cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matemaatiline psühholoogia
Käitumise kvantifitseerimine, mis praktikas tihti tuleneb ülesande täitmisest enesest, on käsitluse juures keskse tähtsusega ja mõõtmise teoreetiline baas on matemaatilise psühholoogia kontekstis kriitiliselt oluline. Kuigi matemaatiline psühholoogia on seetõttu tihedalt seotud psühhomeetriaga eksisteerivad nende kahe lähenemisviisi vahel olulised erinevused. Kui psühhomeetria on keskendunud individuaalsetele erinevustele rakendades peamiselt staatilisi muutujaid, siis matemaatilise psühholoogia fookus on suunatud taju, kognitiivsete ja motoorsete protsesside mudelitele, mis on tuletatud keskmise indiviidi kontseptsioonist. Veelgi enam, kui psühhomeetria uurib stohhastilise sõltuvuse struktuuri muutujate vahel nii, nagu see on populatsioonis vaadeldav, siis matemaatiline psühholoogia peaaegu eranditult keskendub andmete mudeldamisele, mis on saadud eksperimentaalse paradigma rakendamise tulemusel ja seetõttu on suuremal määral seotud eksperimentaalse psühholoogia, kognitiivse psühholoogia ja psühhonoomiaga. Nagu arvutuslikus neuroteaduses ja ökonomeetrias, nii on ka matemaatilise psühholoogia teoorias tihti kasutusel statistilise optimaalsuse põhimõte, kui juhtiv printsiip, mis eeldab, et inimaju on loodud probleeme lahendama optimeeritud viisil. Samuti on matemaatilise psühholoogia analüüside juures oluliselt tähtsad kognitiivse psühholoogia kesksed ideed, nagu piiratud vs piiramatud töötluse mahud, järjestikune vs paralleelne töötlus jne, ning nende implikatsioonid.
Matemaatilise psühholoogia praktiseerijad on aktiivsed paljudes psühholoogiasuundades, näiteks psühhofüüsikas, tajupsühholoogias ja kognitiivses psühholoogias.
19. sajand
Psühholoogias on matemaatilist modelleerimist kasutatud alates 19. sajandist Ernst Weberi (1795–1878) ja Gustav Fechneri (1801–1887) eestvedamisel. Weber ja Fechner olid matemaatilise psühholoogia pioneerid, kasutades edukalt funktsionaalvõrrandeid psühholoogiliste protsesside kirjeldamiseks, andes seeläbi panuse mitme eksperimentaalpsühholoogia valdkonna, eeskätt psühhofüüsika tekkele.
19. sajandi astronoomid arvutasid tähtedevahelisi kaugusi kasutades tähe ühest punktist teise liikumise aega. Modernsete automatiseeritud mõõtmisinstrumentide puudumise tõttu põhinesid need mõõtmistulemused täielikult inimese reageerimiskiirusel. Märgati, et erinevate astronoomide mõõdetud ajavahemikud erinesid vähesel määral, kuid süstemaatiliselt ning esimene, kes neid erinevusi põhjalikult uuris, oli Saksa astronoom Friedrich Bessel (1782–1846). Bessel konstrueeris „personaalsed võrrandid“, mis elimineerisid individuaalsetest erinevustest tekkinud vead astronoomilistest arvutustest. Füüsik Hermann von Helmholtz teatas 1850. aastal toimunud konverentsil närviimpulsside kulgemise kiiruse mõõtmistulemused, kasutades nende arvutamiseks reaktsiooniaega. Need avastused olid olulised kahel põhjusel: näitasid, et inimese tajuprotsesse saab mõõta üsna täpselt ning et inimeste reaktsiooniajad on varieeruvad (diferentsiaalpsühholoogilise mõtlemise algus), st et psühholoogias tuleb opereerida keskmiste suuruste ja hälvetega.
Wilhelm Wundt (1832–1920) avas esimese psühholoogialabori 1879. aastal Leipzigi ülikoolis, kus ta kasutas teadvuse sisu uurimiseks introspektsiooni. Kuna laboris saadud tulemusi oli raske korrata, ei olnud sellel lähenemisel püsivat edu. Introspektsiooni meetodi läbikukkumine oli eelduseks uute psühholoogiasuundade esiletõusule. Wundti labor oli suunatud pigem teadvustatud kogemuste uurimisele, kooskõlas Weberi ja Fechneri avastustega stiimulite intensiivsuse osas. Uurides üldisi psüühika seaduspärasusi, ei pakkunud Wundtile huvi inimestevahelised erinevused. Ühendkuningriigis, Francis Galtoni (1822–1911) antropomeetriliste mõjutuste all, oli fookus seevastu individuaalsetel erinevustel. James McKeen Cattell (1860–1944) võttis omaks Galtoni meetodid ja oli üks psühhomeetria rajajatest.
20. sajand
Ameerika Ühendriikides tekkis introspektionismile vastukaaluks biheiviorism ning psühholoogilise uurimise fookuseks sai õppimisteooria. Biheiviorism domineeris Ameerika psühholoogias kuni teise maailmasõja lõpuni. Formaalseid teooriaid ei eksisteerinud (v.a nägemine ja kuulmine) ning mentaalsete protsessidesse ei sekkutud. Sõja ajal toimus areng tehnikateadustes, matemaatilises loogikas, arvutiteaduses ja inimeste võimete piiride uurimises, mis tõi kokku eksperimentaalpsühholooge, matemaatikuid, insenere, füüsikuid ja majandusteadlasi. Sellest teaduste kombinatsioonist tekkis muuhulgas ka matemaatiline psühholoogia. Signaalitöötlus, informatsiooniteooria, mänguteooria, stohhastilised protsessid ja sümbolloogika omasid eriti suurt mõju psühholoogiast parema arusaamise arengul.
1950ndatel toimus tõus psühholoogiliste protsesside matemaatiliste teooriate arengus. 1950ndate lõpuks oli matemaatiliste psühholoogide arv kasvanud käputäiest enam kui kümnekordseks. Enamik olid tegevad Indiana, Michigani, Pennsylvania ja Stanfordi ülikoolis. Matemaatilise psühholoogia selgemaks määratlemiseks avaldasid R. Duncan Luce (1925–2012), Robert R. Bush (1920–1972) ja Eugene Galanter (1924–2016) kaks kogumikku ja kolm käsiraamatut, mis koosnesid 1950ndatel avaldatud matemaatilistest mudelitest. 1964. aasta jaanuaris avaldati Richard C. Atkinsoni (1929), Bushi, William Kaye Estesi (1919–2011), Luce'i ja Patrick Suppesi (1922–2014) eestvedamisel Journal of Mathematical Psychology esimene väljaanne.
Arvutiteaduste, loogika ja keeleteooria areng 1960ndatel suunasid matemaatilist modelleerimist arvutusmehhanismide ja -seadmete poole. Olulised matemaatilised seadused ja reeglid kirjeldamaks suhet stiimuli füüsiliste omaduste ja subjektiivse taju vahel on Weberi seadus, Ekmani seadus, Stevensi seadus, Thurstone võrdleva otsustuse seadus, signaali avastamise seadus, Rescorla-Wagneri reegel. Kui esimesed kolm seadust on deterministlikud, on järgnevad fundamentaalselt stohhastilised. See on üldine arengusuund psühholoogiliste protsesside matemaatilises modelleerimises: klassikalise füüsika deterministlikest suhetest stohhastilisteks mudeliteks.
