cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koskulak
Tema kõrgus on 7028 m ja ta on maailmas kõrguselt 160. mäetipp.
Koskulakist (mis ise kuulub Muztagata mäemassiivi ) 4,8 km põhjakirde suunas asub massiivi kõrgeim tipp Muztagata (7509 m).
Alpinism
Mäetipu esmavallutasid 10. augustil 2005 Venemaa mägironijad Aleksandr Novik, Dmitri Komarov ja Leonid Fiškis.
3. augustil 2011 tõusid tippu Üllar Põllu juhtimisel kuus Eesti ekspeditsiooni liiget.
Nigel Dawes
pisi|Nigel Dawes (2021) pisi|Nigel Dawes (2009) Nigel Alexander Dawes (sündinud 9. veebruaril 1985 Winnipegis, Manitobas) on Kanada-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Mannheimi Adler ründajana vasakäärel.
2003. aastal valis New York Rangers ta NHL-i draft'is 149. valikuna. NHL-is debüteeris ta Rangersi meeskonnas hooajal 2006–07. NHL-is on ta mänginud veel Phoenix Coyotesi (2008–09), Calgary Flamesi (2009–10), Atlanta Thrashersi (2010–11) ja Montreal Canadiensi meeskonnas (2010–11).
2011. aastal liitus ta KHL-i klubiga Astana Barõs. Ta mängis seal kokku seitse hooaega. Hooajal 2017–18 oli ta 35 väravaga põhihooaja suurim väravakütt. 2018. aastal liitus ta Jekaterinburgi Avtomobilistiga. 2020. aasta juulis siirdus ta Kaasani Ak Barsi, kellega sõlmis üheaastase lepingu.
Ta lõi KHL-is alates hooajast 2012–13 üheksal põhihooajal järjest vähemalt 20 väravat. Ta on sellega KHL-i ajaloo paremuselt teine väravakütt. Dawes on kuuel korral valitud KHL-i tähtede mängule (2015–2020).
2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Mannheimi Adleriga.
2004. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Dawes Kanada kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali. Dawes kogus turniiril 11 punkti (6+5), millega oli turniiri resultatiivseim mängija. Aasta hiljem tuli ta koondisega juunioride maailmameistriks. 2016. aastal sai ta Kasahstani kodakondsuse ja võimaluse esindada Kasahstani jäähokikoondist 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.
Dawesi ema on kanadalanna ja isa pärit Jamaicalt.
Ryūichi Tamura
Ryūichi Tamura (jaapani keeles 田村隆一 Tamura Ryūichi; 18. märts 1923 Toshima, Tōkyō – 26. august 1998 Kamakura) oli jaapani luuletaja, esseist ja tõlkija.
Ta tõlkis jaapani keelde Agatha Christie, Roald Dahli, Roger Hargreavesi ja veel mitme inglise kirjaniku teoseid.
Pärast Teist maailmasõda asutas ta koos Saburō Kuroda ja Nobuo Ayukawaga kirjandusajakirja Arechi.
1956. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Yosen no Hi to Yoru" (四千の日と夜 "Neli tuhat päeva ja ööd"). Ühtekokku ilmus tal 28 luulekogu.
Kliment Kolesnikov
Ujumise maailmameistrivõistlused Kliments Andrejevitš Kolesnikov (vene kl.: Климент Андреевич Колесников; sündinud 9. juulil 2000, Moskvas) on Venemaa ujuja. Ta tegi oma debüüdi 2017. aasta maailmameistrivõistlustel, kus võistles kolmel seliliujumise distantsil ja püstitas kaks juunioride maailmarekordit. Kolesnikov on Venemaa teeneline meistersportlane.
Kolesnikov on 2015. aasta Euroopa noorte olümpiafestivali meister 4 × 100 meetri vabaujumises.
2016. aastal võitis ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel 4 medalit - kaks kulda 50 ja 100 meetri seliliujumises ja kaks hõbedat 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises ja 4 × 100 meetri segateateujumuses. 50 ja 100 meetri distantsidel püstitas ta juunioride maailmarekordid.
2017. aastal võitis ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel 7 medalit - kaks kulda 50 ja 200 meetri seliliujumises, neli hõbedat 100 meetri seliliujumises, 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises, segavõistkonnaga 4 × 100 meetri vabaujumises ning 4 x 100 meetri kombineeritud ujumises, samuti pronks  4 × 100 meetri vabaujumises.
Ta võitis 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel kokku kuus medalit (3 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi) ja püstitas uue 50 m seliliujumise maailmarekordi. Samuti võitis ta 6 kulda ja 1 hõbeda Buenos Airese 2018. aasta noorte suveolümpiamängudel. 2018. aasta noorte olümpiamängudel valiti Kolesnikov Venemaa lipukandjaks.
Vene spordimeedia teatas 2019. aasta mais, et 18-aastane Kolesnikov võib karjääri lõpetada käsivarre veenide tromboosi tõttu. Kliment ise ja tema treener Dmitri Lazarev eitasid seda teavet siiski, öeldes, et ujujal pole terviseprobleeme.
Kliment võitis 2019. aasta maailmameistrivõistluste pronksmedali 50 meetri seliliujumises, samuti hõbemedali 4 × 100 m vabaujumises ja pronksmedali 4 × 100 m kombineeritud teateujumises.
Ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused
Ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused (mitteametlikult nimetatakse ka "Euroopa 25 m meistrivõistlusteks") on LEN-i korraldatud ujumisvõistlused. Võistlustel osalevad Euroopa ujujad, kes võistlevad lühiraja (25 meetri) basseinis. Võistlused toimuvad traditsiooniliselt detsembri alguses. Alates 2013. aastast toimuvad võistlused paaritutel aastatel.
Meistrivõistlused toimusid esimest korda 1996. aastal ja enne seda aastatel 1991–1994 peeti Euroopa sprindi meistrivõistlusi. Sprindivõistlustel oli 14 ala: ujuti 50 m vabalt, rinnuli, selili ja liblikat, 100 m kompleksi ning 4x50 m vabalt ja kompleksi.
1996. aastal laienesid võistlused 38 alale, lisandusid 100 ja 200 m, vabaujumises 400 ja 800/1500 m ning 200 ja 400 m kompleksi. LEN alustas ka meistrivõistluste nummerdamist uuesti ning nimetus muudeti "lühiraja meistrivõistlusteks". 1997. aastal võistlusi ei toimunud, kuid kuni 2013. aastani peeti neid igal aastal.
2012. aastal laienesid võistlused 40 alale: 19 meestele, 19 naistele ja kaks segateatevõistlust. Nii meeste kui ka naiste programmis on 17 individuaalset ala ja 2 teatevõistlust. 2021. aastal lisati veel kaks ala.
Võistlused
Sprindi meistrivõistlused Lühiraja meistrivõistlused
Plekkseppade torn
pisi|260x260px|Plekkseppade torn Plekkseppade torn (rumeenia keeles Turnul Cositorilor) on üks üheksast Sighișoara tsitadellis paiknevast tornist Mureși maakonnas Rumeenias.
