cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sean Scully
Isiklik elu
Scully sai isaks 19-aastaselt, poeg Paul sündis 7. mail 1965. Paul hukkus 1983. aastal autoõnnetuses 18-aastaselt. Newcastle'i ülikoolis tutvus Scully maaliosakonna tudengi Rosemary Purnelliga, nad abiellusid 1971. aastal ja hiljem lahutasid. Siis abiellus Scully 1978. aastal kunstnik Katherine Leega, nad lahutasid 1998. aastal. 2006. aastal abiellus ta kunstnik Lilian Tomaškoga, kellest sai tema neljas naine. 2009. aastal sündis neil poeg Ozin Scully.
Haridus
Sean Scully alustas 1965. aasta septembris täiskoormusega õpinguid Londonis Croydoni kunstikolledžis. Kaks aastat hiljem kolis ta Newcastle'i ülikooli. Scully sai Frank Noxi stipendiumi 1972. aastal Harvardi ülikoolis õppimiseks. Just siis, esimest puhku Ameerika Ühendriikides elades, hakkas Scully katsetama uusi maalitehnikaid, nagu teibi ja pihusvärvi kasutamine.
Karjäär
Algusaastad, 1970–1980
Scully esimene isikunäitus toimus Londonis Rowani galeriis. Sel perioodil õpetas Scully Chelsea kunsti- ja disainikolledžis ning Goldsmithsi kunstikoolis, jätkates maalimist oma Slone Lane'i stuudios Rotherhite'is. 1975. aastal, kui Scully oli 30-aastane, ta sai kaheaastase Harknessi stipendiumi ja kolis New Yorki. Enne seda sõbrunes ta New Yorgis kunstnik Robert Rymaniga. 1970-ndatel ühendas Scully ameerika minimalismi opkunstiga. New Yorgis mõjutas minimalism tema loomingut tugevalt ja Scully maalide palett taandus halli monokroomiasse (sari "Black Paintings"). Scully alustas 1979. aastal tööd maalisarjaga "The Catherine Pictures". Jagades Duane Streeti ateljeed oma kolmanda naisega, lõid nad maalisarja. Idee oli valida üks Scully maal, mille ta valmistas igal aastal koos oma naisega. Siis saab see pilt kollektsiooni osaks, mis sai nime tema naise järgi. Sellest sai alguse Scully enda erakogu.
Geomeetriline abstraktsioon: 1982–praegu
2001–2013pisi|Sean Scully "Blue Note" 2001. aastal omandas Fort Worthi moodsa kunsti muuseum terve Katariina sarja, mis koosneb 18 maalist aastatest 1979–1996. 2002. aastal avatud uues muuseumihoones eraldati nende eksponeerimiseks spetsiaalne ruum. 2002. aastal määrati Scully Müncheni Kunstiakadeemia maaliprofessoriks kuni aastani 2007. 2004 avati Scully retrospektiiv Soomes Tamperes Sarah Hildeni muuseumis. Sama näitus liikus edasi Saksamaale Klassik Stiftung Weimari ja Austraalia Rahvusgaleriisse. Washingtoni Phillipsi kollektsioonis ja Fort Worthi moodsa kunsti muuseumis eksponeeriti aastatel 2005–2006 "Valgusseina" maalisarja. . 2006. aastal avati Hugh Lane'i galeriis Sean Scully tuba, tema maalide näitus toimus Prantsuse Rahvusraamatukogus. Saksamaal Duisburgis Küppersmühlefür Kaasaegse Kunsti Muuseumis avati retrospektiivnäitus. 2011. aastal avas Chazeni kunstimuuseum oma uue muuseumiosa, kus oli eksponeeriti kaheksat Scully maali. Scully avas 2012. aastal veel üheksa isikumuuseumi näitust, sealhulgas Philadelphia Kunstimuuseumis, MIMA-s, Berni Kunstimuuseumis, Lenos Kunstmuseum Linzis ja IVAM-is Valencias.
2018–2019 pisi|Sean Scully "Crate of Air", 2018 2018. aastal pidas Scully neliteist avalikku näitust kogu maailmas. See käsitles monumentaalse õhukasti skulptuuri paigaldamist Mehhiko linna Cuadra San Cristóbalisse. Muud näitused toimusid Moskva multimeediumkunstimuuseumis; Hatton ja Laing Galleries, Newcastle, Suurbritannia; Kaasaegse kunsti muuseumis De Pontis Tilburgis Hollandis; Vene muuseumis Peterburis Venemaal; Staatlisch Kunsthalle Karlsruhes Saksamaal; Yorkshire'i skulptuuripargis Suurbritannias ja nii edasi. 2019. aastal avati Londoni Rahvusgaleriis Sean Scully näitus "Sea Star", kus näidati Scully loomingut koos J. M. W. Turneri loominguga. Sean Scully ja "The Art of Everything" olid eetris Suurbritannias BBC Two. Veneetsia 58. biennaali jaoks tutvustas Scully San Giorgio Maggiore basiilikas "Sean Scully: Human" hiljutiste maalide näitust ja uut skulptuuri "Opulent Ascension" kõrge renessansiaegse Palladese kiriku kupli all.
Põhja-Atlandi ostsillatsioon
Põhja-Atlandi ostsillatsioon ehk Põhja-Atlandi võnkumine (NAO, inglise North Atlantic oscillation) on Islandi miinimumi ja Assoori maksimumi ehk õhurõhu tugevuse võnkumine erinevail aastail Atlandi ookeani põhjaosas.
Islandi miinimum on püsiv madalrõhuala keskmega enamasti ligikaudu Islandi saare kohal. Assoori maksimum on kõrgrõhuala Assooride kohal. Põhjapoolkeral valitsevad läänetuuled kõrgrõhkkonnast põhja suunas ja madalrõhkkonnast lõunas. Seetõttu on Põhja-Atlandil valitsevaiks läänetuuled, mis puhuvad Islandi miinimumi ja Assoori maksimumi vahel. Läänetuuli võimendab veelgi Coriolisi efekt.
Põhja-Atlandi ostsillatsiooni numbriliseks väljendamiseks kasutatakse NAO indeksit.
Positiivne ja negatiivne NAO
pisi Põhja-Atlandi ostsillatsioon tähendab nende rõhkkondade tugevuse muutust. Kui nõrgeneb üks, siis nõrgeneb ka teine ning vastavalt sellele muutub läänetuulte tugevus. Tugevate ja hästi väljakujunenud rõhkkondadega aastal on NAO indeks positiivne, vastasel korral aga negatiivne.
Positiivne NAO-indeks toob endaga kaasa vihmase ja pehme talve Põhja-Euroopas, sest niiske õhk Atlandi ookeanilt jõuab kaugemale sisemaale, jättes Vahemere-äärsetele maadele põua ja ühtlasi ilusa ilma. Negatiivne NAO-indeks toob kaasa vihmase ja mägedes lumetormidega talve Vahemere ääres ning külma ja karmi talve Põhja-Euroopas. Selle põhjuseks on see, et nõrgemad läänetuuled ei vii niisket õhku mitte Põhja-Euroopa, vaid Vahemere kohale. Põhja-Euroopas, aga valitsevad sellisel talvel külmad kõrgrõhkkonnad, mis on kujunenud Venemaa kohal.
