cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurt Rudolph
Elulugu
Rudolph sündis Dresdenis ning õppis aastatel 1948–1953 Greifswaldi ja Leipzigi ülikoolis teoloogiat, usundilugu ja semitistikat. 1956. aastal kaitses ta Leipzigi ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö mandalastest ning 1957. aastal teise doktoritöö sama ülikooli filosoofiateaduskonnas samal teemal, kuna Leipzigi ülikooli filosoofiateaduskond ei aktsepteerinud usuteaduskonnas kaitstud tööd. Mandalasi käsitles ka tema 1961. aasta Leipzigi ülikooli filosoofiateaduskonnas kaitstud habilitatsioonitöö. 1961–1983 oli ta usundiloo professor Leipzigi ülikoolis, 1984–1986 Santa Barbara (California) ülikoolis ja 1986–1994 Marburgi ülikoolis. Siirdus emeritruuri 1994. aastal ning elas elu lõpuni Düsseldorfis.
Seosed Eestiga
Ta on kinkinud raamatuid oma isiklikust teaduslikust raamatukogust EELK Usuteaduse Instituudi raamatukogule ja Tallinna Ülikooli raamatukogule.
Kurt Rudolph oli üks Jaan Lahe gnoosist käsitleva doktoritöö juhendajatest.
Margus Hallik
Haridus
1996. aastal lõpetas Eesti Spordigümnaasiumi Otepää filiaali ja õppis Lillehammeris Norra tippspordigümnaasiumis. 2002. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 2008–2010 õppis Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse magistriõppes.
Sporditegevus
Harrastas 1987. aastast kahevõistlust. Osales 1995. aastal kahevõistluse juunioride MMil ja sai 54.koha. 1996. aastal võitis Põhjamaade noorte meistrivõistlustel meeskondliku kulla ja sai individuaalselt 4. koha.
1994. aastast harrastab suusaorienteerumist ja 2002. aastast rattaorienteerumist.
Eesti orienteerumise meistrivõistlustel võitnud aastatel 1999–2015 12 kulda (10 suusa- ja 2 rattaorienteerumises), 18 hõbedat ja 13 pronksi.
Suusaorienteerumise juunioride MMil võitis 1998. aastal teatevõistlusel Eesti meeskonnas (koos Taavi Nurme ja Canter Värtoniga) pronksi.
Osalenud suusaorienteerumise MMil (2000, 2002, 2004, 2005, 2009 ja 2015), parim tulemus 2004. aasta MMil 6. koht teatevõistlusel Eesti meeskonna liikmena (koos Raul Kudre, Ander Ojandu ja Tõnis Ermiga).
Aastatel 2002–2014 on osalenud rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, 2003. aastal Maailma Karika koondarvestuses 7. koht. Aastatel 2003–2014 on osalenud ka suusaorienteerumise Maailma Karika etappidel.
2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga. Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise EM-il 2006. aastal tavarajal ja lühirajal 5. koht.
2013. aastal võitis Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise MMil 2005. ja 2006. aastal tavarajal 4. koht.
Aastatel 2010–2011 oli Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.
Opera Nazionale Balilla
pisi|Balilla liige 1924 enne organisatsiooni ametlikku loomist
Opera Nazionale Balilla, lühendatult ONB või lihtsalt Balilla oli Itaalia Fašistliku Partei paramilitaarse kallakuga noorteorganisatsioon 1926–1937.
Ajalugu
ONB moodustati 3. aprillil 1926 skaudiliikumise eeskujul noorte füüsilise ja moraalse kasvatamise eesmärgil. Sarnasel moel noortetegevust organiseeriti tegelikult juba pärast 1922. aastat, kui Benito Mussolini tuli Itaalias võimule. Organisatsiooni eeskujuks oli Genova poiss Giovan Battista Perasso, kes võitles 18. sajandil Habsburgide vägede vastu ja patriotism tugines Itaalia võitudele 1. maailmasõjas.
Küprose suursaadik Eestis
Küprose suursaadik Eestis on Küprose volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Helsingis.
Opera Nazionale Balilla
Ajalugu
1927 likvideeriti Itaalias ühtlasi teised noorteorganisatsioonid, sealhulgas skautlus ja pioneeriliikumine. Teatud määral tohtis tööd jätkata vaid katoliku kiriku noorteorganisatsioon. Peagi sai ONB eeskujuks ka Saksamaal Hitlerjugendi loomisel. Organisatsioon liikmed kasutasid harjutustel sageli spetsiaalseid relvi või relvamakette Figli della Lupa. Neist püüti kasvatada partei uusi liikmeid ja sõjamehi.
1937 pärast tagasilööke sõjakäikudel otsustati noorteorganisatsioon reorganiseerida ja nimetati ümber Gioventù Italiana del Littorioks (Itaalia Littorio Noored).
Ülesehitus
Organisatsiooni liikmeskond jagunes põhiosas:
Lisaks oli vahepeal nooremate liikmete nimetuseks Noored Hundid.
Lüganuse valla raamatukogu
Lüganuse valla raamatukogu on raamatukogu Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Lüganuse asulas.
Raamatukogul on kolm haruraamatukogu:
Raamatukogu juhataja on Aiki Maalma.
Rotkaļi
Rotkaļi on küla (mazciems) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub Lielā Jugla jõe kaldal, Riiast 27 kilomeetri kaugusel.
Aastal 2018 oli külas 8 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 12.
Kasahstani suursaadik Eestis
thumb|Nurlan Seitimov, Kasahstani suursaadik Eestis Kasahstani suursaadik Eestis on Kasahstani volitatud suursaadik Eestis.
Algselt resideeris suursaadik Helsingis. Esimene Tallinnas resideeriv suursaadik andis volikirja üle 5. märtsil 2020.
Henry seadus
Henry seadus on üks gaaside seadustest, mille 1803. aastal sõnastas inglise keemik William Henry. See ütleb et: gaasi lahustuvus vedelikus on jääval temperatuuril võrdeline gaasi rõhuga (või gaaside segu korral komponendi osarõhuga).
Horezu
Horezu on linn Rumeenias Vâlcea maakonnas. Linn asub Olteenia ajaloolises piirkonnas.
Henry seadus
Henry seadust väljendab avaldis p = Kc, kus
Horezu
Linna haldusalasse kuulub kuus küla: Ifrimești, Râmești, Romanii de Jos, Romanii de Sus, Tănăsești ja Urșani.
Henry seadus
Henry seadus kehtib ainult madalate ja mõõdukate rõhkude puhul.
Mathura
pisi|Mathura (2016) Mathura (hindi keeles मथुरा, Mathurā; urdu keeles متھرا, Mathurā) on linn Indias, Uttar Pradeshi osariigis asuva Mathura ringkonna halduskeskus.
Horezu
Horezut on esmamainitud 1487. aastal. Linn on tuntud traditsioonilise keraamika valmistamise poolest.
