cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turumajandus
Kapitalism
Kapitalism on olnud läänemaailmas domineerivaks feodalismi lõpust saati. Mõiste "segamajandus" aga iseloomustab enamikku tänapäevastest majandustest, sest nad hõlmavad mõlemat – nii era- kui ka riigi omanduses olevaid ettevõtteid. Kapitalismis on hinnad nõudluse ja pakkumisega väga seotud. Näiteks, mida kõrgem on nõudlus kindla toote või teenuse järele, seda kõrgemat hinda on võimalik selle eest küsida, ning mida madalam on toote või teenuse nõudlus, seda madalamat hinda selle eest küsitakse.
Turusotsialism
Turusotsialism viitab erinevat tüüpi majandussüsteemidele, kus tootmisvahendid ja domineerivad majandusasutused on kas avalikus või ühingute omandis, kuid juhitud vastavalt nõudluse ja pakkumise vahekorra reeglitele. Sellist tüüpi turumajanduse juured ulatuvad klassikalisse majandusteadusesse, Adam Smithi ja mutualistidest filosoofide töödesse.
Turusotsialism erineb turuvälisest sotsialismist sellega, et turusotsialismis on olemas tootmistingimused vastavalt turu nõudlusele ja ettevõtete kasumi võimalus. Kasumit, mis on saadud avalikus omandis olevatelt ettevõtetelt, võib kasutada mitmeti – seda edasiseks tootmiseks uuesti investeerides, valitsuse pakutavate ja sotsiaalteenuste otseseks rahastamiseks või jagada avalikkusele sotsiaaldividendina või tavalise maksusüsteemi kaudu.
Turumajandus Eestis
Majanduskorraldus muutus Eestis pärast taasiseseisvumist, kui pärast 50-aastast Nõukogude okupatsiooni sai käsumajandusest turumajandus. Vahetult pärast taasiseseisvumist toimus äkiline majanduslangus, mida põhjustas Nõukogude käsumajanduse kaudu saadud odava kütuse ja tooraine kaotus.
Kui Nõukogude ajal toodeti Eestis ainult pisitooteid või vahesaadusi ning lõpptooted valmisid mõnes teises Nõukogude Liidu liiduvabariigis, siis pärast iseseisvumist tuli Eesti ettevõtted ümberkorraldada. Tuli leida uusi kaubandus- ja majanduspartnereid, leida toodete müügiks uued turud.
Kuna taasiseseisvunud Eestis oli algusaastatel pidev majanduslangus ning väga paljudel ettevõtetel ja inimestel läks majanduslikult väga halvasti, tekkis paljudel inimestel vale ettekujutus turumajandusest ning eelnenud käsumajandust peeti sellest paremaks. Eesotsas Mart Laariga võeti vastu uus maksusüsteem, mis aitas ettevõtlusel Eestis areneda.
Surnud 1795
Surnud 1795
See loend loetleb 1795. aastal surnud tuntud isikuid.
Käsitöö
pisi|Käsitöö Käsitöö on tarbe- ja iluesemete valmistamine käsitsi, lihtsaid tööriistu kasutades.
Enne tööstuslikku pööret ja vabrikutööstuse kujunemist valmistati kõik esemed sisuliselt käsitööna. Elukutselised käsitöölised, kes ei valmistanud asju üksnes oma tarbeks, vaid ka vahetuseks ja müügiks, tekkisid arvatavasti koos metallide sulatamise leviku ja linnadega. Eestiski tekkisid käsitöölised seoses linnade arenguga. Keskaja Euroopas reguleerisid käsitööliste tegevust tsunftid ja gildid ning nende reeglid.
Sageli jaotatakse käsitöid meeste ja naiste töödeks. Eestis olid traditsioonilised meeste käsitööd metalli, puidu ja savi töötlemine ja vitspunumine, aga naiste käsitööd kanga ja silmuskudumine, õmblemine, heegeldamine ja tikkimine.
Käsitööstuskoda oli käsitööstuse alal tegutsevate isikute kutseesindus Eestis. See asutati 1935. aastal ja likvideeriti 1940.
Tänapäeva arenenud riikides on levinud käsitöö meelelahutuse ja ajaviitena või massitiraažis tööstustoodangust taotluslikult erinevate unikaalesemete valmistamisena enda tarbeks või müügiks. Selline käsitöö piirneb tihedalt kunstiga. Käsitöös kasutatakse tihti traditsioonilisi töövõtteid, tööriistu ja kujunduselemente, kuid neid võidakse ka ühendada tänapäevastega.
Käsitööalad
Heegeldamine - Kudumine - Kullassepatöö - Maalritöö - Nõelumistehnika - Pottsepatöö - Sepatöö - Silmuskudumine - Tikkimine - Tisleritöö - Viltimine - Õmblemine
Harilik müürilill
Harilik müürilill (Cymbalaria muralis) on taimeliik müürilille perekonnast ja teeleheliste sugukonnast. Varem liigitati see mailaseliste sugukonda.
Kodumaine Lõuna-Euroopas. Võõrliigina on maailmas laialt levinud. Eestis kasvab vahel metsistunult.
Albrecht III
Albrecht III nimelised valitsejad:
Voldemar Tuberik
Voldemar Tuberik (vene keeles Туберик Вольдемар Хансович (poliitilises illegaalses tegevuses pseudonüüm Robert Hansu p. Nadson Надсон Роберт Хансович) [ 15 (27. aprill 1897-1942(?), oli Eestimaa Kommunistliku Partei partei ning komsomolitegelane.
Voldemar Tuberik sündis Tallinnas maalri peres.
Pärast Eesti Vabadussõda astus Eestimaa Kommunistliku Parteisse. Voldemar Tuberik oli 1920. aastal üks Eestimaa Noorte Proletaarlaste Liidu organiseerijaid ning juhatuse liige. Alates 1922 Eestimaa Kommunistliku Noorsooühingu Keskkomitee liige, Kommunistliku Noorsooühingu Täitevkomitee liige.
Aastatel 1923-24 Töötas NSV Liidus NSV Liidu Välisasjade rahvakomissariaadis.
Alates 1925. aastast illegaalne Eestimaa Kommunistliku Noorsooühing Keskkomitee sekretär Eestis.
Aastail 1926-30 NSV Liidus, Leningradis asuva Julian Marchlewski nimeline Lääne Rahvusvähemuste Kommunistliku Ülikooli jaoskonna sekretär.
Aastail 1931-34 töötas Voldemar Tuberik Kominterni Täitevkomitees.
Alates 1934 oli ta Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee vastutav organisaator illegaalselt Eestis asudes; vahistati 1935. aasta 27.juulil ja mõisteti 15 aastaks sunnitööle; vabastati 1938 amnestia alusel.
Cali
Cali (ametlikult Santiago de Cali) on linn ja vald Colombia lääneosas, Valle del Cauca departemangu halduskeskus.
Cali on 2 068 387 elanikuga (2005) Colombia suuruselt kolmas linn. Tegelikult on elanikke tunduvalt rohkem, kui statistika näitab, sest paljudel vaestel elanikel puudub elamisluba ja paljusid pole elanikena arvele võetud.
Loodus
Cali asub ligi 1000 meetri kõrgusel merepinnast.
Linna läbib Cauca jõgi.
