cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wilhelm Tell (ooper)
Ooperi levik
Teose laialdast levikut on takistanud tema pikkus ja lauljatele esitatavad väga kõrged vokaalsed nõudmised. Välja­tulekust peale on teos pea alati kannatanud tugevate kärbete pärast, et ettekanne mahutada publiku taluvuse piiridesse. Ooperi laialdasema leviku takistuseks on eriti olnud väga raske tenoripartii oma suure ulatuse ja kõrgete nootide tõttu. Sageli on teatritel olnud suuri raskusi nõutava laulja leidmisega.
Itaalia ooperipublik oli küll sügavalt solvunud oma iidoli Rossini elamaasumisest Pariisi, kuid ikkagi tõlgiti teos kiiresti huvi äratamiseks itaalia keelde ning esitati 17. septembril 1831 Lucca ooperimajas. Edaspidigi esitati Itaalias tõlgitud versiooni. Kaua aega tegi karm Itaalia tsensor kõik, et seda ooperit üldse ei esitataks. Tsensor pidas seda teost liiga revolutsiooniliseks. Seetõttu oli üle poole sajandi Itaalia lavastuste arv piiratud. Napoli Teatro San Carlo esitas ooperi 1833. aastal, kuid siis pidas umbes pool sajandit vahet kuni tuli välja uue lavastusega. Esimene Veneetsia Teatro La Fenice lavastus toimus alles 1856. aastal.
Väljaspool Pariisi ja Itaaliat esitati ooperit kõigepealt Viinis. Vaatamata Austria karmidele tsensuuriprobleemidele, esitas Wiener Hofoper ooperit aastatel 1830–1907 koguni 422 korda. Londoni Drury Lane oli vägagi operatiivne ja tuli välja inglise keelde tõlgitud variandiga 1. mail 1830. Londoni itaaliakeelne lavastus järgnes 1839. aastal Her Majesty Theatre trupi ettekandes ja prantsuskeelne algversioon Covent Gardenis 1845. aastal. New Yorgis esitati "Wilhelm Telli" esimest korda 19. septembril 1831. Kuid järgmine lavastus Ameerikas leidis aset alles 1923. aastal Metropolitan Operas. Kui ooper 1893. aastal etendus Barcelona Gran Teatre del Liceus, viskas anarhist Santiago Salvador teatrisaali kaks pommi. Vaid üks pomm lõhkes. 20 ooperisõpra sai surma ja 30 vigastada. Itaalias hakati ooperit jälle etendama 1930. aastatel. Etendused toimusid Firenzes, Milanos ja Roomas, seejärel ka Pariisis ja Berliinis. Kaasajal leiab küll esitamist, kuid mitte piisavalt, pidades silmas selle teose suuri väärtusi. Eestis esitas Estonia Telli lugu 2008. aastal kontsertettekandena.
Ooperi sisu algvariandi järgi
Tegevus toimub 1308. aastal austerlaste poolt okupeeritud Šveitsi Uri kantoni Altdorfi linna väljakul, Luzerni järve lähedal, Rütli kõrgustikul ja Melchtali majas.
I vaatus.
Luzerni järve lähedal peetakse lambakoerte festivali. Kohalikud talupojad valmistavad kolme uue abielupaari jaoks karjasemaju. Šveitslaste vastupanuliikumise juhi Melchtali poeg Arnold on päästnud uppumissurmast Habsburgide printsessi Mathilde. Noorte vahel tärganud armastus peab aga poliitilise olukorra tõttu jääma avalikkuse ees varjatuks. Šveitsi patrioot Wilhelm Tell jälgib kõrvalt lõbutsevaid talupoegi. Tegevust katkestavad sarvehelid. Need annavad märku kantoni lugupeetud vanema Melchtali saabumisest. Telli naine Hedwige veenab teda noorpaare õnnistama. Melchtal teebki seda vastavalt traditsioonidele. Õnnistamisele järgneb laulmine, tantsimine ja vibulaskmise võistlus, mille Telli noor poeg Jemmy võidab.
Külasse tulevad türannist kuberneri Gesleri vahtkonna mehed Rodolphe juhtimisel. Nad jälitavad haavatud lambur Leutholdi, kes on tapnud oma tütre kaitsmiseks ühe Gesleri meestest. Nendega on kaasas ka Mathilde. Tell päästab Leutholdi jälitajate käest, viies ta tormi ajal paadiga üle järve. Melchtal soovitab külaelanikele, et nad ei ütleks Rodolphele, kes abistas Leutholdi. Gesler otsustab lamburi abistamise eest karistada külaelanikke. Rodolphe võtab vana Melchtali vahi alla ning viib endaga kaasa.
III vaatus
Arnold on tulnud Mathildile ütlema, et maksab oma isa surmamise eest kätte ning loobub hiilgusest ja Mathildest. Ta ütleb naisele, et tema isa hukati Gesleri poolt. Mathilde mõistab kuriteo hukka ja saab aru nende armastuse võimatusest.
Altdorfi linnaväljakul tähistatakse Austria ülemvõimu 100. aastapäeva Šveitsis. Sõdurid ülistavad Geslerit ja Austria keisrit. Gesler on lasknud oma mütsi panna posti otsa, mida linnaelanikud peavad kummardades austama. Ta annab ka käsu, et valitsemise sajandi tähistamiseks peab rahvas tantsima ja laulma.
Sõdurid on märganud Šveitsi parimat ammukütti Telli ja tema poega rahvamassis. Mõlemad keelduvad mütsi austamast. Rodolphe tunneb Tellis ära Leutholdi päästja ja laseb ta arre­teerida. Tell soovitab tungivalt Jemmyl põgeneda, et süüdata  märgutuled, mis kutsuvad rahvast ülestõusule. Gesler püüab poisi enne kinni ja teatab Tellile, et ta võib poja päästa, kui tabab noolega tema pähe asetatud õuna. Linnaelanikud on sellisest julmusest häiritud, kuid Jemmy julgustab isa võtma väljakutse vastu.
Tell võtab oma vibu ja kaks noolt. Teine nool on mõeldud juhuks, kui ta peaks poega tabama. Siis laseb ta selle Gesleri südamesse. Tell laseb esimese noole osavalt läbi poja pealaele pandud õuna. Rahvas ülistab Telli, kuid Gesler on maruvihane. Teist noolt nähes nõuab ta, et mida Tell sellega kavatseb teha. Tell tunnistab, et tal on soov sellega tappa Gesler.
Gesler tahab viia Telli üle Luzerni järve Küssnachti kindlusse. Rodolphe kardab minna tormisele järvele. Gesleri sõdurid võta­vad Telli siiski kinni ning saadavad teise linna ti­muka kätte. Mathilde võtab Jemmy oma hoole alla.
Telli arreteerimisest teadlik Arnold on meeleheitel, kuid jätkab kättemaksu plaani elluviimist. Temast saab Telli vangisoleku ajal vabadusvõitlejate juht. Kohale saabunud konföderalistid kinnitavad, et kättemaks õnnestub.