Antoine Dénériaz
pisi|Antoine Dénériaz [[2006. aasta taliolümpiamängudel]] Antoine Dénériaz (sündinud 6. märtsil 1976 Bonneville'i vallas) on Prantsusmaa mäesuusataja. Olümpiavõitja (2006).
Põhja-Atlandi ostsillatsioon
Positiivne ja negatiivne NAO
Põhja-Atlandi ostsillatsiooni tekkepõhjused ei ole selged. Näib olevat seos Globaalse soojenemise ja NAO indeksi positiivsete väärtuste vahel, sest viimasel kümnendil ja 1930-ndail on tugevalt domineerinud positiivne faas, mis korreleerub hästi põhjapoolkera keskmise temperatuuri tõusuga.
Antoine Dénériaz
Maailma karikavõistlustel
Antoine Deneriaz on osalenud ( seisuga 18. jaanuar 2011 ) 141 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 6 korral, millest kolmel korral kõige kõrgemale astmele.
Isiklikku
Antoine Dénériaz on 188 cm pikk ja kaalub 97 kg.
Põhja-Atlandi ostsillatsioon
NAO mõju loodusele
NAO mõjutab oluliselt maismaa- ja veeökosüsteeme. See avaldub näiteks liikide levilate muutumises, planktoni produktsiooni kasvamises jne. Samuti mõjutab see piirkonna põllumajandust.
Keldi meri
Keldi meri on Atlandi ookeani osa, mis piirneb põhjas Iirimaaga ning idas Suurbritannia ja Bretagne'i poolsaarega.
Poola keel
Poola keel (polski, język polski [jenzõk polski]) on lääneslaavi keel.
Kirjakeel kasutab ladina tähestikku. Vanimad mälestised pärinevad 14. sajandist. Sõnarõhk asetseb eelviimasel silbil.
Poola keel on Poola riigikeel.
Diferentsiaalvõrrandi järk
Diferentsiaalvõrrandi järguks nimetatakse diferentsiaalvõrrandis esinevate tuletiste (või osatuletiste) kõrgeimat järku.
Poola keel
Poola tähestik
Poola tähestikus on 35 tähte.
Aa Ąą Bb Cc Ćć Dd Ee Ęę Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Łł Mm Nn Ńń Oo Óó Pp Qq Rr Ss Śś Tt Uu Vv Ww Xx Yy Zz Źź Żż
Tähed ą, ę, ń ja y ei esine kunagi sõna alguses.
Küsisõnad
co "mis", kto "kes", jak "kuidas", dlaczego "miks", ile "kui palju", gdzie "kus", dokąd "kuhu", skąd "kust", kiedy "millal", jaki "milline", który "kumb", jaki, co za "missugune".
Bogossi ahelik
Bogossi ahelik (vene Богосский хребет) on mäeahelik Venemaa lõunaosas, Suur-Kaukasuse osa. Kulgeb Dagestanis edela–kirdesuunaliselt. Pikkus on umbes 70 km, kõrgus kuni 4151 m.
Kontupohja
pisi|Puukirik Kontupohjas
Kontupohja (soome Kontupohja; vene Кондопога) on linn Venemaal Karjalas, Kontupohja rajooni keskus. Asub Äänisjärve Kontupohja lahe ääres.
Kontupohja küla on esmamainitud 1563. aastal. Linn aastast 1938.
Kontupohja tähtsaim vaatamisväärsus on 1774. aastal ümarpalkidest ehitatud ja neitsi Maarjale pühitsetud õigeusu kirik.
Jätkusõja ajal oli linn 3. novembrist 1941 kuni 28. juunini 1944 Soome valduses. 1950. ja 1960. aastatel kolis linna palju immigrante Ukrainast, Valgevenest ja mujalt Nõukogude Liidust.
2006. aasta augusti lõpus ja septembri alguses toimusid linnas tšetšeenide vastased rahutused.
Kontupohjast on pärit akadeemik Gennadi Vainikko ning suusatajad Jevgenija Medvedeva-Arbuzova ja Larissa Lazutina.
Diferentsiaalvõrrandi erilahend
Diferentsiaalvõrrandi erilahendiks nimetatakse diferentsiaalvõrrandi lahendit, mis saadakse üldlahendist konstandi C fikseeritud väärtuse C0 korral. See tähendab y=f(x,C0), kus y=f(x) tähendab siin ja ka matemaatikas üldiselt mingit funktsiooni ning C0 on konstant ehk muutumatu suurus, mille arvuline väärtus on teada.
CA Osasuna
pisi|Osasuna ja [[Deportivo de La Coruña vaheline mäng 2012. aastal]] Club Atlético Osasuna (baski keeles osasuna 'tervis') on Hispaania linna Pamplona jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.
Texel
thumb|Texel Texel (hollandikeelne hääldus ) on saar Põhjameres, üks Friisi saartest. Kuulub Hollandile.
CA Osasuna
Ajaloo jooksul on Osasuna suurimateks rivaalideks olnud Real Zaragoza, Madridi Real ja mitmed Baskimaa klubid, teiste seas Athletic Bilbao.
Texel
Pindala on 170 ruutkilomeetrit, kõrgus merepinnast kuni 25 meetrit. Saarel leidub liivaluiteid.
CA Osasuna
Klubi kodustaadion on El Sadar, mis mahutab 23 576 pealtvaatajat.
Praegune koosseis
''Seisuga 30. jaanuar 2022''
Texel
Texeli saarel elab 13 600 inimest (2007. aasta andmed).
Texeli saar ja asustamata Noorderhaaksi saar moodustavad Texeli valla.
Ogasawara saared
Ogasawara saared on saarteahelik Vaikses ookeanis.
Läänes piirnevad saared Filipiini merega. Pindala on 70 km² ja suurim kõrgus on 390 meetrit.
Kuuluvad Jaapanile.
Alates 2011. aastast kuuluvad need UNESCO maailmapärandi nimistu looduspärandi objekt nr 1362 koosseisu.
Trohheus
Trohheus (kreeka keeles trochaios 'jooksev') on värsimõõt skeemiga + -/+ -. Trohheus põhineb kahesilbilisel värsijalal ning koosneb pikast ja lühikesest silbist, silbilis-rõhulises värsisüsteemis aga rõhulisest ja rõhuta silbist(' -).
Värvikood
180px|pisi Värvikood on elektroonikas kasutatav elektritakistite markeerimissüsteem, kus värvidel on kindel väärtus ja tähendus vastavalt asukohale takistil.
E6, E12, E24 takistite värvikood
pisi|Takisti, mille takistus on 100 kΩ (10×104 Ω) ja tolerants 5% E6, E12, E24 takistusridade puhul kasutatakse 3+1 värvi.
E48, E96, E192 takistite värvikood
E48, E96, E192 takistusridade puhul kasutatakse 4+2 värvi.
受動素子
Koostöömeri
Koostöömeri on meri Antarktise rannikul. Piirneb Enderby maaga ja Printsess Elizabethi maaga.
Koostöömeri on Lõuna-Jäämere meri. Nende jaoks, kes Lõuna-Jäämere olemasolu ookeanina ei tunnista, on ta India ookeani meri.
Merele andsid nime Nõukogude polaaruurijad 1962. aastal Antarktika uurimisel tehtava rahvusvahelise koostöö märkimiseks (nimi vene keeles море Содружества, inglise keeles Collaboration Sea ).