IF Elfsborg
pisi|Elfsborgi meeskond, mis tuli 1961. aastal Rootsi meistriks Idrottsföreningen Elfsborg on Rootsi jalgpalliklubi, mis tegutseb Boråsis. See mängib Rootsi kõrgliigas Allsvenskan.
2005. aastast on klubi kodustaadion Borås Arena.
Klubi fänniorganisatsioon Guliganerna on asutatud 21. novembril 1991.
Praegune koosseis
''Seisuga 28. märts 2022''
Pertti Hari
Pertti Hari (sündinud 18. veebruaril 1941 Mikkelis) on soome metsandusteadlane.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli matemaatika ja teoreetilise füüsika erialal. Alates aastast 1990 on ta Helsingi Ülikooli metsaökoloogia professor. Ta on Eesti Maaülikooli audoktor.
AS Hiiu Kalur
AS Hiiu Kalur on aastal 1991. asutatud Eesti kalatööstusettevõte.
Ettevõte on 1949. aastal asutatud Hiiu Kaluri kalurikolhoosi õigusjärglane.
Ettevõttes töötab üle 70 inimese.
Ettevõttel on neli tehast, millest kolm asuvad Eestis (Saaremaal Läätsal, Pärnumaal Lius ja Audrus) ning üks Soomes. Hiiumaal Kõrgessaares asunud kalatehas on suletud.
Ettevõttel on osalus ka järgmistes ettevõtetes :
Peipsi järvefestival
pisi pisi Peipsi Järvefestival on Peipsi sadamaid ühendav ja järve põhjaotsast lõunasse kulgev kultuuriüritus, mis näitab nii kohalikele kui piirkonna külalistele Peipsi järve tavapärasest märksa põnevamal moel.
Järvefestivali raames saabuvad erinevad veesõidukid 8 päeva vältel iga päev uude sadamasse, kus terve päeva kestel viiakse läbi erinevaid tegevusi, mis tutvustavad Peipsi järve kultuuripärandit ja loodust, annavad ülevaate Eesti pärimusmuusikast ning võimaluse osa saada õpitubadest, laevasõitudest ja kontsertidest. Kõik huvilised on oodatud oma paatidega kaasa sõitma või maad mööda festivalile tulema.
Festivalil pakuvad toiduelamusi Peipsi piirkonna kohalikud ettevõtjad ja rahvas. Taldrikule jõudev maitsenauding on valmistatud kohalikust toorainest.
Festivali külastajat ootab mitmekülgne kultuuriprogramm ja erinevad õpitoad, mis on kõik külastajale tasuta.
Päeva lõpetuseks saavad külalised nautida meeliülendavat kontserti otse Peipsi kaldal.
Viited pisi https://www.puhkaeestis.ee/et/peipsi-jarvefestival
https://www.sisevetefestival.ee/peipsi-jarvefestival
Patandžali
pisi|Patandžalit kujutatakse sageli poolinimesena, poolmaona Patandžali (sanskriti पतञ्जलि (Patañjali) [pʌtʌɲʤʌlɪ]) oli India õpetlane ja traditsioonilise jooga alusteksti "Joogasuutra" autor, mistõttu teda nimetatakse ka jooga isaks.
Elu ja legendid
Patandžali elu kohta pole midagi kindlat teada. Arvatakse, et ta elas millalgi 2. sajandi eKr ja 4. sajandi pKr vahel.
Patandžali ema nimi oli legendi järgi Gonikā (Goṇikā), mistõttu tema kohta kasutatakse ka nimesid Gonardīja (Goṇardīya) ja Gonikāputra (Goṇikāputra). Gonikā oli eraklik askeet. Et ta oli naine, ei leidnud ta õpilasi, kellele oma teadmisi edasi anda. Ta pöördus palvega päikesejumala Sūrja poole. Siis kukkus talle taevast pihkudesse väike madu, kes muutus poisiks ja palus luba olla Gonikā õpilane. Gonika andis talle sellepärast nimeks Patandžali (sanskriti pat- 'lendama, alla kukkuma' ja añjali 'tervitus- ja palveasend'). Alternatiivse legendi järgi langes ta grammatik Pānini pihkudesse. Patandžalit peetakse ka maailmamao Šeša inkarnatsiooniks.
Lennart Meri büst
Lennart Meri büste on olnud kaks:
HLK-1
pisi|400px|Hütter H 17a. Sportflugzeugbau, Schempp-Hirth, Göppingen (1942) Tiivaulatus 9,7, tühikaal 80 kg, lauglemisväärtus 17, väikseim vajumine 0,88 m/s HLK-1 Spartak on üheistmeline puitkonstruktsiooniga õppepurilennuk, mis ehitati 1958. aastal Eesti NSV-s omal jõul VSÜ Spartak ja ALMAVÜ Tallinna Lennuspordi Klubi entusiastide eestvedamisel.
HLK-1 headeks omadusteks on väikesed mõõtmed ja lihtne ehitus. HLK-1 ehitamise eestvedajaks ja projekteerijaks oli klubi mudellennuinstruktor Endel Helme. Konstruktsioonijooniste küsimusega tegeles põhiliselt veel Illar Link. Kokku kulus purilennuki ehitamiseks 9000 töötundi. HLK-1 projekti aluseks on 1934. aastal austerlase Ulrich Hütteri konstrueeritud purilennuk Hütter H 17.
Purilennuki kirjeldus
Ehitusskeemilt on HLK-1 normaalset tüüpi, üheistmeline, toestatud ülatiivaline purilennuk. Tiib on ühetaoline, ühekontuurne. Tiiva ninaosa, alates talast, on kaetud vineeriga, mis moodustab väändele töötava kontuuri (n-ö D-kontuuri). Paindele töötava tiiva tala, mis on valmistatud männipuitvöödest, vineerseinaga, topelt-T kujulise ristlõikega. Paindemomendi vähendamiseks on tiiva tüveosa toestatud, männipuidust tilgakujulise profiiliga toed kinnituvad kere ja tiivaga šarniirselt. Tiiva tagaosa, talast tahapoole, on kaetud riidega, mis tiiva tööst osa ei võta.
Purilennuki kere koosneb fermiribadest, pikiliistudest ja töötavast vineerkattest. Stabilisaatori ehitus on analoogne tiivale. Teliku moodustab kummiamortisatsiooniga puitsuusk ja teraslehtedest valmistatud sabakark. Purilennuki juhtimisseadmed on tavalise ehitusskeemiga. Kabiinis asuv juhis on trossidega sidestatud kõrgustüüriga ja osaliselt jäikade tõmmitsatega, osaliselt trossidega ühendatud tiiva otste tagaservas asuvate kaldtüüridega (eleroonidega). Kere õhutakistuse vähendamiseks suletakse kabiini ava poollahtise kupliga, mis on istmele ronimise ajaks äravõetav.
Army Cadet Force
Army Cadet Force ehk Armee Kadetivägi, lühendatuna ACF ehk AKV on Suurbritannias kaitseministeeriumi toetusel tegutsev paramilitaarse kallakuga riiklik noorteorganisatsioon. Ei kuulu relvajõudude koosseisu.
Suurbritannias on lisaks eraldi organisatsioon Kombineeritud Kadetivägi (Combined Cadet Force), mis tegutseb koolide juures ja omab riigikaitseõpetuse iseloomu. Samuti on olemas vastavad merendus- ja lennuasjanduse teemalised noorteorganisatsioonid.
