cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heinrich (Mecklenburg-Stargard)
Elu
Heinrichit peeti sõjakaks valitsejaks. Heinrichi valitsemisajal sõlmiti Wittstocki rahu, mis fikseeris jäävalt Mecklenburgi kagupiiri.
Abielud
Heinrich oli kolm korda abielus:
Wolfgang Köhler
Wolfgang Felix Ulrich Köhler (21. jaanuar 1887 Tallinn – 11. juuni 1967) oli tuntumaid 20. sajandi geštaltpsühholooge.
Ta uuris ka inimahvide käitumist.
Ta sündis Tallinnas, õppis ja töötas Saksamaal (üks ta õpetajaid oli Carl Stumpf), ning asus 1935. aastal elama USA-sse.
Wolfgang Köhleri isa oli Eestimaa Rüütli- ja Toomkooli direktor Franz Eduard Köhler ning ema Oleviste kiriku ülempastori tütar Wilhelmine Girgensohn.
Elukäik
1905–1906 – õppis Tübingeni ülikoolis.
1906–1907 – õppis Bonni ülikoolis.
1907–1909 – õppis Berliini ülikoolis, kus lõpetas füüsika-, filosoofia- ja psühholoogiaõpingud Carl Stumpfi juhendamisel. Köhler omandas doktorikraadi.
Abiellus kunstnik Thekla Achenbachiga, neil sündis neli last. 1927. aastal abiellus ta rootslanna Lili Hårlemaniga, kellega tal oli üks laps.
1913–1920 – Tenerifel
1920–1935 – Saksamaal
1935 – surmani 11. juuni 1967 – elas Ameerika Ühendriikides, suri Enfieldis New Hampshire’is.
Teadustegevus
1913 – läks Tenerife saarele Kanaari saarestikus. Sai seal Preisi primaatide uurimise keskuse direktoriks. Tegi katseid, mis näitasid, et inimahvid mõtlevad ja suudavad lahendada keerulisi ülesandeid.
1917 – ilmus Tenerifel korraldatud uuringute ettekanne "Intelligenzprüfungen an Menschenaffen".
1920 – uurimiskeskus suleti rahapuudusel. Naasis Saksamaale. Töötas välja geštaltpsühholoogia teoreetilised alused.
Mierzeń
Mierzeń on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Myślenice maakonnas Raciechowice vallas. Mierzeń asub Myślenicest ligi 17 km idas ja Krakówi kesklinnast umbes 27 km kagus.
Wolfgang Köhler
Teadustegevus
1920 – ilmus "Die physischen Gestalten in Ruhe und im stationären Zustand" – füüsilised geštaldid puhke- ja statsionaarses olekus. Raamatu kandev idee on selles, et füüsilised objektid asetsevad väljades, võttes nende mõjul kindlaid vorme ehk geštalte.
1920 – sai professorikoha Göttingenis.
1921 – Berliini ülikooli psühholoogiainstituudi direktor. 1929 – ilmus raamat "Geštaltpsühholoogia" inglise keeles.
28. aprill 1933 – avaldas artikli ajakirjas Deutsches Allgemeine Zeitung, mis avalikult kritiseeris juudivastast poliitikat.
Pidas välismaal loenguid, kuigi ametlikult oli psühholoogiainstituudi direktor.
1935 – sai professorikoha Swarthmore’i kolledžis Pennsylvanias. Uuel kodumaal ei võetud vastu tema ideid geštaltpsühholoogia teooriast, kuna Ameerikas valitses peaaegu täielikult biheiviorism.
1956 – professor Dartmouthi kolledžis.
1959 – valiti Ameerika Psühholoogia Assotsiatsiooni presidendiks.
Elena (eesnimi)
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 48. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Elena 2826 naisel.
Złote Tarasy
Ehitise kaubandusosa avati 7. veebruaril 2007.
Kirju kõrvik
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Käibevara
Käibevara (inglise keeles floating assets, saksa keeles die Gegenstände des Umlaufvermögens, soome keeles vaihto-omaisuus) on majandusüksuse käsutuses mingil hetkel olevad ainelised ehk materiaalsed, ettevõtte käibesse investeeritud ja seal püsivalt ringlevad rahasummad ehk käibekapital.
Portugali revolutsioon (1910)
1910. aasta Portugali revolutsioon ehk '''5. oktoobri revolutsioon''' toimus 3.–5. oktoobrini 1910. Selle tulemusel kukutati Portugalis konstitutsiooniline monarhia ja kehtestati vabariik.
Käibevara
Lähtudes majandusüksuse jooksvast majandusarvestusest on käibevaraks majandusüksuse vara, mis ei ole: ettevõtte lühiajalised aktivad, väärtpaberid, mitmesugused nõudeõigused; muu materiaalne vara, mis muudetakse rahaks ehk rahastatakse ettevõtte normaalse tegevuse käigus tavaliselt ühe aasta või tootmistsükli jooksul.
Raamatupidamiskohustuslike majandusüksuste igapäevastes raamatupidamistoimingutes, vastavalt Raamatupidamise seaduse lisale nr 1 käsitletakse käibevarana
Portugali revolutsioon (1910)
Revolutsioonile eelnenud aastatel olid Portugali kuningavõimu ja selle autoriteeti nõrgestanud Portugali kolooniaid puudutanud järeleandmised Suurbritannia nõudmistele, peaminister João Franco diktatuur, kuningas Carlos I mõrvamine 1908. aastal, kuningliku perekonna tohutud kulutused, katoliku kiriku suur võim ühiskonnaelus ja poliitikas, kaheparteisüsteemi kujunemine ja monarhia suutmatus ajaga kaasas käia. Seda nõrkust otsustasid ära kasutada vabariiklased eesotsas Portugali Vabariikliku Parteiga, kes viisid oktoobris 1910 läbi eduka revolutsiooni.
Paavsti ilmeksimatus
Paavsti ilmeksimatus on Roomakatoliku doktriin, mille kohaselt Jumal kaitseb paavsti mistahes eksimuse eest, kui viimane kõneleb kirikupeana usust või kõlblusest. See doktriin kinnitati 1870. aastal I Vatikani kirikukogul suure häälteenamusega (433:2).
Käibekapital
Käibekapital on käibevarasse investeeritud kapital, mis muudetakse rahaks ehk rahastatakse ettevõtte normaalse tegevuse käigus tavaliselt ühe aasta või tootmistsükli jooksul ). Käibekapital hõlmab käibevarade ringlust, s.o käibevarasse tehtavate investeeringute juhtimist ja lühiajaliste kohustuste kasutamist, mille tulemusel lüheneb kapitaliseotuse aeg ning paraneb ettevõtte likviidsus. Ettevõtte likviidsust analüüsitakse eelkõige maksevõime (ehk likviidsuse) suhtarvude kaudu.
Vedruka hiiemägi
Vedruka hiiemägi ehk Palvemägi on hiiemägi Järvamaal endise Peetri kihelkonna ja nüüdse Paide linna Vedruka küla territooriumil.
Ādaži ordulinnus
Ajalugu
Ordulinnus ehitati XIII sajandil Riiast Gauja jõe äärde viiva tee ehk Via magna kõrvale. Linnuse lähedal oli paik, kus tee ületas Jugla järve ja Ķīšezersi vahelise Jugla jõe. Algselt kandis kindlus nime Novum Molendinum ehk Uus veski (Vana veski oli Mīlgrāvise kaldal asuv Dünamünde kloostri veski), nii et tõenäoliselt tekkis see alguses kindlustatud veskikohana. Kuna toona muutusid Liivi ordu ja Riia linna vahelised suhted pingeliseks, siis ehitati veski kindluseks ümber.
