cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veaparandusega mälu
Tööpõhimõte
Enne ECC-mälu kasutusele tulekut kasutati vigade leidmiseks paarsust. Andmeid hoitakse arvutis tavaliselt 8-bitistes gruppides. Kui vigade leidmiseks kasutatakse paarsust, lisatakse juurde veel üks, üheksas bitt, mida kutsutakse paarsusbitiks.
Kui mällu kirjutatud andmed on kujul 10110001, siis lisatud bitt teeb binaarkoodist 101100010, kus viimane esitatud null on paarsusbitt, mida kasutatakse mälus tekkivate vigade leidmiseks. Kui binaarkoodis leiduvate ühtede summa on paarisarv (mitte arvestades paarsusbitti), siis kutsutakse seda paaris paarsuseks, mis leidub vigadevabal koodil. Kui andmetes leidub rike, muutub paarsusbitt valeks ning annab teada, et ülekande käigus tekkis viga. Paarsusel on aga kaks piirangut – see suudab tuvastada vaid paarituid vigu ning laseb paarisarvulistel vigadel mööduda. Samuti ei suuda paarsus vigu parandada, vaid ainult tuvastada. Neid probleeme saab parandada kasutades DRAM-mooduleid, millele on lisatud lisaks mälubitte ja mälukontrollereid, mis neid bitte kasutavad. Täiendavaid bitte kasutatakse selleks, et salvestada paarsust või kasutada veatõrjekoodis. ECC on "pikendus" paarsusele, sest see kasutab mitut paarsusbitti, mis on määratud suurematele andmegruppidele mitte ainult vigade leidmiseks, vaid ka nende parandamiseks. Selle asemel, et anda üks paarsusbitt iga kaheksa biti andmete jaoks, kasutab ECC 7-bitist koodi, mis on automaatselt genereeritud iga 64 biti RAM-i salvestatud andmete jaoks. Kui süsteem loeb salvestatud 64 bitti, siis genereeritakse teine 7-bitine kood, mida võrreldakse algselt loodud 7-bitise koodiga. Koodide võrdsuse puhul on andmed vigadeta, vastasel juhul otsib süsteem üles, kus viga tekkis ning suudab selle parandada, võrreldes omavahel kahte genereeritud 7-bitilist koodi. Viga parandatakse automaatselt ning salvestatakse selle toimumine. Sel juhul süsteemi kasutust viga ei mõjuta. Seda meetodit kutsutakse Reedi-Solomoni koodiks. pisi|Hammingu(4,7) koodi 4 andmebitti (d1, d2, d3, d4) ja 3 paarsusbitti (p1, p2, p3) Samuti kasutatakse ECC-mällu integreeritud Hammingu koodi, tänu millele suudavad mälu moodulid tuvastada ja parandada tekkinud vigu. Hammingu kood on kodeerimisteoorias lineaarne veaparanduskood, mis kodeerib neli bitti andmeid seitsmesse bitti, lisades juurde kolm paarsusbitti. Tänu lisatud kolmele kontrollbitile suudab Hammingu algoritm parandada iga ühebitise tekkinud vea või avastada kõik ühe- ja kahebitised vead.
Hammingu ja RS-koodi võrreldes on andmesideks kahest tõhusam Reedi-Solomoni kood selle madala kodeerimiskeerukuse astme ja kõrge kodeerimissuhte tõttu. Hammingu kood on arvutuslikult lihtsam, kuid suudab korraga tuvastada kuni 3 viga ning parandada vaid ühe. Reedi-Solomoni kood võib aga parandada samaaegselt mitu andmetes tekkinud viga.
Tänu ühebitiste vigade leidmisele ja parandamisele aitab ECC-serveri mälu säilitada ja hoida andmed rikkumata, takistada andmete häving ning ära hoida süsteemi kokku jooksmine ning muud süsteemitõrked.
Vahemälu
Paljud protsessorid kasutavad veaparanduskoode kiibil oleva vahemälu jaoks, kaasa arvatud Intel Itaniumi, AMD Athloni ja Opteroni protsessorid.
Alates aastast 2006 on EDC/ECC ja ECC/ECC kaks kõige levinumat vahemälu vigate kaitseviise kasutusel kommertsmikroprotsessorites. EDC/ECC kasutab vea leidmise koodi (EDC, ingl. k. Error Detection Code) esimese taseme vahemälu puhul. Kui viga on leitud, siis andmed taastatakse ECC-kaitstud teise taseme vahemälustt. ECC/ECC kasutab ECC-kaitstud esimese taseme ja ECC-kaitstud teise taseme vahemälu. Protsessorid, mis rakendavad EDC/ECC-d, kirjutavad alati info teise taseme vahemällu, kasutades write-through tehnikat (vahemälus kutsub iga muudatus esile sünkroonse andmete uuendamise põhimälus). Seetõttu vea leidmisel esimese taseme vahemälust lugemise ajal on andmete koopia alati teisest tasemest kättesaadaval.
Puhvermälu
Puhvermälu kasutab tehnoloogiat, mis on tihti paaris, aga mitte otse seotud, ECC-mäluga. Puhvermälul on "puhver", mis asub RAM-i ja süsteemi mälu kontrolleri vahel ning vähendab mälukontrolleri koormust.
Puhverdamata mälu korral pöördub mälukontroller otse mälupankade juurde. Puhverdatud ECC-mälu puhul aga suheldakse kõigepealt puhvermäluga ning alles seejärel pöördutakse mälupankade poole. Seetõttu võtavad juhised umbes ühe protsessori takti rohkem aega, kuid koormus protsessori mälukontrollerile on seeläbi väiksem. Puhvermälu tagab, et üheaegselt saab kasutada rohkem mälumooduleid, kui see tavaliselt võimalik oleks.
Kuigi ECC RAM ei ole alati puhverdatud, siis peaaegu kõik puhvermälud on ECC-d. Põhjuseks on, et süsteemid, mis kasutavad suurt mälumahtu, peavad peaaegu alati stabiilsust väga tähtsaks.
Puudused
ECC on disainitud olema stabiilsem kui traditsiooniline RAM ja rikkekontrollid on seda ka tõestanud. Samas aga leidub ka ECC-l puudusi. Esiteks ei toeta iga arvuti ECC-mälu. Suurem osa serverite ja tööjaamade emaplaatidest nõuavad ECC RAM-i kasutamist, kuid suurem osa lauaarvutite süsteemidest ei tööta ECC-ga või on nende ECC-funktsioonid blokeeritud.
Teiseks probleemiks on maksumus. Kuna ECC-RAM vajab lisaks ühte mälukiipi ning selle ehitus on keerulisem, siis on veaparandusega mälu hind ka 10–20% kõrgem kui traditsioonilise RAM-i hind.
Maik Bullmann
Maik Bullmann (sündinud 25. aprillil 1967) on Ida-Saksamaa ja Saksamaa endine maadleja.
Bullmann on võistelnud olümpiamängudel 3 korda ja on viiekordne Saksamaa meister.
2005. aastast kuulub FILA Hall of Fame'i
Ta on Saksamaa Kreeka-Rooma maadluskoondise treener, tema edukaim õpilane on Mirko Englich.
