cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ÜRO vaatlusmissioon Libeerias
UNOMIL loodi osana Cotonou lepingust, et toetada Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse (ECOWAS) tegevust Libeerias Esimese Libeeria kodusõja ajal (1989–1996). Selle esialgne mandaat oli Libeeria osapoolte vaheliste rahulepingute rakendamise jälgimine, relvarahu rikkumiste uurimine, kogunemiskohtade korrashoid ja võitlejate demobiliseerimine, humanitaarabi hõlbustamine, inimõiguste rikkumiste uurimine ja valimisprotsessi jälgimine. UNOMIL tegi oma mandaadi jooksul logistilist tööd, samal ajal kui Lääne-Aafrika riikide majandusühenduse seirerühm pakkus julgeolekut ja korraldas avalikke teavitamiskampaaniaid valijate harimiseks.
Selle asendas 2003. aasta septembris loodud ÜRO missioon Libeerias (UNMIL).
Rihards Ivanovs
Rihards Ivanovs (sündinud 8. aprillil 1994 Rēzeknes) on Läti jalgpallur.
Ta on mänginud ka Eesti klubides:
Rusulaid
Saar asub 400 meetrit Pulgalaiust idas. Saarel kasvab rohttaimestikku.
Pähni paisjärv
Pähni paisjärv on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Pähni külas. Veekogu pindala on 1,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1675 m. Veekogus on 1 saar.
Tandemtiiblennuk
Tandemtiiblennuk on erilise tiibkonstruktsiooniga lennuk. Erinevalt tavalistest lennukitest on tandemtiiblennukitel kaks tiiba, mis asuvad kere mõlemas otsas. Seda lennukit võib võrrelda ka biplaaniga, aga tandemtiiblennuki tiivad asuvad vertikaalselt ja horisontaalselt eri tasanditel ehk need ei asu üksteisega kohakuti.
Disain
Tandemtiiblennuki üks tiib asub kere ees- ja teine kere tagaosas. Tiivad võivad asetseda eri tasapindadel ja tandemtiiblennuki mõlemad tiivad avaldavad tõstejõudu. Tandemtiiva asetust kasutatakse ka vee kohal "hõljuvates" sõidukites.
Eelised
Kuna tandemtiiblennuki tiivad asuvad raskuskeskmele lähemal, siis saab lennuki kere pikkust vähendada ja tänu sellele väheneb ka lennuki kaal. Kaalu vähenedes muutub lennuki juhitavus paremaks.
Puudused
Suurt tandemtiiblennukit on väikestel kiirustel raske juhtida. Pealegi kui raskuskeskme vahemik muutub väga väikseks, kuna tiivad asuvad selle lähedal, siis tekivad ka lennukile laadungi lisamisel probleemid. Lisaks sellele on lennukisse keeruline asetada reisijaid, kütust ja laadungit.
Ajalugu
Esimesed andmed tandemtiiblennuki kohta on leitud 1831. aastast Thomas Walkeri raamatust "A Treatise Upon the Art of Flying by Mechanical Means", kus oli kujutatud tandemtiiblennukit. Selle joonistuse põhjal koostas D. S. Brown 1873. aastal esimese tandemtiiblennuki mudeli, millega ta demonstreeris lennuki stabiilsust.
Esimene edukas lend tandemtiiblennukiga oli 1896. aastal, kui Samuel Pierpont Langley aurumootoriga tandemtiibkonfiguratsiooniga lennuk lendas 1,2 km üle Potomaci jõe. Kõik Langley mehitatud katsed ebaõnnestusid.
Tänapäeval kasutatakse tandemtiiblennuki disaini mitmes mehitamata õhusõiduki (UAV) disainis, kuna nendega saab lennata stabiilselt väga kõrgel ja väga kaugele.
Näited
Näiteid tandemtiiblennukite kohta: pisi|Proteus
Viited
<references group="Minardo, A. (2014). The tandem wing: theory, experiments and practical realisations. Kasutamise kuupäev: 03. 03 2021. a., allikas POLITesi: https://www.politesi.polimi.it/handle/10589/93619" />
Laheste
Laheste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Laheste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Neimann. Hans-Albert Laheste palvel kanti Laheste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 19 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Mengzi
pisi|Mengzi (13.–14. sajand)
Mengzi (hiina 孟子; traditsioonilised eluaastad 372 eKr – 289 eKr) oli hiina filosoof.
Mudavulkaan
pisi|Gryphon 'i tüüpi mudavulkaanid Aserbaidžaanis Gobustanis Mudavulkaan ehk sals on peeneteralisest setendist koosnev lame- või tüvikoonuseline kuhik, mille tipus avanevast lõõrist purskub suurenenud rõhust tulenevalt pidevalt või aeg-ajalt muda, gaasi ja naftasegust vett.
Mudavulkaanid tekivad tüüpiliselt siis, kui kuum vee-fluidisegu seguneb muda- ja pinnasetetega. Mudavulkaanid on tihti seotud subduktsioonivöönditega. Maal on kindlaks tehtud subduktsioonivöönditega seotud mudavulkaane ligikaudu 700. Siiski arvatakse Maal subduktsioonivööndite ja ookeanipõhjalise mandrite lahknemisega seonduvate mudavulkaanide arvuks umbes 10 000.
Mudavulkaanid ei ole klassikalises mõistes vulkaanid – nendest ei emiteeru ei laavat ega tuhka. Mudavulkanismiga seotud temperatuurid on üsnagi madalad – esinevad temperatuurid varieeruvad tavaliselt vahemikus 2–100 °C, merepõhjaliste mudavulkaanide puhul võivad temperatuurid langeda ka jäätumispunkti lähedale. Mudavulkaanid varieeruvad kõrguselt 1–2 meetrist 700 meetrini ja läbimõõdult 1–2 meetrist kuni 10 kilomeetrini. Mudavulkaanid purskavad või väljutavad üldjuhul gaase (peamiselt metaani) ja poolvedelat mudast massi, mis sisaldab lahustunud mineraale, happeid ja süsivesikuid ning valdavalt peeneteralist tahket materjali.
Mudavulkaanide teke ja väljutatav materjal
Mudavulkaanide poolvedel mudane väljutis on tavaliselt tekkinud sügava maasisese vee soojenemisel, milles on aegamööda lahutunud maakoore sügavuses leiduvad mineraale, happeid, süsivesikuid, gaase ja tahket materjali. See materjal koosneb tavaliselt suuresti vesinikkarbonaatide rikkast vee-gaasi-fluidisegust ja marginaalsest kogusest metaanist – üldjuhul moodustab umbes 86% mudavulkaanide gaasilisest väljutisest metaan, emiteeritava gaasi osakaalult järgnevad süsinikdioksiid ja lämmastik.
Mudavulkaanid tekivad kui poolvedel vesinikkarbonaatidest rikastunud mudane väljutis surub ennast maasisemuses valitseva suurema lokaalse rõhu erinevusest tulenevalt mööda geoloogilist murranguvööndit või läbi lõhede ülespoole tekitades mudavulkaanilise purske või mudavoolu.
2002. aastal arvutasid Etiope ja Klusman välja, et Maa merelised ja mandrilised mudavulkaanid emiteerivad aastas 1–2 kuni 10–20 Tg metaani. 2003. aastal pakkus Achim J. Kopf aastaseks CH4 emissiooniks kuni 188 Tg.
