cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sentinel-3
Kõigil kolmel tehiskaaslasel on ühesugune mõõteriistade komplekt:
Sentinel 3A viidi Päikese-sünkroonsele orbiidile 16. veebruaril 2016 ja peaks sealt andmeid koguma kuni 2023. aastani. Sentinel 3B saadeti orbiidile 25. aprillil 2018. 2024. aastal plaanitakse välja saata ka Sentinel 3C ja 2028. aastal Sentinel 3D. Tehiskaaslaste planeeritud eluiga on 7 aastat, kulumaterjale on 12 aastaks. Satelliit pakub süstemaatilist ülevaadet ookeanidest, maapinnast, jääoludest ja atmosfäärist tervikuna. Sentinel 3 saadab kogutud info otse Copernicuse süsteemi, kust see on kõigile vabalt kättesaadav.
Orbiidi info:
Eesmärgid
Sentinel 3 ülesanded on järgmised.
Maapealne tegevus
Maapealne põhiosa jälgib ja kontrollib Sentineli satelliiti, tagab mõõtmisandmete hankimise, töötlemise, arhiveerimise ja levitamise lõppkasutajatele. Lisaks vastutab ta ka konfliktivaba missiooni planeerimise eest vastavalt eelnevalt määratletud operatsioonistsenaariumile ning tagab pideva jälgimise, kalibreerimise ja valideerimisega andmete kvaliteedi ja kosmoseandurite jõudluse, tagades üldise missiooni täitumise.
Copernicuse maapealset osa täiendab SENTINEL Collaboratiivne osa, mis võeti kasutusele eesmärgiga SENTINELi missioone paremini kasutada. See hõlmab lisaelemente erilahenduste jaoks mitmesugustes tehnoloogilistes valdkondades, nagu andmete kogumine, täiendav tootmine ja levitamine, uuenduslikud tööriistad ja rakendused ning täiendav tugi kalibreerimis- ja valideerimistegevusele.
Seadmed
Mere ja maismaa pinna kiirgustermomeeter SLSTR mõõdab 9 spektraalkanalis (550 nm – 12 µm), skaneerimisulatus orbiidi tasandis 750 km, ristitasandis 1420 km, ruumiline lahutus 500 m lühilainelistes spektraalkanaleis, 1 km soojuskiirguse kanaleis. Sentinel 3 pardal oleva SLSTR-i seadme missiooni põhieesmärk on pakkuda kliimaandmete kirjete jaoks maapinna (LST) ja merepinna (SST) temperatuuri võrdlusandmeid. SLSTR on globaalse katvusega ja on välja töötatud pinnakihi temperatuuride leidmiseks. SLSTR määrab maa- ja merepinna temperatuuri väga täpselt, merepinna temperatuuri mõõtmistäpsus on parem kui 0.3 K (0.3°C; 0.5 °F). Täiendavalt on võimalik ka aerosoolide ja tulekahjude kiirgusvõimsuse teabe leidmine, mistõttu saab mõõta aktiivseid metsatulekahjusid. SLSTR-i seadmel on võime näha sama asukohta Maal kahe seniidi vaatenurga all. See saavutatakse kahe koonilise skaneerimisega, otse alla ja kaldu suunas, mida teostavad kaks vastassuundades pöörlevat sõltumatut skaneerimispeeglit, millest igaüks skaneerib sagedusega 200 skaneerimist minutis. See pöörlemiskiirus vastab 2 km-le ühe skaneerimise kohta. Pildivälja laius otse alla vaates on 1400 km ja kaldu vaates 740 km.
Ookeani ja maismaa värvuse mõõtja OLCI mõõdab 21 spektraalkanalis (400–1020 nm), skaneerimisulatus 1270 km, ruumiline lahutus 300 m. OLCI on keskmise eraldusvõimega pildispektromeeter, mis kasutab viit kaamerat laia vaatevälja tagamiseks. OLCI on liikumissuunas skaneeriv (harjasskanner) seade, mis mõõdab Maalt peegelduvat päikesekiirgust. OLCI-l on 21 spektririba nähtavas kuni lähiinfrapunases spektripiirkonnas. Ribade laius varieerub vahemikus 400–1020 nm ja ribasid kasutatakse mitmel eesmärgil, sealhulgas veeauru neeldumise, aerosoolitaseme ja klorofülli neeldumise mõõtmiseks. OLCI toodete esmane eesmärk on uurida ookeani ja maa pinda bioloogilise info kogumiseks. Samas pakub OLCI seade ka teavet atmosfääri kohta ning aitab kaasa kliimauuringutele, kuna SLSTR ja OLCI pildivälja laiused kattuvad.
Sünteetilise apertuuriga radar-kõrgusemõõtja SRAL ruumiline lahutus on 300 m. SRAL on topograafiline instrument, mis võimaldab teha mõõtmisi merejääl, jääkihtidel, jõgedel ja järvedel. Mõõdetakse keskmist meretaset, lainekõrgust, tuule kiirust pinnal, merejääd, ookeanihoovuseid, pööriseid ja loodeid. SRAL kasutab kahe sagedusega Ku- ja C-riba.
Spiridon Grigorjev
Spiridon Aleksejevitš Grigorjev (vene keeles Спиридон Алексеевич Григорьев; 12. detsember 1910 Hangalassõ uluss, Jakuudi oblast – 1986 Jakutsk) oli jakuudi teatrilavastaja, näitleja ja teatripedagoog, Vene NFSV rahvakunstnik.
Sentinel-3
Seadmed
Mikrolainete radiomeeter MWR mõõdab sagedustel 23,8 ja 36,5 GHz. MWR mõõdab veeauru ja pilvede veesisaldust ning Maa poolt kiiratavat soojuskiirgust. MWRi toetab SRAL-i seadet atmosfäärikorrektsiooni andmete abil.
Spiridon Grigorjev
Ta oli esimene jakuudi rahvusest kutseline teatrilavastaja. Ta oli kauaaegne Jakuudi draamateatri (hilisem Jakuudi muusika- ja draamateater) kunstiline juht (aastatel 1933–1935, 1938–1942 ja 1943–1961). Ta on teinud üle saja lavastuse. Ta on tegutsenud ka teatripedagoogina teatri draamastuudios.
Sentinel-3
Seadmed
GNSS-vastuvõtja annab satelliidile reaalajas asukohaandmeid ning mõõtmisi POD-i analüüsi jaoks. Sentinel-3 GNSS-vastuvõtja saab vastu võtta GPS L1 C/A, L1P(Y), L2P(Y), L2C-M, L2C-L ja L5 I/Q ning Galileo E1 B/C ja E5a I/Q signaale. Vastuvõtja asukohatäpsus on 1-2 meetrit.
Spiridon Grigorjev
Haridustee
Ta mängis aastatel 1928–1930 Jakuudi Vene draamateatri jakuudi näitetrupis. Aastatel 1930–1933 õppis ta GITIS-e režiiteaduskonnas, 1937–1938 oli ta režiialasel stažeerimisel Vahtangovi-nimelises Moskva teatris.
Sentinel-3
Seadmed
Orbiidi ja integreeritud raadiopositsiooni määramine satelliidi abil DORIS on satelliitide jälgimise süsteem, mille abil leiab satelliit oma orbiidi.
Spiridon Grigorjev
Film
Ta on mänginud Agassi Babajani filmis "Dersu Uzala" (1961) ja Riia Kinostuudio filmis "Ilgās dienas rīts" ('Pika päeva hommik'; 1968).
