cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elon Musk
X.com ja PayPal
Kuigi kaks ettevõtet olid formaalselt liitunud, töötasid kummagi ettevõtte meeskonnad eri kontorites edasi ja olid tootearenduse suhtes erimeelt. Musk eelistas X.com-i kaubamärki, teised aga Paypali. Confinity meeskond tahtis kasutada Linuxi-taolist vaba lähtekoodiga tarkvara, Musk aga Microsofti tarkvara. Ettevõte oli lõhenenud; Peter Thiel astus kõrvale ja Max Levchin ähvardas lahkuda. Ettevõtte arvutisüsteemid ei suutnud kasvava kliendibaasiga toime tulla ja veebileht kukkus vähemalt kord nädalas maha. Pangad nõudsid suuremaid tasusid, pangapettuste arv suurenes, ka konkurents teiste ettevõtetega kasvas. Üha suurem hulk ettevõtte töötajaid hakkas Muski otsustusvõimet ettevõtet tabanud kriiside valguses kahtluse alla seadma.
Musk oli Justine Wilsoniga 2000. aasta jaanuaris abiellunud, sama aasta septembris sõitsid nad Austraaliasse Sydneysse mesinädalatele. Väike rühm X.com-i töötajaid otsustas Muski äraolekut kasutada ja esitas ettevõtte nõukogule umbusaldusavalduse Muski vastu ning tegi ettepaneku nimetada tegevjuhiks Peter Thiel. Kui Musk sellest Austraalias maandudes teada sai, pöördus ta järgmise Palo Altosse suunduva lennukiga tagasi, kuid oli juba hilja. Musk püüdis küll ettevõtte nõukogu veenda otsust muutma, kuid see jäi endale kindlaks.
2001. aasta juunis muutis ettevõtte uus tegevjuht Thiel ettevõtte kaubamärgiks Paypali. Muski mõju ettevõtte tegevusele oli palju langenud, kuid ta jätkas Paypali nõustamist ja kasvatas oma investeeringut ettevõttesse. Sel ajal oli PayPali aastatulu 240 miljonit dollarit. Sellel ajaperioodil hakkas lõhkema dot-com-i mull ja internetiettevõtetesse raha investeerinud inimesed püüdsid oma raha võimalikult kiiresti kätte saada. Muski ja Moritzi teeneks võib lugeda, et kui eBay soovis Paypali ära osta, siis veensid nemad ettevõtte nõukogu pakkumist tagasi lükkama ja viivitama. Lõpuks tegi eBay 2002. aasta juulis PayPalile 1,5 miljardi dollari suuruse ostupakkumise ja ettevõtte nõukogu nõustus müügiga. Musk oli PayPali suurim osanik ja omas enne ettevõtte müüki 11,7% selle aktsiatest. Ta teenis müügist ligi 250 miljonit dollarit, millest jäi pärast maksude mahaarvestamist järgi 180 miljonit dollarit.
Eellugu
2001. aastal kolisid Elon ja Justine Musk elama Los Angelesse. Los Angeles on juba 20. sajandi esimesest poolest alates olnud USA lennunduse- ja kosmosetööstuse üks peamisi keskusi. Musk oli hakanud mõtlema lapsepõlveaegsetele unistustele kosmosest ja kuigi ta ei teadnud täpselt, mida ta teha soovib, tahtis ta end ümbritseda valdkonna juhtivate spetsialistidega.
Muski esimene kokkupuude kosmoseala inimestega toimus läbi Marsi uurimise entusiastide mittetulundusühingu Mars Society. Ta külastas Mars Society rahakogumisüritust ja annetas ühingule 5000 dollarit. Ühingu esimees Robert Zubrin tutvustas Muskile Translife'i projekti kava (hiljem sai projekti nimeks Mars Gravity Biosatellite). Projekti eesmärgiks oli uurida Marsi gravitatsiooni mõju hiirtele, selleks pidi saadetama viieks nädalaks Maa-lähedasele orbiidile tehiskaaslane 15 hiirega, mis pidi pööreldes tekitama Marsi gravitatsiooniga (~0,38g) võrdse tsentrifugaaljõu. Musk oli Mars Societyst vaimustatud, liitus ühingu direktorite nõukoguga ja annetas ühingule veel 100 000 dollarit kõrbesse loodava uurimiskeskuse jaoks.
Musk soovis teha eluga midagi tähendusrikast. Talle tundus, et inimkond on suurest osast oma ambitsioonidest kosmoseuurimise suhtes loobunud. Ta nägi NASA veebilehte külastades, et ka NASA-l pole detailset plaani Marsi uurimise kohta. Musk soovis teha midagi, mis innustaks suures hulgas inimestes kirge kosmoseuurimise suhtes. Mars Society plaan saata hiired Maa orbiidile arenes Muski peas edasi plaaniks saata hiired Marsile ja tagasi.
Musk loobus Mars Society direktori kohast ja moodustas omaenda organisatsiooni Life to Mars Foundation. Ta hakkas korraldama koosolekuid hotellide konverentsisaalides, kuhu oli kokku kutsunud kosmosetööstuse tippasjatundjad ja muud tuntud inimesed. Teiste seas osalesid kokkusaamistel NASA Jet Propulsion Laboratory (JPL) teadlased, hilisem NASA administraator Michael Griffin ja filmirežissöör James Cameron. Musk soovis, et osalejad aitaksid tal välja töötada sündmuse, mis tõmbaks maailma tähelepanu ja paneks inimesed Marsist rääkima. Musk lootis, et sündmus haarab inimeste kujutlusvõimet ja kasvatab avalikkuses huvi kosmoseuurimise vastu, andes nii kosmoseuurimisele uue hoo sisse. Sündmuse eelarveks oli ta seadnud 20 miljonit dollarit.
Arutelude käigus tekkis algsest Marsile hiirte saatmise plaanist erinev "Marsi oaasi" plaan. Selle plaani järgi pidi Musk ostma raketi ja saatma Marsile robotkasvuhoone, milles kasvavad taimed. Marsi pinnale jõudes pidi kasvuhoone kamber avanema, tõmbama endasse veidi Marsi pinnast ehk regoliiti ja tootma Marsil esimest korda hapnikku. Musk soovis, et kambril oleks aken ja et sellest saaks saata Marsil kasvavatest taimedest Maale videopilti.
Projekti elluviimise ees seisid väga suured insenertehnilised takistused – Marsi pinnal olevas kambris taimedele sobiva temperatuuri säilitamine; teadmatus, kuidas mõjub Marsi pinnas taimedele jne –, kuid ka rahalised takistused. Musk lootis hakkama saada 20–30 miljoni dollariga, kuid asjatundjad hindasid projekti reaalseks maksumuseks 200 miljonit dollarit.
Musk hakkas otsima raketti, mis võiks robotkasvuhoone Marsile toimetada ja mis sobiks projekti eelarvega. Ta selgitas välja, et Boeingu toodetava Delta raketi kasutamine maksnuks 50 miljonit dollarit, mis olnuks vaid lasti kosmosesse läkitamise hind ilma muude kuludeta.
