cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adutiškis
Ajalugu
XIX sajandi alguseks oli Adutiškis kujunenud aleviks, kus asusid hobupostijaam ja turuplats. Seal peeti kolm korda aastas laata. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Годуцишки. Alev jäi Vilno kubermangu Sventsjanõ maakonda.
Aastal 1895 valmis läbi Łyntupy Pabradėsse viiv kitsarööpmeline raudtee, mis hiljem ehitati ümber laiarööpmeliseks raudteeks, mis viis Połackisse. See muutis sealse turuplatsi tähtsaks kauplemiskohaks ja alev hakkas kiiresti kasvama. Aastal 1897 oli alevis 1373 juuti, juudid moodustasid elanikkonnast 61,1%. Aastal 1912 asutasid sealsed juudid hoiu-laenuühistu. Aastal 1913 ehitati vana kiriku asemele uus kirikuhoone. Siis saabus aga Esimene maailmasõda ja rinne jäi Adutiškise kohale kolmeks aastaks. Paljud elanikud lahkusid ja piirkonna külad põlesid maha.
Aastal 1920 hoidsid alevit kolm kuud enda valduses leedumeelsed elanikud. Sealse kiriku organisti L. Bielinise juhtimisel moodustati seal vabatahtlike salkasid, et võidelda Leedu iseseisvuse eest.
Teise maailmasõja ajal tegutsesid alevi ümbruskonnas Nõukogude partisanid, sõja järel aga Leedu metsavennad. Sügisel 1941 viidi sealsed juudid Švenčionėliai getosse, kus nad hukati; koha peal tapeti 19 põgeneda üritanud juuti. Aastal 1944 alev põles, tules hävis selle keskosa. Sõja järel küüditati 23 Adutiškise elanikku. Aastal 1949 sai Adutiškisest kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1975 liideti Adutiškisega Naujasis Adutiškise alev. Kuni aastani 1992 tegutses alevis linast riiet valmistav vabrik.
Leedu taasiseseisvumise järel tekkis riigil lahkmeelsusi Valgevenega seoses sellega, kust peaks minema piir ja kellele kuuluma Adutiškise raudteejaam. Aastal 1994 lepiti viimaks kokku, et jaama hooned jäävad Leedu poolele, sella kui üks kahest teest jääb Valgevenele. Leedu poolel suleti jaam aastal 2003, sellal kui Valgevene poolele rajati uus nelja teega Haduciški raudteejaam.
Ilmo
Ilmo on soomepärane mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
Ilmo nimepäev on 16. jaanuar.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Ilmo Eestis 23 mehel.
Jartsevo
Jartsevo on linn Venemaal Smolenski oblastis, Jartsevo rajooni keskus. Asub Smolenskist 63 km kaugusel Vopi jõe vasakkaldal.
Asulat on esmamainitud 1610. aastal. 1873. aastal rajati seal suur tekstiilitehas. 1925. aastal sai asulast Smolenski kubermangu Duhhovštšina maakonna keskus, ka maakond nimetati ümber Jartsevo maakonnaks. Asula sai linnaõigused 1926. aastal.
SEE
SEE või See võib tähendada järgmist:
Partizani staadion
pisi| Partizani staadion on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Serbias Belgradis. See on jalgpalliklubi FK Partizan kodustaadion.
Suurtüki tänav
Suurtüki tänav on tänav Tallinna vanalinnas, Kesklinna linnaosas ja Vanalinna asumis.
Suurtüki tänav algab Põhja puiesteelt, ristub Rannamäe teega ja lõpeb Laial tänaval. Suurtüki tänav on ligikaudu 320 m pikkune.
Hoonestus
Lai tänav 33 // Suurtüki tänav 2, hoone mis tunnistati parimaks restaureeritud hooneks Tallinna vanalinnas 2018. aastal. Suurtüki 4 hoone anti 1998. aastal AS Restorile luba rekonstrueerida ja renoveerida Suurtüki 4 kinnistul ajalooliselt olemasolevad hooned. AS Restor omandas ka Suurtüki 4a, 4b ja 4c kinnistud 1997. aasta detsembris, kui siseministeerium hooned avalikule enampakkumisele pani.
Rannamäe Skoone bastioni tagusel alal Suurtüki 10 asub pisikese puithoonega, kus kunagi asus raudteetööliste elamu. Suurtüki 12, asub raudtee veetorn ja asuv hoonestus, mis kuulus Eesti Raudteele. pisi|Suurtüki tänava lõpukoht [[Lai tänav (Tallinn)|Laia tänavaga ristumisel (juuni 2010)]]
Ajalugu
Tallinna linnamüüri taga asuvates hoonetes paiknes 20. sajandi alguses Venemaa keisririigi 90. Onega jalaväepolgu töörood ja kasarmud.
Eesti iseseisvumise järel paiknes Tallinna linnamüüri taga asuvates hoonetes Eesti kaitseväe Auto-Tanki rügemendi autokompanii.
Eesti NSV ajal asusid Suurtüki tänava Tallinna linnamüüri taga asuvates hoonetes Eesti NSV Siseministeeriumi üksused. Eesti taasiseseisvumise järel asusid hoonetes Tallinna Politseipataljoni üksused. Suurtüki 4 majad olid politseipataljoni patrullüksuse käes, müüriäärsetes garaažides hoiti aga siseministri ja politseiülemate autosid.
Suurtüki tänava osa nimi taastati 1987. aastal, kui tänavast lahutati uuesti Kotzebue tänav 03. augustil 1990.
Akvaarium (restoran)
Akvaarium oli restoran ja kabaree Weizenbergi tänaval (endine Salongi), Kadriorus Tallinnas, mis tegutses aastatel 1920–1922. See asus Tallinna Mereväe Ohvitseride Kasiino hoones, mille kohal praegu asub presidendiloss. Algusaastal (1920–1921) kandis restoran nime "Jardin d'hiver ". Aastal 1922 tekkisid makseraskused ning restoran suleti. Hoones tegutses hiljem veel noorsooühing "Noorsepad" ning 1937. aastal maja lammutati.
Restorani konferansjee oli Paul Pinna.
Väino
Väino on eesti mehenimi, mille soomekeelne vaste on Väinö.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 155. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Väino 1118 mehel.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli see Eestis populaarsuselt 161. mehenimi. Eesnimi Väino oli 1042 mehel. Väino oli keskmiselt 67 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 67).
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Väino 1000 mehel. Väino oli populaarsuselt 165. mehenimi.
Nqamakwe
Nqamakwe on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas Mnquma vallas.
Nqamakwe on asutatud 1876. aastal.
Kuni 1994. aastani kuulus Nqamakwe Transkei bantustani koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloendus andmetel oli Nqamakwe elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,74%, värvilisi 1,93%, valgeid 1,54%, India või Aasia päritolu inimesi 0,64% ja teisi 1,16%. Koosa keelt pidas emakeeleks 94,46% inimesi, inglise keelt 1,06%, viipekeelt 0,70% ja sotho keelt 0,70%.
Žeimenys
Žeimenys on järv Leedus Švenčionyse rajoonis, merepinnast 145,7 meetri kõrgusel. Järv jääb Aukštaitija rahvusparki. Põhjas piirneb see Ignalina rajooniga.