XIV ja XV sajandil laiendati kindlust ja ehitati seda tugevamaks. Aastal 1558 põletasid Riia peale tungivad Vene väed kindluse maha, aga aastaks 1586 oli kindlus taas üles ehitatud. Aastal 1587 peeti ordulinnuses Liivimaa maapäeva. Aastal 1656 hävitasid Vene väed taas linnuse ja enam seda üles ei ehitatud.
Aastal 1706 lammutati kindluse varemed lõplikult. Kive kasutati Bukulti mõisa ehitamiseks, samuti veeti neid Daugavgrīva kindluse ehitusele. Säilis vaid üks torn, mis lasti õhku aastal 1968.
XVII sajandil rajati ordulinnuse varemete juurde Peterburi–Riia postimaantee Ādaži hobupostijaam.
Ehitus
Linnus asus Jugla järve veskit toitva oja vetest ümbritsetud künkal. Vallikraavi veetaset reguleeris veski. Nelinurkse konvendihoone tüüpi kindluse kolmes nurgas paiknesid tornid.
XIV sajandil oli künkal ainult nelinurkne kindlus, mille peavärav oli loodeküljes. Kindluse küljed olid ligikaudu 40 meetrit pikad. Toona oli kindlusel vaid üks torn, mis asus põhjanurgas. Kroonikate põhjal oli värava ees ka eeslinnus. XV sajandi lõpuks olid lisandunud ka teised Ādaži ordulinnuse tornid, mis paiknesid ida- ja läänenurkades. Nende tornide diameetrid olid 12 ja 14 meetrit.
Praegune seisukord
Tänaseks ei ole Ādaži ordulinnusest maapinnal säilinud ainsatki detaili. Viimased säilinud osad olid vesiveski jäänused ja kindluse nurgatorni varemed, aga kui ordulinnuse territoorium XX sajandi keskel Nõukogude sõjaväe valduses oli, siis hävitati need. Linnuse müürid võivad olla säilinud maa sees.
Johannes Lello
Johannes Eduard Lello (hiljem ka ka John Lello; 9. veebruar (vkj)/ 22. veebruar 1904 Tallinn – 11. märts 1985 USA) oli Eesti jalgpallur.
Aastast 1924 mängis ta ka Eesti jalgpallikoondises. Ta osales 1924. aasta Pariisi OM-il.
Aastast 1924 mängis ta klubis JK Tallinna Kalev.
Loys Bourgeois
Loys Bourgeois (u 1510 Pariis – pärast 1561 Pariis) oli prantsuse helilooja ja kantor.
Johannes Lello
Ta läks 1927. aastal Austraaliasse. Oli meremees, läks 1933. aastal USA-sse, sai 1948. aastal USA kodanikuks.
Loys Bourgeois
Ta oli Calvini kaastööline Genfis ning viisistas kalvinistide tellimusel psalme.
Ta "Concerto grossos vaskpillidele" on esinejate võimeteproov sambarütmis.
Ettevõtlikkus
Ettevõtlikkus (ingl entrepreneurial spirit) on isikuomadus, milles avaldub inimese tegutsemisvõime ja -tahe. See põhineb loomingulisusel, uuendusmeelsusel ja riskivalmidusel, samuti oskusel ära tunda ja realiseerida võimalusi. Ettevõtlikkus on osalt kaasasündinud ja see võib aja jooksul areneda, kuid seda saab ka teadlikult arendada.
Ettevõtlikkuse arendamine Eestis
Eesti Energia on koostöös Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumiga ellu kutsunud noorte ettevõtlikkuse arenguprogrammi ENTRUM, mille sihtrühma moodustavad põhikooli viimase klassi, gümnaasiumi ja kutsekooli õpilased. Noorte ettevõtlikkuse toetamiseks korraldatakse ka mitmesuguseid konkursse, nt "Olen ettevõtlik!", "Tähed särama", "Ajujaht", "Garage48".
Kotovsk
Kotovsk on linn Venemaal Tambovi oblastis. Asub 15 km Tambovist lõuna pool, Tsna paremal kaldal.
Asula on tekkinud 1914. aastal rajatud püssirohutehase juurde. 1916. aastast oli Tambovi linnaosa, kandis nime Krasnõi Bojevik ja hiljem Oktjabrski. 1940 eraldati Tambovist, sai linnaõigused ning praeguse nime revolutsionäär Grigori Kotovski järgi.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 28 955.
VGA-pistikühendus
pisi|VGA-pesa VGA-pistikühendus (lühend VGA inglise keele sõnadest Video Graphics Array) on ette nähtud analoog-videosignaali edasikandmiseks analoogkujul RGB-signaalina arvuti kuvaadapterist kuvarisse. Ühendus loodi 1987. aastal, kui olid kasutusel analoogsignaaliga töötavad kineskoopkuvarid.
Praegusaegsetele digitaalsetele LCD-kuvaritele on otstarbekas anda videosignaal digitaalkujul (DVI- või HDMI-ühenduse kaudu). Siis jääb ära VGA puhul vajalik digitaal-analoog- ja analoog-digitaalmuundamine.
VGA jaoks kasutatakse 3 klemmireaga 15-kontaktilist D-sub pistikupesa arvuti küljes ja vastavat pistikut kuvarist tuleva kaabli otsas.
Vilikonsa
Vilikonsa oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Selgise küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Selgise külaga.
Külast on teateid alates 1937.
Siilkübar
Siilkübarad on geneetiliselt lähedased sugulased päevakübaratega (Rudbeckia).
Liigid
Perekonda kuulub 9 liiki. Neist on ravimtaimena kasutusel kolm – ahtalehine siilkübar (Echinacea angustifolia), kahkjas siilkübar (Echinacea pallida) ja punane siilkübar ehk punane päevakübar (Echinacea purpurea). Iluaianduses kasutatakse veel kollast päevakübarat (Echinacea paradoxa).
pisi|[[Putkõis|Putkõitest "siil" punase siilkübara korvõisikus.]] pisi|Ahtalehine siilkübar (Echinacea angustifolia) pisi|Kahkjas siilkübar (Echinacea pallida)
Bernardo Alberto Houssay
Bernardo Alberto Houssay (10. aprill 1887 – 21. september 1971) oli Argentina füsioloog.
Lohusuu Eesküla kalmistu
pisi|Lohusuu kalmistu kabel Lohusuu Eesküla kalmistu asub Lohusuu alevikus Mustvee vallas Jõgeva maakonnas.
Bernardo Alberto Houssay
Houssay avastas, kuidas ajuripatsi hormoonid reguleerivad inimese kehas glükoosi taset, ning sai 1947. aastal selle eest Nobeli meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda koos Carl ja Gerty Coriga, kes said auhinna glükogenolüüsi uurimise eest.
Lohusuu Eesküla kalmistu
Kalmistu kabel on arvele võetud ehitismälestisena kui piirkonnale tüüpiline sakraalhoone.
Havergal Brian
pisi|Havergal Brian Havergal Brian (sünninimi William Brian; 29. jaanuar 1876 Dresden, Staffordshire – 28. november 1972 Shoreham-by-Sea, Sussex) oli inglise helilooja.
