cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sotsiolingvistika
Sotsiolingvistika uurimine Eestis
Omaette teema eesti sotsiolingvistikas on viimastel aastatel olnud teoreetiline allkeelte mudelite koostamine. Ehitada on proovitud eesti keele ajaloo sotsiolingvistilise kirjelduse mudeleid ehk luua eesti keele sotsioajaloo aluseid. Sotsioperioodi lähtekohaks on fakt, et eri aegadel on ühiskonnas kasutusel eri allkeelte komplektid, mida kannavad erinevad rahvad ja sotsiaalsed kihid, millel on erinevad sotsiaalsed funktsioonid ja erinev sotsiaalne hierarhia. Ühe sellise komplekti valitsemisaega nimetataksegi sotsioperioodiks.
Lant
Lant on sööta jäljendav, läikiva metallkehaga õngpüünis . Eri tüüpi lantidega kala püüdmise tehnikal on väikesi erinevusi. alt=Pöörlevad landid|pisi|Pöörlevad landid
Vooblerid
Vooblerid liigitatakse kolme põhitüüpi:
Ujuvad vooblerid jagatakse omakordaː
Silikoon- ehk kummilandid
Silikoon- ehk kummilandid on kerged ja vajavad rakendamiseks raskust ja konksusid. Need on soodsa hinnaga peibutised. Viimastel aastatel on nende tootmises toimunud väike revolutsioon – pehmete lantide tase on oluliselt tõusnud ja lisandunud on uued tehnoloogiad. Tänapäevased silikoonlandid ehk jigid on ülirealistliku välimuse, viimistluse ja mänguga. Paljud on söödavad ja lõhnastatud.
Pöörlevad landid
Pöörlevad landid tekitavad vibratsiooni, mille kala tajub ära kaugelt. Suurem osa pöörlevatest lantidest on numbriga märgistatud. Kõige väiksemal landil on number 00. Sellised landid sobivad püüdmiseks madala veega kitsastes ojades, kus võib kohata väiksemaid röövkalu nagu ahven, forell, harjus jne. Väikseid lante peaks kasutama ülikerge ridvaga (test 1–4 g) pikkusega 110–250 mm, peene jõhvi (0,14–0,16 mm) ja soovitatavalt ilma trossita landi ees. Väikese testiga ritv on vajalik selleks, et kerget lanti kaugemale visata. Lante märgistusega 0 ja 1 peaks kasutama samuti kerge spinning uridvaga (test 4–8 g), et saavutada pikemaid viskeid. Jõhv võiks olla minimaalse venivusega ja jämedusega u 0,18–0,22 mm.
Plekklandid
Suurem osa plekkantidest välimuselt kala ei meenuta või meenutavad neid kaudselt. Plekklandid sobivad kõikidesse veekogudesse. Need, kes püüavad madalas vees, vajavad aeglaselt uppuvaid lante, mis on laiad ja õhukesed. Kes püüab kiires vooluvees, vajab kitsaid ja raskeid lante – selliseid lante on kerge ka täpselt soovitud kohta heita. Suurtes ja sügavates veekogudes suuri kalu jahtides toimivad kõige paremini rasked ja paksemad landid.
Pinnalandid
Pinnalantidega saab püüda ajal, mil kala paikneb veekogu madalamates piirkondades, kupulehtede, vesikuuskede või muu veetaimestiku vahel. Sellise landiga saab püüda alal, kus tavaline lant kohe takerdub.
Rohuvabad landid
Enamus rohuvabadest lantidest on varustatud landi kere külge kinnitatud ühe haakekonksuga, mille ots on kaitstud terasvedruga (näiteks Eesti kalameeste hulgas väga populaarne Rapala Minnow Spoon), teistel on surutud kolmiku kaks haru vastu landi keret ja vaba haru kaitstakse vedru(de)ga. Eelistatakse rohuvabu lante, mis on varustatud kolmikkonksuga, kuna kogemus näitab, et kolmikkonks hoiab kala paremini kinni.
Käsitöölandid
Väga populaarne on tänapäeval kalameeste seas kalapüük isevalmistatud landiga. Iga kalamees saab valmistada just endale meelepärase ja sobiva.
Võnk- ehk lusiklandid
Võnk- ehk lusiklantide puhul on oluliseks teguriks kerimiskiirus. Efektiivsemaks peetakse korrapäratult küljelt küljele liikumist. Võnkeid mõjutavad landi kaal (paksemad ehk raskemad lusikad on "laisemad"), raskuskeskme asukoht ja painde suurus. Lusiklantidel (tegelikult ka voobleritel) on tähtis see, et ninaosa teeks võimalikult väikeseid võnkeid. Tagaosa peab tegema laiemaid võnkeid. Võnkumist saab reguleerida kontuuri muutmisega (võnkesagedus ja võngete amplituud võib reageerida ka väikesele landikuju muutmisele, näiteks 1–2 mm). Ei ole harvad ka need juhud, kui lusiklandi parim mäng saavutatakse hoopis landi tagumise poole ettepoole vahetamisega (nina tahapoole). Mitmed plekklantide asjatundjad viilivad landi servad õhemaks, et lant oleks ebaühtlase paksusega – see muudab landimängu kalale ahvatlevamaks. Lantide häälestamisel tasub jälgida ka ridva otsa, kuna see reageerib samuti landi mängu muutusele ja võib hakata teistmoodi võnkuma.
Matt (keel)
Tuntumad väljendid on
Ainuüksi sõna хуй sisaldavaid väljendeid on vene keeles üle 500.
Saksa lambakoer
Saksa lambakoer on maailmas üks populaarsemaid koeratõuge, mida on järjekindlalt aretatud aastast 1899. Saksa lambakoera aretamise idee autor on Max von Stephanitz, kes seadis eesmärgiks aretada tark, tugev, vastupidav ja truu koeratõug. Tänapäeval on saksa lambakoer levinuim teenistuskoer maailmas. Teda kasutatakse valve-, saate-, jälitus-, pääste- ja juhtkoerana. Saksa lambakoer on äärmiselt intelligentne, õpihimuline, kuulekas, hästi õpetatav ja aktiivne koer. Saksa lambakoer ei ole diivanikoer, mistõttu ei sobi ta igale inimesele.
Kirjeldus
pisi|Isane ja emane saksa lambakoer Saksa lambakoer on jõuline, tugevate lihaste, tiheda karvkatte ja ülihea haistmismeelega koer. Ta on tasakaalukas, rahulik, inimsõbralik, seltsiv, kuid samas valvas ning vajadusel ka ründav ja ennastohverdav, kaitsmaks oma peremeest (karja). Saksa lambakoeral on tugev karjainstinkt. Ta ei tee vahet, kas tema karja kuuluvad teised koerad, inimesed või muud olevused. Kui koer on karjas oma positsiooni leidnud, kaitseb ta karja kas või elu hinnaga. Samas allub ta jäägitult karjajuhile.
Värvuselt on tüüpiline saksa lambakoer pruun, musta selja ja koonu või maskiga.
Saksa lambakoera eluiga on umbes 13 aastat.
Turjakõrgus emastel 56–60 cm, isastel 60–65 cm.
Emased kaaluvad 22–37 kg, isased 30–40 kg.
