cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esino
Esino (ladinakeelne nimi Aesis) on jõgi Kesk-Itaalias Marche maakonnas Macerata ja Ancona provintsides.
Esino saab alguse Macerata provintsis asuva Cafaggio mäe nõlvalt, umbes 1000 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Aadria merre Falconara Marittimas.
Erinevalt paljudest Apenniinidest Aadria merre voolavatest jõgedest ei jää Esino suvine vooluhulk alla 5 m³/s. Sügiseste üleujutuste perioodil võib vooluhulk olla kuni 1400 m³/s.
Bantha
alt=Bantha kostüüm|pisi|Bantha kostüüm Banthad on väljamõeldud olendid George Lucase Star Warsi frantsiisis. Nad on suured neljajalgsed imetajad, kellel on pikk ja paks karv, ning neid nähti esmakordselt filmis "Tähtede sõda" (1977), kus Tuskenid Tatooine'i planeedil kasutasid neid koormaid vedavate loomadena. Pärast seda on neid näha olnud veel mitmes Star Warsi teoses, sealhulgas "Jedi tagasituleku"' eriväljaandes (1983), eelfilmides "Nähtmatu oht" (1999) ja "Kloonide rünnak" (2002) ning telesaadetes Star Wars: Kloonisõjad ja The Mandalorian, samuti videomängudes ja raamatutes.
Esimeses Tähtede sõja filmis mängis banthasid emane India elevant nimega Mardji, kes laenati Marine World Africa lõbustuspargist USAs. Stseenid filmiti Californias Death Valley rahvuspargis, kus probleemiks osutus, et Mardji heitis pidevalt kostüümi seljast, kuna selles oli talumatult palav. Hilisemates Tähtede sõja filmides ja sarjades näha olnud banthad on kõik olnud digitaalselt loodud algses filmis nähtud olendi järgi.
Elevandi kõnnak oli eeskujuks AT-AT jalutajate liikumisele filmis "Impeeriumi vastulöök" (1980) ning banthad inspireerisid ka luggabeast-olendi loomist filmis "Jõud tärkab" (2015) ja Coreallini koerte loomist filmis "Solo: Tähesõdade lugu" (2018).
Banthadel on mitmeid päriseluliste loomade omadusi nagu lumelambad, muskusveised, mammutid ja kodustatud jakid. Liigse kuumuse eest kaitsvat paksu karvkatet kasutavad ka näiteks antiloobid, kaamelid ja jerboad.
Banthad on pälvinud sooja vastuvõttu filmisarja fännide ja tegijate seas. C-3PO-d portreteerinud näitleja Anthony Daniels nimetas neid "üheks parimaks asjaks filmis".
Rahu mõis
Rahu mõis (saksa keeles Rachk) oli rüütlimõis Saaremaal Valjala kihelkonnas.
Mõisast on teateid alates 1509.
Sinimäe Põhikool
Sinimäe Põhikool on põhikool Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Sinimäe alevikus. Kooli direktor on Evald Teetlok.
Azawakh
Azawakh on Lääne-Aafrikast pärinev koeratõug.
Sinimäe Põhikool
Sinimäe lapsed said kooliharidust alates 1869, kui asutati Vaivara kihelkonnakool.
Azawakh
Tõug on saanud nime samanimelise oru järgi.
Sinimäe Põhikool
1931 ehitatud koolimaja hävis sõjakeerises 1944. 1958 valmis koolimaja Pargimäel.
2012 sügisel oli koolis tulekahju, mistõttu järgmised aastad tegutseti eri kohtades, sh Sillamäe Gümnaasiumi hoonetes.
Azawakh
Azawakh on geneetiliselt enam seotud Sloughi kui Salukiga.
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas: „Seda tõugu koeri kasutatakse jahil (gasellide, jäneste, jaanalindude jahil) ning nad hoiavad eemal kiskjaid (hüääne, šaakaleid, lõvisid). Ta on ka aktiivne osaline nomaadide igapäevaelus ning on oluliseks seltsiliseks nende laagrites.“
Žalpiai
Žalpiai on alev Leedus Kelmė rajoonis Pakražantise vallas. Alev asub Žalpė jõe kaldal.
Žalpiais on raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Žalpiai mõisakompleks (peahoone hävis Teises maailmasõjas) ja aastal 1928 püstitatud katoliku kirik.
Ajalugu
Küla kuulus aastail 1616–1621 Raseiniai protestantide kogudusele. Aastal 1714 püstitas toonane mõisnik Plusčiauskas külla puidust kabeli. Aastal 1923 rajati mõisa juurde ka kool, postkontor ja meierei. Kirik valmis aastal 1928.
Lumekirp
Lumekirpudeks on nimetatud rahvapäraselt ka talikoonlasi.
Veikko Saar
Haridustee
Lapsepõlve Tõraveres veetnud ja isa Enn Saare kõrval Tõravere observatooriumis personaalarvutitega kokku puutununa saavutas Veikko varakult hea taseme programmeerimises. Peagi jõudis ta ka teaduslike arvutusülesanneteni. 16-aastaselt, Nõo Keskkooli õpilasena, oli ta juba kosmoloogiaalase teadustöö kaasautor.
Pärast Nõo Keskkooli lõpetamist 1990. aastal astus Saar Tartu Ülikooli, kus õppis isa jälgedes füüsika eriala. Otsides võimalusi ka mujalt maailmast oma teadmisi täiendada, õnnestus tal pääseda aastaks USA Marylandi ülikooli studeerima. Eestisse naasnuna jätkas ta Tartu ülikoolis ja kaitses seal diplomitööd 1995. aastal. Diplomitöö oli täiesti originaalne uurimus Universumi suuremastaabilise struktuuri kirjeldamisest fraktalite abil.
Aasta hiljem (1996 ) kaitses Saar magistriväitekirja, milles esitas uudse meetodi galaktikaparvede korrelatsiooni uurimiseks. See meetod mängis olulist rolli Eesti astronoomide tööde tsüklis, mis viisid Universumi suuremastaabilise korrapära avastamiseni.
Magistrikraadi omanikuna hankis ta mõne aja pärast aastase stipendiumi Oxfordi Ülikooli. Oxfordi järel õnnestus tal pääseda pooleteiseks aastaks Tōkyō Ülikooli. Andeka inimesena omandas ta jaapani keele sel tasemel, et konkureerides samadel alustel jaapanlastega Tōkyō ülikooli doktorantuuri koha pärast, sai ta 1998. aastal doktorandiks.
Teadustöö
Universumi struktuuri tekke senist teooriat kõigutav töörühma põhjapanev avastus avaldati kokkuvõtvas artiklis "A 120 Mpc periodicity in the three-dimensional distribution of galaxy superclusters" ("120-mpc perioodilisus galaktikate superparvede kolmemõõtmelises jaotuses") 6. jaanuaril 1997 ajakirjas Nature. Artikli põhiautorid olid Jaan Einasto, Maret Einasto, Veikko Saar ja Erik Tago.
1997. aastal toimus Kyōtos Rahvusvahelise Astronoomia Liidu 23. kongress, millest ainsa Eesti astronoomide esindajana võttis osa Jaan Einasto. Kongressi kosmoloogiasümpoosionil viibis aga veel teinegi eestlane – Veikko Saar –, kes esindas siis Jaapanit.
