cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hitleri punkris
Proloog
1945. aasta 16. jaanuaril jättis Hitler maha oma ametliku residentsi Berliinis, kuna seal polnud pideva pommitamise tõttu enam ohutu viibida, kuigi võimule tulles oli ta öelnud, et ei lahku riigikantselei hoonest kunagi vabatahtlikult. Selleks ajaks oli Hitler ka krooniliselt haige, tema silmanägemine oli halvenenud ja tema vasak käsi oli saanud kõvasti viga, kui Claus von Stauffenberg oli püüdnud teda Ida-Preisimaal korraldatud plahvatusega tappa. Väidetavalt püsis füürer elus tänu ravimitele, mida tema ihuarst talle kokku segas. Saksamaad rünnati igast suunast, kuid venelasi kartis Hitler kõige rohkem, sest natsid ise olid venelasi kõige barbaarsemalt kohelnud. Samas püüdis Hitler oma võitluskaaslasi motiveerida juttudega pealetungist, mis saadab ründajad tagasi sinna, kust nad tulevad. Ise aga liikus ta hoopis punkrisse, kust ta vaid kolme kuu jooksul vaid mõne korra väljas käis. Punker (koosnes tegelikult kahest punkrist; alumise punkri seinad olid vähemalt 1,5 meetrit paksud, lagi oli nelja meetri paksusest raudbetoonist, mille peal tonnide viisi liiva) kujutas endast tegelikult õhurünnakute eest kaitseks ehitatud varjendit. Punkris olid olemas köök, tualetid, laoruumid, magamistoad, värsket vett saadi 20 meetri sügavuselt maa alt. Punkris asus ka raadiojaam, kuid hiljem sai Hitler punkrist sõnumeid partei peakorterisse saata vaid kulleritega. Punkris nõupidamistel käinud kindralid ei julgenud Hitlerile öelda, et pole enam sõdureid, keda suunata Venemaa vastu võitlema (kui too nõudis neilt selgitust, miks ei suuda väed venelasi rünnata), samas oli Hitleri ette laotatud kaart, millele märgitud Saksa vägede positsioonid.
Halvad ended
Lehmanni isa oli autoritaarne, mispärast oli mõistetav, et ta natsirežiimi imetles. Samas Lehmanni ema oli armastav ja meeldiv inimene, kuid ka tema imetlenud Hitlerit. Lehmanni vanemad elasid Müncheni eeslinnas Heinrich Himmleri kanafarmi lähedal. Himmler muide tegi harva midagi ilma, et oleks horoskoopi jälginud. Lehmannil oli kolm õde ja kaks venda. Pere lapserohkus on seletatav asjaoluga, et natsid ärgitasid saksa naisi sünnitama, selle eest sai lisatasu ning jagati aumärke. Seepärast sai ka Lehmanni ema Emaristi ning talle määrati teenijanna tasuks nõndapalju laste sünnitamise eest. Lehmann armastas oma ema ja vanavanemaid, tema vanaisa süstis temasse püsiva teadmistejanu. Lehmann kirjeldab oma isa kui türanni, vanemat, kes pidas teda nõrgukeseks. Lehmanni isa oli automüüja ja osaliselt ka sõiduõpetaja. Mõnda aega oli ta olnud ka Mercedes-Benzide müügisalongi omanik, kuid rahapuudusel, kehvade aegade ning väheste kogemuste tõttu läks salong pankrotti. Lehmanni isa aga süüdistas selles juudi ärimehi, kes olevat teda petnud. Kuna isa pidas oma poega nõrgukeseks, püüdis ta temas meheliikust kasvatada käskides Lehmannil nt viieaastasena kanal pea maha lüüa. Sellest tegevusest aga ei saanud suurt asja.
Koolis tutvus Lehmann Hitleri punasärklaste hulka kuuluva Rudiga. Mõlemad Lehmanni vanemad kuulusid liikumisse Wandervögel (Rändlinnud), matkahuviliste seltskonda, kelle eesmärgiks oli taasühenda saksa rahvast kogu mandril, pidades missiooniks luua sidemeid etniliste sakslastega väljaspool Saksamaad. Selle liikmed tervitasid üksteist hüüdega „Heil!“ (kaua enne seda kui see tervitus Saksamaal üldlevinuks sai), mis tähendas tervise, õnne ja hea käekäigu soovimist.
Kuna müügimehena polnud Lehmanni isal erilist õnne, kuid samas tabas ta ära, et on kasulik jälgida poliitilisi trende ning sõja liginedes astus ta SS-i. Varsti pärast seda päris ta oma pojalt, kelleks too soovib tulevikus saada ning sai vastuseks, et kas metsnikuks või luuletajaks. Viimasesse soovi suhtus ta põlgusega. Mõni päev hiljem rääkis ta pojale, et oli tolle kirja pannud natsionaalpoliitilise õppeasutuse NAPOLA sisseastumiskatsetele. Neid õppeasutusi peeti pääsmeks natsihierarhia tippu. Algas äge ja halastamatu treenimine eksamiteks. Ühe harjutusena pidi noor Lehmann kirjutama essee, miks ta tunneb uhkust sakslases olemise üle. Kui too kirjutas kaunist loodusest, siis läks tema isa marru ning dikteeris talle korrektse vastuse: „Mina kui sakslane olen uhke, et saan üles kasvada Hitleri targal juhtimisel, mis tagab meie riigile ja rahvale peagi ülemvõimu maailmas. Ma olen uhke, et kuulun põhjamaa rassi ja pean kalliks oma aarialikku puhtust“. Eksamitele saates sai Lehmann oma isalt kaasa seni kõige kallihinnalisema kingituse – täiesti uue kella. Ta tundis, et tema ja ise suhetes on toimunud pöördepunkt. Pärast NAPOLA sisseastumiseksameid, kui saabus kiri vastusega, selgus, et Lehmann ei pääsenud õppeasutusse, see ajas isa taas marru ning Lehmann jäi ilma kingitusena saadud kellast. Põhjuseks toodi võimetus pidada vastu tugevale füüsilisele ja vaimsele survele. Nagu hiljem selgus, tundus see põhjus äärmiselt irooniline.
Sõda
Lehmanni isa sai tõenäoliselt tänu SS-i ja natsiparteisse kuulumisele tööle Reichi Radiosse. Lehmannide kodus käis õhtusöökidel mitmeid Lehmanni isa natsidest sõpru, sh Fritz Naujocks, kes hiljem sai kurikuulsaks sellega, et organiseeris valeliku ettekäände Poolasse tungimiseks. 1938. aastal nägi Armin Lehmann esmakordselt Hitlerit, tundes suurt tundeküllast entusiasmipuhangut. Hitler tundus talle isegi kaugelt lummavalt. Samal aastal võeti Armin vastu Hitlerjugendi noorteharusse, Jungvolki, tundes suurt uhkust, et nüüd on talgi väärt roll üldiseks hüvanguks töötamisel. Organisatsiooni üheks tõepidamiseks oli, et noori peavad juhtima noored. Neile sisendati jõuliselt, et Saksamaal pole olnud kunagi varem nii suurt juhti kui Adolf Hitler ning et juudid ja kommunistid on võtnud sihiks Saksamaa hävitada. Samal ajal sai Armin isalt raamaturiiulist lugemiseks "Mein Kampfi". Austria annekteerimist 1938 kajastas Saksamaa ametlik uudisteülevaade, mida kontrollis propagandaministeerium eesotsas Joseph Goebbelsiga, kes muuhulgas lõi müüdi füürerist kui saksa rahva messiast, pooljumalast, kes seisab kõrgemal kõigist teistest inimolenditest. Armini isa juubeldas, kui kuulis hommikul telefonist uudist Kristalliööst. See on mõistetav asjaoluga, et ta pidas just juute oma äri põhjalaskjateks. Ei ole teada, kui paljud inimesed Kristalliöö pärast häbi tundsid, küll aga tundsid häbi Armini mõlemad vanaemad.
