cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maastikuluure
Maastikuluure ehk reke (NATO RECCE, NATO Agreed 1992) on väeüksuse (allüksuse) ülema (asetäitja) või sõjalist tegevust ette valmistava grupi tutvumine maastiku iseärasuste ja sõjalise kasutamise võimalustega. Maastikuluure eelneb reeglina igale sõjalisele operatsioonile.
Isikkoosseis
Maastikuluuret viib sõltuvalt olukorrast ja protseduurijuhenditest läbi kas väeüksuse ülem või tema asetäitja vajaliku juhtivkoosseisu ja alluvate allüksuste ülematega (asetäitjatega). Kaasa võetakse julgestav allüksus. Maastikuluuresse ja ettevalmistustöödesse püütakse kaasata koosseisu kõigist üksustest-allüksustest, mis hiljem vastaval alal tegutsema hakkavad. Üksuse koosseisus võib olla aga ka spetsiaalne grupp vajalike (näiteks spetsiifiliste) ettevalmistustööde teostamiseks.
Tegevus
Maastikuluurele eelneb tavaliselt kaardiluure, mille käigus omandatakse võimalikult palju eelinformatsiooni topograafilistelt kaartidelt, aerofotodelt ja kättesaadavatelt skeemidelt.
Maastikuluure käigus üldjuhul:
Kaire Vilgats
pisi|Kaire Vilgats Alexela Kontserdimajas 2022. aastal Kaire Vilgats (sündinud 11. jaanuaril 1976 Pärnus) on eesti laulja ja näitleja.
Muusikaline tegevus
pisi|Kaire Vilgats esinemas [[Harjumägi|Harjumäel 20. Augusti väljakul 20. augustil 2019]] Lapsena õppis Kaire Vilgats muusikakoolis akordionimängu. Soololauluga hakkas ta tegelema teismeeas, kui esines solistina Endla teatri laval oma kooli, Pärnu Ülejõe kooli vilistlaste kokkutuleku aktusel. Pärast keskkooli püüdis Vilgats 1994. aastal pääseda EMTA lavakooli ja asuda õppima näitlejaerialale XVII lennu koosseisus, ent ei läbinud valikusõela. Aasta hiljem asus ta õppima Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis pop-jazz-laulu Silvi Vraidi juhendamisel. Ta laulis kooliajal Mare Väljataga juhendatavas kvintetis.
Esimese suurema avaliku ülesastumise tegi ta 1997. aastal Anneli Tõevere taustalauljana ning 1998. aastal konkursil "Eurolaul 1998". 1999. aastal pälvis Vilgats Eesti Televisiooni lauluvõistluse "Kaks takti ette" finaalis 3. koha (Tanel Padari ja Eda-Ines Etti järel) lauluga "Ain't No Sunshine".
Teatritöö debüüdi tegi ta koorilauljana Tallinna Linnahallis 1999. aastal etendunud muusikalis "La Cage aux Folles", millele on järgnenud rollid paljudes muusikalides ning mõningates sõnalavastustes. Kaire Vilgats on töötanud Eesti Nuku- ja Noorsooteatri muusikalise juhina. Ta on mitme muusikakollektiivi solist, näiteks Estraadiraadio, Waigla Bros jm. Ta astub sageli üles ka taustalauljana ning on Eestit enim arv kordi Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud esineja. Tema lavapartner taustaridades on sageli olnud kooliõde Dagmar Oja, aga ka näiteks Marvi Vallaste, Rolf Roosalu, Marilin Kongo, Jelena Juzvik jt. Ta on sageli Anne Veski, Ivo Linna jpt artistide püsiv taustalaulja.
Vilgats on kirjutanud mõne poplaulu, näiteks Maikeni esitatud "Sinule", ning loonud ja kohandanud muusikat teatrilavastustele.
Teatritöö
Kaire Vilgats on näitlejana kõige sagedamini astunud üles värvikates karakterrollides, mistõttu teatrikriitik Pille-Riin Purje on teda rahvusooperi Estonia lavastuse "Karlsson katuselt" arvustuses nimetanud Eesti groteskikuningannaks. Keskseim ja läbiv roll on Vilgatsil olnud Vanemuise teatris etendunud muusikalis "Viiuldaja katusel" (Golde).
2006. aastal oli ta nomineeritud Eesti Teatriliidu aastapreemiale kõrvalosa kategoorias Ampsi rolli eest muusikalis "Romeo ja Julia". Eesti Nuku- ja Noorsooteatris on Vilgats pälvinud kolleegipreemiaid.
Olulisemaid rolle
Nimetatutele lisaks on ta koorilauljana osalenud muusikalides "La Cage aux Folles", "Evita" ja "Cabaret" ning mitmes kohaliku tähtsusega muusikaprojektis. Kaire Vilgats on ka Showstoppersi kabareeprogrammi "Teid kutsub kabaree!" (esietendunud 2017) peaosaline. Ta on animafilmide dublaažinäitleja ning on juhendanud dublaaži tegevaid lauljaid.
Saavutused ja plaadid
Kaire Vilgats laulab albumil "Family. We are Family" (2003) koos teiste lauljatega (Nele-Liis Vaiksoo, Maiken, Lauri Liiv, Lauri Pihlap jt), kellega moodustati sajandi algusaastail ansambel Family.
Kaire Vilgats on laule salvestanud paljude ansamblite ja orkestritega, nende seas Eesti Politseiorkestri ja Estraadiraadioga, Kukerpillidega jne. Tema hääl kõlab mitme muusikali, näiteks "Romeo & Julia" ning "Libahunt" stuudioplaadil. Ka on tema esitatus laule avaldatud mitmel kogumikplaadil.
Ta on osalenud meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt" ning ka juhendanud seal osalevaid esinejaid.
Eurovisiooni lauluvõistlus
Kaire Vilgats on Eurovisiooni lauluvõistlusel osalenud taustalauljana. 2020. aasta seisuga olnuks ta kokku seitsme esitusega (st 2020. aasta lauluvõistlus jäi koroonapandeemia tõttu ära) kõige rohkem kordi võistlusel osalenud Eesti laulja, edestades Dagmar Oja (kuus osalemist koos ärajäänud 2020. aasta võistlusega) ja Jelena Juzviki (neli osalemist) ning Marilin Kongot ja Kaido Põldmad (kolm osalemist).
Eesti Eurovisiooni eelvoorudes on Kaire Vilgats taustalauljana osalenud peaaegu igal aastal alates 1998 rohkem kui kolmekümnes esituses. Ta on lisaks võitjatele tausta laulnud näiteks Maian Kärmasele, Hedvig Hansonile, Lauri Liivile, Maikenile, Rolf Roosalule, Vanilla Ninjale jpt artistidele.
Solistina on Vilgats konkursil astunud üles kolmel korral, debüteerides aastal 1998 duetis Lauri Liiviga laulus "Kristallid" ning aastal 2009 koos ansambliga KÖÖK ja looga "Üürnik". 2021. aasta võistlusel osales Vilgats duetis Dagmar Ojaga, esitades laulu "Heaven's Not That Far Tonight", ansambli Family liikmena oli ta laval 2003. aasta Eurolaulu konkursil.
Muu tegevus
Vilgats on juhtinud Eesti Televisiooni saateid "Pühapäevitaja" (2003) ja "Tähelepanu, start!" (2013).