Isiklikku
Veiko Saar oli abielus jaapanlanna Akikoga.
Saar jõudis tegeleda mitme spordialaga, häid sportlikke tulemusi saavutas ta orienteerumises. Harrastusalad olid tennis, purjelauasõit ja ujumine.
Veikko Saar hukkus ookeaniõnnetuses.
Ameerika Ühendriikide eluasememinister
Praegune eluasememinister on Marcia Fudge.
Kadeni mänd
pisi|Kadeni mänd (2014) Kadeni mänd on kaitsealune mänd (ristimänd) Võru maakonnas Rõuge vallas Kadõni (varasema nimega Kadeni) külas Pärlijõe kaldal Veski talu alal. Puu võeti kaitse alla 1992.
Puu ümbermõõt on 305 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Vidiškiai
left|pisi Vidiškiai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Vidiškiai valla halduskeskus. Alev asub Šventoji jõe kaldal merepinnast 80–90 meetri kõrgusel.
Vidiškiais on põhikool, postkontor ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on 1858. aastal ehitatud Vidiškiai kirik ja sealse kalmistu aastal 1880 valminud kabel. Alevis on õppinud ja mõnda aega elanud Leedu teisitimõtleja ja vaimulik Alfonsas Svarinskas.
Ajalugu
Vidiškiaid on kirjalikes allikates esmamainitud 1502. aastal, sealset mõisa aga 1596. aastal. Asula nimi tuleneb ilmselt isikunimest, nii on teada, et seal elas aastal 1562 keegi Jurgis Vidiškis, kes annetas sealsele abikirikule 300 krossi. Aastal 1664 valmis uus kirikuhoone, mille juures XVIII sajandi alguses hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.
Aastal 1840 põles sealne kirikuhoone maha ja nii rajati 13 aastat hiljem tänapäevane kirikuhoone, millest aastal 1856 sai kihelkonnakirik. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Видзишки. Alevis oli ka Kowarski, Kurkle, Towjany, Woitkuszki ja Żmujdki vallast moodustatud politseiringkonna keskus.
Nõukogude perioodil oli Vidiškiai kohaliku kolhoosi ja rajooni maaparandusosakonna keskasulaks.
Enigma (film 2001)
"Enigma" on 2001. aastal valminud draama/põnevusfilm.
Tornimägi (Hiiumaa)
Tornimägi on küngas Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Mägipe külas, loodusgeograafiliselt asub Kõpu kõrgustikul. Tornimägi on Lääne-Eesti saarestiku kõrgeim koht. Künka absoluutne kõrgus on 69,3 m. Küngas on nimetatud seal asuva Kõpu tuletorni järgi.
Jauniūnai
pisi|left Jauniūnai on küla Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Jauniūnai valla halduskeskus.
Külas asuvad postkontor ja raamatukogu. Aastal 2011 avati seal gaasikompressorjaam (teine Leedu aladel).
Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1949 avastati sealt 40 dirhemist (VIII-X sajand) aare.
Taraclia rajoon
Taraclia rajoon (rumeenia keeles Raionul Taraclia) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Moldova lõunaosas.
Taraclia rajoon piirneb Cahuli rajooni, Gagauusia ja Ukraina Odessa oblastiga.
Taraclia rajoonis on 2 linna ja 13 valda.
2014. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid bulgaarlased 66,1% Taraclia rajooni elanikest.
In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003
"In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003" on ansambli R.E.M. teine ametlik parimate laulude kogumikalbum. 2003. aastal ilmunud album sisaldab lisaks lauludele nende albumitelt aastatest 1988–2001 ka kaks uut laulu ja kaks laulu filmide heliribadelt. Album oli Suurbritannias 2003. aastal müügiarvult 10. album ja 2000. aastate 50. album.
Laulud
Kõikide laulude autorid on Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills ja Michael Stipe, välja arvatud seal, kus see on eraldi näidatud.
Eduard Dross
Eduard Heinrich Dross (7. mai 1837 (vkj) Valmiera (Wolmar) – 29. jaanuar 1929 Tartu) oli Tartu ettevõtja.
Tema ettevõttes valmistati kirikutarbeid ja see tegutses Tartus alates 1860. aastate esimesest poolest. Drossi toodangut leidub hulgaliselt Eesti luterlikes kirikutes, üksikuid esemeid ka õigeusu kirikutes. Toodangu hulgas olid kroonlühtrid, seinalühtrid, küünlajalad, altarikrutsifiksid, armulauanõud, ristimisvaagnad, kirikutekstiilid, mälestus- ja laulunumbritahvlid, kodualtarid. 1920. aastal müüs Eduard Dross kirikutarvetetööstuse oma surnud tütre Emma Marie Elisabethi (1872–1919) lesele Eugen Pikkelile.
Dross oli Tartu Jaani koguduse liige ja saadeti pärast surma viimsele teekonnale Jaani kirikust.
Ahja – Vastse-Kuuste tee
Ahja – Vastse-Kuuste tee (registrinumber 18180) on kõrvalmaantee Põlva maakonnas Põlva vallas.
Tee algab Ahja alevikus Tartu–Räpina–Värska maanteelt, läbib Loko, Mustakurmu ja Padari küla ja lõpeb Vastse-Kuustes Põlva–Reola maanteel. Ahja aleviku piires kannab tee Illimari tänava nime.
Kandle mänd
Kandle mänd (ka Kandlemänd) on kaitsealune mänd Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Meelste asulas Tahkuna tee ääres. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 340 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Lipšukalnsi mõis
Lipšukalnsi mõis (saksa keeles Lipskaln, läti keeles Lipškalna muiža) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas Trikātas.
Mõisa häärberis asub aastast 1926 Trikāta kool.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 kümme adramaad, sellele allus 174 mees- ja 203 naishinge. Ühtlasi allus sellele Uppichte karjamõis. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Lubi mõisa ja Trikāta mõisaga) 33 ja 1/4 adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 10 ja 3/4 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 6 ja 3/4. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 3/4, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 36/80, lisaks allus mõisale 8 ja 29/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Ristkihtliimpuit
Ristkihtliimpuit (CLT) on puitpaneeltoode, mida valmistatakse täispuidust saematerjalist.
Ristkihtliimpuidu laudadest kihid on lapiti liimitud nii, et iga kihi puidusüü jääb risti eelmisega. Tavaliselt liidetakse kihid sümmeetriliselt, et paneeli välimiste kihtide suunad oleksid samad ning enamasti on kihte paaritu arv, kuid erijuhtudel võib olla neid ka paarisarv – sel juhul arvestatakse siiski sümmeetrilist jaotust. Kihtide risti paigutamine võimaldab paneeli mitmesuunalist kasutamist, kuid enamasti on eri suundades siiski erinevad tugevusnäitajad. Ristkihtliimpuit sarnaneb konstruktsioonilt vineeriga, kuid sellel on märgatavalt paksemad kihid.
Ristkihtliimpuitu (CLT-d) ei tohi segamini ajada liimpuiduga (GLT-ga), mis on toode, mille lamellid on orienteeritud samasuunaliselt.