Leht (perekonnanimi)
Leht on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Leht 413 inimesel (193 mehel ja 220 naisel). Perekonnanimede levikult oli Leht meeste puhul 313. ja naiste puhul 294. kohal. Levinuim oli see Hiiu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 9,46.
Petikaken
Petikaken on akna kuju jäljendav lame dekoratiivnišš. See koosneb akna elementidest, kuid on ilma avata – sellel on dekoratiivne funktsioon.
Levis laialdasemalt keskajal, kasutati gooti arhitektuuris, eriti tellisgootikas.
Esineb tavaliselt gruppidena. Petikaken on levinud nii sakraalarhitektuuris kui ka profaanarhitektuuris.
Jeffersoni maakond (Illinois)
pisi|Asend Illinoisi osariigis pisi|Jeffersoni maakonna kohtumaja Mount Vernonis Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Illinoisi osariigi lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Mount Vernon.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 38 827. Aastal 2000 oli elanike arv 40 045.
Ajalugu
Jeffersoni maakond moodustati 1819. aastal Edwarsi ja White'i maakonna osadest. Maakond on saanud nime kolmanda Ameerika Ühendriikide presidendi Thomas Jeffersoni järgi.
1938. aasta Eesti ja Poola sügismaavõistlus poksis
Eesti ja Poola 1938. aasta sügismaavõistlus poksis toimus Łódźis 11. detsembril 1938. Poola võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg): Szapsel Rotholc (POL) - Harald Pärn (EST) 3 - 0
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg): Antoni Czortek (POL) - Evald Seepere (EST) 3 - 0
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg): Harald Kanepi (EST) - Stanisław Kowalewski (POL) 3 - 0
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg): Antoni Kolczyński (POL) - Leopold Neeme (EST) TKO 1
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg): Anton Raadik (EST) - Józef Pisarski (POL) 3 - 0
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg): Martin Linnamägi (EST) - Stanisław Piłat (POL) TKO 2
Ummik (nõu)
pisi|Lõhestatud [[Harilik kuusk|kuusepalgist õõnestatud kirst]] Ummik on puutüvest õõnestatud, silindri kujuga ning ühe või kahe sisse pandud põhjaga nõu. Eri piirkondades on seda nimetatud ka umbpuunõu, ükspuine nõu jne.
Kasutamine
Ummikud on laudnõudest ilmselt kõige vanemad. 19. sajandil kasutati Eestis erineva suuruse ja otstarbega ummikuid: väiksematest lähkrid, lassid, ankrud, piimapütid, kirnud ja tõrred; suurematest kuni 1 meetri kõrgused viljakummid, tünnid ja vaadid. Aidas hoiti suuremates ummikutes vilja ja jahu, väiksemates herneid, linaseemneid, mett, tangu, söögisoola jne.
Valmistamine
Väiksemad nõud valmistati peamiselt sanglepast, vähem kasutati saart, tamme, kaske ning pärna. Õõnestatava paku otsale joonistati sirkliga ring, mille järgi uurdesae abil ummik ringikujuliselt õõnestati. Kere valmistati toorest puust, põhi seevastu kuivast puust. Ummiknõu keret kuumutati kuumas vees, mille tulemusena see paisus ning põhi saadi varem tehtud uurdesse vabalt sisse lükata. Põhjad kinnitati puupulkadega ning peale pandi 1–2 vitsa.
Evensk
pisi|Kultuurimaja Evenskis (2008) Evensk on alev Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonnas Magadani oblasti idaosas, Severo-Evenski rajooni keskus.
Evensk asub Gižiga lahe kaldal. Asulast 1 km kaugusel loodes asub lennujaam.
Tanmanjeet Singh Dhesi
pisi|Tanmanjeet Singh Dhesi Tanmanjeet Singh Dhesi (sündinud 17. augustil 1978 Slough's) on Suurbritannia poliitik, esimene sikhist Suurbritannia parlamendi liige.
Tanmanjeet Singh Dhesi on lõpetanud University College Londoni matemaatikuna. Ta on õppinud rakendusstatistikat Oxfordi ülikoolis ning lõpetanud magistrikraadiga Cambridge'i ülikooli Lõuna-Aasia ajaloo ja poliitika alal.
Jaama tänav (Tallinn)
pisi|Nõmme ema kuju. thumb|[[Nõmme jaamahoone]]
Jaama tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis.
Jaama tänav algab Pärnu maantee, Vana-Pärnu maantee ja Turu platsi tänava ristmikul. Ta ristub Kõvera tänavaga (paremalt) ja lõpeb Raudtee tänava ristmikul.
Tänava keskkohta on rajatud Mare Mikofi purskkaev-skulptuur "Nõmme ema" (Nõmme ema park). Tänava lõppu mõlemale poole Nõmme jaamahoonet (Jaama 18) jäävad Nõmme keskuse pargid.
Tänava nimi
Enne 1922. aastat kandis tänav Vaksali (vene Вокзальная ул.; saksa Bahnhofstraße) nime.
Semiluki rajoon
Semiluki rajoon (vene keeles Семилукский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Voroneži oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Semiluki linn.
Rajoon piirneb põhjas Lipetski oblastiga, idas Ramoni rajooniga, kagus Voronežiga, lõunas Hohholski rajooniga, edelas Nižnedevitski rajooniga ja läänes Kurski oblastiga.
Rajooni pindala on 1470 km². Elanike arv oli 2012. aastal 66 964, 2009. aastal 62 853 ja 2002. aastal 67 904.
Semiluki rajoonis on 79 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Semiluki linna ning Latnaja ja Strelitsa alevite) ja kaheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Don, Veduga ja Devitsa.
Sand in Taufers
thumb|Linnakeskus Taufersi lossiga thumb|Sand in Taufersi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Sand in Taufers (itaalia: Campo Tures) on vald (comune mercato) (turulinn) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.
2015. aasta 31. detsembri seisuga elas Sand in Taufersis 5371 inimest
Catch My Fall
"Catch My Fall" on Inglise muusiku, laulja, laulukirjutaja ja näitleja Billy Idoli kirjutatud ja esitatud laul. "Catch My Fall" anti algselt välja albumi "Rebel Yell" singlina, hiljem on laulu esitatud erinevatel kontsertidel,  raadios ja Spotify's jm. "Catch My Fall" on vaadatav-kuulatav YouTube'i muusikavideona.
Sand in Taufers
Geograafia
Valla pindala on 164,3 km².
thumb|left|Taufersi loss
Vald külgneb Tauferer Ahrntali valdadega: Gaisiga lõunas, Ahrntali ja Prettauga kaugemal põhjas. Idas kuuluvad valda Reinbachi kuristik ja Rieserferneri grupi nõlvad. Suurt osa vallast katab Rieserferner-Ahrni looduspark, looduskaitseala, mis ulatub naabervaldadesse Perchasse, Rasen-Antholzi ja St. Jakob in Defereggenisse Austria Ida-Tiroolis. Mühleni külast läänes ulatub Mühlwaldi org piki Speikbodeni massiivi läände Nevesi veehoidlani ja Zillertali Alpide harjani.
