cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heiki Suurkask
Aitas organiseerida 1990. aastal ka kaitseliidu Lilleküla rühma ja Lilleküla majaomanike seltsi loomist. Oli Kaitseliidu liige kuni 1995. aastani, 1991. aastal valitud ka Tallinna II malevkonna revisjonikomisjoni koosseisu. Osales staabiõppusel Riigipiir'90 3. septembril 1990 ja Kaitseliidu aktsioonides 1991. aasta augustiputši päevil Tallinnas. 1992. aastal oli ajateenistuses Kuperjanovi üksikjalaväepataljonis Võrus Meegomäel.
1998. aastast töötas ajalehe Postimees välisuudiste toimetajana, 2000. aasta novembrist Eesti Päevalehes välisuudiste toimetajana. Teinud raadiosaadetes kaastööd peamiselt Vikerraadio ja Kuku Raadiole regulaarselt 1998. aastast. 2012. aastast töötas Delfi teadus- ja tehnoloogiauudiste portaali Forte toimetajana.
2017. aastast oli ta kaitseväe ajakirja Sõdur peatoimetaja, ühtlasi oli 2017–2019 ka kirjastusgrupi juhataja. Koostanud ja toimetanud raamatu "Sidepataljoni sada aastat. Traadita telegraafist kuni küberväejuhatuse loomiseni" I ja II osa (2018 ja 2019). Alates 2018. aastast toimetanud ka kaitseväe aastaraamatuid.
Eesti Mälumänguliidu liige. Mälumänguga tegeleb 1992. aastast, saanud meeskonnaga Historia 1999. aastal Eesti meistrivõistluste hõbemedali ja 2019. aastal B-liiga kuldmedali. Harrastuseks on ka filateelia ja genealoogia.
Isa Frits-Allan Suurkask on mitmekordne Eesti meister korvpallis. Ema Helju Suurkask on endine tehnoloog tootmiskoondises Mistra. Onu Valdu Suurkask on rahvusvahelise kategooria korvpallikohtunik.
Pärsti raamatukogu
Pärsti raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pärsti külas. Raamatukogu eesotsas on Olga Sööt ja Marju Subi.
Adam Garcia
Adam Garcia (täielik nimi Adam Gabriel Garcia; sündinud 1. juunil 1973 Wahroongas Uus-Lõuna-Walesis) on austraalia näitleja ja stepptantsija.
Kaebus
Kaebus halduskohtumenetluses (haldusasjas) on isiku pöördumine halduskohtu poole kohtumenetluse alustamiseks. Tsiviilkohtumenetluses on kaebuse analoogiks hagi.
Menetlusosalised
Menetlusosalised on
Pooled
Halduskohtumenetluses on poolteks kaebaja ja vastustaja.
Alaliigid
Halduskohtule esitatavad kaebused: Kaebuses võib soovi korral esitada mitu omavahel seotud nõuet (liitkaebus).
Ringkonnakohtule esitatavad kaebused:
Riigikohtule esitatavad kaebused:
Samblalehik
Samblalehik (Arrhenia) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Boucherville
Boucherville on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Märt Riiner
Märt Riiner (sündinud 25. veebruaril 1985) on Eesti ühistegelane.
Haridus
Märt Riiner on Tartu Ülikoolis õppinud matemaatikat.
Organisatsioonid
Akadeemiliselt kuulub ta korporatsiooni Fraternitas Tartuensis. Märt Riiner on Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Samuti kuulub Märt Riiner Vanemuise Seltsi, Rahva Raadio Seltsi ja Eesti Klubisse.
Ta on Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse liige.
Välislingid
Märt Riiner: maksustamine kui bürokraatia diktatuuri survevahend
Märt Riiner: Rahast saab ka putru keeta, aga süüa see ei kõlba
Marikopa keel
Marikopa keel (marikopa keeles piipaash chuukwer) on juma keelkonda kuuluv keel, mida räägivad Arizonas Maricopa maakonnas elavad marikopad.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel rääkis marikopa keelt 160 inimest. 2015. aasta andmetel oli keele oskajaid vaid 35. Enne kokkupuudet eurooplastega oli marikopasid hinnanguliselt 2000–3000. Lähimad sugulaskeeled on mohave ja ketšani keel.
Fonoloogia
Marikopa keeles on 10 vokaalfoneemi ja 23 konsonantfoneemi (lisaks 2 ainult laensõnades esinevat konsonanti). Eristatakse pikki ja lühikesi vokaale: a, aː, e, eː, i, iː, o, oː, u, uː. Esinevad järgmised diftongid: aj, aːj, ej, eːj, oj, oːj, uj, uːj, aw, aːw, ew, eːw.
Morfoloogia
Nimetava käände (NOM) tunnus on -sh. Sihitaval käändel tunnus puudub.
Lisaks nominatiivile ja akusatiivile on veel neli käänet: komitatiiv-instrumentaal, adessiiv-allatiiv, inessiiv-illatiiv ja lokatiiv.
Kasutatakse possessiivprefikseid, nt m-kpur 'sinu müts'.
Süntaks
Lauseliikmete järjekord on SOV.
Josh Ryan Evans
Joshua Ryan "Josh" Evans (10. jaanuar 1982 Hayward, California – 5. august 2002 San Diego, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Jacob Burckhardt
pisi|Jacob Burckhardt (1892) Jacob Burckhardt (25. mai 1818 Basel – 8. august 1897 Basel) oli Šveitsi kunstiteadlane.
Aastatel 1858–1893 töötas ta Baseli Ülikoolis ajaloo- ja kunstiajaloo professorina. Tema järglaseks kunstiajaloo professorina sai Heinrich Wölfflin.
Kretingalė vald
Kretingalė vald (leedu keeles Kretingalės seniūnija) on teise järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis. Vald ulatub lääneosas Läänemere kaldale.
Valla pindala on 110 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4736 inimest. Valla keskus on Kretingalė alev (2011. aastal oli seal 936 elanikku). Teine alev vallas on Plikiai (607 elanikku 2011. aastal). Vallavanem on Vytautas Gūžas.
Vallas on järgmised külad.
Itaalia Liiga
pisi|Itaalia aastal 1494. Kaardil näidatud piirid määrati suures ulatuses kindlaks 40 aastat varem sõlmitud rahuga. Itaalia Liiga ehk Kõige Püham Liiga oli 1454. aasta 30. augustil Veneetsias sõlmitud rahvusvaheline leping. Leping sõlmiti mõni kuu pärast Lodi rahu sõlmimist Veneetsia vabariigi, Milano hertsogiriigi ja Firenze vabariigi vahel.
Taust
15. sajandi esimesel poolel olid Põhja-Itaalia riigid oma valdusi kindlustanud: Savoia hertsogiriik laienes Liguuria ranniku suunas, Veneetsia keskendus Domini di Terraferma aladele (sel ajal kui türklaste laienemine ähvardas Veneetsia Stato da Mari merevaldusi), Milano laienes lõuna poole (säilitades pärast Milano esimese hertsogi Gian Galeazzo Visconti surma toimunud impeeriumi tükeldamist suurema osa Lombardiast), Firenze oli saanud suurema osa Toscanast, Kirikuriik oli alustanud kauem kui veel kaks järgmist sajandit kestvat piiskoplike alade ühendamist ja Aragóni kuningas Alfonso V oli omandanud Mõlema Sitsiilia kuningriigi, valitsedes Napoli kuningriiki kui Alfonso I ning laiendades oma valdusi ka põhja poole.