CLT on väidetavalt tulepüsivuse seisukohalt samaväärne teraskonstruktsioonide või betooniga.
2016. aastal pakuti välja plaan püstitada Stockholmi 40-korruseline ristkihtliimpuithoone ja 100-korruseline torn The Splinter Londonisse. 2016. aasta septembris ehitati maailma esimene suuremõõtmeline torujas rajatis Londoni kolledžis Chelsea College of Arts, kasutades lehtpuidust valmistatud ristkihtliimpuitplaate. 35 meetri kõrguse The Smile'i arhitekt oli Alison Brooks ja tehnilised arvutused tegi Arup koostöös American Hardwood Export Counciliga. Teos loodi London Design Festivali tarbeks. 3852 kuupmeetrist ristkihtliimpuidust koosnev Dalston Lane, mis asub Dalston Square'il, on maailma suurim ristkihtliimpuidust rajatis. See valmis 2017. aastal. 33 meetrit kõrge rajatise ristkihtliimpuidust konstruktsioonilise osa ehitas Ramboll Group A/S.
Michael Apted
Michael David Apted (10. veebruar 1941 – jaanuar 2021) oli inglise filmilavastaja, produtsent, stsenarist ja näitleja. Tema kõige pikaajalisem projekt algas 1964. aastal dokumentaalfilmide seeriaga "Up!".
Ristkihtliimpuit
Ristkihtpuitu saab ideaalselt kasutada seina-, vahelae- ja katusepaneelidena koos muude ehitusmaterjalidega. CLT kihid on omavahel vaheldumisi risti kokku liimitud, mille tulemusena tagatakse suur koormustaluvus kahes suunas. Kihtide arv on alati paaritu. Ristuvad kihid tagavad lukustava efekti, mis tagab plaadi mõõtude väga hea püsivuse niiskuse muutuste korral ja vähendab oluliselt puitmaterjali kuivamise negatiivseid mõjusid.
Michael Apted
thumb|vasakul|Michael Apted 2007. aastal
Ristkihtliimpuit
Ristkihtpuitu kasutati esmakordselt 1990. aastate alguses Saksamaal ja Austrias. Põhjalikke katsetusi materjaliga tehti alles sajandi lõpu poole. Alles 2000. aastatel hakati CLT-d kasutama ja selle omadusi hindama ka mujal Euroopas.
Ristkihtpuit on väga populaarne just elementmajade ehituses.
Taormina
Taormina on linn ja vald Itaalias Sitsiilia maakonnas città metropolitana di Messina 's. Taormina paikneb Sitsiilia saare idarannikul Joonia mere ääres umbes poolel teel Messina ja Catania linna vahel.
19. sajandil kujunes Taormina Euroopa aristokraatide hulgas populaarseks turismi sihtkohaks. Esimene hotell Taorminas avati 1874. aastal. Taorminas on käinud puhkamas Oscar Wilde, Goethe, Nietzsche, Richard Wagner ja paljud teised. Nietzsche kirjutas Taorminas teose "Nõnda kõneles Zarathustra".
Linnast avaneb vaade Etna vulkaanile.
Punase kambri unenägu
pisi|Romaani illustratsioon [[Xu Baozhuani sulest (1810–1873)]] "Punase kambri unenägu" (hiina keele lihtsustatud kirjas: 红楼梦; traditsioonilises hiina kirjas: 紅樓夢; pinyinis: Hóng Lóu Mèng; Wade–Gilesi transkriptsioonis: Hung Lou Meng) on Hiina kirjaniku Cao Xueqini kirjutatud romaan, üks hiina neljast klassikalisest romaanist. See kirjutati Qingi dünastia ajal, 18. sajandi keskel. "Punase kambri unenägu" peetakse Hiina kirjanduse üheks tippteoseks.
Romaan levis käsikirjaliselt paljundatuna, kuni jõudis 1791. aastal esmakordselt trükki. Seda tuntakse ka pealkirjadega "Kivi lugu" ja "Jutustus kivist" (lihtsustatud kirjas: 石头记; traditsioonilises hiina kirjas: 石頭記; pinyinis: Shítóu jì). Esimesed 80 peatükki kirjutas Cao Xueqin, kuid viimased 40 peatükki lisas Gao E, kes koos oma äripartneri Cheng Weiyuaniga valmistas 1791–1792 ette romaani esimese ja teise trüki.
Arvatavasti on "Punase kambri unenägu" pooleldi autobiograafiline, kajastades loo autori Cao Xueqini enda perekonna tõusu ja langust, suuremas mastaabis aga ka terve Qingi dünastia oma. Nagu autor esimeses peatükis kirjutab, tahtis ta mälestada naisi, kes tundis oma nooruses: sõpru, sugulasi ja teenijarahvast. Romaan paistab silma mitte üksnes tohutu hulga tegelaste ja psühholoogilisse ulatuse, vaid ka 18. sajandi Hiina aristokraatia igapäevaelu ja ühiskondliku struktuuri täpse ja üksikasjaliku kujutamise poolest.
David Desharnais
David Kevin Denis Desharnais (sündinud 14. septembril 1986 Laurier-Stationis, Quebeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Fribourg-Gottéron.
Aastatel 2003–2007 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Chicoutimi Saguenéens. Vaatamata sellele, et ta paistis noorteliigas silma resultatiivsusega (kõigil kolmel viimasel hooajal vähemalt 97 punkti), ei valitud teda tema väikese kasvu (170 cm) tõttu NHL-i draft'is.
Suurem osa hooajast 2007–08 mängis ta ECHL-i klubis Cincinnati Cyclones. Klubiga võitis ta sel hooajal Kelly Cup'i ning oli liigas resultatiivseim mängija (29+77). Ta valiti sel hooajal ka liiga väärtuslikumaks mängijaks ja hooaja silmapaistvamaks uustulnukaks.
2008. aastal sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Montreal Canadiens. Aastatel 2008–2010 sai mänguaega põhiliselt American Hockey League'is Montreal Canadiensi noorteklubis Hamilton Bulldogs. NHL-is debüteeris Desharnais hooajal 2009–10, saades sel hooajal liigas kirja kuus mängu. NHL-is hakkas ta rohkem mänguaega saama hooajal 2010–11. 12. jaanuaril 2011 lõi ta mängus Pittsburgh Penguinsi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2010–11 jäi tema arvele NHL-is 8+14. Canadiensi põhimeeskonnas mängis Desharnais pärast seda kuni hooaja 2016–17. Tema kõige edukam hooaeg oli 2011–12, mil ta tegi 16+36. Neljal hooajal pääses ta Canadiensiga väljalangemismängudele. Parimaks tulemuseks jäi Idakonverentsi finaali jõudmine hooajal 2013–14.
2018. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Jaroslavli Lokomotiv, kuid sama aasta augustis siirdus ta hoopis samasse liigasse kuuluvasse Omski Avangardi
Alates hooajast 2019–20 on Desharnais mänginud Fribourg-Gottéronis. Ta mängis seal ka NHL-i tööseisaku ajal hooaja 2012–13 esimeses pooles.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osales Desharnais 2022. aasta taliolümpiamängudel. 2020. aastal võitis ta Kanada võistkonnaga Spengleri karika.