Saksa lambakoera tõu ajalugu
pisi| Saksa lambakoer Saksa lambakoera paar sajandit pikk ajalugu sai alguse 19. sajandi lõpul ideest luua tugev, arukas, õpetusele hästi alluv koer, keda saaks kasutada kariloomade valvamisel ja kaitsel. Eesmärk oli koera mitte ainult kasvatada, vaid aretada vastavalt standardile. Sinnamaani olid kariloomapidajad kasutanud igat koera, kes näitas üles vähimatki oskust karja hoida. Kasutati mitmeid eri tõuge ega peetud vajalikuks otsida koertes erilisi võimeid ja neid geneetiliselt edasi anda.
Rittmeister, ratsaväe kapten Max Emil Friedrich von Stephanitz, ülemaailmselt tunnustatud kui "tõu isa/looja", nägi 1899. aastal Karlsruhes koertenäitust külastades karjakoera, kelles tundis ära omadused, mida oli kaua otsinud: pärilik karjatamis- ja õppimisvõime, tugev kehaehitus, väärikus, arukus ja taibukus.
15. jaanuaril 1899 ostis ta 200 marga eest kolmeaastase isaskoera Hektor Linksrheini ühelt Frankfurdi koerakasvatajalt. Hektor oli ligi 61 cm turjakõrguse, ilusate joonte, otse aadelliku kaunilõikelise pea ja väärika ilmega koer. Ta sobis juhtmõttega, mille von Stephanitz oli oma uue tõu jaoks loonud: "Kasutatavus ja intelligentsus". Stephanitz andis Hektorile teise nime, mis tema arvates toredale loomale paremini sobis. Nii sündis Horand von Grafrath (Stephanitzi kasvanduse lähedal asuva raudteejaama nimetuse järgi). Horandist sai saksa lambakoera tõu asutajakoer, talle kirjutati välja tõutunnistus numbriga SZ1.
22. aprillil 1899 asutas Max von Stephanitz Karlsruhes Saksa Lambakoerte Ühingu, mis tänapäeval kannab nime Verein für Deutsche Schäferhunde (SV), oli selle esimene president ja kirjutas esimese tõustandardi. Esimesena kanti SV aretusraamatusse Horand von Grafrath, kes oli esimene ametlikult registreeritud saksa lambakoer.
Von Stephanitz juhtis ühingut nii, nagu juhib üks väejuht oma vägesid, määrates ennast aretusmeistriks, kohtunikuks, tõuinspektoriks ja vahendajaks kõigis saksa lambakoeri puudutavates küsimustes. Suure õhinaga pani ta aretustöö käima. Von Stephanitz hakkas Saksamaal otsima Horandi moodi emaseid koeri, kellega Horandit paaritada saaks. Enne Horandit oli tema kasvanduses teadmata päritoluga emane koer Freya von Grafrath, kuid von Stephanitz oli väga valiv (ning sattus seetõttu pahatihti raskustesse). Hoolika selektiivse aretuse ja inbriidingu abil lõi ta koerte liini, mis vastas standardile. Üks selle liini edukas edasiviija oli Horandi poeg Hektor von Schwaben.
Koerte aretusteaduses olid Max von Stephanitzile suureks abiks ulatuslikud bioloogiaalased teadmised, mis ta oli sõjaväes Berliini veterinaarkolledžis teenides omandanud. Ta oli veendunud, et tõug tuleb luua päritolu-uuringu, mitte ainult näitusevõitjate baasil, mistõttu ta nõudis, et kõik pesakonnad tuleb registreerida geneetilisele registrile aluse panemiseks. Ta nõustas kasvatajaid paaridevaliku küsimustes ning hoiatas, milliseid aretuskombinatsioone ei tohiks kasutada. Samuti otsustas ta, milliseid koeri ei tohi üldse aretusse lubada, ja saatis sellesisulisi infokirju laiali ühingu liikmetele. Von Stephanitz eeldas ja nõudis eeskirjadest kinnipidamist. Teda ei huvitanud iial ainult ilu, seda vaid niivõrd, kuivõrd see oli seotud koera iseloomu ja töövõime terviklikkusega. Ta soovis, et saksa lambakoeras oleksid kinnistatud taibukus ja tööks sobilik tugev kehaehitus. Väljavõte tema kirjutatud standardist ütleb: "Meeldiv välimus on teretulnud, kuid see ei tohi mõjutada koera töövõimet". Von Stephanitz oli ilmselgelt enam huvitatud ajust, mitte tõu ilust.
Kapten von Stephanitz töötas väsimatult tõu parandamise nimel ja otsis uusi valdkondi, kus saksa lambakoer saaks inimesele kasulik olla. Tööstuse areng vähendas vajadust karjakoerte järele ja ta leidis ka, et kasvandustes peetavate koerte arukus oli vähenenud. Probleemi lahendamiseks hakkas ta korraldama kuulekusvõistlusi. Pärast mitme saksa lambakoera politseile annetamist hakkasid ilmnema nende võimed tööks politseikoertena. Loodi erinevad võistlusalad nagu karjatamine, politseitöö ja saavutused tõuaretuses. Huvi saksa lambakoerte erinäituste vastu kasvas, nagu ka SV liikmeskond.
Lõpuks tunnustas ka sõjavägi saksa lambakoerte töövõimeid. Esimeses maailmasõjas täitsid koerad mitmeid ülesandeid: nad olid kuller-, pääste-, valve- ja patrullkoerad ning andsid märku vaenlase lähenemisest. Ka teised riigid peale Saksamaa olid hakanud saksa lambakoeri ulatuslikult kasutama. Sõja ajal levinud vaenulikkus kõige suhtes, mis oli seotud Saksamaaga, põhjustas tõu ümbernimetamise Inglismaal: nimetus Alsatian on mõnes paigas püsinud tänaseni.
Pärast esimest maailmasõda said saksa lambakoerad väga kuulsaks ja populaarseks. Leidus kasvatajaid, kes hakkasid kutsikaid valikuta eksportima välismaale, aretati tõu huve silmas pidamata. Von Stephanitz seadis sisse aretuskontrolli (Körung), kus koeri kontrolliti ja hinnati põhjalikult, mille tulemuste alusel koerale kas anti või võeti ära aretusõigus. Aretuskontroll parandas märgatavalt tõu kvaliteeti. Selliste saksa lambakoerte nagu Rin-Tin-Tin ja Strongheart julge tegutsemise näitamine kinolinal üle kogu Ameerika Ühendriikide tekitas tohutu nõudluse "saksa lambakoertest politseikoerte" järele. Varsti tekkisid "kutsikatehased", kes täitsid küll nõudluse, kuid müüsid tihti küsitava taustaga, alatoitumuses, mõttetult aretatud ja arvukate füüsiliste ja psühholoogiliste vigadega koeri. Võltsitud sugupuud oli igapäevane nähtus. Taoliste kasvatajate ainus mõte oli raha, mida populaarse tõu pealt teenida võis. See praktika üsna levinud paljudes paikades tänapäevalgi.
22. aprillil 1936, SV loomise 37. aastapäeval, Max von Stephanitz suri.