2017. aastal alustas ta Tallinna Ülikoolis õpinguid sotsiaaltöö erialal.
Kaire Vilgats on olnud Tartu Maratoni üks esindusisikuid ning osalenud avatud raja suusasõidul. Ta on avameelselt rääkinud oma kaaluprobleemidest, mistõttu on teda kaasatud osalema ka muudele spordivõistlustele. Koostöös Dagmar Ojaga ilmus kirjastuses Pilgrim 2020. aastal raamat "Ilusad suured tüdrukud", milles käsitletakse (isiklike kogemuste varal) kaaluprobleemidega naiste hakkamasaamist nii laval kui ka elus.
Stockholm Dieti reklaamnägu
2019. aastal oli ta kaalulangetajatele suunatud programmi Stockhkolm Diet üks reklaamnägusid Eestis. Varem 10 kilo maha võtnud Vilgats võttis nn Stockholmi dieediga maha veel 13 kilo. Toitumisnõustajad ja treenerid on seda dieeti karmilt kritiseerinud, kuna sellega propageeritakse nälgimist: organismile normaalseks talitluseks vajalikest kaloritest endale vaid neljandiku lubamist. "Isegi koomas inimene vajab rohkem kaloreid – enamik energiast kulub meie kehal ju organite tööle. Selliste näljadieetide koht on ajaloo prügikastis," on öelnud personaaltreener Kristjan-Johannes Konsap.
Isiklikku
Ta oli aastatel 2009–2015 abielus muusikaprodutsent Johannes Lõhmusega, neil on kaks poega ja tütar.
Kivimurd
pisi|Maa-alune kivimurd [[marmori kaevandamiseks Carraras Itaalias]] Kivimurruks nimetatakse kohta Maakera pindmises kihis, kus kaevandatakse kive (valdavalt kas ehituskive või viimistlusmaterjali). Kivimurd on enamasti avatud tüüpi kaevandus. Kivimurd on sisuliselt üks karjääri tüüpe, kuigi üksikud neist on ka maa all (neist tähtsaim on kollase lubjakivi murd Bathi linna lähistel Inglismaal.
Kivimurdudes murtakse näiteks kriiti, kaoliniiti, diabaasi, marmorit, graniiti, gabrot, kipsi, liivakivi. Kivimurdudeks nimetatakse ka lahtisi kaevandusi, kus toodetakse erinevaid maake või kivisütt.
Eestis esinevad kivimurdudest paemurrud, kus kaevandatakse kas siis lubjakivi või dolomiiti.
Pahuvere vald
Pahuvere vald oli vald Viljandimaal Paistu kihelkonnas.
Pahuvere vallal oli oma vallakohus, mille haldusalasse kuulus alates 1890. aastast ka Aidu vald. Pahuvere vallakohtu otsused sai alates 1889. aastast edasi kaevata Viljandimaa I ülemtalurahvakohtusse. Politseisüsteemis kuulus vald Viljandimaa III politseijaoskonna ja I komissarijaoskonna haldusalasse.
Pahuvere vald likvideeriti 1902. aastal, mil see ühendati Tuhalaane vallaga.
Pahuvere vallas asunud Pahuvere külas sündis 1892. aastal luuletaja Johannes Semper.
Jaan Järve
Lõpetas Tartu Aleksandri Gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1914–1918 ja 1920–1923. Vahepealsel ajal võttis osa Vabadussõjast. Õppis Berliini Ülikoolis 1922–1923. ''Cand. theol.'' 17. septembrist 1923. Ordineeriti pastoriks 25. detsembril 1923.
Korraldas spontaanse meeleavalduse Pärnu Endla teatri ees 23. veebruaril 1918, mille rõdult loeti ette Eesti iseseisvuse manifest. Oli (rahvaerakondlasena) Asutava Kogu liige, I Riigikogu liige (sealhulgas 4. jaanuar 1923 – 4. märts 1923 riigikogu II abiesimees), IV Riigikogu liige (kristliku rahvaerakondlasena). 1920–1921 oli Postimehe vastutav ja tegevtoimetaja.
Nele-Liis Vaiksoo
Nele-Liis Vaiksoo (sündinud 16. märtsil 1984 Tallinnas) on eesti laulja ja muusikalinäitleja.
Varasemaid saavutusi
Nele-Liis Vaiksoo hakkas laulmist õppima kuueaastaselt 1990. aastatel ETV tütarlastekooris. Kooriga esineti paljudes Euroopa riikides, aga ka Iisraelis, USA-s ja mujal.
2000. aastal võitis ta Eesti Televisiooni lauluvõistlusel "Laulukarussell" neljanda koha, esitades Olav Ehala "Näkilaulu".
Muusikaliteater
Nele-Liis Vaiksoo muusikalidebüüt oli Rodgersi/Hammersteini "Kuningas ja mina" (1998, kuninga naine), ent suurem roll, naispeaosa, järgnes 2000. aastal muusikalis "Vampiiride tants" (Sarah). Sestsaadik on Vaiksoo osalenud paljudes muusikalides, aga ka mõnes draamalavastuses.
2008. aasta sügisel suundus Nele-Liis Vaiksoo Saksamaale, kus naasis talle Eestis tuntuse toonud Sarah' rolli juurde muusikalis "Vampiiride tants". Vaiksoo laulis kuni kevadeni 2010 seda rolli Oberhauseni muusikateatris igapäevatööna kuni kaheksa etendust nädalas.
Helisalvestised
2003. aastal välja antud plaadil "Family. We Are Family" laulab ta koos Kaire Vilgatsi, Maikeni, Bert Pringi, Lauri Liivi ja Lauri Pihlapiga.
2008. aastal ilmus tema ja Rolf Roosalu jõulualbum.
2012. aastal alustas ta koostööd Olav Ehalaga, koos on nad andnud üle saja kontserdi nii Eestis kui ka välismaal.
Lisaks on Vaiksoo lugenud dublaaži Disney animafilmidele “Rapuntsel” (nimiosa) ja “Lõvikuningas” (Nala).
Detsembris 2013 andis ta välja oma esimese sooloalbumi "Mina", mis tähistas enda muusikalikarjääri 15. aastapäeva.
2021. aastal ilmus Vaiksoo ja tema poja album "Valguses ja varjus".
Isiklikku
Filipiinidelt pärit näitleja Rommel Singsoniga on tal poeg Ron Jonathan (snd 2004). Vaiksoo elukaaslane on jurist Mihkel Nukka, kellega on ühine tütar (snd 2020). Nele-Liis Vaiksoo isa on tunnustatud arhitekt Raul Vaiksoo, ema Liia Vaiksoo on aastaid olnud rahvusooperi Estonia kostüümiala töötaja.
Nele-Liis Vaiksoo on läbinud poolpika Ironmani triatloni.
Söödav rannakarp
Söödav rannakarp (Mytilus edulis) on rannakarplaste sugukonda kuuluv karbiliik.
Nagu nimigi vihjab, tarvitatakse neid rannakarpe söögiks.
Söödavate rannakarpide levila hõlmab Põhja-Ameerika Atlandi ookeani põhjaranniku, Euroopa ja muid parasvöötmesse ja polaaraladele jäävaid alasid. Teda leidub ka Läänemeres.
Rannakarp asustab enamasti eulitoraali ehk loodetevööndit, kinnitudes oma büssusega kividele ja muudele tugevatele substraatidele.