Ameerika Ühendriikide transpordiminister
Ameerika Ühendriikide transpordiminister (inglise keeles Secretary of Transportation) on Ameerika Ühendriikide transpordiminister. Ta on valitsuskabineti liige ja juhib transpordiministeeriumit.
Alates 3. veebruarist 2021 on 19. transpordiminister Pete Buttigieg
Hariduslik sotsiaalkampaania TÕE SÕNA
2020. aastal algas hariduslik sotsiaalkampaania TÕE SÕNA. Eesti NATO Ühingu ja Sisekaitseakadeemia sisejulgeoleku instituudi magistrandi, sõnumilooja Kadri Paasi koostöös loodud veebilehekülg www.tõesõna.ee kirjeldab interaktiivselt, mis on 21. sajandi infosõda, milleks ja kuidas seda peetakse ja kuidas meist igaühest võib saada infosõdur. paremal|raamita Ajaloolase David Vseviovi ja Kaitsepolitseiameti büroojuhi Harrys Puusepa miniloengutest saab muu hulgas teada, miks on põnev vale usutavam kui igav tõde, kuidas riigid üksteist infoga mõjutavad ja miks ei ole kasulikud idioodid üldsegi rumalad ega kasutud.
TÕE SÕNA kodulehe artikleid illustreeriva Karl-Erik Talveti tindijoonistused. Kampaania visuaalse väljanägemise eest hoolitses loovjuht Joosep Kask. Kampaania raames valmisid koomikute Mattias Naani ja Kaarel Nõmmiku stsenaariumite järgi lavastatud sketšid. Nende kaudu tutvustatakse noortele infosõja olemust, põhjusi ja ohte. Sketšide peategelased on teismeliste seas tuntud Eesti suunamudijad.
"Meie kõigi igapäevane heaolu ja turvalisus algab meie peast ja meeltest. Infosõjas on kõige kaitsetum organ meie aju. Millegipärast arvatakse, et eestlased on inforünnakute ja- mõjutuste suhtes oma sovetiaja kogemuse tõttu immuunsed. See ei ole päris õige. 21. sajandil kasutatakse väga osavalt kognitiivseid ja virtuaalrelvi – telesarjad ja- saated, mängufilmid, kirjandus jne -, mille järjepidev kasutamine on pikaajalise ja mõjusa toimega. Seetõttu andsimegi tõele sõna, sest selle sajandi infosõda on äärmiselt salakaval ja loominguline," ütles TÕE SÕNA looja ja eestvedaja Kadri Paas Eesti NATO Ühingu pressiteates.
Infosõjas levitatavate valeuudiste, vandenõuteooriate ja kuulujuttude äratundmine muutub kiires infotulvas keeruliseks. Väljamõeldised levivad teatud veebilehekülgedel ja sotsiaalmeedia keskkondades – nn kõlakodades -, kuhu kogunevad sarnase maailmapildi, huvide ja tõekspidamistega inimesed. Infosõja lahinguväli on meie mõistus ja meel, taju ja emotsioonid. Infosõja eesmärk on mõjutada sihtrühmade tajusid, hoiakuid, käitumist ja otsuseid. Infosõja operatsioonide algatajateks on enamasti riigid, kes soovivad saavutada poliitilisi ja sõjalisi eesmärkide.
Roheline jalghänd
Roheline jalghänd (Sminthurus viridis) hooghännaliste seltsi kuuluv loomaliik.
Loom eelistab elada liblikõielistel taimedel. Loom talvitub peamiselt samblas.
Looma leidub ka Eestis.
Plāņi mõis
Plāņi mõis (saksa keeles Planhof, läti keeles Plāņu muiža) oli rüütlimõis, hiljem rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Plāņi vallas Plāņis.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 12 ja 7/8 adramaad, sellele allus 335 mees- ja 356 naishinge. Ühtlasi allus sellele Stahklite karjamõis. Aastal 1688 oli mõisa suurus 11 ja 1/4 adramaad, sama oli mõisa suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 12 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 9 ja 9/20. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 9 ja 9/20, aastal 1881 oli neid aga 4 ja 36/80, lisaks allus mõisale 12 ja 35/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karepa pioneerilaager
Karepa pioneerilaager oli Rakvere rajooni Vihula külanõukogus Karepa külas tegutsenud pioneerilaager. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb pioneerilaagri ala Lääne-Viru maakonna Haljala valda. pisi|[[Villa Taormina hoone]] Karepa pioneerilaager alustas tegevust 1948. aastal. Pioneerilaager kasutas Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa poolt rajatud suvemõisa hooneid. Pioneerilaagri peahoone ja söökla asusid Villa Taorminas, majutuseks kasutati Villa Dombrovkat ja Roosa Villat. 1964. aastal kirjutas Aleksander Blumberg Karepa pioneerilaagri laulu, sõnade autor Siiri Kaasik.
1990. aastatest tegutseb endise pioneerilaagri alal ja hoonetes (välja arvatud Villa Dombrovka) Tallinna Huvikeskuse Kullo Karepa noortelaager.
Narmasnutt
Narmasnutt (Inocybe) on šampinjonilaadsete seltsi narmasnutiliste sugukonda kuuluv seeneperekond.
Selles perekonnas on mitmeid mürgiseid liike.
Jens Lieblein
pisi|Jens Lieblein Jens Daniel Carolus Lieblein (23. detsember 1827 Christiania – 13. august 1911 Eidsvolli vald, Akershus) oli norra egüptoloog.
Ta sooritas mitu uurimisreisi Egiptusesse. Muu hulgas oli ta koos Henrik Ibseniga kohal Suessi kanali avamisel 1869.
1876. aastast oli ta Norra esimene egüptoloogia professor Kristiania ülikoolis.
Ta käsitles oma töödes eriti Vana-Egiptuse kronoloogiat ja usundit. Tema "Dictionnaire de noms hiéroglyphiques" (1871–1892), mis põhines tema kronoloogilistel uurimustel, oli tunnustatud õppevahend Vana-Egiptuse isikunimede ja suguvõsade õppimisel.
Ta toimetas 1866–1868 kuukirja Norden ja koos Ernst Sarsiga ajakirja Nyt norsk Tidsskrift (1877–1878), millele ta tegi ka mitte-erialast kaastööd.
Lubi mõis
Lubi mõis (saksa keeles Lubbenhof, läti keeles Lubu muiža) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas.
Ajalugu
Mõis rajati 17. sajandil Trikāta mõisa kõrvalmõisana.
1725. aastal doneeris keisrinna Katariina I mõisa koos teiste kihelkonna valdustega Liivimaa rüütelkonnale. Pärast asehalduskorralduse kehtestamist võeti mõis 1786. aastal riigile. Pärast Katariina II surma taastas tema poeg Paul I asehalduskorra eelse olukorra ja mõis anti 1797. aastal rüütelkonnale tagasi. Viimase valdusõigust kinnitati 1810. aasta ukaasiga.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 kaheksa adramaad, sellele allus 161 mees- ja 177 naishinge. Ühtlasi allus sellele Autuli või Antuli karjamõis. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Lipšukalnsi mõisa ja Trikāta mõisaga) 33 ja 1/4 adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 7 ja 1/4 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 4 ja 3/10. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 3/10, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 4/7, lisaks allus mõisale 5 ja 25/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Nădlac
Nădlac (ungari keeles Nagylak, slovaki keeles Nadlak) on linn Rumeenias Aradi maakonnas. Nădlac asub Ungari piiri ääres, ajaloolises Krisaania piirkonnas. Teisel pool piiri asub Ungari küla Nagylak, mis oli kuni 1918. aastani Nădlaci osa.