Ekvaatori läheduse tõttu valitseb ühtlaselt soe kliima. Keskmine temperatuur on aastaringselt 24 °C. Päeval võib see küündida 33 kraadini ja öösel langeda alla 20 kraadi. Ligikaudu kolmandik ajast sajab vihma.
Ajalugu
Cali linna asutas 25. juulil 1536 Francisco Pizarro armee ohvitser Sebastián de Belalcázar.
Kultuur
Cali on Colombias armastatud peolinn. Ööelu on seal põnev ja mitmekülgne. Cali on tuntud ka salsapealinnana. Lisaks salsamuusikale armastatakse ka reggaeton 'i, merengue 't ja ballenato 't.
1971. aastal peeti linnas Panameerika mängud.
Politseiamet
Politseiamet oli aastatel 1991–2009 Eesti politsei keskasutus. Politseiamet oli Siseministeeriumi valitsemisalasse kuulunud valitsusasutus, millel on politsei juhtimisfunktsioon ja mis teostas riiklikku järelevalvet ning kohaldas riiklikku sundi seaduses ette nähtud alustel ja ulatuses.
Politseiamet asus Tallinnas aadressidel Pikk tänav 61, Pagari tänav 1 ja Pärnu maantee 139.
Eesti Vabariigi Riiklik Politseiamet loodi 1991. aastal pärast Eesti taasiseseisvumist. 21. aprillil 1993 võttis Riigikogu vastu politseiseaduse muutmise ja täiendamise seaduse, millega senine Politseiamet jaotati Riigi Politseiametiks ja Riigi Kaitsepolitseiametiks. 1. jaanuaril 2010 ühendati politseiamet koos muude politsei-, piirivalve ning kodakondsus- ja migratsiooniametkondadega Politsei- ja Piirivalveametiks.
Politseiameti eelkäijad olid Politsei Peavalitsus (1918–1934), Politseivalitsus (1934–1938) ja Politseitalitus (1938–1940).
Politseipeadirektor
Ametit juhib politseipeadirektor, kes korraldab politseipeadirektori asetäitjate, ameti struktuuriüksuste juhtide ja nõunike kaudu ameti pädevusse kuuluvate ülesannete täitmist. Politseipeadirektoril on õigus anda seaduse, Vabariigi Valitsuse määruse või korralduse või siseministri määruse või käskkirja alusel teenistusalastes küsimustes käskkirju.
Politseipeadirektori asetäitjad olid Raigo Haabu ja Erki Nelis. pisi|Viimane Politseiameti peadirektor [[Raivo Küüt]]
Struktuuriüksused
1997. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti osakonnad: 1) kriminaalosakond; 2) korrakaitseosakond;3) korrapidamisosakond; 4) personaliosakond; 5) õigusosakond; 6) info- ja sideosakond; 7) rahandusosakond; 8) majandusosakond; 9) avalike suhete osakond; 10) üldosakond .1998. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti osakonnad: 1) kriminaalosakond; 2) korrakaitseosakond; 3) arenguosakond; 4) avalike suhete osakond; 5) info- ja sideosakond; 6) majandusosakond; 7) personaliosakond; 8) rahandusosakond; 9) välissuhete osakond; 10) õigusosakond; 11) üldosakond . 1999. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti struktuuriüksused: 1) kriminaalosakond; 2) korrakaitseosakond; 3) arengu- ja infoosakond; 4) haldusosakond; 5) personaliosakond; 6) rahandusosakond; 7) sisekontrolli osakond; 8) pressibüroo . 2002. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti struktuuriüksused: 1) kriminaalosakond; 2) korrakaitseosakond; 3) arengu- ja infoosakond; 4) haldusosakond; 5) personaliosakond; 6) rahandusosakond; 7) üldosakond; 8) politseikontrolli osakond; 9) siseauditi osakond; 10) pressibüroo; 11) välissuhete büroo. 2003. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti struktuuriüksused: 1) arenguosakond; 2) teenistusosakond; 3) tehnikaosakond; 4) rahandusbüroo; 5) siseauditi büroo; 6) avalike suhete büroo. 2005. aastal kinnitatud Politseiameti põhimääruse kohaselt olid ameti struktuuriüksused: 1) politseitöö osakond; 2) teenistusosakond; 3) infosüsteemide osakond; 4) logistikaosakond; 5) rahandusosakond; 6) sisekontrolli osakond. Ameti struktuuriüksuseid oli 12: analüüsi- ja planeerimisosakond; infosüsteemide osakond; kommunikatsiooniosakond; kriminaalosakond; liiklusjärelevalve ja korrakaitse osakond; logistikaosakond; politseikontrolli osakond; rahandusosakond; siseauditi osakond; teabeturbe osakond; teenistusosakond; politseikoostöö osakond. 2007. aasta 1. novembrist muutus politseiameti struktuur, kuhu loodi politseipeadirektori asetäitja ametikoht politseitöö alal ning politseipeadirektori asetäitja halduse alal ja jagati neljaks osakonnaks senine politseitöö osakond: kriminaalosakond, liiklusjärelevalve- ja korrakaitseosakond, analüüsi- ja planeerimisosakond ning väliskoostöö osakond.
Haldusüksused
Politseiameti haldusse kuulusid Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Põhja Politseiprefektuur, Ida Politseiprefektuur, Lääne Politseiprefektuur ja Lõuna Politseiprefektuur.
Ajalugu
Kuni 1990. aastani puudus Eesti NSV-s eraldi ainult miilitsa tööd korraldav asutus. Üldjuhtimist teostas Eesti NSV Siseministeeriumi siseminister oma asetäitjate kaudu, järgmine struktuuritase oli linna Siseasjade Valitsus (SAV) või rajoonide Siseasjade osakond (SAO).
Marginaal
Marginaal on mõtiskleva iseloomuga lühikirjutis, mõttekild või kommentaar, esseistika väikevorm.
Politseiamet
Ajalugu
Augustis 1990 võttis Eesti Vabariigi Ülemnõukogu vastu politseiseaduse ja sama aasta 20. novembril moodustati valitsuse määrusega Eesti Vabariigi Siseministeeriumi Riiklik Politseiamet (RT 1990, nr. 20, art. 236) ning 23. novembril politseiprefektuurid (18).
Uue ameti struktuuri (RT, 28.02.1991, 6, 93) kuulusid Eesti Politseiameti aparaat, Politseiprefektuurid, Transpordipolitsei prefektuur ja Eesti Kaitsepolitsei. Vabariiklikud politseibürood: kriminaalpolitsei-, kaitsepolitsei-, liikluspolitsei-, passi- ning teabe- ja analüüsibüroo. Ameti hallata oli ka Politseireserv, Politseiakadeemia, Politseikool, Alaealiste Büroo, Politseikoerte Kasvandus, Eesti Aadressbüroo ja Kriminalistikabüroo.
Struktuur
Pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist ja Eesti politsei taasloomist 1. märtsil 1991 moodustati Eesti Vabariigi Siseministeeriumi haldusalas kriminaalkuritegevuse vastased, kohtueelse uurimise, riikliku julgeoleku kaitse ja korrakaitseasutused:
1991. aasta 14. mail moodustati Siseministeeriumi Riikliku Politseiameti baasil Eesti Vabariigi Riiklik Politseiamet siseministri valitsemisalas. Eesti Politseiameti loomisega reorganiseeriti Riiklik Autoinspektsiooni Valitsus Liiklusohutusametiks. ning Siseministeerium andis Eesti Vabariigi Siseministeeriumi Valvekoondise üle Eesti Vabariigi Riiklikule Politseiametile.
