cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallinn (laev)
Reisilaevana
Laev ehitati 1959–1960 Leningradis Ždanovi nimelises laevatehases nr 190 seeria kolmanda laevana ja võeti teenistusse 31. detsembril 1960. aastal, saades nimeks Svanetija. Selle projekti laevu oli võimalik kasutada sõja ajal ka transpordilaevadena.
Alates 1960. aastast kuulus Svanetija Musta mere laevandusele ja kodusadamaks sai Odessa. Tegi reise Zdanovist Mustale merele. 1965. aastal sooritas reisi Kuubale, kus sõitis 5. veebruaril Santiago de Cuba lähistel madalikule.
1966. aastal omandas laeva Eesti Merelaevandus. Laevale anti uus nimi Tallinn (vene keeles Таллин) ja kodusadamaks sai Tallinn. Laev alustas regulaarseid reise Tallinna–Helsingi liinil, vahetades välja aasta varem liiniliiklust alustanud, aga juba väikseks jäänud reisilaeva Vanemuine. Reis Tallinnast Helsingisse vältas 4 tundi.
27. mail 1975 põrkas Tallin tihedas udus kokku Jugoslaavia kaubalaevaga Belgrad, saades tõsiseid vigastusi.
Noorte õppelaevana
thumb|left|Vaade Tallinna komandosillast Paljassaare sadamas 1985. aastal Foto: Sven-Olav Paavel Seoses uue laeva Georg Ots liinile tulekuga lõpetas Tallinn 1980. aastal sõidud. Augustis 1980 loovutas Eesti Merelaevandus Tallinna Eesti Noorte Mereklubile õppelaevaks (laeva Koit asendamiseks). Mereklubi ehitas omandamise järel laeva kajutid õppetööks sobivamaks. Jalutustekil asuvast suurte akendega kohvik-baarist ehitati veemoto töökoda. Samas oli ka väike õhkrelva lasketiir. Peateki reisijakajutitest said laevamudelismi töötoad ja klubi palgalise koosseisu kabinetid. Peatekil tekiehitise ahtriotsas asunud restoran suures osas säilitati ja jäi pidulikumateks koosviibimisteks. Suur osa alumisi reisijakajuteid ühendati vaheseinte eemaldamise teel kolme kaupa õppeklassideks. Ümberehitused kooskõlastati tingimusega, et sõja korral on võimalik kasutada laeva hospidallaevana. thumb|left|Tallinn Kalasadamas
Alates 1980 seisis laev Lahesuu sadama kaugemas sopis otse Paljassaare tee kõrval. Pardale pääses ahtrisse paigaldatud trapi kaudu. Laeval tegutsesid laevajuhtide, mehaanikute (motoristide), laevamudelismi, veemotospordi ja paljud muud huviringid, kus õppis sadu alaealisi õpilasi. Pardasse kinnitusid klubi väiksemad õppelaevad. Kapten ja klubi juht oli Tõnu Meltsas.
Taasiseseisvunud Eesti uued sadamaomanikud soovisid kasutada laeva senist seisukohta majanduslikumal otstarbel ja 1998. aastal tuli laev Paljassaarest ära viia. Uueks asukohaks sai Miinisadam. Miinisadama kaikoht ei olnud mugav lahendus, sest asus mereväe territooriumil ja seetõttu oli laeva pääs pisut raskendatud. Kuna Eesti Merehariduskeskusele oli laeva ülalpidamine kulukas, kerkis üles ka Tallinna mahakandmise ja klubi maismaale kolimise küsimus. 2000. aastal andis Eesti Haridusministeerium laeva üle Tallinna Linnavalitsusele koos ülalpidamisrahaga, millest oleks jätkunud aastaks-kaheks. Lepingu alusel ASiga Kalarand viidi Tallinn koos teiste endiste Eesti Noorte Mereklubi laevadega kasutuskõlbmatusse Kalasadamasse.
Ngawa maakond
Ngawa maakond (hiinapäraselt Aba maakond 阿坝县) on 3. järgu haldusüksus (maakond) Hiinas Sichuani provintsi loodeosas Ngawa Tiibeti-Tsjangi autonoomses ringkonnas.
Tallinn (laev)
Noorte õppelaevana
2000. aastal alustati Vene-Balti sadamas ulatuslikku laevakere remonti, mille eesmärk oli muuta laev klubitööks sobivamaks ja mille kogumaksumuseks kujunes umbes 3,5 miljonit Eesti krooni. Laevast plaaniti isegi teha avatud noortekeskus. pisi|Laevakere lammutamine 2003. aastal Foto: Jaan Künnap Segastel asjaoludel otsustati aga 2001. aastal Tallinn hoopis lammutada ja lõigati samas Kalasadama kai ääres 2003. aastal vanarauaks.
Ngawa maakond
Aba maakonna 70 000 elanikust 8000 on Tiibeti mungad.
Aba (Kongo)
Aba on linn Kongo DV-s Ülem-Uélé provintsi kirdeosas Lõuna-Sudaani piiri lähedal.
Tallinn (laev)
Laeva üldandmed
Laeval oli restoran, 2 baari ja muusikasalong. Vööris trümmiluugi kõrval asusid kaks kraanat tõstejõuga 2 t.
Ngawa maakond
Maakonnas on 37 kloostrit, kaks suuremat neist maakonna keskuses Ngawa linnas.
Maakonnas on põhiliselt rohumaad, lõuna pool metsased orud.
pisi|tühi|[[Gerdengi klooster Ngawas]]
Vana-Kariste
Vana-Kariste on küla Viljandimaal Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
1977. aastal liideti Vana-Kariste külaga Saapaküla.
Ruum (arhitektuur)
pisi|255px|Ruum
Ruum on seintega piiratud ala hoones, näiteks tuba.
Christoph Adam von Richter
thumb|Richteri suguvõsa vapp. Christoph Adam von Richter (vene keeles Кристоф Адам (Христофор Адамович) фон Рихтер) (27. mai 1751 – 3. jaanuar 1815 Riia) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.
Elulugu
Ta oli Sidgunda mõisniku Liivimaa rüütelkonna sekretäri ja õuekohtu assessori Christoph von Richteri (1713–1762) ja tema abikaasa Hedwig Beata von Richteri (1730–1810) poeg. 1771. aastal immatrikuleeriti ta Göttingeni ülikooli, kus õppis õigusteadust. 1774. aasta paiku sai temast Liivimaa rüütelkonna sekretär, kellena oli tegev 1786. aastani. Selles ametis oli ta 1779. ja 1785. aastal rüütelkonna esindaja Peterburis. 1784−1786 oli ta Liivimaa ökonoomiadirektor. 1787. aastal oli ta Tallinna südametunnistuskohtu aadlikust assessor. Riiginõunikuks tõusnuna oli ta 6. jaanuarist kuni 12. septembrini 1797 Liivimaa viitsekuberner ja seejärel kuni 29. augustini 1808 Liivimaa tsiviilkuberner. 1799. aastal sai tõeliseks riiginõunikuks ja 1808. aastal nimetati senaatoriks. Lõpetas karjääri salanõuniku auastmes. Teda autasustati Püha Anna I klassi ordeniga. 1802. aastal oli ta üks Liivimaa Maakrediidiseltsi asutajatest. 1792. aastal valiti Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks, olles üks asutajaliikmetest.