Tsutsu
Tsutsu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Hamiltoni hertsog
Hamiltoni hertsog (inglise Duke of Hamilton) on Šotimaa aadlitiitel, mida on alates selle loomisest kandnud Hamiltoni ja Hamilton-Douglase suguvõsa liikmed. Tiitel loodi 1643. aastal, mil James Hamilton, kolmas Hamiltoni markii sai Hamiltoni hertsogiks.
Šotimaa tiitlid Inglismaa tiitlid Suurbritannia tiitlid
1711. aastal sai Hamiltoni hertsog ka Brandoni hertsogi tiitli. Kaasajal on Hamiltoni hertsog üks viiest Briti aadlikust, kel on mitu hertsogitiitlit.
Hamiltoni hertsogite peamine residents on Lennoxlove House. Varem oli selleks Hamilton Palace.
Hamiltoni hertsogid
Praeguse Hamiltoni hertsogi pärija on Alexander Douglas Douglas-Hamilton, Douglase ja Clydesdale'i markii (sündinud 1978)
Anabioos
Anabioos (vanakreeka sõnast ἀναβίωσις (anabiōsis) 'taaselustumine') on organismi (näiteks taime, looma, mikroorganismi) füsioloogiline seisund, kus vaadeldaval organismil nähtavad elutunnused puuduvad.
Anabioosis olevate organismide ainevahetus on üldjuhul ebasoodsate keskkonnatingimuste (näiteks vee-elulise looma elukeskkonna ära kuivamise) tõttu märgatavalt aeglustunud. Soodsate tingimuste taasilmnedes nende organismide elutegevus jätkub normaalses elurütmis.
Taimede puhul võib anabioosist rääkida, pidades silmas näiteks mullas olevaid eoseid ja seemneid, mis pole veel idanema hakanud.
Bakaraa
Bakaraa (prantsuse baccara) on kaardimäng (hasartmäng).
Arvatakse, et see mäng sai tuntuks Prantsuse kuninga Charles VIII valitsemisajal (valitses 1483–1498) Itaaliast Prantsusmaale jõudes ning sarnaneb selliste mängudega nagu Faro ja Basset.
Sellest mängust on kolm varianti: baccarat chemin de fer ("railway"), baccarat banque (või "à deux tableaux") ning punto banco (ehk North American baccarat). Bakaraa on puhtalt õnnemäng, kus oskused ei mängi mingit rolli ning strateegiat ei ole; mängijast ei sõltu mitte midagi, sest jäävad kaardid, mis lauale jagatakse ning lisakaartide võtmine on reeglitega paika pandud ja sõltub vastavast punktisummast. Samas on baccarat chemin de fer ja baccarat banque vastupidi Punto Bancole sellised mängud, kus mõlemad mängijad saavad ise valida, kas lisakaarte võtta või mitte, mis annab omakorda osavamatele mängijatele eelise.
Bakaraa on lihtne mäng, millel on vaid kolm võimalikku tulemust – mängija (Player) võit, pankuri (Banker) võit või viik (Tie). Termin "mängija (Player)" ei märgi siinkohal mitte klienti ja "pankur (Banker)" kasiinot (mängu korraldajat), vaid need tähistavad kliendil kasutada olevaid panustamisvõimalusi.
Jaotuse tugevus
Bakaraas on kaardid 2–9 nimiväärtusega ehk annavad sama palju punkte kui neil kirjas. 10-d ja pildid (J, Q, K) on 0 punkti ning ässad annavad 1 punkti. Mängijad arvestavad oma punkte nii, et juhul, kui kogu summa ületab 10 punkti, kümned nullitakse (modulo). Näiteks jaotus, kus on 2 ja 3 (mis kokku annavad 5 punkti), on rohkem väärt kui jaotus, kus käes on 6 ja 7 (mis kokku annavad 13) ja kus nullitakse kümned ning mängijal on 3 punkti.
Jaotus, mille kaardid on 6 ja 4 (ehk kokku 10) annavad seega 0 punkti ning seda kutsutakse ka bakaraaks (4 + 6 = 10 = 0). Mängu nimetamine kõige kehvema punktisumma järgi "bakaraa" ongi mõnes mõttes imelik. Kõrgeim skoor, mida on võimalik saada, on 9 punkti.
Punto Banco (North American Baccarat)
Ameerika Ühendriigid, Austraalia, Kanada, Rootsi, Macau ja ka Eesti (ning suur osa Euroopast) mängib bakaraa variatsiooni, milles kogu mäng käib kasiino vastu. Mängijad võivad teha panuseid kas mängijale või pankurile, mis tegelikult tähistavad kahte eraldi jaotust, mille krupjee iga mängu alguses lauale jagab.
Kaardid jagatakse pildipool ülespidi, alustades mängijast ning seejärel jagades kaardi 'Banker' boksile kuni mõlemal poolel on kaks kaarti. Mõlema kaardi punktisummad kummalgi boksil liidetakse ning krupjee annab teada punktide summa (näiteks: mängijal "viis" punkti, pankuril "kolm" punkti / five to the 'Player', three to the 'Banker ' ). Sellest hetkest alates kasutatakse lisakaartide võtmisel vastavat tabelit ('Tableau'), mis määrab täpselt kindlaks, milliste punktide korral kummale positsioonile lisakaart jagatakse (kui see on üldse vajalik). Sõltuvalt punktisummast, mis kahe kaardi liitmisel saadakse, võetakse kas mängijale või pankurile üks lisakaart. Teatud punktisummade korral lisakaarte ei võeta (stand pat). Suurema punktisummaga 'käsi' võidab.
Krupjee jagab kaardid vastavalt sellele tabelile ning annab seejärel teada võitnud 'käe' – kas mängija või Banker (kasutatakse ka Punto või Banco nimetust). Kaotanud panused korjatakse laualt ning võitnud panused makstakse välja vastavalt kasiino ('maja') väljamakse tabelile. Tavaliselt on mängijale (Punto ' le) tehtud panuste väljamakse suhe 1:1 ning pankuri (Banco) võitvad panused makstakse välja 95% ulatuses, kusjuures 5% jääb kasiinole komisjonitasuks (Commission Baccarat). Mõned kasiinod maksavad võidud nii mängijale kui pankurile suhtega 1:1 (even money ehk tasaraha), välja arvatud siis, kui Banker võidab 6 punktiga. Sel juhul makstakse 'Banker' panused välja vaid 50% ulatuses esialgsest panusest. Juhul, kui nii Punto kui ka Banco käed on sama väärtusega pärast lisakaartide võtmist, annab krupjee sellest teada, öeldes: "Egalite – tie bets win" ("Panused viigile võidavad"). Kõik panused viigile makstakse välja suhtega 8:1 ning krupjee ei korja ära ühtki panust Punto või Banco boksidelt.