Restaureerimine
1583. aasta restaureerimise käigus ehitatigi tornile selle viisnurkne osa. Torni fassaadides on jätkuvalt aastatel 1704–1706 toimunud ungarlaste rünnakutes tulistatud kuulide tekitatud jäljed.
Rätsepate Torn
pisi Rätsepate Torn (rumeenia keeles: Turnul Croitorilor) on 14. sajandil ehitatud torn Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias.
Seda torni peetakse massiivsuse ja lihtsuse tõttu selle kindluse üheks kaunimaks. Kaks läbipääsu torni allosas viitavad varajasele ehitusele. Mõlemal läbipääsul on metallist vertikaalselt avanev värav.
Restaureerimine
1676. aasta suure tulekahju puhkedes oli tornis suures koguses teravilja, laskemoona, tulirelvi ja püssirohtu, mille tõttu toimunud plahvatus hävitas torni ülemise osa. Oma praeguse väljanägemise sai torn pärast tulekahju toimunud restaureerimistööde käigus.
Raudseppade Torn
pisi Raudseppade Torn (rumeenia keeles Turnul Fierarilor) paikneb Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias. Asetsedes kloostri taga, oli tema põhiroll kaitsta seda rünnakute eest. Torn ehitati 1631 vana Pardurite Torni varemetele. Tsitadelli sisemusest paistab torn üsna väike, kuid väljast idapoolset müüri vaadates on torn vägagi muljetavaldav.
Ristkülikukujulise põhjaga torn on tsitadelli kirdeosa kindlustuse kõige domineerivam osa. Kunagi oli tornil kolm laskeavadega korrust.
Naujamiestise vald
Naujamiestise vald (leedu keeles Naujamiesčio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis.
Lihunike torn
pisi|282x282px|Lihunike torn Lihunike torn (rumeenia keeles: Turnul Măcelarilor) on üks üheksast Sighișoara tsitadellis paiknevast tornist Mureși maakonnas Rumeenias.
Naujamiestise vald
Aastal 2008 liideti kümme valla küla Panevėžysi vallaga, Naujamiestise valla koosseisu läks aga üks varem Smilgiai valda kuulunud küla.
pisi|Vallamaja pisi|Vadakteliai kirik pisi|Berčiūnai pisi|Liberiškise paisjärv pisi|Naujamiestise küla pisi|Nevėžninkai kabel
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Lihunike torn
Tornil on kolm korrust ja viis laskeava ning sissepääsemiseks tuli kasutada kindluse müüri galeriid. Lihunike torn jäi 1676. aasta suurest tulekahjust puutumata. Koos bastioniga oli tornil väga oluline roll tsitadelli läänepoolse külje kaitsmisel.
Köösnerite Torn
vasakul|pisi|230x230px Köösnerite torn (Rumeenia keeles: Turnul Cojocarilor) on torn Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias, mis koos seal paikneva Lihunike torni ja Törle värava ning selle all paikneva majaga moodustavad keskaegsele arhitektuurile omase koosluse.
Hoolimata oma tagasihoidlikest mõõtmetest, on torn väga heas proportsioonis. Nelinurkse põhjaga nelja madala korrusega torn, mille kõige ülemine korrus on pisut laienev. Tänu selle lihtsusele pakutakse ehitusajaks 14. sajandit.
1568. aasta dokumentidest võib välja lugeda, et torn ehitati sel aastal uuesti üles. 40 päeva tehti tööd müüride kallal ning 36 päevaga lõpetati tööd katuse kallal.
Torn sai kannatada ka 1676. aasta suure tulekahju käigus, praeguse välimuse sai torn sellele järgnenud suurte parandustööde käigus 1679. aastal.
Antisthenes
pisi|Antisthenese portreebüst, leitud Cassiuse villast. [[Tivoli, Itaalia|Tivoli, 1774 (Museo Pio-Clementino)]] Antisthenes (vanakreeka keeles Ἀντισθένης, Antisthenēs; u 445 eKr – u 365 eKr) oli Vana-Kreeka filosoof ja Sokratese õpilane. Enne Sokratese tulihingeliseks õpilaseks saamist omandas Antisthenes retoorika-alaseid teadmisi ka Georgiase käe all. Oma õpetuses pooldas ja arendas ta edasi just Sokratese filosoofia eetilist poolt, mis propageeris askeetlikku ja vooruslikku eluviisi. Hilisemad ajalookirjutajad peavad teda küünikute koolkonna rajajaks.
Elulugu
Antisthenes sündis ateenlasest isa, samuti nimega Antisthenes, ja traaklannast ema pojana. Väidetavalt ei olnud ta Ateena seaduslik kodanik, vaid nóthos (νόθος). Perekond oli jõukas, kuid vaesus aja jooksul. Antisthenes paistis silma oma vaprusega Peloponnesose sõja Tanagara lahingus aastal 426 eKr. Ta õppis retoorikat Georgiase ja võimalik, et ka Hippiase ja Prodikose juures ning pärast seda oli Sokratese pühendunud õpilane. Antisthenes agiteeris sõpru, et nood käiksid iga päev jalgsi Pireusest Ateenasse teda kuulamas. Platoni "Phaidoni" järgi oli ta kohal ka Sokratese surma juures. Ta ei andestanud oma õpetaja tagakiusajatele kunagi. Pärast Sokratese surma avas Kynosargeses oma gümnaasiumi, mille õpilased olid peamiselt mittetäieõiguslikud ja vaestest oludest ateenlased. Ta oli karmi käega ja õpilasi oli tal vähe, neist kõige kuulsamaks sai Diogenes. Teadaolevalt oli ta elus veel pärast Leuktra lahingut (371 eKr), kuna oli võrrelnud teebalaste võitu koolipoiste kambakaga õpetaja vastu. Antisthenes suri Ateenas umbes 80-aastaselt.
Filosoofia
Diogenes Laertios kirjutab oma teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", et Antisthenese filosoofilise pärandi moodustab kümme raamatut, kuid nendest on meieni jõudnud vaid üksikud katkendid. On siiski oletatud, et talle võis kuuluda dialoog Hippias. Tema lemmikteemad keerlesid ümber voorusliku ja targa inimese tegevuste. Vooruslikkus on õpetatav, lahutamatult seotud tahte ja tegudega ning ainuüksi sellest peaks piisama õnneks, see nõuab kõigest sokrateslikku tugevust. Ainult vooruslikud inimesed on üllad; tark inimene on iseseisev ja ei juhindu avalikes tegevustes mitte ühiskondlikult kehtestatud seadustest, vaid enda vooruslikest tõekspidamistest. Sokratese õpilasena on Antisthenes öelnud, et kõik, mida tark inimene peab tegema, on püüelda täiusliku vooruslikkuse poole ja nauding pole mitte ainult tarbetu, vaid ka paratamatu pahe. Teadaolevalt on ta õnnistuseks pidanud valu, isegi halba mainet ja öelnud, et oleksin pigem hull, kui otsiksin naudingut. On siiski tõenäoline, et ta ei pidanud väärtusetuks kõiki naudinguid, vaid ainult neid, mis tulenevad sensuaalsete või kunstlike ihade rahuldamisest. Ta on ülistanud naudinguid, mis pärinevad hingest ja targalt valitud sõprusest. Ülim hüve on vooruslikus, mis kord omandatuna ei lähe enam kaduma ning mis vabastab targa inimese eksimustest. Aristoteles pidas Antisthenest küll harimatuks ja lihtsakoeliseks ning Platon väitis, nagu oleks ta tegelenud asjatute dialektiliste probleemidega, aga need kirjeldused võivad tuleneda akadeemia ja küünikute koolkondade omavahelisest konkurentsist.