Perekond
Ta abiellus 1777. aastal vabapreili Margaretha Dorothea von Budbergiga (1759–1809), kes oli vabahärra Liivimaa maamarssali Leonhard Johann von Budbergi (1727–1796) ja Margaretha Dorothea von Trautvetteri tütar (1715–1786) Abielust sündisid:
Tema emapoolne vanaisa Christoph Adam von Richter (1694–1758) oli Eestimaa maanõunik ja Uuemõisa mõisnik Haapsalu juures, ning isapoolne vanaisa Otto Christoph von Richter (1678–1729), Liivimaa poliitik ja maamarssal 1717–1721.
Mõisavaldused
Richterile kuulus märkimisväärne maavaldus. Oma isalt päris ta sugukonnamõisa Sidgunda (Siggund), mis kuulus perekonnale aastatel 1598−1920. Lisaks sellele jättis isa talle veel Šķiliņi ja Elmji (Adamshof) mõisad. Lisaks pärandile laiendas Richter neid maavaldusi veelgi. 1780. aastal kuulus talle Iļķēni (Hilchensfähr) mõis. 1795. aastal pantis ta kompleksi, mille koosseisu kuulusid Cesvaine (Schloß Sesswegen), Aizkuja (Aiskuje), Bučauska (Butzkowsky), Kraukļi (Gravendahl), Birzi (Modohn) ja Lode (Lohdenhof) mõisad; aastal 1806 kirjutati need tema pärusvalduseks.
Panatenaiad
Panatenaiad (kreeka keeles 'üleateenaline') olid antiikaja Ateena tähtsaimad pidustused.
Kõigepealt toimus öine eelpidustus: tõrvikurongkäik ning muusika- ja tantsuettekanded. Panatenaiade haripunkt oli suur rongkäik Erechtheionis asuva Athena kuju juurde. Sinna viidi ohvriloomi ja Ateena tütarlaste kootud hinnaline rüü (rongkäiku on kujutatud Parthenoni friisil). Pärast toimusid ohvritalitused, muusika- ja spordivõistlused. Võitjad said autasuks õlipuuokstest pärja ja õliga täidetud hinnalise amfora.
Panatenaiade auhinnaamforad olid eritüüpi kitsa kaelaga stereotüüpse mustafiguurilise maalinguga amforad. Vanim säilinud selline amfora, Burgose vaas, pärineb aastast 566 või 562 e.m.a. Dateerimise seisukohast on eriti väärtuslikud arhontide nimedega amforad (373–312 e.m.a.).
Näduvere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Torma valda.
Karr (lõige)
thumb|Karr [[Karula rahvuspark|Karula rahvuspargis paikneva männi tüvel.]] Karr on puutüve pinnale vaigutamiseks tehtud sisselõige.
Näduvere
Küla läbib Ulvi–Lilastvere–Torma tee ja külas lõpeb Näduvere–Sadala tee.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas elanikke 31, neist eestlasi 29 (93,5%).
5. veebruar
5. veebruar on Gregoriuse kalendri 36. päev. Juliuse kalendri järgi 23. jaanuar (1901–2099).
KOffice
KOffice on vabatarkvaraline kontoritarkvarapakett, mis sisaldab tekstitöötlus-, tabelarvutus-, esitlus-, andmebaasi-, diagrammi-, vektorgraafika-, rastergraafika-, projektihaldus- ja muid rakendusi.
KOffice kasutab vaikeformaadina failide salvestamisel standardset ISO/IEC 26300 ODF failivormingut. KOffice'il on Linuxi, Mac OS X-i ja alates versioonist 2 ka Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemi tugi.
Parlamentaarne vabariik
400px|pisi|Valitsussüsteemide kaart
Parlamentaarne vabariik on parlamentarismi vorm, kus riigipeaks on president või riigipea puudub. Riigipeal on parlamentaarses vabariigis tavaliselt vaid esindusfunktsioon.
Vaata ka
Parlamentarisches Regierungssystem
1. sajand
Kümnendid ja aastad
"0. aasta"
0. aastad: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9
Vabamatsi
Vabamatsi on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
1. sajand
Kümnendid ja aastad
10. aastad: 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19
Neeme Mudila Lasteaed
thumb|Neeme Mudila Lasteaed, suvi 2009 Neeme Mudila Lasteaed on lasteaed Harju maakonnas Jõelähtme vallas Neeme külas. Lasteaed asub umbes 40 km kaugusel Tallinnast. Lasteaed asub Männimäe teel.
Hüperruum
"Hüperruum" on sõna, mida kasutatakse mitmes tähenduses.
Neeme Mudila Lasteaed
Lasteaias on kolm liitrühma lastele vanuses 1,5 kuni seitse aastat. Lasteaed on avatud kõikidel tööpäevadel kella seitsmest hommikul kuni seitsmeni õhtul.
Vabamatsi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
1. sajand
Kümnendid ja aastad
20. aastad: 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29
Vabamatsi
Külast voolab läbi Pale jõgi.
Neeme Mudila Lasteaed
Lasteaia teeninduspiirkonda kuuluvad Neeme, Ihasalu, Jõesuu ning Jägala-Joa küla.
Neeme Mudila direktor on Pille Trumm.
1. sajand
Kümnendid ja aastad
30. aastad: 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39
40. aastad: 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49
50. aastad: 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59
70. aastad: 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79
80. aastad: 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89
90. aastad: 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99
Teine maailmasõda
Jaapani Keisririik alustas sõda Hiina Vabariigiga juba 1937. aastal, eesmärgiga saavutada ülemvõim kogu Aasia ja Vaikse ookeani üle, kuid Teise maailmasõja algusdaatumiks peetakse üldiselt 1. septembrit 1939, mil Saksamaa alustas sissetungi Poolasse ning Suurbritannia ja Prantsusmaa kuulutasid seepeale Saksamaale sõja. Aastatel 1939–1941 allutas Saksamaa lepingute ja sõjaliste kampaaniatega oma võimule enamiku Mandri-Euroopast, ning moodustas Itaalia ja Jaapaniga teljeriikideks nimetatava sõjalise liidu. 1939. aasta augustis sõlmitud Molotovi-Ribbentropi paktiga jagasid Saksamaa ja Nõukogude Liit omavahel ära Poola, Soome, Rumeenia ja Balti riigid. Sõda jätkus peamiselt Euroopa teljeriikide ning Suurbritannia ja Briti Rahvaste Ühenduse vahel. Sellesse perioodi kuulusid sõjalised kampaaniad Põhja- ja Ida-Aafrikas, Britannia lahing, Londoni pommitamine, Balkani kampaania ja pikk Atlandi lahing. 22. juunil 1941 alustasid teljeriigid sissetungi Nõukogude Liitu, luues sellega ajaloo suurima maismaa-sõjatandri, kus takerdunud teljeriikide väeüksused kurnamissõjas raskeid kaotusi kandsid. Esimese 20 päevaga hõivasid sakslased ligikaudu 450 000 ruutkilomeetrit. Kohaliku aja järgi 8. detsembril 1941 pärast südaööd ründas Jaapan Suurbritannia kolooniat Malaial ning 90 minutit hiljem – kohaliku aja järgi 7. detsembril Ameerika Ühendriikide Pearl Harbori mereväebaasi ja vallutas kiiresti enamiku Vaikse ookeani lääneosast.
Zaporižžja
Zaporižžja (varem eesti keeles venepäraselt Zaporožje) on linn Ukrainas, Zaporižžja oblasti keskus. Asub Dnepri (Dnipro) jõe ääres. Tegemist on Lõuna-Ukraina ühe suurima tööstus- ja kultuurikeskusega. Zaporižžja on Ukraina üks suuremaid linnu, olles elanike arvult kuues ja pindalalt viies linn. Linn on jagatud seitsmeks linnaosaks: Oleksandrivskõi, Zavodskõi, Komunarskõi, Dniprovskõi, Voznessenivskõi, Hortõtskõi, Ševtšenkivskõi. Linna visiitkaardiks on linna peatänav – Sobornõi avenüü, mis on 10,8 km pikk ja läbib nelja linnaosa.