Tavaliselt mängitakse Punto Bancot ovaalse kujuga laual, mis on sarnane chemin de fer lauaga. Laual viivad mängu läbi krupjee ning kaks diilerit, kes korjavad kaotanud panused ning maksavad välja võitvad panused (ning arvutavad välja maja % juhul, kui võidab Banco). Mängus kasutatakse 6 või 8 pakki kaarte, mida tavaliselt segavad kaks diilerit, kummalgi pool lauda. Nii nagu ka chemin de fer mängus, antakse kaardiking edasi mängijalt mängijale, kes siis jagab kaarte diileri asemel, neid kingast võttes (olles nii pankurina mängu juhtimas, kuigi ühtki võivat panust tema oma rahast kinni maksma ei pea). Tema võib panustada nii Puntole (Player) või Bancole (Banker) või siis anda king edasi järgmisele mängijale – "pankuri" ehk jagaja roll on puhtalt tseremoniaalne. Mängija, kes on teinud suurima panuse Puntole, saab omale sellele boksile ette nähtud kaardid, kuid ainus, mida ta nendega teha saab, on vaid ümber pöörata, kõigile nägemiseks, andes teada punktisumma (või teeb seda krupjee). Krupjee aitab pankurit ka lisakaartide võtmisel ning annab siis teada, kumb kombinatsioon võitis.
Las Vegase ja Atlantic City kasiinodes mängitakse seda bakaraa versiooni tavaliselt eraldi ruumides, luues sellega võimaluse privaatsuseks ning kõrgendatud turvalisuseks, kuna tegemist on mänguga, milles suured panused (P.S. mida rohkem on kasiino töötajaid lauas mängu läbiviimiseks vaja, seda kõrgemad on selles lauas ka minimaalsed panused). Seda mängu mängivad tavaliselt "vaalad", kes võivad panustada ühe käega sadu või lausa tuhandeid dollareid. Austraalia magnaat Kerry Packer oli sellest mängust suures sõltuvuses, kaotades ja võites aastate jooksul üsnagi suuri summasid. Minimaalsed panused algavad tavaliselt 25 USD ning maksimaalsed on kuni 500 USD. Maksimaalseid panuseid tõstetakse vastavalt mängija soovile ning 10 000 USA dollarit käe kohta on üsnagi tavalised.
Baccarat Chemin de Fer
Kokku kasutatakse kuut kaardipakki, mis omavahel segatakse. Mängijad võtavad ümber laua kohad sisse. Laua keskel on mängust eemaldatud kaartide jaoks mõeldud anum. Mängijate positsiooni lauas määravad mängijad ise. Mängija, kes tõmbab endale loosiga esimese koha, võib istuda krupjee paremal käel asuvale esimesele kohale ning teised istuvad vastavalt nende loositud kohale.
Krupjee segab kaardid ja pakub neid edasi igale mängijale, kusjuures kõigil on õigus neid segada. Pärast seda, kui kaardid on laual ringi ära teinud, segab krupjee kaardid veel kord ja pärast seda pakub kaarte endast vasakul olevale mängijale tõstmiseks. Krupjee asetab kaardid enda ette, võttes paki pealt ära ühe osa, ulatades selle enda paremal käel olevale mängijale, kes hetkel diilerina (pankurina) tegutseb. Ülejäänud mängijad võivad panuseid teha.
Diiler asetab summa, mille ulatuses ta riskida soovib, enda ette ning mängijad teevad oma panused. Iga mängija, alustades diileri paremal käel olevast mängijast, võib öelda "Banco", mis tähendab seda, et ta võib mängida kogu pankuri ette asetatud summa peale. Juhul, kui keegi seda ei tee, asetavad mängijad enda ette panuse, millega soovivad riskida. Juhul, kui mängijate tehtud panused ei ole kogusummas võrdsed pankuri summaga, võivad ülejäänud laua ääres seisvad mängijad puuduva summa ulatuses panuseid teha. Juhul, kui see on võrdne või suurem summa kui pankuril, võivad need mängijad, kes pankurile lähemal (kindel järjekord), teha omale sobiva panuse ning pankuril on õigus üle selle summa olevaid panuseid mitte vastu võtta.
Pankur jagab pärast seda neli kinnist (pildipool allapoole) kaarti: esimene mängijaile paremal käel; teise endale, kolmanda mängijaile ning neljanda endale. Mängija, kellel on suurim panus, esindab mängijate poolt. Juhul, kui kahel mängijal on sama suur (suurimatest panustest) panus, saab selle õiguse endale see mängija, kes pankurist paremal (nende mängijate seast, kel suurimad võrdsed panused). Iga mängus osaleja vaatab seejärel oma kaarte ning kui ta näeb, et kombinatsioon annab kokku kaheksa või üheksa punkti, pöörab ta kaardid ümber ning annab punktisummast kõva häälega teada ja jaotus on sellega läbi. Juhul, kui pankuri punktisumma on kõrgem, võtab pankur mängijate panuse omale. Juhul, kui mängijate punktisumma on suurem, maksab pankur (või krupjee tema eest) igale mängijale välja tema tehtud panuse.
Panused tehakse uuesti ning mäng jätkub. Kui pankur võitis, võib ta uuesti jagada. Kui pankur kaotas, antakse kaardid järgmisele mängijale, kes omakorda pankurina tegutsema hakkab.
Juhul, kui kumbki pool kaarte ei ava, tähendab see seda, et kummalgi poolel ei ole kaheksat või üheksat punkti. Sel juhul on pankuri kohustuseks pakkuda kolmandat kaarti. Kui pankuri punktisumma on kokku bakaraa ehk null punkti (kümned nullitakse, seega näiteks kaks emandat annavad kokku 0 punkti) või üks, kaks, kolm või neli punkti, võtab ta kaardi öeldes, kas "Jah/Yes" või "Card/Kaart". Pärast seda jagatakse talle kolmas kaart avatuna. Kui tema punktisumma on juba kuus või seitse, keeldub ta endale pakutavast kaardist. Nende reeglite järgi mittetegutsemist peetakse reeglitega vastuolus olevaks ning toob sellele mängijale kaela teiste mängijate halvakspanu, kusjuures mõnes ringkonnas peetakse sel juhul seda inimest vastutavaks tekkinud kaotuste tasumisel ning teistes seltskondades omakorda karistatakse sellist teguviisi trahviga. Viie punktiga võib mängija otsustada, kas soovib kaarti või mitte ning kellelgi ei ole õigust talle nõu anda või tema otsuse peale mingit märkust teha.
Pankur ei tohi laualt ära võtta ühtki summat, mille ta võitnud, kuna need loetakse kohe pärast võitu panga osaks. Juhul, kui ta ükskõik mis hetkel soovib mängust loobuda, peab ta sellest teada andma, öeldes "I pass the deal" ("Annan jaotuse edasi"). Sel juhul on mängijail kindlas järjekorras võimalus pankuri ülesanded enda kanda võtta, kuid ta peab seda tegema summaga, mis oli lahkuval pankuril tema lauast lahkumise hetkel. Juhul, kui keegi lauas mängivatest inimestest ei soovi sellise summaga riskida, läheb pankuri staatus sellele mängijale, kes lahkuva pankuri paremal käel, kusjuures sellel mängijal on õigus alustada talle sobivas suuruses oleva pangaga ning lahkunud pankur loetakse järjekorras viimaseks, kuigi kohustused, mis selle positsiooniga kaasnevad, ei ole sellest mõjutatud.
Mängija, kes oli pankur ning kaotas, võib olla pankur ka järgmise jaotuse ajal sellest hoolimata, et diilimise õigus on "edasi läinud" teisele mängijale.