Antisthenes ja küünikud
Hilisematel aegadel on Antisthenest peetud küünikute koolkonna rajajaks, ehkki ta ise ei oleks arvatavasti saanud sellise mõiste tähendusest aru. Kui Aristoteles veel põlvkond hiljem Antisthenesest kirjutas, viitas ta mitu korda tema järgijatele kui antisthenelastele, mitte küünikutele. On palju hilisemaid jutustusi kurikuulsast küünikust Diogenesest Sinopest, kes olevat astunud ustava koerana Antisthenese jälgedes, kuid puuduvad kindlad tõendid, et need kaks kuulsat meest päriselt üldse kohtusidki. Pärast Sinopest pärit võltsitud mündileidude dateerimist väidavad mõned teadlased, et Diogenes võis kolida Ateenasse alles pärast Antisthenese surma. Teised väidavad vastupidist, et tõendusmaterjalid müntide kohta pole pädevad ja Diogenes võis Ateenasse jõuda juba aastal 340 eKr. Samuti on võimalik, et Diogenes võis Ateenat külastada enne Sinopest pagulusse sattumist.
On arvatud, et Antisthenest Diogenesega seostavad lood mõtlesid hilisemal perioodil välja stoikud, et luua oma õpetuse ahel Sokratese, Antisthenese, Diogenese ja Kratese kaudu Zenonini. Kindel on see, et Antisthenes võttis kasutusele oma veendumustel põhineva askeetliku eluviisi ja arendas välja mitmed filosoofilised põhitõed, millest said inspiratsiooni nii Diogenes kui ka teised hilisemad küünikud.
Paju 2
Paju 2 on 16-korruseline büroohoone Tartus, mis asub samanimesel aadressil Emajõe kaldapealsel, Anne kanali vahetsus läheduses asuvate kergliiklusteede sõlmpunktis.
9059,4 m² brutopinnaga büroohoone juurde ehitatakse ka kolmekorruseline 250 kohaga parkimismaja, kuhu pääseb Pikalt tänavalt. 2019. aasta jaanuaris nurgakivi saanud arhitektuuribüroo Allianss Arhitektid projekteeritud ehitise valmimisajana nähti ette 2020. aasta juuni.
Tegu on Tigutorni järel linna kõrguselt teise kõrghoonega.
Valamo klooster
Klooster asutati 14. sajandi lõpus.
2015. aasta seisuga oli kloostris 200 munka.
Saapameistrite Torn
pisi Saapameistrite Torn (Rumeenia keeles: Turnul Cizmarilor) paikneb Rumeenias Murese maakonnas Sighisoara tsitadelli kirdenurgas. Tornil on barokkarhitektuuri mõjutusi. Hoolimata madalast kõrgusest on torn väga huvitav tänu kuusnurksele põhjale, kümnemeetrisele diameetrile ning katusele, millel on kaks väikest, kuid elegantset vaatlustorni: üks suunaga kagusse, teine loodesse. Praegune torn ehitati 1681. aastal eelmise, 1676. aasta tulekahjus hävinud torni asemele.
Restaureerimine
Esimesed dokumendid, kus on mainitud vana torni, on pärit aastast 1522. Tornis paiknes väga suur kogus püssirohtu ning see oli põhjuseks, miks 1676. aasta suur tulekahju selle täielikult hävitas. 1681. aastal ehitati tollase linnapea Michael Helwigi käe all uus, barokkstiilis torn.
Kuni 1846. aastani oli tornil ka suurtükibastion.
Tsitadellitorni fassaad on samuti muutunud, eriti pärast selle ümberehitamist dokumendiarhiiviks Teise maailmasõja ajal. Aknad ja sissepääs ehitati suuremaks, see muutis ehitise keskaegset välimust üsna palju.
Tänapäeval on tornis kohalik raadiojaam.
IN
Lühendid IN, In või in võivad tähistada:
Nahkurite Torn
pisi Nahkurite Torn (rumeenia keeles: Turnul Tăbăcarilor) on üks Sighisoara tsitadelli üheksast tornist Mureși maakonnas Rumeenias. See ehitati 13.–14. sajandi paiku linna kagunurka. Sellel on ruudukujuline planeering ning väike ühte suunda kaldu olev katus. Torni eesmärk oli kaitsta Tunnitorni õueala.
Agatha Christie (ansambel)
pisi|Vladimir Samoilov kontserdil [[Donetskis]] Agatha Christie (vene keeles Агата Кристи) oli vene rokkansambel, mille asutasid 1985. aastal Sverdlovskis Vadim Samoilov, Aleksandr Kozlov ja Peter Mai. Algselt kandis ansambel nime VIA RTF UPI (ВИА «РТФ УПИ»). Nimi Agatha Christie võeti kasutusele 1988. Ansambli teise albumi "Teine rinne" («Второй фронт») lindistamise ajal liitus ansambliga Vadim Samoilovi vend Gleb Samoilov.
2009. aastal teatasid muusikud kollektiivi plaanitavast laialiminekust. 2010. aasta suvel ilmus ansambli viimane album "Epiloog" («Эпилог») ja tegevusele pandi punkt samanimelise tuuriga.
Köiemeistrite Torn
vasakul|pisi Köiemeistrite Torn (rumeenia keeles Turnul Frânghierilor) on Rumeenias Murese maakonnas asuva Sighișoara linna tsitadelli üks üheksast tornist.
Tänapäeval on tegu kiriku surnuaia valvehoonega. See on ainus tsitadelli tornidest, kus on asukad sees. Torni tähtsus peitub selle keldris olevates täidetud laskeavades, mis annavad aimdust sellest, kui kõrged olid kunagi tsitadelli ümbritsenud müürid.
Torn on ruudukujulise põhiplaaniga prisma. Sarnaselt naabruses oleva Kuldseppade Torniga oli tornil oluline roll künka tipu kaitsmisel.
Oksakoorik
Oksakoorik (Vuilleminia) on perekond koorikuliste sugukonnas. Perekond on nimetatud prantsuse mükoloogi Jean Paul Vuillemini järgi. 2008. aastal hinnangu järgi kuulub sellesse perekonda 10 liiki, millel on kokku üsna suur levila.
Włodzimierz Sokorski
Włodzimierz Sokorski (2. juuli 1908 Oleksandrivsk – 2. mai 1999 Varssavi) oli Poola sõjaväelane ja kommunistlik poliitik. Ta oli Armia Ludowa brigaadikindral, aastatel 1952–1956 oli ta Poola kultuuriminister.