2003. aastal pakkus Alexei Milkov, et mudavulkanismiga seotud aastane gaasiemissioon atmosfääri ja ookeanidesse on umbkaudu 30,5 Tg (peamiselt metaan ja süsinikdioksiid).
Euroopa
Euroopas leidub kümneid mudavulkaanide leiukohti. Tuntumad asuvad näiteks Tamani poolsaarel Venemaal, Kertši poolsaarel Krimmis, Bulgaaria loodeosas, Alpides ja Sitsiilias (Itaalia põhjaosas ja Hispaanias Rupiti lähedal). 24. augustil 2013 moodustus üks eriskummaline mudavulkaan Rooma lähistel Coccia Di Morto ringteel Fiumicinios.
Aasia
Aasias leidub suurimas kontsentratsioonis mudavulkaane Aserbaidžaani territooriumil Kaspia meres ja selle kallastel (üle 400), mis on üle poole Maal kirjeldatud maismaalistest mudavulkaanidest. Hulgaliselt mudavulkaane võib leida ka Mustast merest ja selle kallastelt. Gruusias asub mudavulkaanide väli Ahthalas. Pakistanis ja Iraanis levivad mudavulkaanid Makrani mägedes, mis asuvad mõlema riigi lõunaterritooriumil. Samas leidub arvukalt mudavulkaane Indias, Indoneesias, Hiinas ja Filipiinidel.
Tõenäoliselt tuntuim Aasia mudavulkaan on Indoneesias Lusi (Sidoarjo) mudavulkaan, mis tekkis 2006. aastal inimtegevuse ja/või maavärina koosmõju/mõjul ja on samas ka teadaolevalt maailma suurim maismaaline mudavulkaan.
Põhja-Ameerika
Põhja-Ameerika tuntuim mudavulkaan on USA-s Yellowstone'i rahvuspargis asuv Yellowstone’i mudavulkaan. Veel leidub arvuliselt mudavulkaane USA idarannikul, Alaskal, Kanada põhjarannikul ja Kariibidel. pisi|290.996x290.996px|Yellowstone'i mudavulkaan
Lõuna-Ameerika
Lõuna-Ameerika tuntumad mudavulkaanid paiknevad Venezuela ja Colombia territooriumil.
Venezuela riigi idaosas eksisteerib mitmeid naftamaardlatega seotud mudavulkaane ja mudakupleid. Näiteks on üks selline Maturini mudavulkaan, mis emiteerib suurel hulgal vett, biogeenset gaasi, süsivesinikühendeid ja marginaalses koguses soola.
Colombia mudavulkaan El Totumo paikneb Colombia Boliviari ja Atlantico vahel. El Totumo vulkaan on umbes 15 meetrit kõrge. Selle kraatrisse mahub seisma umbes 10–15 inimest. See vulkaan on tähtis kohalik turismiatraktsioon, lisaks kasutatakse vulkaani muda tervendatavatel eesmärkidel.
Henning Solberg
pisi|Henning Solberg pisi|Ford Fiesta RS WRC Henning Solberg (sündinud 8. jaanuaril 1973) on norra rallisõitja.
Mudavulkaan
Eesti
Teadaolevalt Eesti territooriumil mudavulkaane ei esine.
Estonia (raadiovastuvõtja)
Radioola Estonia oli tehases Punane RET toodetud kõrgekvaliteediline raadiovastuvõtja, mille eri mudeleid toodeti umbes 1950. aastast alates. Radioola koosseisu kuulus grammofoniseade.
Henning Solberg
Tema kaardilugeja on Ilka Minor.
Henning sõitis 2014. aastal WRC-s Fordiga. Ta sai Portugali rallil 4. koha.
Estonia (raadiovastuvõtja)
Tuntud mudel oli Estonia-2, mis tunnistati Brüsseli maailmanäitusel 1958. aastal kuldmedali vääriliseks. Radioola Estonia-2 komplekti kuulusid lisaks kaks lisavaljuhääldit, mille abil püüti saavutada heli ruumilist (pseudostereofoonilist) efekti.
Elmar Lemming
Elmar Lemming (2. august 1909 Vana-Kuuste vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 14. mai 1997 Saku) oli eesti mikrobioloog ja põllumajandusteadlane.
Estonia (raadiovastuvõtja)
Eriti kõrge helikvaliteedi poolest oli tuntud mudel Estonia-3 aastast 1962, millel taasesitatav sagedusala oli 50–15 000 Hz. Sellel mudelil oli ka valmisolek stereofooniliseks vastuvõtuks stereodekooderiga lisaseadme abil, nagu ka järgnenud mudel Estonia 3M. Sellele järgnes mudel Estonia 4.
Estonia Stereo aastast 1969 oli üks esimesi stereofoonilisi raadiovastuvõtjaid Nõukogude Liidus. Järgnenud mudelid kandsid Nõukogude Liidus kehtima hakanud tähistussüsteemi järgi nimetuses numbreid 006, 008 ja 009.
Elmar Lemming
Ta tegeles sileerimise meetodite uurimisega.
Estonia (raadiovastuvõtja)
Järgmise 1980ndate Estonia mudeli – raadiokomplekti (modular stereophonic radio-grammophone) Estonia 010 koosseisu kuuluvana toodeti arvatavalt kogu Nõukogude Liidu esimest CD-plaadimängijaseadmega raadiokomplekti. Selle komplekti jaoks töötati välja ka kassettmagnetofon Estonia MΠ110, mis aga seeriatootmisse ei läinud.
Elmar Lemming
Ta on maetud Kambja kalmistule.
Estonia (raadiovastuvõtja)
Järgnes veel mitu komplektiga ühilduvat seadet (mitmed neist nimetuse koodiga 016).
Lahesto
Lahesto on eesti perekonnanimi.
Mudavulkaan
Merelised mudavulkaanid
Viimaste kümnenditega on marginaalselt kasvanud mereliste mudavulkaanide uuritavus, seda tänu mudavulkanismi seotusele fossiilsete maavaradega ja sellest tulenevale majanduslikule huvile, mainimata ei saa ka jätta arengut geofüüsikaliste uurimismeetodite vallas. Mudavulkaanide poolt väljutatav metaan on tihti seotud gaashüdraatidega. Gaashüdraadid omakorda näitavad sügavuses leiduva fossiilkütuse (nafta ja maagaasi) potentsiaalset olemasolu merepõhjalistes maakoore kihtides. Samas võivad merelised mudavulkaanid tõsiselt häirida ookeanipõhja puurimist ning maavara kaevandavate puurtornide ja merepõhjaliste torujuhtmete paigutust. Lisaks emiteerivad merelised mudavulkaanid suures koguses metaani litosfäärist atmosfääri, võimendades sellega keskkonnaprobleeme: kasvuhooneefekti ja globaalset soojenemist. Mereliste mudavulkaanidega seotud piirkondade sedimentatsioonilist ehitust on võimalik tuletada mudavulkaanide väljutatava materjali uurimisega.
Lahesto
Nimede eestistamisel määrati Lahesto uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kaeval (Tallinnas, 1937. aastal). Kaarli Lahesto palvel kanti Lahesto perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 338 all (Siseministeeriumi teadaanne 30. novembrist 1937).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Helena Bonham Carter
pisi|2011 Helena Bonham Carter (sündinud 26. mail 1966 Londonis) on inglise näitleja.