Eesti Vabariigi Riikliku Politseiameti struktuuri moodustas: Eesti Politseiameti aparaat, Politseiprefektuurid, Transpordipolitsei Prefektuur, Eesti Kaitsepolitsei.
Vabariiklikud politseibürood: kriminaalpolitsei büroo, kaitsepolitsei büroo, liikluspolitsei büroo, passibüroo, teabe- ja analüüsibüroo.
Politseireserv, Politseiakadeemia, Politseikool, Alaealiste Büroo, Eesti Aadressibüroo, Kriminalistikabüroo, Eriteenistus, Valvekoondis, Politseikoerte Kasvandus.
1992. aastal moodustati Interpoli Eesti keskbüroo, mille direktoriks määrati 1. juulist 1992 Arnold Tenusaar.
6. maist 1993 nimetati Eesti Vabariigi Riiklik Politseiamet ümber Riigi Politseiametiks. 1993. aastal reorganiseeriti Riigi Politseiameti haldusalas olevad kriminaalkuritegevuse vastased, kohtueelse uurimise, riikliku julgeoleku kaitse asutused, mille tulemusel 1. juulist 1993. aastal:
pisi|Lai 44 // Pagari 1
Politseiameti hoone
Aastatel 1991–2004 asus Politseiamet Tallinna vanalinnas aadressil Pagari 1. 2003. aasta 3. oktoobril sõlmisid Politseiameti esindaja Robert Antropov ja OÜ Raldon esindaja Mati Tusovi üürilepingu Politseiametile ja Põhja Politseiprefektuurile 14 000 ruutmeetri pinna üürimiseks aadressil Pärnu maantee 139 (endine AS Kalevi hoone). 2004. aastal koliti uutesse nüüdisaegsetesse tööruumidesse, kus asuvad ka politsei raamatukogu, nõupidamissaalid ja politseimuuseum.
Andrew Newell
pisi|Andrew Newell Tour de Skil (2010) Andrew Newell (sündinud 30. novembril 1983 Benningtonis) on endine USA murdmaasuusataja. Ta oli eelkõige tuntud sprinterina.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2019–2020.
Maailma karikasarjas
Andrew Newell osales karjääri jooksul 220 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile kolmel korral, millest kõigil korral sprindidistantsidel.
Albrecht IV
Albrecht IV nime kandsid järgmised valitsejad:
Vaata ka
Liste der Herrscher namens Albrecht
Porosamblik
Porosamblik (Cladonia) on samblike perekond sugukonnast Cladoniaceae.
See on paljuliigiline perekond, mille üks varasem alamperekond eraldatakse tänapäeval eraldi perekonnaks põdrasamblik (Cladina). Enne eraldamist kandis kogu perekond põdrasambliku nime. Kuigi mõnes süsteemis on need perekonnad hiljem uuesti liidetud, ei puuduta see eestikeelseid nimesid: porosamblikud ja põdrasamblikud säilitavad oma nimed. Nende kõige silmatorkavam omavaheline erinevus on see, et põdrasamblikud moodustavad suuri mättaid ja võivad maapinna vaibana katta, seevastu porosamblikud on sageli lehterjad.
Porosamblikud on mitmesuguse kujuga (tihti lehterjad) samblikud, mis kasvavad maapinnal, kividel, puutüvedel ja isegi katustel. Pinnast, millel ta kasvab, ei võta ta toitaineid, ta vajab üksnes kõva substraati kinnitumiseks.
Porosamblik on saanud nime selle järgi, et ta on põhjapõtrade ja karibuude peamine toiduallikas. Põdrasamblikud on nime saanud sellesama järgi.
Teadupärast on samblikud seene ja vetika sümbioos. Porosamblike fütobiont ehk vetikapool on kõige sagedamini ainurakne rohevetikas trebuksia (Trebouxia). Trebuksialiike on maailmas tuhandeid.
Porosamblikele on omane kahekihiline tallus. Esmane kiht koosneb mitmesuguse suurusega (1–30 mm) soomustest, mis katavad substraati. Mõnikord võivad nad maapinna laialdaselt katta, aga kui samblik vananeb, siis võivad nad jääda harvemaks või isegi kaduda. Esmasest, rõhtsast kihist kasvab välja teisene, püstine kiht. Selle kõrgus on enamikul liikidel 2–8 cm, maksimaalselt 20 cm. See võib võtta mitmesuguseid vorme: leidub nii lihtsaid kepikujulisi, ühesuguste paksendustega, hõredalt ja tihedalt harunenud vorme. Sees on neil õõnsus, aga väljastpoolt on nad kaetud tihedalt liitunud hüüfidega, mis moodustavad nagu koore. Mõnel liigil see koorekiht puudub. Sisemises õõnsuses asub vetikate kiht. Püstise kihi tippudesse, harvem varte külgedele kasvavad viljakehad. Need on värvunud pruuniks, oranžiks või punaseks ja nende sees on värvitud eosed. Eosed on tillukesed, üherakulised, harvem neljarakulised.
Mõnd liiki porosamblikust eraldatakse antibiootilisi aineid ja nendest valmistatakse antibiootilise toimega kreemi.
Tihaslased
Tihaslased (Paridae) on lindude sugukond värvuliste seltsi laululiste alamseltsist.
Eesti kloostrid
Eesti alal on tegutsenud paljude ordude kloostrid: tsistertslaste, frantsisklaste, dominiiklaste, birgitiinide ja augustiinide kloostrid. Eestis pole tegutsenud benediktlased, karmeliidid ega kaputsiinid. Kaheksa meeskloostri kõrval tegutses viis naiskloostrit, millest olulisim on Tallinna Mihkli klooster, ja Pirita kaksikklooster.
Tsistertslased
17. sajandil langes ka Liivimaa rootslaste kätte. Katoliiklus keelustati, katoliiklane olemise eest võidi karistada surmanuhtlusega.
Tsistertslaste nunnakloostrid olid: Tallinnas (Mihkli klooster), Tartus (Tartu Püha Katariina klooster) ja Lihulas (Lihula klooster). Naistsistertslased olid tavaliselt aadlipäritolu daamid, kas lesed või vanatüdrukud, kes oma elulõppu kloostrirahusse veetma tulnud.
Frantsisklased
Eestis on frantsisklased hakanud tegutsema alles 15. sajandi II poolel, kui paavst Paulus II lubas neil 1466. aastal asutada oma kloostreid Vana-Liivimaal. Eestis olid frantsisklaste kloostrid Tartus, Rakveres ja Viljandis.
Dominiiklased
Esimesed dominiiklased tulid siia õige varakult koos Taani kuninga väega. Dominiiklased tegelesid kõikjal misjoniga, seega on arusaadav, et nende ordu oli üks esimesi, mis alustas tegevust ka Eestis. Tallinnasse asusid dominiiklased Mihkli kloostri 1229, Tartusse Maarja-Magdaleena kloostri 1300, mõnevõrra hiljem ka Narva Anna kloostri. Dominiiklased oskasid hästi eesti keelt ning olid seetõttu maarahva ja linnaeestlaste seas populaarsed.
