cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palm Beach
Palm Beach (otsetõlkes 'palmirand') on linn Palm Beachi maakonnas Florida osariigis. See asub Miami suurlinnastus kitsal maasäärel Atlandi ookeani ääres. See piirneb mandril West Palm Beachi, Lake Worth Beachi ja South Palm Beachiga.
Ogamärslane
Ogamärslane (Acanthopsyche atra) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Liblikat on ka Eestis.
Jakušõntsi
Jakušõntsi (ukraina keeles Якушинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 2463. Pindala on 2,83 km².
Romainiai fort
pisi|Romainiai fort Romainiai fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunas Romainiai linnaossa.
Fordi rajamine algas aastal 1913. See rajati Konstantin Velitško aastal 1909 loodud plaani põhjal. See oli kavandatud lihtsa betoonist ja raudbetoonist ehitisena, millel puudusid varasematele fortidele omased dekoratiivsed elemendid. See oli kavandatud vastu seisma uute raskesuurtükkide tulele.
1913. aastal valmis 55% vajalikest mullatöödest. Rajati teed ning asuti rajama vallikraave ja rinnatisi. 1914. aastal lõpetati suurem osa mullatöödest ja asuti betoneerima keskset varjendit. Sõja puhkemine tõi kaasa muudatused plaanis, kuna ehitist sooviti kiiremini kasutuskõlblikuks muuta. Poterni sissepääsud suleti, rajati lisatulepesad, kaevikud, okastraattõkked. Tulepunkte rajati ka väljapoole fordi territooriumi.
Kuigi fort ei valminud lõplikult, osales see Kaunase kaitselahingutes. Taganevad Vene väed õhkisid selle.
Fort on aastast 2002 muinsuskaitse all, kuid see on korrastamata ja võsastunud. Seda on rikkunud forti kogunenud vesi. Plahvatuse jäljed on mitmel pool selgesti nähtavad.
Espadron
Espadron on üks kolmest sportvehklemise kategooriast. Espadronis kasutatakse painduva teraga löögi- ja torkerelva.
pisi| {{legend|#f4d03f|1 nupp}} {{legend|#f4d03f|2 tera}} {{legend|#f4d03f|3 }} {{legend|#f4d03f|4 }} {{legend|#f4d03f|5 }} {{legend|#f4d03f|6 }}
pisi|
Sanksaarõ järv
Sanksaarõ järv (ka Suursoo Saarjärv, Suursoo järv, Sänksaare järv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Himmaste ja Vanakülas. Veekogu pindala on 1,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 581 m.
Keraamiline pliit
Keraamiline pliit on elektripliit, mille küttekehad paiknevad loogelise ribana vahetult läbipaistva klaaskeraamilise pealisplaadi all. Selle plaadi alumisel küljel on näidatud keeduväljad tavaliselt nelja eri suuruse rõngana (mida suurem rõngas, seda suurem võimsus); mõne keeduala pindala võib olla valitav. pisi|Elektripliidi klaaskeraamiline plaat Soojus kandub punakalt hõõguvalt küttekehalt infrapunakiirgusena peaaegu takistamatult läbi klaaskeraamilise plaadi keedunõu põhjale. Küttekeha soojust kasutab kõige tõhusamalt rõnga suurusele vastava põhjaga pott ja pann. Ülekantavat soojust saab reguleerida sisselülitusnupust: päripäeva pööramisel suurendab bimetall-termorelee küttekeha sisselülitusperioodide pikkust.
Keraamilise pealisplaadiga elektripliidid tulid müügile 1970. aastail.
Piimapulber
pisi|Piimapulber Piimapulber ehk kuivatatud piim on piimatoode, mis on saadud piima aurutamisel kuivamiseni.
Heeßen
Heeßen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis.
Piimapulber
Piima kuivatamise eesmärk on piima säilivusaja pikendamine ja massi vähendamine, et seda oleks mugavam transportida. Piimapulber säilib kauem kui tavaline piim ja seda ei ole vaja külmutada, sest kuivatatud piimal on väike niiskusesisaldus.
Heeßen
Valla pindala on 1,9 km².
Piimapulber
Piimapulbri ja kuivatatud piimatoodete hulka kuuluvad ka kuivatatud täispiim, kuivatatud rasvavaba piim, kuivatatud pett, kuivatatud vadakutooted ja kuivatatud piimatoodete segud.
Heeßen
31. detsembril 2017 elas seal 1385 inimest.
Piimapulber
Mitmed eksporditud piimatooted on kooskõlas standarditega, mis on välja toodud Codex Alimentariuses.
Heeßen
Kuulub Eilseni ühisvalda.
Piimapulber
Piimapulbrit kasutatakse toiduks ja biotehnoloogias.
1855. aastal patenteeris T. S. Grimwade esimesena piima kuivatamise protsessi kaubanduslikel eesmärkidel.
Tootmine
Esmalt pastööritakse piima seni, kuni tahkete ainete osakaal on 50%. Seejärel eraldatakse pett ning kondenspiim pihustatakse kuuma kuivatuskambrisse, kus kuumus eemaldab piiskadest vee ja alles jääb pulber.
Šokolaaditööstuses eelistatakse kasutada trummelkuivatusmeetodit, sest see jätab pulbrile karamelli maitse. Piima pastööritakse, kuni tahkeid aineid on piimas 40–45%. Järgnevalt juhitakse see väikestes kogustes trumlisse, mis on seest kuum. Trumli seintele tekib kuivanud kiht, mis kraabitakse pärast iga tiiru tegemist maha. Järgmises etapis toode jahutatakse ja jahvatatakse pulbriks.
Valmistamistehnoloogia
pisi|Piimapulbri tootmise protsess Piimapulbriks loetakse:
Piimapulber on tahke toode, mis saadakse vee eemaldamisega piimast. Seda võib teha väherasvasest piimast, lõssist, koorest või nende segust. Lõppsaaduse massist võib vesi moodustada kuni 5%.
Koostisosad
Piimapulber sisaldab kõiki 21 inimese organismile vajalikku aminohapet, proteiine, palju erinevaid vitamiine (A-vitamiin, C-vitamiin) ja mineraale (kaltsium).
Vastavalt USAID-i (US Agency for International Development) nõuetele peab päevane kogus rasvatut piima sisaldama 36% proteiini, 52% süsivesikuid (peamiselt laktoosi), 1,3% kaltsiumi, 1,8% kaaliumi. Täispiimapulber peab seevastu sisaldama 25–27% proteiini, 36–38% süsivesikuid, 26–40% rasva ja 5–7% mineraale. Piimapulbri valed hoiustamistingimused, näiteks suur suhteline niiskus ja kõrge temperatuur, võivad oluliselt halvendada piimapulbri toiteväärtust. Kaubanduslikud piimapulbrid sisaldavad suuremas koguses oksüderoole (oksüdeerunud kolesterooli) kui värske piim. Oksüderoolid on kolesterooli derivaadid, mis on toodetud kas vabade radikaalide või ensüümidega.
