cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Padel
Padelipallid meenutavad välimuselt tennisepalle, kuid nende erinevus seisneb pallisiseses rõhus. Pallidel on väiksem rõhk ja seetõttu põrkavad need aeglasemalt kui tennise omad. Väljakud on tavaliselt kaetud kunstmuruga, mida katab õhuke kiht liiva, seetõttu on mängijal soovitatav kanda sügavama mustriga taldu. Eelistatud on kas tennise- või padelijalanõud. pisi|Padeliväljak
Väljak
Väljak on ristkülikukujuline, 10 meetrit lai ja 20 meetrit pikk. Väljak on jaotatud kaheks pooleks keskel asuva võrguga. Võrk peab olema 10 meetrit pikk, keskelt 0,88 meetrit ning otstest 0,92 meetrit kõrge. Mõlemal väljaku poolel on paralleelselt võrguga joon, mis asub väljaku keskpunktist 6,95 meetri kaugusel. Selle joone tagant peab mängija servima. Servimisjoone ja võrgu vahelt jookseb seintega paralleelselt joon, mida kutsutaks keskjooneks. See ulatub 20 sentimeetrit üle servimisjoone. Kõik jooned peavad olema 5 sentimeetrit laiad, üldjuhul on jooned mustad või valged. Tagumine sein peab olema 4 meetrit kõrge, millest esimesed 3 meetrit peab olema (läbipaistev või läbipaistmatu) sein ja viimane meeter metallist võre.
Küljeseinu on võimalik kahte moodi konstrueerida.
Võrk
Mõlemal pool võrku on postid, mille maksimaalne kõrgus on 1,05 meetrit. Võrku üleval hoidvad metallkaablid peavad olema ehitatud nõnda, et need ootamatult ei kaotaks oma pinget ega ohustaks mängijaid. Posti tagumine äär on üldjuhul ühes joones väljaku väljapääsuga, mõnel väljakul lõpeb võrk enne küljeseina ära. Võrku ääristab ülevalt valge riba, mille laius jääb 5–6,3 sentimeetri vahele.
Mängu kulg ja reeglite lühiülevaade
Punktisüsteem on samasugune nagu tennises. Mäng algab serviga. Erinevalt tennisest peab serv olema löödud madalalt ja pall peab enne löömist põrkama vastu maad. Palli ei tohi servides lüüa kõrgemalt kui mängija vöö koht. Vastase poolel peab pall maanduma diagonaalses kastis. Kui pall läheb servi käigus pärast väljakukatte põrget vastu väljakut ümbritsevat metallvõret, siis loetakse see serv veaks. Pall võib pärast servi vastase poolel diagonaalkastis põrganuna põrgata vastu klaasist küljeseina.
Reeglid on lihtsad ja üldjuhul kattuvad tennise omadega. Padeli võlu seisneb selles, et mängijad tohivad kasutada seinu, mis ümbritsevad väljakut. Kui pall põrkab vastu maad ja seejärel läheb seina pihta, tohib mängija palli edasi mängida. Selleks peab ta lööma palli enne maa peale langemist. Kui pall jõuab pärast seina puudet maha kukkuda, on punkt vastaste oma. Veaks loetakse ka seda, kui mängija lööb palli ilma maapõrketa vastu külje- või tagaseina.
Realism
Sõnal "realism" on erinevaid tähendusi.
Yukio Mishima
Yukio Mishima (jaapani keeles 三島由紀夫 Mishima Yukio; kodanikunimega Kimitake Hiraoka, jaapani keeles 平岡公威 Hiraoka Kimitake; 14. jaanuar 1925 Tōkyō – 25. november 1970 Tōkyō) oli üks Jaapani 20. sajandi silmapaistvamaid kirjanikke.
Mishima kirjutas kokku 40 romaani, luulet, esseistikat ning kaasaegseid kabuki- ja nō-näidendeid. Ta esitati kolm korda Nobeli auhinna kandidaadiks. Tema avangardistlikes tekstides olid omavahel põimunud modernistlik ja traditsiooniline esteetika, tema teosed murdsid kultuurilisi tabusid ning keskendusid sellistele teemadele nagu surm, seks ja poliitika.
Lapsepõlv
Mishima sündis Tōkyōs kõrge riigiametniku peres : tema isa Azusa Hiraoka töötas põllumajandus- ja kaubandusministeeriumis. Tema ema nimi oli Shizue; lisaks olid tal noorem vend Chiyuki ja noorem õde Mitsuko, kes juba 17-aastaselt suri. Mishima sündis keiser Taishō 14. valitsemisaastal, kuid kuna keiser suri juba järgmisel aastal, tundis Mishima, nagu ta oleks uue ajastuga koos sündinud.
Juba sünnist saati oli Yukio Mishima vanaema Natsuko hoole all. Kogu lapsepõlve ja ka hilisemas nooruses piinasid Mishimat tervisehädad. Kuueaastaselt oli Mishimal nii tugev haigushoog, et tema perel polnud tema ellujäämises palju lootust. Nõrga tervise pärast keelati tal väiksena teiste poistega mängimine, mille tõttu veetis ta suurema osa ajast naiste seltsis. Vanaema Natsuko kasvatas Mishimat juba tema varasest lapseeast nende uhke, kuid paradoksaalse päritolu au sees hoidmise vaimus – Mishimal oli nii aristokraatlikku kui ka samurai verd. Tema vanaisa Sadatarō kehastas Mishima jaoks samurailikku mehisust, kuigi hilisemas elus kritiseeris ta Sadatarōt tema bürokraatlikkuse tõttu.
Mishima õppis lugema juba viieaastaselt. Ta armastas lugeda Jaapani ja lääne muinasjutte, imetledes muuseas printsesside asemel printse. Mishima lugemisharrastust põlgas aga tema isa Azusa, kes ei olnud rahul Mishima eraldatud kasvatusega ning tundis, et Mishima ei olnud piisavalt mehine. Poega lugemas tabades võttis Azusa kohe temalt raamatud käest. Lisaks oli ta ka vastu Mishima kassiarmastusele, mis viis selleni, et Mishima loobus proovimast majas kassi pidada.
Nooruspõlv
1937. aastal saadeti 12-aastane Mishima Gakushūini kooli, mis oli mõeldud ülemkihi lastele. Samal aastal ründas Jaapan Hiinat. Noor Mishima aimas ette, et tuleb järjekordne Hiina-Jaapani või lausa maailmasõda.
Л
Л (л) on kirillitsa täht, mis hääldub l. Vene ja valgevene tähestikus on see 13. täht.
Yukio Mishima
Nooruspõlv
Tol ajal hakkas Mishima luuletusi kirjutama ning viis neist ilmus trükis ka kooli ajakirjas. Need luuletused avaldasid suurt muljet ühele vanemale õpilasele, kooli kirjandusliidu esimehele, kes Mishima üles otsis ning talle enda kirjutisi ja kriitikat lugeda andis. Mishima kirjutas hiljem pooleldi autobiograafiliselt ühest noorest poisist, kellele "luuletused tulid temani suurima kergusega, üksteise järel, libedalt". Järgneva nelja aasta jooksul kirjutas ta sadu luuletusi ja haikusid, katsetades erinevate luulevormide ja keeltega. Kooliaastate jooksul paistis ta üha rohkem silma oma kirjandusande ja heade hinnetega, kuigi kaasõpilased märkasid ta kehva tervist ja haprat kehaehitust.