Kohalik 1908. aastal ehitatud Taufersi raudteeühendus Brunecki jaamast Sand in Taufersini lõpetati aastal 1957. Täna sõltub piirkond suuresti turismist.
Taufersi loss
Asulat Tvfres on esmamainitud 11. sajandi keskpaigas Brixeni piiskopkonna registrites. Tirooli võim valitses Taufersi lossist, tohutusuurest keskaegsest kindlusest, mis kõrgub kaljul küla kohal ja mida ehitati 13. sajandi algusest alates. 20. sajandil taastatuna on säilinud lossikompleks populaarne filmipaik, pakkudes jäädvustamist 1998. aasta draamafilmile "The Red Violin", 2003. aasta komöödiale Just Married ja 2017. aasta komöödiale "Burg Schreckenstein". See oli ka maaliline taust Roman Polanski 1967. aasta õudusklassikale "Kartmatud vampiiritapjad ehk Vabandust, aga teie hambad on minu kaelas".
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,34% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,30% itaalia keelt ja 0,36% ladiini keelt.
Varesesaare venelased
"Varesesaare venelased" on 2012. aasta Eesti dokumentaalfilm, mille autor on Sulev Keedus. Film räägib inimestest, kelle elu on mõjutanud Kreenholmi manufaktuuri sulgemine 2010. aastal.
Filmi lavastajat ajendas Kreenholmist filmi tegema külaskäik Narvasse ajal, mil manufaktuuri pankrot oli juba aimatav. Talle pakkus huvi mõte hakata jälgima nende inimeste käekäiku, kes pidid hakkama valmistuma peatseks töötuks jäämiseks. Lõpuks jäi filmis ainsaks Kreenholmi töötajaks endine kuduja ning filmist sai laiem vaade Narva elanikele, kes on ühel või teisel moel olnud paratamatult seotud linna suurima tööandjaga.
Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis "Varesesaare venelased" 2012. aasta filmiks koos mängufilmiga "Seenelkäik".
Zealandia
333px|pisi|Uus-Meremaa sukelmanner Zealandia (maoori keeles Te Riu-a-Māui ) või Tasmantis on laamade triivi käigus peaaegu täielikult sukeldatud kontinentaalse maakooriku mass, mille veepealne osa on Uus-Meremaa ja Uus-Kaledoonia saarestik, Norfolki ja Lord Howe saar ning Elizabethi ja Middletoni riff.
Sukelmanner lõikus Austraaliast lahti ligikaudu 60–85 miljoni aasta eest, olles varem, 85–130 miljonit aastat tagasi, eraldunud Antarktikast. Seda on mitmeti kirjeldatud kui kontinentaalset fragmenti, mikrokontinentatsiooni, sukeldunud kontinenti ning isegi kui eraldiseisvat kontinenti.
Bruce Luyendyk tegi 1995. aastal ettepaneku Zealandia nime ja kontseptsiooni kohta. Ajavahemikus 2017–2018 jõudsid 11 Uus-Meremaa, Uus-Kaledoonia ja Austraalia geoloogi järeldusele, et Zealandia täidab kõiki nõudeid, et seda pidada uppunud mandriks, mitte mikrokontinendiks või kontinentaalseks fragmendiks.
Zealandia pindala on 4,9 miljonit km². See on rohkem kui pool Austraalia mandri pindalast. Zealandia on 6 korda suurem kui maailma suurim kontinendifragment Madagaskar, üle 2 korra suurem kui suurim suur magmaprovints Ontong Jaava platoo (1,9 miljonit km²) ja üle 2 korra suurem kui suurim saar Gröönimaa (2,2 miljonit km²). Ta on suurem isegi suurimatest poolsaartest Araabia poolsaarest (3,2 miljonit km²) ja Hindustami poolsaarest (4,3 miljonit km²).
Inimasustus
Kogu Zealandia rahvaarv küündib 5 miljoni inimeseni.
São Vicente neeme lahing (1833)
São Vicente neeme lahing toimus 5. juulil 1833 Portugali rannikul asuva São Vicente neeme lähistel.
São Vicente neeme lahingus kohtusid miguelistide sõdade raames Portugali sürjutatud kuninganna Maria II ja trooni haaranud kuningas Miguel I toetajate laevastikud. See oli miguelistide sõdade suurim ja tähtsaim merelahing. Lahingu võitis kuninganna Maria II pooldajate laevastik, mida juhtis šoti admiral Charles John Napier. Miguelistide laevastiku juht admiral Manuel António Marreiros hukkus, 6 miguelistide laeva langes Napieri kätte.
Lahingu tulemusel murti lõplikult miguelistide vastupanu merel. Portugali pealinn Lissabon jäi merelt ja Tejo jõelt kaitseta, mis võimaldas sama aasta 24. juulil António José Severim de Noronha maavägedel pealinna vallutada.
Jeffersoni maakond (Indiana)
pisi|Asend Indiana osariigis pisi|Jeffersoni maakonna kohtumaja Madisonis Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Indiana osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus on Madison.
Maakonna pindala on 940 km², millest 6 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 32 428. Aastal 2000 oli elanike arv 31 705.
Ajalugu
Jeffersoni maakond moodustati 23. novembril 1810. aastal Clarki ja Dearborni maakonna osadest. Maakond on saanud nime kolmanda Ameerika Ühendriikide presidendi Thomas Jeffersoni järgi.
Nõukogude Liidu lagunemine
Nõukogude Liidu lagunemine jõustus NSV Liidu Ülemnõukogu ülemkoja, NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu deklaratsiooniga nr 142-H 26. detsembril 1991.
Deklaratsioon tunnustas endiste Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide iseseisvumist ja lõi Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ). Viis deklaratsioonile allakirjutanut ratifitseerisid selle palju hiljem või pole üldse ratifitseerinud.
Kõva nisu
pisi|paremal|Triticum durum Kõva nisu (ka pundnisu) või ka pasta nisu (Triticum durum) on teine majanduslikku väärtust omav nisu liik peale tavalist nisu. Kõva nisu moodustab maailmas umbes 4 protsenti kogu maailma nisutoodangust.
Struktuur ja välimus
Struktuurilt on kõva nisu palju tihedam kui harilik nisu. Kõvadel sortidel on jämedad varred ja klaasjad tuumad, mis on nisu liikidest kõige kõvemad. Terade värvus varieerub kollasest pruunini.
Geneetika
Kõva nisu on tetraploidne taim. Selles on kokku 28 kromosoomi. Kõval nisul on klaasjad tuumad ja see on ka nisu klassidest kõige kõvem.
Kasutamine
Kõva nisu kasutatakse erinevate toodete valmistamiseks, nagu bulgur, kuskuss, pasta, magustoidud, küpsetiste täidised ja erinevat tüüpi leivad.