Kerjusmungaordude – dominiiklaste ja frantsisklaste – kloostrid rajati eranditult linnadesse ning kuna nende sihtrühmaks olid ennekõike linna vaesed, siis pidid ka kloostrid paiknema linnaservas keset vaestekvartaleid, nende kirikud olid suured jutlusruumid, altariliturgia kõrval sai just kerjusmunkade juures tavaks pidada pikki jutlusi ning teha seda kohalikus keeles – Tallinnas ka eesti keeles.
Augustiinlased ja birgitiinid
Ainus augustiinlaste ja birgitiinide klooster Eestis oli pühale Birgittale ja neitsi Maarjale pühitsetud kaksikklooster (nunnad ja mungad, kaks eraldi konventi ühes kloostris) Pirital. Pirita klooster tegutses 1407–1577; hävitati Vene vägede poolt Liivi sõjas. Pirita kloostri emaklooster ja eeskuju oli Vadstena klooster Rootsis. Balthasar Russowi sõnade järgi olnud Pirita kloostril oluline koht ka eestlaste usuelus.
Jesuiidid
Eestis tegutsesid jesuiidid Poola võimu aluses Tartus ajavahemikus 1583–1625 (vaheajaga 1600–1603, mil Tartu oli Rootsi valduses). Aastail 1583–1600 ja 1603–1625 tegutses Tartus jesuiitide gümnaasium, aastail 1585–1600 ja 1615–1625 tõlkide seminar. Jesuiitide kavatsuse kohaselt pidi Tartust saama keskus, kust katoliku usku levitataks ka Venemaale ning kuni Indiani välja. Tänapäeval ongi jesuiitide põhitegevus misjonitöö ja hariduse andmine.
Jesuiidid panid aluse lõunaeestikeelsele kiriklikule kirjandusele ning ilmselt ka lõunaeesti kirjakeelele. Nad andsid 1585–1623. aastal välja vähemalt kolm lõunaeestikeelset raamatut, millest üks on säilinud tänaseni.
Abeli diferentsiaalvõrrand
Abeli diferentsiaalvõrrand on harilik esimest järku diferentsiaalvõrrand kujul
(esimest liiki Abeli diferentsiaalvõrrand) või
(teist liiki Abeli diferentsiaalvõrrand),
kus y' on y tuletis x järgi ja f0(x), f1(x), f2(x), f3(x), g0(x) ja g1(x) on funktsioonid.
Esimest liiki Abeli diferentsiaalvõrrand on Riccati võrrandi üldistus.
Ajalugu
Need võrrandid võttis kasutusele Niels Henrik Abel elliptilisi funktsioone uurides.
Üldistused
Nii esimest kui ka teist liiki Abeli diferentsiaalvõrrandit on üldistatud suurema arvu analoogiliselt moodustatud liikmetega võrranditeks.
Aksel Artus
Aksel Artus (sündinud 23. mail 1990) on eesti purjetaja.
2009. aastal lõpetas ta Kuressaare Gümnaasiumi.
Ta purjetab Saaremaa Merispordi Seltsis.
2002. aastal võitis ta purjetamise Eesti noorte meistrivõistlustel Optimisti klassis kulla U14 vanuseklassis.
Mais 2007 sai ta Laser 4,7 võistlusklassis esikoha Kevadregatil.
Ta sai 2007. aasta augustis Austrias toimunud purjetamise Zoom8 klassi maailmameistrivõistlustel parima Eesti purjetajana 18. koha.
Moskiitolased
Moskiitode emastele on vere imemine hädavajalik, ilma selleta nende munad ei valmiks. Kõik moskiitolaste liikide emased on vereimejad. Isased toituvad nektarist. Moskiitod on ainult öise aktiivsusega, päeval poevad nad peitu. Moskiitodele sobivad vere imemiseks kõikvõimalikud selgroogsed kahepaiksetest imetajateni, samuti ründavad nad inimesi. Moskiitod on sageli ohtlike haiguste nagu elevantsustõbi (elefantiaas), leišmaniaas jt levitajateks.
Aksel Artus
6.–8. aprillil 2009 Itaalias Garda järvel toimunud Zoom8 klassi Euroopa noorte meistrivõistlustel võitis Aksel Artus pronksmedali.
Moskiitolased
Erinevalt teistest verd imevatest sääselistest ei ole moskiitod seotud veega, nende vastsed elavad niisketes orgaanilistes jäätmetes nagu sõnnik, prügi, metsakõdu jne.
Varasemates liigitustes olid moskiitolased liigitatud kui sugukonna Psychodidae alamsugukond.
Ajaloos ja geograafias tuntakse Moskiitoranniku nime all Nicaragua ja Hondurase idarannikut, kus on ürgne troopiline loodus ja suhteliselt vähe elanikke (peamiselt põlishõimud, sh miskito, tawakha, rama ja sumo indiaanlased).
Dünamünde komtuur
Dünamünde ehk Daugavgrīva komtuur (saksa keeles Komtur von Dünamünde) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Dünamünde komtuurkonda.
Esimene Dünamünde komtuur astus ametisse 1305. aastal, mil pärast Dünamünde kloostri ostmist tsistertslaste käest komtuurkond rajati. Viimane komtuur valitses 1480. aastate esimesel poolel, misjärel see valdus ühendati Liivi ordu maamarssali aladega.
Priit Kuusk
Priit Kuusk (18. august 1938 – 28. mai 2022) oli eesti muusikateadlane ja -ajakirjanik.
Aleksander Kukk
Aleksander Kukk (vene Александр Иванович Кукк) (7./19. jaanuar 1886 Ruskavere Saare mõis, Tartumaa – 31. mai 1932 Jalta, NSV Liit) oli eesti päritolu Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Priit Kuusk
Alates aastast 1969 kuulus ta Eesti Heliloojate Liitu.
Haridus
Priit Kuusk lõpetas 1956. aastal Viljandi Pedagoogilise Kooli ja 1960. aastal Tallinna Muusikakooli muusikateooria alal. Aastal 1965 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikateaduse alal diplomitööga "Cyrillus Kreegi muusikafolkloristlik pärand" (juhendaja Herbert Tampere).
Aleksander Kukk
Noorus ja haridustee
Aleksander Kukk sündis Tartumaal talupojaperekonnas, lõpetas Tartu linnakooli 1904. aastal.
1906. aastal astus ta Peterburi jalaväe junkrukooli, teisel katsel ning lõpetas sõjakooli 1909. aastal. Pärast sõjakooli lõpetamist suunati Aleksander Kukk teenistusse 1. Ida-Siberi kütipolku, kus ta ülendati 1912. aastal porutšikuks, teenis kuni 1916. aastani.
Priit Kuusk
Töökohad
Priit Kuusk oli aastatel 1963–1965 Eesti Raadio muusikasaadete toimetaja, 1965–1972 Tallinna Muusikakeskkooli õpetaja ja 1970–1979 Heliloojate Liidu muusikateaduse ja kriitikasektsiooni esimees. Aastatel 1971–1980 töötas ta ajalehes Sirp ja Vasar ja 1980–1981 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Alates 1981. aastast töötas ta Ajaloo Instituudis teadurina.
