cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektriline kaksikkiht
Gouy-Chapmani teooria ehk difuusse kihi teooria
Anomaalsed väärtused on tingitud asjaolust et Gouy teooria vaatleb ioone punktlaengutena, mis võivad ligineda elektroodile kuitahes lähedale, mis tegelikult pole võimalik. Seetõttu annab Helmholtzi teooria oluliselt reaalsemaid C väärtusi, kui Gouy teooria.
Arvestades Helmholtzi teooria ja Gouy teooria positiivseid külgi, tekkis vajadus need ühendada.
Sterni teooria
Gouy-Chapmani ja Helmholtzi teooria ühendas 1924. aastal Otto Stern. Tema arvestas oma kaksikkihi mudelis lisaks elektroodi ja ioonidevahelistele toimetele ka spetsiifilist adsorptsiooni.
Selleks jagas ta kaksikkihi kaheks osaks, I osa ioonidest koguneb elektroodi pinna lähedale ja moodustab nn tiheda ehk Helmholtzi kihi. Nende ioonide tsentrid asuvad pinnast kaugusel, mis on võrdne nende ioonide raadiustega x=r (s.o tiheda kihi paksus on sama, mis on ioonide raadius). Nende ioonide laeng pinna kohta on q1. Teine osa ioonidest on soojusliikumises ning moodustab nn difuusse kihi. Need asuvad kaugusel x≥r ja nende summaarne laeng on q2. Seejuures kehtib elektroneutraalsuse tingimus
Difuusse kihi laengu arvutamiseks kasutas Stern Gouy teooriat ning tiheda kihi laengu arvutamiseks oletas ta, et adsorptsioon allub Langmuiri isotermile ja osakese toomiseks lahuse sisemusest elektroodi pinnale tehakse tööd
kus φ0 on potentsiaalilangus difuusses kihis ja φ1 on iooni spetsiifilise adsorptsiooni potentsiaal.
Juhul kui pinna täitumusaste ei ole suur, võib teha lihtsustuse ja kasutada adsorptsiooni kirjeldamisel Langmuiri isotermi asemel hoopis Henry isotermi. Sterni teooria võtab arvesse nii katioonide kui anioonide adsorptsiooni tihedas kihis ja seletab ka kaksikkihi ümberlaadumisefekti. Tänu nendele parandustele selgitab Sterni teooria katseandmeid suhteliselt hästi ka kvantitatiivselt.
Samas, kui pole spetsiifiliselt adsorbeeruvaid ioone, siis peaksid ka kõik ülejäänud ioonid olema võrdväärsed ja asuma täielikult difuusses kihis. Järelikult peaks elektrilise kaksikkihi tiheda osa laeng q1 olema null. Tegelikult Sterni teooria järgi q1 ≠ 0, kui
Grahame'i teooria
pisi|Kaksikkihi joonis Grahame'i teooria järgi. 1. Sisemine Helmholtzi kiht 2. Väline Helmholtzi kiht 3. Difuusne kiht 4. Solvateerunud ioon 5. Spetsiifiliselt adsorbeerunud ioon 6. Lahusti molekul Grahame'i teooria on 1947. aastal ameerika keemiku David C. Grahame'i täiendatud Sterni teooria.
Grahame eeldas, et kui puudub ioonide spetsiifiline adsorptsioon, siis q1=0 ja q=q2. Et seda füüsikaliselt põhjendada, jagas Grahame elektrilise kaksikkihi tiheda osa kaheks. Spetsiifiliselt adsorbeeruvate ioonide tsentrid asuvad elektroodi pinnast kaugusel x1, ehk nn sisemisel Helmholtzi tasandil, mille potentsiaal lahuse sisemuse suhtes on ψi. Soojusliikumises osalevad solvateeritud ioonid, mis moodustavad elektrilise kaksikkihi difuusse osa, võivad läheneda elektroodi pinnale kuni kauguseni x2, s.o välise Helmholtzi tasandini, mille potentsiaal lahuse sisemuse suhtes on ψ0. Tasandil x1 asuvad ioonid (spetsiifiliselt adsorbeeruvad ioonid) on nn potentsiaalse energia miinimumis.
Üleminekul lahusesse peavad need ületama metalli ja ioonide vahelisest spetsiifilisest toimest tingitud jõu. Ioonide jõudmiseks Helmholtzi sisemisele tasandile tuleb aga energiat kulutada solvaatkihi osaliseks või täielikuks lõhkumiseks. Ioonide ja metalli vastastikuse toime ning ioonide ja lahusti omavahelise toime jõudude vahekord määrabki ära ioonide spetsiifilise adsorptsiooni võime. Ioonide liikumist elektroodile lähemale kui x1 takistab nende elektronkatte ja metalli vabade elektronide omavaheline tõukumine.
Pilss
pisi|[[Pilsikaev]] Pilss ehk nõru ehk veevagu on koht trümmi alumises osas, kuhu koguneb laeva sisemusse sattunud vesi (pilsivesi) ja kust see välja pumbatakse.
Moodsates laevades on vee kogunemiseks topeltpõhja ahtriosas süvendid – pilsikaevud.
Clojure
Clojure on dünaamilise tüübisüsteemiga funktsionaalne Lispi programmeerimiskeele dialekt, mis töötab Java platvormil. Sarnaselt teiste Lispi dialektidega järgib Clojure code-as-data filosoofiat ning kasutab makrosid. Arendusprotsess on kogukonna poolt suunatud ning seda haldab Clojure'i looja Rich Hickey.
Clojure soodustab muutumatute väärtuste ja andmestruktuuride kasutamist ning identiteedi ja oleku ilmutatud kujul haldamist. Muutumatute väärtuste kasutamine ning konstruktsioonid, mis toovad väärtuste muutumise ajas ilmutatud kujul nähtavale, on mõeldud toetama töökindla, lihtsa ja kiire tarkvara, eriti mitmelõimelise tarkvara, arendamist. Kuigi Clojure'i tüübisüsteem on täielikult dünaamiline, on hiljuti tehtud jõupingutusi, et lisada sõltuv tüübisüsteem.
Ajalugu ja arendusprotsess
Arendusprotsess on kogukonna poolt suunatud ning seda hallatakse Clojure'i JIRA lehel. Üldine arendusega seonduv arutelu toimub Clojure'i Google Groupi lehel ning igaüks saab esitada parandusettepanekuid ja uusi ideid lehel ask.clojure.org. JIRA pileteid haldab analüütikute meeskond ning kõik muudatused kiidab heaks Rich Hickey.
Nimi Clojure on Hickey sõnul sõnamäng programmeerimisterminiga closure (sulund inglise keeles) ning tähtedega C, L ja J, mis tähistavad vastavalt C#-i, Lispi ning Javat – kolme keelt, mis mõjutasid suurel määral Clojure'i disaini.
Disaini filosoofia
Rich Hickey lõi Clojure'i, kuna ta tahtis tänapäevast Lispi, mis toetaks funktsionaalset programmeerimist, eksisteeriks sümbioosis olemasoleva Java ökosüsteemiga ja hõlbustaks konkurentset programmeerimist.
