cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuklatagused näärmed
Madudel
Uurijate arvates ei saa kuklatagused näärmed väljutada eritisi madudel, keda peetakse vangistuses ja toidetakse kunstlikult.
Vene värviline bolonka
Vene värviline bolonka ehk bolonka on Nõukogude Liidus 1950ndatel aretatud koeratõug.
Finest
Finest+FM on Soome ainus eestikeelne raadiokanal, mille asutas Soome-Eesti raadiosaatejuht Argo Lepik, et toetada kaasmaalaste kasvavat kogukonda. Üks fondi loomise ajendeid oli ka see, et eestlastest väiksemal rahvusvähemusel venelastel oli juba pikka aega olnud oma raadiokanal. Raadiojaam alustas internetis tegevust 14. novembril 2013. Raadio leviala keskendub soome-eestlaste peamisele elurajoonile ehk Lõuna-Soomele.
Raadio muusika on keskendunud rahvusvahelisele tantsumuusikale, Eesti 80ndate ja 90ndate pop- ja tantsumuusikale ning uuematele Eesti hittidele. Lisaks vaatab kanal üle uudiseid Soomest ja Eestist ning edastab eestikeelset jutusaadet eestlaste elust Soomes laiemalt. Sponsorid on Soome, Soome-Eesti ja Eesti ettevõtted.
2020. aasta alguses alustas Finest+FM saateid Helsingis sagedusega 98,5 MHz ning Hyvinkääl ja Kanta-Hämees sagedusega 94,4 MHz. Raadiostuudio asub Pasilas Ilmalas MTV Uutisten stuudios.
Imanbek
Imanbek Zejkenov (kasahhi keeles Иманбек Зейкенов, esinejanimi Imanbek; sündinud 21. oktoobril 2000) on Kasahstani DJ ja produtsent. Ta pälvis kuulsuse 2019. aastal, kui ta tegi Saint Jhni loost "Roses" remiksi.
Lapsepõlv ja karjäär
Imanbek Zejkenov sündis Kasahstanis Aksu linnas. Ta hakkas kitarri mängima 8-aastaselt. Imanbek õppis ja töötab raudteetranspordis, kuid on muusikaproduktsiooniga tegelenud alates 2017. aastast. Imanbeki remiks Guyana-Ameerika Ühendriikide räppari Saint Jhni loole "Roses" sai ülemaailmselt kuulsaks. Remiks tehti ilma Saint Jhni osaluseta, kuna Zejkenovi katsed temaga Instagramis kontakti saada ebaõnnestusid ja ta ei saanud vastust. Laul jõudis enamikku Euroopa muusikaedetabelitesse, sealhulgas Belgia, Ungari, Hollandi, Poola, India ja Rootsi edetabelitesse, tõustes Shazam Worldi edetabelis 1. kohale. Remiksi suure edu ja populaarsuse järel jõudis ka 2016. aastal lindistatud originaallaul USA Billboardi edetabelisse, Suurbritannia singlite edetabelisse ja teistesse edetabelitesse, sealhulgas Austria, Kanada, Taani, Prantsusmaa, Saksamaa ja Iirimaa edetabelitesse. Imanbek sõlmis plaadilepingu Venemaa plaadifirmaga Effective Records ja avaldas oma esimese laulu Spinnin Recordsi tütarplaadifirma Dharma Recordsi kaudu.
Kristi Nõlvak
Kristi Nõlvak (sündinud 30. mail 1989) on Eesti võrkpallur. Ta on mänginud aastatel 2015–2021 Eesti naiste võrkpallikoondises ning kuulub Eesti võrkpalliklubisse TÜ/Bigbank, kolmekordne Eesti meister rannavõrkpallis.
Koondis
Kristi Nõlvak kuulus aastatel 2015–2021 Eesti võrkpallikoondisse, mille koosseisus mängis 76 mängu.
Ta kutsuti Eesti võrkpallikoondisse 2015. aasta kevadel ning kuulus sinna ka sama aasta sõpruskohtumistes Taani võrkpallikoondisega. Koondise eredaimaks saavutuseks oli 2019. aastal koondise ajaloos esmakordselt pääsu tagamine Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile. Ta on korra mänginud koondises Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril (2019), siis saadi seal 23. koht. Mitu mängu on ta pidanud koondise koosseisus Euroopa Hõbeliigas.
Klubivõrkpall
Kristi Nõlvak on kuulunud Tallinna Ülikooli, TalTechi ja Tartu Ülikool/Bigbanki võrkpallinaiskonda ning võitnud nende koosseisus nii Balti liiga kui ka Eesti meistrivõistlused ja mitu Eesti karikat.
Rannavõrkpall
Aastatel 2013–2014 oli Kristi paariliseks rannavõrkpallis Erle Püvi. 2013. aastal saadi Eesti meistrivõistlustel kolmas koht ning 2014. aastal tuldi Eesti meistriks. 2014. aastal osaleti OM-kvalifikatsioonides ühena (kahest) Eesti naispaarist. Sama aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel saadi 17. koht.
Hiljem on ta mänginud eri sarjades erinevate paarilistega. Koos Mari-Liis Graumanniga on ta tulnud kahel korral Eesti meistriks (2015 ja 2017). 2016. aastal osales ta Julija Mõnnakmäega Pärnus toimunud üliõpilaste maailmameistrivõistlustel, kus saadi 29. koht.
Saalivõrkpall
Balti liiga
Eesti meistrivõistlused
Eesti karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Anelema kihistu
Anelema kihistu (inglise keeles Anelema Formation) on siluri ajastu Jaani lademe kihistu. Kihistut hakkas esimesena määratlema Dimitri Kaljo 1990. aastal.
Kihistu stratotüüp on Anelema paekarjäär. Kihistule on saanud nime Anelema küla järgi.
Kihistu koosneb valdavalt peenpoorsest dolokivist, mis lasub Pärnu-Jaagupi ümbruskonnas 10–20 meetri paksuse kihina.
Saichō
Saichō (jaapani keeles 最澄), ka Tengyō Daishi, 767 – 822, oli jaapani budismi tendai koolkonna rajaja.
USA Meditsiiniakadeemia
Rahvuslik Meditsiiniakadeemia, ka USA Meditsiiniakadeemia (inglise keeles National Academy of Medicine; akronüüm NAM) on Ameerika Ühendriikide teaduste akadeemia, valitsusväline teadusorganisatsioon.
Saichō
Sündinud budistlikus perekonnas, sai ta juba 12-aastaselt mungaks ning sai 19-aastaselt täieliku pühitsuse.
Saichō veetis aastaid erakluses Kyōto lähedal Hiei mäel, kuhu rajas isikliku templi, millest hiljem sai tendai koolkonna keskus. Loonud head suhted keisri ja õukonnaga, rändas ta 804 Hiinasse, kus õppis tiantai, samuti chani ja nn esoteerilise budismi ehk hiina tantrismi (hiina keeles mizong) õpetajate juures.
USA Meditsiiniakadeemia
NAM asutati 1970. aastal.
Tänapäeval on NAM-is üle 2000 liikme.
Saichō
Pärast Jaapanisse naasmist tema suhted õukonnaga jahenesid ning ta pidi oma õpetusi ja seisukohti kaitsma teiste koolkondade ja õpetajate, eriti Kūkai, rünnakute eest.
Tendai õpetus Saichō interpretatsioonis on eklektilisem kui Hiina tiantai, keskendudes küll «Lootossuutrale», kuid rakendades ka chan’i shikantaza  meetodit ja tantristlikke rituaale.