Tootmine
Igal aastal toodetakse maailmas 25-30 miljonit tonni kõva nisu. Kõva nisu kasvatatakse eriti laialdaselt Lõuna-Venemaal, Põhja-Aafrikas ja Põhja-Ameerika põhja- ja keskosas. Kõva nisu Eestis ei kasva, sest see kultuur vajab veidi soojemat, kuivemat ja mandrilisemat kliimat.
Alexander von Stieglitz
thumb|Alexander von Stieglitz Parun Alexander Peter von Stieglitz (Venemaal tuntud kui Aleksandr Ljudvigovitš, vene keeles Александр Людвигович Штиглиц) (1. (ukj 13. september) 1814 Peterburi – 24. oktoober (ukj 5. november) 1884 Peterburi) oli Venemaa finantsist ja filantroop. Ta oli esimene juhataja Venemaa Riigipangas, millest hiljem arenes tänapäevane Venemaa Föderatsiooni Keskpank.
Elulugu
Stieglitzi isa oli Peterburi pankur parun Ludwig von Stieglitz, kes asutas panga "Штиглиц и К°". Ta õppis Tartu Ülikoolis ning astus seejärel 1840. aastal riigiteenistusse Vene Keisririigi rahandusministeeriumi manufaktuurinõukogu liikmena. 1843. aastal päris ta isa tohutu varanduse, saades õukonnapankuriks. 1840.–1850. aastatel müüs ta välismaal edukalt võlakirju, millega rahastati Peterburi–Moskva raudtee ehitust, Krimmi sõja ajal aga vahendas Venemaa välislaene.
1845. aastal omandas Stieglitz Narvas kõik Joala kalevivabrikud. 1846. aastal valiti ta Venemaa börsi nõukogu juhiks. Ta osales laialdaselt raudteede ehituses, mis ühendasid Venemaa suurlinnu Läänemere ranniku, Varssavi ja Musta merega. 15. aprillil 1851 asutas Stieglitz Narva jõe paremkaldale kalevivabriku kõrvale Narva linaketramis- ja kudumisvabriku.
Von Stieglitzi rahaga asutati 1876. aastal Aleksander II käsul nn Stieglitzi kunstikool (ametlikult A. L. Stieglitzi nimeline Peterburi Riiklik Kunsttööstusakadeemia), kus õppisid ka mitmed Eesti kunstnikud: Karl Burman vanem (1901–1902), August Roosileht (1906–1907), Aleksander Promet (1897–1904), Hans Kuusik (1902), Jaan Koort, Konrad Mägi, Roman Nyman, Aleksander Tassa, Voldemar Mellik ning Nikolai Triik. 1953–1994 kandis kool nõukogude skulptori Vera Muhhina nime.
Aleksander von Stieglitz on maetud Jaanilinna Püha Kolmainsuse kirikusse.
Allas
Allas on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Allas 473 inimesel (238 mehel ja 235 naisel). Perekonnanimede levikult oli Allas meeste puhul 223. ja naiste puhul 260. kohal. Levinuim oli see Võru maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 22,06.
Augusto Santos Silva
pisi|Augusto Santos Silva (2019) Augusto Ernesto dos Santos Silva (sündinud 20. augustil 1956 Portos) on Portugali poliitik, ta kuulub Sotsialistliku Partei ridadesse. Ta on 26. novembrist 2015 Portugali välisminister.
Ta sündis aastal 1956 Portos. Ta lõpetas aastal 1978 ajaloolasena Porto ülikooli. Aastal 1992 kaitses Lissabonis doktoriväitekirja sotsioloogia alal.
Ta oli 14. septembrist 2000 kuni 3. juulini 2001 Portugali haridusminister. 3. juulist 2001 kuni 6. aprillini 2002 oli ta Portugali kultuuriminister. 12. märtsist 2005 kuni 26. oktoobrini 2009 oli ta Portugali parlamendiasjade minister. 26. oktoobrist 2009 kuni 21. juunini 2011 oli ta Portugali kaitseminister. 26. novembrist 2015 on ta Portugali välisminister.
Tšahiv
Tšagiv (ukraina keeles Чагів) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 836. Pindala on 3,072 km².
Madalmurusus
Madalmurusus on väärtuslike rannaniitude tunnus, kus suuremal osal niidust on taimede kõrgus 3-10 cm.
Kirsiõieturundus
"Kirsiõieturundus: Visioon alternatiivsest turundusest" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2004. aastal ilmunud essee, mis käsitleb turundust. See on ilmunud eraldi raamatuna.
Kaja Kallase peaministrivisiidid
Allpool on täielik ülevaade Eesti peaministri Kaja Kallase ametialastest välisvisiitidest.
Majoraadi park
pisi|Puhkajad Majoraadi pargi pingil 2022. aasta mais pisi|Majoraadi park 2021. aasta sügisel
Kirsiõieturundus
Raamatu üks keskseid postulaate on, et tavateadvuses jagatakse kõik inimeste tegevused A- ja B-tegevusteks, millest esimesed on kultuuriliselt väärtuslikud ja teised väärtusetud. Näiteks võidakse öelda, et keegi on sündinud muusikuks, kuid üldjuhul ei arvata, et inimene võiks olla sündinud bensiinijaama operaator. Kuna kultuurilist väärtust hindavad enamasti intellektuaalid, põhineb sellel eristusel ka majanduse ja kultuuri vastandus, milles kultuur on hea ja õilis, majandustegevus aga madal ja isegi kahjulik. Niisuguse vastanduse võiks siiski ületada. Üks viise selleks ongi segada turunduses madal ja kõrge, andes toodetele emotsionaalse lisaväärtuse ja kaasates klientide intellektuaalset kapitali, kuni "kaupmehest saab luuletaja".
Majoraadi park
Majoraadi park on Raadi alevis Tartu vallas Tartu maakonnas asuv haljasala, mis piirneb lõunast Tartu linna piiri ja Eesti Rahva Muuseumi haljasalaga, idast Vana-Narva maanteega, läänest Raadi endise nõukogudeaegse sõjaväelennujaama alaga ja põhjapoolses küljes asub niit. Pargi pindala on 13,86 hektarit ja sihtotstarve on üldkasutatav maa. Park avati 2015. aastal osaliselt endise Raadi kruusakarjääri aladel. Kujundusel on kasutatud pargiteid, vormitud maapinna profiili, alles jäetud varasemaid puid ja istutatud uusi, paigaldatud pingid, rajatud veesilmad ja kivikülv.
Kirsiõieturundus
Mikita viitab ka mõnedele teistele autoritele nagu Rolf Jensen ("Unelmate ühiskond"), Seth Godin ("Nõusolekuturundus") ja Mark Earls ("Loova ajastu koidik")
68-leheküljelise raamatukese avaldas OÜ Fontese Kirjastus Tartus, kaane kujundas Karel Korp. "Kirsiõieturundus" ilmus sarjas "Juhtimiskonverentsi raamatukogu" Pärnu Turunduskonverentsiks 13.-14. mail 2004.