Liikmeskond
Organisatsiooni noored liikmed on vanuses 12–18,9 aastat ja neid nimetatakse kadettideks. Liikmed ei kuulu sõja-ajal rakendamisse ega ametlikku sõjaväe koosseisu. Tegevust juhivad täiskasvanud noortejuhid, kellest paljud on endised sõjaväelased. Liikmeid on kokku umbes 47 700 (2010). Lisaks on u 8500 täiskasvanud instruktorit. Rühmi on kokku u 1700, need moodustavad kompaniisid, pataljone ja rügemente.
Väljaõpe ja tegevus
Armee Kadetivägi pakub noortele väljaõpet ja kogemust sõjalise väljaõppe kaudu, sisaldades seikluslikku õpet, kogemuste omandamist, distsipliini ja heaks kodanikuks kasvamist. Regulaarsed kokkusaamised toimuvad tavaliselt 2 korda nädalas. Lisaks toimuvad välilaagrid, matkad, Briti sõjaväeosade külastused ja muud üritused.
Õppeained:
Kadettidel on väljaõppega seotud järgukatsed, mis jagunevad baasõppeks, 1.-4. järguks ja meistrijärguks. Lisaks antakse juhtimiskoolitust ja on võimalik sooritada erialakasteid nagu näiteks täpsuslaskur või sidemees.
Kadettide auastmed
Kadettide auastmed jäljendavad Briti armee allohvitseri auastmeid ja märgivad noorte vastutuse astet ühenduses võimaliku juhiametiga. Koos auastmega kantakse pagunil märgistust CADET.
Alljärgnevas tabelis on AKV auastmetunnused koos eestikeelse lähedase vastega, arvestades Briti armee ja Eesti kaitseväe auastmete ning ametikohtade süsteemi erinevusi.
Varustus
pisi|Kadett väljaõppel automaadiga [[SA80|L98A1.]] pisi|Plakat II maailmasõja ajast Liikmetel on õigus kanda briti armee uut MTP (Multi-Terrain Pattern) välivormi, mis vahetab järk-järgult välja senise mudel CS95 vormi. Vormil peab olema 3 küljest selgelt nähtav märgis "ACF". Varustus saadakse riigi poolt ja kadetid peavad selle hiljem tagastama. Kõigile kadettidele väljastatakse:
Bagnères-de-Bigorre
Linn asub Pürenee mäestikus, Oksitaania piirkonna edelanurgas ja Hautes-Pyrénées' departemangu keskel 440–2872 meetri kõrgusel merepinnast.
Army Cadet Force
Varustus
Saapad tuleb muretseda lapsevanema vahenditest. Kadetid kasutavad väljaõppel oma tulirelvi, milleks on L98A2 (armees SA80A2). Kadettidele väljastatakse õppustel armee 24 tunni toidupakke.
Bagnères-de-Bigorre
Rooma impeeriumi ajal kuulus linn Rooma võimu alla. Impeeriumi kokkuvarisemisest kuni aastani 1171 puuduvad selle kohta aga igasugused märkmed. Arvatakse, et asula jäeti täielikult maha umbes aastal 580 pärast seda tabanud maavärinat ja hiljem laastanud katku. Katk on linna tabanud ka aastatel 1628, 1653 ja 1654.
Army Cadet Force
Ajalugu
1859. aastal formeeriti Inglismaal Prantsuse invasiooni ohus kohalikud miilitsaüksused, mis said praktiliselt Briti Territoriaalarmee eelkäijaiks. Esimene kadetiüksus formeeriti noortest ametlikult 1889. aastal Frimley Parkis. Üksus koosnes kaheksast koolipõhisest kadetikompaniist ja oli tänapäevase kombineeritud kadetiväe eelkäija. Hiljem Victoria ajastul moodustati sotsiaaltöö eestvedaja Adam Gray juhtimisel koolidest erialdi kadetikorpuse üksused. Kui 1908. aastal formeeriti territoriaalarmee, läksid nii koolipõhised, kui eraldiseisvad kadetiüksused selle käsutusse. Koolipõhised kadetiüksused hakkasid tegema koostööd Ohvitseride õppekorpusega (Officer Training Corps).
1914. aastal nimetati eraldiseisvad kadetiüksused Armee Kadetiväeks (Army Cadet Force) ja võeti Sõjabüroo (War Office) kontrolli alla. Korrastati kadettide väljaõpet ja juurutati tasemetestid. Pärast kaitse-eelarve kärpeid otsustati 1923. aastal lõpetada organisatsiooni riiklik regulaarne toetamine. Tegevuse jätkamiseks moodustati Briti Rahvuslik Kadetiassotsiatsioon (British National Cadet Association). II maailmasõja ajal tõusis noortetegevus jälle päevakorda, reformeeriti ja saadi juurde toetust kodukaitseüksustelt. 1957. aastal tunnistati Armee Kadetivägi ametlikult tähendusrikkaks noorteorganisatsiooniks ja Kaitseministeerium võttis selle ametlikult enda sponsorluse alla. Alates 1982. aastast lubati liikmeks astuda ka tütarlastel, kellele oli seni olnud erialdi organisatsioon.
Lennart Meri büst (Tõnu Maarand)
Lennart Meri büst on Eesti endise presidendi Lennart Meri büst, mis asub Tallinna Nõmme Gümnaasiumis.
Büsti autor on skulptor Tõnu Maarand. Büst avati 2002.
Põhiheli
Põhiheli ehk põhitoon on harmoonilise võnkumise tulemusel tekkinud liitheli esimene osaheli, mille sagedus on põhisagedus.
Kaua veel
"Kaua veel" on Maarja-Liis Ilusa 1998. aastal Eestis ilmunud album.
Saint-Rémi
Saint-Rémi on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Aleksandr Ignatenko
Aleksandr Ignatenko (sündinud 29. märtsil 1963) on endine Nõukogude Liidu maadleja.
Ta on kahekordne maailmameister ja Euroopa meister Kreeka-Rooma maadluses.
Olümpiamängud
Ta võistles kolmedel olümpiamängudel, kuigi ta oli alati üks oma kehakaalu favoriitidest ei suutnud ta kordagi medalit võita.
1988. aastal Sŏulis – 4. koht
1992. aastal Barcelonas – 4. koht
1996. aastal Atlantas – 19. koht.
Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1986. aastal saavutas ta teise koha.
Ta võitis Grand Prix of Germany 1988. aastal esikoha.
Aras
Välislingid
قوات الصاعقة
Kelli Ilisson
Ta kaitses 2020. aastal Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis magistrikraadi teemal "Vaimse tervise kogemuslugude jagamine: täisealiste noorte perspektiiv". 2015. aastal mängis ta jalgpalliklubis Viljandi JK Tulevik.
Ruth Vaar
Lõpetas 1988. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli matemaatika-füüsika klassi ning 1995. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna kehakultuuri ja sporditeaduste erialal.
Sõudjana
Sõudmisega hakkas tegelema 1980 Anne Freimuthi käe all, hiljem treenis Arne Graumanni juhendamisel.
Treenerina
Tegutsenud aastast 1988 sõudetreenerina Viljandi SK-s ja Sõudeklubis (6. kutsetase, 2006).
Olnud 2004–05 Sõudeliidu peasekretär. 2006–2013 ja aastast 2016 Viljandi linnavolikogu liige, olnud spordi- ja kultuurikomisjoni aseesimees.