Hirvesoku Maja
pisi|Hirvesoku maja Hirvesoku maja (rumeenia keeles: Casa cu Cerb) on kõige kauem säilinud maja Sighișoaras, Rumeenias ja see ehitati 17. sajandil. Talle pandi selline nimi maja nurga külge kinnitatud isahirve pea tõttu.
Uppsala toomkirik
pisi|Uppsala toomkirik (2005) pisi|Kiriku interjöör (veebruar, 2004) Uppsala toomkirik on protestantlik gooti stiilis kirik Rootsis Uppsalas. Kirik on Skandinaavia kirikutest kõrgeim (118,7 m).
André Vandeweyer
André Vandeweyer (21. juuni 1909 Tienen – 22. oktoober 1992) oli Belgia jalgpallur ja jalgpallitreener. Ta oli väravavaht.
Ta kuulus Belgia koondisse 1934. ja 1938. aasta maailmameistrivõistlustel.
Aastatel 1955–1957 oli ta Belgia koondise peatreener.
Sighișoara raekoda
pisi Sighișoara raekoda on Rumeenia linna Sighișoara raekoda, mis asub Kloostrikiriku lähedal. Hoone ehitati aastatel 1887-1888. Ülemisel korrusel on barokkstiilis koridor, mis võõrustab Akadeemilise Muusika festivali ja paljusid muid mainekate ansamblite kontserte.
Vesiveski kivi
pisi|Vesiveski kivi Vesiveski kivi on rändrahn Tallinnas, Haabersti linnaosas Rocca al Mare asumis Eesti Vabaõhumuuseumi alal.
Vesiveski kivi on järskude külgede ja lameda pealsega rabakivist rändrahn, milles on üksikuid kinnislõhesid. Rahnu mõõdud on 3,6x3,4x1,2 meetrit, ümbermõõt 10,4 meetrit.
Vesiveski kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega on Vesiveski kivi kaitse all looduse üksikobjektina.
Kivi asub Vabaõhumuuseumi keskosas, ca 20 meetrit Kuusalu kihelkonnast pärit Kahala vesiveskist ida pool.
Teadlaste trepid
pisi Teadlaste trepid ehitati aastal 1642. Kunagi ühendasid need Rumeenias asuva Sighișoara kindluse alumist osa ülemise, künka tippu jääva osaga.
Katusega kaetud treppide ülesanne oli talvisel ajal lihtsustada inimeste liikumist künka otsas paiknevasse kooli (Kool künkal) ja kirikusse (Kirik künkal). Algsest 300 trepiastmest on tänapäevani säilinud vaid 176.
Kool künkal (Sighișoara)
pisi Kool künkal (rumeenia keeles: Școala din deal; ametliku nimega Schola Seminarium Republicae) on õppeasutus Rumeenias Sighișoaras. See asub künka otsa viivate puidust treppide (Teadlaste trepid) kõrval. Kool asutati aastal 1619.
Maja Kivil
pisi|Maja kivil Maja kivil (rumeenia keeles Casa de pe stâncă) on hoone Rumeenias Sighișoaras, mis ehitati pärast 1676. aasta suurt tulekahju. Seda kasutatakse kultuurikeskusena.
Sighișoara Veneetsia maja
pisi|Veneetsia maja Veneetsia maja (rumeenia keeles: Casa Venețiană) on hoone Rumeenias Sighișoaras, mis on saanud nime akende kujunduse järgi, mis jäljendavad Veneetsia stiili. Hoone valmis 16. sajandil.
Legend räägib, et Sighișoara linnapea armus Veneetsia neidu, kelle ta tõi Sighișoarasse. Nad olid õnnelikud, kuid naine tundis oma kodulinna järele suurt igatsust. See ajendas linnapead laskma hoone Veneetsia stiilis ümber ehitada.
Mara keel
2016. aastal loendati 8 mara keele kõnelejat. Kõik kõnelejad on eakad. Nad elavad asulates Ngukurr, Numbulwar, Borroloola ja Minyerri. Valdav osa hõimust on üle läinud krioli keelele.
Mara keel kasutab eesliiteid. Selles on kolm nimisõnade klassi (meessugu, naissugu ja kesksugu) ning kolm asrvu (ainsus, kaksus, mitmus). Seda iseloomustab keeruline aspektisüsteem, sugulussuhteid tähistava sõnavara ja näitavate asesõnade süsteem. Erinevalt teistest piirkonna keeltest on mara keeles vähe jälgi vältimiskeelest ning puuduvad olulised erinevused meeste ja naiste keelekasutuses.
Fonoloogia
Mara keeles on 19 konsonantfoneemi ja 4-5 vokaalfoneemi.
Põhilised vokaalid on i, u ja a. Vokaal e esineb vaid kahes sõnas: renburr 'teatud herilane' ja reywuy 'teatud libliksääsklane'. Vokaal o esineb vaid hüüdsõnas yo!.
Paįstrysi vald
Paįstrysi vald (leedu keeles Paįstrio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Vald moodustati 1. jaanuaril 2010, valdavalt kuulusid sealsed külad varem Panevėžysi valda.
Valla pindala on 15 475 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2472 inimest. Valla keskus on Paįstrysi küla, vallamaja asub aadressil Gegužinės g. 28. Vallavanem on Virginijus Šležas.
pisi|Pakaušiai pisi|Pakuodžiupiai kadakas pisi|Skaistgiriai pisi|Sild üle [[Lėvuo]] pisi|Stanioniai
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Kaarsõlg
Kaarsõlg, ka fiibula (ladina keeles fibula 'nõel', 'okas' ) on haaknõela põhimõttel funktsioneeriv ja pronksiajast keskajani kasutusel olnud sõletüüp, mis koosneb kaaretaolisest sõlekehast ja selle alla kinnitatud nõelast.
Ajaloost
Kaarsõle dekoratiivseks osaks on sõle kaar, mis võib olla väga erineva kujuga, isegi kettakujuline (ketassõlgedel). Kaarsõled arenesid välja rõivakinnitusnõeltest juba I aastatuhandel eKr. Eesti alal võeti need kasutusele rooma rauaaja algul.
Eesti ala kaarsõlgedest moodustavad kõige arvukama rühma ambsõled, mis on peamiselt rahvasterännuajale iseloomulik sõlevorm. Enamasti on Eestist leitud ambsõlgede eeskujud lõunapoolse Baltikumi ja Ida-Preisi alade sõled. Samlandi poolsaart peetaksegi Eesti ambsõletüüpide lähtealaks. Läti ja Eesti ambsõlgede tüpoloogia sõle jala kuju alusel esitas Harri Moora 1938. a oma doktoriväitekirjas ja see käibib praeguseni. Eesti ambsõlgesid on põhjalikumalt uurinud Mari-Liis Rohtla.
Jaotus
Eesti 2.–10. sajandi arheoloogilises materjalis leiduvad kaarsõled jagatakse kaare ja jala kuju ning kaunistuste järgi järgmistesse tüüpidesse :
Kaarsõlg kinnitusvahendina riietel
Kuigi arheoloogilisei leide kujutavatele illustratsioonidele on fiibula tavaliselt paigutatud laiema osaga kõrgemal (nii-öelda ristikujuliselt), võib kaasaegsetel kujutistel näha kandmist nõnda, et laiem osa on ette- ja allapoole suunatud ning pikk sõlejalg suunaga taha ja üles.