Şırnaki provints
Şırnaki provints (kurdi keeles Sirnex) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist kagus asub Iraak ja edelas Süüria. Provintsi keskus on Şırnak.
Välislingid
🇹🇷
Giovanni Trapattoni
pisi|Giovanni Trapattoni Giovanni Trapattoni (sündinud 17. märtsil 1939 Cusano Milaninos Itaalias) on Itaalia jalgpallitreener ning endine jalgpallur.
Aastatel 1959–1971 mängis Trapattoni AC Milanis.
Giacomo Quarenghi
Giacomo Quarenghi (20. september 1744 Rota d’Imagna – 1. märts 1817 Peterburi) oli Itaalia päritolu arhitekt ja kunstnik, kes töötas suure osa oma karjäärist Venemaal, olles üks oma aja olulisemaid vene klassitsistlikke arhitekte. Quarenghi loomingut iseloomustavad range klassitsism ja monumentaalsus. Tema peamisteks eeskujudeks olid Vana-Rooma arhitektuur ja renessanssarhitektide – eriti Andrea Palladio – looming.
Giovanni Trapattoni
Aastatel 2008–2013 töötas Trapattoni Iirimaa jalgpallikoondise peatreenerina. Ta on olnud muu hulgas Juventuse, Milano Internazionale, Müncheni Bayerni, Lissaboni Benfica ja Itaalia jalgpallikoondise peatreener.
Giacomo Quarenghi
Itaalia periood 1744–1779
Giacomo Quarenghi sündis 1744. aastal Bergamo lähistel Rota d’Imagnas maalikunstnike perekonda. Oma kunstiharidust alustas Quarenghi samuti joonistamise ja maalikunsti alal, õppides kõigepealt Bergamos kohalike kunstnike käe all, ent kolides juba 1763. aastal Rooma, kus õppis kõigepealt lühikest aega Anton Raphael Mengsi ateljees ja seejärel Stefano Pozzi käe all. Pozzi töökojas puutus ta kokku Vincenzo Brennaga, kelle mõjul hakkas ta huvituma arhitektuurist, kuid kuigi ta õppis arhitektuuri Paolo Posi, Antoine Derizet ja Niccolà Giansimoni juures, ei omandanud ta korralikku formaalset arhitektuuriharidust.
Quarenghi esimeseks suuremaks arhitektuuriliseks tellimuseks oli Subiacos asuva Santa Scholastica kloostri kiriku interjööri ümberehitus klassitsistlikus stiilis (1770–1774). Lisaks sellele täitis ta ka tellimusi erinevatele inglise päritolu klientidele, näiteks lossi projekt Lord Hagerstonile ja kabeli projekt lord Arundelile.
Vene periood 1779–1817
pisi|369x369px|Peterburi Vene teaduste akadeemia hoone Aastal 1779 sai Quarenghi pakkumise asuda tööle Vene keisrinna Katariina II jaoks, kes oli tollal hakanud huvituma palladionismist ja Antiik-Roomast. Kohe peale Venemaale saabumist rakendati Quarenghi tööle ja 1780ndad aastad oli arhitekti kõige viljakam periood. Üheks esimeseks tööks Venemaal oli Peterhofi lossi juurde rajatud inglise parki püstitatud nii-nimetatud Inglise palee (alustatud 1781, hävinud), mis kujutas endast väga ranges klassitsistlikus stiilis sammasportikusega kolmekorruselist suvelossi. Esimeseks silmapaistvaks tööks oli Ermitaaži teater (1783–87), mille puhul on iseloomulikuks selle Andrea Palladio Teatro Olimpicost inspireeritud amfiteatri-laadne lahendus ning fassaadi tasapinnaga kohakuti asuv kolonnaad hoone Neeva-poolsel küljel.
Olulise osa Quarenghi 1780ndate aastate loomingust moodustavad erinevate ametiasutuste jaoks ehitatud hooned nagu Välisasjade kolleegiumi hoone klassitsistlikus stiilis ümberehitus (1782–83), Assignaatpanga hoone (1783–90) ja Teaduste akadeemia hoone (1783–89). Kui Assignaatpanga administratiivhoone kujutab endast palladionistlikku villat, mis on sammaskäikudega ühendatud seda ümbritseva U-kujulise kontorite plokiga, siis Teaduste akadeemia hoonet iseloomustab monumentaalne massiivsus ja range lihtsus, mille peamiseks aktsendiks on keskne sammasportikus. Lisaks neile alustati 1783. aastal Quarenghi projekti järgi Vassili saarele börsihoone ehitamist, ent selle tööd venisid, nii et lõpuks peaaegu valmis ehitatud hoone lammutati ja asendati Thomas de Thomoni projekti järgi ehitatud hoonega.
Robert Wangila
Wangila võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1988. aasta Souli olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. See oli Keenia esimene ja on seni olnud ainuke olümpiakuldmedal poksis ning ka teistel spordialadel peale kergejõustiku.
Giacomo Quarenghi
Vene periood 1779–1817
Oma karjääri jooksul projekteeris Quarenghi ka mitmeid kaubanduslikke ehitisi. Neist esimesed olid Peterburi ehitatud Serebrjannõe rjadõ (1784–1787), millele järgnesid veel ka Väike Gostinõi dvor (1790ndad) ning kaubakäigud (hiljem adminastriivhoone) Anitškovi palee juures (1803–1805). Neile lisanduvad ka Gostinõi dvor Moskvas (1789–1805) ja kaubakäigud Kurskis (hävinud).
Üheks Quarenghi olulisemaks tööks 1790ndatest aastatest on Aleksandri palee (1792–1796), mis ehitati Katariina II käsul Tsarskoe Selosse, Katariina palee vahetusse lähedusse suurvürst Aleksandri (tulevasse keiser Aleksander I) suvepaleeks. Aleksandri palee muudab omapäraseks selle põhiplaan, kus U-kujulise hoone auhoovis on kahe risaliidi vahele tõmmatud sammaskäiguga moodustatud veel üks väike hoov. 1790ndatel viis Quarenghi Moskvas lõpuni ka Katariina palee ehituse, kujundades selle 16 kolossaalse korintose sambaga kolonnaadi. pisi|289x289px|Smolenski Jumalaema kirik Pulkovos Ehkki pärast Quarenghit soosinud Katariina II surma arhitekti tellimuste hulk vähenes, tellis Paul I temalt siiski kaks kabelit Vorontsovi paleesse, mille keiser oli andnud Malta ordu kasutada. Väiksem, õigeusu talitusteks mõeldud kabel ehitati palee sisse, samas kui suurem, niinimetatud Malta kabel (1798–1800), mille puhul võib oletada Palladio projekteeritud San Francesco della Vigna eeskuju, ehitati eraldiseisva ehituskehandina palee taha. 1780ndatel aastatel ehitati Quarenghi projektide järgi ka neli väikest kirikut Tsarskoe Selo ümbrusesse Pulkovosse, Kuzminose, Fjodorovski Possaadi ja Moskosvskaja Slavjankasse. Üheks arhitekti viimaseks tööks jäi Peterburi ehitatud anglikaani kirik (1814–1815).