Sentinel-3
Seadmed
Laser retroreflektor LRR on helkur, mis on sihtmärgiks laseritele, mis tulevad spetsiaalsetest maapealsetest jaamadest (LRR Instrument – Sentinel-3 Altimetry Technical Guide – Sentinel Online, s.a.). LRR asub Maa-poolsel paneelil ning koosneb seitsmest kuubikust, igaüks nendest peegeldab maapealsetest jaamadest tulevaid kiirgusi tagasi (LRR Instrument – Sentinel-3 Altimetry Technical Guide – Sentinel Online, s.a.). Selle järgi saavad maapealsed jaamad määrata oma kauguse satelliidist paari millimeetri täpsusega.
Spiridon Grigorjev
Film
pisi|90px| [[Vene NFSV rahvakunstniku rinnamärk ]]
Sentinel-3
Seadmed
2009. aasta juulis viis Euroopa Kosmoseagentuur läbi õhukampaania nimega SEN3EXP (SENTINEL-3 eksperiment), et testida SENTINEL-3 missiooni maismaa ja ookeani pildistamine rakendusi, kasutades selleks kolme instrumenti:
AHS (õhu hüperspektraalne süsteem)
CASI-1500i (kompaktne õhu spektrograafiline kujutis)
SASI-600 (lähis-infrapuna spektomeeter)
Satelliidivaatlusi tegid ka satelliidi ENVISAT-i instrumendid MERIS ja AATSR, mis on sarnased SENTINEL-3 instrumentide OLCI ja SLSTR-ga. Lisaks veel instrument CHRIS, mis on satelliidi PROBA-1 pardal.
Kammerkoor
pisi|Üks Ameerika Ühendriikide kammerkoor (2009) Kammerkoor on suhteliselt väikese koosseisuga (mitte rohkem kui 30–40 inimest) koor, kes enamasti esitab kiriku- või klassikalist muusikat kontserdina.
Sentinel-3
Satelliidi töö ja andmevoog
Sentinel-3 satelliiti ja selle tööd haldavad Euroopa Kosmoseagentuur ja Euroopa Meteoroloogiasatelliitide Kasutamise Organisatsioon. Kuigi Euroopa Meteoroloogiasatelliitide Kasutamise Organisatsioon haldab satelliite, täidab Euroopa Kosmoseagentuur toetavat rolli, jälgides satelliitide, sealhulgas platvormide ja instrumentide seisundit, ning pakkudes eriteenuseid, näiteks varulennujuhtimiskeskust Kirunas, Rootsis. Euroopa Kosmoseagentuuril on Norras Svalbardis X-sagedusriba põhijaam. See jaam vastutab Sentinel-3 poolt kogutud andmete vastuvõtmise eest.
Kammerkoor
Eestis toimub Eesti Kammerkooride Festival.
Sentinel-3
Sentinel-3 tööriistakast
Sentinel-3 Toolbox ehk tööriistakast koosneb visualiseerimis-, analüüsi- ja töötlemisvahenditest, mis on mõeldud Sentinel-3 missiooni OLCI ja SLSTR andmete kasutamiseks. Kuna tegemist on erinevate missioonide kaugseire tööriistakastiga, toetab see ka teisi Euroopa Kosmoseagentuuri missioone. Erinevaid vahendeid saab kasutada arvutirakenduse või käsurea kaudu. Ulatuslik rakendusprogrammeerimisliides võimaldab Java või Pythoni abil pluginate arendamist. Sentineli tööriistakomplekti kasutatakse laialdaselt uue põlvkonna teadlaste koolitamiseks.
Silva küla
Silva on küla (vidējciems) Lätis Smiltene piirkonnas Launkalne vallas. Küla jääb piirkonna keskuse Smiltene kesklinnast 3 ja Riiast 130 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee P27. Seal asuvad Jaunpriedaine ja Silva bussipeatus. Silvas kasvab looduskaitsealune Silva mänd, seal asub ka Silva dendraarium.
2007. aastal oli külas 437 elanikku, 2019. aastal 370.
Felix Kersten
Felix Kersten (30. september 1898 Tartu – 16. aprill 1960 Hamm) oli Eesti päritolu massöör. Ta oli muu hulgas Heinrich Himmleri ihuarst.
Elulugu
Ehkki sõjatee algas tsaarimundris, tõmbas noormees pärast revolutsiooni selga Saksa mundri, et bolševike vastu võidelda. 1917. aastal, seega veel enne Eesti Vabadussõda, astus ta Saksamaal formeeritud Soome Vabatahtlike väkke, mille abiüksuste koosseisus ta ka Eesti Vabadussõjas võitles.
1920. aastal sai ta teenete eest Soome kodakondsuse ning kui Eesti Vabariik, kelle jaoks Kersten oli landesveerlane, konfiskeeris tema isatalu, jäigi mees Soome, kust hiljem kolis Hollandisse.
Helsingi ülikoolis manuaalteraapiat õppinud ja oma eduka praksise avanud mees kutsuti peagi Saksamaale, kus jätkas õpinguid riigi parimate arstide juhatusel.
Berliinis töötav Hiina ja Tiibeti meditsiini guru dr Ko tunnetas mehe unikaalseid oskusi ning ütles talle pärast esimest näidisteraapiaseanssi: „Olen kolmkümmend aastat just teid oodanud“. Ko’st, kes oli olnud Tiibeti laama, sai Kersteni mentor, kes pühendas ta idamaade meditsiini suurimatesse saladustesse. Kersteni kuulsus kasvas ning 1928. aastal pakuti talle Hollandi kuningakoja arsti ametikohta. Temast sai meditsiiniline superstaar, kellest ilmusid postkaardid nagu filmitähest.
Karskusselts
Karskusselts on organisatsioon, mis võitleb alkoholi liigjoomisega ning propageerib ühiskonnas alkoholivastast mõtteviisi (karskusliikumine).
Eesti karskusseltse:
Felix Kersten
Elulugu
Himmler, nagu ka Hitler, oli väga eraklik mees, kellel ei olnud sõpru. Kersteni sõnul oli Himmler nõrk ja iseloomutu inimene, kelle plussideks olid äärmine korralikkus, askeetlikkus ja isetus. Just see isetus sundis teda põhjalikult täitma Hitleri käske – isegi selliseid, mida Himmleri eetiline taust pidas Germaani iseloomule vastuvõetamatuks.
Himmleril puudus empaatiavõime ja kaastunne; tapmine ja massihävitus olid talle väga vastumeelsed, kuid seda just nimelt muinasgermaani mütoloogiast lähtuvalt: suured sõdalased pidid võitlema lahinguväljal, mitte organiseerima tagalamõrvu.
Vikenti Veressajev
Aastal 1888 lõpetas ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ning 1894 lõpetas ta Tartu ülikooli arstiteaduskonna.
Felix Kersten
Elulugu
Himmler pooldas alati juutide väljasaatmist ja ümberasustamist, kuid pani sellest hoolimata toime genotsiidi. Teda kutsuti „pabertimukaks“ – mees, kes kord mahalaskmist nähes oksele hakkas, kirjutas alla kogu rahva hävitamiskäsule.
Vikenti Veressajev
Ta kirjutas autobiograafia "Arsti märkmed" (1901, eesti keeles 1974) ning biograafiad "Puškini elu" ja "Gogoli elu".