Ta kirjutas palju muusikat, kuid seda esitati harva.
Looming
Tema looming muutus populaarsemaks tänu vabaõhufestivalidele.
Tapa Keelekümbluskool
Tapa Keelekümbluskool on osaliselt venekeelse õppekeelega põhikool Lääne-Viru maakonnas Tapa valla Tapa linnas aadressil Nooruse tänav 2.
Kool asutati 1945.
Esimene Puunia sõda
Esimene Puunia sõda (264–241 eKr) oli esimene Kartaago ja Rooma vabariigi vahelisest kolmest Puunia sõjast.
Sõja põhjustas Rooma ja Kartaago vaheline pikaajaline konkureerimine ülemvõimu pärast Sitsiilias ja seda ümbritsevates vetes ning Põhja-Aafrikas. Esimese Puunia sõja järel 242. aastal eKr pidi Kartaago Sitsiiliast loobuma, vaid Sürakuusa jäi vallutamata. pisi|vasakul|Sitsiilia ja Kartaago alad aastal 264 eKr, enne esimest Puunia sõda
Kartaago ja Rooma traditsiooniliselt head suhted katkestas konflikt Sitsiilias. Sürakuusa türanni Agathoklese endised palgasõdurid mamertiinid (marsipojad), kes pärast tolle surma teenistuseta jäid, läksid tülli nii sürakuusalaste kui ka kartaagolastega ja palusid abi Roomalt. Roomlaste otsus mamertiine toetada viis nad sõtta Kartaago vastu.
Sõja algus tõi roomlastele kiiret edu, kui nad vallutasid 264 eKr Messana, võitsid nii kartaagolaste kui ka Sürakuusa türanni (275–214 eKr) Hieron II väge ja sundisid ta rahu paludes Rooma poole üle tulema. Sürakuusast sai Hieroni valitsusaja lõpuni roomlaste kindel liitlane. pisi|vasakul|Kartaago galeer Esimese Puunia sõja alguses, oli kartaagolastel merel edu, neil oli seni­kuulmatult suurte mõõtmetega lahingulaevu – viie aerupingi ja hiigelrammiga galeerid. Roomlased aga ehitasid vastukaaluks suure sõjalaevastik ja varustasid oma laevad parraste külge kinnitatud allalastavate haaksildadega (nn corvus – 'vares'), mis lubas lahingu käigus laevu kartaagolaste omade külge klammerdada, tungida sealtkaudu vaenlase laevapardale ja muuta merelahing jalaväevõitluseks.
Eesti Post (ajaleht, 1950)
Eesti Post oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1950–1975 Rootsis ning vahendas uudiseid kodueestlaste ja pagulaseestlaste (eelkõige Rootsis elavate) kohta.
Esimene Puunia sõda
pisi|vasakul|Rooma [[galeer]] pisi|vasakul|Rooma galeer pisi|Sitsiilia 218. aastal eKr pisi|Rooma vabariigi Sitsiilia [[Rooma provintsid|provints]]
Eesti Post (ajaleht, 1950)
Ajalehe Saksamaalt ületoomisel olid toimetajad Herman Puusepp ja Jüri Remmelgas. 1962. aastal hakkas ilmuma nimega Meie Post.
Esimene Puunia sõda
Mylae merelahing
Rooma laevastik sai lahingus Lipari saarte juures Kartaago laevastikult lüüa, kuid võitis kartaagolasi aastatel 260 eKr Mylae merelahingus, millega initsiatiiv merel läks roomlastele.
Eesti Post (ajaleht, 1950)
Ilmus paar aastat Osvald Viirsoo toimetusel, 1965. aastast on toimetaja Edgar Pärli. Eesti Postina jätkas ilmumist Malmös, väljaandja oli siis Ants-Michael Uesson, pikemat aega oli toimetaja Albert Kivikas, hiljem Osvald Viirsoo.
Esimene Puunia sõda
Ecnomuse merelahing
Roomlased viisid sõjategevuse üle vaenlase valdustesse Aafrikas, kus tekitasid rüüstamisega Kartaagole suurt kahju, konsul Reguluse juhtimisel purustasid nad 256 eKr Kartaago laevastiku suures Ecnomuse merelahingus.
Kirju lõosilm
Kirju lõosilm (Myosotis discolor) on kareleheliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Esimene Puunia sõda
Ecnomuse merelahing
Kartaago, peamiselt Kreeka Sparta palgasõdureist koosnevad väed lõid küll tagasi roomlaste maabumiskatse Kartaago lähedal Põhja-Aafrikas. Sõda jätkus Sitsiilias ja selle rannikuvetes vahelduva eduga. Neljal korral hävis Rooma laevastik tormis, kuid kartaagolastel ei jätkunud piisavalt raha palgasõduritele ja Rooma maavägi vallutas enamuse Sitsiiliast.
Saare lääneosa kaitset juhtinud Hamilkar Barkas toetus peamiselt raskelt ligipääsetavatele mägikindlustele Sitsiilias (Panormos, Eryx), vältis suuri lahinguid ja suutis nii roomlastele vastu seista, kuid said raskesti lüüa Panormose juures ja viimaseid Kartaago merejõude lõid roomlased 241 eKr merelahingus Egadi saarte juures.
Kirju lõosilm
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Esimene Puunia sõda
Sõja tulemused
Kartaago palus rahu ning Rooma sai endale Sitsiilia lääneosa. 241. aastal eKr sõja lõpetanud rahulepinguga jäi Ibeeria poolsaar kuni Ebro jõeni Kartaago võimu alla, aga Kartaago pidi maksma Roomale tribuuti. Rahu kestis 22 aastat.
227 eKr sai Sitsiilia Rooma vabariigi esimeseks provintsiks, välja arvatud Sürakuusa kuninga valitsusalad, millest sai Rooma liitlane. Liit Roomaga püsis Hieron II (214 eKr) surmani. Sisuliselt oli aga terve Sitsiilia roomlaste kontrolli all ja merevõim Vahemere lääneosas oli kindlalt Rooma käes. Järgnevalt hõivasid roomlased ka Sardiinia ja Korsika ning moodustasid neist (231 eKr) teise Rooma provintsi Sitsiilia järel.
Pärnamäe hiis
Pärnamäe hiis (ka Jägala Pärnamäe hiis) on hiis Harjumaal Jõelähtme kihelkonna ja valla Jägala ja Haljava külas.
Geena Davis
Virginia Elizabeth Davis (hüüdnimega Geena Davis; sündinud 21. jaanuaril 1956) on Ameerika Ühendriikide näitleja, filmiprodutsent ja endine vibulaskur; Oscari (1988) ja Kuldgloobuse (2006) laureaat.
Tema tuntuimate rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Juhuslik turist" ja "Thelma ja Louise" ning telesarjas "Proua president".
EELK Saksamaa Praostkonna Ajaleht
EELK Saksamaa Praostkonna Ajaleht on aastast 2003 Spangenbergis-Landefeldis ilmuv Saksamaa praostkonna häälekandja. Lehte on toimetanud Michael Schümers ja Kristel Neitsov. Leht ilmub 1-3 korda aastas.
CoCoViLa
CoCoViLa on programmide struktuurset sünteesi kasutav visuaalsete keelte loomise vahend. Seda on kasutatud edukalt simuleerimiskeelte loomiseks. CoCoViLa kasutusjuhend ja tarkvara on saadaval veebist.