Pärast seda, kui esimene kaartide kogus on mängust väljas, võtab krupjee enda ees olevatest kaartidest järgmise koguse, laseb enda vasakul käel oleval mängijal neid tõsta ja annab seejärel pankurile. Selleks, et jaotus oleks kehtiv, peab pankuril olema jagatavate kaartide koguseks vähemalt seitse kaarti. Juhul, kui tegemist on väiksema kogusega, pannake need kaardid mängust eemaldatud kaartide nõusse ja pankur võtab uue koguse eelpool mainitud protseduuri järgides.
Baccarat Banque
Baccarat Chemin de Feri mängus jääb pank mängijale vaid niikauaks, kuni pankur võidab. Niipea, kui ta kaotab, liigub kaardiking edasi järgmisele mängijale. Mängus Baccarat Banque on pankuri positsioon palju kindlam. Kolm kaardipakki segatakse omavahel. (See number ei ole kindlaks määratud, sest mõnikord kasutatakse nelja pakki, teinekord vaid kahte, kuid kolm on kõige enam kasutatud arv). Pankur tegutseb seni, kuni kõik kaardid on jagatud, v.a juhul, kui ta loobub mängust kas omal soovil või ei luba tema majanduslik seis tal edasi mängida).
Pankuri koht pannakse mängu alguses pakkumisele, ehk see kuulub mängijale, kes riskib kõige suurema summaga. Mõnedes ringkondades võib see mängija, kelle nimi on nimekirjas esimene ning kellele seetõttu pankuri kohustused antakse, riskida sellise summaga, nagu talle sobib.
Kui pankurina tegutsemise õigus on kindlaks määratud, võtab pankur koha sisse ovaalse laua keskel, tema vastas teisel pool lauda istub krupjee ning nende vahele jääb mängust eemaldatavate kaartide anum. Pankuri mõlemal küljel asuvad mängijad (kuni kümme, mis annab kokku täis laua). Kõik teised, kes soovivad mängust osa võtta, peavad seisma ja võivad lauaga liituda vaid sel juhul, kui panga suurus on selline, mida laua taga istuvate mängijate rahalised vahendid ei kata.
Pärast seda, kui krupjee on kaardid seganud, annab ta need samal eesmärgil endast paremal ja vasemal käel istuvatele mängijatele segamiseks, kusjuures pankuril on segamiseks õigus kõige viimasena ning tema saab valida ka selle mängija, kes paki tõstab. Pärast seda, kui iga mängija on oma panuse teinud, jagab pankur kolm kaarti, esimese endast paremal asuvale mängijale, teise vasakul asuvale mängijale ning kolmanda endale. Pärast seda jagab ta veel kolm kaarti, samas järjestuses. Ülejäänud kaheksa mängijat paremal käel (ja pealtvaatajad, kes nendega koos panustavad) võidavad ja kaotavad sellele poolele jagatud kaartide järgi ning vasakul käel asuvad viis mängijat (ja kaasmängijad) sellele poolele jagatud kaartide järgi. Reeglid, mille järgi kaheksa või üheksa punkti kaardid avatakse, kaartide pakkumise ja vastu võtmise reeglid jne, on täpselt samad, mis Baccarat Chemin de Feri mängus.
Iga mängija saab kaarte hoida vaid seni, kuni tema laua pool võidab. Niipea, kui tuleb kaotus, jagatakse selle poole kaardid järgmisele mängijale, kes sellel poolel mängib.
Iga mängija võib "panka pakkuda" ning esimesena saab selle õiguse see mängija, kes on pakurist paremal; järgmisena mängija temast vasakul ja nii edasi kindlas järjekorras. Juhul, kui kaks mängijat vastaspooltelt soovivad pankuriks hakata, võimaldatakse seda neile, kusjuures nad jagavad sellega kaasneva pooleks.
Mängija, kes pankuriks hakkab, võib seda olla ka vaid ühe jaotuse jooksul, mängu normaalse käigu korral või siis "cheval'i" mängides ehk kahel eraldi "käel", kusjuures iga jaotuse jooksul mängitakse vaid ühele poolele panusest. Mängija, kes hakkas pankuriks, kuid kaotas, võib taas pankuri ameti enda kanda võtta kuni kolm korda, kuid mitte enam kui kolm korda järjest.
Mängija, kes pankuri ülesanded endale võtab, peab mängima vähemalt ühe jaotuse, kuid võib pärast seda loobuda (ükskõik mis hetkel). Loobudes peab ta ütlema, millise summaga ta loobub. Pärast seda on igal mängijal kellaosuti liikumise suunas võimalik pankuri kohustused enda kanda võtta, alustades sama summaga ja jagades poolikust kaardikingast, mida tema eelkäija kasutas. Mängust lahkuv pankur võtab lauas selle koha, mis oli tema järglase oma.
Pankurilt tema kogu raha võitmine (ehk pankrot) ei tähenda seda, et tal ei oleks õigust pankurina jätkata, peaasi, et tal on piisavalt vahendeid selle ülesande täitmiseks, kusjuures alati on kindlaks määratud minimaalne summa.
Juhul, kui mängijate summad ületavad hetkel pankuri käes olevat summat, ei ole pankur enda käes olevat summat ületava osa eest vastutav. Juhul, kui ta kaotab, maksab krupjee kellaosuti liikumise suunas nii paljudele kui võimalik (pankuri rahadest) ning seda ületavad summad väljamaksmisele ei kuulu. Pankur võib soovi korral sel juhul oma õigust mitte kasutada ning puuduva raha lauale lisada, et kõik saaksid oma võidud kätte. Sel juhul muutub pank limiteerimatuks ja pankur peab tagama iga panuse välja maksmise (mis iganes summa ulatuses) iga jaotuse jooksul või pangast loobuma.
Bakaraa reeglid on keerulised ja üldisi reegleid ei ole olemas, erinevad klubid kasutavad oma reegleid.
James Bond
Baccarat Chemin de Feri on tavaliselt näidatud pea igas Ian Flemingu salaagent James Bondi filmis. Teda võib kohata seda mängu mängimas mitmes raamatus, millest kuulsaim on kindlasti agent 007 1953. aasta debüüt "Casino Royale", milles terve romaani tegevus käib Bondi ja SMERSH'i agendi Le Chiffre vahel (raamatu lühendamata versioonis on antud ka lühike õpetus selle mängu kohta nende jaoks, kes mänguga tuttavad ei ole). Mängu näidatakse veel mitmes tema teoste põhjal valminud filmis, kaasaarvatud "Dr. No", kus peategelast näidatakse seda mängu mängimas, 1967. aastal valminud paroodias "Casino Royale" (kusjuures eriti imelik on see, et selles filmis näidatakse mängu just kõige põhjalikumalt võrreldes kõigi teiste Bondi filmidega), "Thunderball", "On Her Majesty's Secret Service", "For Your Eyes Only" ja "GoldenEye".
2006. aasta uusversioonis "Casino Royale" on aga Chemin de Fer asendatud Texas Hold 'emi pokkeriga.
"Rush Hour 3"
Filmis "Rush Hour 3" üritab Chris Tuckeri mängitud tegelaskuju Pariisi kasiinos bakaraa mängida, pidades seda ekslikult blackjackiks. Pärast seda, kui ta on diilerilt lisakaarte palunud, annab diiler tegelasele teada, et "This is Baccarat".
Tüütsi
Tüütsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Jam (album)
"Jam" on ansambli Jam 1994. aasta album.
Mario Frick (poliitik)
Ta õppis õigusteadust Šveitsis Sankt Galleni Ülikoolis.