Liidu pühaliku väljakuulutamise ajaks 1455. aasta 2. märtsil olid sellega liitunud ka paavst Nicolaus V, kuningas Alfonso ja mitmed teised väiksemad riigid (Alfonso nõudmisel ei kuulunud nende hulka Malatesta dünastia valitseda olnud Rimini). . Sellega pandi algus vastastikusele kaitsekokkuleppele ja Itaalia jõudude vahelisele 25 aastat kestnud vaherahule, mis keelas muud liidud ja lepingud, kohustudes samas säilitama väljakujunenud piire.
Pärast vastandamistega täidetud ajajärku tunnustasid Itaalia riigid Milano viimase Visconti dünastiast valitseja surma järel uue valitsejana kondotjeer Francesco I Sforzat, kes oli abiellunud Filippo Maria Visconti ainsa tütrega. Lodi rahust ja Itaalia Liigast tulenev suhteline rahu ja stabiilsus, mida soosis ka Sforza, võimaldas viimasel kindlustada oma võimu Milano üle ja Firenze Medicide dünastia rajaja Cosimo de' Medici kõige tähtsam välispoliitiline otsus oli Firenze ja Milano vahelise põlise võistlemise lõpetamine.
Liiga tähtsus
Liiga oli Lodi rahu selge edasiarendus, mis sündis arusaamisest, et vaatamata eelnenud saja aasta jooksul toimunud pikkadele ja veristele sõdadele ei olnud ükski Itaalia riik sellisel positsioonil, et võita hegemoonia põhjas, rääkimata kogu poolsaarest. Liiga tagas seega vastastikusel kahtlustamisel ja Prantsusmaa kartmisel põhineva pingete vähendamise. Selle asemel, et teha seda koostööl põhinevalt; mis omakorda aga oleks võinud viia laiema, ühendatud riigi tekkeni.
Liiga tähtsuse langus
Liiga ühe suurima toetaja Lorenzo de' Medici, kes mõistis viie võimu vahelise tasakaalu säilitamise eeliseid vastaste kõrvaldamise ees, surm aastal 1492 tähistas Liiga tähtsuse vähenemise algust. Kuigi Itaalia Liiga ei suutnud vältida aastal 1494 Prantsusmaa sissetungiga alanud Itaalia sõdasid, võimaldas see sarnaselt Veneetsia Liigaga luua piisava armee, et lüüa parast Napoli kuningriigi rüüstamist tagasi Prantsusmaa kuninga Charles VIII armee. Liiga armee võitles prantslastega Fornovo lahingus ja suutes küll kontrollida lahinguvälja, ei suutnud nad hoida ära Prantsusmaa armee organiseeritud taganemist. Veneetsia liit Prantsusmaa ja Hispaaniaga Milano ja Napoli vastu teises Itaalia sõjas (1499–1504) lõi Itaalia Liigale hingekella.
Erinevalt Prantsusmaast, Hispaaniast ja Inglismaa kuningriigist ei suutnud Itaalia riigid keskajal ühtseks rahvusriigiks koonduda ja olid seega Euroopa suurematele jõududele kerge saak. Selle põhjuseks on peetud mitmeid tegureid: ajaloolane ja riigimees Francesco Guicciardini süüdistas partikularismi, Niccolò Machiavelli uskus, et see tulenes institutsioonide ja eetika laostumisest paavsti poliitikas, mis oli sajandeid suunatud ühtse Itaalia moodustamise vältimisele. Ent samas peaks seejuures meeles pidama, et Machiavelli suur teos "Valitseja" oli liiga olemasolust tuleneva poliitilise tasakaalu peegeldus.
Lac-Brome
Lac-Brome on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Naoko Nishigai
Naoko Nishigai (jaapani keeles 西貝 尚子 Nishigai Naoko; sündinud 22. jaanuaril 1969) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Kriitservik (perekond)
Kriitservik (Cheimonophyllum) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Eesti Filminaiste Liit
Eesti Filminaiste Liit on üks Eesti filmiliitudest.
Meelike Palli
Ta lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli romaani-germaani filoloogia erialal.
Ta töötas seejärel Eesti Rahvusraamatukogus. Välisministeeriumis töötab Meelike Palli alates 1992. aastast.
Aastatel 1997–1999 oli ta Eesti ajutine asjur Portugalis. Aastatel 2006–2011 oli ta Eesti suursaadik Taanis.
Meelike Palli on tõlkinud ilukirjandust inglise ja portugali keelest.
Isiklikku
Tema isa oli lastekirjanik Iko Maran.
Nukleool
Nukleool (inglise nucleolus) ehk tuumake on ülekaalukalt interfaasi (vahefaasi) rakutuumades leiduv tihke moodustis, mille sees komplekteeritakse rRNA-d. Nukleoole võib tuumas olla üks, kaks või enam.
Nukleool koosneb 5 positiivsest kromosoomipaarist (13, 14, 15, 21 ja 22), mis sisaldavad 200 ribosomaalse RNA (rRNA) geeni koopiat.
2017. aasta vehklemise Euroopa meistrivõistlused
2017. aasta vehklemise Euroopa meistrivõistlused on Euroopa meistrivõistlused vehklemises, mis toimusid 12.–17. juunini 2017 Gruusias Thbilisis.
Richard Heuberger
Richard Franz Joseph Heuberger (18. juuni 1850 Graz – 28. oktoober 1914 Viin) oli Austria helilooja, dirigent, muusikaõpetaja ja muusikakriitik. pisi|Richard Heuberger
Elukäik
Sidemevabrikandi poeg. Õppis esialgu Grazis inseneriks, kuid loobus ja alustas muusikaõpinguid Grazi konservatooriumis Robert Fuchsi juhendamisel. Võttis ka helilooja Wilhelm Mayerilt (teoseid avaldas W. A. Rémy nime all) komponeerimise eratunde. 1876. aastal sai Viini Academischer Gesangvereini koormeistri ja 1878 Singakademie dirigendi koha. 1902. aastast oli Viini konservatooriumi õpetaja. Tema õpilaste hulgas olid ka hilisem mainekas dirigent ja ooperi impressaario Clemens Krauss ning gruusia-prantsuse päritolu pianist ja helilooja Héraclius Djabadary. 1902–1909 juhatas Viinis meeskoori Wiener Männergesang-Verein.
Kirjutas muusikaartikleid Müncheni ajalehtedele Allgemeine Zeitung ja Neue Wiener Tagblatt ning toimetas 1896–1901 mõjukat ajalehte Neue Freie Presse. Andis 1904–1906 välja teose "Musikbuch aus Österreich". 1902. aastal ilmus tema kirjutatud Schuberti biograafia.
Komponeeris muusika kahele balletile, kirjutas neli ooperit (edukaim "Manuel Venegas"), kuus operetti ning koori- ja orkestrimuusikat. Operetiloomingust on konkurentsitult parim ja suurima rahvusvahelise tunnustusega "Der Opernball" ("Ooperiball"), mis toodi Estonias lavale 1959. aastal. Ülejäänud lavateoste edu on olnud tagasihoidlik. Rohkem tuntakse teda muusikakriitiku ja dirigendina.