Robert Wangila
Wangila (poksijanimega Wangila Napunyi) poksis veebruarist 1989 kuni juulini 1997 elukutselisena. Ta osales kokku 27 kohtumisel ning võitis neist 22 (neist 16 nokaudiga) ja kaotas 5 (need kõik nokaudiga) kohtumist.
Giacomo Quarenghi
Vene periood 1779–1817
Aleksander I valitsusajal täitis Quarenghi mitmeid tellimusi Maria Fjodorovna, Paul I abikaasa jaoks. Aastatel 1803–1805 ehitas ta Mariinskaja haigla, mille muudavad tähelepanuväärseks selle kaks eenduvat, peahoonega kaarjate müüridega ühendatud kõrvalhoonet. Seejärel projekteeris Quarenghi kaks hoonet aadlisoost neidude koolidele: esimesena Katariina instituudi hoone (1804–1807) Mariinskaja haigla vahetus läheduses ning paar aastat hiljem Smolnõi instituudi uue hoone (1806–1808). Ehkki fassaadi üldises lahenduses on mõlema instituudi hooned küllaltki sarnased Teaduste akadeemia hoonele – risaliidid otstes ja sammasportikus keskel – siis on need hooned Teaduste akadeemiaga võrreldes märkimisväärselt suuremad ning sellele vastavalt on ka nende külgrisaliite rohkem liigendatud ja Smolnõi instituudi puhul on keskrisaliit justkui kahetasandiliseks muudetud, et pakkuda hoone laiale liigendamata fassaadile vajalikku aktsenti. Samasse perioodi jääb ka Ratsakaardiväe maneež (1804-1807), mille peafassaadis võttis arhitekt otseselt eeskuju Antiik-Kreeka templitest, kujundades hoonele peafassaadi prostüülina koos skulpturaalse friisi ja skulptuuridega viilul.
Robert Wangila
Wangila poksis 22. juulil 1994 Las Vegases David Gonzálezega. Kohtunik katkestas võistluse 9. raundil, sest Wangila ei olnud enam suuteline edasi võistlema. Kohtumise võitjaks määrati tehnilise nokaudiga González, mille vastu hiljem protestisid Wangila esindajad, sest katkestamise hetkel juhtis Wangila punktidega.
Giacomo Quarenghi
Vene periood 1779–1817
Oma karjääri jooksul valmistas Quarenghi lisaks õukondlikele tellimustele ja avalikele hoonetele ka eratellijatele nii linnapaleede kui maamõisate projekte. Peterburi ehitati tema projektide järgi Bezborodko, Gagarini, Jussupovi ja Vietinghofi perekondade linnapaleed ning Peterburist väljaspool Stolnoe, Ljalitši, Eleja ja Mežotne mõisad.
Quarenghi üheks viimaseks tööks jäi Narva triumfikaar (1814), mis algselt ehitati puidust ja oli mõeldud ajutisena, ent mille Vassili Stassov aastatel 1827–1833 püsivamatest materjalidest suurendatud kujul uuesti üles ehitas. pisi|382x382px|Kolomenskoje ja Djakovo külade panoraam sarjast "Vaated Moskvast ja selle ümbrusest" Quarenghi lõi oma karjääri jooksul ka mitmeid silmapaistvaid sisekujundusi, näiteks Georgi ja Apollo saalid ning kontserdisaal Talvepalees ning Rafaeli lodža Suures Ermitaažis (1782–1792), lisaks veel mõned ruumid Pavlovski palees ning veel mõningaid väiksemaid eratellimusi. Suurem osa nendest interjööridest on kas hävinud või säilinud muudetud kujul. Quarenghi lõi ka kujundusi erinevate väikevormide ja tarbekunsti jaoks ning talle on omistatud admiral Samuel Greigi hauamonument Tallinna toomkirikus. Oma arhitektuurilisele tegevuse kõrvalt jätkas Quarenghi ka joonistamist ja maalimist ning tema töödel on tähelepanuväärne dokumentaalne väärtus.
Robert Wangila
Wangila kaotas hiljem riietusruumis teadvuse ning viidi haiglasse. Ta suri ülejärgmisel päeval haiglas. Kuna ta oli USA-s olnud ajal pöördunud islamisse, nõudis ta abikaasa, et Wangila maetaks islami kommete kohaselt. Selle vastu protestisid Wangila kristlikud sugulased Keenias. Kohtunik USA-s tegi otsuse abikaasa kasuks.
Maa taluvuspiirid
Maa taluvuspiirid ehk planetaarsed piirid (inglise keeles planetary boundaries) on Johan Rockströmi ja ta kolleegide esitatud kontseptsioon (2009) inimarengu eeltingimuste määratlemiseks.
Ahhaa
Ahhaa (ka: Ahaa või Ahhaa!) oli 1980. aastate teises pooles tegutsenud raaliklubi õpilastele, õpetajatele ja kõigile arvutisõpradele.
Maa taluvuspiirid
Põhineb uuringutel, mis näitavad, et alates tööstusrevolutsioonist on globaalsete keskkonnamuutuste peamiseks põhjustajaks olnud inimene. Maa taluvuspiirid on inimmõju tasemed, mille ületamisel muutuvad ebasoodsad keskkonnamuutused pöördumatuks, ohustades ökosüsteemide vastupanuvõimet ja inimeste toimetulekut. Sellised globaalsed muutused, mis suurendavad survet Maa ökosüsteemile, on: kliimamuutus, stratosfääri osooni kahjustamine, loodusliku mitmekesisuse kadu, keemiline saastus, ookeanide hapestumine, magevee tarbimise kasv, maakasutuse muutus, lämmastiku- ja fosforisaaste (ülekoormus), atmosfääri aerosoolide koormus.
Ahhaa
Raaliklubi algatati sügisel 1985, mil kuulutati välja selle keskuseks Tallinn ja Eesti Raadio saatesari "Raaliklubi", mille toimetajaks oli Leho Männiksoo. Ühing ootas nii individuaalseid kui kollektiivseid liikmeid ja lubas hakata korraldama kokkutulekuid, foorumeid jne. Põhikirja vormistamine võttis siiski aega, täiendatud põhikirja tutvustati raadiosaates ning korduvaid ja korrigeeritud üleskutseid raaliklubiga liituda avaldati ka hiljem.
Informaatikaõpetaja Jaak Loonde tutvustas end ajakirjanduses raaliklubi "peaprotsessorina".
1990. aastal nimetati raaliklubi ümber Noorte Arvutikasutajate Seltsiks "Ahhaa".
Eesti Komitee Asemike Kogu valimised 1966
Eesti Komitee Asemike Kogu valimised toimusid 15.–24. veebruaril ja kinnitati 23. märtsil 1966. 50 kohale oli 60 kandidaati. Valimistest võttis osa 408 komitee liiget (70,2%). Saadud häälte järjekorras osutusid Asemike kogusse valituks:
Naisliikmeid oli 8, liikmete keskmiseks vanuseks oli 52,6 aastat, vanimad liikmed olid Jakob Aljas ja Aleksander Warma (75), noorim liige Madli Kurdve (22).
