cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Proville
pisi|tühi|Proville'i raekoda
Michael Collins
Michael Collins (31. oktoober 1930 Rooma – 28. aprill 2021) oli Ameerika Ühendriikide katselendur ja astronaut.
Collins kuulus NASA 3. astronautide gruppi, mis moodustati 1963. aastal. Tema esimene missioon oli Gemini 10 ja viimaseks jäi ajalooline missioon Apollo 11. Michael Collins oli lennul juhtimismooduli piloot ja on üks 24 inimesest, kes on lennanud Kuule.
Jõudude tasakaal
Jõudude tasakaal (inglise keeles Balance of Power) on levinud teooria, mis väidab, et palju rohkem kui majanduslikke või poliitilisi vahendeid kasutades on tõenäoline tagada rahu ja riikide julgeolek vaenutsevate või rahvusvahelise ülevõimu pärast konkureerivate riikide sõjaliste jõudude tasakaalus hoidmisega. Peetakse silmas, et konflikti olukorras sellest eemale jäävad riigid osutavad toetust nõrgemale, et tülialuses piirkonnas või rahvusvahelises süsteemis tervikuna säiliks tasakaal. Selle saavutamise valemi pakkus omal ajal välja Preisimaa poliitik ja Saksamaa ühendaja Otto von Bismarck, kes kinnitas, et kogu poliitika tasakaalu küsimuses saab realiseerida kui kuuluda maailma kolme tugevama riigi hulka. See olevat ainus tõeline kaitse vaenulike koalitsioonide moodustamise vastu. Kuid ka siis valitsevat habras tasakaal, sest toimub pidev areng ning kerkib esile uusi huvisid.
Ajaloost
Aegade jooksul on jõudude tasakaalu mõistet pidevalt kuritarvitatud ja antud sellele egoistlikke tähendusi. Korduvalt on püstitatud loosung “taotleme jõudude soodsat tasakaalu”. Ikka on üritatud saavutada ülekaalu või mingit eelist teise poole suhtes. Nii ongi võimu tasakaalu säilitamine kui välispoliitika teadlik element sama vana kui maailma rahvaste ajalugu. Seda mõistet kasutasid juba vanad kreeklased nii poliitiliste teoreetikutena kui ka praktiliste riigimeestena ajaloolane Thukydides (460 – 400 eKr) rääkis sellest oma elutöös "Peloponnesose sõja ajalugu". Korintoslaste sõnavõtud enne Pärsia sõdu kuni Peloponnesose sõja tagajärgedeni propageerisid, et impeeriumi ambitsioonidele ja tendentsidele, nagu need olid Ateenas, Spartas ja Thebas tuleb anda vastulöök, et vältida türannialiku linna tekkimist Kreeka linnriikide ühiskonnas.
Jõudude tasakaalu teooria tõusis reljeefselt esile renessansi ajastul 15. sajandil, kui Itaalia linnriikide valitsejad nagu Milano hertsog Francesco I Sforza ja Firenze valitseja Lorenzo de' Medici koos Itaalia Liiga ehk Kõige Pühama Liigaga üritasid jõudude tasakaalu saavutamiseks sõlmidas omavahelisi poliitilisi kokkuleppeid, et tõrjuda sissetungijate ähvardusi ja viia nende linnriikide vahelistes suhetes sisse uuendusi.
Enne Vestfaali rahu (1648), ehk Münsteri ja Osnabrücki rahulepinguid, mis lõpetasid Kolmekümneaastase sõja, domineeris rahvusvahelises suhtlemises universaalsus. Pärast Utrechti lepingut 1713. aastal muutus Euroopa rahvusvahelistes suhetes määravaks jõu tasakaalu doktriin. Jõu tasakaalu põhimõttest sai politoloogia aksioom. Preisimaa kuningas Friedrich Suur aga oli osav diplomaat ja väga edukas sõdija ning viis jõudude vahekorra tasakaalust välja. Napoleoni agressiivsus pani aluse koalitsioonide moodustamisele. Koalitsioonid hakkasidki seejärel Euroopas iseloomustama riikidevahelist militaarsuhtlemist, mille käigus igaüks püüdis oma huvide nimel hoolitseda selle eest, et kehtiks sõjaline tasakaal. Selleks on aegade jooksul sõlmitud arvukalt kokkuleppeid, mida on täidetud, kuid ka salaja või avalikult rikutud.
Jõudude tasakaalu saavutamiseks praktiseeriti pärast Napoleoni sõdade lõppemist 19. sajandi algusest kuni Esimese maailmasõja puhkemiseni suurema või väiksema edukusega status quo säilitamist. Hoolitseti selle eest, et ükski riik ei oleks küllalt tugev saavutama ülejäänute suhtes sõjalist ülekaalu, mis ohustaks nende julgeolekut. Sel perioodil olid kõik tollased Euroopa juhtriigid Austria, Prantsusmaa, Preisimaa, Suurbritannia ja Venemaa enam-vähem võrdse sõjalise võimsusega. Niipea kui mõni nendest ilmutas mingeid plaane muutuda agressiivseks või ohustada üldist rahu, koondusid teised, kas teadlikku poliitikat ajades või vaistlikult, tema vastu.
Maailmakord
Teooria näeb ette, et tasakaal võib olla nii globaalne, piirkondlik kui ka kohalik. Kuid ajalooline tegelikkus on paika pannud, et maailmakord võib avalduda kolme põhitüübi kaudu. Need on unipolaarne, bipolaarne ja multipolaarne.
Unipolaarne (ühepooluseline ) on see maailmakord, kus jõudude tasakaalu pole ja võim on koondatud ühel või teisel moel hegemoonile. Võimalik on ka selline ühepolaarsus, kus valitseja, kes pole hegemoon, jälgib globaalse ühiskonna kõigi liikmete tegutsemist teatud seaduste raames, mida tunnustavad kõik ühiskonna liikmed.
Bipolaarne (kahepooluseline) jõudude jaotus jaguneb kahe dominandi vahel ja tähendab globaalses plaanis maailma jagamist mõjusfäärideks kahe võimupositsiooni vahel. Selleks luuakse sõjalis-poliitilisi blokkide, et rajada hädavajalikke ideoloogilisi, usulisi ja kultuurilisi tõkkeid. Kahepolaarse maailmakorra parima ajaloolise näite leiab Külm sõja perioodist. Sel ajal jagunes maailm selgelt kaheks leeriks, mille dominantideks olid Nõukogude Liit ja USA. 20. sajandi teine pool oligi inimkonna ajaloos ainus periood, mil absoluutselt kogu maailm jagunes kaheks leeriks. Erandid selles süsteemis olid individuaalsed ja väljendusid selles, et väikesed ja strateegilisest seisukohast tähtsusetud riigid olid end kuulutanud neutraalseteks. Bipolaarsuse erisuseks võib mõnel juhul olla olukord, kus kaks vastandlikku leeri ühinevad võrdsetel tingimustel. Näiteks Teise maailmasõja ajal Hitleri-vastane koalitsioon Ameerika Ühendriikide, NSV Liidu ja Suurbritannia koosluses Saksamaa, Itaalia ja Jaapani vastu.