SV on jätkanud kapten von Stephanitzi tööd, aretades kvaliteetseid koeri ja juurutades uusi meetodeid tõu parandamiseks. Üks selline programm sai alguse 1971. aasta jaanuaris: koera kõrva tätoveerimine ning sama numbri kandmine puusaliigese pildile ja tõutunnistusele, tagamaks võltsimise vältimist. Augustis 1968 oli Saksamaal jõustunud puusaliigeste düsplaasia uuringu programm: tehti röntgeniülesvõtteid ja registreeriti tuhandeid koeri, hinnates nende puusaliigeste fenotüüpe ja lubades või keelates nende loomade aretamist. Kõigil saksa lambakoertel, kes pretendeerivad Saksamaa peanäituse võitja (Sieger) tiitlile, peab olema düsplaasiahinne "A", SchH2 tulemus ja koera mõlemal vanemal peab olema vähemalt SchH1 koolitustulemus. Nüüd on sakslased astunud veel ühe sammu edasi ja kehtestanud puusaliigeste indeksi (Zuchtwert), mis põhineb koerte vanemate, õdede-vendade ja järglaste puusaliigeste uuringu tulemustel. Aeg näitab, kas see programm aitab pidevas võitluses halvatust põhjustava haigusega.
Martin Dolfing
thumb|Martin Dolfing (2010) Martin Dolfing (sündinud 12. novembril 1977 Groningenis) on Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister.
Ta tuli Hollandi meistriks aastal 2002.
Billy Joe Patton
Billie Joe Patton (õieti William Joseph Patton; 19. aprill 1922 – 1. jaanuar 2011) oli USA amatöörgolfimängija, kes mängis 1954. aasta turniiri Masters Tournament finaalis.
Duderstadt
thumb|Ajalooline raekoda (aprill 2004)
Jaanus Kuum
Jaanus Kuum (2. oktoober 1964 Tallinn – 26. august 1998 Oslo) oli Eesti NSV, Nõukogude Liidu ja Norra jalgrattur.
Duderstadt
Duderstadt on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Jaanus Kuum
Ta õppis aastatel 1971–1979 Tallinna 4. Keskkoolis ning lõpetas 1983. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli.
Duderstadt
Linna pindala on 95,61 km². 31. detsembril 2015 elas seal 20 677 inimest.
Jaanus Kuum
Harrastajana
Jalgrattatrenni läks Jaanus 11-aastaselt. Toona oli nii väikestel poistel jalgrattaspordis raske, sest ratastel polnud piisavalt väikseid raame. Jaanus oli tubli ja püsis visalt trennis. Viis aastat hiljem sai 170 cm pikkune ja 65 kg kaaluv poiss juba Klaipėdas koolinoorte spartakiaadi grupisõidus võidu.
Duderstadt
Linn on Eichsfeldi põhjaosa ("Untereichsfeld") keskus. Varem on see olnud Mainzi peapiiskopi eravaldus.
Duderstadti on esmamainitud 929. aastal ning linn tähistab oma aastapäevi sellest aastast loendades.
Arhitektuur
Linnas on paljud ajaloolised hooned poolpuit stiilis, peamiselt peatänava ääres, mis ulatub St. Cyriakuskirche (katoliiklik, ehitatud 1250–1490, ka "Oberkirche" ehk 'ülemine kirik') juurest alla St. Servatiuskirche (protestantlik, ehitatud 1370–1520, ka "Unterkirche" ehk 'alumine kirik') juurde.
Jaanus Kuum
Põgenemine Norrasse
8. mail 1984 teatas Nõukogude Liit, et boikoteerib 23. suveolümpiamänge Los Angeleses. Väidetavalt oli see põhjus, miks Kuum tahtis põgeneda läände, sest tema jaoks polevat Nõukogude Liidus enam perspektiivi. Samas ei olnud teda arvatud Nõukogude Liidu olümpiakoondise liikmeks ning ta poleks niikuinii saanud nendel olümpiamängudel võistelda.
Duderstadt
Arhitektuur
thumb|püsti|Vana linnavärav Westerturm thumb|Peatänav Marktstraße
1343. aastal ehitatud Westerturm on üks linna kindlusemüüri vähemalt kaheksast väravatornist ja kaitsetornist; see põles 1424. aastal maha ja ehitati 12 aasta jooksul taas üles. Westerturmil on väga eriline väändunud katus. Kuigi see pole ainus väändunud katusega torn Saksamaal, on see samalaadsetest üks huvitavamaid ja populaarsemaid. On arvukalt rahvajutte väändumise selgitamiseks: üks jutt väidab, et roostes tuulelipp sundis tuult katust väänama. Teine väidab, et kui kurat ajas Duderstadti mehed jooma, ajasid naised ta minema, kuid mitte enne, kui ta krabas tornist ja väänas seda üle müüri põgenedes.
Jaanus Kuum
Põgenemine Norrasse
Ta võistles sama aasta suvel Nõukogude Liidu koondise liikmena Taanis. Ühel ööl ta lipsas hotelli aknast välja ning põgenes Norrasse viivale parvlaevale. Järgmisel hommikul palus ta Norras juba poliitilist varjupaika. See polnud juhuslik minek, Norras elas tema isapoolne vanaisa Jaan Kuum.
Duderstadt
Arhitektuur
Raekoja ehitamine algas 1302. aastal, uusi tiibu ja komponente lisati 1674. aastani. See taastati täielikult 1980. aastatel ja viimati 2002. aastal. Kindlatel tundidel mängib ühes tornidest kariljon, kui "Anreisi" (ka: "Anreischke") büst tuleb välja ja noogutab.
"Anreischke"
Linna Innenstadt on ümbritsetud 3 km pika muldvalliga, mille ehitas rändav kindluseehitusmeister nimega Andreas. Duderstadti linnanõukogu (Rat) leppis Andreasega 1506. aastal kokku ehitada müür. Kuna ümbruskonna talunikud pidid ka müüri kaitse alla saama, värbas Rat nad müüri ehitustööle. Andreas oli väidetavalt julm töölesundija ja talunikud põlgasid teda. Peagi süüdistasid nad oma hädades ka Duderstadti kodanikke ja hakkasid neid kõiki Andrease järgi kutsuma "Anreischke", mis kõlas talunike kõneldavas (alam)saksa murdes "Anreis".
Jaanus Kuum
Põgenemine Norrasse
Ühe teate järgi olevat ta võistelnud juba 1985. aastal ühel velotuuril Austrias. Seal visatud joogipudel tema ette rajale ning tekkinud õnnetuses olevat ta saanud mitu luumurdu. Arvatakse, et see oli KGB töö. Samas pole selge, kelle esindajana ta seal siis võistles, sest alles 11. detsembril 1985 sai ta Norra Kuningriigi alamaks.
Duderstadt
"Anreischke"
Duderstadti kodanikud ehitasid omakorda puidust Andrease büsti ja lisasid selle kellamängule. Iga kahe tunni tagant tuleb puidust "Anreischke" välja ja noogutab turule tulnud talunikele, et meenutada neile põlatud Andreast ja nende sõltuvust linnast.
Puidust Anreischke noogutab sellest päevast saati raekoja tornist kell 9, 11, 13, 15, 17 ja 19.
Otto Bock
Duderstadtis on peakorter oma asutaja järgi nime saanud korporatsioonil Otto Bock. Otto Bock toodab proteese ja muid tervisetooteid. Kuigi nüüd rahvusvaheline ettevõte, on tema peakorter ikka Duderstadtis. Kasum 2003. aastal oli 355,5 miljonit eurot. Otto Bock oli majanduskasvu oluline toetaja piirkonnas sõjajärgsel ajal.
Kultuur
Duderstadt Heimatmuseumis on oluliste kohalike esemete kogu.
Jaanus Kuum
Elukutselisena
Teda on loetud esimeseks eesti päritolu elukutseliseks jalgratturiks. Samas on kummaline, et ta hakkas elukutseliseks jalgratturiks, sest järgmistel olümpiamängudel oleks ta saanud juba vabalt võistelda Norra sportlasena.