Л
Л on loodud kreeka lambda eeskujul.
Yukio Mishima
Nooruspõlv
Mishima lõpetas keskkooli kiitusega, isegi keiser oli kooliaktusel kohal. Mishima isa oli veennud poega kirjanduse asemel juurat õppima minema, millele Mishima hiljem tänulik oli, kuna pidas juurat intellektuaalselt stimuleerivaks.
Täiskasvanuiga ja elu lõpp
Pärast sõja lõppu Jaapani kaotusega asus Mishima rahandusministeeriumis ametnikuna tööle, mis rõõmustas tema isa, kuna Mishima oli oma ametis andekas ja teenis head palka. Kuigi Mishima oleks soovi korral võinud karjääriredelil järjest kõrgemale tõusta, otsustas ta pärast ühte aastat, et riigiteenistus ei ole tema jaoks ning ta soovib täielikult kirjandusele pühenduda. See vihastas ta isa, kuid Mishima isal polnud enam piisavalt võimu oma poja üle. Asi lõppes isa lõppkommentaariga: "Hea küll, aga parem oleks, et sinust riigi parim kirjanik saaks!"
1949. aastal anti välja "Kamen no Kokuhaku" (eesti keeles "Maski pihtimus"), millest sai üks tuntumaid Mishima romaane. Raamatust paistab aga silma, et Mishima ei ole pooleldi autobiograafilist peategelast analüüsinud läbi poliitiliste sündmuste ja vaadete. See iseloomustab umbes 15 aasta pikkust perioodi, kui Mishimat peeti mittepoliitiliseks kirjanikuks. Romaan tõi Mishimale üleilmse kuulsuse. Teosest võib leida veel ühe huvitava detaili: raamatu homoseksuaalne peategelane arutab emaga, kas ta peaks oma tüdrukust hea tuttavaga abielluma. Mishima abiellus aastal 1958 Yōko Sugiyamaga, kellega ta sai hiljem kaks last: Noriko ja Iichirō. Eelnevalt oli ühiskonnas levinud kuuldus Mishima homoseksuaalsusest, mida Mishima isa küll tungivalt eitas, pidades seda Mishima romaanide valesti tõlgendamiseks, kuid mainis sealjuures, et Mishima tahtiski just selliste kuulujuttude eitamiseks kiiresti abielluda. See kommentaar viis peaaegu pulmade ärajätmiseni, kuid Yōko ei lasknud sellel juhtuda, ning Mishima ja Yōko laulatati 1. juunil Meiji mälestushallis.
Mishimas tõusis aastatega üha enam Ameerika Ühendriikide koloniseerimise ja feminiinse, lääneliku kultuuri esilekerkimise vastasseis. Teda tõmbasid aina rohkem Jaapani traditsiooniline kultuur ja samuraieetika. Ta kommenteeris, kuidas Jaapanis seostub enesetapp ülluse ja vaprusega, kuid läänemaailmas nõrkuse ja argusega. Temas kasvas kinnisidee surmast, enesetapust, ennasthävitavast eluviisist ja läänemaailma mõju eitamisest.
25. novembril 1970 sõitis Mishima koos nelja Tatenokai (Mishima loodud rahvusliku organisatsiooni) liikmega sõjaväe peakorterisse kohtumisele kindral Mashitaga. Kamp sidus Mashita kinni ning sundis kindralit paluma hoone ette koguneda tuhandel sõduril. Mishima astus hoone rõdule ning pidas kõne, milles ta ergutas sõdureid vastu seisma valitsevale korrale ja taastama samurai ideaali. Ergutuskõne ei töötanud ning Mishima tegi harakirivormis enesetapu.
Vigala kirik
Vigala Maarja kirik on kihelkonnakirik Raplamaal Märjamaa vallas Kivi-Vigalas. Kirikut kasutab Vigala Maarja kogudus.
pisi|püsti|Kiriku eestvaade
Ajalugu
Kiriku algusajaks peetakse aastat 1339, mil on mainitud preestervend Johannest Vigalast. Käärkambri põrandas on säilinud kivist hauaplaat, mis on dateeritud aastatesse 1390–1400. Selle järgi oli pühakoda olemas hiljemalt 14. sajandi lõpus. Kirikut on korduvalt ümber ehitatud ja ka uuesti üles ehitatud.
Kirikutorn-mälestussammas
thumb|left|Kirikutorn-mälestussammas Vigala meestele, kes hukkusid 1905. aasta sündmustes, Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas 1933. aastal valminud 45-meetrine kirikutorn (kiviosa 25 meetrit, tornikiiver umbes 20 meetrit) on ühtlasi mälestussammas, mis on pühitsetud Vigala meestele, kes hukkusid 1905. aasta talurahvarahutustes, Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Monument on näide arhitekt Alar Kotli, arhitekt Karl Lüüsi ja kujur Richard Hammeri loomingust. Skulptuurid "Sõdur" ja "Talumees" on tehtud Hammeri enda leiutatud kivitöötlemismasinaga.
Kirikutorn-mälestussammas avati pidulikult 30. juulil 1933.
Nõukogude võimu hävitustöö eest päästmiseks kaeti kirikuõpetaja Ferdinand Jürgensoni korraldusel 1944. aasta sügisel mälestustahvlid paksu lubimördiga ja Vabadusristi kujutis plekiga. Skulptuurid võeti maha ja maeti torni kõrvale maa sisse 1950. aasta sügisel pastor Agu Põllu ajal.
1988. aasta 11. mail üllatas Vigala tervet Eestit, kui taastas mitmepäevase töö järel esimesena Eestis oma Vabadussõja monumendi.
Sisustus
pisi|left|Altar pisi|Kantsel
Altari on 1680. aasta paiku valmistanud Christian Ackermann, seda peetakse üheks kunstiküpsemaks sellelaadseks tööks Eestis. Altaril on kaks maali: Kristus ristil ja Kristus Ketsemani aias.
Ka kantsel on Christian Ackermanni tehtud.
pisi|Altariorel pisi|püsti|Vigala kiriku rõduorel (W. Müllverstedt)
Altariruumis on kiriku suurim maal "Püha õhtusöömaaeg".
Altari juures asub pill, mis on rahva hulgas tuntud Tormise orelina. See toodi sinna organist Andres Uibo vanema venna Jaagu eestvõttel.
1886. aastal sai kogudus Wilhelm Müllverstedti oreli, mis oli valmistatud Tartu Peetri kiriku jaoks, aga suurele kirikule ilmselt väikseks jäänud. Suur pill remonditi 1997. aastal. 2005. aastal läbis põhjaliku remondi ka käärkambri orel, mille toona pühitses sisse peapiiskop Andres Põder.
Käärkamber
thumb|Vitraažaken käärkambris (Lobanov, 1989) thumb|[[Jüri Gildemanni orel käärkambris]] thumb|Nn piiskopirist (13. sajandi lõpp) on kiriku vanim mälestis
Käärkamber, mis asub altari taga, on kiriku vanim osa. Seal on näha hauaplaat ja tabernaakel. Talvel peetakse jumalateenistust seal.
Vitraažikunstnik Andrei Lobanovi vitraažaken on iseloomulik näide 20. sajandi lõpu stiliseeritud motiividega klaasimaalist.
1887. aastal valmis Vigala meistri Jüri Gildemanni orel.