USA valitsuse heaks töötanud raketiosade rahvusvaheliste tarnelepingute sõlmija Jim Cantrell korraldas 2001. aasta oktoobri lõpus Pariisis Muski kohtumise ettevõttega Arianespace, kohal oli ka Muski sõber Adeo Ressi. Arianespace'i raketid olid Muski jaoks liiga kallid ja edasi suundus kolmeliikmeline seltskond Venemaale, kust kuulduste kohaselt pidi olema võimalik osta mandritevahelise ballistilise raketi (ICBM) baasil valmistatud kanderakette Dnepr hinnaga seitse miljonit dollarit tükk. Sellel ajal valitses Venemaal postsovetlik seadusetuse aeg, mil raha eest oli võimalik osta kõike, ka rakette. Mehed kohtusid Moskvas mitme Venemaa kosmosetööstusettevõttega, külastati näiteks ettevõtteid NPO Lavotškin ja Kosmotras. Kohtumised ei läinud nii, nagu Musk oleks soovinud. Suur osa kohtumiste ajast kulus vene kommete kohaselt seltskondlikule jutule ja toostide lausumisele, mis pani ameeriklased kannatust kaotama. Erinevate allikate põhjal käis Musk Venemaal raketitehingut sõlmimas kokku kaks või kolm korda, ühel korral kohtuti venelastega ka Pasadenas California osariigis. Viimane kord käis Musk Venemaal 2002. aasta veebruaris, siis oli koos temaga ka Michael Griffin. Sel korral kavatses Musk raketid ära osta ja oli valmis maksma 21 miljonit dollarit kokku kolme raketi eest. Kuid siis teatasid venelased, et ühe raketi hind on 21 miljonit dollarit. Muskile sai selgeks, et venelased ei võta teda kui tõsist äripartnerit või soovivad tal naha üle kõrvade tõmmata. Moskvast tagasilennul koostas ta kalkulatsiooni, kui palju läheks maksma raketi ise valmis ehitamine, kokku panemine ja kosmosesse lennutamine. Ta oli läbi uurinud hulga raketiteaduse põhiõpikuid ja jõudnud järeldusele, et rakette saab ehitada palju odavamalt kui seda seni tehtud on. Mõte Marsile taimi või hiiri saata jäi tagaplaanile ja esiplaanile kerkis soov muuta kosmoseuurimine senisest tunduvalt odavamaks.
Ettevõtte asutamine
2002. aasta juunis asutas Musk oma kolmanda ettevõtte – Space Exploration Technologies (SpaceX). Musk paigutas ettevõttesse üle 100 miljoni dollari PayPali müügist teenitud raha. Sellise summa investeerimine pidi tagama Muski kontrolli säilimise ettevõtte üle. See tähendas ka seda, et SpaceX-il jagus ressursse parimal juhul 3–4 raketikatseks, mille jooksul ettevõte pidi esimese raketi tööle saama.
SpaceX ostis endale peakorteriks 9700 ruutmeetri suuruse laohoone Los Angelese eeslinnas El Segundos. Laohoone kujundati Muski maitse järgi seest ümber, selle seinad värviti valgeks ja põrand kaeti läikiva epoksükattega, et tehas jätaks puhta ja rõõmsa mulje. Töökohad paigutati nii, et tarkvarainsenerid ja projekteerijad istusid keevitajate ja teiste raketi riistvaraga töötavate töötajate läheduses. See oli suur erinevus traditsioonilistest kosmosetööstusettevõtetest, kus erinevad tehnoloogilised töörühmad asuvad üksteisest eraldi, sageli isegi tuhandete kilomeetrite kaugusel.
Muski ajakava oli väga ambitsioonikas. Ühes SpaceX-i esitluses lubati, et esimene rakett valmib 2003. aasta augustis, septembris valmib stardiplatvorm ja sama aasta novembris, 15 kuud pärast ettevõtte tegevuse algust toimub esimene raketistart.
Võimalike klientide hulka loeti USA sõjaväge, kes oli üles näidanud huvi odavate ja väikeste satelliitide lühikese etteteatamisajaga kosmosesse lennutamise vastu ("reageerimisvõimeline kosmos"), ning meditsiini- ja tarbekaupu tootvaid ettevõtteid, kellel võis olla soov viia läbi tooteuuringuid mikrogravitatsiooni keskkonnas.
Algselt plaanis SpaceX ehitada ise rakettmootorid ja hankida raketi ülejäänud osad teiste tarnijate käest. Kuid hiljem tehti otsus teha võimalikult paljud osad valmis ise kohapeal, sealhulgas mõlema raketiastme mootorid, turbopump, krüogeenkütuse paagid ja juhtimissüsteemid. Kui tavapärases kosmosetööstuses kasutatakse kosmoseaparaatide ja -sõidukite valmistamiseks osi, mida toodab äärmiselt väike arv tootjaid ja mille hind on seetõttu väga kallis, siis SpaceX otsis oma raketile osi tavatööstusest. Näiteks kasutas SpaceX raketikütuse ventiilidena autopesulates kasutatavaid ventiile, mille tihendid olid paremate vastu vahetatud. Esimese raketiastme kütusepaagid tahtis SpaceX lasta valmistada ettevõttel, kes tootis suuri metallpaake põllumajanduslikul eesmärgil – hiljem selgus küll, et see ettevõte ei suuda paake piisavalt kiiresti tarnida ja SpaceX hakkas kütusepaake ise valmistama. Musk käis ise tarnijatega läbirääkimisi pidamas ja tegi nende juurde üllatusvisiite.
Enamik SpaceX-i töötajaist olid noored, suure saavutusvajadusega mehed. Musk võttis isiklikult ühendust USA tippülikoolide aerokosmose insenerinduse osakondadega ja küsis teavet parimate üliõpilaste kohta, misjärel värbas neid SpaceX-i tööle. SpaceX-i tulid tööle ka kõrgema riskitaluvusega insenerid ettevõtetest Boeing, Lockheed Martin ja Orbital Sciences. Neid innustas see, et paljude aastate jooksul oli tekkinud üks huvitav kosmosetööstusettevõte, mis oli vaba riiklikust bürokraatiast.
2003. aasta detsembris avaldas SpaceX plaanid juba järgmise raketi Falcon 5 ehitamiseks, mis pidi olema suuteline viima Maa-lähedasele orbiidile 4100 kg suuruse kasuliku lasti.
2004. aasta sügiseks oli SpaceX suutnud rakettmootorid nii kaugele arendada, et need vastasid kõigile nõuetele. Kuid siis selgus, et raketi avioonika ei tööta, selle kordategemiseks kulus pool aastat. 2005. aasta mais sai ettevõte teha California Vanderbergi õhujõudude baasis raketi katsekäivitamise stardiplatvormil. Kuigi SpaceX oleks soovinud kasutada õhujõudude baasi stardipaigana, ei olnud õhujõud SpaceX-i suhtes väga vastutulelikud ja nii pidi ettevõte leidma teise stardikoha. SpaceX leidis stardikoha Kwajaleini atollil Vaikses ookeanis Marshalli Saarte Vabariigis, kus asub USA raketikatsepaik. 2005. aasta juunis hakkas SpaceX saarele varustust toimetama.
Esimese raketistardini jõuti alles 24. märtsil 2006. 25 sekundit pärast starti süttis Merlini rakettmootor põlema ja rakett kukkus tagasi stardiplatvormile. Põhjuseks osutus alumiiniumist kütusetoru liitmik, see oli soolases mereõhus korrodeerunud ja mõranes stardi ajal.