Multipolaarsus (mitmepooluseline) on maailmakorra süsteem, milles paljudel (vähemalt kolmel) riigil on ligikaudu võrdne majanduslik ja sõjaline potentsiaal. Multipolaarne maailm kujunes välja 21. sajandi alguseks. Mitmepolaarne süsteem on kõigist olemasolevatest jõudude tasakaalu säilitamiseks kõige stabiilsem. Seal on rikkalik tingimuste valikuvõimalus ning võimalik piiramatu kehtivusaeg.
Kuidas on toimitud?
Pärast Esimest maailmasõda lülitusid varasemast palju aktiivsemalt rahvusvahelise jõudude tasakaalu säilitamise süsteemi Ameerika Ühendriigid ja Jaapan. Huviliste ringi laienemine tingis, et jõudude tasakaalu küsimus kujunes suureks rahvusvaheliseks mureküsimuseks ning võitlustandriks. Riigid püüdsid oma ellujäämise kindlustamise nimel takistada teistel riikidel domineeriva sõjalise võimu saavutamist. Kui mõni konkureeriv riik muutus teistest palju tugevamaks, siis kasutas allajäämise ohus olev riik oma nõrgemate naabrite annekteerimise taktikat ja demonstreeris selle kaudu oma suurenevat sõjalist jõudu. Eeldades, et see taastab sõjalise tasakaalu.
Teisalt, juhtudel, kui mõni agressiivne suurriik on üritanud jõude tasakaalu väärata, on teised, vaatamata nende ideoloogilistele ja majanduspoliitilistele erinevustele, oma jõud ühendanud. Näiteks NSV Liit ja USA Teise maailmasõja ajal. Sellises olukorras on peamiseks liikumapanevaks jõuks soov tagada suurriigile otsustav sõnaõigus. Sageli on seda tehtud väiksemate riikide arvel, Nii juhtus kui 20. sajandi keskel viidi suurriikide huvides läbi Euroopa jagamine, sealhulgas Poola tükeldamine ja Balti riikidelt iseseisvuse võtmine.
Külma sõja perioodil 1947–1991. aastatel oli suurriikide jõudude tasakaalus hoidmine peamine rahvusvahelise suhtlemise teema. Sellel perioodil oli küsimuseks demokraatliku maailmakorra ja kommunistliku süsteemi ideoloogilise, poliitilise, majandusliku ning militaarse tasakaalu küsimus. Sõjalise tasakaalu nimel käis USA ja Nõukogude Liidu vahel võidurelvastumine, mida käsitleti kui hädavajalikku vahendit üldise rahu ja julgeoleku saavutamiseks. Selle nimel kasutasid mõlemad riigid nende ümber koondunud liitlaste või nende poolt allutatud (okupeeritud) riikide majanduslikku ja sõjalist potentsiaali. Sisuliselt kujunes selles võitluses peamiseks riikide enda juhtiva positsiooni tagamine, mitte niivõrd üldine rahu, julgeolek või õiglus. Mõlemad superriigid olid meelsasti valmis ohverdama nii oma elukorralduse põhimõtteid kui ka väikeriikide enesemääramise õigust. Korduvalt oldi valmis loobuma ka rahust, kui tekkis oht, et olukord läheb ühe või teise poole kahjuks tasakaalust välja.
Saksi õiguspeegel
[[Fail:Sachsenspiegel die wahl des deutschen Königs.jpg|pisi| Saksa kuninga valimine 1300. aasta paiku. Üleval: kolm kõrgvaimulikku kuninga valimistel, osutavad kuningale.
All: Uus kuningas keisririigi olulisemate võimukandjate ees. (Heidelbergi Sachsenspiegel, u. 1300. aastal)
]] Saksi õiguspeegel, ka Saksi peegel (saksa keeles: Sachsenspiegel) on Eike von Repgow' koostatud feodaalse tavaõiguse kogumik.
See sisaldab maa-, era- ja kriminaalõiguse norme, ka lääniõigust. Kehtis keskajal peamiselt Põhja-Saksamaal. Saksi õiguspeegel mõjutas oluliselt ka Liivimaa õiguspeeglit.
Autor
pisi|vasakul|300px|Jumala ja õiguse vaenlased löövad õiguseraamatut jalaga, Eike von Repgow on koodeksi all. (Wolfenbütteli Sachsenspiegel, Cod. Guelf. 3.1 Aug.2°, f. 8sr, IV 84)
Õiguspeegli autor (koostaja) on krahv Hoyen von Falkensteini vasall, õigusnõuandja Eike von Repgow (1180–1233). Arvatavasti sündis ta umbes 1180. aastal Reppichaus ja suri 1235. aasta paiku. Kuigi õiguseraamatu autor on nimeliselt teada, on täpsemat infot tema isiku ja tegevuse kohta tänapäevani jõudnud väga vähe. Ajaloolase Dirk Heirbauti järgi osutatakse Repgow'le vaid kuues kaasaegses dokumendis. Säilinud napi allikmaterjali põhjal on järeldatud, et Repgow kuulus idakolonisatsiooni kandvate aadlike perekonda ning jõudis elu jooksul ministeriaali seisusse.
Repgow orienteerus hästi kaasaja poliitilistes oludes ning nendega seotud võimalustes erinevate õigusteadmiste kogumiseks. Repgow'd, kes oskas lugeda ja kirjutada, tundis keisririigi põhikorda ja valdas nii ladina kui ka saksa keelt, peetakse tolle aja seisusekaaslastest oluliselt haritumaks. Kuigi ta ei käinud kunagi ülikoolis ega omandanud formaalset õigusharidust, olid tal väga head teadmised nii kanoonilisest kui ka Rooma õigusest, lisaks orienteerus ta kaasaegses kohtupraktikas. Ajaloolane Hans Hattenhauer on Repgow’ tööd kokku võttes öelnud, et "teos on sündinud teadusest, mitte rahvast ja hariduseta inimeste õigusemõistmisest". Ajalookirjutuses peeti Repgow'd pikka aega ka Saksi maailmakroonika ("Sächsische Weltchronik") autoriks, tänapäevaks on see arvamus aga ümber lükatud.
Ajalugu
12. sajandi keskel koostas Bologna jurist Gratianus varasematele ebatäielikele eeskujudele tugineva süstematiseeritud kirikuõiguse kogu "Decretum Gratiani", mida hiljem täiendati ja kommenteeriti. Kirikuõiguse eeskujul kodifitseeriti järgnevatel sajanditel laialdaselt ka kehtivad ilmalikud õigusnormid. Kesk- ja Ida-Euroopas koostatud koodeksite seast on tuntuim Eike von Repgow' Saksi õigusnormide süstematiseeritud kogu ehk Saksi õiguspeegel. Saksi õiguspeegel (koostatud 1224.–1230 või 1225.–1235 ) on loodud eesmärgiga süstematiseerida üksikallikates leiduvad ning suulistes õigustavades kasutatavad õigusnormid. Koodeksi värsivormis antud eessõna järgi kirjutas Repgow teksti algul ladina keeles ja tõlkis oma maahärra soovil hiljem saksa keelde. Teksti algne, ladinakeelne versioon ei ole tänapäevani säilinud.
Kuigi Repgow ei olnud enese väitel kirja pandud õigust "ise teinud", võib teda tänu ilmaliku õiguse üleskirjutamisele ja selle süstematiseeritud esitamisele siiski pidada sisuliselt millegi uue rajajaks. . Ajaloolane Maria Dobozy, õiguspeegli ingliskeelse tõlke autor, on väljendanud seisukohta, et nii Repgow kui ka krahv von Falkenstein mõistsid, et senine õigust ja ühiskondlikke suhteid reguleeriva info suuline esitamine ja edastamine ei vastanud enam kaasaegse ühiskonna vajadustele, mistõttu oli tarvilik nende süstematiseeritud kirjapanemine.