Rein Järvelill
Rein Järvelill (sündinud 16. aprillil 1966 Uusvadas) on Eesti poliitik.
Elukäik
Rein Järvelill sündis Setumaal Uusvada külas. Hariduse omandas Meremäe Keskkoolis, Nõo Keskkoolis, Eesti Põllumajandusülikoolis ja Tartu Ülikoolis. Valdava osa elust on Rein Järvelill töötanud avalikus sektoris, on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige (1994. aastast) ja osalenud Euroopa Parlamendi, Riigikogu ja kohalikel valimistel.
Paul Valliveere
Paul Valliveere (sündinud 8. augustil 1964 Pärnu-Jaagupis) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1982 Pärnu töölisnoorte kutsekooli. Aastast 1997 OÜ Alineks juhatuse liige. Töötanud firmas New Balance Baltic.
Sõudmine
Sõudetreeninguid alustas 1977 Pärnu Kalevis Matti Killingu juhendamisel. Mängis ka Pärnu internaatkooli meeskonnas Peep Laidvee õpilasena korvpalli. 193 cm, 94 kg.
Vaade eikusagilt
"Vaade eikusagilt" ("The View from Nowhere") on Thomas Nageli filosoofiline raamat.
See ilmus algselt 1986. aastal Oxford University Pressi väljaandel (ISBN 0195056442). Eesti keeles ilmus see 2015 Märt Väljataga tõlkes ja koos tõlkija järelsõnaga EKSA väljaandel.
Sissejuhatus
Raamat räägib sellest, kuidas ühitada maailmas oleva ühe inimese vaatekoht objektiivse vaatekohaga samale maailmale, mis hõlmab ka seda inimest ja tema vaatekohta. See probleem on iga olendi ees, kes tahab ja suudab ületada oma üksikvaatepunkti ja mõelda maailmast tervikuna. Probleemil on mitu tahku. Raskus tekib nii elus kui ka mõtlemises. See on kõige fundamentaalsem probleem moraali, teadmise, vabaduse, mina ning vaimu ja füüsilise maailma vahelise suhte kohta. See, kuidas me sellele reageerime või ei reageeri, määrab sisuliselt meie arusaama maailmast ja iseendast ning meie suhtumise oma elusse, tegudesse ja suhetesse teistega. Autor jälgib seda motiivi mitmes filosoofilises probleemis, lootes pakkuda käsitust, mis ka teiste meelest on loomulik. Kui õnnestuks öelda, kuidas sisemine ja väline vaatekoht on seotud, kuidas kumbagi saab teisega kohandada ning kuidas iga inimese mõtlemine ja teod alluvad neile mõlemale koos, siis oleks olemas maailmapilt. Nagel sellele ei pretendeeri. Ta väidab muu hulgas, et elu ja maailma väga ühtne käsitus viib sageli filosoofiliste vigadeni – väärade reduktsioonideni või reaalsuse mingi osa tunnistamisest keeldumiseni. Ta pakub viisi, kuidas maailmale vaadata ja selles elada, mis on kohane keerukatele olenditele, kellel ei ole loomulikult ühtset vaatekohta. Selleks püüab ta kaht vaatekohta kõrvutada, et neid ühendada, kus see on võimalik, ja tunnistada selle võimatust, kus mitte. Tahtmine subjektiivset vaatekohta ületada on ühtaegu loov ja hävitav jõud. See on Nageli meelest loomulik vaateviis, ja see hõlmab ka vaatekohtade vahelisi konflikte ning ebamugavust, mida tekitavad nende ületamise raskused. Mõned viisid näiteks vabadusest, teadmisest ja elu mõttest hämmelduda tunduvad olevad taibukamad kui väidetavad lahendused neile probleemidele. Hämmeldus ei tule keele ega mõtlemise väärkasutusest, ja pole lootust puhtusele Immanuel Kanti või Ludwig Wittgensteini vaimus, kui me sellest hoidume. Objektiivsus on arusaamise meetod. Esmases mõttes objektiivsed on uskumused ja hoiakud. Alles teisaselt nimetatakse objektiivseteks tõdesid. Selleks et mingist elu või maailma tahust objektiivsemalt aru saada, astume oma algsest vaatest sellele sammu tagasi ning kujundame uue vaate, mille objekt on too vaade ja selle suhe maailmaga. Me paigutame end seega selle maailma sisse, millest on tarvis aru saada.
Hostomeli lahing
Hostomeli lahing oli Venemaa ja Ukraina relvajõudude vahel toimunud lahing Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse. Kiievi pealetungi osana püüdsid Vene väed saavutada kontrolli Hostomeli, Butša ja Irpini üle, et Ukraina pealinn Kiiev läänest ümber piirata. Kiievi pealetungi intensiivsuse tõttu nimetas Kiievi oblasti administratsioon Hostomeli koos Irpini, Butša, maantee M06 ja Võšhorodiga Kiievi oblasti kõige ohtlikumateks kohtadeks.
Eelnevalt
24. veebruaril 2022 saabusid Vene õhudessantväed helikopteritega ja võitlesid Ukraina vägedega Hostomeli lennujaama kontrolli eest. Ukraina väed lõid Vene dessantväelased algul lennujaamast välja, kuid peagi saabusid Venemaa abiväed. 25. veebruaril 2022 vallutasid Vene väed ukrainlastelt uuesti Hostomeli lennujaama. Selle tulemusel kandus lahing lennujaamast lähedalasuvasse linna, kus Vene väed hakkasid Hostomelis kanda kinnitama ja edasitungima.
25.-28. veebruar 2022
Pärast lennujaama lahingut hakkasid Ukraina ja Venemaa maaväed Hostomelis ja selle ümbruses üksteisega lahinguid pidama. Sotsiaalmeediasse postitatud videotest oli näha, kuidas linna ääres põles Vene tankikolonn ja Ukraina Mi-24 kopterid tulistasid rakette Venemaa positsioonide pihta elamurajooni kohal. Teadaolevalt kolisid kadõrovlased Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõi mõrva ettevalmistamiseks linna serva või lennujaama. Ukraina julgeolekuteenistus teatas, et kadõrovlaste konvoi koosnes üle 250 varustuse ja enam kui 1500 "Tšetšeeni Vabariigi parimast võitlejast". Ukraina luure teatas, et nad said need teated FSB üksustelt, kes on sissetungi vastu.
26. veebruaril 2022 võtsid Ukraina väed kinni ja hävitasid varasema luureraporti alusel Tšetšeenia löögirühma, mille ülesandeks oli mõrvata president Zelenskõi. Mujal märkasid Ukraina mehitamata õhusõidukid Hostomeli lähedal kahte kohta, kus tšetšeeni võitlejad kogunesid. Ukraina rahvuskaart ja Alfa-rühm ründasid hiljem neid kohti, hävitades selle käigus Vene soomusmasinate kolonni. Ukrainlased väitsid, et hävitasid konvois 56 tanki ja tapsid nendes rünnakutes sadu tšetšeeni võitlejaid. Samuti sai Ukraina ametnike sõnul rünnaku käigus surma tšetšeeni kindral Magomed Tušajev, Venemaa Rahvuskaardi 141. motoriseeritud polgu juht. Ukraina väed teatasid, et kadõrovlased kandsid nende rünnakute tagajärjel suuri kaotusi.