Päev pärast Arminile venna sündimist puhkes teine maailmasõda. Vaid üks inimene ärgitas Arminit mõtlema, kas Saksamaa tungimine Poola oli õige, selleks oli Armini kodu lähedal elanud kingsepp. Armin aga uskus seda, mida teda eeldatigi uskuvat – poolakad on sakslaste vaenlased. Vaimustatuna sõjalugudest soovis ka Armin saada hävituslenduriks, siis aga jälle allveelaeva komandöriks, loomaarmastuse tõttu aga hoopis ratsaväeohvitseriks. Hiljem aga loobus sellest mõttest, kuna kuulis, et hobuste asemel kasutatakse rohkem tanke. Armini kaasmaalastele oli meediast ligipääs vaid valitsuse kontrollitud ajakirjandusele, välismaiste raadiojaamade kuulamine oli surmanuhtluse ähvardusel keelatud. Jungvolkis sai Arminist umbes 35-liikmelise rühma noorim juht. 1940. aastal lootis Armini isa, et tema poeg pääseb Adolf Hitleri kooli õpilaseks, kuid taas valmistas poeg talle pettumuse, sest teda ei kutsutud isegi kooli sisseastumiskatsetele. Järgmisel aastal puutus Armin esimest ja viimast korda natsiajal kokku juudiga, pimeda naisterahvaga. Koonduslaagreid pidas noor Armin asutusteks, kust pärast ümberkasvamist pääses vabadusse. Kuna väärtkirjandus oli Saksamaal hävitatud juba siis, kui Armin oli viieaastane, sai ta lugeda vaid ametlikult tunnustatud teoseid. Hitlerjugendi tollane juht ergutas teda kirjutama luuletusi (seda annet oli varem märganud ka Armin Lehmanni saksa keele õpetaja).
Esimene veri
Pärast sissetungi Venemaale hakkas Saksamaa edulaine kiiresti langema. 1943. aastaks oli Saksamaa masenduses. 15-aastaselt kuulas Armin Goebbelsi totaalset sõda kuulutavat läkitust. Armin soovis väga pääseda Hitlerjugendi diviisi, et astuda mägiüksusse. Vahepeal oli ta saanud laagriülemaks ühes oma sünnikoha lähedases linnas ning lootis seal kohata oma kunagist sõpra Rudit. Paraku ei saanud ta aga kunagi kuulda tema saatusest. Armini isast oli saanud sõjakorrespondent, edastades raadio teel rindeteateid. 1944. aasta jõule tähistas kogu Lehmannide pere koos, rohkem pere enne sõja lõppu kokku ei saanud.
Mägiväljaõppekursustel olles kuulis Armin venelaste pealetungist linnale, kuhu oli jäänud tema pere. Ta lahkus omavoliliselt õppelaagrist vaatama, mis on saanud tema perest. Linnas aga valitses kaos ning peret ta enam eest leidnud. Mõne aja pärast liitus ta eliitüksusega ning sai ülesandeks vallutada venelaste kätte langenud küla. Neile toetuseks lubatud tankid aga ei saabunud, võitlusrühm jäi venelaste turmtule alla ning Armin sai haavata. Lahinguväljal, kasutades oma teadmisi esmaabist, abistas ta lahingus haavatasaanuid, puutudes kokku esimeste sõjakoledustega, moondunud laipadega. Samas tundis ta, et on saanud lahinguristsed ning täitnud oma kohust saksa rahva ees. Talle sattus kätte ajaleht, milles kirjutati, et mitte ainult desertööre vaid ka käsku mittetäitjaid ähvardab surmanuhtlus. Armin mõtled endamisi tollal, et on väga laiduväärne, et mõned Hitleri järgijad jätsid ta maha nüüd, sel sõja kriitilisel hetkel, kui pöördeks oli vaja igaühe täielikku pühendumust. Armin transporditi rongiga Dresdeni ning hiljem sellest veidi eemale, ta nägi lähedalt Dresdeni pommitamist.
Esimene armastus
Armin saadeti rongiga Hoffi linna, kus ühes koolimajas oli sisse seatud haigla. Haiglas tutvus ta noore õega, kellesse armus. Olles saanud haavata, pärast seda suitsetanud ning tarbinud alkoholi, tundis ta end 16-aastaselt täiskasvanuna. Meditsiiniõde soovis temaga last saada. Nad olid mõlemad valmis loobuma oma elust ja ohverdama selle füürerile ja isamaale“. Haiglas olles sai Armin kõrgelt ohvitseril teise järgu Raudristi. Seejärel saabus aeg, mil ta oli valmis rindele naasma ning ta pidi lahkuma meditsiiniõest, kellega oli soovinud abielluda. Taas oma väesoa juurde jõudnud, saatis ta talle küll kirju, kuid hiljem selgus, et ükski neist ei olnud jõudnud adressaadini.
Armini väeüksus liideti Waffen-SS-iga. Ootamatult külastas aga neid Hitlerjugendi juht Axmann, kelles äratas tähelepanu Raudristi kavaler Armin Lehmann ning kutsus teda Berliini Hitlerile tutvustamiseks. Berliini jõudes adus Armin lõpuks, nähes milline see linn pommitamise tagajärjel välja näeb, et Saksamaad oli tabanud täielik katastroof. Samas aga räägiti igasugustest imerelvadest, mille väljatöötamise kallal natsiteadlased väidetavalt tegutsesid. Berliinis pidas Axmann sütitava kõne kümneaastastele uutele võitlejatele kui Saksamaa tulevikule.
Palju õnne sünnipäevaks, füürer!
20. aprillil 1945 pidas Hitler on 56. sünnipäeva. Keegi Hitlerit õnnitlema saabunutest ei paistnud tunnistavat katastroofilist olukorda, millega Saksamaa silmitsi seisis. 16-aastane Armin tundis end privilegeerituna, meelitatuna sellises kõrges seltskonnas, uskudes, et saab samuti osaleda Kolmanda Reichi kuulsusrikka ajaloos järgmises vaatuses. Taas tundis ta uhkust, et kui tema isa vaid näeks, et tema poega tutvustatakse füürerile. Mis sellest, et Hitler nägi välja kui surev mees. Hiljem, kui Armini maailmavaade muutus ja ta adus, et Hitler osutus monumentaalseks valetajaks ja massimõrvariks, imestas ta, et toona füüreri sünnipäeval oli too suuteline teda täitma suure lootuse ja pühendumusega edasi võidelda.
Kohal viibinud Himmleri kohta selgus hiljem, et too oli soovinud saada Hitleri järglaseks uue Reichi füürerina ja alustada rahukõnelusi lääneliitlastega, selleks oli ta endiselt saanud hoogu juurde vestlustest astroloogidega. Õhtul kohtus Armin Axmanniga eraviisiliselt ning viimane määras ta uude moodustatavasse Kampfgruppe Axmanni, tööks pidi olema sõnumite kohaletoimetamine ligikaudu kahekümnele Hitlerjugendi võitlusrühmale.