Tänapäevaks on identifitseeritud ligikaudu viissada Saksi õiguspeegli keskaegset ümberkirjutust, millest olulisimaiks peetakse nelja rikkalikult illumineeritud käsikirja. Teksti toetavad illustratsioonid – omalaadsed glossid – püüavad nendel esitatud värvide, rõivaste, peakatete ja žestide abil õiguspeeglit täiendada ja täpsustada. Alates 15. sajandi lõpuaastaist on koodeksit järjepidevalt välja antud, tänapäevaks on tekst tõlgitud ka mitmesse keelde. Lisaks korduvale tõlkele saksa keelde on tekst välja antud ka inglise, ungari, valgevene, jaapani, poola, hollandi ja ladina keeles.
Ülesehitus ja sisu
pisi|300px|Ilmalik võim (keiser), jumal, vaimulik võim (paavst). (Oldenburger Sachsenspiegel. CIM I 410, Bl. 6v) Õiguseraamat on sisuliselt jaotatud kaheks: maa- ja lääniõiguseks, seejuures on lääniõigust käsitlev osa mahult väiksem. Lisaks õigusalastele osadele on koodeksi tekstiväljaannetele tavaliselt lisatud ka neli eessõna, neist esimene värssides. Üldine maaõigus Landrecht kirjeldab talupoegliku maa õigust ning annab erinevate õigusinstituutide loetelu ja sisu alates perekonna- ja asjaõigusest kuni protsessiõiguseni. Seejuures ei ole tekst esitatud mitte erinevaid õigusharusid reguleerivate normide sisuliselt järjestikuse loeteluna, vaid kõiki vaadeldavaid õigusinstituute seostava tekstikogumikuna. Lääniõigus Lehnrecht kirjeldab Saksimaa aadelkonna läänisuhete regulatsiooni. Just lääniõigus leidis keisririigi saksa keelt kõnelevates osades ka kõige laialdasemat rakendamist.
Saksi õiguspeegel tervikuna reguleerib kõiki olulisemaid talupoegade ja aadli õiguse küsimusi, sh abielu- ja perekonnaõigust, karistusõigust ja talupoegade suhteid oma isandaga. Kogudes kokku ja süstematiseerides ümberasujate tavaõigused ja keisririigi tavad, andis Repgow praktilised vastused nii uusasunike õigusküsimustele kui ka sidus koloniaalalad õiguslikult keisririigi vanade asualadega. Vastuoluliste normide ühendamisel lähtus autor õiguse terviklikkuse põhimõttest, "Jumala, keisri ja rahva ühtsusest". Sellisel viisil rahuldas Repgow asunike vajadused ja hoidis ära uusasustatud alade lahutamise keisririigi põliste alade õiguskorrast. Hans Hattenhaueri hinnangul kujunes õiguspeeglist "idakolonisatsiooni ratio scripta, mis ei lasknud pöörduda tagasi vana õiguse juurde."
Ajaloolase Dirk Heirbauti hinnangul on nii maa- kui ka lääniõigus mõjutatud Repgow' isiklikest seisukohtadest. Nii näiteks on lääniõigus, kuivõrd see "loobub" mõningate lääniisandaile kasulike õigusprintsiipide kirjeldamisest, sisuliselt kasulikum vasallile, mitte senjöörile. Ka maaõigus ei käsitlenud kaasaegset õiguslikku reaalsust nendes aspektides, kus see Repgow' vaadetega vastuollu läks. Heirbauti arvates tagas koodeksi mõjukus aga selle, et paljudel juhtudel muutusid Repgow' seisukohad aja jooksul üldkehtivaiks.
Kaasaegne ja hilisem levik ja tähtsus
Koodeks on saksa õigusteaduse arengus märgilise tähtsusega. Õigusajaloolase Hans Hattenhaueri hinnangul on Saksi õiguspeegli näol tegemist Kesk- ja Ida-Euroopa õiguspraktikas mõjusaima õiguseraamatuga. Kompileeritud tüüpilise keskaegse õiguseraamatuna, kujunes Saksi õiguspeegel kiiresti üldkohustuslikuks seaduseks, mis leidis vahetut kohaldamist ligi kolmandikul Saksamaast. Saksi peegli eeskujul koostati ka teisi õiguspeegleid, nt Saksa rahva õiguspeegel ("Spiegel Deutscher Leute", "Deutschenspiegel") ja Švaabi õiguspeegel ("Schwabenspiegel"). Saksi peegli kui seadustiku laiaulatuslikku levikut põhjendatakse ajalookirjutuses selle õigusliku külje põhjaliku läbitöötatuse ja praktilise rakendusega. Repgow ei loonud õigust küll ise, kuid sai hakkama ilmaliku õiguse üleskirjutamise ja süstematiseerimisega. Repgow'l õnnestus suulised ja kirjalikud tavad, normid ja seadused süstematiseerida ja ühtseks tervikuks siduda, sealjuures kehtivat õigust võltsimata.
"Sachsenspiegeli" tähtsus ei piirdu vaid selle õigusliku sisuga – teoses kasutatav saksa keel on jätnud jälje ka saksa kultuurilukku. Alamsaksa keeles kirja pandud, rahvale suunatud tekst ei sisalda raskepäraseid alamsaksa murdeväljendeid ning on esituslaadilt pigem kirjanduslik. Sellega pani Eike von Repgow' koostatud õiguspeegel aluse Saksa õiguskeelele ning andis võimaluse ladina keele väljatõrjumiseks õigusteadusest. Eesti ajaloolane Jaan Sootak on väljendanud seisukohta, et "Sachsenspiegel" vastas oma aja sotsiaalsele tellimusele nii juriidilises kui ka üldkultuurilises ja poliitilises mõttes. Repgow' peegel liitis koloniaalalad õiguslikult keisririigi vanade asulatega ning andis asunikele, kes pidid edaspidi elama territooriumi hõlmava õiguse järgi, õigusküsimuste lahendamiseks vastuvõetavad vastused. Saksi õiguspeegli laiaulatuslik edu saigi võimalikuks eelkõige selle tõttu, et koodeks vastas kõigile kaasaegsetele praktilise õigusevajaduse nõuetele.
Viktor Hvozd
Viktor Hvozd (24. mai 1959 Ternopili oblast – 28. mai 2021 Dahab) oli Ukraina sõjaväelane, luuraja ja diplomaat.
Kindralleitnant Hvozd oli alates 2014. aasta 27. veebruarist kuni 2016. aasta aprillini Ukraina Välisluureteenistuse (Служба зовнішньої розвідки України) esimees.
Ta astus teenistusse 1981. aastal. Aastatel 1993–1995 osales ta ÜRO rahuvalveoperatsioonides endise Jugoslaavia territooriumil, 1996–1999 töötas ta Ukraina Horvaatia ning Bosnia ja Hertsegoviina saatkonnas kaitseatašeena. Ta oli Ukraina kaitseministeeriumi esindaja ÜRO juures asuvas Ukraina alalises esinduses New Yorgis.