Tegevus muusikaajakirjanikuna
Priit Kuusk on trükiajakirjanduses ja raadios pika aja vältel vahendanud nii Eesti kui ka rahvusvahelisi muusikauudiseid (alates aastast 1967 Eesti Raadio saates Muusikauudised; alates aastast 1970 Sirbi ja Vasara ning aastast 1982 Teater. Muusika. Kino aastaülevaated "Muusikamaailm").
Ta osales autorina mitme teatmeteose (sealhulgas ENE ja H. Riemanni "Musiklexikoni") koostamisel. Ta on esinenud paljudel konverentsidel.
Aleksander Kukk
Noorus ja haridustee
22. veebruaril 1916 ülendati Kukk staabikapteniks ning määrati 22. veebruaril 1916 vanemohvitserina käsundusohvitseriks ja seejärel staabiohvitseri ajutise kohusetäitjana käsundusohvitseriks IV armeekorpuse staapi Rumeenia rindel.
1917. aastal lõpetas ta seoses sõjaajaga kiirendatud ohvitserikursused Petrogradis ning suunati teenistust jätkama Rumeenia rinde staapi 29. mail 1917, 10. juunist täitis 30. jalaväediviisi staabi vanemadjutandi kohuseid (3,5 kuud) ja alates 13. septembrist 1917 oli 30. jalaväediviisi staabiülema ajutine kohusetäitja
Priit Kuusk
Naiste suitsetamise vastane artikkel
4. augustil 2005 ilmus Eesti Päevalehes Priit Kuuse artikkel, milles ta taunis naiste suitsetamist. Artikkel sisaldas järgmist lõiku: "Kas pole ikka nii, et suits ei ole mõeldud naistele? Nii ootab meid ees kogu väikese rahva suur õhkusuitsetamine, ärahajumine eesti emade algatusel! (Ja mõtlen suitsetavat venelannat vaadates: no suitseta, tapa ennast ja oma lapsi – teid on ju nii palju!)" Artikli veebiversioonist on venelannade kohta käiv lause hiljem välja võetud.
Eestimaa Rahvaliidu Vene Ühenduse juhatuse liikmed Vladimir Maslov, Rodion Denissov ja Vitali Faktulin esitasid seepeale politseile avalduse sotsiaalse vaenu õhutamise pärast artiklis. 5. augustil 2005 palus Eesti Päevalehe peatoimetaja asetäitja Urmet Kook vabandust Priit Kuuse isikliku arvamuse avaldusest end solvatuna tundvatelt lugejatelt ja lubas edaspidi sõnavabadusega vastutustundlikumalt ümber käia.
Politsei alustas Priit Kuuse suhtes väärteomenetlust ning tuvastas detsembris 2005 Eesti Keele Instituudi ekspertide abiga, et Priit Kuuse artikkel sisaldas vaenu õhutavaid elemente. Politsei koostas Priit Kuusele väärteoprotokolli karistusseadustiku § 151 alusel, mis käsitleb avalikult vihkamisele või vägivallale üleskutsumist seoses rahvuse, rassi, nahavärvi, soo, keele, päritolu, poliitiliste veendumuste või sotsiaalse seisundiga. Politsei saatis väärteomaterjalid Tallinna linnakohtule.
Aleksander Kukk
Noorus ja haridustee
Aleksander Kukk teenis Esimeses maailmasõjas 5 Venemaa keisririigi lahinguordenit.
1918. aastal jätkas ta õpinguid Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, mille lõpetas aga juba 1918. aasta märtsis koos teaduskraadi õigusega ning arvati Kindralstaabi ohvitseride nimekirja KS-i käskkirjaga nr 22 23. märtsist 1916 Sõjaministeeriumi 1916. aasta käskkirja nr 627 «Nikolai Kindralstaabi Akadeemia ohvitseride kiirendatud ettevalmistamise põhimääruse» p 34 alusel.
Venemaa kodusõjas
Ülevenemaalise Peastaabi korraldusega nr 18 27. juunist 1918 määrati Aleksander Kukk Punaarmee Smolenski salga staapi, pärast seda teenis Punaarmee luureorganites:
Eesti Vabadussõjas
1919. aasta 12. märtsil määrati Aleksander Kukk Eesti Töörahva Kommuuni Eestimaa Punaarmee operatiivosakonna ülemaks ja osales Nõukogude Venemaa Punaarmee ja Eestimaa Punaarmee poolt Eestimaa vallutamises Eesti Vabadussõjas, kuni 4. juunini 1919 Põhja-Eestis ning osales laningutes Loodearmee ja kindral Nikolai Judenitši vastu Luga, Volossovo, Gdovi, Jamburgi juures.
1919. aasta juulis määrati Aleksander Kukk Nõukogude 7. armee Lõunagrupi ülemaks.
Aleksander Kukk osales sõjalise nõuandjana Nõukogude Venemaa delegatsiooni juures 16.–18. septembril 1919 Pihkvas Nõukogude Venemaa ja Eesti vahel toimunud vaherahuläbirääkimisel.
1919. aastal 19. detsembril autasustati Aleksander Kukke Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu poolt Punalipu ordeniga.
Nõukogude-Poola sõjas
Pärast Nõukogude Venemaa ja Eesti vahel lõppenud Vabadussõja lõppu suunati Aleksander Kukk alanud Nõukogude-Poola sõtta, kus juhtis edukat võitlust Stanislav Bulak-Balahhovitši vägedega, olles:
Nõukogude sõjaväeluures
Pärast Venemaa kodusõja lõppu teenis Aleksander Kukk 21. maist 1921 kuni 1923. aasta augustini Punaarmee Kindralstaabis Nõukogude sõjaväeluure juhi Jānis Bērziņši abina agentuurluure alal ning lõi nõukogude sõjaväeluure informatsioonilis-statistilise osakonna. Aleksander Kukk koostas ka ühe esimestest nõukogude sõjaväeluure tööinstruktsiooni' «Канва агентурной разведки», milles tõi välja kaks nõukogude sõjaväeluure järgneva tegevuse kaks põhipunkti: .
1922. aasta 15. septembrist määrati ka Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Sõjaväeakadeemia sõjalise administratsiooni juhiks.
Punaarmees
1923. aasta septembrist kuni 1924. aasta aprillini teenis Aleksander Kukk Läänerinde staabiülemana Mihhail Tuhhatševski ja seejärel eestlasest sõjaväeringkonna juhi August Korki alluvuses.
1924. aasta aprillis oli Aleksander Kukk Läänerinde juhataja ajutine kohusetäitja.
1924. aasta aprillist kuni 1926. aasta detsembrini oli Aleksander Kukk Lääne sõjaväeringkonna staabiülem.
1926. aasta detsembrist kuni 1928. aasta jaanuarini oli Kukk Leningradi SR juhataja abi.
1930. aasta märtsist kuni 1931. aasta veebruarini oli Aleksander Kukk NSV Liidu Sõjarevolutsiooninõukogu käsutuses eriülesannete täitmiseks.
1930. aastal astus Aleksander Kukk ÜK(b)P liikmeks ja 1931. aastal määrati Kukk NSV Liidu täievolilise esinduse sõjaväeatašeeks Jaapanisse, kuid juba 1932. aastal naasis ta NSV Liitu kaugelearenenud kopsutuberkuloosi raviks. Järgmiseks Nõukogude sõjaväeatašeeks sai lätlane Jānis Rinks.