See öö
"See öö" on Birgit Õigemeele teine singel tema kolmandalt albumilt "Teineteisel pool". Laulu on produtseerinud Meelis Meri ja Priit Juurmann ning kirjutanud Maian Kärmas, Meelis Meri ja Priit Juurmann. Singel anti välja 10. septembril 2009.
Patsiendi monitooringu süsteemid
Patsiendi monitooringu süsteemid on biomeditsiiniliste mõõtmiste süsteemid kas ühe patsiendi või paljude patsientide üheaegseks jälgimiseks, mille abil üheaegselt registreeritakse patsiendi elutähtsaid parameetreid ja tavaliselt signaliseeritakse nende väljumisel etteantud vahemikest.
Põhilisteks monitooritavateks suurusteks on elektrokardiogramm (EKG) ja selle kaudu arvutatav südame löögisagedus (heart rate HR) ja verehapniku osarõhk (pO2).
Patsiendi monitooringu süsteemid on ülekaalukalt elektroonsed mõõtesüsteemid, mis reeglina on ühendatud keskse arvutiga. Selle abil toimub patsientide pidev jälgimine, seda peamiselt intensiivravi osakondades.
Nadia Boulanger
pisi|Nadia Boulanger (1925) (Juliette) Nadia Boulanger [žüli'ett nadj'a bulanž'ee] (16. september 1887 Pariis – 22. oktoober 1979 Pariis) oli prantsuse organist, pedagoog ja helilooja.
Tal oli väga palju tuntud õpilasi, nende hulgas Igor Markevitš, Virgil Thomson, Aaron Copland, Roy Ellsworth Harris, Walter Piston, Marc Blitzstein, İdil Biret, Dinu Lipatti, Ástor Piazzolla jt. Ise lõpetas ta komponeerimise varakult.
Žerdevka
Žerdevka on linn Venemaal Tambovi oblastis, Žerdevka rajooni keskus. Asub 130 km Tambovist lõuna pool, Savala jõe ääres.
Linn sai alguse Tšibizovka külana. 1954. aastal sai praeguse nime ja linnaõigused.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 13 964.
Välgi-Alajõe
Välgi-Alajõe oli küla Tartumaal, ajalooliselt Elistvere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Välgi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Maarja-Magdaleena kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Välgi külaga.
1582 on esimest korda mainitud nime Aloge.
Herbert Kipp
Herbert Kipp (8. märts 1903 Tallinn – 7. aprill 1977) oli Eesti jalgpallur.
Ta lõpetas aastal 1924 Tallinna õhtukeskkooli. Ta on õppinud Tallinna Tehnikainstituudis. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Leola.
Ta on töötanud mitmesugustel ehitustöödel Eestis ja Leedus, aastal 1937 oli ta Oru lossi ehitustöödel ehitustehnikuks.
Aastast 1927 mängis ta Eesti jalgpallikoondises. Aastast 1927 mängis ta klubis JK Tallinna Kalev.
Maetud Pärnamäe kalmistule.
Bibliomeetria
Bibliomeetria kolm enim kasutatavat meetodit on
Väike-Torila
Väike-Torila oli küla Tartumaal, ajalooliselt Kokora mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Torila küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kodavere kihelkonda. 1977 liideti Mets-Torila, Suur-Torila ja Väike-Torila küla kokku ja moodustati uus küla: Torila.
Kahe vahel
"Kahe vahel" on Birgit Õigemeele kolmas singel tema kolmandalt albumilt "Teineteisel pool". Laulu on produtseerinud Meelis Meri ja Priit Juurmann ning kirjutanud Heiti Kender, Meelis Meri, Priit Juurmann, Birgit Õigemeel, Anna Põldvee ja Eva Vaino. Singel anti välja jaanuaris 2010.
Birgit esitas laulu ka "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja finaalis.
Dūriai
Dūriai on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv asub Molėtai linnast kaks kilomeetrit loode pool merepinnast 146,6 meetri kõrgusel ja kuulub Nemunase vesikonda. Järve kaldad on enamasti kõrged ja seal asuvad põllud ning aasad, loodes ja läänes on kaldad kohati ka soostunud. Järves on üks saar pindalaga 0,18 ha. Väljavooluks on Žežiebra oja.
Kaldad on valdavalt madalad ja soostunud, põhjakallas on kõrgem. Kallastel asuvad mitmed metsad, põllud, aasad ja juurviljaaiad. Järve põhja katab madalamas osas liiv, lõunaosas ka turvas. Sügavamas osas katab järve põhja sapropeeliga segunenud aleuriit.
Järve kallastel asuvad Levaniškiai, Antadūrė, Bimbiriai, Pečiuliai, Ažubaliai, Pakubėtiškiai I ja Kampai külad. Ka paiknevad selle kallastel Krivitiškiai ja Kampai linnamäed.
Kaldajoone pikkus on 18,13 kilomeetrit. Järves elab kolmteist liiki kalu: (linask, haug, latikas, koger, ahven, viidikas, kiisk, särg, nurg, hink, säinas, luts ja roosärg).
Järve nimi on tuleneb tõenäoliselt tüvest dura, dūra, duras, mis tähendab teslit või raudotsaga vaia.
Mihkel Volt
pisi|Mihkel Volt 23. oktoobril 2013 [[Eesti Rahvusraamatukogus Eesti raamatu päeva auks korraldatud seminaril]] Mihkel Volt (sündinud 5. märtsil 1966 Tartus ) on ajakirja Raamatukogu toimetaja ja Eesti raamatukogundustegelane.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Raamatukoguhoidja V (2010, tähtajatu).
Kuni 1990. aastani töötas ta Keeni Põhikoolis.
Aastatel 1990–1999 töötas ta Eesti Kirjandusmuuseumis: 1990–1993 Eesti Kultuuriloolises Arhiivis; 1994–1999 arhiivraamatukogu juhatajana, seejärel 1999–2008 Eesti Rahvusraamatukogus (1999–2008 peavarahoidjana, ühtlasi 2000–2005 kogude arenduse osakonna ja 2005–2008 kogude osakonna juhatajana), 2008. aastal oli ta MTÜ Fenno-Ugria Asutus direktor.
2008. aasta detsembrist töötab ta taas Eesti Rahvusraamatukogus: aastatel 2008–2013 oli teadus- ja arenduskeskuse juhataja ning 2013–2016 siseaudiitor. 2016. aasta teisest poolest on ta vastutav toimetaja (ajakirja Raamatukogu toimetajana).
Aleksei Salnikov
Aleksei Salnikov (vene keeles Алексей Борисович Сальников; sündinud 7. augustil 1978 Tartus) on Tartus sündinud vene kirjanik.
1984. aastast elas ta algul Sverdlovski oblastis Gornouralskis, seejärel Nižni Tagilis ja 2005. aastast Jekaterinburgis. Ta on lõpetanud kaks kursust põllumajanduse akadeemias ning õppinud ühe semestri Uurali Riiklikus Ülikoolis.
Salnikov debüteeris kirjanduses luuletustega. Teda on avaldatud ajakirjades Literaturnaja Gazeta, Uralskaja Nov, Vozduh, Ural ja almanahhis "Vavilon" ning antoloogias "Kaasaegne uurali poeesia".