Hitler ja tema naised
Kuni päris elu lõpuni jäi Hitlerit iseloomustama kummaline skisofreeniline meeleolu. Ta võis rääkida, kuidas ta endalt elu võtab, veidi hiljem aga võis teda näha arutamas kavasid kuidas Austriasse ehitada uus imetlusväärne linn. Viimase dekaadi jooksul oli aga sõjaline olukord nõnda kehva, et ka Hitlerile pidi olema selge, et sõda ei ole võimalik võita. Herman Göring oli esimene Berliinist põgeneja, oma mõisast lahkudes, lasi ta mõisahooned isiklikult õhku. Hitlerile oli alati meeldinud olla naiste seltskonnas, eritu just noorte naiste seltskonnas, harva oli mõni naistest üle kolmekümne aasta vana. Christa Schröder oli Hitleri üks kauaaegsemaid sekretäre. Noorimaks sekretäriks oli 25-aastane Gertrud Junge. Kõige intrigeerivam oli aga atraktiivne noor daam Eva Braun. Samas nimetas Hitler teda alati vaid oma sõbraks ning sageli püüdis teiste naiste juuresolekul Evat alandada. „Hitlerist sisse võetud naisi kütkestas ilmselt tema võimukas ja hüpnootiline“ aupaiste. Hitleri sünnipäeva hommikul anti rinderaadiost julgustavaid sõnumeid vaenlase rünnakute tagasitõrjumisest, tegelikult aga oli punaarmee Berliinist mitte rohkem kui 30 km kaugusel. Hitleri sünnipäevaööl langes vaenlasele Nürnberg.
Hitleri lapsed
21. aprillil tutvustas Axmann Arminile naist, kes mängis Armin Lehmanni elus järgmistel päevadel olulist rolli. Selleks naiseks oli riigiarst Gertrud Huhn. Ka tema uskus kirglikult Hitlerisse, oli pühendunud talle ja natsionaalsotsialistlikule liikumisele. Koos temaga töötasid Hitlerjugendi peakorteri laatsaretis veel kolm tütarlast: Renate, Gudrun ja Lotte. Kuna Arminil puudus mootorratta juhtimiseks juhiluba, sai ta oma tööülesannete täitmiseks mootorrattajuhi, Hannese, kes oli samuti Hitlerjugendi idealistlik liige. Tol samal päeval langesid Vene mürsud juba Berliini piiridesse, see aga tuli Hitlerile tõelise üllatusena. Goebbelsi propagandamasin oli vaikinud ja paljud berliinlased hakkasid avalikult kuulama BBC-d. Samas aga oli ta andnud korralduse, et ükski relva kanda suutev mees ei tohi Berliinist mahalaskmisähvardusel väljuda, kuid 2000 natsipartei ametnikku, kes ennemalt olid süüdistanud armeed arguses, said siiski eriloa alusel Berliinist põgeneda. Armin koos Hannesega suundus Armini endise väeüksuse juurde viima edasi Axmanni sõnumit iga hinnaga vastupanu osutuda. Kohale jõudes heitis Armin puhkama ning oleks äärepealt kas venelaste poole maha lastud või küüni sisse põlenud.
Hullumeelsus füüreri punkris
Armin sattus venelaste kätte vangi, kuid kui puhkes tulevahetus sakslaste ja tema vangivõtjate vahel, õnnestus tal põgeneda. Teel tagasi Berliini poole kuulsid Armin ja Hannes raadiost sõnumit Berliini kaitsjatele osutamaks pealetungijatele viimseni vastupanu. Taas Axmanni juurde jõudnuna sai Armin ülesande viia kindral Steinerile sõnum alustamaks vasturünnakut. See oli võimatu ülesanne, sest polnud teada, kus Steiner on. Otsingutel sai Armin haavata ning Hitlerjugendi peakorterisse jõudnuna siirdus ta kohe doktor Gertrudi hoolitsuse alla. Kuigi too soovitas tal lasta end viia sõjaväehaiglasse, keeldus Armin sellest, eesmärgiga avaldada Axmannile muljet. Armin saingi uue ülesande – korraldada sujuv komandopunkti kolimine partekantseleisse. Selle töö eest pälvis Armin Lehmann esimese järgu Raudristi. Samal ajal oli aga Hitleri punkris hullumeelsus mitmekordseks paisunud, puudus teave Steineri vasturünnaku edenemisest. Füüreri raevu alla sattus igaüks, kes tema silma alla sattus. Varem olid osad Hitleri lähikondlased uskunud, et tema ihuarst segab talle kahtlasi ravijooke, nüüd hakkas ka füürer ise seda uskuma ning ta vallandaski oma ihuarsti ning kihutas punkrist välja. Seejärel andis Hitler käsu hukata paarsada prominentset sõjavangi, keda oli algselt plaanitud soodsal hetkel kasutada vahetuskaubana, kui üks tema lähikondlastest hoiatas liitlaste hirmsa kättemaksu kartuses sellise otsuse tagajärgedest, misjärel Hitler taganeski sellest soovist. Pärastlõunasel nõupidamisel jõudis Hitlerini teadmine, et kindral Steiner polnud vasturünnakut alustanud ning süüdistas kõiki nõupidamisel viibijaid äraandmises. Enamik kohalolijates kuulis esmakordselt füürerit tunnistamas seda, mis neile juba mitu kuud oli selge olnud: „Sõda on kaotatud!“. Korraga kukkus ta kokku ja hakkas nutma nagu laps. Hitler pidas seejärel ühe oma lähikondlasega kinniste uste taga eraviisilise nõupidamise, väidetavalt anti talle nõu üritada sõlmida rahulepet, millega Hitler olevat isegi nõustunud. Goebbels oli kuude kaupa vaevanud pead, mis saab tema lastest, kui Saksamaa peaks sõja kaotama. Ta andiski füürerile mõista, et sureb temaga koos punkris üheskoos oma perega. Samal õhtul nähti Hitlerit oma töötoas püstolit silitamas, kuid lasku ei kõlanud. 22. aprilli õhtul ja järgmisel hommikulgi lahkus Berliinist suur osa kantselei töötajatest (Hitler ei takistanud soovijatel lahkumist). Himmleril oli aga endiselt pettekujutelm, et liitlased on valmis leppima uue režiimiga tema juhtimisel. Samal õhtul käidi Hitlerile välja plaan asuda Berliinist edelas asuval armeeüksusel linna vabastama, Hitler nõustus selle plaaniga.
Viimased hüvastijätud
Albert Speer, kes oli vastu töötanud Hitleri põletatud maa taktikale, pöördus siiski vaatamata ohule isiklikule turvalisusele, punkrisse tagasi, et jätta Hitleriga ja ülejäänud punkrirahavaga hüvasti. Nii nagu selgeltnägija oli Himmlerile ennustanud, nii ka oli, füüreri elu lähenes lõpule. Seepärast otsustas Himmler krahv Bernadotte kaudu edastada oma allaandmispakkumise lääneliitlastele. Armin sattus Axmannilt saadud ülesannet täites taas vaenlase tule alla, mille käigus õnnestus tal hävitada esmakordselt ka vene tank. Ülesanne sai aga täidetud.