1993. aastal sai ta raskelt vigastada, kuna auto sõitis talle treeningul otsa. Ta ei taastunud enam sellest avariist ja loobus hiljem tippspordist.
Olümpiamängudel jäigi tal osalemata, kuna toona oli seal võistlemine elukutselistele keelatud.
Saavutused
Kuuma tippaastad olid 1988–1990. Ta saavutas 24. koha maailma mainekaimal velotuuril Tour de France, 9. koha maailmameistrivõistlustel (MM), mitu kõrget kohta maailma karikavõistluste (MK) etappidel ja teistel suurtel velotuuridel.
Isiklikku
Tema emapoolse vanaisa vend oli maadleja Osvald Käpp.
Tema abikaasa on endine Briti jalgrattur, kahekordne olümpiavõistleja Maria Blower-Porter ja nende poeg on Briti jalgrattur Elliott Porter (sündinud Kuum).
Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestik
Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestik oli 1941. aastal Saksa okupatsioonivõimude poolt Tallinnas kahes vihus välja antud salajane kommunistliku, saksavastase ja juutliku kirjanduse loend.
1. vihk
Kõrvaldamisele kuulusid:
Tähtsamad raamatud liikidest 4–7 on loetletud järgmises nimestikus.
(Kui autori järel puudub teose pealkiri, kuulusid kõrvaldamisele kõik teosed.)
Hans Jansen
Hans Jansen (sündinud 5. mail 1957 Barger-Oosterveldis Emmeni lähedal) on Hollandi kabetaja.
Ta on kolmekordne Hollandi meister (1979, 1994, 1997).
Pertti Karppinen
pisi|Pertti Karppinen (1980) Pertti Johannes Karppinen (sündinud 17. veebruaril 1953 Vehmaa vallas) on soome sõudja, kolmekordne olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.
Pertti Karppinen osales ühepaadil olümpiamängudel viis korda, aastatel 1976–1992. Lisaks ühepaadil saadud medalitele on ta maailmameistrivõistlustelt saanud koos vend Reima Karppisega hõbemedali ka paarisaeruliste kahepaadil.
Sportlaskarjääri ajal töötas ta tuletõrjujana, pärast tippspordist loobumist on tegutsenud ettevõtjana.
2009. aastal sai ta koos poeg Juho Karppisega Soome meistrivõistlustel kahepaadil pronksmedali.
Pertti Karppinen valiti Soome aasta sportlaseks 1979. ja 1980. aastal.
Return to Castle Wolfenstein
"Return to Castle Wolfenstein" (RtCW) on FPS-mäng, mille tõi turule Activision 2001. aastal. Üksikmängija osa arendas Gray Matter Interactive ning mitme mängija osaga tegeles Nerve Software. Id Software, originaalmängu "Wolfenstein 3D" looja, vaatas üle RtCW arenduse ja oli tiitrites kirjas tegevprodutsendina.
Sellest mängust on palju versioone. "Collector's Editionit" levitatakse metallkarbis, mis sisaldab reklaammaterjale. "The Game of the Year Edition" on koos "Wolfenstein 3D" originaaliga ja mängu demodega. "The Platinum Edition" on koos "Wolfenstein: Enemy Territoryga" ja on iseseisev laienduspakett.
Mäng kasutab muudetud Quake III mootorit.
Louis XIII
Louis XIII [lu'ii kolmeteistkümnes] (27. september 1601 Fontainebleau – 14. mai 1643 Saint-Germain-en-Laye) oli Prantsusmaa kuningas 1610. aastast kuni surmani ja Navarra kuningas (Louis II nime all kuni 1620. aastani, mil Navarra ja Prantsusmaa kuningatiitlid ametlikult ühendati).
Louis sai Prantsusmaa kuningaks üheksa-aastaselt pärast seda, kui fanaatiline katoliiklane François Ravaillac oli Henri IV tapnud. Ravaillacile ei meeldinud, et Henri alustas sõda katoliikliku Hispaaniaga, ja pidas seda usutaganemiseks.
Prantsusmaa kuningriik ja Habsburgide valitsetav Hispaania sõlmisid peatselt rahu. Selleks, et rahu kindlustada, sõlmiti 22. augustil 1612 Fontainebleu leping, mille kohaselt kummagi riigi kuningas kihlati teise riigi kuninga õega. Louis ja Hispaania printsess Austria Anna abiellusid 18. oktoobril 1615 Bordeaux's ning Hispaania kuningas Felipe IV ja Louis' õde Élisabeth abiellusid Burgoses. Mõlemad abielud sõlmiti esindaja kaudu: pruut ei olnud isiklikult kohal. Pruudid vahetati samal aastal 9. novembril Konpantzia saarel.
Aastani 1614 valitses regendina tema ema, seejärel mõjutas Louis'd tema soosik Charles d´Albert, hertsog de Luynes. Aadli separatismi tagajärjel nõrgenenud kuningavõim tugevnes uuesti, kui riigi tegelik valitseja oli esimene minister kardinal Richelieu.
Inglismaa suursaadiku Edward Herberti kirjelduse järgi oli Louis'l rääkimisega suuri raskusi, ta olevat väga tugevalt kokutanud ja suus olevat tal olnud kaks rida hambaid.
Louis XIII abielust sündis kuus last. Esimesed neli sündisid aastail 1619–1631 ja kõik surnuna. 5. septembril 1638 sündis poeg Louis XIV ja 21. septembril 1640 teine poeg Philippe. Mõlema poja järeltulev sugu püsib tänapäevani.
Vanemuise tänav
Vanemuise tänav on tänav Tartu kesklinnas.
Vanemuise tänav on paralleelne Riia tänavaga. See algab Ülikooli tänavalt ja kulgeb edelasse kuni Vaksali tänavani. Tänav ristub Wilhelm Struve, Akadeemia, Pepleri ja Kastani tänavaga.
Varem kuulus Vanemuise tänavasse ka lõik Emajõest Ülikooli tänavani, mis tänapäeval kannab Uueturu tänava nime. Vanemuise tänava pikkus on 1100 meetrit, koos Uueturu tänavaga 1350 meetrit.
Hoonestus
Vanemuise tänava ääres asub rida tähelepanuväärseid hooneid: Vanemuise teatri uus ja vana maja, Tartu Kirjanduse Maja (kus oli Nõukogude okupatsiooni ajal Eesti NSV RJK Tartu osakond, nüüd aga Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond, Tartu NAK ja Eesti Kirjanduse Selts), Tartu Kunstimaja.
Jaan Poska Gümnaasium (selles hoones aadressil Aia tänav 35 kirjutati alla Tartu rahuleping, mida tähistab ka majale paigutatud mälestustahvel) Kirjandusmuuseum, Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone (milles paiknevad Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum ja Geoloogiamuuseum), Mart Reiniku Gümnaasium ja korp! Fraternitas Estica konvendihoone. Saksa okupatsiooni ajal asus hoones Eesti kindralkomissariaadi piirkonnakomissari  Kurt Meeneni tööruumid.
Haljastus
Wilhelm Struve tänava ristumiskohal ulatub Vanemuise tänavani Tartu Ülikooli Raamatukogu esine plats, mida ilmestavad purskkaevud ja Juri Lotmani mälestusmärk.
Tartu Ülikooli õppehoone vastas jääb Vanemuise ja Tiigi tänava vahele Vanemuise park, mille Vanemuise tänava poolses küljes seisab Jakob Hurda monument.