Programmi oleku haldamiseks kasutab Clojure identiteete, mis on olemid mis on seotud muutumatute olekute jadaga, kus millegi muutmiseks asendatakse vana olek uuega. Kuna olekud on muutumatud väärtused, saab suvaline arv erinevaid funktsioone samaaegselt sama väärtusega opereerida ning konkurrentsuse haldamine taandub ühest olekust teise üleminekute haldamisele. Selleks toetab Clojure mitmeid viittüüpe, millel on kõigil selgelt määratletud olekutevaheliste üleminekute semantika.
Ülevaade
Clojure jookseb Java platvormil ning selle tulemusena liidestub Javaga ja toetab Java koodi väljakutsumist Clojure'ist ja Clojure'i koodi väljakutsumist Javast. Projektihalduseks kasutatakse tööriista Leinigen, mis haldab projektide pakendamist ning vajaminevaid teeke. Seda seadistatakse Clojure'i süntaksiga.
Sarnaselt teistele Lisp perekonna programmeerimiskeeltele koosneb Clojure'i süntaks sulgudega piiritletud järjenditest, mis teisendatakse enne kompileerimist lugeja poolt andmestruktuurideks, sealhulgas järjenditeks, massiivideks, sõnastikeks ja hulkadeks. Clojure on Lisp-1 ning ei ole mõeldud süntaktiliselt ühilduma teiste Lispi dialektidega, kuna see kasutab andmestruktuure, mis ei ole ühildatavad teiste Lispi dialektidega.
Clojure toetab laisalt väärtustatud järjendeid ning soodustab muutmatute väärtuste ja andmestruktuuride kasutamist. Kuna Clojure on funktsionaalne programmeerimiskeel eelistatakse kõrvaltoimetega tsüklite asemel rekursiooni ning kõrgemat järku funktsioone. Automaatne sabarekursiooni optimeerimine pole toetatud, kuna Java virtuaalmasinad ei toeta seda. Sabarekursiooni optimeerimise saab aktiveerida kasutades  võtmesõna.
Andmestruktuuridele rakendatavate teisenduste kombineerimiseks toetab keel muundureid (ingl transducers). Muundurid võimaldavad kõrgemat järku funktsioone, nagu näiteks  ja , üldistada nii, et need toimivad suvalist tüüpi andmestruktuuridel.
edn
edn  (ingliskeelne lühend sõnadest Extensible Data Notation – laiendatav andmenotatsioon) on Clojure'i süntaksi alamhulk, mis on mõeldud kasutamiseks andmevahetusvorminguna. Seda saab kasutada Clojure'i andmestruktuuride serialiseerimiseks ja deserialiseerimiseks ning Clojure kasutab ülemhulka edn-ist programmide lähtekoodi esitamiseks. edn-i kasutus sarnaneb JSON-i või XML-i kasutusele.
Lisaks sisseehitatud andmestruktuure ja lihttüüpe tähistavatele elementidele toetab edn kasutajate poolt loodud laiendusi kasutades silte (ingl tags), mis koosnevad sümbolist, millele järgneb sildi tähis. Silti kohates annab lugeja järgneva elemendi varem registreeritud funktsioonile, mis sisaldab sildile vastavat loogikat andmete deserialiseerimiseks ja tagastab vastava deserialiseeritud väärtuse.
Alternatiivsed platvormid
Clojure'i põhiliseks platvormiks on Java virtuaalmasin, kuid Clojure'il on teostusi ka teistel platvormidel. Kõige tähelepanuväärsem neist on ClojureScript, mis kompileerub ECMAScriptiks ja ClojureCLR, mis realiseerib Clojure'i .NET platvormil ning ühildub .NET platvormi ökosüsteemiga.
Clojure'i kogukonnas 2013. aastal läbi viidud 1060 vastajaga küsitlus leidis, et 47% vastanutest kasutab nii Clojure'i kui ka ClojureScripti. 2014 aastaks oli see arv tõusnud 55%-ni ning 2015. aastaks 66%-ni. Populaarsete ClojureScripti projektide hulka kuuluvad Reacti teegi teostused, näiteks Reagent, re-frame, Rum, ja Om.
Denice
Denice on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis.
Clojure
Populaarsus
Tänu püsivale huvile funktsionaalse programmeerimise vastu on Clojure'i kasutajaskond Java platvormi kasutavate tarkvaraarendajate hulgas kasvanud. Programmeerimiskeelt on soovitanud muu hulgas tarkvaraarendajad Brian Goetz,  Eric Evans,  James Gosling, Paul Graham, ja Robert C. Martin.
Denice
387 meetri kõrgusel merepinnast asuva Denice asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Clojure
Populaarsus
Küsitlus "JVM Ecosystem Report 2018", mis väidab end olevat suurim Java arendajate küsitlus maailmas, leidis, et Clojure on teine kõige kasutatum Java virtuaalmasinal jooksev keel kesksete rakenduste arendamiseks. Clojure'i kasutavad mitmed suurfirmad, sealhulgas Apple, Atlassian, Funding Circle, Netflix, Nubank, Puppets ja Walmart, ning samuti riiklikud asutused, sealhulgas NASA. Samuti on seda kasutatud loominguliseks programmeerimiseks, sealhulgas visuaalse kunsti, muusika, mängude ja luule loomiseks.
Denice
Denice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Mombaldone (AT), Monastero Bormida (AT), Montechiaro d'Acqui, Ponti, Roccaverano (AT).
Väike Kakrarahu
Väike Kakrarahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Matsalu rahvuspargi alal Kakrarahust 100 meetrit eemal asuv 0,1 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 174 meetrit.
Denice
Denice halduspiirides asuvad järgmised asulad: Bonini, Buri, Chiazze, Cribattola, Formiera, Gorghi, Marza, Piani Superiori, Poggio, Ratè, Valbella.
Väike Kakrarahu
Rahu koordinaadid on.
Tarvastu Muusika- ja Kunstikool
Tarvastu Muusika- ja Kunstikool on huvikool Viljandi maakonnas Viljandi vallas Mustlas aadressil Kevade 2a.
Mäesulg
Mäesulg (ka Trolla Mäesulg, Trolla paisjärv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Trolla külas. Veekogu pindala on 0,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 528 m.
Enn Toona
Enn Toona (13. jaanuar 1909 Nahkanuia, Väinjärve vald – 22. märts 1973 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Enn Toona sündis talupidajate peres. Lõpetas 1930 Tartus õhtugümnaasiumi, õppis 1934–1935 Tartu Näitekunsti Stuudios.
Oli 1935–1936 Draamastuudio teatri näitleja, 1936–1942 ja 1943–1944 Tallinna Töölisteatri näitleja ja näitejuht. 1942–1943 Vanemuise, 1945–1946 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri ja 1947–1948 Ugala lavastaja, 1949–1950 Kunstide Valitsuse inspektor, 1950–1955 Tallinnas näiteringijuht, 1955–1957 Eesti Raadio kuuldemängude lavastaja ("Kirsiaed", "Maa ja rahvas", "Pisuhänd", kõik 1957) ning 1957–1960 ja 1964–1969 Endla peanäitejuht.
Enn Toona suri 22. märtsil 1973 Tallinnas ja ta maeti 25. märtsil 1973 Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku
Enn Toona oli abielus näitleja Liki Toonaga. Neil sündis tütar Elin Toona, kellest sai kirjanik ja teatritegelane. Teise maailmasõja ajal abielu lahutati.