Saichō nõudis oma koolkonna liikmetelt bodhisattva tõotuse andmist ja 12-aastase ettevalmistava õppimisperioodi läbimist enne mungaks pühitsemist.
Tapper
Tapper ehk sõjakirves ehk võitluskirves on endisaegne jalaväe poolt lähivõitluses kasutatud löögirelv. Üldisemas tähenduses tähendab tapper ka väikest kirvest.
Tapreid kasutati sõjas neoliitikumist kuni 16. sajandini. Keskajal kasutati ka taprist koosnevat löögirelva: hellebardi.
Sõna päritolust
Sõna "tapper" võib tulla venekeelsest sõnast topor, mille kohta oletatakse et see on laenatud vanast iraani keelest. Samuti võis olla ka nii, et indoiraani keelne sõna "tapara", laenati otse. Uraali algkeelt kõnelejatel võis olla uurijate arvates kontakt indoiraani keeli rääkivate inimestega ja et nad laenasid sõnu. Ka soome keeles on sõna "tappara" tähistamas sõjakirvest.
Krimulda piirkond
Krimulda piirkond (läti keeles Krimuldas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Krimulda piirkonna elanikest lätlasi 91,93%, venelasi 4,16% ja teistest rahvustest inimesi 3,93%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Krimulda ja Lēdurga vallast. 2021. aastal liideti Krimulda piirkond Sigulda piirkonnaga.
Ferriitmaterjal
pisi|Kõvast ferriidist ferriitmagnetid Ferriitmaterjal või ferriit on keraamiline materjal, mis koosneb mitmest siirdemetalli oksiidist (tavaliselt sisaldab ka Fe2O3). Ferriite iseloomustab madal elektrijuhtivus, mis on omane elektrilistele isolaatoritele. Enamik ferriitmaterjale on ferrimagneetikud ehk omavad mingist kriitilisest temperatuurist TC allpool spontaanset magneetumust. Ferrimagneetikute spontaanne magneetumus on tingitud sellest, et materjali kristallstruktuur koosneb vastandlike magnetmomentidega alamvõredest, kus ühe alamvõre magnetmoment on suurem teise alamvõre magnetmomendist. Igal ferriidil on sõltuvalt koostisest omane Curie temperatuur, TC, millest kõrgemal temperatuuril need on paramagnetilised. Tavaliselt valmistatakse ferriitmaterjale keraamika töötlustehnikatega, näiteks NiO·Fe2O3 valmistamiseks segatakse NiO ja Fe2O3 puru, mida pressitakse ja kuumutatakse, et saada soovitud kujuga materjal.
Struktuuri sümmeetria järgi eristatakse kaht laialt levinud tüüpi ferriitmaterjali – kuubilised ferriidid ja heksagonaalsed ferriidid.
Magnetilise koertsitiivsuse põhjal jaotatakse ferriitmaterjalid kahte gruppi – kõvad ferriidid ja pehmed feriidid. Kõvasid ferriite iseloomustab suur koertsitiivsus, mistõttu tuleb nende demagneetimiseks teha rohkem tööd. Kõvad ferriidid sobivad hästi rakendamiseks püsimagnetitena külmkapimagnetites, kõlarites ja elektrimootorites. Pehmete ferriitide koertsitiivsus on väike, mistõttu nende magneetumust on kerge muuta. Seetõttu kasutatakse neid elektroonikatööstuses ferriitsüdamikena kõrgsageduslikes induktiivpoolides ja trafodes.
Ferriitsüdamikmälu
pisi|Vasakul: ferriitsüdamikest mälu skeem, kus hallide kastidena tähistatakse ferriitsüdamikke ning joontena juhtmetraate. Paremal: ferriitsüdamikest mälust tehtud pilt|alt=|330x330px Enne laialdast transistoripõhiste mälude arvutites rakendamist kasutati ferriite ferriitsüdamikes, mis ühendati omavahel juhtmete võrgustikuga. Iga südamikku sai kasutada ühe biti informatsiooni hoidmiseks, kasutades selleks südamiku jäävat magnetmomente kummaski suunas elektrivooluga magneetimisel. Ferriitide hüstereesisilmuse ristkülikusarnane kuju oli põhiline põhjus nende valimiseks magnetsüdamikmäludes kasutamiseks. Ferriitsüdamiku magneetumuse muutmiseks rakendati materjali koertsitiivsusest veidi suuremat vastassuunalist magnetvälja. Ferriitsüdamikes kasutati tihti materjali Mg2+0.45Mn2+0.55Mn3+0.23Fe1.77O4.
Magnetiit
pisi|MnO, CoO, NiO ja MgO sisaldavate segaspinellide eksperimentaalsed (pidev joon) ja teoreetilised (punktiir) küllastusmagneetumused sõltuvuses Zn proportsioonist valemis M1–xZnxFe2O4 |alt=|330x330px Üks varaseimatest tundmaõpitud ferriitidest on looduses leiduv magnetiit (FeO·Fe2O3). Magnetiiti on juba sajandeid kasutatud magnetnõeltena kompassides. Veel on leitud, et magnetiidi püsivat magneetumust kasutavad mõned magnetotaktilised bakterid, kes kasutavad selle magnetilisi omadusi Maa magnetväljajoonte järgi orienteerumiseks. Magnetiidi osakesed on bioühilduvad ning neid kasutatakse kontrastainena magnetresonantstomograafias. Tavatingimustes on magnetiit pöördspinelli kristallstruktuuriga ühikraku võreparameetriga a = 8,4 Å. Kogu magnetmoment ühikraku kohta on 4 μB. Alla 120 K temperatuuri juures on stabiilne selle ortorombiline kristallstruktuur (parameetritega a = 5,91 Å, b = 5,95 Å ja c = 8,4 Å). Üleminekul ortorombiliseks saab materjalist pooljuht ning aine elektrijuhtivus muutub järsult.
Maghemiit
Maghemiit on samuti raudoksiidist ferriitmaterjal, mis on tähtis mitmetel geofüüsilistel ja tehnoloogilistel põhjustel (näiteks paleomagnetilise ajaloo uurimisel). Looduslikult esineb seda titanomagnemiidina (maghemiidi titaani asendussulam). Maghemiit on tekkinud magnetiidi madalal temperatuuril oksüdeerumise tulemusena ning selle struktuuri kirjeldatakse kui katiooni defitsiidiga spinell struktuur.
Teised olulisemad ferriidid
Praktilisest vaatepunktist olulised on segaspinellid molekulvalemiga M1-αZnαFe2O4, kus M on kahevalentne katioon, mis asetseb pöördspinelli struktuuris ning Zn-ga elementaarrakk võtab normaalse spinelli struktuuri. Segaspinelliga ferriidid on otstarbekad, sest neil on kõrge küllastusmagneetumus ehk maksimaalne magnetmoment ühikraku kohta. Samuti on küllastusmagneetumus täpselt valitav muutes lähteainete proportsioone.
Kuubilised ferriitmaterjalid
Kuubilisi ferriite iseloomustab molekulvalem MO·Fe2O3, kus M tähistab kahevalentset iooni (näiteks Fe2+, Mn2+, Ni2+, Co2+). Magnetiit (molekulvalemiga FeO·Fe2O3) on üks tuntumatest kuubilise kristallsümmeetriaga ferriitmaterjalidest. See leidis ka kõige varem kasutust esimeste kompasside valmistamiseks. Kuubilised ferriidid on magnetiliselt pehmed ehk vähese energiaga magnetiseeritavad ja demagnetiseeritavad. Tänu suurele magnetilisele läbitavusele, suurele küllastusmagneetumusele ja väiksele elektrijuhtivusele on mõistlik rakendada neid induktsioonipoolide südamikena kõrgete sagedustega vahelduvvooluga rakendustes. Suur läbitavus võimaldab suurt magnetvoo tihedust pooli sees, annab suure induktiivsuse ning väike elektrijuhtivus takistab pöörisvoolude teket.
