cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FPGA
Arhitektuur
Rakenduse mikrokiip peab olema FPGA-le tõlgendatud adekvaatsete ressurssidega. Kui CBL/<ABBR TITLE="loogika-massiivplokkide">LAB-de</ABBR> ja sisendite/väljundite arvu saab kergesti tuletada konkreetsest disainist, siis ühendusradade arv võib isegi sama palju loogikat sisaldavate skeemide puhul märgatavalt varieeruda. Kuna kasutamata ühendusrajad lisavad hinda, aga mitte tulemust, siis üritavad FPGA-de tootjad pakkuda just piisavalt radasid, et enamikku disainivariantidest, mis sobivad loogika elementide arvu poolest, oleks võimalik ühendada. Need arvud on saadud hinnangute, mis on tuletatud Renti reeglist, või olemasolevate disainidega eksperimenteerimise abil.
Loogikarakud loogikaplokis
Üldiselt koosneb loogikaplokk (CLB või LAB) mõnest loogikarakust. Tüüpiline loogikarakk koosneb 4 sisendiga otsingutabelist, täisliitjast ja D-tüüpi flip-flopist nagu all näidatud. Otsingutabel on joonisel jagatud kaheks 3 sisendiga otsingutabeliks. Tavarežiimis on need läbi vasakul oleva multipleksori kombineeritud üheks 4 sisendiga otsingutabeliks. Aritmeetikarežiimis söödetakse nende väljundid liitjale. Režiimi saab valida keskmise multipleksori programmeerimise abil. Väljund võib olla sünkroonne või asünkroonne sõltuvalt joonisel paremal asuva multipleksori programmeerimisest. Praktikas kasutatakse tervet või osa täisliitjast otsingutabeli funktsioonina, et ruumi säästa.
400px|pisi|center|Lihtsustatud näidis loogikarakust
Loogikarakk koosneb tavaliselt kahest või neljast sellisest struktuurist, kus mõned signaalid on neile ühised. Loogikaplokkides on tüüpiliselt omakorda mõned loogikarakud.
Viimastel aastatel on tootjad oma tippklassi toodetes asendanud 4 sisendiga otsingutabelid 6 sisendiga otsingutabelite vastu, mis pidid kiiremad olema. Kuna kella signaali jaoks on tavaliselt kasutusel eraldi rajad, siis tegeletakse nende signaalidega eraldi. Selle näidisarhitektuuri loogikaploki jalgade asukoht on näidatud alloleval joonisel. frame|center|Loogikaplokk (in — sisend, out — väljund)
Iga sisend on juurdepääsetav ühest loogikaploki küljest, samal ajal kui väljund võib minna ainult kas paremal või all asuvale loogikaplokkide kanalile. Iga väljund võib olla ühendatud naaberloogikaploki suvalise sisendi külge.
Sarnaselt võib sisend/väljund jalg olla ühendatud suvalise ühenduse segmendiga, mis asub naaberkanalil. Näiteks kiibi ülal paikneva sisend/väljund jala võib ühendada suvalise juhtmega, mis asub tema all paikneval horisontaalsel kanalil.
Üldiselt on FPGA vaheühendused segmenteerimata. See tähendab, et iga ühenduse osa ulatub ühe loogikaplokini ja lõppeb lülitikarbis. Mõnede programmeeritavate lülitite sisselülitamine lülitikarbis tekitab pika pikema raja. Kiiremate vaheühenduste saavutamiseks kasutavad mõned FPGA arhitektuurid ka pikemaid radasid, mis läbivad mitut loogikaplokki, enne kui jõuavad mõnda lülitikarpi.
Kõikjal, kus ristuvad vertikaalne ja horisontaalne loogikaplokkide kanal, on lülitikarp. Sellises arhitektuuris, kus rada läheb lülitikarpi, on kolm programmeeritavat lülitit, mis määravad ära, millise teise samasse karpi mineva rajaga see rada ühendatakse.
Moodsas FPGA-s võib lisaks olla veel kõrgema taseme funktsionaalsust, mis on riistvaraliselt fikseeritud. Üldkasutatavate funktsioonide fikseerimine vähendab vajaminevat pindala ja teeb need kiiremaks võrreldes primitiivsetest loogikaplokkidest tehtutega. Sellistest lisaelementidest on kõige sagedasemad: kordajad, integreeritud protsessorid, kõrge kiirusega sisend/väljund loogika ja sisseehitatud mälu.
FPGA-sid kasutatakse laialdaselt ka süsteemidisaini testimiseks. See lubab mikrokiibi valmistajatel testida oma disaini enne, kui mikrokiip tehases valmis tehakse.
FPGA arhitektuuri võrdlus teiste sarnaste lahendustega
Teadusuuringutes on näidatud, et FPGA-del teostatud elektroonikalülitused võtavad keskmiselt umbes 18 korda rohkem pindala, vajavad 7 korda rohkem elektrivoolu ja on 3 korda aeglasemad kui samad lahendused rakendusespetsiifilise integraallülituse (ASIC) peal.
FPGA eelisteks on paindlikkus – võimalus skeemi vigade parandamiseks lülitust uuesti seadistada ehk programmeerida. Tavaliselt läheb FPGA-del juurutatud toote turule toomiseks vähem aega.
Tootjad saavad valida ka kesktee, kui nad arendavad välja oma toote disaini FPGA peal, kuid lõppversiooni toodavad tavalise tehnoloogia baasil.
Valmimine
FPGA kasvas välja programmeeritavatest püsimäludest (PROM) ja programmeeritavatest loogikaseadmetest (PLD). Neid mõlemaid sai programmeerida, aga loogikaväravate-vahelised ühendused jäid samaks.
Ameerika Ühendriikide Merepinna Sõjandusdepartemang (Naval Surface Warfare Department) rahastas hilistel 1980ndatel Steve Casselman juhitud eksperimenti, mille eesmärgiks oli luua arvuti, mis juurutaks 600 000 taasprogrammeeritavat loogikaväravat. Casselmanil see õnnestus ja sellega seonduv patent anti välja 1992. aastal.
Mõned teedrajavad kontseptsioonid ja tehnoloogiad programmeeritavate loogikaväravate ja loogikaplokkide kohta leiduvad patentides, mis anti 1985. aastal David W. Page'ile ja LuVerne R. Petersonile.
Xilinxi kaasasutajad Ross Freeman ja Bernard Vonderschmitt leiutasid 1985. aastal esimese kommerts-FPGA – XC2064. XC2064-l olid programmeeritavad väravad ja programmeeritavad vaheühendused. See oli uue tehnoloogia ja turu algus. XC2064-l oli 64 seadistatavat loogikaplokki, millel oli kaks 3 sisendiga otsingutabelit.
Xilinx jätkas konkurentideta ja kasvas kiirelt kuni 1990. aastate keskpaigani, millal konkurendid kanda kinnitasid. 1993. aastaks oli Acteli käes 18% kogu FPGA-de turust.
1990. aastad oli FPGA-de jaoks kiire kasvu periood nii keerukuse kui ka tootmismahtude poolest. 1990. aastate alguses kasutati FPGA-sid peamiselt telekommunikatsioonis ja võrgusides. Kümnendi lõpuks leidsid FPGA-d tee tööstuslikesse rakendustesse.
