cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nera jõgi (Indigirka)
Nera jõe orus kulgeb Ust Nera–Magadani maantee.
Suur-Kolkja vanausuliste palvemaja
Suur-Kolkja vanausuliste palvemaja on vanausuliste pühakoda Kolkja alevikus. Palvelat kasutab Suur-Kolkja vanausuliste kogudus.
Eiður Guðjohnsen
Eiður Smári Guðjohnsen (sündinud 15. septembril 1978 Reykjavíkis) on Islandi jalgpallikoondise ründaja.
Suur-Kolkja vanausuliste palvemaja
Praegune palvemaja on ehitatud aastal 1877; see on Eestis vanuselt teine vanausuliste palvemaja Kallaste vanausuliste palvemaja järel.
Eiður Guðjohnsen
Ta on karjääri jooksul mänginud sellistes tippklubides nagu Londoni Chelsea, Barcelona, Monaco ja Tottenham Hotspur. Viimati mängis ta India jalgpalliklubis FC Pune City.
Suur-Kolkja vanausuliste palvemaja
1891. aastal saadi võimudelt luba hoone vooderdamiseks laudadega, kuid nõudega säilitada välisilme, mis ei meenutaks kirikut. 21. sajandi algul tehti palvemajas kapitaalremont ning palvela sai kupli ja ristiga torni.
Nauru hõimusõda
Nauru hõimusõda oli Nauru saare 12 hõimu vaheline sõda 1878. aastast 3. oktoobrini 1888.
Põhjused
Pärast saare avastamist John Fearni poolt 1798 ning saare minekut Briti krooni valdusse vältisid paljud laevad Naurut, sest tegu oli kurikuulsa piraatide ja mereröövlite tugipunktiga. 19. sajandi jooksul Euroopa päritolu emigrantide sisseränne siiski järjest kasvas. Paljudel juhtudel oli tegemist seaduserikkujatega. Eeskätt alkoholi ja tulirelvade sissevedu häirisid traditsioonilist elu. Naurulased olid küll sajandeid tarvitanud palmiviina todit, kuid ainult niivõrd, kui seda tilkus mahalõigatud kookospalmiõielt. Alates 1800. aastatest hakati todit mitu päeva kääritama ning regulaarselt hapul kujul jooma.
Sõja algus
Hõimusõja vallandas üks pulmapidu: sõnavahetus sündsusereeglite üle arenes ägedaks vaidluseks ning üks külaline tulistas püstolist, nii et üks noor pealik sai juhuslikult surma. Selle surma eest tuli kätte maksta. Ka varem olid säärased hõimuvaenud saanud alguse juhuslikest õnnetustest, nüüd aga olid igas perekonnas tulirelvad. Peale selle ässitasid naurulasi üksteise vastu üles vabakslastud vangid ja laevalt lahkunud vaalapüüdjad Euroopast. Mida rohkem inimesi maha lasti, seda rohkem inimesi oli sunnitud sõjast osa võtma, nii et sõda haaras lõpuks enamiku naurulasi. Puhkes omamoodi sissisõda: tulistati huupi üksteise pihta või hiiliti öösel vaenlase majja ning tulistati küünlaid, tuletikke ja kõiki elusolendeid. Löödi maha naisi ja lapsi. Erinevalt varasematest konfliktidest, mille puhul kasutati rahu taastamiseks traditsioonilisi käitumismalle, ei õnnestunud tüli lõpetada.
Sõjateated
21. septembril 1881 heitis Nauru lähedal ankrusse Briti kuningliku mereväe eskaader ning lipulaev lähenes saarele, et olukorda hinnata. Kohalik eurooplane (beachcomber) William Harris astus laeva pardale. Õhtul teatati lipulaevalt semafori abil ülejäänud eskaadrile: "Saarel kodusõda. Põgenenud vang on kuningas. Kõik töökäed pidevalt purjus: ei puu- ega juurvilja pole saadaval, midagi peale sigade ja kookospähklite. Praegune saarekuningas soovib misjonäri. Ta oli silmnähtavalt näljane."
Aastal 1887 tuli kuunariga Buster Naurule Aucklandis elav britt Frederick J. Moss. Sellal kui tema maal käis, laaditi laevale koprat. Ta teatas, et naurulased olid sõbralikud ja heas tujus, kuigi enamik poisse ja kõik mehed kandsid püsse ja karabiine. Sõda kestis ikka veel, aga inimesed paistsid sellest tüdinud olevat. Vestlustes naurulastega pani Moss tähele, et keegi ei taha võitlust jätkata, kuid keegi ei usu, et teised on valmis relvi maha panema. Nad soovisid, et keegi teine võtaks neil üheaegselt relvad ära. William Harris oli Mossile öelnud, et kaks tema perekonnaliiget on maha lastud ning korduvalt rõhutanud, et ta soovib, et misjonärid seaksid saarel taas rahu jalule.
Saksa anneksioon ja sõja lõpp
Hõimusõda takistas kopratootmise kasvu. Naurule kookospalmiistandused ja asundused rajanud saksa kaupmehed olid oma investeeringute pärast mures ning tegid Saksamaa võimudele ettepaneku, et Saksamaa Naurul võimu üle võtaks. 16. aprillil 1888 läks Nauru Saksamaa protektoraadi alla ning kuulutati välja alkoholi tarvitamise ja relvade keeld kogu saarel. 1. oktoobril 1888 heitis Nauru lähedal ankrusse suurtükipaat SMS Eber 87 (teistel andmetel 36) mehega pardal. Relvastatud meremehed jooksid Harrise saatel ümber saare ning naasid 12 hõimupealiku, eurooplastest asunike ning vast saabunud misjonäriga Kiribati saartelt. Meremehed jätsid hõimupealikud vahi alla kuni järgmise hommikuni, mil leidis aset anneksioonitseremoonia Saksamaa lipu heiskamisega. Saksamaa andis korralduse kõik relvad ja kogu laskemoona 24 tunni jooksul ära anda; vastasel korral ähvardas pealikke vangistus ja hilisem hukkamine. 3. oktoobri hommikul anti ära 765 relva koos vähemalt 1000 padruniga. Seejärel pealikud vabastati. Sellega oli Nauru ajaloo kõige verisem hõimusõda lõppenud.
Tagajärjed
Nauru annekteerimine Saksamaa poolt hoidis ära naurulaste potentsiaalse enesehävitamise alkoholi ja relvade läbi. Samal ajal kaotasid nad peaaegu 80 aastaks kontrolli oma saare ja oma saatuse üle. Peale selle pandi kuningas Auweyida jälle saare peaks. Aastal 1914 loovutas Saksamaa Nauru võitluseta Austraaliale.
Eiður Guðjohnsen
Tema isa on Islandi jalgpallikoondise endine ründaja Arnór Guðjohnsen.
Klubikarjäär
Aastal 1998 siirdus Guðjohnsen Inglismaa kõrgliiga klubisse Bolton Wanderers. Kaks aastat hiljem liitus ta teise Premier League'i klubiga Londoni Chelsea, kus ta mängis kuue aasta jooksul 182 mängu ja lõi 54 väravat.
2006. aastal siirdus Guðjohnsen 13 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Ta mängis katalaanide meeskonnas kokku 72 mängu ja lõi 10 väravat.
2010. aasta alguses laenati Guðjohnsen laenulepingu alusel Tottenham Hotspuri. 31. jaanuaril 2011 kirjutas ta alla laenulepingule Fulhamiga.