Järv paikneb jääajal tekkinud piklikus põhja-lõuna sihilises lohus. Selle põhjaosas on nii ida- kui lääneküljes abajad. Kaldad on üldiselt kõrged (10–15 meetrit). Lõuna- ja edelakaldad on soostunud, ülejäänud metsased. Kohati esineb järve kallastel terrasse. Kaldajoone pikkus on 36,1 km, koos saartega aga 38,8 km. Järves on kaksteist saart. Kolm saart on järve lõunaosas (0,91 ha, 0,37 ha ja 0,05 ha), kolm saart keskosas (0,36 ha, 0,15 ha ja 0,07 ha) ning kuus saart on läänepoolses abajas (0,57 ha, 0,55 ha, 0,24 ha, 0,22 ha, 0,05 ha ja 0,01 ha).
Kaldariba on liivane või kruusane. Põhi on ebatasane, seda katab 90 % ulatuses põhjamuda. Asulatest jäävad järve kallastele Šakarva, Pelekas, Kretuonėlė, Kaltanėnai, Ožkiniai, Obelų Ragas, Pažeimenys, Padumblys, Senieji Bajorai, Naujieji Bajorai. Järve ääres on kuus turismitalu. Selle kallastele on rajatud kümme puhke- ja laagripaika.
Kaladest elavad järves ahven, haug, särg, roosärg, linask, koger, nurg, viidikas, kiisk, säinas, rääbis, peipsi tint, lõhe, järveforell ja vikerforell.
Järve suubuvad Kretuonase järvest algav Kretuona, Laukojyisist algav Laukupė, Ūsiai järvest algav Baltelė, Šakarva ja üks nimetu oja. Välja voolab Žeimena jõgi. Järv asub merepinnast 138,3 meetri kõrgusel. Vee läbipaistvus on suvel 3 meetrit. Aastal 1967 moodustati järve äärde linnukaitseala.
Kurmet
Kurmet on eesti mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Kurmet Eestis 45 mehel.
Järeltäiend
Järeltäiend on täiend, mis asub nimisõnafraasis põhisõna järel.
Järelasendit kasutatakse täiendi esiletõstmiseks peamiselt ilukirjanduskeeles ja emotsionaalses kõnekeeles: Aken, väike ja määrdunud, summutas kogu valguse; Tüdruk, väle kui välk, jooksis kommipoodi.
Järeltäiendi omadused
Järeltäiend võib olla
''Talveöö, karge ja sünge. Maja, massiivne ja kandiline.''
''Miski inimlik pole meile võõras. Miski muu; mina vaene.''
''Meri, must kui öö. Naeratus, särav kui päike.''
Referaadi saatis ta mulle ingliskeelse = Ta saatis mulle ingliskeelse referaadi.
Vesi jooksis kraanist hästi külm = Kraanist jooksis hästi külm vesi.
Kirja saatis ta lühikese = Ta saatis lühikese kirja.
''Ta kleit, päikesest pleekinud ja vihmast märg, rebenes katki. = Ta kleit, mis oli päikesest pleekinud ja vihmast märg, rebenes katki.'' ''Rühma juhtis nooruke leitnant, peenike kui piitsavars. = Rühma juhtis nooruke leitnant. Peenike kui piitsavars.''
Õde, kallis, ulata mulle raamat. Sina, õnnetu, oled tõesti palju kannatanud!
Koit Raud
Koit Raud (sündinud 29. mail 1958) on eesti poliitik ja ajakirjanik.
Järeltäiend
Järeltäiendiks asesõna
Järeltäiendina kasutatakse asesõnu niisugune, selline, seesugune, säärane ja sihuke jmt, mis laiendavad
Koit Raud
Ta lõpetas 1976. aastal Sindi Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli žurnalistika erialal.
Järeltäiend
Järeltäiendiks asesõna
Kes ta niisugune on? Lollpea niisugune! Kes see plika säärane on?
Koit Raud
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Eesti Televisioonis. 1985. aastast elas ja töötas Ida-Virumaal.
Ta liitus Rahvarindega selle loomise ajal; ta oli Eestimaa Rahvarinde Rahvavolikogu liige.
Järeltäiend
Järeltäiendi kirjavahemärgid
Lydia Koidula, meie ärkamisaja suurima luuletaja haud asub Metsakalmistul.
Koit Raud
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt.
Järeltäiend
Järeltäiendi kirjavahemärgid
Komaga ei eraldata ''Onu vanema inimesena ei võtnud noorte trallist osa. Onu kui vanem inimene ei võtnud noorte trallist osa.''
Laps rumaluke ei saa veel asjadest aru.
Teil perenaistel on alati kiire.
Võhma lennuväli
Võhma lennuväli (ka Kabala-Ollepa lennuväli) oli Võhma linnast 4 km põhja pool olnud NSV Liidu sõjaväe varulennuväli. Lennud lennuväljal lakkasid külma sõja lõpus. Eesti taasiseseisvumise järel lennuväli likvideeriti.
Nõukogude Liidu õhuvägede varulennuväljal Arkma-Ollepal (Ollepal asus ka lokaatorijaam).
Dusetos
Dusetos on linn Leedus Utena maakonnas Zarasai rajoonis, Dusetose valla halduskeskus. Asub merepinnast 120 meetri kõrgusel Sartai järve lähedal.
Martin von Heimburg
Martin von Heimburg (surnud 1540) oli Bremeni pikaajaline raehärra ja bürgermeister 16. sajandil.
Dusetos
Vaatamisväärsusteks on 1825. aastal valminud kihelkonnakooli hoone, 2008. aastal avatud skulptuuride park, 1888. aastal valminud katoliku kirik ja selle XVIII sajandil valminud kellatorn. Linnas on Sartai regionaalpargi administratsioon ja külastuskeskus.
Ajalugu
Dusetost on esmamainitud 1520. aastal. Toona rajati sinna ka esimene kirik. Asula tekkis Dusetose küla ja Radživillide Užpaliai valdustest eraldatud mõisa (tänapäeval Didžiadvarises) maadele. Sealse juudi kogukonna kohta on teateid aastast 1530, samal aastal asutati sinna kihelkonnakool. Dusetosest sai alev XVI sajandi alguses.
Martin von Heimburg
Heimburgide suguvõsa pärines Lüneburgi lähedalt, alates 1477. aastast olid nad Bremenis raehärrad.
Dusetos
Ajalugu
Aastal 1941 vabastasid asula Juuniülestõusu käigus Leedu väed. 26. augustil hukkasid Saksa okupatsiooniväed Dusetose ja Zarasai juudid. Teise maailmasõja järel tegutsesid Dusetose ümbruskonnas Leedu metsavennad. 1950. aastal sai Dusetos linnaõigused. 1951. aastal ehitati sinna kultuurimaja.
pisi|Sartai võiduajamised aastal 2011
Hobuste võiduajamised
XIX sajandi alguses hakati Sartai järve jääl korraldama hobuste võiduajamisi. 1905. aastal hakati neid pidama koos rahvapidustustega. 1933. aastal võttis nende korraldamise enda peale Leedu põllumajandusministeerium. Teise maailmasõja ajal võiduajamiste korraldamine katkes, ent 1950. aastal hakati neid taas korraldama.