Viktor Puskar
Viktor Puskar (7. mai 1889 (25. aprill vana kalendri järgi) Viljandi – 12. aprill 1943 Tartu) oli Eesti väejuht (kolonel) Vabadussõjas, VR I/1.
Venemaa Keisririigi sõjaväes
1907. aastal alustas Viktor Puskar teenistust Venemaa Keisririigi Vene Keiserlikus armees. 1911. aastal lõpetas ta Vilno sõjakooli 1. järgu diplomiga ning ülendati alamleitnandiks. Teenis nooremohvitserina 169. Novotroitski polgus mille koosseisus osales Esimeses maailmasõjas. 1. märtsil 1917 määrati alampolkovnik Puskar 4. Soome kütipolgu ülema abiks teenides sellel ametikohal kuni 4. detsember 1917. 4. Soome kütipolgus Galiitsias valiti Puskar 1917. aastal polgukomitee esimeheks.
Viktor Puskar viibis kogu Esimese maailmasõja kestel „võitluseliinil“, võitles kõikidel „Vene“ väerinnetel peale Kaukaasia oma ning osales 22 lahingus.
Võitluses ülesnäidatud vahvuse, tubliduse ning edukate võitluskavade väljatöötamise eest on Viktor Puskarile Esimese maailmasõja ajal antud kõik sel ajal käibel olnud vanemohvitseri aumärgid ühes mõõkadega. Sai sõja jooksul 2 korda haavata.
Eesti rahvusväeosades
Detsembris 1917 liitus Puskar Eesti rahvusväeosadega, et Eesti polkude asutamisest osa võtta. Määrati 2. Eesti polgu ülema abiks Viljandis. 1918. aasta augustis, kui Saksa okupatsioonivõimud Eesti Ajutise Valitsuse ja Eesti rahvusväeosade juhte vangistama hakkasid, põgenes polkovnik Puskar Venemaale, kuhu ta jäi kuni Saksa okupatsioonivõimude lahkumiseni Eestist.
Eesti Rahvaväes
Vabadussõja alguses oli Puskar Järvamaa Kaitseliidu ülem. 24. detsembril Viljandis toimunud ülemjuhataja Johan Laidoneri ja Viljandi kohalike sõjaväeülemate, samuti Viljandi- ning Tartumaa omavalitsus- ning seltskonnategelaste nõupidamistel määras J. Laidoner 1. brigaadi i ülema Ernst Limbergi asemele Viktor Puskari, nimetades samas 1. brigaadi ümber 2. diviisiks. Alates detsembrist 1918 juhtis ta Lõuna rindel 2. diviisi.
Puskarit on kaasajal hinnatud osavana vastuluurekorraldajana, kes tabas mitmeid enamlaste agente. . See tema tegevus sünnitas mõnel pool palju paksu verd, sest teda peeti liialdajaks. 28. ja 31. detsembril hukati Viljandis välikohtuotsusega kokku kolm enamlaste kasuks tegutsenut, millest teavitati ka kohalikku avalikkust.
25. detsembril formeeriti Viktor Puskar initsiatiivil Viljandi vabatahtlike pataljon (hilisem Viljandi kaitsepataljon). Viljandis alustati ka Tartu kaitseliitlaste-õppurite põhjal Tartu kaitsepataljoni moodustamist 8. jaanuaril. Sõja käigus kaitses ta Kagu-Eestit, vabastas Punaarmee käest Põhja-Läti ja vallutas Pihkva.
Tegevus pärast Vabadussõda
Puskar läks 1920. aastal erru ja hakkas talunikuks. Ta oli vabadussõjalaste juhtide hulgas ja seetõttu aastail 1936–1937 vangis süüdistatuna põrandaaluses tegevuses.
Tema poliitiline karjäär saavutas haripunkti 8. detsembril 1935 Eesti Vabadussõjalaste varivalitsuse kaitseministriks saamisega. Puskar mõisteti 1936. aasta mais 15 aastaks sunnitööle seotuse tõttu vabadussõjalaste 1935. aasta 8. detsembri riigipöördekatsega, kuid karistus lahendati armuandmise korras ja ta vabastati vanglast aastal 1937. Kuna ta oli koos teiste vapsidega kogunenud salajasele nõupidamisele Eesti Vabariigis põhiseadusega maksma pandud riigikorra vägivaldselt muutmise otsuse viimistlemiseks, arvati ta välja ka Vana-Kuuste vallavolikogust.
Vorožba
Vorožba (ukraina Ворожба, vene Ворожба) on linn Ukrainas Sumõ oblastis Bilopillja rajoonis. Vorožba asub Venemaa piirist umbes 9 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 50 km loodes.
Viktor Puskar
Tegevus pärast Vabadussõda
1941. aastal lahkus Puskar Saksamaale, naastes Eestisse pärast Suvesõda. Ta suri Tartus 1943. aastal.
Vorožba
Vorožba rajati 1672. aasta paiku. 1869. aastal ehitati läbi asula Kursk–Kiievi raudtee. Vorožba sai linnaõigused 1959. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vorožba elanikest ukrainlasi 90,95%, venelasi 7,56%, mustlasi 0,90% ja valgevenelasi 0,13%.
Kenelm Digby
Ta oli Londoni Kuningliku Seltsi asutajaliikmeid.
Viktor Puskar
Välislingid
~
Kariibi meri
right|thumb|200px|Kariibi meri Kariibi meri on meri Atlandi ookeanis.
Piirneb lõunas Lõuna-Ameerika ja läänes Kesk-Ameerikaga, põhjas Suurte Antillide (Kuuba, Haiti ja Puerto Rico), idas Väikeste Antillidega. Loodes Yucatáni väina kaudu ühendatud Mehhiko lahega. Sügavus kuni 7110 meetrit. Meres on nõrgad looded. Kliima on troopiline, esineb orkaane.
Afseelia
thumb|[[Afzelia africana seeme]] Afseelia (Afzelia) on puude perekond liblikõieliste sugukonnast.
Adam Afzelius
pisi|Adam Afzeliuse portree. [[Carl Fredric von Breda õlimaal]] Adam Afzelius (8. oktoober 1750 Larv, Västergötland – 20. jaanuar 1837 Uppsala) oli rootsi loodusteadlane, kes on tuntud eeskätt botaanikuna.
Afseelia
Afseeliad on pärit troopilisest Aafrikast ja Aasiast.
Adam Afzelius
Ta oli Karl Linné viimane õpilane.
Ta tegutses Uppsala ülikoolis alates 1777 idamaade keelte õppejõuna ja alates 1785 botaanika demonstraatorina. Aastatel 1792–1794 viibis ta uurimisreisil Sierra Leones. . Alates 1796 oli ta saatkonna sekretär Londonis. 19. aprillil 1798 valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Pärast tagasipöördumist Rootsi võttis ta jälle tagasi oma töökoha botaanika demonstraatorina Uppsalas. 1802 valiti ta Zoofütoliitilise Ühingu presidendiks – hiljem nimetati see ümber Linné Instituudiks. 1812 sai ta Uppsala ülikooli materia medica professoriks.
Afseelia
Kasutamine
Seemned on punased või mustad ja neist tehakse keesid.
Afzelia xylocarpa seemneid ja koort kasutatakse meditsiinis.
Perekonnale andis Adam Afzeliuse järgi nime James Edward Smith 1798.