Teine maailmasõda
Teljeriikide üldpealetung peatati 1942. aastal, kui Jaapan kaotas kriitilise tähtsusega Midway lahingu, Saksamaa ja Itaalia alistati lääneliitlaste poolt kõigepealt Põhja-Aafrikas, ning seejärel otsustavalt Nõukogude Liidu poolt Stalingradis. 1943. aastal, pärast mitmeid järjestikuseid Saksa vägede kaotusi idarindel, Itaalia sõjast väljalöönud liitlasvägede sissetungi Sitsiiliasse ja Itaaliasse, ning liitlaste olulisi võite Jaapani vastu Vaiksel ookeanil, kaotasid teljeriigid strateegilise initsiatiivi ja asusid kõigil rinnetel taanduma. 1944. aastal tungisid lääneliitlased Normandia dessandiga sakslaste poolt okupeeritud Prantsusmaale ja Nõukogude Liit vallutas tagasi kõik varem kaotatud alad, tungides seejärel edasi Saksamaa enda territooriumile. 1944. ja 1945. aastal tabasid jaapanlasi Mandri-Aasias, täpsemalt Lõuna-Hiinas ja Birmas, mitmed sõjalised tagasilöögid ja Vaiksel ookeanil nõrgestasid liitlased järjest enam Jaapani Keiserlikku Mereväge, hõivates lisaks jaapanlastelt sealsed olulised saared.
Zaporižžja
Ajalugu
Asula rajati 1770. aastal, linnaõigused sai 1806. aastal. 1921. aastani oli linna nimi ukraina keeles Oleksandrivsk, vene keeles Aleksandrovsk. 1932. aastal valmis hüdroelektrijaam (DniproGES), mis oli tollal Euroopa suurim.
Teine maailmasõda
Sõda Euroopas lõppes Nõukogude Liidu ja lääneliitlaste sissetungiga Saksamaale, millele järgnes Berliini vallutamine Nõukogude Liidu vägede poolt, Adolf Hitleri enesetapp ja Saksamaa tingimusteta kapituleerumine 8. mail 1945. Potsdami deklaratsiooni ja Jaapani alistumisest keeldumise järel heitsid Ameerika Ühendriigid aatomipommid Jaapani linnadele Hiroshimale (6. augustil) ja Nagasakile (9. augustil). Seoses järjest tõenäolisemaks muutuva liitlasvägede sissetungiga Jaapani saarestikku, uute jaapanivastaste aatomipommirünnakute riskiga ja Nõukogude Liidu sissetungiga Mandžuuriasse, teatas Jaapan 15. augustil kapituleerumisest ja allkirjastas kapitulatsiooniakti 2. septembril 1945. Sellega lõppes sõda Aasias ja Vaiksel ookeanil, kindlustades liitlasvägedele täieliku võidu.
Zaporižžja
Ajalugu
1870. aastal rajati linna raudtee.
Teine maailmasõda
Teine maailmasõda muutis maailma poliitilist ja sotsiaalset struktuuri. Tulevaste konfliktide ärahoidmiseks ja rahvusvahelise koostöö edendamiseks loodi Ühinenud Rahvaste Organisatsioon (ÜRO). Sõja võitnud suurvõimud – Ameerika Ühendriigid, Hiina, Nõukogude Liit, Prantsusmaa ja Suurbritannia said ÜRO Julgeolekunõukogu alalisteks liikmeteks. Nõukogude Liidust ja Ameerika Ühendriikidest kujunesid konkureerivad supervõimud, kelle vahel kulges järgnevalt 46 aastat kestnud külm sõda. Sõja lõppedes hoogu kogunud Aafrika ja Aasia dekoloniseerimine vähendas omakorda Lääne-Euroopa riikide mõjuvõimu.
Zaporižžja
Ajalugu
2010. aasta mais avati linnas Stalini büst. Sama aasta 31. detsembril lasti monument õhku ning see purunes täielikult.
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja alguse ja lõpu kuupäevad
Üldiselt loetakse teise maailmasõja alguskuupäevaks 1. septembrit 1939, mil Saksamaa tungis kallale Poolale. Samas võidakse maailmasõja alguseks lugeda ka vahejuhtumit Marco Polo sillal 7. juulil 1937, mis tõi kaasa teise Hiina-Jaapani sõja või isegi 3. oktoobrit 1935, mil algas Itaalia invasioon Abessiinias. Loobudes Euroopa-kesksest maailma mõistest, on maailmasõja alguseks hakatud pidama ka Mandžuuria kriisi ehk Mukdeni vahejuhtumit 1931. aasta septembris, millega algasid Jaapani Hiinasse tungimise vahejuhtumid ja nendest tulenevalt ka 1932. aastal alanud NSV Liidu – Jaapani piirisõjad (Niall Ferguson; Normann Davies).
Zaporižžja
Ajalugu
2014. aasta 7. novembril üritati tõmmata trossidega maha 1977. aastal püstitatud 6 meetri kõrgust hallist graniidist Feliks Dzeržinski monumenti.
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja alguse ja lõpu kuupäevad
Niisamuti on erinevaid tõlgendusi sõja lõpu kuupäeva osas. Selleks võidakse lugeda nii Jaapani kapituleerumist 2. septembril 1945 kui ka relvarahu päeva 14. augustil 1945. Euroopa jaoks lõppes sõda 7. (Saksamaa kapitulatsioon Reimsis), 8. (kapituleerumine Berliinis) või 9. mail (Berliini kapitulatsioon Moskva aja järgi) 1945. Rahuleping Jaapaniga sõlmiti alles 8. septembril 1951 San Franciscos ning NSV Liidu ja Jaapani vahelise sõja lõpetas alles ühisdeklaratsioon 19. oktoobril 1956. Saksamaa jaoks aga lõpetas sõja alles 12. septembril 1990 Moskvas sõlmitud 2+4 leping, mis lubas Saksamaal taasühineda. Niall Ferguson toob maailmasõja lahingutegevuste lõpuna välja Korea sõja lõpu 1954. aastal.
Zaporižžja
Ajalugu
2016. aasta märtsis võeti maha 40 tonni kaalunud Vladimir Lenini monument.
Teine maailmasõda
Põhjused
On vaidlusi selle kohta, kas teist maailmasõda pidada esimese jätkuks või mitte, aga sõja algatajate Nõukogude Liidu ja Saksamaa olukorda ning sealseid hoiakuid mõjutas see kindlasti määravalt. Enamik keisririigile järgnenud Weimari vabariigi ajast (1919–1933) olid Saksamaal majandusliku kriisi aastad, hõlmates hüperinflatsiooni 1920. aastate algul ja 1929. aastal Ameerika Ühendriikide börsikrahhist alguse saanud ülemaailmse suure majanduskriisi.
Zaporižžja
Venemaa 2022. aasta sissetung Ukrainasse
16. märtsil 2022 pommitas Venemaa Ukrainasse sissetungi raames, mis algas 24. veebruaril 2022, linna esmakordselt. Kuna Zaporižžja on alates sissetungi algusest okupeeritud Lõuna-Ukraina aladele, sealhulgas ka Mariupoli linnale, lähim ukrainlaste kontrolli all olev suurlinn, siis on linna jõudnud suur osa okupeeritud aladelt põgenenud inimestest. Linna umbes 700 000 elanikust on umbes 500 000 jäänud linna ka sõjategevuse ajaks. Linna ümbritseb kolm kaitseliini.