Füüreri punkrisse
26. aprillil oli komandopunktis värske vesi juba ammugi otsa saanud, kuid alkoholist puudust polnud. Seepärast tehtigi teed veini ja šampanjaga ning lausa pesti sellega ka nägu. See päev Armin Lehmannile ka ülimalt oluliseks, sel päeval astus ta esmakordselt päris Führerbunkerisse. Turvalisus oli punkris allakäinud ning Arminil õnnestus pääseda relvaga Hitlerile lähedale. Hiljem on Arminilt päritud, et kas ta kahetses, et füürerit maha ei lasknud, et kindlasti oli tal selleks võimalus. Armini vastus on olnud eitav, sest olles 16-aastasena Natsi-Saksamaal üles kasvanud, oli ta saanud täieliku natsisüsteemi ajuloputuse, see poliitiline süsteem oli tema jaoks puhtaim poliitiline süsteem maailmas. Isegi sõja viimasel etapil ei saanud ta aru, et see mille eest ta seisis oli täis pettust ja kuritegelikkust. Koonduslaagrite eesmärk oli tema arvates totaalselt erinev sellest, milleks nad osutusid. Kuigi punkris viibiv Goebbels oli olnud ustav Hitlerile, tekkis viimasel ajal nende suhetesse lõhe. Hitler ei võtnud enam isegi tema otsekõnesid telefonitsi vastu. Kui komandopunktis polnud saada värsket vett ning tualetid olid räpased, siis punkris oli alati saadaval värske vesi ning oli terve rida tualette, mis osutusid täiesti puhtaks. Sideliinid Führerbunkeri ja teisel pool teed asunud mereväe raadiokeskuse vahel olid katkenud, seetõttu pidi Armin umbes tosin korda päevas sõnumite vahetamiseks üle tänava jooksma, mis oli kui vene rulett, sest igaüks, kes punkrist väljus riskis mürskude, katjuušatule ja snaiprite laskesektoris eluga. Ei ole ilmselt vaja enam täpsustada, et tänavatel valitses kaos: varemed, suits, laibad, mürsutabamuse saanud loomad jne. Hitleri Kolmas Reich oli nüüdseks kahanenud mõne ruutkilomeetri suuruseks Berliini keskele. Saksamaa kaitsjad seisid silmitsi 2,5 miljoni pealise vaenuväega, lisaks hirmuäratavad tankipataljonid. Breslaus oli isegi kümneaastased lapsed pandud ehitama kaitserajatisi. Kõigis pommivarjendites ja haiglates oli lõpuks rohkem inimesi, kui algselt kavandatud.
Hullumaja
Pärast esimest päeva Führerbunkeris läks Armin tagasi parteikantseleisse, seal päris Gertrud temalt, kas ta oli juba ka Hitleriga kohtunud. Armin polnud veel. Samuti polnud ta kohtunud Eva Brauniga, ka see nimi oli talle võõras ning ta suisa keeldus uskumast, et Hitleril võis olla armuke. Ühel päeval aga kohtas Armin Hitlerit punkri eesruumis. Samal ajal oli võimatu Berliini õhuteed kaudu saabumine. Hitler oli ikka veel ärritunud, ta purskas vihast: „Saksa rahvas ei olegi väärt natsionaalsotsialismi kõrgeid ideaale. Saksa sõdurid on argpüksid.“ Parteikantseleis aga muutus suureks probleemiks haavatute ravimisel veepuudus. Arminil õnnestus taas eluga riskides vett hankida. Hullumaja oli ka ravimite hankimisel katjuušarakettide tule all. Sel õhtul kutsus Hitler Luftwaffe idarinde juhi armukese Hanna Reitchi oma töötuppa ning rääkis oma otsusest sooritada koos Eva Brauniga enesetapp ning palvest nende laibad tuhastada. Neil päevil sai Axmann oma pühendumuse eest Reichi kõrgeima autasu, Saksa ordu kuldristi. Peagi jõudsid Vene tankid punkri lähedusse.
Viimane reetmine
27. aprilli hommikul sisenes Armin taas punkri eesruumi, kus kohtus kolme naisega, kellest üks osutus Eva Brauniks. Edaspidi kui Armin Evaga kohtus oli too alati koos teiste naistega, kordagi ei näinud Armin teda koos Hitleriga. Eva Braunil oli noorem õde, Gretl. Tolle abikaasa oli SS ohvitser Hermann Fegelein. Ühe levinud kuulujutu järgi oli Eva Braun üks oma õemehe armukestest. Fegeleini karjäär SSis oli tuginenud Himmleri toetusele ja nii oligi too määratud viimase sideohvitseriks Hitleri juures. Fegelein aga püüdis igal sammul Himmlerit reeta ning nii sai temast üks füüreri lähedamaid usaldusisikuid. Sõja edenedes mõistis ka Fegelein, et tuleb põgeneda. Hitler sai aga tema plaanidele jälile ja ta toodi punkrisse tagasi ning heideti vangikongi. Hitlerit tabasid taas maniakaalsushood, lootes kord taas, et saabuvad saksa väeüksused tulevad Berliini vabastama või manas teda ümbritsevaid reetureid. Paljud punkris elanud vahetasid mõtteid enesetapuviiside üle, kuigi neil kõigil oli olemas mürgiampull. Hitler aga andis Luftwaffe idarinde ülemale käsu lennata Berliinist eemale ning käivitada totaalrünnak Venemaa tankidele. Raadiost kuulis ta uudist reetur Himmlerist, kes oli kontakteerunud lääneliitlastega. Tol päeval sai Armin oma teenete eest esimese klassi Raudristi, karu tankitriibu ning hõbedase haavatumärgi. Taas tundis Armin uhkust ning soovis kõigest hingest, et vaid isa teda näeks, mis on temast kui nõrkuseks nimetatust saanud. Pärast sõja lõppu kuulis Armin Axmanni vahendusel aga Hitleri arvamust, et parimad sõdurid on end lahinguväljal ohverdanud, ellujäänud aga on alamad tegelased, kes polegi väärt ellu jääma. See osutus loomulikult kohutavaks solvanguks kõigile neile, kes olid veel ellu jäänud kogu selles õuduses, mille ta (Hitler) enda kätega oli korraldanud. Sama päeva õhtul vahenda Hitleri infojuht BBC teadet, mis oli saadud Reutersilt, mille järgi Himmler oli pakkunud Saksamaa tingimusteta allaandmist. „Hitler pulbitses raevust“ (ibid). Hitler leidis seejärel seoseid Himmleri ja vangikongis oleva Fegeleini vahel ning too toodi ülekuulamisele. On väidetud, et too olevat tunnistanud ka Himmleri kavatsust Hitler tappa. Pärast ülekuulamist lasti Fegelein maha. Luftwaffe idarinde ülemal õnnestus läbi õnne Berliinist lahkuda.
Abielu
29. aprilli varastel hommikutundidel hakkas Hitler koostama oma viimast poliitilist testamenti. Selles nägi ta ette ka abiellumise ning samal päeval abiellus ta punkri kaarditoas Eva Brauniga, kelle nimeks sai pärast abielu sõlmist Eva Hitler. Pärast tseremooniat rüübati šampust ning peeti pulmahommikusöök, grammofonist kostis lõbus muusika. Oma poliitilises testamendis kuulutas Hitler: „Pole tõsi, et mina või keegi teine Saksamaal tahtsime sõda 1939. aastal“. Saksamaa ebaõnnes tunnistas ta muuhulgas saksa rahvast, kes osutusid nõrgaks ja araks natsionaalsotsialistlike eesmärkide elluviimisel. Oma poliitilise testamendi teises osas käsitles ta võimujärglase küsimusi, füüreri tiitlit polnud aga kellelegi ette nähtud, „olla sai vaid üks füürer“ (ibid). Sel samal hommikul kohtus punkris Hitleriga ka Armin. Kohtumise silmapilgul lõi punker värisema, tõenäoliselt toimus punkri lae kohal plahvatus.