Tunnitorn
pisi|Tunnitorn Tunnitorn (rumeenia keeles Turnul cu Ceas, 'kellaga torn'; saksa keeles Stundturm) on hoone Sighișoaras, tsitadelli peasissekäik.
64 m kõrgune torn on nähtav igast linna nurgast. Torni otstarve oli kindluse peavärava kaitsmine ning aastani 1556 töötas seal ka linnavalitsus.
Ajalugu
Torni ehitamist alustati 13. sajandi lõpus ning see valmis 14. sajandil. See oli algselt lihtne liiva- ja jõekivist kolme korrusega torn. Ehituse esimene etapp oli sarnane Rätsepate torniga. Alumise korruse müüride paksus on 2,35 meetrit, teisel ja kolmandal korrusel 1,30 meetrit. Nurkades kasutati basaltkivist plaate. 16. sajandil lammutati vana katus ning tornile ehitati tellistest juurde kaks korrust. 1676. aastal tulekahjus hävinud tornikatus ehitati uuena 1677. aastal ning viie torniga barokk-katuse näol oli tegemist erakordse arhitektuurisaavutusega.
Tunnitorn on Sighișoara sümbol ja hoolimata sellest, et kõik teised tornid kuulusid mitmesugustele gildidele, oli Tunnitorn avalik hoone. Selles paiknes linnavalitsus ning linnaorkester. Alates 19. sajandist on seal Sighișoara ajaloomuuseum. 1964. aastal moderniseeriti torn elektrimootoriga; säilitamaks selle arhailist välimust, jäeti kell puutumata.
Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo
Büroo tööd korraldas kantselei, mille eesotsas oli eesistuja. Büroo koosnes kitsamast liikmete ringist (nimetati vahetuteks liikmeteks) ja laiemast ringist (nimetati agentideks). Agendid täitsid kantselei määratud ülesandeid.
Püha Joosepi roomakatoliku kirik (Sighișoara)
pisi|Püha Joosepi roomakatoliku kirik Püha Joosepi roomakatoliku kirik asub Sighișoaras Rumeenias. Linna ülejäänud kaks ajalooliselt olulist kirikut on ehitatud sakslaste poolt, kuid selle ehitasid ungarlased. See ajalooline monument ehitati aastatel 1894–1896, pärast frantsiskaani nunnakloostri hävitamist; selle projekteeris arhitekt H. Letz. Stiili poolest väga eklektilise, nii gooti kui ka romaani stiili elemente sisaldava kiriku kogupikkus on 30 meetrit. Põhjapoolses otsas asub väga kõrge Tunnitorn. Praegune sisekujundus on pärit pärast 1893. aastal toimunud tulekahju.
Tunnitorn
Arhitektuur
keskel|pisi|719x719px
Sighișoara Tunnitorn on ristkülikukujulise põhja ja massiivsete seintega prisma. Põhja mõõdud on 12 x 8,66 m. Tornil on neli korrust ja vaateplatvorm. Torni põhjast katuse servani on 30 m. Katuse kõrgus on 34 m, seega on katus kõrgem, kui torn ise. Tunnitornil on mitu kohaliku võimu sümbolit: katuse nurkades paiknevad neli 12,5 m kõrgust torni sümboliseerivad riikliku autonoomsuse väljakuulutamist ja karistuste täideviimist surmanuhtluseni välja. Torni kella, paljusid kujusid torni sisemuses ning tipus paiknevat 1-meetrise diameetriga kuldset kera peetakse samuti avaliku võimu sümboliteks. Tornis on kaks kellamehhanismi – üks puidust, teine metallist. Kahel küljel on 2,3-meetrise läbimõõduga numbrilaud käsitsi värvitud musta ja kuldset värvi kellanumbritega. Üks kella numbrilaudest paikneb tsitadellipoolsel küljel, teine on suunaga künka jalamil oleva linna poole. Kella numbrilaudade kõrval vasakul on seinaorvad sümboolsete kujukestega. Tsitadellipoolses seinaorvas on kolmel tasandil järgmised kujud:
Linnale suunatud seinaorvas on vaid kaks sektsiooni.
Keskel paiknevad pöörleval alusel seitse puidust kujukest, mis igaüks esindavad üht nädalapäeva. Igal südaööl pöörleb alus vasakult paremale ja toob linnaelanikele esile uue päeva kujukese.
Leeprahaigete Kirik
pisi|Sighișoara Leeprahaigete kirik Sighișoara Leeprahaigete kirik (rumeenia keeles Biserica Leproșilor) on kirik Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoaras Tarnava jõe kaldal. See asub linna loodeosas vana Siechhofi naabruskonnas.
Kirik on vähendatud proportsioonidega, usutakse, et see ehitati XV sajandil. Aastal 1507 hakati kiriku kõrval pidama leeprahaigete varjupaika. Kuna nendel inimestel polnud lubatud kirikusse siseneda, ehitati hoone sissepääsu lähedale kantsel, kust preester jutlustas kirikuaias olevatele inimestele.
Viimased olulised muudatused tehti 19. sajandi lõpul raudtee ehitamise käigus. Kuna raudtee ehitati vaid mõne meetri kaugusele kirikuhoonest, tuli seda ümbritsenud kivimüür maha lammutada.
Kiriku altarit kaunistab L. Schulleri 1882. aastal maalitud naturalistlik maal "Jeesus ja lapsed".
Ilmar Kuusemets
Ilmar Kuusemets (12. jaanuar 1919 Lipa küla, Raikküla vald, Harjumaa – 30. aprill 2014) oli eesti ooperilaulja (bariton).
Ta õppis laulmist aastatel 1944–1945 Tallinna Muusikakoolis ja 1945–1947 Estonia teatri ooperistuudios. Seejärel võttis eralaulutunde Tenno Vironi, Karl Otsa, Aaro Pärna ja Aleksander Arderi käest.
Aastatel 1944–1984 laulis ta Estonia teatri ooperikooris, aastatel 1962–1984 töötas ühtlasi kooriinspektorina.
Laulis ühtlasi teatri vokaalkvartetis ja mängis lavastustes kõrvalosi. Esines kaluri rollis muusikafilmis „Kui saabub õhtu” (1955, Eesti Telefilm).
Hagioskoop
Hagioskoop (kreekakeelsetest sõnadest άγιος hágios 'püha' ja σκοπός skopos 'vaatama') on väike vaateava keskaegse kiriku seinas, mis lasi pilku heita kiriku peaaltarile ja hostia ülestõstmisele ning võimaldas teenistusest osavõttu ka neile, kes mingil põhjusel ei saanud kirikusse siseneda, näiteks pidalitõbistele.
Samal põhimõttel saab hagioskoobiks nimetada müüri läbiva sakramendiniši välisküljel olevat akent, mis võimaldab näha sakramendinišis asuvat pühitsetud hostiat.