Hiljem abiellus ta Eesti Riikliku Konservatooriumi õppejõu Marta Toonaga. Abielust sündis poeg.
Kvaternaarne süsinikuaatom
Kvaternaarne süsinikuaatom tähendab, et orgaanilise ühendi mingi süsinikuaatom on kovalentse sideme kaudu seotud nelja kõrvaloleva süsinikuaatomiga.
Süsinikuskeleti hargnemise aste omab mõju ühendi stabiilsusele, nii et stabiilsemad on primaarset ja kõige vähem stabiilsed on kvaternaarset süsinikuaatomit sisaldavad ühendid: Näiteks polümeersetes ahelates on kvaternaarne ja tertsiaarne süsinikuaatom nõrgaks kohaks, muutes selle kergemini degradeeruvaks ning oksüdeeruvaks. Ja vastupidi, liitumisreaktsioonides on kvaternaarse ja tertsiaarse süsinikuaatomi teke raskendatud, eriti kui kõrvu tekiks kaks hargnenud tsentrit.
Võrdle: kvaternaarsed ammooniumkatioonid.
Finantsmajandus
Finantsmajanduse olemus
Finantsmajanduses analüüsitakse finantsturgudel toimuvaid olulisi rahaga seotud tegevusi. Lisaks analüüsitakse seal, kuidas inflatsioon, depressioon, deflatsioon, majanduslangus, hinnad ja muud finantsmuutujad üksteist mõjutavad.
Raha
Raha tuleb ettevõtlussektorist, majapidamissektorist (üksikisikud) ja valitsussektorist. Raha pakkujad saavad raha laenamisel tulu intressina. Raha pakkujad võivad olla näiteks investorid, võlakirjaomanikud, aktsionärid, laenuandjad ja võlausaldajad. Aja jooksul muutub raha väärtus. Tegurid nagu inflatsioon või deflatsioon võivad inimeste ostuvõimet ajas muuta. Raha tulevase väärtuse arvutamiseks kasutatakse liitintressi.
Määramatus
Finantsotsuste lagetamisega kaasnevad isikutele valikud, mille tagajärjed ulatuvad tulevikku. Kuna tulevik on etteaimamatu, tuleb otsused võtta vastu ebakindluses. Enamasti eeldavad finantsmajanduses kasutatavad mudelid, et otsuseid tegevad üksikisikud või institutsioonid tegutsevad ratsionaalselt, kuigi see ei pruugi reaalsuses nii olla. Sellest tulenevalt tuleb finantsmajanduses potentsiaalse riskitegurina arvesse võtta osapoolte ebaratsionaalset käitumist.
Finantsmajanduse olulisus
Finantsmajandus on inimestele oluline rahaliste otsuste tegemisel, riskide tuvastamisel ning varade hindamisel.
Väärtuse hindamine
See hõlmab vara õiglase väärtuse ja varast teenitava rahasumma analüüsimist. Õiglast väärtust kirjeldatakse kui toote või teenuse tegelikku väärtust, milles nii müüja kui ka ostja on kokku leppinud, või sama toote väärtust, mille annab sellele turg, kus sellega kaubeldakse.
Riskide hindamine
Finantmajandus uurib riske ja selgitab välja võimalused raha paigutamisega seotud riskide minimeerimiseks.
Regulatsioonide järgimine
Finantsmajandus hõlmab selliseid finantsinstrumente nagu võlakirjad, aktsiad ja väärtpaberid, millel on omad ettekirjutused. Samuti vaadeldakse erinevaid tururegulatsioone, mis reguleerivad turge, kus nende tööriistadega kaubeldakse. Loomulikult kuuluvad ka turud ja finantsasutused finantsmajanduse valdkonda.
Mullatekketegur
Mullatekketegur on tegur, mis mõjutab mulla tekkimist ja arengut. Vassili Dokutšajevi järgi kuuluvad mullatekketegurite hulka lähtekivim, kliima, reljeef, taimestik, loomastik, mulla vanus, samuti mulla- ja pinnavee veerežiim ning inimtegevus.
Lähtekivim
Lähtekivim on kivimid ja mineraalid, mille murenemisel tekib mulla mineraalne osa. See osa moodustab 60-90% mulla kaalust. Lähtekivimist sõltuvad mulla füüsilised omadused – mulla vee- ja soojusrežiim, ainete liikumise kiirus mullas, mulla mineraloogiline ja keemiline koostis, esialgne taimede toitainete sisaldus.
Liivased mullad on kerged, nad on vee- ja toitainetevaesed ning õhurikkad; vesi liigub neist kiiresti läbi ja nad kiiresti soojendavad kevadel. Savised mullad on rasked mullad, nad on veerikkad ja õhuvaesed, toitainete sisaldus on suurem kui liivases mullas. Need mullad takistavad vee liikumist ja soojenevad kevadel aeglaselt. Lubjarikkad mullad on suure kaltsiumiioonide sisalduse tõttu väga viljakad.
Kliima
Kliimast sõltub murenemise kiirus ja liik ning antud koha taimestik. Sooja ja niiske kliimaga aladel on ülekaalus keemiline murenemine, rikas taimestik soodustab huumuse tekkimist. Liiga niiske kliima tingimustes (ekvatoriaalsetes vihmametsades) huumus ei kogune ja mullad on toitainetevaesed.
Õiepurpurlane
Õiepurpurlane (Lygistopterus sanguineus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Mullatekketegur
Kliima
Kui kliima on soe ja mõõdukalt niiske, siis tekkivad tingimused huumuse kogumiseks ja mullad on väga viljakad. Rohtlates on kliimatingimused soodsad nii taimede kasvamiseks kui ka kamardumiseks, mistõttu tekkivad seal kõige viljakamad ja paksud mustmullad.
Külma või kuiva kliimaga aladel on ülekaalus füüsikaline murenemine. Liiga külm ja liiga kuiv kliima on taimedele ebasoodne ja selletõttu on seal tekkinud mullad kehvad ja huumusevaesed.
Õiepurpurlane
Putukat on ka Eestis.
Mullatekketegur
Reljeef
Reljeef ehk pinnamood mõjutab mulla vee- ja soojusrežiimi ning ainete ümberpaigutumist. Tasane pind on muldade tekkimiseks soodsam kui mägede nõlvad, sest järskudel nõlvadel kandub mullakiht nõlva jalamile. Samuti mõjutab mulla tekkimist nõlvade ekspositsioon: lõunapoolsed nõlvad soojenevad ja kuivavad kiiremini, põhjapoolsed aeglasemalt.
Veerežiim
Veerežiim mõjutab taimestikku. Niiske kliimaga aladel võivad veed mullast mineraalaineid välja uhtuda ja põhjustada leetumist. Kui aga põhjavee tase on aastaringselt kõrge (nt soodes), siis toimub gleistumine.
Taimestik
Taimestik mõjutab mulla viljakust. Taimede jäänuste lagunemisel tekib huumus, mille lagunemisel tekivad taimedele vajalikud toitaineid. Mulla tekkimist soodustavad lehtpuud ja rohttaimed, vähesoodsad on okaspuud, samblad ja samblikud.
Mulla vanus
Aja jooksul toimub uue mulla teke (nt vulkaaniliste kivimite või kuivanud setete peal), mullahorisondid tekkivad ja muutuvad paksemaks.