Areng tänapäeval
Hiljutine trend on viia traditsiooniline FPGA edasi ja ühendada see mikroprotsessori ja teiste lisaseadmetega, et moodustada süsteemikiip. Näiteks sellistest hübriidtehnoloogiatest võib tuua Xilinx Virtex-II PRO ja Virtex-4 seadmed, kus on üks või rohkem PowerPC protsessorit FPGA loogikakangasse integreeritud. Atmeli FPSLIC on veel üks selline seade, mis kasutab AVR-i protsessorit koos Atmeli programmeeritava loogikaarhitektuuriga.
Alternatiivne lähenemine protsessorite kasutamises on võimalus kasutada tarkvaralisi protsessoreid, mis on juurutatud otse FPGA loogikale.
Lisaks hakkavad tekkima mõned uued arhitektuurid, mis ei ole enam tüüpilised FPGA-d. Tarkvaraliselt seadistatav mikroprotsessori seeria Stretch S5000 kasutab hübriidset lähenemist, pakkudes kasutajale tavalisi protsessorituumasid ja FPGA-sarnaseid programmeeritavaid tuumasid samal kiibil.
Rakendused
FPGA rakenduste seas on signaalitöötlus, tarkvaraline raadio, rakendusespetsiifilise mikroskeemi prototüüpimine, pilditöötlus, kõnetuvastus, krüptograafia, bioinformaatika, arvutiriistvara emuleerimine, raadioastronoomia ja kasvav hulk igasugu muid rakendusi.
FPGA-d alustasid pakkudes alternatiivi komplekssetele loogikaseadmetele. Nende ülesandeks oli teiste laialdaselt levinud skeemide ühendamine. Kui FPGA-de võimalused kasvasid, hakkasid nad järjest rohkem ülesandeid täitma. Tänapäeval on mõned kohe päris süsteemikiibi rollis.
FPGA-d leiavad eriti kasutust just seal, kus osatakse ära kasutada nende arhitektuuri pakutavat paralleelsust. Üheks selliseks alaks on koodimurdmine ja krüptograafiliste algoritmide lahendamine jõumeetodil.
FPGA-d kasutatakse ka muidu palju tehteid nõudvate algoritmide kiirendamiseks, et säästa protsessoriressurssi (sageli on pudelikaelaks just andmevahetuskiirus ja seetõttu sobib FPGA-le anda ülesandeid, kus on vaja samade andmetega teha palju tehteid). FPGA-d pole veel saanud iga kõrgema otsa arvuti osaks, sest nende programmeerimine on võrreldes tavalise tarkvaraga kordades keerulisem ja selleks ei ole veel piisavalt häid tööriistu, mis suudaksid seda keerukust vähendada.
Traditsiooniliselt on FPGA-sid kasutatud peamiselt väikesemahulistes projektides. Väikeste mahtude juures on FPGA-de eest makstav lisaraha siiski väiksem, kui rakendusespetsiifilise mikroskeemi tootmine. Tänapäeval on langenud hinnad ja kasvanud jõudlus oluliselt laiendanud FPGA-de tööpõldu.
Seadistamise eripärad
FPGA konfiguratsioon määratakse tavaliselt riistvara kirjeldamise keelega (hardware description language – HDL). See kirjeldus sarnaneb sellise keele kirjeldusega, millega kirjeldatakse rakendusespetsiifilisi integraallülitusi (application-specific integrated circuit – ASIC). FPGA abil on võimalik teostada iga loogilist funktsiooni, mis rakendusspetsiifilises integraallülituses võib eksisteerida.
Et määrata FPGA käitumine, peab kasutajal olema riistvara kirjeldamise keelega (hardware description language – HDL) või elektriskeemiga disain. HDL on parem vorm, kui on vaja töötada suurte struktuuridega, sest seal saab neid nummerdada, mitte ei pea igat väikest osa käsitsi joonistama. Aga visualiseerimiseks on parem kasutada skeemi.
Kui disainimise ja valideerimise protsess on lõppenud, genereeritakse FPGA tootja tarkvara poolt binaarfail, mille abil seadistatakse lõpuks FPGA. Seadistamiseks kasutatakse jadaühendust või välist mäluseadet.
Kõige tavalisemad HDL-id on VHDL ja Verilog. Kuid HDL-id on tavaliselt suhteliselt keerulised ja seda võrreldakse oma raskusastme poolest assemblerkeelega.
Et lihtsustada komplekssete süsteemide disainimist FPGA-del, on loodud teeke, mis sisaldavad keerulisi funktsioone ja skeeme, mis on testitud ja optimeeritud. Inglise keeles on nende nimetus tihti "IP cores" ja nad on saadaval FPGA-de tootjate ja kolmandate osapoolte käest. Enamasti on need tasulised ja kinniste litsentsidega, kuid mõned on ka avatud lähtekoodi ja vaba litsentsiga.
Ruslan Aušev
Ruslan Aušev (sündinud 29. oktoobril 1954 Kasahstanis Põhja-Kasahstani oblastis Volodarskojes) on Inguši Vabariigi ekspresident ja Venemaa erusõjaväelane, kindralleitnant.
Aušev oli Inguššia president 28. veebruarist 1993 kuni 28. aprillini 2002.
Ta sündis Kasahstanis, kuhu tema vanemad olid 1944. aastal tšetšeenide küüditamise käigus deporteeritud.
Aušev lõpetas marssal Jerjomenko nimelise Ordžonikidze kõrgema üldsõjaväelise õppeasutuse ja Frunze-nimelise sõjaväeakadeemia. Nõukogude ja Venemaa sõjaväes teenis ta 1971–2000 Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnas. 1975–1976 oli ta motoriseeritud laskurjao ülem, 1976–1979 motoriseeritud laskurroodu ülem ja 1979–1980 motoriseeritud laskurpataljoni staabiülem.
Alates 1980 viibis ta 4 aastat ja 7 kuud Turkestani sõjaväeringkonnas Afganistanis, kus juhatas 1982. aastani motoriseeritud laskurpataljoni. Ka tema vennad Adam ja Bagautdin teenisid ohvitseridena Afganistanis.
7. mail 1982 ülendati ta majoriks ja 16. oktoobril 1986 alampolkovnikuks.
Ta on rahvusvahelise liidu Piirideta Relvavendlus ülemnõukogu liige.
Isiklikku
Ta on abielus Aza Auševaga. Neil on poeg Ali ning tütred Leila ja Lema.
Sirvaku
Sirvaku külgneb põhjas Lalli ja Rebase külaga, kirdes Sipe ja Aadami, idas Kõrkküla, lõunas Talvikese ja läänes Kaatsi külaga. Piir Kaatsi külaga kulgeb suuremas osas mööda Porijõge, piir Sipe ja Aadami külaga mööda Tartu–Petseri raudteed.
Küla läbib Põlva–Reola maantee.
Sirvaku külas asuvad Maidla postijaama peahoone, kõrvalhooned ja piirdmüür ning Maidla abimõisa peahoone ja tall-tõllakuur on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Ettevõtlus
Ettevõtlus põhjustab turgudel ja tööstustes "loova hävitustöö", samaaegselt luues uusi kaupu ja ärimudeleid ning hävitades vanu. See "loov hävitustöö" põhjustab muudatusi tööstustes ja pikemas perspektiivis ka majanduskasvu.
K. Knighti (1967) ja Peter Druckeri (1970) järgi on ettevõtlus riski võtmine. Ettevõtja on isik, kes on idee teostamise nimel nõus riskima oma karjääri ja rahalise kindlustatusega, kulutades oma aega ja kapitali ebakindlas ettevõtmises.
