cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vandenõuteooria
Usk vandenõuteooriasse võib psühholoogiliselt olla kahjulik või isegi haiglaslik, olles tugevasti seotud paranoiaga. Vandenõuteooriad hakkasid massimeedias laiemalt levima 20. sajandi lõpul ja 21. sajandi algul ning sarnanevad folkloristilises mõttes seletusmuistendite ja linnalegendidega.
On väidetud, et vandenõuteooriate väljamängimine tõe kummutamiseks, paralleelnarratiivide loomine, erinevate kuulujuttude levitamine, on eriteenistuste teadlik praktika. Nii tekivad vandenõuteooriad, mis kahtlevad vandenõuteooriates, olles iseloomulikuks nähtuseks "tõejärgsel ajastul".
Vandenõuteooriate põhjused ja ajendid
Vandenõuteooriad võivad tekkida ja areneda ka siis, kui mõni oluline sündmus tundub olevat liiga ootamatu või ebatõenäoline, et pidada seda vaid juhuseks või hooletuseks, ning vastav teooria saab sellele siis pakkuda usutavamaid põhjusi.
Ühiskondlikud põhjused
Tuntud on vandenõuteooriate levik totalitaarsetes ühiskondades, milles teabe kättesaadavuse piiratus ja ilmselge propaganda äratab ohutunde, mis võib kasvada paranoiaks. Vandenõuteooriad võivad tekkida ka siis kui ametlik seletus toimunud sündmusest jätab mõnele küsimusele vastamata. Vandenõuteooriate pooldajad võivad tunduda endale ja teistele paremini informeeritutena, elitaarsematena.
Kiivertihane
thumb|Kiivertihane Kiivertihane (Parus holsti) on tihaslaste sugukonda tihase perekonda kuuluv lind.
Vandenõuteooria
Ajendid
Vandenõuteooriate tekkimise ajenditeks on enamasti ootamatud ja pöördelised sündmused, nagu sõjad, pandeemiad, laevahukud jm katastroofid. Ehkki atentaadid ongi olemuselt vandenõud, näevad vandenõuteooriad nende taga sageli veel omakorda vandenõusid (John F. Kennedy, Robert Kennedy, Martin Luther King jpt). Tuntud tegelaste surm on üldse sagedane ajend vandenõuteooriate tekkeks (Napoleon I, Vladimir Lenin, Adolf Hitler, Jossif Stalin jne).
Vandenõuteooriaid ajendavad ka oma tegevust varjavad või salastavad institutsioonid ja organisatsioonid, mille kohta on raske usaldusväärset teavet saada. Nende hulgas on näiteks katoliku kirik, vabamüürlased ning sõjalised ja luureorganisatsioonid (CIA, FBI, Mossad, KGB).
FC Tabivere
Kodumänge peab meeskond Tabivere Gümnaasiumi staadionil.
Kazbek
pisi| Kazbek (gruusia მყინვარწვერი 'Mkinvartsveri', osseedi Урсхох, vene Казбек) on mägi Suur-Kaukasuses, Gruusia kõrguselt kolmas mäetipp, asub Põhja-Osseetia piiri lähedal. Kazbek on kustunud kihtvulkaan, mis viimati purskas umbes 750 eKr.
Kiivertihane
Levila
Kiivertihane on Taiwani saare endeem. Paigalind.
Kazbek
Kazbeki kõrgus merepinnast on 5047 m.
Kiivertihane
Välimus
Vana isaslinnu laup, valjasriba, põsed ja keha alapool on kollased, pealagi ja kiivritaoline tutt on sinise läikega mustad, tuti pikemate sulgede tipud ja laik kuklal on valkjad. Selg on sinirohelise läikega nõgimust. Saba ülapoole kattesuled on mustad. Tüürsuled on sinakasmustad siniste välisservade ja valgete tippudega. Äärmiste tüürsulgede välisservad on valged. Tiivad on sinakasmustad, suurte kattesulgede servad on laialt valged, küünarsulgede ja küünrahoosulgede tipud on valged. Nukktiib ja labahoosuled on mustad. Emaslinnul on tutt lühem, selg oliivroheline, saba ja tiivad tuhmimad ning kõhul puudub must laik. Noorlind on vanalinnust heledam, sinihalli ülapoole ja valkja alapoolega. vikerkest on tumepruun.
Kiivertihane häälitseb rasvatihase moodi. Laulavad mõlemad sugupooled. Laul koosneb mitmesugustest kolmesilbilistest motiividest, iga motiivi korratakse 3–7 korda.
Kazbek
Esimest korda tõusti tippu 1868. aastal. Eesti esimese alpinaadi juhiks oli Peeter Varep ja selle käigus tõusis 18 alpinisti Kazbeki tippu 29.–30. juulil 1957.
FC Tabivere
FC Tabivere vormi moodustavad rohelised särgid, rohelised püksid, valged sokid.
Kazbek
Mäe jalamilt kulgeb Darieli kuru kaudu Gruusia sõjatee.
FC Tabivere
FC Tabivere valiti Eesti Aasta klubiks 2009.
Kazbek
Legendi järgi oli Kazbeki külge aheldatud Prometheus (Gruusia versioonis Amirani).
FC Tabivere
Ajalugu
Jalgpall on Tabiveres olnud populaarne juba aastaid. Sellega hakkasid varases lapsepõlves tegelema nüüdseks juba veteranide võistkonda kuuluvad mehed. Kuna jalgpall muutus aina populaarsemaks spordialaks ja aina rohkem hakkas toimuma erinevaid võistlusi, kuhu oli meeskond vaja kokku saada, pidi mõtlema noorema põlvkonna treenimise peale. Nii alustasidki 1996. aastal treeninguid Ranari Kakk, Ragnar Kakk, Oliver Mällo, Oleg Kljutsivski, Tauno Trink, Rauno Feiman, Olari Retsä, Ivari Retsä, Dmitri Kljutsivski, kes suuremas osas on truuks jäänud oma koduklubi esindamisele seniajani. Siis mängiti jalgpalli nii oma lõbuks kui ka võistlustel, osaleti ka erinevates laagrites.
FC Tabivere on tegutsenud Jõgevamaal juba aastaid, kuid ametlikult sai klubi registreeritud 2007. aasta kevadel klubi aktiivsete eestvedajate Maiko Tamme ja Tauno Trinki poolt.
Vandenõuteooria
Vandenõuteooriate tüpoloogia ja areng
Vandenõuteooriaid võib liigitada ja grupeerida mitmete tunnuste põhjal, näiteks sisu järgi (religioossed, rahvuslikud, poliitilised jne); suunitluse alusel (heatahtlikud, neutraalsed, pahatahtlikud); valdkondade kaupa (ajalugu, poliitika, meditsiin, popkultuur jne).
FC Tabivere
Ajalugu
1990ndatel sai alguse populaarne turniir, mis kestab tänapäevani: Jõgevamaa meistrivõistlused. Selle turniiri võit on koduvalda tulnud 4 korda järjest. 2007. aastal saavutati teine koht Põltsamaa Sport meeskonna järel. Osaletakse ka iga-aastastel sisemeistrivõistlustel, mis toimuvad detsembris Jõgeval spordihoones Virtus. Mängijate aktiivsus seab eesmärke aina kõrgemale ja nii osaletaksegi 2007. aasta suvel teist korda järjest rannajalgpalli turniiridel. 2008. aastal osaletakse aga esmakordselt Eesti meistrivõistluste IV liigas Lõuna piirkonnas
Sümboolika
Logo on inspireeritud Tabivere iseloomustavatest sümbolitest – tuulikust ja Saadjärvest – ning jalgpallist. Üks Tabivere spordielu plusse on traditsioonidest kinnipidamine. Kui mingi võistlus, matk või mängudesari traditsioonina ellu kutsutud on, siis viiakse seda järjekindlalt ka edasi.