Pärast Isamaalise Liidu valimisvõitu oktoobris 1993 toimunud ennetähtaegsetel parlamendivalimistel valiti Mario Frick valitsusjuhiks ja võttis sama aasta detsembris ameti üle vaid seitse kuud riiki juhtinud Markus Büchelilt. 28-aastaselt sai temast maailma noorim valitsusjuht.
Tema tagasivalimise järel pärast 1997. aasta parlamendivalimisi keeldus konservatiivne Progressiivne Kodanikepartei valitsuskoalitsioonis osalemast ja esmakordselt pärast 1938. aastat sai Liechtenstein endale üheparteivalitsuse.
Frick astus tagasi pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 2001. aasta valimistel, kuid jätkas aktiivset tegevust nii poliitiku kui ka juristina. 2003. aastal juhtis ta poliitilisi jõude, kes vastustasid vürst Hans Adam II ettepanekut vürsti võimupiiride laiendamiseks. Ettepanek pälvis siiski samal aastal korraldatud rahvahääletusel Liechtensteini kodanike enamuse toetuse.
Alates 2002. aastast on ta vandeadvokaat. Frick on advokaadifirma Seeger, Frick & Partner partner. Tal on õigusteaduse doktori kraad (dr. iur.) ja ta on lugenud Liechtensteini õiguse loenguid Churi tehnika- ja majanduskõrgkoolis.
Mets
pisi|[[Pillapalu kuusemets]] pisi|Tihe [[okaspuumets Sierra Nevada mäestikus]]
Mets on ökosüsteem, mis koosneb kasvavate puudega maast ja selle elustikust (taimestikust, loomastikust, seenestikust). FAO järgi on mets puittaimedega kooslus, mille pindala on suurem kui 0,5 ha, puude kõrgus ületab 5 m ja võrade pindala üle 10% kogu alast. Metsa mõiste alla ei kuulu puuviljaaiad ja linnapargid.
Mets moodustab kogu maismaa pindalast 30% (kuid Maa ajaloos on olnud perioode, kus metsaga oli kaetud ligikaudu 50% maismaast). Selle biosfääriosa globaalne tähtsus seisneb orgaanilise aine produtseerimises ja selles talletunud biogeensete elementide kaitsmises väljauhtumise eest (metsadesse on koondunud 80–90% maismaa orgaanilisest ainest) ning õhkkonna gaasilise koostise reguleerimises. Mõjutades sademete hulka ja jaotust ning pinnavee äravoolu ja aurumist, määrab mets maa-ala veerežiimi ja kliima kujunemise. . Seega määrab mets suure osa ka aine- ja energiaringes. Erosiooni ja deflatsiooni tõkestajaina ning õhu puhastajaina on metsad olulised ka keskkonnakaitseliselt.
Definitsioonid
Metsa kohta on mitu definitsiooni:
Metsamaaks loetakse metsaseaduse järgi:
Levik
pisi|Puupiir mägedes Metsi võib leida igast piirkonnast, kus on suhteliselt suures hulgas sademeid ja vähemalt 2-kuune periood, kus õhutemperatuur on üle 10 kraadi. Pinnaselt, mis on omadustelt kõlbulik puude kasvuks ning kus häiringud (metsatulekahjud, liiga pikad põuaperioodid) pole väga sagedased. Mägedes levivad metsad kuni puupiiri kõrguseni.
Metsad, kus domineerivad õistaimed (laialehised metsad) on liigirikkamad, kui valdavalt paljasseemnetaimi sisaldavad metsad (okas- ja heitleismetsad). 2000. aastal hõlmab FAO (Ühinenud Rahvaste Toidu ja Põllumajanduse Organisatsioon) andmetel maailma metsade suurjaotus 4 tüüpi: boreaalsed (33%), parasvöötme (11%), subtroopilised (9%) ja troopilised metsad (vihmamets) (47%). Suurima metsade pindalaga riigid on Venemaa, Brasiilia ja Kanada. FAO 2010 andmetel on looduslikke metsi säilinud kõige enam Lõuna-Ameerikas, kuid maailmas domineerivad üldiselt poollooduslikud metsad looduslike üle. Istutatud metsade osakaal on suhteliselt tühine. Maailmas levinumad puude perekonnad on mänd (Pinus), tamm (Quercus), kuusk (Picea) ja nulg (Abies).
Boreaalsed metsad
pisi|Boreaalse metsa levikukaart Boreaalsed metsad ehk taigad. Enamik kasvab Euraasia mandri Aasia osas. Vegetatsiooniperiood kestab 3–6 kuud. Sademeid on 250–500 mm/a. Taiga asub jahedas ja niiskes kliimas, millele on iseloomulik temperatuuri suur aastaajaline kõikumine. Mullad on happelised ja seetõttu on seal valdavalt heitlehised ja okaspuud. Mõnes piirkonnas esineb igikeltsa. Puudel on kohastumuseks juured pindmised (igikelts), lehed muundunud okasteks, et takistada aurumist. Igihaljus võimaldab pikemalt fotosünteesida ja võra on kitsaskooniline, kuna lumi peab talvel maha vajuma, et see ei vigastaks puid oma raskusega.
Parasvöötme metsad
pisi|Sügisene parasvöötme segamets Parasvöötme metsad paiknevad piirkonnas, kus talv on lühike ja mõõdukalt külm. Vegatatsiooniperiood kestab 6–12 kuud ja sademeid on 500–1000 mm/a. Muld nende metsade all on viljakas ja tüse, mistõttu valdavateks puudeks on lehtpuud (tamm, pöök, saar). Parasvöötme metsad kannatavad tugevalt liigse inimmõju käes. Tihti on alles vaid sekundaarsed metsad, sest vanad metsad on inimasustuse laiendamiseks, põllumaaks või kaevanduste tarvis maha raiutud. Rohttaimedel on nendel aladel kiire arengutsükkel vahetult pärast talve, sest lehed varjavad päikesevalguse. Samblaid on ka maapinnal vähe, sest rohkelt mahalangenud lehed ei kõdune piisavalt kiiresti ja varjavad valguse. .
Subtroopilised metsad
pisi|Vahemere tüüpi subtroopiline mets Subtroopika jaguneb Vahemere tüüpi ja niiskeks subtroopikaks. Esimesel juhul on kuiv suvi ja vihmane talv ning sademeid 500–600 mm/a. Paiknevad väga viljakatel muldadel ja kuuluvad igihaljaste kõvalehiste metsade hulka (loorberipuu, korgitamm, õlipuu). Puud on kohanenud sagedaste põlengute, kuivuse ja suure aurumisega, mistõttu on neil nahkjad lehed, milles leidub lisaks veel palju eeterlikke õilisid. Tugikoel on ka suur osa selles, et taim ei saaks närbuda pisi|Niiske subtroopilise metsa levikukaart Teisel juhul esineb vihm aastaringselt ja sademete maksimum on suvel. Selles piirkonnas levivad igihaljad vihmametsad, kus tavalistest liikidest leidub jugapuud (Podocarpus) ja magnooliad (Magnolia).
Troopilised metsad
pisi|Vihmametsa levikukaart Troopilised metsad jagunevad sesoonseteks ja humiidseteks, kus esimesel juhul on sademeid kuni 2000 mm/a, kuid kuivaperiood võib kesta kuni 5 kuud. Teisel juhul esineb sademeid üle 2000 mm/a ja kuivaperiood puudub üldse (vihmamets) või on lühike. Nendes metsades ei lange temperatuur kunagi alla 0 kraadi. Mullad on toitainevaesed, happelised ja punakad, sest aastaringne vegetatsiooniperiood kurnab mullad ära.