1690. aastal rajatud Horezu klooser kuulub alates 1993. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Mathura
Hinduismis peetakse Mathurat täpsemalt jumalus Krišna sünnipaigaks ja kuulub hindude seitsme püha linna hulka, mida väisab arvukalt palverändureid.
2011. aasta India rahvaloenduse järgi elas linnas 349 909 inimest.
Kiievi Püha Nikolause kirik
Püha Nikolause kirik (ukraina keeles Костел свято́го Микола́я в Києві, poola keeles Kościół Świętego Mikołaja w Kijowie) on Ukraina pealinna Kiievi vanuselt teine roomakatoliku kirik. See jagab oma sakraalhoonet Rahvusliku Oreli- ja Kammermuusika Majaga.
See tarindati arhitekt Władysław Horodecki ja skulptor Emilio Sala projekti järgi uusgooti stiilis aastatel 1899–1909. Uut kirikut vajati kohaliku katoliiklastest poola kogukonna tarvis, mis oli ehituse ajal rohkem kui kahekordistunud.
pisi|vasakul|Kiriku orel
Vallikraavi tänav (Rakvere)
Vallikraavi tänav on tänav Rakveres.
See saab alguse Kreutzwaldi tänavalt, suundub lõuna poole ja kulgeb Rakvere Vallimäe lääneküljel, ristudes Linnuse, Sügise, Bastioni, Suve, Valli, Kraavi, Veere ja Varsakopli tänavaga, kuni ristub Annemäe teega, millest teisel pool jätkub Õie tänavana.
Tänava pikkus on umbes 850 meetrit ning sellele jääb kaks bussipeatust: Tarva ja Vallimäe.
Strokirch
Strokirch (Liivimaal kasutusel nimekuju Strohkirch) on Lübeckist pärit Rootsi ja Liivimaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Perekonna kohta on esimesi teateid 1316. aastast, mil on mainitud Lübecki bürgerit Johannes Strokerkenit (suri enne 1351). Tema järeltulija Michael Strokerk (maeti 1651) siirdus Lübeckist XVII sajandi algupoolel elama Rootsi. Tema neli poega said aastatel 1684, 1686 ja 1691 aadlitiitli ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda. Ooberst Johan Anders von Strokirch (1683−1761) sai 1756. aastal vabahärra tiitli, kuid tema liin kustus juba 1789. aastal. 1815. aastal tõsteti vabahärraks Svea õuekohtu president Henning Adolf von Strokirch (1757−1826); see perekonnaharu katkes tema poja surmaga 1841. aastal.
1684. aastal aadeltatud Liivimaa ökonoomiaasehaldur Michael von Strokirch (1649−1723) oli Liivimaa liini rajaja. Tema poeg Ludwig Johann von Stohkirch (1707−enne 1752) võeti Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Liin kustus 1825. aastal major Gustav Wilhelm von Strohkirchi (1747−1825) surmaga.
Hans Strokerkeni (suri pärast 1620) järeltulijatest põlvnes XVII sajandi algul samuti Rootsi rännanud perekonnaharu, mis kannab Rootsis nime Strokirk.
Merevee tase
Above mean sea level
Córdoba departemang
Córdoba departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. See asub riigi loodeosas ning piirneb põhjas Kariibi merega.
Departemang jaguneb 30 vallaks.
Córdoba departemangu halduskeskus on Montería.
Osa departemangu territooriumist on valitsusvastaste relvarühmituste kontrolli all.
Elanikest on 76% europiidid või mestiitsid, 13% neegrid (afrocolombialased) ja 10% indiaanlased.
Liibanoni suursaadik Eestis
Liibanoni suursaadik Eestis on Liibanoni volitatud suursaadik Eestis.
Akihiro Nagashima
Akihiro Nagashima (jaapani keeles 永島 昭浩 Nagashima Akihiro; sündinud 9. aprillil 1964 Kobes) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Topoloogiline muutkond
n-mõõtmeline topoloogiline muutkond on loenduva baasiga Hausdorffi ruum, mille igal punktil on ümbrus, mis on homöomorfne mõne lahtise hulgaga n-mõõtmelises eukleidilises ruumis.
Osutub, et niiviisi defineeritud topoloogilisel muutkonnal saab olla ainult üks mõõde. Sellist topoloogilist muutkonda nimetatakse ka puhtaks topoloogiliseks muutkonnaks, eristades seda üldistusest, kus eri punktidel leiduvad ümbrused, mis on homöomorfsed eri mõõtmega eukleidilise ruumi lahtise hulgaga.
Viited
Mannigfaltigkeit
Alovė
pisi|left Alovė on küla (endine alev) Leedus Alytuse rajoonis, Alovė valla halduskeskus. Küla asub 76 ha suuruse samanimelise järve kaldal.
Ajalugu
Alovėsse rajati XV sajandil linnus ja mõis, mis kuulus alguses Leedu suurvürstidele, ent läks 1690. aastal Ogińskite valdusse. 1697. aastal rajati sinna esimene kirik, 1866. aastal avati kool. Tsaariajal kandis sealne alev nime Олава, aastail 1869–1914 kandis see Aleksandrava nime.
Nõukogude perioodil sai Alovėst kohaliku kolhoosi keskasula. 1970. aastal ühendati alev Raudonoji Alovė nime kandva külaga ühiseks Alovė külaks.
George Eliot
Mary Anne Evans (ka Mary Ann Evans või Marian Evans; 22. november 1819 – 22. detsember 1880), kirjanikunimega George Eliot, oli inglise romaanikirjanik, luuletaja, ajakirjanik ja tõlkija.
Mary Anne on üks Victoria ajastu märkimisväärsemaid kirjanikke. Ta kirjutas seitse romaani, millest on eesti keelde tõlgitud Veski Flossi jõel. Ta kirjutas oma romaanid kirjanikunime George Eliot all, et olla kindel, et ta tööd võetakse tõsiselt. Victoria ajastul avaldasid naised raamatuid oma nime all, kuid Mary Anne ei soovinud puutuda kokku kinnistunud hoiakuga, et naised kirjutavad ainult kergeid armastuslugusid. Ka soovis ta eristada oma ilukirjanduslikku tööd ja juba varem tuntust toonud tööd toimetaja ja kriitikuna. Lisaks võis üheks põhjuseks olla soov varjata oma eraelu ja vältida kõmu, kuna tal oli suhe abielumees George Henry Lewesiga.
Tarvo Hanno Varres
pisi|Tarvo Varres The Shadow of a Flame (2015). Installation with candle, sheet of metal and cardboard on the wall, halogen spotlight on stand, in a darkened room, variable dimensions. View from the exhibition Shadow of a Flame, Tartu Art House, Estonia, 2015. Photo: Paul Kuimet Tarvo Hanno Varres (sündinud 25. juulil 1970 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Ta on loonud fotoseeriaid, videoid ja installatsioone, kasutades neis ka heli, valgust ja teksti. Pühendunud lugejana uurib ta lisaks nii kaasaegset kui varajasemat kirjandust ja filosoofiat, mis vahel saab osaks tema teostest. Varres alustas avaliku näitusetegevusega 1991. aastal grupinäitusel "Guide to Intronomadism" Tallinna Kunstihoones ning on töötanud külalisõppejõuna Eesti Kunstiakadeemias ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis (1996–2016). Tema teoseid kuulub Eesti Kunstimuuseumi kaasaegse kunsti kogusse.