21. märtsil 2007 korraldas SpaceX Kwajaleini saarel teise raketistardi. Rakett startis ja õigel ajal eraldus teine raketiaste esimesest. Kuid siis hakkas aste vänderdama, rakett hakkas alla langema ja lagunes koost. Vea põhjuseks oli kütusepaagis loksuma hakanud raketikütus.
pisi|Elon Musk SpaceX-i tehases (2008) 2008. aasta aprillis, kui SpaceX-i insenerid valmistasid ette kolmandat raketistarti, hakkas teine rühm insenere välja töötama ettevõtte uut raketti Falcon 9, mis pidi asendama väljatöötamisel oleva raketi Falcon 5. 30. juulil 2008 tegi Falcon 9 esimese eduka katsekäivituse.
2. augustil 2008 toimus kolmas raketi Falcon 1 stardikatse. Sel korral ebaõnnestus raketistart esimese ja teise raketiastme eraldumisel tekkinud häire tõttu. Kuigi Musk tegi avalikkuse ees vapra näo, rääkides juba plaanitud neljandast, viiendast ja kuuendast raketikatsest, ning kannustas SpaceX-i töötajaid edasi töötama, oli ta tegelikult väga masendunud. Ta teadis, et ettevõttel on raha vaid veel ühe katsetuse jaoks, millest sõltus kogu SpaceX-i tulevik – selle õnnestumine tekitanuks kindlustunnet tulevastes äripartnerites ja USA valitsuses.
28. septembril 2008 toimus Falcon 1 raketi neljas raketistart, mis õnnestus. Kanderaketist Falcon 1 sai esimene erakapitaliga ehitatud rakett maailmas, mis Maa orbiidile jõudis. Kuigi katse õnnestus, oli SpaceX-i rahaline olukord väga raske, ettevõte pidi pingutama, et oma töötajatele palka maksta. Vaatamata rahalisele olukorrale alustas SpaceX lisaks Falcon 9 väljatöötamisele tööd kosmoselaeva Dragon kallal, palkas juurde palju uusi töötajaid ja kolis suuremasse peakorterisse Hawthorne'is. Muski teine ettevõte Tesla Motors oli samuti raskustes. 2008. aasta lõpuks oli Muskil raha otsas.
SpaceX-i päästis pankrotist NASA-ga sõlmitud leping rahvusvahelise kosmosejaama (ISS) varustamiseks. 23. detsembril 2008 maksis NASA SpaceX-ile 1,6 miljardit dollarit ettemaksuna 12 lennu eest rahvusvahelisse kosmosejaama. Pärast pankrotist pääsemist on SpaceX olnud kasumlik.
pisi|Elon Musk koos USA presidendi [[Barack Obamaga Falcon 9 stardipaigas (2010)]] 14. juulil 2009. toimetas SpaceX-i rakett Falcon 1 Maa-lähedasele orbiidile oma esimese satelliidi, milleks oli Malaisia valitsuse satelliit RazakSAT. See oli viimane Falcon 1 raketi start ja ühtlasi viimane SpaceX-i raketistart Kwajaleini atolli stardipaigast.
25. mail 2012 sai SpaceX-ist esimene eraettevõte, mis põkkas rahvusvahelise kosmosejaamaga kosmoselaeva.
Mõni kuu hiljem sai SpaceX NASA käest 440 miljonit dollarit, et arendada kosmoselaev Dragon edasi astronautide transportimiseks rahvusvahelisse kosmosejaama. 2014. aasta mais esitles Musk SpaceX-i peakorteris inimeste transpordiks mõeldud kosmoselaeva Dragon V2. 2016. aasta seisuga peaks Dragon V2 esimene mehitatud lend kosmosejaama toimuma aastal 2017.
2016. aasta seisuga töötab SpaceX välja korduvkasutatavat kanderaketti, 2015. aasta 21. detsembril õnnestus ettevõttel esimene raketiaste esmakordselt edukalt maandada. Samuti arendab ettevõte kanderaketti Falcon Heavy, mis peaks tegema oma esimese lennu aastal 2016.
Muski eesmärgiks on muuta kosmosesse lasti ja inimeste lennutamine odavaks, kuid teda ei rahulda ainult satelliitide üles lennutamise või kosmosejaama varude täiendamise odava hinna saavutamine. Ta on seadnud eesmärgiks tuua üleslennutuse hind nii madalaks, et saab võimalikuks tuhandete inimeste Marsile saatmine ja seal koloonia rajamine. Sellel eesmärgil on SpaceX juba 2013. aastal alustanud tööd uue hiiglasliku kanderaketi ja sellega kaasneva kosmoselaeva projekti kallal. Kanderaketil puudub 2016. aasta alguse seisuga ametlik nimi, mitteametlikult teatakse seda lühendi BFR (Big Falcon Rocket või Big "Frakking" Rocket) all. Kosmoselaeva esialgne nimi on Mars Colonial Transport (MCT, tõlkes 'Marsi kolooniatransportöör'). Plaanide kohaselt suudab BFR/MCT toimetada Marsile korraga 100 inimest või 100 tonni varustust.
Tesla Motors
Ettevõtte Tesla Motors asutasid 1. juulil 2003 Martin Eberhard ja Marc Tarpenning. Tol ajal tegutses Los Angeleses 1992. aastal tegevust alustanud elektriautoentusiastide ettevõte AC Propulsion, mis töötas välja elektrilist kontseptsiooniautot tzero. Tesla Motorsi asutajad plaanisid litsentseerida AC Propulsioni käest elektriauto tehnoloogia ja kasutada oma loodava auto kere jaoks Lotus Elise šassiid. Nende plaan oli valmistada kerge elektriline sportauto jõukatele ja keskkonnateadlikele tarbijatele. Tesla Motors vajas ettevõtte käivitamiseks ka juhtivat investorit.
Musk, kes oli aastaid elektriautodele mõelnud, otsis sel ajal elektriautode valdkonnas ideed, mida toetada. Ta oli seni pidanud elektriautode jõuallikana kõige praktilisemaks valikuks superkondensaatoreid, elektriautode entusiastide käest tulnud teave liitiumakude tehnoloogia kiire arengu kohta tuli talle üllatusena. Musk tutvus Tesla Motorsi asutajatega ja nõustus investeerima ettevõttesse 6,5 miljonit dollarit, saades ühtlasi Tesla Motorsi suurimaks investoriks ja ettevõtte juhatuse esimeheks.
Tesla Motors ostis endale töökojaks 1000-ruutmeetrise kogupinnaga hoone San Carlose linnakeses San Francisco lahe piirkonnas ja palkas tööle insenere. Ettevõtte esimene ülesanne oli luua prototüüp-elektriauto, mida hakati nimetama Roadsteriks. Selleks tuli võtta AC Propulsioni tzero jõuülekanne ja sobitada see Lotus Elise šassiiga.
Auto väljatöötajad plaanisid algselt uut autot välimuselt üsna Lotus Elise sarnasena, kuid Musk ja ülejäänud ettevõtte juhatus ei olnud sellega rahul ja nõudsid enamat: "'Meile antakse niisugune võimalus vaid korra. See peab klienti rahuldama, aga Lotus ei ole selle jaoks lihtsalt piisavalt hea.'"
2006. aasta kevadel sai valmis Roadsteri esimene prototüüp EP1. See oli midagi käegakatsutavat, mida sai riskikapitalistidele näidata. Investorid, kelle seas olid Draper Fisher Jurvetson, JPMorgan Chase, Larry Page ja Sergei Brin, investeerisid ettevõttesse kokku 40 miljonit dollarit, sealhulgas Musk 12 miljonit dollarit.