Ühe teise seisukoha järgi on ettevõtlus võimaluste avastamise, hindamise ja ära kasutamise protsess. Ettevõtjat võib määratleda kui kedagi, kes rakendab kõik sel ajal kasutatavad ressursid tulevikus ehk teostuva võimaluse nimel.
Eristatakse ka ettevõttesisest ettevõtlust, mis kirjeldab suurettevõtete sees toimuvat ettevõtlust.
Ettevõtluse ja kaubanduse algus
Esimesed ettevõtjad elasid juba pea 20 000 aastat tagasi. Esimene teadaolev kaubavahetus inimeste vahel toimus Uus-Guineas umbes 17 000 aastat eKr, kus kohalikud vahetasid obsidiaani, vulkaanilist klaasi, mis leidis kasutust jahirelvade valmistamisel, teiste vajalike kaupade vastu nagu näiteks tööriistad, nahad ja toit. Seda tüüpi ettevõtlus kestis veel millenniumini. Jahi ja korilusega tegelevad hõimud vahetasid kaupu teiste piirkondade hõimudega, et pakkuda üldist heaolu oma hõimule. Esimene suurim muutus ettevõtluses leidis aset põllumajandusrevolutsiooni ajal, mis toimus umbkaudu 12 000 aastat tagasi. Inimesed hakkasid vilja ja loomi ise kasvatama. See säästis inimesed aastaringsest ringiliikumisest. Põllumajandusrevolutsioon oli tähtis muutus inimkonna ajaloos. Külad ja suuremad asustused hakkasid tekkima viljakate maade lähedusse. Alates sellest hetkest said inimesed rohkem spetsialiseeruda, sest igaüks ei pidanud tegema kõike, et ellu jääda. Erinevates oskustes spetsialiseerumine aitas inimestel alustada kaubandusega. Mõned tavalisemad valdkonnad olid:
Põlluharijad suutsid kasvatada rohkem vilja, kui neil enda pere toitmiseks vaja oli ning müüsid oma toodet näiteks käsitöölistele. Seetõttu ei pidanud põlluharija perekond enam ise riideid või tööriistu valmistama, nad said vajaliku oma ala spetsialistidelt. Ajapikku said inimesed oma erialal aina osavamaks. Oskused kandusid üle järgmistele põlvkondadele, ka innovatsiooni tempo kasvas. Inimeste erialane areng tõi veelgi suuremat kasu kogukonnale. Asumid ja külad kasvasid, mahutades juba tuhandeid inimesi. Inimesed jäid toodete ja teenuse kättesaadavuse tõttu paiksemaks. Tekkisid erinevad sotsiaalsed institutsioonid nagu usukeskused, kohtumajad ja turuplatsid. Kõik see andis ettevõtjatele uusi võimalusi. Mida aeg edasi, seda täpsemalt inimesed oma erialadel spetsialiseerusid. Ettevõtlikumad inimesed töötasid näiteks järgmistel aladel:
Elukvaliteedi kasv jätkus. Ettevõtjad tegelesid igapäevaelus uute lahenduste otsimise ja seniste teadmiste arendamisega. Kui tekkis probleeme, leidsid ettevõtkumad inimesed viise, kuidas probleeme lahendada ning seeläbi endale kasumit luua.
Kaubandusteede laienemine alates aastast 2000 eKr
Põllumajandusrevolutsiooni ja aasta 2000 eKr vahel tekkisid linnad üle kogu maailma. Varajased tsivilisatsioonialad olid koondunud jõgede ümbrusesse, tähtsamad neist oli Niilus, Tigris ja Eufrat, Indus, Kollane jõgi ja Yangtze. Aastaks 2000 eKr. elasid Sumeri (tänapäeva Iraagi) linnades kümned tuhanded inimesed. Uruki linn Eufrati kallastel oli koduks viiekümnele tuhandele inimesele, mis oleks oma varasemate ressurssidega mahutanud vaid ühe jahi ja korilusega tegeleva hõimu. Tänu linnade ülemaailmsele õitsengule võttis ettevõtlus tähtsa suuna. Ettevõtjad spetsialiseerusid siiani nendel samadel aladel, mis olid eelmises alapeatükis välja toodud (keraamika, puutööd, villatööd, müüritis), aga nad hakkasid vaikselt leidma võimalusi linnade- ja kultuuridevahelisteks kaubandussuheteks. Õige rahvusvaheline kaubandustee võib teha ettevõtja väga rikkaks. Mõned selle aja populaarsed kaubandusteed olid:
Relvakaubandus oli sellel ajal eriti tähtis. Raud avastati umbes 2000 eKr ja tsivilisatsioonid, kes rauda kasutasid, domineerisid teiste rahvaste üle. See viis ka maailma esimeste impeeriumide tekkimiseni, sealhulgas Aleksander Suure Impeeriumi, Hani Hiina Impeeriumi, Rooma impeeriumi ning Pärsia impeeriumi tekkimisteni. Müües sõjakaupu ja nii impeeriumite tekkimisele kaasa aidates, said inimesed selle eest ka arvestatavat kasu. Seega võib öelda, et tegeleti ülemaailmse relvakaubandusega. Kaubandusteed ei olnud muidugi vaid ressursside või kaupade liigutamiseks, vaid ka uute ideede leidmiseks ning tehnoloogiate arendamiseks. See tähendab, et ettevõtjad vastutasid ideede ülemaailmse levimise eest.
Ettevõtlus alates 600 eKr kuni teise maailmasõja järgse ajani
Esimene teadaolev valuuta loodi nüüdse Türgi osa, kunagise Lüüdia kuninga Alyattese poolt. Esimesele mündile graveeriti möirgav lõvi. Raha loomine oli ettevõtluse ajaloo üks tähtsamaid sündmusi. Tänu rahale ei pidanud kaupmees oma tootele kaua ja kaugelt ostjat otsima. Algselt kasutati rahana väärismetalli, aga ajapikku tuli kasutusele ka paberraha ning rohkem münte. Tänu rahale said inimesed oma vara, kui sellist, koguda. Keskajal arenes tänu rahvaarvu kasvule, käsitöö- ja kaubandusgildide süsteemide laienemisele ning muudele kauplemist mõjutavatele teguritele, ka pangandus. Inimestel kasvas rahaga ümberkäimise vajadus. Järgneva tõuke ettevõtluse arengule andis Kolumbuse uue maailma avastusretk. Selle aja ettevõtjaid võiks kutsuda pigem kaupmeesteks ning avastajateks. Sarnaselt tänapäeva ettevõtjatega oli nende eesmärk kasvatada oma kapitali, võtta seeläbi riske ning stimuleerida majanduskasvu. Seda perioodi võib vaadata kapitalismi alguse valguses. Sündis ka raamatupidamise põhimõtted. 18. sajandil alguse saanud tööstusrevolutsioon muutis ettevõtluse käekäiku oluliselt. Enam ei pidanud ettevõtted lootma tuuleenergiale või veevooluenergiale, mis sõltusid vastavalt ilmastikust või asukohast. Hakati kasutama elektrit, kütust ja erinevaid mootoreid. Inimesed kolisid suurematesse asumitesse, et tehastesse tööle minna. Tolle aja üks nimekamaid ettevõtjaid oli Henry Ford. Pärast teist maailmasõda algas majanduse tõhus globaliseerumine. Suurriigid ei tulnud enam toime vaid oma rahva jaoks tootmisega, hakati eksportima. Tähtis on nimetada ka mikroökononoomilisi tegureid, näiteks kasvas autode soetamine, mis viis rohkemate maanteede ehitamiseni suurlinnade ühendamiseks. Kuna teid oli rohkem, oli vaja ka rohkem restorane, et inimesed saaksid reisides vahepeal süüa.