Looming
Tema teoste hulka kuuluvad installatsioonid   ''Kui kaua see kestis ma ei kujuta ette, see ei olnud kujutletav aeg, see ei kuulunud ka juhtuvate asjade aega" (2022), Leegi vari" (2015), "Musta laega saal" (1991), heli- ja videoinstallatsioonid "Lindistav põrand" (2015) ja "Naer" (2010) ning fotoseeriad "Portreed" (1996), "Päike" (2002), "Nurkade seeria" (2013).
Aastatel 1986–1993 oli ta tegev ka muusikuna ning kirjutas üksikuid lugusid ansamblitele J.M.K.E. ja Röövel Ööbik.
Isiklikku
Tarvo Hanno Varres on Ardo Ran Varrese vanem vend. Nende vanaisa oli sõjaväelane kolonelleitnant Mart Kaerma.
Nāgelmuiža
Nāgelmuiža (ka Nāgeļmuiža) on küla (mazciems) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub Lielā Jugla jõe kaldal, Riiast 28 kilomeetri kaugusel.
Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,73 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2018 oli külas 44 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 42.
Heljut Kapral
Heljut Kapral (19. juuni 1923 Tallinn – 30. jaanuar 2021 Elva) oli eesti arst, pulmonoloog.
Heljut Kapral lõpetas mais 1940 Riikliku Inglise Kolledži Progümnaasiumi ja õppis ka Tallinna Konservatooriumis, mängis flööti Saksa sõjaväe orkestris ning asus 1944. aastal õppima Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, kus ta NSV Liidu võimude poolt arreteeriti 5. juunil 1945. Poliitvangina möödusid 9 aastat Arhangelski ja Norilski sunnitöölaagrites.
Kodumaale naastes alustas ta uuesti õpinguid, sooritas 1956. aastal Võrus keskkooli lõpueksamid (tema varasemaid diplomeid enam ei loetud) ning lõpetas 1962. aastal TRÜ arstiteaduskonna cum laude. Hiljem kaitses meditsiinikandidaadi väitekirja krooniliste kopsuhaiguste teemal.
Ta töötas 9 aastat Tapa haiglas, 13 aastat Tallinna Raudtee haiglas ja 19 aastat Tallinna Meremeeste haiglas peaarsti asetäitjana. Hiljem töötas ta veel aastaid Tallinna linnavalitsuses ning oli seejärel vabatahtlikuna abiks Tallinna diakooniahaiglas.
Heljut Kapral oli Eesti Laboriarstide Teadusliku Seltsi esimees ja Üleliidulise Laboriarstide Teadusliku Seltsi juhatuse liige. Kui 1991. aastal asutati Eesti Kristlike Arstide Ühing, oli ta selle esimene esimees.
Isiklikku
Heljut ristiti 22. juulil 1923 Tallinna Kaarli kirikus, leeriõnnistuse sai 13. oktoobril 1940 Tallinna Peeteli kirikus. Ta laulatati 26. jaanuaril 1957 Tallinna Oleviste kirikus. Ta osales vennastekoguduse töös ja viimastel aastatel EELK Tartu Pauluse koguduses, kuid oli surmani Tallinna Jaani koguduse liige. Seal on ta laulnud meeskooris ja kuulunud koguduse nõukogusse.
Tema matus toimus laupäeval, 6. veebruaril 2021 Tallinna Jaani kirikus.
Nende kolm tütart on kõik muusikud. Tütar Tiina Luhamets on viiuldaja haridusega organist, koorijuht ja muusikapedagoog. Tema väimees Joel Luhamets ja tütrepoeg Kristjan Luhamets on eesti vaimulikud.
Vidiškėse mõis
pisi|Mõisa häärber Vidiškėse mõis (leedu Vidiškių dvaras) on endine mõis Leedus Ignalina rajoonis Vidiškėses.
Esimesed teated mõisa kohta pärinevad aastast 1782, mil sealne mõisnik N. Rogoża sai õiguse mõisa juurde kabeli püstitamiseks. 1807. aastal oli mõis Platerite valduses, toona ehitati sinna uus kabel. XIX sajandi keskel läks mõis Kaminskiste valdusse. Aastail 1912–1913 oli selle omanikuks Aristarh Pimenov, aastast 1915 aga tema õde Jelena Dorohhova. 1924. aastal sai mõisa omanikuks Jelena abikaasa Joahhim Dorohhov.
1940. aastal mõis natsionaliseeriti. See oli kasutusel telefonijaama, kultuurimaja ja kohaliku raamatukoguna.
Mõisakompleksi säilinud osa on muinsuskaitse all. Põhjapoolse osa moodustab esinduspool, seal asuvad parter, peahoone, kontorihoone ja jääkelder. Majanduspool asub mõisakompleksi idaosas.
Kontorihoone on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline hoone, millele lisandub veel soklikorruse osa. Soklit toestavad maakividest kontraforsid. Ka kontorihoone ja jääkelder rajati XVIII sajandi teisel poolel. Majapidamispoolel on säilinud viinaladu ja saun, viimasele on hiljem lisatud veranda.
Varnysi järve ääres asub 5 hektari suurune park. See on kujundatud kolme terrassina. Ülemine terrass asub peahoone juures. Keskmisel terrassil asusid purskkaevud, osaliselt on säilinud sealsed alleed. Ka asus seal Leedu parkide seas unikaalne geoplastikavormidest mosaiik.
Las Animase maakond
thumb|[[Lindsay mägi]] thumb|[[Horn Peak]]
Las Animase maakond (Las Animas County) on kõige suurem maakond USA-s Colorado osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Trinidad.
Maakonna pindala on 12 368 km². Veepindala on 7 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 507. Aastal 2000 oli elanikke 15 207.
Ajalugu
Maakond moodustati 1866. aastal Huerfano maakonna idaosast. Maakond sai nime Purgatoire'i jõe algse mehhiko hispaania keelse nime El Río de las Ánimas Perdidas en Purgatorio järgi.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Las Animase maakonnas oli 15 207 inimest, 6173 leibkonda ja 4092 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 1,2 in/km².
Elamuüksusi oli 7629 (keskmine tihedus 1/km²).
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 41,45%.
6173 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,40 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,97 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 41 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 95,80 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 93,70 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 28 273 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 34 072 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 27 182 dollarit, naistel 20 891 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 16 829 dollarit.
17,30% elanikkonnast ja 14,00% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 20,00% alla 18-aastasi ja 17,20% üle 65-aastasi.