2006. aasta juulis oli ettevõte saanud valmis teise prototüüp-auto EP2 ja korraldas avalikkusele esitluse, mille käigus sai teha proovisõitu. Tesla Motors teatas, et juba 30 inimest on endale Roadsteri tellinud, nende seas Google'i asutajad Sergei Brin ja Larry Page. Umbes samal ajal ilmus ajalehes New York Times esimene Tesla Motorsit tutvustav artikkel. Ettevõtte tegevjuht Eberhard tutvustas Tesla Motorsi strateegiat: alustada kalli autoga, mida jõuavad endale lubada vaid rikkad inimesed, ja liikuda aja jooksul edasi soodsamate autode tootmise juurde, luues massitoote. Muski artiklis ei mainitud ja ta oli selle pärast väga vihane.
Roadsteri valmimist aeglustas see, et Musk soovis auto juures teha palju muudatusi. Näiteks soovis ta mugavamaid istmeid, et kere oleks tehtud süsinikkiust ja et uksed avaneksid sõrmepuudutusega.
Ettevõte oli plaaninud tuua Roadsteri turule 2007. aasta novembris, kuid tekkisid probleemid jõuülekande süsteemiga – tarnijad ei suutnud tõrkevaba jõuülekandesüsteemi tarnida. Samuti tekkisid probleemid akude tarneahelaga. Ettevõte oli plaaninud tellida akuelemendid Hiinast, lasta akukogumid kokku panna Tais ja akukogumid autokerega kokku panna Lotusel Inglismaal, et ise tegelda vaid müügiga. Kuid nüüd selgus, et keeruliste asjade ise kohapeal tootmine säästab aega ja tekitab vähem probleeme.
Musk hakkas muretsema, kas Eberhard ikka suudab Tesla Motorsi juhtimisega hakkama saada. Üks Tesla investoritest, Valor Equity saatis kohale oma töötaja, et ettevõtte tootmisprotsesse ja tegelikke kulusid hinnata. 2007. aasta keskpaigas selgus hindamise tulemusena, et iga Roadsteri valmistamine läinuks maksma 200 000 dollarit, seejuures oli Tesla plaaninud autosid müüa hinnaga 85 000 dollarit tükk. Lisaks sellele kolmandik toodetud autodest ei töötanud. Kui Musk oli Eberhardiga siiani hästi läbi saanud, siis nüüd leidis ta, et Eberhard on teinud ettevõtte juhtimises suuri vigu ja varjanud olukorra tõsidust ettevõtte juhatuse eest. Musk korraldas 2007. aasta augustis Eberhardi tagandamise tegevjuhi ametikohalt, ta määrati Tesla Motorsi tehnoloogiajuhiks. Eberhard oli toimunu pärast kibestunud ja vihane.
2007. aasta lõpus selgus, et kahekäigulist jõuülekannet ei saadagi tööle ja ettevõttel tuleb auto mootor ja inverter täielikult ümber projekteerida, et auto saavutaks hea kiirenduse ühekäigulise jõuülekandega.
Ettevõtte nõukogu määras Eberhardi järel Tesla tegevjuhiks Michael Marksi, 2007. aasta detsembris sai tegevjuhiks Ze'ev Dror. 2007. aasta detsembris lahkus Eberhard ettevõttest. Musk hakkas avalikkuses üha enam Tesla Motorsi kohta sõna võtma ja osales järjest rohkem ettevõtte igapäevases juhtimises. Töötajatelt nõuti, et nad teaksid kui palju iga osa maksab, ja et neil oleks veenev plaan, kust materjale odavamalt saab. Need, kes sellega toime ei tulnud, vallandati. Ka teine ettevõtte asutaja Marc Tarpenning lahkus ettevõttest.
2008. aastal hakkas ettevõtte raha otsa saama, algselt plaanitud 25 miljoni dollari asemel oli Roadsteri väljatöötamiseks kulunud 140 miljonit dollarit. Tavapärases olukorras poleks sellest midagi olnud, ettevõte oleks leidnud endale uued investorid. Kuid saabunud majanduskriisi olukorras pärast 2007.–2008. aasta finantskriisi hakkasid kõik USA suuremad autotootjad pankrotti minema, uute investorite leidmine oli peaaegu võimatu, Musk pidi veenma olemasolevaid investoreid raha juurde investeerima.
Ajakirjanduses hakkasid ilmuma artiklid Tesla Motorsi kehva rahalise olukorra kohta. 2008. aasta mais algatas veebiblogi "The Truth About Cars" niinimetatud "Tesla surmavalve" ("Tesla Death Watch"). Blogi autorid kirjeldasid Muski kui rahameest, kes varastas Tesla Motorsi geniaalselt insenerilt Martin Eberhardilt. Musk oli 2008. aasta sügiseks Tesla Motorsi tegevjuhi koha Ze'ev Drori käest üle võtnud. Muski rünnati ajakirjanduses ka SpaceX-i ebaõnnestumiste ja abielulahutuse pärast. Musk kalkuleeris, et saab oma allesjäänud rahaga vaid ühe ettevõtte päästa, aga kui jagada raha pooleks, tähendaks see kindlat surma mõlemale ettevõttele.
Tesla Motors kulutas kuus neli miljonit dollarit. Musk laenas sõprade käest raha, et ettevõtte töötajatele palka maksta ja saatis palvekirju kõigile tuttavatele, et need Teslasse raha investeeriks. Ka hulk Tesla töötajaid pani ettevõttesse 25 000 ja 50 000 dollari kaupa raha. Ettevõte võttis kasutusele klientide poolt Roadsterite eest ette makstud ja kõrvale pandud summad. Musk võttis Tesla Motorsile SpaceX-i tagatisel laenu, mille NASA heaks kiitis. Muskil õnnestus lõpuks kokku saada 12 miljonit dollarit isiklikku raha, millele Tesla olemasolevad investorid lisasid 28 miljonit dollarit. Tehing sai teoks 2008. aasta jõululaupäeval, vaid mõned tunnid enne seda, kui Tesla Motors oleks pankrotti läinud.
2009. aastal suutis Tesla Motors tootmisprobleemid lahendada ja hakata Roadstereid tootma. Kuid ettevõte pidi küsima auto eest ette maksnud klientidelt raha juurde, kavandatud 92 000 dollari asemel sai Roadsteri hinnaks 109 000 dollarit. Aastatel 2008–2012 müüs Tesla Motors umbes 2500 Roadsterit.
2009. aasta juunis kaebas Martin Eberhard Muski kohtusse, süüdistades teda laimus, valetamises ja lepingu rikkumises. Eberhard süüdistas Muski selles, et too rõhutab valelikult oma rolli ettevõtte asutajana. Hiljem saavutasid mehed kokkuleppe ja Eberhard tegi avalduse, milles ta ütles, et Muski roll Tesla Motorsi kaasasutajana on olnud asendamatu.
Tesla Motors töötas juba välja uut mudelit, mille esialgne koodnimi oli White Star ja mille nimeks sai hiljem Model S. Kui Roadster oli ehitatud Lotus Elise šassii peale, mis seadis autole mitmeid piire – näiteks tuli akupakk paigutada auto tagaossa –, siis Tesla Model S projekteeriti algusest peale ise. 2009. aasta märtsis esitles Tesla Motors pressiüritusel Model S-i prototüüpi.