Nădlacis asub piiripunkt.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nădlaci elanikest rumeenlasi 44,34%, slovakke 42,97%, mustlasi 4,93%, ungarlasi 2,4% ja teistest rahvustest inimesi 1,21%. Rahvus oli teadmata 4,12%-l elanikest.
Nădlaci on esmamainitud 1192. aastal. Nădlac sai linnaõigused 1752. aastal. 1803. aastal asusid sinna elama slovaki asunikud.
Ott Luuk
Ott Luuk (sündinud 1985) on eesti botaanik.
Rakvere lade
Ladet hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1858. Lademe stratotüüp asub Rägavere paemurrus, lademe laiendatud stratotüüp on pärit Tõrma puuraugust number 5. Lade on saanud nime Rakvere linna järgi.
Lademe vanus on 453,2...452 miljonit aastat. Lademe paksus Eestis on 1–28 m. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Rägavere kihistu Piilse, Tudu ja Kiideva kihistikud. Leedus eristatakse selles veel Keklysi kihistut ja Strusto kihistut. Ka Leedus asuvat Jakšiai kihistut loetakse Rakvere lademesse kuuluvaks.
Lademe avamusala algab Hiiumaal Tahkuna poolsaarelt. Mandri-Eestis ulatub see Lääne maakonnas asuvast Riguldist Narva jõe juures asuva Kuningakülani, kulgedes läbi Kiisa, Aegviidu, Kadrina, Piilse ja Mäetaguse. Narva jõe lähistel katab Rakvere ladet Narva lademe liivakivi. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Slandromi kihistu lubjakivi.
Lademe kivimkoosseisus on palju savikat ja peitkristalset lubjakivi. Lademes on ka õhukesi kukersiidi vahekihte, lõunapoolsetel aladel asendab lubjakivi mergel. Fossiilide poolest on lade vaene, levinuimad on ostrakoodid. Rakvere lademe tekkimise ajal hakkasid domineerima lubiskeletiga vetikad, mis moodustasid ladet moodustava lubjakivi põhimassi ja jäid levinuimaks lubjakivi tekkeallikaks kuni ordoviitsiumi lõpuni. Makrofossiilide vähesuse tõttu satuvad nad harva puursüdamikesse, mis muudab lademe eristamise väljaspool avandumisala raskeks.
Järgneva Nabala lademe kivististe koosseisus on võrreldes Rakvere lademega suuri muudatusi - sellest lademest leitud ligi 150 fossiililiigist on Rakvere lademega ühiseid vaid kolmandiku jagu.
Shāhnāmeh
pisi|Rostami poeg Faramarz leinab oma isa ja onu Zavareh'd "Shāhnāmé" (ka "Šahname"; pärsia keeles شاهنامه‎ Šāhnāmeh, "Kuningate raamat") on pikk eepiline poeem, mille millalgi 977. ja 1010. aasta vahel kirjutas Pärsia poeet Firdousi. See on Iraani (ehk Pärsia) rahvuseepos.
"Shāhnāmés" on umbes 50 000 värsirida. See jutustab peamiselt Pärsia impeeriumi müütilisest ja ajaloolisest ajaloost, alates maailma loomisest ja lõpetades islami vallutusega 7. sajandil. Tänapäeval peavad eepost omaks nii Iraan, pärsiakeelsed elanikud naaberriikides, nagu Afganistan ja Tadžikistan, kui ka kogu pärsia kultuuri mõjuala.
Poeem on pärsia kultuuris keskse tähtsusega ja Iraani kultuurilise identiteedi oluline osa. Seda peetakse kirjanduslikuks meistriteoseks. Samuti on see tähtis tänapäevaste zoroastristide jaoks, kuna kujutab zoroastrismi valitsusaega kuni viimase Sassaniidide Pärsia valitseja surmani islami vallutuses ning zoroastrismi valdava mõju lõpuni tänapäeva Iraani aladel.
Laululinnud
pisi|[[Halltiib-kuldnokk]] Laululinnud ehk laululised (Passeri või Oscines) on lindude alamselts, kes kuuluvad värvuliste (Passeriformes) seltsi. Laululindude hulka kuulub ligi 4000 linnuliiki, mis moodustab peaaegu poole kogu Maa linnustikust. Laululinde eristatakse teistest lindudest nende laulukõri kõige täiuslikuma arengu poolest. Uuringute järgi pärinevad kõik laululised Austraaliast. Eestis elab 128 liiki laululinde 23 sugukonnast.
Kirjeldus
Laululindudel puuduvad selgelt äratuntavad välistunnused, mille põhjal saaks neid teistest linnuseltsidest kergesti eristada. Sageli viidatakse siinkohal teiste värvulistega ühisele jalaehitusele (3 varvast ette ja 1 taha pööratud). Taksonoomiline rühmitamine toimub siiski laulukõri ehituse järgi.
Laululinnud on küllaltki väikest kasvu ega vaja seega palju toitu. Nii saavad nad pesasid luua väiksemate vahemaadega kui suured, laia toidukogumisalaga linnud. Laululinde tuntakse kui kõige keerulisema ehitusega kausjate pesade loojatena. Pesaehitus toimub intensiivselt vaid hommikul ning kestab 5–7 päeva. Ehitusmaterjali valik sõltub linnu suurusest ja ümberkaudsetest võimalustest.
Laululinnud on eranditult pesahoidjad. Vastkoorunud linnupojad on pimedad ja vähearenenud. Keha on neil paljas, paljudel liikidel esineb üksikuid lootelisi udusulgi pealael ja seljal. Edasiseks arenguks vajavad noorlinnud esimestel päevadel rohkesti toitu ja soojendamist. Poegade eest hoolitsevad nii emas- kui isaslind: päris alguses toob isa süüa ja ema soojendab pesa, hiljem toovad mõlemad toitu koguses, mis ööpäevas ületab linnupoegade kehakaalu. Tavaliselt saavutavad noorlinnud oma täiskaalu esimese kahe (kõige rohkem kolme) nädalaga ning paljudel liikidel lahkuvad pojad siis ka pesast sinna naasmata. Sel juhul toidavad vanemad neid veel mõnda aega pesa piirkonnas, sest enamikul pole selleks ajaks lennuvõime arenenud. Esimest korda pesitsevad noorlinnud järgmisel kevadel.
Laululindude keskmine eluiga on ligikaudu 1,2–1,5 aastat. Madala keskmise eluea põhjuseks on paljude lindude hukkumine esimesel eluaastal. Suurteks ohuallikateks on karmid ilmastikuolud, toidupuudus ja haigused.