Liigid
Afseeliaid on kuni 13 liiki, nende seas Mõne süsteemi järgi kuulub perekonda ka kanuu-intsia (Afzelia bijuga).
Adam Afzelius
Tema järgi on nime saanud taimeperekond afseelia (Afzelia). Heinrich Wilhelm Schott nimetas tema järgi võhalise taime Anubias afzelli.
Erik Karlsson Gyllenstierna
thumb|Vabahärrade Gyllenstierna af Ulaborg suguvõsavapp Vabahärra Erik Karlsson Gyllenstierna (10. detsember 1602 Limmared, Västergötland – 23. oktoober 1657 Nynäsi mõis Nyköpingi lähedal) oli Rootsi riigitegelane.
Ta õppis Leideni, Helmstadti ja Oxfordi ülikoolis. 1636. aastal sai temast kammernõunik ning 27. oktoobril 1637 määrati ta Viiburi, Savonlinna ja Kymenkartano lääni maavanemaks. 1641. ja 1642. aastal oli Rootsi riigipäeva maamarssal.
14. juulist 1642 oli ta Ingerimaa, Käkisalmi lääni, Narva ja Alutaguse kindralkuberner, 1644 Eestimaa komissar, 24. jaanuarist 1645 riiginõunik ja 1647 saadik Venemaal.
26. märtsil 1651 sai ta Oulu (Uleåborg) vabahärraks ja immatrikuleeriti 1652. aastal vabahärrasuguvõsana nr 18 Gyllenstierna af Ulaborgi nime all Rootsi rüütelkonda. Seejärel määrati 5. veebruarist 1652 Svea õuekohtu assessoriks ning oli 30. jaanuarist 1654 Turu õuekohtu president.
Ta oli Oulu (Uleåborg) vabahärra, Nynäsi, Ikšele (Ikšeles muiža Valgamaal), Gallnäsi (Hiälnäs ), Ericsbergi, Steninge ja Åråse ja Limmaredi pärishärra.
Perekond
thumb|Beata von Yxkull (1618–1676) Erik Gyllenstierna vanemad olid Svea õuekohtu assessor Karl Eriksson Gyllenstierna (1575–1621) ja Anna Ribbing (1576–1628), kes oli Älvsborgi lääni maavanema Christopher Nilsson Ribbingi tütar. Tema õde Katharina Gyllenstjerna oli 1626. aastast väejuht Herman Wrangeli (1587–1643) abikaasa.
Abiellus 16. jaanuaril 1636 Beata von Yxkulliga (1618–1667), kes oli Läänemaa Paadrema, Pusujärvi (Punejärvi), Ikšele (Yxküllshof; Uexküllshof Valgamaal) ja Steninge härra, ooberst Konrad von Uexkülli (1569–1638) ja Limingost pärit vabapreili Elisabet Christiernsdotter Oxenstierna af Eka och Lindö tütar (u.1584–1648). Narva linnuse ja lääni asehalduri Krister Gabrielsson Oxenstierna (1545–1592) tütretütar. Abielust sündisid:
Beata von Yxkulli on peetud Ericsbergi lossi "Pintorpafruni" legendi (sv) nimitegelaseks.
Sporting de Gijón
Real Sporting de Gijón on Hispaania jalgpalliklubi.
Bobrovõtsja
Bobrovõtsja (ukraina Бобровиця, vene Бобровица) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Bobrovõtsja rajooni halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1300. aastal. Linnaõigused sai Bobrovõtsja 1958. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bobrovõtsja elanikest ukrainlasi 96,84%, venelasi 2,29%, valgevenelasi 0,35% ja armeenlasi 0,20%.
Tirtsi jõgi
Tirtsi jõgi on jõgi Eestis Põhja-Saaremaal. Jõgi saab alguse Sauvere külas ja suubub Küdema lahte. Jõe pikkus on 14,8 km ja valgla pindala 46,6 km².
Tirtsi jões leidub jõevähki.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
pisi|Üks võimalikke keemilise elemendi kujutusviise tabelis Keemiliste elementide perioodilisussüsteem ehk Mendelejevi tabel on süsteem, mille moodustavad kindla seaduspära järgi muutuvate omaduste alusel reastatud keemilised elemendid, mis on jagatud rühmadesse ja perioodidesse. Elementide keemilised omadused korduvad elementide tuumalaengu suurenedes seaduspäraselt ja perioodiliselt, nii et tekivad sarnaste keemiliste omadustega elementide rühmad ja sama elektronkihi või elektronkihtide arvuga perioodid - keemiliste elementide perioodilisussüsteem.
Kuigi keemilisi elemente oli püütud ka enne Mendelejevit järjestada, peetakse tänapäeval kasutatava perioodilisussüsteemi loojaks vene keemikut Dmitri Mendelejevit, kes järjestas 1869. aastal tollal teada olnud keemilised elemendid vastavalt nende aatommassile ja keemilistele omadustele. Tänapäeva perioodilisustabelis on Mendelejevi süsteemi veidi muudetud; elemendid järjestatakse vastavalt aatomnumbrile, mis väljendab aatomituuma elektrilaengut ehk prootonite arvu tuumas. See muutus tugineb Henry Moseley avastusele 1913 aastal, kui ta leidis keemiliste elementide (peamiselt metallide) karakteerset röntgenkiirgust uurides omanimelise seaduspära ja korrastas perioodilisustabeli, muutes selle selliseks, mis on kasutusel ka kaasajal.
Süsteemi kujutamiseks on palju viise. Enamasti kujutatakse seda tabelina, mille veerud moodustavad 18 rühma ja read seitse perioodi. Rühmad on tihti jagatud ka kaheksaks pea- ja kaheksaks kõrvalalarühmaks ehk A- ja B-rühmadeks, mida tähistatakse Rooma numbritega I–VIII.
Esimest kolme perioodi nimetatakse lühikesteks perioodideks ning neljandat, viiendat, kuuendat ja seitsmendat perioodi pikkadeks perioodideks.
Lantanoidid ja aktinoidid paigutatakse enamasti eraldi peatabeli alla.
Iga keemilise elemendi lahtris on tavaliselt vähemalt elemendi tähis, aatomnumber ja aatommass, aga sinna võidakse märkida ka nimetus, elektronegatiivsus, väliselektronkihi konfiguratsioon jms.
Süsteemi kuulub 118 elementi, mille olemasolu on tõestatud. Neist 98 on leitud loodusest, ülejäänud on saadud tehislikult. Elemendid 93 kuni 98, mida leidub looduses väga vähesel määral, avastati esmalt laboratoorsel teel ja alles siis looduslikul kujul. Esimesed 83 elementi on stabiilsed, sealt edasi radioaktiivsed.
Aafrika afseelia
Aafrika afseelia (Afzelia africana) on puuliik liblikõieliste sugukonna afseelia perekonnast.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Süsteemi ülesehitus
pisi|247x247px|Üks element pisi|[[Perioodilisussüsteemi plokid|248x248px]]
Mihhail Korhov
1990. aastatel emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse.
Aafrika afseelia
See liik kasvab troopilises Aafrikas. Puud kasvavad 10–20 m, harva kuni 30 m kõrguseks.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Süsteemi ülesehitus
Elementide järjekorra tabelis määrab aatomnumber. Elemendi kuuluvuse perioodi määrab elektronkihtide arv ja kuuluvuse rühma elektronide arv väliselektronkihis (õieti valentselektronide arv).