Koondisekarjäär
Guðjohnsen debüteeris Islandi U-17 koondises 1992. aastal 14-aastaselt. Ta mängis koondises 27 korda ja lõi 7 väravat. 1994. aastal kutsuti ta Islandi U-19 koondisse ning lõi seal 9 mängus 2 väravat. Islandi U-21 koondises mängis ta nelja aasta jooksul 11 mängu ja lõi 4 väravat.
1996. aastal debüteeris ta Islandi täiskasvanute koondises Eesti vastu. Selles mängus alustas algrivistuses tema isa Arnór Guðjohnsen ja Eiður vahetas ta teisel poolajal välja. Nad on siiamaani ainus isa ja poja paar maailmas, kes on rahvuskoondises mänginud koos samas kohtumises. Järgmise mängu rahvuskoondises pidas Guðjohnsen alles 1999. aastal.
8. juuni 2016 seisuga on ta Islandit esindanud 88 korda ja löönud 26 väravat
Isiklikku
Eiður Guðjohnsen on abielus. Tal on abikaasa Ragnhilduriga kolm last: pojad Sveinn Aron, Andri Lucas ja Daniel. Kaks vanemat poega mängivad FC Barcelona jalgpalliakadeemias.
Bréhat
Bréhat (prantsuse Bréhat, bretooni Enez Vriad) on saar La Manche'i edelaosas Paimpoli lähedal Bretagne'i poolsaare rannikust umbes 1 km kaugusel.
Saare pindala on 309 ha. Saar on madal, kõrgus kuni 34 m.
Saar kuulub Prantsusmaale.
Pinyin
pisi|Diakriitilised märgid toonide märkimiseks Pinyin [phin-in] (拼音 pīnyīn) on hiina keele omaladina transliteratsioon Hiina Rahvavabariigis.
Pinyin tähendab mandariini keeles sõna-sõnalt 'häälduspärane kirjutamine'. Tavaliselt peetakse selle väljendiga silmas hanyu pinyin 'i (汉语拼音; hànyǔ pīnyīn; hiinlaste keele pinyin).
Pinyin kiideti Hiina Rahvavabariigis heaks 1958. ja võeti kasutusele 1979. aastal. See asendas vanema Wade'i-Giles'i transkriptsiooni (1859) ja selle 1912. aasta modifikatsiooni bopomofo.
Sarnased süsteemid töötati välja hiina keele dialektide jaoks ja Hiina vähemusrahvuste keelte jaoks. Vastav süsteem Kantoni dialekti jaoks on penkyamp, mille nimi vastab Kantoni dialektis sõnale pinyin.
1979 tunnistas Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) pinyin 'i uushiina keele standardseks transkriptsiooniks.
See transkriptsioon ei ole kohandatud ühelegi konkreetsele ladina kirja kasutavale keelele ning on kasutatav kõigis neis. Pinyin 'i kasutatakse ka hiinakeelse teksti arvutisse sisestamisel.
Ahvikotkas
Levila ja pesitsemine
Väljasuremisohus ahvikotkaid leidub üksnes Filipiinide troopiliste mäestiku-vihmametsade viimastes puutumata saludes. See osa, mis on džunglist alles jäänud (umbes 10% esialgsest pindalast), pakub veel peavarju 150–500 kotkapaarile. Suurem osa neist elab lõunapoolsel Mindanao saarel.
Nende haudepaiku on keeruline leida, sest ahvikotkad munevad kõigest ühe muna üle aasta, ja peavad selle jaoks oma 100 km2 suurusel pesitsusalal nelja-viit pesa.
Kirjeldus
Emane on keskmiselt 102 cm pikk ja kaalub umbes 7 kg. Isane on 10–20% väiksem, tema keskmine pikkus on 91 cm ja kaal 5 kg. Tiibade siruulatus on ca 2,0 m. Ahvikotka kuklal on kaunid, pikad ja pruunid suled, mis moodustavad pulstunud harja. Harja võib ta tujule vastavalt kord üles tõsta, kanda poolpüsti või tihedalt vastu pead.
Toitumine
Ahvikotka nimetus tuleneb eksiarvamusest, et liik toitub peamiselt ahvidest. Tegelikult pole see sugugi nii. Ta sööb eelkõige karustiivalisi, kärpkaslasi ja madusid. Ahve (piirkonnas levinud makaake) sööb ta vaid erandjuhtudel.
Kitseküla raudteepeatus
Kitseküla raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Pärnu maantee viadukti ja Ida-Tallinna Keskhaigla Magdaleena üksuse lähedal. Kitseküla raudteepeatuses peatuvad Elroni elektri- ja diiselrongid. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Kitseküla raudteepeatus asub Balti jaamast 2,9 km kaugusel.
Raudteepeatuses Balti jaama sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Tehnika tänavale. Tapa sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Jalgpalli tänavale. Mõlemalt sõidusuunalt saab treppide abil tõusta Pärnu maanteele, mis peatusest pisut ida pool viadukti abil raudtee ületab.
Peatuskoht jääb vaid 5-7-minutise kõnnaku kaugusele Vineeri bussi- ja trammipeatusest. Magdaleena haigla ja Lilleküla jalgpallistaadion jäävad kolmeminutise jalutuskäigu kaugusele. Samuti on läheduses Tallinna Ühisgümnaasium.
Pärnu maanteel saab ümber istuda trammidele number 3 (Tondi–Kadriorg) ja 4 (Tondi–Lennujaam) ning bussidele number 5, 18 ja 36.
Ajalugu
pisi|vasakul|Kitseküla raudteepeatus aastal [[2009. Taamal Pärnu maantee viadukt.]] Kitseküla raudteepeatus avati 10. novembril 2008. Peatus (samuti Urda ja Padula raudteepeatus) ehitati Euroopa Regionaalarengufondi projekti vahenditest.
2013. aasta suvel valmisid Kitsekülas uued 550 mm kõrgused täispikad perroonid, mis võimaldavad nüüd siseneda ja väljuda terve rongi ulatuses. 2008. aastal ehitatud 30 m pikkused perroonid lammutati. Peatuse nimi on pandud Kitseküla asumi järgi.
Suur Karujärv
Suur Karujärv (ka Suur-Karujärv, inglise keeles Great Bear Lake) on järv Põhja-Ameerikas Kanadas.
Järve pindala on 31 153 km² ja kaldajoone pikkus 2719 km. Tema maht on 2240 km³, suurim sügavus 446 ja keskmine sügavus 72 meetrit. Järv asub 186 meetri kõrgusel merepinnast. Tema valgla pindala on 114 717 km². Järve soolsus on 0‰.
Suur Karujärv on pindalalt Kanada suurim, Põhja-Ameerikas suuruselt neljas ning maailma suuruselt kaheksas järv.
Suurest Karujärvest voolab välja Suur Karujõgi, mis on Mackenzie lisajõgi.
Suur Karujärv asub metsakasvu põhjapiiril.
Harilik käokann
Käokann (Lychnis flos-cuculi) on nelgiliste sugukonda ja tulinelgi perekonda kuuluv taimeliik.
Käokann eelistab kasvada niisketel muldadel, milleks võivad olla tavaliselt veekogude kaldad, puisniidud jt.
Eestis sage.