Kuubilise kristallsümmeetriaga ferriidid omandavad kristalliseerudes spinelli (MgO·Al2O3) kristallstruktuuri. Spinelli struktuuris hapniku anioonid paiknevad tahkkesendatud kuubilises konfiguratsioonis. Anioonide vahel on tühimikud, mis on kahe erineva kujuga – tetraeedrilised ja oktaeedrilised tühimikud. Metallikatioonid asetuvad neis tühimikes, kusjuures oktaeedrilistest tühimikest on täidetud pooled, samas kui tetraeedrilistest tühimikest on täidetud vaid kaheksandik. Eristatakse veel normaalse spinelli, pöördspinelli (ingl. k. inverse spinel) ja nende kahe kombinatsiooni struktuuriga ferriite. Spinelli ja pöördspinelli kombinatsiooni struktuuri jaotuse iseloomustamiseks määratakse nende jaoks parameeter γ, mis on võrdne oktaeedrilisi tühimikke täitvate M2+-ioonide suhtega M2+-ioonide koguarvu suhtes. Täielikult pöördspinelli struktuuriga materjali γ = 1 ning täielikult normaalse spinelli puhul γ = 0.
Normaalne spinell
pisi|Spinelli kristallstruktuur. A – tetraeedriline tühimik ja B – oktaeedriline tühimik. Normaalses spinelli struktuuris on tetraeedrilistes tühimikes ainult M2+-ioonid ning oktaeedrilisi tühimikke täidavad Fe3+-ioonid. Näiteks ZnO·Fe2O3 ja CdO·Fe2O3 on normaalse spinelli struktuuriga. Reeglina normaalse spinelli struktuuriga ferriitides on antiferromagnetiline vastasmõju nõrk ning seetõttu on need paramagnetid. Näiteks Zn2+- ja Cd2+-ioonid ei oma magnetmomenti ja oktaeedrilistes tühimikes paiknevad Fe3+-ioonid interakteeruvad üksteisega üsna nõrgalt, mistõttu materjali magnetiline läbitavus on väga väike.
Pöördspinell
Pöördspinellis Fe3+-ioonid jagunevad ühtlaselt tetraeedriliste ja oktaeedriliste tühimike vahel ning M2+-ioonid (normaalses spinelis tetraeedrilistes tühimikes) täidavad vaid oktaeedrilisi tühimikke. Näiteks FeO·Fe2O3, CoO·Fe2O3 ja NiO·Fe2O3 on kõik pöördspinelli struktuuriga. Pöördspinelli struktuuriga ferriitides on antiferromagnetiline vastasmõju tugevam, mille tõttu on need tavaliselt ferrimagnetid. Pöördspinelli struktuuris Fe3+-ioonid tetraeedrilistes ja oktaeedrilistes tühimikes on üksteise suhtes paralleelselt ja vastakuti, mistõttu Fe3+-ioonide spinnid tühistavad teineteise mõju. Samas M2+-ioonide spinnid oktaeedrilistes aukudes on samuti kõik paralleelselt joondatud ja sama suunaga, andes pöördspinelli struktuuriga ferriitmaterjalile summaarse magnetmomendi.
pisi|Baariumferriidi elementaarrakk
Heksagonaalsed ferriitmaterjalid
Vahest uurituim heksagonaalsetest ferriitidest on baariumferriit molekulvalemiga BaO·6Fe2O3. Uuritud on veel heksagonaalseid ferriite SrO·6Fe2O3 ja PbO·6Fe2O3. Baariumferriidi kristalliseerumisel tekib materjalis heksagonaalse sümmeetriaga magnetoplumbiidi (PbO·6Fe2O3) struktuur. Struktuuri ühikrakus on 10 kihti hapniku anioone, mis omakorda jaotatakse neljaks plokiks (tähistustega S, S*, R ja R* pildil). Plokid S ja S* on spinelli struktuuriga, koosnevad kahest kihist hapnikest ning kuuest Fe3+-ioonist. Neli Fe3+-iooni asetsevad oktaeedrilistes tühimikes, nende spinnid suunatud paralleelselt samasuunaliselt ning ülejäänud kaks iooni on tetraeedrilistes tühimikes, kus nende spinnid on paralleelselt vastassuunas oktaeedriliste tühimike rauaioonidega. S*-plokki eristab S-plokist 180° pööre üksteise suhtes. R- ja R*-plokk koosnevad mõlemad kolmest hapnikukihist, kus üks keskmise kihi hapniku anioon on asendatud baariumi iooniga. Igas R-plokis on kuus Fe3+-iooni, millest viis asetsevad oktaeedrilistes tühimikes, kolme iooni spinnid ühes suunas ja kahe spinnid vastassuunas. Kogu magnetmoment ühikrakus on 20 μB.
Heksagonaalseid ferriite kasutatakse püsimagnetites. Nad on reeglina magnetiliselt kõvad (erinevalt kuubilistest ferriitidest) koertsitiivsustega ca. 200 kA/m. Sarnaselt kuubiliste ferriitidega on neid odav valmistada keraamika töötlusmeetoditega.
Pehmed ferriidid
Väikese koertsitiivsusega ferriite kutsutakse pehmeteks ferriitideks. Väike koertsitiivsus näitab, et materjali spontaanse magneetumuse suunda saab muuta väikese energiakuluga. Tavaliselt sisaldavad pehmed ferriidid nikli, tsingi või magneesiumi ühendeid ning neid kasutatakse trafodes ja ferriitsüdamikes. Pehme ferriitmaterjali väike elektrijuhtivus takistab pöörisvoolude teket südamikus. Pöörisvoolud on samuti üks energiakadude tekitajaid magnetsüdamikes. Tänu võrdlemisi väikestele energiakadudele kõrgsageduslikel vahelduvvooludel kasutatakse neid ferriite üsna laialdaselt magnetsüdamikena raadiosagedusega trafodes ja induktiivpoolides, mis omakorda leiavad rakendust lülitusrežiimiga toiteallikates ja silmusantennides.
Levinumad pehmed ferriidid on MnxZn1-xFe2O4 (mangaan tsink ferriit) ja NixZn1-xFe2O4 (nikkeltsinkferriit). Mangaantsinkferriidi magnetiline vastuvõtlikkus on suur, samas kui nikkel tsink ferriidi magnetiline vastuvõtlikkus on väike. Mangaantsinkferriiti kasutatakse madalamatel sagedustel kui 5 MHz. Nikkeltsinkferriite kasutatakse nende suurema eritakistuse tõttu sagedustel 2–300 MHz.
Kõvad ferriidid
Kõvadel ferriitidel on suur koertsitiivsus ja suur jääkmagneetumus. Nende magneetumuse suuna muutmiseks tuleb teha rohkem tööd, mistõttu kasutatakse neid püsimagnetites. Kõvade ferriitmagnetite valmistamisel kasutatakse raudoksiide, baariumkarbonaati ja strontsiumkarbonaati. Need on ka suure magnetilise läbitavusega, odavad ning neid võib näha külmkapimagnetites. Ferriitmagnetite tihedus on umbes 5 g/cm3, maksimaalne magnetinduktsioon on umbes 0,35 T ja suurim magnetvälja tugevus on 30–160 A/m.