Aastatel 2008–2010 oli ta Ukraina kaitseministeeriumi Luure peavalitsuse juht.
Viktor Hvozd oli Ukraina teeneline jurist. Ta valdas inglise, horvaadi, serbia ja hiina keelt.
Viktor Hvozd oli abielus, perekonnas on kaks last. Hobideks oli tennis ja fotograafia.
NGC 1501
pisi|NGC 1501 NGC 1501 on planetaarudu, mis asub Kaelkirjaku tähtkujus.
Udu avastas 3. novembril 1787 William Herschel. Planetaarudu asub Maast umbes 4240 valgusaasta kaugusel.
NGC 1501 on märkimisväärselt uuritud, sest selle keskel näib olevat muutlik täht, mille heledus muutub tavaliselt poole tunni jooksul. Muutlikud tähed pole ebatavalised, kuid tavaliselt ei asu need planetaarududes.
Martin Kase
Martin Kase (sündinud 2. septembril 1993 Jõelähtme vallas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär
Ta oli kutsutud Eesti U19-koondisse, mis osales kodusel 2012. aasta U19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril.
Panin
Panin oli Vene päritolu aadlisuguvõsa.
Varasem ajalugu
Esimesed teated suguvõsast pärinevad 16. sajandi II poolest. Nikita Panin oli aastast 1763 Venemaa Välisasjade Kolleegiumi juht. Nikita ja tema vend Pjotr said 1767 Venemaalt krahvitiitli.
Paninid rüütelkonna matriklis
Paninid kanti 1769 nii Eestimaa kui ka Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Rahvuslik Maavägede Akadeemia
Ajalugu
2015. aastast kehtib presidendi ukaasiga kehtestatud ametlik nimetus: Hetman Petro Sagaidatšnõi nimeline Rahvuslik Maavägede Akadeemia. 2021. aastal moodustati 184. väljaõppekeskuse koosseisu kuuluv iseliikuvate suurtükkide kool, milles oli võimalik õppida kasutama järgmisi süsteeme: 122-mm 2S1 Gvozdika, 152-mm 2S3 Akatsija, 152-mm 2S5 Giatsint-S, 203-mm 2S7 Pion ja 152-mm 2S19 Msta-S. 2022. aastal toimus akadeemias granaadiheitja M141 BDM kasutamise instruktorite koolitus.
Posti tänav
Posti tänav on mitmes Eesti asulas:
Heino Laiapea
Laiapea on töötanud ajalehtedes Sakala, Maaleht ja Nädaline.
Valkirija
ASU-1 Valkirija (АСУ-1 «Валькірія») on Ukrainas valmistatud mehitamata õhusõiduk.
Ajalugu
Drooni kasutati 2022. aastal sõjategevuses.
Jüri Elken
Haridus
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1975. aastal füüsika-keemiateaduskonna füüsika-geofüüsika erialal; oli Eesti NSV/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi aspirantuuris 1979–1981.
Töökäik
Eesti NSV/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi insener, nooremteadur, vanemteadur 1975–1990; Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi merefüüsika sektori juhataja 1990–1992; Eesti Mereinstituudi merefüüsika sektsiooni juhataja 1992–2002; Tallinna Pedagoogikaülikooli geofüüsika professor 1998–2003; Läänemere Uuringute Instituut, Warnemünde külalisteadlane 1994; Kieli Mereuuringute Instituudi külalisteadlane 1993.TTÜ meresüsteemide instituudi direktor 2002–2016; okeanograafia õppetooli juhataja 2003–2007, professor 2003–2016; TTÜ meresüsteemide instituudi direktor 2017–2019, okeanograafia professor 2019-…; ,
Teadustöö
Tema teadustöö põhisuunad on veekogude tsirkulatsioon; veemassid; mesomastaapsed protsessid; objektiivanalüüs; numbriline ja bilansside modelleerimine; füüsikaliste protsesside mõju ökosüsteemile. Läänemere alambasseinide hüdrograafiliste muutuste ja veevahetuse uurimine; Eesti rannikumere tsirkulatsiooni ja ainelevi modelleerimine. Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, juhendanud 5 doktoritööd ja 5 magistritööd. ,
Francis Lieber
pisi|Francis Lieber Francis Lieber (saksa keeles Franz Lieber; 18. märts 1800 Berliin – 2. oktoober 1872 New York) oli preisi päritolu USA õigusteadlane ja õigusfilosoof.
Eesti kontekstis on oluline tema raamat "On Civil Liberty and Self-Government", mis on eesti keeles avaldatud Konstantin Pätsi tõlkes ("Rahvavabadus ja omavalitsus") 1908. aastal. See raamat mõjutas Konstantin Pätsi poliitilisi vaateid ja on asendamatu allikas Eesti 1930. aastate põhiseaduslikest reformidest arusaamisel.
Godzilla (film 1954)
"Godzilla" (jaapani keeles ゴジラ, Gojira) on 1954. aasta jaapani kaiju-film, mille režissöör oli Ishirō Honda ning millele tegi eriefektid Eiji Tsuburaya. Selle tootis ettevõte Toho ning see on Godzilla frantsiisi esimene film. Filmis teevad kaasa näitlejad Akira Takarada, Momoko Kōchi, Akihiko Hirata ja Takashi Shimura. Godzillat kehastavad Haruo Nakajima ja Katsumi Tezuka. Filmis tegelevad Jaapani võimud maad ründama hakanud hiiglasliku koletisega, kelle rünnakud tekitavad okupatsioonijärgse Jaapani rahva seas tuumaholokausti paanikat.
Kazumi Kishi
Kazumi Kishi (jaapani keeles 岸 一美 Kishi Kazumi; sündinud 25. novembril 1975) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Godzilla (film 1954)
"Godzilla" jõudis tootmisesse pärast seda kui katsed teha sarnast filmi Jaapani-Indoneesia koostöös luhta läksid. Tsuburaya algne idee oli kujutada Godzillat hiigelkaheksajalana, kuid hiljem otsustati dinosauruselaadse olendi kasuks. Filmis kasutati esmakordselt eriefektide lahendust, milles kostüümi kandev näitleja tegutseb maketil. Filmi põhiosa võtted kestsid 51 ning eriefektide võtted 71 päeva.
Kazumi Kishi
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2001 9 mängu.
Kleboniškis
Kleboniškis on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Eiguliai valla territooriumil. Kleboniškis asub Nerise kaldal, see piirneb lõunas Eiguliaiga. Piirkond moodustas aastani 1959 omaette alevi (kahe maailmasõja vahel asus see alev Turžėnai vallas, seejärel aga Karmėlava külanõukogus), siis liideti see Kaunasega. Ühtlasi liideti Kaunasega ka osa naabruses asuvast Naujasodise külast, need alad moodustavad linnaosa piires eraldi Naujasodise asumi. Toona oli Kleboniskises ligi 500 elanikku.
Õigekeelsus
Õigekeelsus ehk ortoloogia on normikohane kirjakeele keeletarvitus. Vananenud terminina mõisteti "õigekeelsuse" all keelekorraldust.
Daily News (Tai)
Daily News (tai keeles เดลินิวส์; tõlkes Igapäevased Uudised) on Bangkokis ilmuv laiaformaadiline (broadsheet) ajaleht. Ajalehe asutas Daily Mail Wan Chan i nime all Saeng Hetrakul (แสง เหตระกูล) 1964. aasta juunis.