Kasutusalad
Piimapulber leiab laialdaselt kasutust ka toiduabipakkides. See on vajalik siis, kui värsket piima pole võimalik hoiustada või transportida. Kuivatatud piima kasutatakse ka paljudes arengumaades, sest selle veo- ja hoiustamiskulud on madalad. Piimapulbrit peetakse kasulikuks tooteks rasketes tingimustes ellujääjatele ja matkajatele, sest seda on lihtne valmistada ja säilitada.
Tootjad
Euroopas toodetakse aastas ligikaudu 800 000 tonni piimapulbrit. Suurem osa sellest on mõeldud ekspordiks. Välismaiste piimapulbrit tootvate firmade hulgast on kõige populaarsemad:
Razzoli
Razzoli on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Razzoli asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 1,54 km², rannajoone pikkus 12,3 km ning suurim pikkus 2,4 km ja laius 0,9 km.
Maddalena saarestiku loodepoolseimat saart lahutab idas Santa Maria saarest kitsas väin. Supelrandadena on populaarsed kitsad Lunga ja Cappello ehk Noce lahed.
Saare põhjarannikul on alates 1843. aastast tuletorn.
pisi|tühi|Tuletorn
Razzoli saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.
Adele Oengo-Johanson
Adele Helene Oengo-Johanson (ka Juhandi; 27. juuni 1896 Suuremõisa vald Hiiumaa – 3. märts 1963 Tallinn) oli eesti pedagoog.
Ta lõpetas 1914. aastal Tallinnas Beljajevi Tütarlaste Gümnaasiumi pedagoogikaklassi. Oli 1920. aastaist kooliuuenduse juhttegelasi, üldõpetuse viljeleja ja propageerija.
Ta töötas aastatel 1919–1940 Tallinna 12. algkoolis, aastast 1921 juhatajana. Koondas kooli juurde nn üldõpetuse õpetajate rühmiku, ühistöös ilmusid töökavad Tallinna algkoolide (1929) ja maa-algkoolide algklassidele (1930) ning lisalektüüri sarjad „Tallinna" ja „Maainimeste tööst ja elust”. Oli 1950–1954 poliitilistel põhjustel vangis. Avaldanud õpikuid, pedagoogikaartikleid ning lastejutte, -luuletusi ja -näidendeid. Kirjutanud memuaare: „Mälestusi koolipõlvest", „Elutöö künnisel" ja „Vikerkaarevärvilises koolitöös".
Isiklikku
Tema vend oli kirjanik ja pedagoog Julius Oengo, tema teine vend oli tehnikateadlane (ehitusinsener) ja Eesti Metodisti Kiriku vaimulik Hugo Arnold Oengo.
Teratoom
pisi|Küps teratoom Teratoom (kreeka keeles τεράτωμα, koletu turse) on neoplaasia vorm, mis tekib diferentseerumata tüvirakkudest. See on kasvaja, mis sisaldab kudesid või elundkomponente kõigist kolmest idukihist. Tavaliselt on teratoomid kehasse kapseldunud ja neis võib leida mitut diferentseeritud kudet nagu juuksed, nahk, rasunäärmed, närvikude (eksodermaalne päritolu), kõhr, hammas, lihased (mesodermaalne päritolu) ja soole- või hingamisteede epiteeli (endodermaalne päritolu). Teratoomid tekivad kõige sagedamini imetajate munasarjades, munandites, neelu või õndraluu piirkonnas.
Sümptomid
Kui teratoom on väike, on sümptomid minimaalsed. Munandite teratoom võib ilmneda valutu tükina. Munasarjade keerd või munandite keerd on tõsisteks sümptomiteks, samuti hüdrops-loode ehk vesitõbi.
Tüübid
Teratoome on kahte tüüpi: küpsed ja ebaküpsed.
Küps teratoom
Küps teratoom on healoomuline kasvaja, milles üksikute kudede osad on selgelt nähtavad. Reeglina hakkab healoomuline teratoom kasvama seksuaalse arengu alguses, kui munasarjade suurus suureneb ja suguhormoonide tootmine suureneb. Lisaks koeosakestele leitakse sellest ka lima sisaldavaid väikesi kapsleid. Küps teratoom on 0 astme teratoom, nende vorm ja histoloogia on väga erinevad ning nad võivad olla tahked, tsüstilised või nende kahe kombinatsioonid. Küps teratoom sisaldab sageli mitut tüüpi kudesid nagu nahk, lihased ja luud. Nahk võib ümbritseda tsüsti ja kasvatada ohtralt karvu. Küpsed teratoomid on üldiselt healoomulised, vaid 0,17 – 2% küpsetest tsüstilistest teratoomidest muutuvad pahaloomulisteks. Küpse teratoomi vormid on:
Kõhukelme gliomatoos
pisi|180x180px|Dermoidne tsüst Küpsed gliaarrakud ladestuvad kõhukelmes. Peaaegu erandlikult täheldatakse koos munasarjade teratoomi juhtudega, gliomatoos on geneetiliselt identne munasarja kasvajaga ja areneb välja rakkudest, mis levivad munasarja teratoomist.
Dermoidne tsüst
Dermoidne tsüst on küps tsüstiline teratoom, mis sisaldab karvu ja muid normaalsele nahale ja teistele ektodermist pärinevatele kudedele iseloomulikke struktuure. Dermoidsed tsüstid on kõige sagedamini naiste munasarjades esinevad healoomulised kasvajad.
Loode lootes
pisi|181x181px|Loode lootes Loode lootes on haruldane küpse teratoomi vorm, mis sisaldab ühte või mitut väärarenguga loodet meenutavat komponenti. Sisaldavad terviklikke elundsüsteeme, isegi peamisi kehaosi, nagu selgroog ja jäsemed. Neid teratoome on sageli tõlgendatud kui looteid, kes kasvavad oma kaksiku sees. Küpse teratoomi tsüstidel võivad olla osaliselt arenenud elundkonnad, mitmesugused luud, isegi algelise südame südamelöökide juhtumeid. Need teratoomid erinevad emakavälisest rasedusest ja neid ei tohi omavahel segi ajada.
Munasarjahõõtsik
Munasarjahõõtsik ehk munasarja struuma on haruldane küpse teratoomi vorm, mis sisaldab enamasti kilpnäärme kudet.