Lään
Lään ehk feood ehk feodaalvaldus on kõrgematelt valitsejatelt haldamiseks, valdamiseks ja kasutamiseks antud (läänistatud) kinnisvara.
FC Tabivere
Kodustaadion
Tabivere Gümnaasiumi staadion on ehitatud aastal 1985. Kuni 2009. aasta kevadeni ei olnud seal praktiliselt väljaku hooldustöid tehtud (v.a regulaarne niitmine). 2000. aasta paiku veeti läbi staadioni valguskaablit (interneti püsiühenduse tõttu) ja seega sai staadioni murukate kõvasti kannatada. 2009. aasta kevadel on tehtud staadionil renoveerimistöid, mis jätkuvad kuni sügiseni. Kogu staadionikompleks koos jooksuradade ja kergejõustiku ehitistega valmis suvel 2010. Vanad staadioni mõõtmed olid 84,5 x 46 m, uue omad 90 x 48 m. pisi|FC Tabivere uuendatud kodustaadion
Mängijad 2010
Väravavahid Kaitsjad Poolkaitsjad Ründajad Treener
Toetajad
Klubi toetavad 2010. aastal Eesti meistrivõistluste 3. Lõuna liigas Tabivere vald, Tabivere Rahvasprodiklubi ja OÜ Same.
Lään
Lääne jagasid süseräänid, kes olid omal maal kõrgeimad võimukandjad: kuningas, vürst, hertsog, samuti senjöörid: suurfeodaalid, korporatsioonid, kloostrid, linnad.
Lään anti vasallile kui madalamal astmel seisvale feodaalile haldus- või sõjaliste teenete eest koos sellel maa-alal elavate talupoegadega ja muude tuluallikatega. Üksnes meesliinis pärandatav lääni nimetati meeslääniks. Vahel läänistati ka linnu või kuulus linn koos seda ümbritseva maaga lääni koosseisu.
Eestis läänistati linnadest Haapsalu, Narva, Paide ja Viljandi.
Saksamaal kehtis läänisüsteem 15. sajandi lõpuni. Eestis kadus läänisüsteem tunduvalt hiljem, alles aastal 1783 muudeti läänid Venemaa keisri ukaasiga alloodideks.
Kiivertihane
Elupaik ja pesitsemine
Kiivertihane elab mägede vanades lehtmetsades, bambusemetsades ja parasvöötme okasmetsades 700–2500 m kõrgusel. Teda kohtab kas üksinda, paarikaupa või väikeste salkadena puurinde keskmises osas, Ta toitub peamiselt putukatest.
Kiivertihase paaritumisaeg on aprillis. Pesa rajab ta kõrgele puuõõnsusse. Pesamaterjaliks on kuivad lehed, samblikud, sammal ja suled. Ta võib kasutada sama pesa mitu aastat järjest, lisades igal aastal uut pesamaterjali. Kurnas on 3–5 muna.
Pärast pesitsushooaega võib kiivertihane koos teiste väikeste laululindudega suuremaid seltsinguid moodustada.
Kaitse
Kiivertihaseid ohustavad linnupüüdjad, kes neid kauni välimuse tõttu suurel hulgal püüavad ja välja veavad.
Vandenõuteooria
Vandenõuteooriate tüpoloogia ja areng
On tüüpteooriaid, mille puhul variandid erinevad vaid detailide poolest, nagu näiteks teooriad selle kohta, et maailma juhitakse hoopis mujalt (variandid: seda teevad juudid, vabamüürlased, illuminaadid, templirüütlid, ufod jne).
Vandenõuteooriate rühmi moodustavad ka teooriad, mis on ajendatud kellegi surmast. Tüüpilised on teooriad, mille kohaselt isik ei olegi surnud, vaid elab edasi (teise nime all, koomas vmt): Aleksander I, John Kennedy, Elvis Presley, Sid Vicious jpt. Tuntud inimeste surma puhul tekivad sageli alternatiivsed teooriad surma põhjuste kohta.
Vandenõuteooriate pooldajatel võib olla tugevaid seoseid New Age'i jm vaimsete liikumistega, mille puhul on tulnud kasutusele mõiste "konspirituaalsus".
Vandenõuteooriad muutuvad ja arenevad. Mida elujõulisem ja kauakestvam on teooria, seda komplitseeritumaks ta võib muutuda. Tekib kirjandus nii teooria poolt kui ka vastu, kujunevad oletused, mis omakorda võivad omandada vandenõuteooria tunnuseid jne.
Mitmed vandenõuteooriad eeldavad uskumist veelgi suuremate vandenõude võrgustikesse. Nii näiteks väidavad lameda Maa teooria pooldajad, et kõik pildid kerakujulisest Maast olevat võltsitud ja mingeid kosmosereise pole toimunud. Nõnda polevat toimunud ka inimeste reise Kuule ning USA ja Nõukogude Liidu vahelist külma sõda polevat samuti aset leidnud, sest suurriikide juhid olevat omavahel vandenõus või manipuleeritud veelgi suuremate jõudude poolt.
Vandenõuteooriad kaovad ringlusest, kui nende tekkimise objektiivsed põhjused kaovad või muutuvad vähetähtsaks.
Vandenõuteooriate leviku tagajärjed
Vandenõuteooriate levik võib suurendada ühiskonnas valitsevat ebakindlust, põhjustada kahtlustusi, hirme ja kartusi, võib panna inimesed käituma ebaratsionaalselt või paaniliselt, tegema vigu ja valeotsuseid. Nende teooriate levimine võib vähendada ühiskonnas turvalisust, rahulolu ja usaldust, stabiilsust ja järjepidevust.
Erinevate teooriate pooldajad võivad ühineda ja organiseeruda ning asuda võitlusse teistsuguste teooriate pooldajatega, üksteist vastastikku süüdistades vandenõude toetamises, ebateaduses, pahatahtlikkuses jne.
Suure hulga vastuoluliste vandenõuteooriate tulemusena võidakse üldse loobuda tõe otsingutest ning hakata pidama kõike vaid usu küsimuseks. Kogu maailma ja selle ajalugu võidakse hakata pidama üksnes näiliseks, manipuleerituks, võltsituks, mingite jõudude lavastatuks.
Maailma valitsemist käsitlevad vandenõud
Hulk teooriaid, mille kohaselt eksisteerivad salaorganisatsioonid, kes tegelikult valitsevad maailma või tahavad haarata võimu.
Koroonapandeemiaga seotud vandenõud
Koroonapandeemia olevat näiline, koroonaviirust polevat olemas ja/või olevat see tahtlikult loodud biorelv; selle vastu vaktsineerimine olevat kahjulik jne.
Pizzagate
2016. aasta USA presidendivalimiste eel Hillary Clintoni abiliste tellitud pitsad olevat tegelikult olnud lapsed, keda seksuaalselt kuritarvitati.
QAnon
USA-d juhib salajane pedofiilidest, satanistidest ja inimsööjatest koosnev grupp.
