cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Durian
Duriani tuntakse peaaegu kogu maailmas hea maitse ning ebameeldiva lõhna pärast. Rahvasuus on duriani kohta levinud ka ütlus: "maitseb nagu taevas, haiseb nagu põrgu". Maitseb nagu karamell, maasikad, vahukoor ja juust kokku, ent haiseb nagu mädasibul. Puuviljaarmastajad tunnevad juba kilomeetri kauguselt durianile iseloomulikku lehka.
Levik
Durian kasvab peamiselt Filipiinidel, Malaisias ja Indoneesias. Kuna taim vajab niiskemat keskkonda on võimalik ka, et see hakkab kasvama jõekallastel.
Söömine
Durian jaguneb kolmeks kuni viieks osaks, milles on kuni 3 seemet, mida ümbritseb paks ja kollakas seemnerüü. Seda on keelatud süüa avalikes kohtades, kuna selle lehk ei meeldi paljudele. Bussides ja lennukites on mõnikord koguni pandud üles silt "No durians!" (durianide söömine keelatud). Duriane süüakse koos riisiga või jäätisega, samuti tehakse seemnerüüst ka moosi.
Kasutamine
Duriani ogalist kesta on kasutatud kütteks ning liha või kala suitsutamiseks. Samuti on tehtud durianipuu puidust tarbepuitu. Kuna puit on termiitidele sobilik, kasutatakse seda ehitusel vaid üksikutes kohtades.
Mehdi Taremi
pisi|Mehdi Taremi (2019) Mehdi Taremi (pärsia keeles مِهدی طارمی‎; sündinud 18. juulil 1992 Būšehris) on Iraani jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali kõrgliiga klubis Porto ja Iraani jalgpallikoondises.
Kidunud lahend
Kidunud lahend ehk kõdunud lahend (ingl. degenerate solution) on matemaatikas teatava ülesande lahend, kus nullist erinevate komponentide arv on "normaalsest" väiksem.
Mehdi Taremi
Ta alustas klubikarjääri Iraanis. Iraani kõrgliigas debüteeris ta 2010. aastal Shahinis. Aastatel 2014–2018 mängis ta Iraani kõrgliigas Persepolise ridades. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 oli ta Iraani kõrgliiga suurim väravakütt (vastavalt 16 ja 18 väravat). Mõlemal neil hooaegadel valiti Taremi lisaks Iraani kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.
2018. aasta jaanuaris liitus Taremi Katari kõrgliiga klubiga Al-Gharafa.
2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubis Rio Ave. Hooajal 2019–20 lõi Taremi Portugali kõrgliigas 18 väravat, millega oli Lissaboni Benfica mängijate Carlos Viníciuse ja Pizzi kõrval liiga hooaja suurim väravakütt.
2020. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Portoga.
Iraani jalgpallikoondises tegi Taremi debüüdi 11. juunil 2015 sõprusmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta sama aasta 3. septembril MM-i valikmängus Guami vastu. Ta on kuulunud Iraani koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel. 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel lõi Taremi kolm väravat.
Andrew Schally
Andrzej Viktor "Andrew" Schally (sündinud 30. novembril 1926) on Ameerika-Poola endokrinoloog, kes sai 1977. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna avastuse eest, et hüpotalamus kontrollib hormoonide tootmist ja vabanemist.
Viited
Poola teadlased
Burgundia Adelaide
Burgundia Adelaide (originaalis Adelaide di Borgogna, ossia Ottone, re d’Italia - Burgundia Adelaide ehk Ottone, Itaalia kuningas) on Gioachino Rossini ooper (dramma) kahes vaatuses Giovanni Schmidti libretole. Esmaettekanne toimus 27. detsembril 1817 Rooma Teatro Argentinas.
Rollide esmaesitajad
-         Elisabetta Manfredini-Guarmani (Adelaide)
-         Savino Monelli (Adelberto)
-         Anna Maria Muratori (Eurice)
-         Elisabetta Pinotti (Ottone)
-         Luisa Bottesi (Iroldo)
Ajalugu
Detsembri alguses läks Rossini Rooma, et asuda uut ooperit komponeerima. Kuid tal oli aega vaid kolm nädalat, et juba välja kuulutatud esietenduseks ooperi partituur valmis saada. Ajapuuduse tõttu kannatas töö tulemus. Rossinile käis üle jõu saada partituur valmis nõutud ajaks ja ta kutsus appi oma sõbra Michele Carafa. Avamänguks kasutas maestro La cambiale di matrimonio avamängu. Carafa komponeeris mitu muusikalist numbrit, mis aga konkreetselt pole ära näidatud. Rossini kasutas hiljem üheksat muusikalist numbrit oma ooperis Eduardo e Cristina.
Adelaide  esietendus kukkus läbi. Lavastus püsis vaid mõne nädala Rooma teatri repertuaaris nagu ka mõned lavastused Veneetsias (1820), Lissabonis (1822) ja Livornos (1825). Isegi helilooja kõige tulihingelisemad austajad ei leidnud selle oopuse jaoks tunnustavaid sõnu. Seda ooperit on peetud Rossini kõige halvemaks teoseks.
Kaasajal on siiski ooper olnud siin-seal ettekandmisel. 1978. aastal toimus Londoni Queen Elizabeth Hallis ja 2005 Edinburghi Usher Hallis kontsertettekanne. 1984. aastal lavastati ooper Valle d'Itria ooperifestivalil Martina Francas. 2006 ja 2011. aastal oli Adelaide Pesaro Rossini ooperifestivalil programmis.
Ooper on helisalvestatud 1984., 2006., 2011. ja 2018. aastal.
Rollid
-         Adelaide (sopran), Lothar II lesk
-         Adelberto (tenor), Berengario ja Eurice poeg
-         Ottone (kontraalt), Saksa keiser
-         Eurice (metsosopran), Berengario naine
-         Berengario (bass), Ivrea hertsog, Alberto isa
-         Iroldo (metsosopran või tenor), endine Canossa kuberner
-         Ernesto (tenor), Ottone ohvitser
Süžee
Tegevus põhineb ajaloolisel sündmusel Itaalias 951. aastal. Tegevuskohaks on Canossa loss ja lossiväljak ning Garda järve ümbrus. Berengario (Berengar II) on mürgitanud Itaalia kuninga Lotario (Lothar II) ja hõivanud tema trooni. Lotario abikaasa, kuninganna Adelaide on jäänud ellu ja põgenes Paviasse, mida Berengario piiras. Seal võeti Adelaide vahi alla ja pandi Garda lossi torni luku taha. Oma valitsemise seadustamiseks plaanis Berengario panna  oma poeg Adelberto (Adalbert II) ja Lotario lesk Adelaide (Adelheid von Burgundy) paari, kuid Adelaide oli selle ettepaneku tagasi lükanud. Adelaide ootab Garda lossis Saksa kuninga Ottone (Otto I) saabumist, kellega Itaalial oli pikaaegne vastastikuse abistamise leping. Ottone tulebki Adelaidele appi ning pakub Adelbertole viletsaid rahutingimusi. Samas aga armub ta Adelaidesse ja nad otsustavad abielluda. Pulmatseremoonia katkestab Berengario sekkumine. Adelberto võtab Ottone kinni ja suleb vangitorni. Sealt õnnestub kuningal põgeneda, koguda väed ning lüüa lahingus Berengario armeed. Ottone kroonitakse Itaalia kuningaks ja ta saab abielluda Adelaidega.