Aafrika afseelia
Aafrika afseelia puit on väga hinnatud (afseeliast rääkides peetakse sageli silmas just selle liigi puitu). Ta on termiitide suhtes vastupidav. Sellest valmistatakse parketti, mööblit, trumme ja majapidamistarbeid.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Süsteemi ülesehitus
Keemiliste omaduste alusel rühmitatakse elemente metallideks, poolmetallideks, mittemetallideks, leelismetallideks, leelismuldmetallideks, halogeenideks, väärisgaasideks, lantanoidideks, aktinoidideks.
Aafrika afseelia
Tema koort kasutatakse meditsiinis ja kalamürgina, lehti väetisena ja söödana, õisi kastmevürtsina. Puu on kasutusel ka maagias.
Puidu ekspordi tõttu on see liik ohtu sattunud.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Süsteemi ülesehitus
Elektronkonfiguratsiooni alusel jagatakse tabel s- p-, d- ja f-plokiks vastavalt sellele, millisel orbitaalil paikneb suurima energiaga elektron.
Rühmad
Tabeli veerud moodustavad 18 rühma. Rahvusvaheline Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liit soovitab rühmade tähistamiseks kasutada numeratsiooni 1 kuni 18. Varem on olnud rohkem levinud tähistamine Rooma numbritega I kuni VIII ning jagamine pea- ja kõrvalalarühmadeks.
Samasse rühma kuuluvatel elementidel on ühesugune elektronkonfiguratsioon ja seega ka sarnased keemilised omadused.
1. ehk IA-rühm
Kõik esimese rühma elemendid peale vesiniku on leelismetallid. Nad on kõige aktiivsemad (kõige elektropositiivsemad) metallid. Nende väliselektronkihil on üks elektron; kuuluvad s-plokki. Nende oksüdatsiooniaste ühendites on I. Frantsium on neist ainuke, millel puuduvad stabiilsed isotoobid.
2. ehk IIA-rühm
Teise rühma elemente alates kaltsiumist nimetatakse leelismuldmetallideks; need kuuluvad s-plokki; väliskihil on kaks elektroni, oksüdatsiooniaste ühendites on II.
3. ehk IIIB-rühm, ka skandiumirühm
Kolmandasse rühma kuuluvad ka tabeli alla paigutatud lantanoidid ja aktinoidid. Kõiki peale aktinoidide nimetatakse haruldasteks muldmetallideks.
4. ehk IVB-rühm, ka titaanirühm
Neljanda rühma elemendid kuuluvad d-plokki, väliskihil on kaks elektroni, tavalisim oksüdatsiooniaste ühendites on IV.
6. ehk VIB-rühm, ka kroomirühm
Kuuenda rühma elemendid kuuluvad d-plokki. Neil on kuus valentselektroni.
8. ehk VIIIB-rühm, ka rauarühm
Kaheksanda rühma elemendid kuuluvad d-plokki. Neil on kaheksa valentselektroni.
RCD Mallorca
Real Club Deportivo Mallorca on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Baleaaride saarestikku kuuluval Mallorca saarel Palma de Mallorca linnas.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
13. ehk IIIA-rühm, ka boorirühm
Elemendid kuuluvad p-plokki, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p1, oksüdatsiooniaste ühendites on peamiselt III.
RCD Mallorca
Klubi asutati 1916. aastal nime Alfonso XIII Foot-Ball Club all. See nimetati ümber Mallorca järgi 1931. aastal. Hispaania kõrgliigas mängis Mallorca esimest korda hooajal 1960–61. Kõige edukam periood on olnud 1997–2013, mil mängiti 16 hooaega Hispaania kõrgliigasse. Selle aja jooksul lõpetati Hispaania kõrgliigas viie parima seas neljal korral. Hooaegadel 1998–99 ja 2000–01 saadi liigas kolmas koht, mis on jäänud Mallorca parimaks tulemuseks Hispaania kõrgliigas. 1998. aastal võideti Hispaania superkarikafinaalis Supercopa de España FC Barcelonat kahe mängu kokkuvõttes 3:1. 2003. aastal võitis Mallorca Hispaania karika, kui karikafinaalis alistati Recreativo de Huelva tulemusega 3:0. 1999. aastal kaotati UEFA karikavõitjate karikavõistluste finaalis Itaalia klubile Rooma Lazio tulemusega 2:1
Hooaja 2016–17 järel langes Mallorca välja ka Hispaania esiliigast ning hooajal 2017–18 hooajal mängiti pärast 36 aastat Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Sealt tõusis Mallorca kohe tagasi esiliigasse. 2019. aastal kindlustati pääs tagasi kõrgliigasse, kust Mallorca hooajal 2019–20 kohe ka välja langes. Vaid üks hooaeg hiljem jõuti taas kõrgliigasse.
Hooajal 1998–99 pälvis Mallorca väravavaht Carlos Roa Ricardo Zamora auhinna, mis antakse Hispaania kõrgliigas väravavahile, kes laseb keskmiselt endale lüüa kõige vähem väravaid mängu kohta. Hooajal 2007–08 lõi Mallorca mängija Daniel Güiza Hispaania kõrgliigas 27 väravat ja oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. Teised silmapaistavad Mallorcas mänginud mängijad on veel teiste seas Samuel Eto'o, Juan Arango ja Miguel Ángel Nadal.
Klubi kodustaadion on Visit Mallorca Estadi, mis mahutab 23 142 pealtvaatajat.
Praegune koosseis
''Seisuga 1. september 2022''
Saavutused
pisi|center|700px|Mallorca kodustaadion [[Visit Mallorca Estadi]]
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
14. ehk IVA-rühm, ka süsinikurühm
Elemendid kuuluvad p-plokk, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p2.
15. ehk VA-rühm, ka lämmastikurühm
Elemendid kuuluvad p-plokk, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p3.
16. ehk VIA-rühm, ka hapnikurühm, kalkogeenid
Elemendid kuuluvad p-plokk, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p4.
17. ehk VIIA-rühm, halogeenid
17. rühma kuuluvad elemendid on aktiivseimad mittemetallid. Need kuuluvad p-plokki, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p5.
18. ehk VIIIA-rühm, väärisgaasid
18. rühma moodustavad kõige vähem aktiivsed elemendid, väliselektronkihtide konfiguratsioon on s2p6.
Plokid
Elemendid on rühmitatud plokkideks vastavalt sellele, millisel orbitaalil paikneb suurima energiaga elektron. Igal järgmisel elemendil tabelis on aatomi elektronkattes üks elektron rohkem kui eelmisel. See paikneb madalaima võimaliku energiaga orbitaalil. See, kas see nn viimane elektron on s-, p-, d- või f-orbitaalil, määrab elemendi kuuluvuse kas s-, p-, d- või f-plokki.
Elementide perioodilised ja aperioodilised omadused
pisi|Elementide [[elektronegatiivsus]] pisi|[[Ionisatsioonienergia]]
Mitteperioodiliselt muutuvad omadused
Et elemendid on järjestatud aatomnumbri järgi, on tabelis paremal ja all asuvate elementide tuumalaeng, seega ka prootonite ja elektronide arv aatomis ning aatommass, kasvavalt suurenev.