Jevdokia Kanniste
Miku Ode (kodanikunimega Jevdokia Kanniste; 27. veebruar 1857 Matsuri – 19. august 1924 Helbi) oli setu rahvalaulik.
Elulugu
Miku Ode sündis Raakva nulgas, Matsuri külas 27. veebruaril 1857. Tema ema oli Hedo, kes oli vanatüdruk ja elas koos isaga. Tema ema oli hea laulunaine ja pulmas hea vakanaiseks. Tema kodu oli vaene. Kaheteist aastaselt hakkas ta karjuseks Säältsova (Tsäältsüvä), siis Meldova külas. Kui ta kasvas suuremaks, teenis ta Lindsi, Kolodavitsa ja Sukovitsa külas (Tsätski nulk).
Ühel aastal läks ta koju ja oli siis 25 aastane, siis tulid talle kosjad. Ta läks mehele Helbi (Kropkova) külla. Mees oli leskmees, elas sautares. Pere oli suur, mehel oli kuus last, kellega oli Odel palju hoolt. Ta sai ikka mehe lastega läbi, aga mehe lapsed olid laisad ja joodikud. Mees oli ka kiusaja, kui ta oli purjus sai temaga kõike. Ta elas üheksa aastat koos mehega, siis suri mees ära. Talle tuli veel peigmees, aga ta ei läinud mehele. Kokku oli nende peres kaheksa last. Kuus olid mehe lapsed, kõik olid poisid. Kaks last olid neil ühist. Üks oli tütar ja teine oli poeg. Tütar suri ära ja poja andis ta võõrasse tallu karjuseks. Ise kudus ta elatuse teenimiseks kangast ja vöid.
Kui pojast sai täismees, võttis Ode talle Miku külast naise. Ode poja nimis oli Vassili (Miku Vassil, hiljem Vassili Kanniste). Tema naiseks sai Anastasia (Päkk) Kanniste. Ode elas koos Vassili ja minia Anastasiaga mehe talus, Helbi külas.
Ode ise ütleb: "Koguaeg olen ma töö läbi elanud, kui jõudsin teha võõrale saan endale ka, kui ei hakka jõudma, jumal teab, mis siis saab. Paari aasta eest kudusin veel kangast, aga silmad on haiged, see on kõige hullem. Rinnad (kopsud) on ka jüba kümme aastat haiged olnud."
Enamus laule õppis Ode oma ema käest, kui nad üles tulid, siis ketrasid peeru valgel ja laulsid koos ema, onunaise ja onutütrega. Lauldi pikki ja vanu laule otsast lõpuni. Ode käis setu pulmades sõnaliseks Podruskis, Toomasmäel, Võõpsus, Podmotsas ja Satserinnas.
Mitu korda võisteldi lauluga ka pulmas ja kirmases. Kõik olid tema lauludega rahul. Vene külades ta ei käinud laulmas, kuigi need olid lähedal, seal oli alati häda olnud. Ta ise mõtles: "Armas maakiil, avida minno!" Ode ei olnud veel Tartuski käinud, kus oli mitmeid setu pidusid peetud, aga vaatamata sellele oli tema nimi tänu Jakob Hurdale nii Eestis kui ka Soomes teada. Jakob Hurt elas 1903. aasta suvel paar kuud Petseris. Ta kirjutas Ode käest mitusada laulu. Kokku ütles Ode 20 720 värssi. Kõige pikem laul on "Uba ja Hernes", mis on 546. rea pikkune.
Pärast Jakob Hurta oli Miku Ode unustusete hõlma vajunud ja peaaegu 20 aasta jooksul ei käinud tema juures ühtegi laulude üles kirjutajat. A.O. Väisanen ütles: "Mulle öeldi, et Ode on juba ära surnud ja sellepärast ei sattunudki Helbi külla. 1922. aasta suvel tulime me Obinitsa kirikukülla. Meid oli kolm soomlast: Alpo Sailo, Maalia Bengts ja mina. Obinitsa preestril Nikolai Raagil oli teada, et Ode veel elas ja ühel vihmasel õhtul tõi ta Ode hobusega Helbi külast minu juurde. Kuulsime tema ilusat teretamislaulu. Ode laulis meile fonograafi sisse. Ütles muistseid pulma ja muid seto peo "kalli aja" laule. Teised soomlased samal ajal maalisid ja voolisid savist Odet. Odele oli küll lapslaps öelnud: "Vanaimä, laskui hinnäst savist tetä". Muidugi Ode lubas ennast maalida ja savist teha. Nalja pärast ütles ta töö ajal: "Inne aigu meid tetäs kuuljas är! Tekke ilosit, viige nuu! Ma olõ vana!." Kui tema laulukaaslase Martina Irö (Irina Luik) "savipää" valmis sai, hakkas Ode tema käest laulusõnu nõudma. Kui mina Odel laulma käskisin hakata, oli temal jälle nali valmis: "Panõ no savipää laulma. Mi pää omma ruttu tett, a näide man on kolm päivä tüüd olnu vast omma ka targõõba." "Savitamise" ja üleskirjutamise ajal tegi ta järgmise laulu:
Meil tuli ka lauluemaga juttu ka sellest, et ükskord kukub ka surm suu ümbere ja katk kaela ümbere. Ma küsisin, kas nad tahavad teineteise kõrval lebada. Ode ei tahtnu, ütles, et tema läheb Tailovva. Nood olid pooleldi naljajutud, aga kui me viimast korda Odega rääkisime ütles ta mulle: "Kui ma är koolõ, minno tulõ-õi kiäki otsma. Saada sa raudrist, väikenegi." Ma ütlesin vastu, et nood, kes loevad temal laule raamatust, saadavad kivist risti Ode kääpale. Lauluema ei kiitnud ennast, aga ütles: "Kivine rist saa väega kallis."
Ode suri 67-aastaselt kopsupõletikku. Miku Ode on matetud Tailovo kalmistule, tema hauale on püstitatud marmorist rist, millel on lauluema nimi koos sünni- ja surmaajaga. Kahjuks pärast seda, kui Eesti ja Venemaa vahel piir suleti (Eesti taasiseseisvumine 1994) ei olnud omastel võimalik enam nii tihti Tailova surnuaial käia. Tänaseks on Ode haual kivirist kivialuselt mingil moel maha murtud.
Obinitsa järve kaldale on püstitatud 1986. aastal lauluemade Hilana Taarka, Miku Ode ja Martina Irö malestuseks seto rahvalauliku kuju. Tänaseks on ka kujule lisandunud rahvalaulikute nimetahvlid.
Luksemburgi suursaadik Eestis
Luksemburgi suursaadik Eestis on Luksemburgi volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Prahas.
Raudar
Raudar on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Raudar uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Pollak, Raudberg ja Rusman. Nikolai Raudari palvel kanti Raudar perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 335 all (Siseministeeriumi teadaanne 30. novembrist 1937).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Rahvusvähemuste päev
Eesti rahvusvähemuste päev ehk Eesti rahvuste päev on 24. septembril tähistatav tähtpäev, millega meenutatakse Eesti Rahvuste Foorumi esimest kogunemist 1988. aastal.