Fentanüül
Fentanüül on sünteetiline opioid, mida kasutatakse koos teiste ravimitega anesteesias valu leevendamiseks. Samuti kirjutatakse seda tänapäeval välja inimestele, kellel on kroonilised valud või vähktõvest tingitud valud.
Elon Musk
Tesla Motors
2009. aasta alguses hakkas Tesla Motors tootma akumooduleid Saksa autotootjale Daimler AG kasutamiseks mudelites Smart Fortwo ED ja Mercedes-Benzi A-klassi mudelis E-Cell ning Jaapani autotootjale Toyota kasutamiseks mudelis RAV4 EV. Sama aasta mais ostis Daimler 50 miljoni dollari eest Tesla Motorsis 10% osaluse.
2010. aasta jaanuaris laenas Ameerika Ühendriikide Energeetikaministeerium Tesla Motorsile 465 miljonit dollarit, tingimustel, et ettevõte jätkab akumoodulite tootmist ja nende tehnoloogia arendamist, mida saaks kasutada ka teised ettevõtted, ning et Tesla Motors toodab USA-s elektriautosid.
Fentanüül
Lisaks sellele on opioid kasutusel ka kui nn vabaajanarkootikum, mida võetakse koos teiste opioididega, näiteks heroiiniga. Tihti kasutatakse koos fentanüüliga antidepressante, kokaiini ja metamfetamiini. Fentanüüli manustatakse mitmel viisil: veenisiseselt, nahapealselt (kasutades plaastrit), suukaudselt, kõrvakelmel, kõrvalestaaluselt või sisse hingates. Tavalised kõrvalnähud fentanüüli kasutamisel on iiveldus, uimasus, oksendamine, väsimus, peavalu, kõhukinnisus, aneemia ja välised tursed. Kõige tõsisemad tüsistused, mis fentanüüli tarvitamisel võivad tekkida, on aga hüperventilatsioon, lihasjäikus, insult ja kooma. Põhiliselt toimib fentanüül aktiveerides μ-opioidi retseptoreid ning on kuni sada korda tõhusam kui morfiin. Fentanüüli töötlemisel on saadud ka analoogseid opioide, mille hulka kuuluvad näiteks karfentanüül, sufentanüül, alfentanüül ja remifentanüül.
Fentanüüli lõid dr Paul Jansseni ja tema firma Janssen Company 1960. aasta detsembris. Euroopas kasutati seda esimest korda 1963. aastal ja Ameerika Ühendriikides 1968. aastal. Sellest ajast on fentanüülist saanud maailma üks olulisemaid ja kasutatumaid opioidseid valuvaigisteid. Jansseni eesmärk oli leida tõhusam valutundetust esile kutsuv ravim kui morfiin või meperidiin ning sellest tulenevalt õnnestus tal 1960. aastal esimest korda fentanüüli sünteesida.
Elon Musk
Tesla Motors
22. juunil 2012 andis Tesla Motors oma Fremontis asuvas tehases toimunud pidulikul sündmusel klientidele üle esimesed kümmekond valminud Model S-i. Esimene Model S anti üle Tesla Motorsi investorile Steve Jürvetsonile.
2012. aasta septembris teatas ettevõte, et on valmis ehitanud esimese osa laadimisjaamade võrgustikust: kuus laadimisjaama Californias, Nevadas ja Arizonas. Ettevõte nimetas neid superlaadimisjaamadeks, Model S-i omanikud said neis tasuta ja kiirelt autot laadida.
2013. aasta veebruariks oli Tesla Motors jõudnud kriisiolukorda. Ettevõttel oli raskusi tellimuste täitmisega, esimesed autod polnud töökindlad ja pidid sageli tagasi teenindusse minema. Teeninduskeskused polnud aga valmis kliente nii massiliselt teenindama. Ajakirjanduses ilmunud ettevõtte probleemide kajastus pani osad kliendid broneeritud autot välja ostmata jätma. Teised kliendid lükkasid ostu edasi, sest olid kuulnud Model S-i peatsetest uuendustest ja ei tahtnud neist ilma jääda. Tesla oli sunnitud tehase tooteliini seisma jätma. Musk kogus kokku töötajaid ettevõtte erinevatest osakondadest – personalitöötajaid, disainereid, insenere ja teisi, kokku umbes 500 töötajat – ning pani nad inimestele helistama, et võimalikult palju automüügitehinguid teha. Aprillis võttis Musk ühendust Google'i juhi Larry Page'iga, et arutada Tesla Motorsi müümist Google'ile. Lepiti kokku tingimustes, et Musk jääb pärast ettevõtte müüki edasi selle tegevjuhiks kaheksaks aastaks või seniks, kuni Tesla Motors hakkab tootma elektriautosid massiturule. Kui hakati juba müügitehingu üksikasju arutama, siis selgus ootamatult, et 500 Tesla töötajat, kes olid pandud autosid müüma, olid suutnud paari nädalaga müüa sama palju autosid, mis oli planeeritud müüa esimese kvartali jooksul. 8. mail 2013 teatas Tesla Motors esimest korda ajaloos kasumist, teeniti 11 miljonit dollarit 562 miljoni dollarise läbimüügi juures. Ettevõte müüs 2013 esimese kvartali jooksul 4900 Model S-i, millega Model S oli Põhja-Ameerikas esimeses kvartalis kõige enam müüdum elektriauto, eespool Chevrolet Voltist (4421) ja Nissan Leafist (3695). Ettevõtte aktsia tõusis 30 dollarilt 2013. aasta juuliks 130 dollarini. Tesla Motors maksis mõni nädal pärast kvartali tulemustest teadustamist tagasi 465 miljoni dollarise laenu USA Energeetikaministeeriumile. Ettevõtte müük Google'ile polnud enam vajalik ja läbirääkimised lõpetati.
SolarCity
Musk on SolarCity esialgse kontseptsiooni looja, ettevõtte suurim osanik ja juhatuse esimees. Solarcity on Ameerika Ühendriikide juhtiv elurajoonide päikeseenergiasüsteemide tarnija, kelle turuosa suurus 2011. aastal oli 14%. Firma tegevjuht ja kaasasutaja on Elon Muski nõbu Lyndon Rive.
Nii SolarCity kui ka Tesla Motorsi rahastamise alusmotiiv on võidelda kliima globaalse soojenemise vastu. Aastal 2012 teatas Elon Musk, et SolarCity ja Tesla Motors teevad koostööd, et kasutada elektriautode akusid katusepealsete päikeseenergiasüsteemide mõju leevendamiseks elektrivõrgule.
Hyperloop
2012. aasta juulis käis ta välja idee päikeseenergial töötavast reaktiivtunnelsüsteemist Hyperloop, mis võimaldaks reisida San Franciscost Los Angelesse vähem kui 30 minutiga. Süsteemi visand koos joonistega tehti avalikuks 2013. aasta augustis. Musk on öelnud, et ta ise ei soovi oma kohustuste tõttu SpaceX-is ja Tesla Motorsis Hyperloopi väljaehitamises osaleda. Kuid ta kaalub mõtet luua Hyperloopi väikesemõõduline demoversioon, mis ei juhtuks aga lähitulevikus. Muski hinnangul kuluks San Fransisco ja Los Angelese vahelise Hyperloopi väljaehitamiseks kümme aastat.