Isiklikku
1994. aastal filmi "Mary Shelly Frankenstein" võtete ajal algas Bonham Carteri ja Kenneth Branagh' armusuhe, kuigi Branagh oli siis veel abielus Emma Thompsoniga. Thompson ja Branagh lahutasid abielu. 1999. aastal lõppes Bonham Carteri ja Branagh' armusuhe. Aastatel 2001–2014 oli Carter abielus Tim Burtoniga, neil on ühised lapsed: poeg William Raymond (s 2003) ja tütar Nell (s 2007).
Georgi Arkania
Georgi Arkania (vene keeles Георги Тариелович Арканиа; sündinud 16. aprillil 1993 Venemaal) on Venemaa jalgpallur.
Ta on mänginud ka Eesti klubides:
Selgrahu
Selgrahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Tareste küla alal Tareste lahes asuv 0,27 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 385 meetrit.
Rahu on võetud looduskaitse alla. Seal elavad hallhülged.
Ousmane Dembélé
Varem on ta mänginud Prantsusmaa klubis Rennes'i Stade, Saksamaa klubis Dortmundi Borussia ja Hispaania klubis FC Barcelona.
Rennais'i Stade
Ousmane Dembélé liitus Rennes'i Stade noorteakadeemiaga 2010. aastal.
Ta tegi oma debüüdi klubi põhimeeskonnas 6. novembril 2015 Angers SCO vastu. Juba järgmises mängus lõi ta oma debüütvärava, kui mängiti Bordeaux' Girondinsiga
6. märtsil 2016 lõi Dembélé Nantes'i vastu oma esimese kübaratriki klubi meeskonnas.
Dortmundi Borussia
Oma debüüdi tegi ta Saksamaa meeskonnas 14. augustil 2016, kui mängiti Saksamaa superkarikas Müncheni Bayerniga. Dortmund kaotas mängu 0:2. Debüütvärav tuli 20. septembril 2016 VfL Wolfsburgi vastu 58. minutil, kui võideti 5:1
12. aprillil lõi ta värava UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis AS Monaco vastu.
26. aprillil lõi Dembélé taas värava Saksamaa karika poolfinaalis Müncheni Bayerniga. 27. mail 2017 alistas Dortmund finaalis Frankfurdi Eintrachti 2:1, Dembélé lõi ühe värava ja valiti ka mängu parimaks.
Dana
Dana võib tähendada järgmist:
Ousmane Dembélé
Barcelona
25. augustil 2017 liitus Dembélé 105 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. Tehing tegi temast kõigi aegade teise kallima jalgpalluri.
Dembele tegi oma Barcelona debüüdi 9. septembril 2017 Espanyoli vastu, tulles mängu teisel poolajal vahetusest ning andes ka resultatiivse söödu Luis Suáreze väravale, kui Barcelona võitis kodus 5:0.
Paris Saint-Germain
Suvel 2023 liitus Dembele ligi 50 miljoni euro eest Paris Saint-Germainiga.
Koondisekarjäär
Ousmane Dembélé kutsuti esimest korda Prantsusmaa koondisse 2016. aasta augustis, kui mängiti Itaalia ja Valgevenega. Ta tegi oma debüüdi 1. septembril 2016 Itaalia vastu, vahetades 63. minutil välja Antoine Griezmanni. Prantsusmaa võitis mängu San Nicola staadionil 3:1.
2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.
Perekond
Dembélé ema on Mauritaania ja Senegali päritolu ja isa on pärit Malilt.
Vierfontein
Vierfontein on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Moqhaka vallas.
Aastatel 1953–1990 tegutses asulas Vierfonteini elektrijaam.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vierfonteini elanikest valgeid 79,64%, mustanahalisi aafriklasi 20,12%, värvilisi 0,12% ja teisi 0,12%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,09% inimesi, sotho keelt 16,11%, inglise keelt 4,71%, tsvana keelt 2,11% ja koosa keelt 1,61%.
XYZ-i afäär
pisi|John Adams pisi|Vahejuhtumit kirjeldav karikatuur XYZ-i afäär oli 1797. aastal aset leidnud vahejuhtum Ameerika Ühendriikide ja Prantsusmaa vahel, mis oleks peaaegu viinud sõjalise kokkupõrkeni.
1796. aasta sügisest hakkas Ameerika Ühendriikide suhted Prantsusmaaga kiiresti halvenema. Pärast liidu ühepoolset lõpetamist Ühendriikidega 1778. aastal alustas Prantsusmaa agressiooni Ameerika kaupmeeste suhtes Kariibi merel ja Atlandi ookeanil. Prantsusmaa jätkuv agressioon merel ning ilmsed katsed õõnestada Ameerika poliitikat revolutsioonilise propaganda ja altkäemaksudega viisid kaks suurriiki kuulutamata sõjani, eelkõige merel.
1797. aasta mais otsustas USA president John Adams, et vaatamata Föderalistliku Partei vastuseisule saadab ta Pariisi kolm diplomaati, kes pidid otsima lahendust läbirääkimiste teel. Kuus kuud hiljem jõudis Philadelphiasse teade, mille kohaselt informeeris Prantsusmaa välisminister vahendajate kaudu Ameerika diplomaate, et läbirääkimised võivad toimuda ainult siis, kui talle makstakse soliidne summa.
Vahejuhtum sai nimeks "XYZ-i afäär", sest Adams käskis vahetada Kongressile edastatud kirjas (teade kolmelt diplomaadilt) vahendajate nimed tähtedega X, Y ja Z. See samm põhjustas meelehärmi terves USA-s. Järgmiste valimiste ajal oli Föderalistliku partei toetus väga kõrge.
Emese Szász
Emese Szász (sündinud 7. septembril 1982 Budapestis) on ungari epeevehkleja, olümpiavõitja.
Działoszyce
Działoszyce on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Pińczówi maakonnas, Działoszyce valla halduskeskus.
ÜRO missioon Kesk-Aafrika Vabariigis ja Tšaadis
Missioon oli vastuseks hinnanguliselt 230 000 Darfurist pärit põgeniku halvale olukorrale Tšaadi idaosas ja Kesk-Aafrika Vabariigi kirdeosas. Relvastatud Sudaani mässulised korraldasid pidevalt rünnakuid üle Sudaani piiri, seades ohtu nii kohalikke elanikke kui ka Darfuri põgenikke.
Działoszyce
Linn asub Nidzica jõe ääres, Pińczówist ligi 20 km edelas.
ÜRO missioon Kesk-Aafrika Vabariigis ja Tšaadis
Kuigi EUFOR Tchad/RCA pidi algselt algama 2007. aasta novembris, lükkus see varustuse puudumise tõttu veebruari. See saavutas oma esialgse operatsioonivõime 15. märtsil 2008 ja asendati 15. märtsil 2009 ÜRO vägedega sama MINURCATi mandaadi alusel. Viimase MINURCATi mandaati puudutava resolutsiooniga, Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1913, pikendati missiooni 15. maini 2010, võimaldades edasisi arutelusid Tšaadi valitsusega, kes palus mandaati mitte pikendada. Täiendav pikendus tehti kuni 2010. aasta lõpuni.
Działoszyce
Ürikutes on Działoszycet esmamainitud 1220. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1409. aastal.
ÜRO missioon Kesk-Aafrika Vabariigis ja Tšaadis
MINURCATi volitused lõppesid ametlikult 31. detsembril 2010.