1992. aastal anti talle Bambi auhind.
Eestlastest on temaga maadelnud Richard Karelson, kes kaotas EM-il 1999 ilmse ülekaaluga 0–10.
Roohabekas
pisi|Roohabekas (isaslind) Roohabekas ehk roovilbas (Panurus biarmicus) on habeklaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Lind on Eestis harv kuni väikesearvuline haudelind, samuti talikülaline.
Petturid (film 1998)
"Petturid" (inglise keeles "The Impostors") on 1998. aastal esilinastunud farss. Filmi stsenarist ja režissöör on Stanley Tucci, kes mängib ka ühte peategelast.
Muudes olulisemates rollides teevad kaasa Oliver Platt, Alfred Molina, Tony Shalhoub, Steve Buscemi ja Billy Connolly.
Rein Laaneots
Rein Laaneots (sündinud 6. mail 1941 Selise külas Mäe vallas Petserimaal (praegu Põlva maakond)) on metroloogiaprofessor, tehnikateaduste doktor ja leiutaja.
Rein (aastani 1952 Reiu) Laaneots on taluniku poeg.
Haridus
1952. aastal lõpetas Igrise Algkooli, 1955 Kahkva 7-klassilise kooli, 1959 Värska Keskkooli, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikainsenerina, 1971 Leningradis (Peterburis) D. I. Mendelejevi nimelises Üleliidulises Metroloogia Teaduslikus Uurimisinstituudis (VNIIM) sihtaspirantuuri ja 1983 Moskva Patendiinstituudi patendivolinikuna. 1973 kaitses ta VNIIM-s tehnikateaduste kandidaadikraadi metroloogias väitekirjaga "Разработка и исследование методов и средств для поверки толщиномеров пленок (покрытий)" ja 1990 VNIIM-s tehnikateaduste doktorikraadi metroloogias väitekirjaga "Методы и средства для поверки толщиномеров покрытий".
Ta on end täiendanud Dresdeni Tehnikaülikoolis (1975), Chemnitzi Tehnikaülikoolis (1976), VNIIM-s (1988, 1989), Kölnis asuvas Saksamaa firmas Elektro-Physik (1993), Saksamaa Riiklikus Metroloogiakeskuses (PTB), Braunschweig (1994), Jena Tehnikakõrgkoolis (1994, 1995), PTB-s (1995), Tolucas asuvas Toluca Mehhiko firmas BMW Mexico (1997) ja PTB-s (2009).
Töökäik
1959–1961 Tallinna Masinatehas, treial. Tallinna Tehnikaülikool: 1963–1964 õppemeister, 1965–1969 masinaehituse tehnoloogia kateedri assistent, 1972–1975 masinatööstuse automatiseerimise kateedri assistent, 1975–1978 vanemõpetaja, 1978–1990 peenmehaanika kateedri dotsent, 1991 metroloogia ja mõõtetehnika professor, 1992–2007 metroloogia ja mõõtetehnika professor, õppetooli asutaja ja juhataja, 2007–2010 kvaliteeditehnika ja metroloogia professor, alates 2010 emeriitprofessor. 2013–2016 Tallinna Tööstushariduskeskus, kutseõpetaja.
Ta on lugenud vahetatavuse ja tehnilise mõõtmise, tolerantside ja istude, standardimise aluste, mõõtevahendite konstrueerimise, metroloogia ja mõõtetehnika, metroloogia, täpsusteooria aluste ja rakendusstatistika kursusi ning koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Rein Laaneots on pindepaksuse purustusvaba mõõtmise metodoloogia, mõõtemääramatuse teooria, mõõtemudelite, mõõtevahendite kalibreerimise, mõõtetulemuste jälgitavuse ja usaldatavuse uurija. Tema uurimistöö tulemused on tõhusalt kaasa aidanud metroloogia teaduslikule arengule, nii pindepaksuse kui ka kõikides teistes mõõtevaldkodades. Ta leiutas esimesena maailmas pindepaksuse materiaalmõõdud (etalonid), arendas välja nende kalibreerimismetoodika ja kalibreerimiseks vajalikud mõõtevahendid. Uurimistöö alusel teostatud pindepaksuse materiaalmõõtude (etalonide) arendused ja nende tehniliselt täiustatud konstruktiivsed lahendused on saanud leiutiskaitse. Nimetatud teaduslikud uuringud ja arendustööd olid aluseks pinnet mittepurustavate kaasaegsete pindepaksusmõõturite evitamisel, pindepaksuste mõõtmistel vajaliku täpsuse ja usaldatavuse saavutamiseks, mille tulemusena tagati kosmoseobjektide töökindlus, kosmonautide ohutus ja kaitstus, elektroonikaelementide funktsionaalsed karakteristikud jne, ning suurendati väärismetallide kokkuhoidu pindamisel. Tänapäeval on Rein Laaneotsa uurimistöö põhjal välja arendatud leiutuslikud lahendused pindepaksuste purustusvabade mõõtmise valdkonnas leidnud tehniliselt täiendatud kujul rakenduse Saksamaal, Prantsusmaal, USA-s, Venemaal, Eestis jt riikides.
Ta on kaasa aidanud mõõtemääramatuse teooria arengule, loonud mõõtetulemuste määramatuse arvutamise alused ja arendanud välja mõõtevahendite kalibreerimise üldistatud metoodika. Rein Laaneots on avaldanud üle 350 teadusartikli ja -töö, sealhulgas 15 monograafiat ja raamatut ning 46 patentset leiutiskirjeldust.
Rein Laaneots on Eesti kaasaegse mõõtesüsteemi üks rajajatest ja edasiarendajatest ning on edendanud eestikeelset metroloogiaalast sõnavara.
Teaduskorralduslik tegevus
Rein Laaneots on osalenud Eesti metroloogia arengut käsitlevate seaduste, mõõtesüsteemi ja arengukavade väljatöötamisel.
Jätkub tegevus
Khengi keel
Khengi keel on Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelte tiibeti harusse kuuluv keel, mida emakeelena räägivad khengid Bhutanis.
Khengi keelt räägib 65 000 inimest, neist 50 000 emakeelena.
Alberti memoriaal
pisi|Alberti memoriaal Alberti memoriaal (inglise Albert Memorial) on kuninganna Victoria tellimusel oma 1861. aastal surnud abikaasa prints Alberti mälestuseks rajatud mälestusmärk. Arhitekt George Gilbert Scotti projekteeritud ja 1872. aastal avatud uusgooti stiilis ehitis asub Londoni esinduskontserdimaja Royal Albert Halli põhjasissepääsu vastas Kensington Gardensis.
Üldistatud aditiivne meetod
Üldistatud aditiivne meetod (inglise Generalized additive model ehk GAM) on Trevor Hastie ja Rob Tibshirani loodud statistiline meetod, mis võimaldab üldistatud lineaarsel mudelil rakendada aditiivse mudeli sujuva ülemineku omadusi.