Epignathus
Epignathus ehk orofarüngeaalne teratoom on haruldane teratoom, mis avaldub sündides suust väljaulatuva massina. Ravimata on hingamine võimatu.
Ebaküps teratoom
Ebaküps teratoom on küpse teratoomi pahaloomuline vaste, sisaldab ebaküpseid kudesid, millel on tavaliselt primitiivne või embrüonaalne neuroektodermaalne histopatoloogia.
Ebaküps munasarja teratoom degenereerub reeglina pahaloomuliseks kasvajaks. Kapsli sees on segu erinevate kudede elementidest, mida ei saa üksteisest eraldada, mass on mustjaspruun ja selles on palju tsüste. Ebaküps teratoom kasvab kiiresti, tema rakud kasvavad kapsli seinte kaudu kõhukelmesse, moodustades lümfisõlmedes metastaase. Metastaasid võivad esineda kopsudes, neerudes, maksas, ajus ja muudes elundites. Kasvaja suurus võib olla 5 – 40 cm. Peamine oht on see, et väikese suurusega ebaküps munasarja teratoom ei erine praktiliselt dermoidsest tsüstist. Munandite teratoom meestel on peaaegu alati ebaküps teratoom.
Tüsistused
Sümptomid ilmnevad siis, kui teratoom jõuab suuruseni 3 cm või rohkem. Valu ilmneb kõhu selles osas, kus teratoom asub. Kasvav teratoom surub põit ja soolestikku, häirib nende normaalset toimimist. Menstruatsiooni ebakorrapärasust ei esine.
Küpsel teratoomil ei ole siirdeid, kuid ohtlikus komplikatsiooniks on pika jala keerdumine, millega kasvaja kinnitub munasarja külge. Kasvaja verevarustus peatub, kude sureb, tüsistuseks on peritoniit ja veremürgistus. Munasarja teratoomi kapsli rebenedes võib tekkida tugev verejooks, järgneb aneemia koos tugeva kõhuvaluga ning palavik, võib esineda teadvusekadu. Need tüsistused on eluohtlikud ja vajavad kiiret sekkumist.
Patofüsioloogia
Enamik teratoome esineb munasarjades (üldiselt healoomulised) ja munandites (sagedamini pahaloomulised teratokartsinoomid). Teised sagedased kohad on õndra piirkond, kesknärvisüsteem, kaela pehmed koed, keskseinand, retroperitoneum, kõhunääre ja sooled. 58% kõigist munasarjakasvajatest on teratoomid, neist 15% on kahepoolsed munasarjateratoomid. Sagedamini on teratoom paremas munasarjas.
Päritolu hüpoteesid
Teratoomide päritolu kohta on olemas mitmeid hüpoteese. Arvatakse, et kõik selle klassi kasvajad on tingitud sugurakkude ja embrüonaalsete rakkude ebanormaalsest arengust. Embrüonaalse päritoluga teratoomid on kaasasündinud, sugurakkudest pärit teratoomid võivad olla, aga ei pruugi olla kaasasündinud.
Diagnoos
Röntgenuuring kõhuõõnest võimaldab tuvastada kasvaja luukoe olemasolu munasarjas. Ultraheliuuring kõhuõõnest võimaldab tuvastada kasvaja olemasolu munasarjas, kindlaks teha kasvaja struktuuri, sisu heterogeensuse astme, tuvastada veresoonte võrgu ebahariliku arengu ning võimaldab kindlaks teha teratoomi tüübi. CT või vaagnas asuvate elundite MRI on vajalik, kui esinevad metastaasid. Diagnostilise laporaskoopiaga tehakse biopsia, et uurida rakke ning teha kindlaks kasvaja tüüp.
Klassifikatsioon
Sõltumata teratoomi asukohast klassifitseeritakse teratoomi vähi staadiumsüsteemi järgi. See näitab, kas lisaks operatsioonile võib vaja minna keemia- või kiiritusravi. Teratoomid klassifitseeritakse tavaliselt Gonzalez – Crussi hindamissüsteemi abil: 0 või küps; 1 või ebaküps, tõenäoliselt healoomuline; 2 või ebaküps, võib-olla pahaloomuline (vähkkasvaja); 3 või kindlalt pahaloomuline.
Ravi
Arvestades tüsistuste ja kasvaja pahaloomulisulise degeneratsiooni võimalust, eemaldatakse teratoom kirurgiliselt. Pärast ebaküpse teratoomi eemaldamist on metastaaside moodustumise vältimiseks vaja mõelda keemia- või kiiritusravile.
·       Täielik kirurgiline eemaldamine ehk täielik resektsioon.
·       Vajadusel keemia- ja kiiritusravi
·       Järelkontroll. Kuigi küpsed teratoomid on reeglina healoomulised, on neil pahaloomuline potentsiaal. Järelkontrolle tuleb teha nii küpsete kui ebaküpsete teratoomide puhul püsivalt: korduv füüsiline läbivaatus, skaneerimine (ultraheli, MRI või CT) ning AFP ja/või BhCG mõõtmine.
Teratoomide esinemine loomadel
Teratoomid on haruldased kõigil imetajatel, välja arvatud inimesel ja hobusel. Munasarjade teratoomidest on avastatud märadel, puumadel, kassidel ja koertel. Võrreldes kassidega leidub munasarjade teratoome koertel sagedamini. Teratoomi on koertel 9,7% ja kassidel 2% kõigist munasarjakasvajatest. Koertel on munasarja teratoom enamasti healoomuline ja hästi diferentseeritud. Koerte vanuseks, kellel avastatakse teratoom, on keskmiselt 6,5 aastat (vanuse vahemik on 20 kuud kuni 13 aastat).
Anosy piirkond
pisi Anosy piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskari lõunaosas.
Kuni 2009. aastani kuulus piirkond Toliara provintsi koosseisu.
Piirkonna keskus on Tôlanaro. Pindala on 25,731 km² ja rahvaarv 544 200 (2004).
Pürksi mõis
pisi|Tänapäeval on Pürksi mõisahoone Noarootsi Gümnaasiumi käsutuses pisi|Pürksi mõisa renoveerimistööd aastal [[1993]] Pürksi mõis (saksa keeles Birkas) rajati Läänemaal Noarootsi kihelkonnas 1620. aastal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõis Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Pürksi külas.
Ühekorruseline mõisa peahoone – osalt kivist, osalt puidust – on ehitatud arvatavasti mitmes osas 19. sajandil. Säilinud on ka mõni kõrvalhoone (ait, tall-tõllakuur). Paralleelselt Noarootsi Gümnaasiumi rajamisega otsustati hakata vana mõisahoonet kasutama koolina. Mõisa katus lasi küll läbi, aga seinad olid säilinud. 1990. aastal hakati mõisa restaureerima. Restaureeritud mõisahoone avati pidulikult 19. detsembril 1995. Avamisest võttis osa ka toonane Eesti president Lennart Meri. Tänapäeval asuvad mõisas Noarootsi Gümnaasiumi rootsi keele õppeklassid.