Laulukõri
Laulukõri ehk süürinks on ainulaadne elund, mis esineb vaid lindudel. Laulukõri asub kõri alaosas, kus hingetoru hargneb bronhideks, ning koosneb väikestest lihastest, kõhredest ja sidemetest. Laululindudel on see hääleorgan kõige enam arenenud: sellel on 7 paari üksteisest sõltumatuid lihaseid. Lihaste ja häälepaelte vastastikuse asendi muutmisel tekib hääl.
Laulmise eesmärgid
Lindude häälitsused võib laias laastus jagada kaheks: lauluks ja kutsehüüdudeks. Laul on tavaliselt pikem ja meloodilisem, sageli korduv. Laulu peamised eesmärgid on territooriumi märgistamine ja emaslindude ligimeelitamine. Mõned liigid on head matkijad ning põimivad oma viisijuppidesse nii teiste lindude häälitsusi kui ka ümbritsevast keskkonnast pärit kõikvõimalikke helisid. On liike, kes laulavad intensiivselt peaaegu kogu aasta vältel, kuid paljud isased laulavad oluliselt vähem pärast emaslinnu leidmist. .
Kutsehüüud jagunevad omakorda hüüdeliikideks-häälitsusteks, mis mõnikord võivad kattuda, kuid suures osas erinevad üksteisest kasutusolukordade poolest.
Laulma õppimine
Kõik laululinnud õpivad laulma eeskujuks olevat lindu jäljendades. Laulmise õppimine jaotatakse kaheks etapiks. Esimeses etapis, mis algab ligikaudu nädala jooksul pärast munast koorumist, kuuleb noorlind liigiomast laulu ning jätab selle meelde. Teises etapis proovib lind saavutada täpset koopiat meeldejäetud laulust. Olenevalt liigist etapid kas kattuvad või eraldab neid ajaline vahe. Sõltuvalt liigist võivad laululinnud õppida uusi laule ainult esimese aasta jooksul või kogu elu vältel.
Uuringud on tõestanud, et varieeruvama lauluga isastel on ka parem füsioloogiline seisund: nende toidulaud on laiem, geenid kvaliteetsemad ning aju paremini arenenud. Esimesed elunädalad on aju ja lauluoskuse arenemisel kõige kriitilisemad, sest noorlinnul on oht jääda toidupuudusse.
Laulmise ajastus
Paarilise otsimise perioodil aprillist juunini hakkavad esimesed linnud laulma umbes tund enne päikesetõusu. Sealt edasi liituvad kindlad liigid kindlas järjestuses. Kõige varajasemad linnud, näiteks lõokesed ja musträstad, toituvad peamiselt ussikestest. Siit võibki pärit olla vanasõna "varajane lind leiab ussikese". Väiksemad ja külmakartlikumad linnud ilmuvad välja hiljem ning toituvad peamiselt hoopis putukatest, kes ilmuvad maapinnale pärast päikesetõusu.
Koidikul vastassoost liigikaaslastele laulmine on otstarbekas mitmel põhjusel. Sel ajal on keeruline toitu leida, kuid samas ei märka hämaruses ka vaenlane lindu ennast. Lisaks kõlab linnulaul varahommikuses vaikuses kuni 20 korda kaugemale.
Süstemaatiline jaotus
Laululindude hulka kuulub ligi 4000 linnuliiki u 70 sugukonnast. , mis moodustab peaaegu poole kogu Maa linnustikust. Kõik Eestis elavad värvulised kuuluvad laululindude alamseltsi. Eestis elab 128 liiki 23 sugukonnast. Järgnevalt on toodud Eestis elavad sugukonnad koos näidetega.
Prohveti mänd
pisi|Prohveti mänd Prohveti mänd on kaitsealune mänd Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Liikatku külas Otsa talu alal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 307 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 14 m.
EELK Chicago Esimene kogudus
Chicago Esimene kogudus (E.E.L.K. Chicago Esimene Kogudus, inglise keeles Estonian First Evangelical Lutheran Church in Chicago, Illinois) on Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kogudus, mis tegutseb Illinoisi osariigis Chicagos. Kogudus kuulus enne 2013. aastast USA Chicago praostkonda ja seejärel USA praostkonda.
Koguduse õpetaja on diakon Gilda Karu. Koguduse esimees on Matti Jaanimägi.
Hackamore
pisi|Inglise hackamore
Hackamore on hobustel kasutatavate suuliste eriliik. See on üks valjaste osa ja seda kasutatakse hobuse juhtimiseks.
Hackamore'i suuliste liigi alla paigutada on tinglik, sest nendel suulistel puudub hobuse suhu paigutatav osa. Tavalised suhu paigutuvad suulised avaldavad ratsmete tõmbamisel survet hobuse igemetele ja keelele, seevastu hackamore-tüüpi suulised avaldavad ratsmete tõmbamisel survet hobuse ninaluule.
Hackamore-tüüpi suulised jagunevad üldjoontes kaheks: western-stiilis hackamore ja inglise hackamore. Western-stiilis hackamore'idega rakendub hobuse ninaluule jõud, mis tuleneb ainult käe tekitatud survest. Inglise hackamore ' idele rakendub lisaks võimendusega ülekandejõud, mida tekitab liikuv metallosa, ühendades ninarihma kurgualuse rihmaga. Hackamore ' i valesti paigutamisel ja liiga tugevasti ratsmete tõmbamisel võib tekkida hobuse ninaluu murdumise oht.
Hackamore on lubatud võistlustel kasutada takistussõidus, kestvusratsutamises ja kolmevõistluses (täiskasvanud). Keelatud on kasutada koolisõidus ja rakendispordis.
Another Ticket
"Another Ticket" on Eric Claptoni seitsmes stuudioalbum, mis anti välja 1981. aasta veebruaris.
Hackamore
Eesti keeles kasutatakse ka mugandsõna "hakamor".
Another Ticket
See oli tema viimane plaat, mis ilmus Polydor Recordsi plaadifirma kaudu. Ka bänd oli uus, kuhu kuulusid teiste hulgas Albert Lee ja Gary Brooker (ex. Procol Harum). Muusikas oli rohkem rõhku bluus-rockil, mitte nagu tema 1970. aastate kantri ja Tulsa soundiga plaadid. Album tõusis Billboardi edetabelis seitsmendale kohale ja plaadilt ilmus tervelt viis singlit. Ja seda vaatamata sellele, et Polydor ei olnud eriti huvitatud plaadi reklaamimisest.
Harilik tiigipäevik
Harilik tiigipäevik (Cloeon dipterum) ühepäevikuliste seltsi kuuluv loomaliik.
Vega
Nime Vega on kandnud või kannavad:
Sirelisuru
pisi|Sirelisuru [[röövik]] Sirelisuru (Sphinx ligustri) on surulaste sugukonda sirelisuru perekonda kuuluv liblikas.
Nimi
Sirelisuru ladinakeelne nimi tuleb tema rööviku välimusest ja tüüpilisest poosist, mille ta võtab, kui teda ähvardatakse.
Levila ja elukoht
Sirelisuru elab Euroopas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias, Väike- ja Kesk-Aasias, Siberis, Mongoolias, Põhja-Hiinas ja Kaug-Idas. Ta saab elada nii metsas, rohumaal kui linnas.