Käärkambris on ka nn piiskopirist (13. sajandi lõpp), millel kujutatakse ülestõstetud kätega piiskoppi. Ristil on ühendatud nii paganlik kui ka kristlik sümboolika ning see viitab ajajärgule, mil eestlased ei olnud veel kaotanud oma õigusi ning nende vanu uskumusi püüti sulandada kristlikku traditsiooni, s.o 13. sajandile.
Hatecore
Hatecore viitab ajalooliselt 1980. aastate New Yorgi hardcore'i ansamblitele, mille kõla erines harilikust hardcore-pungist, olles natuke metalsem. 1990. aastatel aga võtsid paljud rassistliku, white power ' i, neonatsi ja RAC temaatikaga bändid termini üle ning hakkasid kasutama seda enda muusika kirjeldamiseks. Seega tänapäeval enamasti mõeldaksegi hatecore ' i all rassistlikku hardcore-muusikat.
New Yorgis ansambliga SFA hardcore punki vijelenud Brendan Rafferty, kes arvatavasti võttis esimesena kasutusele termini hatecore, jaoks tähistab hate-core hardcore-pungi muusikat, mis vastandub straight edge ' i ja posi liikumistele.
Pindi
Pindi on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla asub Võhandu jõe keskjooksul Võru–Räpina maantee ääres.
Pindi Jaani kirik ja kalmistu asuvad aga Lasval.
Ertshertsog
Ertshertsog on Austria ertshertsogkonna valitseja tiitel alates Ernst Raudse võimu ajast (1402—1424), formaalselt 1453. aastast. Naissoost vaste ertshertsogile on ertshertsoginna. Tiitli leiutas 14. sajandil Rudolf IV, püüdes endale saada kuurvürstidega analoogseid privileege. See kinnitati ametlikult aga alles Habsburgi dünastiast Saksa-Rooma keisri (1440–1493) ja Austria valitseja (1457–1493) Friedrich III poolt, kes soovis enda ja kogu Habsburgide dünastia positsioone igati tugevdada.
1804. aastal kuulutas Saksa-Rooma keiser Franz II ennast Franz I nime all Austria keisriks. Sellest ajast kuni 1918. aastani tähistas ertshertsogi tiitel (peale keisri tiitli osaks olemise) ka keisri lähisugulasi. Tänapäeval võivad dünastia liikmed tiitlit kasutada Austriast väljaspool.
Labradori retriiver
Labradori retriiver on Kanadast Newfoundlandilt pärit koeratõug. Labradori retriiver kuulub retriiverite tõutüüpi. <br style="clear:left;" />
Labradori retriiver aretati algselt jahikoeraks. Labradorid on veelinnukoerad, kes toovad jahimehele kätte tabatud linnu (eriti veelinnu). Neid kasutatakse ka haavatud ulukite otsimisel, narkokoertena, pommikoertena, pimedate juhtkoerana, teraapiakoertena jne. Tõug sobib pigem elama maapiirkondadesse, kuna vajab palju liikumisvõimalust. Labradore on soovitatav hoida aiaga piiratud maa-alal, sest neil on kalduvus minna hulkuma. Labradori retriiver on hästi sõbralik, intelligentne ja sõnakuulelik. Koer on leebe loomusega, pole agressiivne. Neid on väga kerge õpetada, kuna tahavad inimesele väga meeldida. Nad on ka üsna aplad. Nende aplust ära kasutades on võimalik neile õpetada väga paljusid trikke, viia läbi kuulekuskoolitust või treenida agilityt. Nad armastavad ujuda ja neil on suur töötahe, otsimis- ja äratoomissoov.
Tõukirjelduse kokkuvõte
Labradori retriiver on tugev, kompaktne, liikuv ja healoomuline koer. Tal on oivaliselt terav haistmine ja ta on suurepärane kättetooja. Pea on suhteliselt lai, selge üleminek otsmikult koonule. Keskmise pikkusega tugevad lõuad, suur ninapeegel. Silmad keskmise suurusega ja sõbraliku ilmega, enamasti pruunid või pähklipruunid. Kõrvad pole eriti suured ning asetsevad kolba tagaosas, ripuvad tihedalt põskede lähedal. Labradori retriiveritel on käärhambumus. Kael on neil jõuline ja tugev. Neil on lai keha, sügav rinnakorv, hästi kaardunud roided, lame selg, lai nimmeosa, lühike ja jõuline. Hästi tahapoole hoiduvad pikad õlad ja sirged esijalad ning tugev luustik. Hästi arenenud tagaseis. Põlve- ja kannaliigesed hea nurga all. Paralleelsed tagajalad ning madalad kannad. Käpad on neil ümarad ja kompaktsed. Lisaks on neil hästi kumerdunud varbad ja tugevad mõhnad. Saba on tõule iseloomulik: keskmise pikkusega, kinnituskohast jäme, tiheda karvkattega, nn. saarmasaba, mis hoidub seljajoonele, aga mitte kunagi selja kohale. Liigutused on paralleelsed, vabad ja hea kiirendusega, madal traav. Selle tõu üks eripära on see, et neil on lühike ja tihe, vettpidava aluskarvaga karvkate. Karvkate ei ole ka laineline. Labradori retriivereid võib olla kolme värvi. Ühevärviline must, kollane või maksa-/šokolaadikarva. Kollane võib varieeruda heledast koorevärvist rebasepruunini. Turja kõrgus on isasel koeral 56-57 cm (22–22.5 in) ja emasel umbes 54-56 cm (21.5–22 in).
Esimene labradori retriiver Eestis
Esimene labradori retriiver, kes Eestisse toodi, oli Brutan Angela. Koer toodi siia 1982. aastal Lätist. Tema tütar ja šokolaadivärvi poeg panid aluse labradoride edasisele aretusele Eestis. Retriiveritest on Eestis kõige enam labradore. Ka mujal maailmas on nad koos kuldsete retriiveritega üsna levinud.
Aleksander Takel
Aleksander Takel VR II/3 (20. aprill (8. vkj) 1897 Karksi kihelkond, Pöögle vald – 21. november 1941 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1924).
Vabariigi Valitsuse otsusega 26. augustist 1921 anti Mereväe Ekipaaži leitnandile Aleksander Takelile Vabadusristi II liigi 3. järk nr 2624,
Krestõ vangla
pisi|Krestõ vangla kompleks lennukilt nähtuna (november, 2014). Märka kahte ristikujulist hoonete kompleksi (vene keeles кресты 'ristid') Krestõ vangla (venekeelne ametlik nimi Федеральное казённое учреждение «Следственный изолятор № 1», lühemalt Учреждение ИЗ 47/1) on Venemaal Peterburis asuv vangla; ühtlasi Venemaa tuntumaid ja suuremaid vanglaid. Vangla avati 1892.
Vanglas on kohti 1150 vangile (2016).
Väliseesti organisatsioonide loend
Siin on riigiti loetletud väliseesti seltse, mis ühendavad nii alaliselt välismaal elavaid eestlasi kui ka eesti keele huvilisi ja estofiile.
Peeter Paan
pisi|225px|Peeter Paani pronkskuju Londonis, autor George Frampton (1912) Peeter Paan on šoti romaani- ja näitekirjaniku J. M. Barrie loodud tegelaskuju. Ta oskab lennata ja keeldub suureks kasvamast. Oma igavest lapsepõlve veedab ta väikesel saarel nimega Eikunagimaa.
К
К (к) on kirillitsa täht, mis hääldub /k/.