Nimi
Linna poolakeelne nimekuju on Dusiaty.
Dusetose nimi on hüdronüüm, linn on nime saanud Dusetose jõelt (Šventoji jõe ülemjooksu varasem nimetus).
Kohaliku legendi kohaselt saatnud kord peremees oma sulase hobuseid ostma. Kaks hobust pidanud tal ühelt sõelalt sööma; sulane ei suutnud aga loomade säärast kohtlemist taluda ja lõikas sõela kaheks, nii et mõlemad hobused said oma sööginõu. Peremees kihutanud sulase seepeale minema. See jäänud Dusetose kohale elama ja kui talt küsitud, miks ta seal elab, siis mees vastanud: "Kahe sõela pärast" (Už du sietus). Nii saanudki sealne paik nime.
Skanuļi
Skanuļi on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas.
Skanuļi asub valla põhjaosas Aiša jõe kaldal.
Zhuhai Spordikeskuse staadion
Zhuhai Spordikeskuse staadion on staadion Hiinas Zhuhais.
18. detsembril 2010 toimus staadionil Hiina ja Eesti jalgpallikoondiste vaheline sõprusmäng, mis lõppes võõrustajate 3:0 võiduga. Värava lõid 17. minutil Du Wei, 20. minutil Yu Hai ja 38. minutil Yang Xu.
Otisaare karjäär
Otisaare karjäär (ka Kalana uus karjäär, Kalana karjäär) on karjäär Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Karjääris paljanduvad mitmed Raikküla lademe kihistud ja kihid. Paljandid on arvele võetud ürglooduse objektidena.
Karjäär avati 1990ndate alguses. 19. sajandi keskpaigast kaevandati kagus asunud Kalana vanast karjäärist (ka Kalana paemurd).
Martin von Heimburg noorem
Martin von Heimburg (surnud 1511) oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur aastal 1509.
Martini vanemad olid Martin von Heimburg ja ilmselt Elisabeth von der Hude. Heimburgide suguvõsa pärines Lüneburgi lähedalt, alates 1477. aastast olid nad Bremenis raehärrad. Martin sündis Bremenis.
Heimburg sai komtuuriks pärast Jasper von Münchhauseni teistkordset tagandamist sellelt ametikohalt. Martini ja ta isa karjäärid olid tihedalt seotud, samal aastal sai isast nimelt raehärra. Tõenäoliselt olid mõlemad heades suhetes Wolter von Plettenbergiga. Siiski ei õnnestunud Martinil kauaks komtuuriametisse jääda, sest Münchhauseni sugulased ja toetajad suutsid ta peagi sinna tagasi panna. Heimburg suri kaks aastat hiljem, ilmselt küllaltki noore mehena.
Heina tänav
pisi|Heina tänav Heina tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Heina tänav algab Telliskivi tänavalt ja lõppeb Luste tänaval. Heina tänav on ligikaudu 1220 m pikkune.
Ajalugu
Heina tänav on rajatud 18. sajandi teisel poolel, mil Tallinna raad loovutas sealt jõukatele kodanikele suuri heinamaatükke. Heina tänav sai nime 1882. aastal, saksa keeles Heustrasse, Heustraße ja vene keeles Сенная улица. . Heina tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nime Wiesenstraße
Heina tänav 16 asub 1940. aastal ehitatud hoone rahvakorterite ehitusprogrammist, rahvakorterid olid kahekorruselised puitehitised ühe kivitrepikojaga, kummalgi korrusel neli korterit. Korterid on kahes suuruses, trepikojapoolsel hoone küljel on kahetoalised korterid ühes köögi, sahvri, duširuumi, kloseti ja esikuga, vastasküljel kolmetoalised samade kõrvalruumidega.
Tahkekütusrakett
pisi|300px|[[NASA töölised kinnitamas tahkekütusrakettmootorit Delta II kanderaketile]] Tahkekütusrakett on rakett, mille mootoris kasutatakse tahket kütust. Omavahel segatud kütusekomponendid (põlev aine ja oksüdeerija) reageerivad keemiliselt, moodustuvad gaasid kiirenevad düüsis ja paiskuvad välja suure kiirusega. Impulsi jäävuse seaduse tõttu liigub rakett edasi. Kõikides rakettides kasutati mingit liiki tahket kütust kuni 20. sajandi alguseni, kui tulid kasutusele vedelkütusraketid, mis pakkusid tõhusamat ja paremini juhitavat alternatiivi. Tahkekütusrakettide peamised kasutusalad tänapäeval on mudelraketid ning suuremad moodulid tahkekütusraketi lihtsuse ja töökindluse tõttu. Tahkekütusrakett võib seista pikalt laotingimustes ning ka pärast pikka seismist usaldusväärselt töötada, seega kasutatakse neid peamiselt ka sõjatööstuses vajalike rakettide näol. Kosmoselendude puhul on enamasti kasutusel hübriidmootorid, mis tähendab, et peamised mootorid on vedelkütusmootorid ning tahkekütusraketid on kinnitatud kanderaketi külge, aitavad suurendada kasuliku lasti mahtu (kuna on väiksemad kui vedelkütusraketid) ning annavad vajaliku lisakiirenduse peale starti ning tahke kütuse lõppedes heidetakse kanderaketi küljest ära.
Ajalugu
Esimesed teadaolevad tahkekütusrakettide kasutajad olid hiinlased, kelle varaseimad katsetused pärinevad 13. sajandist. Lisaks kasutasid tolleaegses sõjapidamises tahkekütusrakette veel indialased, mongolid ja araablased. 18. sajandil tehti Indias tahkekütusraketile oluline täiendus – süütekambrina võeti kasutusele metallsilinder. 20. sajandi alguses võeti kasutusele juba vedelkütusraketid. Sellegipoolest on tahkekütusraketid kasutusel ning neid on 20. sajandi vältel ka pidevalt arendatud, muutes kütuse konsistentsi ning seeläbi saavutades suuremat stabiilsust ning võimalusi suuremaid rakette ehitada. Seni suurim valmistatud tahkekütusrakettmootor on 2011. aastal Utah' kõrbes testitud Development Motor 3 (DM3), mille ehitamine pidi olema algselt projekti Ares I esimene staadium. Mootori võimsus on umbes 16,4 GW, see on ehitatud viiest osast, läbimõõduga 3,7 m. Mootori kogupikkus on 47 m.
