cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kelgutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
Rada
Olümpia kelgu- ja bobirada on üks maailma kiireimaid, kus kohati võib kiirus olla 145 km tunnis. Rada on kritiseeritud selle turvalisuse pärast, kuna treeningutel on juhtunud mitmeid õnnetusi. Neis halvim õnnetus juhtus Gruusia sportlase Nodar Kumaritašviliga, mis lõppes surmaga, kui ta lendas viimases kurvis rajalt välja vastu raja tugiposti.
Theodorus I
Monoteletismi taunimine
Aastal 648 andis Konstans II välja edikti "Typos". Paavsti saadik (apocrisiarius) Anastasius keeldus seda tunnustamast, ta arreteeriti ja saadeti Trabzoni (Trapezunt) eksiili. Placidia palees asunud ladina kabel lammutati.
Kelgutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
Medalitabel
Kelgutamises jagatud medalid riigiti.
Theodorus I
Monoteletismi taunimine
Paavst suri vahetult pärast Typose avaldamist ja ei jõudnud seetõttu selle kohta ametlikku avaldust teha.
Kelgutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
Ühekelk
Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 38 Olümpiavõitja 2006: Armin Zöggeler, Itaalia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Theodorus I
Olud Roomas
Theodorus I paavstiks saades kavandas Bütsantsi väeregistraator (cartularius) Mauritios koos Itaalias viibivate Bütsantsi vägedega vandenõu Bütsantsi eksarhi Isaakiose vastu. Eksarh saatis sacellarius Donuse endale truuks jäänud üksustega Rooma. Kui Donus jõudis Rooma, alistusid vandenõu osalised talle ja Mauritios hukati. Isaakios suri mõni aeg hiljem südamerabandusse.
Liturgilised otsused
Theodorus I ajal toodi Palestiinast Rooma Santa Maria Maggiore basiilikasse Jeesus Kristuse sõime reliikvia.
Kelgutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
Kahekelk
Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 20 paari Olümpiavõitja 2006: Andreas Linger -Wolfgang Linger , Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Theodorus I
Ordinatsioonid
Theodorus I ordineeris 46 piiskoppi, 21 preestrit ja 4 diakonit.
Kelgutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
Ühekelk
Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 29 Olümpiavõitja 2006: Sylke Otto , Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Haute-Vienne'i departemang
Haute-Vienne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.
Departemangu keskus ja suurim linn on Limoges. Teiste linnade elanike arv ei ületa 20 000.
Geograafia
Haute-Vienne'i departemangus asuvast Chéonnaci vallast saab alguse Charente'i jõgi.
Naaberdepartemangud on Creuse'i, Corrèze'i, Dordogne'i, Charente'i, Vienne'i ja Indre'i departemang.
Departemang jaguneb poliitiliselt:
Antituum
Antituum on antiaatomi tuum. Antituum koosneb antiprootonitest ja antineutronitest. Kohtumisel tavalise tuumaga annihileeruvad antituuma antiosakesed tuuma vastavate osakestega. Iga nukleoni annihileerumisel tekib kaks suure energiaga footonit, mis kannavad ära osakese ja antiosakese massist tuleneva energia. Kui antituumas on antiprootoneid ja antineutroneid sama palju kui temaga põrkunud tuumas prootoneid ja neutroneid, siis hävib antituum täielikult (muutub täielikult gammakiirguseks). Antituumas võib annihilatsiooni põhjustada ka kokkupõrge üheainsa neutroni või prootoniga. Selle kokkupõrke ja annihilatsiooni tulemusena vabaneb piisavalt energiat, et tuuma väiksemateks tuumadeks lõhkuda.
Theodorus I
Ordinatsioonid
Tema ajal sai preestriks (kardinalpreestriks) hilisem paavst Martinus I.
Theodorus I kultuuriloos
Theodorus I ajal ehitati Rooma San Stefano Rotondo kirik, mida ta lasi kaunistada ning kuhu ta lasi viia pühakute Primuse ja Felicianuse reliikviad.
Tema ajal ehitati Rooma San Valentino kirik.
Tema ajal ehitati Lateraani palees San Silvestro kabel ja San Paolo fuori le Mura kirikusse samuti üks kabel.
Teda on kujutatud Rooma San Giovanni in Fonte kiriku mosaiigil.
Surm
Theodorus I suri 14. mail 649 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Foxe'i väin
thumb|400px Foxe'i väin (inglise keeles Foxe Channel) on väin Põhja-Ameerika kirdeosas, Põhja-Jäämere osa. Eraldab Southamptoni saare Belli poolsaart Baffini saare Foxe'i poolsaarest, ühendab Foxe'i lahte Hudsoni väina ja lahega.
Väin on saanud nime inglise maadeavastaja Luke Foxe'i auks.
Metsaküla (Hiiumaa)
Metsaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Metsaküla küla piirneb põhjas Heigi, läänes Kurisu, lõunas Lilbi ja Leigri ning idas Koidma külaga.
Nimi
Kohanimi tuletub metsa rajatud talult. Kohanime on esmamainitud 1725–1726 kujul Metza.
Loodus
Küla kaguosa hõlmab Pihla-Kaibaldi looduskaitseala. Küla läbivad Kurisu jõgi, Armioja ja Rima oja.
Talud
Metsaküla ajaloolised talud 1917
Ajalugu
Metsaküla kuulus ajalooliselt Lauka mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas mõisa alal talunik Metza Jack. 18. sajandi lõpus oli moodustunud küla ja asus karjamõis (Bekhof). 1835 oli külas kaks talu, mille peremehed olid Thomas Sedrik ja Jüri Ulla. 1917 oli külas 16 talu. Metsaküla kuulus 1977–1997 Kurisu koosseisu.
Taristu
Metsaküla läbib põhjast lõunasse Laasimetsa tee, millega ristub Koidmasse viiv metsatee.
Sberbank
Sberbank Rossii (Сбербанк России ОАО, lühend sõnadest "сберегательный банк" 'hoiupank') on Venemaa ja Ida-Euroopa suurimaid pankasid. Sberbanki peakorter asub Moskvas.
Panga asutamise ajaks loetakse 1841. aastat, mil loodi Venemaa esimene hoiukassa.
Sberbanki enamusosanik on Venemaa Föderatsiooni Keskpank.
Panga president ja juhatuse esimees on 2007. aastast alates German Gref.
Ene-Reet Veiper
Ene-Reet Veiper (sünninimi Ene-Reet Maremäe; sündinud 13. märtsil 1935) on eesti ajakirjanik ja sportlane.
1951. aastal võitis ta NSV Liidu noorte meistrivõistlustel võrkpallis Eesti naiskonnas pronksmedali.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia ajakirjanduse eriharu esimese lennu. Ta oli kuni 2019. aastani ajalehe Elukaar peatoimetaja.
Aastatel 1997–2015 oli ta Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühingu juhatuse liige.
Drum and bass
Drum and bass ('trumm ja bass'), ka drum'n'bass, d'n'b, DnB ja D'n'B on elektroonilise muusika stiil, mis on välja arenenud reivist ja jungle-muusikast. Selle alguseks loetakse 1990. aastate algust Suurbritannias. Stiili iseloomustab kiire tempo, trumm (tavaliselt 160–180 lööki minutis) koos raske, vahel ka keeruka bassikäiguga, ja süntesaatorihelid.