Õigekeelsus
Õigekeelsusega seotud probleemkohad lepitakse kokku nt keelekomisjonides. Eestis arutab vastavaid probleeme ka Eesti Teaduste Akadeemia Emakeele Seltsi keeletoimkond.
Presshouse
Presshouse OÜ on Eesti kirjastus, mis asutati 1999.
Kleboniškis
Kleboniškises asub piimatooteid valmistav ettevõte Eglutė. Linnaosa lõunapiiril asub üks Kaunase suuremaid parke Kleboniškise parkmets.
Presshouse
Kirjastus on kirjastanud mitmeid väljaandeid, sh ajakirju. Need ajakirjad on Autoleht, Digi ning Miks ja Kuidas.
Godzilla (film 1954)
"Godzilla" esilinastus Jaapanis 3. novembril 1954 ning teenis 183 miljonit jeeni piletitulu. Film pälvis algselt Jaapanis vastakaid hinnanguid, kuid hilisematel aastatel hakati seda rohkem austama. Aastal 1956 jõudis Ameerika Ühendriikides kinolinale tublisti muudetud ning ameerikastatud versioon "Godzilla, King of the Monsters!" (Godzilla, koletiste kuningas) ning sellega algas Godzilla multimeediafrantsiis. "Guinnessi rekordite raamatu" järgi on Godzilla filmiseeria ajaloo pikimaajaline filmifrantsiis. Godzilla tegelaskuju on saanud ülemaailmseks popkultuuriikooniks. "Godzilla" ja Tsuburaya tekitasid tokusatsu-tüüpi meelelahutusžanri. Filmi on nimetatud kinokunsti suursaavutuseks ja ajaloo üheks parimaks koletisefilmiks.
Õigekeelsus
Õigekeelsuse allvaldkonnad on ortograafia ehk õigekirjutus ja ortoeepia ehk õigehääldus.
Godzilla (film 1954)
Filmi järg, "Godzilla ründab taas", esilinastus 24. aprillil 1955.
Gemini 10
Gemini 10 (ametlikult Gemini X) oli NASA Gemini programmi kaheksas mehitatud lend. Gemini 10 meeskonnaks olid John Young ja Buzz Aldrin. Lend startis 18. juulil 1966 ja kestis peaaegu kolm päeva.
Raillencourt-Sainte-Olle
Raillencourt-Sainte-Olle on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
pisi|tühi|Raillencourt-Sainte-Olle'i raekoda
Ramillies (Nord)
Ramillies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Mihkel Järvi
Mihkel Järvi (sündinud 3. augustil 1985 Tallinnas) on eesti pianist.
Ta alustas klaveriõpingud aastal 1992 Tallinna Muusikakeskkoolis Maigi Pakri klaveriklassis. Aastatel 1995–2002 jätkas ta õpinguid Soomes Lahti Päijät-Häme konservatooriumis Rauno Jussila käe all.
Ta on esinenud solistina Eestis, Soomes, Saksamaal, Hispaanias, Portugalis, Itaalias, Rumeenias, Tšehhis, Suurbritannias ja Leedus. Ta käis kammerorkestri Vivaldika klaverisolistina Šveitsi ringreisil (Bern, Zürich, Genf, Lausanne, Aarau).
Ta on osalenud Matti Raekallio, Alexander Markovitchi, Lauri Väinmaa, Ivari Ilja, Kalle Randalu, Piero Rattalino ja Lazar Bermani meistrikursustel. Mihkel on võitnud auhindu Sally Westerdahli nimelisel konkursil. Aastal 1997 jagas pianist Leevi Madetoja nimelisel konkursil esimest kohta, 2000. aastal saavutas ta samal konkursil teise koha. Kevadel 2001 saavutas Mihkel koos oma õe Miina Järviga teise koha kammermuusikakonkursil Juvenalia Soomes. Sügisel 2001 osales Mihkel Prahas toimunud rahvusvahelisel Carl Czerny nimelisel klaverikonkursil, kus pälvis žürii eripreemia.
Mihkel Järvi on ka rahvusvahelise festivali Lihula Muusikapäevad üks korraldajatest ning ühtlasi ansambel Järvi Instrumentalists liige.
Aastal 2004 alustas ta õpingud Helsingis Sibeliuse Akadeemias Hamsa Jurise klaveriklassis. 2009. aasta sügisest täiendab ta end Salzburgi Mozarteumis. Praegu on magistriõppes Juhani Lagerspetzi klaveriklassis.
Isiklikku
Tema isa on tšellomängija Teet Järvi, vanaisa oli dirigent ning ühtlasi Järvide dünastia alusepanija Vallo Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi.
Keskdevon
Keskdevon on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Keskdevon vastab ajavahemikule 393,3...382,7 miljonit aastat tagasi.
Stellaraator
pisi|Magnetväli stellaraatoris Stellaraator on seade, mida kasutatakse kuuma plasma hoidmisel magnetväljas selleks, et säilitada kontrollitud tuumaühinemisreaktsiooni. Seda nimetatakse plasma sulustamiseks.
Andrzej Wajda
pisi|Andrzej Wajda (2008) Andrzej Witold Wajda ['andžei v'aida] (6. märts 1926 Suwałki – 9. oktoober 2016 Varssavi) oli Poola filmilavastaja.
Stellaraator
Stellaraator on üks maailma vanimaid tuumareaktsioonide kontrollimise seadmeid. Esimese stellaraatori projekteeris Lyman Spitzer 1950 ja see valmis järgmisel aastal USA-s Princetoni Ülikooli plasmafüüsika laboratooriumis. Stellaraator sai nime selle järgi, et ta kasutab energia saamiseks sama jõuallikat mis tähedki (stella tähendab ladina keeles 'täht').
Andrzej Wajda
Ta on tuntud eelkõige oma sõjafilmide triloogiaga, kuhu kuuluvad filmid "Põlvkond" ("Pokolenie", 1954), "Kanal" ("Kanał", 1956) ning "Tuhk ja teemant" ("Popiół i diament, "1958).
Stellaraator
Stellaraatorid olid levinud senikaua, kuni 1970. aastatel töötati välja tokamak-meetod, millega saavutati palju paremaid tulemusi. Kuid 1990. aastatel hakati stellaraatoreid uuesti ehitama, sest nende konstruktsiooni õnnestus märgatavalt parandada, samas kui tokamak-meetodi puudusi ei läinud korda kõrvaldada. Uued stellaraatorid ehitati Saksamaale ja Jaapanisse. Ka Princetoni Ülikooli hakati ehitama uut stellaraatorit, aga see projekt katkestati 2008 suure maksumuse ja projekti ülekulu tõttu.
Sulustamiseks vajaliku magnetvälja nii toroidne kui poloidne komponent tekitatakse vaakumkambrit ümbritsevate elektromagnetitega. Võrreldes tokamakiga kaob nii ära suur kuluartikkel elektrivoolu tekitamiseks ja hoidmiseks plasmas, samuti risk, et vool võiks katkeda ja seadmele suuri kahjustusi põhjustada. Samas on keerulisema topoloogiaga magnetvälja nii teoreetiline kui eksperimentaalne käsitlemine oluliselt tülikam, samuti komplitseerub magnetite ja energeetiliste sõlmede disain.