Muusikalood
-         Iroldo, Berengario, Adelaide ja Adelberto sissejuhatus kooriga „Misera patria oppressa"
-         Koor „Salve, Italia, un dì regnante"
-         Ottone kavatiin „Soffri la tua sventura"
-         Ottone ja Adelberto duett „Vive Adelaide in pianto"
-         Berengario kavatiin „Se protege amica sorte"
-         Eurice aaria „Vorrei distrigere"
-         Koor „O ritiro che soggiorno"
-         Adelaide kavatiin „Occhi miei, piangeste assai"
-         Adelaide ja Ottone duett „Mi dai corona und vita"
-         Adelberto, Berengario, Ottone, Adelaide ja Ernesto ansambel kooriga „Schiudi le porte al tempio"
-         Adelberto ja Adelaide duett „Della tua patria ai voti"
-         Eurice aaria „Sì, sì, mi svena"
-         Adelberto aaria „Grida, o natura, und desta"
-         Ottone, Berengario, Adelberto ja Adelaide kvartett „Adelaide! Oh ciel"
-         Adelaide aaria „Cingi la benda candida"
-         Ottone aaria kooriga „Vieni, tuo sposo e amante"
Johannes Janson
Johannes Janson (20. juuni 1891 Viimsi vald, Harjumaa – 23. juuli 1949 Leningrad) oli Eesti sporditegelane.
Ta on mänginud aastast 1914 Tallinna Olümpias jalgpalli. Ta oli üks Tallinna Veeremänguklubi asutajaid 1923. aastal. Aastal 1931 kuulus ta Veeremänguliidu asutavasse kogusse. Ta oli Tallinna Jalgpalliklubi ja Tallinna Kalevi eluaegne liige.
Ta oli restorani Bristol omanik ja on pidanud hotelle Estonia ja Kuld-Lõvi.
Arreteeriti 1944, suri Leningradi vanglas.
Peipsiääre vald (Kodavere kihelkond)
Peipsiääre vald oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1917–1939. Vallamaja asus tänapäeva Kolkja aladel.
Bindi küla
Bindi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Smiltene piirkonnas Vireši vallas. Bindi asub merepinnast 94 meetri kõrgusel valla põhjaosas, valla keskusest Virešist 1 kilomeetri, endisest piirkonnakeskusest Hopast 26 kilomeetri ja Riiast 155 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.
Tallinna Kunstikool
Tallinna Kunstikool on kunstikallakuga munitsipaalhuvikool Tallinnas. pisi|1913. aastal valminud koolihoone Kevade 4 Tallinna Kunstikool asutati 1975. aastal.
Koolis töötab 17 õpetajat. Direktor on Märt Sults (kuni 2019. aastani Toomas-Vahur Lihtmaa).
Kool asub aadressil Kevade 4.
Koolis on võimalik õppida järgmisi õppeaineid: joonistamine, maalimine, kompositsioon, vormiõpetus, kunstiajalugu, graafika, keraamika, disaini alused, kirjakunst, fotograafia.
Põhiõppesse võivad sisse astuda 5.–12. klassi õpilased. Vastuvõtt toimub katsetega. Töötavad ka 1.–4. klassi laste rühmad.
Jüri Seim
Ta on õppinud Tallinna 22. Algkoolis ja lõpetas aastal 1941 Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1944 õppis ta Tartu Ülikoolis bioloogiat. Aastal 1943 mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, kust ta põgenes Soome, temast sai soomepoiss, ta sai Soomes ohvitseri väljaõppe ja oli JR200-s. Augustis 1944 naasis ta Eestisse, et võidelda Punaarmeega.
Sügisel 1944 põgenes ta Eestist Rootsi. Aastatel 1945–1949 õppis ta Stockholmi Ülikoolis ning lõpetas selle botaanika, geneetika ja keemia erialal ning sai seejärel täiendava väljaõppe keemias ja biokeemias. Ta liitus Eesti Üliõpilaste Seltsiga. Aastatel 1949–1951 töötas ta LKB uurimislaboris assistendina, aastatel 1951–1955 Stockholmi Tehnikaülikoolis teadurina; lisaks aastatel 1950–1953 Stockholmi Eesti Koolis õpetajana. Aastatel 1955–1957 töötas ta Riikliku Põllunduskeemia Kontrollasutuses assistendina, aastatel 1957–1958 Riiklikus Rahvatervishoiu Instituudis teadurina. Aastatel 1958–1965 töötas ta Stockholmi Tehnikaülikoolis teaduri ja õppejõuna.
Alates 1979. aastast töötas Jüri Seim Stockholmi Sotsiaalteenistuse Vällingby linnaosa sotsiaalosakonnas perenõustajana ning edendas kontakte Eesti sotsiaal- ja haridustöötajatega.
Aastail 1951–1957 kuulus Jüri Seim Vaba Eesti toimetusse ning avaldas selles artikleid ühiskondlikel teemadel. Aastail 1976–1991 osales ta pidevalt METROO (Metsaülikool Rootsis) tegevuses ja valiti korduvalt juhatuse liikmeks. Ta toimetas ka METROO koguteoseid.
Jüri Seim suri 8. juunil 2004 Vällingbys (Stockholmi linnaosa) ja ta maeti 17. juunil 2004 Stockholmi Metsakalmistule.
Isiklikku
Jüri Seimi isa Ernst Seim oli Eestis ja hiljem Rootsis ärimees, ema Olga oli kodune. Tal oli õde Ingrid Seim, kes oli abielus Valdek Jürisooga. Esimesest abielust Mall Seimiga on tal pojad Jüri-Karl ja Jaan. Hiljem abiellus ta Milvi Seimiga (sündinud Säinas, 1933–2016). Georg Seim oli Jüri Seimi lellepoeg.
Faust (Gounod)
pisi|[[Adelina Patti mängimas Marguerite'i rolli]] "Faust" (originaalpealkirjaga "Faust") on Charles Gounod' viie vaatusega ooper. Ooperi libreto kirjutasid Jules Barbier ja Michel Carré. Ooper põhineb Johann Wolfgang von Goethe "Fausti" esimesel osal.
Ooper kanti esimest korda ette 19. märtsil 1859 Pariisis Théatre-Lyrique'is.
SM
SM või Sm või sm või .sm on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Assimileerumine
Assimileerumine (assimilatsioon) on inimeste või gruppide sarnanenumine teiste gruppidega.
Tihti kasutatakse rääkides kultuurist või usust.
Sokołów Podlaski
Sokołów Podlaski on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Sokołów Podlaski maakonna halduskeskus. Sokołów Podlaski asub Varssavist umbes 85 km idas.
Sokołów Podlaski sai linnaõigused 1424. aastal.
Novembriülestõusu ajal toimus linna lähedal 21. aprillil 1831 Sokołów Podlaski lahing, mis lõppes Poola vägede võiduga.