Ene-Reet Veiper
Isiklikku
Tema õed on arhitekt Malle Meelak, võrkpallur Ello-Ragne Maremäe ja kergejõustiklane Illa-Lea Pettai. Nende isa oli sõjaväelane Jaan Maremäe.
Drum and bass
Drum and bass 'i populaarsus oli oma hiilgeajal võrreldav teiste Suurbritannias sündinud stiilidega, näiteks big beat 'i ja hard house 'iga.
Drum and bass sisaldab eri stiile. Algupärane Jamaica dub ja reggae kõla on olnud väga suureks mõjutajaks jungle 'i ja drum and bassi tekkimisel. Teine osa stiilist on suuresti mõjutatud breakbeat 'ist.
Drum and bass 'i alastiilide hulka kuuluvad breakcore, ragga jungle, hardstep, darkstep, techstep, neurofunk, ambient drum and bass, liquid funk ehk liquid, drumfunk, funkstep, sambass ja drill'n'bass.
Drum and bass on mõjutanud mitmeid stiile: hiphopi, big beat 'i, dubstep 'i, house 'i, trip hop 'i, ambient-, tekno-, rokk- ja popmuusikat.
Drum and bass on endiselt kõige kuulsam Suurbritannias, kuid on populaarne ka Madalmaades, Belgias, Uus-Meremaal, Kanadas ja Austraalias.
Tänapäeval on drum and bass üks underground-muusika stiile, avaldades mõju popmuusikale ja kultuurile.
Stanisłaŭ Šuškievič
Stanisłaŭ Šuškievič on GULAG-is vangis olnud valgevene luuletaja Stanisłaŭ Šuškieviči poeg. Sai hariduse Lenini nimelises Valgevene Riiklikus Ülikoolis Minskis, kus ta omandas tehnikadoktori kraadi. Hiljem oli ta sama ülikooli prorektor (1986–1990). Astus poliitikasse, protestides Nõukogude Liidu katsete vastu maha salata 1986. aasta Tšornobõli tuumakatastroofi.
Valiti 1990 rahvuslasest "reformikommunistina" parlamenti ja etendas võtmeosa Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ) loomisel NSV Liidu järeltulijana. Vabaturureformide toetajana vastustas Šuškievič Valgevene majanduse ja välispoliitika joondamist Venemaa järgi.
Välislingid
Eelnev: - Valgevene Ülemnõukogu esimees 1991–1994 Järgnev: -
Gamavit
Gamavit on kompleksne immunomodulatoorne süstelahuse preparaat, mille aktiivne koostisosa on emulsified denatured placenta (PDE) ja mida võidakse manustada osadele loomadele (kassid, hobused, lehmad, koerad jt).
Gamaviti valmistamisel kasutatav platsenta on inimpäritolu.
Ravimi koostisse kuuluvad:
Gamavit on 2000 aastal registreeritud veterinaarravim mille töötasid välja N. F. Gamaleya Research Institute of Epidemiology and Microbiology teadlased.
Düsmenorröa
Düsmenorröa ehk valulik menstruatsioon on haiguslik seisund, mil menstruatsiooniga kaasub tugev valu, mille tõttu naise toimetulek olulisel määral häirub.
Düsmenorröad klassifitseeritakse RHK-10 järgi koodidega N94.4, N94.5, N94.6.
Piraadipartei
pisi|Rahvamass [[3. juuni 2006 demonstratsioonil Rootsis, mida tuntakse ka piraatide demonstratsiooni nime all]] Piraadipartei on rahvusvaheline informatsioonivabaduse ja liberaalsete kodanikuõiguste eest seisev poliitiline liikumine, mis on alguse saanud Rootsi Piraadiparteist. Liikumise eesmärkide hulka kuulub autoriõiguse ja patentidega seotud seaduste reform, riigiaparaadi ja otsustusprotsesside muutmine läbipaistvamaks ja reformid liberaalsete kodanikuõiguste vaimus (narkopoliitika, soopoliitika jne).
Kalev Kuljus
Kalev Kuljus (sündinud 18. juunil 1975 Tallinnas) on eesti oboemängija, orkestrant, pedagoog.
Piraadipartei
Liikumisega seotud piraadiparteid pole lasknud end liigitada poliitilisel spektril parem- ega vasakparteiks, vaid rõhutavad oma pragmaatilisust ja valmisolekut koostööks eri poliitiliste partneritega.
2010. aastal loodi ametlikult rahvusvaheline piraadiparteide liit Pirate Parties International (PPI), piraadiliikumisel on ka organisatsioon Piirideta Piraadid (Pirates without Borders), mis koondab eraisikuid ja parteiväliseid organisatsioone.
Euroopa Piraadipartei
Juunis 2007 said piraadiparteide esindajad Viinis kokku, et arutada liikumise tulevikku, mille tulemusel võeti 2008. aastal Uppsalas vastu nn Uppsala deklaratsioon, mis määratles piraadiliikumise eesmärgid Euroopas ja seadis ühised plaanid Euroopa Parlamendi valimisteks. Rootsi Piraadipartei sai järgnenud 2009. aasta valimistel Euroopa Parlamendis ühe koha, 2011. aastal tõusis see kahe kohani.
Praha deklaratsiooniga 2012. aasta aprillist pandi alus Euroopa piraadiparteide liidu loomisele, mis päädis Euroopa Piraadipartei asutamisega 2014. aasta kevadel.
Euroopa Piraadipartei eesmärgiks koordineerida piraatide koostööd Euroopas ja organisatsiooni üheks väljundiks on Euroopa Parlamendi valimisteks liikmesriikide piraadiparteidele ühtlustatud tuumplatvormi tagamine. Programmi täiendati uuesti 2019. aasta valimisteks ning selle alusel pääses Euroopa Parlamenti neli piraati kahest Euroopa Liidu riigist.
Piraadiliikumine Eestis
Eestis asutati 2009. aasta juuni lõpus Rootsi Piraadipartei eeskujul MTÜ Piraadipartei, kuid erakonna loomiseks vajaliku 500 liikme piiri pole see ületanud. Eesti Piraadipartei on Piraadiparteide Internatsionaali liige ja Euroopa Piraadipartei asutajaliige.
Tuule kõrts
Tuule kõrts (läti Vējkrogs) on Lätis vana Tartu–Riia maantee ääres asunud kõrts, kus Kristjan Jaak Peterson väidetavalt kirjutas oma luuletuse "Laul".
Tänini säilinud kõrtsihoone asub umbes 15 km Valmierast Riia pool Rubene ja Stalbe vahel Raiskumsi vallas Vējkrogsi külas. Sinna suunavad läti- ja eestikeelsed teeviidad ning hoonel on mälestustahvel.
Mossi vald
Valla halduskeskus on Moss.
2019. aastani kuulus vald toonasesse Østfoldi maakonda. 2020. aastal liideti Rygge vald Mossi vallaga.
Moli vald
Mol on vald Belgias Antwerpeni provintsi kirdeosas Turnhouti ringkonnas.
Valla pindala on 114,26 km², elanike arv 33 054 (1. jaanuar 2007).
Jaak Veski
Jaak Veski (5. oktoober 1956 – 24. veebruar 1994) oli paljude populaarsete eesti laulusõnade autor.
Ta lõpetas 1975. aastal Märjamaa Keskkooli (26. lennu).
Looming
Tema kirjutatud sõnadega laule on esitanud peamiselt Anne Veski.