Enesehinnang
Enesehinnang on psühholoogias inimese üldine subjektiivne emotsionaalne hinnang kui väärtuslik ta on. Hinnang peegeldab inimese enda otsust, mida ta enda kohta arvab. Enesehinnang hõlmab usku endasse (näiteks: olen pädev, olen väärtuslik) ja ka emotsionaalseid seisundeid nagu meeleheide, uhkus, häbi. Smith and Mackie (2007) defineerisid nii: "Mina-käsitlus on see, mida me arvame endast ja enesehinnang on positiivne või negatiivne hinnang sellele, kuidas me ennast tunneme."
Enesehinnang on huvitav sotsiaalpsühholoogiline konstruktsioon, kuna seda kasutatakse erinevate tulemuste edukaks ennustamiseks, nagu näiteks akadeemiline võimekus, õnnelikkus, rahuldustunne abielus ja suhetes, ja kriminaalne käitumine. Enesekindlus võib kasutada konkreetsetes olukordades (näiteks: "Ma usun, et olen hea kirjanik ja ma olen selle üle õnnelik") või ka laiemas mõistes (näiteks: "Ma usun, et olen halb inimene ja see tekitab mulle üldist halba arvamust endast"). Psühholoogid arvavad, et enesehinnang on püsiv isiku tunnusjoon, kuigi see võib ka lühiajaliselt kõikuda.
Vikenti Veressajev
Veressajev tõlkis vene keelde Homerost, Sapphot ja Hesiodost.
Felix Kersten
Elulugu
Prantsuse kirjanik Georges Kessel kirjutab: „1942. aastal algas Kersteni missioon Rootsis SD välisluureteenistuse juhi Walter Schellenbergi juhtimisel ja lõpuks kolis Kersten ametlikult Rootsi; et olla alalises ühenduses Rootsi valitsuse, lääne luure ja isiklikult Himmleriga. Kersten oli Läänega kontaktide pidamiseks erakordselt sobiv inimene.“
Muuseas, Kersteni kodust kulges otseliin Himmleri korterisse, vaid kahe abonendiga privaatnumbril 145.
Neil aastail käis Kersten koos Himmleriga ka Tallinnas, kus Himmler ennast väga hästi tundis: erinevail andmetel olla ta Eestit mitteametlikult külastanud 8-16 korral. Mitmel pool on ära toodud legend, et Himmleri isiklike asjade hulka olla kuulunud ka Saksa-Eesti-Saksa sõnaraamat – võib-olla sellepärast, et Kersten ja Alfred Rosenberg olla teineteisega aeg-ajalt eesti keeles salapärast vestlust arendanud.
28. aprillil 1945 kuulis Hitler BBC raadiost, et Himmler, kes nimetab ennast Saksamaa uueks juhiks, üritab liitlasriikidega rahu sõlmida. Hitler tundis, et talle on osaks saanud elu kõige rängem reetmine ning mõistis Himmleri tagaselja surma. Ehkki Reichsführer pääses oma isanda kättemaksust, ei tahtnud liitlased temaga mingit tegemist teha. Pärast sõja lõppu langes ta inglaste kätte vangi ning lõpetas oma elu tsüaniidikapslit neelates.
Kersteni pikaajaline missioon oli kandnud vilja. Kuid tema kannatused alles algasid. Kohe sõja lõpul näitas Rootsi oma kahepalgelisust.
Riik, mis oli läbi terve sõja varustanud Natsi-Saksamaad rauamaagiga, hakkas nüüd afišeerima oma natsivaenulikkust. Vaenama hakati kõiki, kellele hammas peale hakkas. Põlu alla langes ülemaailmne superstaar Zarah Leander, vaatamata sellele, et ta juba aastal 1943 demonstratiivselt Saksamaalt koju Rootsi tagasi kolis.
Rootsis varju otsinud Saksa mundris sõdinud Eesti, nagu ka teiste väikerahvaste mehed, kes olid haaranud ühe vaenlase pakutud relva ainult sellepärast, et teise vastu võidelda, said tunda Rootsi valitsuse äraandlikkust ning võitjate arveteõiendamist.
Pöörduti otsustavalt ka Kersteni vastu. Tema kunagine patsient ning kaastööline, krahv Folke Bernadotte, kes korraldas Kersteni poolt vabastatud juutide toimetamise Rootsi, ihkas kogu au endale võtta ning pöördus Kersteni vastu, kirjutades kõik tema teod enda arvele.
Bernadotte'i memuaarides Kerstenit isegi ei mainita. Sõja lõpul võimule saanud uus sotside valitsus tegi kõik, et eelmise valitsuse soosikuid vaenata. Krahvi nõudmisel keelduti Kerstenile Rootsi kodakondsuse andmisest ning teda oleks oodanud väljaandmine Soomele ning sealtkaudu juba Venemaale, kus ta oli kui Eesti Töörahva Kommuuni vastu võidelnud Vene Impeeriumi kodanik juba ammu tagaselja surma mõistetud. Kersteni päästis see, et Hollandi valitsus võttis ta diplomaatilise kaitse alla.
4. detsembril 1946 saabus Rootsi valitsusse ülemaailmse Juudi kongressi esindaja Leon Kubowitzki kiri, milles avaldatakse Rootsit juutide aitamise eest tänu ning milles ta eraldi oma rahva nimel tänab doktor Kerstenit.
Muuseas, krahv Bernadotte, kes koonduslaagrite vangide päästmise au endale oli haaranud, langes veidi pärast seda Jeruusalemmas Iisraeli valitsuse agentide salamõrva ohvriks. Kersteni auks aga istutasid juudid Iisraelis „Õiglaste alleel“ seitse puud.
1949. aastal esitas Hollandis Kersteni tegevuseks loodud komisjon oma aruanded, mis kinnitas Kersteni ainuisikulist osalust mitte üksnes kümnete tuhandete juutide päästmises, vaid ka hollandlaste massküüditamisest päästmises, Hollandi kunstivarade säilitamises ning mitmete linnade purustamisest päästmises. Järgmisel aastal sai Kersten Hollandi kõrgeima autasu – Oranje-Nassau ordeni.
1953. aastal sekkusid ameeriklased, märkides, et krahv Bernadotte'i memuaarides on Kersteni pingutused väga ebaõiglaselt unustatud. Puhkes skandaal, mis lõpuks päädis Kersteni nime absoluutse rehabiliteerimise ning talle Rootsi kodakondsuse andmisega.
Kink-pajulill
Kink-pajulill (Epilobium collinum) on pajulilleliste sugukonda pajulille perekonda kuuluv rohttaim.
Felix Kersten
Elulugu
Järgnesid riiklikud tunnustusavaldused – mitme riigi, sealhulgas Soome ja Rootsi Punase Risti ordenid. Prantsusmaa president Charles de Gaulle andis talle üle Prantsuse Auleegioni ordeni, millega kaasnes eraldi tänuavaldus prantsuse juutidelt.
Kink-pajulill
Kirjeldus
Taime kõrgus 5–40 cm. Vars punakas, püstine või tõusev, tihedalt lehistunud. Lehed hallikasrohelised, pikliksüstjad, pehmekarvased. Õied lillakaspunased. Õitseb juunist septembrini.
Felix Kersten
Elulugu
Felix Kersten suri aprillis 1960.
Kink-pajulill
Kasvukoht
Kasvab kuivades metsades, kinkudel, loopealsetel. Eestis esineb paiguti.