Tahkekütusraketi ehitus
pisi|Tahkekütusraketi lihtsustatud skeem Lihtne tahkekütusrakett koosneb tugevast korpusest (kambrist), düüsist, kütusest ja sütikust. Kütus koosneb põlevaine ja oksüdeerija segust, mis reageerivad kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes. Selle tulemusel eraldub suur kogus kuumi gaase, mis kiirenevad düüsis ja paisatakse välja, tekitades tõukejõu. Põhinõudeks raketi korpusele on tugevus – ta peab taluma kõrget siserõhku purunemata ja deformeerumata. Seejuures peab korpuse mass olema võimalikult väike: igasugune lisakaal vähendab raketi kasulikku lasti. Võimalikult kerged korpused saadakse kvarts- või süsinikkiust. Siseküljelt kaetakse korpus soojusisolatsiooni kihiga, mis väldib korpuse läbipõlemist mootori töö viimastel sekunditel. Korpuse läbipõlemise tagajärjel tekib külgsuunaline tõukejõud ja rakett võib kaotada juhitavuse. Tahkekütuse põlevainena kasutatakse tänapäeval sageli alumiiniumpulbrit, mis põlemisel tekitab kõrge temperatuuri, andes gaasidele suure väljavoolukiiruse. Oksüdeerijaks on sageli ammooniumperkloraat (NH4ClO4) või ammooniumnitraat (NH4NO3). Peale selle kuuluvad kütuse koostisesse katalüsaatorid, tahkestajad ja siduvad ained. Korpuse täitmise ajal on kütus poolvedel, seejärel see tahkub ja muutub struktuurilt sarnaseks kõva kummiga. Selline kütus ei põle ega plahvata normaaltingimustel, seda ei saa süüdata tikuga ega löögiga esile kutsuda detonatsiooni. Süttimiseks on vajalikud kõrge temperatuur ja rõhk, mida saab esile kutsuda sütiku süütamisega. Enamikus tahkekütusrakettides põleb kütus kesksest kanalist korpuse suunas, st. algab kesksest kanalist, mis kulgeb piki laengut. Kanali algsest kujust sõltub see, kuidas muutub tõukejõud lennu ajal. Sageli valmistatakse keskne kanal tähekujuline. Kõige võimsamad mootorid monteeritakse sektsioonidest ja erinevates sektsioonides võib olla erinev põlemiskanali kuju, mis võimaldab veel paindlikumalt programmeerida tõukejõudu. Düüsi ülesandeks on kiirendada põlemisel tekkinud gaas ülehelikiirusele. Rakettmootorites kasutatakse tavaliselt de Lavali düüsi, mis algul kitseneb ja seejärel uuesti laieneb. Kõige kitsamat kohta nimetatakse düüsi kriitiliseks ristlõikeks. Gaaside kiirenemine vaakumis on seda efektiivsem, mida pikem on düüsi laienev osa. Atmosfääris ei saa düüs olla liiga pikk, kuna siis välisrõhk "lukustaks" selle ja gaas ei saaks kiireneda. Ülemistel astmetel on aga düüsi pikkus piiratud konstruktsiooniliselt. Liiga pika düüsi korral oleks astmete vaheline üleminek liiga pikk ja raske. Selle probleemi lahendamiseks tehakse vahel ülemiste astmete mootorite düüsid muutuva pikkusega. Mootorite düüsid valmistatakse tavaliselt terasest. Düüsi on vaja kaitsta kuumade gaaside kahjustava mõju eest. Eriti tugev on gaaside mõju kriitilise ristlõike kohal, kus on kõige kõrgem temperatuur. Mõnikord on düüsi suund muudetav, mis võimaldab muuta reaktiivjõu vektori suunda. Näiteks kosmoselennuki kiirendite düüsid on hüdrauliliste ajamite abil kallutatavad kahes tasandis mõne kraadi võrra.
Tahkekütusraketi eelised
Tähtsaimaks eeliseks võrreldes vedelkütusmootoriga on suhteline odavus ja lihtne väljatöötamine ja valmistamine, samuti võimalus skaleerimiseks, mis tähendab, et tulevase suure mootori omadusi saab uurida kasutades väikesi mudeleid, peale seda ei tekita suure mootori valmistamine raskusi. Just seetõttu kasutavad kõige suuremad olemasolevad rakettmootorid tahkekütust. Tahkekütusraketid on oluliselt töökindlamad kui vedelkütusraketid. Vedelkütusrakettidel on tavaliselt palju liikuvaid osi, mis töötavad kõrgetel temperatuuridel ja rõhkudel. Tahkekütusrakettidel aga liikuvad osad praktiliselt puuduvad ja seetõttu polegi neis millelgi peale korpuse ja düüsi katki minna. Üks võimas tahkekütusrakett võib asendada mitut väiksema võimsusega vedelkütusraketti, ületades neid lihtsuse ja töökindluse poolest. Täiendavaks eeliseks on tahke kütuse suur tihedus. Tihedam kütus võtab vähem ruumi ja seetõttu on tahkekütusraketi astmete mõõtmed väiksemad kui vedelkütusraketi astmete omad. Seetõttu on tahkekütusraketi valmistamine ja transport odavam ning lihtsustab ka stardiseadeldisi. Lisaks sellele on tahkekütusega astmed tugevamad ja nad taluvad suuremaid kiirendusi. See aga tähendab, et koormise orbiidile viimine võib toimuda efektiivseima skeemi järgi, samuti lihtsustub astmete korduvkasutus. Kompaktsus ja suurte ülekoormuste talumine stardil on üheks põhjuseks, miks viimasel ajal kasutatakse tahkekütusrakette ka kontinentidevahelistes ballistilistes rakettides.
Tahkekütusraketi puudused
Põhiliseks tahkekütusrakettide puuduseks on tahkekütuse suhteliselt väike eri-impulss, mis näitab kui palju tõukejõudu me ajaühikus düüsidest väljastatud massi ühiku kohta saame. See aga tähendab, et eri-impulsi vähenemisega kasvab raketi stardimass ning seega ka raketi ja stardikompleksi hind. Seetõttu püüavad konstruktorid saavutada võimalikult suurt eri-impulssi ja kui võimalik, kasutada vedelkütusrakette. Tahkekütusrakette kasutatakse aga sageli kanderakettide esimeste astmete puhul, kui suure tõukejõu madal hind on olulisem stardimassi kasvust. Tavaliselt kasutatakse neid esimestel astmetel stardikiirenditena, mis töötavad samaaegselt põhiraketi vedelkütusmootoriga ja arendavad tõukejõudu, mis on vajalik raketi õhkutõusuks ja algkiiruse saavutamiseks. Teiseks tahkekütusraketi puuduseks on tõukejõu reguleerimise ja korduvkäivituse puudumine. Tegelikult on tehnilised vahendid selleks olemas ja neid on katsetatud, kuid nad muudavad mootori oluliselt keerulisemaks, kallimaks ja vähem töökindlaks ning seetõttu pole neid praktiliselt kasutatud. Sellest hoolimata on võimalik mootori tõukejõudu programmeerida valmistamise ajal. Lennu ajal võib tõukejõud muutuda suurtes piirides vastavalt eelnevalt programmeeritule – näiteks vähendades tõukejõudu tihedate atmosfäärikihtide läbimisel, et vähendada aerodünaamilist õhusurvet. Enamiku vedelkütusrakettide tõukejõud on reguleeritav vaid väikeses vahemikus. Vedelkütusega mootor muutub tunduvalt keerukamaks, kui on vajalik töötamise käigus tõukejõudu oluliselt muuta.