Talle pakuti ka "Die lustige Witwe" ("Lõbus lesk") libretot, kuid ei suutnud Viini teatri (Theater an der Wien) juhtide soove rahuldada ning libreto anti teostamiseks noorele Ferenc Lehárile. Oli vabamüürlane.
Strem
Strem (ungari: Strém) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|Stremi kihelkonnakirik
Bromont
Bromont on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Sagadi looduskool
Kool on loodud aastal 1999. Seda on juhatanud Asta Tuusti.
Curt Albert Glück
Curt Albert Glück (15. märts 1911 Tartu – 13. oktoober 1961 Weitmar-Mark) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Tartu Saksa klassikalise gümnaasiumi. Õppis aastatel 1929–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Königsbergi ja Tübingeni ülikoolis. Oli prooviaastal Pärnu Nikolai koguduses. Ordineeriti õpetajaks 27. detsembril 1936.
Oli aastatel 1936–1939 Pärnu Nikolai koguduse õpetaja Waldemar Thomsoni adjunkt.
1939. aastal põgenes Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Filehne koguduses (praegu Wieleń Czarnkowsko-Trzcianecki maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas), 1945–1947 Bochum-Wiemelhausenis (Bochumi linnaosa Nordrhein-Westfaleni liidumaal), 1947–1950 Bochum-Weitmaris, 1950–1961 Bochum-Weitmaris. Suri Weitmar-Markis (Bochumi linnaosas).
Narva jõe paljand
Narva jõe paljand on paljand Narva jõe vasakul kaldal; halduslikult Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Soonik (perekond)
Soonik (Delicatula) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Marie Kliiman
pisi|Marie Kliiman 2021. aastal Arvamusfestivalil pisi|Maarin Ektermann, Merle Karro-Kalberg ja Marie Kliiman (paremal) 2021. aasta Arvamusfestivalil Marie Kliiman on Tartu Uue Teatri loomenõukogu liige ja pressiesindaja ning linnafestivali UIT peakorraldaja.
Haridus
Kliiman kaitses Tartu ülikoolis teatriteaduse bakalaureusekraadi tööga "Alastus eesti nüüdisteatris".
Concerto piccolo über B-A-C-H
"Concerto piccolo über B-A-C-H" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1994. aastal loodud teos trompetile ja orkestrile. Teos põhineb Pärdi 1964. aastal loodud teosel "Kollaaž teemal B-A-C-H". Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 23. oktoobril 1994 Göteborgis Håkan Hardenberger (trompet) ja Göteborgi Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi).
Andmehõive
Andmehõive (inglise keeles data acquisition) on andmete (inglise keeles data) kogumine andmehõivesüsteemi kuuluvatest seadmetest.
Enamasti on andmehõive puhul tegemist mõõtesüsteemiga, kus toimub mõõteandmete kogumine süsteemi kuuluvatelt anduritelt. Koguda võidakse aga ka binaarseid andmeid (näiteks seisundi kohta).
Andmehõivesüsteemide elektroonses osas kasutatavad lahendused kuuluvad suures osas mõõteelektroonika valdkonda, eriti analooglahendused.
Rony
Ronielson da Silva Barbosa (tuntud lihtsalt kui Rony; sündinud 11. mail 1995 Magalhães Baratas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
2014. aastal mängis ta Brasiilia tugevuselt neljanda liiga klubis Remo. Seejärel liitus ta Cruzeiroga, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. 2016. aastal oli ta laenul Brasiilia esiliiga klubis Náutico, lüües liigas 11 väravat.
2017. aastal mängis Rony Jaapani kõrgliiga klubis Albirex Niigata, kus tema arvele jäi seitse väravat.
2018. aastal naasis Rony Brasiiliasse, liitudes kõrgliiga klubiga Athletico Paranaense. 2018. aastal võitis ta klubiga Copa Sudamericana ja 2019. aastal Brasiilia karikavõistlused.
2020. aasta veebruaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Palmeirasega. 2020. aasta hooajal võitis ta Palmeirasega São Paulo osariigi meistrivõistlused, Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Libertadorese ja Brasiilia karikavõistlused. 2020. aastal hooajal valiti Rony Lõuna-Ameerika klubijalgpalli sümboolsesse koosseisu.
Olev Tinn
Olev Tinn (3. september 1920 Haradok, Vitebski kubermang – 6. september 1971 Tallinn) oli eesti näitleja.
1950. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Aastatel 1940–1941 oli ta Ugala näitleja. Nõukogude–Saksa sõja ajal 1942–1944 kuulus ta Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 1944–1971 oli ta Draamateatri näitleja.
Ta on mänginud filmides "Valgus Koordis", "Tagahoovis", "Veealused karid", "Põrgupõhja uus Vanapagan" ja "Mis juhtus Andres Lapeteusega?" ning Lenfilmi filmis "Lõoke".
Ta oli Eesti NSV Teatriühingu juhatuse liige ja Eesti NSV Kultuuriala Töötajate Ametiühingu Vabariikliku Komitee presiidiumi liige.
Isiklikku
Tema isa oli näitleja ja lavastaja Eduard Tinn ning tema poeg on publitsist Eduard Tinn.
OÜ Forte
OÜ Forte on aastal 1991 asutatud Eesti heliplaadifirma, juriidiliselt tegutseb ettevõte tänaseni, kuid aktiivset äritegevust ei toimu.
Ettevõtet juhtis 1991–2008 Mart Maripuu .
Robbie Kruse
Robbie Thomas Kruse (sündinud 5. oktoobril 1988 Brisbane'is) on Austraalia jalgpallur (ründaja).
Klubikarjäär
Austraalia kõrgliigas debüteeris ta 2007. aastal Brisbane Roari meeskonnas. 2009. aastal liitus ta Melbourne Victoryga. Hooajal 2010–11 lõi ta Austraalia kõrgliigas 11 väravat ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu. Lisaks valiti ta 2011. aastal Austraalia parimaks alla 23-aastaseks jalgpalluriks.
2011. aastal siirdus Kruse Saksamaale, liitudes Saksamaa esiliigaklubiga Düsseldorfi Fortuna. Hooajal 2012–13 lõi ta klubi meeskonnas Saksamaa kõrgliigas neli väravat. 2013. aastal valiti ta Austraalia aasta jalgpalluriks.
2013. aasta aprillis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Leverkuseni Bayer. Suurem osa hooajast 2015– 16 oli ta laenul VfB Stuttgartis.
2017. aasta alguses liitus Kruse Hiina kõrgliigaklubiga Liaoning Whowin, kuid lõpetas sama aasta mais klubiga maksmata jäänud palga tõttu lepingu. 2017. aasta juulis naasis ta Saksamaale, sõlmides lepingu esiliigaklubiga VfL Bochum.
2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Melbourne Victoryga. Seal mängis ta kokku kolm hooaega. Kruse valiti Melbourne Victory 2021. aasta parimaks mängijaks. 2023. aasta esimeses pooles kuulus ta taas Brisbane Roari ridadesse, kuid mänguaega seal enam praktiliselt ei saanuduki.