Götterdämmerung – Jumalate hukk
Armin pöördus tagasi parteikantselei hoonesse, kui Axmann samuti sinna jõudis, kuulis Armin uudist füüreri abiellumisest. Nad arutlesid, et peavad jugendiga olema Hitlerile inimkilbiks venelaste piiramisrõngast läbimurdmisel. Levinud teateid testamendist ei võtnud Armin tõsiselt, sest Hitler oli ise korduvalt öelnud välja, et enesetapp on argus. Armini arvates võis testament olla koostatud vaid juhuks, kui Hitler peaks langema läbimurdmiskatsel. Tol õhtul jätsid Goebbelsid hüvasti oma kaaskonnaga. Ühel järjekordsel missioonil läksid kütuse otsingul Armini ja Hannese teed lahku ning Armin ei saanud enam kunagi teada, mis Hannesest sai. Punkrist aga lahkus üha rohkem inimesi ning ka füürer tabas end mõtetelt enese lahkumise aja üle. Hitler soovis saada kinnitust, et tema valduses olevad mürgikapslid on ehtsad ning seepärast laskis ta neid testida oma armastatud koera peal, kes loomulikult hinge heitis. Kui füürer oli valmis lõplikult hüvasti jätma, läks punkris lahti otsekui pidu. Hitler jättis kõigiga hüvasti ning sõnas, et tema ainus variant on surra Berliinis, sest ta ei taha, et Stalin laseks tast teha muuseumieksponaadi. See oli keset ööd. Lõuna paiku sai füürer uudiseid sõjatandrilt, et snaiprid on punkrist laskeulatusel. Seejärel andis ta teada, et tapab end pärastlõunal. Hommikune pidu, mis oli seganud Hitleri hüvastijätutseremooniat oli kasvanud seksiorgiaks. Hitler tõmbus koos Evaga oma ruumidesse. Peagi siseneti ruumi, kust leiti tsüaniidimürgitusega Eva surnukeha, Eva kõrval oli füüreri surnukeha, kelle mõlema meelekohast tilkus verd. Mõlemad surnukehad viidi punkrist välja, asetati pommiauku ning süüdati põlema. Õhtul anti käsk kondid maha matta. 30. aprilli hommikul kuulis Armin Hitleri surmast Axmannilt.
Mõrv punkris
Armin ei suutnud ikka veel aru saada, miks Hitler oli end tapnud. Ent Hitleri mõjuvõim Armini üle oli endine. Armin Lehmann tundis end reedetuna, kuid tema pahameel ei olnud füüreri vastu. Axmanni arvates ei jäänud neil Arminiga nüüd enam muud üle, kui Berliinist välja murda. Peeti plaane selle mõtte teostamiseks. Goebbelsid organiseerisid esmalt punkris laste mõrva, uinutades nad esmalt morfiinisüstiga ning pannes neile seejärel suhu mürgiampulli, seejärel tapsid vanemad endid. Nende kahe laibad süüdati põlema, kuid kuna kütust oli vähe, siis olid nende kehad venelaste kohale jõudes kergesti identifitseeritavad.
Väljamurdmine
Reich Radios anti edasi teadaanne Hitleri surmast, mis anti edasi valelikult, justkui oleks too võidelnud viimse hingetõmbeni. Käidi välja plaan Berliinist välja murda metroo kaudu, kui samas võis see olla ka pettemanöövriks, et need, kes proovivad maa pealt välja murda, võtaksid tule enda peale. Põgenemisteekonnal sai Armin mürsukillust tabamuse ning sattus pärast seda venelaste kätte. Ta oli saanud seljapõrutuse tõttu ajutise halvatuse.
Adolf Hitleri kummitus
Riigikantselei vallutamist juhtinud Vene kindral oli lubanud, Hitleri laiba leidjat autasustatakse Nõukogude Liidu kangelase kuldtähega. Söestunud korjused ka leiti, Goebbelsid. Terve aasta 1945 suve liikusid kuulujutud, et Hitler on elus. Sel eesmärgil kuulati peaaegu aasta otsa üle ühe allveelaeva meeskonda. Levis ka muid jutte Hitleri saatusest.
Epiloog
Kui Armin Lehmann oli saanud täisealiseks ja endine Hitlerjugendi juht andis Nürnbergi tribunalil tunnistusi, hakkas Armin mõistma, et temalt oli röövitud lapsepõlv. Axmann ei loobunud kunagi Hitlerit imetlemast. Armin proovis jõuda Vene okupatsioonitsoonist Ameerika poolele ning see läks tal ka korda. Sealses vastuvõtukeskuses nägi ta dokumentaalfilme koonduslaagritest ning hakkas mõistma, mis neis tegelikult toimus. Kuna Armin oli aastal 1945 nii noor, ei antud teda kohtu alla. Tema isa salgas maha oma natsimineviku.
Ammukaar
"Ammukaar" oli aastal 1942 (I osa) ja 1943 (II osa) Saksa okupatsiooni ajal Eesti Kirjastuse välja antud kirjanduslik koguteos.
Ammukaare toimetaja oli Henrik Visnapuu.
Ammukaarest pidi ilmuma 1944. aastal ka III osa, ent Nõukogude vägede Eesti territooriumile jõudmise tõttu jäi avaldamine sinnapaika.
Ammukaares oli nii luulet, lühiproosat, esseid kui ka arvustusi.
Grundy maakond (Illinois)
Maakonna halduskeskus on Morris.
Ajalugu
Maakond moodustati 1841. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 50 063.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Vallisaari
pisi Vallisaari (rootsi keeles Skanslandet) on Soome lahes Helsingi lähedal Suomenlinna ja Santahamina vahel olev saar.
Enjoy Entertainment OÜ
Enjoy Entertainment OÜ on Tallinnas tegutsev muusikaettevõte, mis muu hulgas korraldab kontserte, plaadistab muusikateoseid, tegeleb artistide mänedžmendiga.
Ettevõte on koostööd teinud järgmiste Eesti artistidega: Birgit, Violina, Tanja, Swingers, Mikk Saar, Mihkel Mattisen, Electric Ladies ja Kadi Toom.
Wendelin Ettmayer
Wendelin Ettmayer (sündinud 1. augustil 1943) on Austria poliitik, diplomaat ja kirjanik.
Aastal 1994 sai ta Austria suursaadikuks Soomes ja ühtlasi ka 1994–1997 suursaadikuks Eestis.
1999 anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd 1994–1997 Austria suursaadikuna Eestis.
Holy Motors (ansambel)
Holy Motors on Eesti bänd, kes alustas tegevust 2013. aastal Tallinnas. Sellesse kuuluvad Eliann Tulve (vokaal), Lauri Raus (kitarr), Gert Gutmann (kitarr) ja Caspar Salo (trummid).
Žanriliselt võib Holy Motorsi loomingut kirjeldada kui segu shoegaze’ist, Americana’st, tumedast twang’ist, reverb’ist ja dream pop’ist. Bändi nimi tuleneb samanimelisest Leos Caraxi filmist, kuid mitte filmist inspireeritult, vaid sõnapaari kõla tõttu. Algusaegadel kandis bänd mõnda aega Heavenly Motorsi nime.