Mudel võimaldab rakendada erinevaid jaotusi (normaaljaotus, binoomjaotus vms) ning ühendusfunktsiooni, mis on seotud oodatud jaotuste väärtustega funktsiooniga g ning üritab lähendada funktsiooni fi, mis rahuldab tingimused:
Funktsioonidele fi lähendatakse nii parameetrilisi kui ka mitteparameetrilisi keskmisi nii, et lähendid annaksid parema tulemuse kui ükski muu meetod. Meetod ise on väga üldine – tüüpilist GAM-i võib kasutada xy-joonisel silumisfunktsioonina nagu lokaalne kaalutud keskmine funktsioonis f1(x1) ning seejärel kasutatakse faktormudelit f2(x2) jaoks. Mitteparameetrilise lähendi kasutamisel on võimalik saada parem ülevaade tunnustevahelistest seostest, mis võimaldab tulemusi paremini tõlgendada.
Ülelähendamine on GAM-i üks probleeme. Silumisparameetrite arvu on võimalik ette anda ning see number peaks olema mõistlikult väike, kindlasti alla vabadusastmete arvu, mida andmestik võimaldab. Ristvalideerimist kasutatakse selle vältimiseks, mis võimaldab määrata parameetrite arvu. GAM-ile võib eelistada muid meetodeid, näiteks üldistatud lineaarseid meetodeid, välja arvatud juhul, kui GAM võimaldab paremat tunnuste lähendamist ja tõlgendamist.
Ueli Maurer
pisi|Ueli Maurer Ulrich Maurer (sündinud 1. detsembril 1950) on Šveitsi poliitik, Šveitsi liidupresident 2013. ja 2019. aastal.
Ta on alates 1. jaanuarist 2009 Liidunõukogu liige ning tema vastutusala on riigikaitse, tsiviilkaitse ja sport.
Lõgisti
Lõgisti on lõgismadulaste maoperekondadel lõgismadu (Crotalus) ja kääbuslõgismadu (Sistrurus).
Saba väristamisel tekitavad need nahkrõngad lõgisevat heli.
Toidumärgis
Toidumärgis on toidukaubal olev märgis, mis näitab toidukauba geograafilist ja/või traditsioonilist tunnust või tunnuseid. Toidumärgiste kasutamisega saab ettevõte (tootja) kaitsta oma toodet ebaõiglase konkurentsi eest.
Lõgisti
Varem pidasid teatud autorid lõgistit mürgielundiks, mis kujutas teistele organismidele suuremat ohtu kui mürgihambad.
Varem arvati, et lõgisti signaliseerib paaritumiseks valmisolekut või on lõgisti tekitatav heli madude omavaheline suhtlusvahend. Tänapäeva teadlased on arvamisel, et maod on peaaegu kurdid, seega toimib lõgisti kas kaitse- või hoiatusvahendina.
Pinellase maakond
pisi|Pinellase maakonna kohtumaja Clearwateris Pinellase maakond (Pinellas County) on maakond USA-s Florida osariigis.
Maakonna halduskeskus on Clearwater ja suurim linn St. Petersburg.
Maakonna pindala on 1574 km², millest 849 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 916 542. Aastal 2000 oli elanikke 921 482.
Ajalugu
Pinellase maakond moodustati 1. jaanuaril 1912 Hillsborough' maakonna osast.
Viktor Schröter
pisi|220px|Viktor Schröter
Viktor Johann Gottlieb Schröter (vene keeles Виктор Александрович Шрётер Viktor Aleksandrovitš Šrjoter; 9. mai (vkj 27. aprill) 1839 Peterburi – 29. aprill (vkj 16. aprill) 1901 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa arhitekt, Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemik (1864).
Viktor Schröter õppis St. Petri-Schules, seejärel Peterburi ja Preisi kunstiakadeemias. Varsti pärast naasmist Peterburi sai ta õppejõu koha Tsiviilinseneride Koolis.
Alates 1867. aastast oli Schröter riigiteenistuses. Peaaegu kuni oma elu lõpuni töötas ta Peterburi tsiviilinseneride instituudis professorina. Lisaks oli ta Keiserlike teatrite direktsiooni peaarhitekt. 1886. aastal anti talle tõelise riiginõuniku teenistusaste. Hiljem tõsteti tõeliseks salanõunikuks.
Schröter suri aprillis 1901 Peterburis. Ta maeti Smolenka luteri kalmistule.
1967. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1967. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Tulilased
Tulilased on mardikaliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub ligikaudu 200 liiki. Eestis ja kogu Euroopas leidub vaid kolm liiki. Sugukonnas on 30 perekonda, mis on jaotatud 5 alamsugukonda. Ladinakeelne nimetus Pyrochroidae tuleb kreekakeelsetest sõnadest pyros ('tuli') ja chroma ('värv').
Kirjeldus
Täiskasvanud tulilased ongi enamasti musta ja (tuli)punase värvusega. Valmikute suurus varieerub 4–20 millimeetri vahel, nende pea on silmade tagant tugevalt kitsenenud, moodustades kaela. Tundlad on emastel kujult niitjad kuni kamjad ja isastel saagjad kuni sulgjad. Vastsed on suuremad (9–35 mm), kollaka värvusega ja nende tagakeha on nähtavalt üheksaks segmendiks jaotunud. Tagakeha lõpeb ogalaadsete jätketega (pseudourujätked ehk urogomphi või corniculi).
Vastsed arenevad jahedas, niiskes keskkonnas kõdunevate puude koore all ning mullas või kõdunevas taimmaterjalis. Toituda võivad nad lagunevast puitmaterjalist ja seal leiduvatest seentest, kuid ka teistest putukatest. Esineb kannibalismi, kui ühes kohas on koos väga suur hulk vastseid. Valmikuid leidub pigem kuivematas paikades, nagu põõsad ja lilleõied ja kivide või surnud taimestiku all. Osade perekondade isaseid (Schizotus, Neopyrochroa, Anisotria, Pedilus) meelitab ligi inimestele mürgine ja ärritav aine kantaridiin – seda eritavad putukad (näiteks hispaania kärbes või teised villimardiklased). Isased lakuvad villimardikate pealt kantaridiini, mis muudab nad emaste jaoks atraktiivsemaks. Aine satub seemnevedelikuga emase kehasse ja tänu sellele on arenevate järglaste munad kaetud kantaridiiniga, mis kaitseb neid ärasöömise eest.
Alexis Mac Allister
Alexis Mac Allister (sündinud 24. detsembril 1998 Santa Rosas) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Liverpool ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Argentinos Juniors. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina esiliigas 30. oktoobril 2016.
2019. aasta jaanuaris sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga, kuid jäi 2019. aastaks laenule Argentina klubidesse Argentinos Juniors ja Boca Juniors. Brightoni meeskonnas debüteeris Mac Allister 7. märtsil 2020 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Esimese värava Brightoni meeskonnas lõi ta EFL Cup'i meeskonnas 17. septembril 2020 mängus Portsmouthi vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta sama aasta 18. oktoobril mängus Crystal Palace'i vastu. Brightoni põhikoosseisus kindlustas Mac Allister koha hooajal 2021/22, kui lõi Inglismaa kõrgliigas 33 mänguga viis väravat.
Argentina jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2019 sõprusmängus Tšiili vastu. Pärast ligi kolme aastast pausi kutsuti ta uuesti Argentina koondisse 2022. aasta märtsis. 2021. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales Mac Allister Argentina olümpiavõistkonna koosseisus.