Maailmalõpu teooria
Hulk teooriaid, mille kohaselt on peagi saabumas maailma lõpp. Erinevate teooriate põhjal võib kohe hävida kogu universum või planeet Maa või hukkuvad kõik eluvormid planeedil Maa või hävib kogu inimkond. Põhjuseks võidakse pidada jumalat või loodusseadusi või asteroidi või salapärast planeeti või inimkonda ennast või mingeid salaorganisatsioone või tulnukaid vmt ning seda kõike hoitakse meie eest saladuses.
Inimeste ohverdamine
Satanistid, juudid, kristlased vmt pidavat salaja ohverdama inimesi, eriti väikseid lapsi. Variant: seda teevad ka tulnukad.
Ufode saladuse varjamine
Suurriikide valitsused pidavat varjama ufode saladust.
Paul McCartney surma varjamine
Ansambli The Beatles liige Paul McCartney olevat surnud ja asendatud teise isikuga.
Arstide ja farmaatsiatööstuse vandenõu
Rahvusvaheline farmaatsiatööstus olevat arstid kinni maksnud.
Vaktsineerimise vandenõu
Haiguste vastu vaktsineerimine pidavat lastel põhjustama autismi ja muid terviserikkeid. Variant: farmaatsiatööstus ise pidavat neid teooriaid levitama, et vaktsineerimisest keeldujaid jätkuks, haigused püsiksid ja vajadus vaktsiinide järele säiliks.
Apollo vandenõu
USA mehitatud kosmoselaev Apollo 11 ega ka keegi teine polevat kunagi Kuu peale laskunud.
Lameda Maa teooria
Maa olevat tegelikult lame, kuid seda varjatakse meie eest. Kõik pildid kerakujulisest Maast, satelliitidest ja kosmoseobjektidest olevat võltsitud.
Holokaustirevisjonism
Katsed tõestada, et natsionaalsotsialistlik režiim tappis holokausti käigus vähem juute, mustlasi ja teiste rahvuste esindajaid kui näidatakse üldiselt omaks võetud hinnangutes või et massilist ja süstemaatilist juutide tapmist pole üldse toimunud.
11. septembri vandenõu
Vandenõuteooria, mille kohaselt 11. septembril 2001. aastal sooritatud terrorirünnakud USA vastu ei toimunud sellisel viisil, nagu ametlik versioon seda seletab.
Estonia huku vandenõu
28. septembril 1994 Läänemeres uppunud parvlaev Estonia olevat tegelikult uputatud.
Keemiapilved
Sageli taevas lennukite järel nähtav saba olevat kindel märk sellest, et lennukilt puistatakse väidetavalt mürkkemikaale, et mõjutada kliimat või mürgitada inimesi. Sageli tehtavat seda riigi valitsuse käsul.
Ajaloo võltsimine
Hulk teooriaid, mille kohaselt on võltsitud terveid ajalooepohhe (antiikaeg, mongoli-tatari ike, külm sõda jne).
Linnud pole tegelikud
Vandenõuteooriate paroodia, mille kohaselt on linnud tegelikult valitsuse poolt inimeste jälgimiseks loodud droonid.
Svetlana Tširkova
Tšuvaššias
Svetlana Tširkova vanemad kohtusid Teise maailmasõja ajal Jaapani rindel. Ema Aleksandra oli tšuvašš, kes töötas Nõukogude Liidu – Jaapani piirialal tuletõrje valves. Ema isa oli olnud suurmaaomanik, kellelt Stalini võimu ajal 1930. aastatel maa ja vara ära võeti ning Siberisse saadeti, mistõttu Aleksandra pidi hakkama oma elu nullist üles ehitama. Lapseootel Aleksandra naasis sõjast 1945. aasta mais. Isa Mihhail Tširkov, venelane, jäi veel rindele. Svetlana Tširkova sündis Tšuvaši ANSV-s Topneri külas 6. novembril 1945. Ema lasi ametlikuks sünnikuupäevaks märkida 5. novembri, kuna number 6 polevat talle tundunud ilus ega ümmargune.
Svetlana ema ja isa koos elama ei hakanud, sest Mihhail läks pärast sõda koju Siberisse Tjumenisse ja jäi sinna oma sõjas pimedaks jäänud venna juurde. Svetlana vanaema aga ei lubanud tütrel Siberisse minna. Hiljem sai Svetlana pikemalt isaga koos olla kahel korral: 1960. aastatel elas ta mõnda aega isa juures ja 1972. aastal sõitis isa paariks kuuks Tallinna. Samal aastal sai isa autoõnnetuses surma.
Kuni kolmanda eluaastani elas Svetlana koos vanaemaga, sest ema käis metsatööl normipäevi tegemas. Svetlana oskas vaid tšuvaši keelt, aga pidas end isa tõttu venelaseks ja oli selle üle uhke.
Eestis
Kui 1950. aastal otsiti Tšuvaššias inimesi, kes tahaksid minna Baltikumi ülesehitustöödele, võttis kodukülast lahkuda sooviv Aleksandra vastu pakkumise minna Eesti NSV-sse. Tallinna jõudnud ema ja 4-aastane tütar paigutati elama ühte Lasnamäe barakkidest. Ema kasvatas Svetlanat üksi ja tal olid pikad tööpäevad – nii veetis Svetlana palju aega omapäi. Ta on meenutanud barakielu meeldivana – need olid olnud hästi ehitatud, ilusad ja soojad. Teisalt toimus seal ka joominguid ja kaklusi, mis tekitasid Svetlanas tunde, et ta ei taha oma elus langeda samale tasemele. Aleksandra õpetas teda tööd mitte kartma ning näitas, et ema teenistus ja tütre eest hoolitsemine tuli raske tööga.
Ümberringi elasid venelased, ema rääkis lapsega vene keeles ja ta pandi venekeelsesse kooli – nii õppis Svetlana vene keele ära ja see sai ta põhikeeleks. Oma esimest keelt ta päris ära ei unustanud ja hiljem elus sünnipaika külastades on ta seal kasutanud tšuvaši keelt. 1960. aastal kolis pere Väike-Ameerika tänavale ühetoalisse korterisse.
Haridus ja esimesed töökohad
7-aastaselt läks Svetlana Tširkova 1. klassi Tallinna 16. keskkoolis, kus õppis nii venelasi kui ka eestlasi. Tema klassivendade seas oli Georgi Zažitski, samuti hilisem tippvehkleja. Mõne aasta pärast läks Tširkova üle äsjaavatud Tallinna 25. keskkooli, mis oli juba täiesti venekeelne kool. Kuna keegi ta järgi ei vaadanud, siis ta õppis iseseisvalt. Tänu heale mälule see probleeme ei valmistanud ja hinded olid neljad. Kooli kooris oli ta eeslaulja. Keskkooli lõpetas Tširkova õhtukoolis, et saaks samal ajal tööle minna. Õhtukeskkooli ajal töötas ta kõigepealt postiljonina, seejärel haiglas sanitarina, hiljem ka telefonikeskjaamas montöörina.
1964. aastal hakkas ta õppima Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Õppetöö toimus eesti keeles, mida Tširkova ei osanud. Seetõttu kulgesid õpingud kuni eesti keele selgeks saamiseni raskelt. Pärast kaht aastat kõrgkoolis läks ta sporditegemise intensiivistumise tõttu üle kaugõppele. Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna lõpetas ta 1972. aastal treeneri kutsetunnistusega.