Tähtpäev sai alguse 2005. aastal, mil tollane rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo kuulutas 24. septembri Eesti rahvusvähemuste päevaks. 24. septembril 2005 toimus Eesti Rahvusraamatukogus 17. Eestimaa rahvuste foorum.
3. Eesti Piirikaitserügement
3. Eesti Piirikaitserügement (saksa keeles Estnisches Grenzschutzregiment 3, Estnische SS-Grenzschutz Regiment nr. 3) oli Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Eestis moodustatud väeosa.
Juhtkond ja koosseis I
Rügemendi koosseis:
Isikkoosseis
3. Eesti Piirikaitserügemendi I koosseisu Rügemendi staap formeeriti Pärnus, formeerijaks oli kolonelleitnant Mart Kaerma, kes oli teeninud Petseri Omakaitse, seejärel Tallinn-Nõmme Omakaitse ülemana ning Eesti Omavalitsuse Haridusdirektooriumi Rahvakasvatuse peavalitsuse ülema ja Tallinna prefektina.
Piirikaitserügemendi I Pataljon formeeriti Viljandis, pataljoniülemaks määrati kapten Arnold Purre.
II pataljon formeeriti Tartus, pataljoniülemaks määrati kapten Jüri Jürgeni.
III pataljon formeeriti Pärnus, pataljoniülemaks määrati kapten Mats Mölder.
Tegevus
Tallinna rügemendi (Estn.Rgt."Reval") ülemaks määrati pärast formeerimise lõpuleviimist major Richard Rubach, tollane Narva linnapea. 1944. aasta veebruaris moodustatud rügement suunati juba 12. veebruaril Narva rindele, kus oli alanud Nõukogude vägede pealetung, kus rügemendi pataljonid jaotati erinevate saksa üksuste alluvusse. Rügement võttis osa Meriküla dessandi hävitamisest ja Auvere ruumi kaitsmisest. Relvastus oli üksustel väga erinev, hiljem asendati need saksa relvadega.Suurtükipatarei moodustati inglise kergesuurtükkidest. Rügement allutati samuti 207. julgestusdiviisile ja saadeti veebruari lõpus Peipsi järve rannakaitsesse Pala piirkonda. Peale aktiivse lahingutegevuse lõppu Narva rindel märtsis liideti üksus 20. eesti diviisiga.
Juhtkond ja koosseis II
Rügemendi ülem:
Rügemendi koosseis:
Isikkoosseis
Isikkoosseis formeeriti Pärnu-, Viljandi-, Lääne- ja Saaremaal. 1. aprilliks 1944 oli formeeritud 57 ohvitseri, 263 allohvitseri ja 2326 sõdurit.
3. Eesti Piirikaitserügemendi II koosseisu I Pataljon moodustati Pärnumaa meestest. Rügemendi formeerija oli major Paul Lilleleht, Omakaitse Pärnu territoriaalrügemendi ülem.
II pataljon formeeriti Viljandimaal.
III pataljon moodustati Lääne- ja Saaremaa meestest. Rindel olles formeeriti rügemendi lahingujõust veel juurde rünnakkompanii, raskekompanii ja õppekompanii.
1. juulil 1944 oli rügemendi koosseisus sakslasi: 0; Eestist: 64 ohvitseri, 5 ametnikku, 274 allohvitseri ja 2179 alamväelast.
Tegevus
1944. aasta veebruari lõpul allutati rügement Saksa 207. julgestusdiviisile ja rakendati Peipsi järve rannakaitsele Mustvee piirkonnas. I pataljon Peipsi äärde Kallaste alevi ümbrusse, II pataljon Mustvee piirkonda.
Veebruari lõpul allutati II pataljon armeegrupi Narva 225. jalaväediviisi alluvusse tugipunkti rajamiseks Peipsi põhjarannikul. I ja III pataljon allusid 18. armee 214. jalaväediviisile. 12. märtsil 1944 saadeti I ja III pataljon koos Saksa üksustega tõrjuma üle Peipsi jää tunginud partisaniüksust. Partisanikoondis likvideeriti 17. märtsiks, tapeti 130 ja vangi langes 30 partisani. 160 mehel õnnestus aga taganeda läbi 3. piirikaitserügemendi II pataljoni pika ja hõredalt mehitatud kaitsepositsiooni Peipsi jääle ja minna Vene poole tagasi.
1944. aasta märtsi keskel viidi rügement Mustvee rajooni, üle Peipsi imbunud punaste vastu võitlemiseks. 27. märtsil aga allutati 3. piirikaitserügement otse XXVI armeekorpusele ja rügemendile anti oma rindelõik armeegrupi paremal tiival Peipsi ääres: Tartu ja Viru maakonna piirist kuni Kataseni Peipsi kaldal.
1944. aasta aprilli algul paigutati rügement Tudulinna, Lohusuu piirkonda; maikuus paigutati rügement positsioonidele Narva jõele Permisküla-Vasknarva vahele. Aprillis paigutati I pataljon rindele Narva jõe läänekaldale Vasknarva–Permisküla vahelisele maa-alale. Teised pataljonid jäid Vasknarvast kuni Lohusuuni Peipsi põhjarannikule valvesse. 4. mail viidi rügement Peipsi rannakaitselt Djuk-Perevoloka, Narva jõe idakaldal – Vasknarva–Smolnitsa lõiku. 9. kompanii võttis pärast saksa üksuse lahkumist ajutiselt kontrolli alla Permisküla juures, umbes 40–50 m kaugusel Narva jões olnud Permisküla saare. Teispool saart on jõgi 200 m lai. Sakslased andsid tihtipeale nende rindelõikudes asuvatele jõesaartele oma nimetused - Permisküla juures asuv väiksemat saart nimetati Maltaks ja suuremat Permissaart - Helgolandiks.
Juunis rakendati 3. piirikaitserügement osaliselt koos 2. Eesti piirikaitserügemendi I pataljoniga Karjamaa–Oru ruumi kindlustustöödele Karjamaa piirkonda. Rajatav kindlustusvöönd algas Peipsi järve põhjakaldalt umbes Karjamaa küla kohalt ning kulges põhja suunas Tuusina – Kamarna – Katermu – Kuremäe – Kurtna – Vasevere – Kase – Toila raudteejaama – Pühajõe asunduse kaudu kuni Oruni Soome lahe kaldal. Lõpuks jäigi Karjamaa–Oru kaitsevöönd põhjalikult välja ehitamata.
25. juulil 1944 võttis 300. eriotstarbeline diviisi staap üle rindelõigu Narva jõel Peipsi järvest kuni Auvereni. 3. Eesti Piirikaitserügement, mis seni kaitses laia rinnet Vasknarva rajoonis, sai kitsama kaitselõigu Peipsi järve kirdekaldal Smolnitsa külast kuni Narva jõe läänekaldal oleva Eesti-Perevoloka (Djuk-Perevoloka) külani.