Sputnik
Sputnik oli Eesti NSV noorsoole suunatud turismibüroo, ametliku nimega ELKNÜ Keskkomitee Rahvusvahelise Noorsooturismi Büroo "SPUTNIK". Sputnik tegutses Tallinnas aadressil Kentmanni 20, kus asub praegu USA Suursaatkond Tallinnas, kuni 1991. aastani. 1991. aastal muudeti turismibüroo ettevõtteks "Hermann Reisid".
Nüüd asub turismibüroo Sputnik Lauteri tänaval.
Martin Vares
Martin Vares (ka Märt Vares; 18. veebruar 1855 Tarvastu kihelkond – 22. detsember 1915 (vkj) Tartu) oli Eesti ärkamisaja ühiskonnategelane: õpetaja, luuletaja, muusikategelane, kirjastaja ja raamatukaupmees.
Vares tegutses vallaköstri ja kooliõpetajana mitmel pool maal, sealhulgas Sakala kandis Tarvastus, Helmes ja Kanepis, kus korraldas laulukoore ja muud kohalikku seltsielu. Kooliõpetuses võitles Martin Vares uuenduste eest, võtmaks kasutusele uued õpikud (sh C. R. Jakobsoni "Koolilugemise raamat") ning vähendamaks piirdumist kirikulaulude päheõppimisega. Seetõttu sattus ta vastuollu Kanepi Jaani koguduse õpetaja Georg von Holstiga, kes lasi ta 1881. aasta veebruaris Kanepi kooliõpetaja ja vallakirjutaja kohalt vallandada; Varese toetamise tõttu kaotas ameti ka vallavanem Märt Lilliallik.
1881–1882 oli Martin Vares vahistatud süüdistatuna atentaadis kirikuõpetaja Georg von Holstile. Ehkki juhtumi üksikasjad jäid selgusetuks, peeti süüdistust hiljem alusetuks ning Vares vabastati 1882. aasta aprillis. Juhtum pälvis suurt tähelepanu mitte üksnes Eesti ühiskonnas, kus seda nähti osana 1880. aastatel puhkenud rahvuslikest konfliktidest ja eestlaste võitlusest sakslastega võrdsete ühiskondlike õiguste eest, vaid ka Riia, Moskva ja Peterburi ajakirjanduses, kus seda pidi kommenteerima isegi akadeemik Ferdinand Johann Wiedemann.
1885–1911 pidas Martin Vares raamatukauplust Tartus Kivisilla lähedal (Raatuse 6). Tema poes leidus nii õppevahendeid, kirjatarbeid ja pudukaupu kui ka raamatuid eesti, vene, saksa, inglise ja prantsuse keeles, samuti asusid seal antikvariaat ja eestikeelse kirjanduse laenuraamatukogu. Ühtlasi kirjastas Vares umbes 30 raamatut, nende seas Eduard Bornhöhe "Tasuja" (1888, 1900), Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Lembitu" (1885) ja Jaan Bergmanni laulud (1901). 1911. aastal müüs Vares oma kaupluse Jaan Raudsepale. Vares töötas ka kassahoidjana kaubalaevaseltsi Linda Tartu abikaupluses, mistõttu teda hiljem (tõendamatult) seltsi pankrotistumises kaassüüdlaseks peeti.
Martin Vares oli Eesti Kirjameeste Seltsi ja selle eestseisuse liige. Seltsi esindajana pidas ta 1888. aastal Juhan Kunderi matusekõne. Ka oli Vares üks luuletaja ja keeleteadlase Mihkel Veske põrmu Eestisse toomise korraldajaist ning osales ka Veskele ausamba püstitamise komitees.
Martin Vares ja tema elukaaslane Ella Zingel (1887–1915) lahkusid elust ühiselt, võttes 24. detsembril 1915 mürki; Ella Zingel elas veel kolm päeva. Üheks põhjuseks on peetud Varese südamehaigust.
Äritegevusest kogunenud kapitali pärandas Martin Vares heategevaks otstarbeks, sealhulgas kultuuriinimeste ja Treffneri gümnaasiumi õpilaste toetuseks. Testamendiga määrati pärandit haldama advokaat Lui Olesk. Pärandi korraldamine ent venis, 1930. aastal oli kapital üle 17 000 krooni ning 1940. aastaks kogunes sihtasutusse M. Varese Toetusraha üle 30 000 krooni. 31. oktoobril 1940 tegi Tartu Linna Vaeslastekohus linnavalitsusele ettepaneku pöörduda Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu poole, et sihtasutus likvideeritaks ja raha antaks Tartu linna haridusosakonnale.
Portugal 2022. aasta taliolümpiamängudel
Portugal osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis kolme sportlasega, kes võistlesid 2 spordialal.
Portugali esindasid mäesuusatajad Vanina Guerillot ja Ricardo Brancal ning murdmaasuusataja José Cabeça.
AR-GOD
AR-GOD on Eestis tegutsev udmurdi rahvalaulu esitav ansambel.
Koosseis:
Aviastroitelnõi rajoon
Aviastroitelnõi rajoon (tatari keeles Авиатөзелеш районы, vene keeles Авиастроительный район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tatarstani pealinnas Kaasanis. Rajoon asub linna põhjaosas.
Aviastroitelnõi rajoon on moodustatud 5. detsembril 1994, mil Lenini rajoon jagati Novo-Savinovo rajooniks ja Aviastroitelnõi rajooniks.
Lilla vöödik
pisi|Nooremad isendid Lilla vöödik (Cortinarius violaceus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik. Lilla vöödik on ülejäänud vöödiku perekonna liikide seas kergesti äratuntav tänu oma tumedale värvusele.
Esimesena kirjeldas seda liiki nime Agaricus violaceus all 1753. aastal Rootsi loodusteadlane Carl von Linné oma teoses "Species Plantarum". See oli üks vähestest seeneliikidest, mida tema selles teoses mainiti. Vöödiku perekonda paigutas liigi 1821. aastal briti mükoloog Samuel Frederick Gray.
Lilla vöödik on vöödiku perekonna tüüpliik.
Liigiepiteet violaceus osutab seene kübara tumelillale värvusele.
Seene viljakeha on hallika kiudlooriga, elegantse välimusega ja lihakas. Viljakeha on üleni ja läbinisti tumelilla. Kübar on kuni 15 cm lai. Jalg on 6–12 cm pikk ja 1–2 cm jäme, tugevalt nuijas. Eosed on ellipsoidsed kuni mandeljad, mõõtmega 12–15 × 7–8,5 mikromeetrit. Eosed on kaetud keskmise suurusega näsadega. Eospulber on roostekarva. Seeneliha on paks ja puuviljalõhnaga.
Lillat vöödikut esineb Põhja-Ameerikas, Euroopas ja Aasias. Kuigi ta on laialt levinud, on ta Euroopas harv. Euroopas kasvab ta heitlehistes metsades, eriti tamme-, kase- ja pöögimetsades, kuid teda on leitud ka okasmetsadest. Vahetevahel võib esineda nõmmedel. Lilla vöödik eelistab happelist pinnast. Ta moodustab mükoriisat mitme puuliigiga, Põhjamaades näiteks sookase (Betula pubescens), arukase (Betula pendula), hariliku haava (Populus tremula) ja harva hariliku pöögiga (Fagus sylvatica). Kesk- ja Lõuna-Euroopas kasvab ta koos hariliku sarapuuga (Corylus avellana). Põhja-Ameerikas on ta levinud peamiselt okasmetsades.
Lilla vöödiku viljakehad esinevad üksikult või väikese rühmana, sageli kasvab mädaneva puidu lähedal, ja võib moodustada nõiaringe.
Lillat vöödikut on peetud söödavaks, kuid teda ei ole mõnikord korjata soovitatud. Seene maitse võib pärast kupatamist muutuda mõruks.