Politsei töötajad
2010. aasta seisuga oli missioonil 300 politseinikku Beninist, Burkina Fasost, Kamerunist, Côte d'Ivoire'ist, Egiptusest, Soomest, Prantsusmaalt, Guineast, Jordaaniast, Madagaskarilt, Malist, Nigerist, Omaanist, Rwandast, Senegalist, Türgist ja Jeemenist.
Euroopa Liidu missioon
Brüsselis asuva uudisteagentuuri Panapressi andmetel avaldasid EUFORi missioonile logistilise või personalitoetuse pakkumise vastu huvi ka mitmed ELi-välised riigid.
Nende volitused hõlmasid "oma võimaluste ja tegevuspiirkonna piires kõigi vajalike meetmete kasutamist Tšaadi idaosas ja Kesk-Aafrika Vabariigi kirdeosas", et kaitsta tsiviilelanikke, hõlbustada humanitaarabi kohaletoimetamist ja tagada ÜRO personali ohutus.
Svetlogorsk
Svetlogorsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Svetlogorski rajooni keskus. Linn asub Läänemere rannikul, Kaliningradist ligikaudu 35 km loodes.
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Rauschen.
16. mail 1972 kukkus Svetlogorskis sõjaväe transpordilennuk An-24 lasteaiale. Hukkusid 24 last, 3 lasteaia töötajat ja 8 lennuki meeskonna liiget. Järgmiseks hommikuks oli õnnetuskohal lasteaia rusude asemel lilleklump. Liikluspiirangutest hoolimata kogunes matustele umbes kümme tuhat inimest. 1994. aastal rajati õnnetuskohale kabel.
Territoriaalriik
Territoriaalriigi mõistega märgitakse suveräänse valitseja või valitsuse hallatavat maa-ala, millel kehtestatakse ühtne õiguskord. Oma 1. detsembril 1862 peetud kõnes Kongressile määratles president Abraham Lincoln suveräänse riigi kolme elementi: oma territoorium, omad inimesed, ja omad seadused. L. F. L. Oppenheim märkis teoses "International Law": ''Riigi territoorium on maakera pinna määratletud osa, mis allub riigi suveräänsusele. Ilma territooriumita riiki pole olemas, kuid see territoorium võib olla väga väike. Sellel territooriumil teostab riik oma kõrgeimat võimu''.
Mõiste
Territoriaalriigi mõiste on tuletatud ladina sõnadest terra 'maa' ja torium 'valitseja' – seega märgib sõna terratorium valitsejale kuuluvat maad ning seda on säilinud ürikutes esmamainitud 1494. aastal.
Valitsemine ja suveräänsus
Keskaja feodalistlik Euroopa oli jagatud valitsejate (Landlord, lääniisand) valitsuse all olevateks territooriumiteks ning seda hallati hierarhilise võimusüsteemi ja õiguskorra alusel, mille tipus olid kuningad, keiser ja Paavst. Selles süsteemis oli:
Keskaegne feodaalne valitsuskorraldus lagunes Martin Lutheri algatatud reformatsioonile järgnenud religioossele võimuvõitluse, mis tipnes Kolmekümneaastase sõjaga. Uue riigikorralduse alused pandi paika 1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahulepinguga. Selle lepinguga tunnistati iga valitseja õigust ise otsustada, millist religiooni tema poolt valitsetaval territooriumil järgitakse.
Õigus
Arhailine õigus sätestas inimühendusse (hõimu) kuuluvate inimeste vahelisi suhteid ning mees perekonnapeana omandas subjektsuse selles vaid läbi pärimisõiguse oma isalt. Ka keskaja kanooniline õigus sätestas samuti vaid religioossesse organisatsiooni kuuluvate inimeste vahelisi suhteid. Need lähtusid esivanemate poolt sätestatust ning seda kandis edasi perekonna-, suguvõsa- või hõimuinstitutsioon. Üksikisik võis sellises õiguskeskkonnas elada ja tegutseda vaid ühenduse liikmena. Kuriteo süüdistataval üksikisikul polnud mingit õigusvõimet ning karistus määrati sugukonnale, mis pidi tasuma trahvi või hüvitusraha. (lk 46-47)
Esimese sammu üksikisiku õigusvõime tunnustamise teel tegi keskaja lääniõigus, mis põhines hõimu esindavate isikute vahelistel isiklikel suhetel. Järgmiseks sammuks oli seisustel põhineva riigikorra väljakujunemine, milles seisused koondusid kogudesse ning saatsid oma esindajad nõustama valitsejat ja kooskõlastama vastuvõetavate otsuste sisu ning võisid neid koguni vetostada. (lk 317-318). Uus õiguskord sündis koos territoriaalriigi ning ilmalikel ametnikel põhineva, tsentraliseeritud haldussüsteemiga ning see kehtis kõigi määratud territooriumil asuvate inimeste suhtes. Territoriaalset rahu oli võimalik saavutada vaid karistusõiguse juurutamisega ning seda rakendati tegude suhtes, mille üksikisik isiklikult oli toime pannud. (lk 339-340) Territoriaalse õiguskorra kehtestamisele aitas oluliselt kaasa see, et kohtunikke hakati valima ametisse mitte sünnipära, vaid kompetentsuse alusel. (lk 548-549)
Territoriaalriikide formeerumine
Territoriaalriikide väljakujunemises mängis olulist rolli sõda ning sellest tulenev vajadus ühineda „ühe lipu“ alla. Võitlus toimus mitte üksnes välis-, vaid ka sisevaenlaste vastu, s.t teist keelt kasutavate või teist religiooni järgivate inimeste ehk teisitimõtlejate vastu. Sõjaolukord sundis rahvast looma efektiivset otsuste langetamise ja ratsionaalset majanduskorraldust, mis realiseerus tsentraliseeritud võimusüsteemis, bürokraatlikus maksu- ja halduskorralduses ning regulaararmeele varustust tootvates industriaalsetes ettevõtetes.
Euroopa ala jagunemise territoriaalriikide vahel määras esimest korda Napoleoni sõdade lõppemise järel Viinis 1814. aastal sõlmitud rahvusvaheline leping ning sellele järgneva kuue aasta jooksul valitsejate vahel sõlmitud kokkulepped. 1870. aastatel moodustusid Saksa ja Itaalia rahvuslikud territoriaalriigid ning kadus pea tuhandeaastane Kirikuriik. Naturalismi ja rahvusluse kokkusulamisest sündis rassiideoloogia, mis ilmnes slaavlaste ja germaani eneseteadvuse sünnis ja tugevnemises ning sünnipära idealiseerimises. Rassismi teoreetilised alused sõnastas 1855. aastal krahv Joseph Arthur de Gobineau (1816–1882), kes oma neljaköitelises teoses "Essee inimrasside ebavõrdsusest" ("Essai sur les inegalites des races humaines") sõnastas aarialase kontseptsiooni ja ülistas germaanlasi kõige silmapaistvama rassina. Ta rõhutas seejuures, et aarialased ei esine teiste rasside kombel kollektiividena, vaid teadvustavad end üksikisikuina. (677)
Järgmine suur Euroopa territoriaalriiklust ümber kujundav sündmus oli I maailmasõda, mille lõpp fikseeriti 11. novembril 1918 Versailles. Kuna sõda nõrgestas seni domineerinud suurriike, siis sündis neist palju uusi rahvusriike. Sellele järgnes II maailmasõda, mis oluliselt vähendas territoriaalriikide arvu Euroopas, sest Stalin nõudis võidu hinnana territoriaalset laienemist. III maailmasõja vältimiseks loodi riikideülene rahuorganisatsioon ÜRO.