Inimtegevus
Inimtegevus muudab tavaliselt mulda halvemaks, näiteks kultuurtaimede kasvatamisel toitainete sisaldus mullas väheneb. Väetiste kasutamine soodustab mulla säilimist. Soostunud piirkondades muutub muldade kvaliteet kuivendamise korral. Kuivades piirkondades võib niisutamine viia muldade sooldumiseni.
Pleskodāle
pisi|Pleskodāle asendikaart Pleskodāle on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 3,480 km². Asub Bieriņist põhjas, Šampēterisest lõunas, Āgenskalnsist idas ja Zolitūdest läänes. 3697 elanikku (2010).
Pleskodāle kujunes Šampēterise mõisa ja Pleskodāle mõisa maadele. Aastal 1881 rajati sinna Āgenskalnsi kiriku surnuaed. Maad liideti Riia linnaga aastal 1924. Teise maailmasõja ajal kolis sinna Riia lastekodu, võttes kasutusele Pleskodāle mõisa hooned. Suuremad ehitustööd algasid selle mõisa ümber aastal 1987, planeeritud mikrorajoonide maadele jäi ka Šampēterise mõisa hoonetekompleks.
Brasla (Krimulda vald)
Brasla jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Külla jääb Brasla bussipeatus.
Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda. Aastal 2006 oli külas 19 elanikku.
Purgi oja
Purgi oja (ka Purki kraav ja Purgi kraav) on kraav Sakala kõrgustikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Ämmuste ja Tagamõisa külas, Tarvastu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon
pisi|left|Kool nr. 63 Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon (vene keeles Volgogradskaja mikrorajon, transkribeerituna Mikrarajon vulitsõ Valgagradskaja) on Minski linnaosa, mis asub linna põhjaosas Pieršamajski rajooni territooriumil Vałhahradzkaja tänava (Вуліца Валгаградская), Kiedõška (Вуліца Кедышкі), Tolbuhhini (Вуліца Талбухіна) ja Knorini (Вуліца Кнорына) vahelisel alal.
Purgi oja
Kraavi pikkus on 1,7 km, valgla 9,8 km², langus 8 m ja lang 4,7 m/km. Kraav saab alguse 72,5 m kõrgusel Tagamõisa külas Purgi järvest ning suubub Ämmuste külas 64,5 m kõrgusel vasakult poolt Tarvastu jõkke 17,2 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon
Linnaosa koosneb nelja- ja viiekorruselistest hoonetest, millest osad on paneelelamud. Hooned asuvad põhiliselt tänavate ääres, linnaosa keskele jääb aga haljasala, kus asuvad koolid ja lasteaiad. Vałhahradzkaja tänava ääres asub kahekorruseline kaubandus-teeninduskompleks.
Ajalugu
Linnaosa ehitati aastatel 1958–1963. Linnaosa projekt võitis vabariiklikul konkursil ja selle järgi rajatigi mikrorajoon, mis oli algselt eksperimentaalne. Linnaosa ehitamisel katsetati erinevaid meetodeid ja korrusmajade tüüpe, funktsionaalseid ja ehituslikke lahendusi ning elurajoonide rajamise printsiipe, mida sooviti hiljem uute analoogsete rajoonide rajamisel rakendada. Hiljem rajati aastal 1966 Tolbuhhini tänava äärde veel üheksakorruselised elumajad, kuhu said korteri samas linnaosas töötavad teenistujad. Kuna linnaosa oli katsepiirkond, siis kujunesid paljudes majades elamistingimused ebamugavateks ja nõnda asuti sealseid maju kaheksakümnendate aastate lõpus massiliselt renoveerima.
Felizzano
Felizzano on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. Felizzano lõunaserval voolab Tanaro jõgi.
114 meetri kõrgusel merepinnast asuva Felizzano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Felizzano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Monferrato, Fubine, Masio, Quattordio, Solero, Oviglio.
Uskani
Uskani on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas. Küla asub merepinnast 97 meetri kõrgusel valla lääneosas ja jääb valla keskusest Hopast 2 ja Riiast 177 kilomeetri kaugusele. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.
Külas asub Arodskola bussipeatus.
Külas kasvab looduskaitsealune Uskani pärn, ka asub seal kaitstav Hopa dolomiidipaljand.
Bruchhausen-Vilsen
Bruchhausen-Vilsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis 38 km Bremenist kagus.
Valla pindala on 109,55 km². 31. detsembril 2015 elas seal 8837 inimest.
Bruchhausen-Vilseni osad on Berxen, Bruchhöfen, Bruchmühlen, Dille, Gehlbergen, Heiligenberg, Homfeld, Nenndorf, Riethausen, Stapelshorn, Wöpse, Oerdinghausen, Scholen, Weseloh, Süstedt ja Engeln.
See on valdade ühenduse Samtgemeinde Bruchhausen-Vilsen keskus.
Ajalugu
Bruchhausen-Vilsen pärineb kolmest kogukonnast: Bruchhausen, Moor ja Vilsen. Bruchhausenit on esmamainitud 1189. aastal ja Vilsenit 1227. aastal. 1870. aastal Moor ja Bruchhausen ühinesid. 1929. aastal liitusid Bruchhausen ja Vilsen Bruchhausen-Vilseniks. 1974. aastast on Bruchhausen-Vilsen olnud Samtgemeinde Bruchhausen-Vilseni halduskeskus. 1976. aastal tunnistati Bruchhausen-Vilsen tervisekeskuseks.
Raudteemuuseum
Esimene raudteemuuseum Saksamaal, mida haldab 1966. aastast Saksa Eaudteeliit (Deutscher Eisenbahn-Verein). Käitab turismiraudteed (pärandraudteed) Bruchhausen-Vilsenist Asendorfini nädalavahetustel ja puhkepäevadel maist septembrini. Muuseum esitleb väljapanekuid erinevatel rongiosadel ja sel on ulatuslik raudteeautode kogu (umbes 100 sõidukit).
Borgwardi teenindus
Väikelinnas tegutseb arvatavasti maailma ainuke säilinud Borgwardi teeninduskeskus. Seda juhivad isa ja poeg. Borgward oli autotootja lähedases Bremenis, mis lõpetas töö vastuolulistel asjaoludel 1961. aastal, kuid autod, eriti Isabella mudel, kujunesid Saksamaa majandusime ikooniliseks sümboliks ja tekitavad jätkuvalt kirgi, isegi kui maailmas oli 2014. aasta seisuga alles ainult kuskil 2000–3000 Borgwardi. Borgwardi teeninduskeskus Bruchhausen-Vilsenis tegutseb ruumides, mis teadlikult kuuluvad Borgwardi enda hiilguspäevadesse 1950. aastatel. Ettevõte väidab, et tal on 70 püsiklienti ja võib uhkelt kasutada "kogemust arvutipõhise diagnostikakeskuse asemel", osutades, et palju mehaanilist diagnoosimist saab teha lihtsalt mootori müra kuulamise teel (Vieles kann man schon am Motorengeräusch hören).
Rajatised
pisi|püsti|Behlmeri veski St. Cyriakuse kirik Vilsenis on romaani stiilis kirik. Seda on esmamainitud 1227. aastal ja see kuulus Heiligenbergi kloostrile. Tänapäeval on see protestantlik kirik.