Eesti naised ettevõtluses
1939. aastal ilmunud "Eesti majanduselu sõnaraamatu" ehk esimese vabariigi ettevõtjate biograafiate kataloogis oli umbes 1400 nime seas 40 naisettevõtjat. Enamik naisettevõtjaid ajas äri Tallinnas, teine keskus oli Võru, kuna seal toetas ärinaisi kohalik naisorganisatsioon Võruhõim. Enamik naisettevõtjaid tegutses nendes sektorites, mida tol ajal peeti naiste jaoks sotsiaalselt vastuvõetavaks: rõiva- ja kingatööstus, käsitöökodade pidamine, juuksuri-, pagari- ja kondiitritööstus. Näiteks oli Ella Kikas-Tomson Eestis esimene masintootmisel rahvarõivaste valmistaja ning tema 1930. aastal loodud ettevõttes kujunes selle tööstusharu liider Eestis; Linda Möller oli ainus sõjaeelse Eesti Vabariigi metallitootmise naisomanik ja -juht, tema ettevõte, Kassakappide- ja kaalutööstuse L. Möller, tootis tulekindlaid kappe, varguskindlaid teraskappe ja kaalusid ning tegi muid metallitöid, Möller oli Tallinna Metallitööstuse Ühingu ainuke naisliige.
Vaata ka
Podnikanie
Palermo
Palermo linna asukoht on olnud asustatud juba eelajaloolistest aegadest ning selle pikk ajalugu ning arvukad tsivilisatsioonid ja rahvad on andnud linnale tähelepanuväärse kunsti- ja arhitektuuripärandi. UNESCO kuulutas 2015. aastal maailmapärandi nimistusse Araabia-Normanni aegse Palermo vanalinna ning Cefalù ja Monreale katedraalid, kus on mitmeid monumentaalseid varasid. Riikliku tähtsusega on seal mitmeid hooneid, sealhulgas kirikuid ja paleesid.
Sitsiilia regionaalassamblee, maailma vanim aktiivne parlamentaarne assamblee, asub Palermos Palazzo dei Normannis. Linn säilitas Sitsiilia kuningriigi pealinna rolli aastatel 1130–1816.pisi|Palermo kliimadiagramm
Ajalugu
Esimesed inimtegevuse jäljed Palermo kandis, sealhulgas koopajoonised, pärinevad pleistotseenist 10 tuhat aastat tagasi.
Seejärel koloniseerisid Sitsiilia lõuna- ja lääneranniku kreeklased, kes aga põhjarannikul olevat Palermot ei hõivanud. Kreeklased kutsusid sadamat nimega Panormus, mis tähendab kõigi sadamat (vihje heale sadamakohale).
Palermo läks foiniiklaste järeltulijate ja pärijate Kartaago valdusse. 276 eKr vallutas linna Pyrrhos ning kuigi ta sõja Rooma ja tema tollase liitlase Kartaago vastu kaotas, jäi Palermo kreeklaste kolooniaks. Kuid juba Esimeses Puunia sõjas läks Palermo 251 eKr Rooma valdusse ja jäi roomlastele enam kui 700 aastaks.
Kui Rooma riik lagunema hakkas, hõivasid vandaalid 440 Palermo oma kuninga Geiserichi juhtimisel. 488 vallutasid Palermo idagoodid Theoderich Suure juhtimisel. Bütsantsi väejuht Belisarius hõivas kogu Sitsiilia 535.
831 algas moslemite vallutus Sitsiilias, mis kestis kristlaste tugeva vastupanu tõttu aastani 904. Moodustati Sitsiilia emiraat, mille pealinnaks sai Palermo – seni oli Sitsiilia tähtsaim linn olnud Sürakuusa. Emiraadi ajal muutus Palermo nii kauniks, et võistles Córdoba ja Kairoga. 1050. aastaks elas Palermos 350 tuhat inimest ja ta oli Euroopas suuruselt teine linn Córdoba järel, kus oli 450 tuhat elanikku.
Normannid tungisid Sitsiiliasse 1060 ja emiraat lõppes 1072. Palermo elanike arv oli langenud 150 tuhandeni, kuid ta oli tõusnud Euroopa suurimaks linnaks, sest Córdoba elanike arv oli langenud veelgi rohkem. Palermo oli aastatel 1130–1266 Sitsiilia kuningriigi pealinn. Kristlaste võimu ajal Palermo allakäik jätkus ja 1330. aastaks oli linnas 51 tuhat elanikku. Järgnesid musta surma aastakümned, mil elanike arv veelgi langes.
1194. aastal läks Sitsiilia Saksa-Rooma riigile, Saksa-Rooma keisri Heinrich VI sissetungiga oma naise Costanza nimel, kes oli Sitsiilia kuninga Roger II tütar. Costanza ja Heinrich võitsid lõpuks ja kuningriik läks aastal 1194 Hohenstaufenitele, kelle dünastia valitses Saksa-Rooma riiki. 1266–82 kuulus linn Kapetingide valitsejadünastia hulka kuuluvale Anjou Charlesile, seejärel Aragónile.
1479. aastal läks kogu Sitsiilia Aragóni krooni valitsejatele, kes valitses saart kuni 1713 ja 1717–1718. Savoia valitses saart 1713–1717 ja 1718–1720 ning Austria 1720–1734. Seejärel kuulus saar taas Hispaaniale, kuni Giuseppe Garibaldi selle 1860. aastal vallutas. Ta sisenes Palermosse 27. mail 1860. Pärast rahvahääletuse korraldamist sai Sitsiilia 1861 osaks Itaalia kuningriigist.
pisi|[[Viigipuu Palermos]]
Vaatamisväärsused
pisi|[[Punta Raisi lennujaam|Punta Raisi lennuvälja lennujuhtimistorn]]
Kliima
Harvadel juhtudel võivad Aafrika kuumad tuuled viia temperatuuri üle 45°C ning õhuniiskuse tase võib langeda isegi alla 15%. Talvel on soojematel päevadel üle 20°C.
Tänavatoit
Kohalikus köögis on väga tüüpiliseks tänavatoit, mida leidub laialdaselt igal pool. Il panino con la milza (põrnaga võileib), mis valmistatakse searasvas praetud põrna- ja vasikakopsudest ning mida saab süüa schiettu (lihtne) või maritatu (caciocavallo või ricotta või mõlema juustuga) moel, il panino con panelle (võileib soolaste praetud kikerhernejahust viiludega) koos crocchèga (pehmed praetud kartulipüree tükid). Väga populaarne on ka Palermo pitsa variant nimega sfincione: valmistatud tomati, sibula, caciocavallo juustu ja oliiviõliga. Teised tuntuimad tänavatoidud on stigghiola, frittola ja caldume.
Nime päritolu
Foiniiklased nimetasid Palermo linna Zyziks (tähendab lille). Praegune nimi tuleneb vanakreeka sõnadest πᾶς, pâs, "kõik" ja ὅρμος, hórmos, "sadam", "suur sadam" ning roomlastega sai Palermo nimeks Panormus. Araablaste häälduse järgi sai linn nimeks Balarm ning Palermo võeti lõplikult kasutusele uusajal.