Treeningute algus
Tširkova oli juba noorena füüsiliselt tugev, ta on end kirjeldanud 100% looduslapsena. Spordiga hakkas Tširkova tegelema 1957. aastal 25. keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja Aleksander Tulki juhendamisel. Ta on Tulki, hilisemat mitmekordset Nõukogude Liidu meistrit allveeujumises, iseloomustanud suurepärase inimesena, kes oskas lapsi spordi juurde tuua. Tširkova võttis osa kõikvõimalike eri alade koolivõistlustest ja oli neil esimeste seas. Tõsisem sporditegemine algas Aleksander Tšikini kergejõustikutrennis, kus ta käis poolteist-kaks aastat.
1961. aasta septembris, kui Tširkova oli 15-aastane, käis nende koolis kasvandikke värbamas vehklemistreener Klavdi Jadlovski ja ta otsustas koos poole oma klassi lastega tema juurde trenni minna. Hiljem jõudis viis neist Eesti NSV koondisse. Trenn ja treener oli Tširkovale meeldinud. Kuna emal oli tema jaoks vähe aega, siis ta hindas seda, et keegi tahab temaga tegeleda. Samas ei tulnud vehklemine Tširkoval alguses hästi välja ja võitma harjunud tüdrukut see ärritas. Tširkova arvates oli ta kehaliselt valmis vehklema, aga veel liiga emotsionaalne. Järgmise suve jättis ta treeningutes vahele, aga Jadlovski otsis ta sügisel jälle üles. Tširkova järeldas, et temasse usutakse, ja ta jätkas treeninguid.
Tširkova kirjelduse järgi olid treeningul nii kogenumatel kui uustulnukatel võrdsed tingimused, aga vanad aitasid noori. Igaühel olid oma ülesanded teada. Jadlovski kasutas teaduspõhist lähenemist, hoidis end kursis erialakirjandusega, mõõtis sportlikku vormi vastava aparatuuriga ja pööras tähelepanu psühholoogiale. Jadlovski aimas õigesti, et vehklemine liigub atleetlikkuse suunas, ja ta jätkas algselt väheeduka, aga tugeva ja vastupidava Tširkova treenimist.
Tširkova on iseloomustanud Jadlovskit kui fanaatilist, töökat ja nõudlikku treenerit, kes tahtis, et ta õpilased oleks kõige tugevamad. Pidevalt oli käinud tulemuse tagaajamine. Treener olevat tema peale ka karjunud ja Tširkova kartis teda. Jadlovski ja Tširkova vahekord jäi samaks ka õpilase vanemaks ja edukaks saades. Kuigi meesvehklejad läksid Jadlovskiga lõpuks seepärast tülli, et ta soovis kõike oma käe järgi kujundada ja intrigeeris, siis Tširkovale nii ikkagi sobis ja intriigid teda ei puudutanud. Jadlovski omakorda on Tširkovat kirjeldanud heasüdamliku, sõpradest hooliva, temperamentse iseloomuga inimesena, keda ahvatlesid üle jõu käivad ülesanded ja kes nõnda saavutas alati oma eesmärgi.
Individuaaltreeninguid tegi Tširkova ka Vaabo Kalbusega, kes oli vehklemistreener ja sarnaselt Tulkiga 25. keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. Kuna Kalbus oli vasakukäeline, õppis Tširkova nõnda vehklema vasakukäeliste vastu ja sellest oli tal tippsportlasena palju kasu.
Läbimurre kõrgtasemele
Tširkova pikka aega teiste Eesti NSV naisvehklejate seast silma ei paistnud. 1962. aastal sai ta oma esimese medali – Tallinna meistrivõistluste hõbeda. 1964. aastal tuli ta Eesti NSV meistrivõistlustel pronksile ja kordas seda tulemust 1966. aastal, tõustes ühtlasi Eesti NSV edetabelis teiseks. Selle aasta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel Moskvas sai ta 41. koha. Sellest perioodist jäi Tširkovale eriliselt meelde üksik õnnestumine, võit Aita Rootsi, Nõukogude Liidu koondislase üle.
1967. aastal algas ta sportlaskarjääris kiire ja kõrvaltvaatajatele ootamatu tõus. Tširkova hakkas esindama Nõukogude Armee spordiklubi, kus pakuti stipendiumi ja paremaid treeningtingimusi. Nii sai ta pühenduda spordile ja samal ajal õppida. Sellest aastast alates hakkas ta regulaarselt osalema üleliidulistel jõuproovidel. Oma läbimurdevõistluseks peab ta veebruaris Riias toimunud Nõukogude Armee meistrivõistlusi, kus ta Balti sõjaväeringkonna tundmatu esindajana esikoha sai. Saavutus tekitas huvi Nõukogude Liidu koondise treenerites. Suvisel rahvaste spartakiaadil Moskvas oli ta individuaalselt 62. ja Eesti NSV floretinaiskonnaga 10. kohal. Järgnenud rahvusvahelisel turniiril Riias tuli Tširkova individuaalselt 4. ja Eesti NSV naiskonnaga 2. kohale, kusjuures oma 14 duellist kaotas ta vaid ühe. Samal aastal tuli Tširkova esimest korda individuaalarvestuses Eesti NSV meistriks naiste floretis, hiljem juhtus seda veel kuus korda, lisaks tuli ta neljakordseks meistriks naiskonnavõistlusel.
Nõukogude Armee meistri tiitel andis võimaluse osaleda 1968. aasta Nõukogude Liidu karikavõistlustel Saratovis, kus ta tuli 4. kohale ja sai ametlikult Nõukogude Liidu koondise kandidaadiks. Nõukogude Liidu meistrivõistlustel Tallinnas sai Tširkova individuaalselt 3. ja Nõukogude Armee naiskonnaga 4. koha ning jõudis nii juba olümpiakoondise kandidaatide hulka.
1968 Mexico olümpiamängud
Lisaks Nõukogude Liidu meistrivõistlustele oli olümpiakoondise kohtade määramisel tähtsas rollis esinemine 24 tugevama sportlase treeningkogunemisel toimunud katsevõistlustel. Tširkova sõnul võitles ta viimase viienda koondisekoha eest, sest kuigi ta oli edetabelis kolmas, siis kaks temast tahapoole jäänud naist olid koondise ülemjuhataja lemmikud. Katsevõistlustel esines Tširkova stabiilselt tugevalt – esikohti ei saanud, aga neljandast kohast allapoole ka ei langenud – ja võetigi olümpiale sõitvasse Nõukogude Liidu esindusse. Tema edu aluseks tähtsatel jõuproovidel on peetud erakordset võitlejaloomust, suurt tahtejõudu, enesekindlust ka kuulsustega veheldes ja atleetlikkust. Välja on toodud ka Tširkova vastupidavust ja tugevaid närve.
Mexico olümpia individuaalturniiril Tširkova kaasa ei teinud. Võistkondade turniiril alistas Nõukogude Liidu floretinaiskond (Tširkova, Jelena Novikova, Tatjana Samussenko, Galina Gorohhova, Aleksandra Zabelina) alagrupis Poola 12:4 (Tširkova minimatšid 4:0) ja Suurbritannia 13:3 (Tširkova 3:1), aga kaotas Rumeeniale 7:9 (Tširkova 0:4). Kaotusi selgitades ütles Tširkova, et olümpia oli ta elu esimene rahvusvaheline võistlus esimeste välismaalastest vastastega. Rumeenlannade vehklemisstiil tundus talle võõras ja arusaamatu. Edasiseks turniiriks jäeti Tširkova varupingile. Tema naiskond võitis järgnevalt veerandfinaalis Itaalia 9:4, poolfinaalis Prantsusmaa 9:3 ja finaalis Ungari 9:3 ning tõi ka Tširkovale olümpiakulla.