Teine maailmasõda
Põhjused
Saksamaal olid kõik poliitilised parteid seisukohal, mille järgi tuli Versailles's sätestatud piire muuta. Levinud oli n-ö nuga selga teooria, mille kohaselt Saksamaa kaotas sõja just nimelt kodurindel – reeturite tõttu. Keisririik oli veel täies relvis ning vaenlase territooriumil. Seetõttu kannatas sotsiaaldemokraatide väljakuulutatud Weimari vabariigi legitiimsus, kuigi vaherahulepingule 1918. aasta novembris olid alla kirjutanud sõjaväelased. Esimese maailmasõja lõpuks oli Saksamaal blokaadi tõttu toiduainete puudus, erinevalt tema vastastest. Blokaadi tõttu hukkus umbes 524 000 tsiviilisikut, mis jättis kibeda jälje rahva mällu. Sellest õppust võttes, püüdles Hitleri valitsus autarkia saavutamise poole, et kõigest imporditavast sõltuvust vähendada.
Natsionaalsotsialistliku partei (NSDAP) populaarsuse ja valimisvõidud tagas selle loosungite radikaalsus, erinevalt teiste parteide ettevaatlikkusest, ning uudsus, ehkki 1933. aasta valimistel hääli juba kaotati. Reparatsiooni osas olid Suurbritannia ja Prantsusmaa 1930. aastatel valmis järele andma Hitleri nõuetele ja nende osas läbi rääkima. Reparatsiooni teemal lasti majanduskriisi alates vaikselt unustusse vajuda. NSDAP populaarsust suurendas asjaolu, et Saksamaa võidud (Saarimaa ja Sudeedimaa liidendamine, anšluss) saavutati just rahumeelsel teel. pisi|Meeleavaldus Versailles' diktaadi vastu [[Riigipäevahoone|Reichstagi ees Berliinis]] Suurbritannia ei tahtnud sõda. Briti maavägi oli jäetud vaeslapse seisusse, kuigi oldi investeeritud sõjalaevastikku ning lennuväkke (strateegilise pommitamise kontseptsioon ja hävitajad Spitfire). Sõda tuli samuti vältida, kuna sõjaaegse esimese peaministri Chamberlaini arvates pidi tulevane sõda igal juhul taandama Suurbritannia teisejärguliseks võimuks. Chamberlain oli veendunud, et Hitler on 'mees, kellega saab asju ajada'.
Teise maailmasõja eel ei olnud Prantsusmaa valmis midagi ette võtma ilma Suurbritanniata. Sellisele olukorrale võis kaasa aidata Prantsusmaa ebastabiilne sisepoliitiline olukord 1930. aastatel.
Kollektiivse julgeoleku organisatsioon Rahvasteliit, mis sõltus selle liikmete tahtest teiste kaitseks jõudu kasutada, ei osutunud elujõuliseks Ameerika Ühendriikide kõrvalejäämise tõttu. Ühendriikide Kongress ei ratifitseerinud lepingut, mis oleks taganud riigi osalemise Rahvasteliidus. Juba Etioopia ja Mandžuuria kriisi ajal ilmnes Rahvasteliidu nõrkus. 1933. aastal astusid sealt desarmeerimisalaste läbirääkimiste nurjumise ettekäändel välja Saksamaa ning samuti Jaapan. NSV Liit heideti välja sõja alustamise pärast Soome vastu 30. novembril 1939, vastavalt Molotovi-Ribbentropi paktile. Vastavalt leninlikule kontseptsioonile pidid kapitalistid tulevases sõjas iseennast hävitama. Teise maailmasõja eelprooviks peetakse mõnikord Hispaania kodusõda 1936–1939, mille võitis kindral Franco juhtimisel konservatiivne-natsionalistlik leer.
Briti ajaloolane Liddel Hart kirjutas 3. septembril 1949 ajalehes Picture Post: "Hitler tahtis kõike muud, kuid mitte ainult maailmasõda... Pärast sõja lõppu langesid tähtsamad Saksa arhiivid meie kätte ja meil on võimalik saada selget ettekujutust sellest, kui erakordselt suurt hirmu tunti Saksamaa juhtivates ringkondades sõja ees ... Inglismaa suhtumise ootamatu, täieliku muutumisega muutus ka sõda vältimatuks."
Erinevalt Sudeedimaa liitmisest Saksamaaga Müncheni lepingu (1938) kohaselt, millele võis tahtmise korral kleepida peale teatud legitiimsuse sildi (rahvuslik enesemääramine), oli Tšehhi alade liitmine 1939. aasta märtsis Suur-Saksamaaga puhas agressioon ning nii seda Suurbritannias ka nähti. Saksamaa liitis Tšehhi alad, tuues ettekäändeks sealse sisemise ebastabiilsuse. Iseseisvuse väljakuulutanud Slovakkia jäi Jozef Tiso juhtimisel sisuliselt Saksa protektoraadi staatusse kuni 1945. aastani.
Suurbritannia välispoliitikas toimus ootamatu kannapööre, seni ka rahva seas populaarsest 'appeasement'ist loobuti – anti garantiid Poolale ja alustati läbirääkimisi NSV Liiduga. Kuigi Chamberlain ei näinud, et senist välispoliitilist kurssi oleks vaja muuta pärast Tšehhoslovakkia likvideerimist, oli ta sellest ilmselt siiski häiritud. Kuid miks otsustas Suurbritannia kindlustada riikide iseseisvused, mille kaitsmiseks tal vahedid täielikult puudusid ning mida saanuks vaid Venemaa abiga Saksamaa vastu kaitsta? Tähtsamat rolli selles välispoliitika pöördes mängisid Rumeenia minister Viorel Tilea ning ajakirjanik Ian Goodhope Colvin.
Kommunistlik Nõukogude Liit
pisi|[[Jossif Stalin|Stalin ja Hruštšov, 1936]] ÜK(b)P juhitud Nõukogude Liidu eesmärgiks oli peale Venemaal teostatud revolutsiooni maailma vallutamine ja sotsialistliku/kommunistliku maailmakorra kehtestamine. Lenin oli kirjutanud: "Ühes riigis võidu saavutanud sotsialism ei välista veel kõiki sõdu. Vastupidi, ta eeldab neid. Lenin oli juba 1914. aastal vastu võtnud programmi Euroopa Ühendriikide loomisest teise imperialistliku sõja tulemusel. Bresti rahu kommenteeris Kominterni esimees Grigori Zinovjev: Kui Venemaa sõlmib rahu, jääb see rahu ainult vaherahuks. Sotsialistlik revolutsioon võidab Venemaal vaid siis, kui teda ümbritsevad sotsialistlikud sõsarvabariigid. Rahu, mis on sõlmitud imperialistliku Saksamaaga, on ajutine. See annab aega hingetõmbeks, mille järel puhkeb jälle sõda!"
Tõeline valmistumine teiseks maailmasõjaks algas pärast Stalini ainuvõimu kindlustamist. 1927. aastal kuulutas Stalin, et teine imperialistlik sõda on täiesti vältimatu ja sama vältimatu on Nõukogude Liidu astumine sellesse sõtta. Kuid Stalin ei soovinud alustada ise sõda, nagu kinnitab tema lause: Me astume sõtta, kuid astume viimastena, et heita kaalukausile viht, mis suudab üles kaaluda kõik.
Stalin algatas industrialiseerimise, mille peaeesmärgiks oli sõjatööstuse viimine sellisele tasemele, mis suudaks käigus hoida tohutut armeed, mis on võimeline vallutama kogu Euroopa ja hiljem ka maailma. Kogu Nõukogude Liidu majandus töötas alates 30. aastate keskpaigast sõjatööstuse võimsuse suurendamise heaks.