Isiklikku
Tema abikaasa aastatel 1977–1981 oli Anne Veski, nende tütar on diplomaat Kerli Veski.
Moli vald
Postel piirneb põhjas Hollandi küla Reuseliga; Rauw piirneb idas Limburgi provintsi linna Lommeliga. Teised naabervallad on Geeli vald, Meerhouti vald, Baleni vald, Arendonki vald, Retie vald ja Desseli vald. Mol on Baleni, Meerhouti ja Desseli vallale kultuuri-, tuletõrje-, tervishoiu- ja hariduskeskus.
Nino Burdžanadze
Nino Burdžanadze (gruusia keeles ნინო ბურჯანაძე; sündinud 16. juulil 1964 Khuthaisis) on Gruusia poliitik ja jurist, parlamendispiiker aastatel 2001–2008, sh 2003–2004 ja 2007–2008 presidendi kohusetäitja.
Moli vald
Mol on kuurortlinn metsade vahel paiknevate järvedega. Zilvermeeri järve ääres on valge liivarand.
Tolar
Tolar oli Sloveenia rahaühik.
1 tolar jagunes 100 stotinaks.
Nino Burdžanadze
2002. aastani kuulus Burdžanadze Gruusia Kodanike Liitu, 2003. aasta parlamendivalimistel osales koos Zurab Žvania ja teistega valimisliidus Burdžanadze-demokraadid. Hiljem oli Burdžanadze võimupartei, Ühinenud Rahvusliku Liikumise liige. 2008. aasta sügisel asutas ta uue opositsioonilise partei Demokraatlik Liikumine – Ühtne Gruusia. Ta on üks 2010. aasta sügisel loodud radikaalseid opositsionääre ühendava "Rahvaassamblee" juhte. thumb|vasakul|Nino Burdžanadze
Burdžanadze on kahel korral pidanud tegutsema Gruusia presidendi kohusetäitjana. Esimest korda 23. novembrist 2003 25. jaanuarini 2004 seoses Eduard Ševardnadze sunnitud tagasiastumisega, teist korda 25. novembrist 2007 20. jaanuarini 2008 president Saakašvili poolt rahutuste ajel välja kuulutatud erakorraliste presidendivalimiste eel.
Moli vald
Endises Sluisi pastoraadis on Jakob Smitsi muuseum, kus on eksponeeritud Jakob Smitsi jt Moli koolkonna kunstnike tööd. Nad maalisid Moli maastikke, kuhu kuulusid ka tuulikud, millest mõned on säilinud.
Tolar
Valuutatähis standardi ISO-4217 järgi on SIT.
Tolar võeti kasutusele 8. oktoobril 1991 ja asendati 1. jaanuaril 2007 euroga. Maksete teostamine tolarites oli Sloveenias lubatud 14. jaanuarini 2007.
Eesti Panga 28. novembri 2006 kursi järgi maksis 1 tolar 0,0652905 Eesti krooni.
Mündid
Sloveenias kehtis 9 mündinominaali, kusjuures stotinasid ringluses praktiliselt ei olnud, sest nende ostujõud oli väga väike.
Paberrahad
Sloveenias on välja antud 9 nominaali, kuid 10-, 20- ja 50-tolarised on enamjaolt asendatud sama väärtusega müntidega.
Väljaandmise kuupäevad on kuupäevad, mil need maksevahendid reaalselt ringlusesse lasti. Pangatähtedele endile on märgitud kuupäevad, millal nende trükkimine panga presidentide poolt allkirjastati.
Moli vald
Moli kirdenurgas Hollandi piiri lähedal Posteli külas on 900 aasta vanune Posteli klooster, kus pruulitakse õlut ja valmistatakse juustu.
Nino Burdžanadze
2008. aasta mais toimunud parlamendivalimiste eel oodati, et Burdžanadze kandideerib Ühinenud Rahvusliku Liikumise esinumbrina. Seoses valimisnimekirja koostamisel tekkinud eriarvamustega loobus ta üldse kandideerimast ja asutas pärast suvel aset leidnud sõda Venemaa ja separatistlike piirkondadega sügisel uue opositsioonilise erakonna.
Oisu valla lipp
thumb|Oisu valla lipp Oisu valla lipp oli Eesti haldusüksuse Oisu valla lipp.
Lipp oli kasutusele 11. aprillist 1995 kuni 2005. aastani, mil vald ühines Türi linna ja valla ning Kabala vallaga ühtseks Türi vallaks.
Lipu kirjeldus
Oisu valla lipuks oli ristkülikukujuline vapilipp. Rohelise kanga alaservas ristikulõikeline kollane laid ning rohelise laiu keskel kollane püstine viljapea. Alumine, kollane laid on 1/3 lipu laiusest.
Lipukanga roheline ja kollane, samuti ristikulõige ja viljapea sümboliseerisid Oisu valla elanike traditsioonilist tegevusala - loomakasvatust ja põllundust ning ühtlasi põlist looduslähedast elamisviisi.
Lipu normaalmõõtmed olid 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse vahekord 2:3 ühikut.
Moli vald
Peter Helseni ja tema kaastööliste rajatud 15 kabeliga ristitee Ezaarti külas on kaitsealune mälestis.
Kesklinnas on massiivne Peetruse ja Pauluse kirik 15. sajandist ning selle ees raekoda 18. kuni 19. sajandist. Muid ajaloolisi hooneid on kesklinnas vaid üksikuid.
Stsenaristide loend
''Siin on loetletud filmistsenariste.
Norra ajaloolised piirkonnad
Norra jaotatakse viieks ajalooliseks piirkonnaks (landsdeler), mis hõlmavad maakondi järgmiselt (sulgudes endised maakonnad):
See jaotus põhineb geograafilistel ja murdeerinevustel ning järgib ligikaudu maakonnapiire.
Mõnikord räägitakse Trøndelagi asemel Kesk-Norrast (norra Midt-Norge, uusnorra Midt-Noreg), kuid Kesk-Norra alla arvatakse tavaliselt ka need Møre og Romsdali osad, mis kuuluvad Nidarosi piirkonda (ligikaudselt ajaloolised maakonnad Nordmøre ja Romsdal, kuid mitte Sunnmøre).
Mõnikord arvatakse Rogaland või osa sellest mitte Vestlandeti, vaid Sørlandeti alla.
Svalbardi tavaliselt Põhja-Norra osaks ei arvata.
Jaotusest jäävad välja ka Norra sõltkonnad Bouvet' saar, Kuninganna Maudi maa ja Peeter I saar.
Võrguadapter
pisi|1990. aastatest pärit võrgukaart, mis ühendati [[ISA siin|ISA-siinile ning millel on võrku ühendamiseks nii BNC- kui ka tänapäeval levinum RJ-45-pesa]] Võrguadapter või võrgukaart (inglise k network interface controller (NIC) ehk võrguliidese kontroller) on arvuti või mõne muu seadme riistvara osa, mille kaudu ühendatakse seade arvutivõrku, nt Internetti või kohtvõrku. Võrguadapteri ülesandeks on arvutist saabuvate andmete ettevalmistamine edastamiseks võrgu kaudu, andmete vastuvõtt võrgust ja andmevoogude juhtimine.
Enamikul uuematel arvutitel on emaplaadile sisseehitatud võrguadapter, mis pakub kas Etherneti liidest või traadita Wi-Fi-ühendust. Võrguadapter võib olla ka arvuti laienduskaart ehk võrgukaart, mis sisestatakse emaplaadi pessa. Kui võrgukaart ei ole arvutisse sisse ehitatud ehk integreeritud, siis tüüpiliselt kasutatakse arvutiga ühendamisel PCI-E, USB või Thunderbolt, varem ka PCI, ISA, FireWire või PCMCIA ühendusi.