Colette
Colette [kɔ.lɛt] (õieti Sidonie-Gabrielle Colette, 28. jaanuar 1873 – 3. august 1954) oli prantsuse kirjanik, miim, näitleja ja ajakirjanik.
Elulugu
Colette sündis Saint-Sauveur-en-Puisayes, Burgundia ühes vaesemas piirkonnas. Ise on ta oma kodukoha kohta kirjutanud järgmist: "Minu sünnipaigas polnud ei raudteed ega elektrit, läheduses ei põhikooli ega suuremat linna. Peres polnud raha, küll aga raamatuid. Polnud kingitusi, see-eest aga oli hoolivust, polnud mugavusi, küll aga kuldset vabadust."
18-aastaselt kohtus Colette Henri Gautier Villarsiga, kes oli seltskonnas tuntud ka kui Willy. Sellele kohtumisele järgnes 13 aastat kestnud abielu, mille jooksul sai alguse Colette’i kirjanikutee. Nimelt soovitas Willy Colette’il rahanappuse tõttu kirjutamisega katsetada. Sellest sündis Claudine’i lugude sari, mis avaldati algselt Villarsi nime all. Pärast lahutust sai Colette’i kirjanikutee hoo sisse – ta sai lõpuks kirjutada oma nime all ja võttis enda kirjanikunimeks perekonnanime, mille järgi varem oli vaid meessoost inimesi kutsutud.
Teisest abielust Henri de Jouveneliga sündis tütar, kelle eesnimeks sai Colette.
Kirjaniku kolmas abielu Maurice Goudeketiga kestis naise surmani.
Lisaks suhetele meestega oli Colette’il ka afääre naistega, mis oli omal ajal tähelepanuväärne, kuna seksuaalvähemused hakkasid sellel ajal alles pead tõstma ja see teema oli suur tabu. Kõige märkimisväärsem oli suhe Mathilde de Mornyga, kes oli Napoleon III vennatütar ja tuntud seltskonnategelane ning paistis silma oma androgüünse välimusega. Nende suudlust pantomiimis 1907. aastal pandi väga pahaks ja see lõpetas nende võimaluse olla avalikult koos, kuid suhe kestis veel 1912. aastani. Peale üsna avalike homoseksuaalsete suhete tekitas Colette skandaali ka näitlejana – nimelt ilmus ta oma kavades mõnikord lavale ülikonnas, mis oli tol ajal naistele keelatud, vahel peaaegu alasti.
Colette suri 1954. aastal Pariisis ja kuna katoliku kirik keeldus teda abielulahutuste tõttu kiriklikult matmast, korraldas Prantsusmaa talle riiklikud matused. Ta oli esimene naine, kellele selline au osaks sai.
Colette'i mõju prantsuse ühiskonnas oli suur. Oma skandaalse isiksuse ja laialdase kirjanikutöö tõttu saavutas ta omal ajal suure tuntuse. Tema teoste kaudu sai kuuldavaks naiste hääl kirjanduses. Ka oli ta esimene naine, kes oli prantsuse kirjandusühingu Académie Goncourti liige ja lausa selle president aastatel 1944–1954.
Looming
Colette’i kirjutamisstiili on iseloomustatud kui värvikat, nüansirikast, tundlikku ja ülevoolavalt naiselikku. Ta oli esimene prantsuse naiskirjanik, kes julges selgelt stiili poolest meestest erineda, eelnevad naiskirjanikud (nt George Sand) olid pigem jäljendanud meeskirjanike stiili. Colette šokeeris toonast avalikkust, kirjutades vägagi ausalt naise seksuaalsusest. Kõik tema tekstid on suuremal või vähemal määral autobiograafilised. Kuigi ta ise end naisõiguslaseks ei nimetanud, lausa väitis, et ta jälestab sufražette, on tema elu ja looming siiski väga tugevalt mõjutanud naisliikumist läbi 20. sajandi ja ka tänapäevani.
1948. aastal nomineeriti Colette Nobeli kirjandusauhinnale.
Teosed
Eesti keeles
Sankt Radegund bei Graz
Sankt Radegund bei Graz on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. Saanud nime Püha Radegunde järgi.
pisi|tühi|Vaade Sankt Radegundile
Dobřichovice
Dobřichovice (saksa keeles Dobrichowitz, ka Dobschichowitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-západi ringkonnas. Dobřichovice asub Berounka jõe ääres, Praha kesklinnast ligikaudu 21 km lõunaedelas.
Dobřichovice küla on esmamainitud 1253. aastal. Raudteeühenduse sai Prahaga sai Dobřichovice 1863. aastal. Aleviks sai Dobřichovice 1876. aastal. 1880. aastatest kujunes Dobřichovice suvituskohaks. Linnaõigused sai Dobřichovice 26. septembril 2006. Dobřichovice on mitmel korral (1872, 1941, 1947, 1981 ja 2002) saanud kannatada üleujutuste tagajärjel.
E-õpe
E-õpe õppetöö, mis toimub osaliselt või täielikult digitehnoloogiliste vahendite abil.
E-õppe võimalused
Õppimine e-õppe toel võimaldab, e-õppe eesmärgid võiksid olla:
E-õppe vahendeid
E-õppe vahendite üks jaotusi:
Praktikas kasutatavaid e-õppe vahendeid – milliste digitehnoloogiliste vahendite abil e-kursust luua või oma aines või kursusel e-õpet kasutada:
Tartu Ülikooli e-õppe vahendeid
E-õppe vahendeid, mis on Tartu Ülikooli veebikeskkonnas:
Obojan
Obojan on linn Venemaal Kurski oblastis, Obojani rajooni keskus. Asub Psjoli jõe ääres, 60 km Kurskist lõunas.
Ajalugu
Obojan asutati 1639. aastal kindlusena Venemaa lõunapiiri lähedal.
1779 sai linnaõigused.
Kallur
pisi|MAZ-5551 kallur Kallur ehk isekallutaja on veoauto, mille kasti saab tühjendamiseks kallutada.
Obojan
Ajalugu
1916. aastal oli Obojanis 13 426 elanikku. 2016. aastal oli elanike arv 13 410.
Äädikas
pisi|Valge veiniäädikas Äädikas on terava lõhnaga happeline vedelik, mida saadakse etanooli kääritamisel, mille tulemuseks on äädika põhikomponent äädikhape. Enamasti kasutatakse seda lahjendatud kujul. Lauaäädika pH jääb tavaliselt vahemikku 2,4–3,4 (lahjendatuna suurem).
Äädikhappe kontsentratsioon lauaäädikas on tavaliselt 4–8% ja marinaadiäädikas kuni 18%. Looduslikes äädikates on ka vähesel määral tartarhapet, sidrunhapet ja teisi happeid. Äädikat kasutatakse juba muistsetest aegadest ning see on oluline aine Euroopa, Aasia ja teistes köökides.
Mitmes Euroopa keeles kasutatakse äädika kohta sõnu, mis tulenevad veini tähendavast sõnatüvest: nii pärineb inglise vinegar vanaprantsuse sõnast vinaigre, mis tähendab haput veini.
Ajalugu
Tanakh ja piibli vana testament mainivad äädikat ebameeldiva joogina (Psalmid 69:21) ja et seda on rumal segada soodaga (Õpetussõnad 25:20), ent soodsamas kontekstis toiduainena, kui Boaz lubab Ruthil "kasta oma leivatükki äädikasse" (Ruth 2:14). Ristilöödud Jeesusele pakuti äädikat või haput veini (Matteus 27:48; Markus 15:36). Islami traditsioonis on äädikas üks neljast prohveti Muhamedi heakskiidetud toidulisandist.