Koondisekarjäär
Austraalia jalgpallikoondises tegi Kruse debüüdi 5. jaanuaril 2011 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Seejärel valiti ta 2011. aasta Aasia meistrivõistlustel osalevasse Austraalia koondisse. Poolfinaalmängus Usbekistani vastu lõi Kruse oma esimese koondisevärava. Finaalis kaotati Jaapanile tulemusega 0:1.
2015. aastal tuli Kruse Austraalia koondisega Aasia meistriks. Ta lõi 2015. aasta turniiril samuti ühe värava: teises alagrupimängus Omaani vastu
Lisaks kuulus ta Austraalia koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Austraalia koondises mängis Kruse aastatel 2011–2019 kokku 75 korda ja lõi viis väravat.
Piotr Lisek
Piotr Lisek (sündinud 16. augustil 1992 Dusznikis) on Poola teivashüppaja.
2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekings võitis ta teivashüppes tulemusega 5.80 pronksmedali.
2017. aasta märtsis sisekergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel Belgradis võitis ta tulemusega 5.85 kuldmedali.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta isikliku rekordiga 5.89 hõbemedali.
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis ta hõbemedali 5.85-ga. 2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta tulemusega 5.87 pronksmedali.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis võitis ta tulemusega 5.80 pronksmedali. Tokyo suveolümpiamängudel sai ta 5.80-ga 6. koha.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis jagas ta tulemusega 5.80 Emmanuíl Karalísega hõbemedalit.
Tema isiklik rekord on 6.02 (püstitatud Monacos 12. juulil 2019), mis on ühtlasi ka Poola rekord.
Raja Teele
Raja Teele on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peategelastest, Lutsu silmapaistvaim naistegelane.
Asta Tuusti
Ta lõpetas 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta on olnud bioloogiaõpetaja Tartus ja Haljalas, samuti Sagadi looduskooli juhataja ja Keskkonnaministeeriumi keskkonnateadlikkuse nõunik. Ta oli Tartumaal Äksi alevikus 2012. aastast tegutseva Jääaja Keskuse idee autor ja tegevjuht.
Raja Teele
Teele on Lutsu kõige aktiivsem ja jõulisem naistegelane (sealhulgas "Kevade" koolitüdrukuist ainuke, kelle nime autor mainib). Tema taustal tõuseb siiski veelgi selgemalt esile, et enamik Lutsu naistegelasi on pigem õrna ja passiivse loomuga. Seetõttu keskendutakse Lutsu feministlikes käsitlustes sageli Teelele. Enamajaolt kujutab Luts Teele tegevust teiste silmade läbi ning ehkki ta avab Teele karakterit selgi viisil, jäävad Teele tegude sügavamad motiivid siiski enamasti varju.
Asta Tuusti
Ta on olnud Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu president.
Raja Teele
Raja Teele prototüüp oli Adele Pärtelpoeg.
Asta Tuusti
Alates 4. märtsist 2019 kuni augustini 2021 oli ta Eesti Loodusmuuseumi direktor.
Ta on toimetanud teose "Lääne-Virumaa väärtuslikud maastikud" (VR kirjastus, 2008, 69 lk).
Nuia paljand
Nuia paljand on paljand Halliste ürgorgu suubuvas sälkorus; halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi-Nuia linnas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Fotoleht
Ajakiri avaldas artikleid Eesti ja maailma fotograafiast, samuti fotograafia tehnilist infot.
Ajakirja toimetaja oli Juris Moks.
Ajakiri ilmus 1 või 2 korda aastas. Selle tiraaž oli 900–1000.
Wilhelm Stör
Wilhelm "Willi" Stör ka Willi Stoer (10. mai 1893 – 12. detsember 1977) oli Esimeses maailmasõjas Saksamaa lennuväes õhulahingutes võidelnud hävituslendur (lennuäss), 1935. aastast Messerschmitti tehase peakatselendur ja vigurlendur.
Störi arvele on kirjutatud 5 võitu õhulahingutes
Lääne-Viru Omavalitsuste Liit
Lääne-Viru Omavalitsuste Liit (lühend VIROL) on organisatsioon, mis ühendab Lääne-Viru maakonna omavalitsusi. VIROL esindab maakonda ja maakonna omavalitsusi riigiorganites ja muudes institutsioonides.
Wilhelm Stör
1935. ja 1936. aastal tuli Stör lennukil Messerschmitt M35 Saksamaa meistriks vigurlennuvõistlustel.
Lahe (perekonnanimi)
Lahe on eesti perekonnanimi.
Wilhelm Stör
1935. aastast oli Stör Messerschmitti Augsburgi tehase katselendur.
Lääne-Viru Omavalitsuste Liit
VIROLi juhatuse esimees on Mihkel Juhkami. VIROLil on büroo, mille tegevdirektor on Sven Hõbemägi.
Wilhelm Stör
Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelasel, NSDAP juhi asetäitjal ja Hitleri erasekretäril Rudolf Hessil oli kirglik huvi lennunduse vastu ja mitmed plaanid, mille täitumiseks oleks ta vajanud kindlat tüüpi lennukit ja lennuoskusi, kuid Adolf Hitler oli tal keelanud lennukiga lennata. Mitmed lennukitehased keeldusid talle lennukit andmast, mispeale pöördus Hess oma vana sõbra Willy Messerschmitti poole Augsburgis. Juba oktoobris alustas Hess treeninglende ´Messerschmitt Bf-110-l, tema lennuinstruktoriks sai tol ajal tehase peakatselendurina töötanud Wilhelm Stör.
Lahe (perekonnanimi)
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lahe 265 inimesel: 122 mehel ja 143 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lahe meeste puhul 623. kohal ja naiste puhul 567. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lahe vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,57. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,80 inimest.
Wilhelm Stör
Mais 1941 sai Stör käsu toimetada kaks hävituslennukit Bf 109 Kanagawa Kawasakisse Jaapanis ja tema asemel asus Hessi õpetama Helmut Kaden.
Lahe (perekonnanimi)
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Pühalepa kihelkonnas ja Ridala kihelkonnas, Tartumaal Palamuse kihelkonnas ja Pärnumaal Pärnu-Elisabethi kihelkonnas neljal korral nimeks Lahhe (Lahe).
Wilhelm Stör
Pärast interneerimist Jaapanis, pöördus W. Stör 1947. aastal Saksamaale tagasi. Ta töötas lennuõpetajana, põhitööks oli siiski autode müümine Augsburgis. Saksamaa Lennuklubi austas W. Störi kõrgeima austusmärgi – Dädalus medaliga. W. Stör oli mõni aeg vanim Saksa piloot.
Lahe (perekonnanimi)
Statistika
Nimede eestistamisel võeti Lahe 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 99 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Bastig, Bauvald (2 korral), Kell, Klimand, Kressel, Laatson (2), Ladin, Laga, Läks, Lampberg, Leinsküll, Libber, Lieders, Limberverk, Luggenberg, Lunts, Lutsius, Mikson (2), Neyvaldt (2), Pibing (3), Pinberg (2), Poolenkoolmann, Puström (3), Sau, Serka, Spiess, Veiber, Vetterberg (3), Viridov, Volens (5), Zimmermann jne.