Nii Pürksi mõisa park, ait, kaev, ait-kelder kui ka peahoone on muinsuskaitse all.
Houffalize'i vald
Houffalize [ufal'iiz] on vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Valla keskus on Houffalize.
Houffalize on üks Douzelage'i liidu asutajaliikmeist, 2004. aastal astus liitu Türi.
Houffalize'ist läänes saab Ourthe occidentale (Lääne-Ourthe) ja Ourthe orientale (Ida-Ourthe) kokkuvoolul alguse Maasi parempoolne kõrvalharu Ourthe'i jõgi.
pisi|tühi|Houffalize
Uuemõisa mõisa park
pisi|Hilissuvine varahommik Uuemõisa mõispargis Uuemõisa mõisa park on kaitsealune park Läänemaal Haapsalu linnas Uuemõisa alevikus. Pargi pindala on 7,5 ha. Pargi geograafilised koordinaadid on. Pargis asub saarega tiik. Vahetult piki Uuemõisa mõisapargi lõuna-kagukülge kulgeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.
Uuemõisa mõisapargi keskkonnaregistri kood on KLO1200524.
Riina Rõõmus
Riina Rõõmus (sündinud 21. märtsil 1960) on meediajuht, aastatel 2017–2022 Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige.
Tal on lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi koolimuusika erialal ja töötanud laste muusikaõpetajana.
Aastatel 1998–2017 oli Riina Rõõmus Vikerraadio peatoimetaja.
2017. aasta 1. juunist kuni 2022. aasta suveni oli ta Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige.
Isiklikku
Riina Rõõmus on olnud abielus Riho Rõõmusega, hiljem sai tema elukaaslaseks Neeme Brus. Tal on kaks poega.
Tantsumeditatsioon
Tantsumeditatsioon on meditatsiooni tüüp, mis hõlmab tantsu, somaatikat, kunsti ja sufismi müstikat. Selle diskursuse töötas välja Dunya Dianne McPherson 1995. aastal.
Tantsumeditatsioonis kasutatakse mitmesuguseid hingamis- ja liikumistehnikaid, et vaigistada/leevendada üliaktiivset või rahutut meeleidentiteeti.
Tantsumeditatsiooni käigus juhtuvad liigutused ilma pingutuse ja mõtlemiseta. See on keha vaba liikumine, sundimata seda mingisse kindlasse muusikasse. Tantsumeditatsioon on liikumine, kus liikuja on seisundis, kus ta ei pane tähele enda ümber toimuvat ega lase sel ennast häirida, vaid avastab ennast.
Selles meditatsiooni tüübis kasutatakse rütme, tähelepanu, taju ning intuitiivset seisundit, mis on paljude meditatsioonide ja tantsuliikumiste üheks põhiliseks aluseks.
Pühaks tantsuks kutsutakse tantsu kasutamist religioossetes rituaalides ja tseremooniates.
Selle headeks näideteks on rituaalid ja tseremooniad, kus kasutatakse nö hingestatud tantsu, et saavutada erilist seisundit või jõuda mingi alateadvusliku eesmärgini.
Tene Ruubel
Tene Ruubel (sündinud 29. oktoobril 1961 Pärnus) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1979. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja Pärnu Teatri õppestuudio ning 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend).
Töötas aastatel 1984–1990 Nukuteatris ja 1990–2000 Endla Teatris. . Ta on mänginud ka mitmes filmis.
Hiljem on Ruubel töötanud Kilingi-Nõmme klubi juhatajana. Seejärel on ta sidunud oma elu Soomega, andes seal kohvernukuteatriga etendusi nii soome kui ka eesti keeles.
Isiklikku
Tene Ruubeli vanemad olid näitlejad Paul Ruubel ja Selma Sõõro.
Väljalangenud osa
Väljalangenud osa on valitud ajalõigul puistus või proovitükil surnud puude kogum. Seda võidakse kirjeldada nii tüvemahu, rinnaspindala kui ka puude arvuga.
Lepa (perekonnanimi)
Lepa on eesti perekonnanimi.
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Virumaal Vaivara, Väike-Maarja ja Iisaku kihelkondades, Läänemaal Karuse, Hanila ja Noarootsi kihelkondades, Viljandimaal Põltsamaa ja Paistu kihelkonnas, Harjumaal Kuusalu kihelkonnas ning Järvamaal Koeru kihelkonnas üheteistkümnel korral nimeks Leppa (normaliseeritult Lepa).
Luhden
Valla pindala on 4,35 km².
31. detsembril 2017 elas seal 1102 inimest.
Esimene kinnitatud viide Luhdenile (kujul Ludhen) on Obernkircheni kloostri ürikust aastast 1281.
Kiisa järv
Kiisa järv (ka Holvandi Kiisajärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Kiisa külas. Veekogu pindala on 1,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 719 m.
Väljaraiutud osa
Väljaraiutud osa on valitud ajalõigul puistust või proovitükilt raiutud puude kogum. Seda võidakse kirjeldada nii tüvemahu, rinnaspindala kui ka puude arvuga.
Vaata ka
Juurdekasv
Boshini sõda
pisi|Strateegiline kaart sõjast Boshini sõda (jaapani keeles 戊辰戦争, Boshin Sensō, otsetõlkes "draakoniaasta sõda") oli Jaapani Meiji restauratsiooni sündmusahelas kodusõda 1868.–1869. aastal. Ühel pool oli Satsuma–Chōshū sõjaline liit (tuntud ka kui Satchō liit), mis soovis täielikult taastada keisrivõimu Jaapanis. Teisel pool olid endiselt valitseva šogunaadi Tokugawa Yoshinobu toetajad. Boshini sõda märkis sajandeid võimul olnud Tokugawa šogunaadi langust ja uue perioodi algust keiser Meiji valitsuse all.