Elektronkonfiguratsioon
Samasse perioodi kuuluvatel elementidel on aatomis võrdne arv elektronkihte. Vasakult paremale tuumalaeng kasvab ja elektronid paiknevad tuumale lähemal, seega aatomi raadius väheneb, samas suunas vähenevad metallilised omadused. Et metalli aatomid loovutavad iooni moodustumisel elektrone, väheneb raadius, seega iooni raadius perioodis paremale liikudes suureneb.
Elektronegatiivsus
Elektronegatiivsus tavaliselt paremale liikudes suureneb, alla liikudes väheneb.
Ionisatsioonienergia
Ionisatsioonienergia kasvab paremale liikudes.
Oksüdatsiooniaste ühendites
pisi|700px|left|Oksüdatsiooniastmed
Lihtainete ja ühendite omadused
Perioodiliselt muutub ka lihtainete tihedus ja sulamistemperatuur. Tihedus on kõige suurem keskmiste (8.–10.) rühmade elementide lihtainetel ning see kasvab ülalt alla liikudes. Lihtainete sulamistemperatuuri tipp on üldjuhul 6. rühmas.
Ka keemiliste ühendite omadused muutuvad perioodiliselt. Perioodi alguses paiknevate elementide oksiidid on aluselised, keskel amfoteersed ja lõpus happelised.
Perioodi algusse kuuluvad elemendid moodustavad aluseid ja lõppu kuuluvad happeid.
Samasse rühma kuuluvatel elementidel on samasugune oksiidi ja hüdriidi tüüpvalem:
Perioodilisussüsteemi haldamine
Perioodilisussüsteemi haldab Rahvusvaheline Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liit IUPAC (International Union of Pure and Applied Chemistry), kes teeb vajadusel tabelisse täiendusi ja parandusi, kinnitab elementide nimetused ja sümbolid ning kooskõlastab rahvusvahelist keemianomenklatuuri.
Rahvusvahelise keemianomenklatuuri järgi on elementide rühmadele antud järgmised nimetused:
Ajalugu
pisi|[[Dmitri Mendelejev Ilja Repini maalil]] pisi|Mendelejevi tabel pisi|Elementide avastamise ajalugu Ürg- või algainetest kui aine koostisosadest rääkisid juba presokraatikud. Thales Mileetosest pidas kõige algeks vett, Anaximenes õhku , Herakleitos omakorda tuld, millest tekkis nii vesi kui ka maa. Empedokles väitis, et kogu olev koosneb neljast "juurest" (mida hiljem hakati nimetama elementideks): veest, maast, õhust ja tulest. Need ei teki ega kao, kuid omavahel segunedes moodustavad kõik muu.
David Černý
2009. aastal lõi ta Tšehhi Euroopa Liidu eesistumise puhul teose "Entropa", kus on satiiriliselt kujutatud 27 EL liikmesriiki ja mis tekitas teravat vastukaja mitmetes Euroopa riikides.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Ajalugu
Aristoteles arendas nelja elemendi süsteemi edasi ning lisas sinna eetri. See süsteem kujundas inimeste maailmapilti mitmesaja aasta jooksul.
David Černý
Tema tööde hulka kuulub ka paroodia Damien Hirsti teosest "The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living", kus hai asemel ujub formaldehüüdis Saddam Hussein.
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Ajalugu
Keskajal kasvas elementide arv seitsmeni, kui alkeemikud lisasid lahustuvuse elemendina soola, metallilisuse elemendina elavhõbeda ja põlevuse elemendina väävli.
1789. aastal koostas Antoine Lavoisier tabeli, kuhu paigutas 33 elementi, kuid ka muu hulgas mõned oksiidid ja soolad, samuti valguse ja soojuse.
Pärast seda, kui John Dalton oli 1808. aastal võtnud kasutusele aatommassi mõiste, tehti ka esimesed katsed elemente selle alusel süstematiseerida. Aastal 1828 koostas rootsi keemik Jöns Jakob Berzelius elementide aatommasside tabeli, kus jagas elemendid metallideks ja mittemetallideks. Tema võttis kasutusele ka tänapäeval tuntud keemilised sümbolid. Aasta hiljem jagas saksa keemik Johann Wolfgang Döbereiner elemendid omaduste põhjal triaadideks. Näiteks moodustasid triaadi kaltsium, strontsium ja baarium; kloor, broom ja jood; liitium, naatrium ja kaalium; räni, seleen ja telluur). Leopold Gmelin kaasas süsteemi ka liitained, järjestades need suurima aatommassiga koostisosa järgi.
Prantsuse geoloog Alexandre-Emile Béguyer de Chancourtois reastas aastal 1862 elemendid ja mõned liitained spiraalselt ümber silindri ja märkas sarnasust kohakuti olevate elementide omaduste vahel.
Aastal 1869 paigutas vene keemik Dmitri Mendelejev keemilised elemendid tabelisse vastavalt nende aatommassile ja keemilistele omadustele. Ta jättis tabelisse tühjad kohad ning ennustas õigesti, et varem või hiljem avastatakse elemendid, millega need lüngad täita. Juba 1875. aastal avastati üks tema ennustatud elementidest – gallium. Peagi avastati ka skandium ja germaanium.
Viimase suurema muudatuse tegi tabelis rootsi päritolu USA keemik Glenn Theodore Seaborg, kes lisas 1940. aastal aktinoidid.
Detsembris 2010 teatas IUPAC, et vähemalt kahe stabiilse isotoobiga elementide aatommassi esitusviisi tabelis muudetakse ning senise eri isotoopide aatommasside kaalutud keskmise asemel esitatakse aatommass edaspidi vahemikuna (näiteks süsiniku puhul [12,0096; 12,0116]). Muudatus puudutab kümmet elementi: vesinikku, liitiumi, boori, süsinikku, lämmastikku, hapnikku, räni, väävlit, kloori ja talliumit.
Koro meri
Koro meri on Vaikse ookeani osa, mida ümbritsevad Fidži saared.
See on saanud nime Koro saare järgi.
Meri on kuni 2900 m sügav.
Mart Laidmets
Mart Laidmets (sündinud 8. juulil 1975) on Eesti riigiametnik.
Mart Laidmets lõpetas 1993. aastal Noarootsi Gümnaasiumi 1. lennu. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Aastatel 2001–2002 täiendas ta end stipendiaadina Uppsala Ülikoolis.
Ta oli Koonderakonna juhatuse liige ja noorteühenduse esimees, ajavahemikul 1994–1995, 1996–1997, 1999–2001 töötas erakonna Riigikogu fraktsiooni nõunikuna, aastatel 1997–1999 peaminister Mart Siimanni abina.
Aastatel 2002–2009 töötas ta Rektorite Nõukogu tegevsekretärina.
2009. aastal sai temast Haridus- ja Teadusministeeriumis kõrghariduse osakonna juhataja. Aastatel 2013–2018 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi üld- ja kutsehariduse ning noortevaldkonna ja koolivõrgu asekantslerina. 2018. aasta augustist oli ta Sihtasutus Innove juhatuse liige. Alates 25. jaanuarist 2019 kuni 8. augustini 2021 oli Mart Laidmets Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler.