Ska (täpsustus)
SKA või Ska on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Karurahu
Karurahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Haapsalu Eeslahes asuv 0,36 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 250 meetrit.
Saar on liivase pinnamoega.
Saar kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all.
Hugo Kukk
Hugo Kukk (22. aprill 1905 Pühajärve vald – 17. november 1976 Adelaide) oli Eesti politseinik.
Ta lõpetas Politseikooli kõrgema klassi, oli konstaabel ja politseikomissar.
1944. aastal põgenes Saksamaale (töötas kaevurina), kust siirdus Austraaliasse. Oli seal vabrikutööline ja aktiivne eesti seltskonnategelane (Adelaide'i Eesti Seltsi esimees ja auliige, Adelaide'i koguduse ja Adelaide'i Võitlejate Ühingu liige). Tema algatusel ja juhtival osavõtul valmis Adelaide'i Eesti Maja.
Putkaste vald (Käina kihelkond)
Putkaste vald (saksa keeles Putkast) oli vald Läänemaal Käina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Käina vallaga.
Penkivka (Lõpovetsi rajoon)
Penkivka (ukraina keeles Пеньківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 353. Pindala on 1,749 km².
Postnarrativist Philosophy of Historiography
"Postnarrativist Philosophy of Historiography" ("Postnarrativistlik historiograafiafilosoofia") on Soome ajaloofilosoofi Jouni-Matti Kuukkaneni filosoofiline raamat. See ilmus 2015 Palgrave Macmillani väljaandel.
Sissejuhatus: narrativistlik taipamine
Ajalooraamat on tekst. Selles on integratiivseid seisukohti või väiteid, mida raamat esitab ja põhjendab. Seda nimetab Kuukkanen narrativistlikuks taipamiseks. Integratiivset üksust nimetavad narrativistid enamasti narratiiviks, oluline on aga see, et raamatutes on mingi sisu sünteesiv entiteet. Narrativistlik taipamine võib tunduda enesestmõistetav, aga seda hakati korralikult analüüsima alles narrativistliku ajalookirjutusfilosoofia tekkega 1970ndate alguses. Põhiprobleem oli see, mis laadi objektid narratiivid on ja mis on nende episteemiline staatus. Millest need koosnevad? Kas kõik raamatu väited annavad narratiivisse panuse? Mis rollis? Kas sünteesiv seisukoht saab olla tõene? Kuidas seisukohtade vahel valida? Siinne raamat tahab niisugustele küsimustele vastata. See tähendab seisukohavõttu ajalookirjutuse staatuse kohta. Narrativistid on võrrelnud ajalookirjutust ilukirjandusega ning samastanud sünteesiva entiteedi kirjandusteosega. Kuukkanen näeb asja teisiti. Leopold von Ranke järgi tuleks ajalookirjutust mõista teadusharuna. Aga narrativistlik taipamine ja tõeväärtuslikkus ei ole ühitatavad. Ajalookirjutus on ratsionaalse praktika vorm. Raymond Martin ("Objectivity and Meaning in Historical Studies: Toward a Post-Analytic View") paneb ette filosoofiliselt kindlaks teha, mis peatab ajaloolise tõlgenduse või vähemalt mis aeglustab seda. Tuleb leida kriteeriumid ajalootõlgenduste järjestamiseks, aktsepteerides, et ükski neist pole absoluutselt õige, kuid jäädes selle juurde, et pole ka nii, et kõik kõlbab.
Selle raamatu saaks paigutada "objektivismi" ja "relativismi" vahele. "Objektivism" väidab, et narratiivid mineviku kohta annab minevik objektiivselt ette; "relativism" väidab, et hinnangu andmine on alati suhteline, nii et see õõnestab iga ajalooväite episteemilist autoriteeti. Raamat püüab ka lahendada Frank Ankersmiti (Narrative Logic: A Semantic Analysis of the Historian's Language) tõlkeprobleemi: kuidas tõlkida minevikku või mineviku jälgi historiograafiliseks narratiiviks. Kuukkaneni järgi pole algoritmi, mis annaks tulemuseks ainuõige minevikukirjelduse, kuid leiab, et on olemas rusikareeglid ja lõdvemad kriteeriumid, mis näitavad teed narratiivi loomisel ja võimaldavad alternatiivseid tõlgendusi tunnetuslike kvaliteetide järgi järjestada. Raamat püüab näidata, kuidas asendada absoluutsed tõeväärtuslikud standardid tunnetuslikult autoriteetse ratsionaalse hinnanguga, eeldamata absoluutselt õigeid tõlgendusi.
Kooli 9
Kooli 9 on hoone Pärnu maakonnas Sindi asulas. Tänapäeval tegutseb hoones Sindi gümnaasium. Hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Postnarrativist Philosophy of Historiography
Sissejuhatus: narrativistlik taipamine
Nancy Partner ("Foundations: Theoretical Framework for Knowledge of the Past") eristab traditsioonilist ajaloofilosoofiat ja ajalooteooriat. Esimene püüab näha mastaapsete pikaajaliste muutuste kuju ja suunda ning eeldab ajalugu kui entiteeti, mitte ei uuri seda. Teine keskendub ajaloole endale, küsides, mis liiki representatsioone pakutakse tõese infona mineviku kohta ning kuidas töötavad kirjeldamine ja toimingud, mis loovad arusaadavaid keelelisi struktuure sündmuste kohta ajas. Partner mõistab ajaloofilosoofia all spekulatiivset ajaloofilosoofiat, jättes kõrvale analüütilise ajaloofilosoofia. Kuigi analüütiline ajaloofilosoofia huvitus sarnastest küsimustest nagu Partneri ajalooteooria, ei püütud selles luua teooriat, vaid analüüsiti mõisteid. Aviezer Tucker on ette pannud loobuda kriitilise ehk analüütilise ajaloofilosoofia ja sisulise ehk spekulatiivse ajaloofilosoofia vastandamisest. Uurimisaineid on küll kasulik eristada, uurimisstiile aga palju vähem. Kaks keskset uurimisvaldkonda on ajaloofilosoofia ja ajalookirjutusfilosoofia. Siinne raamat kuulub eelkõige ajalookirjutusfilosoofiasse, niivõrd kui see on teadusfilosoofia haru.
Kooli 9
Hoone ehitati 1901 koolimajana. Algul tegutses koolimajas ka lasteaed ja Sindi luteri kogudus (kool-kirik).