Eellugu
Alates 12. sajandist valitsesid Jaapanis korraga nii keiser kui ka šogun (otsetõlkes "kindral"). Kuigi keiser oli püha ja teda peeti traditsiooniliselt riigipeaks, oli kuni Meiji restauratsioonini tegelik võim šoguni ja tema alamate käes. Šogunaat hakkas valitsema 1185. aastal pärast Genpei sõda ning oli tuntud kui bakufu . Tokugawa šogunaat sai alguse 1603. aastal Tokugawa Ieyasu võimu all ning valitses kuni 1867. aastani. Seda perioodi tuntakse Edo perioodina (jaapani keeles 江戸時代, Edo jidai). Üks märkimisväärne tunnus Edo perioodil oli šogunaadi kehtestatud isolatsionismi välispoliitika, tuntud kui sakoku (鎖国, suletud riik) Sakoku oli jõus 1853. aastani, mil Ameerika sõjalaevad kommodoor Matthew C. Perry käe all nõudsid, et valitsus lubaks võõrvõimudel riiki siseneda. Jaapan oli kuni siiani olnud sisult feodaalne riik. Olles muust maailmast 214 aastat täielikult eraldatud, oli Jaapani tehnoloogia teistest riikidest maha jäänud. Šogun Tokugawa Iemochil ei olnud võõrvõimude kehtestatud kaubalepingutele võimalik ära öelda.
Kuigi uued kaubalepingud olid Jaapani jaoks ebasoodsad, andsid need riigile ligipääsu läänetehnoloogiale ja -kultuurile ning tänu sellele riik moderniseerus kiiresti.
Jaapani kohalikele feodaalvalitsejatele daimjodele see ei meeldinud. Paljud neist, kes olid juba enne kritiseerinud bakufu valitsust, tõlgendasid seda nõrkuse märgina ning aastaid 1853–1867 nimetatakse bakumatsu perioodiks. Eriti olid uuenduste vastu Lõuna-Jaapani Satsuma, Chōshū ja Tosa provintsi daimjod, kelle silmis oli Jaapan püha ning kokkupuuted läänega rüvetasid riiki. Lisaks ei meeldinud neile, et šogun Tokugawa Iemochi oli lepingud vastu võtnud ilma keisri nõusolekuta. Tekkis šogunaadivastane liikumine Ishin Shishi (維新志士), mida toetas keiser Kōmei. Uus liikumine kõrvaldas Jaapanis tähtsamaid läänemaailma esindajaid ja proovis 1864. aastal edutult üle võtta Kyōto linna. Õpiti tehtud vigadest ja liikumine hakkas tasapisi läänemaist tehnoloogiat omaks võtma. Kasutusele tuli fraas "Jaapani vaim, lääne tehnoloogia". Ishin Shishi filosoofiat nimetati sonnō jōi (尊皇攘夷, "Ülista keisrit, eemalda barbar") .
Samal ajal šogunaadi võim aina vähenes. 1866. aasta augustis suri Tokugawa Iemochi. Võimule tuli tema poeg Tokugawa Yoshinobu, kes proovis edutult reformida šogunaati ja oma sõjaväge prantsuse ekspertide abiga moderniseerida. Järgmise aasta veebruaris suri ka Kōmei, kelle poeg Meiji sai uueks keisriks. Esimest korda pärast mitmeid sajandeid oli keisril Jaapani poliitikas tähtis roll. 9. novembril 1867. aastal oli Yoshinobu sunnitud tagasi astuma ja poliitilise võimu keisri õukonnale üle andma. Yoshinobu ei kaotanud siiski täielikult võimu, tal oli palju ustavaid toetajaid Põhja-Jaapanis ja oma isiklik sõjavägi. Paljudele radikaalsematele Meiji restauratsiooni toetajatele see ei meeldinud, nad soovisid Tokugawade šogunaadi täielikku lõppu koos sellega, et nad kaotaksid kõik oma valdused.
3. jaanuaril 1868 marssisid Satsuma ja Chōshu väed taas Kyōto keisripaleesse. Pärast seda deklareeris 15-aastane keiser Meiji end Jaapani õiguslikuks valitsejaks.
Sõja käik
pisi|400x400px|Toba-Fushimi lahing Yoshinobu ei olnud keiser Meiji tingimustega nõus. Ta väitis, et mässulised radikaalid on keisrit manipuleerimas ja marssis oma vägedega Kyōto poole, vandudes, et vabastab keisri radikaalide kontrolli alt. 27. jaanuaril 1868 põrkusid Yoshinobu ja keisrile ustavad väed Saigō Takamori juhatuse all kokku Toba–Fushimi lahingus. Yoshinobu väed oli ülekaalus 3 : 1, ent vaatamata sellele said nad kaotuse osaliseks. Põhjused oli fakt, et Takamori väed olid täielikult moderniseeritud ja neil oli ka suurtükivägi. Lahingu ajal jõudis kohale ka uudis, et keiser Meiji toetab Takamori vägesid ja need, kes tema vastu võitlevad, on riigireeturid. Sellega kaasnes suur löök šoguni toetajate võitlusvaimule. Paljud endised Yoshinobu toetajad vahetasid poolt ja šoguni sõjavägi oli sunnitud taanduma. Yoshinobu põgenes Edo linna. Pärast väiksemaid lahinguid jõudis mais Takamori enda nüüd keisriarmeega Edo linnani. Linn alistus tingimusteta ja Yoshinobu võeti vahi alla. Hiljem ta küll vabastatati ja ta võis Shizuoka prefektuuris oma elupäevad lõpuni elada. Keiser Meiji viis oma õukonna Kyōtost üle Edo linna ja nimetas selle ümber Tōkyōks.
Ezo vabariik
pisi|Pilt keiser Meijist 1873. aastal Mitmed Yoshinobu pühendud toetajad põgenesid põhjas asuvasse Hokkaidō saarele ja kuulutasid seal 27. jaanuaril 1869 välja Ezo vabariigi (jaapani keeles 蝦夷共和国, Ezo Kyōwakoku), mis matkis läänelikku demokraatiat. Uue vabariigi eesotsas oli šogunaadile ustav admiral ja samurai Enomoto Takeaki ja šoguni isiklik politseivägi shinsengumi (jaapani keeles 新選組). Uus vabariik proovis küll iseseisvust säilitada, ent keiser ei leppinud sellega ning valmistus saare vallutamiseks. 27. juunil andis Enomoto alla ja sellega lõppes ka Ezo vabariik.
Järellugu
Pärast Boshini sõda ja Meiji restauratsiooni muutus Jaapan killustunud feodaalsest riigist imperialistlikuks ja läänemaiste väärtustega keisririigiks. Vaid paarikümne aastaga jõudis aegunud tehnoloogia maailma domineerivate jõududega samale tasemele. Võeti üle ka läänepärane parlamendisüsteem. Selle perioodi vältel lakkas olemast ka samuraiklass, mis oli tegelikult juba Tokugawade valitsuse ajal tähtsuse kaotanud konfliktide puudumise tõttu ning alamkihid olid sellest juba jõukamad. Boshini sõja ajal nägid samuraid võimalust enda väärtusi näidata ja proovile panna. Restauratsiooni ja läänestumise käigus kaotasid samuraid paljud varasemad privileegid. Nende privileegide säilitamiseks algatas Boshini sõja sangar Saigō Takamori mässu Satsuma provintsis 1877. aastal. Mäss kukkus läbi ning Takamori surma peetakse samuraide lõpuks. Varem vaid samuraidele omaseid väärtusi pidid nüüdsest järgima kõik Jaapani kodanikud.