Komissaarne riigivalitsus
Komissaarne riigivalitsus on mõiste, mis ühendab üksteisega sidumata erinevaid vastupanugruppe, organisatsioone ja üksikvõitlejaid, kes nimetavad end Saksa Riigi järjepidevuse kandjateks. Nende seisukoha järgi ei ole Saksa Riik õiguslikult olemast lakanud 1945. aastal toimunud kapitulatsiooni ja valitsuse vangistamisega Teise maailmasõja võitjariikide poolt ega samastu ka praegu toimiva Saksamaa Liitvabariigiga.
Esimese komissaarse riigivalitsuse moodustas Wolfgang Ebel 1985. aastal.
Raha saamiseks annavad komissaarsed riigivalitsused välja juhilube, ehituslube, äritunnistusi, isikutunnistusi ja passe.
Grigori Nekrassov
Grigori Nekrassov (sündinud 11. juulil 1950 Velikije Lukis Venemaal) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Grigori Nekrassov on teenistuja poeg.
1967. aastal lõpetas Nekrassov Tallinna 31. Keskkooli, 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina ja 2002 Tartu Ülikooli insener-pedagoogi erialal. 1997. aastal kaitses ta TTÜ-s tehnikamagistri kraadi ning 2004 doktorikraadi infotehnoloogias väitekirjaga "Integreeritud ja tehisintellekti kasutamisel põhinev projekteerimiskeskkonna arendus tehnoloogiliste rakiste raalprojekteerimiseks" (Tallinn, 2004).
Mäe mõis
Mäe mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Grigori Nekrassov
Elulugu
Nekrassov oli 1972–88 TPI mehaanikateaduskonna vaneminsener ja 1988–2005 teadur. 2005-2010 oli ta masinaehituse instituudi teadur.
Teadustöö
Grigori Nekrassovi peamised uurimisvaldkonnad on raalprojekteerimine masinaehituses, raalintegreeritud tootearendus, automaatika ja tööstustehnoloogia. Ta on avaldanud üle 20 teadustrükise.
Ilmaütlev kääne
Ilmaütlev kääne ehk abessiiv (lühend ABE, ABESS) ehk karitiiv ehk privatiiv (lühend PRIV) on kääne, mis väljendab käändsõna referendi puudumist.
Eesti keel
Eesti keeles on ilmaütleva käände lõpp -ta. Ilmaütlevas käändes sõnale lisatakse eriti kõnekeeles eessõna ilma.
Omadussõnaline täiend käändes ei ühildu (jääb omastavasse käändesse: suurema kärata). Ka määruste rinnastamisel jäetakse ilmaütlevasse käändesse tavaliselt ainult viimane fraas (kisa ja kärata; võimalik ka kisata ja kärata).
Ilmaütlev kääne on ka ma-tegevusnimel (-mata).
Ersa keel
Ersa keeles on ilmaütleva käände lõpp -втомо.
Inari saami keel
Tegusõnadel on abessiivse tähendusega vorm lõpuga -hánnáá, -hinnáá või -hennáá.
Koltasaami keel
Koltasaami keeles on abessiivi lõpp -tää.
Tegusõnadel on abessiivse tähendusega vorm lõpuga -ǩâni või -kani.
Mokša keel
Mokša keeles on ilmaütleva käände lõpp -фтома.
Soome keel
Soome keeles on ilmaütleva käände lõpp vastavalt vokaalharmooniale -tta või -ttä (rahata 'rahata').
Käänet kasutatakse käändsõnadel vähe, selle asemel kasutatakse partitiivi koos eessõnaga ilman (ilman rahaa 'ilma rahata').
Mõnes murdes on abessiivi lõpp -ti. Selle lõpuga on moodustatud kirjakeele sõnad huoleti ja ääneti.
Omadussõnaline täiend ühildub käändes.
Kihtrünkpilved
pisi|Kihtrünkpilved pisi|Lainelised kihtrünkpilved (Stratocumulus undulatus) Lääne-Virumaal Simunas 03.10.2014 Kihtrünkpilved (ladina keeles Stratocumulus, lühend Sc) on konvektiivse (vertikaalse) arenguga pilvede klassi kuuluv pilvede põhiliik, kiudpilvede kõrval kõige levinum pilvede liik. Uuema klassifikatsiooni järgi kuuluvad nad keskmiste pilvede hulka.
Kihtrünkpilved moodustavad halli või nõrgalt sinaka pilvede kihi, mis kohati on heledam, kohati tumedam. See pilvekiht koosneb rohkem või vähem rünklikest, kuid lamedate ja räbaldunud tippudega suurtest pilvetükkidest ja -laamadest. Samuti võivad nad esineda pikkade kitsaste vallide või triipudena, mille vahelt on nähtav suur osa taevast. Võivad olla ka üksikud pilved. Kihtrünkpilvede alumine piir on tavaliselt kõrgusel 500–1500 m, aga võib olla nii kõrgemal (2–2,5 km ) kui ka madalamal (nt talvel on ta 250–300 m kõrgusel). Kihi paksus on tavaliselt 200 kuni 800 meetrit.
Kihtrünkpilved võivad koosneda nii vihmapiiskadest kui ka piiskade ja lumehelveste segust. Tavaliselt nendest ei saja, aga mõnikord võib sadada nõrka peenikest vihma, külmal ajal ka vähest lörtsi või kaunite korrapärase ehitusega lumehelvestena lund. Kihtrünkpilvedega võib kaasneda tara ehk pärg, mis on eriti hästi nähtav külmadel talveöödel Kuu umber või päeval Päikese ümber. Irisatsioon võib kihtrünkpilvede juures ilmneda üsna harva. Külmal ajal võivad tekkida sambad, nende tekke põhjus on jääkristallide või lumehelbete langemine.
Kihtrünkpilvede tekkimine toimub ühe ja sama õhumassi sees ning on seotud õhu lainelise liikumisega. Pilved tekivad lainete harjadele, lainete põhjal on pilvekiht õhem või pilved puuduvad. Selle tulemusena kujuneb enam-vähem korrapäraste pilveelementide ridadega pilvkate. Kihtrünkpilved võivad tekkida ka teistest pilvedest, näiteks rünkpilvedest ja rünksajupilvedest. Kui pärast keskpäeva tõusvad õhuvoolud nõrgenevad, siis päeval tekkinud konvektsioonipilved valguvad horisontaalselt tuule suunas laiali. 2 km madalamal tekivad pikad kitsad pilvevaalud – päevased kihtrünkpilved (Stratocumulus diurnalis), mille ülemisel pinnal võib veel näha kupleid ja tornikesi nagu rünkpilvedel.
Laevaliin
Laevaliin on veetee, mida kasutatakse korrapärase liiklusena reisijate või kaubaveoks kahe või enama punkti vahel.
Vassili Nemirovitš-Dantšenko
Vassili Nemirovitš-Dantšenko (16. märts 1887 Peterburi – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Vene päritolu Eesti tehnikateadlane.
Elulugu
1904. aastal lõpetas Nemirovitš-Dantšenko Peterburis kadetikorpuse, õppis 1906–14 samas Teedeinstituudis ning 1915–16 inseneride ja sõjaväe tehnikakoolis.