Ülevenemaalise tähelepanu sai ta romaaniga "Петровы в гриппе и вокруг него", mis ilmus 2016. aastal ajakirjas Volga ja 2017. aastal raamatuna. Eesti keeles ilmus romaan 2019. aastal sarjas "Punane raamat" Erle Nõmme tõlkes. Aastal 2015 ilmus ajakirjas "Волга" järjejutuna romaan "Отдел". Eesti keeles ilmus romaan 2020. aastal sarjas "Punane raamat" Erle Nõmme tõlkes. Aastal 2021 ilmus Erle Nõmme tõlkes sarjas "Punane raamat" "Petrovid gripi küüsis" (ilmus aastal originaalis aastal 2016 ajakirjas "Волга" ja raamatuna aastal 2017 Moskvas).
Ulrich Hub
Ulrich Hub (sündinud 2. novembril 1963 Tübingenis Baden-Württembergis) on saksa näitekirjanik, kirjanik ja lavastaja.
Ulrich Hub on õppinud näitlejaks, ta lõpetas Hamburgi teatri- ja muusikakõrgkooli (Hochschule für Musik und Theater Hamburg). Pärast seda töötas ta viis aastat koosseisulise näitlejana Gießeni ja Darmstadti teatrites.
1993. aastast töötab lavastajana ning kirjutab näidendeid ja lasteraamatuid. Esimene tunnustus kirjanikuna tuli 1997. aastal, kui ta võitis esimese auhinna Heidelberger Stückemarkti teatrifestivalil näidendi "Die Beleidigten" eest. Kokku on temalt ilmunud üle 20 näidendi ja instseneeringu, kuuldemänge ja audioraamatuid, ning neli lasteraamatut.
Kirjanikku on Saksamaal tunnustatud enam kui kümne kirjandusauhinnaga. Enim auhindu pälvinud näidend "Kohtume kell kaheksa Noa laeval" ("An der Arche um Acht") on antud välja ka proosatekstina, raamatut on siiani tõlgitud 24 keelde.
Ulrich Hub elab Berliinis.
Tema näidend "Kohtume kell 8 Noa laeval" on tõlgitud ka eesti keelde (tõlkija Raimo Pass), mängitud Vaba Lava kavas 2014. aastal ja on detsembrist 2018 Viljandis Ugala teatri mängukavas.
Dünamo
pisi|200px|Jalgrattadünamo
Dünamo (kreeka k dynamis, ’jõud’) on endaergutusega alalisvoolumootori algne nimetus. Endaergutuse põhimõtte avaldas saksa tööstur W. Siemens 1867. aastal dünamoelektrilise printsiibi nimetuse all. Vastavalt nimetati ka niisuguse ergutusega alalisvoolugeneraator dünamoelektriliseks masinaks, lühemalt dünamoks (saksa k Dynamomaschine).
Endaergutusega generaatoris tekitavad masina tööks vajaliku magnetvälja püsimagnetite asemel elektromagnetid – pehmemagnetmaterjalist poolusesüdamikel paiknev mähis, mida toidab masina enda tekitatud vool. Endaergutus hakkab algul tööle pooluste jääkmagnetismi (jääkmagnetvoo) arvel.
Dünamoks on nimetatud ka väikest valgustusvoolu andvat vahelduvvoolugeneraatorit, mida käitati jalgratta rehvilt või käsitsi (taskulambis).
Johan Caspar Meder
Johan Caspar Meder (18. oktoober 1703 Tennstedt – 3. detsember 1771 Rannu) oli Eesti vaimulik.
Meder sündis Tennstedtis, Langensalza kreisis (praeguse haldusjaotuse järgi Unstrut-Hainich-Kreisis, Tüüringi liidumaal. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 12. märtsil 1725) Halle Ülikoolis.
Oli (introdutseeriti 7. detsembril 1729) aastatel 1729–1771 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.
Alfred Kurlents
Alfred Karl Kurlents (19. detsember 1902 Soe – 18. detsember 1990 Montréal) oli eesti rahvaluuleteadlane, kirjandusteadlane, kirjanik ja tõlkija. Tema kirjaniku pseudonüüm on Ain Kurmes.
Alfred Kurlents sündis Helme kihelkonnas Hummuli vallas Soe külas. Tema isa oli rätsep.
Alfredi koolitee algas 1909 Valga Linnakoolis. Alates 1922 oli ta Tartu Ülikoolis vabakuulaja ja 1923–1931 üliõpilane, 1931 omandas ta samas ülikoolis magistrikraadi folkloristikas. 1952 sai Montréali McGilli Ülikoolis bakalaureusekraadi raamatukogunduses ja 1962 samas ülikoolis doktorikraadi slavistikas. Alfred Kurlents oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige
Enne teist maailmasõda ja veel sõja ajal töötas ta Narvas ja Tartus kooliõpetajana. 1944 põgenes Rootsi. 1949 läks Kanadasse, kus asus elama Montréali.
Kirjanduslik tegevus
Alfred Kurlents alustas kirjanduslikku tegevust Tartus kirjandus- ja rahvaluulealaste artiklitega ja lühiromaaniga "Loterii meetod" (1929). Romaan "Kindluse-ehitajad" ilmus 1939. Kurlents esitas "Looduse" romaanivõistlusele 1940. aastal oma romaani "Naise jälgedel", mis aga jäi trükis avaldamata. Ta on tõlkinud vene keelest järgmised ilukirjandusteosed: Aleksandr Kuprini ulmejutu "Vedel päike" (1929), Aleksandr Jakovlevi novellikogu "Hiina vaas" (1929), Aleksandr Grini novelli "Sunnitööline" (1929), Aleksei Tolstoi romaani "Aeliita" (1930), Aleksandr Neverovi romaani "Viljalinn Taškent" (1930), Aleksandr Puškini romaani "Kapteni tütar" (1931), Lev Nikulini romaani "Saladuse müüjad" (1931) ja Nikolai Nikitini romaani "Kiirik Rudenko roim" (1933).
Alalisvoolugeneraator
Alalisvoolugeneraator on elektrimasin, mis muundab mehaanilist energiat alalisvooluenergiaks. Generaatori ergutusmähis paikneb staatori magnetpoolustel ja ankrumähis rootoris. Kui ankur jõumasina poolt pöörlema panna, siis indutseerub ergutusmagnetväljas liikuvas ankrumähises vahelduvpinge, mis muudetakse alalispingeks kommutaatori abil. Ergutusvoolu muutes saab generaatori pinget suurtes piirides sujuvalt reguleerida.
Esimese kommutaatoriga generaatori konstrueeris A. M. Ampère 1832. aastal. Alalisvoolugeneraatoreid hakati laialdaselt kasutama pärast endaergutusnähtuse (dünamoelektrilise printsiibi) leiutamist 1860. aastail. Elektrijaamades.olid nad kasutusel kuni kolmefaasilise vahelduvvoolu evitamiseni 1890. aastail. Tänapäeval on vajadus alalisvoolugeneraatorite järele kadunud, sest alalisvoolu on hõlpsam saada vahelduvvoolu alaldamise teel.