Priiuse põlistumise päev
Priiuse põlistumise päev oli tähtpäev 27. märtsil 2013, mil tähistati tõsiasja, et sel päeval oli iseseisvusaeg alates Eesti Vabariigi taastamisest 20. augustil 1991 kestnud kauem kui esimene iseseisvusaeg aastatel 1918–1940.
Priiuse põlistumise päeva tähistamise algatasid Eesti Muinsuskaitse Selts ja ajakirja Akadeemia peatoimetaja Toomas Kiho.
Homo erectus
Homo erectus ("püstine inimene") on perekonda inimene kuuluv hominiid ehk inimlane, kes praeguseks on välja surnud. Liik elas terve Pleistotseeni vältel; varaseim teadaolev leid on 1,8–1,5 miljonit aastat vana, samas noorimad leitud fossiilid võivad olla vaid 100 000 aastat vanad. Liigi algkodu on Aafrika, kust liik levis Kaukaasiasse, Aasiasse (Hiina, Jaava saar, India jne) ja võib-olla ka Euroopasse (vaieldav).
Homo erectus´t puudutav klassifikatsioon ei ole täielik. Eriti puudutab see H. erectus'e eristamist lähedasest liigist Homo ergaster. Paljud antropoloogid ei pea neid kahte üldse eraldi liikideks, vaid ühe liigi erinevateks populatsioonideks Aafrikas ja Aasias. On ka välja pakutud, et H. erectus´est kui liigist võiks üldse loobuda ja arvata ta arhailiseks Homo sapiens’iks.
Põlvnemine
Homo erectus'e põlvnemine on ebaselge. Varased erectus´e leiud pärinevad väljastpoolt Aafrikat – praegusest Gruusiast. Sealt leitud skeletifragmendid on dateeritud 1,8 miljonit aastat vanaks. Valdav arvamus on, et erectus pärineb Aafrikast, kust ta rändas välja umbes 2 miljonit aastat tagasi. Konkureeriva hüpoteesi kohaselt arenes erectus välja Euraasias ja migreerus sealt Aafrikasse. Selle idee aluseks on fakt, et vanimad leiud pärinevad väljastpoolt Aafrikat. Siiski võib tegu olla lihtsalt puudulike andmetega – ei ole veel leitud piisavalt vanu fossiile, mis tõestaks, et Homo erectus pärineb Aafrikast.
Avastamine
pisi|Homo erectuse kolju, Natural History Museum, Ann Arbor, Michigan Esmaavastajaks on Hollandi arst ja antropoloog Eugene Dubois. Dubois oli määratud sõjaväearstiks Hollandi Ida-Indiasse Jaava saarele. 1891. aastal leidsid Dubois ja tema meeskond Jaava saarelt fossiili, mille ta nimetas Pithencanthropus erectus´eks. Leid koosne koljust ja reieluust. See leid on praeguseks arvatud Homo erectus´eks ning on tuntud ka kui Java inimene. Dubois’i leid on hetkel Homo erectus'e holotüüp.
Thomas ten Brinke
Thomas ten Brinke (sündinud 23. veebruaril 2005 Zeddamis) on Hollandi endine võidusõitja, kes osales viimati 2021. aasta Vormeli Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga. Varem võistles ta Hispaania Vormel 4 Meistrivõistlustel koos MP Motorsportiga.
Homo erectus
Avastamine
Jaava ja Hiina leidudest ajendatult arvati 20. sajandi esimesel poolel, et ka nüüdisinimene arenes välja Aasias. Siiski uskusid naturalistid, eesotsas Charles Darwiniga, et nüüdisinimene on arenenud Aafrikas.
Thomas ten Brinke
Kardisõit
Thomas sai inspiratsiooni oma isade ettevõtmistest rallis ja võidusõidus ning alustas kardispordiga konkurentsivõimeliselt 2018. aastal. Ta tuli 2018. aasta Saksamaa juunioride kardimeistrivõistlustel, saavutas 2019. aastal teise koha nii WSK Eurosarjas kui ka Itaalia Meistrivõistlustel ning võitis ka 2019. aasta FIA Kardisõidu. Maailmameistrivõistlustel OKJ klassis, saavutades FIA kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel OKJ ja 2019. aasta WSK Champions Cupi OK Junior kolmanda koha.
Madalamad valemid
2020. aastal tegi kümme Brinke ühekohalise debüüdi Hispaania Vormel 4 meistrivõistlustel koos MP Motorspordiga. Hoolimata sellest, et ta ei võistelnud esimesel kuuel võistlusel, lõpetas kümme Brinke hooaja edetabelis 3. kohal. Ta lõpetas aasta ühe pole-positsiooni, ühe võidu ja kokkuvõttes üheksa poodiumikohaga. Ten Brinke lõpetas oma kampaania 187 punktiga.
Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel
20. jaanuaril kuulutati Ten Brinke välja ART Grand Prix sõitjaks eelseisvale Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel. Ta pidi esimesel nädalavahetusel Imolas tagasi tõmbuma pärast seda, kui tema COVID-19 test oli positiivne. Pärast koduvõistlust Zandvoortis otsustas ta võidusõidust kohe loobuda, tuues põhjusteks liiga suure esinemissurve ja naudingu puudumise.
Homo erectus
Avastamine
Alates 20. sajandi keskpaigast on leitud mitmeid Homo erectus’e fossiile ka Aafrikast.
Sünonüümid
Ajaloolistel põhjustel ei ole Homo erectus ainuke liigi nimi, mis viitab ühele konkreetsele liigile.
Homo erectus georgicus
Homo erectus gregoricus on alamliigi nimi, mida vahel kasutatakse kirjeldamaks Gruusiast, Dmanisi’st leitud fossiile. Algselt eraldi liigiks arvatud leid on nüüdseks klassifitseeritud Homo erectus’e divergeerunud alamliigiks. Säilmed avastati 1991. aastal Gruusia teadlase David Lordkipanidze' poolt ja koostöös rahvusvahelise rühmaga on neid järgemööda välja kaevatud. 2001. aastal leitud osalise skeleti vanuseks hinnati 1,8 (1,77) miljonit aastat. Säilmete juurest leiti kivist ja luust tööriistu. Praegu ei peeta Homo erectus georgicus’t enam eraldi liigiks. Arvatakse, et tegu on Homo erectus’ega vahetult pärast tema arenemist varasemast Homo habilis'est. Ajumaht oli Gruusia erectus’el väike (600 kuupsentimeetrit), samas oli tal arenenud selgroog ja alajäsemed, et tagada liikuvus.
