukraina väed Harkivi lähedal asuva Kutuzivka küla enda kontrolli alla.
29. aprillil sisenes kindralpolkovnik Oleksandr Sõrskõi juhtimisele allunud HUR MO lahingüksus enda kontrolli alla Harkivi lähedal asunud Ruska Lozova küla.
30. aprilli 2022 seisuga oli Ukraina kontrolli all ka Harkivi lähedal asuv küla Verhnja Rohanka.
2022. aasta mai
2. mail 2022 võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Harkivist eemal asuva Starõi Saltivi alevi.
5. mail 2022 võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Harkivist eemal asuva Šestakove küla.
7. mail 2022 teatasid Ukraina relvajõud, et võtsid enda kontrolli alla Harkivi lähedal asuva Tsõrkunõ küla.
10. mai 2022 seisuga olid Ukraina vägede kontrolli all Harkivi olbasti asustatud kohad Tšerkaski Tõškõ, Ruski Tõškõ, Rubižne ja Bairak. 11. mai seisuga taastasid Ukraina väed kontrolli Põtomnkõki külas.
18. mail 2022 võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Dementijivka küla.
2022. aasta suvi
11. september 2022 võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Ukraina-Vene piiri ääres asuva Kozatša Lopani alevi ja Hoptivka küla.
Kuusiku tänav
Kuusiku tänav on tänav Rakvere linna loodeosas, Mõisavälja linnaosas. Kaugus on kagu pool asuvast Keskväljakust linnulennul mõõdetuna 1,4 km.
Tänav saab alguse Ilu puiesteelt. Suundudes lääne suunas, lõpeb tänav tupikuga riigimaantee viadukti juures. Tänava pikkus on 209 meetrit ja ta on paralleelne Tallinna–Narva raudteeliiniga, mis asub 80 meetrit põhja pool.
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles, kui piirkonnas hoogustus ehitustegevus.
Ross Riveri viirus
Ross Riveri viirus on üheahelaline RNA viirus. See kuulub alfaviiruste alagruppi ja levib põhiliselt Austraalias, Paapua Uus-Guineas ja teistel saartel Vaikse ookeani lõunaosas.
Ross Riveri viirust kannavad edasi sääsed, kuid viiruse osakesi on leitud ka hobustest. Viirus põhjustab haigust – Ross Riveri palavikku, mida on nimetatud ka “epideemiliseks polüartriidiks”, mis ei ole letaalne. Kahtlustatakse, et viirus levib vaid teatud piirkondades Austraalias.
Ross Riveri viirus on nimetuse saanud samanimeliselt järvelt Townsville'is, kus ta esimest korda identifitseeriti. Ross Riveri palavik on kõige laialdasemalt levinud sääskede kaudu edasikanduv haigus Austraalias. Igal aastal nakatub viirusega ligi 5000 inimest.
Klassifikatsioon ja morfoloogia
Ross Riveri viirus ehk RRV kuulub alfaviiruste perekonda ja Togaviridae sugukonda. Alfaviirused on grupp väikeseid üheahelalisi positiivse polaarsusega viirusi, mida ümbritseb valguline kate (nn envelope-struktuur). Ross Riveri viirus kuulub Vana Maailma (Euraasia, Aafrika ja Austraalia) alfaviiruste alagruppi ning on lähedases suguluses Sagiyama viirusega.
Virionis paiknev viiruse genoom on pakitud valgukapsiidi, mille diameeter on 700 ongströmit. Kapsiidile seonduvad 2 glükoproteiini E1 ja E1. RRV kategoriseeritakse ka arboviiruste alla, kuna ta levib sääskede kaudu. Arboviirusteks nimetatakse kõiki viirusi, mis kasutavad levimiseks lülijalgsetest vektoreid.
Ajalugu
Esimesed märgid Ross Riveri viirusest ulatuvad 20. sajandi algusse. 1928. aastal leidis Uus-Lõuna-Walesi osariigis Austraalias aset äge palavikuline artriidipuhang. Ka 1943. aastal toimusid mõned artralgia- ja artiriidipuhangud Queenslandis ja Tuulemaa saartel Paapua Uus-Guineas. Tollal nimetati haigus epideemiliseks polüartriidiks. 1956. aastal toimus väidetavalt uus puhang Murray Valleys. Epideemiat põhjustanud viirust võrreldi akuutset viiruslikku polüartriiti põhjustava Chikungunya viirusega. Selgus, et Austraaliast pärit viiruse infektsiooniaeg näis olevat pikem kui Chikungunya viirusel. Samal aastal tehtud seroloogilise testimise tulemused näitasid, et haiguspuhangu põhjustaja võis olla uus liik, mis kuulub grupp a alfaviiruste hulka.
1959. aastal avastati uus liik alfaviirusi sääskedest (Ochlerotatus vigilax) Rossi järve äärest, mis asub Queenslandis Austraalias. Hilisemad uuringud on näidanud, et patsientidel, kes olid kunagi põdenud epideemilist polüartriiti, leidus antikehi. Ka hilisemad seroloogiliste testide tulemused näitasid, et patsiendid, kes olid kunagi põdenud Queenslandis levinud epideemilist polüartiriiti, olid immuunsed. Uus viirus nimetati Ross Riveri viiruseks.
Suurim teadaolev viiruspuhang leidis aset 1979–1980 Vaikse ookeani lääneosas. Nakatunuid leidus Fidžil, Samoal ja Cooki saartel, aga ka Uus-Kaledoonias. Viirus eraldati toona 1985. aastal viirusega nakatunud palaviku all kannatanud austraallaselt.