Kui 1923. aastal oli Punaarmees 550 000 meest, siis 19. augustil 1939 oli neid 2 miljonit ja 21. juunil 1940 6 miljonit. 1941. aastal oli Nõukogude Liit ainus riik, kes tootis rasketanke. 1940. aasta juunist 1941. aasta juunini formeeris Nõukogude Liit 61 uut tankidiviisi, igaühes 375 tanki. Võrdluseks astus Saksamaa 1939. aasta septembris sõtta vaid 6 tankidiviisiga.
1939. aasta septembrist 1941. aasta juunini formeeris Nõukogude Liit 295 uut laskurdiviisi. 1940. aastast 1941. aasta juunini moodustati Nõukogude Liidus 79 uut lennuväediviisi, 30 uut motoriseeritud diviisi ja 756 suurtükipolku.
19. augustil 1939 Poliitbüroo salajasel istungil võeti vastu sisuline otsus Euroopa vabastamisest. Juhinduti põhimõttest: tõmmata Euroopa sõtta, jäädes ise neutraalseks, seejärel aga, kui vastased on verest tühjaks jooksnud, paisata lahingusse kogu Punaarmee võimsus. Stalin oli seda ideed kandnud 1927. aastast, tänu oma võimutäiuse kasvule intensiivsemalt aga 1934. aastast.
Pärast 19. augustit 1939 teatas Stalin diplomaatiliste kanalite kaudu Hitlerile, et kui viimane tungib Poolasse, ei jää Nõukogude Liit mitte ainult neutraalseks, vaid ka abistab Saksamaad. Diplomaatilises kitsikuses viibiv Hitler neelaski konksu alla. Saksa Riigi välisminister Joachim von Ribbentrop tuli Moskvasse ja 23. augustil kirjutas ta koos NSV Liidu välisasjade rahvakomissari Vjatšeslav Molotoviga alla Mittekallaletungilepingule Saksamaa ja Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu vahel, millega jagati kogu Vahe-Euroopa.
Ameerika Ühendriigid
Juba 1938. aastal nägi Ameerika Ühendriikide president Franklin Delano Roosevelt ette suurendada sõjalennukite aastatoodangut 10 000-lt 20 000-le ja mais 1940 kuni 50 000-le. Ühendriigid ei sõdinud tollal, kuid valmistusid sõjaks.
Suur-Saksamaa loomine
Hitleri eesmärgiks oli Suur-Saksamaa loomine ning sellega tegi ta algust 1938, okupeerides Austria Liitriigi. Austerlased vastupanu ei osutanud ning riigist sai Saksamaa osa (Austria liitumist nimetatakse ka "anšlussiks" (saksa Anschluss – 'liitmine'). Hitleri positsioon tugevnes, teda toetas Itaalia, Suurbritannia lootis järeleandmisega sakslaste indu jahutada ning Prantsusmaa ei julgenud üksinda sõtta astuda. Kuna austerlaste hulgas oli tollal märkimisväärne hulk Saksa-meelseid, ei paistnud ühendamine vägivaldsena.
Müncheni kokkulepe (1938)
1938 nõudis Hitler Tšehhoslovakkialt sakslastega asustatud alade loovutamist; selle tõttu muutus olukord väga teravaks – Tšehhoslovakkia, Prantsusmaa, Suurbritannia ja Saksamaa hakkasid valmistuma sõjaks.
Lahenduse leidis Suurbritannia peaminister Neville Chamberlain, kes pakkus välja kokkuleppe, mis takistas kogu Tšehhoslovakkia minekut Saksamaa võimu alla. 29. septembril 1938 sõlmitigi Suurbritannia, Prantsusmaa, Saksamaa ning Itaalia vahel Müncheni kokkulepe, millega Saksamaa sai loa okupeerida Sudeedimaa. Ungarlastega asustatud alad anti Ungarile. 1. oktoobril 1938 hõivas Poola Tšehhoslovakkia põhjaosas asuva Dečini. Poolale ei pannud keegi seda pahaks.
1939 vallutasid sakslased terve Tšehhoslovakkia, väites, et riik on lagunemas; Tšehhimaa kuulutati Saksa riigi kaitse ja kontrolli all olevaks, Slovakkias aga moodustati Saksamaast sõltuv vasallriik. Suurbritannia ega Prantsusmaa ei teinud midagi ning kokkulepe osutus Tšehhoslovakkia reetmiseks, sellal kui Hitler esines "rahukaitsjana" ning saavutas Saksamaa eesmärgid sõjalise jõuta. Sama aasta kevadel nõudis Saksamaa aga Poolalt Gdański (Danzigi) ning Leedult Klaipėda (Memeli) loovutamist, mis olid mõlemad enamjaolt saksakeelse asustusega. Euroopat ootas ees uus sõda.
Saksamaa – oht Poolale
Pärast Tšehhoslovakkiat mõisteti, et järeleandmised ei rahusta Saksamaad ning sellest poliitikast loobuti; Poolale lubati Suurbritannia ja Prantsusmaa poolt osutada igakülgset abi Saksamaa rünnaku korral. Sakslased üritasid aga Poolalt saada mitte ainult Gdański, vaid ka neid piirkondi, kus elasid sakslased. Olukorra muutis keeruliseks ka Nõukogude Liidu surve Poolale. Jossif Stalin lubas Poolale kaitset, nõudes vastutasuks luba viia Punaarmee Poola aladele. Poolakad ei tahtnud aga kummalegi alluda, vaid säilitada iseseisvust ning tänu Saksamaa ja Nõukogude Liidu vaenutsemisele oli see ka võimalik. Kuid kõik muutus ootamatult. 30. augustil 1939 tegi Adolf Hitler Poolale viimase pakkumise, korraldada "Poola koridoris" järgmise 24 kuu jooksul rahvusvahelise kontrolli all rahvahääletus. Poola ei vastanud sellele ja kuulutas välja üldmobilisatsiooni. Nii muutus sõda möödapääsmatuks.
Molotovi-Ribbentropi pakt
pisi|Molotovi-Ribbentropi pakti allakirjutamine 1939 hakkasid kahe suurriigi omavahelised suhted ootamatult soojenema ning 23. augustil 1939 kirjutasid kahe riigi välisministrid Vjatšeslav Molotov ja Joachim von Ribbentrop Moskvas alla mittekallaletungilepingule, mida tuntakse Molotovi-Ribbentropi pakti nime all. Sellega kohustusid nad säilitama erapooletuse, kui teine lepingupool mõne kolmanda riigiga sõtta astub. Lepingul oli ka salajane protokoll, millega NSV Liidu mõjusfääri oleks pidanud minema Soome, Eesti, Läti, Poola idaosa (Lääne-Ukraina ja Lääne-Valgevene) ning Rumeeniale kuulunud Bessaraabia ja Põhja-Bukoviina. Saksamaale pidid jääma Poola lääneosa ja Leedu.
Paktiga olid loodud eeldused uue maailmasõja puhkemiseks.
Hitler ja Stalin võisid teineteist segamata vallutusi jätkata, kuid see ei tähendanud Saksamaa ja Nõukogude Liidu sõprust, kuna vastuolud kahe ideoloogia vahel säilisid.