Tema vanemad vennad Francis ja Kevin on samuti jalgpallurid. Nende isa Carlos Mac Allister on endine jalgpallur. Mac Allisterid on iiri ja šoti päritolu.
Carl Dietrich Christoph von Reyher
Carl Dietrich Christoph von Reyher (13. oktoober 1846 Riia – 30. detsember 1890 Peterburi) oli Eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu
Carl Dietrich Christoph von Reyher oli baltisakslane.
Lõpetas 1865 Riia kubermangugümnaasiumi ja 1870 TÜ; meditsiinidoktor (1872, TÜ), väitekiri "Zur Pathologie und Therapie der Cholera in der Rigaer Epidemie von 1871". 1871–72 TÜ kirurgiakliiniku assistent, 1872–74 eradotsent, 1874–78 dotsent. Täiendas end Berliinis, Londonis, Edinburghis, Pariisis, Philadelphias. Osales sõjaväekirurgina 1870–71 Prantsuse-Preisi sõjas, 1876 sõjaväehaigla peaarst Serbias, 1877–78 Kaukaasias (mh sealse Punase Risti peaarst). Aastast 1878 kirurg Peterburi haiglates: 1878–82 konsultantkirurg Peterburi Nikolai sõjaväehaiglas, 1881–82 Aleksandrovski haiglas, 1882–86 Peterburi Maria haiglas, aastast 1887 oma erahaiglas, 1888–90 taas Nikolai sõjaväehaiglas. 1875 sooritas esmakordselt Venemaal luusisese osteosünteesi metallvarda abil õla pseudoartroosi puhul. Teadustööd kirurgiast ning antiseptikast.
Verona Boscomantico lennujaam
Verona Boscomantico lennujaam on lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Verona provintsis, 3 km kaugusel Verona keskusest loodes.
Käblaküla vald
Käblaküla vald (saksa keeles Kebbeldorf) oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Käblaküla vald Sinalepa vallaga.
Valla alal asus Käblaküla mõis.
Fan Bingbing
Fan Bingbing (hiina keeles 范冰冰, sündinud 16. septembril 1981) on Hiina näitleja. Aastatel 2013–2017 lisati ta Forbes China Celebrity 100 edetabelis enim tasustatud kuulsuste hulka, olles alates 2006. aastast igal aastal esikümnes. Ta kuulus ajakirja Time 2017. aasta 100 kõige mõjukama inimese nimekirja.
Fani varajane töö oli Ida-Aasia kinos ja televisioonis, eriti esinedes draamasarjas My Fair Princess (1998–1999). Tema läbimurre tuli filmiga Mobiiltelefon (2003), mis oli Hiina aasta kõige tulusam film. Ta mängis edaspidi mitmes Hiina filmis, sealhulgas Lost in Peking (2007), Buddha Mountain (2011) ja Double Xposure (2012). Filmi "I Am Not Madame Bovary" (2016) peaosatäitja eest pälvis Fan Kuldse Hobuse filmifestivali, Tokyo rahvusvahelise filmifestivali, San Sebastiani rahvusvahelise filmifestivali ja Golden Roosteri auhindade jagamise auhindu. Tema välismaiste filmirollide hulka kuuluvad Prantsuse film Stretch (2011), Korea film My Way (2011), Ameerika superkangelaste film X-Men: Days of Future Past (2014) ja Hongkongi-Hiina-Ameerika film Skiptrace (2015). .
Ando Meritee
Ando Meritee (sündinud 30. juulil 1974 Tallinnas) on eesti rendžumängija.
Meritee on rendžus neljakordne maailmameister (1993, 1999, 2001 ja 2005). Kahel korral on ta maailmameistrivõistlustel võitnud hõbemedali (1995 ja 1997) ning ühel korral pronksi (2003). Samuti on ta kolmekordne Euroopa meister (1996, 1998 ja 2006).
Hall terasamblik
Hall terasamblik  (Imshaugia aleurites) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Krapes muiža
Krapes muiža on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Krape vallas.
Küla asub valla lääneosas merepinnast 90 meetri kõrgusel Lobe jõe kaldal. Krapes muiža jääb valla keskusest Krapest 1, piirkonna keskusest Ogrest 43 ja Riiast 79 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Krapes muiža bussipeatus.
Asula on kujunenud Krape mõisa (Kroppenhof) keskuse juurde.
Kohaliku kaitse all on Krape mõisa hoonetekompleks (sealhulgas aedniku maja, teenijate maja ja park). Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4,39 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,12 meetrit, Krape tammed, Krape esimene kask, mänd ümbermõõduga 2,76 meetrit ja Euroopa lehis ümbermõõduga 4,2 meetrit.
Aastal 2008 oli külas 20 elanikku.
1968. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1968. aasta Eesti meistrivõistlused kreeka-rooma maadluses
Eesti meistriteks olid:
Jäneda muuseum
thumb|Jäneda muuseum asub Jäneda mõisa peahoones. [[2007. aasta foto]] Jäneda muuseum on Tapa vallas Jäneda külas Jäneda mõisahoones asuv muuseum, mis tutvustab Jäneda küla ajalugu, sealhulgas mõisaga seotut.
Muuseumi tähelepanuväärne väljapanek on mõisa parunessi Maria Zakrevskaja-Benckendorff-Budbergi skandaalsest elust.
Anneli Veegen
pisi|Anneli Veegen, 2022 Anneli Veegen (Anneli Ehlvest; sündinud 1966) on eesti malakoloog.
Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli bioloogina.
Pere
Tema abikaasa oli Jüri Ehlvest. Neil on kaks poega.
Jürissaare talumuuseum
Jürissaare talumuuseum on Mustvee vallas Võtikvere külas Jürissaare taluhoones asuv muuseum, mis tutvustab piirkonna talurahva majapidamist ja eluolu 20. sajandi alguses.
Muuseum avati 1988. aastal.
Hertzsprungi-Russelli diagramm
pisi|320px|Hertzsprungi-Russelli diagramm, millel on kujutatud 22 000 [[Hipparcose kataloogi tähte koos 1000 punase ja valge kääbusega Gliese kataloogist]] Hertzsprungi-Russelli diagramm ehk lühendatult HR-diagramm on graafik, mis kujutab tähtede jaotust nende spektriklassi ja absoluutse tähesuuruse järgi. Absoluutse tähesuuruse asemel või sellega koos saab kasutada ka absoluutset heledust ning spektriklassi asemel või sellega koos efektiivset temperatuuri ja värvusindeksit. Hertzsprungi-Russelli diagrammil jaotatakse tähed heleduse järgi vertikaalselt ning spektriklassi järgi horisontaalselt, kusjuures heledamaid tähti kujutatakse diagrammi ülaosas ja kuumemaid tähti selle vasakus servas.
Hertzsprungi-Russelli diagrammil on võimalik kujutada ka tähtede heledust ja efektiivset temperatuuri nende arengu erinevatel ajahetkedel. Sellisel juhul vastab ühele tähele Hertzsprungi-Russelli diagrammil punkti asemel joon. Hertzsprungi-Russelli diagramm on saanud nime selle kasutusele võtnud astronoomide Ejnar Hertzsprungi ja Henry Norris Russelli järgi.