St. Bartholomew kirik Bruchhausenis valmis 1901. aastal. Tornis ripub pronkskell, mis valati Kolmekümneaastase sõja (1618–1648) ajal ja mida kasutati eelmises kirikus üle 200 aasta.
Paulpietersburg
Paulpietersburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Zululandi ringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Paulpietersburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 56,70%, valgeid 37,33%, India või Aasia päritolu inimesi 1,45%, värvilisi 0,97% ja teisi 3,55%. Suulu keelt pidas emakeeleks 48,81% inimesi, afrikaani keelt 23,10% ja inglise keelt 11,52%.
Tatramesi
Tatramesi on mesi, mida saadakse mesilaste abil tatrataimede nektarist. Selleks tuleb tatra õitsemise ajaks (juunis-juulis) viia mesilastarud õitsvate põllukultuuride põldudele lähemale, et mesilased ei hajuks laiali, vaid koguksid ainult tatra nektarit.
Tatramett peetakse üheks kõige tervislikumaks meeks, millest inimorganism saab palju kasulikke aineid. Tatrameel on omapärane maitse ja see on võrreldes tavapärase meega tumepruuni varjundiga.
Tatra mesi on ka suure valgusisaldusega. See sobib neile, kes kannatavad lihasprobleemide all. Mineraalainetest ja vitamiinidest leidub mee koostises rauda, boori, tsinki, kaltsiumi, kaaliumi, fluori, glükoosi, vaske, B-grupi vitamiine, biotiini, niatsiini, karoteeni.
Toote toiteväärtus on 310 kcal 100 grammi kohta. Väärtus on suur tänu suurele sahharoosi ja fruktoosi sisaldusele. Kuid arvestades, et mesi aitab kõrvaldada toksiine ja lagundada rasvu, on kalorsus antud juhul väga tinglik.
Tatramesi on ainulaadne looduslik saadus, mis kohandub inimese bioloogilise rütmiga, mõjub see äratamisel rahustavalt, äratamisel aga annab elujõudu ja energiat ning paneb aju tööle. Päeva lõpus soodustab mesi lõõgastumist ja rahulikku und, võitleb kergesti unetuse vastu.
Mons Porphyrites
Mons Porphyrites, tänapäeval Jabal Abu Dukhkhan, on antiikaegne kivimurd Araabia kõrbes, Punase merega paralleelses Itbāy mäestikus. See oli 1.-5. sajandil koht, kus saadi punast porfüüri.
Kaevandus asub umbes 45 kilomeetri kaugusel merest Niiluse orus asuva Maximianopolise ehk Kainopolise ja Punase mere ääres Myos Hormose (tänapäeval Abu Sha'ar Al-Qibli) vahelisel teel, 55 kilomeetrit Hurghadast lääne pool Djebel Duchani (kõrgeim tipp 1626 m) järsul kirdenõlval. Mäeahelik koosneb eelkambriumi tardkivimeist. Kivimurrus kaevandati lillakaspunast kuni mustja värvusega ja valgete või roosade päevakivi-fenokristallidega porfüüri (andesiiti), mis oli haruldane ja hinnatud. Purpurset porfüüri leidub vaid väikesel, umbes kuue ruutkilomeetri suurusel alal, teistes kaevanduskohtades toodeti musta või rohekasmusta, valgete kuni kergelt rohekate fenokristallidega porfüüri.
Toila Muusika- ja Kunstikool
Toila Muusika- ja Kunstikool on huvikool Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis Toila Gümnaasiumi hoones.
Kool loodi 1991. aastal. Kooli nimi oli Toila Lastemuusikakool. Esialgu sai õppida klaverit ja akordionit. 1993 alustati koolis kunstiõpetust. 1996. nimetati Toila Lastemuusikakool ümber Toila Muusika- ja Kunstikooliks.
Tänapäeval saab Toila Muusika- ja Kunstikooli muusikaosakonnas õppida klaverit, akordionit, kitarri, kannelt, plokkflööti, saksofoni ja kunstiosakonnas maali, kompositsiooni, skulptuuri, disaini, kunstiajalugu.
Turkana järv
Järve maksimaalne pikkus on 290 km, maksimaalne laius 32 km, pindala 6405 km², keskmine sügavus 30,2 m, maksimaalne sügavus 109 m, ruumala 203,6 km³ ning kõrgus merepinnast 360,4 m.
Kivimid Turkana ümbruses on valdavalt vulkaanilised. Järves asuv Kesksaar on tegevvulkaan, millest eraldub auru. Järve ida- ja lõunakaldal leidub kaljuseid randu ja rahne, laugemal lääne- ja põhjakaldal on aga liivaluiteid.
Tuuled järvel võivad olla väga tugevad, kuna järv soojeneb ja jahtub aeglasemalt kui maa selle ümber. Sagedased on ägedad tormid. Järve voolab kolm jõge: Omo, Turkwel ja Kerio. Väljavool puudub. Turkana järve pindala ja ruumala kõiguvad, näiteks aastatel 1975–1993 langes järve pind 10 meetrit.
Kõrge temperatuuri, kuivuse ja raske ligipääsu tõttu on säilinud suur osa järve metsikust loodusest. Tasandikel leidub ohtralt niiluse krokodille, kivistel kallastel elutsevad skorpionid ja rästikud. Ehkki Turkana ja selle ümbruskond on olnud populaarsed kõikvõimalike ekspeditsioonide sihtkohana, on need turistidele endiselt ohtlikud.
Turkana järve rahvuspargid kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimekirja. Järve idakaldal asub Sibiloi rahvuspark, järvel endal aga Kesksaare rahvuspark ja Lõunasaare rahvuspark.
Hominiidide jäänuste rohkuse tõttu peavad paljud antropoloogid Turkana järve piirkonda inimkonna hälliks.
Nimi
J. W. Gregory kirjutas ajakirjas The Geographical Journal 1894. aastal, et järve nimetati varem Basso Narok, mis tähendab samburu keeles 'must järv'. Samburu hõimud domineerisid järve ümbruskonnas ekspeditsiooni ajal. Eurooplaste antud nime kasutati kogu koloniaalperioodi vältel, mil järv asus Briti Ida-Aafrikas. Pärast Keenia iseseisvuse väljakuulutamist nimetas president Jomo Kenyatta järve ümber piirkonna ühe arvukama rahva turkanade järgi.
Pleskodāle mõis
pisi|Endise mõisa kohal asuv kool Pleskodāle mõis (Pleskodāles muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Pleskodāle asumis; selle peahoone asus aadressil Kalnciema iela 160.
Pleskodāle mõisa on esimest korda mainitud aastal 1689, mil Dahlid ostsid selle Elsingitelt. Suguvõsa nime järgi hakati kohta kutsuma Dahlide mõisaks, lätipäraselt Dālhof või Dālenhof. Aastast 1764 olid mõisa omanikeks Blieskod (Plieske, Plisko, Pliskais). Kahe omaniku peale tuligi kokku Pleskodāle, vanasti ka Pliske Dale. Kui aastal 1833 ostis mõisa Riia litograafilise trükikoja omanik Kārlis Hausvalds, oli mõisa nimi juba kindlalt paigas. Kui Teise maailmasõja ajal kolis asumisse lastekodu, läksid mõisa hooned (lauda, kanala, aida) lastekodu kasutusse. Uuendustööde käigus hävisid kõik mõisakompleksi hooned. Säilinud on vaid mõisale kuulunud ja kompleksist veidi eemal asunud Kalnciema iela ääres asuv kõrts.