2014. aastast tegutseb bänd Ameerika Ühendriikide indie-plaadifirma Wharf Cat Records all.
Peale Eesti linnade on Holy Motors andnud kontserte Venemaal, Ukrainas, Lätis, Saksamaal, Prantsusmaal, Šveitsis, Hispaanias, Portugalis ja mujal Euroopas ning teinud kontserdireisi Ameerika Ühendriikides, kus ta esines ka muusikafestivalil South by Southwest.
Ajalugu
Bändi esimene esinemine toimus Tallinnas Sõpruse kinos enne Jim Jarmuschi filmi „Mystery Train“ seanssi. Esimesed kontserdid jäävad 2014. aastasse, kui esineti festivalidel Schilling ja Tallinn Music Week. Samal aastal laaditi ka esimene lugu, demolugu „Lightning Struck“ SoundCloudi. 2015. aastal anti välja esimene kahelooline 7” vinüülsingel „Heavenly Creatures“, 2017. aastal teine vinüülsingel „Sleeprydr“.
Bändi esimene täispikk album „Slow Sundown“ ilmus 2018. aastal. Selle produtsent oli Ameerika bändide Merchandise eeslaulja ja produtsent Carson Cox.
Kvamera keel
Kvamera keel on Austroneesia hõimkonda Lõuna-Vanuatu keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Vanuatus Tanna saare lõunaosas. Kõnelejate arv on ligikaudu 3500 ja see on Lõuna-Vanuatu keeltest väikseima kõnelejate arvuga. Seda räägitakse Port Resolutioni, Imayo, Samaria, Galilee, Imaki, Yeruareng, Yenmarei, Kwamera, Kwaraka ja Greenpointi külas. Enamik kvamera keele kõnelejatest oskab ka mõnda teist Tanna keelt ja bislama keelt. Viiest Tannal kõneldavast keelest on see teistest kõige erinevam.
Foneetika
Kvamera keeles on 15 konsonantfoneemi:
Kvamera keeles on kuus täishäälikut: a, e, ə, i, o, u.
Häälikuid /fʷ/, /kʷ/, /mʷ/ ja /pʷ/ kirjutatakse ‹ fw ›, ‹ kw ›, ‹ mw › ja ‹ pw ›. Häälikuid /ə/, /ŋ/, /ɾ/ ja /ɰ/ kirjutatakse ‹ ɨ ›, ‹ g ›, ‹ r › ja ‹ v ›.
Rõhk langeb enamasti eelviimasele silbile.
Vallisaare
Vallisaare (kirjanduses ka Vallisaari) oli Narva lähedal Vaivara kihelkonnas olnud küla.
Küla on tuntud selle poolest, et 1658 sõlmisid Vallisaare mõisas (Usnowa) Rootsi ja Venemaa Vallisaare vaherahu.
Juozas Bernatonis
pisi|Juozas Bernatonis (2016) Juozas Bernatonis (sündinud 8. septembril 1953 Kaunases) on Leedu poliitik ja diplomaat.
Ta lõpetas aastal 1971 Kaunase 7. Keskkooli ja aastal 1976 Kaunase Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna.
Aastatel 1990–2017 kuulus ta Leedu Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.
2001–2003 oli ta Leedu siseminister.
Aastatel 2006–2012 oli ta Leedu suursaadik Eestis.
13. detsembrist 2012 kuni 13. detsembrini 2016 oli ta Leedu justiitsminister.
Vabatahtlik merepääste
pisi|Vabatahtlike merepäästjate õppus 2017. aasta sügisel. Foto: Urmas Piir/Revali Merekool Vabatahtlik merepääste on algusest lõpuni vabatahtlikel alustel toimiv päästeteenus, mille eesmärgiks on mereohutuse edendamine ning veekogudel õnnetusse sattunute päästmine. Eesti organiseeritud vabatahtliku merepääste ajalugu ulatub 19. sajandisse. Seisuga 24. veebruar 2018 oli Eestis üle 500 tunnistust omava vabatahtliku merepäästja.
Vabatahtlikud merepäästjad panustavad üha suuremal määral turvalise elukeskkonna loomisel. Kui 2016. aastal kaasati vabatahtlikke 67 sündmuse lahendamisse, siis 2017. aastaks oli selliste sündmuste arv kasvanud 112-ni.
Kvalifikatsiooni alused
pisi|265x265px|Vabatahtliku merepäästja riiklik tunnistus. Allikas: Riigi Teataja Vabatahtliku merepäästja staatus kehtestati Eestis 2012. aastal. Vabatahtlikuks merepäästjaks on võimalik saada kõigil, kes vastavad riiklikult kehtestatud nõuetele, on läbinud vastava koolituse ja sooritanud eksamid.
Vabatahtlike merepäästjate väljaõpe jaguneb kahte etappi:
Sedgwicki maakond (Kansas)
pisi|Sedgwicki maakond Kansase osariigis thumb|Endine Sedgwicki maakonna kohtumaja Wichitas Sedgwicki maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
Vabatahtlik merepääste
Kvalifikatsiooni alused
1. vabatahtliku merepäästja I aste, mis peab andma oskused ja teadmised järgmistes punktides:
Sedgwicki maakond (Kansas)
2010. aastal elas maakonnas 498 365 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Wichita (353 823 elanikku). Suuremad linnad on veel Derby (20 326) ja Haysville (9627).
Maakonna pindala on 2614 km². Veepindala on 193 km².
Vabatahtlik merepääste
Kvalifikatsiooni alused
2. vabatahtliku merepäästja II aste, mis peab andma oskused ja teadmised järgmistes punktides:
Vabatahtlikud merepäästjad ei tegutse üksi, vaid osana vabatahtlikest merepäästeühingutest.
Vabatahtlikud merepäästeühingud
Iseseisvuse taastanud Eestis alustati vabatahtliku merepääste arendamist 2000. aastate keskpaigas. Esimene ühing oli MTÜ Eesti Merepäästeühing, mis registreeriti 9. aprillil 2005. 2018. aasta alguse seisuga tegutseb Eestis ligi poolsada vabatahtlikku merepäästeühingut. Merepäästeühingute juriidiliseks vormiks on üldjuhul mittetulundusühing. Vabatahtliku merepääste kvalifikatsiooni omandanud isik on eelkõige oodatud ühinema oma elukohajärgse ühinguga, sest nii saab tagada reageerimise kiiruse ja olla reaalselt valves.
Esindusorganisatsioonid
Eesti vabatahtlikel merepäästeühingutel on kaks esindusorganisatsiooni:
Rahastus
Vabatahtlikud merepäästeühingud rahastavad oma tegevust järgmistest allikatest:
Ajalugu
pisi|RUHNU PÄÄSTEJAAM valmis Sjustaka neemel 1876. aasta lõpuks. Allikas: Eesti Meremuuseum 19. sajandi keskpaigaks kannatas Venemaa laevaehitus ja meresõit juba pikemat aega majanduslikust ja tehnoloogilisest arengust tingitud mahajäämuse all. Palju vajalikke arenguideid tuli üle võtta Euroopast. Sinna hulka kuulus ka merepääste korraldamine. 1866. aastal alustas I järgu kapten Freigang päästetegevuse korraldamiseks na vodahh rahakorjamist ja kutsus toetusega ühinema ka meremehi. See ei viinud aga veel päästejaamade asutamiseni. Admiral Posjeti eestvedamisel ning teiste kõrgemate mereväelaste ja merekaubandusringkondade osavõtul koguneti 1870. aastal Peterburis ja moodustati asutav komitee, kes hakkas välja töötama päästeühingu põhikirja.