Suktsessioon
pisi|Metsa suktsessioon Metsa suktsessioon ehk koosluste vahetus tähendab, et esmalt tekib rohutasand ehk domineerivateks taimedeks on rohttaimed ja põõsad. Tekib soodne keskkond seemnete ja eoste idanemiseks. Lagedal rohumaal hakkavad kasvama esimesed puuliigid, mis virguvad jõudsalt ja puittaimed hakkavad alal domineerima. Varju suhtes tolerantsed puuliigid (kuusk, vaher) jäävad aga ebatolerantsetele (mänd, kask) alla ehk ei konkureeri nendega kõrgustes. Puud kasvavad viimaks nii suureks, et rohttaimed ja põõsad jäävad neile olelusvõitluses alla. Noores metsas jätkub puude kiire kasv ja puudevaheline konkurents võib olla mõnedele isenditele hukatuslik. Kui mõni ebatolerantne isend jääb kasvus teistest maha, siis ta sureb konkurentsis ja asendatakse mõne teise liigiga, mis tolerantsem. Täiskasvanud metsas jätkub konkurentsist tingitud puude väljalangemine. Tekib lamapuit, mis muudab metsa mosaiiksemaks ehk loob valgust vajavatele liikidele uue sobiliku elupaiga. Ebatolerantsed ja tolerantsed liigid jagavad elupaika ja välja võib kujuneda selgepiiriline kihistatus kahe eelmise vahel. Kliimaksstaadiumiks on kujunenud suhteliselt stabiilne taimekooslus, kus domineerivad liigid, mis on konkreetses keskkonnas kõige kohasemad. .
Tähtsus inimesele
Peale selle, et inimene saab metsast toorainet mööbli- ja paberitööstusse, küttepuid ja ehitusmaterjali, on metsal ka oluline esteetiline väärtus. Inimene saab metsas matkata, seeni ja marju korjata, jahti pidada ja vaba aega veeta. Metsad aitavaid meil hoida väärtuslikku pinnast erosiooni eest. Lisaks aitavad puuderibad teede ääres hoida talvel teid lumest puhtana. Metsad takistavad reostuse jõudmist jõgedesse ja järvedesse. Ühtlasi muudavad puud õhu tolmust ja heitgaasidest puhtamaks ning metsad seovad väga suures hulgas süsinikku atmosfäärist endasse. Metsaökosüsteemide iseloomulikud keskkonnatingimused pakuvad elupaika paljudele spetsiifilistele elusorganismidele, keda inimene vajab, et tehislikkuse keskel eksisteeriks veel ka tükike sellist keskkonda, nagu see oli enne inimest.
57 eKr
57. aasta eKr
Esimene rinne
Esimene rinne on puistu suurima kõrguse ja tagavaraga rinne, mille täius on vähemalt 30%. Esimest rinnet loetakse puistu põhirindeks.
Antoine de Jussieu
Antoine de Jussieu (6. juuli 1686 Lyon – 22. aprill 1758) oli prantsuse loodusteadlane, Bernard de Jussieu vanem vend.
Būshehri provints
Būshehri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb läänes Pärsia lahega.
Provints jaguneb kümneks maakonnaks.
🇮🇷
Täius (metsandus)
Täius (stocking level) iseloomustab kasvuruumi kasutamise ulatust võrreldes samades tingimustes kasvava normaalpuistuga. Täius leitakse puistu ühe hektari rinnaspindala või tagavara jagamise teel samasuguse kõrgusega normaalpuistu rinnaspindala või tagavaraga.
Ines Rannap
Ines Rannap (23. mai 1930 – 13. veebruar 2016) oli eesti viiuldaja, pedagoog ja muusikakriitik.
Viiulimängija hariduse omandas Ines Rannap Herbert Laane juhendamisel Tallinna Riiklikus Muusikakoolis (1944–1948) ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1953. aastal.
Alates 1961. aastast avaldas Rannap ajakirjanduses muusikakriitilisi artikleid ja artiklisarju ning juhtis Eesti Televisioonis muusikasaated („Muusikaelu”, „Igal lapsel oma pill”).
1963–1995 töötas Ines Rannap Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis viiuli, kammeransambli- ja keelpillimuusika ajaloo õpetajana.
Ines Rannap on olnud mitmete eesti heliloojate, sh Edgar Arro, Hillar Kareva, Hugo Lepnurme, Eino Tambergi, Helmut Rosenvaldi ja Harri Otsa viiuliteoste esmaesitaja.
1953–1982 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist ning andis aastate jooksul hulganisti soolokontserte, kammeransamblipartneriteks Helju Tauk, Vaike Vahi, Bruno Lukk, Hugo Lepnurm, Rolf Uusväli, Ivo Juul, Leelo Kõlar, Rein Rannap, Uve Uustalu jt. Ines Rannap on korduvalt soleerinud ka Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri ees ning aastatel 1972–1978 mängis ta vanamuusikaansamblis Sonare. Aastakümneid osales ta ka filharmoonia korraldatud loeng-kontsertidel ning esines NSV Liidus, Ungaris ja Poolas. Lisaks on Ines Rannap uurinud eesti muusikat ja muusikaelu ning koostanud õppematerjale.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Heino Rannap ja nende poeg on Rein Rannap.
Morbecque
Morbecque (hollandi: Moerbeke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Hazebroucki kantonis.
Raudsepä
Raudsepä on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Morbecque
pisi|tühi|Morbecque'i raekoda
Kasvukohatüüp
Kasvukohatüüp (ka metsakasvukohatüüp) on mullastikult ja taimestikult ühtlane metsaala. Nimetus tuleb sellele kasvukohatüübile iseloomuliku taime järgi (näiteks kasvab naadi kasvukohas sageli arvukalt naati, jänesekapsa kasvukohatüübis jänesekapsast jne). Kasvukohatüüpide eristamisel on taimestik siiski vaid indikatiivseks tunnuseks, peamine eristuskriteerium on muld.
Eesti taimkatte kasvukohatüüpide klassifikatsioon
Eesti metsakasvukohatüüpide uurimisel ja klassifikatsiooni väljatöötamisel on olnud suur roll Erich Lõhmuse, Liivia Laasimeri ja Viktor Masingu töödel. Järgnevalt toodud klassifikatsioon on nende töö arendus, mis on toodud Jaanus Paali teose "Eesti taimkatte kasvukohatüüpide klassifikatsioon" (1997) järgi. (Märkus. Ümarsulgudes on esitatud klassifikatsiooniüksuse sünonüümne nimetus, nurksulgudes nimetuse võimalik täiend, kaldjoonega on eristatud nimetuse alternatiivsed variandid.)
Mendeli seadused
Mendeli seadused ehk Mendeli reeglid ehk Mendeli pärandumisseadused ehk Mendeli pärilikkusseadused on organismide tunnuste pärandumise seadused geneetikas.