Sport
Palermos on jalgpalliklubi U.S. Città di Palermo. See klubi mängib alates 2004. aasta sügisest Serie A-s. Klubi parimad tulemused Serie A-s on 5. kohad aastail 2006, 2007 ja 2010, Itaalia karikavõistlustel finaalipääs aastail 1974, 1979 ja 2011 ning UEFA karikasarjas pääs 16 parema hulka 2006.
Klubi kodustaadion on Renzo Barbera staadion, mis avati 24. jaanuaril 1932 ja pärast 1990 toimunud viimast ümberehitust mahutab 36 349 pealtvaatajat. Sellel staadionil toimusid 1990. aasta jalgpalli MM-i F-alagrupi need mängud, mis ei sisaldanud Inglismaa jalgpallikoondist.
Sildalaldi
pisi|Täisperioodalaldi sisendi positiivse poolperioodi vältel pisi|Täisperioodalaldi sisendi negatiivse poolperioodi vältel pisi
Sildalaldi ehk dioodsild on alaldi, mis koosneb enamasti dioodide rühmast, mis on ühendatud sisend- ja väljundklemmide vahele. Plussväljundklemmi külge on ühendatud dioodide katoodid ja miinusväljundklemmi külge dioodide anoodid. Iga sisendklemmi külge on ühendatud ühe dioodi anood ja teise katood.
Sildalaldeid kasutatakse igasuguse võimsusega toiteallikates, vahelduvvoolumuundurites ja ka alalisvoolulülitina.
Sildalaldi leiutas saksa füüsik Leo Graetz (1856–1941). Tema järgi on sildalaldit nimetatud ka Graetzi lülituseks.
Ühefaasiline sildalaldi
Ühefaasilise pinge alaldamiseks mõeldud sildalaldi koosneb neljast dioodist, mis moodustavad täisperioodalaldi. Sisendile vahelduvpinge andmisel tekib väljundis pulseeriv alalispinge. Väljundpinge pulseerib suures ulatuses.
Ühefaasilise sildalaldi puudus peale suure pulsatsiooni on dioodidel tekkiv suhteliselt suur päripingelang. Sel põhjusel rakendatakse mõnikord ühekvadrandilisi osaliselt tüüritavaid sildalaldeid, milles kasutatakse kaht dioodi ja kaht türistori.
Kolmefaasiline sildalaldi
Kolmefaasilises alaldis pinge korral on faasid omavahel nihkes, mistõttu väljundpinge on palju paremini silutud. Seetõttu võib silukondensaator olla märksa väiksema mahtuvusega kui ühefaasilisel alaldil (või hoopis puududa). Heade tehniliste näitajate tõttu kasutatakse suurtel võimsustel kõige laialdasemalt just kolmefaasilist sildalaldit, kuna sellel on ka suur võimsustegur ja võrdlemisi lihtne ehitus.
Tänapäeval kasutatakse sildlülitustes dioodide asemel sageli transistore ja türistore. Dioodalaldid ei võimalda energia tagastamist vahelduvvooluvõrku ja dioodide kommutatsiooni tõttu sisaldab nende sisendvool kõrgemaid harmoonilisi. Transistorlülititel põhinevate sünkroonalaldite kasutamisega saab need puudused kõrvaldada.
pisi|Korpustes dioodsillad
Aerutamine 1976. aasta suveolümpiamängudel
Aerutamine 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis 28.–31. juulil.
500 m ühesüstadele
18 võistlejat. Uus olümpiaala.
1000 m ühesüstadele
19 võistlejat. Olümpiavõitja 1972: Aleksandr Šaparenko (NSV Liit) 3.48,06.
500 m kahesüstadele
21 paatkonda. Uus olümpiaala.
1000 m kahesüstadele
24 paatkonda. Olümpiavõitja 1972: NSV Liit (N. Gorbatšov, V. Kratasjuk) 3.31,23.
1000 m neljasüstadele
20 paatkonda. Olümpiavõitja 1972: NSV Liit (Juri Filatov, J. Stetsenko, Vladimir Morozov, V. Didenko) 3.14,02.
500 m ühekanuudele
15 võistlejat. Uus olümpiaala.
1000 m ühekanuudele
15 võistlejat. Olümpiavõitja 1972: Ivan Patzaichin (Rumeenia) 4.08,94.
500 m kahekanuudele
15 paatkonda. Uus olümpiaala.
1000 m kahekanuudele
15 paatkonda. Olümpiavõitja 1972: NSV Liit (V. Česiunas, J. Lobanov) 3.52,60.
500 m ühesüstadele
15 võistlejat. Olümpiavõitja 1972: Julia Rjabtšinskaja (NSV Liit) 2.03,17.
500 m kahesüstadele
14 paatkonda. Olümpiavõitja 1972: NSV Liit (Ljudmila Pinajeva, Jekaterina Kurõško) 1.53,50.
Rahvuslik Koonderakond
Erakonna esimees on Petteri Orpo. Erakonna aseesimehed on Antti Häkkänen, Elina Valtonen ja Anna-Kaisa Ikonen.
Ajalugu
Erakonna asutasid monarhia pooldajad 9. detsembril 1918. Partei eelkäijaks oli juba autonoomia ajal tekkinud Soome Erakond (Suomalainen puolue; niinimetatud vanasoomlased). Koonderakonna loomisel liitus sellega ka osa Noorsoome Erakonna liikmeid.
Põhimõtted
Erakonna kandvateks ideedeks on vabadus, vastutus ja demokraatia; võrdsed võimalused, haridus, kannustamine, sallivus ja hoolivus. Rõhutatakse isikukesksust ja ettevõtlikkust. Koonderakond on ainuke suurem erakond Soomes, kes pooldab ühinemist NATOga.
Autosomaalne dominantne polütsüstneer
pisi|Polütsüstilised neerud Autosomaalne dominantne polütsüstneer ehk tsüstneer (inglise keeles autosomal dominant polycystic kidney disease, lühend ADPKD) on polütsüstneeru vorm, mida põhjustab autosomaalne dominantne geen. Seda haigust esineb nii inimesel kui ka teistel loomadel.
Rahvuslik Koonderakond
Inimesed
Erakonna esimees oli 2004–2014 peaminister Jyrki Katainen. Valitsusse kuulusid koonderakondlastest ka väliskaubanduse ja Euroopa asjade minister Alexander Stubb, regionaalminister Henna Virkkunen, põllu- ja metsamajandusminister Jari Koskinen, majandusminister Jyri Häkämies ja sotsiaalminister Paula Risikko.
Ruotsinsalmi
pisi|Rootsikeelne väina kujutav kaart Ruotsinsalmi (rootsi keeles Svensksund; mõlemas keeles 'Rootsiväin') on väin Soomes Kotka linna haldusalal (veealal), kesklinnast idas.
Üle väina kurseerivad mööda kitsast laevateed kaubalaevad. Kui väin jäätub, jääb laevatee vabaks.
Autosomaalne dominantne polütsüstneer
RHK-10-s klassifitseeritakse seda haigust koodiga Q61.
See on tavaliselt hilja avalduv häire, mida iseloomustab paljude tsüstide moodustumine mõlemal neerul ja neerude suurenemine. Kaasnevad neerude talitlushäired, hüpertensioon, neeruvalu ja neerupuudulikkus. Umbes pooltel selle haigusega inimestel on 60 aasta vanuses terminaalne neerupuudulikkus.