1.–5. märts 2022
3. märtsil 2022 pidasid Ukraina väed Venemaa vägedega linnalahingut Hostomelis. Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsus (HUR MO) teatas, et nende juhtimisel ja kohaliku vastupanu all olevad eriväed on Hostomelis hävitanud 20 Venemaa BMD-d (tõenäoliselt BMD-2 ja/või BMD-4). Kümme BMD-d hävitati kell 18.30 linna klaasitehase lähedal. Venemaa väed tõrjuti lõpuks linnast tagasi. Sotsiaalmeedias avaldatud videos, mis kujutas linnalahingu tagajärgi, oli näha hävitatud ja mahajäetud Venemaa sõidukeid ning surnud Venemaa sõdureid mööda tänavaid laialivalgumas. Ukraina snaiper tappis kas Hostomelis või Hostomeli lennujaamas kindralmajor Andrei Suhhovetski. Ta oli 41. ühendarmee ülema asetäitja.
4. märtsil 2022 panid Ukraina väed Venemaa vägesid tänavatele teist korda, hävitades väidetavalt BMD ja pommitades Venemaa vägesid rakettidega BM-21 Grad. Mujal Hostomel alistasid Ukraina sõdurid kadõrovlaste üksuse, võttes ära nende relvad, varustuse ja soomusauto. Hiljem teatasid Ukraina väed, et nad saavutasid Venemaa vägede käest kontrolli Hostomeli üle. Ukraina luure teatas, et Venemaa 31. üksik õhudessantbrigaad sai Hostomeli lahingutes vähemalt 50 hukkunut. Teatavasti osalesid lahingus HUR MO alluvuses eriüksused, Ukraina erioperatsioonijõudude 3. eriotstarbeline polk ja kohalikud vastupanuvõitlejad. Ukraina sõjaväelased konfiskeerisid Venemaa relvad, varustuse ning personali- ja isiklikud dokumendid ning kõik kasutatavad relvad jagati ümber kohalikule vastupanule. HUR MO teatas, et surnud Venemaa sõduritel ei olnud isikut tõendavaid dokumente; ainult vaktsineerimistunnistused ja tühjad meditsiiniraamatud. Samal päeval teatasid Ukraina väed, et Hostomeli lennujaama lähedal hukkus major Valeri Tšõbõnejev. Venemaa väed, väidetavalt 31. kaardiväe õhurünnakubrigaad, naasid hiljem Hostomeli ja hõivasid elamukompleksi, võttes pantvangi 40 või enam elanikku.
Üks ajakirjanik nimega Ruslan Vinitšenko kirjeldas üksikasjalikult oma kuus päeva kestnud Venemaa vägede vangistust kortermaja keldris. Tema sõnul kogusid Venemaa sõdurid 60 inimest (sealhulgas tema enda) keldrisse ja tegid sarnaseid toiminguid naaberkorterikompleksis 90 inimesega, konfiskeerisid ja hävitasid nende telefone, rüüstasid nende kortereid ning levitasid valeinfot sõjaolukorra kohta. nagu Venemaa väed Kiievi ja Odessa vallutamisel. Ainus kord, kui elanikel lubati keldrist lahkuda, oli kas suitsetamine või vee kogumine. 10. märtsil, põgenemise päeval, teatas Vinitšenko, et Venemaa sõdurid teatasid, et koguvad elanikke Valgevenesse kolimiseks. Ta püüdis veenda ülejäänud elanikke koos temaga põgenema, kuid nad olid liiga häiritud, et välja kolida. Vinitšenko haaras oma tüdruksõbrast ja põgenes linnast pärast seda, kui mööduv autojuht nad peale võttis. Kolm Venemaa sõdurit nägid, mida nad tegid, kuid ei vaevunud neid peatama.
5. märtsil 2022 vallutasid Venemaa väed Hostomeli ja takistasid tsiviilelanikel linnast evakueerida.
Ukraina vastupanu
7. märtsil 2022 tapsid Venemaa väed elanikele toitu ja ravimeid jagava Hostomeli linnapea Juri Prõlõpko ja mitmed teised vabatahtlikud. Väidetavalt pandi tema surnukehale Venemaa vägede poolt püünismiin. Kui kohalik preester tuli tema surnukehale järele, takistas kaastundlik vene sõdur preestril lähedale tulemast, desarmeeris lõksu ja aitas linnapea surnukeha käru peale laadida, et see minema toimetada. Juri maeti auavaldustega kohaliku kiriku lähedale. Mingil hetkel vallutasid Ukraina väed tagasi mõned osad Hostomelist. Venemaa väed vastasid pealetungi ettevalmistamiseks Hostomeli kahe pataljoni taktikalise grupi saatmisega.
8. märtsil 2022 tõrjusid Ukraina väed Venemaa öise pealetungi Hostomelis. Teatati, et Ukraina väed valmistavad ette ulatuslikku evakueerimist ja humanitaarabi kohaletoimetamist Hostomeli elanikele. Järgmisel päeval viisid Ukraina väed läbi ulatusliku evakuatsiooni üle Kiievi oblasti, sealhulgas Hostomelis. Kiievi oblastis evakueeriti kuni 20 000 tsiviilisikut. Evakueerimine jätkus ka järgmisel päeval.
David Jonsson
David Jonsson on rootsi toitumisfüsioloog (toitumisspetsialist) ja tervisestrateeg.
Hostomeli lahing
Ukraina vastupanu
11. märtsil 2022 teatasid elanikud, et Venemaa väed kontrollisid suuremat osa Hostomelist, muutes tsiviilisikute linnast evakueerimise või humanitaarabi vastuvõtmise äärmiselt keeruliseks. Venemaa sõjatehnika viidi kesklinna ja elamupiirkondadesse, Venemaa varustus toimetati kohale helikopteritega. Pealtnägijad teatasid ka kadõrovlastest, kes rändasid Hostomeli ümbruses ja hukkasid tühistel põhjustel tsiviilisikuid. Siiski suutsid bussid 12. märtsil 2022 edukalt linnast evakueeruda.
13. märtsil 2022 ründasid Ukraina väed Venemaa vägesid, kes üritasid pontoonsilda kasutades ületada jõge Hostomelis. Sild ja mitmed Venemaa sõidukid hävisid.
14. märtsil 2022 väitis Tšetšeenia Vabariigi juht Ramzan Kadõrov, et sisenes Hostomeli. Väidet ei suudetud väljakuulutamise ajal kontrollida, kuid see tekitas kahtlusi, kuna tema teadet edastas Venemaa riiklik meedia. Ka presidendi nõunik Oleksi Arestovõtš kahtles Kadõrovi väites, kuna päev enne tema teadet nähti Kadõrovit Groznõis. Päeva jooksul viidi Hostomel läbi kaks tsiviilelanike evakueerimist. Esimene 10 bussist koosnev kolonn evakueeris edukalt Hostomelist emad, lapsed, vanurid ja invaliidid. Venemaa müüserid tulistasid teist kolonni mis koosnes neljast bussist. Rünnakus sai surma üks naine ja vigastada kaks meest.
David Jonsson
Ta on saanud kõrghariduse (fil.kand.) toitumisteaduse alal. Ta tegutseb toitumisnõustajana, korraldab kursusi ja loenguid, nõustab ettevõtteid, huvirühmi ja sportlasi. Ta peab loenguid dieetidest, füüsilistest harjutustest ja tervislikust eluviisist. Tema kitsam huvivaldkond on sportlase toitumise vastu. Ta on töötanud ujumistreenerina.