Kasutuselevõtt
1911. aastal avaldas Taani astronoom Ejnar Hertzsprung graafikud, millele olid kantud Plejaadide ning Hüaadide hajusparvede tähtede näivad heledused ja värvid. Kuna ühe täheparve kõik tähed asuvad üksteisele küllaltki lähedal, kirjeldavad näivate heleduste erinevused ühtlasi ka tähtede absoluutsete heleduste erinevusi. Hertzsprungi töödest selgus, et kummagi parve tähed ei jagunenud graafikutel ühtlaselt, vaid kippusid mõlemal juhul koonduma suhteliselt kitsale ribale. 1913. aastal koostas Ameerika Ühendriikide astronoom Henry Norris Russell sarnased graafikud, millele olid paigutatud kõigi selleks ajaks kindlaks määratud kaugustega tähed vastavalt nende spektriklassile ja absoluutsele heledusele. Tema palju suuremahulisema valimiga tehtud töö kinnitas, et sellisel diagrammil koonduvad tähed tõesti selgelt eristuvatesse rühmadesse. Kuna Russell ei piirdunud enam ainult täheparvedesse kuuluvate tähtedega, sai ta järeldada, et tähtede jagunemine rühmadesse Hertzsprungi-Russelli diagrammil ongi tähtedele omane ning tegemist ei ole täheparvede iseärasustega. Tänapäeval nimetatakse neid rühmi heledusklassideks.
Esialgne tõlgendus
Hertzsprungi-Russelli diagrammi kasutuselevõtmise ajal usuti tähtede energiaallikaks olevat Kelvini-Helmholtzi protsess, mille kohaselt pärineb tähtede kiiratav energia nende gravitatsioonilisest kokkutõmbumisest. Arvati, et tähed tekivad punaste hiidudena, mis kokkutõmbumise jätkudes kiiresti kuumenevad, kuni need jõuavad peajadani. Edasi usuti, et pärast peajadale jõudmist liiguvad noored, kuumad ja heledad peajada tähed oma arengu jooksul aeglaselt jahtudes ning kokku tõmbudes mööda peajada alla paremale. Ehkki tänapäeval on hästi teada, et tähtede energiaallikaks on hoopis nende sisemuses toimuvad termotuumareaktsioonid, kutsutakse veel praegugi kuumi ning jahedaid tähti vastavalt varast ning hilist tüüpi tähtedeks.
Peajada
Peajada tähtede tuumades toimuvad vesinikku heeliumiks muundavad termotuumareaktsioonid. Kui tähe tuumas pole enam piisavalt vesinikku termotuumareaktsioonide jätkamiseks, siis lahkub see peajadalt. Mida suuremad on peajada tähe absoluutne heledus ja temperatuur, seda suurem on selle mass ning seda lühem selle eluiga. Päikese-sarnased tähed veedavad peajadal umbes 10 miljardit aastat. Kõige suurema massiga tähed veedavad peajadal kõigest mõned miljonid aastad, kõige väiksema massiga tähed aga koguni 10 triljonit aastat. Arvatakse, et gaasipilvede kokkutõmbumisel tekkivate tähtede massi ülempiir on umbes 150 Päikese massi. Suurima vaadeldud tähe mass on vähemalt 230 Päikese massi. Kõik tänapäevased tähed, mis on massiivsemad kui 150 Päikese massi, arvatakse olevat tekkinud väiksemate tähtede kokkupõrgete tulemusena. Väga noores universumis, kus heeliumist raskemaid elemente leidus vaid tühistes kogustes, võisid suurema massiga tähed tekkida ka tavapärasel moel gaasipilvede kokkutõmbumisel. Peajada tähtede massi alampiir on umbes 0,08 Päikese massi. Sellest väiksema massiga tähesarnaseid objekte nimetatakse pruunideks kääbusteks. Nendes valitsevad tingimused ei ole sobilikud vesinikust heeliumi tootvate termotuumareaktsioonide käivitumiseks.
Peajada tähtede massi, absoluutse heleduse, efektiivse temperatuuri ning eluea vahelist seost saab kasutada täheparvede vanuse hindamiseks. Mida vanem täheparv on, seda jahedamad ja tuhmimad on selle kõige kuumemad ning heledamad peajada tähed.
Peajada tähti nimetatakse ka kääbustähtedeks või lihtsalt kääbusteks. Mõnikord kutsutakse peajada tähti spektriklassist sõltuvalt ka mingit kindlat värvi kääbusteks. Näiteks G-spektriklassi peajada tähti nimetatakse ka kollasteks kääbusteks, K-spektriklassi peajada tähti aga oranžideks kääbusteks. Vaatamata nimetuste pealiskaudsele sarnasusele ei tohi peajada tähti segamini ajada mustade, pruunide ning valgete kääbustega, milles erinevalt peajada tähtedest ei toimu termotuumareaktsioone.
Tähtede liigitamine kääbusteks ja hiidudeks põhineb nende spektrijoonte laiusel, mida mõjutab nende fotosfääri tihedus. Fotosfääri tihedus sõltub suuresti tähe ruumalast, mitte massist. O-spektriklassi kääbused on oluliselt suurema massiga kui enamik punastest hiidudest.
Punased hiiud
Enamik tähtedest, välja arvatud kõige väiksema massiga tähed, paisuvad peajadalt lahkudes punaseks hiiuks. Punaseks hiiuks muutudes tähtede efektiivne temperatuur langeb. Nende kiirgav pind suureneb siiski piisavalt palju, et nende absoluutne heledus kasvab vaatamata efektiivse temperatuuri langusele. Hertzsprungi-Russelli diagrammil paiknevad punased hiiud peajada kohal ning moodustavad sellest selgesti eristuva rühma. Väga väikesed tähed, mille mass on väiksem kui 0,2 Päikese massi, muutuvad peajadalt lahkudes kohe valgeteks kääbusteks ilma vahepealse punase hiiu staadiumita.
Ülihiiud
Kõige massiivsemad ja heledamad tähed liigitatakse ülihiidudeks. Ülihiiud moodustavad Hertzsprungi-Russelli diagrammi ülaosas hõredalt asustatud rühma. Nende absoluutne heledus on mitukümmend tuhat kuni isegi mitu miljonit korda suurem Päikese absoluutsest heledusest ning mass vähemalt kümmekond Päikese massi. Ülihiidude heledus ei sõltu oluliselt spektriklassist. Ülihiiud on haruldased, kuna väga suure massiga tähti tekib harva ja ka nende eluiga on väga lühike. Teisalt võimaldab ülihiidude suur heledus neid vaadelda ka väga suurtelt kaugustelt. Ka öötaeva kõige heledamate tähtede seas leidub üsna mitu ülihiidu, näiteks Deeneb ja Betelgeuse.