Isikuvastased vägivallateod
Eesti karistusseadustiku järgi on isikuvastased vägivallateod: Tapmisega, tervisekahjustuse tekitamisega või olulises ulatuses vara rikkumise või hävitamisega ähvardamise eest, kui on olnud alust karta ähvarduse täideviimist, – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega. Teise inimese tervise kahjustamise eest, samuti löömise, peksmise või valu tekitanud muu kehalise väärkohtlemise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega. Järjepideva või suurt valu põhjustanud kehalise väärkohtlemise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni viieaastase vangistusega. Teise inimese tapmise eest – karistatakse kuue- kuni viieteistaastase vangistusega. Tapmise eest, (kui see on toime pandud piinaval, julmal, üldohtlikul viisil; seoses röövimisega, lõhkeaine kasutamisega jms) karistatakse kaheksa- kuni kahekümneaastase või eluaegse vangistusega. Raske tervisekahjustuse tekitamise eest ettevaatamatusest – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega. Kui seda on tekitatud mitmele inimesele, siis kuni kolmeaastase vangistusega. Inimese tahte vastaselt temaga suguühendusse astumise eest vägivallaga või ära kasutades tema seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega. Raskendavatel asjaoludel karistatakse kuue- kuni viieteistaastase vangistusega. Inimese tahte vastaselt tema kaasamise eest sugulise kire rahuldamisele suguühendusest erineval viisil, kui selleks on kasutatud vägivalda või on ära kasutatud isiku seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse kuni kolmeaastase vangistusega. Inimese tahte vastaselt temaga suguühendusse astumise eest, ära kasutades kannatanu sõltuvust süüdlasest, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 141 sätestatud vägivald või seisund, milles inimene ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse kuni kolmeaastase vangistusega.
Politsei tegevuses ei tohi kasutada ebaseaduslikku füüsilist ega psüühilist vägivalda, inimese väärikust alandavat kohtlemist või karistust. (Politseiseadus)
Vanuseline süüdimatus
Arvestades neljateist- kuni kaheksateistaastase isiku kõlbelise ja vaimse arengu taset ning tema võimet oma teo keelatusest aru saada või oma käitumist vastavalt sellele arusaamisele juhtida, võib kohus sellise isiku karistusest vabastada, kohaldades talle järgmisi mõjutusvahendeid:
Natalia
Natalia võib tähendada järgmist:
Ängu
Ängu oli küla Tartumaal, ajalooliselt Suure-Konguta mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lembevere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Puhja kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lembevere külaga.
1449 on esimest korda mainitud nime Enge, seejärel 1582 Angi, 1628 Hengi, 1638 Engokyll, 1839 Engo.
Thanos
Thanos on kurikaelast tegelane Marveli koomiksites. Võimuahne titaani eesmärk on koguda igavikukindale kokku kõik igavikukivid, et nende abil kogu universum endale allutada. Ka Marveli filmides esineb ta üsnagi tähtsas rollis. Esimest korda võis teda näha peapahalasena 2012. aasta filmis "Tasujad". Väikese rolli tegi ta ka filmis "Galaktika valvurid". Thanost võib uuesti ekraanil näha 2018. aastal linastuvas filmide "Tasujad" ja "Tasujad: Ultroni ajastu" järjes "Tasujad: Igaviku sõda".
Matrena Nogovitsõna
Matrena Stepanovna Nogovitsõna, ka Rena Nogovitsõna, (vene keeles Матрёна Степановна Ноговицына; sündinud 6. novembril 1991 Mugudais Tšuraptša ulussis Jakuudi-Sahha NSV-s) on jakuudi kabetaja, maailmameister,  rahvusvaheline suurmeister.
Ta on võitnud maailmameistrivõistlustelt rahvusvahelises kabes kaks medalit: 2010. aastal Ufas pronksmedali ja 2011. aastal Rivnes hõbemedali. Euroopa meistrivõistlustelt rahvusvahelises kabes tõi ta kolmel korral pronksmedali (2004, 2008, 2016).
Lühema ajakontrolliga kabevõistlustel on ta olnud veelgi edukam. Ta on tulnud kahel korral maailmameistriks naiste välkkabes (2013, 2017), kahel korral naiste kiirkabes (2015, 2016), Euroopa meistriks naiste välkkabes (2016 ) ja 2016. aastal İzmiris peetud esimestel Euroopa naiste karikavõistlustel supervälkkabes sai ta esikoha.
Tema treenerid on Nikolai Kõtškin noorem ja Aleksandr Georgijev.
Haridustee
Ta lõpetas Korkini-nimelise Tšuraptša Vabariikliku Spordiinternaatkooli kuldmedaliga. Seal arendas ta kabetajameisterlikkust Nikolai Kõtškin vanema, Marija Bõrdõnnõrova ja Nikolai Kõtskin noorema käe all.
2008. aastal asus Nogovitsõna õppima Peterburi Riiklikku Majandusülikooli.
Plánice
Plánicet on esmamainitud 1329. aastal.
Täpiksirts
Täpiksirts (Tetrix bipunctata) sihktiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Eestis arvukas ja levinud liik.
Enn Uuetoa
pisi|Haua mälestuskivi [[Kihnu|Kihnu saarel 2009. aastal Foto: Jaan Künnap ]]
Algusaastad
Enn Uuetoa ehk tulevane Kihnu Jõnn sündis Kihnu saarel 3. detsembril 1848. Õppis Kihnu 4-klassilises kirikukoolis.
1860-ndail hangiti Uuetoa perele purjeka-kivilaeva laevaosa. Purjekatega veeti rannakive linnadesse ehitustöödeks. Enn alustas sõite kiviveolaevadel, kus sai esimesed meresõidukogemused. Seejärel siirdus Enn Uuetoa Häädemeestele, kus sai tööle madrusena Weidede perekonna laevadel. Hiljem võis ta tõusta pootsmaniks.
Metskapteniks saamine
Vähese hariduse tõttu poleks Jõnn pidanud pootsmanikohast kõrgemale pääsema, kuid et laevakaptenitest oli toona suur puudus, usaldatud kord üks laev tema juhtida. Reis läinud hästi ja sellega võitnud Enn Uuetoa laevaomanike usalduse, töötamaks edaspidi kaptenina ehk metskaptenina (nii nimetati merekooli hariduseta kapteneid).
Ennul puudus laevajuhi dokument ja seepärast tekkis tal sadamavõimudega sekeldusi. Et probleemidest vabaneda, otsustas ta lõpuks merekooli õppima minna. Enn Uuetoa olla läinud õppima Paldiski merekooli (teistel andmetel lähemasse Heinaste merekooli). Koolis ta aga ei püsinud üle mõne päeva ja tuli koju tagasi. Isa pahandanud, kuid Enn olla öelnud, et koolis räägiti ainult sellest, mida temal polevat vaja teada, ning sellest, mis tema olevat juba ära unustada jõudnud ja tema suutvat ise palju paremini õppida. Enn Uuetoa sõitis endiselt edasi metskaptenina, kasutamata isegi nö lipukaptenite abi, nagu oli tavaks teistel metskaptenitel, kuid tal oli laevas tavaliselt siiski koolitatud tüürimees. Väidetavalt oli ta siiski saanud ise ka purjelaeval Einigkeit tüürimehena sõita.
Merel purjetanud ta hiljem ainult kaardi, kompassi ja logi järgi. Sekstanti ta kasutada ei osanud ja oma laevale ei soovinud. Läänemere kohta kinnitanud, et seal ei olevatki sõitmisel erilist tarkust vaja, sest mets paistab igalt poolt kätte. Ka olnud tal merepõhi peas. Enn Uuetoa purjetanudki peamiselt Läänemere ja Inglismaa vahet, kuid kaks korda käinud ta purjekal Simon ka Ameerikas. Enne väljasõitu korraldatud talle Inglismaal aga eksam: kästud laeva kurss merekaardile kanda. Uuetoa võtnud püksirihma ja steariinist küünla ning märkinud nende abil eksamineerijate imestuseks kursi õigesti kaardile.