Mendeli seadused avastas 1860. aastatel loodusteadusest huvituv augustiini munk Gregor Mendel, kes tegi ristamiskatseid hernetaimedega, ning sõnastas need 1865. aastal Brunni (praegu Brno) Looduslooseltsi toimetistes ilmunud artiklis "Versuche mit Pflanzenhybriden", mis jäi esialgu suurema tähelepanuta. Alles 1900. aasta paiku kinnitati neid teedrajavaid tulemusi, need seostati kromosoomiteooriaga ja nad lülitusid klassikalise geneetika põhiteadmiste hulka.
Esimene Mendeli seadus ehk ühetaolisusseadus
Ristates kahte homosügootset isendit (vanempõlvkond; P), on esimene järglaspõlvkonna (F1) isendid geneetiliselt sarnased (ühesugused).
Teine Mendeli seadus ehk lahknemisseadus
Ristates erinevaid heterosügoote, tekib järglaspõlvkonnas tunnuse avaldumisel genotüübiline ja fenotüübiline lahknemine. Domineerimise korral (üks alleel surub teise alleeli maha) on F2-põlvkonnas kolmveerand järglastest dominantse tunnusevariandiga, veerand retsessiivse tunnusevariandiga (fenotüübiline lahknemissuhe 3:1 ja genotüübiline lahknemissuhe 1:2:1). Kodomineerimise korral on fenotüübiline lahknemine 1:2:1. Sama lahknemissuhe kehtib ka semidomineerimise (ehk intermediaalsuse) korral. Kodomineerimuse puhul on heterosügootide fenotüübis mõlema vanema tunnusevariant (nt AB0-veresüsteemi puhul AB-vererühm). Intermediaalsuse puhul on heterosügootide fenotüübiks mõlema vanema vahepealne tunnusevariant (nt roosaõielised lõvilõuad, kui vanemad on punase- ja valgeõielised).
Kolmas seadus ehk sõltumatusseadus ehk sõltumatu lahknemise seadus ehk vaba kombineerumise seadus
Kaks tunnust (geeni) päranduvad üksteisest sõltumatult. Seadus kehtib ainult sel juhul, kui geenid, mis vastutavad tunnuse kujunemise eest, ei ole aheldunud. Kui geenid kujundavad ühte tunnust, võib tekkida uusi tunnusevariante (fenotüüpe), mida vanempõlvkonnal ei esine.
Sündinud 30. oktoobril
''Siin loetletakse 30. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Kuukala
Kuukala (Mola mola) on kuukalalaste sugukonda kuukala perekonda kuuluv kala.
Kuukala asustab troopilisi ja parasvöötme, ka Euroopa meresid. Kudemine toimub kõigi ookeanide troopilistes ja ekvatoriaalsetes vetes, aga hoovustest aetuna jõuavad nad sageli parasvöötmesse. Atlandi ookeani põhjaosas on nad jõudnud Newfoundlandi, Islandi ja Golfi hoovuse abil isegi Murmani rannikuni, samuti Läänemere lääneossa.
Teaduslikult kirjeldas kuukala esimesena Linnaeus 1758. aastal.
Välimus
Kuukala teaduslik nimetus Mola tähendab ladina keeles 'veskikivi'. Teda peetakse maailma raskeimaks luukalaks. Täiskasvanud isendi keskmine kaal on 1 tonn. Ta võib kasvada üle 3 m pikaks ja kaaluda 1410 kg. Kord püüti Atlandi ookeani rannikul New Hampshire'is 5,5 m pikkune isend, kelle mass jäi aga teadmata.
Harilikud luukalad ei kasva nii suureks sellepärast, et luud kaaluvad palju, aga kuukalal on paljud luud mandunud ja asendunud kõhrega, mis on kergem, kuid ühtlasi vähem vastupidav.
Kala keha on külgede suunas kokku surutud, meenutades põhikujult ketast. Tema pikkus on väljasirutatud kõhu- ja seljauime korral lähedane kõrgusele.
Nagu kõigil kuukalaliste alamseltsi liikidel, on ka kuukalal saba ja selgroo tagaosa mandunud. Puuduvad ogakiirtest seljauim ja kõhuuimed, vaagnavööde ja ujupõis on samuti täielikult mandunud. See annab kuukalalistele kummalise välimuse, just nagu oleks neil tagumine ots maha lõigatud. Pehmekiirtest koosnevad selja- ja pärakuuim asuvad teineteise vastas ja on kaugele taha nihkunud. Nad on kitsa alusega, väga kõrged ja üsna terava tipuga. Need uimed on paaritud. Nende tagaosa ulatub keha "amputeeritud" tagaosale ning nende kiired on sabauime kohal tipust tugevasti harunenud ja toetavad laia vetruvat kõhrest plaati, mis toimib aeruna. Nende hambad on liitunud terviklikuks plaadiks, mis eesosas üldse ei katke.
Eluviis
pisi|Kinnipüütud kuukala (1910) pisi|Kuukala "päevitab" pisi|Kuukala seljauim veest väljas Kõik kuukalalaste liigid läbivad noorena väga keeruka moonde, mis koosneb mitmest osast. Äsjakoorunud vastsed meenutavad kerakalalaste omi (kerakalalased on naaberalamselts ja see tõendab, et nad on sugulased). Kuid juba 6–8 mm pikkuste kuukalade keha kattub laiade luuplaatidega, millel on suured kolmnurksed nukid. See on niinimetatud kohverkala-arengujärk. Ka kohverkalalased on kuukalalaste naaberalamselts. Selles staadiumis on neil veel olemas sabauim, mis aga peatselt kaob.
Kuukala on halb ujuja. Ta ei suuda liikuda vastu tugevat hoovust. Sageli lebab ta lihtsalt külili veepinnal, liigutades laisalt oma selja- ja pärakuuime ja sirutades neid vaheldumisi veest välja. Kuid on ka oletatud, et nii toimivad peamiselt haiged kuukalad, keda selletõttu saab püüda raskusteta ja kelle magu on tavaliselt tühi.
Kuukala maksimaalne täheldatud ujumiskiirus on 2 sõlme ehk 3,2 km/h.
Emaste kuukalade produtseeritud munarakkude arv ühel kudeperioodil on umbes 300 miljonit; tegemist on selgroogsete hulgas kõige suurema munarakkude arvuga liigiga.
Kuukala üheks eripärasuseks kalade hulgas on tema termoregulatsiooni võime – kuukala kehatemperatuur võib olla märksa kõrgem ümbritseva vee temperatuurist. On oletatud, et see on seotud tema "päevitamisega" ehk külili veepinnal lebamisega, mille käigus ta akumuleerib päikeseenergiat.
Laialt on levinud arvamus, et suurema osa ajast kuukala lebabki veepinnal ja päevitab. See pole siiski nii. Suure osa ajast veedab kuukala rohkem kui 200 m sügavusele sukeldununa ja ta on võimeline sukelduma 600 m sügavusele.
Martti Ahtisaari
Martti Oiva Kalevi Ahtisaari (sündinud 23. juuni 1937 Viiburis) on Soome diplomaat ja poliitik, Soome president 1994–2000.
Ahtisaari vanavanaisa Julius Marenius Adolfsen emigreerus Soome 1872 Lõuna-Norrast Tistedalenist. Isa Oiva Ahtisaari võttis Soome kodakondsuse alles 1929 ja säilitas perekonnanime Adolfsen kuni 1937. aastani. Jätkusõjas osales Oiva idarindel mehaanikuna, aga ema Tyyne sõitis koos pojaga Kuopiosse, sõja jalust kaugemale.