Tänapäev
Tänapäeva maailmas on kogu planeedi Maa territoorium (v.a vaid Antarktika) jagatud territoriaalriikide poolt osadeks ning kuulutatud vastavalt ühe konkreetse riigi omandiks. EL on koostanud mitmeid dokumente, mis käsitlevad EL territoriaalriikidest tulenevaid probleeme ja arenguid. Nii on Lissaboni ja Göteborgi strateegia järgi territoriaalsuse tunnuseks
Slavsk
Slavsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Slavski rajooni keskus.
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Heinrichswalde.
Väike Munarahu
Väike Munarahu on Lääne maakonnas Matsalu lahes asuv väike saar (rahu); üks Munarahudest. Väikese Munarahu kõrval asub Munarahu, mis tänapäeval on maakerke tõttu mandriga liitunud ja saanud poolsaareks (varem oli saar).
Rahu koordinaadid on.
Rudolf Taba
Rudolf Taba (18. mai 1904 Kooraste – 15. oktoober 1944 Tartu lähedal) oli eesti algkooliõpetaja.
Rudolf Taba õppis Kooraste vallakoolis ja Kanepi kihelkonnakoolis, seejärel 1917. aastani Võrusse evakueeritud Palanga gümnaasiumis ja Võru Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1924. aastal. 1925. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Oli seejärel aastatel 1925–1926 Võru Õpetajate Seminari harjutuskooli õpetaja ja aastatel 1928–1938 Antsla 6-klassilise algkooli õpetaja. Õppis aastatel 1938–1943 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Ülikoolis õppimise ajal töötas ta Tartu arenguhälvetega laste algkooli juhatajana ja Tartu 16. algkoolis õpetajana.
Isiklikku
Pedagoogikateadlane Hilda Taba oli tema õde.
Sergei Zamorski
Sergei Zamorski (sündinud 22. jaanuaril 1971) on Eesti endine jalgpallur. Tal on ka Venemaa kodakondsus.
Dirk Frimout
Dirk Dries David Damiaan Frimout on Belgia astrofüüsik ja endine astronaut. Frimout valiti Euroopa Kosmoseagentuuri astronaudiks 1977. aastal. Ta osales Space Shuttle'i missioonil STS-45, mille ajal sai ta esimeseks belglaseks kosmoses.
Sergei Zamorski
Ta jalgpalli profikarjäär lõppes 2004. Tema viimane klubi oli FC Narva Trans.
1993 tegi ta neli mängu Eesti jalgpallikoondise eest.
Salavamaa
Salavamaa (ka Salava saar) on Saare maakonda endisesse Lümanda valda, praegusesse Saaremaa valda jääv saar. Saare koordinaadid on.
Salavamaa asub 1 km Loonalaiust lõunas. Saar on edela-kirde sihis pikliku kujuga, käärulise rannajoonega, läänerannas esinevad rannavallid. Saare suurim kõrgus on 5 m üle merepinna. Saarel esineb rohttaimestikku, võsa ja puid. Saare rannajoone pikkus on 3,47 km ja pindala 26,6 hektarit.
Salavamaa kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu Salava sihtkaitsevööndina.
Salavamaal kehtib liikumispiirang 15. aprillist kuni 15. juulini . Jahipidamine saarel on keelatud.
1977 vaadeldi saarel roosterind-tülli.
Jaan Tätte kirjutas laulu "Tuulevaiksel ööl" Salavamaal.
Ričardas Zdančius
Ričardas Zdančius (sündinud 17. jaanuaril 1967 Gargždais) on Leedu endine jalgpallur.
1994–1997 mängis ta klubis FC Flora Tallinn.
1992-1996 mängis ta Leedu jalgpallikoondises.
Kalle Tetsmann
Kalle Tetsmann (sündinud 31. mail 1966) on eesti basskitarrist.
Murilo Maccari
Murilo Maccari (sündinud 21. septembril 1987 Santa Catarina osariigis Brasiilias) on Brasiilia jalgpallur.
Kalle Tetsmann
Ta on mänginud ansamblites KOP, Nemo, Nevil Blumberg Band, Antti Kammiste Band, Easy Living, Papparazzi ja Oort.
Murilo Maccari
2009 mängis ta klubis FC Nõmme Kalju.
Mario Kunasek
pisi|Mario Kunasek Mario Kunasek (sündinud 29. juunil 1976 Grazis) on Austria poliitik (Austria Vabaduspartei) ja sõjaväelane.
2008–2015 oli ta Austria parlamendi liige ja 2015–2017 Steiermargi maapäeva liige.
Alates 18. detsembrist 2017 kuni 22. maini 2019 oli Mario Kunasek Austria kaitseminister.
Schönwies
Schönwies on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 737 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 31,329 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1726 inimest. Vald asub 8 km Landeckist kirdes ja 7 km Imstist läänes.
Peamine sissetulekuallikas on lubjakivist ballastkivide kaevandamine.
Valla kõrgeim punkt on Große Schlenkerspitze (2827 m), mis on ühtlasi ka kõrgeim mägi idapoolsetes Lechtali Alpides.
Tektoonilised rikked
Tektoonilised rikked on maakoore lasumusrikked, mida on põhjustanud geoloogilised sisejõud.
Kurd- ehk plikatiivsed rikked on mitmesuguste kuju ja suurusega kurrud, mis paiknevad maakoores üksikult või rühmiti; need tekivad kivimite plastilise deformeerumise tagajärjel.
Rebend- ehk disjunktiivsed rikked on maakoorelõhed, mida mööda kivimiplokid on nihkunud; need tekivad kivimite jäiga deformeerumise tagajärjel. Rebendrikete hulgas eristatakse siirdega rikkeid ehk paraklasse ning siirdeta rikkeid ehk diaklasse. Sügavuse järgi jaotatakse rebendrikked maakoore ülemises osas olevaiks murranguiks ning kogu maakoort läbivaiks ja kohati ülemisse vahevöösse ulatuvaiks süvamurranguiks.
Maakoore tahkes ülaosas valdavad rebendrikked, suures sügavuses muutuvad kivimid plastiliseks ning ülekaalu saavad kivimite kurdrikked.
Jaan Kollist
Haridus
Jaan Kollist sündis Mulgimaal Mõisaküla lähedal. 1949. aastal küüditati tema vanemad Siberisse. Kooliteed alustas küll Mõisakülas, kuid jätkas edasi Kadrinas. 1964. aastal lõpetas ta Rakvere keskkooli hõbemedaliga ja Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna 1969. aastal teedeinsenerina cum laude. Täiendavalt haris ta ennast Moskvas, lõpetades Moskva Patendiinstituudi 1974. aastal patentoloogina. Hiljem osales rahvusvahelistel täienduskoolitustel Tallinnas, Rovaniemis, Mikkelis jm.
Töö
Aastatel 1994–2009 aastatel töötas ta õppejõuna Tallinna Tehnikakõrgkooli ehitusteaduskonnas rajatiste õppetooli juhatajana dotsendi ametikohal, esindades teaduskonda ka TTK nõukogus.
Jaan Kollisti nimel on ajavahemikul 1988–1994 aastatel kolmteist leiutist, üheksa patenti.