Mexico olümpiast jäi talle ere mälestus. "Ma polnudki ju varem kuskil õigupoolest käinud. Ja nüüd korraga olümpial. Kõigi unistuste tipus. Kõik tundus nii ilus-ilus olevat." Oma saavutuse eest anti talle korter, hõbelusikate komplekt ja 1000 rubla. Mehhikost oli ta lisaks medalile saanud olümpiavõitjatele mõeldud kullaga tikitud musta sombreero, mille ta Eesti Spordimuuseumile kinkis. Tširkovale anti ka suurmeistri aunimetus. 1968. aasta parimate Eesti NSV naissportlaste valimisel Spordilehe ringküsitlusel jäi ta napilt teiseks.
1969 Havanna MM
1969. aasta Nõukogude Liidu karikavõistlustel Ašhabadis jagas Tširkova 9.–12. kohta. Sotsialismimaade vehklejate turniiril Budapestist tuli naiskonnaga esikoht. Nõukogude Liidu meistrivõstlustel Kadijevkas jõudis ta 8 osalejaga finaali, kus sai 5 võitu ja 2 kaotust, olles seejuures ainus, kes võitis esikohale tulnud valitsevat olümpiavõitjat Jelena Novikovat. 2.–3. kohta jagama jäänud Galina Gorohhova ja Tširkova vahel toimus lisamatš medalite selgitamiseks. Finaalringis oli Tširkova talle alla jäänud ja kaotus tuli nüüdki.
Võidetud medali lisaväärtus oli Havanna maailmameistrivõistlustele sõitvasse koondisse koha kindlustamine. Koondisse püsimajäämises on olulise tegurina nähtud Tširkova suutlikkust hästi kohaneda naiskonnakaaslastega, kuigi alguses oli talle vastuvõtt tundunud jahe. Tširkova on ka öelnud, et koondisse saamine oli raske, aga kord juba kadalipu läbinuid ja sinna saanuid usaldati.
Havannas olid võistlustingimused rasked: 30-kraadine kuumus ja kõrge õhuniiskus. Higistavate sportlaste vehklemisrõivastus sai nii märjaks, et torkeid lugev aparatuur hakkas registreerima torkeid ka piirkondadesse, mida floretis ei arvestata. Oma avaringi grupist läks Tširkova edasi teisena rumeenlanna Ileana Drimba järel, järgmisest ringist jälle teisena itaallanna Antonella Ragno järel. Oma veerandfinaalgrupi võitis ta täisedu 5 võiduga. Tširkova sattus tugevasse poolfinaalgruppi, aga pääses sealtki tänu 3 võidule koos Drimba ja prantslanna Brigitte Gapais’ga edasi. Finaalgrupis alustas Tširkova võitudega Jelena Novikova ja Tatjana Samussenko üle, kaotas siis Drimbale, võitis seejärel ungalannat Ildiko Retjöt ja lõpetas kaotusega Gapais’le. See Tširkova elu parima individuaalturniiri tulemus andis talle Novikova ja Drimba järel pronksmedali. Võistkonnavõistlusel jõudis ta Nõukogude Liidu floretinaistega (Novikova, Samussenko, Gorohhova, Zabelina) finaali Rumeenia vastu, kus varupingile jäetud Tširkova oli tunnistajaks üllatuslikule 8:9 kaotusele. Sel aastal valisid Eesti NSV ajakirjanikud Tširkova ülekaalukate häältega aasta naissportlaseks.
Tširkovat jäi häirima olümpial ja nüüd maailmameistrivõistlustel hätta jäämine rumeenlannade vastu. Havannas oli ta finaalgrupis kaotanud Drimbale 3:1 eduseisust 3:4. Tširkova ei suutnud kohaneda Drimba eripärase vehklemistehnikaga, kus ta hoidis relva all, ei andnud seda vastasele ega rünnanud ka ise vastase relva. Tsirkova hakkas rumeenlannasid jälgima ja neile vasturohtu otsima. Lõpuks jõudis ta järeldusele, et nende pealetungi korral ei tohi taganeda kaitsesse, vaid peab ise vastu ründama. Tširkova hakkas harjutama uut lähenemist ja rakendas selle järgmistel rahvusvahelistel võistlustel praktikasse.
1970 Ankara MM
1970. aasta Nõukogude Liidu karikavõistlustel Bakuus sai Tširkova 7. koha. Liidu meistrivõistlustel Zaporožjes tuli individuaalselt taas 7. koht. Klavdi Jadlovski sõnul oli ta enne võistlusi külmetunud. Nõukogude Armee naiskonna koosseisus sai Tširkova 2. koha. Itaalias Comos toimunud turniiril oli ta 4. kohal. Berliinis sotsialismimaade turniiril sai ta individuaalselt 4. ja Nõukogude Liidu naiskonnaga esikoha. Tsirkova meenutuse kohaselt õnnestus tal seejuures kõiki rumeenlannasid võita. Universiaadil Torinos tuli ta individuaalselt 5. kohale ja Nõukogude Liidu naiskonnaga kullale, võites finaalis Rumeeniat.
Ankara maailmameistrivõistluste individuaalturniiril ta eelringist kaugemale ei jõudnud. Tsirkova sõnul oli ta enne võistlusi haige olnud. Nõukogude Liidu floretinaiskond koosseisus Tširkova, Novikova-Belova, Samussenko, Gorohhova ja Zabelina alistas kõigepealt USA 12:4, Itaalia 9:1, ja Austria 15:1, siis poolfinaalis Ungari ja lõpuks kullakohtumises Rumeenia 9:7. Erinevalt mullusest MM-st usaldati Tširkova ka Rumeenia vastu rajale ja ta vehkles nende vastu hästi, saades oma 4 vastasseisus 3 võitu. Eesti NSV aasta naissportlase valimisel sai ta sel aastal 2. koha.
1971 Viini MM
1971. aasta jaanuaris Tallinnas toimunud Nõukogude Liidu karikavõistlustel sai Tširkova individuaalturniiril 5. koha. Võistkonnavõistlus oli omapärane selle poolest, et tiim koosnes espadronimehest, floretimehest, floretinaisest ja epeemehest. Eesti NSV esindus koosseisus Peeter Ainsam, Vladimir Mihhaljov, Svetlana Tširkova ja Georgi Zažitski võitis finaalis 14:13 favoriidiseisuses olnud Valgevene NSV-d, kuhu kuulus kolm praegust ja üks tulevane mitmekordne olümpiavõitja ja maailmameister. Oma matšis alistas Tširkova Jelena Belova 4:3. Euroopa karikavõistlustel Torinos tuli ta Moskva Dünamo võistkonnas 2. kohale.
Juulikuus Viinis korraldatud vehklemise maailmameistrivõistlustele läks Tširkova suurte ootustega – ta tundis, et enesetunne ja treenitus on hea. Ilma ühegi kaotuseta edenes ta eelringidest poolfinaali ja sai sealgi kohe kaks võitu. Siis aga tekkisid jalgadesse krambid, millele ka tiimi arst ei osanud lahendust leida ja Tširkova kaotas ülejäänud matšid, platseerudes lõpuks 8. kohale. Hiljem on ta juhtunut seletanud võistluseelse laagri kehva toidu ja kaalulanguse ning võistlusaegse veepuudusega. Võistkonnavõistluses sai Nõukogude Liidu floretinaiste koondis (Tširkova, Belova, Gorohhova, Zabelina, Valentina Nikonova) kulla. Poolfinaalis võideti Poolat 9:3, finaalis Ungarit 9:6.