1864. aastal tõestas Louis Pasteur, et äädikas tekib looduslikus käärimisprotsessis.
Valmistamine ja mikrobioloogia
Äädikat valmistatakse kääritamise teel mitmesugustest toorainetest, milles on peamiselt süsivesikud ja suhkrud. Esmalt saadakse suhkru käärimise tulemusena etanool, mille äädikhappebakterid seejärel oksüdeerivad äädikhappeks. Etanooli võib valmistada näiteks veinist, siidrist, õllest või kääritatud puuviljamahlast, aga ka sünteetiliselt maagaasist või naftatoodetest.
Etanooli (CH3CH2OH) reageerimisel hapnikuga (O2) tekivad äädikhape (CH3COOH) ja vesi (H2O) vastavalt valemile:
Linnased
Linnaseäädika saamiseks valmistatakse odrast linnased, nii et teraviljas sisalduv tärklis muutub maltoosiks. Siis pruulitakse linnastest õlu ja lastakse sel muutuda äädikaks, mil seejärel küpseb. Linnaseäädikas on tavaliselt helepruun.
Vein
pisi|püsti|[[Sherry vinegar]] Veini äädikat valmistatakse punasest või valgest veinist. Vahemere ääres ja Kesk-Euroopas on see kõige levinum äädikas. Veiniäädika kvaliteet kõigub suuresti. Paremad veiniäädikad küpsevad puunõudes kuni kaks aastat ning neil on keerukas küps aroom. Veiniäädikas on tavaliselt vähem happeline kui valge või siidriäädikas. Kallimaid veiniäädikaid valmistatakse konkreetsetest veiniliikidest nagu šampanjast, šerrist või Pinot Gris'st.
Õunasiider
Õunaäädikat valmistatakse kas õunasiidrist või apple must ning see on pruunikaskollast värvi. Sageli müüakse seda filtreerimata ja pastöörimata kujul kui loodustoodet. See on väga populaarne, osalt tervislikkuse ja kosmeetiliste omaduste tõttu ning kuna seda kasutatakse dieetides. Happelisuse tõttu võib õunaäädikas olla kurgus väga järsk või isegi põletav. Paljalt tarvitamiseks (vastandina kokandusele) võib seda enne joomist lahjendada näiteks puuviljamahla või veega. Vahel magustatakse seda ka suhkru või meega. On teateid õunaäädikatablettidest saadud keemilistest kõripõletustest, kuid on kaheldav, kas neis toodetes oli just õunaäädikas.
Riis
Riisiäädikas on kõige populaarsem Ida- ja Kagu-Aasia köögis. See on saadaval "valge" (helekollase), punase ja mustana. Jaapanlased eelistavad kasutada sushiriisi ja salatikastmete valmistamisel lahjat riisiäädikat. Punast riisiäädikat värvitakse tavaliselt punase riisiga. Musta riisiäädikat, mida valmistatakse mustast riisist, kasutatakse eriti ohtralt Hiinas, kuid ka teistes Ida-Aasia maades.
Maitseäädikad
pisi|[[Kantoni köök|Kantoni punane äädikas]] Levinud on vaarikate, mustikate või viigimarjadega maitsestatud äädikad, harvem esineb punase apelsini ja pirnimaitselist äädikat.
Samuti maitsestatakse äädikat maitsetaimedega, eriti Vahemere köögis. Näiteks tarvitatakse selleks tüümiani, estragoni ja punet (oreganot). Selliseid äädikaid võib valmistada ka kodusel teel, lisades poest ostetud äädikasse värskeid või kuivatatud maitsetaimi. Tavaliselt pruugitakse selleks heledat mahedat äädikat, nagu näiteks valget veiniäädikat.
Kasutus kokanduses
Äädikat kasutatakse tihtipeale toiduvalmistamisel, eriti marineerimisel, vinegrettides ja teistes salatikastmetes. See kuulub ka sellistesse kastmetesse nagu sinep, ketšup ja majonees. Vahel tarvitatakse äädikat tšatnides. Sageli on äädikas marinaadi peamine koostisosa.
Mitmesugust
Äädikaga võib püüda kärbseid, ehkki mesi toimib paremini.
Äädikakärbsed kannavad sageli äädikausse, mis on inimesele kahjutud, kuid söövad äädikhappebaktereid, mis alkoholi pinnal elades seda äädikaks kääritavad.
Äädika ja sooda segu muutub valju kihina saatel veeks, süsihappegaasiks ja naatriumetanaadiks. Selle reaktsiooniga demonstreeritakse koolides tihti happe ja aluse reageerimist.
Mõnes riigis on kange äädika müük keelatud. Näiteks peab Kanadas äädika happesus jääma vahemikku 4,1–12,3%.
Rooma leegionärid jõid iga päev posca-nimelist jooki, mida valmistati äädikast, veest ja mõnikord meest. Sellega joodeti ka ristilöödud Jeesust.
Ķeņģi
Ķeņģi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Smiltene piirkonnas Variņi vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Smiltenest 17 ja Riiast 136 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee P27. Seal asub Ķeņģi bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 27 elanikku.
Alaska Raudtee
pisi|Kompanii raudteede kaart Alaska Raudtee (inglise keeles Alaska Railroad, aruandlusmärgina ARR) on 1914. aastal asutatud Alaska raudteekompanii, mille raudtee ühendab Sewardit ja Whittierit lõunas Alaska lahe ääres Fairbanksi ja Fort Wainwrightiga sisemaal. Raudtee läbib osariigi pealinna Anchorage'i.
Sindi kogudus
EELK Sindi kogudus on luterlik kogudus Sindis.
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Tõnu Taremaa.
Jumalateenistused on iga kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 14.00.
Eluviis
Eluviis ehk elulaad (inglise lifestyle) on igapäevase elu korralduse viis (riietumine, elukoht, tarbimisharjumused) ja valikud, mis on tihti omased kindlale sotsiaalsele rühmale, vanusele või isikutüübile.
Daniel Freiman
Daniel "Danne" Freiman (sündinud 7. aprillil 1933 Noarootsi kihelkonnas Läänemaal) on Rootsi endine poksija.
Ta oli kokku kolmekordne Rootsi meister, 1958. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg) ning aastatel 1961–1962 poolraskekaalus (kuni 81 kg).
Ta esindas aastatel 1956–1961 Rootsit 17 maavõistlusel, millest võitis 13 võistlust.
Isiklikku
Tema vanem vend Samuel oli samuti Rootsi poksija.
Hulja vald
Hulja vald (saksa keeles Huljel) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Hulja vald Undla vallaga.
Valla alal asus Hulja mõis.
Eesti kunstikoolide loend
Siin loetletakse Eesti kunstikoole.
Krustpils
pisi|Krustpilsi vapp pisi|Krustpilsi kultuurimaja Krustpils (poola keeles Kryżborg; saksa keeles Kreutzburg; latgali keeles Krystapiļs) on Läti linna Jēkabpilsi osa. Asub Daugavast põhjas Daugavpilsi–Riia raudtee ääres. Kuni 1962. aastani oli Krustpils iseseisev linn.
Kuigi Krustpils on sõdades palju kannatanud, on vanalinnas siiski säilinud mitmeid ajaloolisi hooneid. Vanalinna keskus on Riia tänav (Rīgas iela). Krustpilsi ajalooline süda kannatab suure liikluskoormuse käes.