Muud kasutusalad
Tänu kompaktsusele ja võimele arendada suurt tõukejõudu kasutatakse tahkekütusrakette ka siis, kui on vaja lühiajalist suurt kiirendust, näiteks kosmoselaevade avariipäästesüsteemides. Võimas tahkekütusrakett paigaldatakse raketi ülaossa ja avarii korral viib see kosmoselaeva kiiresti ohutusse kaugusse, kus rakett eraldub ja kosmoselaev maandub langevarjude abil. Teise kasutamise näitena võib tuua pidurdusmootorid. Need on suunatud düüsidega ettepoole ja peavad kiiresti eraldama äratöötanud astme, et vältida kokkupõrget järgmise astmega. Väikesed tahkekütusmootorid kustutavad maandumisaparaatide jääkkiiruse langevarjudega maandumisel. Sarnast süsteemi kasutati ka Marsi maandumissondidel.
Valga lennuväli
Valga lennuväli oli Valga lähedal Jaanikesel olnud NSV Liidu sõjalennuväli. Vahepealse lennuvälja ala on jälle kasutusel põllumaana.
Lazar Matvejev
Lazar Matvejev (sündinud 8. mail 1927 Krasnojarski krais) on endine KGB töötaja.
Aastatel 1982–1989 teenis ta Saksa Demokraatlikus Vabariigis KGB ja Stasi koordinaatorina. Teiste seas töötas tema alluvuses ka Vladimir Putin.
2017. aastal osales president Putin koos endiste töökaaslaste Tšemezovi ja Tokareviga oma endise ülemuse Matvejevi juubelil, kus anti üle kingitused.
Areng (raamatukauplus)
"Areng" oli raamatupood Tallinnas aadressil Narva mnt 6.
Raamatupoe eelkäijaks peetakse 1923. aastal avatud Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse raamatupoodi. See pood nimetati 1941. aastal ümber "Rahva Raamatuks", 1950. aastal aga "Kauplus nr 20-ks". Aastast 1953 kandis nime "Areng".
Aastast 1997 kuulus raamatupood osaühistule Libri A & O.
Hilda Uusküla
Hilda Uusküla (13. veebruar 1925 Pervomaiski rajoon, Krimmi oblast, Vene NFSV – 17. juuli 1991 Tallinn) oli Eesti NSV kohtunik.
Ta oli alates 1944. aastast rahvakohtu sekretär, alates 1950. aastast Viljandi rajooni I jaoskonna rahvakohtunik, seejärel Eesti NSV Kohtuministeeriumis, 1954–1956 Tallinna Kalinini rajooni I jaoskonna rahvakohtunik, seejärel kuni 1982. aastani Eesti NSV Ülemkohtu liige.
Olles ENSV Ülemkohtu kohtunik mõistis Hilda Uusküla 1959 jaanuaris Mart Niklusele Vene NFSV paragrahvide 58-4 ja 58-10 järgi (koostöö rahvusvahelise kodanlusega ja nõukogudevastane propaganda) 10 aastat vabadusekaotust koos vangistusele järgneva kolmeaastase asumisega. Kuna riiklikke kuritegusid arutas kohe Ülemkohus, mille otsused olid lõplikud, siis edasikaebamisvõimalust ei olnud. Niklus oli hoidnud ühendust välismaale ning saatnud läände sõnumeid ja fotosid.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Aasta parim rannajalgpallur
Aasta parim rannajalgpallur on iga-aastane auhind, mis antakse Eesti aasta parimale rannajalgpallurile.
Mõnnuste Jumala Ilmumise kirik
Mõnnuste Jumalailmumise kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Saaremaa vallas Mõnnuste külas ja on tänapäeval varemeis.
Koguduse ajaloost
Saaremaa Kärla luterlikus kihelkonnas siirdus 1848. aastaks õigeusku 25,5% rahvast. Mõnnuste õigeusu kogudus asutati 14. juunil 1851. 1930. aastal oli koguduses 645 liiget. Mõnnuste Kolmainu Jumala Ilmumise kogudus oli Moskva Patriarhaadi Eesti piiskopkonnas esimene, mis likvideeriti kunstlikult 7. juunil 1950 usuasjade voliniku Aleksander Tarassovi ettepanekul Vene Õigeusu Kiriku Nõukogu (VÕKN) poolt. Pärast koguduse ametlikku sulgemist jätkusid teenistused köster Aleksander Alliku kodus kuni 1956. aastani.
Kiriku ajaloost
1857. aastal ehitati Mõnnustesse õlgkatusega puukirik Mõnnuste mõisa rentniku Karolina Schulzi algatusel. Algelise pühakoja kõrvale paigaldati kirikukellad, kirikusse laudadest kujusein (ikonostaas). Puukiriku pühitses ülempiiskop Platon 21. septembril 1857 Jumala Ilmumise auks. Esimene jumalateenistus toimus kirikus 6. detsembril 1857. Kogudus tasus kiriku kasutamise eest üüri 200 rubla aastas.
Steve Mandanda
Steve Mandanda (sündinud 28. märtsil 1985) on Kongo päritolu Prantsusmaa jalgpallur. Ta on Marseille Olympique'i väravavaht ning kuulub ka Prantsusmaa koondisse. Ta on tunnistatud Prantsusmaa liiga Ligue 1 parimaks väravavahiks viiel korral (2008, 2011, 2015, 2016 ja 2018).
Koondisekarjäär
Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi Mandanda 27. mail 2008 sõprusmängus Ecuadori vastu.
Villem
Villem on mehenimi.
2018. ja 2020. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 298. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Villem 407 mehel, 1. jaanuari 2020 seisuga 419 mehel.
Mujāni mõis
Mujāni mõis, ka Mujani mõis (saksa keeles Schloß Mojahn, läti keeles Mujānu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Veide kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Valmiera piirkonnas Kocēni vallas Mujāni külas.
Ajalugu
Mõis on kujunenud Põhjasõja ajal õhku lastud Mujani vasallilinnuse juurde. 1390. aastal on esmamainitud kaubateel Liivi ordu piiri lähedal asuvat Mujāni mõisat (hofe to Moyane), kui seda rentis Riia peapiiskopi vasall Johann von Rosen.
15. sajandi lõpuni kuulus Mujāni Ewald Patkulile. Aastal 1494 kuulus linnus Hans Üxküllile. Aastal 1622 andis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Mujāni koos teiste piirkonna linnuste ja osade mõisatega riigikantsler krahv Axel Oxenstiernale, kelle kätte see jäi mõisate reduktsioonini.
1727. või 1728. aastal annetas Venemaa keiser Peeter II sealse valduse krahv Gustav Reinhold von Löwenwoldele. 1740. aastal oli kinnistu omanik peaökonoomiadirektor vabahärra von Mengden. Koos Kauguri mõisaga kuulus Mujāni XVIII sajandi keskel ja XIX sajandil Mengdenite krahvisuguvõsale.
1801. aasta 15. veebruaril omandas Mujāni 60 000 riigitaalri eest kaardiväerittmeister krahv George Heinrich Ludwig von Mengden. Vahepealsed 50 aastat kuulus valdus Meckidele ja Vietinghoffidele.