Eestis
Hagioskoopi esineb ka Eesti keskaegses arhitektuuris. Vanematest kirikutest on ta 13. sajandil ehitatud Hanila Pauluse kiriku kooriruumi põhjaseinas, 15. sajandil tehti see ka Vormsi kiriku kooriseina. Pirita kloostri kirikul on see tänaseni nähtav läänefassaadi põhjalõigus väliskantslialtari all.
Hagioskoobiga sakramendinišš on olnud Oleviste (tänapäeval väljast kinni müüritud), Haljala , Viru-Nigula, Juuru, Viru-Jaagupi ja Pühalepa kirikul.
Panevėžysi vald
Panevėžysi vald (leedu keeles Panevėžio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 1. jaanuaril 2010 moodustati osadest valla küladest Paįstrysi vald, vallaga liideti aga osa seni Naujamiestise, Velžysi ja Karsakiškise valda kuulunud külasid.
Eesti Äriinglite Assotsiatsioon
Eesti Äriinglite Assotsiatsioon (lühendatult EstBAN, inglise keelest Estonian Business Angels Network) on varajase faasi investoreid ehk äriingleid ühendav organisatsioon Eestis. Organisatsiooni eesmärk on alustavatesse ettevõtetesse tehtavate seemneinvesteeringute mahu kasv.
2013. aastal investeerisid organisatsiooni liikmed 4,7 miljonit eurot, mis jagunes 83 investeeringuks 66 ettevõttese, 2018. aastal 7 miljonit eurot, mis jagunes 186 investeeringuks 99 eri ettevõttesse.
Panevėžysi vald
pisi|[[Sanžilė kanal]] pisi|Berčiūnai pisi|Molainiai pisi|Paviešečiai paisjärv pisi|Pazūkai kalmistu ja kabel pisi|Spirakiai kirik pisi|Šilagalys pisi|Ūta
Eesti Äriinglite Assotsiatsioon
EstBAN on 2013. aastast Euroopa Äriinglite Assotsiatsiooni (EBAN) liige.
Panevėžysi vald
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Eesti Äriinglite Assotsiatsioon
Ajalugu
EstBAN loodi 2012. aasta detsembris ning selle esimesse juhatusse kuulusid Ivar Siimar, Allan Martinson, Marek Kiisa, Peeter Klanberg, Andrei Korobeinik, Hardi Kampus ja Harri Männistö.
Ryan Murphy
Ryan Fitzgerald Murphy (sündinud 2. juulil 1995 Chicagos Illinoisis) on Ameerika Ühendriikide ujuja, kes on spetsialiseerunud seliliujumisele. Ta on meeste 100 meetri seliliujumises (pikk rada) kolmekordne olümpiavõitja ja maailmarekordimees.
2012. aasta Ameerika Ühendriikide olümpiakatsevõistlustel, kus peeti 2012. aasta olümpiamängude kvalifikatsioonivõistlus, jäi Murphy olümpiavõistkonnast välja, saavutades 100 meetri seliliujumises kuuenda koha (53,92) ja 200 meetri seliliujumises neljanda koha (1.57,39).
2012. aasta Istanbulis toimunud lühiraja maailmameistrivõistlustel võitis Murphy kuld- ja pronksmedali. Tema pronks tuli 200 meetri seliliujumises ajaga 1.48,86, kui ta finišeeris Radosław Kawęcki ja Ryan Lochte järel. Murphy kuulus 4x100 meetri kombineeritud teateujumises kuldmedali võitnud USA võistkonda (osales eelujumises ja ujus seliliujumises aja 50,91).
2013. aasta USA meistrivõistlustel pääses Murphy kvalifikatsiooni kaudu 2013. aasta maailmameistrivõistlustele, saavutades 100 ja 200 meetri seliliujumises kolmanda koha (ajad 53,38 ja 1.56,37).
2016. aasta suveolümpiamängudel sai Murphy kulla 100- ja 200 meetri seliliujumises. Murphy võitis kulla ka 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises ning tema avavahetuses ujutud aeg 51,85 ületas Aaron Peirsoli 2009. aastal püstitatud endise maailmarekordi. Pika raja maailmameistrivõistlustest on Murphy'l võitnud kolm kulda, kõik teateujumises, viis hõbedat ja üks pronks. Lühiraja maailmameistrivõistlustel on ta saavutanud neli kulda, kolm hõbedat ja ühe pronksi.
2011. aasta Pan-Ameerika meistrivõistlustel võitis Murphy 200 m seliliujumises pronksmedali.
Murphy lõpetas 2013. aastal Floridas Jacksonville'is Bollesi kooli ja astus California Berkeley ülikooli. Ujudes Californias kuldsete karude eest, on ta kaheksakordne NCAA individuaalne USA meister, võites 100 jardi ja 200 jardi seliliujumise aastatel 2014, 2015, 2016 ja 2017.
Psühhopomp
Psühhopomp (kreeka ψυχοπομπός, "hingede juht") on paljudes religioonides olend, vaim, ingel või jumalus, kes vastutab äsja lahkunud hingede maalt teispoolsusesse (toonelasse) saatmise eest.
Hinge saatja ei mõista lahkunu üle kohut, vaid tagab talle turvalise ülemineku. Erinevate kultuuride hauapanustes on hinge saatjaid kujutatud sageli hobuste, hirvede, koerte, kaarnate, vareste, öökullide, varblaste või kägudena.
Klassikaliseks näiteks on Egiptuse jumal Anubis, Kreeka paadimees Charon, jumalused Hermes ja Hekate, Rooma jumal Mercurius ning etruski jumalus Vanth.
Sakramendinišš
Sakramendinišš (saksa keeles Sakramentsnische) ehk sakramendiorv on enamasti kiriku kooriruumi seina sisse ehitatud orv või kapi kujuline ava, milles hoiti pühitsetud ande, olles sama funktsiooniga mis ehitisest eraldi seisev tabernaakel või tsiboorium. Pärast reformatsiooni tabernaakli olulisus protestantliku teoloogia seisukohast kadus.
Kirjeldus
Sakramendinišš oli ristkülikukujulise või kaarsillusega akna kujuline. Sageli ümbritses sakramendinišši profileeritud raidraamistus ja raiddekoor, kauneimad nišid Eesti keskaegsetes kirikutes on ümbritsetud arhitektuuridetailidega nagu petikute, fiaalide, krabide ja ristlillikuga ehisviil, raamistustelt on leitud jälgi kunagisest polükroomiast. Nišš võis ulatuda läbi müüri hoone välisküljele, nii et läbi aknakese või võre võis pühitsetud hostiat näha (sellised on olnud Oleviste, Haljala, Viru-Nigula, Juuru, Viru-Jaagupi ja Pühalepa kirikul). Sakramendinišš oli võre või uksega suletud, niššide raidraamistusel on sageli näha kohad, kuhu kinnitusid uksehinged.
1966. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1966. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Hollandis Utrechtis 20. kuni 27. augustini 1966. Võisteldi ujumises, vettehüppettes ja veepallis (mehed).