Postnarrativist Philosophy of Historiography
Sissejuhatus: narrativistlik taipamine
Raamatus Our Knowledge of the Past: A Philosophy of Historiography seab Aviezer Tucker küsimärgi alla keskendumise narrativistlikule ajalookirjutusfilosoofiale. Ta toetub Leon Goldsteini (Historical Knowing) eristusele ajalookirjutuse pealisehituse (uurimuse lõpptulemus tavaliselt narratiivina) ja infrastruktuuri (nähtamatu tegelemine tõenditega ja muu uurimistegevus) vahel. Ta kritiseerib narrativiste selle eest, et nad rõhutavad lõpptulemust nagu loogiline positivism ja loogiline empirism, enne kui ajaloolised teadusfilosoofid muutsid teadusfilosoofia. Et lõpptulemus ei peegelda tegelikku uurimist, siis ta ei saa Tuckeri meelest peegeldada ajalookirjutuslikku uurimist ega olla juhatuseks ajalookirjutuse epistemoloogia juurde. Kuukkaneni meelest ei ole pealisehituse ja infrastruktuuri eristus tugeval pinnal, sest esitus on osa õigustusest, mistõttu ajalookirjutuse epistemoloogia peab seda uurima. Pealegi nõuaks tegeliku uurimise uurimine ajalookirjutuse empiirilist uurimist, nagu on viimasel ajal tehtud teaduse uuringute ja teadusajaloo raames. Tucker aga rekonstrueerib ratsionaalselt, mis võiks ajalookirjutuslik mõtlemine olla. Peale selle, epistemoloogiline hindamine eeldab seisukohta selle kohta, mis on ajalookirjutuse põhiline tunnetuslik saadus ja mis on selle episteemiline staatus. See ei ole mingi üksik tõenduslik järeldamine, vaid midagi sünteesivamat.
Kooli 9
Hoone on kolmekorruseline.
Postnarrativist Philosophy of Historiography
Sissejuhatus: narrativistlik taipamine
Narratiivi mõiste ja keskendumine narratiivile kui analüüsi objektile levisid ja ilmusid suuresti tänu teoretiseerimisele narratiivi rolli üle ilukirjanduses ja ajalookirjutuses 1970ndatel. Narrativism on üks valdavaid lähenemisi tänapäeva ajaloo- ja ajalookirjutusteoorias. Heterogeenne narrativism on saanud humanitaarteadustes peaaegu globaalseks (Matti Hyvärinen, "Towards a Conceptual History of Narrative").
Kuukkaneni arvates oleksid narrativistid pidanud representatsionismist loobuma. Kui nad juba ütlesid, et narratiivid ei saa peegeldada ajaloolist reaalsust ega osutada vastavatele entiteetidele minevikus, oleks olnud parem loobuda mõttest, et narratiivid üldse midagi representeerivad. Representatsionism nõuab, et leiutataks abstraktsed objektid, millele ajaloolaste sünteesivad representatsioonid osutavad, ja see teeb asja filosoofiliselt tarbetult keeruliseks.
Viljakam on näha ajalookirjutust arutlustena teeside ja vaatekohtade kaitseks ning ajalookirjutuse saadusi keeruliste informaalsete argumentidena kui narratiividena.
Ajalooraamatuid ei ole mõistlik pidada jagamatuteks tervikuteks. Pole tõsi, et tekste ei saa analüüsida väiksemateks elementideks, kaotamata kõige väärtuslikumat panust teadmisesse. On võimalik ja mõistlik lahutada keskse teesi tähendus tõenditest selle kasuks. Narrativistid on väitnud, et ajalooteoseid ei saa hinnata episteemiliselt, vaid ainult moraalselt ja esteetiliselt. Kuukkanen püüab näidata tunnetusliku hindamise võimalikkust.
Ajalookirjutusfilosoofid ei peaks püüdma taandada ajalookirjutuse keelt lihtsatele väljenditele, nii nagu loogiline positivism püüdis teha loodusteaduse teoreetilise keelega. Selleasemel tuleks püüda luua teooriat kolligatoorsete väljendite hindamiseks.
2 Analüütiliselt ajaloofilosoofialt narrativismile
Pool sajandit tagasi domineeris ajalookirjutusfilosoofias analüütiline ajaloofilosoofia. Kuigi Maurice Mandelbaumi traktaat The Problem of Historical Knowledge: An Answer to Relativism ilmus juba 1938, sai analüütiline ajaloofilosoofia alguse Carl Hempeli artiklist "The Function of General Laws in History" (1942). Hempel oli loogiline empirist, kes sõnastas katva seaduse mudeli teadusliku seletuse kohta. Hempel ütleb, et ajalugu ei kasuta üldisi seadusi, sest ta uurib üksiknähtusi, ja sellepärast ta ei tundu olevat (loodus)teadus. Seda on raske teaduseks muuta. Ometi on üldistel seadustel ajaloos samasugune funktsioon nagu loodusteadustes. Mandelbaum ja Hempel kaitsesid seisukohta, et ajalookirjutuses võib leida samalaadset seletust nagu loodusteaduses. Robin George Collingwoodi filosoofiast mõjutatud autorid, näiteks William Dray, väitsid, et ajalookirjutuses kasutatakse inimlikku või ajaloolist mõistmist või muid spetsiifilisi mõistmisviise. Analüütilist ajaloofilosoofiat tehti loogilise empirismi varjus ning vaidlus keskendus teaduste ühtsusele, arutati seletust, põhjuslikkust ja mõistmist. Lisaks analüütilist filosoofiat üldiselt iseloomustavatele joontele on iseloomulik see, et ei tuntud huvi selle vastu, kuidas ajalugu kirjutatakse. Ei uuritud tekste ja nende struktuuri, teadmise esitust. Neid huvitasid implitsiitsed seletusmustrid, nagu katva seaduse mudel ja mõistuspärase tegevuse teooria (William Dray, "The Historical Explanation of Actions Reconsidered"), mistõttu piirduti üksikväidetega või väga lühikeste lõikudega. Seevastu narrativism keskendub ajaloo kirjutamisele ja tekstile kui selle saadusele. Ka narrativistid saavad üleminekust narrativismile nii aru, kuigi Frank Ankersmit ("The Dilemma of Contemporary Anglo–Saxon Philosophy of History") vastandab huvi ajaloouurimise filosoofiliste probleemide vastu huvile narratiivse ajalookirjutamise vastu. Esimene on huvi selliste küsimuste vastu, mis on ajaloofakt, kuidas saab fakte seletada ja kuidas väärtused mõjutavad ajaloofaktide seletusi; narratiivifilosoofia uurib, kuidas ajaloolased sünteesivad faktid tervikuks (Ankersmit, Narrative Logic: A Semantic Analysis of the Historian's Language). Mõnesid analüütilisi ajaloofilosoofe siiski huvitasid ajaloo narratiivsed aspektid. (Jonathan Gorman ("Philosophical Fascination with Whole Historical Texts") kritiseeris uskumust, et ajaloouurimist peab tingimata väljendama üksikväidetes. Ta ei leia ka, et ajalookirjutamine on lihtsalt üksikfaktide panemine narratiivsesse järjestusse. Ajalooandmetele lähenetakse mingi tõlgendava teooriaga ning ajaloo uurimine ja ajaloo kirjutamine, on ühe mõttetegevuse osad. Üksikväidete ja terviktekstide vahekorda tuleb uurida sõltumatult küsimustest ajaloo uurimise ja kirjutamise kohta.) Nad ennetasid paljusid narrativistide teemasid ja väiteid.
Varajased narrativistid
Arthur Danto, W. B. Gallie, Louis Mink ja Morton White leidsid, et narratiivsus on ajalookirjutusele iseloomulik ja eristab seda teadusest. Seda eitasid Maurice Mandelbaum ja Behan McCullagh.