Ajalugu
Aia tänav nimetati ümber Vanemuise tänavaks Tartu Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee 16. detsembri 1955. aasta otsusega nr 361.
Kolmas Moosese raamat
Kolmas Moosese raamat ehk '''3. Moosese raamat' (kreeka keeles Λευιτικός, ladina keeles Leviticus'') on raamat Piiblis, milles on ära toodud Jumala poolt Iisraeli rahvale edasiandmiseks Moosesele antud õpetussõnad.
Pulli
Pulli on küla Pärnumaal Tori vallas.
Vanemuise park
pisi|Vanemuise park 2012. aasta veebruaris, keskel Jakob Hurda monument
Pulli
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Sauga valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
Pullilt on leitud vanim Eesti asula, mesoliitiline (8500–9000 eKr) Pulli asula.
Vanemuise park
Vanemuise park (ka Hurda park, Tiigi park) on park Tartus Vanemuise tänava ja Tiigi tänava vahel. Pargi servas kulgeb ka Õpetaja tänav.
19. sajandi algul oli Vanemuise park ühtlasi Tartu Ülikooli botaanikaaia esimene asukoht.
Pulli
Nasa talus asub Pulli küla talumuuseum.
Vanemuise park
Pargis asub Vanemuise tiik, mille järgi on nime saanud Tiigi tänav.
Pulli
1977. aastal liideti Pulli külaga Juntsi.
Külas asus aastatel 2011-2018 Pulli raudteepeatus.
Virulane (ajaleht 1924)
pisi|Ajaleht Wirulane 24. detsember 1924 Virulane oli ajaleht, mis ilmus 24. detsembrist 1924-1934 Rakveres.
Vanemuise park
2016. aastal püstitati Tartu linnavalitsuse otsusel parki ka mälestusmärk pikaaegsele Tartu linnapeale Karl Luigele. Büsti autor on Tõnis Paberit, monumendi arhitekt Uku Põllumaa. Mälestusmärgi kohavaliku määras Luige kunagine elukoht Tiigi tänaval hoones 12, kus hiljem on paiknenud Tartu perekonnaseisuamet.
Pargi vastas Vanemuise tänava ääres asub Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone. Pargi ääres asub ka Vanemuise teatri väike maja.
Virulane (ajaleht 1924)
Väljaandjateks olid Johannes Jaanis (1924-1926 kuni nr. 14), kirjastusühisus "Virulane" (alates 1926 nr. 15 - 1934).
Algul ilmus ajaleht igal laupäeval, hiljem hakkas ilmuma 3 korda nädalas. Hinnaks 5 marka.
Toimetus asus Rakveres Lai tn 17.
Tegevtoimetajaks oli Arved Palgi 1925 nr. 2-19.
Trükiti - Ühistrükikoda, Rakveres 1924/1925 - 1927 nr. 2; Tartus : Postimees 1927 nr. 3-46; Rakveres trükikoda Virulane 1927 nr. 47 - 1934.
Tapio Korjus
thumb|Tapio Korjus (2013) Seppo Tapio Aleksanteri Korjus (sündinud 10. veebruaril 1961 Vehkalahtis) on soome endine odaviskaja, olümpiavõitja.
Tapio Korjus võitis odaviske 1988. aasta Sŏuli olümpiamängudel tulemusega 84.28.
Tal on magistrikraad kehakultuuri alal ning pärast tippspordist loobumist on ta töötanud treenerina. Tema käe all on treeninud teiste seas Mikaela Ingberg.
Esimese astme mõrv (film)
"Esimese astme mõrv" on osaliselt tõestisündinud lool põhinev Ameerika Ühendriikide film, mis räägib kurjategija Henri Youngi elust. Peategelast mängib Kevin Bacon. 1995. aasta filmis osalevad teiste hulgas Christian Slater ja Gary Oldman, režissöör on Marc Rocco. Kevin Bacon võitis selle rolli eest 1996. aastal filmikriitikute assotsiatsioonilt parima näitleja auhinna.
Tegevustik
Seitsmeteistaastase orvuna varastab Henri Young (osatäitja Kevin Bacon) toidupoest viis dollarit, et toita oma puudust kannatavat nooremat õde ja ennast. Poemüüja püüab Henri kinni ja tema õde saadetakse orbudekodusse. Kuna toidupood tegutses ka postkontorina, käsitletakse seda pisivargust riikliku tähtsusega kuriteona Ameerika Ühendriikide postiteenistuse vastu. Young saadetakse karistust kandma Leavenworthi vanglasse Kansases ja ta ei näe oma õde enam kunagi. Hiljem viiakse ta üle Alcatrazi, kus ta osaleb koos kahe kaasvangiga põgenemiskatses.
Põgenemiskatse ebaõnnestub, kuna üks vangidest, Rufus McCain (osatäitja David Michael Sterling), annab põgenejad üles. Karistuseks saadetakse Young üksikvangistusse ehk auku, mis asub Alcatrazi vangikoopas. Ta jäetakse sinna kolmeks aastaks ja lastakse kogu selle aja jooksul välja ainult 30 minutiks 1940. aasta jõululaupäeval, et siis kohe jälle tagasi saata. Young kaotab mõistuse. Kui ta lõpuks teiste hulka tagasi lastakse, tabab teda vangla sööklas psühhootiline episood ja ta ründab McCaini, torgates ta vanglatöötajate ning kaasvangide nähes lusikavarrega surnuks.
Young läheb San Franciscos kohtu alla esimese astme mõrva eest. Süüdistaja ja avaliku kaitsja büroodes peetakse juhtumi lahendit ilmselgeks. Juhtum antakse avalikule kaitsjale James Stamphillile (osatäitja Christian Slater), kes on hiljuti lõpetanud Harvardi Ülikooli õigusteaduskonna. Pärast Youngi juhtumi asjaolude teada saamist üritab Stamphill hoopis Alcatrazi vastu kaebust esitada, väites, et vangla karmid tingimused ajasid vangi hulluks. Kohtuprotsess muutub väga politiseerituks ja riiakaks. Lõpuks mõistetakse Young süüdi tahtmatus tapmises, mitte esimese astme mõrvas. Ta saadetakse tagasi Alcatrazi, kus ta peagi sureb. Film lõpeb Youngi augus hoidmise põhisüüdlase, vangivalvur Milton Glenni (osatäitja Gary Oldman), süüdimõistmisega väärkohtlemises ja keeluga Ameerika Ühendriikide karistussüsteemis töötada.
Ajalooline taust
Filmis on ajaloolisi sündmusi muudetud. Tõeline Henri Young, kes sündis 1911. aastal, oli paadunud pangaröövel. Ta oli vähemalt ühel juhul võtnud pantvangi ja 1933. aastal sooritanud mõrva, mille eest määrati talle eluaegne vanglakaristus. Enne 1936. aasta vangistust Alcatrazis oli ta Montana ja Washingtoni vanglates kinni istunud. Tõenäoliselt ei hoitud teda üksikvangistuses Alcatrazi vangikoopas, kuna need kongid oli kümme aastat varem suletud. 1972. aastal vabastati Henri Young 61-aastaselt tingimisi Washingtoni vanglast, kuid ta rikkus vabastamise tingimusi ja kadus korrakaitsjate silmist. Tema asukohta ei avastatud.
Neljas Moosese raamat
Neljas Moosese raamat ehk '''4. Moosese raamat' (ladina keeles Numeri'') on raamat Piiblis, mis kirjeldab Iisraeli rahva rännakut läbi kõrbe Siinai mäe juurest Tõotatud Maale.