Täht tuleneb kreeka tähest kapa (Κ, κ). Kirillitsa к erineb vastavast ladina tähest selle poolest, et tähe diagonaalsed osad kirjutatakse tavaiselt loogeliste, mitte sirgetena.
К tähistab vene keeles nii palataliseeritud kui palataliseerimata häälikut. Palataliseeritult hääldatakse, kui järgneb ь, е, ё, и, ю või я.
Astana
Astana (varasemate nimedega Nur-Sultan ja Akmola) on Kasahstani pealinn aastast 1997. Eelmine pealinn oli Almatõ.
Astana asub Akmola oblastis, eristaatusega linnana (üks kahest Kasahstani keskalluvusega linnast) moodustab ta halduslikult siiski eraldiseisva üksuse.
Linn asutati 1824. aastal kasakate eelpostina Venemaa piiril Kesk-Aasiast Lääne-Siberisse kulgeva vana karavanitee äärde Išimi jõe kaldale. Linn sai kiiresti tähtsaks kaubanduskeskuseks, eriti kariloomadega kaubitsemise kohaks.
Nimi
Linna nimi oli aastatel 1830–1961 ja 1992–1998 Akmola (Ақмола, 'valge õnn' või 'valge kalm'; omaladina Aqmola), 1961–1992 Tselinograd (Целиноград 'uudismaalinn'; omaladina Celinograd). Varem tuntud ka mitteametliku nimega Karaötkel (Қараөткел 'must muld'). Alates 6. maist 1998 kandis linn nime Astana (kasahhi keeles 'pealinn'). 20. märtsil 2019 otsustas Kasahstani parlament nimetada pealinna äsja ametist lahkunud presidendi Nursultan Nazarbajevi järgi ümber Nur-Sultaniks. Kasahstani presidendi kohusetäitja Kasõm-Žomart Tokajev allkirjastas 23. märtsil 2019 dekreedi põhiseaduse muudatuse kohta, millega nimetati pealinn Nur-Sultaniks. 17. septembril 2022 nimetati pealinn aga taas Astanaks.
Elanikkond
Elanike arv kasvab kiiresti ja oli 1999. aastal 319 300, 2003. aastal 519 000.
Majandus
Linna arengut soodustas 1931–1936 läbi linna ehitatud raudtee. Tänapäeval asub linn Petropavli–Karagandõ–Balkaši ja Nursultan–Kartalõ–Magnitogorski raudteede lõikumiskohas.
Tänapäeval on Astana suur tööstuskeskus. Linnas asub Kasahstani suurim põllumajandusmasinate tootja Akmolaselmaš. Teine ettevõte Kazahselmaš on spetsialiseerunud põllumajandusmasinate tootmisele nendele rajoonidele, mis kannatavad tuuleerosiooni käes. Linnas on hulk teisi masinaehitus- ja metallitööstusettevõtteid, toiduainete- ja kergetööstusettevõtteid, samuti keemiatehas. On metsatööstus ja ehitusmaterjalide tootmise ettevõtted. Linna lähedal on Maksimovka kivisöekaevandused.
Välislingid
🇰🇿
Tõnu Luik
pisi|537x537px|Tõnu Luik Tõnu Luik (1. mai 1941 Tallinn – 22. veebruar 2019 Pärnu) oli eesti filosoof, kauane Tartu Ülikooli õppejõud, antiikfilosoofia ja Martin Heideggeri ning Georg Wilhelm Friedrich Hegeli põhjalik tundja.
Filosoofia
Õigusteaduskonna lõpetamise järel sai Tõnu Luige põhiteemaks aspirantuuris Hegeli filosoofia. 1970. aastate alguses lisandus sellele huvi Heideggeri vastu, aegamisi ka teised autorid nagu Parmenides, Herakleitos, Platon, Aristoteles, Meister Eckhart, Kant ja Nietzsche.
Tartu Ülikoolis õpetas ta kursusi nagu "Filosoofia-ajalooline sissejuhatus filosoofiasse", "Klassikaline saksa filosoofia", "Martin Heideggeri kogemusest keele teil" jts. Luige õpilaste hulka kuulub suur osa tänapäevastest Eesti filosoofidest, tema õpilastena on tuntud Ülo Matjus, Eduard Parhomenko, Roomet Jakapi, Toomas Lott, Märt Põder, Vilja Kiisler, Erkki Luuk jpt. Tõnu Luik õpetas ka Eesti Goethe Seltsi aastatel 1988–1991 toiminud haridusprogrammis Eesti Goethe-Gümnaasium.
Kursus "Martin Heideggeri kogemusest keele teil" oli Tõnu Luigele iseäranis südamelähedane. Selle kursuse sisu võttis ta Tartu Ülikooli õppeinfosüsteemis kokku järgnevalt: "Ülevaatena keele erinevast tähenduslikkusest Martin Heideggeri mõtteteekonnal ning käibivate keele-käsituste (universaalse märgilise kommunikatsioonivahendina) taustalt eritellakse lähemalt tema artikleid "Hölderlin ja luule loomus" (1936) ning "Keel" (1950), milles "keel tuleb keelde keelena", andes asu inimese maailmasolemise avatusele."
Eelkõige pälvis Tõnu Luik tuntuse ja tunnustuse loengupidaja ja filosoofilistel teemadel kõnelejana, mitte kirjutajana. Seetõttu on tema otsene kirjalik pärand väikesemahuline ning ta põhiteoseks kujunes 2002. aastal "Eesti mõtteloo" sarjas ilmunud "Filosoofiast kõnelda", mille koostasid tema õpilased loengukonspektide põhjal.
Teised temast
Tõnu Luike on meenutanud ka Jüri Talvet luuletuses "Hegeli filosoofiline testament".
Kärpsäga
Kärpsäga (Ictalurus) on kalade perekond kärpsägalaste sugukonnast sägaliste seltsis.
М
М (м) on kirillitsa täht, mis hääldub /m/.
Täht pärineb kreeka tähest müü (Μ, μ).
Valgevene, bulgaaria ja vene keeles tähistab see nii palataliseeritud kui ka palataliseerimata häälikut, makedoonia, serbohorvaadi ja ukraina keeles vaid palataliseerimata häälikut.
Usvjatõ rajoon
Usvjatõ rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti lõunaosas. Piirneb läänes Valgevenega.
Rajooni pindala on 1106 km², elanike arv oli 1. jaanuari 2012 seisuga 5407, neist 2519 meest ja 2888 naist. Elanike arvult on see Pihkva oblasti väikseim rajoon.
Rajoonis on 112 asulat, rajoonikeskus on Usvjatõ alev.
Halduslikult jaguneb rajoon Usvjatõ aleviks ja 2 vallaks: Tserkovištše ja Usvjatõ vald.
Usvjatõ rajoon loodi 1927 Leningradi oblasti koosseisus. 1957 läks Pihkva oblasti koosseisu. 1959 rajoon likvideeriti, kuid loodi taas 1966. aastal.
Peamine majandusharu on põllumajandus.
Н
Н (н) on kirillitsa täht, mis enamasti tähistab alveolaarset nasaali /n/.
Tähe hääldus ja asukoht tähestikus varieeruvad keeleti. See võib tähistada ka dentaalset või palataalset nasaali.
Vaalalised
Vaalalised (Cetacea) on vees elavate loomade selts imetajate klassist.
Neid elab maailmas 89 liiki.