Varsti pärast maailmameistrivõistlusi toimus Moskvas rahvaste spartakiaad. Individuaalselt langes Tsirkova välja teises ringis ja sai 26. koha. Tema juhitud Eesti NSV naiskond tuli 5. kohale. Eesti NSV aasta sportlase valimisel oli Tširkova seekord neljas.
1972 Müncheni olümpiamängud
Olümpiamängudel osales Tširkova naiskonnavõistluses. Vehklemisrajale pääses ta kahes esimeses kohtumises, kus võideti Kuubat 11:5 (Tširkova minimatšid 4:0) ja Austriat 14:2 (Tširkova 3:1). Edasi võitis Nõukogude Liit Ungarit 9:4, poolfinaalis Rumeeniat 9:4 ja finaalis jälle Ungarit 9:5. Kuna Rahvusvaheline Olümpiakomitee oli otsustanud, et vehklemise võistkonnaaladel saavad medali vaid need, kes medalikohtumistes vehklevad, siis jäi Tširkova kullast ilma ja sai vaid diplomi. Olümpiavõitjana teda siiski tunnustati. 2002. aastal esitas Eesti Olümpiakomitee Rahvusvahelisele Olümpiakomiteele järelpärimise Tširkova staatuse kohta ja sai kinnituse, et ta on kahekordne olümpiavõitja. Tširkova teada oli ka medal Moskvasse saadetud, aga selle edasise saatuse kohta infot pole. Nõukogude Liidus premeeriti Tširkovat 3000 rublaga ja talle anti teenelise meistersportlase aunimetus. Eesti NSV aasta sportlase valimisel sai ta naiste kategoorias 2. koha.
Koondisest väljaarvamine
Müncheni olümpia järel Tširkova enam Nõukogude Liidu koondise põhiviisikusse ei mahtunud. Selle põhjustena on ta välja toonud erinevaid võimalikke tegureid. Koondislastele olevat öeldud, et järgmise olümpia jaoks viiakse läbi noorenduskuur ja vanemaid tegijaid, sealhulgas 27-aastast Tširkovat, enam tiitlivõistlustele ei viida. 1970. aastate keskpagas oli vastu võetud ka otsus, et naiskonnas saab olla ainult üks üle 23-aastane sportlane. Koondisest väljalangemist on Tširkova seostanud ka oma olümpiajärgse aasta kehva esinemisega Nõukogude Liidu meistrivõistlustel. Tal olevat kadunud tahtmine end uue põlvkonnaga sobitada ja jätkata rasket võitlust koondises püsimise eest. Kord juba koondisest väljalangenuna polevat ka enam tingimusi, et saanuks võimete piiril töötada. Tširkova sõnul oli ta Müncheni finaalis osaleda mittesaamise pärast solvunud ja ei innustunud enam vehklemisest. Veel on ta välja toonud, et treenis varasemast vähem, aastaid kurnatud närvid andsid tunda ja toimus pööre ta isiklikus elus. Viimane rahvusvaheline võistlus, kus ta Nõukogude Liitu esindas, oli 1974. aastal Ungaris. Koondise stipendiumi maksti talle siiski kuni 1977. aastani.
1973. aasta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel Odessas oli Tširkova individuaalselt 23. kohal, Eesti NSV naiskonnaga saadi 7. koht. Aasta lõpus Tbilisis toimunud Nõukogude Liidu karikavõistlustel sai ta esikoha, alistades finaalis kõik viis vastast. 1974. aastal sai Tširkova Nõukogude Liidu meistrivõistlustel Minskis individuaalselt 41. koha ja Nõukogude Armee naiskonnas 2. koha. Pärast seda hooaega tõmbus ta lõplikult tippspordist tagasi ja vehkles edaspidi vaid oma lõbuks. 1977. aastal osales ta Tallinnas toimunud Nõukogude Liidu meistrivõistlustel, kus tuli individuaalselt 28. kohale ja Eesti NSV naiskonnaga 5. kohale. Sama aasta Nõukogude Armee meistrivõistlustel jõudis ta esikuuikusse. 1978. aastal tuli Tširkova viimast korda Eesti NSV meistriks. 1979. aastal tegi ta kaasa rahvaste spartakiaadil Moskvas, saades individuaalselt 33. koha ja Eesti NSV naiskonnaga 14. koha.
Tulemuste loetelu
27px Olümpiamängud
Maailmameistrivõistlused
Universiaad
Euroopa karikavõistlused
Nõukogude Liidu meistrivõistlused
Nõukogude Liidu karikavõistlused
Eesti NSV meistrivõistlused (märgitud ainult esikolmiku kohad) Allikad: Eesti spordi biograafiline leksikon; Tiit Lääne (2006) kogumik "Svetlana Tširkova".
Treeneritöö
1974. aastal teatas Tširkova, et soovib esialgu hakata mängivaks treeneriks ja Klavdi Jadlovski abiliseks. 1976. aasta seisuga oli ta Jadlovski juures alustanud tööd noortega. Tširkova on olnud laste- ja noortetreener aastatel 1977–1993 spordiühingus Dünamo, 1993–2012 Tallinna Kesklinna spordiklubis ja alates 2012. aastast vehklemisklubis Tallinna Mõõk. Ta on olnud Vehklemisliidu treenerite nõukogu liige. Treeneritöö lastega talle oma sõnul meeldib.
Tuntuimad tema juures õppinud vehklejad on Merle Esken, kes jõudis nii Nõukogude Liidu kui ka Eesti Vabariigi koondisse ja võitis naiskondliku MM-i pronksi, Ljudmilla Piliponis, kes võitis noorte MM-i pronksi ja juunioride Euroopa meistrivõistluste naiskondliku pronksi ning Irina Embrich, kes võitis Tokyo olümpialt naiskondliku kulla ja on öelnud, et tema unistus oligi saada samamoodi olümpiavõitjaks nagu ta treener Svetlana Tširkova.
Isiklik elu
1973. aastal abiellus Svetlana Tširkova sportvõimleja Aleksandr Filatoviga. 1975. aastal sündis neil poeg Eduard. 1979. aastal abielu lahutati. Poja perekonnanimeks sai Ber – Aleksandri sakslasest isa kunagise nime järgi. 1980. aastal abiellus Svetlana Tširkova kaugsõidukapten Eduard Lozovoiga ja tema perekonnanimeks sai Lozovaja. 1988. aastal sündis neil poeg Kirill. Mõlemad pojad on vehklemisega tegelenud harrastajatena, aga jõudnud Eesti meistrivõistlustel medalitele ja rahvusvahelistele turniiridele.
Pinocchio (film 1940)
"Pinocchio" on 1940. aastal valminud Walt Disney Feature Animationi täispikk joonisfilm, mis põhineb Carlo Collodi raamatul "Pinocchio seiklused" (1883). Selle vastutavad režissöörid on Ben Sharpsteen ja Hamilton Luske.
Film esilinastus New Yorgis 7. veebruaril 1940. Kuigi ajalehe The New York Times filmikriitik Frank S. Nugent andis filmile viis tärni viiest, jäi filmi tulu vägagi eduka "Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" järel allapoole igasuguseid ootusi; filmi eelarve oli 2,6 miljonit dollarit, kuid 1940. aasta lõpuks oli film teeninud vaid 1,4–1,9 miljonit dollarit. Üheks põhjuseks oli vahepeal alanud teine maailmasõda, mistõttu ei saadud filmi müüa Euroopa ja Aasia turgudele.
Svetlana Tširkova
Isiklik elu
Ta oskab tšuvaši, vene, eesti ja saksa keelt, on õppinud ka prantsuse keelt.