1827. aastal tegi Mujāni mõisast, linnusest ja ümbruskonnast markii Paulucci pildialbumi jaoks mõõtmisi ja joonestamisi maamõõtja W. Tusch. Plaanil on näha linnuseala ja teisel pool veskipaisjärve asuv mõisa uus härrastemaja pargiga. Linnusest on järel üks läänenurgas asetsev ümartorn ja juppe nelinurkse ringmüürkastelli loode- ja kirdemüürist.
XIX sajandil olid linnusest alles vaid varemed peale mitmekorruselise nn Valge torni. Sajandi teisel poolel lasi lossi viimane omanik krahv Moritz von Mengden torni II korruse võlvid katta tsementbetooniga. Mõisakompleksist on säilinud veel ait, park ja veski varemed.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 16 ja 1/8 adramaad, sellele allus 296 mees- ning 338 naishinge. Aastal 1641 oli Mujāni ja Dūķeri mõisade suurus 29 ja 1/2 adramaad. Aastal 1734 oli mõisal adramaid 12 ja 6/8, aastal 1757 aga 16 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 13 ja 19/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 13 ja 19/20, aastal 1881 aga 4 ja 14/80, lisaks 16 ja 37/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Jernbaneverket
Jernbaneverketil puudus luba transpordiäri ajamiseks. Ronge vedasid selle asemel litsentseeritud transpordifirmad nagu NSB jt. Transpordifirmasid ei kiitnud heaks JBV, vaid ettevõte pidi rööbasteede lepingute vormis loa saanud litsentsitud transpordiettevõtetele raudtee kättesaadavaks tegema.
Mujāni mõis
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Ellis.
Jernbaneverket
JBV suuremad hooldustööd toimusid tavaliselt hankevoorude ajal, samal ajal kui igapäevast tööd ja hooldust teostasid JBV enda töötajad.
JBV likvideeriti 31. detsembril 2016, misjärel anti ülesanded üle Norra Raudteedirektoraati ja Bane NOR SF´i.
Gaviafilm
OÜ Gaviafilm on Eesti filmitootja. OÜ asutas 1996 Rein Maran, et toota loodusfilme ja telesaateid.
Statens vegvesen
Statens vegvesen on Norra riigiasutus, mis vastutab riigimaanteede ja maakondlike teede ehitamise ja hooldamise ning mootorsõidukite ja liiklejate järelevalve eest igakülgselt. Agentuur koosneb Vegdirektoratetist, 5 piirkondlikust maanteeametist ja 6 teedeosakonnast. Igas piirkonnas on mitu liiklusjaama. Suuremate ehitusprojektide jaoks moodustatakse eraldi osakonnad, mis annavad aru otse piirkondlikele osakondadele.
2003. aastal eraldati Norra riigimaanteede ameti tootmisettevõte riigile kuuluvaks aktsiaseltsiks.
Vienība
Vienība on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas, Degole valla halduskeskus.
Küla asub piirkonna keskusest Tukumsist 9,8 ja Riiast 70,7 kilomeetri kaugusel. Vienība on Degole valla (varem Degole külanõukogu) halduskeskuseks aastast 1989, seal asuvad valla algkool ja raamatukogu. Külas asub Vienība bussipeatus.
Aastal 2018 oli külas 263 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 264.
Budapesti metroo
pisi|[[Budapestis asuva metroo plaan]] Budapesti metroo (ungari keeles Budapesti metró) on Ungari pealinna metroo, mis avati 1896. aastal. See on Mandri-Euroopa vanim metroosüsteem. See koosneb neljast metrooliinist tähistega M1, M2, M3 ja M4. Liinidel, mille kogupikkus on 39,4 kilomeetrit, on kokku 52 jaama.
Kokmuiža mõis
pisi|left|Kokmuiža mõisa häärber Kokmuiža mõis (saksa keeles Kokenhof, läti keeles Kokmuiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Veide kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Valmiera piirkonnas Kocēni vallas Kocēnis.
Ajalugu
Kokmuiža oli varasemal ajal koos Brieži mõisale kuulunud aladega Volmari lossiala osa või vakus. Aastal 1744 annetas Jelizaveta Petrovna mõisa kindral Lubrasele. Tolle pärijaks oli tema vennatütar, mistõttu mõis läks tema surma järel tolle abikaasa Anhorn von Hartwissi valdusse.
Aastal 1763 ostis mõisa 40 000 rubla eest tema sugulane Sebastian Ahorn von Hartwiss. Aastal 1846 omandas mõisa 154 000 rubla eest Hollandi konsul Johann Friedrich von Schroeder. Tema poeg lasi rajada mõisa peahoone ja Inglise pargi.
Aastal 1854 rajati mõisa juurde õllevabrik ja viinaköök. Aastal 1898 toodeti seal 3 323 190 liitrit õlut. Aastal 1913 rajati Kocēni raudteejaamast mõisa juurde 2 kilomeetri pikkune harutee, mis teenindas sealset õllevabrikut.
Aastal 1937 avati mõisa häärberis põhikool, kus töötas dirigent Roberts Zuika.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 36 ja 5/8 adramaad, sellele allus 649 mees- ja 726 naishinge. Aastal 1641 oli Kokmuiža, Mūri, Kauguri ja Volmari mõisade suurus 103 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 31 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 29 ja 7/8, aastal 1757 aga 36 ja 5/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 29 ja 1/2 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid sama palju, aastal 1881 kuulus mõisale aga 9 ja 22/80 adramaad, lisaks 28 ja 53/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 viis karjamõisa: Stukusch, Karlshof, Tornishof, Jehren ja Tilzen.
Hogsback
Hogsback on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas Raymond Mhlaba vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hogsbacki elanikest mustanahalisi aafriklasi 65,69%, valgeid 30,52%, värvilisi 2,24%, India või Aasia päritolu inimesi 0,49% ja teisi 1,07%. Koosa keelt pidas emakeeleks 63,45% inimesi, inglise keelt 27,66%, afrikaani keelt 6,01% ja suulu keelt 0,75%.
Sündinud 15. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 15. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Torma mõis
pisi|Torma mõisa valitsejamaja Foto: Ivar Leidus, mai 2012 pisi|Torma mõisahoone tagakülg Torma mõis (saksa keeles Torma) on endine mõis, mis kuulus Tartumaal Torma kihelkonda. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuvad mõisahooned Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Mõisat on esmamainitud 1493. aastal. 19. sajandi esimesel poolel viidi mõisasüda selle praegusse asukohta, varem asus see 2 kilomeetrit lõuna pool ja kandis saksakeelset nime Padefest.
Namdari
Namdari asub valla keskosas. Sinna jääb Namdari bussipeatus. Looduskaitse all on külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 3 meetrit.
Ikoon (filmistuudio)
Ikoon on Eesti filmitootja. Ettevõte asutati 2001, et toota kino- ja videofilme.
Robert Kõrvits
Robert Kõrvits (sündinud 19. juulil 1980) on eesti muusik ja Rock FM saatejuht.
Ta on ka Dead Furiese bassist ja telesaate "Radar" ajakirjanik.
Isiklikku
Tema isa on Harry Kõrvits, vend on Henry Kõrvits.
Märtsis 2011 abiellus ta Lauraga ja neil on kolm last.