Arthur Danto ("Narrative Sentences") järgi on narratiivsed laused ajalooteadmise üks iseloomustav tunnus. Need osutavad vähemalt kahele eriaegsele sündmusele, kuigi need käivad ainult varasema sündmuse kohta, näiteks "Kolmekümneaastane sõda algas 1618." Ajalooteadmise narratiivse kuju tõttu ei saa ajalooesitusi panna vastama minevikule. Sündmuse täielik kirjeldus sisaldab lauseid, mis kokku väidavad kõike, mis selles toimus. Täieliku kirjelduse ja sündmuse vahel on isomorfism. Ideaalne kroonik teab kõike, mis toimub, sealhulgas inimeste vaimu hetkel, mil see toimub, ning saab kõik kirja panna nii, nagu see toimus. Sündmusel on kirjeldusi, mille all ei saa selle tunnistajaks olla, nii et ideaalne kroonik jätab need välja. Need sisaldavad osutamist tulevikule või muud hilisemat tähtsust (näiteks üks teadlane ennetab teist). Ajaloolased kasutavad narratiivseid kirjeldusi, mis seostavad sündmustega tagasivaates väärtustusi ja tähendusi, mis pole sündmuste osa. Iga sündmust saab paigutada erinevate krjelduste alla ja vaadata mõne hilisema sündmuse nurga alt. Et seda arvestada, peaks ideaalne kroonik teadma tuleviku sündmusi ja tuleviku ajaloolaste vaimu. Ajaloo seletusi ei saa lihtsasti taandada minevikule, ajaloo tõlgendamises on vältimatu subjektiivsus.
Killasterahu
Killasterahu on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Saunja lahes asuv 3 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 715 meetrit.
Ain Nurmela
Aastatel 1980–1986 õppis Eesti Kunstiakadeemias.
Killasterahu
Rahu kuulub Silma looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Ain Nurmela
Ain Nurmela on teinud kujundust sellistele telesaatesarjadele nagu "Tähelaev" ja "Kaks takti ette" ning krimisarjale "Ohtlik lend" ja filmile "Sügisball".
Killasterahu
Rahu koordinaadid on.
Ain Nurmela
Ain Nurmela koostöös Iir Hermeliini ja Ülar Markiga valmis 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lava ja saalikujundus.
2010. aasta augustis jäi ta kadunuks.
Līves
pisi|left|Līves Līves on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Vireši vallas. Līves asub Koiva jõe kaldal, valla keskusest Virešist 15 kilomeetri, endisest piirkonnakeskusest Hopast 39 kilomeetri ja Riiast 165 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.
Küla moodustav talude grupp on vana maa-arhitektuuri näitena kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Linnulaul
Lindude laul on väga liigispetsiifiline, mis viitab laulu tähtsusele biokommunikatsioonis ning aitab linnuhuvilistel liike hääle järgi eristada.
Linnulaulu kirjeldamisel on oluliseks töövahendiks sonogramm, mille abstsissteljel on aeg ja ordinaatteljel helisagedus. Väikseim ühik linnulaulu kirjeldamisel on noot, mis jätab sonogrammil katkematu jälje, nootidest moodustuvad silbid ning silpidest fraasid. ,
Laulu funktsioon
Linnud laulavad kõige rohkem pesitsusperioodil. Paljude liikide puhul esitavad pikemaid laule üksnes isaslinnud. Laulu eesmärk on märgistada territooriumi ja meelitada ligi emaslindu. Mittevärvuliste puhul nimetatakse sama eesmärgiga häälitsust mänguhäälitsuseks. Emased eelistavad isaseid, kes laulavad pikemalt ja sagedamini ning neid, kelle repertuaar on suurem. Suurem repertuaar tähistab isaslinnu kvaliteeti, sest annab märku, et pesapojana on tal olnud küllalt energiat aju arengusse panustada.
On liike, kellel laulab ka emaslind või laulab paar duetti. Sel juhul kasutatakse laulu ka ühenduse hoidmiseks.
Hüüdusid kasutavad nii emas- kui ka isaslinnud mitmel põhjusel. Kutsehüüuga annab lind teistele oma kohalolekust teada, mõnikord kinnistab territooriumi. Erinevalt laulust puudub seos sigimisajaga. Sidehüüdu kasutatakse parves või salgas sidepidamiseks ning see on tihti kutsehüüust lühem. Lennuhäälitsus ei erine sageli kutse- või sidehüüust ning võib olla ka samatähenduslik. Ärevushüüuga antakse signaal märgatud vaenlasest. Vahel kasutab lind teiste ohust teavitamiseks eraldi hoiatushüüdu, vahel eristab ärevushüüdu kutsehüüust vaid teravam tämber. Mangumishäälitustega nõuavad pojad vanematelt toitu.
Laulukõri
Lindudel on heli tekitamiseks eriline organ – laulukõri. Laulukõri on luuline struktuur, mis paikneb bronhide harunemiskohas. Seda ümbritsevad spetsiaalsed lihased, membraanid ja õhukott. Lihaste hulk varieerub liigiti ning on seotud laulu keerukusega. Heli tekitab laulukõri läbiva õhusamba vibratsioon. Kui inimese kõri läbivast õhust tekitab häält ainult 2%, siis lindudel kasutatakse ära peaaegu kogu laulukõri läbiv õhk.
Laulu õppimine
Kui osal lindudest, nagu kanad või tuvid, on häälitsused kaasa sündinud ja vaikuses üles kasvanud või enne esmakordset liigikaaslase laulu kuulmist kurdistatud isendite laul on tavapärane, siis laululinnud, papagoid ja koolibrid peavad laulmist õppima ning liigikaaslasi kuulmata jääb nende laul algeliseks.
Mõned linnud omandavad uusi laule terve elu, teistel esineb arengus selleks kindel aeg, pärast mida laul enam oluliselt ei muutu ega täiene.
Esimeste heaks näiteks on soo-roolind, kes kasutab oma laulus rändel kuuldud lindude hääli. Samuti jäljendavad paljud avatud õppijad lisaks teistele lindudele ka tehislikke hääli, nagu mobiiltelefoni helin või autosireen. Hästi tuntud on papagoide võime jäljendada inimkõnet.
Neil, kelle repertuaar kujuneb välja kindla aja jooksul, jaguneb õppimine nelja staadiumi:
1. Kriitiline õppimisperiood, kus kuuldud laul salvestub hilisemaks kasutamiseks mällu. Kriitilise perioodi pikkus võib palju varieeruda – 10 päevast 10–12 kuuni –, kuid enamasti on palju lühem kui aasta.
2. Vaikuseperiood, kus lind ise ei laula, kuid mäletab kriitilise perioodi jooksul kuuldud lauluelemente. See staadium on pikem ja kestab näiteks soosidrikul 8 kuud.
3. Sensomotoorne ehk harjutamise periood, mille jooksul esitab noor lind esialgu pikka ja struktureerimata helirida, kus kasutab kriitilisel perioodil õpitud silpe. Teiste laulu kuulmine pole tähtis. Umbes kuu jooksul hakkab noorlinnu laul üha enam täiskasvanud isendi laulu meenutama.