Juhtmega võrgu puhul ühendatakse kahe seadme võrguliidesed võrgukaabliga. Näiteks võib arvuti ja ruuteri omavahel ühendada Etherneti kaabliga. Võrguadapteril võib olla mitu võrguliidest. Kolme või enama seadme omavaheliseks andmevahetuseks on vaja võrguseadmeid, mis oskavad andmeid suunata õigetele seadmetele.
Võrgukaartide maksimaalsed kiirused võivad olla väga erinevad, ulatudes 10 Mbits/s kuni 160 Gbit/s.
Suuremad võrgukaartide tootjad on Intel, Realtek, Broadcom ja Mellanox.
Ajalugu
pisi| [[3Com Etherlink 10/100 PCI pessa ühenduv võrgukaart ]] Võrguadapterite ajalugu saab alguse Ethernet tüüpi võrkude loomisega: 1973. aastal leiutasid Robert Metcalf ja David Boggs Xeroxi Palo Alto uurimiskeskusest esimese Etherneti võrgu, mis 1990. aastatel sai kõige levinumaks kohtvõrgutehnoloogiaks. Arvutivõrkude areng ja levik tõi kaasa ka nõudluse võrguadapterite järgi.
Võrguadapteri otstarve
Võrguadapter on aluseks ülejäänud võrguprotokollistikule, mis võimaldab luua arvutite vahel võrguühendusi. Selleks rakendab võrguadapter OSI mudeli järgi füüsilise kihi ja kanalikihi funktsionaalsust.
Füüsilise kihi ülesandeks on elektrisignaalide edastamine kaabli kaudu või raadiolainete edastamine traadita ühenduse puhul. Kanalikiht ehk andmelülikiht vastutab andmete edastamisel esinenud vigade avastamise ja parandamise eest. Võrgukaart on nii füüsilise kihi kui ka kanalikihi seade.
Võrku ühendatud seadmed suhtlevad üksteisega kasutades võrguprotokolle ja saates üksteisele andmepakette.
Kuigi on olemas ka teisi võrgutehnoloogiaid (näiteks lubaringvõrk), on kaabliga võrkudes Ethernet levinuim. Traadita ühenduste puhul kasutatakse laialdaselt IEEE 802.11 standardile vastavaid juhtmevabu ühendusi.
Igal võrguliidesel on unikaalne 48-bitine seerianumber, mida nimetatakse MAC-aadressiks. Seda hoitakse kaardil paiknevas püsimälus või seadme püsivaras. Üldiselt saab eeldada, et ei ole olemas kahte samasuguse MAC-aadressiga võrguseadet, kuna MAC-aadresside kasutust korraldab IEEE ning unikaalsed aadressid määratakse kaartidele nende tootmise ajal. Samas leidub tegelikult ka seadmeid, mis võimaldavad oma MAC-aadressi muutmist.
Rakendamine
pisi|Kahe SFP+ pordiga QLogic võrgukaart Varem on võrguadapterid kasutusel olnud vaid laienduskaartide kujul, mida sai ühendada arvutis sobivale liidesesiinile. Tänapäeval on võrguadapterid tihti integreeritud juba arvuti emaplaadile, kas otse protsessori tugikiibistikku või kasutades eraldi kontrollerit. See järgib arvutustehnika üldist suunda, mille järgi suur hulk komponente ja funktsionaalsust paigutatakse samale kiibile. Eraldi võrgukaarti võib vaja minna, kui ühendatakse võrguliidese kaudu, mida emaplaat ei toeta, või kui on vaja luua otseühendusi rohkemate seadmetega.
Ethernet ühendust kasutaval võrgukaardil on võrgukaabli ühendamiseks 8P8C RJ45-pesa. Vanemad võrgukaardid on kasutanud ka teist tüüpi ühendusi (näiteks BNC või AUI).
Kaasaegsed Ethernet võrguadapterid kasutavad 10 Mbit/s, 100 Mbit/s ja 1000 Mbit/s andmeedastuskiirusi. Selliseid kiirusi toetavad seadmed on tähistatud 10/100/1000 tähisega.
Suuremat kiirust vajavate ühenduste puhul kasutatakse 10-gigabitist Etherneti, SFP+ Direct Attach või kiudoptilisi ühendusi. pisi|[[PC-kaart|PCMCIA-pessa ühendatav sülearvuti võrguadapter]] 10Gbit/s andmeedastuskiirust üle keerdpaarkaabli pakub võrgutehnoloogia 10GBASE-T, selle täiendus IEEE 802.3bz lisab veel 2,5 Gbit/s ja 5 Gbit/s kiirused. NBASE-T tähistusega seadmed suudavad automaatselt valida kiiruste 100 Mbit/s, 1, 2.5, 5, või 10 Gbit/s vahel vastavalt seadmete ja võrgu võimekusele. Uutelt emaplaatidelt võib aga tihti leida 2,5 Gbit/s maksimaalse ühenduskiirusega võrguadapteri, mis on kiirem kui 10/100/1000 aga odavam kui 10 Gbit/s võrk.
SFP+ tüüpi ühenduspesadega võrguseadmed vajavad kiudoptilise kaabli ühendamiseks spetsiaalseid transiivreid, et signaale optiliselt edasi kanda. Kaabli mõlemas otsas olevad transiivrid peavad olema omavahel ühilduvad, kuna eri tüüpi transiivrid kasutavad eri sagedusi ning on mõeldud erineva pikkusega kaablite jaoks. Võrguadapter võib protsessoriga suhelda mitmel viisil:
Tavaliselt on võrgukaardil RJ45-, BNC- või AUI-pesa, kuhu saab ühendada võrgukaabli ja LED-id, et kasutajale märku anda, kas internetiühendus on olemas ning kas toimub andmeedastus.
Mõnikord kasutatakse sõnu "võrgukaart" ja "kontroller" vaheldumisi, kui räägitakse võrgustikust, sest kõige tavalisem võrguseade on võrgukaart. Olgugi et kaart on enamkasutatav sõna, ei ole see kõikehõlmav. Kontroller võib tähendada kaarti, mis installitakse arvutisse või varjatud seadet, mis on juba emaplaadile sisse ehitatud
Täiendav funktsionaalsus
TCP/IP kergendusmootorit (TCP offload engine (TOE)) kasutatakse suuremaid kiirusi toetavatel võrguadapteritel protsessori ressursi vabastamiseks. Selleks kasutatakse võrguliikluse töötlemiseks protsessori asemel võrguadapteri kergendusmootorit, vähendab keskprotsessori koormust ning suurendab süsteemi jõudlust. pisi|[[Intel|Inteli koondvõrguadapter]] Multiqueue tähistab võrgukaardi puhul mitme saatmis- ja vastuvõtujärjekorraga seadet. Nii ei panda kõiki saabunud pakette ühte järjekorda, vaid hajutatakse erinevate vahel. Igal järelkord saadab välja ka eraldi katkestusesoovi, mida võib teenindada erinev protsessor või protsessori tuum. Nii saab võrguliiklust süsteemis hajutada misläbi kasvab jõudlus
Võrgukaart võib sisaldada ka programmeeritavaid ventiilmaatrikseid, mis võimaldavad kasutajal kaardile programmeerida lisafunktsioone, mis võrgusignaale enne protsessorini jõudmist täiendavalt töötlevad. Selliste ventiilmaatriksite kasutamisega vähendatakse latentsaegu ajakriitliste andmevahetusete puhul.