Brossard
Brossard on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Bengt Ekehielm
Bengt Ekehielm (perekonnanimi kuni aadeldamiseni 1647. aastal Baazius, Baaz, Baacius, Bazius, latiniseeritud eesnimi Benedictus; 12. detsember 1612 – 5. september 1650 Stockholm) oli Academia Gustaviana ja üleüldse Tartu Ülikooli esimene üliõpilane (immatrikuleeritud 20/30. aprillil 1632 Benedictus Bazius Smolanduse nime all) ja deposiitor aastail 1632–1633. Mag. phil. 1633 (De mundo ejusque partibus, juhendaja Michael Savonius).
Ta oli Växjö piiskopi Joannes Baaziuse poeg.
Tobaj
thumb|Tobaj' kihelkonnakirik
Bengt Ekehielm
Enne Tartut oli ta õppinud Rostocki ülikoolis (immatrikuleeritud novembris 1627), Uppsala ülikoolis (immatrikuleeritud aprillis 1628) ja Tartu gümnaasiumis. Tartu ülikooli esimene rektor Jakob Skytte oli temast kolm aastat noorem.
Ta oli Karl X Gustavi õpetaja, sai Svea õuekohtu hääleõiguseta kaasistujaks (auskultandiks) 1635 ja sekretäriks 1642 ning Stockholmi alamasehalduriks 1648.
Zedd
Anton Igorevitš Zaslavski (vene keeles: Антон Игоревич Заславский; sündinud 2. septembril 1989), esinejanimega Zedd, on vene-saksa produtsent, DJ, muusik, multiinstrumentalist ja laulukirjutaja.
Zedd on enamasti electro house 'i stiili produtsent ja esitaja, kuid ta on oma muusikat rikastanud elementidega stiilidest nagu progressive house, dubstep ja klassikaline muusika. Zedd kasvas üles ning alustas karjääri Kaiserslauternis Saksamaal.
Šķilbēni vald
pisi Šķilbēni vald (läti Šķilbēnu pagasts) on vald Lätis Balvi piirkonnas. Vald asub Venemaa piiri ääres.
Vald piirneb sama piirkonna Medņeva, Vecumi, Baltinava, Briežuciemsi ja Lazduleja vallaga ning Pihkva oblasti Põtalovo rajooniga.
Valla pindala on 96,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1128 inimest. Valla keskus on Rekova küla. Vallamaja asub aadressil Meža iela 1, vallavanem on Andris Mežals. Aastal 2011 olid valla elanikest 84,87% lätlased ja 13,76% venelased.
Valla lääneosa jääb Ida-Läti madalikule, idaosa aga Velikaja madalikule. Suuremad jõed on valla piiril voolav Kuhva jõgi ja selle lisajõed Lodumka ning Rika.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Sauciemsi muinaskalmed, Daņilovka muinaskalmed, linnamäena kasutusel olnud Mistra mägi ja Dzilaskalnsi muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Šķilbēni mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber, Šķilbēni õigeusu kirik, Šķilbēni katoliku kirik, Rekova ambulants ja Rekova (Polfanderi) veski. Looduskaitse all on Rekova kask, Polfanderi veski paju, Stiglava paljandid ja Fabriki tamm. Valda jäävad ka mitmed nimetud põlispuud.
Vallas on 62 küla. Valla keskuses Rekovas (vidējciems) oli 2018. aastal 189 elanikku. Sama staatusega on veel kaks küla – Šķilbani 183 elanikuga aastal 2018 ja Upīte 103 elanikuga aastal 2018. Kuus küla on staatusega mazciems – Borisova 2 elanikuga aastal 2018, Čerbakova, Ivanovka 9 elanikuga aastal 2018, Krutova 11 elanikuga aastal 2018, Kudrova ja Nikolajevka 6 elanikuga aastal 2018. Teised valla külad on staatusega skrajciems – Ančipova 16 elanikuga aastal 2018, Antonovka 14 elanikuga aastal 2018, Bākarova 33 elanikuga aastal 2018, Borovka 1 elanikuga aastal 2018, Buki 15 elanikuga aastal 2018, Čalkova 8 elanikuga aastal 2018, Čilipīne 47 elanikuga aastal 2018, Dagunova 19 elanikuga aastal 2018, Dubļova 8 elanikuga aastal 2018, Dzjorgova 15 elanikuga aastal 2018, Eriki 2 elanikuga aastal 2018, Fabriki 19 elanikuga aastal 2018, Gabačova 6 elanikuga aastal 2018, Grohova 1 elanikuga aastal 2018, Gusakova 3 elanikuga aastal 2018, Iļvezi 1 elanikuga aastal 2014, Kangari 2 elanikuga aastal 2018, Komugreiva 10 elanikuga aastal 2018, Kubulova 1 elanikuga aastal 2015, Lejastači 6 elanikuga aastal 2018, Lemešova 2 elanikuga aastal 2018, Logini 8 elanikuga aastal 2018, Lotuši 6 elanikuga aastal 2018, Ļipovka, Maļinovka, Masandrovka 9 elanikuga aastal 2018, Mukaušova 3 elanikuga aastal 2018, Pakašova 17 elanikuga aastal 2018, Peksīne 14 elanikuga aastal 2018, Pikusola 2 elanikuga aastal 2018, Plešova 27 elanikuga aastal 2018, Porskova 15 elanikuga aastal 2018, Prisjolova 11 elanikuga aastal 2018, Prīdovka 1 elanikuga aastal 2018, Raipuļi 2 elanikuga aastal 2018, Rekosari 3 elanikuga aastal 2018, Riosari 4 elanikuga aastal 2018, Roguļova 5 elanikuga aastal 2018, Rozumegi 7 elanikuga aastal 2014, Saucīne 16 elanikuga aastal 2018, Sišova 4 elanikuga aastal 2018, Stabļova 17 elanikuga aastal 2018, Stiglova 17 elanikuga aastal 2018, Supretka 2 elanikuga aastal 2018, Svičova 2 elanikuga aastal 2018, Sviļova 8 elanikuga aastal 2018, Zatišje 7 elanikuga aastal 2018, Zaļčups 15 elanikuga aastal 2018, Zeļči 1 elanikuga aastal 2018, Zogadi 2 elanikuga aastal 2018, Tribunova 10 elanikuga aastal 2018, Viduči, Vilkova 30 elanikuga aastal 2018 ja Vylkova 2 elanikuga aastal 2007. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Michael VII Dukas
Michael VII Doukas (kreeka keeles Μιχαήλ Ζ΄ Δούκας; umbes 1050 – 1090), hüüdnimega Parapinakes (kreeka keeles: Παραπινάκης (miinus veerand), mis viitab Bütsantsi valuuta devalveerumisele tema valitsusajal), oli Bütsantsi keiser aastatel 1071–1078.
Kaasvalitsejana
Michael VII sündis umbes 1050. aastal Konstantinoopolis. Ta oli Konstantinos X Dukase ja Eudokia Makrembolitissa vanim poeg. Kaasvalitsejaks sai ta ilmselt 1059. aastal. Osade allikate järgi krooniti ta pisut enne või koos oma venna Konstantios Dukasega, kuid teiste järgi krooniti noorem vend enne. Keiser Konstantinos X suri 23. mail 1067. aastal, mil Michael oli 17-aastane ning võimeline iseseisvalt valitsema. Konstantinos X oli oma järeltulijaks määranud samuti vanima poja. Michael aga tundis poliitika vastu väe huvi ning tema ema Eudokia ja onu Johannes Dukas valitsesid tõhusalt impeeriumi regentidena. Michaeli kasvatajaks määrati Michael Psellos.