Ruotsinsalmi
Väina lõunaosas asub Kuutsalo saar.
Ruotsinsalmi oli ka Kotka linna nimi 1855. aastani.
Ajalugu
24. augustil 1789 toimus Ruotsinsalmi esimene merelahing Rootsi ja Venemaa laevastiku vahel. Hukkus umbes 3400 meremeest ja sõdurit (Rootsi poolel umbes 1700 umbes 10 000 mehest, Vene poolel umbes 1700).
9.–10. juulil 1790 toimus Ruotsinsalmi teine merelahing kuningas Gustav III juhitud Rootsi-Soome laevastiku ning Venemaa laevastiku vahel. See oli suurim merelahing Läänemerel. Lahingus osales ligi 500 alust. Hävis 60 Venemaa alust ning Vene laevastik taganes. Rootsi-Soome laevastik kaotas 6 alust. Lahingus osales umbes 28 000 meest (kummalgi poolel umbes 14 000). Hukkus umbes 3840 sõdurit ja meremeest (Rootsi poolel umbes 3850, Vene poolel umbes 3500). Vene fregatil Nikolai hukkunud maeti Kotka õigeusu kiriku juurde. Selle laeva osi on eksponeeritud Kotkas Kymenlaakso maakonnamuuseumis.
Tänapäeval korraldatakse merelahingupaikadesse ekskursioone.
1790. aastate lõpus rajas Venemaa Ruotsinsalmi merekindluse. Inglased lasksid selle 1855 Krimmi sõja käigus õhku. Säilinud on varemed.
Rahvuslik Koonderakond
Inimesed
Endine partei esimees Sauli Niinistö, kes saavutas 2007. aasta parlamendivalimistel Soome kõigi aegade suurima häältesaagi, oli tollase Eduskunna esimees. Viimaste aegade tuntumate koonderakondlaste hulka kuuluvad teiste seas Ben Zyskowicz, Iiro Viinanen, Ilkka Kanerva, Harri Holkeri, Ilkka Suominen, Pertti Salolainen, Kirsi Piha ja Riitta Uosukainen.
Tulemused valimistel
pisi|Erakonna esimees [[Petteri Orpo]] pisi|Erakonna aseesimees ja endine haridusminister [[Sanni Grahn-Laasonen]] Parlamendivalimistel on erakonna populaarsus enamasti olnud veidi alla või üle 20%. Erakond võitis 2023. aasta Soome parlamendivalimised saades 20,8 % häältest ja 48 kohta Eduskunnas.
2019. aasta valimistel sai Rahvuslik Koonderakond 17,00 protsenti häältest ja 38 kohta eduskunnas.
2015. aasta valimistel sai Rahvuslik Koonderakond 18,25 protsenti häältest ja 37 kohta eduskunnas.
Euroopa Parlamendis on kolm Koonderakonna esindajat, kes kuuluvad Euroopa rahvapartei ja Euroopa demokraatide saadikurühma (EPP-ED). Praegused esindajat Euroopa Parlamendis on Sirpa Pietikäinen, Henna Virkkunen ja Petri Sarvamaa.
Õpetaja
thumb Õpetaja on isik, kes teisi õpetab või kasvatab, aidates õpilastel omandada teadmisi või oskusi. Õpetaja ehk pedagoog on ühtlasi elukutse. Koolis õpetavat õpetajat nimetatakse kooliõpetajaks (Eestis kuni 20. sajandi esimeste kümnenditeni käibis nimetus koolmeister).
Bielsko-Biała
Bielsko-Biała (saksa Bielitz-Biala; tšehhi Bělsko-Biala) on maakonna õigustes linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Ülem-Sileesia linnastus.
Linn loodi 1941 kahe linna, Bielitzi ja Biala liitmise teel. Pärast Teise maailmasõja lõppu linnad lahutati, kuid liideti taas 1951. aastal.
Asub Biała jõe ääres.
1972–2000 valmistati linnas sõiduautosid Polski Fiat.
Steinar Lem
Steinar Lem (9. mai 1951 Oslo – 28. aprill 2009) oli norra kirjanik, ühiskonnakriitik ja keskkonnaaktivist. Ta oli tuntud aktiivse tarbimisühiskonna kriitikuna ja tegutses ühiskondliku liikumise Framtiden i våre hender ('Tulevik meie kätes') pressiesindajana 1985. aastast alates.
Ta suri kõhunäärmevähki, mis diagnoositi vaid kaks kuud enne tema surma.
Ignas Tõrmaküla
Ignas Tõrmaküla (kuni 1937 Hugo Tallenhof, 21. jaanuar 1908 Tõrma, Rapla vald, Harjumaa – 28. veebruar 1993 Toronto) oli Informatsiooni Keskuse abijuhataja.
Õppis 1927–1932 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis õigusteadust, korporatsioon Rotalia vilistlane.
1933–1940 advokaadiabi Tallinnas, 1936–1940 Põllutöökoja peasekretär, 1940 Informatsiooni Keskuse abijuhataja.
1941 metsavend, 1943–1944 Soome sõjaväes, 1944 põgenes Eestist Saksamaale, asus 1947 Suurbritanniasse ja 1950 Kanadasse.
Euroopa Nõukogu
pisi|Euroopa Nõukogu lipp/Euroopa lipp pisi|Euroopa Nõukogu liikmesriigid Euroopa Nõukogu (EN) on rahvusvaheline organisatsioon, millesse kuulub 46 liikmesriiki Euroopast ja Aasiast. Euroopa Nõukogu põhilised tegevusvaldkonnad on inimõigused, sotsiaalõigused, keelelised õigused, haridus ja kultuur. Euroopa Nõukogu ei ole Euroopa Liidu institutsioon ja seda ei tohi segamini ajada Euroopa Liidu Nõukoguga, mida mõnes dokumendis samuti nimetatakse Euroopa Nõukoguks.
Euroopa Nõukogu oluline saavutus on Euroopa inimõiguste konventsiooni koostamine 1950. aastal, mille raames asutati Euroopa Inimõiguste Kohus.
Euroopa Nõukogu alaline asukoht on Strasbourgis, juhtorganid on parlamentaarne assamblee ja ministrite komitee. Nõukogu ametlikud keeled on inglise ja prantsuse keel.
Euroopa Nõukogu peasekretäri valib parlamentaarne assamblee koos sekretariaadi juhtidega viieks aastaks. 26. juunil 2019 valiti Euroopa Nõukogu peasekretäriks Marija Pejčinović Burić, kelle ametiaeg algas 18. septembril 2019.
Põhja-Norra
178px|Põhja-Norra vasakul|pisi|[[Bergsfjorden Senja saare lähedal Tromsi maakonnas]] Põhja-Norra (norra keeles Nord-Norge (bokmål), uusnorra keeles Nord-Noreg, põhjasaami keeles Davvi-Norga) on regioon Norra põhjaosas, mis koosneb Nordlandi, Tromsi ja Finnmargi maakonnast.
Euroopa Nõukogu
Ajalugu
Esimest korda kutsus üles Euroopa Nõukogu asutama Winston Churchill oma 19. septembril Zürichi ülikoolis peetud kõnes. Kuid ta oli Euroopa Nõukogust rääkinud juba 1943 raadioülekandes.