Serverites on kasutusel ka koondvõrguadapterid (Converged Network Adapter), kus on koos hostsiiniadapter ja võrguadapter, võimaldades sama seadet kasutades ühenduda nii salvestivõrkude kui ka muude arvutivõrkudega.
Mõned võrgukaardid toetavad ka portide sektsioonimist. Antud tehnoloogia võimaldab näiteks ühe 10 Gbit/s kiirusega pordi jagada mitmeks virtuaalseks võrguadapteriks (näiteks kiirustega 1 Gbit/s), mida saab kasutada kui eraldi seadmeid. Selline funktsioon on kasulik näiteks serverites, kus kasutatakse virtualiseerimist, erinevad virtuaalsed võrguadapterid saab sel juhul määrata erinevatele virtuaalmasinatele.
Seminar
Seminar on nii haridusasutuse nimetus kui ka õppetöö vorm.
Napi
Napi on Eestis kahe küla nimi:
Seminar
Haridusasutus
Haridusasutuse nimetusena on "seminar" sagedamini tarvitustes järgmistes ühendustes:
Õppetöö vorm
Seminar on ka õppetöö vorm, kus (üli)õpilased lahendavad (eelnevalt) iseseisvalt teaduslikke ülesandeid ning esinevad õppejõu juhatusel töörühmades ettekannetega.
Johannes Luiga
Johannes Luiga VR II/3 (18. november 1904 Pangodi mõis – 25. aprill 1919 Sänna) oli kooliõpilane, kes langes Vabadussõjas. Loetakse noorimaks Vabadussõja kangelaseks.
Algusaastad
Johannes sündis Pangodi mõisas 6-lapselise pere noorima lapsena. Isa Peeter Luiga oli metsavaht. Ema oli Liisa Luiga. Tema vanem vend Oskar Luiga, hilisem kolonel-leitnant, oli Vabadussõjas 3. soomusrongi ülem.
Kooliteed alustas Johannes Tamsa ja Elva algkoolides. Sügisel 1917 astus Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi teise klassi, kus oli ta üsna keskpärane õpilane. Gümnaasiumis jõudis õppida 1919 a veebruarini, mille järel läks vabatahtlikuna Vabadussõtta.
Vabadussõjas
1. veebruaril 1919 üritas Johannes koos kaaslastega pääseda Tartus rongile, et sõita rindele, mis aga esialgu ei õnnestunud, sest täiskasvanud ei lubanud teda kaasa. Paari päeva pärast uuesti katsetades võeti ta Valga suunas sõitvale rongile. 4. veebruaril võeti Johannes kapten Karl Partsi soovitusel Võrus 1. soomusrongile teenistusse. Ta teenis kohusetundlikult ja uhkusega, pälvides kaaslaste tähelepanu.
Kuuajalise teenistuse järel viidi Johannes omal soovil üle 3. soomusrongile, mille ülemaks oli tema vend Oskar Luiga. Soomusrongi luurajate komando liikmena võttis osa lahingutest Võru, Petseri, Mõniste ja Antsla all. Lahingutes näitas üles julgust ja kartmatust, väärides Vabadusristi II liigi 3. järgu ja tasuta maasaamise õiguse.
Langemine
Johannes Luiga langes Sänna lahingus. 25. aprilli hommikul liikus Johannes Luiga soomusrongi dessantkomando ees piilurina (eesjulgestajana) punaväelaste jälitamisel Sännast Nursi suunas. Ta sattus vaenlaste eelpostidele, märgates vaenlasi esimesena. Hulljulgelt esimesena püssist tulistades olla ta hüüdnud: "Näe, üks juba langes!" Järgmisel hetkel tabanud teda vaenlase kuul pähe. Lahingutes Sänna pärast langes kokku 8 meest, neist 5 soomusronglast.
Mälestus
pisi|Mälestussammas Sännas. Ülevalt 4. nimi - Johannes Luiga Johannes Luiga maeti 30. aprillil Nõo kalmistule. 21. veebruaril 1920. aastal anti talle postuumselt Vabadusristi II liigi 3. järk. Ta on kõige noorem Vabadussõja kangelane ja arvatavalt üks nooremaid Vabadussõjas langenuid.
Treffneri kooli lastevanemate kogu algatusel talletati üheksa Vabadussõjas langenud kooli õpilase nimed, sealhulgas Johannes Luiga, mälestustahvlile. Mustast marmorist tahvel avati kooli aula seinal pidulikult 24.02.1924. Kohal olid ka langenud poiste vanemad. 1940. a peideti marmortahvel Nõukogude võimu eest koolimaja pööningule. Saksa okupatsiooni ajal pandi mälestustahvel taas oma kohale, kuid purustamist ennetades võeti 1946. aastal maha ning peideti uuesti. 1989 hakati tahvlit otsima, kuid tulutult. Tahvli leidsid ehitusmehed juhuslikult koolimaja keldrist. Marmortahvel taasavati 23. veebruaril 1993.
Johannes Luiga nimi graveeriti 1937. a Sännas kohaliku raamatukogu seltsi eestvedamisel avatud Vabadussõja mälestussambale. Sammas lõhuti 1945. a ja tükid paigutati uue tekstiga Võrru Teises maailmasõjas langenud Nõukogude sõdurite haudadele. 1989 toodi sammas Võrust ära ja püstitati uuesti Sännasse. Võrru valmistati uus mälestussammas.
5. armee (Wehrmacht)
5. armee oli 1939. aasta suvel ja sügisel Saksamaa Wehrmachti koosseisu kuulunud väliarmee.
Armee moodustati 25. augustil 1939 Siegfriedi liini kaitseks ja kuulus väegrupi C koosseisu. Oktoobris 1939 saadeti 5. armee Poolasse, kus see formeeriti 13. oktoobril ümber piirivalvepiirkonna "Mitte" juhatuseks (Grenzschutz-Abschnittskommando Mitte) ja 4. novembril moodustati omakorda selle koosseisu kuulunud üksustest 18. armee, mis viidi tagasi Saksamaa läänepiirile.
5. armee ainus komandör oli selle asutamisest likvideerimiseni jalaväekindral (General der Infanterie) Curt Liebmann.
Allunud väeosad
Seisuga 4. september 1939 kuulusid 5. armee koosseisu järgmised väeosad:
4. armee (Saksamaa)
'''Saksa 4. armee' (saksa keeles 4. Armee'') oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu
Formeeriti 1. augustil 1939. Võttis osa Poola vallutamisest ja 1940. aastal sõdis Belgias ning Põhja-Prantsusmaal. Sissetungil Nõukogude Liitu oli armee väegrupp Mitte ridades ja võttis selle koosseisus osa kõigist idarinde keskosas toimunud võitluseist. 1944. aasta suvel taandus armee lahingutega Ülem-Dneprilt Ida-Preisimaale, kus ta 7. aprillil 1945. nimetati ümber 21. armeeks.