Preilikivi
Noore neiu surma asjaolud jäid rahvale ebaselgeks, seetõttu on tekkinud mitmeid versioone. Ametlikult uppus Margarethe Victoria 27. juunil 1903 Lõuna-Tartumaal Löwenhofis (Kuigatsis). Kuna enesetapjaid kirikuaeda matta ei tohtinud, leidis isa talle viimse puhkepaiga Kärde mäe lõunapoolse oru veerul. Suur looduslik kivi Stackelbergide sisseraiutud vapi ja nimega olevat jäänud haua jalutsisse, sest preili ei surnud loomulikku surma.
Kivil seisis mustast kivist rist, haua peatsis tahvel täieliku nimega. Lõhutud risti tükke võib veel praegugi näha, tahvel on kaduma läinud. Hauakivi juurde viib nulgudega ääristatud rada. Kivisse raiutud vapikilbil on all kolm mäge, millel kaks pärnatüve kahe paremale ja vasakule alla rippuva lehega. Murtud tüved lehtedega sümboliseerivad Stackelbergide suguvõsa, mida võib küll murda, aga ei saa hävitada, sest tugevatest juurtest sirguvad uued harud.
Victor von Stackelberg olevat tahtnud Kärde mäele ehitada ka kabeli, kuid mõtteks see jäigi. Kui ajalugu poleks pöördunud, võinuks sellest kohast saada Stackelbergide perekonna matmispaik. Rahva hulgas on enesetapu ajendina nimetatud õnnetut armastust mõisatöölise või talupoisi vastu, aga ka kihlatut – Kuremaa noorparuni – reetlikku käitumist. Aegade jooksul on neiu uppumiskohana nimetatud Kuremaa järve, Elva järve, Väikest Linajärve, Kärde tiiki ja Endla järve.
Plaueni Lutheri kirik
Plaueni Lutheri kirik on kirik Saksamaal Plauenis. Kirik ehitati aastatel 1693–1722. See on üks vanemaid barokseid tsentraalkirikuid Saksimaal. Praeguse nime sai kirik 1883. aastal seoses Martin Lutheri 400. sünniaastapäevaga. Kirikus saab näha 15. sajandist pärinevat tiibaltarit ja gooti stiilis kooriruumi.
Ajalugu
Lutheri kirik on vanuselt teine kirik Plauenis. Nurgakivi pandi sellele pärtlipäeval, 24. augustil 1693. Nii kandis kirik apostel Bartolomeuse nime. Ehitus kestis 29 aastat. Kirik pühitseti sisse 10. detsembril 1722. Pühitsemise puhul kinkis Leipzigi linna raad kirikule hilisgooti stiilis tiibaltari (hilisrenessansi ajal laiendatud). Altari valmistas 1495. aasta paiku üks Erfurdi meister. Varem asus see Leipzigi Tooma kirikus.
Plaueni Lutheri kirik ehitati algselt Plaueni surnuaia kirikuks. Surnuaed rajati 1548. aastal. Kirikus peeti vaid matusetalitusi ja mälestusjumalateenistusi. Pärast Leipzigi lahingut 1813. aastal oli kirik kasutusel ka laatsaretina. 1834. aastal pühitseti orel. Aastatel 1840–1861 oli kirik Plaueni katoliku koguduse jumalateenistuste pidamise paigaks. Ümberehituse käigus 1877–1878 sai kirik ka uued kellad.
Sanni
Sanni Mari Elina Kurkisuo (esinejanimega Sanni; sündinud 26. mail 1993 Lohjas) on soome laulja, laulutegija ja näitleja.
Plaueni Lutheri kirik
Ajalugu
Kiriku ümber asunud surnuaias lõpetati matmine 1899. aastal seoses uue surnuaia kasutuselevõtuga. Kirik, mida seni tunti surnuaiakirikuna, nimetati 1883. aastal Martin Lutheri 400. sünniaastapäeva auks ümber Lutheri kirikuks. Plaueni Lutheri kogudus asutati 3. aprillil 1893. Aastal 1900. sai kirik endale „väärilised“ uued kellad. Aastatel 2008–2010 teostati kirikus siseremont ja põhjalikult remonditi varisemisohtlikku torni. Ehitus lõppes 2010. aasta detsembris kolme uue kella pühitsemisega. Kellad valati Innsbruckis. Tuntuks sai kirik Saksamaa taasühinemise ajal 1989. Küljeportaali ees, täpselt raekoja vastas süüdati protesti märgiks tuhanded küünlad. Küünlavaha jäljed on trepiastmetel praeguseni näha. Seda kohta tuntakse nüüd Küünlaportaalina. Meeleavalduse kümnendal aastapäeval avati kiriku seinal mälestustahvel.
Sanni
Tema tuntuim roll pärineb filmist "Miss Farkku-Suomi" (2012).
Plaueni Lutheri kirik
Orel
Kirikus asub 29 registri, kolme manuaali ja pedaaliga orel, mis ehitati 1926. aastal Dresdenis Jehmlichi töökojas.
Orelil on järgmine dispositsioon:
Sanni
Ta on osalenud telesaates "Vain elämää / Laula mu laulu" neljandal hooajal aastal 2015 ning aastal 2017 sügishooajal. 2016. aasta seisuga on ta üks Soome tänapäeva populaarsemaid lauljaid.
Sanni elab koos oma elukaaslase, Soome modelli ja raadiosaatejuhi Shirly Karvineniga Soomes Helsingis.
Stožice staadion
pisi| Stožice staadion on mitmeotstarbeline staadion Ljubljanas Sloveenias. See on Sloveenia jalgpallikoondise ja NK Olimpija Ljubljana kodustaadion.
Degole vald
pisi|Degole mõisa häärber Degole vald (läti keeles Degoles pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Slampe, Irlava, Tume, Lestene ja Smārde vallaga.
Valla pindala on 67,4 km². 2016. aasta seisuga elas seal 685 inimest. Valla keskus on Vienība küla. Vallavanem on Lidija Legzdiņa (ka Tume valla vallavanem).
Ajalugu
Vald on kujunenud Degole mõisa (Degahlen) maadele. Aastal 1945 moodustati Irlava vallas Degole külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1960 liideti sellega Mežnieki külanõukogu sovhoosi Irlava alad, aastal 1962 aga likvideeritav Praviņi külanõukogu. Aastal 1968 liideti sellega Slampe külanõukogu sovhoosi Vienība maad. Aastal 1973 arvati osa sellest Lestene külanõukogu koosseisu. Aastal 1975 arvati külanõukogu koosseisu osa Viesātase ja Irlava külanõukogust, aastal 1977 veel osake Irlava külanõukogust. Aastal 1979 arvati osa Degole külanõukogu maadest Irlava ja Jaunpilsi külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 moodustati Degole külanõukogust Degole vald. 2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on mitmed nimetud looduskaitsealused põlispuud.
Asustus
2011. aastal elas vallas 579 lätlast, 63 venelast, 26 valgevenelast, 12 ukrainlast, 2 poolakat ja 17 leedulast.