Valged kääbused
Ainsaks tähtede rühmaks peajada all on kuumad, kuid tuhmid valged kääbused. Valged kääbused kujutavad endast tähejäänuseid, milles ei toimu enam termotuumareaktsioone ja mis seetõttu kiirgavad valgust ainult neisse salvestunud soojusenergia arvelt. Tüüpilise valge kääbuse mass on pisut alla ühe Päikese massi, kuid selle ruumala on kõigest veidi suurem Maa ruumalast. See tähendab, et valgete kääbuste tihedus on väga suur, suurusjärgus üks tonn kuupsentimeetri kohta. Suhteliselt suure massi tõttu sisaldub valgetes kääbustes palju soojusenergiat. Väike läbimõõt aga tähendab, et valge kääbuse kiirgav pind on küllaltki tagasihoidliku suurusega. Seetõttu kulub valge kääbuse mahajahtumiseks väga palju aega. Valget kääbust, mis on nii palju jahtunud, et see ei kiirga enam nähtavat valgust, nimetatakse mustaks kääbuseks. Tänapäevaste teadmiste kohaselt ei ole universumi vanus piisavalt suur, et ükski valge kääbus oleks juba jõudnud mustaks kääbuseks jahtuda. Vähemalt 97% tähtedest muutuvad varem või hiljem valgeteks kääbusteks. Ainsaks erandiks on need vähesed tähed, mis on piisavalt suure massiga, et supernoovana plahvatada.
Muutlikud tähed
Hertzsprungi-Russelli diagrammil leiduvad mõned piirkonnad, milles tähed ei saa olla stabiilsed, kuid võivad muutlike tähtedena siiski esineda. Mitmed muutlike tähtede rühmad paiknevad Hertzsprungi-Russelli diagrammil hästi eristuvates piirkondades. Mõningatel juhtudel võib muutliku tähe asukoht Hertzsprungi-Russelli diagrammil ühe muutlikkuse perioodi jooksul oluliselt kõikuda. Selliste tähtede hea näide on Miira.
Diagrammi vormid
Tähed jaotatakse spektriklassidesse nende spektrites esinevate spektrijoonte põhjal. Kuna see, millised jooned spektris näha on, sõltub väga suurel määral tähe fotosfääri temperatuurist, siis tähendab tähtede järjestamine spektriklassi järgi ühtlasi ka nende järjestamist efektiivse temperatuuri järgi. Seetõttu võib Hertzsprungi-Russelli diagrammi horisontaalteljel kasutada nii efektiivset temperatuuri kui ka spektriklassi. Tihti kasutatakse ühel diagrammil mõlemat tähistust korraga. Efektiivse temperatuuri kasutamine on eriti otstarbekas siis, kui tegeletakse teoreetiliste tähemudelitega, kuna efektiivne temperatuur selliste mudelite üks väljund. Mõnikord kasutatakse horisontaalteljel hoopis värvusindeksit, kuna see on vaatluste käigus üsna lihtsalt määratav suurus. Kuigi ka värvusindeks sõltub väga tugevalt temperatuurist, võib seda mõjutada ka tähe keemiline koostis või pöörlemine. Seetõttu ei pruugi värvusindeksit kasutav Hertzsprungi-Russelli diagramm alati olla lihtsalt teisendatav efektiivset temperatuuri või spektriklassi kasutavaks Hertzsprungi-Russelli diagrammiks. Tähtede jaotus Hertzsprungi-Russelli diagrammil ei sõltu siiski olulisel määral sellest, kas horisontaalteljel kasutatakse spektriklassi või värvusindeksit.
Breathitti maakond
Breathitti maakond (Breathitt County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Jackson.
Ajalugu
Maakond moodustati 1839. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 878.
Käblamõisa vald
Käblamõisa vald (saksa keeles Kebbelhof) oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Käblamõisa vald Sinalepa vallaga.
Rift Valley provints
pisi|Provintsi asukoht Keenias
Rift Valley provints (suahiili keeles Mkoa wa Bonde la Ufa) oli kuni märtsini 2013 1. järgu haldusüksus (provints) Keenias. Seejärel moodustati provintsi alal 14 maakonda.
See oli Keenia suurim provints, selle pindala oli 182 413 km². Samuti oli see seitsmest provintsist rahvarohkeim, 2009. aastal elas seal 10 006 805 inimest.
Provintsi keskus oli Nakuru. Provints jagunes 36 ringkonnaks.
Umgeni jõgi
pisi|Umgeni jõe suue Durbanis Umgeni jõgi (ka Mgeni jõgi; inglise keeles Umgeni River, Mgeni River, afrikaani keeles Umgenirivier, suulu keeles uMngeni) on jõgi Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis.
Umgeni jõgi algab Draakonimägedest ja suubub Durbani linna põhjaosas India ookeani. Umgeni jõgi on 232 kilomeetrit pikk, jõe valgala pindala on 4432 ruutkilomeetrit.
Päästetööd
pisi|Tuletõrjujad tulekahju likvideerimisel [[Tallinnas]] pisi|Koopapäästemeeskond vigastatut abistamas pisi|Prangli merepääste alus [[Kelnase sadamas]] Päästetööd (ainsuslikku vormi "päästetöö" kasutatakse harva) on toiming, tegevus ohuolukorras inimeste päästmiseks ja kaitsmiseks ning õnnetuste ja avariide tagajärgede likvideerimiseks.
Päästetöid võib üldiselt jagada maapäästeks, merepäästeks ja eripäästeks. Esimesi teostab eelkõige tuletõrje.
Päästetöödeks kasutatakse muuhulgas tuletõrjemasinaid, helikoptereid, erikoolitusega päästekoeri ja -hobuseid ning mitmesuguseid hüdraulilisi päästeriistu avariilistest sõidukitest inimeste väljatoomiseks.
Päästeameti päästetööde osakond
Päästeameti päästetööde osakond tegeleb kogu päästetööde valdkonna analüüsi ja planeerimisega, arendustegevusega (arengukavad, tööplaanid, hankeplaanid jms), üleriigilise päästetöödealase koolituse planeerimisega ning päästevahendite ja -seadmete soetamisega. Päästekeskuste päästetööde valdkonda kuuluvad koolitus-, planeerimis- ja korrapidamisbürood, mis tagavad valveteenistuse igapäevase toimimise, osalevad valdkonna analüüsil ja planeerimisel ning viivad ellu Päästeameti plaanid. Samuti on nende ülesanne korraldada koolitusi ning seadmete ja vahendite kasutuselevõtmist päästekeskustes.
Ennetustöö
Õnnetuste ennetamise peamised eesmärgid on õnnetustes hukkunud ja vigastada saanud isikute arvu, samuti õnnetuste tagajärjel tekkinud varalise kahju vähendamine. Selleks tuleb luua ohutum elukeskkond, suurendada inimeste teadlikkust ja tagada riikliku ohutusjärelevalve toimimine. Õnnetuste ennetamine on lai valdkond, mis hõlmab mitme ministeeriumi haldusalasid ja kohalike omavalitsuste tegevusi.
Päästeasutuse tehnikavalmidus
pisi|Päästeauto varustus Päästeasutuse korrapidamisteenistusel peab olema kasutada põhipäästeauto, mille varustusse kuuluvad vähemalt :
pisi|Tuletõrjeauto Austraalias ([[Uus-Lõuna-Wales)]] Päästeasutuse keskkomandol peab olema tagatud vähemalt järgmine tehnikavalmidus :
Päästetööde erivaldkonnad
pisi|Hüdrauliliste päästeriistade kasutamine pisi|Õhu-merepääste helikopter tegevuses [[Uus-Meremaal]]
Liiklusvahendist vabastamine on liiklusõnnetuses osalenud inimese ümbert sõiduki osade eemaldamine, juhul kui tavapärased meetodid väljatoomiseks on võimatud või ebasoovitavad. Vältimaks kannatanule lisavigastuste tekitamist, tuleb seda väga delikaatselt teha. Sageli kasutatakse töödeks hüdraulilisi päästeriistasid (inglise keeles jaws of life).