Allunud väeosad
1. september 1939.: 10. mai 1940.: 1. august 1940.: 5. juuni 1941.: 2. jaanuar 1942.: 8. juuni 1942.: 7. juuli 1943.: 15. juuni 1944.: 5. november 1944.: 31. märts 1945.:
Nyen
pisi|[[Nyenskansi kindluse (esiplaanil) ja Nyeni linna (Ohta jõe vastaskaldal) makett]] Nyen (rootsi keeles Nyen, saksa keeles Nyenschantz, soome keeles Nevanlinna, vene keeles Канцы) oli 17. sajandil Rootsi linn Ohta jõe ühinemiskohas Neeva jõega (praeguse Peterburi territooriumil).
Jakob De la Gardie sõjakäigu järel Moskva tsaaririiki kontrollisid Jakob De la Gardie väed tsaar Vassili IV-ga sõlmitud lepingu kohaselt Rootsile lubatud alasid. 1611. aastal valis ta Ohta jõe suudmes (praeguse Peterburi territooriumil) uue Nyeni kaitserajatise asukoha ja alustas Nyenskansi kindluse ehitamist. 1617. aastal sõlmitud Stolbovo rahulepinguga sai Rootsi kuningriik oma Rootsi Ingeri valdusse maa-alad Jäämerest Maanselja mägimaa, Laadoga järve Neeva jõgikonna Ingerimaa ja Peipsi idaranna kaudu Väinajõeni.
Gustav II Adolf langetas 17/27. juunil 1632 otsuse rajada Neeva jõe äärde ja teistesse sobivatesse kohtadesse Karjalas ja Ingerimaal linnad, andes neile 6 aastaks maksuvabastuse. Kuninga surma tõttu jäi see otsus täitmata, kuid Kristiina eestkostevalitsus kinnitas 28. septembril 1638 soovi võtta linna rajamine uuesti käsile. Alalise linnaõiguse sai Nyen 20. septembril 1642. Kuni 1651. aastani (üleviimiseni Narva) oli Nyen Rootsi Ingeri pealinn. Takistuseks Nyeni asutamisele ja arengule oli ka Tallinna, Narva ja Viiburi protest uue Läänemerel konkureeriva kaubanduslinna asutamise vastu.
Linna juhtis raad, mille koosseisu kuulus kuni 3 bürgermeistrit ja 5–7 raehärrat. 14/24. juunil 1640 oli linnal 67 meessoost kodanikku. Elanikke oli 1642. aastal 471, neist 232 naissoost ja 239 meessoost. Hiljem elanike arv kasvas 2500-ni.
Nyenskansi kindlus koos Nyeni linnaga langes venelaste kätte ja hävitati 12. mail (Rootsi kalendri järgi 2. mail, Juliuse kalendri järgi 1. mail) 1703.
Vene ja nõukogude historiograafias on Nyeni olemasolu üldiselt maha vaikitud, kuna see ei sobinud kontseptsiooniga Peterburi asutamisest tühjale kohale.
Julija Latõnina
Julija Leonidovna Latõnina (Юлия Леонидовна Латынина; sündinud 16. juunil 1966 Moskvas) on Venemaa ajakirjanik ja kirjanik, kes on tuntud Putini administratsioonile vastuseisu poolest. Tema isa Leonid Aleksandrovitš Latõnin (Леонид Александрович Латынин) sündis Ivanovo oblastis Privolžski linnas, on vene luuletaja ja proosakirjanik. Leonid Latõnin töötas kirjastuses Hudožestvennaja literatura (1962–1974), Moskva raadio hispaaniakeelsete saadete toimetuses ja hiljem ajakirja Junost luuleosakonnas. Julija Latõnina ema Alla Nikolajevna Latõnina (Алла Николаевна Латынина) on kirjanduskriitik ja ajakirjanik.
Lõpetas 1988 Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi. Filoloogia teaduste kandidaat (1992).
Ta töötab ajalehes Novaja Gazeta, teeb raadiojaamas Ehho Moskvõ ja telekanalil RTVi saatesarja "Kod Dostupa" ning on veebiväljaannete Ježednevnõi Žurnal ja Gazeta.ru kolumnist. Ta on kirjutanud palju romaane.
2008. aastal pälvis Latõnina vabaduse kaitsmise eest USA välisministeeriumi auhinna Freedom Defenders Award. Ta on saanud Maria Grazia Cutuli nimelise uuriva ajakirjanduse preemia Itaalia väljaandelt Corriere della Sera.
Žemaičių Kalvarija
Žemaičių Kalvarija on alev Leedus Plungė rajoonis, Žemaičių Kalvarija valla halduskeskus. Alev asub Varduva jõe kaldal, Žemaitija rahvuspargi territooriumil. Vene keeles on kasutusel olnud nimekujud Горды ja Кальварiя.
Alevi juures asuvad muinaskalmistu ja linnamägi. Seal peetakse iga aasta juulis suurt Žemaičių Kalvarija festivali, mille ajal külastab alevit arvukalt palverändureid.
Žemaičių Kalvarijas elas esimese leedukeelse palveraamatu autor Jurgis Kasakauskis.
Ajalugu
Žemaičių Kalvarijat on esimest korda mainitud Mõõgavendade ordu annaalides aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Asula algne nimi oli Gardai.
Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Aastal 1538 sai Gardaist alev. Tänapäevast nime kannab see aastast 1637.
Goodi
Goodi (vanaislandi goði) oli germaani rahvastel pealik, kellele kuulus arvatavasti nii ilmalik kui ka vaimulik võim.
George Bernard Shaw
George Bernard Shaw (26. juuli 1856 Dublin – 2. november 1950 Ayot St. Lawrence Londoni lähistel) oli iiri päritolu inglise näitekirjanik, kriitik, lektor, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (1925).
Žemaičių Kalvarija
Ajalugu
Aastast 1742 peetakse alevis suurt usufestivali, see on kujunenud üheks olulisemaks palverännakute paigaks Leedu territooriumil. Aastail 1780–1822 valmis praegune kirik. Kuni aastani 1940 tegutsesid alevis mariaanid.
Čoka vald
Čoka vald on vald Serbia autonoomse piirkonna Vojvodina Põhja-Banati ringkonnas.
Žemaičių Kalvarija
Ajalugu
Nõukogude ajal oli Žemaičių Kalvarija kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1964–1989 kandis see nime Varduva. 1988. aastal andis paavst Johannes Paulus II sealsele kirikule Basilica minorise staatuse.
George Bernard Shaw
Elukäik
Shaw asus 1876. aastal Londonisse, astus 1884. aastal Fabiaanide Ühingusse, pidas kõnesid ja kirjutas poliitilisi traktaate. Tema vaateis segunesid reformistlik sotsialism ja bioloogiline vitalism.
Čoka vald
Vallas on Čoka linn ja 7 küla:
Goodi
Väljaspool Islandit on sõna "goodi" teadaolevalt kasutatud kahes Taani ruunitekstis (guþi) ja paaris vanaülemsaksakeelses tekstis (coting).
Žemaičių Kalvarija
Ajalugu
Image:Telšių kunigų seminarijos propedeutinis kursas Žemaičių Kalvarijoje.JPG Image:10 stotis Rotušėje.JPG Image:Žemaičių Kalvarijos mažoji bazilika.JPG Image:Žemaičių Kalvarijos bazilikos šventorius.JPG Image:Kairysis Žemaičių Kalvarijos bazilikos altorius.JPG Image:BZN Zemaiciu Kalvarija Cross road chapel front sideview left 2.jpg Image:BZN Zemaiciu Kalvarija Cross road chapel front sideview left 1.jpg Image:Mūro koplyčia Žemaičių Kalvarijoje.JPG </Gallery>
Čoka vald
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli valla elanike seas ungarlasi 7133 (51,6%), serblasi 5205 (37,6%) ja mustlasi 337 (2,4%).