Hostomeli lahing
Ukraina vastupanu
16. märtsil 2022 alustasid Ukraina väed Kiievi ümbruses, sealhulgas mõnes Hostomeli lähedal asuvas külas, rea vastupealetungi Venemaa vägede vastu. Kiievi oblasti politseijuhi Andri Nebitovi sõnul suutsid Ukraina väed Venemaa positsioonidest läbi murda pärast suurtükilöökide sooritamist. Lisaks väitis ta, et vasturünnak katkestas Venemaa vägede plaani Kiievit otse rünnata.
Venemaa vägede lahkumine
1. aprillil 2022 väitis Kiievi piirkondliku sõjaväevalitsuse juht Oleksandr Pavljuk, et Venemaa väed lahkusid Hostomelist. 2. aprillil 2022 kuulutas Ukraina kaitseministeerium pärast Venemaa vägede lahkumist piirkonnast Venemaa sõjaväest vabaks kogu Kiievi oblasti, kus Hostomel asub.
28. septembril 2022 avaldasid Ukraina peaprokurör ja Ukraina politsei CCTV kaadrid, millel on näha, kuidas OMON ja Rosgvardija sõdurid tulistasid lahingu ajal Hostomelis tsiviilelanikke.
2023. aasta aprillis teatas Ukraina kaitseminister Oleksi Reznikov, et enne sissetungi pidi ta minema Hostomelis asuvasse kaitseministeeriumi komandopunkti, kuid plaanid tühistati ja tema meeskonda ei tabatud.
Vladimir Tšurov
pisi|Vladimir Tšurov (2019) Vladimir Jevgenjevitš Tšurov (vene keeles Владимир Евгеньевич Чуров; 27. märts 1953 Leningrad (praegune Peterburi) – 22. märts 2023 Moskva) oli Venemaa kõrgem riigiametnik, Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimees aastatel 2006–2017, president Vladimir Putini lähikondne.
Elukäik ja tegevus
Ta sündis Leningradis mereväeohvitseri ja õpetlase Jevgeni Tšurovi ning filoloogi ja toimetaja Irina Tšurova (Brežneva) perekonnas. Emapoolsed esivanemad olid tsaariarmee kindralid.
1973. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli kaheaastase ajakirjanduskursuse ja 1977. aastal sama ülikooli füüsikateaduskonna. Aastatel 1977–1991 töötas ta erinevatel ametikohtadel Leningradi Riikliku Ülikooli lennundus- ja kosmoseseadmete disainibüroos Integraal. Aastatel 1982–1991 kuulus NLKP-sse.
1991. aastal asus ta tööle Peterburi linnavalitsuse välissuhete komiteesse, mille eesotsas oli Vladimir Putin, töötas viis aastat viimase alluvuses. Aastatel 1995–2003 oli ta nimetatud komitee esimehe asetäitja – Peterburi linnavalitsuse rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja.
2003. aastal valiti ta parteituna Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Riigiduuma liikmeks. Duumas kuulus ta liberaaldemokraatide fraktsiooni, jäädes samal ajal parteituks. 2004. aastal määrati ta Riigiduuma Sõltumatute Riikide Ühenduse ja kaasmaalastega suhtlemise komisjoni aseesimeheks.
27. märtsil 2007 valiti ta Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kaheks ametiajaks kuni märtsini 2016.
Kriitika
Ta oli poliitilistelt vaadetelt monarhist. Ta lõi endast algusest peale imidži kui president Putinile lõpuni lojaalsest isikust. Oma ametiajal tegi ta mitmeid vastuolulisi avaldusi, mida tõlgendati kui tema valmisolekut kinnitada Putinile soodsaid valimistulemusi isegi siis, kui teatati laialdastest rikkumistest. 2011. aasta Venemaa Riigiduuma valimistel väitis Tšurov, et valimistel ei olnud võltsinguid, kuigi meedia teatas mitmest juhtumist, kui Venemaa Keskvalimiskomisjoni andmed erinesid valimisringkondade protokollidest. Üks aastatel 2011–2013 toimunud Venemaa meeleavalduste nõudmisi oli Tšurovi tagasiastumine.
Leptodora
Leptodora on vesikirbuliste seltsi kuuluv planktiliste vähilaadsete perekond. Leptodora perekonna esindajad on suurimad zooplanktoni koosseisu kuuluvad röövloomad, kes esinevad eutroofsetes ja kalarikastes järvedes. Leptodora on toiduahelas tähtsal kohal ja mängib olulist rolli oma saagi populatsiooni tiheduse reguleerimises.
Levikuala
Vesikirbuline Leptodora on pelaagiline selgrootu kiskja, kes on laialt levinud palearktilistes ja nearktilistes mageveekogudes.
Kaua aega oli arvatud, et Leptodora perekond on monotüüpne, sest oli teada ainult L. kindtii olemasolu. Kuid 2009. aastal avastas Nikolai Korovchinsky Amuuri jõe basseinis, Venemaa Kaug-Ida ja Hiina vahel, teise liigi – Leptodora richardi. See liik on laialt levinud Jaapanis, Koreas ja Hiinas.
Leptodora perekond jagatakse kolmeks klaadiks: Euroopas esinev L. kindtii, L. richardi Hiinas ja Jaapanis ning Leptodora sp. Põhja-Ameerikas. Viimane ei ole veel põhjalikult uuritud. Leptodora richardi on nendest kolmest kõige termofiilsem liik. Tema levila on Vähi pöörijoonest ehk põhjapöörijoonest lõunapoolt kuni Amuuri jõe basseini põhjapooleni. Lääne-Euroopas esinev L. kindtii populatsioonid on psührofiilsemad ehk külmalembelisemad kui Vahemere idaosa populatsioonid.
Biogeograafilisteks takistusteks ehk barjäärideks Leptodora levimisel on mäeahelikud, hüdrogeograafilised katkestused, veesoolsus ning merekeskkond.
Morfoloogia
Leptodora on suhteliselt suur elusorganism. Emane kasvab kuni 21 millimeetri pikkuseks ja isane kuni 9,4 millimeetrini. Peaaegu kõik vesikirbulised Leptodora perekonnast on läbipaistvad ja neid iseloomustab üks keskmine sfääriline silm.
Leptodora üldine kehaehitus koos tema konkreetsete elunditega – pikk pea, pikad ja võimsad ujumisantennid ehk tundlad, lõuad, rindmiku jäsemed, pikk abdoomen ehk tagakeha ja postabdoomen – on täielikult kohandatud planktilise ja kiskjalise eluviisiga.
Pea ehitus
Pea esiosa on tugevalt venitatud, nihutades silmad ja tundlad ette. Pea keskosa on laienenud võrreldes teiste vesikirbulistega. Eriti on see laiem tundlate ja lõuaaparaadi vahel. Kahtlemata on see Leptodora evolutsiooniline uuendus ja adaptatsioon kisklusele.
Silma ehitus
On teada, et Leptodora silma struktuur on keeruline ja ainulaadne. Liitsilm ehk fassettsilm koosneb suurest hulgast ommatiididest (500), mis on üksikud koonusekujulised silmakesed. Silm on võimeline vabalt liikuma ja saab pöörata mõlemas suunas kuni 10°. Silma ehituse keerukus, unikaalsus ja paiknevus pea eesosas tõestavad, et see elund on Leptodora jaoks äärmiselt tähtis. Lisaks võib väita, et pea pikenemine on toimunud selleks, et soodustada silma liikumist. Teiseks tähtsaks silma omaduseks on musta pigmendi nõrk areng, mis on üks kolmandik silma pindalast. See fakt on heas kooskõlas asjaoluga, et keha läbipaistvus on hädavajalik ellujäämiseks pelaagilises keskkonnas.