Süstemaatika
Selts: vaalalised
thumb|right|Vaatlus
August-Voldemar Schwarz
August-Voldemar Schwarz VR I/3 (23. detsember (vkj 11. detsember) 1888 Vanamõisa vald, Viljandimaa – 31. august 1941 Ussollag, Molotovi oblast, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane, kolonelleitnant (1930)
Õppis kohalikus vallakoolis, Halliste kihelkonnakoolis, Pärnu linnakoolis ning lõpetas 1914. aastal Magnusholmi kaugsõidumerekooli Lätis. Töötas kooliõpetajana 1914–1915.
Osales Esimeses maailmasõjas sügisest 1915. Sõjalised teadmised sai Pauli sõjakoolis 1915–1916. Ülendati lipnikuks veebruaris 1916. Teenis XII armee 9. Siberi kütipolgus nooremohvitserina. Osales lahingutes Saksa vägede vastu Riia rindel. Sai kahel korral haavata ning gaasimürgituse. Pälvis Anna 4. ja Stanislavi 3. järgu ordenid.
Juunis 1917 ülendati leitnandiks ning läkitati XII armee Eesti Sõjaväelaste Liidu Täitesaatvasse Komiteesse, oli armee eesti rahvusbloki ning Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee liige.
Oktoobrist 1917 Tallinna Üksiku Polgu 2. roodu nooremohvitser ja kuulipildujate komando ülem, detsembrist 1. Eesti Diviisi sidekomando ülemaks ja veebruarist maini 1918 sõjavägede sideülemaks. Ülendati märtsis 1918 alamkapteniks. Saksa okupatsiooni ajal elas isakodus. Vabadussõja eel astus Kaitseliitu, kus teenides adjutandina, määrati peatselt 1. diviisi staabi rivijaoskonna adjutandiks ning Peastaabi ülema käsundusohvitseriks. Jaanuarist 1919 oli Sisekaitse ülema abi, aprillist 1919 Varustusvalitsuse sõduripoodide osakonna ülema abi. Detsembrist 1918 kuni juulini 1919 ka Sõjaringkonnakohtu ajutine liige. Sügisel ülendati kapteniks. Novembris 1919 määrati Viljandi Maakonna Kaitse Liidu ülemaks. Ühtlasi oli detsembrist 1919 kuni juulini 1920 Viljandi garnisoni ülem. Jaanuarist 1920 nimetati Viljandi Maakonna Rahvaväe ja Kaitse Liidu ülemaks ning Viljandi linna komandandiks. Temale allus samuti Viljandi Maakonna Kaitse Liidu Küti Halliste kihelkond ja Vabaduse Risti vennad Salk.
Maist augustini 1921 täitis ka Viljandi garnisoni ülema kohuseid. Veebruaris 1924 ülendati majoriks. Vabariigi Valitsuse otsusega 18. veebruarist 1925 anti major August Schwarzile Vabaduse Risti I liigi 3. järk nr 3018. Lisandus 50 000 marka ja Vabadussõja mälestusmärk. Aprillist 1925 määrati Harju maakonna Rahvaväe ülema abiks. Veebruaris 1930 ülendati kolonelleitnandiks. Juulist 1930 Harju Kaitseväeringkonna ülem. Märtsis 1934 arvati Kaitsevägede Staabi juurde juhtide reservi. Vabastati sõjaväest jaanuaris 1936.
Pälvis lisaks Kotkaristi V klassi teenetemärgi (1929), Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärgi (1933) ning Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärgi.
Ta kuulus Eesti Vabadussõjalaste Liidu Tallinna osakonda ning oli EVL aukohtu liige ja EVL Kongressi saadik detsembris 1933 ning EVL Rahvaliikumise kandidaat Tallinna Linnavolikogu valimistel jaanuaris 1934. Osales ka Vabaduse Risti Vendade Ühenduse töös, olles Tallinna osakonna liige.
Elas Tallinnas kuni 1940. aastani, mil asus perega Polli tallu ning töötas Abja alevi apteegis raamatupidajana. Arreteeriti Nõukogude NKVD poolt 2. juulil 1941 oma kodus Palu talus ning viidi Venemaale.
Isiklikku
Oli kaks korda abielus. 16. aprillil 1917 abiellus ta Riias Anna-Emilie Henrumiga (sünd Osolin) (1888–1918). Poeg Erhard (1918–1939).
27. detsembril 1921 abiellus Viljandi Jaani kirikus Meta Elise Torrimiga (1891–?). Tütar Inge-Aita [abielludes Rose] (1926). Abikaasa ja tütar pääsesid repressioonidest ning põgenesid 1944. aasta sügisel Läände.
Eesti rändrahnude loend
''Siin on loetletud Eesti rändrahne. Eraldi loend on Eesti hiidrahnudele''
Riki Sorsa
pisi|Riki Sorsa (2015) Riki Sorsa (kodanikunimi Esko Richard Sorsa; 26. detsember 1952 Helsingi – 9. mai 2016 Helsingi ) oli soome laulja.
Riki Sorsa oli ansamblite The Zoo ja Jig-Saw laulja. Tema esimene sooloalbum ilmus 1981. aastal.
Riki Sorsa esindas Soomet 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Reggae OK", mis sai 27 punktiga 16. koha.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Vao (Väike-Maarja)
Vao on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Vaos asub Vao tornlinnus, kus tegutseb Vao tornlinnus-muuseum.
Küla läbib Põltsamaa jõgi.
pisi|left|Vao tornlinnus
Balti Keskkonnafoorum
pisi|Balti Keskkonnafoorumi logo Balti Keskkonnafoorum (lühend BEF) on mittetulunduslik keskkonnaorganisatsioon (MTÜ) Eestis, mille eesmärgiks keskkonnateadlikkuse tõstmine, keskkonna- ja looduskaitse propageerimine ning keskkonnaalase juhtimise edendamine. Balti Keskkonnafoorumi missioon on tuua kokku ja pakkuda ekspertnõu Eesti inimestele, ettevõtetele, teadusasutustele ja ametkondadele, tekitades nii ühiskondlikku dialoogi ning suurendades huvirühmade keskkonnateadlikkust.
Balti Keskkonnafoorumi (Baltic Environmental Forum, lühend BEF) asutasid 1995. aastal Balti riikide ja Saksamaa keskkonnaministeeriumid ning Euroopa Komisjon eesmärgiga projektipõhise tegevuse kaudu tugevdada Balti riikide keskkonnaasutuste koostööd. Võrgustiku aktiivse tegevuse jätkamiseks asutas BEFi meeskond 2003. aastal Lätis, Eestis, Leedus ja Saksamaal mittetulundusühingud. Ühiste eesmärkide ja tegevustega MTÜd moodustavad “BEF Grupi". BEF Grupi liikmed viivad üheskoos läbi projekte eelkõige Läänemere piirkonnas, mis on BEF Grupi tegevuse sihtala. Lisaks valdavalt rahvusvahelistele koostööprojektidele tegutseb iga MTÜ ka oma riigi tasandil.
Alates 2013. aastast on BEF Eesti Keskkonnaühenduste Koja (EKO) liige.
Tegevusvaldkonnad
Balti Keskkonnafoorum tegutseb peamiselt projektipõhise vabaühendusena. BEF on aastate jooksul kirjutanud ja teostanud kümneid rahvusvahelisi ja riigisiseseid projekte. Samuti pakub BEF koolitusi, konsultatsioone, seminaride korraldamise ja projektide kirjutamise teenust. BEF on välja andnud ka käsiraamatuid ja infomaterjale.