Tema algatusel lülitati teedeehituse õppekavasse ehituspaekivi süvendatud käsitlus, loodi paelabor, hangiti kivi töötlemistehnika ja sisustati ehituspaekivi arhiiv, mille alusel sai hiljem kujundada kooli ehituspaekivi püsinäituse.
Akadeemilise töö kõrval osales ta lisaks Rahvusliku Geograafia Ühingus, Õigusjärgsete Omanike Liidus, Eesti Inseneride Kutseliidus, Eesti Geodeesia Koolitus- ja Arenduskeskuses ning Eesti Paeliidu ja Eesti Mulkide Seltsi tegevuses.
Kulgu küla
Kulgu oli küla Vaivara kihelkonnas Virumaal Narva jõe vasakul kaldal, Narva kose lähedal Joala mõisa maadel. Küla asus Narvast 2 km lõunas. Aastal 1857 rajati küla maadele Kreenholmi Manufaktuur.
Cambridge'i hertsog
Cambridge'i hertsog (inglise Duke of Cambridge) on Inglismaa aadlitiitel, mis on antud mitmele Inglise kuningliku perekonna liikmele. Esimesena sai selle tiitli Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) vanim poeg Charles Stuart (1660–1661), kes küll suri enne, kui talle see tiitel ametlikult anda jõuti. Alates 29. aprillist 2011 kannab Cambridge'i hertsogi tiitlit Walesi printsi Charlesi vanim poeg prints William.
Lehola (perekonnanimi)
Lehola on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Lehola uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Braunschveig, Freudenberg, Glutshenkov, Grigorjev, Lelov, Lents, Lesdorf, Lõmmikson, Lõns, Luhn, Meus ja Vassiljev.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lehola Eestis 15 mehel ja 23 naisel.
Elo Liiv
pisi|aan Poska kuju valmib skulptor Elo Liivi käe all. Foto: Urmas Kaldaru pisi|Skulptor Elo Liiv Jaan Poska monumendi avamisel 2016. Foto: Annika Haas Elo-Katre Liiv (sündinud 26. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti skulptor, installatsioonikunstnik ja pedagoog.
Tema käe all on valminud Jaan Poska mälestusmärk Kadriorus, Teises maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk Kärdlas, Ülo Pärnitsa mälestusmärk Ülemiste Citys, Kalju Lepiku mälestusmärk Koerus ja Heino Kurveti mälestusmärk Pärnus.
Liiv on kirjutanud uurimisartikleid ja arvamuslugusid, võidelnud usuvabaduse, võrdsete võimaluste, vägivallavaba elu ja keskkonna kaitse eest Eestis.
Kunstiharidus
Skulptuuriõpinguid alustas Liiv aastatel 1983–1991 Kalju Reiteli skulptuuristuudios. Pärast mitut edukat õpilaskonkurssi ning sisemist veendumust, et temast saab skulptor, läks Liiv 14-aastaselt ARS Monumentaali pronksivalu õppima. See oli koht, kus valmisid kogu Baltikumi suurimad monumendid. Esimeseks katsetuseks pronksivalus oli elusuurune käpuli taeva pole vaatav sabaga vanamees "Ecce homo!", mis jõudis 1985. aastal Vabariiklikule Noorte kunstnike näitusele Tartus. Liiv oli selle noorim osavõtja.
Pärast Pelgulinna Gümnaasiumi lõpetamist õppis Elo Liiv Eesti Kunstiakadeemias skulptuuri (1990–1995). Vahetusüliõpilasena täiendas ta end sel perioodil ka Rootsis, Hispaanias ja Soomes. Tema õpetajad olid Tõnu Maarandi, Ekke Väli ja Matti Varik. Varikust sai Liivile eeskuju: tema õpetamismaneer oli rahulik, lakooniline, aga samas väga sügav. Mentaalne side õpetajaga säilis kuni Variku surmani, sest Liivi esimene ateljee Saaremaal Leisis Tarbijate Ühistu kaupluse II korrusel juhtus juhuslikult olema ka Variku sünnikodu. Liivi kasutada on jäänud paljud Variku tööriistad, õpetaja antud puust stekat kasutab ta modelleerides igapäevaselt siiani.
Uurimistöö ja pärimuskultuur
2003. aastal kaitses Liiv isikunäitusega "Kõiksuse kodu" Pärnu Uue Kunsti Muuseumis magistrikraadi, olles eelnevalt aidanud Heintalul käsikirjadest toimetada raamatu "Estide (tšuudide) hingestatud Ilm".
Üheskoos Õie Sarvega uuriti Setumaa kirjasid (mustreid), korjati käsitöö alast pärimust ja korraldati pärimuskultuuri laagreid Obinitsas. Kohaliku rahvakultuuri seltsiga Leisi VäRKS korraldati laagreid arhailiste muusikariistade valmistamiseks ning pärimusõhtuid pillilugude ja tantsude õppimiseks ja õpetamiseks. Liivi ja Heintalu ühises kodus käis igal aastal ekskursioonidega tuhandeid inimesi, kes soovisid rohkem teavet pärimuskultuurist ja ravimtaimedega ravimisest, toimusid arutelud lõkkeõhtutena ja laagrid. Paljud Liivi kunstiteosed on saanud inspiratsiooni või seotud pärimuskultuuriga.
Töö kunstipedagoogina
Aastatel 2005–2010 töötas Liiv Eesti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonna dotsendina, kus lisaks vormiõpetusega seotud ainetele pani aluse valguskunsti kursustele ja on seda vedanud pea 20 aastat. Kursustel valminud installatsioonid on rikastanud Tallinna Vanalinna erinevaid piirkondi. Alates 2011. aastast töötas Liiv Kuressaare Ametikoolis joonistamise, vormiõpetuse ja rahvusliku puutöö õpetajana. Õppejõuna on Elo Liiv eksperimenteeriv ning tudengeid otsingutes toetav ja julgustav. Tihti võtab ta ka ise ühistest näitustest osa, et luua sügavam side ja seeläbi ka õppimisvõimalus tudengitele. Ta soovitab õpilastel eelkõige üles leida oma loomupärane andekus ja visuaalne käekiri ning rääkida asjadest, mis olulised hingele; vältida iga hinna eest originaalitsemist ja pimesi kunstis olevate moesuundade järgi jooksmist. Lisaks kaasaegse kunstikeele tundmisele on Liiv tarbekunsti ja oskuskäsitöö riikliku õppekava (puukäsitöö eriala) ekspert ja aidanud välja töötada puukäsitöölise 3. ja 4. taseme kutsestandardit.
Töö Nukufilmi Lastestuudios ja valgustusalal
Aastatel 2012–2015 töötas Liiv Nukufilmi Lastestuudio juhatajana, töötas stuudio arengukavaga ning viis ellu uuendusi õpivõimaluste laiendamiseks, keskendus animatsiooni võimaluste kasutamisele loovteraapias (perevägivald, probleemsed noored), pani aluse Kuressaare Animapäevade traditsioonile.
Aastatel 2017–2020 töötas Tallinna Kommunaalameti inseneriosakonna valgustusspetsialistina, tööülesanneteks linnaruumis EV100 ja EU Digital Summiti visuaalne terviklik tähistamine valgusinstallatsioonide abil ning talvise kujundvalgustuse uuendamine, strateegia loomine.