4. Laulmise kristalliseerumise ehk lihvimise periood kestab mõne nädala ning selle aja jooksul arendab lind algsest muutlikust laulust välja oma lõpliku laulu, mis vastab liigi mudelile, kuid on siiski ka isikupärane. Selleks on oluline, et ta kuuleks ka teisi linde.
Laulu õppimise ajal selekteerib linnupoja aju kuuldud helidest välja just need, mida toovad esile liigikaaslased. Ta kuuleb ja jäljendab oma vanemaid ning lähemaid naabreid, mis tingib kohalike murrete tekkimise.
Linnulaul rahvapärimuses
Lindude hääled on alati köitnud inimeste tähelepanu. Tihti on nendega seotud uskumusi. Nii on näiteks sootihase piiksumine surma ennustanud ning peoleo laulu järel oodati vihma. Vihma või õnnetusega on seostatud ka paljusid teisi linde. Väänkael jällegi hüüdis, millal on õige aeg kaera külvata, herneste mahapanekuks andis loa ööbik oma lauluga.
Ennustus sõltus sageli lisaks linnu liigile ka muudest asjaoludest: häälitseja asukohast, käitumisest, kellajast või asendist. Näiteks on Pühalepas räägitud, et kui vares krooksub pahemalt, on oodata õnnetust, ja kui paremalt, on õnnetus juba möödas. Muhust on aga 1938. aastal üles kirjutatud järgnev tekstikatke: "Vares raagib, ennustab kurja. Kui kuskil kuulde, et vares raagib, siis küsid: "Mis sa laulad, linnukene? Kui kurja, kuku metsa, kui iad, laula viel!" Kui ta viel raagib, siis ennustas iad, aga kui ta enam ei raagi ja metsa lennab, siis ta oo kurja kuulutan." Kaelustuvi kuulmine kevadel esimest korda õhtusel ajal toob õnne ning kuldnoka esimene kevadine laul hommikul ennustab sooja suve. Kui aga kägu kukub maja juures nokaga surnuaia poole, on majas surma oodata.
Jahimehed on kasutanud linnuhäälte jäljendamist nende paremaks küttimiseks. Sel eesmärgil on meelitatud nii kanalisi kui ka röövlinnupoegi. Karjapoisid jäljendasid linde lusti pärast. Tegevus oli seda vahvam, et nii mõnigi linnuliik seda sorti narritamisele ka omal moel reageerib.
Rahvapärimuse hulka kuulub ka linnulaulu onomatopoeetiline kirjeldamine, mille kohta esimesed kirjalikud allikad pärinevad 13. sajandist. Kahtlemata on inimkeelseid sõnu lindude häälte kirjeldamisel kasutatud varemgi. Teaduslikuks kirjeldamiseks sobimatu, on meetod siiski hindamatu eri lindude häälitsuste tundmaõppimiseks ja meeldejätmiseks. Nii on rasvatihase varakevadist laulu tõlgendatud kui "sitsikleit, sitsikleit!" ja talvike traadi peal justkui õpetaks "siit-siit-siit saab Riiga!" Mõni lind, näiteks rukkirääk, on häälitsuse järgi ka nimetuse saanud.
Linnueurovisioon
2002. aastal korraldasid Eestimaa Looduse Fond (ELF), Eesti Ornitoloogiaühing (EOÜ) ja Tele2 Euroopa ilusaima linnulaulu valimise. 21 riiki esitasid rahvuslikes eelvoorudes valitud kandidaadid ning kuu aja jooksul said soovijad vastaval veebilehel 30-sekundiliste salvestiste põhjal oma lemmikule hääle anda. Eestis tegi eelvaliku ornitoloogiaühing ning linnusõbrad said valida soo-roolinnu, punarinna, laulurästa, ööbiku, mustpea-põõsalinnu, peoleo, suitsupääsukese, tikutaja, rohunepi ja sookurg vahel. Eesti esindajaks sai ööbik.
Kokku anti 30 000 häält ning rahva lemmikuks sai rüüt, kes esindas Islandit, teise koha pälvis Belgia laulja sinirind ning kolmanda merisk Fääri saartelt. Ehtsa Eurovisiooniga sarnaselt valis oma võitja ka ornitoloogidest koosnev žürii, selleks sai Eestit esindav ööbik. Võistluse põhieesmärk oli suure popmuusikasündmuse taustal lindude musikaalsusele tähelepanu juhtimine. Eesti Post andis sel puhul välja ka tervikasja kõigi 21 linnu piltidega.
Tallinna Farmaatsiatehas
AS Tallinna Farmaatsiatehas on Tallinnas tegutsev ravimitootmisettevõte; ühtlasi Eesti ja kogu Balti piirkonna vanim ravimitootmisettevõte. Aastast 1998 tegutseb ettevõtte PJSC Grindeks tütarettevõttena.
Ajalugu
Ettevõtte (tehase) otsene eelkäija oli aastal 1914 asutatud Eestimaa Farmatseutiline Kaubandusselts "Ephag" (saksa Estländische Pharmazeutische Handelsgesellschaft). Aastast 1937 asub ettevõte Tondi tänaval, kus asub ka 1937. aastal valminud tehasehoone Tondi tänav 33/35, mille arhitekt oli arhitekt Robert Natus. Eestimaa Rohu- ja Apteegikaubanduse Ühingu "AS Ephag" juhatuse esimees oli aastatel 1939–1940 Karl Jürison.
Pärast teist maailmasõda on ettevõte kandnud eri nimesid: algul Tallinna Farmatseutiline Tehas, aastast 1961 Tallinna Keemia- ja Farmaatsiatehas. Aastast 1992 kannab nime AS Tallinna Farmaatsiatehas. Aastast 1998 tegutseb ettevõtte PJSC Grindeks tütarettevõttena.
Diastereomeer
pisi|300px|Diastereomeerid vs enantiomeerid Diastereomeerid (ka diastereoisomeerid) on stereoisomeerid, mille molekulis esineb kaks või enam stereokeset (kiraalset tsentrit), kuid mis ei ole enantiomeerid (ei ole teineteise peegelpildid).
Kui kahel stereoisomeeril on vastupidine konfiguratsioon kõikides stereokeskmetes, siis need on enantiomeerid. Aga kui konfiguratsioonid erinevad vaid mõnes stereokeskmes, on tegu diastereomeeridega. Tetraeedriliste stereokeskmete korral on võimalik stereoisomeeride arv 2n, kus n on stereokeskmete arv molekulis.
Kui kaks diastereomeeri erinevad teineteisest vaid ühe kiraalsuskeskme konfiguratsiooni poolest, siis nimetatakse neid epimeerid.
Näide
Kahe asümmeetrilise tsentriga viinhappe isomeersed molekulid: D- ja L-viinhape on enantiomeerid, mille mõlema suhtes sümmeetriatasandit omav (ei oma optilist aktiivsust) meso-viinhape on diastereomeer.
Diastereomeeride füüsikalised omadused ja keemilised omadused (erinevalt enantiomeeridest) on teatud määral erinevad. Näiteks kiraalsed derivatiseerivad agendid (näiteks Mosheri happe R- või S-isomeer), reageerides enantiomeeridega, annavad diastereomeerid, millel on erinevad füüsikalised omadused ja neid võib analüüsida HPLC või TMR meetoditega. R-isomeeri S-isomeeriks või vastupidist muundumist isomeeride omavahelise koguselise tasakaalu saavutamiseks nimetatakse ratsemiseerumiseks.