Ühingu nimeks sai Mereõnnetuste Puhul Abiandmise Ühing. 1872. aastal asutati ülevenemaalise päästeühingu raames Liivimaa komitee ja pool aastat hiljem ka Eestimaa komitee. Päästeühing tegutses tihedas koostöös ja osalistes alluvussuhteis merejõududega, kelle hoole all olid Venemaal tuletornid ja kogu hüdrograafiateenistus. Ruhnu päästejaam asutati esimeste hulgas 1874. aastal, valmis sai see Sjustaka neemel 1876. aasta lõpuks. Päästejaam kuulus koos Saaremaa päästejaamadega Liivimaa komitee tegevuspiirkonda, mille keskus eesotsas kubermangu pealinna bürgermeistriga asus Riias. Ruhnu jaam kuulus kogu oma tegevusperioodil Saaremaa asjaomaste ametnike järelevaatuse alla, kuid tegutses kohaliku tuletorni ülema otseses alluvuses.
Eesti Vabariigi loomisel võttis riik päästejaamad merejõudude juhataja ettekirjutuse põhjal 8. maist 1919 üle. 1. detsembril 1927 andis Mereasjanduse Peavalitsus päästejaamad Eesti Punase Risti haldusesse. 1938. aastal oli Eestis 28 merepäästejaama, millest viis olid talvejaamad. Ruhnu merepäästejaam tegutses 1944. aastani, ruhnlaste lahkumiseni Rootsi.
Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu
pisi|Kuningas Goodwill Zwelithini Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu (14. juuli 1948 Nongoma – 12. märts 2021 Durban) oli suulude kuningas Lõuna-Aafrika Vabariigis. Zwelithini ametikoht oli tseremoniaalne, kuid tal oli märkimisväärne mõjuvõim. Zwelithini oli tuntud traditsiooniliste väärtuste ja kultuuri kaitsjana. Tema kriitikud süüdistasid teda liigses koostöös Lõuna-Aafrika valgetega.
Goodwill Zwelithini sai kuningaks pärast oma isa Cyprian Bhekuzulu surma 17. septembril 1968. Apartheidivõimud tunnistasid teda KwaZulu bantustani riigipeana. KwaZulu põhiseaduse järgi oli kuningal vaid tseremoniaalne roll ning tegelik võim oli peaministril, kelleks oli Mangosuthu Buthelezi.
Goodwill Zwelithinil oli surres 6 naist ja 28 last.
Tanja
Tanja on naisenimi. Tanja on venepärase nime Tatjana lühivariant.
Eesti vallavanemate loend (2012)
Eesti vallavanemate loend loetleb Eesti vallavanemaid 2012. aastal.
Lądek-Zdrój
Lądek-Zdrój (saksa Landeck, alates 1935. aastast Bad Landeck) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Kłodzko maakonnas, Lądek-Zdrój valla halduskeskus. Lądek-Zdrój kesklinn asub Tšehhi piirist umbes 3 km kaugusel.
Lądek-Zdrój on kuurortlinn.
Lądek-Zdrój sai linnaõigused 1282. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Pilskalns (Mārciena vald)
Pilskalns on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Mārciena vallas.
Pilskalns asub valla lääneosas Bērzaune jõe kaldal. Sinna jääb Ozollejase bussipeatus.
Looduskaitse all on Pilskalnsi tamm, Ozolkalnsi tamm, Ozollejase tamm ja mänd ümbermõõduga 2,87 meetrit.
Sealne linnamägi on kultuurimälestisena riikliku kaitse all.
Aastal 2008 oli külas 20 elanikku.
Tantsustuudio Amrita
Amrita esimene õpetaja Irina Jankevich. Aastal 1987 hakkas stuudiot juhtima Pille Roosi.
Aastast 1997 õpetatakse stuudios ka kõhutantsu.
Kuhjumispunkt
Topoloogilise ruumi alamhulga kuhjumispunktiks nimetatakse selle ruumi punkti, mille igas ümbruses leidub vähemalt üks temast erinev vaadeldavasse hulka kuuluv punkt.
Oluline erijuht on jada kuhjumispunkt, mille võib defineerida ka järgmiselt: element a on jada {an} kuhjumispunkt, kui leidub osajada {an k } nii, et
Akupank
Akupanga akumulaatorit laetakse tavaliselt Micro-USB-ühenduse kaudu. Akupank koosneb kaitsekesta paigutatud laetavast liitiumioonakust või liitiumpolümeerakust, trükkplaadist (PCB, inglise keeles printed circuit board) ja trükkplaadil paiknevast mikrokontrollerist, mis kontrollib ja stabiliseerib väljundvoolu ja kaitseb akut nii lühise kui ka ülekoormuse eest.
Üldistades saab öelda, et mida suurem on aku elektrienergia mahutavus, seda suuremate mõõtmetega on akupank.
Ajalugu
pisi|Akupank Akupanga tekkeprotsessi saame kokku võtta etappidena. Esimene neist leidis aset aastatel 2001–2003, kui grupp üliõpilasi pani kokku AAA-patareidest koosneva CEs 2001. See oli mahutavuselt väike ja mõõtmetelt ebamõistlikult suur. Teises faasis aastatel 2004–2006 keskenduti rohkem turukontseptsiooni leidmisele. Järgmisel aastal sai akupank laiemalt tuntuks, kuna üha rohkem elektroonikafirmasid hakkas selle arendamisega tegelema. Aastal 2007 tuli tehasest esimene iPhone, mille klientidest sai suurim akupanga potentsiaalne klientuur, kuna telefoni aku oli sisse ehitatud ja mahutavus väike. Alates aastast 2009 on akupangal üle 500 brändinime ning jätkub jõudne kasv. Samuti on vähenenud märgatavalt akupankade välised mõõtmed ning mahutavust kasvatatakse vastavalt vajadusele.
Poker Face
"Poker Face" on Lady Gaga teine singel albumilt "The Fame".
Seda singlit on Gaga müünud enam kui 9,8 miljonit eksemplari.
1906. aasta San Francisco maavärin
pisi|200px|San Francisco pärast maavärinat ja sellele järgnenud tulekahju 1906. aasta San Francisco maavärin oli 18. aprillil 1906 USA-s California põhjarannikul toimunud maavärin. Selle tugevuseks magnituudides on pakutud 7,7–8,3. Maavärin toimus kohaliku aja järgi kell 5.12 hommikul.
San Francisco asus San Andrease murrangu kohal maavärina epitsentris. San Andrease murrang nihkus maavärinaga umbes 430 kilomeetrit. Maavärin kestis umbes 45 sekundit ja maa nihkus selle käigus kohati kuni kuus meetrit. Maavärinat oli tunda lõunas kuni Los Angeleseni ja põhjas Coos Bayni Oregonis.
Kõige tõsisemalt sai maavärinas kannatada San Francisco linn. Tugevaid purustusi said ka muu hulgas San Jose, Salinas ja Santa Rosa. Maavärin põhjustas San Franciscos ulatuslikke tulekahjusid, mis kestsid kolm päeva ja puhkesid üle linna. Tulekahjud said alguse purunenud gaasijuhtmetest. Tulekahjus hävis üle 28 000 hoone, millest ainult umbes 3170 olid telliskivimajad. Kokku hävis vara 400 miljoni dollari eest. Kodutuks jäi üle poole linna elanikest. Paljud neist asusid elama lähedal asuvasesse Oaklandi linna, kus elanike arv kasvas paari aastaga kaks korda. Maavärinas ja sellele järgnenud tulekahjus hukkus umbes 3000 inimest.
pisi|center|900px|San Francisco tules
Akmena
Akmena on järv Leedus Trakai rajoonis. Järv asub Trakaist 3 kilomeetrit loodes ja jääb Trakai rahvusparki. Akmena kuulub Nemunase vesikonda ja jääb merepinnast 149,8 meetri kõrgusele.