Hõbevalgem
"Hõbevalgem: reisikiri suurest paugust, tuulest ja muinasluulest" on Lennart Meri kirjutatud raamat, mis ilmus 1984. aastal. Autori sõnul on tegu tema seitse aastat varem ilmunud raamatu "Hõbevalge" sissejuhatuse ja esimese peatükiga. Suur osa teose sisust ongi identne "Hõbevalge" omaga, kuid mitmeid fakte on täpsustatud ja täiendatud ning sisse on toodud uut infot, mida eelmise raamatu ajal veel kasutada ei saanud.
Harilik käokann
Kirjeldus
Käokanni varrelehed on kitsassüstjad, varre alumised lehed moodustavad kodariku, ja need on piklikmunajad. Käokanni kõik 5 kroonlehte on lõhestunud neljaks hõlmaks, mistõttu õis näib "rääbakana". Õie keskosas on lisakroon.
Hõbevalgem
"Hõbevalgemas" keskendub Lennart Meri põhiliselt Pythease isikule ning tema reisidele Põhja-Euroopas. Ta toob suure hulga paljuski küll hüpoteetilisi tõestusmaterjale, et Pytheas jõudis just Saaremaale ning et see ongi Ultima Thule. Samuti uurib ta eesti ja soome mütoloogiat ning püüab neis esinevate tegelaste etümoloogiat lahti seletada. Üheks olulisemaks probleemiks on ka etnonüümi eestlased=aestid pärinemine, millele autor arvab samuti lahenduse olevat leidnud. Lisaks toob Meri ära "Hõbevalgega" võrreldes lühendatult, kuid mõnevõrra täiendatult ka oma nägemuse Tallinna esiajaloost.
Harilik käokann
Kirjeldus
Taime maapealse varre kõrgus on 30–80(90) cm. Õitseaeg juunist juulini (harva ka kuni augustini).
Modaalne džäss
Modaalne džäss ehk laadiline džäss (inglise keeles modal jazz) on džässmuusika stiil, milles kasutatakse akordilise kulgemise asemel muusikalisi laade harmoonilise raamistikuna.
Pärinedes 1950. aastate lõpust ja 1960. algusest, on modaalse džässi esimesteks musternäidisteks Miles Davise 1958. aasta teos "Milestones", 1959. aasta album "Kind Of Blue" ning John Coltrane'i klassikalised kvartetid ajavahemikust 1960–1964.
Teiste tähtsate modaalse džässi esitajate hulka kuuluvad Woody Shaw, Bill Evans, Herbie Hancock, Wayne Shorter, McCoy Tyner, Larry Young, Pharaoh Sanders, Joe Henderson, Chick Corea ja Bobby Hutcherson.
Modaalse džässi peamiseks omaduseks on meloodias järgneva kasutamine:
Ajalugu
pisi|Miles Davis 1971. aastal Modaalse džässi mõistmine vajab teadmisi muusikaliste laadide vallas. Nii bebop ' is kui ka hard bop ' is kasutavad artistid akorde soolode taustaheli tekitamiseks. Laul algab teemaga, mis tutvustab soolo akorde. Neid akorde korratakse läbi terve laulu, samal ajal kui sooloesitajad mängivad uusi improviseeritud teemasid üle akordide kordamise kulgemise.
1950. aastateks, lisaks akordidele improviseerimine oli saanud niivõrd domineerivaks džässi osaks, et artistidele anti tihtipeale loo salvestamise päeval ainult akorde, mille järgi mängida.
Teooria
Tähtsate modaalse džässi teoste hulka kuuluvad Miles Davise ,,So What  ning John Coltrane'i ,,Impressions. Teiste tähtsate teoste hulka kuuluvad veel Miles Davise ,,Flamenco Sketches, Bill Evansi ,,Peace Piece ning Wayne Shorteri ,,Footprints''.
Teoseid
Miles Davise album ,,Kind Of Blue '' on üks kõige rohkem müüdumaid džässialbumeid. Albumit võib nimetada avastusretkeks läbi modaalse džässi võimaluste.
Lasva valla vapp
thumb|Lasva valla vapp Lasva valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Lasva valla vapp.
Vapp kinnitati 31. oktoobril 1996.
Vapi kirjeldus
Lasva valla vapiks on heraldiline kilp, mis on lainelise kaldjaotusega vasakult poolitatud. Kuldsel ülapoolel sinine rukkilille õis, sinisel alumisel poolel kolme lehe ja kahe tõruga kuldne tammeoks.
Ericsson
Ericsson (Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson) on Rootsi juhtiv telekommunikatsiooniettevõte. Selle peakorter asub Stockholmi Kista linnaosas.
Weseli kreis
Weseli kreis [ˈveːzəl] on haldusüksus Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaa loodeosas.
Ericsson
Ettevõtte asutas 1876. aastal telegraafivarustuse remonditöökojana Lars Magnus Ericsson.
Tallinnas asub mobiiltelefonivõrkude tarbeks võrguseadmeid tootev Ericssoni tehas (Ericsson Eesti AS).
1. oktoobril 2001 liitus Ericssoni mobiilitelefone tootev üksus ettevõttega Sony ja ühisettevõte hakkas kandma nime Sony Ericsson. 2012. aastal ostis Sony välja Ericssoni osaluse, saades ettevõtte ainuomanikuks; ettevõtte nimi on sestpeale Sony Mobile Communications AB.
Elektryon
Elektryon (vanakreeka keeles Ἠλεκτρύων) oli vanakreeka mütoloogias Perseuse ja Andromeda poeg, üks perseiididest, Argolise prints, Mükeene kuningas. Tal oli tütar Alkmene, Heraklese ema, ja hulk poegi (kõik peale noorima, Likymniose, said sõjas surma).
Horvaatia
Horvaatia (horvaadi keeles Hrvatska) on riik Euroopas Balkani poolsaare loodeosas. Horvaadid ise peavad oma maad mitte Balkanile, vaid Kesk-Euroopasse kuuluvaks.
Horvaatia eraldus ja iseseisvus Jugoslaavia Föderatiivsest Sotsialistlikust Vabariigist Horvaatia iseseisvussõja (1991–1995) tulemusel. 1. juulist 2013 on Horvaatia Euroopa Liidu liige, alates 1. jaanuarist 2023 euroala ja Schengeni viisaruumi liige.
Horvaatia pealinn on Zagreb.
pisi|Horvaatia kaart
Riigivalitsemine
Horvaatia valitsusvormiks on parlamentaarne vabariik.
Haldusjaotus
Horvaatia on jaotatud 20 maakonnaks, pealinn on Zagreb.
Loodus
Üks kuulsamaid looduspiirkondi on Plitvice oma 16 järvega ja nende vahele jäävate värviküllaste jugadega, mille toonid varieeruvad erinevatest sinistest ja hallidest kuni mitmesuguste rohelisteni. Kuna Dinara aheliku kõrgeim tipp (Veliki) Troglav (1913 m) jääb vaid 1,5 km üle piiri Bosnia ja Hertsegoviinaga, siis on maa kõrgeim tipp, müütilise inimpea kujuline Dinara, (1831 m) samas piirkonnas, eelmisest vaid 15–20 km loodes. Enamik mägesid ja lavasid ulatub 1000–1600 meetrini. Märkimisväärsed tipud on Sveti Jure (1762 m) Makarska rannikuküla lähedal Biokovo ahelikus ja Vaganski vrh (1758 m) karstinähtuste poolest kuulsas Velebiti ahelikus, samuti vahetult rannikul. Riigi põhjaosas on silmapaistvamaks tipuks Mali Raginac (1699 m). Seega on noorim Euroopa Liidu liige (1. juulist 2013) Horvaatia uute piiride kindlaksmääramisega oma varasemad kõrgemad tipud kaotanud.