Laevad ja meresõidud
Uuetoa sõitis kogu aeg vanadel laevadel, kuhu kogenud meremehed tööle minna ei tahtnud. Seetõttu pidi ta madrusteks võtma sageli noori kogemusteta poisse. Kevaditi läinud ta Kihnust poistega minema, sügiseti aga tulnud üksi tagasi, sest kui poisid laevatöö selgeks saanud, karanud nad sageli ära välislaevadele, kus olid suuremad palgad. Nii olnud Uuetoa välismaal sageli hädas laevale uute meeste saamisega. Viimastel eluaastatel Uuetoa enam Kihnust meeskonnaks mehi ei olevat saanud. 20. sajandi algul oli kihnlastel enestel juba suur kiviveolaevastik, millega korralikult teeniti ja sellepärast eelistasid kohalikud sõita oma laevadel.
Enn Uuetoa oli kapteniks mitmel laeval ja tüürimeheks vähemalt ühel parklaeval.
Ühe oma laeva ajanud ta Riia muulide taga randa punase puu laadungiga. Ühe oma laevaga sõitnud aga Haapsalu lähedal seni teadmata olnud kivi otsa.
Uuetoa laev Elisabet uppunud raualaadungiga Atlandil, kõik mehed pääsenud.
Hollandlastelt osteti vana parklaev Cophandel, mis oli randa jooksnud ja jäänud. Laev parandati ära ja hakati sõitma. Cophandel läinud vanadusest nii kõveraks, et viimaks polnud enam vöörist ahtrit näha olnud. Jõnn aga kiitnud: "Küll on ikka vägev laev, mida kõveramaks läheb, seda kiiremini purjetama hakkab! Läheb ikka nii, et meri põrub!"
1896. aastal ostis Uuetoa Johan Pitkalt parklaeva Lilly. Mälestuste järgi olnud see ilus laev, kuid nõrgalt ehitatud ja lekkis palju. Laev uppus Põhjamerel Doggerbankil 1900. või 1899. aastal. Laeva šokolaadivärvi veetank jäi ilmselt pärast merele ulpima - seda märkas juhuslikult ja tundis enda arvates ära ka Johan Pitka, kes oli siis aurulaeval tüürimeheks.
20. sajandi esimesel aastakümne lõpul oli Enn Uuetoa kapten Jaen Teäri parklaeval Brödrene (ehitatud 1858; 670 brt, teistel andmetel 701 brt), mis oli ostetud Tallinna lähedal avariisse sattununa odavalt 1905. aastal. Kui Jaen Teär ise enam laevaga merele minna ei julenud, ostis Uuetoa selle endale ja jätkas sõite. Laev müüdi 1910. aastal edasi inglastele.
Hukkumine
1912. aasta kevadel oli öelnud Enn Uuetoa, et ta on küll meresõiduks vana, kuid läheb siiski veel viimast korda laevale kapteniks. Pärast seda lubanud ta ka lõpuks naise võtta, kes olla välja valitud. Saaremaal Kihelkonnas asus ta kapteniks parklaevale Rock City. 19. novembril 1913 hukkus Rock City reisil Rootsist Hernösandist Londonisse Taani ranniku lähedal. Reisi algul oli Rock City põrganud kokku aurulaevaga ja kuigi vigastused olid parandatud, võisid need mõjutada hiljem tormiga laeva uppuma. Suurem osa meeskonnast pääses hukust eluga. Enn Uuetoa leiti veel elusana rannalt, mastijupi küljes ja hülgenahkne mantel ümber pea mähkunud. Teda üritati turgutada, kuid edutult. Kui arst lõpuks kohale jõudis, oli Kihnu Jõnn juba surnud. Kaks (osadel andmetel hukkus kolm) hukkunud meeskonnaliiget, sealhulgas kapten Uuetoa, maeti Oksby kalmistule.
Ümbermatmine
pisi|Haud Kihnu saarel 1992. aasta suvel maeti Enn Uuetoa ja laeva puusepa Karl Jerkwelti surnukehad Taanist ümber Kihnusse. Haudade lahtikaevamisel leiti säilmed ja ka kapteni mantli jäänused. Järgmiseks hommikuks panid taanlased säilmed lihtsatesse kirstudesse, tegid haua korda ja paigaldasid Eestist kaasa toodud mälestuskivi. Kivi avamisel kõnelesid Kihnlane Johannes Leas ja Oksby kirikunõukogu esimees Peder Hansen. Eestlased ja taanlased kandsid kirstud kirikusse. Kirikus katsid eestlased sargad Eesti lippudega, taanlased panid nende peale oliivipuuokstest pärjad ning toimus Emmanuel Kirsi ja Gunnar Kodali jumalateenistus. Seejärel alustasid kirstud koduteed. Sarkadel oli kaks lippu – nii Eesti kui ka Taani omad. Ülesõidu järel Taanist Rootsi ehk Helsingörist Helsingborgi tahtis Rootsi toll kirstud avada, kuid lõpuks siiski loobus. Eestis viidi kirstud Pärnusse, kust edasi laeval Kajak Kihnu saarele. Pärast teenistust Kihnu kirikus viidi riigilippudega kaetud sargad Kihnu kalmistule ja maeti.
Kultuuriline järelkaja
Enn Uuetoa ehk Kihnu Jõnni mälestuse jäädvustamiseks ja avalikuks propageerimiseks tegi Eesti esimesel iseseisvusperioodil suure töö kirjanik ja mereajaloolane Evald Past. Metskaptenist on sellest alates kogutud mitmeid mälestusi, lugusid ja ka legende.
Giovanni Bottesini
pisi|Giovanni Bottesini Giovanni Bottesini [džov'anni botes'iini]] (22. detsember 1821 Lombardia Crema – 7. juuli 1889 Parma) oli itaalia kontrabassimängija, dirigent ja helilooja.
Bottesini sai muusikalise alghariduse oma isalt, kes oli silmapaistev klarnetimängija ja väikestviisi helilooja. Juba enne 11-aastaseks saamist mängis Giovanni kohalikus teatris timpaneid. Ta õppis korralikult viiulit mängima ja soovis astuda Milano konservatooriumi, kuid tema isal ei olnud selleks raha ja vaja oli saada stipendiumi. Stipendiumi oli aga üksnes kahele kohale: kontrabassi- ja fagotimängijale. Ta õppis kõigest mõne nädala jooksul kontrabassi piisavalt selgeks, et konservatooriumi pääseda. Kompositsiooni õpetasid talle seal Francesco Basili ja Nicola Vaccai. 4 aasta pärast, 1839 lõpetas ta konservatooriumi, saades soolokarjääri alustamiseks 300 frangi suuruse auhinna, mille eest ostis Carlo Antonio Testore (1687–1765) valmistatud kontrabassi.
Kõigepealt sõitis Bottesini Ameerikasse ja sai Havannas algul Itaalia ooperi peamiseks kontrabassimängijaks ja hiljem direktoriks. Havannas kirjutas ta oma esimese ooperi "Christoph Kolumbus", mis on tuntud ka nime all "Kolumbus Kuubal". See ei ole säilinud, aga on teada, et esietendus toimus 31. jaanuaril 1848.