Kirjeldus
Ta on Eesti suurimaid liblikalisi tiibade siruulatusega kuni 12 cm. Liblika esitiivad on roostepruunid mustade triipudega. Tagatiivad on roosad või punased mustade triipudega. Tagakeha on mustade ja punaste täppidega. Rindmikul on must joonis, mille abil sirelisuru teistest liblikatest eristada saab. Esineb ka teistmoodi värvunud isendeid.
Sirelisurul on hästi arenenud lont. Sellega imeb ta taimeõitest nektarit, hõljudes ise õie lähedal õhus.
Kultuuridimensioonide teooria
Kultuuridimensioonide teooria on Hollandi sotsiaalpsühholoogi Geert Hofstede teooria eri kultuuride ja väärtushinnangute kohta.
Sirelisuru
Kirjeldus
Kui isast sirelisuru häirida, siis teeb ta sisisevat häält. Selleks hõõrub ta vastamisi oma tagakehal asuvaid ogasid ja soomuseid.
Kultuuridimensioonide teooria
1965. aastal rajas Hofstede IBM-i Euroopa osakonnas personaliuuringu osakonna, mille juht ta oli 1971. aastani. 1967.–1973. aastatel teostas ta ülemaailmse IBM-i ja tütarettevõtete töötajate väärtushinnagute küsitluse ja hiljem võrdles tulemusi. Algselt keskendus ta 40 suuremale riigile, hiljem laiendas ta seda 50 riigile ja 3 regioonile. Esimestel uuringutel oli neli dimensiooni: võimukaugus, ebakindluse vältimine, individualism/kollektivism ja mehelikkus/naiselikkus. 1990.–2002. aastatel tegi ta veel kuus küsitlust korraga 14–28 riigis (kokku 76 riigis), küsitledes ka lennufirmade piloote, üliõpilasi, tsiviilteenistuse juhte. 1991. aastal tegi Michael Harris Bond oma küsitluse 23 riigis Hiina töötajate ja juhtide küsitluse põhjal. Selle tulemusena lisas Hofstede oma teooriasse viienda dimensiooni: pikk-/lühiajaline orienteeritus. 2010. aastal tegi Michael Minkov uue, "World Values Survey" küsitluse, mispeale suurendas Hofstede skoore 93 riigile ja lisas ka kuuenda dimensiooni: järeleandlikkus/piiramine.
Sirelisuru
Elutsükkel
Aastas annab sirelisuru kaks põlvkonda järglasi: esimese aprillis-juunis ja teise juulis-augustis. Levila põhjaosas on ainult ühe põlvkonna aastas: juunis. Pärast paaritumist muneb emane kuni 200 muna, mille kinnitab paari-kolmekaupa toidutaime lehe alaküljele. Erinevalt enamikust liblikatest ei ole sirelisurul kindlat toidutaime, vaid tema röövik suudab toituda paljudel taimedel, sagedamini puudel ja põõsastel: lisaks sirelile saarel, õunapuul, pihlakal, kuslapuul, ligustril, sõstral ja angervaksal, samuti lodjapuul, hortensia, vaarikal, kitseenelal, ebajasmiinil ja teistel taimedel.
Kultuuridimensioonide teooria
Dimensioonid
Hofstede uuringus eristatakse kuut dimensiooni, skooriga 1–100:
Sirelisuru
Elutsükkel
Röövik koorub 9–20 päeva pärast munemist. Röövik kasvab 9–10 cm pikaks. Ta on ereroheline valgete, roosade või helelillade triipude ja kollaste täppidega. Rööviku keha koosneb seitsmest segmendist. Pea all on näha kolm paari jalgu nagu putukatele tüüpiline, tagakeha all on veel neli paari jalgu. Jalad on hästi arenenud. Anaalsarv on alt hele, pealt must ja läikiv. Kaugelt vaadates võib röövik meenutada rullikeerdunud lehte, kusjuures anaalsarv meenutab lehevart.
Kultuuridimensioonide teooria
Kultuuride võrdlus
Riiklikke skoore kokku pannes saab võrrelda kultuuride erinevusi dimensioonides:
Sirelisuru
Elutsükkel
Enne nukkumist hakkab röövik rahutult ringi kõndima ja tema tagaosa tõmbub pruuniks. Ta talvitub nukuna, mõned nukud talvituvad ka kaks korda.
Kultuuridimensioonide teooria
Kultuuride võrdlus
Eestit iseloomustab väiksem võimukaugus (40), kalduvus individualismi suunas (60), suurem kalduvus naiselikkuse poole (30), ebakindlust vältivam (60), suhteliselt pika orientatsiooniga (82) ja suur piiratus (16).
Charente'i departemang
Charente'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas. Ta on nime saanud Charente'i jõelt, mis departemangu läbib. Ta on üks 83 algsest departemangust, mis moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni.
Departemang jaguneb halduslikult:
Solferino lahing
pisi|[[Napoleon III Solferino lahingus. Jean-Louis-Ernest Meissonieri õlimaal lõuendil 1863. aastast.]] pisi|[[Carlo Bossoli 1859. aastast pärinev litograafia Solferino lahingu lõpust.]] Solferino lahing (ka Solferino ja San Martino lahing) toimus 24. juunil 1859 Itaalia teises iseseisvussõjas. Lahingus osalesid ühelt poolt Austria armee keiser Franz Joseph I juhtimisel ning teiselt poolt liitlased, Prantsuse armee keiser Napoleon III ja Sardiinia armee kuningas Vittorio Emanuele II juhtimisel. See oli maailma ajaloos viimane suur lahing, kus sõjaväed olid monarhide isikliku juhtimise all. Lahing lõppes Prantsuse-Sardiinia alliansi võiduga.
See oli suurim lahing pärast Leipzigi lahingut 1813. aastal. Kokku osales lahingus ligi 300 000 sõdurit, neist 130 000 Austria ning kokku 140 000 Prantsuse ja Piemonte liitlasvägede koosseisus. Pärast Solferinot loobus Austria keiser armee isiklikust juhatamisest.
Magenta lahingus lüüasaanud ja itta taganenud austerlased muutsid 23. juunil saabunud Franz Joseph I käsul liikumissuunda ning asusid piki Chiese jõge vasturünnakule. Samal ajal saatis Napoleon III oma väed pealetungile, mistõttu vastased kohtusid ootamatult, ettekavatsemata kohas. Kokkupõrge toimus Solferino ja San Martino külade lähedal, lõuna pool Milano ja Verona vahel asetsevast Garda järvest. Piemontelased võitlesid austerlaste parema tiivaga San Martino lähistel, prantslased aga peajõududega Solferino kandis.
Lõpuks tuli Austria vägedel taganeda ning Prantsuse-Piemonte väed said taktikaliselt tähtsa, kuid kuluka võidu. Solferino lahing otsustas Itaalia teise iseseisvussõja saatuse, viies varem Prantsuse, Austria, Hispaania ja arvukate kohalike riikide vahel killustunud Itaalia ühinemiseni.
Lahingu tunnistajaks sattunud Šveitsi ärimeest Jean-Henri Dunanti vapustasid lahinguväljale jäetud haavatud sõdurite kannatused. Ta korraldas kohaliku külarahva seas haavatutele abi ning algatas hiljem koju naastes rahvusvahelised läbirääkimised, mis viisid Punase Risti rajamise ja Genfi konventsioonide vastuvõtmiseni.