Goodi
Islandil oli goodi pealik, kelle ülesandeks oli esindada oma mõjuala, goodkonna (goðorð) talunikke Althingil, aidata oma talunikke vahendajana tüliküsimuste lahendamisel ning tagada oma piirkonnas rahu.
Goodid kuulusid Althingi seadusandlikku kogusse Lögrétta. Nemad valisid nii Althingi kohtute kui ka kohalike tingide kohtunikud. 10. sajandi keskel oli Islandil 39 goodkonda, kuid nende arv ei olnud püsiv. Kõik Islandi pealikud – jõukad suurmaaomanikud, kelle võimu alla kuulus palju inimesi ja maad – ei olnud goodid, samas leidus ka goodisid, kel ei olnud erilist võimu.
Goodi mõju alla kuuluv goodkond ei olnud geograafiliselt määratletud piirkond, pigem oli see komplekt õigusi ja kohustusi. Vabad talupojad otsustasid ise, millist goodit nad toetasid. Kui nad olid oma goodiga rahulolematud, võisid nad asuda toetama mõnda teist goodit maa sama neljandiku sees. Ühele goodile võis kuuluda mitu goodkonda, samuti sai goodkondi pärandada, müüa, kinkida, juurde luua ja ära kaotada.
Tegelikult oli talupoegade võimalus ise goodit valida piiratud. Goodiks oli tavaliselt üks oma kandi jõukamatest ja mõjukamatest meestest. Ümbruskonna talupojad sõltusid tema abist ja heast tahtest, ajapikku tekkisid vastastikuste teenete ja kingituste kaudu goodi ja tema talupoegade vahele tihedad sidemed.
Goodi ülesannete hulka oli algselt kuulunud paganausu preestrina tegutsemine. Goði on seotud vanaislandi sõnaga goð, jumal. Skandinaavias ei moodustanud paganausu preestrid omaette klassi, vaid usutalitusi viisid läbi pealikud, kelle käes oli ka ilmalik võim. Islandi allikates on goodide usulistest funktsioonidest vähe juttu, arvatavasti oli see amet Islandil algusest peale peamiselt ilmalikku laadi. Vähemalt osa goodidest tegeles siiski ka jumalate teenimisega.
Paljud goodid olid kristlased juba enne Islandi ristiusustamist aastal 999 või 1000. Kui 11. sajandi lõpus hakati koguma kirikukümnist, ehitas suurem osa goodidest oma talu juurde kiriku ja lasi end preestriks pühitseda. Nõnda said nad osa kiriku tuludest ja ei pidanud loobuma võimust kiriku kasuks. 12. sajandi lõpus hakkas kirik piiskoppide võimu suurendamiseks tegutsema selle nimel, et goodisid enam preestriteks ei pühitsetaks.
George Bernard Shaw
Looming
Teatri- ja muusikaarvustajana propageeris ta eriti Henrik Ibsenit ("The Quintessence of Ibsenism", 1891) ja Richard Wagnerit ("The Perfect Wagnerite", 1898).
Varased romaanid jäid eduta. Seevastu juba tema esimesed, teravalt kriitilised näidendid ("Leskmeeste majad", "Mrs. Warreni elukutse", 1893, eesti laval 1912 ja 1961) vabastasid inglise teatri vaimsest tardumusest.
Shaw' loomingu põhiala on kodanliku ühiskonna pühadusi pilav, paradokse pilduv, mõtteterav ideedraama. Tavaliselt esitas ta oma vaateid ka näidendi eessõnas. Tema tippteosed on filosoofilised näidendid "Inimene ja üliinimene" (1903, eesti laval 1916, eesti keeles 1924), "Tagasi Metuusala juurde" ja "Püha Johanna". Hilisemais näidendeis on vähem hoogu ja sära.
Shaw' menukaim näidend on "Pygmalion", mille põhjal Frederick Loewe ja Alan Jay Lerner kirjutasid muusikali "Minu veetlev leedi" ("My Fair Lady", 1956, eesti laval 1963, 1990, 1997, 2003); muusikafilm "Minu veetlev leedi" (1964, režissöör George Cukor, peaosades Audrey Hepburn ja Rex Harrison) pälvis 8 Oscarit.
Romaanid
Eesti keeles on eraldi raamatutena ilmunud:
Sanskriti keel
pisi|Sõna sanskrit [[devanaagari kirjas ja ladina transliteratsioonis]] Sanskriti keel ehk sanskrit (lühemalt: saṃskṛtam; sõna-sõnalt 'kokku pandu', 'koostatu'; pikemalt: saṃskṛtā vāk) kuulub india vanade keelte hulka, milles on kirjutatud hinduismi, budismi ja džainismi ajaloolised tekstid. Sanskrit on india keel, üks 22-st India ametlikust keelest.
Klassikalisel sanskritil on neli dialekti: paścimottarī (Põhja- ja Lääne-India), madhyadeśī (Kesk-India), pūrvi (Ida-India) ja dakṣiṇī (Lõuna-India). Neist kolmel esimesel on algupära ka veedade keeles ning esimest peetakse kõige algsemaks. India keeled on sanskritist saanud oma sõnalise ja grammatilise aluse. Tänapäeva india keeltes on pooled sõnad sanskriti päritolu.
Sanskriti keel on tähtis: Sanskritil on nüüdisajalgi täita Indias sama osa mis ladina keelel keskaegses Euroopas. Sanskrit oli oma vormirikkuse ja selgusega tähtsamaid aluseid, mille najal 19. sajandil loodi indoeuroopa võrdlev keeleteadus.
Tähestik
Sanskriti keele üleskirjutamiseks võib kasutada mitut tähestikku:
Tõlketeoseid
Sanskriti keeles on kirjutatud suur osa india kirjandusest, millest on eesti keelde tõlgitud mõned tähtteosed:
Oise'i departemang
Oise'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pariisist põhja pool. Naaberdepartemangud on Somme'i, Aisne'i, Seine-et-Marne'i, Val-d'Oise'i, Eure'i ja Seine-Maritime'i departemang.
Departemang on nime saanud Oise'i jõe järgi.
2015. aastani kuulus departemang Picardie piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Adapazarı
thumb|Adapazarı
Adapazarı ('turusaar, saareturg') on linn Türgi edelaosas Marmara piirkonnas Sakarya jõest läänes ning Sapanca järvest mõni kilomeeter kirdes, Sakarya provintsi keskus. Geograafilised koordinaadid on 40°47' N, 30°24' E.
Elanike arv on 391 102 (2008). 1920. aastatel oli elanikke 20 000.
Adapazarı on üks Türgi viiest suurest tööstuspiirkonnast. Linnas on suur Toyota Motor Corporationi autotehas, TGV vagunitehas ning siidi- ja linavabrikud ja Goodyeari kummitehas. Toodetakse ka põllumajandustehnikat ning linnas on suhkru-, klaasi- ja puidutöötlemisvabrikud. Tubakat, pähklipuitu, kookoneid ja juurvilja viiakse İstanbuli. Linna ümbritseb Ak Ova tasandiku tubakakasvatuspiirkond. Linn on olnud ka tähtis nahatöötlemiskeskus. On plaanis rajada Suzuki ning taasavada Otokar & Otoyoli tehas.