Kallaletung Poolale
17. septembril tungis Poolale kallale ida poolt ka Punaarmee, kes vallutas riigi idaosa. Septembri lõpuks andsid poolakad alla. Lääne-Ukraina 8 piirkonda: Rivne oblast, Ivano-Frankivski oblast, Lvivi oblast, Volõõnia oblast, Tšernivtsi oblast, Ternopili oblast, Taga-Karpaatia ja Žitomõri oblast, mis olid läinud Poola riigi koosseisu pärast 1920. aasta sõda Nõukogude Venemaaga, liideti Ukraina NSV ja Valgevene NSV koosseisus NSV liitu. 28. septembril 1939 sõlmiti NSV Liidu ja Saksamaa vahel sõprusleping, millega Poola, kui riik kaotati, alad jagati kahe riigi vahel ning Leedu läks MRP lisaprotokolli muutmisega NSV Liidu mõjusfääri.
Kallaletung Soomele
thumb|Talvesõda aastatel 1939–1940 23. augustil 1939 sõlmiti Moskvas NSV Liidu välisasjade rahvakomissari Vjatšeslav Molotov ja Saksa Riigi välisminister Joachim von Ribbentropi allkirjastatud Molotovi-Ribbentropi pakt, mille salalepingu kohaselt kuulusid kahe suurriigi vahel jaotatud Euroopa väikeriigid NSV Liidu ja Saksamaa mõjupiirkonda. Saksamaa kohustus mitte sekkuma NSV Liidu elluviidavasse poliitikasse. Soome Vabariik kuulus Molotovi-Ribbentropi pakti salajase lisaprotokolli alusel Nõukogude huvisfääri.
Zaporižžja
Venemaa 2022. aasta sissetung Ukrainasse
Seisuga 14. oktoober 2022 on ukrainlastel õnnestunud sissetungi raames rindejoont linnale mitte lähemale lasta kui 30 kilomeetri kaugusele. Rindejoon on olnud linnale lähimal lõunas Kamjanske asula lähedal.
2023. aasta aprilli alguse seisuga on linnas alates sissetungi algusest hävinud 11 ja kahjustada saanud 533 kortermaja. Lisaks on venelased hävitanud 14 ja kahjustanud 542 hoonet, mis ei olnud kortermajad.
Teine maailmasõda
Kallaletung Soomele
Talvesõda kestis 105 päeva ja lõppes 13. märtsil 1940 Moskva rahulepinguga. Rahu kestis kuni 25. juunini 1941. Soomel õnnestus küll säilitada iseseisvus, kuid ta pidi vastavalt 12. märtsil 1940 allkirjastatud rahulepingule loobuma maa-aladest Karjala kannasel, Laadoga Karjalas ja Viena Karjalas, kokku umbes 13% kogu Soome territooriumist. , Mannerheimi liin
Zaporižžja
Rahvastik
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zaporižžja elanikest ukrainlasi 70,28%, venelasi 25,39%, valgevenelasi 0,67%, bulgaarlasi 0,44% ja juute 0,42%. Linnas suheldakse enamasti vene keeles, millel on regionaalkeele staatus.
Teine maailmasõda
Norra ja Taani vallutamine
Saksamaa alustas 9. aprillil 1940 kindral Nikolaus von Falenhorsti juhtimisel 2 diviisi jõududega operatsiooni "Weserübung" Norra ja Taani vallutamiseks. Taani alistus mõne tunniga.
Zaporižžja
Transport
Zaporižžja on maanteede ja raudteede sõlmpunkt Lõuna-Ukrainas ning sadam Dnepri jõel. Linnas on kaks raudteejaama. Linna vasak ja parem kallas on ühendatud Dnepri hüdroelektrijaama tammi ja Hortytsia saart ületavate sildadega. Reisijate linnadevahelist bussivedu teostavad kolm bussijaama ja üks bussiterminal. Linna kirdeosas asub Zaporižži rahvusvaheline lennujaam. Linna territooriumi läbivad olulisemad maanteed:
Teine maailmasõda
Norra ja Taani vallutamine
9. aprillil 1940 maabusid Norras Wehrmachti väeosad, Norrasse tungis 100 000-meheline väekontingent, millele osutas vastupanu Norra armee 6 jalaväediviisi. lahingud Norras kestsid 10. juunini ning Norra kuningas ja valitsus jätkasid võitlust Saksamaa vastu eksiilis Suurbritannias. , Norra vallutamine 1940. aastal, Saksa okupatsioon Taanis, Saksa okupatsioon Norras
Zaporižžja
Majandus
Zaporižžja on rasketööstuse keskus, seal on hüdroelektrijaam ja linnast edelas Enerhodaris asub Zaporižžja tuumaelektrijaam. Zaporižžja autotehases toodetakse lisaks ZAZi (Zaporožetsi) mudelitele ka Daewoo Lanost, Lada Samarat, Opel Astrat ning mõnda Dacia ja Mercedes-Benzi mudelit. Linnas toodetakse lennukimootoreid.
Uue-Kariste
Uue-Kariste on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
2000. a. rahvaloenduse andmeil elas külas 59 elanikku.
Külast voolab läbi Pale jõgi, millele on paisutatud Uue-Kariste järv.
Teine maailmasõda
Hollandi, Belgia ja Luksemburgi vallutamine
Väegrupp C kindralooberst Wilhelm Ritter von Leebi juhatusel pidi murdma läbi prantslaste Maginot’ kaitseliinist. 12.-13. mail ületasid sakslased Prantsuse-Briti liitlasvägede selja taga mitmes lõigus Maasi jõe, avades tee üle Lõuna-Belgias, Luksemburgis ja Prantsusmaa asuva Ardennide mäestiku liikunud tankigrupp von Kleisti tankidiviisidele, mis prantslaste kaitse läbi murdsid ning nende tagalasse tungisid. Soomusüksuste edasitungi toetas lennuvägi. Hollandi valitsus alistus 14. mail, kuid Hollandi kuninganna Wilhelmina moodustas Suurbritannias eksiilvalitsuse ning Hollandi kolooniad jätkasid vastupanu. Antwerpen Belgias vallutati Saksa vägede poolt 18. mail, Belgia vastupanu kestis vaid kolm nädalat. Belgia alistus 28. mail. Hollandist sai aga Saksamaa võimu all olev Reichskomissariat Niederlanden.
Prantsusmaa vallutamine
200px|pisi|left|[[Maginot' liin]] Kuna Prantsusmaa väejuhatus uskus, et sakslased kasutavad Maginot' liinist möödumiseks sama taktikat, mida esimeses maailmasõjas, ja grupeeris oma paremad väeüksused Belgia piiri äärde. Madalmaadega oli enne sõlmitud kokkulepe, mille kohaselt Prantsusmaa väed sisenevad Saksamaa rünnaku korral Hollandi ja Belgia territooriumile, et ühiselt pealetung seisma panna. Selle tulemusena jäid sakslaste pealöögi suunale vaid teisejärgulised Prantsuse väeosad.
16. mail 1940 alustasid Väegrupp A ja Väegrupp B liikumist Prantsusmaale ning 20. mail jõudsid Saksa esimesed väeüksused Noyelles'i juures mereni, lõigates sellega ära Belgias ja Põhja-Prantsusmaal opereerivad liitlasväed. Prantsuse armees oli kolm armeegruppi, kus oli kokku 9 armeed ja kuhu kuulus 74 diviisi, neist 47 jalaväediviisi, 7 Põhja-Aafrika diviisi, 5 koloniaalvägede diviisi, 6 motoriseeritud jalaväediviisi, 3 kerget mehhaniseeritud diviisi, 3 tankidiviisi ning 5 ratsaväediviisi. Lisaks olid kohal liitlased – 9 inglaste diviisi, 1 tšehhide ja 4 poolakate diviisi.