Balti Keskkonnafoorumi tegevusvaldkonnad hõlmavad järgmisi teemasid:
Edukad projektid
NonHazCity eesmärgiks on vähendada saasteainete sattumist Läänemerre ja selle ümbrusse ning tutvustada meie poolt iga päev kasutatavates toodetes olevaid ohtlikke aineid. Rohkem infot projekti kodulehel: thinkbefore.eu.
SUMBA eesmärgiks on liikumisviiside sujuv ühitamine, milles on kombineeritud erinevad liikumisvahendid ja -võimalused, jalgrattast autojagamisteenuseni. Liikumisviiside ühitamise soodustamine aitab muuta transpordisüsteemi atraktiivsemaks ja keskkonnasõbralikumaks. Projektis loome ja katsetame vahendeid, mis aitavad linna- ning transpordiplaneerijatel hinnata ja planeerida liikumisviiside ühitamise lahendusi ning neid arengukavadesse ja poliitikatesse integreerida. Rohkem infot projekti kodulehel: sumba.eu
LIFE UrbanStorm eesmärk on vähendada Eesti linnade haavatavust kliimamuutuste mõjule ning tõsta linnade suutlikkust leevendada paduvihmadest tingitud üleujutusi. Rohkem infot projekti kodulehel: https://urbanstorm.viimsivald.ee/
Keskkonnaseminarid
Balti Keskkonnafoorum on tuntud professionaalsete keskkonnaalaste ürituste korraldajana. Aastate jooksul kujunenud head suhted erinevate ühiskonnagruppidega ning BEF-is töötavad oma valdkonna eksperdid tagavad alati kõrgetasemelised üritused nii sisult kui korralduslikult. Korraldatud on nii riigisiseseid kui ka rahvusvahelisi seminare.
Konsultatsioonid
BEF pakub konsultatsiooniteenust kemikaaliohutuse tõstmiseks ettevõtetes. BEFi eksperdid aitavad viia ettevõttes ohtlike kemikaalide käitlemise õigusaktidega vastavusse ning annavad soovitusi, kuidas vähendada kemikaalidest ja tootmisprotsessidest tulenevaid keskkonna- ja tervisemõjusid.
Koolitused
Balti Keskkonnafoorumi üheks prioriteetseks valdkonnaks on kemikaaliriskide juhtimise alaste koolituste korraldamine. Eesmärgiks on tõsta nii ametiasutuste, ettevõtete kui ka tarbijate teadlikkust ning suutlikust. BEFi eksperdid on läbi viinud palju seminare ja koolitusi kemikaalidega seotud riskidest ja nende haldamisest, kemikaaliohutusest ja sellealastest õigusaktidest (REACH, CLP, kemikaaliseadus, veeseadus jt) nii ametiasutustele kui tööstusettevõtetele.
Projektide kirjutamine
Projektipõhiselt toimetava MTÜ-na on BEF aastate jooksul kirjutanud kümneid projektitaotlusi nii endale kui ka tellimustena. Lisaks konsultatsioonidele ja projektitaotluse kirjutamisele aitavad BEFi eksperdid leida ka sobiva rahastusallika ja partnerid. Vajadusel pakub BEF abi projekti juhtimisel ja aruandlusel.
BEFil on edukas kogemus järgmiste rahastajatega:
Kliimakavade koostamine
Balti Keskkonnafoorum nõustab kohalikke omavalitsusi kliimakavade koostamisel. BEF on osalenud kliimakavade kirjutamises, erinevates kliimamuutustega kohenemise strateegiate koostamises ning omab pikaajalist kogemust mahukate projektide koostamises ja hilisemas rakendamises. BEF vastutas kliimamuutustega kohanemise tegevuskava koostamise eest Tallinna säästva energia ja kliimamuutustega kohanemise tegevuskava loomisel ning viis läbi ehitiste alamvaldkonna analüüsi ja meetmekava koostamise Eesti taristu ja energiasektori kliimamuutustega kohanemise strateegias.
Christina Applegate
pisi|Christina Applegate (2012)
Suurbritannia kõrgkoolide loend
''Siin on loetletud Suurbritannia kõrgkoole.
Elektromagnetiline induktsioon
thumb|150px|Induktsiooni elektromotoorjõu tekkimine magnetväljas liikuva sirgjuhtme otste vahel Elektromagnetiliseks induktsiooniks nimetatakse elektrivoolu tekkimist juhtivas kontuuris (näiteks suletud juhtmekeerus), kui muutub selle kontuuri pinda läbiv magnetvoog. Magnetvoo muutumise võib esile kutsuda kontuuri liikumine magnetväljas. Elektrivoolu kutsub esile voolujuhi laetud osakestele mõjuv induktsiooni elektromotoorjõud ehk indutseeritud elektromotoorjõud (emj). Seda elektromotoorjõudu võib käsitada kui elektripinget, mis tekib magnetväljas liikuva juhtmelõigu otste vahel juhul, kui juhtmes puudub vool.
Christina Applegate
Ta oli Pussycat Dollsi asutajaliige.
Elektromagnetiline induktsioon
Elektromagnetilise induktsiooni põhjustatud elektrivoolu nimetatakse induktsioonivooluks.
Christina Applegate
Isiklikku
Ta isa on muusikaprodutsent Robert Applegate ning ema laulja ja näitleja Nancy Priddy. Aastail 2001–2007 oli ta abielus näitleja Johnathon Schaechiga. 2010. aastal kihlus ta muusiku Martyn LeNoble'iga ning 2011. aastal sündis neil tütar Sadie Grace LeNoble.
Elektromagnetiline induktsioon
Indutseeritud elektromotoorjõud E on Faraday seaduse kohaselt võrdeline magnetvoo Φ muutumise kiirusega, mida diferentsiaalkujul väljendab valem Miinusmärk tuleneb Lenzi reeglist, mille järgi elektromagnetilise induktsiooni toime on alati vastassuunaline seda nähtust esilekutsuva muutuse suhtes.
Voolu suuna juhtmes määrab parema käe reegel. thumb|Kui voolujuhet ümbritsevad sõrmed näitavad magnetvälja suunda (magnetilise induktsiooni [[vektori B suunda), siis pöial näitab juhet läbiva voolu I suunda]] Kui muutuvas magnetväljas on ühe sirgjuhtme asemel solenoid vm induktiivpool keerdude arvuga N, saab Faraday seaduse avaldada kujul: kus
Elektromagnetilise induktsiooni erijuhud on eneseinduktsioon ja vastastikune induktsioon.
Elektromagnetiline induktsioon on üks elektrotehnika põhialuseid. Sellel rajanevad elektrimootorid, elektrigeneraatorid, paljud mõõteriistad jm elektriseadmed.
Maret Kask
Maret Kask (sündinud 16. mail 1926 Paides – mai 2016) oli eesti botaanik, florist.
Ta õppis Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Gümnaasiumis (praegu Miina Härma Gümnaasium). Aastal 1950 lõpetas ta TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna bioloog-botaanikuna. Ta töötas aastail 1947–1984 Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Aastal 1956 kaitstud väitekirja teemaks oli Avaste soo taimkate.
Ta oli üks peamisi "Eesti NSV floora" autoreid.
Soo-nõianõges
Soo-nõianõges (Stachys palustris) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Soo-nõianõgest võib leida veekogude kallastelt, aga ka märgadelt niitudelt.
Eestis tavaline.
Kirjeldus
Soo-nõianõgese lehed on süstjad. Õiekroon on lillakaspunane.