Ökoloogia
pisi|Aedes camptorhynchus on Ross Riveri viirust kandev sääsk Arvatakse, et maakohtades võisid viiruse levikut soodustada kukkurloomad. Ross Riveri viiruse antikehi on leitud paljudelt loomaliikidelt ja ka mõnedelt linnuliikidelt. Praeguseks ei ole veel teada, kuidas viirus suurlinnades, nagu näiteks Brisbane, levib või kes on seal tema peremeesorganism.
Aedes camptorhynchus on Ross Riveri viirust kandev sääsk. See avastati esimest korda Napierist Uus-Meremaalt 1998. aastal. Pärast seda võeti kasutusele ulatuslikud meetmed, et viirus riigist likvideerida. Tänu sellele ei ole alates septembrist 2006 kuni praeguseni riigis avastatud ühtegi Ross Riveri viiruse juhtu.
Põhja- ja lõunaregioonis on põhilised viirusekandjad sääseliigid Aedes camptorhynchus ja Ochlerotatus vigilax. Mandri-Austraalias on põhiliseks kandjaks aga Culex annulirostris. Aedes camptorhynchus ja Ochlerotatus vigilax muutuvad aktiivseks niiskel aastaajal.
Riskid ja viiruse eest kaitsmine
Ross Riveri viirusega nakatumist võivad soodustada mitmed tegurid. Matkamine, heledad riided, teatud taimestik ja loomastik ning spetsiifilised kaitsemehhanismid on tegurid, mis võivad RRV-ga nakatumist soodustada või vastupidi, ära hoida. Eri uuringutele toetudes on täheldatud, et inimestel, kellele meeldib tihti matkamas käia, suureneb viirusega nakatumise risk kaheksa korda. Näiteks kokkupuude kängurutega, vallabidega ja teatud troopiliste taimedega suurendavad viirusega nakatumise riski. Nad võivad olla viiruse kandjad ja sigimiskohad sääskedele ja seega potentsiaalsed viiruse vektorid. Et loodust siiski nautida, on matkates oluline kasutada kaitsevahendeid ja putukatõrjet.
RRV eest saab end lihtsalt kaitsta. Tähelepanelik tuleb olla aga troopikas väljas tegutsedes. Esimeseks ja kõige lihtsamaks abinõuks on putukatõrje kasutamine. See võimaldab ära hoida RRV vektoreid kandvate sääskede hammustusi. Ka sääsevastaste küünalde põletamine kaitseb viiruse eest. Teiseks, heledate riiete kandmine vähendab nakatumist RRV-ga ligi kolmekordselt. Kolmandaks soovitatakse suure riskiga piirkondade majapidamistes kasutada sääsetõrjevõrke nii uste kui ka akende ees, et takistada viirusekandjate sissepääsu.
Haigestumine
Ross Riveri viiruse sümptomeid on mitmesuguseid. Levinuimad on artriit ja liigesevalu. Sümptomiks võib olla ka jäsemetel esinev lööve, mis enamasti lööb välja 10 päeva pärast artriidi algust. Harvaesinevateks sümptomiteks on lümfinoodulite suurenemine, eriti kubeme ja kaenla piirkonnas ning kätes ja jalgades esinevad torkivad pisted. RR viirushaiguse sümptomeid on oluline võimalikult ruttu avastada, et seejärel kohe pikemalt mõtlemata ravi alustada. Sümptomid tehti esimesena kindlaks Tüüringist Kagu-Austraaliasse reisinud inimese näitel, kes haigestus. Tal esinesid gripi-laadsed tunnused, nagu palavik, külmavärinad, peavalu ja valu kehas. Lisaks liigesevalu, mille tõttu olid mõned liigesed üles paistetanud ja muutunud jäigaks. Nakatunud patsiendi kliinilise ülevaatuse tulemused peaksid näitama ka teatud antikehade defitsiiti, ülejäänud vereanalüüsi näitajad on normis. Ka lööve on hea viiruse indikaator, kuid kaob enamasti 10 päeva möödudes. Esmased sümptomid peaksid ilmnema 1–2 nädalat pärast nakatumist. RRV saab testida vereanalüüsiga.
Inimesed, kellel on polüartriit, esineb pidev väsimus ja lööve ning on hiljuti reisinud kohtades, kus viirus levib, võivad olla potentsiaalsed viiruse kandjad ja peaksid kindlasti end testima. Proovid võetakse verest. Seitsme päeva jooksul pärast viiruse infektsiooni toodetakse kehas immunoglobuliin M-i ja selle järgi on vereproovist võimalik küllaltki suure tõenäosusega öelda, kas patsient on nakatunud või mitte. Need IgM-id võivad kehas püsida kuid ja isegi aastaid, mistõttu võib esineda valepositiivseid tulemusi Barmah Forest viiruse, rubella, Q-palaviku ja RF-i testimisel. Et 100%-lise tõenäosega olla kindel, et tegemist on just Ross River viirusega, tuleb 10–14 päeva pärast esimese testi tegemist sooritada teine seroloogiline test. Patsient on nakatunud viirusega, kui IgM antikehade hulk on suurenenud 4-kordselt.
Eesti Mereturismi Assotsiatsioon
Eesti Mereturismi Assotsiatsioon (lühend: EMTA) on aastal 1990 asutatud mittetulundusühing, kuhu kuulub Eesti väikesadamaid ja merendusega seotud ettevõtteid.
EMTA põhieesmärk on uurida, arendada ja koordineerida mereturismi.
Aastast 1996 annab EMTA välja brošüüri "By pleasure boats to Estonia".
Gérald Passi
Gérald Passi (sündinud 21. jaanuaril 1964 Albis) on Prantsusmaa endine jalgpallur, poolkaitsja.
Abonendikaabel
Abonendikaabel on telefonikaablivõrgus (kohtkaablivõrgus) kaabel, mis ühendab telefoniaparaati kaablikarbiga.