Tankigrupp Guderian koos motoriseeritud jalaväerügemendiga Großdeutchland murdis läbi prantslaste vägede rindest Sedani all ning jõudis 22. mail La Manche’i väina kallastele, kus 23. mail vägede edasiliikumine peatus. Britid algatasid 26. mail operatsiooni "Dynamo", mille käigus evakueeriti Dunkerque'ist ja selle randadelt 338 226 piiramisrõngasse jäänud Briti Rahvaste Ühenduse ja liitlasarmee sõdurit ning seejärel 10.–13. juunil evakueerimisoperatsiooni Cycle Le Havre'ist ja 15.–25. juunil evakueerimisoperatsioonis Ariel Lääne-Prantsusmaa rannikult.
5. juunil jätkasid Saksa väed pealetungi, väegrupi B üksused liikusid piki Atlandi ookeani kallast, kuni jõudsid 22. juunil Bordeaux' linnani. Väegrupi A üksused liikusid samal ajal läbi Prantsusmaa keskosa ning väegrupp C läbis Maginot’ liini. 10. juunil lahkus Prantsuse valitsus Pariisist, kuulutades selle avatud linnaks. Pariis langes 14. juunil Saksa vägede kätte. Prantsusmaa suutis invasioonile vastu panna 46 päeva. Itaalia kuulutas Prantsusmaale sõja 10. juunil. Prantsusmaa alistus 22. juunil 1940, sõlmides kokkuleppe Compiegne'i metsas, kohas, kus 1918 Saksamaa oli pidanud Antandile alistuma. pisi|left|Prantsusmaa pärast okupeerimist Prantsusmaa põhja-, lääne- ja idaosa mehitati Saksa sõjalise kontingendiga ja seal hakkas kehtima okupatsioonirežiim. Kaks kolmandikku riigist sattus Saksa okupatsioonitsooni, ülejäänud osas tegutses Saksa-sõbralik Philippe Pétaini Vichy Vabariigi valitsus, kus jäi nominaalselt kehtima Prantsuse Vabariigi võim. Charles de Gaulle rajas eksiilis Suurbritannias vastupanuliikumise Vaba Prantsusmaa.
Suurbritannia jäi mõneks ajaks ainsaks Saksamaa ja Itaalia vastu võitlejaks ning keeldus alistumast. Hitler valmistas Suurbritannia alistamiseks ette meredessanti koodnimega "Seelöwe", mis aga jäeti ära, kuna ei suudetud saavutada ülekaalu õhus Suurbritannia kohal (lahing Britannia pärast). Samal ajal toimusid lahingud Põhja-Aafrikas, kus Itaalia ja Saksa väed üritasid vallutada Briti asumaid. , Operatsioon Blitz, Läänerinne (Teine maailmasõda)
Põhja-Aafrika kampaania
, Itaalia kuningriik Teises maailmasõjas Aastal 1940 tungis Itaalia Liibüaga kolooniaga piirnevasse Egiptusse, kuid tõrjuti varsti Briti Rahvaste Ühenduse vägede poolt tagasi kaugele Liibüasse. Saksa armee saatis Itaalia armeele Liibüas täiendust, et kaitsta kolooniat brittide eest.
NSV Liidu laienemine
pisi|Ukraina NSV 1940. aastal pärast NSV Liidu poolt okupeeritud Poola alade (märgitud kollasega) liitmist Ukraina NSVga pisi|left|Valgevene NSV 1940. aastal pärast NSV Liidu poolt okupeeritud Poola alade (märgitud kollasega) liitmist Valgevenega NSV Liit jätkas samal ajal vastavalt Molotovi-Ribbentropi paktile NSV Liidu mõjusfääri liigitatud piirkondade hõivamist, 15.–28. juuni NSV Liit okupeeris Balti riigid ja Bessaraabia, kasutades selleks diplomaatilisi ja sõjalisi hirmutusvahendeid ning hõivas 1940. aasta juunis Eesti, Läti ja Leedu ning augustikuus 1940 annekteeris need riigid NSV Liidu koosseisu. 28. juunil 1940 okupeeris Punaarmee Rumeenia Bessaraabia ja Põhja-Bukoviina piirkonna ning need alad annekteeriti NSV Liidu koosseisu.
Hitler valmistas ette plaane kallaletungiks Nõukogude Liidule, tugevdades sidemeid Itaalia ja Jaapaniga ning 1940. aasta sügisel sõlmiti kolme riigi vahel nn Kolmikpakt, millega tõotati üksteist igati toetada.
Saksa-Itaalia Balkani kampaania
1940. aasta oktoobris tungis Itaalia kallale Kreekale, kuid kreeklaste ägeda vastupanu tõttu sattusid itaallased hätta, Kreeka armee surus jaanuariks 1941 Itaalia armee tagasi Albaaniasse ning appi kutsuti Saksamaa. 6. aprillil 1941 Saksa väed tungisid Bulgaaria kaudu Kreekasse, 27. aprillil vallutati pealinn Ateena ja riik okupeeriti 30. aprilliks. Kreeka jagati Itaalia, Saksa ja Bulgaaria okupatsioonitsoonide vahel. Kreetalt tõrjuti Briti väed välja mai lõpuks, kuid Malta jäi aga Briti võimude kätte. (28. oktoobrist 1940 kuni 6. aprillini 1941), Kreeka ajalugu Jugoslaavia Kuningriik oli otsustanud 25. märtsil 1941 liituda Saksa-Itaalia-Jaapani kolmikpaktiga, kuid nurjunud riigipöördekatse tulemusel Jugoslaavia kolmikpakti siiski ei ratifitseerinud. 6. aprillil 1941 alanud Saksa vägede rünnakuga Kreekale alustasid Saksamaa, Ungari, Rumeenia, Bulgaaria ja Itaalia väed ka Jugoslaavia alistamist. 12. aprillil 1941 langes pealinn Belgrad ning vastupanu murti aga 18. aprilliks. Jugoslaavia kuningriigi armee Horvaatia diviisid tõstsid Horvaatia iseseisvuse toetuseks mässu.
Osa Jugoslaaviast jagati Saksamaa, Itaalia, Ungari, Bulgaaria ja Rumeenia vahel, ülejäänud aladel loodi Iseseisev Horvaatia riik, Serbia aladel moodustati Saksamaa võimu all olev piirkond ja Montenegro aladel Itaaliast sõltuv Montenegro riik. Sloveenia ja Horvaatia toetasid Saksa vägesid Nõukogude Liidu vastases sõjas, Relva-SSiga ühines piisaval arvul Bosnia muslimeid, et võimaldada neist omaette SS-diviis moodustada. Serbia oli lõhenenud monarhistlike ja kommunistlike partisanigrupeeringute vahel, kes peamiselt võitlesid pigem teineteise kui Saksa ja Itaalia okupatsioonijõudude vastu.
Lootuses lõpetada sõda Saksamaa ja Suurbritannia vahel, lendas Hitleri asetäitja, Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei sekretär Rudolf Heß 1941. aastal eraviisilise rahumissiooniga salaja Suurbritanniasse, kuid R. Heß vangistati.
Saksamaa ründab NSV Liitu
pisi|Saksa vägede vastuvõtt Ukrainas Molotovi-Ribbentropi paktiga lubasid Saksamaa ja Nõukogude Liit teineteist mitte rünnata, kuid tegelikult ei kavatsenud kumbki pool seda sätet täita. Algul puudutas see eelkõige Nõukogude Liitu, kes plaanis oodata ära, mil Saksamaa ja Suurbritannia on omavahelistes lahingutes end nõrgestanud ja sekkuda Saksamaa vastu sõtta suure propagandakäraga "Euroopa vabastajana". Nõukogude Liit okupeeris 1940. aasta kevadsuvel aga Bukoviina, mis asus Rumeenias asuvatest Saksamaa naftavarudest vaid paarisaja kilomeetri kaugusel. Saksamaa aga tegi 1940. aastal lõpliku otsuse Nõukogude Liitu rünnata.