Alates 9. augustist 2021 oli ta Haridus- ja Noorteameti peadirektori asetäitja peadirektori ülesannetes, olles vahetanud selles ametis välja ametit esimesel tegutsemisaastal juhtinud Ulla Ilissoni. Haridus- ja teadusministeerium vabastas ta sama aasta 1. detsembrist ametist, heites talle ette volituste ületamist.
Tartu halduskohus tunnistas 20. juulil 2022 haridus- ja teadusminister Liina Kersna vastava käskkirja õigusvastaseks ning muutis ka teenistusest vabastamise aluse vabastamiseks avaliku teenistuse seaduse paragrahvi alusel, mis puudutab teenistustähtaja möödumist. Kohtuotsus on jõustunud.
Kollane meri
thumb|200px|Kollane meri Kollane meri on Vaikse ookeani ääremeri.
Košice
Košice (ungari Kassa [k'ašša], saksa Kaschau) on suuruselt teine linn Slovakkias. Asub Hornádi jõe kaldal.
Košice on Ida-Slovakkia ja Košice maakonna keskus.
Beatrix (Madalmaade kuninganna)
right|250px|thumb| Beatrix Wilhelmina Armgard van Oranje-Nassau (sündinud 31. jaanuaril 1938) oli Madalmaade kuninganna (Madalmaade Kuningriigi kuninganna) 1980–2013. Ta on kuninganna Juliana ja prints Bernhardi tütar.
Košice
Elanike arv on 2021. aasta seisuga 229 040, kellest valdav osa on slovakid, ungarlasi on umbes 9000, mustlasi 5000.
Beatrix (Madalmaade kuninganna)
Beatrix abiellus 1966 Saksa diplomaadi Claus von Amsbergiga.
Košice
Ajalugu
1162. aastast oli Košice ala Ungari kuningate valduses. Linna on esmamainitud 1230. aastal. 1248. aastal sai Košice ühena esimestest Ungari Kuningriigis linnaõigused.
Beatrix (Madalmaade kuninganna)
Beatrix sai troonile pärast seda, kui tema ema Juliana troonist loobus. Juliana suri 2004. aastal 94-aastaselt. Kuningannana on Beatrix olnud konservatiivne ja väärikas, püüdes avalikku ellu mitte sekkuda. Teda hinnatakse kui professionaalset ja edukat konstitutsioonilist monarhi. 30. aprillil 2013 loobus ta ise troonist oma poja Willem-Alexanderi kasuks.
Kõigile Beatrixiga samal päeval, 31. jaanuaril 1938, sündinud lastele annetas Eesti Philips selleks puhuks valmistatud hõbepeekri, selle sai 63 last. Peekrite valmistamine ja lastevanematele saatmine läks maksma ümmarguselt 1000 krooni.
Košice
Ajalugu
1910. aastal oli 44 211 elanikust 33 350 ungarlased, 6547 slovakid, 3189 sakslased, 453 poolakad, 227 tšehhid ja 210 russiinid.
Beatrix (Madalmaade kuninganna)
Ta külastas 14. mail 2008 Eestit.
Perekond
Beatrixil on abielust Claus von Amsbergiga kolm poega:
Košice
Ajalugu
1920. aastal läks Košice vastavalt Trianoni rahulepingule Tšehhoslovakkia koosseisu.
1938. aastal liideti linn taas Ungariga. 1944. aastal vallutas linna Punaarmee ja Košicest sai taas Tšehhoslovakkia osa.
Vaatamisväärsused
thumb|Vaade Košicele, esiplaanil linnateatri hoone
Košices asub Slovakkia suurim kirik – Püha Elisabethi katedraal.
Sport
Linnas tegutseb jäähokiklubi HC Košice, mis on kaheksakordne Slovakkia meister.
Kärla jõgi
Kärla jõgi on jõgi Saaremaal Saaremaa vallas.
Jõgi saab alguse Jõempa külas Jõempa kurisute juures ja suubub Mullutu lahte. Jõgi on 16,8 km pikk ja selle valgla suurus on 111,5 km².
Ülemjooks Kandla ojast ülesvoolu on suvel kuiv. Ülemjooksul voolab üks haru kõrgema veetaseme ajal Jõempa kurisutesse. Valdav osa jõest on kunstlikus voolusängis.
Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda Läänesaarte alamvesikonda.
Kärla jõge tuntakse ka Pae jõena.
Mariaanid
pisi|Asendikaart
Mariaanid on saarestik Mikroneesias.
Piirnevad läänes Filipiini merega. Pindala 1018 km². Saared on mägised, kõrgus kuni 965 meetrit.
Jaava meri
thumb|Jaava mere asendikaart Jaava meri on meri Euraasia mandrist kagu pool Vaikses ookeanis Sumatra, Jaava ja Kalimantani vahel.
Jaava meri piirneb lõunas India ookeaniga, millega teda ühendavad Sunda ja Bali väin. Kagus piirneb ta Bali merega, idas Florese merega. Kirdes ühendab teda Sulawesi merega Makassari väin. Loodes piirneb ta Natuna merega, millega teda ühendavad Karimata, Gaspari ja Bangka väin.
Jaava mere loodepiir kulgeb Sumatralt Kalimantanile: alguses mööda Bangka väina lõunaserva Bangka lõunatippu Toboali juures, siis mööda Bangka kagurannikut Berikati neemeni (2°34'S 106°51'O), üle Gaspari väina Belitungi loodetippu Djemangi neemele Tanjungpandani juures (2°36'S 107°37'O), mööda Belitungi põhjakallast saare idatippu Mandi neemele Manggari juures (2°46'S 108°16'O) ning üle Karimata väina Kalimantani edelatippu Sambari neemele (3°S 110°19'O). Mere põhjapiir kulgeb mööda Kalimantani lõunarannikut kuni saare kaguptipuni Pagatani juures (3°37'S 115°57'O). Mere kirdepiir kulgeb Kalimantanilt Sulawesile: mööda Lauti väina lõunaserva Lauti saarele, selle läänerannikut mööda saare lõunatipuni (4°6'S 116°6'O) ning sealt üle Makassari väina Tanakeke saarele ja selle lähedal oleva Sulawesi edelatipuni (5°37'S 119°27'O). Mere idapiir kulgeb läbi Sabalana saarte (6°33'S 118°49'O) ja Satengari saarte (7°26'S 117°8'O). Mere kagupiir kulgeb sealt Sapanjangi saare idatippu ning läbi Sapanjangi ja Kangeani saare viimase läänetippu (7°1'S 115°18'O) Jaava kirdetippu. Mere lõunapiir kulgeb mööda Jaava põhja- ja läänerannikut kuni Jaava edelatipuks oleva Cangkuangi neemeni (6°46'S 105°12'O) ning sealt Sumatra kagutippu (5°55'S 104°35'O). Mere läänepiir kulgeb mööda Sumatra idarannikut kuni punkti 3°14'S 106°5'O.
Kuigi Jaava meri piirneb paljude suurte saartega, on temas eneses ainult üks suur saar, Madura Jaava kirderannikul. Pisikesi saari, saarestikke ja korallrahusid on meres seevastu arvukalt ja sellepärast on kogu meri ära jagatud Indoneesia 12 provintsi vahel – mere kaldad kuuluvad kõikjal Indoneesiale. Need provintsid on päripäeva lugedes Bangka-Belitung, Lääne-Kalimantan, Kesk-Kalimantan, Lõuna-Kalimantan, Lõuna-Sulawesi, Ida-Jaava, Kesk-Jaava, Lääne-Jaava, Jakarta provints, Banten, Lampung ja Lõuna-Sumatra.