Kõnekaart
Kõnekaart on ettemaksega taksofoni- või mobiiltelefonikaart.
Ostuhind laaditakse krediidina kasutajakontole, kust seda kantakse maha siis, kui kasutaja helistab.
Kasekäsnaravimid
Kasekäsnaravimid ehk musta pässiku ravimid ehk tšaaga on mustast pässikust ja/või tema osadest valmistatud kuivatatud saadused (pässikumügarad), pulbrid, siirupid, tõmmised ja ekstraktid, mida kasutatakse nende saaduste tervistavatele omadustele toetudes droogina.
Etnofarmakoloogia
Ravimseene terminoloogia pole selge, osade allikate kohaselt teatakse musta pässikut kui kasekäsna ja tšaagat (peamiselt Venemaal ja Ameerika Ühendriikides). Venemaal teatakse ja tarbitakse tšaagat mitmeid sajandeid, nii olla väidetavalt 12. sajandil tervenenud huulevähist Vene valitseja Vladimir Monomahh. Tšaagat on alates 16. sajandist kasutatud vene, poola ja eesti rahvameditsiinis seedekulgla pahaloomuliste kasvajate, südame- ja veresoonkonnahaiguste ning diabeedi korral. Lääne-Siberis on seent kasutatud ka tuberkuloosi leevendamiseks. Vene ja siberi rahvameditsiinis on tšaagat kasutatud vähiravis, sh opereerimatu rinnavähi, huulevähi, maovähi, süljenäärme kasvaja, kopsu-, naha- ja pärasoole vähi ning Hodgkini tõve korral.
Soome rahvameditsiinis
Saamid on varasematel aegadel igapäevaselt tšaagateed joonud.
Soome kirjaniku Aleksis Kivi teose "Seitse venda" kohaselt käidi metsas musta pässiku mügarikke kirvega "taga ajamas".
Musta pässiku tee soomekeelne nimetus on "tikkatee". "Tikkatee" nimetus pärineb sõjaaegadest, mil rahvapärimusele toetudes, hakati kohvi puudusel tarbima mustast pässikust valmistatud kohvi ehk nn tikkateed.
Vene rahvameditsiinis ja kultuuris
Lääne-Siberis elavad handid (Obi jõe kallastel) on kasutanud mitmeid seeni, nagu Amanita muscaria, Fomes fomentarius ja ka musta pässikut ravimina. Vene kirjanik Aleksandr Solženitsõn kirjeldas oma poolautobiograafilises teoses "Vähktõvekorpus" kuidas ühes NSV Liidu vabariigi haigla vähikopruse patsiendid musta pässikut tundma õppisid ja üks vähihaigetest seda ka ametliku raviga paralleelselt manustas. 1957. aastal tervenes Aleksandr Solženitsõn operatsioonide ja tšaaga (mõnede allikate kohaselt ka alraunijuure ) toel vähist. Ühe allika kohaselt oli selleks munandi pahaloomuline kasvaja (Glebe), teise allika kohaselt aga mao pahaloomuline kasvaja.
Tšaagakorje
Tšaagat on soovitav korjata üksnes elavalt või värskelt langetatud puult, kuna kuivanud ja lagunevate puude tšaaga on hävinemas ja tema aktiivsete koostisosade määr on märkimisväärselt alanenud. Tšaagakorjet ei soovitata läbi viia ökoloogiliselt ebatervetel aladel, nii sisaldasid Kemerovo piirkonna tšaagad märkimisväärsetes kogustes raskmetalle (pliid, arseeni, strontsiumi).
Tšaaga korjeks lõigatakse pässikumügarik puu küljest ja eemaldatakse sisu.
Soomes on musta pässiku korje nüüdisajal igaüheõigus. Soome keskkonnaministeeriumi sõnul võib musta pässikut metsadest korjata, kuid seda tuleb teha puud kahjustamata.
Tšaaga ja inimesed
Tšaagat on inimesed tarvitanud nii sees- kui ka välispidiselt – tee on üldtoniseeriv; tšaagainfusiooni on kasutatud periodontiidi, ekseemi, dermatiidi ja psoriaasi ravis; aurude sissehingamine vähendab ninaõõne põletikku; tšaagapulbrit kasutatakse marrastuste, kriimustuste ja sisselõigete korral, haavade kiiremaks paranemiseks. Traditsiooniliselt on seent tarbitud 1-2 g või 1 spl purustatud seenest valmistatud kuuma vee ekstraktina, mida juuakse, olenevalt haiguslikust seisundist, 1–5 tassi päevas. Kasekäsnateed võib korraga keeta ka 2 või isegi nelja liitri kaupa – tee säilib külmkapis kuni 10 päeva. (Glebe)
Kasekäsna tõmmis
Kasekäsna tõmmise valmistamiseks lisatakse poolele klaasile peenestatud käsnale 2–3 klaasi kuuma (kuni 50 °C) vett ja lastakse soojas (termoses) 8–10 tundi liguneda. Kasekäsna tõmmist juuakse enne sööki pool klaasi korraga.
Tõmmise näidustusteks on krooniline gastriit ja mao alahappesus, ka psoriaas.
Tšaaga alkoholiekstrakt
Tšaaga alkoholi tinktuuri valmistamiseks võtta vodkat või 60%-list alkoholi; täita klaas poolenisti riivitud tšaagaga ja kallata peale alkohol, kuni klaas on täis. 2 nädalat tõmmata lasta ja enne tarvitamist läbi kohvifiltri suletavasse nõusse valada ning külmkapis säilitada (nii võib aastaid säilitada). (Glebe) Spinosa artikli kohaselt on üks vene arst öelnud tšaaga alkoholiektsrakti tarvitamisõpetuse kohta järgmist: kolm korda päevas 1 tilk tinktuuri patsiendi iga eluaasta kohta.
Musta pässiku farmakoloogilised toimed ja uuringud
Pässiku perekonda kuulub mitmeid seeneliike, mida inimesed on tervise ettekäändel tarvitanud, nii näiteks on jalg-jänesepässi (Inonotus tomentosus ) kasutatud leepra ravis. Rohkelt teaduspublikatsioone ja infomaterjali on saadaval musta pässiku ja/või tema osade bioaktiivsete toimete kohta.
Kuidas toimub kaubandusvõrgus müüdavate tšaagapreparaatide ja teadusuuringutes kasutatavate kunstlikult kasvatatud viljakehade ja/või ühendkultuurina kasvatatud seenega sooritatud katsete ja avaldatud teaduspublikatsioonide märksõnade eristamine pole selge, arvatakse et loodusliku tšaaga ja tema inimeste kaasabil kasvatatud viljakehade toimed võivad mõneti sarnaneda. Guo jt (2015) sooritatud võrdleva analüüsi kohaselt, milles võrreldi eri riikides kasvanud musta pässiku seeneniidistike antagonismi penitsilliini suhtes tuvastasid, et Soome kaskedel kasvanud preparaatide antagonism oli tugevaim.