Taime maapealse varre kõrgus on 30–120 cm. Taim õitseb juunist juulini (harva ka juulist augustini).
Džalal-Abad
Džalal-Abad on linn Kõrgõzstanis, Džalal-Abadi oblasti keskus.
Kaldapääsuke
Kaldapääsuke (Riparia riparia) on Eesti ja Euroopa kõige väiksem pääsulaste sugukonda kuuluv linnuliik. Eestis asub kaldapääsuke enamasti Lõuna-Eestis. Mujal maailmas leidub teda Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Aasias, Euroopas ja Vahemere riikides. Kaldapääsuke on holarktiline lind.
Välimus
vasakul|pisi|Kaldapääsuke Kaldapääsukese selga ja pead katavad ühtlaselt pruunid suled, kõhualune ja pea alumine pool on valge. Rinna peal on pruun kaelus, noorematel lindudel on kaelus vähem rõhutatud. Nokk on must ja jalad on neil pruunid. Neil on ühevärviline harkis saba, mis on lühem kui teistel pääsulastel. Tiivad on tahakäänatud ja aluselt laiad.
Kaldapääsuke on väike lind: keskmine kehapikkus on 12 cm, keskmine kaal 14 g ja keskmine tiibade siruulatus 28 cm.
Veel tunneb kaldapääsukese ära tema hüpleva ja laperdava lennu poolest.
Arvukus ja levik
Eestis leidub kaldapääsukesi kõige enam Lõuna-Eesti liivakivipaljandite läheduses. Olles hajusalt levinud lind, pesitseb neid Eestis umbes 5000 – 10 000 paari, mis on ligi viis korda vähem kui 20 aasta eest.
Globaalselt on kaldapääsuke üpris levinud liik, mida leidub nii Euraasias, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Kanada lõunaosas kui ka Põhja-Mehhikos.
Arvukus on sarnaselt Eestiga ka maailma mastaabis langemas.
Suremus
Keskmiselt sureb aastas 70% kõigist lindudest. Hukkumise põhjusteks on enamasti:
Talvitumine
Putukate arvukuse vähenemise tõttu varasügisel hakkavad kaldapääsukesed varakult suunduma Lõuna- ja Ida-Aafrikasse ning India poolsaarele.
Eestist lahkuvad nad augusti teisel poolel, kõige hiljem septembris; naasevad aprilli lõpus või maikuu jooksul. pisi|326x326px|Kaldapääsukese pesad liivakalda sees
Elupaigad
Kaldapääsukese looduslikeks elupaikadeks pinnajärsakud näiteks veekogude kaldad, jõekaldad, suured liivahunnikud ning liiva- ja kruusakarjääride seinad. Pesitsusalasid on leitud ka paesõelmetes, graniidisõelmetes, põlevkivi avakaevanduse tranšee seinas või turbatootmisalade kuivenduskraavide pervedes.
Mitmetes Kesk- ja Lääne-Euroopa riikides on kaldapääsuke kolinud karjääridesse, kuna tammide ja kaldakindlustuste ehitamise ning jõesängide õgvendamise tagajärjel on looduslikke elupaiku jäänud järjest vähemaks.
Eluviis
pisi|Kaldapääsukese laul Kaldapääsukesed pesitsevad seltsinguliselt ehk kolooniate kaupa, kuhu võib kuuluda paar kuni mitusada lindu.
Halva ilma ja toidunappuse korral võib parv mõneks päevaks või öötundideks jääda tardumusunne. Tardumusunes väheneb nende kehatemperatuur kuni kümne kraadi võrra, sellega vähendades energiakulu ja toiduvajadust.
Eluiga
Pikim teadaolev eluiga on üle 6 aasta.
Pesitsemine
pisi|Kaldapääsukese munad Pesakäik uuristatakse liiva või muu sobiliku materjali sisse. Pesa koosneb pesakoopast ja pesakambrist ning valmib 2–15 päevaga. Uuristamisel osalevad mõlemad vanemad kasutades nokka ja jalgu. Uru pikkus võib ulatuda 1,5 meetrini. Pesakamber on uru avaraim osa, kuhu rajatakse rohukõrtest pesa, mida vooderdavad veelindude suled ja udusuled.
Emaslind muneb 4–6 muna, mida mõlemad vanemad hauvad 13–15 päeva. Pärast koorumist veedavad pojad pesas ligi kolm nädalat, mille järel nad ka lennuvõimestuvad. Pojad pesitsevad esimest korda üheaastaselt.
Kaldapääsukesel on 1–2 kurna aastas. Pesitsushooaeg kestab maist septembrini.
Toitumine
Kaldapääsukesed toituvad selgrootutest putukatest. Toitu jahivad nad õhust ja liikudes koos suure hajusa parvena nii veekogude, soode kui ka niitude kohal.
Kaitse
Kaldapääsuke kuulub Eesti III looduskaitsekategooriasse, mis tähendab, et nende suurim oht on elupaikade ja kasvukohtade hävimine või rikkumine. Kuna kaldapääsukeste arvukus on nii palju vähenenud, satuvad nad suure tõenäosusega ohustatud liikide hulka.
Looduskaitse üks seadusi kohandab väljaspool III kaitsekategooria isendi kaitse, mis tähendab, et linde, nende pesi ega mune ei tohi hävitada, kahjustada või kõrvaldada.
Kuid see ei tähenda, et kaevandustööd peaksid lõppema, sest kaevandamine loobki neile pesitsuspaiga.
Rodrigo Díaz de Vivar
pisi|[[Philipp Foltz "El Cid"]] Rodrigo (või Ruy) Díaz de Vivar (hispaaniakeelsete hüüdnimedega El Cid Campeador 'Võitleja Cid', El Campeador 'Võitleja'; eesti keeles ka Cid; 1043 Burgos – 10. juuli 1099 Valencia) oli Hispaania rahvuskangelane ja vabadusvõitleja Kastiilias.
Ta on ka Hispaania rahvuseepose "Laul minu Cidist" peategelane.
Perila tee
Perila tee (registrinumbriga 11311) on 2,2 km pikkune kõrvalmaantee Raasiku vallas Härma külas. Tee saab alguse Aruvalla–Jägala tee kümnendal kilomeetril ning lõpeb Perila–Jäneda tee kolmandal kilomeetril. Nii algus kui ka lõpp asuvad Härma ja Perila küla piiril.
Rodrigo Díaz de Vivar
Ta abiellus Jimena Díaziga, kellega ta oli poeg ja kaks tütart. Poeg Diego Rodríguez suri 15. augustil 1097 lahingus. Tütar María (1080–1105) abiellus Barcelona krahvi Ramon Berenguer III-ga. Tütar Cristina (sündinud u 1075) abiellus Monzóni vürsti Ramiro Sánchezega (1070–1129/1130) ja nende poeg García Ramírez oli aastail 1134–1150 Navarra kuningas.
Perila tee
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Retriiver
pisi|Siledakarvaline retriiver pisi|Labradori retriiver Retriiver on koerte tõutüüp, millesse kuuluvad tõud on aretatud jahi otstarbel ja kelle ülesanne on saagi kättetoomine jahimehele. Sõna retrieve tähendab inglise keeles tooma ja seega tähendab retriever (retriiver) toojat.