Kaldajoone pikkus on 12,37 kilomeetrit. Järve lääneosas on kolm saart (1,5 ha, 0,09 ha ja 0,03 ha). Akmena asub kahes kõrvutises jääajal tekkinud tunnelorus.
Järve kaldad on põhjas ja kagus kõrged ning kuivad, kohati metsased. Edelakallas on madal ja turbane. Kaldaid katavad valdavalt niidud, kohati ka põllud. Järve põhi on kivine.
Järve voolab kolm nimetut oja, kevadise suurvee ajal voolab järve vesi nimetu oja kaudu Galvė järve.
Asulatest jäävad järve äärde Akmena, Varatniškėse ja Kunigaikštinė külad ning Pagulianka huutor. Lisaks piirneb järv idas Trakaiga, suviti tegutseb seal veepark.Ka on järve ääres mitmed turismitalud.
Turse
Turse (ödeem) on vedeliku kogunemine keha kudedesse. Kõige sagedamini on mõjutatud jalad või käed. Tunnusteks võivad olla tihke nahk, paistetus ja raskused kahjustatud liigeste liigutamisega. Muud tunnused sõltuvad algpõhjusest. Turse ravimine oleneb põhjusest. Kui põhjuseks on naatriumipeetus, rakendatakse diureetikumi ja vähendatakse soola tarbimist. Jalgade turse puhul aitab jalgade tõstmine ja tugisukad.
Turse mõjutab enim eakamaid inimesi.
Elisabeth Pähtz
pisi|Elisabeth Pähtz (2008) pisi|Elisabeth Pähtz (2007)
Elisabeth Pähtz (sündinud 8. jaanuaril 1985 Erfurdis) on saksa maletaja, naiste suurmeister (2001).
Pähtz võitis 14-aastaselt 1999. aastal Chemnitzis Saksamaa naiste meistrivõistlused. Ta tuli 2002. aastal Irákleios noorte maailmameistriks neidude U18-vanuseastmes ja 2005. aastal İstanbulis naisjuunioride maailmameistriks.
Ta on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel (2001, 2004, 2006, 2008, 2010, 2015, 2017, 2018). 2001. aastal Moskvas MM-i turniiril (64 osavõtjat, nokautsüsteem) pääses ta võitudega esimeses kahes ringis (avaringis Iweta Rajlichi üle) kaheksandikfinaali, kus kaotas Cristina Adela Foișorile. 2004. aastal Elistas võitis Pähtz teises ringis Zhao Xued, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Xu Yuhuale. 2006. aastal Jekaterinburgis kaotas ta avaringis Zhaoqin Pengile.
2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis võitis Pähtz avaringis İlahə Qədimovat, kuid kaotas teises ringis Anna Ušeninale. 2010. aastal Antakyas kaotas ta teises ringis Viktorija Čmilytėle ja 2015. aastal Sotšis avaringis Meri Arabidzele. 2017. aastal Bakuus võitis ta avaringis Ātūsā Pūrkāshiyāni, kuid kaotas teises ringis Pia Cramlingule. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis sai ta turniiritabelis 10. asetuse, kuid kaotas avaringis Mobina Alinasabile.
2019. aastal Antalyas võitis Pähtz Euroopa naiste meistrivõistlustel pronksmedali. Ta pääses mängima FIDE naiste Grand Prix 2019–2020 sarja (16 osavõtjat).
Ta on mänginud Saksamaa naiskonna koosseisus 11 naiste maleolümpial (1998–2018).
Pähtz sai FIDE-lt 1998. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2001. aastal naiste suurmeistri ja 2004. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Kiirmales mängis ta 2009. aastal Tallinnas rahvusvahelisel turniiril "Meenutades Paul Kerest", kus võitis naisteturniiri.
Isiklikku
Ta on Thomas Pähtzi tütar ja Luca Shytaji abikaasa. Mõlemad on malesuurmeistrid.
Püksirihm
pisi|Pandlaga nahast püksirihm Püksirihm on pandlaga vöö, mida kasutatakse pükste ja seelikute kinnitamiseks või hoidmiseks.
Püksirihm on painduv lint või rihm, mis on tavaliselt valmistatud nahast, plastikust või tugevast riidest ja mida kantakse ümber vöökoha või selle lähedal. Rihma otsad on vabad ja kinnituvad pandlaga vöö teise osa külge. Rihma suuruste erinevuse tõttu on püksirihmasid erineva pikkusega ja enamikku rihmasid saab pandlast reguleerida, et see sobiks mugavalt kandja taljega. pisi|Politsei püksirihm kandmas mitmesuguseid politseitarbeid Püksirihma kasutatakse riiete, näiteks pükste ja seelikute kinnitamiseks või hoidmiseks, võib kanda esemeid, näiteks mitmesuguseid tööriistu ja relvi.
Mõnel rõival on vöökohale õmmeldud vööaasad, mille kaudu saab püksirihma keermestada. Lisaks on paljudel püksirihmadel pandla ühte otsa kinnitatud "hoidja aas". Hoidmisaas peatab vöö vaba otsa ümber libisemise, kui rihm on kinnitatud. pisi|Püksirihm, mida kantakse pükstel. Nähtavad on kolme tüüpi vööaasad: rõiva enda külge õmmeldud aas (keskel), pandlale kinnitatud metallist kinnitusaas (vasakul) ja vabalt nahast liikuv aas (paremal) Püksirihmasid kasutatakse sageli moeaksessuaaridena, millel on palju värve, stiile ja viimistlusi.
Luca Shytaj
pisi|Luca Shytaj (2011)
Iart Luca Shytaj (sündinud 3. veebruaril 1986 Tiranas) on albaania päritolu Itaalia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018).
1992. aastal asus Shytaj elama koos vanematega Itaaliasse Barisse. 2003. aastal tuli ta Albaania malemeistriks. 2006. aastal sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 2007. aastal sai Shytaj Itaalia kodakondsuse (Albaania kodakondsus jäi alles). Suurmeistriks sai ta 32-aastaselt 2018. aastal.
Shytaj mängis kolmel maleolümpial: Albaania (2004, 2006) ja Itaalia (2008) võistkonna koosseisus. 2009. aastal kuulus ta Itaalia võistkonda Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel.
Kiirmales on ta tulnud Itaalia meistriks (2009).
2015. aastal abiellus Shytaj Erfurdis naiste malesuurmeistri Elisabeth Pähtziga. Esialgu elasid nad Roomas, seejärel kolisid Saksamaale.
Shytaj on lõpetanud Rooma La Sapienza Ülikooli magistrikraadiga geneetikas ja molekulaarbioloogias. Ta on saanud doktorikraadi ja töötab teadurina Heidelbergi Ruprecht Karli Ülikoolis.
Markus Söder
thumb|Markus Söder (2017)
Markus Thomas Theodor Söder (sündinud 5. jaanuaril 1967 Nürnbergis) on Saksamaa poliitik, alates 16. märtsist 2018 Baieri liidumaa peaminister (ministerpresident).