Aadria mere rannikul on ligi 1200 rannajoonega paralleelset suuremat või väiksemat saart, mis meenutavad uppunud mäeahelikke. Omamoodi saarena võib vaadelda ka rannikulõiku kuulsa Dubrovnikiga, kuna maa põhialadega sellel kokkupuude puudub, sest vahepeal on jupike Hertsegoviina rannikut. Horvaatia suurimad saared on Krk ja Cres.
Horvaatia suurimad poolsaared on Aadria merre ulatuvad Istria (jagatud Horvaatia, Sloveenia ja Itaalia vahel) ja Pelješac.
Rahvastik
Rahvastiku enamiku moodustasid 2001. aastal horvaadid (89,6%). Muud tähtsamad etnilised rühmad on serblased (4,5%), bosnialased, ungarlased, sloveenid, tšehhid ja mustlased. Riigi suuremad linnad on Zagreb, Split, Rijeka ja Osijek.
Vaatamisväärsused
Horvaatiast kuulub UNESCO maailmapärandi nimekirja Plitvice järvede rahvuspark ja Eufrazijeva basiilika episkoopiline kompleks Porečis, Trogiri ajalooline linn, Spliti ajalooline kompleks koos Diocletanuse (Dioklecijanova) paleega, Dubrovniki vanalinn, Stari Gradi tasandik Hvari saarel ja Püha Jakobi katedraal Šibenikis.
Elektryon
Elektryoni tappis tema venna Alkaiose poeg Amphitryon, kes Alkmenega abiellus ning sai Heraklese ja Iphiklese isaks. Alaealise Likymniose asemel sai uueks kuningaks Elektryoni vend Sthenelos, kes pagendas Amphitryoni. Kuigi Likymnios ja Herakles olid head sõbrad, ei andnud ka Herakles Likymniosele Mükeene trooni tagasi.
Horvaatia
1990. ja 1991. aasta
1990. aastal toimusid Horvaatias vabad valimised ja Franjo Tudiman Horvaadi Demokraatlikust Parteist võitis üsna kergelt vana Kommunistlikku parteid.
22. detsembril 1990 avaldati uus Horvaatia põhiseadus. Sellega koos muutusid Horvaatias elavad serblased vähemusrahvuseks. Uues põhiseaduses ei olnud kirjas vähemusrahvuste õigusi – riigiametitest lasti lahti massiliselt serblasi. 600 000 inimese suurune serblaste kogukond hakkas autonoomiat nõudma. Kui Horvaatia kuulutas 25. juunil 1991 välja iseseisvuse, nõudis ka Serbia Kraijna piiriäärne kogukond iseseisvust Horvaatiast. Puhkes suur vastasseis, võitlemine (Kraijna asub Splitist natuke põhja pool) Krajinas, Baranjas (Osijeki–Drava jõel) ja Slavoonias (Doonaust läänes). 180 000-liikmeline, 2000 tankiga Jugoslaavia Rahvaarmee, mida juhtisid Serbia kommunistid, hakkas ise nõudma õigusi ja vabadusi serbia rahvale ning etnilise diskrimineerimise lõpetamist. Nende kolme kuu jooksul, mis järgnesid 25. juunile, langes veerand horvaatidest Serbia sõjaväe ja föderaalvägede kätte. Septembris käskis Horvaadi Vabariigi valitsus luua blokaad 32 föderaalsõjaväe üksusest – see tõstis üldist moraali ja tõi kohale selle sõjalise varustuse, mida selles situatsioonis tarvis oli. Vastukäiguks blokeeris Jugoslaavia sõjalaevastik Aadria mere ranniku ja ründasid strateegilise tähtsusega Vukovari linna Doonau kaldal. 1991. aasta oktoobri alguses liikusid jugode föderaalarmee ja Montenegro Tsernogooria sõjavägi Dubrovniki vastu, et protesteerida kestva blokaadi vastu nende garnisonide ümber Horvaatias. 7. oktoobril suunati presidendipaleele Zagrebis raketirünnak, püüdes sooritada atentaati president Tudjimanile. Kangelaslik Vukovari linn langes lõpuks 19. novembril, kui Jugoslaavia armee lõpetas verise 3 kuu pikkuse piiramise, kus oli osalenud 600 tanki ja 30 000 sõdurit. Horvaatias toimunud kuuekuulise sõdimise jooksul suri 10 000 inimest, sajad tuhanded põgenesid mujale ja kümned tuhanded kodud purustati tahtlikult.
1992. ja 1993. aasta
Pärast seda, kui Horvaadi parlament tegi oma põhiseadusse muudatuse, mis lubas kaitsta vähemusi ja nende õigusi, tunnustas Euroopa Liit eelkõige Saksamaa pealekäimise tulemusena Horvaadi Vabariiki 1992. aasta jaanuaris. Kolm kuud hiljem tegi seda ka USA ja 1992. aasta mais võeti Horvaatia ÜRO täisliikmeks. 1993. aasta jaanuaris ründas Horvaadi armee ootamatult serblasi Kraijnas, surudes neid mõnes kohas tagasi isegi 24 kilomeetrit, saades nii oma kontrolli alla mõned strateeglilised punktid. Kraijna serblased vandusid, et nad ei allu kunagi Zagrebile ja 1993. aasta juunis hääletasid nad üksmeelselt selle poolt, et liituda Bosnia serblastega ja lõppkokkuvõttes Suure Serbiaga. Isehakanud Kraina Serbia Vabariik pidas 1993. aasta detsembris ka valimisi, aga ükski rahvusvaheline üksus või riik neid ei tunnistanud. Jätkuv "etniline puhastamine" jättis vaid 900 horvaati Krainasse – algselt oli neid 44 000.
1995
Maailma üldsus hakkas tõsisemalt jälgima jubedaid sündmusi Bosnia-Hertsegoviinas ja Horvaadi valitsus leidis võimaluse, et hakata vaikselt koguma väljastpoolt riiki vägesid.
Ehkki stabiilsus oli taastatud, oli selle leppe üks põhipunkte veel see, et lubatakse Horvaatiasse tagasi tulla serblastest põgenikel. Elumajad, kohalik tööstus ja põllumajandus Kraijnas ja Slavoonias olid sõjas tõsiselt kannatada saanud, ning see tegi serblaste tagasiasumise tõeliselt kulukaks. Ning ehkki serblastest põgenikud, kes tagasi tulid, kohtusid suure bürokraatiarägastikuga, andis Horvaadi valitsus pikapeale rahvusvahelisele üldsusele ja selle nõudmistele alla.
2009–2023
1. aprillil 2009 sai Horvaatia NATO täisliikmeks. Euroopa Liitu võeti Horvaatia vastu 1. juulil 2013.
1. jaanuaril 2023 tuli Horvaatias käibele euro, mis vahetas välja kuna. Lisaks liitus Horvaatia ka Schengeni viisaruumiga.