Esimese astme mõrv (film)
Ajalooline taust
Filmi ideed pärinevad suuresti Youngi kohtuprotsessi ajal avaldatud ajaleheartiklitest. Ajalehe The San Francisco Examiner 16. aprilli 1941 numbris on kaitsja väidetele tuginedes öeldud, et Henri Young istus üle kolme aasta üksikvangistuses ja et ta pussitas McCaini ainult 11 päeva pärast üksikvangistusest vabanemist. Sellega soovitakse näidata, et surmavad löögid andis tegelikult Alcatrazi vanglasüsteem.
Filmi tegemine
Produtsent soovis filmis autentsust, seetõttu veetsid Kevin Bacon, Christian Slater ja Gary Oldman osa oma vabast ajast vangikongi lukustatuna. Kevin Bacon kaotas Henri Youngi rolli mängimiseks üheksa kilogrammi oma kehakaalust.
Ühe kohtustseeni filmimise katkestas 1994. aasta Northridge'i maavärin. Kevin Bacon oli sel hetkel käeraudadega laua küljes kinni. Ta varjus laua alla, samal ajal kui tohutu suur kristall-lühter tema pea kohal kiikus.
Geto
pisi|Varssavi geto likvideerimine 1943. aastal pisi|[[Chicago geto (mai 1974)]] pisi|Veneetsia Geto keskväljak 2013. aastal Geto on rassilise kuuluvuse, usundi, sotsiaalse päritolu, majandusliku või õigusliku seisundi vm alusel diskrimineeritud elanike linnaosa.
Sõna pärineb 16. sajandi algusest ja algselt nimetati nii Veneetsia Cannaregio linnaosas ala, kus olid sunnitud elama juudid. Sõna päritolu ei ole selge. Oletatakse, et see on tulnud itaaliakeelsest väljendist geto nuovo ('uus valukoda') või sõnast borghetto ('linnake'). Võimalik on aga ka, et sõnal on heebrea päritolu: heebreakeelne sõna get tähendab 'eraldatust'. Sõna tuli laialdaselt kasutusele Teise maailmasõja ajal, mil seda kasutati Saksamaa loodud vähemusrahvuste linnaosade kohta.
Tänapäeval nimetatakse getodeks igasuguseid vaeste linnaosasid.
Auke Scholma
pisi|Auke Scholma Auke Dirk Scholma (sündinud 26. augustil 1956 Opeindes Drachteni lähedal) on Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister.
1995. aastal võitis ta Hollandi meistrivõistlused. Ta on olnud maailmameistrimatšides nii Ton Sijbrandsi kui ka Harm Wiersma sekundandiks.
Vanamõisa
Vanamõisa oli küla Kadrina kihelkonnas.
Tori
pisi|Droonivideo Torist 2023. aasta aprillis Tori on alevik Pärnu maakonnas.
Tori asub Pärnust 27 km kaugusel kirdes Pärnu jõe ääres. Jõe vasakul kaldal asub keskdevoni liivakivipaljand, mida kaitstakse kui Tori põrgu kaitseala. Nimetus tuleneb paljandi kõige kuulsamast koopast – Tori põrgust, millega on seotud arvukalt rahvajutte.
Alevikus on raudteepeatus ja kirik. Püha Jüri koguduse kasutuses oleva kiriku kõrval asub skulptor Mati Karmini loodud Püha Jüri monument (2003).
Tori sild rajati vahemikus 1956–1957 samal kohal asunud raudbetoonsilla (ehitatud 1936–1938) asemele, mis purustati teises maailmasõjas. Kuni Sõpruse silla valmimiseni Tartus oli see Eesti suurim sild (135,8 meetrit pikk). Eesti pikima silla tiitlit kandis ka varasem 129-meetrine raudbetoonsild.
Tori mõisa on esmamainitud 1528. aastal. See oli algul ordukomtuuri peamõis ja kuulus hiljem riigile.
1934. aastal avatud Tori muuseum oli Eesti esimene kihelkonnamuuseum. See tegutseb Tori mõisahoones, mis on üks vanimaid tänapäevani säilinud puidust mõisahooneid Eestis.
Alevikus tegutseb Tori Hobusekasvandus, mis tegeleb eeskätt Eesti tõugu Tori hobuse aretamisega.
Toris paikneb arvukalt kultuurimälestisteks arvatud objekte. Lisaks mõisahoonetele ja kirikule on kultuurilooliselt olulisteks ja seega kaitsmist väärivateks peetud Tori kalmistut, kalmistu väravaehitist, Vabadussõja mälestussammast ning mitut endist ja praegust vallahoonet (vana vallamaja, uus vallamaja, valla arestikamber).
Tori on mainitud rahvuseeposes "Kalevipoeg", kümnendas loos: "Lita, juudaliste ema, Tuli tuiskella Torista, Kus ta käinud vihtlemassa....."
2017. aastani oli Tori alevik Tori valla keskus.
Verne Langdon
Verne Langdon (15. september 1941 Oakland, California – 1. jaanuar 2011) oli USA muusik ja jumestuskunstnik.
Ta kujundas õudusmaske.
Oulunkylä
Liideti Helsingiga 1946.
Linnaosal on head transpordiühendused, sinna sõidavad paljud bussiliinid. Oulunkyläs on ka raudteejaam, rongisõit Helsingi südalinna kestab 9-10 min. Lähim trammipeatus asub umbes 700 meetri kaugusel Käpylä linnaosas.
Maardu FK Olümpia
Maardu Olümpia on endine Eesti jalgpalliklubi. Enne 1998. aasta hooaega muudeti nime seoses uue sponsoriga Levadia OÜ võeti nimeks Maardu Levadia. Hooaja lõpus, oktoobris, võttis Viktor Levada klubi täielikult üle ja lõi uue klubi Maardu FC Levadia.
Klubi mängis Meistriliigas 1992. aastal Maardu FK nime all. Hooaja lõpus sai nimeks Maardu Olümpia.
Silmlased
Silmlased (Petromyzontidae) on silmuliste seltsi kuuluv ainus sugukond. Silmlaste sugukonda arvatakse kolm alamsugukonda: Geotriinae, Mordaciinae ja Petromyzontinae.
Iseloomustus
Silmlaste keha on soomusteta ja ussikujuline. Silmude kehas puuduvad luustunud moodustised, toes moodustub nii kõhrest kui ka sidekoest. Silmlastel puuduvad lõuad, suu on kujunenud imilehtriks, kus asuvad sarvhambad. Erinevalt päriskaladest puuduvad silmlastel ka paarisuimed. Sisekõrvas on 1...2 poolringkanalit.
Eesti liigid
pisi|vasakul|Merisutt, jõesilm ja ojasilm Hollandi kollektsioonis Iconographia Zoologica
Мінога Lamprea Niauge
Jerry West
Jerome Alan West (sündinud 28. mail 1938) on USA endine elukutseline korvpallur ja treener. West mängis kogu 14-aastase NBA karjääri Los Angeles Lakersis, tuli 1972. aastal NBA meistriks ja USA koondisega 1960. aastal olümpiavõitjaks. Westi siluett on kujutatud NBA logol.
Keskkool
Jerry West käis aastatel 1952–1956 East Banki keskkoolis. Ta oli esimene Lääne-Virginia korvpallur, kes viskas keskkoolis üle 900 punkti (1956. aastal keskmiselt 32,2 mängus). 1956. aastal valiti ta USA keskkoolikorvpallurite sümboolsesse koondisse.