Linn asub majanduslikul tõusuteel olevas piirkonnas ning lõikab kasu İstanbuli turust ja İzmiti sadamast.
Linn on maanteesõlm. Läbi Adapazarı kulgevad tähtsad İstanbuli ja Ankara vahelised ühendusteed.
Ajalugu
Linn paikneb vanal İstanbulist ida poole viival sõjateel ning Siiditeel. 19. sajandi lõpust seob 5 km pikkune harutee teda Anatoolia raudteega.
Suur osa elanikkonnast pärineb Musta mere äärest Trabzonist ja Rizest. Alates 1608. aastast oli linnas armeenlaste kogukond ning seal oli oluliselt esindatud hayhurum. Nad käisid 1923. aasta Kreeka ja Türgi  elanikkonna vahetamise alla ning asusid elama mitmele poole Kreekasse. Nende kultuuri on eksponeeritud Benáki muuseumis.
Maavärin
17. augustil 1999 aset leidnud maavärina ajal oli Adapazarı Gölcüki ja İzmiti kõrval üks kõige enam kannatada saanud linnu. Hävis väga suur osa kesklinnast ja hukkus tuhandeid inimest. Linn paikneb ühe suure Anatoolia maalõhe lähedal ning on rajatud suhteliselt ebakindlale aluspõhjale. Maavärina ohvreid ja tagajärgi meenutab püsiekspositsioon. Linn on kogu maailmast tulnud annetuste toel taastatud.
Michael Walzer
pisi|Michael Walzer Michael Walzer (sündinud 3. märtsil 1935 New Yorgis) on USA poliitikafilosoof.
Ta on emeriitprofessor instituudis Institute for Advanced Study Princetonis New Jerseys ja vasakliberaalse poliitilise kvartaliaajakirja Dissent toimetaja. Ta on kirjutanud paljudel teemadel, näiteks õiglane ja ebaõiglane sõda, natsionalism, rahvuskuuluvus, majanduslik õiglus, sotsiaalne kriitika, radikalism, tolerants ja poliitiline kohustus. Ta on kaastoimetaja ajakirjas The New Republic, toimetuse liige ajakirjas Philosophy & Public Affairs. Ta on kirjutanud 27 raamatut ja avaldanud üle 300 artikli, essee, ja retsensiooni. Ta on mitme filosoofiaühenduse (nt American Philosophical Society) liige.
Michaeli vanem vend on ajaloolane Judith Walzer Leavitt.
Walzerit teatakse kui kommunitaristliku poliitilise teooria suuna pooldajat koos Alasdair MacIntyre ja Michael Sandeliga. Ta on arutlenud teemal, et poliitiline teooria peaks põhinema traditsioonil ja konkreetse ühiskonna kultuuril ning ei poolda liigseid abstraktsioone poliitilises filosoofias. Tema oluline vaimne panus on õiglase sõja teooria, mis väidab, et sõjaaja eetika on oluline ning sealjuures väldib ta patsifismi.
"Keerulise võrdsuse" teooria. Kui mõõta üksikjuhtudel vaid võrdsust, siis ei pruugi see moraalselt õige olla vaid egalitaarne õiglus nõuab, et iga hüve peaks olema jaotatud vastavalt oma sotsiaalsele tähendusele ja et ükski hüve (nagu raha või poliitiline jõud) ei või domineerida või moonutada hüvede levikut teise sfääri. Walzeril on väide, et õiglus on peamiselt konkreetse rahva ja ühiskonna moraalne standard ja seda ei saa universaalses abstraktsioonis käsitleda.
Eesti keeles on ilmunud raamat "Sallivusest", mille on tõlkinud Märt Väljataga ja mis ilmus 1998 kirjastuses Vagabund.
Tunnustus
Michael Walzer valiti 1990. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Argentina karikas
Argentina karikas (Copa Argentina) on laskespordi auhind, mida on välja antud alates 1903. aastal Argentinas toimunud laskmise maailmameistrivõistlustest vabapüssi meeskonnaharjutuse võitjale. Esimesel korral võitis Argentina karika Šveitsi meeskond. Valitsuse korraldatud karikakonkursi võitis skulptor Torcuato Tasso oma tööga "Copa Argentina". Karikas valmis 30 kilost vanade hõbemüntide sulamist. Sellel on kujutatud okkaline karuohakaõis, mida hoiab võidujumalanna Nike. 1937 Helsingis võitis eesti vabapüssilaskurite meeskond (koosseisus Kivistik, Lokotar, Kivioja, Kukk, ja Liivik) Argentina karika 5526 punktiga. 1939 Luzernis Šveitsis võitis eesti vabapüssilaskurite meeskond (koosseisus ) Argentina karika.
Jumal, keisrit kaitse Sa
"Jumal, keisrit kaitse Sa" (vene keeles "Боже, Царя храни" 'Jumal, hoia tsaari') oli Venemaa Keisririigi riigihümn alates 1833. aastast.
Laulu viisi autor on viiuldaja vürst Aleksei Fjodorovitš Lvov, sõnade autor õukonnapoeet Vassili Žukovski. Laul valiti välja 1833. aastal korraldatud riigihümnivõistlusel. See kanti esmakordselt ette 18. detsembril 1833.
Hümni on korduvalt tõlgitud eesti keelde, kuid venestamisajal hakati eestikeelsele tekstile ametlikult eelistama venekeelset algteksti. Eestikeelsete sõnade kasutamise keelas 1910. aastal Eestimaa kuberner Izmail Korostovets.
Hümni meloodiat on kasutatud Pjotr Tšaikovski avamängus "1812. aasta" ja "Slaavi marsis".
Samale meloodiale on kirjutatud laul "Hail, Pennsylvania!", mis oli kuni 1990. aastani Pennsylvania hümn, protestihümn "Firm Bound in Brotherhood" ja "God, the Omnipotent!", mis on Nooleordu (Order of the Arrow) hümn.
Aurora Selts
Aurora Selts oli Soome 18. sajandi teise poole haritlastest koosnev sõpruskond. Seltsi “südameks” oli Henrik Gabriel Porthan. Aurora Selts hakkas välja andma esimest Soome ajalehte Tidningar utgifne af ett Sällskap i Åbo ( tihti kasutatakse lühemat nimetust Åbo Tidningar). Esimesed avalikud orkestrikontsertid olid organiseeritud Aurora Seltsi poolt. Seltsi liikmete hulka kuulusid maadeuurijana tuntuks saanud Pehr Kalm, loodusteadlane ja keemik Pehr Adrian Gadd, jurist Matthias Calonius, luuletaja ja ajakirjanik Johan Henrik Kellgren, teatri- ja muuseumijuhataja Abraham Niclas Edelcrantz, õuekohtunik Johan Lilius, teoloog Magnus Jacob Alopaeus, muuseumitegelane Carl Fredrik Fredenheim jt. Aurora Selts oli salaühing ja koosnes Soome rahvuslikust kirjanduskogukonnast, mis baseerus Turu Kuningliku Akadeemia ümber. See oli tüüpiline valgustusajastu ilming: ühtpidi salaühing, aga samas ka kultuuri- ja hariduskeskus. Ühingusse kuulusid mitmed Soome kultuurisfääri tegelased ja seltsi keskseteks teemadeks olid: luule, Soome ajalugu, maateadus ning keele- ja majandusuurimused.