Retriiverid Eestis
2014. aasta seisuga on Eestis registreeritud koerte seas esindatud kõik retriiverite tõud, välja arvatud Chesapeake Bay retriiver. Retriiverite tõuühingud Eestis on Eesti Retriiverite Tõuühing (ERTÜ), Eesti Kuldsete Retriiverite Tõuühing (EKRÜ) ja Eesti Nova Scotia Retriiverite Tõuühing (ENSRTÜ).
Tehnokraatia
Tehnokraatia (kreeka τεχνοκρατία tähendab kunst/meisterlikkus + võim/valitsemine) ehk tehniliste ekspertide võim on valitsemise vorm, kus valitsevad ideoloogiliselt neutraalsed poliitika teostajad, kes lähtuvad valitsemises otsuste ratsionaalsusest, mitte poliitiliste gruppide huvidest.
Ideed võimu üleminekust tehnokraatide kätte olid populaarsed ameerika sotsiaalteadustes 1960.–1970. aastail. Termini võttis kasutusele ameerika insener W. H. Smith 1919. aastal. Laiemalt jõudis see keelekasutusse pärast juhtimisteoreetiku James Burnhami 1941. aasta kirjutist "Managerial Revolution". Terminit hakati laialt kasutama poliitikute kirjeldamiseks. Praegu on see kasutusel põhiliselt sellise eliidi kirjeldamiseks, kes valitsemisel rõhutab tehnoloogia suurt tähtsust.
Tehnokraatia on selline riigikord, kus juhid on valitud bürokraatliku protsessi abil, mis rajaneb erioskustel ja teadmistel, mitte demokraatlikul või muul viisil. Termin võib olla nii negatiivne kui ka positiivne.
Jerry Lee Lewis
Jerry Lee Lewis (29. september 1935 Ferriday, Louisiana osariik – 28. oktoober 2022 Mississippi) oli USA laulja ja pianist. Tuntud ka nimega The Killer.
Suure osa elust elas ta Mississippi osariigi põhjaosas rantšos, kus oli klaverikujuline bassein.
Lapsepõlv
Jerry Lee Lewis sündis USA Louisiana osariigis Ferriday linnas talunike Elmo Lewise ja Mamie Ethel Lewise pojana. Klaverit hakkas ta õppima kaheksa-aastaselt ja enda sõnul sai ta selle selgeks vaid kahe nädalaga. Tema vanemad ostsid talle klaveri talule pandud hüpoteegiga. Lapsena oli ta üsna püsimatu ja vanemad panid ta kristlikku kooli, kust ta aga peagi välja visati, kuna mängis seal ükskord jumalale oodi boogie-woogie stiilis.
1950. aastad
1952. aastal abiellus ta esimest korda. Juba enne, kui esimese abielu lahutamise protsess oli lõpule jõudnud, abiellus ta järgmise naisega. Teise abielu legitiimsus on kaheldav, sest esimene abielu lahutati alles 23 päeva pärast teisi pulmi. Aasta hiljem sündis neil uue naisega poeg Jerry Lee Lewis juunior ja 1956. aastal sündis teine poeg Ronnie Guy Lewis. thumb|right|Jerry Lee Lewis, 1950ndad Lauljakarjääri alustas Jerry Lee 1954. aastal Sam Phillipsi Sun Studios Memphise linnas Tennessee osariigis. Muusikastiilidest mängis ta klaveril peamiselt kantrit, boogie-woogie 't ja rock'n'roll 'i. Jerry Lee on tuntud eelkõige oma erilise mängustiili poolest. Live-kontsertidel kasutas ta klahvide vajutamiseks jalgu, tagumikku, küünarnukke ja muid kehaosi; ta kolkis klaveri liikuvaid osi, vahel kiskus need küljest, samuti lõhkus mitmeid toolijalgu. Kõige selle juurde kuulusid närvilised klaverisoolod.
1957. aasta märtsis andis Lewis välja enneolematu loo "Whole Lotta Shakin' Goin' On", millega algas ta tähelend. Samal aastal avaldas ta ka teise suure hiti "Great Balls of Fire".
1958. aastal said hittideks "Breathless" ja "High School Confidential" ning ta läks Suurbritannia turneele. Turnee tühistati pärast kolmandat kontserti suure skandaali tõttu, mis ümbritses tema hiljutist abiellumist oma 13-aastase sugulase Myra Gale Browniga. Tolleaegne ühiskond mõistis selle pikemalt mõtlemata hukka ja varem 100 000 dollarit kontserdi eest teenivast artistist sai päevapealt 100 dollarit õhtuga teeniv kõrtsipillimees. Vaatamata kõigele keeldus ta kategooriliselt naisest loobumisest. 1959. aastal sündis neil poeg Steve Allen Lewis, kes hukkus 1962. aastal.
1960. aastad
1963. aastal sündis neil Myra Gale Browniga tütar Phoebe Allen Lewis.
Ettearvamatu käitumisega Lewis ilmus mitu korda Elvis Presley ukse taha Gracelandis, laetud püstol taskus. Johnny Cash kommenteeris seda olukorda omamoodi: "Ta ei suhtunud Elvisesse halvasti. Ta lihtsalt suhtus."
Kolinud Suni plaadifirmast Smashi, andis ta esimesena välja loo "Pen and Paper", millega ta sai 1964. aastal USA kantriedetabelisse. 5. aprillil avaldas ta LP "Live", mis oli salvestatud Star-Clubis Hamburgis. "See ei ole album," vaimustus ajakiri Rolling Stone, "see on kuriteokoosseis: Jerry Lee Lewis lömastab oma rivaalid 13-loolise seeriaga, mis on kui üks pikk krambihoog." Plaadil on ka Elvis Presley "Hound Dog" ja Ray Charlesi "What'd I Say".
Jalad sai Jerry Lee alla 1960. aastate keskpaigas, kui alustas uut karjääri kantrilauljana. Edu kõrvalt hakkas Jerry Lee pruukima suurtes kogustes alkoholi ja uimasteid.
1970. aastad
thumb|right|Jerry Lee Lewis 1973.aastal 1970. aastal lahutas ta Myrast. Samal aastal suri ka Jerry Lee ema Mamie.
1973. aastal hukkus tema vanem poeg Jerry Lee Lewis juunior.
1979. aastal suri isa ja samal aastal arestiti Lewise vara, et hüvitada 274 000 dollari suurune maksuvõlg.
Gravitatsioonikonstant
Gravitatsioonikonstandi olemus pärineb Isaac Newtoni poolt 1682 avastatud gravitatsiooniseadusest. Viimasest järeldub, et kaks keha tõmbuvad teineteise poole jõuga, mis on võrdeline nende masside m_1 ja m_2 korrutisega ja pöördvõrdeline nendevahelise kauguse r ruuduga: Võrdetegur G selles valemis ongi gravitatsioonikonstant. Gravitatsioonikonstant on universaalne ning kehtib kõikide kehade puhul.
Jerry Lee Lewis
1980. aastad
1981. aastal sattus Jerry Lee perforatsiooniga haiglasse, kus ta oli kriitilises seisundis.
Gravitatsioonikonstant
Gravitatsioonikonstant näitab jõudu, millega tõmbavad teineteist ühikmassid ühe pikkusühiku kaugusel.
Esimesena mõõdeti gravitatsioonikonstandi väärtus rahuldava täpsusega Henry Cavendishi poolt ja vastavat eksperimenti nimetatakse Cavendishi eksperimendiks.
Jerry Lee Lewis
1980. aastad
1982. aastal suri uppumissurma Jerry Lee neljas abikaasa Jaren Elizabeth Gunn Pate.