Heategevus
pisi|Musk ja Iirimaa taoiseach (peaminister) [[Enda Kenny]] Elon Musk on Musk Foundationi juhatuse esimees. Musk Foundation on suunanud oma heategevuslikud pingutused teadusharidusele, lastehaiguste ravile ja taastuvenergiale. Aastal 2010 asutas fond programmi, mille sisuks on päikeseenergiasüsteemide annetamine katastroofipiirkondade hädavajaduste katteks. Esimene sedasorti päikeseenergiarajatis annetati Alabama orkaani-hädaabikeskusele, mis oli osariigi ja riigi abist ilma jäänud. Rõhutamaks, et abi ei teeni Muski ärihuve, andis SolarCity teada, et firmal pole Alabamas ühtegi seni tegutsevat ega planeeritud äritegevust. 2011. aastal, külastades tsunami käes kannatada saanud Soma linna Jaapanis, kinkis Musk linnale 250 000 USA dollarit maksva päikeseenergiarajatise.
2001. aastal oli Muskil plaanis "Marsi oaas" – projekt, mille tulemusel maandataks Marsile eksperimentaalne kasvuhoone, milles on Marsi pinnasel ehk regoliidil kasvavad kultuurtaimed. Projekti tulemusena sündis lõpuks ettevõte SpaceX, mille pikaajaliseks eesmärgiks on tõelise kosmosetsivilisatsiooni rajamine. Musk kirjeldab oma vastavaid seisukohti ja lahendusi IEEE taskuhäälingus "Elon Musk: PayPali, Tesla Motorsi ja SpaceX-i asutaja" ning artiklis "Riskantne äri".
2012. aasta aprillis liitus Musk kampaaniaga The Giving Pledge, võttes enesele moraalse kohustuse annetada enamus oma varandusest heategevuseks. Musk liitus kampaaniaga, mille tegid tuntuks Warren Buffett ja Bill Gates, osana 12-liikmelisest Ameerika jõukaid perekondi ja üksikisikuid koondavast rühmast, kuhu kuulusid ka Arthur Blank ja Michael Moritz.
Autoblogi Jalopnik teatas 16. augustil, et Musk toetab veebikoomiksi The Oatmeal looja Matthew Inmani algatust säilitada ja taastada Nikola Tesla kunagine laboratoorium Long Islandil New Yorgis ning muuta see teadusmuuseumiks – Tesla Teaduskeskuseks Wardenclyffe'is. Hiljem jõudsid Inman ja Musk kokkuleppele, mille kohaselt Musk nõustus annetama miljon dollarit muuseumi väljaehitamiseks. Samuti lubas Musk ehitada Tesla Superchargeri laadimisjaama muuseumi autoparklasse.
Musk on X Prize Foundationi eestkostja, edendades taastuvenergia tehnoloogiaid. Ta on järgmiste organisatsioonide nõukogude liige: The Space Foundation, USA Riikliku Teaduste Akadeemia aeronautika ja kosmosetehnika nõukogu, Stanfordi ülikooli Tehnikakooli nõukogu. Samuti on ta California Tehnoloogiainstituudi eestkostjate nõukogu liige.
2015. aasta jaanuaris annetas Musk 10 miljonit dollarit Future of Life Institute'le ülemaailmse uurimisprogrammi heaks, mille eesmärgiks on saavutada, et tulevikus tekkiv tehisintellekt oleks inimkonna suhtes heatahtlikult meelestatud.
Seisukohad ja arvamused
Poliitilisel skaalal on Musk end kirjeldanud pooleldi demokraadina ja pooleldi vabariiklasena. Tema sõnade kohaselt asub ta "kuskil vahepeal, olles sotsiaalselt liberaalne ja rahanduslikult konservatiivne".
Fentanüül
Terav valu
Fentanüüli antakse patsientidele enne operatsiooni, operatsiooni ajal ja vahetult pärast operatsiooni selle tugeva valu vaigistava toime pärast. Seda manustatakse süstides ning lühiajalise valu korral, mida hoitakse kontrolli all lühiajalise toimega oopiumpreparaadiga, näiteks fentanüüliga.
Elon Musk
Seisukohad ja arvamused
Musk toetas varem poliitilist lobirühma FWD.us, mille asutas laialt tuntud ettevõtja Mark Zuckerberg ja mis teeb lobitööd USA immigratsiooniseadustiku reformimiseks. Kuid 2013. aasta maikuus andis Musk avalikult teada, et võtab oma toetuse ära, et protestida lobirühma avaldatud reklaamide vastu, mis muuhulgas reklaamisid Keystone'i torujuhet (planeeritud torujuhe, mille kaudu Kanada naftaliivadest toodetud toornafta jõuaks Texase naftarafineerimiskompleksi). On tavapärane, et USA poliitilised lobirühmad toetavad USA kumbagi suuremat erakonda, et saavutada mõlema poole seaduseandjate toetus lobirühma peamisele eesmärgile. Musk astus koos teiste rühma mõjukate liikmetega, sh. David Sacks, organisatsioonist välja ja kritiseeris selle strateegiat, nimetades seda "küüniliseks".
Muski rünnatakse sageli seetõttu, et Tesla Motors kasutas USA valitsuse toetusraha, ehkki ettevõte maksis laenu ligi kümme aastat enne tähtaega tagasi ja oleks ka ilma selle rahata hakkama saanud. "Tehniliselt võttes sain ma rikkaks läbi Zip2 ja PayPali ilma igasuguse riigipoolse toetuseta ja panin kogu saadud raha, Teslasse ja SolarCitysse," kirjutas ta 2013. aasta mais oma Twitteri kontol. Musk ütles, et Tesla "oleks endiselt olemas sõltumata Ameerika Ühendriikide Energeetikaministeeriumi laenu saamisest või mittesaamisest... Meid aidati sisse, mitte välja (we were bailed in, not bailed out)". Tesla ei olnud pankrotiolukorras, nagu seda olid konkurentidest General Motors ja Chrysler.
Fentanüül
Anesteesia
Fentanüül on anesteesias kasutusel täiendusena tavalisele anesteesiale või spinaalanesteesiale. Lisaks kasutatakse seda veel neuroleptanalgeesias koos droperidoliga.
Kroonilised valud ja pahaloomulised kasvajad
Krooniliste valude ja pahaloomuliste kasvajate korral manustatakse fentanüüli patsientidele, kellel on välja kujunenud oopiumpreparaatide vastu tolerants. Fentanüüli antakse ka patsientidele, kellel on niivõrd suured valud, et need nõuavad pikaajalist, ööpäevaringset oopiumpreparaadilist valuvaigistit. Fentanüüli võiks kasutada ainult siis, kui alternatiivsed ravivalikud ei sobi või on kasutuskõlbmatud. Seda seetõttu, et isegi kui manustada fentanüüli soovitatud koguses, on oht sellest sõltuvusse jääda või kuritarvitajaks saada nii suur, et sellest võivad tuleneda üledoos ja surm. Patsientidel on oopiumpreparaatide vastu tolerants siis, kui nad on saanud ööpäev läbi oopiumpreparaadilist ravi. Ravi peab sisaldama vähemalt 60 mg morfiinsulfaati, 25 μg fentanüüli nahapealse plaastri kaudu tunnis, 30 mg oksükodooni suu kaudu päevas või muud valu vaigistava toimega oopiumpreparaati iga päev vähemalt ühe nädala.