Bentoni maakond (Missouri)
Bentoni maakond (Benton County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Warsaw.
Ajalugu
Maakond moodustati 1835. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 056.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Torre Mondovì
Torre Mondovì on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Torre Mondovì kõrgus merepinnast on 460 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Torre Mondovì piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Monasterolo Casotto, Montaldo di Mondovì, Pamparato, Roburent, San Michele Mondovì, Vicoforte.
Torre Mondovì halduspiirides asuvad järgmised asulad: Roatta.
MOOC
MOOC (inglise massive open online course) on interneti vahendusel piiramatule arvule osavõtjatele kättesaadav e-kursus. Kursus sisaldab harjumuspäraseid õppematerjale, nagu videod, lugemismaterjalid ja probleemülesanded, kuid kursusel osalejad saavad osa võtta ka foorumite aruteludest, mis loob aluse õppijate ja õpetajate kogukonna (kooskonna) tekkeks.
Mednogorsk
Mednogorsk (vene keeles Медногорск) on oblastilise alluvusega tööstuslinn Venemaal Orenburgi oblastis Kuvandõki rajoonis.
Aastal 1933 hakati ehitama vase-väävlikombinaati, selle ümber kujunes töölisasula. 8. aprillil 1939 anti Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega asulale linnaõigused, linna nimeks sai Mednogorsk.
Linna tähtsamateks tööstusettevõteteks on Mednogorski vase-väävlikombinaat ja Mednogorski elektrotehnikatehas Uralelektro.
MOOC
Eestikeelne termin
Inglise termini massive open online course vastena on eesti keeles kasutatud terminit vaba juurdepääsuga e-kursus ja veebipõhine massikursus. Lühendina on kasutusel MOOC.
MOOC ja kursus (course)
MOOC hõlmab mitmesuguseid vaheülesandeid ja (lõpp)hindamist. Enamasti on vaheülesanded testide kujul, mida tuleb enne lõpphindamist (eksamit) teha. Võimalikud on ka loomingulisemad vaheülesanded, nt essee kirjutamine. Esitatud töid võib hinnata kas kursuse õppejõud, tarkvara või kaasõpilased.
MOOC on kindla kestusega, enamasti 4–12 nädalat.
Seksisõjad
Seksisõjad ehk feministlikud seksisõjad või lesbide seksisõjad on feministlikus liikumises ja lesbide kogukonnas 1980. aastatel alguse saanud põhimõttelised vaidlused naisõigusluse seisukohtade üle seksuaalsuse, pornograafia, prostitutsiooni, transvestiitide jm seksuaalsusega seotud küsimustes. Hinnangud seksuaalsuse ja seksuaalsete praktikate küsimustes tõusid feminismi huviorbiiti 1970. aastate lõpul ja 1980. alguses, viisid kolmanda laine feminismi tekkimiseni ning on osaks feminismi puudutavatest debattidest tänapäevalgi.
MOOC
MOOC ja veebipõhisus (online)
MOOC on täielikult veebipõhine kursus. MOOCiks ei nimetata kursust, kus õppetöö toimub osaliselt auditooriumis. Küll aga võidakse auditoorses kontaktõppes kasutada MOOCi platvormi ja õppematerjale.
Seksisõjad
Algul olid vaidluse osapoolteks pornovastased feministid nagu Andrea Dworkin ja Catharine MacKinnon ning sekspositiivsed feministid nagu Ellen Willis. Seksisõdade alguse määratlemisel osundatakse Ameerika Ühendriikide organisatsiooni National Organization for Women seisukohta 1980. aasta oktoobrist, et "pederastia, pornograafia, sadomasohhismi ja avaliku seksi" näol on tegu "ärakasutamise, vägivalla ja eraellu tungimisega" ja mitte "seksuaalsete eelistuste või orientatsiooniga". Vaidlused pornovastaste ja sekspositiivsete feministide vahel viisid esimeste eemaldamiseni Barnardi Kolledži konverentsilt seksuaalsuse teemal 1982. aastal, millele pornovastased reageerisid meeleavalduste korraldamisega konverentsi toimumiskoha juures.
MOOC
MOOC ja avatus (open)
Tänapäeval seostub MOOCide avatus võimalusega osaleda kursusel tasuta ja ilma eeltingimusteta (nt kindel haridustase).
MOOC ja massiivsus (massive)
MOOCi massiivsust tuleneb selle avatusest kõigile huvilistele, kuid osalejate arv on kursustel väga erinev (leidub nii alla 100 kui ka üle 100 000 õppijaga MOOCe). Üks võimalus liigitada kursus massikursuseks on see, kui osalejate arv ületab piiri, mida suudab kursuse õppejõud hallata, tekitades vajaduse automaatse hindamise või üliõpilastevahelise tagasiside järele.
Erinevus muudest veebipõhistest kursustest
Senisest e-õppest ja avatud õppest eristub MOOC kõige enam nelja aspekti poolest:
Kursuste läbimise eest antavad tunnistused jagunevad kahte suurde kategooriasse:
Lisaks pakuvad mõned kursused võimalust taotleda kursuse nõuetekohasel läbimisel ja lisatasu maksmisel ülikooli ainepunkte.
Ajalugu
1969. aastal rajati Ühendkuningriigis uus õppeastutus The Open University, mille õppetöö hõlmas kirjalikus vormis juhiseid, raadioülekandeid, kohapealseid lühikursusi ja tugiteenusi jms. Võimalust õppida The Open Universitys pakuti kõigile huvilistele, kuid tehnoloogilised võimalused võisid osavõttu piirata. Olukord muutus, kui internetiühendusega arvutid muutusid laialdaselt kättesaadavaks. 1990. aastatel loodi uus e-õppe taristu, mida arendati pidevalt edasi, nt diskettide asemel võeti kasutusele suurema mahutavusega CD-ROMid, paberõpikute kõrval hakati kasutama veebiõpikuid.
MOOCide algusajaks võib pidada 2008. aastat, mil Manitoba ülikooli kursuse "Connectivism and Connective Knowledge" tarbeks võeti kasutusele lühend MOOC. Sellest vaba juurdepääsuga tasuta kursusest võttis veebi vahendusel osa 2200 huvilist. Peale traditsioonilise e-õppe hõlmas kursus ka muid platvorme, nagu foorumid, blogid, sotsiaalmeediavõrgustikud. Kasutatavad tehnoloogilised vahendid olid kooskõlas kursuse aluseks oleva George Siemensi konnektivismiteooriaga, mis keskendub tehnoloogia laialdasest kasutusvõtust tulenevatele muutustele haridusvaldkonnas, soodustades suure hulga õppijate koostööd.
2012. aastal õpetasid Stanfordi ülikooli õppejõud Sebastian Thrun ja Peter Norvig kursust "Introduction to Artificial Intelligence", mis pani aluse MOOCide edule. Edust innustatuna asutasid Thrun ja Norvig Udacity, millele järgnesid Coursera ja mittetulunduslik edX. The New York Times nimetas 2012. aasta MOOCi aastaks, kuna MOOC oli toona üks kõige populaarsemaid teemasid haridusvaldkonnas. 2013. aastal võttis The Open University kasutusele oma MOOCi-põhise platvormi Futurelearn, mis pakub Ühendkuningriigi ülikoolide kursusi. Kiiresti kasvas ka teiste organisatsioonide (nt Rahvusvahelise Valuutafondi, Maailmapanga) pakutavate kursuste arv.