Aleksander Kukk suri 31. mail 1932 ravil Jaltas ja maeti algselt Donskoi kloostri krematooriumisse ja hiljem 1960. aastail maeti ümber Moskvasse Novodevitšje kalmistule.
Priit Kuusk
Naiste suitsetamise vastane artikkel
2006. aastal lõpetas Harju Maakohus Priit Kuuse suhtes menetluse, sest tema teos puudusid väärteotunnused. Menetlus lõpetati Kesklinna politseiosakonna esindaja taotlusel, sest juulis 2006 oli jõustunud Karistusseadustiku muudatus, § 151 lg 1 sõnastust, lisades klausli, mille kohaselt vaenu õhutamine on tegevus, millega on kutsutud üles vihkamisele, vägivallale või diskrimineerimisele seoses rahvuse, rassi, nahavärviga jne, ainult juhul, kui sellega on põhjustatud oht isiku elule, tervisele või varale. Et Priit Kuuse tegevus sellist ohtu ei põhjustanud ning nimetatud seadusemuudatusel oli tagasiulatuv jõud, siis kohus lõpetas väärteomenetluse.
Isiklikku
Tütred abielust muusikaajakirjaniku ning klaveripedagoogi Sirje Kuusega on omaaegsed "Entel-tenteli" laululapsed Klarika Kuusk ja Kirsti Kuusk. Mõlemad on muusikud.
Priit Kuuse vend on geofüüsik Andres Kuusk.
Seljajärv
Seljajärv on järv Pandivere kõrgustiku kagupiiril looduskaunis kohas Piibe maanteest 0,5 km kaugusel Vägeva lähedal Koluvere külas.
Järves leiub haugi, särge ja järvekarpi. Jõevähki leidus järves aastani 2009, mil järves levis vähikatk.
Järv on tekkinud Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee ümberehituse tulemusel.
pisi|tühi|Seljajärv
Paavst
pisi|250 px|[[Püha Aujärg|Püha Aujärje vapp]] pisi|250 px|Paavst [[Franciscus külastas Eestit 25. septembril 2018]] Paavst (ka Rooma paavst; ladina keeles papa; kreeka keeles πάππας pappas 'isa') on katoliku kiriku piiskopipühitsusega pea ja Vatikani riigipea. Katoliiklased tunnistavad paavsti apostelliku suktsessiooni alusel apostel Peetruse järglasena. Alates 2013. aastast on paavst Franciscus.
Nimetus
Eesti keelde on sõna "paavst" tulnud saksakeelsest sõnast Papst.
Tiitel
Varem on paavstid kasutanud ka tiitlit "Õhtumaa patriarh" (Patriarcha Occidentis), mille kandmisest Benedictus XVI 2006 loobus. Omistatud tiitel Pontifex Maximus ei kuulu paavsti ametlike tiitlite hulka.
Ametisse asumine
pisi| Viimased paavstid on valitud [[Vatikanis Sixtuse kabelis]] Paavst valitakse kaasajal ametisse konklaavil, mis koguneb pärast paavsti surma või tagasiastumist. Konklaavil on hääleõiguslikud kõik kardinalid, kes polnud paavsti surmapäeval vanemad kui 80. eluaastat. Konklaav koguneb 15–20 päeva jooksul pärast paavsti surma või tagasiastumist Vatikanis Sixtuse kabelis. Juhul kui kõik valimisõiguslikud kardinalid on Vatikani jõudnud, võib konklaav alata ka varem.
Valituks osutumisel peab kandidaat saama kaks kolmandikku osalevate kardinalide häältest. Uue nime võtmise järel teatab Vatikani paavstipalee palkonil kardinaldiakon-seenior aklamatsiooniga uuest paavstist, millega tänapäeval algab paavsti ametiaeg. Seejärel annab uus paavst oma õnnistuse. Hiljem toimub ametisse pühitsemise tseremoonia, kus paavst saab palliumi ja võib toimuda kroonimine. Keskajal algas paavsti ametiaeg tema kroonimisega.
Paavsti volitused
Paavsti primaarsed volitused lähtuvad Jeesus Kristuse sõnumi tõlgendusest Peetrusele Matteuse evangeeliumist:
Jeesus vastas talle: "Sa oled õnnis, Siimon, Joona poeg, sest seda ei ole sulle ilmutanud liha ja veri, vaid minu Isa, kes on taevas. Ja mina ütlen sulle: Sina oled Peetrus ja sellele kaljule ma ehitan oma koguduse, ja põrgu väravad ei saa sellest võitu. Ma annan sulle taevariigi võtmed, ja mis sa iganes kinni seod maa peal, see on seotud ka taevas, ja mis sa iganes lahti päästad maa peal, see on lahti päästetud ka taevas."
Paavst omab autoriteeti ja piiskoplikku jurisdiktsiooni kõigi katoliku kiriku usklike ning koguduste üle. Kui paavst sätestab otsuseid, dogmasid või õpetusi ex Cathedra, väljendavad need paavsti ilmeksimatust ja kuuluvad kogu katoliku kirikus täitmisele. Paavst määrab ametisse kuuria, katoliku kiriku ja Vatikani juhtivametnikke. Ta nimetab ametisse piiskoppe või kinnitab toomkapiitlite määratud piiskopid. Samuti kinnitab ta iga vaimuliku institutsiooni üldkapiitli otsused või määrab vajadusel ise ordujuhte.
Paavst on katoliku kiriku kanoonilise õiguse küsimustes ülemkohtunik ja lõplik kohtuinstants, mistõttu tema langetatud otsus kanoonilise õiguse vallas on lõplik ega kuulu edasikaebamisele. Paavst kinnitab oikumeenilise kirikukogu otsused. Tal on katoliku kirikus voli tõlgendada loomuõigust.
Ainult paavstil on voli rajada katoliiklikku ülikooli. Paavst suunab maailmas katoliiklikku misjonit. Paavstil on õigus lõplikult otsustada, kas teoloogiline õpetus on ketserlik või mitte. Paavstil on õigus otsustada, kas isik on väärt pühakuks kuulutatama või mitte. Paavstil on õigus jagada privileege igale kogudusele. Samuti on paavstil õigus jagada täielikke indulgentse. Paavstil on õigus rajada katoliiklikke piiskopkondi ja tunnustada uusi vaimulikke institutsioone. Paavstil on õigus kehtestada vaimulikkonnale ja ilmikutele kiriklikke makse.
Paavst on absoluutse monarhina Vatikani riigipea. Tema ametiaeg on tähtajatu ja mittepärilik. Paavst on riigipeana valitav monarh, kes valitakse ametisse konklaavil. Ta teostab Vatikanis seadusandlikku, täidesaatvat ja kohtuvõimu. Tema administratiivset tegevust märgib termin Püha Tool. Ta on Vatikani kaardiväeüksuste ülemjuhataja.