Tihti käsitletakse diasteromeeridena ka geomeetrilisi isomeere, millel on kaksiksideme juures erinevad konfiguratsioonid (E või Z). Eristatakse kaksiksidemega seotud π–diastereomeere ja üksiksidemetega seotud σ-diastereomeere.
Lufthansa
Tema nimi tuleb sõnast Luft (saksa keeles 'õhk') ja Hansa Liidu nimest.
Lufthansa on reisijate arvu poolest Euroopa suurim ja maailma suuruselt viies lennuettevõte. Sellega lendas 2009. aastal 70,5 miljonit inimest ja veeti 1,91 miljonit tonni lasti. Kohtade täituvus oli 78,9%.
Lufthansal on 18 riigisisest ja 183 rahvusvahelist lennuliini 78 riigis Aafrikas, Ameerikas, Aasias ja Euroopas. See teenindab koos partneritega 410 sihtkohta. Rohkem kui 530 lennukiga (koos tütarettevõtetega) on Lufthansal maailma suuruselt kolmas lennukipark.
Ajalugu
Lufthansa asutati 6. jaanuaril 1926 Berliinis, kui ühinesid Deutsche Aero Lloyd (DAL) ja Junkers Luftverkehr. Ettevõtte algne nimi oli Deutsche Luft Hansa Aktiengesellschaft. Lühinimi Luft Hansa võeti kasutusele 1933.
Ettevõtte logol on kujutatud lendav kurg rõnga sees ja see on ettevõttest enesest vanem. Selle kujundas professor Otto Firke Saksamaa esimese lennuettevõtte Deutsche Luftreederei jaoks, mis alustas tegevust 5. veebruaril 1919. See logo jõudis Luft Hansasse Aero Lloydi kaudu, mis Luftreedereiga 1923 ühines.
Ettevõtte nime autor arvatakse olevat F.A. Fischer von Puturzyn, kes 1925. aastal avaldas raamatu "Luft-Hansa", mis käsitles lennundusalaste kindlustustehingute võimalusi.
9. detsembril 1927 sõlmis ettevõte Saksamaa valitsuse nimel lepingu Hispaania valitsusega kahe maa vahelise lennuühenduse loomiseks. Leping nõudis nii Luft Hansalt kui Hispaania valitsuselt kapitalimahutust uue ettevõtte asutamiseks, millest hiljem sai Iberia Airlines.
Luft Hansa omas Brasiilias ettevõtet Condor Syndicat, mille põhjal 1927 asutati Brasiilia kaks suurimat lennuettevõtet Varig ja Syndicato Condor.
Enne Teist maailmasõda oli Luft Hansa avanud lennuliinid Põhja- ja Lõuna-Ameerikasse ning Lähis-Itta. Ta kasutas Saksamaal toodetud lennukeid, peamiselt Dorniere, Focke-Wulfe, Heinkeleid ja Junkerseid. Tema tähtsaim turukonkurent, sealhulgas Lõuna-Ameerikas, oli Linee Aeree Transcontinentali Italiane (LATI). Maailmasõja ajal pidid mõlemad piirduma üksnes teljeriikidesse ja neutraalsetesse maadesse minevate lendudega. 1945 Luft Hansa kõik teenused peatati ja tal ei ole õigusjärglast.
6. jaanuaril 1953 loodi Saksamaal uus lennundusettevõte Aktiengesellschaft für Luftverkehrsbedarf (Luftag). 6. augustil 1954 muudeti ettevõtte nime ja selleks sai Deutsche Lufthansa Aktiengesellschaft. "Uus" Lufthansa ei ole vana õigusjärglane.
Kindla sõiduplaaniga reisilende alustas Lufthansa 1. aprillil 1955. Rahvusvahelisi lende alustas ta 15. mail 1955. Esimene sihtpunkt väljaspool Euroopat oli New York 8. juunil 1955. 1961. aasta veebruaris avati lennuliinid Kaug-Itta Bangkokki, Hongkongi ja Tōkyōsse. 1962 lisandusid reisid Lagosesse ja Johannesburgi. 1964. aasta mais hakati Tōkyōsse lendama läbi polaaralade. 1971 avas ta lennud Lõuna-Ameerikasse. Berliin lisandus reisisihtkohtade hulka 28. oktoobril 1990, 25 päeva pärast Saksamaade taasühinemist.
Oma tegevust pärast taasasutamist alustas Lufthansa lennukitega Convair 340. Liiklust üle Atlandi ookeani avati lennukitega Lockheed Super Constellations. 1958 osteti esimesed Boeingud numbriga Boeing 707. Hiljem osteti Boeig 720-d. 1964 võeti kasutusele Boeing 727, 1968 Boeing 737 ja 1970 Boeing 747. Lufthansa oli esimene välisettevõte, mis hakkas Boeinguid kommertslendudel kasutama. 1979 võttis Lufthansa kasutusele Airbus A310, 1985 Airbus A300 ja Airbus A320 ning hiljem Airbus A321 ja Airbus A340.
1997 sai Lufthansa üheks viiest Star Alliance'i asutajast. See on tänapäeval maailma suurim lennuettevõtete ühendus. Sellesse kuulub 2010. aasta augusti seisuga 28 lennundusettevõtet kõikjalt maailmast peale Ladina-Ameerika. Euroopa Liit on uurinud süüdistust, nagu oleks Star Alliance'i liikmed sisuliselt muutunud üheks hiigelettevõtteks.
2007. aasta märtsi seisuga kuulus 88,52% ettevõttest erainvestoritele, 10,05% ettevõttele MGL Gesellschaft für Luftverkehrswerke, 1,04% Deutsche Postbankile ja 0,4% Deutsche Bankile. Samal ajal oli Lufthansal 37 042 töötajat.
Läbi aegade on Lufthansal juhtunud 8 lennuõnnetust, mis on lõppenud lennuki mahakandmisega. Neist 5 on olnud inimohvritega. Kokku on neis hukkunud 182 inimest. Pärast 1979. aastat on Lufthansa lennuõnnetustes hukkunud 2 inimest.
Salme Nõmmik
Salme Nõmmik (aastani 1934 Salme Mangelson; 3. märts (vkj 18. veebruar) 1910 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 21. september 1988 Tartu) oli eesti majandusgeograaf.
Elulugu
Salme Nõmmik oli kooliõpetaja tütar, Riho Nõmmiku ema.
Lufthansa
Ajalugu
Läbi aegade on kaaperdatud kaks Lufthansa lendu: 1977 Palma de Mallorcalt Maini-äärsesse Frankfurti ja 1993 Frankfurdist Kairosse. Nendes juhtumites on reisijatest ja meeskonnaliikmetest hukkunud ainult üks (1977 lennuki kapten).