MOOCe Eestis
Eesti Lennuakadeemia
Tallinna Tehnikaülikool
Tallinna Ülikool
Tartu Ülikool
Wheatstone'i sild
Wheatstone'i silla leiutas 1833. aastal inglise füüsik Samuel Hunter Christie, kuid selle tegi tuntuks inglise teadlane Charles Wheatstone (1802‒1875), kui kasutas niisugust lülitust elektritakistuse täppismõõtmiseks. Lülituses on sillana ühendatud galvanomeeter (või kahepoolse skaalaga voltmeeter) ja silla teise diagonaali (punktidesse A ja B) vooluallikas. Neljast takistusest on teada kahe väärtused R1 ja R3, mõõdetav takistus on Rx ja muudetav takistus R2.
Piirivalve Valitsus
Piirivalve Valitsus oli Eesti piirivalve juhtasutus 1. detsembrist 1919 kuni 15. aprillini 1920. pisi|Piirivalve Valitsuse ülem polkovnik [[Siegfried Pinding 1922. aastal]]
Piirivalve peavalitsus
19. novembril 1918 toimus Eesti Kaitseliidu juhatuse ülesandel Eesti Piirivalve Organiseerimise Komisjoni esimene töökoosolek (alates 20.11.1918 – „Eesti Vabariigi Piirivalve Päävalitsuse koosolek“), kus seati kokku piirivalve organiseerimise kava. 20. novembril 1918 algas piirivalvesalkade väljasaatmine merepiirile. Vastloodud Piirivalve Peavalitsuse ülemaks (päälikuks) määrati staabikapten Leopold Tõnson. Piirivalve Peavalitsusele allus 8 osakonda, millele omakorda allusid salk(piir)konnad, mis koosnesid kordonitest (postidest).
Rannavalve, Side- ja Päästejaamade Valitsus
Merejõudude juhataja kapten Johan Pitkaile, tehti Sõjavägede Ülemjuhataja poolt ülesandeks organiseerida mereväe keskasutused koos rannavalvega merepiiril ja Peipsi rannal. Ajutise Valitsuse 29. jaanuari 1919. a otsusega loeti piirivalve sõjaliseks ametkonnaks ja anti Sõjavägede Ülemjuhataja korraldusse. Merejõudude juhataja päevakäsuga 1. veebruarist 1919. aastal anti merepiiri ja Peipsi ranniku valvamise ülesanne mereväe alluvuses loodud Rannavalve, Side- ja Päästejaamade Valitsusele, mille ülemaks määrati leitnant Johannes Herm; maapiiri valvamine jäi aga 1. ja 2. diviisi väeosade kohustuseks. Rannavalve osakond (ülemaks kapten F. Tõnso) oli jagatud Tallinna ja Tartu rannavalve osakondadeks. Vahetut rannavalvet teostasid 142 rannavalveposti 18 rannavalverajoonis (Pärnu, Kuressaare, Kihelkonna, Hiiumaa, Haapsalu, Paldiski, Tallinna, Salmistu, Loksa, Kunda, Purtse, Narva-Jõesuu, Vasknarva, Mustvee, Kallaste, Tartu, Mehikoorma, Võõpsu). Rannavalve, Side- ja Päästejaamade Valitsus likvideeriti 28.12.1919, päästejaamade ja rannavalve osakonnad anti Piirivalve Valitsuse alluvusse. Vabadussõja lõpuni ja esimestel rahuaastatel valvasid Eesti piiri sõjaväeosad.
Saksamaa ajalugu
Germaani hõimude varajane ajalugu
pisi|vasakul|Germaanlaste asualad ja [[Gallia 1. sajandil eKr]] pisi|[[Rooma riik ja Euroopa 125. aastal]] pisi|vasakul|Rooma impeerium, keiser [[27 eKr|27–14 pKr Augustuse valitsemisajal]] , germaanlased Arvatakse, et germaani hõimude etnogenees sai alguse hilisel põhja pronksiajal või kõige hiljem eel-rooma rauaajal. Hõimud hakkasid 1. sajandil eKr liikuma Lõuna-Skandinaaviast ja Põhja-Saksamaalt lõuna, ida ja lääne poole (100 eKr – 300 pKr). Nii said nad kokku gallia keltide, pärsia, balti ja slaavi hõimudega Ida-Euroopas. Varasest germaani ajaloost teatakse üldiselt vähe, teatakse vaid nende läbikäimisest ja kaubavahetusest Rooma Impeeriumiga.
Piirivalve Valitsus
Piirikontrolli Valitsus
15. veebruaril 1919. aastal alustas tööd Sõjavägede Ülemjuhataja alluvuses (alates 16.04.1919 Sõjaministeeriumi koosseisus) Merejõudude juhataja J. Pitka algatusel asutatud uus riigivõimu asutus – Vabariigi Piiri Kontrolli Valitsus. 1919. aastal kuulus Vabariigi Piirikontrolli koosseisu keskorganina Piirikontrolli Valitsus, mille ülem: leitnant Villem Väeden, ülema abi Ivan Laak, ülema abi sõjaväeametniku asetäitja Nikolai Pääbo. Piirikontrolörid korraldasid piiriületusprotseduure.
Taraškievica
Taraškievica ehk valgevene klassikaline ortograafia  (valgevene keeles тарашкевіца, клясычны правапіс   ) on valgevene keele kirjaviis.
Saksamaa ajalugu
Germaani hõimude varajane ajalugu
Rooma riigi laienemise käigus liideti riigiga Gallia Cisalpina. Aastatel 58–51 eKr viis Julius Caesar lõpule keltide asustatud Gallia vallutamise ning Rooma alad hakkasid piirnema germaanlaste asualadega. Vana-Rooma keiser (27 eKr – 14 pKr) Augustus jaotas Gallia kolmeks osaks, mille keskuseks oli Lugdunum (Lyon): Akvitaania (Gallia Aquintia) lõunas; Gallia Lugdunensis keskel ja Gallia Belgica põhjas.
Villefranche'i ja Beaujolais' akadeemia
Villefranche'i ja Beaujolais' akadeemia (L'Académie de Villefranche et du Beaujolais) on Villefranche-sur-Saône'is Prantsusmaal tegutsev teaduslik ühing.
Saksamaa ajalugu
Germaani hõimude varajane ajalugu
Aastatel 69–96 valitsenud Flaviuse dünastia keisrite ja hilisemate valitsejate ajal saavutasid roomlased Agri Decumatese regiooni üle kontrolli ja asustasid selle. Regioon asus Rooma keisririigi Germania Superior ("Ülem-Germaania") ja Raetia provintside territooriumil. Piirkond hõlmas tänapäeva Saksamaa edelaosas Reini, Maini ja Doonau jõe vahel olevaid alasid, kattes Schwarzwaldi ja Juura mägede Švaabi ja Frangi osi. Roomlased rajasid teedevõrgustiku, mis aitas ka sõjaväel kergemini liikuda, ja parandasid kaitset sissetungivate hõimude vastu (viimased kasutasid piirkonda edasi Rooma Gallia provintsidesse tungimiseks). Piirikindlustused (Limes) ehitati liinile Rheinbrohl-Arnsburg-Inheiden-Schierenhof-Gunzenhausen-Pförring (Limes Germanicus). Suuremad Rooma kolooniad olid Sumolecenna (Rottenburg am Neckar), Civitas Aurelia Aquensis (Baden-Baden), Lopodunum (Ladenburg) ja Arae Flaviae (Rottweil). pisi|[[Rooma keisririik|Rooma keisririigi ja germaanlaste piirialad u 2. sajandil]] pisi|[[Limes Germanicus ja Agri Decumates]] Aastaks 100, mis on ka Tacituse "Germania" aeg, olid saksa hõimud asustanud enamuse tänapäeva Saksamaa aladest: Reinist Doonauni. 3. sajandi paiku tõstis pead hulk läänegermaani hõime: alemannid, frangid, saksid, friislased, sikambrid ja tüüringlased. Umbes 260. aastal murdsid needsamad saksa hõimud läbi Limesi frondi ehk liikusid kaugemale Reini ja Doonau jõest.