Pinocchio (film 1940)
Kuid kui "Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" 22. veebruaril 1944 uuesti linastus, et sõja ajal Disney stuudio jaoks raha koguda, sai sealt alguse traditsioon Disney joonisfilme iga seitsme kuni kümne aasta tagant uuesti linastada ning "Pinocchiot" näidati uuesti pärast sõja lõppu 17. oktoobril 1945. Hiljem taaslinastus film 18. veebruaril 1954, 18. jaanuaril 1962, 7. juulil 1971, 16. detsembril 1978, 21. detsembril 1984 ja 26. juunil 1992.
Pärast sõja lõppu jõudis film lõpuks kasumisse. Ajakiri Time valis selle üheks parimaks filmiks läbi aegade.
"Pinocchio" võitis kaks Oscarit: parima filmimuusika ja parima algupärase laulu eest (filmi jaoks spetsiaalselt kirjutatud "When You Wish Upon A Star"). Muusika autorid on Leigh Harline ja Paul J. Smith.
Igor Černov
Igor Černov (sündinud 18. märtsil 1943 Oktjabrski külas Gorki oblastis) on kirjandusteadlane ja semiootik.
Lõpetas 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogina. Töötas Juri Lotmani kateedris, olles aastatel 1966, 1968–1969, 1972–1993 Tartu (Riikliku) Ülikooli vene kirjanduse kateedri õppejõud. Aastatel 1993–1997 oli ta semiootikaprofessor ja Tartu Ülikooli semiootika osakonna juhataja.
Peaaju
pisi|Inimese peaaju pisi|Inimese peaaju [[magnetresonantstomograafia|magnetresonantstomograafiline pilt. Selles animatsioonis on näidatud järjestikused pildid ülalt alla]] Peaaju on paljudel loomadel leiduv närvisüsteemi keskne elund. Selgroogsetel loomadel moodustab peaaju koos seljaajuga kesknärvisüsteemi. Aju esineb ka näiteks lülijalgsete, limuste ja teiste hõimkondade loomaliikidel, ent see ei ole selgroogsete peaajuga homoloogne. Peaaju talitleb keskse sensoorse informatsiooni töötlejana ning keha motoorika reguleerijana, homöostaasi ning endokriinfunktsioonide kontrollijana.
Imetajatel
Imetajatel paikneb peaaju koljuõõnes ning koosneb järgmistest alajaotustest :
Vahe- ja otsaju arenevad embrüonaalse arengu käigus välja eesajust (prosencephalon), piklik- ja tagaaju aga rombajust (rhombencephalon).
Piklikaju
Piklikaju (medulla oblongata) on seljaaju vahetu jätk. Piklikaju valgeaine sisaldab samu juhteteid, mis leiduvad seljaajus. Pea suunas piklikaju eesmine ja külgmine sein muutuvad paksemaks kui ajutorus, kanal laieneb märgatavalt, moodustades IV vatsakese. Pikliku aju ventraalses osas asetsevad motoorsed juhteteed, keskses osas peamiselt sensoorsed juhteteed, dorsaalses osas kraniaal- ehk peaajunärvide XII, XI, X, IX ja VIII paari tuumad. Reljeefilt sarnaneb piklikaju teataval määral seljaajuga. Ülemises osas jaguneb piklikaju kolmeks (paariliseks) osaks: püramiidideks, oliivideks ja väätkehadeks. Püramiidid asetsevad kahe pikimõigana ventraalselt kummalgi pool eesmist keskpidist lõhet. Püramiididest ulatuvad lateraalselt esile oliivid. Dorsolateraalselt asetsevad väätkehad (pedunculi cerebellares inferiores) kujutavad endast sääri väikeaju ja pikliku aju vahel. Püramiidi ja oliivi vahel väljuvad XII kraniaalnärvi juured, tagapool oliivi aga IX, X ja XI kraniaalnärvide juured. Pikliku aju ja silla vahel külgedel väljuvad VII ja VIII kraniaalnärvide juured.
Keskaju
Keskaju (mesencephalon) koosneb kahest ajusäärest (pedunculi cerebri), mis paiknevad Sylviuse juhast ventraalselt, ja sellest dorsaalselt paiknevast nelikküngastiku lestmest (lamina quadrigemina s. tectum mesencephali). Sylviuse juha kulgeb läbi keskaju ja ühendab IV vatsakest III vatsakesega. Ajusääred on kaks tugevat vääti, mis väljuvad sillast. Ristsuunas läbib ajusäärt mustollus (substantia nigra). Sellest ventraalselt asetseb ajusääre põhimik (crus cerebri s. basis), dorsaalselt kate – (tegentum). Kattes paikneb punane tuum (nucleus ruber), kust algab rubrospinaaltrakt ehk punatuuma-seljaaju kulgla (tractus rubrospinalis). Nelikküngas koosneb kahest paarist väikestest kühmudest. Eesmises paaris on vahepealsed nägemiskeskused, tagumises vahepealsed kuulmiskeskused. III paari juured väljuvad ajusäärest ilmudes esile selle ventraalsel pinnal. IV närv väljub ajutüve dorsaalsel pinnal.
Vaheaju
Keskajust eespool asetseb vaheaju (diencephalon), mille põhiliseks osaks on talamus. See koosneb peaaegu täielikult hallollusest. Talamuse ventraalne pind on kokku kasvanud hüpotalamuse (hypothalamus) – närvisüsteemi talamuse aluse piirkonnaga. Talamusest edastatakse impulsse edasi ajukoorde. Hüpotalamuse piirkonda kuuluvatest moodustistest olulisimad on hüpofüüs (hypophysis cerebri), tuhkurköber (tuber cinereum) ja nägemisnärvide ristmik (chiasma opticum). Nägemisnärvide ristmik paikneb türgi sadula (cella turcica) ees. Käbikeha (epiphysis cerebri) asetseb III vatsakese tagumise seina piirkonnas nelikküngastiku lestme kohal mõhnkehamõika all.
Otsaju
Mantli perifeerses osas on ajukoor, mis on ühtlasi närvisüsteemi evolutsiooniliselt kõige uuem osa. Mitmete primaatide (sealhulgas inimeste) ajukoore pinda suurendavad suured ja väikesed vaod, mis jaotavad mantli sagarateks ja need omakorda jaotuvad käärudeks. Poolkerad jaotavad neljaks sagaraks tsentraalvagu (sulcus centralis Rolandi), Sylviuse lõhe (sulcus cerebri lateralis Sylvii) ja kiiru-kuklalõhe (sulcus s. fissura parietooccipitalis). Imetajatel eristatakse nelja sagarat:
Otsmikusagar asetseb tsentraalvaost eespool. Eesmine tsentraalvagu ja kaks otsmikuvagu jaotavad otsmikusagara neljaks kääruks (eesmine tsentraalkäär, ülemine, keskne ja alumine otsmikukäär). Kiirusagar on eestpoolt piiristatud tsentraalvaoga, tagantpoolt kiiru-kuklalõhega ja lateraalselt altpoolt Sylviuse lõhega. Tagumine tsentraalvagu kulgeb paralleelselt tsentraalvaoga. Nende vahel asetseb tagumine tsentraalkäär (gyrus postcentralis). Kiirusagar jaotub ülemiseks ja alumiseks kiirusagarikuks (lobulus parietalis superior et lobulus parietalis inferior). Vahel loetakse eraldiseisvaks ka suuraju poolkera viiendat sagarat, saart (insula), mis asetseb Sylviuse lõhe sügavuses. Teda katavad teised sagarad.