Napier (LAV)
Napier on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas.
Napier on asutatud 1838. aastal. Linn on saanud nime Kapi koloonia kuberneri Sir George Napier' järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Napier' elanikest värvilisi 66,56%, valgeid 21,76%, mustanahalisi aafriklasi 10,58%, India või Aasia päritolu inimesi 0,45% ja teisi 0,62%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 80,36% inimesi, inglise keelt 10,98% ja koosa keelt 5,89%.
Applingi maakond
Applingi maakond (Appling County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Baxley.
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 236.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
Surnud 8. juulil
Siin loetletakse 8. juulil surnud tuntud isikuid.
Laeva kultuurimaja
Laeva kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Tartu vallas Laeva külas. Kultuurimaja juhataja on Ilona Piirimägi.
Kultuurimajas tegutseb ka Laeva Valla Avatud Noortekeskus.
Tull
pisi|[[Aerupaat|Aerupaadi aerud käivad tullidesse]] Tull (ka toll, aerutull, mitmuses ka: sõudmed) on paadi parda küljes olev puupulk või raudhark, millele toetub sõudmisel aer.
pisi|Vanemaid abivahendeid aerude toetamiseks
Satelliidi platvorm
pisi|Sidesatelliidi platvorm ja eksperimendi moodul Satelliidi platvorm või kosmoselaeva platvorm on tehiskaaslase üldine tüüp, millel mitu toodetavat kosmoseaparaati põhinevad. Platvorm on kosmoseaparaadi taristu, pakkudes ruumi vajalikele moodulitele, näiteks eksperimendi moodulile.
Tavaliselt kasutatakse neid geostatsionaarsetel satelliitidel, eriti sidesatelliitidel. Satelliidi platvorme kasutatakse ka madalamal orbiidil olevatel satelliitidel, sealhulgas ka Maa-lähedaste orbiitide satelliitidel.
Platvormist tulenev satelliidi vastand on ühekordselt valmistatud või spetsialiseeritud satelliit, näiteks Prospero X-3. Platvormi põhjal toodetud satelliidid on kohandatud kliendi soovidele. Lisatakse missioonispetsiifilisi spetsiaalseid andureid või transpondereid.
Osad
pisi|ESTCube-1 kuupsatelliidi alamsüsteemid Tavaline platvorm koosnev järgnevatest alamsüsteemidest:
Põltsamaa valla ajalugu
Põltsamaa vald moodustati 2017. aastal Põltsamaa linna, Põltsamaa valla, Pajusi valla ja Puurmani valla ühinemisel. See artikkel kajastab kogu selle territooriumi ajalugu.
Piirkonna ajaloo lühiülevaade
Praeguse Põltsamaa valla alad kuulusid muinasajal peamiselt Mõhu maakonda. Maakond sai nime seal asuva Mõhküla järgi. Põltsamaa vallas Umbusi küla mesoliitilisel asulakohal Võrtsjärve kaldal elasid inimesed samaaegselt Kunda Lammasmäe ja Sindi Pulli küla asukatega.
Põltsamaa piirkonna olulised ajaloolised sündmused:
Chomęcice
Chomęcice on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Poznańi maakonnas Komorniki vallas. Chomęcice asub Poznańist umbes 14 km edelas.
Küla on esmamainitud 1418. aastal.
Jalaklann
thumb|Jalaklanni logo 2003 aasta animasarjas. Sama logo on neil ka 2014 aasta filmis, seal küll kuldse värvilisena Jalaklann (inglise keeles the Foot Clan) on kuritegelik rühmitus Teismeliste Ninjakilpkonnade frantsiisis. Jalaklanni juht on Shredder, kes on ühtlasi ka ninjakilpkonnade vihavaenlane. Jalaklanni sõdurid kannavad tavaliselt musti ninjarõivaid ja oskavad ninjitsut. Nende relvad on inkarnatsioonides erinevad, nt mõnes on nendeks tulirelvad. Jala juhid aga kannavad võitlusrüüd ehk lahinguvarustust. Logosid on Jalal erinevaid, kuid peamiselt siiski vasaku labajala kujutis.
Anthony Bourdain
Anthony Michael Bourdain (25. juuni 1956 – 8. juuni 2018) oli USA tippkokk, telesaatejuht ja kirjanik.
Aizupītes
Aizupītes on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas. Aizupītes asub valla idaosas merepinnast 196 meetri kõrgusel. Küla asub valla keskusest Alsviķist 6, piirkonna keskusest Alūksnest 2,5 ja Riiast 200 kilomeetri kaugusel. Sisuliselt on tegemist Alūksne eeslinnaga.
Aastal 2019 oli külas 66 elanikku.
Shay Given
Given mängis karjääri jooksul järgmistes klubides: Blackburn Rovers, Swindon Town, Sunderland, Newcastle United, Manchester City, Aston Villa, Middlesbrough ja Stoke City.
Iirimaa jalgpallikoondisse kuulus Given aastatel 1996–2016.
Evolutsiooniline armastus
"Evolutsiooniline armastus" ("Evolutionary Love") on ameerika filosoofi ja teadlase Charles Sanders Peirce'i artikkel, mis ilmus ajakirjas The Monist 1893. aastal (kd 3, nr 2, lk 176–200).
Esmapilgul. Kontraevangeeliumid.
Armastuse liikumine on ringjas: ühe ja sama liigutusega tõukab see looduid iseseisvusse ja tõmbab neid harmooniasse. Niiviisi öeldes näib see keeruline, kuid see on täielikult hõlmatud lihtsas valemis, mida nimetame kuldreegliks. Muidugi ei ütle see “Andke endast kõik, et rahuldada teiste egoistlikke impulsse!”, vaid hoopis “Ohverda enese täiuslikkus ligimese täiuslikkuse nimel!”. Samuti ei tohi seda hetkekski segi ajada bentamiitide või helvetiaanide või bekariaanide motoga “Tegutse kõige suurema hulga suurima hüvangu nimel!”. Armastus ei ole suunatud abstraktsioonidele, vaid inimestele; mitte meile tundmatutele inimestele või inimhulkadele, vaid meie enda lähedastele, meie perekonnale ja naabritele. "Meie naaber", meenutagem, on keegi, kellega me oleme lähedased – isegi kui mitte lokaalselt, siis elus ja tundeis siiski.