Keisrinna Eudokiat on peetud pigem ainuvalitsejaks kui regendiks. Tema ambitsioonid olid palju suuremad kui lihtsalt poegade kasvatamine. Kaasaegse Michael Psellose sõnul oli Eudokia Konstantinos X järelvalitseja, ta ei andnud valitsemist üle, vaid võttis kogu juhtimise isiklikult üle. Tema valitsemisajast pärinevatel müntidel võib leida Eudokia ilma poegadeta, mis oli ääretult ebatavaline.
1068. aasta 1. jaanuaril abiellus Eudokia kindral Romanos Diogenesega, kellest sai seejärel Michaeli ning tema vendade Konstantiose ja Andronikose kõrval vanemkeiser. Kuigi konkurendid levitasid jutte, et Romanos väärkohtles oma kasupoegi ning soovis neid sandistada, oli keiser nende vastu igati austusväärne ning dokumentidele lisati ka nende allkirjad. Kui Romanos sai 1071. aasta augustis Manzikerti lahingus lüüa ning seldžukid ta vangi võtsid, jäi Michael passiivseks. Initsiatiivi haarasid tema onu Johannes Dukas ja kasvataja Michael Psellos. Kaks meest otsustasid ära hoida Romanose troonile naasmise pärast vabanemist. Samal ajal ei tundnud Michael mingit kohustust täita Romanose sultanile antud lubadusi lunaraha osas. Michael VII kuulutati keisriks 1. oktoobril 1071, kuid ema Eudokia valitses veel kuu aega regendina enne, kui ta kloostrisse saadeti.
Valitsemine
pisi|[[Milaresion Michael VII Dukasest]] Psellose kasvandikust Michaelist sai reaalne valitseja 21. eluaastal. Arusaadavalt ülistas Psellos uut keisrit taevani, kuigi tema reaalsed teod ei anna selleks mingit põhjust. Psellos väidab samuti, et ka Romanose sandistamine olevat toimunud tema otsese osavõtuta ja isegi teadmata. Tegelikult aga oli Michael tahtejõuetu ja teovõimetu valitseja, kes eelistas reaalsete probleemide lahendamisele vestlusi filosoofidega. Tema kohta on öeldud, et keiser polevat isegi suutnud karistada varastamisega vahele jäänud teenreid. Arusaadavalt tähendas niivõrd teovõimetu keisri troonilolek seda, et tema kõrval avanes vaba koht tegelikule võimukandjale. Ning algselt kuuluski tegelik võim riigis Psellosele ja keisri onule Johannesele. Kuigi need kaks püsisid edasi keisri nõuandjatena, hakkas Michael VII üha enam sõltuma oma rahandusministrist, eunuhh Nikephoritzesest, keda tema lühikese kasvu tõttu hüüti Nikephorosekeseks. Nikephorose initsiatiivil viidi riigis läbi mitmeid reforme, mille peamiseks ajendiks oli tema enese soov rikastuda. Keiser lubas Nikephoritzesel tõsta nii makse kui ka luksuskulutusi, mis tuli armee rahastuse arvelt. Näiteks konfiskeeriti osa kirikute varadest ja seati sisse kontroll leivakaubanduse üle. Seejuures ei läinud neist esmapilgul küll vajalikuna tundunud muudatustest tõusnud tulu mitte riigikassa, vaid eunuhhi taskute täitmiseks.
Michaeli valitsemise aeg kujunes Bütsantsile lakkamatute õnnetuste jadaks. Üheks suuremaks katsumuseks oli pealinna tabanud näljahäda. Nälg võttis nii ulatuslikud mõõtmed, et keegi ei suutnud enam koristada tänavatel vedelenud laipu ja kui hukkunuid matma hakati, siis pandi ühte hauda mitu inimest. Riigi erinevates piirkondades kasutati keisri saamatust ja pealinnas tekkinud segadust ära keskvõimust eraldumiseks ja neis haarasid võimu mitmed usurpaatorid. Samal ajal veetis keiser aega palee vaikuses, tegeledes koos Psellose ja teiste õukondlastega filosoofia ja luulega. Kõik see andis Michaeli vaenlastele alust võrrelda teda omaaegse Rooma keisri Gallienusega, kes vaatamata riiki tabanud allakäigule ja vaenlaste lakkamatutele rünnakutele tegeles samuti vaid filosoofiliste mõtisklustega. Ebakompetentne keiser oli ümbritsetud pugevatest õukonnaametnikest. Alamakstud armee kippus mässama ning Bütsants kaotas 1071. aastal oma viimase tugiposti Itaalias, Bari kindluse. Samaaegselt seisti silmitsi tõsise mässuga Balkanil, kus prooviti taastada Serbia riiki. Kuigi väejuht Nikephoros Bryennios surus mässu maha, ei suutnud impeerium taastada oma kaotusi Väike-Aasias.
Manzikerti lahingu järelkaja
pisi|Michael VII kujutis [[Ungari Püha kroon|Ungari Pühal kroonil]] Lüüasaamine Mantzikerti all leidis küllaltki ulatuslikku vastukaja Läänes, kus loodeti kasutada oma huvides Bütsantsi raskusi. Kõigepealt puudutas see energilist paavsti Gregorius VII-t (1073–1085). Gregorius, kelle ideed leidsid väljenduse kirjutises "Dictatus papae", oli veendunud, et paavst peab olema universaalkiriku kõrgeimaks ja piiramatuks juhiks. Kui kirik 1054. aastal lõhenes, seisis lda poole huvide taga tugev riik. Nüüd, vaid paarkümmend aastat hiljem, oli olukord sootuks teine ning paavst nägi võimalust allutada Bütsantsi kirik oma võimule. Selle eesmärgi saavutamiseks astus ta 1073. aasta suvel Michaeliga läbirääkimistesse, tehes keisrile ettepaneku uuendada kunagist kokkulepet Rooma ja Konstantinoopoli vahel. Kuid vastust ta Michaelilt ei saanud. Seepeale otsustas Gregorius otsida abi relvadelt, saades nii ristisõdade idee esmakuulutajaks. Ta saatis 1074. aastal üleskutse "kõigile, kes on ustavad pühale Peetrusele" kaitsta ristiusku ning osutada abi õigeusklikele kreeklastele nende võitluses musulmanide-türklastega. Kusjuures paavst kavatses eelolevat sõjakäiku isiklikult juhtida. Sellest plaanist ei tulnud midagi välja, sest Gregoriusel puhkes tüli Saksa-Rooma kuninga Heinrich V-ga (1056–1106) ja see köitis kogu tema tähelepanu. Koos sellega ununes mõneks ajaks ka Idamaade sõjakäigu idee. vasakul|pisi|Bütsants 1076. aastal Pärast Manzikerti saatis Bütsants uue armee seldžukke ohjeldalma, mida juhtis tulevase keisri Alexios I Komnenose vend Isaak Komnenos. Ent see armee sai 1073. aastal lüüa ning Isaak võeti vangi. Probleemi tegi hullemaks läänepoolsete palgasõdurite deserteerumine. Seetõttu tuli võtta ette sõjaretk nendele aladele ning seda juhtis caesar Johannes Dukas, kuid seegi kampaani lõppes hävinguga ja vastased võtsid Johannese kinni. Võidukad palgasõdurid sundisid nüüd Johannest troonile pretendeerima ja oma vennapoja vastu mässama. Michael VII valitsus oli sunnitud tunnistama seldžukkide vallutusi Väike-Aasias 1074. aastal ja paluma nende toetust. Michael VII valitsemise ajal loovutas Bütsants peaaegu kogu Väike-Aasia türklastele. Kui suured aga olid türklaste-seldžukkide tegelikud tahtmised, sellele viitab nende poolt rajatud sultanaadi üks nimevariantidest Rumi (ehk Rooma) sultanaat. Uus armee, mida juhtis Alexios Komnenos ning mis sisaldas ka Malik Sahah I saadetud seldžukkide vägesid, alistas 1074. aastal mässavad sõdurid ning Johannes Dukas vahistati. pisi|Songi dünastia Hiina
Suhted Hiinaga
Enne seda, kui Michael VII oli sunnitud troonist loobuma, võis ta saata Songi Hiinasse saatkonna, mis oli järg mitmele saatkonnale varajases Hiina Tangi impeeriumis. Hiina ajaloolase Ma Duanlini (1245–1322) "Wenxian Toongkao" ja "Song Shi" (Songi ajalugu) järgi on teada, et valitseja "Mie-li-yi-ling-kai-sa" (滅力伊靈改撒) Fu-lin 'st (st Bütsantsist) saatis saatkonna Songi dünastia Hiinasse, mis saabus 1081. aasta novembris keiser Song Shenzongi (valitses 1067–1085) valitsusajal. "Song Shi" mainib, kuidas Bütsantsi diplomaat ja ametnik "Ni-si-tu-ling-si-meng-p'an" pakkus saduldatud hobuseid, mõõgaterasid ja ehtsaid pärleid Songi õukonnale.