Antioksüdantsed toimed
Ühe täiskasvanud inimese immortaliseerunud keratinotsüütide rakuliini (HaCaT) in vitro laborikatse kohaselt evivad erinevad seeneekstraktid antioksüdantseid toimeid preparaadile lisatud vesinikperoksiidi indutseeritud oksüdatiivse stressi vastu.
Babitskaia jt 2000. aastal avaldatud uuringu kohaselt käitub seene melaniinikompleks tugeva antioksüdandina. Lisaks on tuvastatud, et nimetatud kompleks kaitseb gammakiirguse toimete eest (Rasina, 2002) ja suurendab HeLa S3 vähirakkude katalaasi aktiivsust (Rzymowska, 1998).
Immunomodulatoorsed toimed
Mitmete uurimuste kohaselt avaldab seen inimorganismile mitmeid, sh immunomodulatoorseid toimeid, kuid nende täpne mehhanism ja osalevad biomolekulid ning metabolismi rajad pole selged, nii näiteks pikendab seen ühe uuringu kohaselt leukotsüütide eluiga, kuid teises uuringus nimetatakse seent võimaliku leukotsütoosi põhjustajaks.
Mitmetes uuringutes on musta pässiku vähivastaseid toimeid uuritud ja tuvastatud. (Cui jt, 2005; Choi jt., 2010; Chung jt, 2010; viidanud Lee ja Cho, 2016).
Samuti on uuringutega tuvastatud paljude taimede ja/või nende osade võime, nagu hõlmikpuu, harilik ženšenn, harilik ingver, harilik sibul, küüslauk jpt, "vastu seista" ioniseerivale kiirguse toimetele. See võime on katsetega tuvastatud ka mitmetel seeneliikidel, nende hulgas must pässik.
Song jt (2007) uurisid musta pässiku vesitõmmise immunomodulatoorseid toimeid makrofaagide talitlusele ja loomulike tappurrakkude talitlusele Balb/C hiirtel. Uuringu kohaselt toimusid muutused nii tsütokiinide (IL-2, IL-4, IL-10, IL-12, TGFβ jt) kui vastavate geenide regulatsioonil ja avaldumisel nii vähirakkudel kui ka kontrollrakkudel. Uuringu kohaselt ei ole must pässik kasvajaspetsiifiline vaid avaldab toimeid ka normaalrakkudele, toimed on väiksemate manustatud koguste puhul isegi suuremad.
Antiviraalsed toimed
Mitmete teaduspublikatsioonide kohaselt evivad must pässik ja/või selle osad mõningates organismides antiviraalseid toimeid osade viirusliikide ja/või tüvede suhtes.
Pässikusklerootsiumi ekstraktid inhibeerivad HIV-1 viirustüübi (Ichimura jt, 1999), inimese ja hobuse gripiviiruse proteaase. (Kahlos, 1996).
Shibnevi jt (2011) uuringu kohaselt evivad musta pässiku vesiekstrakti fraktsioonid antiviraalseid toimeid C-hepatiidi viirusega nakatatud seaembrüo neerurakkudes.
==Musta pässiku farmakoloogiliste uuringute ülevaade ==
Musta pässiku biokeemilised uuringud
Esmaseks keemilise koostise uurijaks 1864. aastal oli Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessor Dragendorff.
Ühe hilisema röntgenfluorestsentsuuringu kohaselt sisaldab tšaaga hapnikku (40–45%),süsinikku (39%), kaaliumi (9–10%), vesinikku (3,6%), lämmastikku (0,4%), magneesiumi (0,64%), kaltsiumi (0,37%), kloori (0,33%), fosforit (0,23%), naatriumi (0,05%), rubiidiumi (0,04%), väävlit (0,02%), mangaani (0,02%) ja lisaks veel rauda, vaske, tsinki, vanaadiumi ja kroomi ning jälgedena niklit, seleeni, joodi, baariumi, broomi ja strontsiumi.
Hüdrolüüsi tulemuste kohaselt sisaldab tšaaga 15 aminohapet – glütsiini, asparagiinhapet, glutaamhapet, türosiini, seriini, treoniini, leutsiini, metioniini, lüsiini ja histidiini.
Tšaaga sisaldab flavonoide (flavoonid, flavonoolid, antotsüaniidid, katehhoolid, apigeniin, naringeniin, coryne ja kvertsetiini), triterpeene ja steroole (6–8%), ligniini (25–30%), tselluloosi (~2%) ja hemitselluloosi (~12,5%). (Shashkina jt, 2006 )
Zheng jt (2007) uurisid loodusliku tšaaga ja kultuuris kasvatatud seeneniidistiku steroidide sisaldust. Need uuringud inditseerivad loodusliku tšaaga steroolide sisalduse erinevust kultuurtšaaga omast. Tšaaga sisaldas 12 sterooli ja kultuurtšaaga vaid kolme, samuti esines erinevusi sterooli kogustes, nii näiteks oli tšaagas lanosterooli 45,4% kogusteroolist ja kultuurtšaagas 3,6%.(Haines)
Inotodioolil on näriliste in vivo kartsinogeneesi testide kohaselt tugev kasvajavastane toime. (Zhong jt 2009)
Kasetüvedel kasvav looduslik tšaaga sisaldab betuliinhapet ja betuliini, kultuuris kasvatatud must pässiku seeneniidistik harilikult mitte.
Melaniin
Looduses kasvava musta pässiku sünteesitav pigment melaniin (allomelaniin) erineb Befungin 'i valmistamisel kasutatava kultuurtšaaga melaniinist (eumelaniin).
Valgud
Esimene avastatud seene lektiin oli rohelises kärbseseenes (Amanita phalloides) leiduv "phallin". Seni on tuvastatud eri seeneliikides ligi 105 lektiini.
Veel on katsetega tuvastatud, et mitmete seeneliikide lektiinid võivad immuunsüsteemiga loomadel, nagu inimesed, stimuleerida lümfotsüütide kasvu ja paljunemist, osaleda immunokeemilistes reaktsioonides, blokeerida kasvajarakkude retseptoreid ja takistada nende migreerumist (Shashkina jt, 564:2006).
Vitamiinid
Dr. Ron McDow (2015) monograafia kohaselt sisaldab looduslik tšaaga B-rühma vitamiine ja D-vitamiini.