Tallinna–Türi rongiliin
pisi|AS [[Edelaraudtee Tallinn-Türi rong Liiva jaamas aastal 2013]] Tallinna–Türi rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin Eestis, mis kulgeb mööda Harjumaad, Raplamaad ja Järvamaad.
Sürgavere raamatukogu
Sürgavere raamatukogu on rahvaraamatukogu Põhja-Sakala vallas Sürgaveres.
Vanasti tegi Sürgaveres vabaharidustööd eeskätt Sürgavere Lugejate Ring, mille asutasid kooliõpetajad Johan (Juhan) Adamson ja Juhan Saarpera (Saarepera). Ringi põhikiri registreeriti 17. mail 1921. Asutati Sürgavere Lugejate Ringi Avaliku Rahvaraamatukoguna.
1936. aasta Eesti Entsüklopeedia andmetel on seltsil soetatud 1500-köiteline avalik raamatukogu, milles peale ilukirjanduse on arvukalt ka teaduslikke teoseid ja lastekirjandust. Raamatukogu juhatajaks Jaan Soopa (Eesti Entsüklopeedia, 1936). 1938/39 statistikast tuleb välja, et Sürgavere Lugejate Ringi avalikul raamatukogul Sürgavere koolimajas on 1309 raamatut (Valdmaa, 1971).
1939 jaotati Sürgavere vald Taevere, Olustvere ja Vastemõisa valdade vahel. 1950–1959 Suure-Jaani rajoon, Suure-Jaani külanõukogu valduses. 1992 kuulus Sürgavere piirkond Suure-Jaani valla alla. 2006 ühinesid Suure-Jaani vald, Suure-Jaani linn, Olustvere vald ja Vastemõisa vald suurvallaks. Sürgavere asub Eestis suuruselt teisel kohal olevas Suure-Jaani vallas.
Enamik Suure-Jaani kihelkonna, valla- ja külakoole on rajatud 19. sajandi I poolel ning neid oli sajandi keskpaigaks kümme. 1920–1929 maareformi ajal anti Olustvere, Lahmuse, Sürgavere mõisahooned koolidele. Kehtestati emakeelne õpetus. Kujunes 6-klassiline tasuta kohustuslik algkool. Koolis oli raamatukogu lasteosakond, kus laste jaoks oli 1921. aastal 35 raamatut, õpetajate jaoks 31. Igal õppeaastal muretseti raamatuid juurde (Kooli kroonika, 1921). Kooliõpetaja ning hilisem koolijuhataja A. Kümnik oli seltsi esimees.
Seltsitegevus vaibus II maailmasõja alguseks. Sõja perioodil ei ole märkmeid raamatukogu tegevusest. Säilinud on Sürgavere Lugejate Ringi liikmekaart nr 51, välja antud 1. oktoober 1939. a. Magda Suurkivile, kes on maksnud 1939/40 liikmemaksu 1 kroon.
Pärast sõja lõppu tegutses raamatukogu kooliruumides, kogu suurus oli 1500 eksemplari. Raamatukogul ei olnud kindlaid ruume ja seetõttu oli tarvidus mitmeid kordi kolida.
1950. aastatel oli raamatukogul lisaks kaks rändkogu: Laasikmäel ja Epras. 1950.–1960. aastatel pidi lisaks raamatukogutööle majapidamistes käima ka loomi loendamas ning maad mõõtmas. Selle eest lisatasu ei saadud. Alati pidid olemas olema plakatid valitsuse päevasündmustest – nende valmistamise aja pidid oma vabast ajast leidma.
1966.–1983. aastal asus raamatukogu kolhoos Kindel Tee keskküttega kontor-klubi ruumides. Asukoht oli väga hea, sest asuti küla keskel. Ruumi oli 7000 eksemplari jaoks vähe – 16 ruutmeetrit. Ruumid olid küll kõrged, kuid väikesed.
1983. aastal sai raamatukogu oma käsutusse järgmised ruumid – koliti 12-korterilise maja kolmetoalisse korterisse. Lastekogu sai panna eraldi tuppa. Asukoht oli hea, sest asuti endiselt keskuse südames, lisaks oli samas trepikojas sidejaoskond. Sürgaverre hakati plaanima maja, kus asuksid ruumid sidejaoskonnale, raamatukogule, spordihoonele ning kultuurimajale. 1991. aastal pandi selle nurgakivi, kuid siis jäi ehitus soiku. 1999. aastal avati selles majas spordihoone, kuid maja oli välja ehitatud vaid osaliselt.
Sel perioodil oli koolil ja raamatukogul tihe koostöö, sest raamatud olid kallid, kuid raamatukogus oli palju näitlikke materjale tundide läbiviimiseks. 2002. aastal valmisid lõpuks uued raamatukogu ruumid majas, kus juba tegutses spordihoone. Aja jooksul aga plaanid muutusid ning raamatukogu jaoks ehitati välja teised ruumid kui algselt plaanitud. Päike sellel majapoolel ei paista ning suvisel ajal on raamatukogus niiske ja külm.
Juhataja on 1969. aastast Anu Ojamäe.
Tallinna Kiirabi
Tallinna Kiirabi on Tallinnas ja selle ümbruses kiirabiteenus osutav asutus. Asutust haldab Tallinna linn. 2017. aastal teenindas Tallinna Kiirabi ligi 97 000 väljakutset, olles sellega suurima patsientide arvuga kiirabiettevõte riigis.
Dzintari (Skaņkalne vald)
Dzintari on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Skaņkalne vallas.
Küla asub valla keskosas Ķirele jõe kaldal, valla keskusest Mazsalacast 2 kilomeetri kaugusel. Seal asub Dzintari bussipeatus.
Külas asuv Rūnase ristikivi on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
Albri järv
Albri järv (ka Navi Albri järv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Navi külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 258 m.
Ly Piir
Ly Piir (kuni 1951 Ly Rooba; 9. veebruar 1930 Tallinn – 8. jaanuar 2020) oli eesti iluuisutaja ning iluuisutamise treener ja kohtunik.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1960. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuri erialal.
Piir harrastas iluuisutamist alates 1944. aastast treener Vaike Paduri juhendamisel. 1951. aastal tuli ta jäätantsus (koos Elmar Jäägeriga) ning 1955. aastal paarissõidus (koos Raul Merilainiga) ja üksiksõidus jäätantsus Eesti NSV meistriks.
Aastatel 1954–1993 töötas ta iluuisutamistreenerina peamiselt Tallinnas, kuid aastatel 1980–1984 ka Harkivis (Ukraina NSV) ja 1990–1991 Espoos (Soome). Tegutses iluuisutamiskohtunikuna, sai 1969. aastal üleliidulise kategooria kohtuniku taseme.
Isiklikku
Tema abikaasa on endine jalgpallur ja jalgpallitreener Uno Piir.
Rona Nishliu
pisi|Rona Nishliu Rona Nishliu (sündinud 25. augustil 1986 Mitrovicës) on Albaania laulja ja raadiosaatejuht.