Otsingu- ja päästetööd on hädaliste või otseses ohus inimeste otsimise ja abi osutamise tööd. Olenevalt tegevuse tingimustest ja maastikust eristatakse otsingu- ja päästetöödel mitmesuguseid alavaldkondi (sealhulgas mäe- ja mere-õhupääste, otsingu- ja päästetööd maapinnal, linnades, lahinguväljal).
Eesti Sotsiaalteaduslik Andmearhiiv
Eesti Sotsiaalteadusliku Andmearhiivi (ESTA) põhitegevuseks on sotsiaalteadusliku info kogumine, talletamine ja kasutajatele edastamine.
Päästetööd
Päästetööde erivaldkonnad
Pinnaveepääste käigus päästetakse veekogu pinnal ulpivaid inimesi.
Eesti Sotsiaalteaduslik Andmearhiiv
Ajalugu
1993. aasta sügisel kogunes rühm Tartu Ülikooli sotsiolooge, psühholooge, politolooge ja inimgeograafe, moodustades sotsiaalteaduste andmepanga algatusrühma ning hakkas välja töötama vastavat arendusprojekti. Tartu Ülikooli finantsilisel toetusel alustati Eesti Raadio Arvutuskeskuses säilinud sotsiaalteaduslike uuringuandmestike konverteerimisega magnetlintidelt diskettidele. 1994. aasta suvel pöörduti andmepanga loomise projektiga Avatud Eesti Fondi poole, kus vastati taotlusele positiivselt, ning aastateks 1994–1996 eraldati tegevustoetuse grant. Toetusgrandi abil õnnestus kaitsta hävimise eest üle 200 aastatel 1975–1994 läbi viidud uuringu andmestiku, mis olid säilinud Eesti Raadio arvutuskeskuses ja Tartu Ülikooli arvutuskeskuses, teisendada need arvutiloetavaks ja korrastada. 1995. aasta suvest alates tegutseb ESTA interdistsiplinaarse keskusena Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna ruumides. 29. märtsi 1996 võib pidada ESTA ametlikuks sünnipäevaks. 1997. aastast alates kuulub ESTA täisliikmena Euroopa Sotsiaalteaduslike Andmearhiivide Nõukokku (CESSDA). 2008. aastal reorganiseeriti arhiiv Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna (alates 2010. aastast Haridus- ja Sotsiaalteaduskonna) juures asuvaks konsortsiumiks.
Tegevus
ESTA eesmärgiks on tagada Eestis ja Eesti ühiskonna kohta kogutud sotsiaalse informatsiooni säilimine ning kasutamine ja Eesti sotsiaalteadlaste sotsiaalse informatsiooni rahvusvahelistesse vahetusvõrkudesse integreerimine.
ESTA tegevuse peasuunad:
ESTA-sse andmete üleandmise ja kasutamise kord kehtestatakse andmete talletamisel nende valdajate ja ESTA kokkulepete alusel. Võimalikud on järgmised kasutusrežiimid: Andmete kasutamisest huvitatutega sõlmib ESTA lepingu, millega kasutaja võtab endale kohustused vastavalt andmetele kehtestatud kasutusrežiimile.
Päästetööd
Päästetööde erivaldkonnad
Päästetööd piiratud ruumis on tehniliste päästeoperatsioonide alavorm, mis hõlmab kinnises või raskesti ligipääsetavas ruumis (maa-alused keldrid ja punkrid, tsisternid, kanalisatsioon) lõksus olevate inimeste päästmist ja neile esmaabi andmist. Päästetööd sellistes tingimustes võivad olla väga keerulised, sest ruumid on tihti kitsad ja päästjate juurdepääsu takistavad. Samuti on nad üldjuhul halvasti valgustatud või hoopiski valgustamata, mistõttu päästjad peavad olema varustatud oma valgusallikaga. Lisaks sellele sisaldavad piiratud ruumid sageli ohtlikke aineid vedelike või gaasidena, mis võivad olla inimestele kahjulikud või koguni surmavad. Otsingu- ja päästetööd linnades (loodusõnnetuste, ehitiste kokkuvarisemise ja liiklusõnnetuste tagajärjel) on piiratud ruumi päästetööde alavaldkond.
Õhu-merepääste (ka mere-õhupääste) käigus tehakse otsingu- ja päästetöid hädaolukorras vette maandunud või laevahuku üle elanud inimestele. Õhu-merepäästeks kasutatakse mitmesuguseid abivahendeid, kaasa arvatud vesilennukeid, helikoptereid, allveelaevu, päästepaate ja -laevu. Päästetöid võivad teha nii militaar- kui ka tsiviilüksused ning nendeks kasutatakse spetsiaalset varustust ja metoodikat.
Köiepääste on tehniliste päästeoperatsioonide alavorm, mis hõlmab staatiliste nailonköite, ankurdamis-, kinnitus- ja mägironimisseadmete ning muu erialase varustuse kasutamist kannatanuteni jõudmiseks ja nende päästmiseks.
Koopapääste on metsikust loodusest inimeste päästmise erivaldkond. Päästetööde käigus osutatakse vigastatud, kinnijäänud või kadunud koopauurijatele esmaabi ja tuuakse nad koopast välja. Tavaliselt teevad maa-aluseid töid koopauurijad, kellel on selleks vastav väljaõpe, mitte päästjad ise. Päästeoperatsioonid on aeganõudvad ja spetsiifilised toimingud, milleks on vaja hästiorganiseeritud meeskonnatööd ja head sidet.
Päästetööd merel
Jaan Künnapi pildid:
Prosspulk
thumb|Prosspulga võimalik asukoht aknaraami konstruktsioonis Pross(i)pulk või pross on aknaraami konstruktsiooni detail: peenike vahepulk, mis eraldab aknaklaase üksteisest. Prosspulgad kinnituvad raamipuude külge.
Fouriesburg
Fouriesburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Dihlabengi vallas. Linn asub umber 8 kilomeetri kaugusel Lesotho piirist.
Ranna puiestee (täpsustus)
Ranna puiestee on mitme tänava nimi Eestis:
1969. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1969. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Fouriesburg
Fouriesburg on asutatud 1892. aastal.
1969. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Fouriesburg
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Fouriesburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,5%, valgeid 2,5%, India või Aasia päritolu inimesi 0,6%, värvilisi 0,6% ja teisi 0,2%. Sotho keelt pidas emakeeleks 90,7%, afrikaani keelt 3,2%, inglise keelt 2,0%, viipekeelt 1,6% ja teisi keeli 2,6%.