Nemirovitš-Dantšenko töötas 1905–06 Peterburis trammiliinide ehitusel, 1907 Bartangi jõe reguleerimisprojekti koostamisel ning 1909–12 Lääne ja Orjoli–Narva raudtee projekteerimisel. Ta oli Venemaa insenerivägede koosseisus Esimeses maailmasõjas, 1920–25 Eesti teedeministeeriumis Paldiski vabasadama ja uue raudtee projekteerimisel, 1925–38 vaneminsener ja maanteede inspektor, 1938. aastast ka raudteede tegevuse ratsionaliseerimise komisjoni liige. Töö kõrvalt õppis ta ühtlasi Tallinna Tehnikumis, mille lõpetas 1936 ehitusinseneri erialal, hiljem täiendas end Saksamaal ja Tšehhoslovakkias.
Teadustöö
Vassili Nemirovitš-Dantšenko uuris uute tee-ehitusainete sobivust ja nende kasutamise majanduslikku otstarbekust. Ta oli 1928–1930 avaldatud Eesti raudteedekaartide koostaja. Eesti Inseneride Ühingu ja aastast 1936 Insenerikoja liige ning ekspert, Eesti Teedeinseneride Ühingu ja Teedeehituse Uurimise Seltsi liige.
Rootsi aukonsulaat Narvas
Rootsi aukonsulaat Narvas on Rootsi välisesindus Narvas, mille avas 18. novembril 2000 Rootsi päevade tähistamisel Rootsi tolleaegne asepeaminister Lena Hjelm-Wallen.
Aukonsulaadi konsulaarpiirkond on Ida-Virumaa. Rootsi aukonsulaat Narvas asub aadressil Kerese 11.
Narvaga seondub rootslastel ennekõike suurriigi kuulsusrikas lahing 1700. aastal Põhjasõjas, mis on olnud ajendiks Rootsi päevade tähistamisele Narvas ja millega seoses avati 2000. aasta novembris ka lahingule pühendatud monument "Narva lõvi".
Aukonsulid
Aukonsulid on täitnud oma ülesandeid põhitöö kõrvalt, vajadus abitööjõu järele konsulaarülesannete täitmisel on olnud erinev. Näiteks Meelis Virkebau ajal on aukonsuli kõrval ametis olnud põhikohaga töötaja.
Meelis Virkebau
Alates 2000. aastast oli aukonsul Kreenholmi Valduse AS juht Meelis Virkebau.
Meelis Virkebau aukonsuli ülesannete hulka kuulusid peamiselt Rootsi kohta informatsiooni jagamine, kodakondsuseta isikute ja Vene kodanike viisataotluste ettevalmistamine ning Rootsi turistide probleemide lahendamine.
M. Virkebau on Narva linna omamoodi sümbol, kes on panustanud palju Sihtasutuse Pro Narva nõukogu kaudu Narva ajaloolise linnasüdame arendamisesse.
Katri Raik
Katri Raiki jaoks on oluline arendada Narvas Eesti-keskset haridust, luua noortele paremaid vaba aja veetmise võimalusi ning taastada Virkebau eeskujul Narva ajaloolist vanalinna. Narvat tuleb tema arvates tutvustada välismaailmale, et muuta see osaks Eestist ja Euroopast.
Ahti Puur
Aukonsul Ahti Puur täidab ametikohustusi alates 2008. aastast.
NGC 1502
pisi| NGC 1502 on umbes 45 tähest koosnev hajusparv, mis asub Kaelkirjaku tähtkujus.
Parve avastas 3. novembril 1787 William Herschel. NGC 1502 asub Maast 3300 valgusaasta kaugusel.
Eesti Laul 2019
Eesti Laul 2019 oli üheteistkümnes Eesti Laulu võistlus ja 26. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Poolfinaalid toimusid 31. jaanuaril ja 2. veebruaril Tartu Ülikooli spordihoones. Finaal toimus 16. veebruaril 2019 Saku Suurhallis.
Poolfinaale juhtisid Ott Sepp ja Piret Krumm
Finaali juhtisid Piret Krumm ja Karl-Erik Taukar
Mõlemas poolfinaalis osales 12 laulu. Mõlemast poolfinaalist pääses finaali 6 laulu. Finaalis osales kokku 12 laulu.
Võistluse võitis ja Eestit esindab 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Victor Crone lauluga "Storm".
1. poolfinaal
1. poolfinaal toimus 31. jaanuaril 2019 Tartu Ülikooli spordihoones.
2. poolfinaal
2. poolfinaal toimus 2. veebruaril 2019 Tartu Ülikooli spordihoones.
Bad Lauterberg im Harz
thumb|
Bad Lauterberg on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Linna pindala on 41,54 km². 31. detsembril 2015 elas seal 10 548 inimest. Linn asub Lõuna-Harzis, umbes 15 km Braunlagest edelas ja 20 km Osterode am Harzist kagus.
Bad Lauterberg on muu hulgas tuntud likööride Schierker Feuerstein ja Harzer Grubenlicht poolest, mida mõlemat siin toodetakse ja villitakse.
Vaatamisväärsused
Linnast idas mägedes on vaatluspunkt Hohe Tür, mis on mägijärve ja peamise Weser-Elbe veelahkme juures. See on kontrollpunkt 43 Harzer Wandernadeli matkavõrgustikus.
Rein Mets
Rein Mets on mitme inimese nimi:
Lihakombinaat
Lihakombinaat on ettevõte (kombinaat), mis tapab ehk realiseerib (kari)loomi ja töötleb tekkivaid tapasaadusi.
Lihakombinaadi üksus on tapamaja (tapatsehh).
Ernst von Mickwitz
Johannes Ernst von Mickwitz (4. mai 1855 Pilistvere – 23. mai 1924 Holtorf) oli Eesti vaimulik.
Õppis 1863–1864 Blombergi koolis, 1865–1874 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1874–1879. Ordineeriti õpetajaks 3. juunil 1879.
Oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 Risti koguduse õpetaja ja 1893–1918 Viljandi Jaani koguduse õpetaja.
Siirdus aastal 1918 Saksamaale. Oli 1919–1921 pastor Damnatzis Dannenbergi juures (Alam-Saksi liidumaal), 1921–1924 oli Holtorfi (Nordrhein-Westfaleni liidumaal) pastor.
Isiklikku
Tema isa Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1835–1877. Tema vanem vend Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Teine vend Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899).
Aprill 2019
Aprill 2019, kroonika.
Rudolf Nuude
Rudolf Nuude (25. juuni 1909 Oudova – 2. september 1980 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta mängis aastatel 1931–1937 Narva teatris "Võitleja". Lõpetas 1939. aastal Tallinna Töölisteatri õppestuudio ja mängis samas teatris kuni 1942. aastani. Aastatel 1936–1938 ja 1949–1968 oli Tallinna Draamateatri näitleja. Vahepeal töötas aastatel 1942–1949 Estonia Teatri näitlejana.
Rudolf Nuude mängis ka filmides.
Isiklikku
Rudolf Nuude oli laulja ja sportlase Mati Nuude onu.
Sailly-lez-Cambrai
Sailly-lez-Cambrai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
pisi|tühi|Sailly-lez-Cambrai raekoda
Florekinus de Ermennowe
Florekinus de Ermennowe, Narva kodanik ja laevaomanik 14. sajandil.
Dogribi keel
Dogribi keelt (Tłı̨chǫ keel, Thlingchadine, tlicho, thi cho dinne ) kõneldakse Põhja-Kanadas peamiselt piirkonnas, mis asub Suure Orjajärve ja Suure Karu järve vahel. Dogribi keele kirjutamisel kasutusel ladina kirjapilt.