Ajalugu
Krustpilsi on esimest korda mainitud 1237. aastal, mil Riia piiskop lasi sinna rajada linnuse (saksa keeles Kreuzburg). Piirkond jäi 1511. aastani piiskoplikuks lääniks. Liivi sõja tagajärjel sai Krustpilsist koos ülejäänud Latgale ning Põhja-Lätiga Rzeczpospolita osa ja kuningas Stefan Batory andis lossi Korffide suguvõsale. Nende kätte jäi Krustpilsi loss kuni võõrandamiseni aastal 1920.
Poola jagamisel sai Krustpilsist 1772. aastal Venemaa osa. Koos ülejäänud Latgalega asus asula Viciebski kubermangus. Aastal 1784 sai asulast alev. Asula hakkas kasvama pärast 1861. aastat, mil rajati Daugavpilsi–Riia raudtee. Vene-Türgi sõda tõi endaga Krustpilsi hulgaliselt Türgi sõjavange, sellest ajast peale asub Krustpilsis türklaste kalmistu. Veel kiirema kasvu tõi Rõbinskisse viiva raudtee rajamine aastal 1904, nii et Krustpilsist sai raudteesõlm.
Aastaks 1914 oli Krustpilsis üle 5000 elaniku. Ehitati luteri ja katoliku kirik, sünagoog, koolid, vesiveski. Krustpils oli lõunapoolseim punkt, mille Eesti väed Vabadussõja käigus suvel 1919 hõivasid.
Sõda mõjus Krustpilsile laastavalt, hävis 600 hoonet. Aastaks 1920, mil asulast sai linn, oli rahvaarv vähenenud 1862 inimeseni. Linn hakkas taas kasvama, kuid endist rahvaarvu ei saavutanud, kuigi aastal 1924 laiendati linna maid piki Rēzeknesse viivat raudteeliini, nii et Zīlāni külas asunud raudteepeatus jäi Krustpilsi territooriumile. Aastal 1929 liideti linnaga ka seni linna piiride taga asunud Krustpilsi raudteejaam (hoone aastast 1954). Aastal 1932 rajati suhkruvabrik (likvideeritud aastal 1999).
Aastal 1941 kasutati Krustpilsi raudteejaama küüditamiseks. Krustpils ise kannatas küüditamise all üsna vähe, linnast viidi Siberisse ainult 36 inimest. Samuti kasutati raudteejaama 1949. aasta küüditamisel. Aastal 1962 liideti Krustpils Jēkabpilsiga.
Marion Chesney
Marion Chesney Gibbons (10. juuni 1936 Glasgow – 31. detsember 2019) oli šoti kirjanik.
Kirjanik kasutas pseudonüüme M. C. Beaton (kriminaalromaanides), Sarah Chester, Jennie Tremaine, Ann Fairfax, Helen Crampton, Marion Gibbons, Charlotte Ward jms.
Chesney loomingu tuntumad tegelaskujud on Agatha Raisin ja Hamish Macbeth.
Ta osales Tallinna kirjandusfestivalil HeadRead 2011. aastal.
Elulugu
Marion Chesney on töötanud raamatupoes müüjana ning ajalehtedes Scottish Daily Express (Glasgow's) ja Daily Express (Londonis) reporteri, teatrikriitiku ja toimetajana. Ajakirjas Scottish Field toimetas ta naiste moe teemasid.
Tema abikaasa Harry Scott Gibbons on samuti kirjanik ja toimetaja. Marion Chesney on öelnud, et tema esimeste romaanide kirjutamise ajendiks oli vajadus teenida perele lisaraha ajal, kui ta abikaasa oli taastumas kergekujulisest insuldist. 1979. aastal alanud kirjanikukarjäär on olnud väga viljakas: 2019. aasta seisuga oli temalt ilmunud sadakond romaani.
Teosed eesti keeles
=== Hamish Macbethi lood (M. C. Beaton) === pisi|Marion Chesney esinemas kirjandusfestivalil HeadRead 28. mail 2011
Teosed televisioonis
Agatha Raisini lugude põhjal on valminud telesari "Agatha Raisin" (2014 – ...), kus nimikangelast kehastab Ashley Jensen.
Maadlus 1984. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Maadlus Maadlus 1984. aasta suveolümpiamängudel toimus USA-s Los Angeleses.
Vecdaugava raudteepeatus
pisi|left|Vecdaugava ootepaviljon Vecdaugava raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Skulte raudteeliinil Riia linna Vecdaugava asumis.
Iga päev peatub seal 25 reisirongi, tööpäeviti 33. Peatus asub Riia raudteejaamast 16,2 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus A-tsooni.
Vecdaugava raudteepeatus avati aastal 1964.
Ruggiero Giovannelli
Ruggiero Giovannelli (snd 1560, surnud 7. jaanuaril 1625) oli Itaalia hilisrenessansi ja varabaroki helilooja. Ta oli Rooma koolkonna esindaja ja Giovanni Pierluigi da Palestrina järglane Rooma Püha Peetruse kirikus.
Eluloolist
Giovannellit on peetud Palestrina õpilaseks, kuid tõendid selle kohta puuduvad. Enne Peetri kirikus tegutsema asumist oli ta tegev olnud mitme väiksema kiriku juures. 1594. aastal võttis ta Palestrinalt tööjärje üle Peetruse katedraali Cappella Giulias ja alates 1599. aastast oli ta Capella Sistina laulja ja kapellmeister. Ta töötas Roomas kuni oma surmani 1625. aastal.
Looming
Arvukate muusikaliselt pigem konservatiivses laadis vaimulike kooriteoste kõrval kirjutas Giovannelli kergemat repertuaari, nagu motette, madrigale, villanellasid ja canzonettasid, milles ilmneb küll Palestrina mõju, kuid milles võib leida ka helilooja omaenda stiili ja muusikalise keele otsinguid, nii et kindlasti oli loojana enamat kui vaid oma õpetaja epigoon.
Teosed
Erinevates allikates erinevad tema teoste loetelud, olles sageli ka lünklikud. Trükistest teatakse vähemalt kolme viiest hääleraamatust koosnevat viie- kuni kaheksahäälsete motettide ja kolmehäälsete canzonetta'de kogumikku 1592. aastast; "Villanelle a 3 voci" (1593); "Misse" (1593); "Motetti" (1594); "Madrigale" (1586); viiehäälse muusika kogumikku 1599. aastast; "Vilanelle a 5 voci" (1608). Vatikani raamatukogus leidub käsikirjades tema missasid, motette ja psalme, nende hulgas üks "Miserere" neljale ja kaheksale häälele, samuti üks kaheksale häälele Palestrina madrigali "Vestiva i colli" materjalil kirjutatud missa. Üksikuid Giovannelli madrigale leidub Girolamo Scotto ja Pierre Phalese'i muusikakogumikes; motette ja psalme Fabio Costantini ja Karl Proske koostatud väljaannetes.
Ruunavere postijaam
Ruunavere postijaam on endisaegne postijaam Rapla maakonnas Märjamaa vallas Pajaka külas. Jaama peahoone ja postipoiste maja on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks, lisaks on jaamas veel tall ja sepikoda. Mälestis on riikliku postiajaloo mälestusmärk ja ajaloolise infrastruktuuri lahutamatu osa ning tunnistati kultuurimälestiseks 1998. aasta keskel.