Igaüks võib näha, et püha Johannese väide langeb kokku selle evolutsioonifilosoofia valemiga, mille kohaselt areng sõltub eranditult armastusest – mitte enese-ohverdusest, vaid tulihingelisest impulsist täita kellegi teise kõrgeimat impulssi. Oletagem näiteks, et mul on mind huvitav idee. See on minu looming. See on minu loomake; sest nagu sai näidatud eelmise juuli Monistis, on see väike olend. Ma armastan teda ja matan end tema täiustamisse. Ma ei saa panna oma ideid kasvama neile võrdselt külma õigluse jagamisega, vaid ainult neid hellitades ja hooldades, nagu lilli oma aias. Johannese evangeeliumist lähtuva filosoofia kohaselt nii mõistus arenebki; ja mis puutub kosmosesse, saab seegi edasi areneda vaid niivõrd, kuivõrd see kujutab endast mõistust ja on seega elav. Armastus, tundes kurjas ära kenaduse pisiku, soojendab selle tasapisi ellu ja teeb selle kenaks. Igaüks, kes on minu esseed "Meele seadus" hoolikalt lugenud, mõistab siinkohal, et see on just sedasorti evolutsioon, mida nõuab sünehhism.
Märkigem alustuseks, missugune alatu tiitel on omistatud ahnusele – "enesearmastus." Armastus! Teine motiiv ongi armastus. “Piiratud klassi” asendagem “teatud inimestega" ja saamegi rahuldava kirjelduse. Käsitledes "klassi" vanamoodsas tähenduses, kirjeldatakse armastuse nõrka tüüpi. Järgmise ajendi piiritlemisel näib ilmnevat mõningane ebaselgus. Inimkonna laiema armastuse all ei pea autor silmas seda sügavat, alateadlikku kirge, mida niiviisi õigesti nimetataks; vaid pelgalt avalikku vaimu – ehk vaid pisut rohkemat kui kihku edendada ideid. Nüüd asub autor tegelema nende ajendite väärtuse võrdleva hindamisega. “Ahnus,” ütleb ta, kasutades muidugi üht teist sõna, "ei ole nii suur pahe, kui tavaliselt arvatakse … Igaüks saab edendada oma huve märksa tõhusamalt kui kellegi teise omi või kui keegi teine suudaks edendada tema omi.” “Pealegi”, nagu märgib ta ühel teisel leheküljel, “teeb inimene seda rohkem head, mida ihnem ta on”. Teine motiiv on "kõige ohtlikum, millega ühiskond kokku puutub." Armastus on alati väga kaunis: "ei ole kõrgemat ega puhtamat inimliku õnne allikat." (Khm!) Kuid see on "püsiva vigastuse allikas" ja niisiis peaks miski mõistlikum selle asemele astuma. Mis see mõistlikum motiiv olla võib? Kohe näeme.
Mis puutub avalikku vaimu, muutub see "oma tõhusat toimimist takistavate raskuste” all mõttetuks. Näiteks võib see pakkuda välja piirata vaeste ja paheliste viljakust ning väita, et ükski repressioon ei oleks liiga karm kriminaalide puhul. Vihje on selge. Õnneks ei luba “inimese õrnad tunded teise inimese vastu” seadusandjatel selliseid meetmeid siiski rakendada. Seega ilmneb, et avalik vaim (või bentamism) ei õhuta armastust piisavalt tõhusal moel – liigun teisele lehele – ja tuleb seega allutada "motiividele, mis õhutavad inimesi püüdlema rikkuse poole" – need on ainsana usaldusväärsed ja "kõrgeimal määral tulusad"*. Jah, "kõrgeimal määral" on nad eranditult tulusad sellele olendile, kelle kätte kõik need õnnistused kuhjuvad, nimelt Minale, kelle “ainus eesmärk rikkuse kogumisel”, ütleb kirjutaja, “on tema isiklik ülalpidamine ja nauding." Ilmselgelt oleks ettekujutus, et mõni teine ajend võiks olla kasulikum – kasvõi inimese Minale –, autori jaoks kainele mõistusele vastukäiv. Ta püüab oma õpetust õigustada ja ilustada, võimaldades läbinägelikul lugejal siiski oma juhtmõtet tabada; aga et ta nimetatud arvamustele toetudes siiski samas teadvustab, et ühiskond ei saaks eksisteerida ainuüksi intelligentse ahnuse põhjal, sildistab ta end lihtsalt üheks ebaharmooniliste arvamuste eklektikutest. Tema mammon on maitsestatud näpuotsatäie jumalaga.
* Kuidas saab ühel kirjanikul olla mingit austust teaduse kui sellise vastu, kui see suudab ajada segamini poliitökonoomiat puudutavad “kasu”-teemat mittepuudutavad teaduslikud väited selliste labaste üldistustega nagu see?
Majandusteadlased aga süüdistavad neid, kelles nende julmade kuritegude väljaütlemine tekitab hirmujudinaid, sentimentalismis. See võibki nii olla: tunnistan vabatahtlikult, et minuski leidub kübeke sentimentalismi, olgu Jumal tänatud! Sellest ajast saadik, kui Prantsuse revolutsioon selle mõttelaadi halba valgusesse tõukas – ja peab tunnistama, et mitte täiesti teenimatult, õige, kaunis ja hea, kui see suur liikumine oligi, – on tavaks kujutada sentimentaliste inimestena, kes ei suuda loogiliselt mõelda ega soovi faktidele silma vaadata. Seda pärimust võib võrrelda prantsuse pärimusega, mille kohaselt inglane ütleb igas teises lauses “paganama”; inglise pärimusega, mille kohaselt ameeriklane räägib “britlastest” ja ameerika pärimusega, mille kohaselt prantslane venitab etiketinormid ebamugavate äärmusteni – teisisõnu kõigi nende pärimustega, mis on jäänud püsima lihtsalt sellepärast, et ei leidu kuigi palju inimesi, kes kasutaks oma silmi ja kõrvu. Kindlasti oli neile arvamustele omal ajal mingi õigustus; ja sentimentalism muutis end tõepoolest mõnikord pisut naeruväärseks, kui kunagi oli moodne meelelahutus veeta õhtuid pisaratetulvas halemeelse etenduse üle küünlavalgel laval. Aga mis siiski on sentimentalism? See on üks ism, üks doktriin – nimelt õpetus sellest, et mõistusliku südame loomulike otsuste vastu tuleb avaldada suurt austust. Just see sentimentalism ongi; ja ma palun lugejal mõelda, kas selle hukkamõistmine pole mitte kõigist jumalateotustest kõige häbiväärsem. Ometi on 19. sajand seda järjepidevalt hukka mõistnud, sest see tõi kaasa Hirmuvalitsuse. Nii see tõesti oli. Siiski seisneb kogu küsimus selles, mil määral. Hirmuvalitsus oli väga halb; kuid sel sajandil on Gradgrindi lipp nüüdseks taeva ees lehvinud nõnda pikalt ja jultunult, et taevas müristab raevunult. Peagi raputab üks piksekärgatus majandusteadlased enesega rahulolust välja, kuid siis on juba liiga hilja. Olen kindel, et 20. sajandi teises pooles pühib üle ühiskondliku korra suur üleujutus-torm, tuues kaasa just nii sügava hävingu, kui sügavad on need süümepiinad, milles ahnusfilosoofia on maailma juba pikalt leotanud. Sellist lusti ja lillepidu, nagu termidoori järel, siis enam ei sünni.