Purustades sõja esimeste nädalate jooksul tohutud Nõukogude väeüksused, langes saksa arhiivide andmetel esimestel sõjakuudel vangi 3,9–4,2 miljonit punaarmeelast. Punaarmee lihtsalt keeldus kommunismi nimel võitlemast. Enamik järele jäänud 1,2 miljonist sõdurist langes rindel. Komissarid hakkasid tõkendvägedega tapma kõiki Nõukogude soldateid, kes tõrkusid edasi tormamast. 1941. aasta lõpuks oli Punaarmee kaotanud kogu oma esimese ešeloni väed, mis olid hästi väljaõpetatud ja komplekteeritud parimate ohvitseridega.
Umbes samal ajal algasid Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia regulaarsed suuremahulised abisaadetised Nõukogude Liidule (nn lend-lease), mis andsid suure panuse Nõukogude sõjalise võimsuse tugevdamisele ning Nõukogude Liidu edasisele edule sõjas. Ameerika Ühendriikide abi Suurbritanniale oli alanud 11. märtsil 1941 ja seda programmi laiendati NSV Liidule 1. oktoobril 1941. aastal. Lääneliitlased varustasid NSV Liitu teise maailmasõja ajal strateegilise toorme, toiduainete (värviliste metallide – alumiiniumi ja vasega, raudteerelssidega, vedurite ja vagunitega, puuvilla, naftatoodete, aviobensiiniga rehvide, naha, jalatsitega sõjaväele, tekkidega, piiritusega, suhkru ja lihakonservidega) ja sõjavarustusega, lõhkeainetega (345 735 tonni) dünamiidiga (31 933 tonni) ja trotüüliga (123 150 tonni), sh tankide (12 700 tk): Matilda II, Mk III Valentine, Mk IV Valentine, Churchill, M4 Sherman; sõjalennukitega (22 150) sh Bell P-39 Airacobra, Bell P-63 Kingcobra, Curtiss P-40, Hawker Hurricane, Spitfire Mk. IX; pommituslennukitega: North American B-25 Mitchell, Douglas A-20 Havoc, transportlennukitega: Douglas C-47 Skytrain; džiipdega (51 503) Willys MB, Dodge WC-51, Ford GPW; mootorratastega, traktoritega; veoautodega (375 883) sh Studebaker US6, Chevrolet G 7117, Ford-Marmon-Herrigton HH6-COE4 nõukogude raketiheitjale BM-14 Katjuša, vintpüsside ja automaatkäsirelvadega (8218 + 131 633) jpm 11 000 000 000 dollari väärtuses.
Jaapan ründab Ameerika Ühendriike
pisi|[[Pearl Harbor USS Arizona on leekides]] Maailma tähelepanu oli koondunud Euroopale ning Jaapan kasutas seda ära, et kehtestada oma ülemvõim Ida-Aasias. 7. detsembril 1941 ründas Jaapan Hawaii saarestikus asuvat Pearl Harbori mereväebaasi. Sellega oli ameeriklastele kuulutatud sõda ning ka Saksamaa ja Itaalia teatasid oma vastuseisust Ameerika Ühendriikidele. Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia kuulutasid Jaapanile sõja 8. detsembril ja 11. detsembril kuulutasid Saksamaa ja Itaalia USA-le sõja. Ameeriklased kandsid sõjas raskeid kaotusi ning jaapanlased saavutasid Vaiksel ookeanil ülekaalu. Poole aastaga 1942. aastal suutsid nad hõivata kõik lääneliitlaste tähtsamad tugipunktid Kagu-Aasias ning Indohiina, Birma, Malaisia, Singapuri, Filipiinid ja Indoneesia. Kuid 3.–7. juunil toimunud Midway merelahingus ameeriklased purustasid jaapanlased, mis oli ka Vaikse ookeani sõja pöördepunkt.
Saksamaa-vastane koalitsioon
pisi|left|[[B-26 Alžeeria taevas]] Nõukogude Liit sattus Hitleri-vastasesse leeri, kui Saksamaa tungis kallale Nõukogude Liidule ning Briti peaminister Churchill hakkas Stalinis vaenlase asemel nägema liitlast. 1941. aasta juulis sõlmiti Nõukogude Liidu ja Suurbritannia vahel ühise sõjategevuse kokkulepe ning Ameerika Ühendriikide president Roosevelt pakkus Stalinile sõjavarustust.
Tihenes ka Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia vaheline koostöö ning 1941 augustis kirjutasid Roosevelt ja Churchill alla Atlandi hartale, milles sõnastati sõja eesmärgid ning sõjajärgne maailmakorraldus. Riigid teatasid, et ei otsi omakasu ning lubasid taastada kõigi sõjas sõltumatuse kaotanud riikide iseseisvuse.
1942. aasta alguses kirjutasid 26 Kolmikpaktiga sõdivat riiki Washingtonis alla deklaratsioonile, millega kohustusid kasutama oma jõudu vaenlasriikide vastu. Nende riikide ja ka deklaratsiooniga hiljem liitunute kooslust hakati nimetama Ühinenud Rahvaste Organisatsiooniks. Kolmikpakti olid sõlminud Jaapan, Saksamaa ja Itaalia kuningriik 27. septembril 1940 Berliinis. 20. novembril 1940 liitus paktiga Ungari, 23. novembril 1941 Rumeenia ja 1. märtsil 1941 Bulgaaria.
Põhja-Aafrika kampaania
pisi|left|Sõjategevusalad [[Põhja-Aafrikas 1941/1942 aastal]] thumb|El Alameini piirkond, 1942. aasta juulis 1941. aasta alguses olid Briti väed purustanud Põhja-Aafrikas asuvad Itaalia väed ja võtnud neilt tagasi Egiptuse. Briti ülemvõimu takistamiseks saadeti Saksa ekspeditsioonikorpus Põhja-Aafrikas 1941. aasta veebruaris Liibüasse. pisi|left|Lahingukorrad Teise El Alameini lahingu alguses 1.–27. juulini 1942 toimunud Esimeses El Alameini kõrbelahingus ei õnnestunud Saksa soomusvägedel siiski otsustavat läbimurret saavutada ja rinne stabiliseerus.
pisi|[[Operatsioon Tõrvik|Operatsiooni Tõrvik (8.–16. november 1942) lahingute alad]] 1942. aasta sügisel alustasid Briti väed vastupealetungi Egiptuses koos Ameerika vägedega. Ameerika Ühendriikide ja Briti dessant maabus operatsiooni Tõrvik raames Marokos ja Alžeerias. Vastukaaluks liitlasvägede pealetungile Vahemerel okupeerisid Saksa väed operatsiooni Anton käigus Lõuna-Prantsusmaal asunud Vichy valitsuse all olnud Prantsusmaa alad ning Touloni sadama. , Operatsioon Anton 23. oktoobrist – 5. novembrini kestnud Egiptuses Vahemere rannikul Aleksandriast sadakond kilomeetrit läänes asuva Al-‘Alamayni piirkonnas teises El Alameini lahingus õnnestus liitlastel, Bernard Montgomery juhtimisel kindralleitnant Erwin Rommel ja tema väed taganema sundida ning kogu Egiptus oli taas inglaste käes. Viimased Saksa-Itaalia väed Põhja-Aafrikas alistusid mais 1943.