Solferino lahingut kirjeldatakse ka eestikeelses laulus, mis on ära trükitud Jaroslav Hašeki romaani "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil" eestikeelses väljaandes ning mitmes tudengilaulikus, ehkki Eestist pärit sõdureid selles konfliktis teadaolevalt kuigivõrd ei osalenud:
Röntgenfotoelektronspektroskoopia
pisi|350px|Monokromaatse RFS-süsteemi põhikomponendid Röntgenfotoelektronspektroskoopia (RFS; ingliskeelne lühend XPS (X-ray photoelectron spectroscopy)) on kvantitatiivne spektroskoopiline tehnika, mille abil selgitatakse välja uuritava materjali elemendiline koostis, empiiriline keemiline valem, keemiline olek ja elektronide seisund. RFS on tuntud ka kui KAES (keemilise analüüsi elektronspektroskoopia). RFSi spekter saadakse, kiiritades uuritavat ainet röntgenikiirgusega ja samaaegselt mõõtes ainest 1–10 nm sügavuselt lahkuvate elektronide kineetilist energiat ning loendades nende arvu. Seda meetodit saab kasutada vaid väga kõrges vaakumis.
pisi|350px|Lai spekter, kus on mõõdetud kõiki elemente pisi|350px|Hea lahutusvõimega Si(2p) spektri signaal. PML – poolmaksimumi laius pisi|350px|RFS-füüsika – [[fotoefekt]]
Kasutusalad ja võimalused
RFSiga saab tuvastada kõiki aatomnumbriga (Z) 3 ja sellest suurema laenguarvuga elemente. Seda ei saa kasutada vesiniku (Z = 1) ja heeliumi (Z = 2) määramiseks, sest nende elektronkate on väga väikese läbimõõduga, mis teeb osakese leidmise tõenäosuse nullilähedaseks. Enamiku elementide avastamispiir on üks osa tuhande kohta. Võimalik ka avastamispiir üks miljoni kohta, ent seda eritingimustel: elemendi suur kontsentratsioon proovi pealispinnas või väga pikk signaali kogumise aeg. RFSi kasutatakse enamasti anorgaaniliste ühendite, metallisulamite, pooljuhtide, polümeeride, katalüsaatorite, klaaside, keraamika, värvide, paberite, tintide, biomaterjalide, ioonmuundatud ainete jms analüüsimiseks.
RFS-i abil määratakse:
RFS-meetodit on võimalik kasutada kommertsiaalse RFS-süsteemiga, eraisiku ehitatud RFS-süsteemiga või kohandatud elektronanalüsaatoriga sünkrotronkiirguse allikaga. 2005. aastal kasutati tööstuslikes RFS-süsteemides kas äärmiselt fookustatud 20–200 mikromeetri laiust monokromaatset alumiiniumi Kα-röntgenikiirt või laia, 10–30 millimeetri laiust, polükromaatset magneesiumi röntgenikiirt. Ainult mõned erilise ehitusega aparaadid suudavad analüüsida lenduvaid vedelikke või gaase, materjale madalate ja kõrgete temperatuuride juures või 1-torrise vaakumi korral.
Kuna kindla lainepikkusega röntgenikiire energia on teada, saab iga kiiratud elektroni seoseenergia välja arvutada valemiga, mis põhineb Ernest Rutherfordi tööl (1914. aastal):
kus Eseose on elektroni seoseenergia (SE), Efooton on röntgenikiire footonite energia, Ekineetiline on elektroni kineetiline energia, mis on mõõdetud, ja φ on spektromeetri (mitte materjali) töö funktsioon.
Ajalugu
1887. aastal avastas Heinrich Rudolf Hertz fotoelektrilise efekti, mille seletas 1905. aastal lahti Albert Einstein (Nobeli füüsikaauhind 1921. aastal). 1907. aastal kasutas P. D. Innes röntgenitoru, Helmholtzi pooli, magnetvälja poolkera (elektronide kineetilise energia analüsaator) ja fotoplaate, et suure diapasooniga salvestada kiiratud elektronide kiiruse funktsiooni. Tegelikult salvestati sellega esimene RF-spekter. Teised teadlased, nagu Henry Moseley, Rawlinson ja Robinson, viisid iseseisvalt läbi paljulubavaid eksperimente, et uurida erinevaid detaile, kuid sõda peatas nende uuringud. Pärast teist maailmasõda tegid Kai Siegbahn ja tema uuringurühm Uppsalas seadmete väljatöötamisel märkimisväärseid edusamme ning 1954. aastal registreeriti esimene hea energialahutusvõimega naatriumkloriidi (NaCl) RF-spekter, millega demonstreeriti RFSi potentsiaali. Juba 1967. aastal avaldas Siegbahn RFSi kohta põhjaliku uuringu, mida saatis kohe suur menu ja meetodi kasulikkuse tunnustamine. 1969. aastal hakkas Hewlett-Packard USAs tootma esimest kommertskasutuseks mõeldud monokromaatset RFS-instrumenti, mida aitas välja töötada Siegbahn. Siegbahn sai 1981. aastal Nobeli auhinna, millega tunnustati tema suuri jõupingutusi RFSi arendamisel.
Füüsikalised aspektid
Tüüpiline RF-spekter on graafik, kus y-teljel on detekteeritud elektronide arv (vahel ka ajaühiku jooksul) ja x-teljel on detekteeritud elektronide seoseenergia. Iga element kiirgab iseloomuliku RF-spektri, mida eristatakse graafiku piikide järgi. Seoseenergia järgi saab otseselt tuvastada igat elementi, mis on uuritava materjali pindmises kihis või pinnal. Piigid vastavad elemendi elektronorbitaalidele (näiteks 1s, 2s, 2p, 3p jne). Detekteeritud elektronide arv igas mõõdetud piigis sõltub otseselt elementide arvust kiiritataval pinnal või ruumalas. Et leida aines iga elemendi suhtarvu, tuleb töötlemata RFS-signaalid korrigeerida. Selleks tuleb jagada intensiivsus (detekteeritud elektronide arv) relatiivse tundlikkuse faktoriga (RTF) ja normaliseerida see kõikide avastatud elementide suhtes.
Kui tahta minimeerida viga elektronide loendamisel igasuguse kineetilise energia väärtuse korral, peab RFS-mõõtmisi tegema kõrgvaakumis. Elektronidetektorid on enamasti meetri kaugusel kiiritatavast objektist, mistõttu põrkuksid ilma vaakumita elektronid õhumolekulidega, mille tulemusel need kaotavad energiat ja seda ei saa enam täpselt mõõta.
On oluline, et RFS tuvastab vaid neid elektrone, mis on jõudnud mõõteriista vaakumkambrisse. Fotoemiteeritud elektronid, mis on jõudnud vaakumisse, võivad pärineda kuni 10 nm sügavuselt. Kuigi röntgenikiir tungib kuni 5 µm sügavusele, ei kiirgu sealt elektrone, sest need püütakse aines enne kinni või muudavad lihtsalt energeetilist seisundit.