Weseli kreis
Ajalugu
Kreis moodustati 1975. aastal, kui ühendati endised Dinslakeni, Moersi ja Reesi kreisid, mis kõik moodustati 1816. aastal, kui piirkond sai Preisimaa osaks. Kreisi keskus on Wesel, selle kõige rahvarohkem linn on Moers.
Linnad ja vallad
thumb|Linnad ja vallad Weseli kreisis
Mihhail Beilinson
Mihhail Beilinson (29. juuli 1941 – 20. juuni 2009) oli Eesti pedagoog, Tallinna Juudi Kooli direktor aastatel 1993–2009.
Tüütsmäe
Tüütsmäe on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Tüütsmäel asub tähetorn.
Meremäe valla vapp
thumb|Meremäe valla vapp Meremäe valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Meremäe valla vapp.
Vapp kinnitati 19. novembril 1996.
Vapi kasutamise kord
Vappi kasutatakse vallavolikogu, vallavalitsuse, valla kantselei, valla ametiasutuste ning äriühingute, mille aktsiate või osatähtede ainuomanikuks on Meremäe vald, pitsatitel ja dokumendiplankidel ning vallavalitsuse hoonel ja valla piiri tähisel. Muudel juhtudel võib valla vappi kasutada üksnes vallavalitsuse loal.
Oi Polloi
thumb|Oi Polloi Rootsis Lindebergis 2005. aastal Oi Polloi on šoti anarhopungi ansambel, mis asutati 1981. aastal. Ansambli nimi tähendab kreeka keeles 'paljud', seda väljendit kasutatakse inglise keeles tähenduses 'lihtrahvas, massid' sisaldades samas viidet oi!-pungile. Algselt oli nende stiil oi!-punk, kuid hiljem kujunes ansamblist üks anarhopungi tähtsamaid esindajaid. Laulutekstide sõnum on keskkonnakaitse ja loomakaitse. Nad on homofoobia, natsismi, rassismi, imperialismi ja inglise kultuuriimperialismi vastased. Ansambli moto on "No compromise in defence of our earth" (Ei kompromissile meie Maa kaitsel).
Nende 2006. aasta album "Ar Cànan, Ar Ceòl, Ar-a-mach" on esimene täielikult gaelikeelne rock-album pärast Runrigi 1978. aasta albumit "Play Gaelic".
Myrrha
Myrrha [mürra] oli vanakreeka mütoloogias Assüüria kuninga Theiase tütar, Adonise ema, kes rasestus oma isast.
Adonise sünni kohta oli kaks versiooni.
Hyacinth Bucket
"Hyacinth Bucket" (ka "Rahu, ainult rahu!"; originaalpealkiri inglise keeles "Keeping Up Appearances") on Suurbritannia komöödiasari, mida tehti aastatel 1990–1995.
1927. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
1927. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 4. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 3.–5. veebruarini 1927. aastal Itaalias Cortina d'Ampezzos. Kavas oli murdmaasuusatamises meeste kaks distantsi: 18 km ja 50 km, suusahüpped 90 m mäelt ja suusakahevõistlus.
18 km
Kuupäev: 3. veebruar
<br style="clear:both" />
50 km
Kuupäev: 5. veebruar
Normaalmägi + 18 km
<br style="clear:both" />
30px Suusahüpped
Kuupäev: 2. veebruar
<br style="clear:both" />
Medalid
<br style="clear:both" />
AISI-317
AISI-317 (AISI-317L) on austeniitse struktuuriga korrosioonikindel roostevaba teras. L tähises tähistab väiksema süsinikusisaldusega varianti. Ei ole karastatav termilise töötlusega, kuid karastub mehaanilisel külmtöötlusel (deformeerimisel).
Keemiline koostis
Koostis: süsinik <0,08% (AISI-317L <0,03%), mangaan <2%, räni <1%, fosfor <0,045%, väävel <0,03%, nikkel 11–15%, kroom 18–20%, molübdeen 3–4%.
== Omadused ==
Kuulub austeniitsete teraste hulka, kuhu kuuluvad ka roostevabad terased AISI-302, AISI-304, AISI-306, AISI-310, AISI-312, AISI-314, AISI-316 jt. AISI-316 on sarnase koostisega, kuid mõnevõrra väiksema legeerivate elementide sisaldusega ja pisut väiksema mehaanilise tugevuse- ja korrosioonikindlusega.
Kasutatakse korrosioonikindlate anumate, torude, seadmete jms valmistamiseks keemiatööstusele ja toiduainetetööstusele.
Austeniitsed roostevabad terased moodustavad umbes 70% roostevabade teraste kogutoodangust.
Solaris (operatsioonisüsteem)
Solaris on UNIX-il põhinev operatsioonisüsteem, mille lõi 1992. aastal ettevõte Sun Microsystems, et sellega välja vahetada operatsioonisüsteem SunOS.
Solaris on tuntud oma stabiilsuse poolest, eriti SPARC-süsteemides. Lisaks on mitmed uuenduslikud võimalused saanud alguse just Solarisest (näiteks DTrace ja ZFS). Solaris toetab SPARC-i ja x86 arhitektuuriga arvuteid ja servereid. Solarist plaanitakse portida ka teistele platvormidele.
Kuigi Solarist on arendatud kui omandilitsentsiga tarkvara, on see toetatud kõigi suuremate serveritootjate poolt ja suur osa selle koodi on tänapäeval tänu OpenSolarise projektile vaba tarkvara.
Ajalugu
Aastal 1987 teatasid AT&T ja Sun, et teevad koostööd, ühendamaks kõik tollal turul olnud populaarsemad UNIX-i variandid: BSD, System V ja Xenix. Projekti tulemusena pidi sündima System V Release 4 ehk SVR4. 4. septembril 1991 teatas Sun, et asendab BSD-põhise UNIX-i SunOS 4 SVR4-põhise UNIX-iga. Algselt pidi selle nimeks saama SunOS 5, kuid selle asemel võeti kasutusele uus nimi Solaris 2. Selle tulemusena nimetati SunOS 4.1.x parandusväljalasked Suni poolt Solaris 1-ks, kuid üldiselt tähistab Solaris siiski SVR4-põhist SunOS 5.0-i ja hilisemaid väljalaskeid.
Sellist "topeltbrändi" kasutamist õigustati sellega, et Solarise kaubamärgi alla pidid kuuluma ka OpenWindowsi graafiline kasutajaliides ja Open Network Computingu (ONC) funktsioonid.
Jarosław Kaczyński
Jarosław Aleksander Kaczyński (sündinud 18. juunil 1949 Varssavis) on Poola poliitik.
Jarosław Kaczyński sündis inseneri, Armia Krajowa veterani ja Varssavi ülestõusust osavõtnu Rajmund Kaczyński (1922–2005) ja filoloogi Jadwiga Kaczyńska (1926) peres. Tal oli identne kaksikvend Lech Kaczyński (1949–2010).
Aastal 1962 mängis ta koos kaksikvennaga peaosa Poola lastefilmis "Kaks, kes varastasid kuu".
Tema vend Lech Kaczyński oli Poola president, kes hukkus 10. aprillil 2010 Smolenski lennuõnnetuses.
Kaczyńskid ajasid tugevalt rahvuslikku poliitikat, mis rikkus suhteid teiste Euroopa Liidu maadega, sealhulgas naabermaadega. Nad loobusid ka plaanist Poola euroalasse viia. .