Jaava meres asuvad järgmised suuremad saared ja saarestikud: Bangka-Belitungi provintsis Bangka, Belitung, Lepar, Liat ja Mendanau, Lõuna-Kalimantanil Laut, Laurot' saared ehk Laut Kecili saared ja Masalima saared, Lõuna-Sulawesil Sabalana ja Satengari saared ning Tanakeke, Ida-Jaaval Sakala saar, Kangeani saared, Raas, Sapudi, Madura, Karamian, Masalembu Besar ja Bawean, Kesk-Jaaval Karimunjawa saared, Lääne-Jaaval Rakit ning Jakarta provintsis Seribu saared. Sunda väinas asuvad Panaitan ja Krakatau saared, ent need mõlemad jäävad mere piirest napilt välja.
Jaava mere kaldad on madalad ja sageli soised, aga leidub ka mägiseid kaldaid. Jaaval on hulgaliselt üle 3 km kõrgusi tippe, ehkki need ei asu väga Jaava mere lähedal. Sulawesi saarel on mere kaldal 2871 m kõrgune Lompobatangi mägi. Lõuna-Kalimantanis asub Meratuse ahelik, mis küündib 1892 m kõrgusele. Väiksematest saartest on Belitung 510 m ja Madura 471 m kõrgune. Bangka on neist kõrgem (kuni 705 m), aga see tipp asub saare põhjaosas, mis ei jää Jaava mere äärde.
Kuna Jaava mere kaldad asuvad kõikjal saartel, siis ei suubu merre suuri jõgesid. Suurimad Kalimantanil Jaava merre suubuvad jõed on lääne poolt ida poole tulles Pawan, Seruyan, Mendawai, Kahayan, Kapuas ja Barito. Suurimad Jaaval merre suubuvad jõed on ida poolt lääne poole tulles Solo, Serang ja Manuk.
Jaava meres ei ole suuri lahtesid. Kalimantanil asuvad Kumai laht ja Sampiti laht. Jaava lahtedest on tähtsaim Jakarta laht.
Jaava mere vesi on magedam kui ookeanis, sest sademed ületavad aurumist. Mere soolsus on umbes 32 promilli.
Jaava mere rannikud on üldiselt asustatud. Jaava saar on asustatud väga tihedalt ja Jaava mere kaldal on seal neli miljonilinna: Banteni provintsis Tangerang, Jakarta provintsis Jakarta, Kesk-Jaaval Semarang ja Ida-Jaaval Surabaya. Lõuna-Sulawesi pealinn Makassar on samuti miljonilinn. Lõuna-Kalimantani pealinn Banjarmasin pole palju väiksem. Enamik Jaava läheduses olevaid väikesaari on samuti asustatud. Kuid teisalt leidub mere Sumatra ja Kalimantani rannikul pikki asustamata rannaribasid.
Sevilla FC
pisi|Sevilla mängijad tähistamas 2006. aastal [[UEFA karikas|UEFA karika võitu]] Sevilla Fútbol Club, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Sevillas. See mängib Hispaania kõrgliigas La Liga.
Klubi asutati 25. jaanuaril 1890 ja esimest korda mängis Sevilla Hispaania jalgpallikõrgliigas hooajal 1934–1935. Hooajal 1945–46 tuli Sevilla Hispaania meistriks, peale selle on klubi võitnud viiel korral Hispaania karika.
Klubi on kuuel korral võitnud Euroopa Liiga ja on sellega kõige edukam klubi Euroopa Liigas. Viimane Euroopa Liiga võit pärineb hooajast 2019–20, mil finaalis alistati Itaalia klubi Milano Inter.
Klubi kodustaadion on Estadio Ramón Sánchez Pizjuán, mis mahutab 42 714 pealtvaatajat.
Kaltene
Kaltene on küla (vidējciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 10 meetri kõrgusel Liivi lahe kaldal. Kaltene jääb valla keskusest Rojast 7 ning Riiast 119 kilomeetri kaugusele.
Kaltenest lõunas asuvad looduskaitsealused Kaltene rannamoodustised, loodes aga Kaltene mäed. Kaltene kiriku altar ja orel on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Kaltenes asub tehislikule poolsaarele rajatud endine kalakombinaadi hoone. Māris Gailise ja Zaiga Gaile eestvedamisel rajati sinna aastal 2005 puhkemaja Lieldienu sala. Külas asuvad Kaltene ja Vaisumi bussipeatus. Kaltenes on ka raamatukogu.
2010. aastal oli Kaltenes 415 elanikku, 2020. aastal 348. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.
pisi|tühi|Kaltene
Labradori meri
thumb|Labradori meri Labradori meri on ääremeri Atlandi ookeani loodeosas Põhja-Ameerika rannikul.
Piirneb edelas Labradori poolsaarega, loodes Baffini saarega ja kirdes Gröönimaaga. Põhjas Davise väina kaudu ühenduses Baffini lahega. Mere pindala on 841 tuhat km2, suurim sügavus 4316 m.
Valitseb jahe paras ja lähisarktiline kliima. Merevee keskmine soolsus on 34,88‰ (põhja lähedal 34,94‰) ja veetemperatuur on +3,5...+2,0°C. Labradori meri Gröönimaa rannikul ja mere keskosa on aasta ringi jäävaba, mujal on talviti jääd (maksimaalne jääkate on aprillis-mais). On ka jäämägesid. Suvel sulab ajujää ära.
Loodete kõrgus on Kanada rannikul 1,8 m ja Gröönimaa rannikul kuni 4 m. Gröönimaa ranniku lähedal läbib merd lõunast põhja suunas soe ja ümbritsevast soolasema veega Lääne-Grööni hoovus. Labradori poolsaare ranniku lähedal läbib merd põhjast lõunasse külma ja vähesoolase veega Labradori hoovus.
Priit Kripson
Priit Kripson (sündinud 13. septembril 1971 Tartus) on eesti ja Belgia balletitantsija ja teatrijuht.
Kripson lõpetas 1988. aastal Tallinna Koreograafiakooli. Aastatel 1988–1989 täiendas ta ennast Moskva akadeemilises koreograafiakoolis. Aastatel 1989–1992 oli Kripson Estonia teatri balletisolist, 1992–1994 solist Karlsruhes Badisches Staatstheater Karlsruhe balletitrupis.
Alates 1994. aastast töötab Kripson Belgias Antwerpenis. Ta oli aastatel 1994–2008 Flaami Kuningliku Balleti esitantsija. Alates 2008. aastast on ta samas etenduse juht.
Isiklikku
Kripson on abielus alates 2008. aastast.
Mena
Mena (ukraina Мена) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Mena rajooni keskus. Asub Desna lisajõe Mena kaldal.
Eesti Ornitoloogiaühing
Eesti Ornitoloogiaühing (lühend EOÜ) on vabaühendus, mille eesmärk on Eesti linnustiku uurimine, kaitsmine ja tutvustamine.
Ajalugu
pisi|Eesti Ornitoloogiaühingu kontor asub Tartus Veski 4 nn Baeri majas
EOÜ on vabaühenduste kliimavõrgustiku liige.
EOÜ ingliskeelne nimi on BirdLife Estonia.