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Sireniki keel
20. sajandi alguses rääkis sireniki keelt umbes 130 inimest, 1954. aastal umbes 30 ja 1988. aastal vaid neli inimest. Viimane sireniki keelt emakeelena rääkija suri Sireniki külas 1997. aastal. Sireniki külas elavad eskimod räägivad tänapäeval Kesk-Siberi jupiki keelt.
Bardzice
Bardzice on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Radomi maakonnas Kowala vallas. Bardzice asub Radomist umbes 11 km lõunas.
Bardzicet on esmamainitud 1418. aastal.
306 eKr
306. aasta eKr
Queensberry Bay
Queensberry Bay (afrikaani keeles Queensberrybaai) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas. Queensberry Bay asub India ookeani rannikul.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Queensberry Bay elanikest valgeid 81,09%, mustanahalisi aafriklasi 17,49%, värvilisi 0,95% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,24%. Inglise keelt pidas emakeeleks 70,45% inimesi, afrikaani keelt 15,60% ja koosa keelt 12,53%.
Veiko
Veiko on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 111. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Veiko 1559 mehel.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Veiko 1547 mehel. Veiko on Eestis populaarsuselt 113. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Veiko vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,82 ning Rapla maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 19,68. Ralf on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 42).
Farīd ud-Dīn ‘Aţţār
Abū Ḥamīd bin Abū Bakr Ibrāhīm (u 1145 – u 1221) ابو حامد بن ابوبکر ابراهیم), pseudonüümidega Farīd ud-Dīn (فرید الدین) ja ‘Aţţār (عطار, "apteeker") ehk Neyshābūri Aṭṭār, oli iraani luuletaja ja sufistlik filosoof, kelle looming avaldas suurt mõju pärsia luulele ja sufismile.
Degeneratsioon
Degeneratsioon on taandareng, mandumine, allakäik; väärastumine.
Sõnal on ka konkreetsemaid tähendusi:
Tórsvøllur
Tórsvøllur on jalgpallistaadion Tórshavnis Fääri saartel. See on Fääri saarte jalgpallikoondise kodustaadion.
Otto Ernst von Haffstein
Otto Ernst von Haffstein (sündis 26. detsember 1715 Kokneses ) oli Liivimaa aadlikust Venemaa keisririigi sõjaväelane (major) ning mõisnik Eesti- ja Liivimaal.
Haffsteinide suguvõsast põlvnenud Otto Ernst von Haffstein sündis Võnnu kreisikomissari Johann Haffsteini ja Christina Elisabeth von Bornmanni pojana. Tema ema oli tulevase Austria generalissimuse Gideon Ernst von Laudoni (1717–1790) ema Sophia Eleonora kaksikõde.
Teenis Venemaa keisririigi armees, kus ülendati majoriks (hiljemalt 1742 ).
Ta oli Vecbebru (Bewershof; 1745), Kusa (Kussen; 1747...1752) , Lubeja (Lubey) , Taevere (Taifer) ja Keila mõisa (Kegel) rentnik.
Perekond
Otto Ernst von Haffstein abiellus 15. märtsil 1745 Meņģele mõisast pärit Katharina Luisa von Banckauga (sünd. 26. juunil 1718 Kokneses), kes oli Otto Conrad von Banckau ja Christine Maria von Patkuli tütar. Abielust sündisid:
Sõnarna
Sõnarna (ukraina keeles Синарна) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 328. Pindala on 1,482 km².
Aadussoo
Nimede eestistamisel määrati Aadussoo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Adamson (1937. aastal Pärnus), Adosohn (1937. aastal Pärnus) ja Adoson (1936. aastal Torgu vallas).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aadussoo Eestis 27 mehel ja 23 naisel.
Trablice
Trablice on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Radomi maakonnas Kowala vallas. Trablice asub Radomi kesklinnast umbes 5,5 km lõunas.
Küla on esmamainitud 1452. aastal.
Ūdri
Ūdri on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas.
Ūdri asub valla kirdeosas.
Aastal 2007 oli külas 6 elanikku.
Gabriel Barbosa
Gabriel Barbosa Almeida (tuntud ka lihtsalt nime all Gabriel; sündinud 30. augustil 1996 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Flamengo.
Klubikarjäär
2004. aastal liitus ta Santose noorteakadeemiaga. Santose esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi 2013. aasta jaanuaris vaid 16-aastaselt. Klubi meeskonnas lõi ta esimese värava sama aasta 22. augustil karikavõistlustel Copa do Brasil mängus Grêmio vastu.
31. augustil 2017 suundus ta üheks hooajaks laenulepingu alusel Portugali Benficasse. Ta lahkus Benficast juba järgmise aasta jaanuaris, olles esindanud meeskonda ainult viies mängus. Ainsa värava Benfica kasuks lõi ta karikavõistluste Taça de Portugal mängus Olhanense vastu.
2018. aasta jaanuaris sõlmis Gabriel üheks hooajaks lepingu taas Santosega. Ta lõi 2018. aasta hooajal Brasiilia kõrgliigas 18 väravat ja oli sellega suurim väravakütt liigas. 1. septembril tegi ta mängus Vasco da Gama vastu kübaratriki. Lisaks valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2019. aasta alguses sõlmis ta aastapikkuse laenulepingu Flamengoga. Ta võitis 2019. aastal Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused, Brasiilia meistrivõistlused ja Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused. Brasiilia kõrgliigas lõi ta kokku 25 väravat, millega oli teist hooaega järjest liiga suurim väravakütt. Enne teda oli Brasiilia kõrgliigas ühel hooajal enam väravaid löönud 2004. aastal Washington (34 väravat, kuid toona mängiti liigas 46 mängu). Ta valiti teist hooaega järjest liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta novembris võitis Flamengo Copa Libertadorese finaalis Gabrieli kahe hilise värava toel Argentina klubi River Plate'i tulemusega 2:1. 2019. aasta Copa Libertadorese hooajal oli ta üheksa väravaga suurim väravakütt ning valiti sel hooajal parimaks Lõuna-Ameerikas klubijalgpalli mängivaks jalgpalluriks.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta Flamengoga püsiva lepingu. Samal aastal tuli ta klubiga teist aastat järjest Brasiilia meistriks. Kuigi Gabriel ei olnud sel hooajal nii resultatiivine kui eelmine ja üle-eelmine hooaeg (2020. aastal Brasiilia liigas 14 väravat) valiti ta kolmandat hooaega järjest liiga hooaja sümboolsesse koosseisu, lisaks fännide poolt hooaja parimaks mängijaks (Craque da Galera).
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Gabriel 29. mail 2016 sõprusmängus Panama vastu. Selles mängus lõi ta ka oma esimese värava koondise särgis.
Ta kuulus Brasiilia koondisse sama aasta juunis toimunud Copa América Centenariol. 8. juunil lõi ta värava mängus Haiti vastu.
Ta kuulus 2016. aasta suveolümpiamängudel Brasiilia olümpiakoondisse tulles jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia meeskonna olümpiavõitjaks.
Metallidetektor
Metallidetektor ehk metalliotsija on metallesemete otsimise seade.
Sellel on väga palju kasutusalasid, näiteks lennujaamades ja suurematel üritustel turvalisuse tagamine, hobi korras mitmesuguste metallesemete ja miinide otsimine.