Bottesini kuulsus levis laialt ja tema virtuoossust võrreldi Niccolo Paganini omaga viiulil. Johannes Matthias Spergeri (1750–1812) ja Domenico Dragonetti (1763–1846) kõrval oli Bottesini üks neist, kelle mõjul hakati kontrabassi pidama väljendusrikkaks ja mitmeotstarbeliseks muusikariistaks. Koos temaga esinesid Henri Vieuxtemps, Henryk Wieniawski, Camillo Sivori jt.
Peale selle oli Bottesini kuulus ka dirigendina. Sellena töötas ta 1855–57 Pariisis Itaalia teatris. 1861–1862 oli ta dirigent Palermos ja 1863 Barcelonas. Dirigendina rändas ta ka kontserditurneedel Euroopas. Giuseppe Verdi valis ta dirigendiks oma ooperi "Aida" esietendusele, mis toimus 27. detsembril 1871 Kairos.
Alates 20. juunist 1849 oli Bottesini vabamüürlane.
Looming
Ooperid "Christoph Kolumbus" 1848 (hävinud), "Firenze piiramine" 1856, "Öökurat" 1858, "Eros ja Leandros" 1879, oratoorium "Oliiviaed" 1887, palu kontrabassile, sh "Veneetsia karneval", Tarantella ja kontsertduetid viiuliga.
Andres Keevallik
pisi|Tallinna Tehnikaülikooli rektor professor Andres Keevallik esinemas IRL-i hariduskonverentsil 24. augustil 2012 Andres Keevallik (sündinud 24. veebruaril 1943 Pärnus) on eesti tehnikateadlane. Aastatel 2000–2005 ja 2010–2015 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli rektor.
Elulugu
Keevallik lõpetas Rapla Keskkooli 1961. aastal. Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetas ta 1967. aastal cum laude ja medaliga Mente et Manu automaatika ja telemehaanika erialal, ning 1974. aastal samas aspirantuuri.
Liitus 1990. aastal Üliõpilasselts Liivika vilistlaskoguga.
Aastast 1967 töötab Tallinna Tehnikaülikoolis.
Aastail 1997–1999 oli Eesti Ühispanga asepresident (infotehnoloogia juht). 2001. aastast Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige, 2002. aastast Eesti presidendi akadeemilise nõukogu liige, Eesti Informaatikanõukogu liige ning Kaitseministeeriumi teadusnõukogu esimees. 1998. aastast Eesti volitatud insener ja euroinsener (EUR ING).
Teadustöö
Tehnikakandidaadi väitekirja "Abstraktsete automaatide pere struktuursete omaduste uurimine" kaitses 1974 TTÜ-s.
Uurimisalad: digitaalsed juhtimissüsteemid, nende loogilise sünteesi meetodid ja algoritmid. Loonud digitaalsete juhtautomaatide dekompositsioonilise loogilise sünteesi metoodika, mille aluseks on lõplike automaatide üldistatud dekompositsiooniteoreem.
Töötanud külalisteadlasena 1976–1977 Linköpingi Ülikoolis, 1987–1988 Karlsruhe Ülikoolis, 1992 Turu Ülikoolis, 1993 Darmstadti Tehnikaülikoolis.
Isiklikku
Tema isa Edgar Keevallik oli loomakasvatusteadlane. Ta oli abielus atmosfäärifüüsik Sirje Keevallikuga, nende tütar Leelo töötab Linköpingi Ülikoolis keele ja kultuuri professorina, teine tütar Liina on eesti teatri- ja filmikunstnik.
Kahala hiiemets
Kahala hiiemets on looduslik pühapaik (pühaks peetud puudesalu) Harjumaal Kuusalu kihelkonna ja valla Uuri külas Kahala järve kaldal.
Saksa-Rooma riigi territooriumite loend (O)
See on Saksa-Rooma riigi territooriumite loend, mis algavad tähega O:
Kirju püvilill
Kirju püvilill (Fritillaria meleagris) on liilialiste sugukonda kuuluv taimeliik.
Polüsomnograafia
Protseduuri teostamiseks kasutatakse polüsomnograafi.
Polüsomnograafi poolt registreeritavateks suurusteks on reeglina elektrokardiogramm (EKG), elektroentsefalogramm (EEG), verehapniku osarõhk (pO2), hingamise parameetrid ja muud elektroonsete mõõtevahenditega mõõdetavad biomeditsiinilised suurused (näiteks silmade kiirete liigutustega (REM) kaasnev signaal (elektro-okulogramm EOG).
Talpioti hauakamber
pisi| Talpioti hauakamber on kaljusse raiutud hauakamber Ida-Talpiotis, Ida-Jeruusalemma vanalinnast 5 km lõunas, mis avastati ehitustööde käigus 28. märtsil 1980.
Samalaadseid hauakambreid on piirkonnast leitud umbes 900, konkreetse haua dateeris algne kaevamismeeskond vahemikku 538 eKr kuni 70 pKr. Jõuka perekonna hauakambris oli 10 matmisurni, millest 6 katsid pealiskirjad. Hauakambrist leiti ka inimeste jäänuseid. Ühe urni pealist on tõlgendatud arameakeelse fraasina "Yeshua bar Yehosef" ("Joosua, Joosepi poeg"), millest Iisraeli geoloog Ayreh Shimron on järeldanud, et tegu võiks olla Jeesuse perekonna hauakambriga. Samas on tekst osalt loetamatu ning tõlgenduse õigsuses kaheldakse laialdaselt.
2000. aastal avalikustati ühe urni pealiskirja väidetav tõlgendus "Jaakob, Joosepi poeg ja Jeesuse vend". Jeesuse-seose pooldajad usuvad, et hauas on Jeesuse, tema naise ja poja, samuti teiste Uuest testamendist tuntud isikute jäänused. Väidetavalt dateerisid 2015. aasta aprillis tehtud laborianalüüsid need 1. sajandisse pKr. Tõlgendust on kasutatud argumenteerimaks, et vastupidi traditsioonilise kristluse doktriinile "tegelikult" Jeesus surnust üles ei tõusnud. Jeesusega seostuv tõlgendus on aga kahtluse alla seatud arheoloogia, teoloogia, lingvistika ja piibliuuringute valguses.
2007. aastal esilinastus Talpioti hauakambrist tehtud dokumentaalfilm "The Lost Tomb of Jesus" ("Jeesuse kadunud haud", lavastaja James Cameron, produtsent ajakirjanik Simcha Jacobovici). Filmiga koos ilmus ka Jacobovici ja Charles Pellegrino raamat "The Jesus Family Tomb" ("Jeesuse perekonna haud"). Jeesuse-teooriat propageeriv film ja raamat tekitasid laialdase poleemika.
Algsete arheoloogiliste väljakaevamiste aegne Iisraeli muinsuskaitseameti piirkonnainspektor, arheoloogiaprofessor Amos Kloner, kes tegeles ka Talpioti hauakambri kaevamistööde järelevalvega, on kinnitanud, et väidetavad seosed Uues Testamendis kirjeldatud Jeesusega ei sobi arheoloogilise kontekstiga, lisades: "Nad tahavad sellega vaid raha teenida."
Matti Maimets
Matti Maimets (sündinud 30. aprillil 1956) on eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1974 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
Ta on Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliiniku nakkushaiguste osakonna juhataja ja Tartu Ülikooli sisekliiniku infektsioonhaiguste õppetooli dotsent/juhataja. Matti Maimets on teaduste kandidaat meditsiini erialal.
Pere
Tema isa Olev Maimets oli Tartu Ülikooli anatoomiaõppejõud.