Paavsti matus
Paavsti tunnistab kanooniliselt surnuks camerlengo, kui ta on surnuks peetava paavsti juures vastust saamata kolm korda kutsunud paavsti ristinime, mitte paavstinime järgi. Paavstilt võetakse sõrmus ja see murtakse hiljem pooleks, tähistades sellega sümboolselt paavsti valitsemisaja lõppu. Samal ajal valmistatakse ette ametlik surmatunnistus. Paavsti surnukeha asetatakse tema erakabelisse ja järgmisel päeval viiakse see Püha Peetruse basiilikasse, kus rahval on võimalik temaga hüvasti jätta. Kirstu asetamisel pannakse paavstile selga liturgiarüü, rinnale mitra ja näole valge siidloor. Paavstile pannakse kirstu kaasa kotike mälestusmüntidega ja "Rogito". Pärast hingepalvet suletakse pühitsetud veega piserdatud kirst nelja pitseriga. Reekviemimissal on suletud kirst altari ees ja sellele asetatakse lahtine Piibel. Pärast reekviemimissat peetakse commendatio ja valedictio, mille järel viiakse kirst Rooma Peetri kirikusse. Alates reekviemimissast peetakse 9 päeva jooksul (novendiali) iga päev missasid, mida peavad prelaadid.
Paavstluse ajalooline areng
pisi| Paavst [[Leo XIII rõhutas katoliku kiriku kaasatust kaasaegses ühiskonnas]] Kristliku traditsiooni järgi oli esimene Rooma piiskop ja paavst apostel Peetrus. Piiskop Clemens I manitses 95 paiku Korintose kogudust, kuid piiskop Victor I taotles 2. sajandi lõpus vaidluses ülestõusmispühade arvestuse üle Rooma koguduse juhtivat positsiooni teiste kristlike koguduste seas. 2. ja 3. sajandil toimusid Roomas suured kristlaste tagakiusamised.
Piiskop Miltiadese ajal 313 tunnustati Rooma riigis kristlust ja Damasus I ajal 380 sai kristlus Rooma riigi riigiusuks. Rooma riigi lagunemisega ja Lääne-Rooma riigi hääbumisega omandasid paavstid üha enam poliitilist võimu. Paavst Gelasius I selgitas paavstivõimu tähtsust kahe mõõga teooriaga 5. sajandi lõpus, milles üks mõõk sümboliseerib keisri ilmalikku ja teine paavsti vaimulikku võimu. Paavst Gregorius I omandas territoriaalvaldused, millest kujunes 8. sajandil Frangi riiki valitsevate Karolingide abiga Kesk-Itaalias Kirikuriik. Paavstide poliitiline võim vähenes järgmiste sajandite jooksul ja Kirikuriigis muutusid mõjuvõimsateks kohalikud vürstid.
Kaitseks kohalike vürstide vastu kutsus paavst Johannes XII Rooma Saksa kuninga Otto I, kelle ta 962 Saksa-Rooma keisriks kroonis. Järgmisi sajandeid ilmestasid paavstide ja Saksa-Rooma keisrite vahelised tülid (investituuritüli). Saksa-Rooma keiser Heinrich III määras 11. sajandi keskel ametisse mitu paavsti. Paavstlust mõjutasid oluliselt Gregorius VII ja tema eelkäijate reformid 11. sajandil. Paavstluse poliitiliseks kõrgajaks peavad ajaloolased 13. sajandit, mil valitsesid Innocentius III, Gregorius IX ja Innocentius IV. Bonifatius VIII pidas paavstivõimu isegi kõrgemaks ilmalikust võimust, kuid sattus vastuollu Prantsusmaa kuningaga. 1309 asus paavst Clemens V Roomast Prantsusmaa kuninga mõjusfääri Avignoni, millele järgnes Avignoni vangipõlv 14. sajandil.
Avignoni vangipõlve järel puhkes Suur skisma, kui Roomas ja Avignonis asusid ametisse paavstid, kes teineteist ekskommunitseerisid ning lõpuks määras Pisa kirikukogu 1409 ametisse ka kolmanda paavsti. Kuid 1417. aastal lõpetas Konstanzi kirikukogu skisma ja seadis paavstiks Martinus V. 15. sajandist 16. sajandi keskpaigani valitsesid nn. renessansspaavstid, kelle ajal kujunes Rooma oluliseks kultuurikeskuseks. Samal ajal tugevdasid paavstid oma positsiooni kontsiliarismiliikumise vastu, kindlustades paavstivõimu ülimuslikkuse kontsiliarismi üle. Leo X ajal puhkes 1517 reformatsioon, mille järel kaotas katoliiklus Euroopast umbes poole senistest aladest. Trento kirikukoguga alanud vastureformatsioon tõi katoliku kiriku rüppe tagasi küll Poola, Prantsusmaa ja mitmed Saksamaa alad, kuid katoliikluse taaskehtestamine kogu Euroopas kukkus lõplikult läbi Kolmekümneaastases sõjas.
Prantsuse revolutsiooni puhkedes hõivasid revolutsioonilised väed Rooma ja paavst Pius VI vangistati. Napoleon I sõlmis esialgu paavstiga konkordaadi, kuid seejärel kaotas Paavstiriigi ning liitis selle Itaalia kuningriigiga. Pärast Viini kongressi 1815 sai paavst oma riigi vähendatul kujul tagasi, kuid 1870. aastal liideti see lõplikult Itaaliaga. Paavst Pius IX kuulutas protestiks ilmalikust võimust ilma jätmise eest end Vatikani vangiks ning paavsti suhted Itaalia ilmalike võimudega olid seetõttu häiritud kuni 1929. aastani, mil Benito Mussoliniga sõlmitud Lateraani lepete kohaselt sai Vatikanist suveräänne riik.
Paavst Leo XIII tõdes entsüklikas "Rerum novarum" 1891 katoliku kiriku tähtsust kaasaegses ühiskonnas. Pius XI ja Pius XII toonitasid katoliku kiriku suuremat avatust ühiskonnaga, kuid katoliku kiriku kaasamises kaasaegsesse ühiskonda kujunes murranguliseks Johannes XXIII kokku kutsutud Vatikani II kirikukogu. Kirikukogu otsuseid viisid ellu paavstid Paulus VI, Johannes Paulus II ja Benedictus XVI. Paavst on tänapäeval maailmas arvestatav arvamusliider.
Paavstide seosed Eestiga
pisi|Johannes Paulus II oli esimene paavst, kes külastas Eestit
Esimene paavst, kes külastas Eestit, oli Johannes Paulus II 10. septembril 1993, kelle ajal taastati Eesti Apostellik Administratuur. Esimese paavstina mainis eestlasi oma bullades paavst Aleksander III. Paavst Innocentius III saatis 5. oktoobril 1199 Saksimaa ja Vestfaali kristlastele bulla, millega kaasnes Liivimaa misjoneerimine. 13. sajandil kutsusid paavstid tihti kristlasi üles nii rahumeelsele kui ka vägivaldsele misjonile (ristisõjad) Liivimaal, et levitada katoliiklust Venemaale.
Keskajal taunisid paavstid Saksa ordut, mis rõhus Liivimaal vastristituid. Paavstid määrasid ise või kinnitasid toomkapiitlite valitud Liivimaa piiskopid. Paavst Martinus V lubas Tallinna rajada linnakooli. Keskajast on Tallinna linnaarhiivis hoiul 3 originaalset paavsti bullat.
Pius XI tunnustas Eesti apostelliku administratuuri rajamist ja määras 1936. aastal esimeseks katoliku piiskopiks Eestis pärast reformatsiooni Eduard Profittlichi.
25. septembril 2018 külastas Tallinna paavst Franciscus.