2007. aasta oktoobris toimusid Poolas seimi erakorralised valimised. 13. augustil 2007 tegi Kaczyński lõpu koalitsioonivalitsusele, tagandades kahte väiksemasse koalitsiooniparteisse kuulunud ministrid. Sama aasta 30. augustil vahistati äsja vallandatud siseminister, kes oli süüdistanud Kaczyńskit poliitiliste vastaste järel salateenistuste abil nuhkimises.
Erakorralistel valimistel oli Poola kohta harukordselt suur valimisaktiivsus (56%) ja need võitis Kodanikeplatvorm, kes sai endale peaaegu pooled kohad seimis. Kodanikeplatvormi liider Donald Tusk moodustas uue valitsuse. Kodanikeplatvormi üks juhte Bronisław Komorowski kutsus üles moodustama laiapõhjalist koalitsiooni kõigi erakondadega, kes soovisid Seaduse ja Õigluse võimult kõrvaldamist.
Jarosław Kaczyński kandideeris 2010. aasta presidendivalimistel. 20. juunil peetud esimeses voorus sai ta 36,74% häältest Bronisław Komorowski 41,22% vastu. 4. juulil peetud teises voorus valiti presidendiks Komorowski, kes sai 53,01% häältest.
Salzach
thumb Salzach on jõgi Alpides, Inni suurim lisajõgi.
Salzach algab Austrias Kitzbüheli Alpides 2300 m kõrgusel merepinnast. Ta voolab ülemjooksul Kõrg-Tauerni ja Salzburgi Alpide vahelises orus itta. Seejärel pöördub ta põhja ja murrab läbi Salzburgi Alpide. Alamjooksul voolab Salzach läbi Baieri kiltmaa ja suubub Saksamaal Braunau lähedal 344 m kõrgusel merepinnast paremalt Inni.
Suurim jõeäärne linn on Salzburg.
Jõe pikkus on 225 km, millest 59 km moodustab Saksamaa ja Austria vahelise piiri. Jõe valgla on 6700 km². Keskmine vooluhulk on 11 km enne suuet Burghausenis 251 m³/s.
Saksamaal on võimalik umbkaudu 40 km ulatuses (Laufenist Burghausenini) jõekaldal jalutada.
Ajalugu
Salzachi nimi tuleb saksa sõnast Salz, mis tähendab soola. Enne raudteede rajamist 19. sajandil oli jõgi tähtis soolatransporditee.
Kuni 1791. aastani oli jõe ametlik nimi Salza.
1571. aastal oli jõel üleujutus, milles hukkus 2226 inimest. 25. juunil 1786 toimunud üleujutuse kõrgveemärk on linnas tänapäevani alles. 14. septembril 1899 mõõdeti vooluhulgaks 2300 m³/s, 7. septembril 1920 2200 m³/s ja 13. augustil 1959 2100 m³/s.
Suurveed on sageli kahjustanud üle jõe ehitatud sildu. 1959. aasta üleujutus viis ära koguni üle Salzachi viiva kiirtee silla.
Tsolgo
Tsolgo (kohalikus pruugis Ts'olgo) on küla Võrumaal Võru vallas.
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 68 elanikku. Kõik on eestlased.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla piires on Tsolgo aheljärvestik (7 järve), kokku on külas 9 järve. Nende seas on ka Eesti sügavuselt neljas järv: Tsolgo Mustjärv (29,7m).
Minevik (keeleteadus)
Minevik on keeles ajakategooria liige. Eesti keele minevikuajad on imperfekt ehk preteeritum ehk lihtminevik, perfekt ehk täisminevik ja plu(skvam)perfekt ehk enneminevik.
Verbi minevikutähendus on sündmushetke ja kõnehetke suhe, mis tekib vaatlushetke vahendusel. Sündmust vaadeldakse vaatlushetke seisukohalt, mis võib langeda kokku kõnehetkega, sellele eelneda või järgneda.
Lihtminevik
Lihtminevikku kasutatakse vahel ka meenutusmineviku väljendamisel, näiteks meenutades minevikus teadasaadut. Seejuures võib öeldu kehtida ka olevikus.
Täisminevik
Täisminevik ehk perfekt annab edasi oleviku olukorda minevikus toimunu kokkuvõtte kaudu, kõneleja vaatleb sündmust koos sellest järelduvaga tagantjärele. Tegemist on liitajaga, mille puhul vaatlushetk järgneb sündmusajale ja langeb üldjuhul kõnehetkega kokku, harvem on sellest hilisem. Põhiliselt on tegemist oleviku minevikuga. Täismineviku puhul on oluline ka see, et mineviku tulemused on nähtavad olevikus, toimunu on oleviku jaoks märkimisväärne. Täisminevik on indefiniitne, st sageli jääb ebaselgeks, millal kõnealune sündmus aset leidis.
Täisminevik jagatakse tähenduse järgi nelja erinevasse tüüpi.
Enneminevik
Enneminevik ehk plu(skvam)perfekt on minevikuaeg, mille kasutus on analoogne täismineviku kasutusega, ainult et varasemale tegevusele vaadatakse mitte oleviku, vaid mingi minevikuhetke seisukohast. Enneminevik on liitaeg, mille puhul on vaatlushetk sündmusajast hilisem ning eelneb kõnehetkele.
Enneminevik võib olla nii definiitne kui ka indefiniitne.
Kindla kõneviisi enneminevikku saab kasutada ka kaudse kõneviisi mineviku tähenduses.
Ennemineviku saab samuti jaotada erinevatesse tüüpidesse.
Minevik teistes keeltes
Kuigi on võimalik eristada kolme aega (minevik, olevik, tulevik), on üsnagi harv, et ühes keeles esineksid kõik kolm ajavormi. Seega ei ole minevikuaegade väljendamiseks mõnedes keeltes vahendeid. Kõige tavalisem ajavormide eristus on minevik-mitteminevik ning tulevik-mittetulevik. Mõnede keelte ajavormisüsteemid eristavad mitmeid nn minevikuastmeid. Näiteks on chinooki keele wischram-wasco murdes neli minevikuaega: ülikauge minevik (remote past), kauge minevik (far past), lähiminevik (recent past) ja vahetu minevik (immediate past).
Inglise keeles on neli minevikuaega. Saksa keeles on minevikuaegu kaks. Vene keeles on ainukeseks minevikuajaks lihtminevik. Mineviku tunnus sõltub vene keeles sellest, kas tegija on naissoost, meessoost või neid on mitu.
Viited
Partisipp
Loots
Töö eripära seisneb selles, et töötatakse pikkade, tavaliselt 24- või 48-tunniste vahetuste kaupa sama sadama reidil või lootsijaamas. Vahelduvad aga laevad, need on erineva pikkuse, lasti ja käiguomadustega.
Jan Černý
Jan Černý (sündinud 23. aprillil 1959 Prahas) on Tšehhi poliitik, erakonna Vabaduse Liit – Demokraatlik Liit endine esimees.
Černý õppis 1978–1984 Brnos veterinaariat ja töötas seejärel loomaarstina kuni 1992. aastani. Poliitilise tegevuse jätkumisele vaatamata hakkas ta 2002. aastal uuesti ka erialast tööd tegema.
Černý oli lühidalt Kodanike foorumi liige, seejärel kuulus 1991–1998 Kodanike Demokraatlikku Parteisse ja alates 1998. aastast Vabaduse Liitu – Demokraatlik Liitu. Selle esimees on ta alates 2007. aasta juunist kuni 2011. aasta jaanuarini.