100 m vabalt
Maailmarekord: 52,9 (1964) Steve Clark (ujuja), Euroopa meister 1962: 55,0 Alain Gottvallès, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 4.11,6 (1966) Don Schollander, Euroopa meister 1962: 4.25,6 Johan Bontekoe, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 16.41,6 (1966) Michael Burton, Euroopa meister 1962: 17.49,5 József Katona, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 2.10,3 (1964) Jed Graef, Euroopa meister 1962: 2.16,6 Leonid Barbier, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.27,8 (1964) Ian O'Brien, Euroopa meister 1962: 2.32,8 Georgi Prokopenko, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.06,6 (1964) Kevin Berry, Euroopa meister 1962: 2.14,2 Valentin Kuzmin, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.33,2 (1964) Steve Clark (52,9 MR), Mike Austin, Gary Ilman, Don Schollander Euroopa meister 1962: 3.43,7  Alain Gottvallès, Jean-Pascal Curtillet, Robert Christophe, Gérard Gropaiz <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 7.52,1 (1964) Roy Saari, Gary Ilman, Don Schollander, Steve Clark Euroopa meister 1962: 8.18,4 Hans Rosendahl, Per-Ola Lindberg, Mats Svensson, Lars-Erik Bengtsson <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.58,4 (1964)  Thompson Mann (59,6 MR), Bill Craig (1.09,6), Fred Schmidt (56,8), Steve Clark (52,4) Euroopa meister 1962: 4.09,0 Jürgen Dietze, Egon Henninger, Horst-Günter Gregor, Frank Wiegand <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 58,9 (1964) Dawn Fraser, Euroopa meister 1962: 1.03,3 Heidi Pechstein, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.45,3 (1965) Galina Prozumenštšikova, Euroopa meister 1962: 2.50,2 Anita Lonsbrough, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 1.04,5 (1965) Ada Kok, Euroopa meister 1962: 1.09,0 Ada Kok, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 5.14,9 (1964) Donna de Varona, Euroopa meister 1962: 5.27,8 Adrie Lasterie, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 4.03,8 (1964) Sharon Stouder, Donna de Varona, Pokey Watson, Kathy Ellis Euroopa meister 1962: 4.15,1 Cocky Gastelaars, Adrie Lasterie, Erica Terpstra, Ineke Tigelaar <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 4.33,9 (1964)  Cathy Ferguson, Cynthia Goyette, Sharon Stouder, Kathy Ellis Euroopa meister 1962: 4.40,1 Ingrid Schmidt, Barbara Göbel, Ute Noack, Heidi Pechstein <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1962: Kurt Mrkwicka, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1962: Brian Phelps, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1962: Ingrid Krämer, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1962: Ingrid Krämer, <br style="clear:both;" />
Veepall
Euroopa meister 1962: Miklós Ambrus, András Bodnár, Ottó Boros, Zoltán Dömötör, László Felkai, Dezső Gyarmati, Tivadar Kanizsa, György Kárpáti, András Katona, János Konrád, Sándor Konrád, Kálmán Markovits, Mihály Mayer, Dénes Pócsik <br style="clear:both;" />
Kirik Künkal (Sighișoara)
pisi|360px|Kirik künkal Kirik künkal (rumeenia keeles Biserica din Deal) on tähtis sakraalarhitektuuri monument Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoara tsitadellis. See on suuruselt kolmas kirik Transilvaanias.
429 meetri kõrgusel paiknev kirik on tavatult suur ja paistab kaugele. Paljud uurijad usuvad, et enamik kiriku arhitektuurilisi detaile, nagu Tunnitorn ja kabeli kergelt nihkes olek, viitab eri staadiumitele kiriku sajandeid väldanud ehitusloos.
Hoone ehitamine ja konstruktsioon
pisi|Vasakpoolne välissein
Erinevalt Lääne-Euroopa hilistest gooti monumentidest iseloomustab seda kirikut väline lihtsus, kuna enamik Transilvaania sakste kirikuid olid kindlustatud ega saanud endale lubada väliskülgedel rikkalikke kaunistusi. Transilvaanias toimus vanade romaani kirikute transformatsioon gooti kirikuteks 14. ja 15. sajandi vahel mitmete saksa arhitektuurikoolkondade mõju all.
Üsna pea pärast 15. sajandi algust levitasid paljud Saksamaalt pärit müürsepad uut tüüpi kirikusaale, millega muudeti vanu hooneid üsna põhjalikult. Selle kiriku ehitustööd algasid aastal 1429 ning lõppesid aastal 1488, kuid järgnevate aastate jooksul toimus palju arendusi. Sajandite jooksul on kiriku juures toimunud vaid käputäis suuremaid ehitusi. 1704. aasta ungarlaste rünnaku järel parandati lahingutes tugevalt viga saanud katust. 1838. aastal toimunud maavärina ajal varises sisemuses kokku mitu seina, mis hiljem üles ehitati. 1934. aasta restaureerimistööde käigus avastati vanad lubjaga kaetud freskod, mis pärinevad aastast 1776.
Interjöör
Kiriku siseseinad on täielikult maalingutega kaetud. Tänapäevani säilinud fragmente nendest maalingutest peetakse Transilvaania väärtuslikumateks. Vanimad seinamaalingud on pärit 14.–16. sajandist. Sealt võib leida mitmeid gooti- ja renessansiajastu meistriteoseid, nagu "Kristuse kannatused" ja "Peaingel Miikael hinge kaalumas".
Viiva Väinmaa
Viiva Väinmaa (25. september 1928 Tallinn – 20. august 2014 Tallinn) oli eesti pianist.
1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Anna Klasi klaveriklassis.
Aastatel 1954–1958 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeister, 1956. aastast samas kontsertmeistriklassi õpetaja. 1958. aastast oli ta ka Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori kontsertmeister.
Isiklikku
Tema poeg on pianist Lauri Väinmaa.
Kloostrikirik (Sighișoara)
pisi|Kloostrikirik Kloostrikirik, mida tuntakse ka dominiiklaste kloostri kirikuna (rumeenia keeles Biserica Mănăstirii Dominicane) on gooti kirik, mis varem oli keskaegse dominiiklaste kloostri osa Sighișoaras Rumeenias. Kirik ehitati aastal 1289, hoone küljes on allesjäänud pool 1888. aastal lammutatud dominiiklaste kloostrist. Klooster oli üks osa Paulus Hungaruse kavandatud võrgustikust, mis pidi kaitsma Ungari kuningriiki ketserluse vastu. Hoone ehitust toetas saksa aadlik Leonard Barlabassi.
Arhitektuur
Võrreldes kirikut seest ja väljast, leiab mõningaid stiilierinevusi. Kui sisekujunduses on ülekaalus barokkstiil, siis lihtne fassaad on ehitatud hilisgooti stiilis. Kõige muljetavaldavamal läänepoolsel välisseinal domineerib kolmnurkne ehisviil, mida kaunistavad kolm kõrget gooti akent. Pärast kiriku ja Tunnitorni vahel olnud keskaegsete hoonete lammutamist ehitati lõunaküljele kolm tulpa, mis lõpevad kirikut toetava kolme kaarega hoone ülaosas.
Kirikus on barokiajastul valitsenud tüüpilisi elemente ja kunstipärane mööbel. Kirikut kaunistavad sambad ja kaared, altar, pingid, varikatus, värvitud orelid ja rõdud ning idamaised vaibad.