Ülikool
Jerry West käis aastatel 1956–1960 Lääne-Virginia ülikoolis, mille korvpallimeeskonna eest viskas ta keskmiselt 24,8 punkti ja noppis 13,3 lauapalli mängus. Ta oli oma kooli parim punktitooja aastatel 1958–1960, kõige väärtuslikum mängija 1959. ja 1960. aastal ning kapten 1960. aastal. West juhtis oma meeskonna 1959. aastal NCAA finaali.
Jerry Westi särk numbriga 44 riputati Lääne-Virginia ülikooli lakke: seda ei anta enam ühelegi mängijale. West oli oma ülikoolis esimene, kes sellise au osaliseks sai.
NBA karjäär
thumb|Jerry West 1972. aastal Jerry Westi valis Minneapolis Lakers 1960. aasta draft'i teise valikuna. Klubi kolis kohe Los Angelesse ning muutis nime. Los Angeles Lakersisse kuulus West 1974. aastani. 1972. aastal tuli ta NBA meistriks. Sel hooajal saavutas Lakers 69 võitu, neist 33 järjest: see on siiani NBA rekord.
Jerry West mängis suurema osa oma karjäärist koos teise staari Elgin Bayloriga ning samuti viis aastat Wilt Chamberlainiga. Westi rahulik närv, hea väljakunägemine ja pallikäsitsus olid iga treeneri unistus.
Jerry West viskas karjääri jooksul 932 mänguga kokku 25 192 punkti (keskmiselt 27 mängus), tabas 7160 vabaviset ja andis 6238 resultatiivset söötu. Ka Lakers riputas tema särgi (number 22) lakke.
West mängis üheksas NBA finaalis, kuid võitis neist vaid ühe. Kuigi Lakers kaotas 1969. aastal NBA finaalis 3 : 4 Boston Celticsile, valiti finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks West. See on esimene ja seni ainus korda NBA ajaloos, kui finaali MVP on valitud kaotavast meeskonnast.
Treeneri ja ametnikuna
Pärast mängijakarjääri lõpetamist asus West Los Angelese Lakersi treeneriks, tüürides meeskonna aastatel 1976–1979 145 võidu ja 101 kaotuseni.
Kuni 2002. aastani töötas West Lakersis, aastast 1982 tegevjuhina. Lakers on olnud üks kõige edukamaid klubisid NBA-s ning Jerry West valiti 1995. aastal NBA parimaks ametnikuks.
2002. aastal läks West tegevjuhiks klubisse Memphis Grizzlies, mis oli sel ajal kõige nõrgem kogu NBA-s. West ehitas klubi kiiresti üles ja 2004. aastal võitis klubi juba pooled mängud. Selle eest nimetati West teist korda NBA aasta ametnikuks.
Reussi jõgi
pisi|"Kuradisild" (Teufelsbruecke) üle Reussi jõe. On pakutud, et just selle silla sarnasus Tartus Toomemäel oleva [[Kuradisild|Kuradisillaga võis anda viimasele tema nime .]] Reussi jõgi ehk Reuss (vanemas kirjaviisis Reuß) on jõgi Šveitsis.
Vaksali tänav
Tänav algab Riia tänavalt ristmikult, kust vastassuunas kulgeb Kase põik. Vaksali tänav kulgeb paralleelselt raudteega loodesse kuni F. Tuglase tänavani. Tänav on 2070 m pikk.
Vaksali tänavaga ristuvad Vanemuise tänav, Tiigi tänav, Julius Kuperjanovi tänav, Jaan Tõnissoni tänav, Vabriku tänav, Näituse tänav, J. Hurda tänav, J. V. Jannseni tänav, Hiie tänav ja A. H. Tammsaare tänav. Kui välja arvata Näituse tänav, mis ületab Vaksali tänava risti, ristuvad kõik ülejäänud nimetatud tänavad Vaksali tänavaga paremalt.
Vaksali tänava ääres asub Tartu raudteejaam (sh Tartu jaamahoone, Tartu raudteejaama veetorn ja kaks kultuurimälestiseks arvatud endist raudteetööliste elamut).
Merkuur
pisi|Kosmoseaparaadi [[Mariner 10 foto Merkuurist 29. märtsil 1974. Pildistatud 5 380 000 km kauguselt]] pisi|Kosmoseaparaadi [[Mariner 10 ülesvõtetest kokku pandud mosaiik]]
Merkuur on Päikesele kõige lähemal paiknev ja kõige väiksem Päikesesüsteemi planeet. Ta asub Päikesele umbes 3 korda lähemal kui Maa ja teeb tiiru ümber Päikese 88 Maa ööpäevaga. Ta on nime saanud kaubandusjumal Mercuriuse järgi kes kaitses teekäijaid ja oli jumalate käskjalg.
Merkuur kuulub Maa-tüüpi planeetide hulka.
Planeedil peaaegu puudub atmosfäär ning seetõttu varieeruvad pinnatemperatuurid 100 kelvinist öösel kuni 700 kelvinini päeval.
Planeedil ei ole teada kaaslasi.
Merkuuri on uurinud ainult kaks kosmosesondi: Mariner 10 sooritas aastatel 1971–1972 planeedist kolm möödalendu ja aastatel 2011–2015 tiirles Merkuuri orbiidil MESSENGER.
Nimi
Merkuur on nime saanud vanarooma kaubanduse, reiside ja varguse jumalalt Mercuriuselt, kellele Vana-Kreekas vastas Hermes. Merkuur võlgneb nime nähtavasti kiirele liikumisele taevavõlvil (Mercurius on kergejalgne jumalate käskjalg).
Merkuuri orbiit
Orbiidi pikem pooltelg sooritab aeglast pöörlemist – periheeli pöörlemist, mis osalt tuleneb relativistlikust efektist.
Merkuuri orbiit jääb Maa ja ka Veenuse orbiidi sisse. Merkuur on Päikesele kõige lähem planeet.
pisi| Merkuuri orbiit (kollane; 2006. aasta andmed). Orbiiti on võrreldud sama [[pikem pooltelg|pikema poolteljega ringjoonega]] Merkuuri orbiidi ekstsentrilisus on 0,21. Merkuuri orbiit on kõigi teiste planeetide orbiidist ekstsentrilisem. Planeedi kaugus Päikesest varieerub 46 miljonist 70 miljoni kilomeetrini. Planeet teeb ühe tiiru 87,969 Maa ööpäevaga. Jooniselt on näha, kuidas orbiidi ekstsentrilisus Merkuuri liikumist mõjutab. Periheelile lähemal liigub planeet märgatavalt kiiremini. Planeedi läbimõõt on joonisel pöördvõrdeline kaugusega Päikesest.
Mõõtmed
pisi|300px|Maa-tüüpi planeetide suuruse võrdlus (vasakult paremale): Merkuur, [[Veenus, Maa ja Marss]] Merkuur on Päikesesüsteemi kõige väiksem planeet. Ta on Maa kaaslasest Kuust pisut suurem (läbimõõt on 40% võrra suurem). Ta on mõõtmetelt, kuid mitte massilt väiksem Jupiteri kaaslasest Ganymedesest ja Saturni kaaslasest Titanist. Merkuuri suurus on võrreldav ka Jupiteri kaaslase Callisto ja Neptuuni kaaslase Tritoni omaga.