1998. aastal oli Černý Josef Tošovský valitsuse kohaliku arengu minister. Samast aastast kuni 2002. aastani ja uuesti alates 2006. aastast on ta tegev ka oma Praha-lähedase kodulinna Kostelec nad Černými lesy linnavalitsuses.
Černý on abielus ja tal on kaks tütart.
Haanja valla vapp
thumb|Haanja valla vapp Haanja valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Haanja valla vapp.
Vapp kinnitati 29. detsembril 1997.
Vapi kirjeldus
Haanja valla vapp on heraldiline kilp. Sinisel kilbil kuldne kaarlõikeline vapitüvi, millest tõuseb kolme rohelise kuuse tagant mustade püstiste aknaavadega piiritletud, sakmete ja lipuvardaga kuldne torn.
Põhjendus
Kuldne kaarlõikeline vapitüvi ja sellest tõusev kuldne torn sümboliseerivad valla territooriumil paiknevat kauni loodusega Haanja kõrgustikku ning selle keskosas asuvat Eesti ja Baltimaade kõrgeimat mäge Suurt Munamäge koos vaatetorniga. Rohelised kuused viitavad ümbruskonna vaheldusrikkale loodusele, millest osa on kuulutatud Haanja Looduspargiks.
Sinine on kodumaa taeva ja vee värvus, kuldne viljaväljade ja jõukuse sümbol.
Vapi kasutamise kord
Haanja valla vappi kasutatakse:
Protestantism
Protestantism on roomakatoliku kirikust eraldunud koguduste üldnimetus. Neid kogudusi nimetatakse protestantlikeks kogudusteks ning nende pooldajaid protestantideks.
Sõna "protestant" tuleneb ladina sõnast protestans 'avalikult tunnistav'.
Tavaliselt mõeldakse protestantide all luterluse rajaja Martin Lutheri ja kalvinismi rajaja Johann Calvini mõjul katoliku kirikust eraldunud kristlikke rühmitusi. Reformatsiooni kolmandat haru, mis oli konfliktis nii katoliku kiriku kui ka luterlaste ja kalvinistidega, nimetatakse mõnikord radikaalseks reformatsiooniks ehk anabaptistideks. Protestantismi alla arvatakse ka mõningaid kristlikke rühmitusi (sekte), mis ei tunnista ajaloolist seost ei Lutheri, Calvini ega anabaptistidega. Protestantlikel kogudustel puudub vaimuliku pühitsuse kaudu edasiantav apostellik suktsessioon: nende rajajatel puudub Peetrusest lähtuv piiskopliku pühitsuse järglus.
Protestantismi usk on rohkem abstraktne kui rituaalne; protestantismi laialdane levik tulenes suuresti rahvakeeltesse tõlgitud Piibli levikust trükitud kujul. Protestandid ei pea suurt lugu hierarhiast, nad on rünnanud preestriseisust ja Püha Tooli autoriteeti. Protestantismi seostatakse ka poliitilise demokratiseerumisega, mis leidis aset 16. ja 17. sajandi vältel.
Protestantism kitsamas mõttes
Ranges mõttes nimetatakse protestantideks vürstide ja linnade liitu, kes Speyeri riigipäeval 1529 kirjutasid alla Speyeri protestatsioonile Wormsi edikti vastu, mis keelustas Lutheri õpetuse Saksa-Rooma riigis. Lähtuvalt sellest nimetatakse saksa keeleruumis protestantideks luterlikku kirikut, kuid mitte reformeeritud kirikuid; reformatsioonist lähtunud kirikuid nimetatakse saksa keeleruumis tavaliselt evangeelseteks.
Protestantismi eellugu
Esimesed, tänaseni säilinud eraldujad olid 12. sajandil albilased.
Suurim eraldumine toimus 16. sajandil reformatsiooni käigus, kui tekkisid luteri-, kalvini-, anglikaani- ja "evangeelsed" kogudused.
Õpetuslikult pooldatakse emakeelset jutlust ja pühakirja. Protestantismis on arvamuste ja teoloogiliste koolkondade paljusus ja piirkonniti erinev jumalateenistus.
Tänapäeval toimub üksikkoguduste ja koguduste liitude vahel oikumeenia ehk koostöö kirikute ja koguduste nõukogu kaudu (Euroopa Kirikute Nõukogu), aga ka vahetult üksikkristlaste tasandil.
Kimrõ
Kimrõ on linn Venemaa Tveri oblastis, Kimrõ rajooni keskus. Asub Tverist 130 km idas Volga vasakul kaldal Kimerka jõe suudmes.
Volga paremal kaldal paiknevat Savjolovo mikrorajooni ühendab linnaga 554 m pikkune sild. Savjalovos on ka Moskvast saabuvate elektrirongide lõpp-peatus.
Kimrõd on esmamainitud 1546. aastal. Linnaõigused sai 1917. aastal.
Linn oli alates 18. sajandist saapatootmise keskus.
Seal on sündinud kirjanik Aleksandr Fadejev.
Oberschlesien
Oberschlesien on 2008. aastal Ülem-Sileesias Piekary Śląskies asutatud metal-ansambel.
Tegevus
2015. aastal andis Oberschlesien välja singli "Orzeł", mille nimilugu räägib Tallinnas 1939. aastal interneeritud ja seejärel sealt põgenenud allveelaevast. Laulule valmis ka video, mis on suuresti kokku pandud Gdynia meremuuseumist saadud fotodest. Lugu ilmus ka ansambli 2015. aasta albumil "II".
Puškino
thumb|Püha Nikolause kirik Puškinos Puškino on linn Venemaal Moskva oblastis, Puškino rajooni keskus. Asub Utša jõe kaldal, 31 km Moskvast kirdes.
Esmamainitud 1498. aastal Puškino külana, linnaõigused 1925. aastast.
Linnas asub metsandusinstituut ja dendropark.
Puškinot läbib raudtee.
Karl Ristikivi
pisi|Ristikivi bareljeef endise [[Karl Ristikivi muuseumi ukse kõrval Tartus. Foto: 3. juuli 2014]] pisi|K.A. Hermanni 18, Tartu. Karl Ristikivi viimane elukoht Eestis. Foto: 4. juuni 2014 pisi|[[Loone Otsa näidendi "Üksainus araabia öö. Salme Niilendi näidend" ettelugemine Karl Ristikivi Seltsi korteris. Foto: Janno Loide, 15. oktoober 2012]] Karl Ristikivi (ristitud eesnimega Karp, samuti on kasutanud eesnime Karl Konstantin, 16. oktoober 1912 Paadrema vald, Varbla kihelkond, Läänemaa – 19. juuli 1977 Solna, Stockholmi lään) oli eesti kirjanik.
Elulugu
Juba Tallinnas elades ja poesellina töötades hakkas Karl Ristikivi tegelema kirjutamisega. Esimene kirjanduspreemia võimaldas seni üksikema lapsena kitsastes oludes elanud Ristikivil astuda Tartu Ülikooli, kus ta Veljesto seltsi kaudu kaasati ka Tartu kirjandusellu. Muuhulgas võttis ta Veljestos naljatamisi kasutusele teise eesnime Konstantin, mille kirjandusloolane Endel Nirk arvas olevat tuletatud Konstantin Pätsi nimest. Ülikoolipäevil valmis Ristikivi nn Tallinna triloogia, mis tõi talle uut tunnustust.