Kõige tähtsam ese on pronksist valatud ristimiskivi, mis on kiriku vanim ja hinnalisim vara. Ristimisnõul on ladinakeelne kiri: "Peletagu ristimine kurjad jõud ja kuradi", loetav on ka autori signatuur: "See töö on tehtud Jacobi kätega, tema kes teeb kellasid, meie issanda aastal 1440".
Kaunpipar
__STATICREDIRECT__
Kloostrikirik (Sighișoara)
Arhitektuur
Sarnane ristimiskivi, mis pärineb samast perioodist, asub Sibiu evangeelses kirikus, kuid sellel ei ole sama võlu, mis Sighișoaras asuval kivil.
I Land Sound
I Land Sound on elamusfestival, mis toob kokku muusikalisi ja kunstilisi kooslusi nii Eestist kui ka välismaalt. Festival toimub Illiku laiul Orissaares Saaremaal ning pakub muusika- ja kunstiprogramme, töötubasid, loenguid ja vestlusringe. I Land Sound on loodust, taaskasutust, puhtust, kunstilist vabadust ja häid maitseid väärtustav festival.
2019
2019. aasta jaanuaris sai I Land Sound festival Saare maakonnalt ja kultuurkapitali Saaremaa ekspertgrupilt 2018. aasta rohelise ettevõtmise tiitli. Samuti sai festival kolmeks aastaks Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuselt toetuse, et turundada sündmust välismaal ja aidata üritust Eestis korraldada.
Festivali viimasel päeval toimus laat, kus müüdi käsitööna valminud asju kodumaistelt tegijatelt.
2019. aastal võeti festivalil biolagunevate nõude asemel kasutusele tavalised toidunõud. Kokku saadi Uuskasutuskeskusest 2200 taldrikut, 1000 lusikat, 1100 kahvlit ja 1100 nuga. Nõude pesemiseks oli festivalialal spetsiaalne nõudepesupunkt. 2019. aasta festivalil oli ka viieosaline prügi sorteerimise süsteem. Puhast pakendit saadi festivali lõpuks kokku 2,53 tonni, pandimärgiga pakendit 1,19 tonni, pappi ja paberit kokku 660 kg ja toidujäätmeid kokku 1230 kg. Korduvkasutatavate joogitopside kasutamisega hoiti ära umbes 60 000 ühekordse topsi tekkimist.
2018
2018. aastal esines festivalil 29 klubi, peosarja või raadiosaate kooslust ja üle 100 DJ. Klubidest olid esindatud näiteks 911, Lekker, Piidivabrik ja UP. Raadiosaadetest olid kaasatud "Estonian funk embassy", "Haigla pidu", "Machine nation", "Majamasin", "Tallinn Express", "Tjuun In" ning "Öötöö". Peale muusika kuulamise võis festivalil osaleda töötubades, kuulata loenguid, vaadata filmilinastusi ja etendusi.
Festivali ajal loodi Illiku laiule nii püsivaid kui ka ajutisi kunstilisi projekte, nagu skulptuurid, installatsioonid, tänavakunst ja taiesed Orissaare vanadel majaseintel. Dekoratsioonid valmisid taaskasutatud ja loodussõbralikest materjalidest.
Festivalil astusid üles Comedy Estonia püstijalakoomikud, nende seas Sander Õigus ja Ari Matti Mustonen. Esimest korda leidsid I Land Soundil aset ka vestlusringid, milles osalesid näiteks Sven Grünberg, Ingrid Peek, Tuul Sepp ja Aro Velmet. Vestluste teemad olid inimene, loodus, muusika ja helid.
Ürituse peakorraldajad olid Paap Uspenski ning Taavet Bristol.
2017
Esimene I Land Sound festival toimus 13.–15. juuli 2017. Teiste seas astusid üles elektroonilise muusika sarjad Vürts, Sünk ja Mutant Disco.
Lisaks muusikale oli suur osa festivalist töötubadel, kunstil ja installatsioonidel. Nende hulgas olid näiteks liivaskulptuurid, tuleskulptuurid, tuletants, kineetilise valguse installatsioonid, videokunst, lavakunst, maalikunst, grafiti, UV-kunst, henna kehamaalingud ja floristika. Samuti pakuti festivalil osalejatele selliseid lõõgastavaid tegevusi, nagu tervendavate helide töötuba, hingamistöötuba ja jooga. Sportimisvõimalustena pakuti näiteks lauatennist, slackline 'i ja võrkpalli.
2017. aastal esinesid festivalil "Majamasin", Mutant Disco, "Tallinn Express", "Lekker", "Tiks", "Piidivabrik", Katlamaja, "Öötöö", lounge Bravuur jpt.
Visioon ja väärtused
Festivali korraldajad leiavad, et Orissaarel ja Illiku laiul on tohutu potentsiaal saada atraktiivseks puhkepaigaks nii kohalike kui ka välisturistide jaoks. Festivali kaudu tahetakse arendada kohalikke turismiteenuseid ja -elamusi, luua uusi töökohti ja panustada Orissaare rahvastiku ja majanduse kasvu. Festivalil tahetakse luua õhkkond, kus külastaja jaoks kaob ajaline dimensioon ning iga ärkamine oleks märgiline.
I Land Sound festival väärtustab:
Keskkonnasäästlikkus
Festival säästab loodust, kasutades ühekordsete topside asemel vastupidavaid korduvkasutatavaid joogitopse. Tegemist on pandi eest lunastatavate topsidega, mille eest saab külastaja pärast tagastamist oma raha tagasi. 2017. ja 2018. aastal kasutati festivalil biolagunevaid nõusid, 2019. aastal võeti kasutusele tavalised nõud.
I Land Sound on teinud koostööd mitmete jäätmekäitlusjaamadega, et kasutada festivali disainis võimalikult palju korduvkasutatavaid materjale. Festivali alal, Orissaares ja telklas kasutatavad infotahvlid ja viidad maalitakse käsitsi ning nendeks vajaminev materjal korjatakse kohalikust jäätmejaamast.
Konstantin Osvet
Konstantin Osvet (pseudonüümid K. Vibulane, Salmi-Jaak, Leeno Tuvvike jt; 20. mai 1889 Haljala kihelkond – 3. aprill 1946 Leningradi vangla) oli eesti ajakirjanik ja karikaturist.
I Land Sound
Keskkonnasäästlikkus
I Land Soundil on kasutusel olnud prügi sorteerimise süsteem, et festivalil tekkinud olmejäätmetest võimalikult palju puhast prügi välja sorteerida ja ringlusesse suunata. Looduse puhtamana hoidmiseks on festivalil kasutatud ka konide kogumispurke, serveeritud jooke ilma joogikõrreta, kompostitud toidujääke, ja võetud festivali toimumise ajaks kohalikust poest kilekotid müügilt ära.
Konstantin Osvet
Konstantin Osvet sündis Kärmu külas Vanamõisas kooliõpetaja pojana, õppis Rakvere alg- ja linnakoolis, hiljem koduõppel. Ühe talve oli ta kooliõpetaja asetäitja, lühiajaliselt töötas Narva ja Tallinna ärides.