Ta esindas Albaaniat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus albaaniakeelse lauluga "Suus" (eesti keeles "Isiklik"), millega saavutas finaalis 146 punktiga 5. koha, mis on seni Albaania parim koht Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Ta õppis lastemuusikakoolis klaverit.
Ta korraldas heategevuslikke kontserte juba tudengina. Ta on Kosovo Riikliku Autismi Assotsiatsiooni aktivist.
UÕK Kiievi piiskopkond
UÕK Kiievi piiskopkond (ukraina keeles Київська єпархія ПЦУ) on Ukraina Õigeusu Kiriku piiskopkond, mis hõlmab Kiievi linna kogudusi ja kloostreid.
Ajalugu
UÕK Püha Sinod andis 5. veebruaril 2019 piiskopkonna metropoliit Filaret (Denõssenko) alluvusse. Tema alluvusse ei antud Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega kloostrit. 2019. aasta maikuu alguses teatas UÕK eestseisja Epifanius (Dumenko), et metropoliit Filaretile alluv Kiievi piiskopkond ei ole end juriidiliselt UÕK osana ümber registreerinud. 29. mail 2019 andis Epifanius välja ukaasi, millega viis Kiievi Solomianskõi rajooni Jumalaema Kaitsmise kiriku koguduse enda alluvusse kuni Kiievi piiskopkond on UÕK osana ümber registreeritud. Filaret kutsus 20. juuniks 2019 Kiievi Püha Vladimiri katedraali kokku likvideeritud KPUÕK kohaliku kirikukogu, mis kuulutas KPUÕK laialisaatmise tühiseks. Filaret lisas, et tal on õigus saada endale kõik UÕK Kiievi kogudused ja kloostrid. 20. juunil toimunud kirikukogule kutsus Filaret ka Püha Theodosiuse kloostri ülema arhimandriit Makariuse (Papiš), kes sinna ei ilmunud. Seepeale proovis Filaret teda ametist tagandada ja määrata tema asemele endale lojaalse arhimandriit Andrease, kes saabuski kloostrit üle võtma, kuid see ebaõnnestus. Makarius teatas, et ei osale kirikulõhes ning klooster jääb UÕK alluvusse. 24. juunil 2019 kokku tulnud UÕK Püha Sinod otsustas võtta Filaretilt õiguse juhtida Kiievi piiskopkonda ning piiskopkond läks UÕK eestseisja Epifaniuse otsese juhtimise alla.
Žubes
Žubes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas. Küla asub merepinnast 106 meetri kõrgusel valla kaguosas maantee A2 lähistel ja jääb valla keskusest Hopast 12 ja Riiast 174 kilomeetri kaugusele. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.
Ķīši
Ķīši on küla (aprupes ciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunsāti vallas.
Küla asub valla idaosas Abava jõe kaldal. Külas asub riikliku sotsiaalhoolekandekeskuse Zemgale Ķīši pansionaat, kus elavad psüühikahäiretega inimesed. Küla idaosas asuvad Vecsāti linnus ja asulakoht on muinsusmälestistena kaitse all.
Urmo Raus
pisi|Urmo Raus Urmo Raus (sündinud 27. veebruaril 1969) on eesti maalikunstnik.
Looming
Lisaks maalidele ja graafikateostele on Raus loonud nüüdisaegseid vitraaže. Tuntuim neist on Tartu Jaani kiriku vitraažiprojekt, mis pälvis kümnendi parimaks monumentaalkunstiteoseks tunnistatuna 2002. aastal Kristjan Raua preemia. Aastatel 2000–2003 valmisid terviktööna Rausi kavandatud ja maalitud Kuressaare Laurentsiuse kiriku vitraažaknad, Tallinna linna korraldatud konkursi võidutööna valminud Tallinna Reaalkooli söögisaali akende terviklahendus ning Viljandi hotellihoone EVE moodsad klaasseinad. Protsendikunsti võidutööna "Lääs", valmisid Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse tellimusel, kolm vitraažakent Vahipataljoni kasarmule Paldiskis. 2022 aastal Rausi vitraažiprojekte on eksponeeritud rahvusvahelises vitraažikeskuses Centre International du Vitrail Chartresis ja Eesti Rahva Muuseumis Tartus.
Kirjutised
Urmo Rausil on ilmunud nii artikleid ajakirjanduses kui ilukirjanduslikke tekste. 2020. aastal ilmus kirjastuses Tammerraamat Urmo Rausi kultuurilooline jutustus “Parnass, Pariis 1991–1993” ja kirjastuses Studio Raus ilmus 2021 aastal kunstniku reisimemuaaride kogumik "Õhtumaade rännakud".
Raimo Pajusalu
Raimo Pajusalu (sündinud 1. veebruaril 1981 Pärnus) on endine eesti võrkpallur.
Aastatel 2000–2014 mängis ta Eesti võrkpallikoondises.
Haridus
Raimo Pajusalu on lõpetanud 1999. aastal Pärnu Hansagümnaasiumi ning 2009. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas ärikorralduse erialal. 2017. aastal lõpetas ta Eesti Maaülikooli magistriõppes kalakasvatuse erialal.
Eesti võrkpallikoondis
Ta kuulus Eesti võrkpallikoondisse aastatel 2000–2014 ja mängis koondises 160 mängu. Suurematest turniiridest on ta esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril aastatel 2009 ja 2011 ning Euroopa liigas aastatel 2005 ja 2006.
1998–2005 Eesti meistriliigas (ja korra Prantsusmaal)
Raimo esimene hooaeg Eesti meistriliiga tasemel oli hooajal 1998/99 klubis ESS Pärnu, kus ta mängis kokku viis ja pool hooaega. Kui esimesel hooajal saadi nii Eesti karikavõistlustel kui Eesti meistrivõistlustel teine koht, siis järgneval neljal hooajal suudeti võita need võistlused. Sellesse perioodi jäi ka mitmel korral erinevates euroliigades osalemine. Hooajal 2000/01 osaleti klubiga Euroopa klubide karikasarjas, kus eelringist edasi ei jõutud ja CEV karikavõistlustel, kus võideti alagrupiturniir ning jõuti 16 parema sekka. Järgmisel hooajal (2001/02) korrati Euroopa tasemel eelmise aasta tulemusi, kui Euroopa klubide karikasarjas eelringist edasi ei saadud ja CEV karikavõistlustel jõuti 16 parema sekka. Hooajal 2002/03 osaleti Euroopa Top Teamsi karikasarjas, kus õnnestus võita enda alagrupp ning jõuti välja veerandfinaali, mis andis meeskonnale uueks hooajaks koha CEV Meistrite Liiga põhiturniiril.
Hooajal 2003/04 osales klubi CEV Meistrite Liiga alagrupiturniiril, kuid mänguvõitu ei saadud ning sellega minetati ka edasipääsu lootus. Hooaja teisel poolel renditi Pajusalu hooaja lõpuni Prantsusmaa kõrgliigaklubile Toulouse Toac-Tuc VB vigastatud mängija asemel, kuhu siirdus mõned nädalad enne ka Eesti võrkpallikoondise nurgaründaja Jaanus Nõmmsalu. Klubi lõpetas hooaja Prantsusmaa meistriliiga neljateistkümnendana ning langes järgmiseks hooajaks aste madalamasse liigasse, Prantsusmaa esiliigasse.