Mäss ja troonist loobumine
Mõne aastaga muutus alguses nii kiidetud keisri populaarsus nullilähedaseks ning temaga polnud enam rahul mitte keegi. Üldine rahulolematus sünnitas ka mitmeid keisrivastaseid mässe, mille mahasurumise käigus paistis Michael jällegi silma otsustusvõimetusega. Vaatamata mässude mahasurumisele rääkisid kõik märgid sellest, et Michaelil polnud jäänud enam kaua valitseda. Eelnevad sõjalised läbikukkumised aga aina süvendasid rahulolematust. Õli lisas tulle valuuta devalveerumine, mis andis keisrile ka hüüdnime Parapinakēs (kreeka keeles 'miinus veerand'). 1078. aastal hakkasid samal ajal mässama kaks väejuhti, Nikephoros Bryennios Balkanil ja Nikephoros Botaneiates Anatooliae. Botaneiates saavutas seldžukkide toetuse ning jõudis esimesena Konstantinoopolisse, kus Michael VII astus peaaegu ilma võitluseta troonilt tagasi 24. või 31. märtsil 1078. aastal. Michael taandus Stoudiose kloostrisse. Hiljem sai temast Ephesose metropoliit. Ta suri Konstantinoopolis umbes 1090. aastal.
Usurpaatorid
Michael VII valitsemise ajal püüdsid mitmed usurpaatorid kukutada keisrit vüi valitsesidki mingeid impeeriumi osasid. Nendeks olid:
Perekond
Michael VII Dukas oli abielus Gruusia kuninga Bagrat IV tütre Alania Mariaga. Neil oli vähemalt üks poeg, Konstantinos Dukas, kes oli kaasvalitseja aastate 1075–1078 ning aastatel 1081–1087/8. Konstantinos suri 1095. aastal.
Kloriit
Kloriit on rohelise värvusega silikaatne monokliinne savimineraal.
Tekkepõhiliselt hüpergeenseks mineraaliks liigituv kloriit on madalatempearatuuriliste hüdrotermide toimel tekkiv sekundaarne mineraal, see tähendab tekib põhiliselt biotiidi, amfiboolide ja pürokseenide lagunemisel soojade vesilahuste mõjul.
Kloriidi keemiline valem on: (Mg,Fe)3(Si,Al)4O10(OH)2•(Mg,Fe)3(OH)6.
Rauasisalduse alusel jagunevad kloriidid: magnesiaalseteks (Fe2O3 kuni 25%), magnesiaal-raua (Fe2O3 25–75%) ja rauakloriitideks (Fe2O3 üle 75%). Magnetilisuse järgi liigitub kloriit paramagnetiliseks.
Mineraali tihedus on 2,6–2,9 g/cm³, suhteline kõvadus Mohsi skaala alusel 1–2,5. Kihtsilikaatide hulka kuuluvana on kloriit ülitäiusliku ühesuunalise lõhenevusega, mis tuleneb kihtidevahelistest nõrkadest van der Waalsi jõududest. Mõnikord esineb kloriit üsna suurte pseudoheksagonaalsete tahveljate kristallidena.
Nukleus
Nukleus (inglise nucleus) nii aatomituum, kui ka päristuumsete (eukarüootsete) rakkude pärilikkustegureid (ka kromosoome) sisaldav rakuosa. .
Kobarjalg
Kobarjalg (Dendrocollybia) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Kloriit
Kloriit on väga levinud mineraal paljudes moondekivimites, eriti rohekiltade ja epidoot-amfiboliidifaatsieses (kloriitkilt, fülliit). Eestis esineb kloriiti nii kvaternaarsetes setetes kui aluspõhja savides.
Kloriidi erimid
Koostise ja struktuuri põhjal on tal rida erimeid: penniin, klinokloor , nimiit, odiniit, pennantiit, ripidoliit, sudoiit ja veel teisigi. Seda asjaolu sõnastatakse sageli nii, et kloriidi nime all peitub tegelikult terve rühm väga muutliku koostisega erinevate nimedega kihtsilikaate.
Heimtali raamatukogu
Heimtali raamatukogu on Paistu Rahvaraamatukogu haruraamatukogu. See asub Viljandi maakonnas Viljandi vallas Heimtali külas.
Ajalugu
2. veebruaril 1881 avaldati Eesti Postimehes artikkel Heimtali valla elust, kus on mainitud ka raamatukogu: "Rahvas elab meie vallas ilusal, vaimsel viisil. Raamatuid loetakse tublisti, nii et väikene kooliraamatukogu (210 raamatut), mis alles hilja asutatud, küllalt lugejate himu kustutada ei jõua."
Heimtali kooli kroonikas on esimesed andmed 1895. aastast, mil koolide inspektor oli andnud käsu muretseda koolile venekeelne ajaleht ja raamatukogusse raamatuid nii õpilastele kui ka õpetajatele.
26. jaanuaril 1907 anti tegevusluba Heimtali vallaraamatukogule, mille asukohaks jäi endiselt Heimtali koolimaja.
1915. aasta koolikroonikas mainib õpetaja Johannes Oja, et koolil oli ka oma 100–200-köiteline õpilasraamatukogu, mis koosnes pea eranditult venekeelseist juturaamatuist-brošüüridest. Õpetajate kogus oli vaid mõnikümmend numbrit õpikuid, katalooge, kiriku lauluraamat ja Punšli noodiraamat. Veel asus koolimajas Heimtali Raamatukogu, mida kasutasid ka peamiselt õpilased.