Pekingi inimene
Aastatel 1923–1927 tehtud väljakaevamiste käigus leiti Pekingi lähedalt Zhoukoudianist säilmed, mille vanuseks hinnati 680 000 – 780 000 aastat. Aastatel 1929–1937 leiti samast kohast kokku 15 osalist koljut, 11 lõualuud, hambaid ja skeletiluid. Hilisemate leidude vanus jääb 500 000 ja 300 000 aasta vahele. Väljakaevamised peatusid 1937. aastal Jaapani invasiooni tõttu ja leitud fossiilid kadusid II maailmasõja käigus. Leidude kohta käiv dokumentatsioon on siiski säilinud, sealhulgas fotod ja kirjeldused. Pekingi inimese näol on tegemist Homo erectus’ega, vahel nimetatakse ka Homo erectus pekinensis’eks. Zhoukoudiani leiukoht võeti 1987. aastal UNESCO maailmapärandi nimekirja ja uusi väljakaevamisi alustati seal viimati 2009. aastal.
Tööriistade kasutamine
Homo erectus kasutas võrdlemisi primitiivseid tööriistu. Arvatakse, et erectus võttis esimesena kasutusele pihukirve ehk acheul’e. Tegemist oli kolmnurkse kivitükiga, mis istus kätte ja mille üks ots oli terav, teine tömp. Piki külgi olid teravad servad. See tegi pihukirve multifunktsionaalseks tööriistaks, mis oli suhteliselt asendamatu. Kirve üldkuju oli levinud väga suurel maa-alal ja see muutus ajaga väga vähe. Pihukirveste valmistamiseks võidi kasutada teist niinimetatud "löökkivi" või pehmemaid (luust) tööriistu. Pihukirveid ei ole leitud Kaug-Idast, arvatavasti kasutati seal tööriistade valmistamiseks materjale, mis ei ole nii hästi säilivad kui kivi. Homo erectus võis olla ka esimene hominiid, kes kasutas parvesid üle mere rändamiseks, kuid otsesed tõendid selle kohta puuduvad.
Tule kasutamine
Leiud viitavad sellele, et Homo erectus kasutas tuld juba miljon aastat tagasi. Tõendeid sellest on leitud Iisraelist. Lisaks sellele arvatakse, et H. erectus oli suuteline ka ise tuld süütama. Siiski arvavad osad teadlased, et kontrollitud tule kasutamine oli pigem omane hilisematele hominiididele ja mitte Homo erectus’e.
Tule kasutamine võimaldas toitu küpsetada. See omakorda tõi kaasa suured muudatused dieedis. Tule kasutamine ja liha küpsetamine võimaldasid palju paremini kohaneda erinevate keskkondadega. Vähem aega kulus söömisele ning see võimaldas pidada jahti, tegeleda korilusega ja hoolitseda laste eest.
Sotsiaalsus
Homo erectus’t oli ilmselt esimene inimlane, kes elas küttide-korilaste ühiskonnas. Nad elasid väikestes, perekesksetes gruppides. Pole selge, kas Homo erectus oli võimeline kõnelema sarnaselt nüüdisinimesega, või oli tema kõne algeline ja sõltus rohketest žestidest.
Alamliigid
Homo erectus eksisteeris üle miljoni aasta, mis teeb temast ühe kõige kauem elanud perekonna Homo esindaja. Võrdluseks: Homo sapiens on olemas olnud vaid 200 000 aastat.
Homo floresiensis’e avastamine Indoneesiast Florese saarelt 2003. aastal tõstatab küsimuse, kas ei ole võimalik, et Kagu-Aasia saartel võib leiduda veel fossiilset tõestusmaterjali alles hiljuti eksisteerinud Homo erectus’e järeltulijate kohta. Homo floresiensis võis eksisteerida veel 12 000 aastat tagasi. Julgemad teadlased on viidanud isegi võimalusele, et mõni neist järeltulijaist võib veel praegugi Indoneesia avastamata vihmametsades elada.
Endel Härm
Endel Härm (7. september 1923 Viljandi – 19. mai 1996 Viljandi) oli eesti kunstnik.
Ta lõpetas 1943. aastal Viljandi 2. Gümnaasiumi.
Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti Endel Härm Saksa sõjaväkke, sõdis soomepoisina ning jõudis 1944. aastal Kehra õppelaagrisse. 1944. aasta septembris sattus ta Nõukogude sõjaväe kätte vangi.
Isiklikku
Tema isa oli Ugala teatri majandusjuht Oskar Härm, isa vend oli orkestrant ja tšellist August Härm ning ema vend oli tõlkija ja luuletaja Voldemar Metsamärt.
379 eKr
Aasta 379 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXV (375.) aasta ab urbe condita.
Endel Härm
Isiklikku
Tema abikaasa oli tarbegraafik ja raamatukunstnik Lilian Härm, kellega nad kolisid 1974. aastal taas elama Viljandisse. Neil on kaks poega, kellest üks, Hanno Härm, on samuti kunstnik.
Masksäälik
pisi|[[Põhja-masksäälik]] Masksäälik (Geothlypis) on värvuliste seltsi sääliklaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Masksäälikud on Ameerika värvulised. Enamik nendest on Mehhiko ja Kesk-Ameerika paigalinnud, aga lõuna-masksäälik elab suures osas Lõuna-Ameerikast kuni Argentinani ja perekonna ainus rändlind põhja-masksäälik pesitseb suures osas Põhja-Ameerikast kuni Kanadani.
Kõik masksäälikud on sarnase sulestikuga. Neil on kollakasroheline alapool, kollane rind ja tavaliselt must nokk. Isaslinnul on näol liigiti erineva suurusega must mask, mida piirab ülevalt hall riba. Emaslind näeb välja samamoodi, aga tal pole musta maski ja tema sulestik on kahvatum.
Nad pesitsevad tavaliselt padurates ja muudel tiheda madala taimestikuga märgaladel. Pesa on kausjas, asetseb madalal rohus või lopsakas taimestikus. Enamikul liikidel on kurnas 2, põhja-masksäälikul kuni 5 muna.
Masksäälikud tegutsevad tavaliselt paarides ega seltsi teiste liikidega. Sageli on nad peidulised. Nad toituvad putukaist.