Inimese peaaju
Inimese peaajus on umbes 100 miljardit neuronit, millest igaüks on sünapside abil ühenduses 1000 – 10 000 neuroniga. Mehe aju kaalub keskmiselt 1380 g, naisel 1280 g. Peaaju pikkus on ligikaudu 16–18 cm, läbimõõt kuni 14 cm. Peaaju vaatlemisel dorsaalsest küljest on näha suuraju poolkerad, mis on teineteisest eraldatud aju pikilõhega. Suuraju pindmine osa moodustab ajukoore. Peaaju ventraalne pind, ajupõhimik, on keeruka ehitusega ja vastab üldjoontes koljupõhimiku sisepinna reljeefile. Seljaaju jätkuks on piklikaju. Sillast eespool ja kõrgemal paiknevad külgedele lahknedes kaks ajusäärt, keskaju osad. Tähtsaimad vaheaju osad on ajuripats ehk hüpofüüs, tuhkurköber ja sellest eespool nägemisnärvide ristmik. Sügav külgmine suurajulõhe ja Sylviuse auk eraldavad poolkera oimusagarat.
Steatoda
Steatoda on keraämblikuliste sugukonda kuuluv perekond, kuhu kuulub üle 120 liigi. Tavaliselt on nad tumedat värvi, tagakehal on neil valge triip, millele lisandub veel heledaid täppe ja/või triipe.
Neid kiputakse segi ajama musta lesega ja seepärast kutsutakse neid mõnikord ka valedeks mustadeks leskedeks. Igatahes on Steatoda perekonna ämblikud inimesele vähem ohtlikud kui must lesk (Latrodectus). Segi ajamist võimaldab see, et nad mõlemad on keraämblikute perekonnad, mille iseloomustajaks on ilus ümmargune tagakeha. Üldjuhul on Steatodad mustadest leskedest ka väiksemad.
Eestis on meie elamutes ja kõrvalhoonetes üpris tavaline elanik kuni 4-7 millimeetri pikkune tumepruun ümara läikiva tagakehaga rasvämblik (Steatoda bipunctata), kelle Euroopa Arahnoloogiaselts valis 2018 Euroopa aasta ämblikuks.
Liigid
S. hespera S. nobilis S. paykulliana S. triangulosa Nimekiri pole täielik.
Redoksreaktsioon
pisi|280px Redoksreaktsioon ehk redutseerumis-oksüdeerumisreaktsioon on keemiline reaktsioon, mille käigus aatom (või ioon) liidab või loovutab elektrone. Elektronide liikumise tõttu muutub ka aatomi oksüdatsiooniaste.
Redutseerumine ja oksüdeerumine on ühe ja sellesama protsessi kaks aspekti: kui üks reaktsioonis osalev element oksüdeerub, siis teine element redutseerub. Oksüdeerumine ei saa toimuda ilma redutseerumiseta.
Redoksreaktsioon saab toimuda ainult siis, kui reageerivate ühendite redokspotentsiaalid on erinevad.
Arvidsjauri vald
Arvidsjauri vald (Lule saami keeles Árviesjávrrie) on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni lääni lõunaosas.
Redoksreaktsioon
Terminoloogia
Redoksreaktsiooni kirjeldamiseks kasutatakse mõisteid:
Arvidsjauri vald
Vallas elab paarkümmend traditsioonilist eluviisi järgivat saami peret.
Redoksreaktsioon
Terminoloogia
Redoksreaktsioonis oksüdeerija redutseerub ja redutseerija oksüdeerub. Redutseerumine ja reduktsioon ning oksüdeerumine ja oksüdatsioon on sünonüümid.
Arvidsjauri vald
Peamine majandusharu on metsatööstus.
Redoksreaktsioon
Oksüdeerijad ja redutseerijad
Aineid, millel on oksüdeerivad omadused, nimetatakse oksüdeerijateks või oksüdantideks. Oksüdeerijad liidavad endaga elektrone, ise redutseerudes. Tüüpiline oksüdeerija on kõrge oksüdatsiooniastmega nt MnO4-, kus mangaani oksüdatsiooniaste on +7 .Teised näited oksüdeerijatest on H2O2, CrO3, Cr2O72-, OsO4.
Ained, mis redutseerivad on redutseerijad või reduktandid. Nemad loovutavad redoksreaktsioonis elektrone, ise oksüdeerudes. Redutseerijad on näiteks metallid (Li, Na, Mg), orgaanilises keemias kasutatavad NaBH4 (naatriumborhüdriid), LiAlH4 (liitiumalumiiniumhüdriid) pisi|Roostetamine on redoksreaktsioon
Redoksreaktsioonide näiteid
Reaktsioon vesiniku ja fluori vahel: Antud reaktsioon kulgeb kahe pool-reaktsioonina: oksüdeerumine Elementidel on oksüdatsiooniaste 0. Esimeses poolreaktsioonis vesinik oksüdeeritakse oksüdatsiooniastmest 0 kuni oksüdatsiooniastmeni +1. Kuna vesiniku aatomeid osaleb reaktsioonis kaks, siis vesinik kaotab kokku 2*1=2 elektroni.
ja redutseerumine Teises poolreaktsioonis redutseeritakse fluor oksüdatsiooniastmest 0 kuni −1.
Kuna kogu reaktsiooni laeng jääb muutumatuks, peab oksüdeerumisel loovutatud elektronide arv olema võrdne redutseerumisel liidetud elektronide arvuga. Poolreaktsioonide liitmisel elektronide hulk taandub välja ning elektronide ülejääki ei teki:
Ioonid moodustavad vesinikfluoriidi
Redoksreaktsioonid looduses
Looduses toimuvate redoksreaktsioonide näiteks on põlemine, hingamine ja roostetamine.
Padasjoki vald
Padasjoki on vald Soomes Päijät-Häme maakonnas. Vallas on 3140 elanikku (31. jaanuari 2016 seisuga).
Naabervallad on Asikkala vald, Hämeenlinna linn, Kangasala vald, Kuhmoineni vald, Pälkäne vald ja Sysmä vald.
Apollo Raamatud
AS Apollo Raamatud on Eesti raamatukaubanduse ettevõte aastail 1998. Apollo raamatukaupluste jalugu ulatub tagasi aastasse 1949, mil avati raamatupood "Teadus". 1999 avati internetipood ja 2000 esimene uue põlvkonna raamatukauplus "Apollo Raamatumaja" Viru tänaval. Täpsemalt vaata Apollo ajatelg.
Apollo müüb raamatuid, filme, mänge, muusikat, kontori- ja kunstitarbeid, lauamänge, mänguasju, e-raamatuid, Apollo e-lugereid jpm.
2010. aastal ühendati AS Apollo Raamatud samasse kontserni kuuluva AS-iga Rautakirja Estonia, mille varasem nimi oli R Kiosk Eesti AS. Lisaks Apollo Raamatutele ühendati Rautakirja Estoniaga samal ajal ettevõtted AS Lehepunkt ja Forum Cinemas Home Entertainment AS. Kõigi kolme ühendatud ettevõtte vara, sealhulgas Apollo Raamatute kaubamärk ja raamatupoed, anti toona üle ühendavale ühingule ehk AS-ile Rautakirja Estonia. 2012 liikus Apollo Kauplused tagasi Eesti omanike kätte ja jätkas laienemist. Avati uued kauplused Tallinnas, Viljandis, Pärnus ja Kohtla-Järvel.