1917. aasta. Sakala nr 100. Oma mälestusi koolipõlvest, targast õpetaja Weldemannist jagab lehelugejatele keegi "seltsimees". Muuseas märgib ta: "Imelik rahvas. Ära unustanud on nad osava kooliõpetaja eeskuju ja juhatused, ära matnud on nad omal ajal täie jõuga töötava "Karskuse Seltsi", kõik laulu- ja muusikakoorid, hallitama jätnud rahvaraamatukogu."
Raamatukogu tegevus saab hoogu juurde Eesti Vabariigi algusega, muu hulgas korraldati raamatukogude toetuseks avalikke pidusid. Ühe sellise peo puhaskasu oli 4477 marka ja 50 penni. Selle raha eest muretseti 48 köidet uusi raamatuid.
1934. aastal kolis raamatukogu koos kooliga Heimtali mõisahoonesse.
1939. aastaks oli raamatukogu fond kasvanud 1939 raamatuni.
1946. aastal asus Raudna Vallaraamatukogu ikka veel koolimajas. Kogu raamatuvara mahtunud kahte suurde kappi – ühes olnud laste- ja teises täiskasvanute raamatud.
Laenutajateks olid põhiliselt õpetajad Oja ja Merilai. Raamatufond sisaldas hulganisti huvitavat nagu sari "Looduse kuldraamat", "Eesti entsüklopeedia", mitmeid piibleid jm.
1946 võeti tööle esimene täistöökohaga raamatukoguhoidja Marta Allmann töötasuga 660 rubla kuus (vanas rahas).
Koolimajast kolis raamatukogu 1950. aastatel nn "õpetajate majja", sealt omakorda edasi Rõõsale, kus olid suuremad ruumid ja asus ka Raudna Küla RSN. Paraku oli koht suhteliselt kõrvaline ja lugejaidki vähe. Nii naasis raamatukogu Heimtali külla 1968. aastal, sest siin asus läheduses kool, sovhoosi osakonna keskus, kauplus, sidejaoskond, ehitati lasteaeda. Saamaks uusi ruume Heimtali külas, astus tollane juhataja Lianne Kiivit ülemuste nõudmisel isegi parteisse.
Lible
Kristjan Lible on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peamisi kõrvaltegelasi, Paunvere kiriku joodikust kellamees.
Heimtali raamatukogu
Ajalugu
1971. aastal liideti Kiini raamatukogu Heimtali raamatukoguga kui harukogu. Koostöö laabus, teoks said esimesed kohtumised kirjanikega. Raamatukogu on külastasid Luise Vaher, Ellen Niit, Jaan Kross, Eno, Mart, Valda ja Anu Raud, Albert Uustulnd.
Lible
Sarja esimeses lühiromaanis "Kevade" esineb Lible eelkõige peategelase Arno Tali, alates teisest romaanist "Suvi" aga tolle peategelase Joosep Tootsi sõbrana. Lible on kohati koomiline kuju, kelle ütlused ja arutlused pakuvad pingele leevendust, kuid ta on ka mõtlik külafilosoof, kelle seisukohtades peegelduvad mõnigi kord autori vaated.
Heimtali raamatukogu
Ajalugu
1970.–1980. aastatel oli raamatukogul võimalus sisustada kord kuus sovhoosi klubi "Varia" puhkeõhtu. Need läksid tavaliselt täissaalile ja raamatukogu sai juurde nii lugejaid kui ka tunnustust elanikkonna hulgas.
Lible
Ühe legendi kohaselt oli Kristjan Lible prototüüp Palamuse karskusseltsi esimees.
Heimtali raamatukogu
Ajalugu
1972–1975 töötasid Heimtali raamatukogu baasil laenutuspunktid Raudnas ja Vardis. Pärast Kiini harukogu juhataja Viida Pani lahkumist 1975. aastal muudeti ka Kiini laenutuspunktiks kuni likvideerimiseni 1980. aastal. Kiini raamatukogu baasil moodustati Ramsi raamatukogu. Eesti Vabariigi taasiseseisvumine muutis raamatukogude alluvust – Viljandi kultuuriosakonna asemel sai uueks "peaks" Pärsti Vallavalitsus. Raamatukogu vajas sel ajal hädasti remonti (sisse kukkus osa fondiruumi laest), lahendus saabus, kui vallavalitsus ostis kolhoosilt raamatukogu ruumid ja 1995. aastal teostati põhjalik remont, 1998 paigaldati majja vesi ja WC.
Lible
Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Liblet Kaljo Kiisk.
Heimtali raamatukogu
Ajalugu
1990. aastatel oli raamatukogul võimalus kasutada Heimtali viinaköögi ruume, kus said toimuma rida kohtumis- ja kirjandusõhtuid. Markantseim oli 11. jaanuaril 1994 peetud Ene Rämmeldi ja Luc Vinconi läbinisti prantsuskeelne, üle tunniajase pikkusega luulekava "Lillede sõda", mille jaoks laenati Viljandi lillepoest 50 nelki. Kuulama kogunes üle saja inimese – vaevalt keegi prantsuse keelt valdas, aga jälgiti lausa lummatult. Veel on kohtunud lugejatega Leelo Tungal, Teet Kallas, Enn ja Helga Nõu, Elme Väljaste, Erik Tohvri jt.
Omanäoline oli raamatukogus aastaid Asta Eliase juhendusel tegutsenud vitspunutiste ring. Igal neljapäeval keedeti ja kooriti pajuvitsu, punuti kõikvõimalikes variatsioonides tarbeesemeid. Kujunes välja tõeline klubi, kus arutati ilmaasju, peeti sünnipäevi. Aastaid toiminud huviring lagunes pärast juhendaja surma.
2012. aastal alustas Heimtali raamatukogu tööd uutes, spetsiaalselt raamatukogule ehitatud ruumides endises Heimtali ringtallis. Ainuüksi pindala on rohkem kui 2,5 korda suurem, ruumid on õhu- ja valgusküllased. Külastajatel on kergem kohale saabuminegi – pole enam vaja ronida üles hirmuäratavalt järsust trepist, kust laskuminegi oli ettevaatust vajav.
Candiac
Candiac on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Ulpan
pisi|Ulpan [[Dimonas (1955)]] Ulpan (heebrea keeles אולפן) on õppekeskus, kus Iisraeli elama saabuvatele juudi immigrantidele õpetatakse heebrea keelt.
Paistu raamatukogu
Paistu raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas. Raamatukogu juhataja on Vivika Virgu.
Tschanigraben
Tschanigraben (ungari: Sándorhegy) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|Tschanigrabeni kabel
AA Visioon Stuudio
AA Visioon Stuudio on aastast 1997 tegutsev Eesti filmistuudio.
Stuudio on aitanud ellu viia filmi-, tele- ja reklaamiprojekte.
Stuudio on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige.
Paul Varandi
Paul Varandi (15. september 1913 Tallinn – 5. august 1974 Tallinn) oli Eesti näitleja ja lavastaja.
1930. aastal lõpetas ta Tallinna Linna Vene Gümnaasiumi. Aastatel 1934–1936 õppis ta Moskvas Juri Zavadski teatristuudios.