Tundlad
Leptodora peas on kaks paari tundlaid. Neist esimene paar on väikesed, teised on kohandatud ujumiseks, seega on nad suured ja kaheharulised. Isastel on esimene paar tundlaid palju pikem kui emastel. Väiksemad tundlad mängivad meeleelundite rolli ja osalevad saagi püüdmises. Nad on hästi arenenud ja nende väikesed harjakesed töötavad kemoretseptoritena (keemilise ärrituse suhtes tundlikud retseptorid). Teine paar tundlaid, mis on palju suuremad, on mõeldud ujumiseks. Leptodora ujumisantennid on üsna sarnased jätketega, mis esinevad alamseltsides Ctenopoda, Anomopoda ja Onychopoda. Ujumistundlate peamine osa on massiivne ja tipus jaguneb kaheks haruks, mis koosnevad mitmetest segmentidest (ülemisel harul on neli segmenti, alumise haru viies segment on tugevalt redutseerunud ja paljas). Kõik neli segmenti on kaetud harjastega, mis on primitiivse kujuga. Harjased on sarnase struktuuriga ja ehitusega ning funktsioneerivad nagu mõla. Pikemad harjakesed asuvad ujumistundla haru keskmises osas.
Huvitav on märkida, et Leptodora ei ole võimeline seisma ühe koha peal, ta liigub veemassis kogu aeg.
Karapaks
Karapaks ehk seljakilp on tugevasti transformeeritud ning sel on samad funktsioonid, mis teiste vesikirbuliste seljakilpidel. Seljakilp on ebatavaliselt korraldatud struktuur. Ta kasvab välja pea tagaosast selja suunas, jättes pea vabalt liikuvaks. Karapaks koosneb ühest selgmisest osast ja kahest lateraalsetest ehk külgmistest poolmetest või klappidest, mis omakorda kattuvad üksteisega ja on eraldatud dorsaalsest osast õmbluste või pragudega.
Emaste karapaks näeb välja nagu kotikujuline struktuur, mis on kinnitatud rindmiku selgmisele küljele. Täiskasvanud isendi seljakilbi pikkus ulatub kuni tagakeha teise segmendi keskosani (18,8–26,1% Leptodora keha pikkusest). Seljakilp moodustab Leptodora emastel haudetasku ehk inkubaatori pesakonna jaoks, mille laiad poolmed on ventraalsel ja tagumisel poolel üle kattunud.
Isaste kehavorm ja kuju sarnanevad emaste omaga, kuid karapaks ei ole täielikult välja arenenud ning on ainult 2,5–6,3% keha pikkusest. See näeb välja nagu rindmiku tagumine dorsaalne väljakasv ning sellepärast meenutabki isane noort emast.
Rindmikujalad
Kuus paari jäsemeid, mis on silindrilise kujuga ja tugeva kitiniseerunud kattega, asetsevad piki Leptodora rindmikku, mis on omakorda varustatud kõhtmisel poolel massiivsete lihastega. Jäsemed on suunatud ette ventraalselt. Suurem osa nende kitiinkattest on kaetud väikeste nõeltega või harjastega. Jäsemed asuvad mõlemal pool rindmikku ja teineteise suhtes teatud nurga all. Kaks paari eesjäsemeid on rindmikuga ühenduskohas laiendatud, mis soodustab tugevamat kontakti lihassüsteemiga. Kõik rindmikujalad koosnevad neljast segmendist ehk lülist ja on kaetud siseküljelt keeruliste ja mitmesuguste harjastega, mis on moodustatud kitiinist ja paiknevad kõrgendatud alusel. Paljudel harjastel puuduvad karvakesed ning nende asemel on erineva kujuga hambakesed.
Esimene paar jäsemeid on eriti pikad ja tugevad (28,7–57,4% keha pikkusest), väga pika basaalse lüliga (12,5–27,3% keha pikkusest). Ülejäänud distaalsed lülid on lühemad ja tihedamalt kaetud harjastega kui esimene peamine segment.
Kõik kuus paari jäsemeid moodustavad koos peaga ja rindmikuga saagi püüdmiseks korvi ehk filteraparaadi (inglise keeles catch basket või feeding basket ).
Toitumine
Leptodora on zooplanktoni koosseisus üks kõige suurematest karnivooridest. Tema saagiks võib olla terve rida vähilaadseid, mis on planktilise eluviisiga (Bosmina, Ceriodaphnia, Daphnia, Diaphanosoma, Diaptomus ja muud). Ta eelistab toiduks vesikirbulisi, kes on umbes kümme korda väiksemad kui Leptodora ise. Samas nad söövad ka aerjalalisi ja keriloomi. Vahel võib esineda kannibalismi. Saagi püüdmiseks kasutab Leptodora oma rindmiku jäsemeid, mis moodustavad niinimetatud "toidukorvi".
Leptodora on toiduks mageveekogude kaladele. Kõige olulisemad vaenlased Leptodora jaoks on röövkalad, näiteks ahven, siig ja nurg.
Sigimine
Leptodora perekonnas on peamine paljunemisviis partenogenees. Emane muneb viljatuid mune iga 12 tunni järel. Munadest kooruvad vastsed, kes on umbes 2 millimeetrit (0,079 tolli) pikad. Koorumise soodsaks veetemperatuuriks on 9–10 °C. Peale munade koorumist järgneb kuus elustaadiumi, enne kui vastne saavutab täiskasvanu isendi kuju, kes on algselt 6 millimeetri (0,24 tolli) pikkune. Täiskasvanuks saamiseks kuluv aeg sõltub veetemperatuurist ja kestab tavaliselt kolm kuni kuus päeva. Suurema osa aastast paljuneb Leptodora partenogeneetiliselt, kui isaseid populatsioonis ei esine. Kuid sügisel, tavaliselt septembris ja oktoobris, toimub suguline sigimine, kuna sügisel ilmuvad partenogeneetilistest munadest isased, kes on valmis emastega paarituma. Sugulisel sigimisel saadud munad vajuvad mageveekogu põhja, kus nad talvituvad ning alles järgmisel aastal kooruvad nendest vähivastsed ehk Naupliuse moodi vastsed.
Taksonoomia
1882. aastal leidis G. Josef Sloveenia koobastest enda meelest uue liigi: Leptodora pellucida. Kuid puuduvad tõestused selle kohta, et see oleks täiesti uus liik. Võimalik on, et leiti L. kindtii eluvorm, mis juhuslikult esines koobastes.
Järgmise huvitava avastuse tegid 1890. aastal Poppe ja Richard, kes leidsid Sitai järvest (Hiina) ebatavaliselt väikese täiskasvanud Leptodora emase. Kuid kirjeldusi selle kohta ei ole teada.
Populatsiooni dünaamika
Leptodora esimesed munad kooruvad aprilli keskelt kuni mai keskpaigani. Seega populatsiooni kevadine kasv on tugevas korrelatsioonis tõusva veetemperatuuriga. Põhiline osa populatsioonist tekib suve jooksul veekogu ülemises viiemeetrises veekihis ehk epilimnioni osas. Populatsiooni arvukuse kasv algab, kui viiemeetrilise veekihi temperatuur (edasi T(5)) on ulatunud 9 °C. Arvukuse ja biomassi maksimum esineb siis, kui T(5) on 17–19 °C. Leptodora populatsioon kaob planktoni koosseisust tavaliselt oktoobris-novembris.