Lühikesed
a /a/ e /e/ ı /i/ o /o/ ą /ã/ ę /ẽ/ ı̨ /ĩ/ ǫ /õ/
Pikad
aa /aː/ ee /eː/ ıı /iː/ oo /oː/ ąą /ãː/ ęę /ẽː/ ı̨ı̨ /ĩː/ ǫǫ /õː/
Ninahäälikud märgitakse ogonekiga "sabaga". nt: ą - wįghǫą - 'selle väike nina' Madalaid häälikuid märgitakse graavisega. nt: à - wets'aà - 'selle müts' Kõrgeid häälikuid ei märgita.
Grammatika
Dogribi keeles on kasutusel SOV sõnajärg. Selle puhul on ebatavaline, et sõna moodustamisel kasutatakse dogribi keeles eesliiteid (keeltes, mis on SOV sõnajärgedega esinevad tavaliselt järelliited).
Dogribi keeles on kaks võimalust olemise määramuseks. NT: Nàzèe-dǫǫ̀ ts’įįlį ja Nàzèe-dǫǫ̀ ats’įįt’e tähendavad mõlemad "me oleme küttijad". esimene variant näitab, et nad on mõlemad kütid (ajutiselt), teine variant aga näitab, et nad on kütid elukutseliselt.
Peale tegusõnade ja nimsõnade esineb dogribi keeles asesõnu, numeraale, postpositsioone, määrsõnu, sidesõnu ja demonstratiive. Omadussõnu on väga vähe. Enamik kirjeldavaid sõnu on pigem tegusõnad.
Arvsõnad
1 ı̨łè
3 taı
5 sı̨làı
6 ek'ètaı
7 łǫ̀hdı
8 ek'èdı̨
9 łǫǫ̀tǫ
11 Hoònǫ daats'ǫ̀ ıłè
12 Hoònǫ daats'ǫ̀ nàke
13 Hoònǫ daats'ǫ̀ taı 14 Hoòno daats'ǫ̀ dı̨
15 Hoòno daats'ǫ̀ sı̨làı
16 Hoòno daats'ǫ̀ ek'ètaı
17 Hoòno daats'ǫ̀ łǫ̀hdı
19 Hoòno daats'ǫ̀ łǫǫ̀tǫ
20 naènǫ
Miilitsainspektor
Miilitsainspektor (vene keeles инспектор милиции) oli Nõukogude Liidu miilitsa auaste aastail 1936–1943.
Sellest kõrgem auaste oli miilitsadirektor ja madalam miilitsa vanemmajor. Talle vastasid riikliku julgeoleku 3. järgu komissar, korpusekomandör ja 1. järgu flagman.
Auaste anti järgmistele isikutele:
Leivu keel
Leivu keel (ka leivu murre, leivu murrak) on lõunaeestiline keelekuju, mida kõneles leivude rahvarühm Kirde-Lätis Koivaliina, Lejasciemsi ja Alūksne vahel.
Leivu keeles on tugevad läti keele mõjud ja sarnasusi liivi keelega. Leivu keelesaart peetakse kunagise laiema lõunaeesti keeleala osaks, mille läti keele levik hiljem eraldas. 18.–19. sajandist on teateid paarist tuhandest ja 20. sajandi algusest sadakonnast leivu keele kõnelejast, viimane keeleoskaja suri 1988. aastal.
Sugulus
Traditsiooniliselt on leivu keelt peetud lõunaeesti keelesaareks, mis on võru murde osa ja lähim läänevõru Hargla murrakule. Leivu keeles ilmnevad läänevõru ja Tartu murrakutele omased uuendused (nt de-sisseütlev: ’kambridõ ’kambrisse’; de-tunnusega viisimäärsõnad: ’kangõdõ ’kangesti, hooga’; n-seesütlev: ü’ten ’paagan ’ühes kohas’).
Petri Kallio uuema (2018) käsitluse kohaselt on aga tegu omaette murdealaga. Kallio jõudis oma uurimuses järeldusele, et sarnasused Hargla murrakuga on vaieldamatud, kuid tulenevad geograafilisest naabrusest, mitte lähedasest keelesugulusest. Tema hinnangul on leivu keel esimene keeleharu, mis kunagi ühtsest lõunaeesti keelest eraldus. Ka Karl Pajusalu hinnangul on ühiste uuenduste taga ilmselt hilised kontaktid läänevõru murrakute kõnelejatega.
Läti keele mõjud
Leivu keel on kõigil keeletasanditel (ennekõike foneetikas ja sõnavaras, aga ka grammatikas, sõnamoodustuses, lauseehituses) tugevalt mõjutatud läti keelest, täpsemalt seda ümbritsenud ülemläti latgali murdest. Esinevad helilised sulghäälikud, susihäälikud (š, ž, z) ja afrikaadid, ulatuslik h kadu (nt ’ambaq ’aigõzõ ’hambad valutavad’), kõrgete vokaalide diftongistumine (nt liivu > leivu), katketoon, vokaalharmoonia nõrgenemine. Leivu sõnavaras on fikseeritud 719 läti päritolu sõnatüve. Palju on tõlke- ja tähenduslaene (nt puul’nàist ’armuke’). Sõnamoodustuses kasutatakse läti eesliiteid eesti tüvedega sõnadel (nt is|pitaʔ ’taluda’, pie|andaʔ ’andestada’, pa|laku 'lakkuda').
Läti keele niivõrd tugev mõju võib olla üsna hiline ilming. On arvatud, et leivu keel sattus läti keele mõju alla viimastel aastasadadel. Valter Niiluse meelest tuleneb läti mõju asjaolust, et leivud olid pikemat aega olnud teatud määral kakskeelsed. Keel oli selle üleskirjutamise ajal kadumisfaasis ega olnud ilmselt enam igapäevaselt tarvitusel ka keelejuhtidel, kelle jaoks oli leivu keeles kõnelemine juba raske. Keel võis varieeruda ka keelejuhiti. Valter Niiluse teatel sisaldas keskse keelejuhi Alide Petersoni (1876–1938) kõnepruuk veidi rohkem lätipärasusi kui mõne teise leivu idiolekt. Oma roll võis olla ka keelematerjali kogumise välitöödel kasutatud metoodikal – varasema leivu keele kogumisel kasutati vähemalt osaliselt tõlkemeetodit Bacmeisteri küsimustikuga, mis Lembit Vaba hinnangul tõi näitelausetesse palju süntaktilisi lätipärasusi.
Sarnasused liivi keelega
Leivu keelel on märkimisväärseid sõnavaralisi (ühisus 20,7% ulatuses), foneetilisi ja grammatilisi sarnasusi ka liivi keelega,  ehkki vähemalt pärast keskaega pole nad lähinaabrid olnud. Leivude ja liivlaste etnonüümid on sama päritolu ja üks esimesi ülestähendusi leivude kohta aastast 1878 märgib: "Mõni osa tõendab, et nad olevat vanade liivlaste jäänus". Liivi-toponüümid ja liivi päritoluga toponüümid hõlmavad suure osa Põhja-Lätist ning esimesi leidub ka Alūksne ümbruses ja Läti kirdepoolseimas nurgas. Välja on toodud leivude etnograafilisi paralleele liivlastega. Nii on leivude keelt varem mõnikord ka liivi keeleks peetud.