Postijaam asub Tallinna–Pärnu maantee 47. kilomeetril.
Arhitektuur
Postijaama peahoone on paekivihoone, millel on samuti kelpkatus. Katus oli algselt kaetud pilbaskattega, kuid hiljem kaeti see S-kiviga. Esifassaadi keskosas asub peasissekäik, mida rõhutab kahe paarissamba ja kolmnurkfrontooniga portikus. Sammaste ülaosa ühendab kolmnurkfrontooniga pilaster. Kahe paarissamba vahel on kahepoolne välisuks, mille kohal on framuug. Fassaadi kujundus on klassitsistlikult rikkalik- munavöödikujuline ehhiin, ühine rihveläärega pealisplaat ja talastiku kohal reljeefne palmettfriis. Fassaadil asetsevad lihtsad, kuue ruuduga aknad sümmeetriliselt. Hoone keskel asub mantelkorsten-köök. Ühel pool kööki asusid reisijate toad, teisel pool postijaamapidaja ruumid. Tubades olid kahhelahjud.
Seisund
2019. aasta 15. augusti inspekteerimisel otsustati, et peahoone seisund on hea ja postipoiste maja seisund on rahuldav.
Ajalugu
Postijaam ehitati 19. sajandi I veerandi lõpus tüüpprojekti järgi. Peahoone ehitati aastail 1821–1824. Sama projekti järgi on ehitatud Jõelähtme, Saue, Sõkla ja Jädivere postijaam.
Peahoone põles 2001. aasta lõpul.
Padova lennujaam
Padova lennujaam, ärinimega Padova Gino Allegri tsiviillennujaam (Aeroporto Civile di Padova "Gino Allegri"), on lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis, 3 km Padova keskusest edelas, Brusegana kvartalis. Lennujaamale on antud Gino Allegri nimi.
Liivlaste Liit
Liivlaste Liit (ka Liivlaste Ühing, Liivi Liit, Liivi Selts; liivi keeles Līvõd Īt) on 1922 asutatud (1988 taasasutatud) liivi kultuurist huvitatuid inimesi ühendav organisatsioon, mis tegutseb Lätis. Liidu eesmärk on arendada liivi kultuuriga seonduvat. Liidu peamaja (Liivi rahvamaja) asub liivlaste külas Mazirbe. Liidu eesotsas on Dāvis Stalts.
Liidul on tänapäeval 360 liiget, kelle seas on nii liivlasi, lätlasi kui ka venelasi.
Liidu tegevust on toetanud Eesti ja Soome riik.
Saksa Lunastaja kogudus
EELK Saksa Lunastaja kogudus on luterlik kogudus Tallinnas.
Kogudus kuulub Tallinna praostkonda.
Koguduse õpetaja on Arnd Matthias Burghardt.
Jumalateenistused on iga kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 15.00 Tallinna Rootsi-Mihkli kirikus ja iga kuu 1. pühapäeval algusega kell 17.00 Tartu Maarja kirikus.
Pentti Irval
Pentti Irval (29. oktoober 1958 Rakvere – 14. september 2005) oli eesti loomaarst. Temalt tuli oluline panus veterinaariaalasesse seadusloomesse ja veterinaarteenistuse struktuuri ümberkorraldusse peale Eesti Vabariigi taasiseseisvumist.
Elulugu
Alghariduse omandas Rägavere algkoolis ja 1977. lõpetas Rakvere 1. Keskkooli. Loomaarsti hariduse omandas Eesti Põllumajanduse Akadeemias (EPA), mille lõpetas 1982. aastal ja siis suundus tööle Rakvere rajooni Kullaru sohvoosi. Aastatel 1988–1991 õppis EPA aspirantuuris veterinaarorganisatsiooni alal. Osales Eesti Loomaarstide Ühingu taaskäivitamisel ning selle esimeses juhatuses ja igapäevases tegevuses. Samuti oli korporatsiooni Fraternitas Tartuensis liige ja EELK Viru-Jaakobi kiriku juhatuse esimees. Asutas 1992. aastal AS Remediumi, mis tegeles loomasööda ja veterinaarravimite hulgimüügiga. Pärast tema ootamatut surma võtsid ettevõtte juhtimise üle tema lapsed.
Imastu vald
Valla alal asus Imastu mõis.
Wayde van Niekerk
Wayde van Niekerk (sündinud 15. juulil 1992 Kaplinnas) on Lõuna-Aafrika kergejõustiklane. Ta on 400 meetri jooksu maailmarekordi omanik.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis Niekerk kuldmedali ajaga 43,48.
2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta kulla Kirani Jamesi ees maailmarekordiga 43,03.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta 400 meetri jooksus esikoha 43,98-ga. Lisaks võitis ta 200 meetri jooksus 20,11-ga hõbemedali.
Ta oli 2016. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Lõuna-Aafrika Vabariigi lipukandja.
Liikumine (ühiskond)
Liikumine (ka: ühiskondlik liikumine) on suurema hulga inimeste sihipärane tegutsemine ühesuguste ideeliste eesmärkide nimel. Näiteks karskusliikumine võitleb alkoholi liigjoomise vastu, roheliste liikumine elukeskkonna hoidmise ja säilitamise eest, hõimuliikumine taotleb etniliselt ja keeleliselt lähedaste rahvaste poliitiliste ja kultuurisidemete tugevdamist, ametiühinguliikumine püüab ühendada võimalikult kõiki töötajaid ametiühinguisse ja seista nende huvide eest jne.
Johann Friedrich von Recke
Johann Friedrich von Recke (1. august 1764, Miitavi – 13. september 1846, Miitavi) oli baltisaksa ajaloolane.
Elulugu
Johann Friedrich von Recke oli baltisakslane ja kaupmehe poeg.
Õppis 1781–84 Göttingeni Ülikoolis õigusteadust, ajalugu ja muinasteadust. 1787–1788 Miitavi arhiivi- ja läänisekretäri abiline, 1788–96 arhiivi- ja läänisekretär, 1796–1801 Kuramaa asehaldurkonna valitsuse sekretär, 1801–26 Kuramaa Kameraalkoja nõunik, 1827–46 Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi sekretär.
Kuramaa provintsiaalmuuseumi asutajaliige (1818). Tuntud ajaloolise ainestiku kogujana ja dokumentide avaldajana.
Kogus ulatusliku materjali Balti kubermangude kirjanike ja teadlaste kohta. Toimetas selle leksikonina 1827–32 trükki koos C. E. Napierskyga (Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon d. Prov. Livland, Estland und Kurland I–IV. Mitau, 1827–32), mis on tähtsamaid Baltimail ilmunud ajaloolis-biograafilisi koguteoseid.
Andis välja Th. Hjärne (Hiärne), Ehst-, Lyv- u. Lettländische Geschichte (Miitavi, 1794 – neli köidet, kolm viimast ilmusid hiljem).
Otto Wilhelm von Struve
pisi|Otto Wilhelm von Struve. [[Ivan Kramskoi portree (1886)]] Otto Wilhelm von Struve (7. mai 1819 Tartu – 14. aprill 1905 Karlsruhe) oli baltisaksa päritolu Venemaa astronoom.
Ta õppis 1836. aastast Tartu ülikoolis matemaatikat, 1839. aastal lõpetas ülikooli.
Ta oli aastaid Pulkovo observatooriumi direktori abi ja aastatel 1862–1889 direktor. 1894. aastast elas Karlsruhes.