Kirjandus
62. volume, november 2013, lk 691–696. Lühikokkuvõte lk 233-240, 2011, North Atlantic Books, Google'i raamatu veebiversioon https://link.springer.com/article/10.1007%2Fs11094-006-0194-4 Chemical and medicobiological properties of chaga (review), Pharmaceutical Chemistry Journal, oktoober 2006, 40. väljaanne, nr 10, lk 560–568. Osaline veebiversioon Adaptogen Action of Preparations from Inonutus obliquus, Pharmaceutical Chemistry Journal, veebruar 2003, 37. väljaanne, nr 2, lk95–98. Osaline veebiversioon
Telugu keel
Telugu keel (తెలుగు) on lõunakeskdraviidi keel, mida räägitakse peamiselt Indias Andhra Pradeshi osariigis, kus see on ametlikuks keeleks. Ametliku keelena räägitakse Telugu keelt ka Puducherry liiduterritooriumil, Andamani ja Nicobari saartel. Kõneleijaid leidub ka Bahreinis, Kanadas, Singapuris, Ameerika Ühendriikides ja veel mitmes riigis. Teise keelena räägib 5 000 000 inimest. Telugu keel on kolmeteistkümnes maailma räägituimate keelte hulgas.
Ajalugu
Esimesed pealiskirjad, mis sisaldasid telugu keelt, pärinevad aastast 400 e.m.a. Esimene pealiskiri, mis on läbinisti telugu keeles on pärit aastast 575. Mõlemad leiti tänapäeva Andhra Pradeshi aladelt.
Häälikud
Telugu keeles on 16 täishäälikut, millest igaühel on iseseisev vorm ja diakriitiline vorm. Täishääliku diakriitilisi vorme kasutatakse koos kaashäälikutega, et luua silpe. Täishääliku iseseisvat vormi kasutatakse, kui täishäälik on kas silbi või sõna esimene täht või esineb iseseisvana. Telugu keeles on 41 kaashäälikut. Kui kaashäälikud esinevad koos, siis nad ühinevad kirjapildis. Lisaks sellele on telugu keeles 4 diakriitilist märki, millel on erinevad funktsioonid (nasaalne hääldamine, hääletu hinge sõna lõpus jne). Need lisanduvad tähtedele nagu tavalised rõhumärgid.
Sõnajärg
Telugu keele sõnajärg on alus – sihitis – öeldis (SOV). Kui esinevad vaid alus ja öeldis, siis järjekorras alus ja öeldis. Kui aga esinevad vaid sihitis ja öeldis, siis on enne sihitis ja siis öeldis.
Ainsus ja mitmus
Telugu keeles eristatakse ainsust ja mitmust. Mitmust kasutatakse ka rääkimisel vanemate inimestega austuse märgiks. Sõnad "jumal" (Bhavantudu), "päike" (sUryuDu), "maa" (bhUumi) ja "kuu" (caNdruDu) on alati ainsuses.
Sugu
Telugu keeles on kolm sugu (naissugu, meessugu ja kesksugu, nagu ka saksa keeles või ladina keeles).
Käänded
Telugu keeles on 7 käänet: nominatiiv ehk nimetav, akusatiiv ehk sihitav, genitiiv ehk omastav, daativ, vokatiiv (kääne kutsumiseks), instrumentaal ja lokatiiv.
Muud grammatilised aspektid
Telugu keeles kasutatakse tagasõnu, mis samuti käänduvad. Telugu keeles kasutatakse morfoloogilist protsessi, et sõnu ühendades moodustada keerulisi sõnu. Seda protsessi nimetatakse sandhiks. Nt Shankara + Abharanam = shankarbhranamu. Esineb väga palju erinevaid sandhi tüüpe.
Kirjaviis
Telugu keeles on kasutusel nii telugu kiri kui ka Braille kiri. Telugu kiri tuleneb braahmi kirjaviisist.
Keelenäide
Pratipattisvatvamula visyamuna mānavulellarunu janmataḥ svataṁtrulunu samānulunu naguduru. Vāru vivēdanāṁtaḥkaraṇa saṁpannulaguṭacaē parasparamu bhrātṛbhāvamutō vartiṁpavalayunu.
Arvsõnad
Arvsõnad üks kuni kümme telugu keeles:
üks – okati
kaks – rendu
kolm – moodu
neli – naalugu
viis – aidhu
kuus – aaru
seitse – eedu
kaheksa – enimidhi
üheksa – thommidhi
kümme – padi
Kuigi telugu keeles on oma numbrisüsteem, kasutatakse peamiselt araabia numbreid.
Huvitavat
Telugu keeles kasutatakse koma ja punkti asemel /, //. Tänapäeval kasutatakse aga pigem inglise keelest laenatud kirjavahemärke. Telugu keeles lõpeb enamik sõnu täishäälikuga. Vanas telugu keeles lõppesid kõik sõnad täishäälikutega, kuid tänapäeval lõpevad mõned sõnad ka m, n, y või w-ga.
Anumägi
Anumägi on kõrgendik Valga maakonnas Valga vallas.
Anumägi moodustab koos lähedaloleva Prigendimäega ühtse pinnavormi. Mõlemad mäed olid 1958. aastast looduskaitse all. Anumäe kaitstava ala pindala oli 9,3 ha. 2015. aastal arvati mäed looduskaitseväärtuse kadumise tõttu looduskaitse alt välja.
Roberts Bukarts
pisi|Roberts Bukarts, 2023 Roberts Bukarts (sündinud 27. juunil 1990 Jūrmalas) on Läti jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliiga klubis Ridera HC Vítkovice
Riia Dinamo meeskonnas debüteeris ta KHL-is hooajal 2009–10.
Hooaja 2020–21 alguses mängis Bukarts KHL-is Tšerepovetsi Severstali võistkonnas. 2020. aasta detsembris naasis ta Riia Dinamosse, kus mängis kuni hooaja lõpuni. 2021. aasta mais siirdus ta tagasi Tšehhi kõrgliigasse, liitudes taas Vítkovicega.
Vladimir Kuznetsov (täpsustus)
Vladimir Kuznetsov on mitme inimese nimi:
Lõuna-Korea suursaadik Eestis
Lõuna-Korea suursaadik Eestis on Lõuna-Korea volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Helsingis.
Department for Exiting the European Union
Department for Exiting the European Union (DExEU) on Suurbritannia valitsusasutus, mis vastutab läbirääkimiste eest seoses Suurbritannia otsusega lahkuda Euroopa Liidust, ja Suurbritannia ja Euroopa Liidu tulevase suhte eest. Ministeerium moodustati Suurbritannia peaministri Theresa May poolt 2016. aasta juulis, pärast referendumit, kas lahkuda või jääda Euroopa Liitu.
Suurbritannia lahkumine Euroopa Liidust
Pikemalt artiklis: Brexit
Myriopholis longicauda
Myriopholis longicauda on ahassuumadulaste sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Somaalias, Keenias, Tansaanias, Mosambiigis, Sambias, Zimbabwes, Botswanas ja Svaasimaal.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Myriopholis longicauda seisuga 10.05.2015.
Hiroshi Hirakawa
Hiroshi Hirakawa (jaapani keeles 平川 弘 Hirakawa Hiroshi; sündinud 10. jaanuaril 1965 Kanagawa prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1985–1992 13 mängu.