Elon Musk
Seisukohad ja arvamused
Musk on ennast kirjeldanud töönarkomaanina, kes järjekindlalt teeb 80-tunniseid töönädalaid, juhtides Tesla Motorsit ja
Muski "töökabinet" SpaceX-i kontori- ja tootmiskompleksis Hawthorne'is California osariigis kujutab endast lauda suure avatud ruumi nurgas. Koos Muskiga töötavad samas ruumis kümned insenerid ja teised ettevõtte töötajad. Muski sõnul piirab uste ja kabinettide olemasolu suhtlemisvõimalusi, mistõttu on SpaceX-i kontoriruumide planeerimisel lähtutud maksimaalsest avatusest.
Fentanüül
Kõrvaltoimed
Üldiselt kõige levinumad fentanüüliga kaasnevad kõrvalnähud on peavalu, iiveldus, oksendamine, uimasus ja kõhukinnisus. Nähud varieeruvad vastavalt sellele, millisele suuremale süsteemile fentanüül inimese kehas on mõju avaldanud.
Laibasitikas
Laibasitikas (Trox scaber) on mardikaliste seltsi laibasitika (Trox) perekonda kuuluv putukaliik.
Albert (eesnimi)
Albert on mehenimi. Eestis on selle nime üks mugandusi Pärt.
Fentanüül
Kõrvaltoimed
Närvisüsteemi puhul on kõige levinumad sümptomid, mis esinevad rohkem kui 10% inimestest, somnolents (teadvuse hägunemise 2. aste) ja uimasus. Veel levinud, kuid vähem või kuni 10% inimestel, on väsimus, ärevus, ebanormaalne mõtlemine, peavalu, ärrituvus, letargia (pikaajaline sügava une taoline haiguslik seisund) ja külmavärinad.
Laibasitikas
Ta elab ka Eestis.
Fentanüül
Kõrvaltoimed
Südameveresoonkonna puhul on kõige levinum kõrvalnäht tahhükardia ehk südameerutlus. See on kiirenenud südametegevus, mille puhul on südame löögisagedus üle 100 korra minutis.
Hingamisteedega kaasnevad kõige tuntumad sümptomid on haigutamine, hüperventilatsioon või riniit.
Psüühilised kõrvalnähud, mis esinevad enamikul inimestel, on ärevus ja ärritus, rahutus, depressioon, emotsionaalne labiilsus, eufooria, deliirium ja ebaisikustumine.
Ajalugu
Dr Paul Jansseni üks huvidest oli töödelda efektiivseid ja kiire toimega valuvaigisteid, et aidata lahendada paljusid valuga seotud probleeme meditsiinis. 1953. aastal olid saadaval nii morfiin kui ka meperidiin. Dr Janssen ja tema kolleegid arvasid, et piperidiiniring morfiinis ja meperidiinis on kõige olulisem keemiline struktuur, mis kutsus esile valutundetuse nende molekulides. Nad alustasid tööd meperidiiniga kui põhilise molekuliga uute ja paremate ühendite tootmises, sest meperidiin ei olnud nii kompleksne molekul kui morfiin ning seda oli lihtsam muuta. 1953.–1957. aastal töötasid Janssen ja tema tiim välja tosinaid uusi tõhusaid valuvaigisteid, fentanüüli sünteesisid nad esimest korda 1960. aastal. Fentanüül oli kümme korda tõhusam kui fenasopüridiin, mis oli fentanüüli eelkäija. Selle lõid samuti Janssen ja tema firma Janssen Pharmaceutica 1957. aastal. Lisaks sellele oli fentanüül mitusada korda tõhusam kui morfiin.
Vesiloo järv
Vesiloo järv (ka Mustanina tiigid) on järv Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linna halduspiirkonnas Mustanina külas. Veekogu pindala on 4,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 4908 m.
Fentanüül
Fentanüül Eestis
Eestis on fentanüül ringluses ka illegaalsel narkootikumiturul, kus seda tuntakse nimetustega "valge hiinlane", "pärslane" ja "afgaan". Puhtuse poolest silma paistnud afgaani hakati Eestis kasutama 2009. aasta kevadel. Selle manustamise tagajärjel on olnud surmajuhtumeid, mis on tingitud üledoosist, kuna teadmatusest on tarvitatud afgaani liiga suures koguses. Tänavatel müüdavale fentanüülile on lisatud ka teisi aineid, näiteks glükoosipulbrit ja kriiti, või teisi narkootikume, näiteks heroiini. Fentanüüli müüakse Eestis tavaliselt fooliumpakikestes, mida tänavakeeli nimetatakse tšekkideks või poolikuteks.
Flinders Chase'i rahvuspark
Flinders Chase'i rahvuspark (Flinders Chase National Park) on Austraalia rahvuspark, mis asub Känguru saare läänetipus.
ArmaLite AR-7
ArmaLite AR-7 on Ameerika Ühendriikide poolautomaatne tulirelv. AR-7 kasutab laskemoona .22 Long Rifle ning see konstrueeriti 1959. aastal Ameerika Ühendriikide õhuväes kasutusel olnud ArmaLite AR-5 järgi. Kaheksakümnendatel võttis selle kasutusse Iisraeli õhuvägi. AR-7 on mõeldud lennukimeeskonnale enesekaitseks (n-ö survival weapon).
Elon Musk
Isiklikku
Musk on olnud abielus kolm korda, kaks korda neist sama naisega. Ta tutvus oma esimese abikaasa, Kanada päritolu Justine Muskiga (neiupõlvenimega Wilson), ajal, mil nad mõlemad olid Queen'si Ülikooli tudengid. Nad abiellusid aastal 2000 ja läksid kaheksa aastat hiljem lahku. Neil sündis kokku kuus last. Esimene laps Nevada Alexander suri 10 nädala vanuselt imikute äkksurma sündroomi tõttu, seejärel sündisid kaksikud, siis kolmikud. Lahutuse järel andis Justine Musk intervjuu ajakirjale Marie Claire, milles ta kirjeldas oma abielu Elon Muskiga.
ArmaLite AR-7
AR-7 konstrueeris relvameister Eugene Stoner, kelle tuntuim töö on ArmaLite AR-15, millest USA sõjavägi arendas automaadi M16. Tänapäeval kasutavad AR-7 näiteks looduses matkajad, kuna seda on lihtne tükkideks võetult kaasas kanda ja sellega saab end efektiivselt kaitsta.
Kodu tänav (Rakvere)
Kodu tänav on tänav Rakveres, paiknedes linna lõunaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 2,3 km.
Tänav on 79 meetrit pikk ja ligikaudu 8 meetrit lai. Kodu tänav on umbtänav ja asub Palermo linnaosas. Kodu tänav saab alguse Tartu tänavalt ja on suunaga lääne poole, puistu suunas. Tänav lõpeb Palermo metsa kinnistu piiril.
Tänava ääres paikneb neli ühepereelamut koos abihoonetega, hooned on rajatud 20. sajandi teises pooles.
Elon Musk
Isiklikku
Musk andis 2012. aasta jaanuaris teada, et oli hiljuti lõpetanud neli aastat kestnud suhte oma teise abikaasa, Briti näitlejatari Talulah Rileyga. 18. jaanuaril saatis ta Twitteris Rileyle sõnumi, milles ta ütles: "Need neli aastat olid suurepärased. Jään sind igavesti armastama. Ühel päeval teed sa kedagi väga õnnelikuks." 2013. aasta juunis otsustas ta uuesti Rileyga abielluda. 2014. aasta 11. veebruaril oli Musk kutsutud osa võtma Valges Majas toimuvast pidulikust lõunasöögist; külaliste nimekirjas olid nii Musk kui ka Riley. Intervjuu ajal telesaates "60 Minutes" 30. märtsil 2014, mida viis läbi ajakirjanik Scott Pelley, viibis Musk koos Riley ja oma viie lapsega. 2014. aasta detsembris lahutas Musk Rileyst teist korda.