Salme Nõmmik
Elulugu
1929. aastal lõpetas Nõmmik Põltsamaa ühisgümnaasiumi ja 1933 TÜ õigusteaduskonna majandusteaduse osakonna; 1953–1954 Leningradi Ülikooli aspirant, geograafiakandidaat (1956, samas), väitekiri "Юго-Восток Эстонской ССР", geograafiadoktor (1970, Moskva Ülikool), väitekiri "Сущность, задачи и метод дробного экономического районирования (на примере Эстонской ССР".
Lufthansa
Lennukipark
thumb|right|[[Airbus A320]] thumb|[[Airbus A321-200]] thumb|[[Boeing 747-400]]
Salme Nõmmik
Elulugu
Nõmmik oli 1946–1956 TÜ geograafia kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1956–1972 dotsent, 1968–1976 majandusgeograafia kateedri juhataja, 1971–1987 professor, 1987–1988 konsultantprofessor. Luges majandusgeograafia üldkursusi ning tööstuse geograafiat ja majanduse rajoneerimist.
Teadustöö
Salme Nõmmiku uurimisvaldkonnad olid sotsiaalmajanduslik-geograafiline teooria, sh ühiskondliku taastootmise ruumilise korralduse seaduspärasused, sotsiaalmajanduslikud kompleksid ja asustussüsteemid ning sotsiaalmajanduslike-geograafiliste põhimõistete süsteemi täiustamine. Oli Tartu linnalabori rajamise algatajaid (1968) ja Eesti Geograafia Seltsi asutajaid (1955). NSVL Geograafiaseltsi auliige (1985). 120 teadustrükist, üle 70 aimeartikli.
Karu (täpsustus)
Karu võib tähendada järgmist.
Lufthansa
Sihtkohad
See artikkel on loetelu Lufthansa sihtkohtadest (2010. aasta detsembri seisuga).
Koodijagamine
Lufthansal on koodijagamine järgmiste lennuettevõtetega:
Piovera
Piovera on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis.
86 meetri kõrgusel merepinnast asuva Piovera asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Piovera piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alessandria, Alluvioni Cambiò, Montecastello, Rivarone, Sale.
Gabriel Marcel
Elukäik
Gabriel mäletas, kuidas isa laulis ilusa baritoniga Robert Schumanni, kes oli tema lemmikhelilooja, ning ema saatis teda klaveril. Muusika asendas perekonnas religiooni.
Gabriel õppis Carnot' lütseumis. Ta õppis väga hästi, kuid talle ei meeldinud koolis. Ta tundis suurt huvi muusika vastu ning tahtis saada heliloojaks (ka isa ei olnud selle vastu), kuid muusikaõpetaja ei soovitanud seda, sest ei pidanud poissi piisavalt andekaks. Ka hiljem improviseeris ta klaveril; abikaasa kirjutas üht-teist üles ning seda on ka avalikult ette kantud. Huvi oli tal ka teatri vastu. Kui Gabriel avastas filosoofia, tegeles ta sellega suure andumusega ning otsustas saada filosoofiks. Ta kuulas Collège de France'is Henri Bergsoni loenguid.
Samal ajal tegutses ta näitekirjanikuna. Tema esimesed kaks näidendit ilmusid 1914 pealkirjaga "Le Seuil invisible". Hijem ilmusid "Le dard", "La chapelle ardente", "Un homme de Dieu", kuid tema näidendid ei olnud menukad ning see valmistas talle suure pettumuse.
Seene tänav (täpsustus)
Seene tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Lysis
"Lysises" kohtuvad Ktesippos ja Sokrates; esimene neist kurdab, et Hippothales on armunud Lysise nime kandvasse noormehesse. See koostab Lysise auks luuletusi, mis toob kaasa Sokratese küsimuse, kas taolised luuletused ei ole koostatud mitte luuletaja enda auks, kui too peaks armastatu südame võitma. Ta lisab, et mida enam taolistesse luuletustesse panustada, seda naeruväärsem on autor, kui ta peaks ebaõnnestuma. Ühtlasi soovitab ta Hippothalesel, et see korraldaks tema kohtumise Lysisega, et ta võiks demonstreerida, kuidas vestlus välja nägema peaks.
Menexenos tuleb tagasi ja Lysis avaldab soovi, et Sokrates väljendaks neid mõtteid ka Menexenosele. Sokrates alustabki Menexenosega vestlemist, küsides, kas sõprus ja armastus on vastastikkune või mitte. Algse idee, et see on vastastikkune, lükkab ümber see, et armastaja tunded ei muutu ka siis, kui armastuse objekt teda vihkab. Seega peab tõene olema hoopis vastupidine, mida kinnitab see, kuidas vanemad oma lapsi armastavad.
Seejärel liigub arutelu sellele, milliste isikute vahel sõprus olla saab. Algse idee kohaselt on sõbrad sarnased ja kuna ebavooruslike vahel taolist sõprust olla ei saa, siis on sõbrad kaks vooruslikku isikut. Sealt tekib aga küsimus, milleks seda vaja peaks olema, kuna kahel voorustes täiuslikul inimesel pole teineteist ja seega ka sõprust vaja. Vastandid tõmbuvad just seetõttu, et täiendavad teineteist. Samas ei saa õiglane isik olla ebaõiglase sõber ega mõõduka mõõdutundetu sõber. Pigem võib sõprus eksisteerida selliste vahel, kellest üks on hea, teine ei ole aga ei hea ega halb.
Edasi liigub arutelu sõpruse põhjustele. Sokrates väidab, et põhjuseks on mingi puudus. Terved arsti ei vaja, küll aga vajavad arsti sõprust haiged. Sealt järeldab ta, et sihiks on tervis ehk pigem on sõpruse põhjuseks mingi hüve, nii et sõprus jääks ka püsima maailmas, kus halba ei ole. Seega kuulub sõprus loomuste juurde, kes teineteist täiendavad. See aga viib vastuoluni algsete järeldustega, mille kohaselt sõprus ei pea olema vastastikkune.
Karin Suursalu
Karin Suursalu (sündinud 22. märtsil 1962 Rakveres) on eesti tõlkija.
Ta on eesti keelde tõlkinud nii ilukirjandust kui ka aime- ja teatmeteoseid. Inglise filoloogina tõlgib ta inglise keelest.
Alates märtsist 2015 on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Haridus
Karin Suursalu lõpetas 1980. aastal Rakvere I Keskkooli. Tartu Riikliku Ülikooli on ta lõpetanud kaks korda: 1985. aastal (filoloogiateaduskonnas) inglise keele erialal ja 1989. aastal (ajalooteaduskonnas) psühholoogia erialal.
Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa asutaja ja juhataja
2019. aastal asutas Karin Suursalu omaalgatusliku raamatukogu – Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa – ning on sestpeale vabatahtliku tööna komplekteerinud selle lugemisvara, tutvustanud ja laenutanud huvilistele raamatuid ning kutsunud kogukonna raamatu- ja teetunde sisustama eesti loomeinimesi Osa lugemistoa raamatutest on pärit ta enda ning ta tõlkijast isa ja teiste kolleegide tõlgitud raamatute autorieksemplaride hulgast, kuid suurema osa on annetanud Eesti Hoiuraamatukogu (2400 trükist), kirjastused ja veel paljud väiksemad annetajad.