Euroopa Nõukogu ülesehituse kindlaksmääramiseks kutsuti 1948 Hollandis Haagis kokku kongress mitmesaja juhtiva poliitiku ning valitsuste ja kodanikuühiskonna esindajate osavõtul. Kongressil põrkusid kaks seisukohta: mõned pooldasid klassikalist rahvusvahelise organisatsiooni mudelit, kuhu valitsused oma esindajad määraksid, aga teised eelistasid parlamendiliikmete foorumit. Lõpuks ühendati mõlemad lähenemised, kui Euroopa Nõukogu põhikirjaga loodi nii ministrite komitee kui parlamentaarne assamblee. Sellist kahepoolset ülesehitust, mis koosneks osalt valitsustevahelisest ja osalt parlamentidevahelisest struktuurist, matkiti hiljem Euroopa Ühenduse, NATO ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni loomisel.
Põhja-Norra
pisi|Balsfjorden
Euroopa Nõukogu
Ajalugu
Euroopa Nõukogu asutati 5. mail 1949 Londoni lepingu ehk Euroopa Nõukogu põhikirja allkirjastamisega kümne riigi poolt. Need olid Belgia, Holland, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Norra, Prantsusmaa, Rootsi, Suurbritannia ja Taani.
Põhja-Norra
Selle pindala on 112 951 km².
Euroopa Nõukogu
Ajalugu
Tšehhoslovakkia sai 21. jaanuaril 1991 nõukogu 25. liikmeks ja lakkas 31. detsembril 1992 olemast. Tema järglasriigid Tšehhi ja Slovakkia võeti mõlemad nõukogu liikmeks pool aastat hiljem, 30. juunil 1993.
Põhja-Norra
Põhja-Norra suurimad linnad lõuna poolt loetledes on Mo i Rana, Bodø, Narvik, Harstad, Tromsø ja Alta.
Olli Olesk
Olli Olesk (16. aprill 1906 Tartu – 26. veebruar 1988 Tartu) oli eesti advokaat ja tõlkija; vanim Minni Kurs-Oleski ja Lui Oleski neljast tütrest.
Euroopa Nõukogu
Ajalugu
Venemaa kuulus Euroopa Nõukokku alates 1996. aastast. 2014. aasta Krimmi kriisi puhkemise järel tühistas Euroopa Nõukogu Venemaa hääleõiguse. 2017. aastal lõpetas Venemaa organisatsiooni liikmemaksu tasumise ja ähvardas lahkuda, mille tulemusena kaoks Venemaa kodanikel ligipääs Euroopa Inimõiguste Kohule. 2019. aastal taastas aga Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee Venemaa hääleõiguse. Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse heideti Venemaa 16. märtsil 2022 Euroopa Nõukogust välja.
Olli Olesk
Õppis 1924–1928 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane.
Põhja-Norra
Piirkond on multikultuurne: peale norralaste elavad seal põlised saamid, kveenid ja venelased. Valdavalt räägitakse norra keelt, saami keele rääkijaid leidub enamasti sisealadel ja fjordide lähistel. Soome keelt räägitakse ainult mõnes vallas Finnmargi maakonna idaosas.
Imavere valla lipp
pisi|Imavere valla lipp Imavere valla lipp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Imavere valla lipp.
Põhja-Norra
Helgelandi rannikul peavad kohalikud elanikud hahafarme.
Imavere valla lipp
Lipp on kinnitatud 11. oktoobril 1996.
Põhja-Norra
Põhja-Norra linnad
pisi|Mosjøenis paiknev Sjøgata on Põhja-Norra pikim 19. sajandist järelejäänud puitmajadega tänav. Vähem kui 30 000 elanikku, elanike arvu järgi järjestatud:
Imavere valla lipp
Lipu kirjeldus
Ristkülikukujulise lipu vardapoolsel äärel on 1,5 ühiku laiune roheline püstlaid. Lipu ülejäänud osa koosneb kolmest võrdse, 2 ühiku laiusest horisontaalsest värvilaiust: ülemine on valge, keskmine roheline ja alumine kollane.
Põhjendus
Roheline värv sümboliseerib metsa, ja rohumaid, risti kuju aga valla asukohta Kesk-Eestis ja Paia risti. Valge piimandust ja piimandusmuuseumi. Kollane ristkülik kujutab põlluharimist ja viljakasvatust.
Lipu kasutamise kord
Vallalipu heiskamise võib teha kohustuslikuks volikogu otsuse või valitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel. Teistele omanikele on need otsused ja korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga.
Vallalipp heisatakse:
Vallalipu valmistamine toimub üksnes valitsuse loal.
Euroopa Nõukogu
Sümbolid
Euroopa lipp võeti kasutusele 1955. aastal. See koosneb 12 kuldsest tähest, mis asuvad tumesinisel taustal ja on paigutatud ringikujuliselt. Tähed märkisid asutajaliikmete arvu, aga juba lipu kasutuselevõtmise ajal oli Euroopa Nõukogus 14 liiget.
Euroopa Nõukogu asutamise 15. aastapäeval 5. mail 1964 kuulutas nõukogu iga aasta 5. mai Euroopa päevaks.
Euroopa hümn võeti kasutusele 1972. aastal. Selleks on Ludwig van Beethoveni "Üheksanda sümfoonia" finaalist pärinev "Ood rõõmule".
Euroopa lippu kasutavad laialdaselt nii avalikud asutused ja organisatsioonid kui ka eraisikud. 1980. aastatel hakkas sama lippu kasutama ka Euroopa Liit. Et vahet teha liidu ja nõukogu sümboolikal, hakkas nõukogu tihtipeale kasutama lipu sellist varianti, kus lipule on lisatud e-väiketäht.
Tegevus
Euroopa Nõukogu konkreetsemad tegevused on kirjas Euroopa Nõukogu kodulehel. Nende seas on näiteks:
Põhja-Norra
Põhja-Norra linnad
Vähem kui 5000 elanikku, elanike arvu järgi järjestatud: pisi|Keskaegne Alstahaugi kirik
Barcelona (Venezuela)
Linn on asutatud 1671. aastal katalaani kolonistide poolt.
Barcelonas on palju naftatööstusettevõtteid.
pisi|tühi|Barcelona kliimadiagramm
Olli Olesk
1936–1939 vandeadvokaat Tartus, alates 1939 Tallinnas.
Tatra
Tatra on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Olli Olesk
Karl August Hindrey lähedase tuttavana aitas sügisel 1944 peita kirjaniku Hans Kuuse nime all Iru vanadekodusse ja säilitas tema käsikirju.
Tatra
Külas asub Hiiejumala kivikalme.
Viipekeelte loend
Siin on loetletud viipekeeli.
Raimbeaucourt
Raimbeaucourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Orchies' kantonis.
Maximiliano (Mehhiko keiser)
pisi|[[Édouard Manet' maal "Mehhiko keisri Maximiliani hukkamine"]] Maximiliano (hispaania Fernando Maximiliano José María de Habsburgo-Lorena; saksa Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburg; 6. juuli 1832 Schönbrunni loss, Viin – 19. juuni 1867 Cerro de las Campanas, Santiago de Querétaro, Mehhiko) oli Mehhiko keiser 1864–1867.
Ferdinand Maximilian Josephi noorus
Hilisem Mehhiko keiser Maximiliano sündis Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburgina Austrias keisri Franz Josephi ja ertshertsogi Karl Ludwigi vennana. Ta oli 1850. aastatel Austria mereväe juht ja moderniseerija ning 1857–1859 Austria Itaalia-valduste asevalitseja. Teda peeti suhteliselt liberaalseks.
Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburg lasi ta end aga meelitada Prantsuse keisri Napoleon III Mehhiko-avantüüri, mistõttu pidi loobuma troonipärimisõigusest Austrias. Tema vanem vend ja enamus ülejäänud perekonnast olid selle vastu, kuid Franz Josephi varjust iga hinna eest välja paista üritav andekas Maximilian sellest ei hoolinud. Maximilian läks koos Prantsuse vägedega Mehhikosse, kus ta keisriks kuulutati.
Elisabeth Andreassen
pisi|right|Elisabeth Andreassen Elisabeth Gunilla Andreassen (lauljanimega ka Bettan; sündinud 28. märtsil 1958 Göteborgis Rootsis) on rootsi-norra laulja. Ta on tuntud eelkõige tänu 1985. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel koos Hanne Kroghiga saavutatud esikohale, mil nad esinesid ansamblina Bobbysocks. Võidulaulu pealkiri oli "La det swinge".
Maximiliano (Mehhiko keiser)
Maximiliano Mehhiko keisrina
Paari aasta pärast kukkus Napoleoni üritus seal läbi ning Maximilian jäi saatuse hooleks. Veebruaris 1867 said ta viimased väed Mehhiko vägedelt lüüa; ta võeti kinni ja paigutati Santiago de Querétaros vanglasse. Pärast ebaõnnestunud põgenemiskatset 11. mail mõisteti ta surma ja hukati. Hulk euroopa kultuuri- ja poliitikategelasi, sealhulgas Victor Hugo ja Giuseppe Garibaldi, palusid Mehhiko uue valitsuse juhilt Benito Juárezelt Maximilianile armu, kuid Juárez käskis Maximiliani hukata selle märgiks, et mehhiklased suhtuvad interventidesse halvasti. Temaga koos hukati ka kindralid Miguel Miramón ja Tomás Mejía Camacho. pisi|Kirst Viini [[Keiserlik krüpt|Keiserlikus krüptis ]] Ta surnukeha viidi hiljem Austriasse ja ta on maetud Viini Kaputsiinide kiriku Keiserlikku krüpti. Ta hukkamispaika on püstitatud mälestuskabel.
Isiklikku
Maximilian abiellus Belgia printsessi Marie Charlotte Amélie Augustine Victoire Clémentine Léopoldine Saxi-Coburg-Gothaga, keda hüüti Carlotaks. Neil ei olnud lihaseid lapsi, kuid nad lapsendasid Mehhiko eelmise keisri Agustín I pojapojad Agustín de Iturbide y Greeni ja Salvador de Iturbide y de Marzáni. 1866. aastal varises Carlota psüühiliselt kokku ja seda on nimetatud ka vaimuhaiguseks. Samal aastal sõitis ta Euroopasse poliitilist ja sõjalist toetust otsima; neid ta ei saanud, ent jäi ellu. Ka tema lapsed jäid ellu.
Elisabeth Andreassen
Laulja vanemad on norra päritolu. Tema laulutalendi avastas 1979. aastal rootsi muusik ja teletegelane Lasse Holm.
1980. aastal hakkas ta laulma Holmi ansambliga Chips. See ansambel osales ka 1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus saavutas lauluga "Dag efter dag" kaheksanda koha.
Elisabet Andreassen oli 2010. aasta seisuga Eurovisiooni lauluvõistlusel enim kordi (neli korda) esinenud naissolist. Taustalauljate seas on rohkem kui neli korda Eurovisioonil käinud lauljaid olnud peale Bettani veelgi (näiteks Küprose artist Alexandros Panagyi, kes on Eurovisiooni lauluvõistlusel laulnud kuus korda).
2. juulil 1994 abiellus ta Tor Andreasseniga. Ta elab koos abikaasa ja kahe tütrega (sündinud 1995 ja 1997) Oslos.
Moss
thumb|Mossi asukoht Moss on linn Norras Vikeni maakonnas Mossi valla territooriumil.
Moss on Mossi valla keskus. Selle osa Bredsand (Dilling), oli endise Rygge valla keskus.
Elanike arv on 40 309 (2008).
Talvikese
Talvikese on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Küla läbib Põlva–Reola maantee.
Külast voolab läbi Porijõgi.
Küla lõunaosas, Põlva–Reola maantee ääres endise Liiva kõrtsi lähedal asub 15.–17. sajandist pärinev endine kalmistu, mis on tunnistatud arheoloogiamälestiseks.
Küla lääneosas asub Suuremäe kruusakarjäär.
Roost-Warendin
Roost-Warendin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Orchies' kantonis.
Chicago Ülikool
Ülikool asutati aastal 1890.
T-44
T-44 oli Teise maailmasõja lõpus Nõukogude Liidus konstrueeritud ja toodetud keskmine tank. Teises maailmasõja lahingutes tank siiski ei osalenud ja seda hoiti pikka aega saladuses.
Eellugu
T-44 projekteerimist alustati 1943. aasta lõpus tehase Nr.183 konstrueerimisbüroos, nimega objekt 136, Aleksander Morozovi juhtimisel. Uus tank põhines T-34-l ja rakendas Teises maailmasõjas omandatud kogemusi. Mõningaid mõjutusi sai uus tank ka T-43-lt ja T-34M-ilt.
Tootmiseversioonile eelnes mitu erinevat prototüüpi. Aastal 1944 ehitatud T-44-85 oli 85 mm kahuriga D-5T ja T-44-2 oli 122 mm kahuriga D-25T. Aastal 1945 ehitati prototüüp, millele oli monteeritud 100 mm kahur D-10T. D-5T oli kasutusel enne ZIS-S53, mida kasutati T-34/85 peal ja hiljem T-44 seeriamasinatel. 122 mm kahur D-25T osutus keskmise tanki jaoks sobimatuks. Tornis oli liiga kitsas, et nii suure kaliibriga laskemoona käsitseda ja laskemoonavaru oli vaid 24 mürsku. Ka 100 mm kahurit ei võetud tehniliste raskuste tõttu kasutusele.
Kirjeldus
T-44 oli võrreldes T-34-ga 10 cm laiem ja 30 cm madalam. Madalam profiil võimaldas loobuda T-34 püramiidjast pealisehitisest ja anda tankile lihtsam kuju. Külg- ja tagaseinad tehti vertikaalsed ja ainult esiosa oli kaldus. Mehaaniku luuk, mis T-34 oli esiosal, paigutati tanki peale, sest mürsu tabamuse korral kippus see eest lendama. Ette jäeti ainult kitsas tripleksklaasiga täidetud vaatepilu. Kuna vaatepilust avanes suhteliselt kitsas vaateväli, siis paigutati juhi ette ka 56-kraadise vaateväljaga periskoop.
Tanki põhirelv oli 85 mm kahur ZIS-S53 ja lisaks oli selle ka kaks 7,62 mm kuulipildujat. Laskemoonavaru oli 58 mürsku kahurile ja 2750 padrunit kuulipildujatele. T-44 kaalus umbes 31 tonni. Torni soomus oli 90 mm nagu ka T-34-l, kuid kere soomuse paksust suurendati 120 millimeetrini. Mootorina kasutati 500-hobujõulist diiselmootorit V-44, mis asetses erinevalt varasematest vene tankidest põiki. Mootorit modifitseeriti mõnevõrra, mistõttu võimsus suurenes 520 hobujõuni.
Tanki meeskond oli nelja liikmeline: komandör, sihtur, laadur ja mehaanik. Komandör täitis ka radisti ülesandeid.