Statistika
Paavstide loendit revideeriti viimati 1961. Loendis kajastuva traditsiooni järgi siiani valitsenud paavstina (algselt Rooma piiskopina) 266 isikut. Varasemates loendites on ka mõnda vastupaavsti tunnustatud paavstina.
Kõige pikemad valitsemisajad
Apostel Peetrus oli traditsiooni järgi Rooma piiskop 25 aastat, kuid mõned kirikuloolased peavad tema ametiaja alguseks ka nelipühade sündmust 30. aasta paiku Jeruusalemmas, mis teeb tema võimalikuks ametiajaks 37 aastat.
Kõige lühemad valitsemisajad
Kõige vanemana surnud paavstid Traditsiooni järgi oli Agatho surres rohkem kui 100 aastat vana ja Gregorius IX umbes 96-aastane, kuid nende täpne vanus pole teada.
Kõige nooremana surnud paavstid
Teadaolevalt vanimana valitud paavst
Teadaolevalt noorimana valitud paavst Mõned kroonikud on maininud, et Benedictus IX sai paavstiks 10-aastaselt, kuid kaasaegsed ajaloolased ei pea nende väiteid usaldusväärseks.
Kõige sagedasemad paavstinimed
Ainus paavst, kes valitses mitu korda
Kardinalina enim paavstivalimistel osalenud hilisem paavst
Viimane mittekardinal, kes valiti paavstiks
Paavstide päritolu
Viimane paavst, kes suri märtrina
Viimane paavst, kes on kuulutatud pühakuks
Viimane mõrvatud paavst
Mitme hilisema paavsti surma osas on samuti kahtlustatud tapmist, kuid kindlad tõendid selle kohta puuduvad ja allikakriitiliselt on selliseid väiteid peetud tavaliselt kriitikaks paavstide suhtes.
Viimane paavst, kes oli ilmikuna abielus
Viimane paavst, kel oli lapsi
Ramadaan
pisi|Ramadaani kaunistused [[Kairos (2004)]] pisi|Ramadaani poolkuu
Ramadaan (araabia keeles رمضان; türgi keeles Ramazan) on islami kalendri üheksas kuu, mil arvatavalt sai alguse koraan. Ramadaan kestab 29 või 30 päeva. Ramadaan ei ole igal aastal ühel ajal, vaid liigub sõltuvalt kuutsüklitest igal aastal umbes 11 päeva võrra – nii jõuab ramadaani pidav inimene 34 aasta jooksul paastuda igal Gregoriuse kalendri päeval.
Nimetus pärineb araabiakeelsest sõnast, mis tähendab kuumust, põlenud maad ja toidumoona vähesust. Sel ajal on oluline koht palvetamisel, heategevusel ja paastumisel. Ramadaani eesmärk on moslemitele õpetada kannatlikkust, vaimsust, alandlikkust ja allaheitlikkust Jumalale. Moslemid usuvad, et ramadaani ajal on eriti tõenäoline, et Jumal ilmutab end inimkonnale, kuna sel ajal ilmutati koraani esimesed värsid prohvet Muhamedile.
Ramadaani ajal hoiduvad islamiusulised toidust, joogist, tubakast ja seksuaalsetest naudingutest koidust loojanguni.
Ramadaani päritolu
Sõna "ramadaan" tuleb araabia keelest ja tähendab palavust, põletatud maad ja toidunappust. Ramadaan kuu nimena on islami päritolu. Enne islami tekkimist oli selle kuu nimeks Natiq ning see langes kuumale perioodile. Sõna "ramadaan" valiti seetõttu lähtuvalt ilmaoludest ja füsioloogilisest seisukorrast, mida paastumine põhjustas. Koraani kohaselt väidab Jumal, et paastumine on sinu kohustus, nagu see oli ka sinu eelkäijate oma. Hadith’i kohaselt võib see viidata juutide tavale paastuda Yom Kippuri ajal.
Ramadaani algus
Hilāl (noorkuu) on tavapäraselt üks või mitu päeva pärast uue kuu loomist. Igal aastal esineb siiski erimeelsusi selle üle, millal ramadaan täpselt algab. Vaidlused pärinevad ajast, mil noorkuud määrati palja silma järgi, sellest tulenevad erinevad hinnangud maailma eri paigus. Viimasel ajal kasutab siiski suurem osa moslemeid kuu alguse määramiseks astronoomilisi arvutusi.
Paastumine
Saum ehk paastumine (araabia keeles: صوم‎) tähendab islami õigussüsteemis hoidumist söömisest, joomisest (sealhulgas vee joomisest), seksuaalsest vahekorrast ja kõigist tegudest, mis on vastuolus islami seadustega. Paastumine ramadaani ajal on üks viiest sambast, millele islam toetub.
Ramadaan on aeg vaimseks endassesüüvimiseks ja Jumala kummardamiseks. Sel ajal oodatakse moslemitelt tavapärasest rangemat islami õpetuse järgmist ning ebasündsate ja mittereligioossete helide ja piltide vältimist. Seksuaalne läbikäimine abikaasade vahel on lubatud vaid päevase paastumise lõpu järel. Oluline on nii mõtete kui tegude puhtus. Paastumine peaks suunama südame eemale maistest asjadest, puhastama hinge ja vabastama selle kurjast. Samuti peaks see moslemitele õpetama enesedistsipliini, ohverdamist ja empaatiat endast nõrgemate suhtes – sellest tulenevalt eeldatakse lahkust ja heategevust (zakat).
Paastumine muutub moslemitele kohustuslikuks puberteedieas, juhul kui nad on nii vaimselt kui füüsiliselt terved. Eakad ja krooniliselt haiged pole kohustatud paastuma, kuid peavad seda kompenseerima, toites vaeseid. Samuti on paastumisest vabastatud rasedad, imetavad emad ning naised, kellel on menstruatsioon. Ka reisil olles ei pea paastust kinni pidama, kuid mittepaastutud päevad tuleb hiljem järgi teha.
Palvetamine ja koraani lugemine
Lisaks paastumisele kutsutakse moslemeid üles ramadaani ajal lugema läbi kogu koraani. Mõned moslemid deklameerivad kuu jooksul kogu koraani spetsiaalsete palvuste (tarawih) käigus, mida peetakse mošees ramadaani ajal igal õhtul.
Ramadaan on mõeldud igapäevatoimetustest aja maha võtmiseks ning enda sideme tugevdamiseks Jumalaga palvete, heategevuse ja teiste aitamise abil. Kuna tegemist on andmise ja jagamise ajaga, valmistavad moslemid spetsiaalseid toite, ostavad perele ja sõpradele kingitusi ning annavad abivajajatele tarvilikke asju. pisi|Iftar Istanbuli uues mošees
Iftar
Kui päikese tõusust kuni loojanguni on paastutud, siis loojangul koguneb pere paastu lõppu märkivale ühisele einele, mida nimetatakse iftariks. Einet alustatakse kolme datli söömisega, nagu tegi Muhamed. Siis on aeg päeva viiest palvusest neljandaks (maghribi palvus), misjärel serveeritakse pearoog.
Aja jooksul on iftarist saanud pidusöök, kus pered, sõpruskonnad ja kogukonnad tulevad kokku mošeede ümbrusesse või peosaalidesse. Iftaril osalejate hulk võib olla sada või enamgi inimest.