Merkuuri läbimõõt ekvaatori tasandil on 4 879,4 km (38,252% Maa läbimõõdust). Lapikus puudub. Planeedi pindala on 75 miljonit ruutkilomeetrit.
Mass on 3,303 · 1023 kg (18 korda väiksem (5,5271%) Maa massist). Mass mõõdeti kosmoseaparaadi Mariner 10 trajektoori häirituse järgi lähedastel möödumistel planeedist 1974 ja 1975.
Raskusjõud Merkuuri ekvaatoril on 2,78 m/s² (2,57 korda väiksem kui Maa ekvaatoril). Et raskusjõud on palju suurem kui Kuul, siis väljapaisatud materjal jõuab 65%-ni sellest kaugusest mis Kuul. Raskuskiirendus on 3,71 m/s² (0,38 raskuskiirendusest Maal).
Esimene kosmiline kiirus on 3,0 km/s
Paokiirus (planeedi gravitatsiooniväljast lahkumiseks vajalik kiirus) on 4,25 km/s (0,38 paokiirusest Maal).
Pöörlemine
Pöörlemistelg on orbiidi tasandiga peaaegu risti (ekvaatori kalle 2 kraadi). Seetõttu on ekvaatoril kaks teineteise vastas olevat punkti, kus periheelis on alati keskpäev, ja kaks 90 kraadi võrra nihutatud punkti, kus afeelis on alati keskpäev. Samuti tuleneb pöörlemistelje asendist, et Merkuuril ei ole aastaaegu nagu Maal.
Merkuuri ööpäev ühest päikesetõusust teiseni kestab 176 Maa ööpäeva (kaks tiirlemisperioodi pikkust). Pöörlemiskiirus on seega äärmiselt väike.
Kauges minevikus võis Merkuuri pöörlemine olla kiirem. Oletatakse, et pöörlemisperiood võis olla 8 tundi. Päikese poolt põhjustatud loodete tõttu on see aeglustunud.
Vaadeldavus
Kuigi kauguse ja näiva suuruse poolest on Merkuur võrreldav Marsiga, on ta läheduse tõttu Päikesele Maalt palju raskemini vaadeldav, sest suurema osa ajast pole ta Päikese säras eristatav.
Merkuuri on võimalik vaadelda aastas kahel või kolmel perioodil lühikest aega heledas koidu- või ehataevas madalal silmapiiri kohal. Eestis on ta jälgitav ainult kevadise ja sügisese pööripäeva paiku, mil hämarik on lühike.
Ta on nähtav tavalise pikksilmaga ning ka palja silmaga. Ta paistab oranži värvi tähena tähesuurusega tavaliselt 1...–1. Pikksilmast on soodsatel tingimustel äratuntavad üksnes mõned tumedad pinnad, eeskätt varjupiiri lähedal. Teleskoobist on enamasti näha üksnes ähmane sirp. Ka kõige tugevamate teleskoopidega ei ole pinnavorme praktiliselt näha. Kuna Merkuur on hämarikus alati horisondi läheduses, peab valgus läbima pika teekonna läbi Maa atmosfääri ning kujutis moondub turbulentsi ning valguse murdumise ja neeldumise tõttu. Enne päikesetõusu või pärast päikeseloojangut paistab Merkuur nii madalal, et tema kiirgus peab läbima 10 korda paksema Maa atmosfääri kihi kui juhul, kui ta paistaks otse pea kohal. Hubble'i kosmoseteleskoobiga ei lubata Merkuuri üldse vaadelda, et vältida teleskoobi kahjustumist päikesevalguse toimel.
Merkuuril on faasid nagu Kuul (vaata Kuu faasid). Alumises ühenduses paistab ta õhukese sirbina. Ülemises ühenduses oleks nähtav kogu pind. Mõlemas ühenduses tõuseb ja loojub planeet koos Päikesega, mistõttu teda Maalt vaadelda ei saa. Esimeses ja viimases veerandis on Merkuur suurimal näival kaugusel Päikesest vastavalt ida ja lääne pool ning tema pind on poolvalgustatud. Sellist asendit nimetatakse elongatsiooniks ehk eemaldumuseks. Väiksem elongatsioon (18,5°) leiab aset, kui Merkuur on periheelis, suurim (kuni 28,3°) juhul, kui planeet asub afeelis. Läänepoolses elongatsioonis olles tõuseb Merkuur kõige rohkem aega enne Päikest ning idapoolses elongatsioonis tõuseb ta kõige rohkem aega pärast Päikest. Harva on Merkuur üle ühe tunni võrra Päikesest ees või järel. See vahe ei ületa kunagi 2 tundi.
Merkuuri ketta läbimõõt on 5...15 kaaresekundit. Alumises ühenduses on see umbes 10 sekundit (1/180 Kuu näivast suurusest), ülemises ühenduses umbes 4,5 sekundit (1/380 Kuu näivast suurusest).
Merkuur on alumises ühenduses keskmiselt 116 ööpäeva tagant, kuid see intervall varieerub planeedi orbiidi ekstsentrilisuse tõttu 111 ööpäevast 121 ööpäevani. Tema vastassuunaline liikumine Maalt vaadatuna kestab 8...15 ööpäeva. Ka retrograadilise liikumise kestuse muutlikkust põhjustab eeskätt Merkuuri orbiidi suur ekstsentrilisus.
Merkuur on palja silmaga nähtav ka täieliku päikesevarjutuse ajal. See on ka ainuke aeg, mil teda saab vaadelda kõrgel taevas. Merkuuri minimaalne kaugus Maast on 82 Gm.
349
349. aasta
Merkuur
Vaadeldavus
pisi|[[Merkuuri üleminek Päikesest 8.–9. novembril 2006 nähtuna kosmoseaparaadilt SOHO]]
Merkuuri üleminek
Merkuuri ja Maa orbiidi omaduste tõttu korduvad Merkuuri vaatlemise tingimused iga 13 aasta tagant. Selle aja jooksul leiab üldiselt aset ka kaks üleminekut, mille ajal Merkuur on Maalt vaadatuna nähtav musta kettakesena otse päikeseketta ees. Merkuuri üleminek on nähtav siis, kui ta alumise ühenduse ajal (sellal kui ta ümber Päikese tiireldes Maale "järele jõuab") asetseb oma orbiidi ühe "sõlme" lähedal, läbides Maa orbiidi tasandi. Selline sündmus on võimalik ainult 6. ja 11. mai vahel või 6. ja 15. novembri vahel, sest orbiidisõlmed asetsevad Maalt vaadatuna Päikese ees vastavalt 9. mail ja 11. novembril. Viimane Merkuuri üleminek leidis aset 8. novembril 2006, kuid oli jälgitav üksnes Vaikse ookeani piirkonnas; Euroopas oli sel ajal öö. Järgmine üleminek leiab aset 9. mail 2016.
349
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Merkuur
Heledus
Merkuur on Päikesesüsteemi tumedaim planeet: ta peegeldab päikesevalgusest ainult 5–6%. Planeedi pind on tumedam isegi basaldist. Visuaalne geomeetriline albeedo on 0,10.
349
Aastakümned: 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad - 340. aastad - 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad
Merkuur
Heledus
Tähesuurus on olenevalt asendist −1,9...5,5. Seega võib ta paista Siiriusest heledamana. Keskmises vastasseisus on näiv heledus 1,71m.
349
Aastad: 344 345 346 347 348 - 349 - 350 351 352 353 354
Merkuur
Värvus
Merkuur on kollast või tumehalli värvi.