Taraškievica
See põhineb tänapäeva valgevene kirjakeele normil, mille esimesena määratles 1918. aastal Branisłaŭ Taraškievič ja mis oli Valgevenes ametlikult kasutusel kuni valgevene õigekirjareformini 1933. aastal. 1933. aastast on taraškievicat kasutatud välismaal elavate valgevenelaste seas ning Valgevenes üksnes mitteametlikult.
Saksamaa ajalugu
Germaani hõimude varajane ajalugu
Rooma keisririigi võimu all olnud germaanlaste aladele asutati Rooma sõjaväeasulad ja linnad: Reini vasakul kaldal Andernach (Antunnacum); Lechi jõe ääres Augsburg (Augusta Vindelicorum); Reini jõe ääres Bonn; Illeri jõe ääres Kempten (Cambodunum); Reini ääres Moseli suudmes Koblenz (Castellum apud Confluentes); Reini jõe kaldal Köln (Colonia Claudia Ara Agrippinensium); Reini ääres Mainz (Mogontiacum), Germania Superiori keskus; Reini läänekaldal Neuss (Novaesium); Doonau kaldal Regensburg (Castra Regina) Reetia provintsi keskne sõjaväeline tugipunkt; Moseli kaldal Trier (Augusta Treverorum), Gallia Belgica provintsi pealinn; Reini vasakul kaldal Speyer (Noviomagus ehk Civitas Nemetum); Reini ülemjooksul Worms (Borbetomagus), poolautonoomse Civitas Vangionum piirkonna keskus jt.
Taraškievica
Nimi taraškievica rõhutab selle kirjaviisi lähedust Branisłaŭ Taraškieviči tööle ning võib pärineda ajast enne Teist maailmasõda.
1994. aasta paiku võttis kirjaviisi teise nimetuse klassikaline kirjaviis kasutusele Vincuk Viačorka, tänapäevase taraškievica edendaja ja looja''.
2005. aastal, mil avaldati "Valgevene klassikaline ortograafia", normiti tänapäevane taraškievica. 2007. aastal määras Internet Assigned Numbers Authority taraškievicale omaette allkeelekoodi (täiskood on "be-tarask", kus "be" tähistab valgevene keelt).
Piirivalve Valitsus
Piirivalve Valitsus
15. detsembril 1919. aastal moodustati Vägede Ülemjuhataja käskkirjaga Sõjaväeringkonna ülemale kindralmajor Andres Larkale alluv Piirivalve Valitsus. Valitsuse ülemaks määrati 5. jalaväepolku juhtinud polkovnik Siegfrid Pinding, abiks kapten Ferdinand-Voldemar Tõnso ning staabiülemaks kapten Artur Mutli, ujuvate abinõude ülem vanemleitnant Eduard Avik.
Piirikütipataljonid
Piirivalve Valitsusele allusid kaheksa piirikütipataljoni, mis jagunesid roodudeks, roodud kordoniteks. Piirivalve Valitsus likvideeriti 15. aprillil 1920, piirikütipataljonid viidi mere- ja Peipsi rannas Merejõudude juhataja, maapiiril vastava diviisiülema alluvusse. 1. jaanuaril 1921 likvideeriti ka piirikütipataljonid; 6., 7. ja 8. pataljoni koosseis viidi üle Merejõudude Rannavalve osakonna alluvusse, maapiiril pandi piirivalve ülesanded sõjaväeosadele.
Saksamaa ajalugu
Germaani hõimude varajane ajalugu
Germaanlaste pealetung Rooma impeeriumile algas 2. sajandil eKr ning tugevnes 2.–3. sajandil. Keiser (161–180) Marcus Aureliuse ajal, sõdades (166–180) läänegermaani hõimu markomannidega, kes elasid 1. sajandist eKr Maini jõgikonnas, ilmnesid Rooma keisririigi nõrgenemise esimesed tunnused.
, Sueebid Kuni 3. sajandi keskpaigani oli Agri Decumates roomlaste kontrolli all, mil keiser Gallienus sealsed alad aastatel 259–260 evakueeris. Seda tehti enne kui alemannid riiki tungisid ja enne seda kui suurem osa Lääne-Rooma riigist "usurpaatori ja valitseja" (endise Gallia väejuhi) Postumus juhtimise all keisririigist lahku lõi.
Piirivalve Valitsus
Piirivalvevalitsus ja talitus
30. mail 1922 võttis Riigikogu vastu seaduse, millega piirivalve määrati Siseministeeriumi koosseisu. Siseministeeriumi Piirivalvetalitus moodustati siseminister Karl Einbundi ettepanekul 20. septembril 1922. Piirivalve juhiks määrati Vabadussõja tuntud väejuht kolonelleitnant Ants Kurvits, kes astus ametisse 1. novembril 1922. Seda päeva loetakse Eesti piirivalve sünnipäevaks.
Piirivalvetalituse alluvuses olid:
Saksamaa ajalugu
Lääne-Rooma keisririik
pisi|300px|Euroopa rändeteed
Suur rahvasteränne oli intensiivse rände periood Euroopas umbes aastatel 400 kuni 800 pKr. Rännet Euroopasse, sealhulgas Saksamaale, soodustasid sügavad muutused Rooma riigis ja selle "barbaripiiril". Esimesed saabujad olid germaani hõimud nagu goodid, vandaalid, langobardid, sueebid, friisid ja frangid; hiljem surusid neid lääne poole hunnid, avaarid, slaavlased, bulgarid ja alaanid.
Saksamaa hõimuhertsogkonnad
Varakeskajal moodustusid põhiliselt vanade saksa hõimude asualad piirkonnas, mida seostatakse Frangi riigiga, eriti idas hõimuhertsogkonnad. Need hõimud olid algselt frangid, saksid, alemannid, burgundid, tüüringid ja ruugid.
Vanemad hõimuhertsogkonnad olid Alemannia (või Švaabimaa), Baieri, Saksimaa. Nooremad hõimuhertsogkonnad olid: Saksimaa, Frangimaa, Baieri, Švaabimaa, Lotring.
Villefranche'i ja Beaujolais' akadeemia
Akadeemia asutati 1677. aastal, sai privileegi Louis XIV'lt 1695, saadeti laiali revolutsiooni ajal 1793 ja taastati 1899. Akadeemial on umbes 200 liiget ja 40 akadeemikut. President (alates 2020) on Pierre Prunet.
Saksamaa ajalugu
Ida-Frangi riik
pisi|Ludwig Sakslase kuningriik (oranž), sealhulgas sõltuvad idaterritooriumid (kollane) aastal 843
843. aasta Frangi keisri Karl Suure poegade vahel sõlmitud Verduni lepinguga jagasid tema järglased Frangi riigi kolmeks. Ludwig Sakslasele sai riigi idaosa. Ludwigile tagati kuningavõim kõigil maadel Reinist idas ja Itaaliast põhjas ja idas, mida kutsuti Ida-Frangi riigiks, ja mis oli eelkäija erinevate riikide keskaegsele kogumile, mida tunti Saksa-Rooma riigina, ja sealt edasi tänapäeva Saksamaale. Kuna kõik osad jäid Karolingide valitsemise alla, kus Ludwigi vanem poeg Lothar I (795–855) säilitas keisritiitli, ei tühistanud see leping Frangi riiki ennast.
Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik
pisi|[[Saksamaa kuningriik|Saksamaa kuningriigi kaart Otto Suure valitsemise ajal aastal 972 (ainult tumesinine) ja keisririigi edasine laienemine kuni Saali Konradi valitsemiseni]] pisi|Hõimuhertsogkonnad ja muud alad, mis tunnistasid kuningat umbes aastal 1000 ,  (843–1806) Saksa-Rooma keiser, Saksamaa kuningriik, Saksa kuningas
Pärast Frangi riigist eraldumist jätkus piirkonnas hertsogkondadeks killustumine ning alles Saksi dünastiast Otto I (936–973) valitsemisajal suutis ta Rooma paavsti toetusel allutada hertsogiriigid ning pärast sõjakäiku Rooma end 962. aastal Rooma keisriks kroonida. Kuid juba pärast Otto I surma hakkas keisri võim vähenema, seda eriti tema vastuolude tõttu Rooma paavstidega, kes keskajal Euroopas valitseva roomakatoliku kiriku peana tahtis lisaks vaimulikule võimule ka ilmalikku võimu kõikide keskaegsete riikide valitsejate üle.
Saksi dünastiasse kuulunud keiser Otto I juhtimisel ühendati Lotring, Saksimaa, Frangimaa, Svaabimaa, Tüüringi ja Baierimaa. Järgmise dünastia valitsemisajal 11. sajandil liideti Saksa aladega ka Põhja-Itaalia ja Burgundia, ehkki keisrivõimu nõrgestas nn Investituuritüli – konflikt keisri ja paavsti vahel maavalduste küsimuses. Saksa keisrid olid isegi kirikust välja arvatud kuni 1122. aasta Wormsi rahuni.
Henn Saari
Henn Saari (aastani 1935 Henn Speek; 15. veebruar 1924 Narva – 8. september 1999) oli eesti keeleteadlane.
Saksamaa ajalugu
Ristisõjad
pisi|[[Hansa Liit|Hansa Liidu kaubaringid Põhja-Euroopas]]
Henn Saari
Elulugu
Henn Saari oli juristist pedagoogi poeg.
Saksamaa ajalugu
Drang nach Osten
, Hansa Liit Hohenstaufeni keisrite ajal (1138–1254) suurendasid saksa vürstid veelgi oma mõjujõudu ida ja lõuna suunas Läänemere ristisõdade käigus. Põhja-Saksamaa linnad aga rikastusid Hansaliidu liikmetena.
Henn Saari
Elulugu
Oli 1959–1975 ajakirja Keel ja Kirjandus keeleteaduse osakonna juhataja-toimetaja, aastast 1975 TA Keele ka Kirjanduse Instituudi vanemteadur, ühtlasi aastast 1993 Eesti Haldusjuhtimise Instituudi õppejõud ja Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsent. Lugenud tänapäeva eesti keele vormiõpetuse, nüüdisleksikoloogia ja eesti keele lauseehituse kursusi.
Saksamaa ajalugu
Drang nach Osten
13. sajandi keskel, kui Hohenstaufenite dünastia hääbus, tekkis mõneks ajaks – 25 aastaks interregnum ehk valitsejata aeg. Ükski valitseja ei suutnud ülal hoida seadusi või õigusi, aadlikud eirasid seadusi, röövrüütlid laastasid maad. Kuna keisrivõim ei kehtinud ja rüütlid omavahel jagelesid, oli vabalinnadel aega ja võimalust oma mõjuvõimu kasvatada. Nii sõlmisidki kaubalinnad kaitseliidu – Hansalinnade liidu. Lõpuks siiski leidus mees, kes sai riigi valitsemisega hakkama – Rudolf I ning pärast tema troonile asumist 1273 olid kõik Saksa keisrid Habsburgide, Wittelsbachide või Luxemburgide dünastiast.
Henn Saari
Teadustöö
Uurinud kirjakeele teooriat, eesti keele ja üldist grammatikat ning onomastikat, osalenud sõnaraamatute koostamises, koostanud keeleõpikuid, tegelenud keelekorralduse ja keeleõigusega. Aastast 1962 Emakeele Seltsi liige, aastast 1999 auliige, 17 aastat juhatuse liige, juhatuse abiesimees (1972–1973) ja esimees (1990–1992), ajakirjade Советское финно-угроведение (1965–1974) ning Keel ja Kirjandus (1968–1974) toimetuskolleegiumi liige, 1979–1997 vabariikliku õigekeelsuskomisjoni (VÕK) 1. aseesimees, kohanimenõukogu liige jm. Kuulus Eesti NSV keeleseaduse eelnõu töörühma (peatüki "Nimed" autor), hiljem osales isikunimede seaduse eelnõu koostamisel. 1969–1994 Eesti Raadio saatesarja "Keeleminutid" (kokku 329 saadet) autor. Üle 110 teadustrükise.
Saksamaa ajalugu
Drang nach Osten
Keiser Karl IV valitsemisajal (1346–1378) viidi SRPR keisririigi pealinna Prahasse ja põhiosa Tšehhi (Böömi)maale, Habsburgide dünastia esindaja Karl V (Aragóni ja Kastiilia (hilisema Hispaania) kuningas, Saksa kuningas, Itaalia ja Napoli kuningas, Burgundia hertsog ja Austria ertshertsogi valitsemisajal (1519–1556) asus SRPR keisririigi pealinna Madridis ja põhikeskus Pürenee poolsaarel.
Saksa ordu võimu laienemine Preisimaale
, Preisi ristisõda, Preisimaa hertsogiriik
Reformatsioon
pisi|vasakul|150px|Martin Luther (1483–1546). [[Lucas Cranach vanema maal (1529)]] 1517. aastal kirjutas Wittenbergis munk Martin Luther oma 95 teesi ning luterlus omas laia levikut Saksamaa vürstiriikides ning roomakatoliku kirikust eraldiseisev luteri kirik sai paljudes saksa vürstiriikides 1530. aastal õiguslikuks usutunnistuseks. Lahkarvamused usuküsimustes roomakatoliku kirikuga viisid Kolmekümneaastase sõjani (1618–1648), mis laastas Saksamaad. Kolmekümneaastase sõja lõpetas Vestfaali rahu 1648, keisririik jagati de facto paljudeks (300) iseseisvateks vürstiriikideks.
Saksamaa vs Saksa-Rooma riik
pisi|300px|Saksa-Rooma keisririigi piirid eri aegadel
Pärast 1740. aastat valitses Saksamaad duaalsus (kaksikmonarhia) – Austria Habsburgide Saksa-Rooma riik ja Preisimaa kuningriik. Brandenburgi marki - Preisi kuningriiki valitses 1740. aastast kuningas Friedrich II, kes läks ajalukku kui Friedrich Suur. Saksamaa ühe kuurvürstiriigi esiletõusu aluseks oli Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmi poolt 1618. aastal Poola kuningalt lääniks Preisimaa ühendamine Brandenburgiga ning tugeva sõjaväe ning hariduse arendamine (Halle ülikooli (1694) ja Teaduste akadeemia (1699) asutamine). Samuti oli Brandenburg-Preisimaa varjupaigaks Prantsusmaa hugenottidele ja teistele (Madalmaade) usuvähemustele, kes leidsid protestantlikul Preisimaal pelgupaiga. Brandenburg-Preisimaa laienemine toimus ka Poola jagamiste käigus: 1772. aastal Ida-Pommeri, Warmia, Kulmimaa (Chelmnomaa) ning 1792. ja 1795. aastal. , Friedrich II