1887. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Isiklikku
Tema isa oli astronoom Friedrich Georg Wilhelm Struve. Otto pojad olid astronoomid Hermann Struve (1854–1920) ja Ludwig Struve (1858–1920).
Mälestuse jäädvustamine
Väikeplaneet 768 Struveana on nimetatud astronoomide Friedrich Georg Wilhelm von Struve, Otto Wilhelm von Struve ja Karl Hermann Struve auks.
Krišjāņi vald
Vald piirneb sama piirkonna Bērzpilsi ja Tilža vallaga, samuti ka Rēzekne piirkonna Nautrēni ja Gaigalava vallaga ning Ludza piirkonna Salnava vallaga.
Valla pindala on 71 km². 2016. aasta seisuga elas seal 387 inimest. Aastal 2011 elas vallas 367 lätlast, 13 venelast, 2 valgevenelast ja 1 ukrainlane Valla keskus on Krišjāņi küla. Vallamaja asub aadressil Jaunatnes iela 3, vallavanem on Jāzeps Ludboržs.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Tilža vallas Krišjāņi külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga Tilža vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Krišjāņi külanõukoguga likvideeritav Krampiņi külanõukogu. Aastal 1955 ühendati kolhoosi Plēsums maad Beļava külanõukoguga. Vald moodustati külanõukogust aastal 1991. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Balvi rajooni. 2009. aastast kuulub Krišjāņi vald Balvi piirkonda.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Putrāni kalmistu kabel ja Krišjāņi muinaskalmed ehk Sõjahauad. Looduskaitse all on Bišulīči tamm, lisaks asub vallas veel kolm nimetut looduskaitsealust põlispuud. Valla lääneosa jääb osaliselt Lubānsi märgala hoiualale.
Külad
Vallas on üksteist küla. Valla keskuses Krišjāņis (vidējciems) oli aastal 2018 133 elanikku. Kümme valla küla on staatusega skrajciems – Krampines 25 elanikuga aastal 2018, Mežupe 53 elanikuga aastal 2018, Nagleiši 29 elanikuga aastal 2018, Putrāni 24 elanikuga aastal 2018, Pūrines 10 elanikuga aastal 2018, Runcine 20 elanikuga aastal 2018, Zaltupe 8 elanikuga aastal 2018, Žogi 50 elanikuga aastal 2018, Vakšinīki 7 elanikuga aastal 2018 ja Veituli 6 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Torma postijaam
pisi|Torma postijaama peahoone (mai 2012)
Postijaama peahoone ehitati 1832. aastal.
Krišjāņi
Krišjāņi ehk Krišani (vanasti ka Krišāni, Krišjāņu pusmuiža ja Kryšani) on küla (vidējciems) Lätis Balvi piirkonnas, Krišjāņi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Balvist 46 ja Riiast 246 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel rahvamaja, Bērzpilsi keskkooli Krišjāņi osakond, katoliku kirik ning raamatukogu.
Nõukogude perioodil oli küla kohaliku samanimelise kolhoosi keskasulaks. Sealsed muinaskalmed on kohaliku kaitse all.
Mets-pajulill
Mets-pajulill (Epilobium adenocaulon) on pajulilleliste sugukonda pajulille perekonda kuuluv rohttaim.
Kirjeldus
Taime kõrgus 40–75 cm. Vars väljapaistva triibuga, püstine või alusel tõusev. Lehed helerohelised. Õied kahvatulillad. Õitseb juunis-juulis.
Kasvukoht
Kasvab soistes metsades ja raiesmikel, metsasihtidel. Eestis levinud hajusalt.
Susanna Rahkamo
Hooajal 1991–1992 võitis paar Rahkamo-Kokko hõbemedali 1991. aasta Skate America võistlusel ja oli 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is kuues. Järgmisel hooajal võitsid nad kulla 1992. aasta Skate Canada rahvusvahelisel võistlusel ja pronksi 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Nad olid 1993. aasta maailmameistrivõistlustel neljandad.
Aastatel 1993–1994 seisid Rahkamo-Kokko Piruetteni (Piruetten oli seenioride rahvusvaheline iluuisutamisvõistlus) poodiumi kõrgemal astmel. Nad olid 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 1994. aasta taliolümpiamängudel neljandad. Nad lõpetasid oma hooaja pronksmedaliga 1994. aasta maailmameistrivõistlustel. 1995. aasta Euroopa meistrivõistlustel tulid Rahkamo-Kokko Soome esimesteks Euroopa meistriteks iluuisutamises. (Pärast neid tuli järgmise soomlasena Euroopa meistriks Laura Lepistö, kes võitis naiste üksiksõidu 2009. aastal.)
Pärast 1995. aastat hakkasid Rahkamo ja Kokko elukutselisteks iluuisutajateks. Nad uisutasid viis aastat jääetendustel ja võistlustel, kuni lõpetasid karjääri Soomes Tango Cafe turneega 2000. aasta lõpus. Neid juhendas Martin Skotnicky.
Rahkamo ja Kokko arendasid välja oma tantsu, mille nimi on Finnstep. Rahvusvaheline uisuliit (ISU) palus paaril areneda rütmilisest tantsust, mida nad kasutasid perioodil 1994–1995, uue kohustusliku tantsuni, jäätantsuni. Finnstep oli maailmameistrivõistluste programmis aastatel 2008–2009.
Aastatel 2004–2014 oli Susanna Rahkamo Soome Uisuliidu esimees. Alates 2008. aasta novembrist on ta töötanud Soome Olümpiakomitee juhatuses ja 2012. aastast olnud aseesimees.
Rahkamo on omandanud toiduteaduse magistrikraadi ja pärast sportlaskarjääri ka tehnoloogiadoktorikraadi ning töötab juhtimiskonsultandina.
Rahkamo ja Kokko abiellusid 1995. aastal ja neil on kaks last, 2001. aastal sündinud Max ja 2003. aastal Camilla. Susanna Rahkamo on poliitik Kari Rahkamo tütar.
Glossolaalia
Glossolaalia on erinevates usutraditsioonides (nt šamanismis, kristluses jne) transis olles "keelte rääkimine". Osades religioonides tõlgendavad "keeltega rääkija" sõnumit kas selleks valitud (ja/või vastava andega) preestrid (nt Delfi oraaklil) või siis "keeltega rääkija" ise (nt šamaan).
Jaak Pikk
Jaak Pikk (sündinud 21. augustil 1942 Viljandis) on eesti metsateadlane.
Elulugu
Jaak Pikk on metsniku poeg. Ta lõpetas 1961 Võru Kohaliku Tööstuse Tehnikumi, 1966 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal, põllumajanduskandidaat metsakasvatuses (1988, Valgevene Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Лесоводственная эффективность применения минеральных удобрений на осущенных торфяно-болотных почвах в Эстонской ССР".
Oli 1966 Tudu metsamajandi metsapunkti tootmisjuhataja, 1967–72 Kambja sovhoosi agro-metsamelioraator, 1972–89 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener ja nooremteadur, 1989–96 vanemteadur, labori juhataja ja töörühma juhataja, 1995–2004 EPMÜ metsatööstuse instituudi dotsent, ühtlasi 1996–97 metsaökosüsteemide uurimiskeskuse ja 1998–2004 metsandusliku uurimisinstituudi vanemteadur, 2005– EMÜ metsandus- ja maaparandusinstituudi dotsent.