Pärast ülikooli lõpetamist Teise maailmasõja päevil lahkus Ristikivi 1943. aastal Soome ja sealt 1944. aastal edasi Rootsi. Ehkki ta sõjategevuses ei osalenud, olles eluaeg nõrga tervisega, oli ta paguluses siiski aktiivne isamaalane. Tema isamaalist tööd tunnustas hiljem isegi Eesti nõukogude lasteentsüklopeedia ENEKE, mille teatel osales Ristikivi nõukogudevastases tegevuses.
Juba sõja lõpul ilmusid Soomes ja Rootsis esimesed Ristikivi teoste tõlked, kuid mõne aasta jooksul nägid trükivalgust ka ta esimesed uued romaanid: tagasivaated elule sõjaeelses Eestis.
Rootsis leidis Ristikivi pärast mõningaid otsinguid rakendust kindlustusametnikuna ning jäi sellesse ametisse pikaks ajaks, kirjutades ametnikutöö kõrvalt oma elutööks kujunenud sarja ajaloolisi romaane, samuti lühiproosat, kirjandusloolisi käsitlusi, ajakirjanduslikke lühitekste ja oma ainsa luulekogu.
Ristikivi suri üksi oma korteris. Tema surnukeha leidsid Kalju ja Asta Lepik, kes palusid kojanaisel ukse varuvõtmega avada, kui Ristikivi polnud telefonikõnedele vastanud. Surnukeha ülevaatuse ja kaudsete tõendite põhjal (esiku põrandal olnud ajalehed) määrati oletatavaks surmakuupäevaks 19. juuli.
Ühiskondlik tegevus
Karl Ristikivi oli koos Valev Uibopuuga aastatel 1944–1946 Helsingis ja Stockholmis neljas osas ilmunud koguteose "Eesti Looming" eestvedaja.
Ristikivi oli Eesti Rahvusfondi juhatuse liige. Eesti Rahvusnõukogu juhatuses esindas ta Vabariiklikku Ühingut.
Ristikivi valiti 1966. aastal, 1968. aastal ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Ta kuulus Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikusse ja samuti Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Kultuurifondi juhtkonda.
Looming paguluses
Ajaloofilosoofiline sari:
Triloogiate vahel ilmusid samasse sarja kuuluvad antiutoopia "Imede saar" (1964, Eestis avaldatud Loomingu Raamatukogu sarjas, 1966 nr 27-30) ja novellikogu "Sigtuna väravad" (1968).
Karl Ristikivi ainus luulekogu "Inimese teekond" ilmus 1972. aastal.
Ristikivi viimaseks romaaniks jäi "Rooma päevik" (1976), mis lõpetas ajaloofilosoofilise sarja.
Publitsistika ja postuumselt ilmunud teosed
Postuumselt avaldati lühiproosakogu "Klaassilmadega Kristus" (1980).
Rootsi-perioodil esines Ristikivi ka viljaka kriitikuna, ta on "Eesti kirjanduse loo" (1954) ja lühimonograafia "Bernard Kangro" (1967) autor. 1985. aastal ilmus Bernard Kangro ja Karl Ristikivi kirjavahetus pealkirja all "Kirjad romaanist. 31 kirja aastaist 1966-1977". 1992. aastal avaldati eesti keeles Jaan Krossi tõlkes Ristikivi kriminaalromaan "Hurmakägu on surma nägu", mis esmalt ilmus rootsi keeles varjunime Christian Steen all. 1993. aastal avaldati sarjas Loomingu Raamatukogu (nr 1-2) valimik pealkirjaga "Mälestusi ja reisikirju". Postuumselt avaldatud publitsistikakogu "Viimne vabadus" koondas esseid ja artikleid kirjandusest, geograafiast ning poliitikast (koostaja Janika Kronberg, 7. raamat sarjast "Eesti mõttelugu", Ilmamaa, 1996).
2000. aastal avaldati osa Ristikivi päevikust pealkirja all "Karl Ristikivi. Kirjanduslik päevik" (koostas Rutt Hinrikus; sari "Litteraria. Eesti kirjandusloo allikmaterjale", nr 17) ja 2002. aastal "Valitud kirjad 1938-1977" (koostas ja kommenteeris Rutt Hinrikus). 2009. aastal ilmus trükist tervikuna "Päevaraamat 1957-1968". 2012. aastal avaldas Loomingu Raamatukogu (nr 31-32) vihiku "Lõhkemata pomm. Pimenägemine". Samal aastal üllitati ka raamat "Karl Ristikivi teekonnad. Kaheksakümmend kuus postkaarti reisidelt 1946–1976" (koostanud ja kommenteerinud Janika Kronberg).
Geiparaad
pisi|Geiparaad [[Soomes Helsingis 2007. aastal]] pisi|Pride'i paraad Kölnis 2022. aastal Geiparaad ehk pride-paraad on rongkäik, mille eesmärgiks on suurendada lesbide, geide, biseksuaalsete ja transsooliste inimeste ja teiste LGBT-kogukonna liikmete nähtavust ühiskonnas ning sallivust LGBT-inimeste suhtes. Samuti kaitsta olenemata inimeste seksuaalsest sättumusest ja sooidentiteedist inimõigusi (näiteks õigust rahumeelselt koguneda, õigust eneseväljendusele) ning võrdseid kodanikuvabadusi. Paraadiga tähistatakse ka LGBT-uhkust ning LGBT-kogukonna mitmekesisust ja ühtsust.
Karl Ristikivi
Karl Ristikivi hauad
pisi|Stockholmi Metsakalmistu hingedepäeva laupäeval. Esiplaanil on Karl Ristikivi haud. Foto: [[Robert Treufeldt, 1. november 2015]] Karl Ristikivi oli maetud Stockholmi Metsakalmistu õigeusklike kalmistuossa. 15. septembril 2017 jõudis Eesti Kirjanike Liitu urn Ristikivi tuhaga. See maeti 28. oktoobril 2017 Paadrema kalmistule.
Geiparaad
Geiparaade on peetud 50 riigis üle kogu maailma. Nende hulgas on ka traditsiooniliselt religioossed ja konservatiivsed riigid nagu Türgi, Hiina, India, Venezuela ja Colombia. Ürituse iseloom sõltub suuresti riigist, kus see toimub. Üldiselt on Lääne-Euroopa riikides ja Põhja-Ameerikas paraadid muutunud suurteks kultuuriüritusteks ja rõõmupidudeks. Kui samas on need paljudes muudes piirkondades, teiste seas ka Ida-Euroopas, pigem protestiaktsioonid. Neis piirkondades nõutakse demonstratsiooniga enamasti LGBT-inimestele võrdväärset kohtlemist. Enamikus riikides on paraad olulisim osa suuremast geiürituste sarjast.
Karl Ristikivi
Mälestuse jäädvustamine
Karl Ristikivile püstitati 1987. aastal mälestusmärk Varblas. Tartus tegutses Karl Ristikivi muuseum Tähtvere linnaosas aadressil Hermanni 18 aastail 1987-2007. 2003. aastal kavandati ka Uue-Varbla mõisa eraalgatusel Ristikivi muuseumi.
Geiparaad
Paljud rongkäigud toimuvad juunis, et mälestada 1969. aastal toimunud Stonewalli rahutusi – tänapäevase LGBT-liikumise pöördepunkti.