Adele
Adele Laurie Blue Adkins, esinejanimi Adele [əˈdɛl] (sündinud 5. mail 1988 Londonis Tottenhamis) on Suurbritannia laulja ja laulukirjutaja.
Adele'i debüütalbum "19" ilmus 2008. aastal. Ühe kuuga jõudis see plaatinaalbumi staatusse (seda müüdi üle 500 000 eksemplari). Album tõusis albumimüügi edetabelite tippu Suurbritannias ja Hollandis.
2009. aastal võitis Adele oma esimese Grammy auhinna kategoorias "Parim uus artist". Seisuga 7. oktoober 2012 on ta ühtekokku võitnud kaheksa Grammyt, 12 Billboardi muusikaauhinda ning muid auhindu.
Adele'i teine album "21" tõusis albumimüügi edetabelite tippu 28 riigis, sealhulgas näiteks Argentinas, Brasiilias, Uus-Meremaal ja Mehhikos.
Adele oli 2012. aasta sügisel valminud James Bondi uue filmi "Skyfall" tunnuslaulu "Skyfall" esitaja. Laul võitis 2013. aastal Oscari parima originaallaulu kategoorias.
Isiklikku
Adele hoolitseb oma privaatsuse eest väga. Ta püüab elada normaalset elu ja ega räägi avalikult oma eraelust. Samuti ei reklaami ta ühtegi toodet ega teeni raha privaatkontsertidega.
Adele on olnud abielus endise pankuri Simon Koneckiga, kes juhtis veeprojekti arengumaades. Nad tutvusid 2011. aastal. Paaril on 2012. aasta oktoobris sündinud poeg Angelo James. Adele nimetas Konecki esimest korda oma abikaasaks 2017. aasta Grammy tänukõnes ja varsti pärast seda kinnitasid nad, et on abielus. Paar teatas oma liidu lõppemisest 2019. aasta aprillis. Nad olid juba 2018. aasta jõuludel lahku kolinud. 13. septembril 2019. aastal teatati, et Adele esitas USA-s Konecki abielulahutuse. Nende lahutus viidi lõpule 4. märtsil 2021. aastal.
2021. aastal astus Adele suhtesse Ameerika spordiagendi Rich Pauliga.
Salcea
Salcea on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas, maakonnakeskusest Suceavast ligikaudu 9 km idas.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Mereni, Plopeni, Prelipca ja Văratec.
Salceas asub Suceava rahvusvaheline lennujaam.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Salces elanikest rumeenlasi 92,24%, mustlasi 4,61% ja teistest rahvustest inimesi 0,23%. Rahvus oli teadmata 2,9%-l elanikest.
Haridus (ajakiri)
Haridus oli Eestis ilmuv pedagoogikaajakiri. 1940. aastal ilmuma hakates kandis see nime Nõukogude Kool, 1989. aastal nimetati väljaanne ümber Hariduseks. Ajakiri suleti 2012. aastal.
Haridus ilmus neli korda aastas. Sel oli Õpetajate Lehega ühine toimetus, mida juhtis peatoimetaja Tiia Penjam.
Ajalugu
Väljaande järelehüüdes 2011. aasta 4. novembri Õpetajate Lehes nimetas toimetus Hariduse eellastena järgmisi ajakirju:
Nõukogude ajal kuukirjana ilmunud väljaande ilmumissagedus vähenes 1994 kuuele numbrile aastas, suurenes mõne aja pärast 11 korrale ning vähenes siis taas. 2010–2011 ilmus Haridus kvartalikirjana.
Sulgemine
Peatoimetaja Tiia Penjam kritiseeris sulgemisotsuse langetajaid muuhulgas ajakirja kollektiivi ignoreerimise pärast: "Ajakirja nüüdse sulgemise puhul seisin samuti lihtsalt fakti ees, et jutud on juba räägitud ja asi otsustatud. Ühegi arutluse juurde meid ei kutsutud ning mingit võimalust asjade käiku mõjutada toimetusel ei olnud." Ka rõhutas ta haridusväljaannete püsivat populaarsust, tuues võrdluseks tõiga, et Õpetajate Lehe loetavus on viimasel kahel aastal tõusnud 40%. Sulgemisotsuse langetamise ajal oli Haridus Kultuurilehe kirjastatava kaheksa ajakirja seas tellijate arvult neljas, jäädes alla Akadeemiale, Loomingule ja Loomingu Raamatukogule. Haridusest tahapoole jäid Vikerkaar, Keel ja Kirjandus, Muusika ja kunst.ee.
Sulgemise positiivsete mõjudena tõi Väljataga esile, et Haridusega võrreldes kahaneb Õpetajate Lehes artiklite avaldamistsükkel ning et kuna rangelt teaduslikud artiklid koonduvad Tallinna Ülikooli ajakirja Haridusteadus, millele taotletakse ETIS-es klassifikatsiooni 1.2., muutub see "uurijatele ahvatlevamaks avaldamiskanaliks".
Salaberry-de-Valleyfield
Salaberry-de-Valleyfield on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Udo Juuno
Udo Juuno (20. september 1908 Kavastu vald, Tartumaa – 8. aprill 1996 Stockholm) oli eesti õpetaja.
Udo Juuno oli alates 1935. aastast algkooliõpetaja Tartus ja Tartumaal. 1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus oli 1945–1976 Stockholmi Eesti Algkooli õpetaja ja alates 1950. aastast ka juhataja.
Koeru telemast
pisi|Koeru mast 2020. aastal Koeru telemast on saatemast Kapu külas Koerust kirdes, endise Koeru valla kõrgeimas punktis Haagi mäel.
Koeru telemast on Eesti kõrgeim ehitis.
Õisu raamatukogu
Õisu raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Mulgi vallas Õisu asulas. Raamatukogu juhataja on Anne Järvis.
Liisa Löyttyniemi
Marja-Liisa Löyttyniemi (sündinud 5. novembril 1940 Tamperes) on Soome poliitik, estofiil ja kodanikuaktivist.
Tampere linnavolikogu liikmena tegi Liisa Löyttyniemi 1989. aastal ettepaneku alustada Tampere ja Tartu linnavalitsuste koostööd. Linnadevaheline sõprusside sõlmiti lepinguks 1992. aastal.
Liisa Löyttyniemi koostöö Tartuga algas juhuslikult. Ühise tuttava kaudu kohtus Liisa Löyttyniemi 1989. aastal Tartu abilinnapea Väino Kulliga. Ühe ürituse ajal lepiti kokku, et Tampere ja Tartu peaks saama sõpruslinnadeks. Tollane Tampere linnavolikogu liige Liisa Löyttyniemi tegi volikogus vastava ettepaneku, kuid see ei leidnud piisavalt poolehoidu. Põhjenduseks toodi, et Tamperel on juba Nõukogude Liidus üks sõpruslinn - Kiiev. „Tampere linn ei olnud veel uueks ajajärguks valmis,” kirjutas hiljem oma raamatus Tampere kultuuriosakonna juhataja Lassi Saressalo. Tampere Ülikooli üliõpilased asutasid samal ajal siiski Tampere-Tartu Seltsi. Pärast Eesti iseseisvumist toodi Liisa Löyttyniemi ettepanek kiiresti kalevi alt välja ja linnade sõprussidemed sõlmiti 1992. aastal.