Hooajaks 2004/05 liitus Pajusalu Audentese Ülikooli võistkonnaga, kellel olid hooajaks suured ambitsioonid võita Eesti meistriliiga ja karikas, samuti osales klubi esemest korda tugevuselt kolmandas euroliigas, CEV Challenge Cupil (kus eelringist eedasi ei pääsetud). Klubi ootused olid asjakohased kuna võita suudeti nii Eesti karikavõistlused kui Eesti meistrivõistlused.
2005–2009 Austria ja Belgia meistriliigas
Hooajaks 2005/06 siirdus Pajusalu taas välismaale ning liitus Austria tippklubiga Hypo Tirol Innsbruck. Selle liitumisega sai temast esimene eestlane, kes on mänginud välisklubiga CEV Meistrite Liigas. Klubi CEV Meistrite Liigas alagrupist edasi ei saanud. Võideti Austria karika- ja meistrivõistlused, Kesk-Euroopa (MEVZA) liigas saadi teine koht. Raimo oli üks meeskonna põhimängijatest.
Hooajal 2006/07 liitus Pajusalu Belgia tippklubiga Roeselare Knack ning mängis seal kokku kolm hooaega. Raimo alustas hooaega väga heade mängudega, kuid novembri teises pooles tekkis tal ülekoormusest põlvevigastus, mis tekitas talle umbes kuu ajase mängupausi. Esimesel hooajal jõuti CEV Meistrite Liigas veerandfinaali ning võideti Belgia meistrivõistlused. Ka uue hooaja (2007/08) esimeses pooles tekkis Pajusalul vigastuspaus, seekord umbes pooleteise kuu pikkune ning seljavigastuse pärast. Uuel hooajal (2007/08) sai klubi kohalikes sarjades (Belgia karika- ja meistrivõistlustel) teise koha, kaotades mõlemas finaalis Maaseiki Nolikole. CEV Meistrite Liigas jõudis klubi play-offi, kuid seitsme parema hulka ei saadud. Kolmandal hooajal saadi taas Belgia meistrivõistlustel teine koht, karikavõistlustel finaali ei jõutud; CEV Meistrite Liigas jõuti kaheksandikfinaali. Kui esimesel hooajal oli Raimo üldiselt meeskonna põhikuuikus, siis alates teise hooaja vigastuspausist jäi ta mänguaeg märgatavalt väiksemaks ning tihti tuli kanda varumängija rolli.
2009–2014 tagasi Prantsusmaal
Hooajal 2009/10 liitus Pajusalu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Rennes Etudiants ning mängis seal kokku viis hooaega, kus esimesel neljal hooajal oli ta võistkonnakaaslaseks Eesti võrkpallikoondise nurgaründaja Keith Pupart ning pool hooaega diagonaalründaja Oliver Venno. Esimesel hooajal (2009/10) jäi meeskond Prantsusmaa meistrivõistluste põhiturniiril kaheksandaks ning jõudis veerandfinaali, kus tuli aga Toursi Volley paremust tunnistada ning langeti konkurentsist. Teisel hooajal (2010/11) alustas klubi hooaega väga kehvalt, olles vahepeal isegi Prantsusmaa meistriliigas eelviimasel kohal, kuid klubi kogus end ning jõudis lõpuks veerandfinaali. Prantsusmaa karikavõistlustel jõuti poolfinaali. Selle hooajal keskel tabas Raimot seljavigastus (põletik) ning ta oli kaks ja pool kuud vigastuspausil.
Hooajal 2011/12 osales klubi CEV Challenge Cupil, kus jõuti veerandfinaali. Klubi võitis Prantsusmaa karikavõistlused ja vaatamata kehvale algusele (hooajal alguses oldi tabelis ka viimasel kohal) jõudis kohalikel meistrivõistlustel taas veerandfinaali. Järgmist hooaega (2012/13) alustati Prantsusmaa superkarikafinaaliga, kus kohtusid eelmise hooaja meister ja karikavõitja; Rennes võttis seal vastu kaotuse. Klubi osales CEV Cupil ja CEV Challenge Cupil, kus mõlemal võistlusel langeti välja 1/16 finaalis. Hooaja teiseks pooleks liitus klubiga ka Eesti võrkpallikoondise diagonaalründaja Oliver Venno. Nii Prantsusmaa meistri- kui karikavõistlustel jõuti veerandfinaali. Viiendal hooajal (2013/14) oli Pajusalu klubis ainuke eestlane. Klubi jõudis küll Prantsusmaa karikavõistlustel veerandfinaali, kuid Prantsusmaa meistrivõistlustel tuli leppida viimase kohaga, mis tähendas klubi langemist Prantsusmaa esiliigasse tulevaks hooajaks.
Karjääri lõpp
Pajusalu võitles põlveprobleemidega ning pärast 2013/14 hooaja lõppu käis ta põlveoperatsioonil, millest taastumine ei läinud plaanipäraselt. Ta otsustas 2014. aastal elukutselise võrkpalluri karjääri lõpetada. 27. detsembril 2014 toimus Pärnus võrkpalli sõumäng ESS Pärnu legendid (2002–2006) versus 2014. aasta Pärnu Võrkpalliklubi, mille võitsid ESS Pärnu legendid. See jäigi Raimo Pajusalusalu lahkumismänguks.
Saavutused
Kesk-Euroopa (MEVZA) liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Isiklikku
Ta noorem õde on sõudetreener ja endine sõudja Kaisa Pajusalu.
Tallinna Sotsiaaltöö Keskus
Tallinna Sotsiaaltöökeskus on Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti halduses olev hoolekandeasutus Kaupmehe tänav 4, Tallinn.
Asutuse põhimääruse järgi on nende tegevusvaldkonnad järgmised:
Uschod
pisi|left Uschod (vene keeles Vostok, transkribeerituna Ushod) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosas on ligi 37 000 elanikku.
Ajalugu
Uschodi maad liideti Minskiga 1960. aastatel. Linnaosa asuti rajama aastal 1966. Sealne metroojaam avati aastal 1986, kuni aastani 2007 oli see lõppjaam. Aastail 2002–2006 püstitati sinna Valgevene Rahvusraamatukogu hoone, sealjuures annetas 500 000 dollarit hoone ehituseks Şaddām Ḩusayn.
Iivo Ranne
Iivo Ranne (sünninimega Ivan Trifonovits) oli Karjalas 1919. aastal väljakuulutatud riigi valitsuses välisminister.
Ranne sündis 31.12.1890 Uhtuas. Tema abikaasa oli Marina Timofejevna Gavrijeva.
Pärast Karjala Vabariigi väljakuulutamist valiti Ranne Valgemere Karjala Ajutine Komiteesse, kus ta sisuliselt töötas välisministri kohal. Ta mängis olulist rolli Karjala rahvuslipu ja -vapi väljaarendamisel 1920. aastal.
Karjala Vabariigi langemise järel pages Ranne Soome, kus ta 13.09.1926 Laitilas suri.
Irek Faizullin
Elulugu
1985. aastal lõpetas ta Kaasani Ehitusinstituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal, majandusteaduste kandidaat, dotsent.
1985–1989 Ehitusinstituudi metallkonstruktsioonide ja konstruktsioonide katsetamise osakonna vaneminsener.