Tegevus vabakutselise kunstniku ja valgusfestivalide korraldajana
Alates 2020. aastast töötab Liiv vabakutselise kunstnikuna. pisi|Skulptor Elo Liivi installatsioon "Miraaž ehk kolme müstiku transformatsioon" Kadrioru tiigil, 2016 Valgushariduse ja -kunsti edendamiseks on Liiv seotud olnud valgusfestivalide korraldamisega Eestis – ta on olnud 2013. aasta Tallinna Valgusbiennaali ja 2015. ja 2016. aasta Tallinna Talvefestivali üks peakorraldajatest ja Tartu Valguse ehk TAVA peakorraldaja. Festivalide peamiseks eesmärgiks on valgushariduse vajalikkuse teadvustamine, õpivõimaluste pakkumine, arhitektuurse valgustuse ja valguskunsti edendamine, aga samuti avaliku ruumi rikastamine pimedal aastaajal. Ta on 2016. aastal loodud Eesti Valgustusdisainerite Assotsiatsiooni EVDA asutajaliige.
Koos Aleksander Heintaluga on ta loonud Eesti Rahvuskultuuri Fondi "Aleksander Heintalu ja Elo Liivi nimelise allfondi" eesmärgiga edendada põlisusundiga seotud rahvakultuuri (nt põlisusundile tuginevate ettevõtmiste korraldamine ja uurimistöö tegemine).
Looming
Elo Liiv on skulptorina tegutsenud ligi 35 aastat. Liivi loomingut iseloomustab mitmekülgsus, installatiivsus ja eksperimentaalsus. Kunstnik valdab klassikalist skulptuuri, kuid on kaasa läinud ka valdkonnas toimunud muudatustega, talle meeldib eksperimenteerida video, mapping 'u, valguse ja kineetikaga – kasutades nii oskuslikult ära ka tehnoloogilisi võimalusi, mida kaasaeg skulptorile pakub. Liiv armastab toimetada avalikus ruumis, luua nihet, komponeerida visuaalsusega, valgusega. Tema teostes kajastuvad maailmavaatelised ja sotsiaalsed teemad, aga ka sügavam psühhoanalüüs ja mentaalsed seisundid, heatahtlikkus.
II maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk
pisi|Teises maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk. Skulptor Elo Liiv, 2011 2010–2011 valmis Saaremaal kodutalu juurde ehitatud ateljees Teises maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärgi skulptuur noorest mehest, kes sõjast naasnuna istub hetkeks enne koju jõudmist küla serval ja mõtleb, kuidas kõik uuesti üles ehitada. Ta on kui Toonela jõe kaldal – selja taga sõjas surma saanud sõbrad ja lähedased ning ees kõik see, mis sõltub tema oskustest ja teadmistest. See monument pole ei ühe ega teise vaenupoole poolt, vaid kõikide langenute mälestuseks, sest sõjakeerisesse haaratud meestel ei olnud palju valikuid. Omad võitlesid tihti omade vastu. Sõdurpoisi modell valiti konkursiga ja selleks sai ohvitseriks õppiv kohalik noormees Marek Vainumäe. Modellile õmmeldi ajastutruud riided ning Soomepoiste austuseks leidis monumendis koha ka Soome kiiver. Monument paikneb Kärdlas ja avati 2012. aastal, olles esimene taastatud Eesti Vabariigi ajal loodud mälestusmärk sõjas langenutele.
Jaan Poska mälestusmärk
pisi|Jaan Poska monument Kadriorus, skulptor Elo Liiv. Foto: Urmas Mand, 2016 2015. aastal valiti Liiv teostama Jaan Poska mälestusmärgi skulpturaalset osa. Jaan Poska oli Tallinna linnapea, Eesti Vabariigi välisminister ja Nõukogude Venemaaga rahuläbirääkimiste Eesti delegatsiooni juht. Skulptuur kujutab Kadriorus töölt koju jalutavat Poskat, portfell kaenla all. Kandev idee on kujutada Poska elu teekonnana ja tema kuju elutruult, lihtsa ja loomulikuna. Pilk suunatud tulevikku, selge visiooni ja aadetega, enesekindel ja sirge seljaga – sedasi teda ka mäletatakse tulevikus. Monument avati Kadriorus 2016. aastal, Jaan Poska 150. sünniaastapäeval.
Ülo Pärnitsa mälestusmärk
2018. aastal avati Ülemiste Citys Elo Liivi teostatud pronksist elutruu mälestusmärk Ülo Pärnitsale. Öpiku maja esinduslike bürootornide ees aadressil Valukoja 8 asuv skulptuur kujutab pingil istuvat Ülo Pärnitsat, Ülemiste City linnaku asutajat, pikaaegset Mainori juhtfiguuri, uue ajastu hariduse teerajajat ja suurt visionääri. Pärnitsa natuuri on hästi tabatud, tema huumor ja entusiasm ning lakkamatu energia ja töökus on ainult justkui hetkeks peatatud, et visioonide teostusele silm peale visata – aga ka siis ei suuda ta seda päris rahulikult teha. Pärnits oli inimene, kes ei pannud rõhku välisele, küll aga hindas ambitsiooni ja kirge ning eelkõige inimese teadmistejanu. Tema elukogemust ja teadmisi, õpetussõnu tulevastele põlvedele tasub ikka ja uuesti üle lugeda.
Kalju Lepiku mälestusmärk
2020. aastal valmis Liivi käe all Kalju Lepiku mälestusmärk Koerus. Skulptor kujutab Kalju Lepikut kivil istuva raamatut lugeva poisikesena, just nii nagu kohalikud Kaljut kooliajast mäletavad. Teose pealkiri on "Maakera keskpunkt", millega autor annab edasi Lepiku sügavat kodumaa kiindumust ja igatsust kui luuletaja loomingu läbivat motiivi. Noorukieas Koerus elanud kirjamehe jaoks oli Koeru maailma keskpunkt. Mälestusmärgi kivi leiti ja paigaldati kohalike abiga, kivi taha istutati pihlakas. Kivil on pronksist tahvel Kalju Lepiku luuleridadega: "Luba, et ma tulen su sülle sooja, / siin on maakera keskpunkt / ja värvide põlemine. / Isegi vaikus jääb seisma." Monument avati Koerus 2020. aastal, Kalju lepiku 100. sünniaastapäeval.
Turu tänava istutaja
pisi|"Turu tänava istutaja," skulptor Elo Liiv. Tartu, 2022 2022 aasta kevadel valmis SmartEnCity projekti raames Tartu Turu tänavale 3,4 m kõrgune monumentaalteos. Teos on pühendatud Tartu elurikkuse liikumise ja kõikidele looduskaitsega seotud aktivistidele. Kutsub mõtlema inimese olemuse üle - mida me siin maailmas korraldame ja kuidas elame, millise jälje endast jätame. Inimene on kui üürike läbipaistev ja keskkonna elurikkusest sõltuv konstruktsioon elu edasi andmiseks. Mitte ainult järgmisele inimpõlvele, aga ka suuremas plaanis loodusele. Kuigi peame end oluliseks, sõltume me mustmiljon teise olevuse heast käekäigust. "Meie, inimestena, kaome ja ka meie jäljed ühel hetkel, aga kui meie elu on kui loodusega kooskõlas looming, siis see toetab elu jätkumist ning jälgedesse saavad tekkida uued jäljed," sõnab autor.