Elon Muski ema, vend ja õde ning kaks emapoolset nõbu järgnesid hiljem talle ükshaaval Kanadasse ja seejärel USA-sse. Lõuna-Aafrikasse jäi elama vaid Eloni isa Errol Musk. Kümme aastat pärast USA-sse saabumist, aastal 2002 andis Elon Musk Ameerika Ühendriikide kodanikuvande.
Eloni õde Tosca Musk on Musk Entertainmenti asutaja ja on produtseerinud mitu filmi. Eloni vend Kimbal on sotsiaalse otsingufirma OneRiot tegevjuht ja restorani The Kitchen, mis asub Boulderis ja Denveris, omanik. Elon Muski nõbu Lyndon Rive on Solar City tegevjuht ja kaasasutaja.
Aasta 2008 oli Elon Muski jaoks tema senise karjääri kõige raskem aasta: ebaõnnestus Falcon 1 raketi kolmas katsetus; kui ka neljas katse oleks ebaõnnestunud, siis oleks ettevõte tema sõnul uksed sulgenud, sest järgmise katse läbiviimiseks poleks raha enam jätkunud. Samal ajal toimunud Tesla Motorsi rahastamisvoor kukkus läbi, sest finantskriis ja suurte autotootjate pankrotistumine oli investorid ära hirmutanud. Musk oli PayPali müügist teenitud 180 miljonit dollarit ära kulutanud – SpaceX-i ja Tesla Motorsi peale. Ta pidi kogu oma allesjäänud likviidse vara panema Tesla Motorsisse ning lõpuks pidi ta raha laenama selleks, et maksta üüri isikliku kodu eest. Sellele vaatamata, et neljas Falcon 1 raketi katsetus õnnestus, oli SpaceX lähedal pankrotile. 23. detsembril 2008 teatas NASA 1,6 miljardi dollarilise lepingu sõlmimisest SpaceX-iga – see päästis ettevõtte. Kaks päeva hiljem otsustasid ka Tesla Motorsi investorid ettevõttesse raha juurde investeerida. 2008. aastal lagunes ka Elon Muski abielu esimese elukaaslase Justine Muskiga. Viimane lahkas toimuvat avameelselt ja detailselt oma blogis ning lahutusprotsessi kajastati laialt ajakirjanduse veergudel.
SpaceX-i tehast kasutati filmi "Raudmees 2" stseenide asukohana ja Muskil on filmis pisiroll.
Muskil endal on McLaren F1 superauto. Ta tegi sellega avarii ja lõhkus auto, sealjuures oli auto kindlustamata. Varem kuulus Muskile Tšehhis valmistatud reaktiivmootoriga treeninglennuk Aero L-39. 1994. aastal valmistatud lennukimudel Dassault Falcon 900, mida kasutati filmis "Täname suitsetamast!", on registreeritud Muski nimele registritunnusega N900SX. Muskil on filmis episoodiline roll oma lennuki piloodina, kui ta avab ukse Robert Duvallile ja saadab pardale Aaron Eckharti. Muskile kuulub Wet Nellie, James Bondi filmist "Spioon, kes mind armastas" pärit Lotus Esprit sportauto. Tal on plaanis ehitada see filmis nähtu taoliseks ent päriselt toimivaks autoks-allveelaevaks.
Musk elab Californias Bel Airis.
Flinders Chase'i rahvuspark
Rahvuspark paikneb Lõuna-Austraalia osariigis, umbes 177 kilomeetrit osariigi pealinnast Adelaide'ist edelas ning 110 km saare halduskeskusest Kingscote'ist läänes. Flinders Chase'i rahvuspargi pindala on umbes 326 km². Rahvuspargis kaitstakse ohustatud liike ning seal asuvad ka mitmed geoloogilised vaatamisväärsused.
Flinders Chase'i rahvuspark asutati 1972. aastal ning see on Lõuna-Austraalia vanuselt teine rahvuspark. Rahvuspark on nimetatud Briti maadeuurija Matthew Flindersi järgi. 2019.–2020. aasta maastikupõlengutes hävis rahvuspargi külastuskeskus ja põles 96% rahvuspargi territooriumist. Lõuna-Austraalia rahvusparkide- ja eluslooduseteenistuse teatel on loodus põlengu tagajärgedest taastumas.
Arthur Jackson Brewe
Arthur Jackson Brewe (18. august 1866 Galway Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik – 15. aprill 1912 Põhja-Atlandi ookean) oli iiri päritolu Ameerika Ühendriikide ajakirjanik ja arst, kes ei pääsenud Titanicu laevahukust.
Ta oli vahetult enne õnnetust veetnud Emma Eliza Bucknelliga ja Margaret Browniga aega Egiptuse khedivaadis, Itaalia kuningriigis ja Prantsuse kolmandas vabariigis.
Elisabeth, Inglismaa kuninganna
"Elisabeth, Inglismaa kuninganna" (originaalis Elisabetta, regina d’Inghilterra) on Gioachino Rossini ooper (dramma) kahes vaatuses Giovanni Schmidti libretole Carlo Federici draama Il paggio di Leicester (1813) järgi, mis omakorda põhines Sophia Lee romaanil The Recess (1785). Esmaesitus toimus 4. oktoobril 1815 Napoli Teatro San Carlos.
Rollide esmaesitajad
-         Isabella Colbran (Elisabetta)
-         Andrea Nozzari (Leicester)
-         Manuel García (Norfolk)
-         Gaetano Chizzola (Guglielmo)
-         Girolama Dardanelli (Matilde)
-         Maria Manzi (Enrico)
Dirigeeris Nicola Festa
Ajalugu
Elisabettaga algas Rossini Napoli periood. Aastatel 1815–1822 komponeeris ta Napoli teatritele kümme ooperit, millest kaheksa esietendusid Teatro San Carlos. See oli impressaario Domenico Barbaia juhitud teater. Barbaia tellis Rossinilt ooperi, millega soovis just pärast tulekahjus hävinud teatrimaja uuesti üles ehitatud hoonet avada. Barbaial oli komplekteeritud suurepärane orkester ja suur segakoor. Seni oli Rossinil olnud kasutada vaid meeskoorid. Barbaia teenistuses olid ajastu suurimad Itaalia lauljad. Nende hulgas Isabella Colbran, kes oli tol ajal Barbaia armuke. Temale kirjutas Rossini nimiosa muusika. Hiljem sai Colbranist Rossini esimene abikaasa, kes inspireeris teda looma just tema jaoks head muusikat ettekandmiseks teistes ooperites. Teatro San Carlol oli kasutada ka kaks ekstraklassi tenorit. Üks lüürilise laulustiiliga  (Emanuela Garcia) ja teine (Andrea Nozzari) veidi tumedama tämbriga kangelaslike rollide esitamiseks.
Muusikaajalooliselt on Elisabetta oluline teos, kuna see oli esimene ooper, kus on loobutud secco retsitatiividest. Kõik retsitatiivid on keelpillisaatega ja maestro enda kirjutatud. Seda teost peetakse ajaloolis-romantilise ooperi prototüübiks. Teos paistis silma briljantse viimistletuse ja vitaalsuse poolest.