India skulptuur
pisi|Ašoka samba kapiteel (250 eKr), mida on kujutatud ka tänapäeva [[India embleemil]] Religioosses kunstis on arhitektuur ja skulptuur lahutamatult seotud. Jumaluse või pühaku kuju on austusobjekt. Reljeefid kujutavad sageli õpetlikke või mütoloogilisi stseene. Dekoratiivsed on templireljeefide taime- ja loomamotiivid.
Hindustani poolsaare kõige varajasem skulptuur pärineb Induse kultuurist (3300–1700 eKr) tänapäeva Pakistani alal. Tuntuimad näited on kivist ja pronksist kujud, ehkki valdav osa leide on keraamikast ning kivist pitsatid loomade ja jumalate kujutistega.
India monumentaalse kiviskulptuuri algust seostatakse Ašoka valitsemisajaga (270–232 eKr). Ašoka püstitas Maurjate riigi aladele nn Ašoka sambad, kuhu raiuti valitseja korraldused ja budistliku mõtte alused ning kapiteelil paiknes sümboolne loom (enamasti lõvi). Varajastel budistlikel stuupadel, eriti Sanchis, on säilinud palju reljeefe, mis arenesid tõenäoliselt välja puidupõhisest traditsioonist.
Varajases India kunstis on budistlikud ehitised sageli kaunistatud stseenidega džatakatest ehk jutustustest Buddha varasematest eludest kuningate, ministrite, kaupmeeste või loomadena. Buddha ennast inimese kujul ei kujutatud, sest see oleks tähendanud tema tagasitoomist nirvaanast. Ta esineb kaunistustes erinevate sümbolite näol, näiteks ratas on õpetuse käimalükkamise sümbol. Esimesed inimkujulised Buddha kujud, mis loodi kahes kunstikeskuses Gandhāras ja Mathuras (tõenäoliselt esimesena Gandhāras), pärinevad umbes 2. sajandist pKr. Gandhāra skulptuuris võis see motiiv tekkida kreeka ja pärsia mõjude tõttu. Buddha hakati kujutama laineliste juuste, lõdva rüü, sandaalide ja akantuse motiiviga. Kreeka mõju on kõige tuntavam seisva Buddha riietuses ja näoilmes, seevastu istuva mediteeriva kuju kompositsioon ning ikonograafilised detailid on selgelt indialikud. Hellenismist mõjutatud Gandhāra kunstil, mis levis koos budismiga Sise-Aasiasse, ei olnud India enda kunsti arengu seisukohast tähtsust, küll aga Mathura koolkonnal, mis lõi puhtas India stiilis kultusekujusid kõigile India usunditele. India idarannikul Amaravatis õitses samal ajal kolmas kunstikoolkond. Amaravati stiil pani alguse Buddha kujutamisele Sri Lankal ja Kagu-Aasias. Džatakate motiivid jäid reljeefkaunistustel harvemaks ning rohkem rõhku hakati panema tähtsatele sündmustele Buddha elus, näiteks tema sünnile, elule lossis, askeesile ja esimesele jutlusele. Mahajaanabudismis ilmusid uued ikonograafilised vormid. Tähtis roll on seal teistel budadel, näiteks Amitābhal ja bodhisattvatel. Järgnevatel sajanditel kujunes klassikaline Buddha kuju. Buddhat kujutatakse jutlustajana seismas või siis lootoslillel erinevates asendites (aasanates), käed sümboolsetes asendites (mudra).
Tantrismi areng nii hinduismis kui ka budismis tõi religioossesse kunsti uusi motiive. Budasid ja bodhisattvaid hakati kujutama embuses oma naiseliku vastega, oma šaktiga.
Samal ajal Buddha kuju ilmumisega 1. sajandi paiku pKr hakati kujutama džainismi rajajat Vārdhamāna Mahāvīrat inimese kujul. 24 tirthankarat (vaimset juhti) eesotsas Mahāvīraga on džainistlikes templites kesksed figuurid. Kujud on tavaliselt alasti, kord seisvad, kord jalad risti istuvad. Nende ikonograafilised tunnused on püsinud muutumatutena umbes 2. sajandist pKr. Džainistide templid on sageli lihtsamalt kaunistatud kui hinduistide templid. Tohutu maamärgina seisab 19 m kõrgune askeet Gommata kuju Indragiri mäel. See on kaljusse raiutud 985. aastal.
Hinduismi tähtsamate jumaluste Višnu, Šiva ja Durga kujud ilmusid esimestel sajanditel pKr. Tavaliselt on neid kujutatud rohkem kui kahe käega. Mitu jumalat võivad sulada kokku üheks, näiteks Harihara, mille vasak pool on Višnu ja parem pool Šiva. Šivat kummardati sümboolsel kujul lingana juba enne Kristuse sündi. Pärast 3. sajandit pKr toodi hinduismi panteoni uusi jumalaid visuaalsel kujul ja jumalate iseloomulikuks atribuudiks sai vāhana 'ratsu'. Višnu vāhana on müütiline lind Garuda, Šiva vāhana on sõnn ja jumalanna Durga vāhana on lõvi. Jumalate kujud ja reljeefid mütoloogiliste stseenidega on kultuseobjektid ning ühtlasi templite kaunistused. Spetsiaalsetes käsiraamatutes (šilpašastrates) on antud üksikasjalikud juhised, kuidas iga jumalust tuleb kujutada (proportsioonid, käeasendid, sümbolid).
Guptade ajastu hõlmab kunsti, mis kujunes Guptade riigis ajavahemikul 300–480 pKr. Guptade ajastust on säilinud peaaegu ainult religioosne skulptuur ja seda peetakse Põhja-India kunsti klassikaliseks kuldajastuks. Tollal tekkis hinduistlikule kunstile omane kivipõhine raidkunst. Ka budistlik ja džainistlik skulptuur arenesid hoogsalt. Guptade skulptuuri peamised keskused olid Mathura ja Sārnāth, kust see levis muudele Põhja-India aladele. Guptade ajastu skulptuuri iseloomustavad harmoonilised kehaproportsioonid. pisi|Tšolade dünastia pronksskulptuur: [[Šiva. 10. või 11. sajand, Tamil Nadu]] Guptade ajastule järgnenud keskaegse skulptuuri tuntuimad näited on Tšandelade dünastia ja Pallavate dünastia kunst. Tšandelade dünastia ehitatud Khajuraho templid pärinevad 9.–11. sajandist ning on kuulsad oma rikkaliku skulptuuri poolest. Hinduistlikud ja džainistlikud skulptuurid kujutavad igapäevaelu, mütoloogiat ja religioosseid põhimõtteid sümboolsel kujul.
Lõuna-India skulptuuris kerkis 3.–9. sajandil esile Pallavate dünastia kunst. Tuntuim näide on Mahabalipurami kaljuseintesse raiutud templid (600–700 pKr), kus on säilinud sadu skulptuure ja reljeefe. Pallavate kunstis valitsenud stiili jätkas Tšolade dünastia (850–1150 pKr), kelle kunstis on tuntud hinduistlik pronksskulptuur.
Varauusajal valitsesid suurt osa Indiast moslemid, kes skulptuuri ei viljelenud ja lasid hävitada suure osa olemasolevast religioossest skulptuurist. Siiski jätkati skulptuuri loomist, eriti Lõuna-India templites, näiteks Ranganathaswamy templis 17. sajandil.