Heino Kurveti mälestusmärk
pisi|Heino Kurveti mälestusmärk Pärnu Sõudebaasi ees. Skulptor Elo Liiv 31.10.2022 avati Pärnu Sõudebaasi eest Elo Liivi teostatud Eesti aerutamise suurmehe - Heino Kurveti mälestusmärk. Kunstnik valis kujutamiseks hetke, mis kajastab Kurveti sügavat ühendust tema armastatud jõega; seda mis toimub sportlase silmis ja olemuses - kus ta näeb oma töö perspektiivi, tulemusi nii enda kui oma õpilaste saavutuses. Töökuse ja vaimustuse ning naudingu segu - mis on tuttav kõigile, kes midagi oma elus kirega teevad.
Olulisemad grupinäitused
pisi|Katkend isikunäituselt "Useful (ab)use", installatsiooni autor: Elo Liiv. Foto: Annika Haas, 2020
Konkursiauhinnad
pisi|Harju värav, Elo Liivi installatsioon Tallinna vanalinnas, 2016
Isiklikku
Tema isa oli elektriinsener Kalju Liiv (1937–2002) ja ema kunsti, kunstiajaloo ja käsitöö õpetaja Salme Liiv (sünd. 1937, neiuna Risthein). Tema vend Ivo Liiv (sünd. 1963) on ehitusettevõtja. Tema elukaaslane oli Aleksander Heintalu (1941–2015), nende ühised lapsed on tütar Kõue (sünd. 1997), poeg Uko-Aija (sünd. 1998), poeg Essu (sünd. 2000) ja tütar Õnne (sünd. 2003).
Elo Liiv elab ja töötab Tallinnas ja Saaremaal.
Süli
pisi|Sõdur hoiab last süles pisi|Lapsed kannavad süles koolitarbeid Süli on kellegi või millegi ümber pandud käsivarte ja keha eespoolse ülaosa vaheline ruum.
Tadhg Mac Dhonnagáin
pisi|Tadhg Mac Dhonnagáin Tadhg Mac Dhonnagáin [taig mak gunnagaanj] (sündinud 1961) on iiri keeles kirjutav iiri kirjanik ja muusik.
Ta on oma teoste eest võitnud mitmeid auhindu. Tema 2006. aastal ilmunud lastelaulude kogumik "Gugalaí Gug" pälvis kuldplaadi. Ta kirjutas Antaine Ó Raftearaí biograafia "Mise Raftearaí an Fíodóir Focal", mis pälvis Uí Sulleabáini auhinna ja kuulutati aasta raamatuks 2015. 2021. aastal ilmunud romaan "Proua Lazare" kandideeris Euroopa Liidu 2022. aasta kirjandusauhinnale. See oli esimene kord, kui iirikeelne teos on sellele auhinnale nomineeritud. Kuigi romaan ei võitnud esimest auhinda, valiti see žürii poolt viie parima teose hulka ning pälvis eripreemia (5000 eurot). 2023. aastal ilmus romaan eesti keeles.
Pseudovene stiil
Uusvene stiil ehk pseudovene stiil (vene keeles псевдорусский стиль, неорусский стиль, русско-византийский стиль) on katustermin reale stiilidele, mis tekkisid Venemaa historitsismis 19. sajandi teisel veerandil. Uusvene stiili iseloomustab lähtumine Venemaa ajaloolisest arhitektuurist, eelkõige Peetri-eelse Venemaa arhitektuuri ja Bütsantsi arhitektuuri elementide eklektiline kombineerimine ja segamine.
Agraarteadus
Agraarteadus (Journal of Agricultural Science) on Eestis ilmuv ainuke eestikeelne põllumajandusteaduslik ajakiri.
Pseudovene stiil
Uusvene arhitektuuristiili tõus langeb kokku ajaga, mil 19. sajandi Euroopas taastekkis huvi rahvusliku arhitektuuri vastu. Selles stiilis ehitised kujutavad endast Venemaa ajaloolise arhitektuuripärandi interpretatsioone ja stilisatsioone. Pole õige nimetada seda vanavene või vene stiiliks, sest enamik uusvene stiilis töötanud arhitekte ei rekonstrueerinud ega kasutanud mineviku arhitektuuritraditsioone, vaid ühendasid ajaloolise arhitektuuri üksikuid elemente muude rahvusvaheliste neostiilidega, 19.–20. sajandi vahetusel ka juugendstiili vormikeelega.
GeForce 500 seeria
GeForce 500 seeria on NVIDIA kuvaadapterite põlvkond GeForce mudeliseerias, mis baseerub täiendatud Fermi arhitektuuril. Ametlikult tutvustas Nvidia GeForce 500 seeriat 9. novembril 2010. Nagu ka varasemate seeriate puhul, tuli esimesena välja kõige võimekam, ühe graafikaprotsessoriga, mudel GTX 580, millele järgnesid tasapisi teised mudelid.
Agraarteadus
Ajakiri asutati 1990. aastal. Aastal 2016 ilmub see sagedusega kaks numbrit aastas. 2014. aastal ilmus ajakirja 25. köide. Ajakirja annab välja põllumajandusteadlasi koondav Akadeemiline Põllumajanduse Selts.
Pseudovene stiil
Vene-bütsantsi stiil
Esimene selgejoonelisem stiilisuund pseudovene stiilis, mida nimetatakse vene-bütsantsi stiiliks (1825–1850, kohati kuni 1870. aastateni), on täheldatav 1830. aastate kirikuehitistes, eriti linnades ja muudes suuremates asulates. Esimeseks selles stiilis ehitiseks peetakse Aleksander Nevski mälestuskirikut Potsdamis, mis pühitseti 1828. aastal ja mille arhitekt oli Vassili Stassov. Sellele suunale oli valitsuse lai toetus, sest stiil kehastas ideed Bütsantsi ja Venemaa vahelisest järjepidevusest.
GeForce 500 seeria
Ülevaade
Nvidia Geforce 500 seeria on Graafikakaart, mis kujutab endast täiustatud 400 seeria kaarte, sisaldades peamiselt jõu kasvu ja vähendatud voolutarbimist ning soojuse eraldumist. Nagu 400 seeria, pakuvad ka GeForece 500 seeria kaardid DirectX 11, OpenGL 4.1 ja OpenCL 1.0 tuge.
Agraarteadus
Ajakirja peatoimetaja oli 2015. aastani põllumajandusdoktor Maarika Alaru. Aastal 2016 veab 10-liikmelist toimetust põllumajandusdoktor Alo Tänavots. Ajakirja peatoimetajad on varem olnud professor Ülo Oll ja professor Aleksander Lember.
Pseudovene stiil
Vene-bütsantsi stiil
Vene-bütsantsi suunale kirikuehituses pani süstemaatilise aluse Konstantin Thon, kelle muidu klassitsistliku aluspõhjaga projektidesse olid lisatud vanavene ehituskunstist pärit vormid. Aastail 1838 ja 1844 ilmus temalt kaks albumitäit kirikute ideaalprojekte. Seda kirikuarhitektuuri iseloomustab Bütsantsi kompositsioonitehnikate ja arhitektuurimotiivide laenamine. Iseloomulikke näiteid: Päästja Kristuse katedraal, Relvapalat, Suomenlinna kirik, Jeletsi Taevaminemise kirik, katedraalid Tomskis, Doni-äärses Rostovis ja Krasnojarskis. Järgmise põlvkonna arhitektid arendasid vene-bütsantsi stiili edasi eklektilise historitsismi suunas.