Kuna masksäälikud on põhiliselt paigalinnud, siis on asurkondade üksteisest eraldatus viinud nendevahelise suure geneetilise erinevuseni ja spetsialiseerumiseni. Seda saab näha lõuna-masksäälikute näitel, kus alamliike eraldavad üksteisest vihmametsad või Andid. Näiteks Costa Rica ja Panama mägedes elav panama masksäälik erineb tuhande kilomeetri kaugusel Lõuna-Ameerikas elavatest liigikaaslastest nii suuruse, välimuse kui ka laulu poolest.
Isabella (täpsustus)
Nimel Isabella on mitu tähendust.
Sölllandl
thumb|upright=1.35|Sölllandl Ellmau lähedal Tiroolis, Austrias
Sölllandl hõlmab Sölli lähedal jõgedevahelise veelahkme: Inn ja Großache ühelt poolt ning Kitzbühler Ache teiselt poolt. Sölllandl eraldab Pölveni Lubjakivialpid ja Wilder Kaiseri põhjas Kitzbüheli Alpide Grauwackenzone kiltkivi mägedest ja Hohe Salvest eemal läänes.
Weißache jõgi, mis tuleb lõunast Ellmaust, voolab läbi Sölllandli keskpiirkonna, pöördub veidi enne Sölli põhja Inni suunas, saatjaks Eibergi maantee. Lääneosas voolab Luecher Bach enne ühinemist Brixentaler Achega Wörgli kohal. Reither Ache, mis tuleb lõuna poolt ja mida toidab Wochenbrunneri Alpidest laskuv Goinger Hausbach, suubub Sankt Johannis Leukentalis Großachesse.
Maastik on oluline ida-lääne lüli, mille kaudu kulgeb Loferer Bundesstraße (liidumaantee).
Tumemärslane
Tumemärslane (Canephora hirsuta) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Liblikat on ka Eestis.
Thurstoni maakond (Nebraska)
thumb|Thurstoni maakonna kohtumaja Penderis Thurstoni maakond (Thurston County) on maakond USA-s Nebraska osariigis.
Maakonna pindala on 1026 km², millest 6 km² moodustab veepindala. Maakond piirneb idas Iowa osariigiga, millest see on eraldatud Missouri jõega.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7218. Aastal 2010 oli elanikke 6940 ja 2000. aastal 7171.
57,5% maakonna elanikest on indiaanlased, terve maakonna territooriumi hõlmavad kaks reservaati – põhjaosa hotšangide (Ho-Chunk) ja lõunaosa omahade reservaat.
Ajalugu
Thurstoni maakond moodustati 1889. aastal Dakota maakond ja Burti maakonna osadest. Maakond sai nime USA senaatori John Mellen Thurstoni järgi.
Tyszowce
Tyszowce on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Tomaszów Lubelski maakonnas, Tyszowce valla halduskeskus. Tyszowce asub Zamośćist umbes 32 km idakagus, Ukraina piirist ligikaudu 23 km kaugusel.
Tyszowce sai linnaõigused 1419. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Tyszowce sai linnaõigused tagasi 2000. aastal.
29. detsember 1655 sõlmiti seal Tyszowce konföderatsioon.
Green
Green (inglise keeles 'roheline') tähendab järgmist:
Andrus Hämelane
Andrus Hämelane (sündinud 8. november 1969 Tartus) on endine Eesti kergejõustiklane.
Haridus
Hämelane lõpetas 1988. aastal Tartu 15. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sportlasena
Ta alustas sportlasena 1983. aastal Tartu kergejõustikukoolis Marika Mõistuse õpilasena. Hiljem on teda treeninud Fred Kudu ja Henn Vallimäe, aastatel 1990–1995 Gennadi Organov.
Hämelane on võitnud Eesti meistrivõistlustel aastatel 1993–95 sprinterina kokku 5 kulda (sh 3 sisevõistlustel), aga ka 3 hõbedat (1) ja 2 pronksmedalit (1). 1989. aastal oli ta Eesti meister ka 4×100 m teatejooksus.
Isiklikke rekordeid sprindis: 100 m – 10,59; 200 m – 21,34; 400 m – 48,98 (1995).
Võistelnud aastatel 1993–1995 10 korda Eesti koondises. Ta on kuulunud Tartu Spordiseltsi Kalev.
Hilisem elukäik
Aastatel 1994–1995 töötas ta reklaamibüroos Raxxis, 1995–1996 Estonian Security Service (ESS) Lõuna AS-i valverühma ülemana. Aastast 2009 on ta olnud OÜ Telkest juhatuse liige ja AS Pristise lõunaregiooni juhataja.
Ta on tegutsenud ka Tartu maratoni projektijuhina.
Jalal kuivanud puu
Jalal kuivanud puu on surnud (ja üldiselt tasakaaluniiskuseni jõudnud) puu, mis seisab püsti. Tuuleheite tagajärjel surnud puud siia alla ei kuulu.
Jalal kuivanud puust valmistatud metsamaterjali nimetatakse metsakuivaks puiduks.
Ožarski tuletorn
Ožarski tuletorn (ka Mõkolajivi tuletorn; ukraina keeles Ожарський маяк; Миколаївський маяк; vene keeles Николаевский маяк) oli 20. sajandi esimesel kümnendil Tsaari-Venemaal rajatud tuletorn Bugi limaanis Ožarski maasäärel Mõkolajivist 15 km lõuna suunas. Esimene raudbetoonist tuletorn maailmas. Hävis teises maailmasõjas.
Monoliitsest raudbetoonist Ožarski tuletorni projekteerisid 1903.–1904. aastatel noored Peterburi teedeehitusinsenerid Mõkola Pjatnõtskõi ja Aleksandr Barõšnikov. Projekti ekspertiisi tegi ehitusmehaanika professor Nikolai Beleljubski. Tuletorn anti ekspluatatsiooni 1904. aastal. 1905. aastal ilmusid Ožarski majakast artiklid välismaistes ajakirjades La Nature (Prantsusmaa) ja Scientific American Supplement (USA).
43 meetri kõrgune torn (kuni laternani 36 m) oli ülespoole ahenev: jalamil oli torni läbimõõt 8 meetrit, sokli kõrgusel 6 ja laterna kõrgusel 2 m. Torni välisseina paksus oli sokli kõrgusel 20 cm ja torni ülemises otsas 10 cm. Tornis oli raudbetoonist valatud keerdtrepp, millel astmete laius oli 72,5 cm ja paksus 2,5 cm. Kokku kulutati tuletorni rajamiseks 175 kuupmeetrit betooni ja 17,6 tonni rauda.
1944. aastal teises maailmasõjas taganevad Wehrmachti väed õhkisid tuletorni.
Pärast sõda püstitati ajutine puidust majakas. 1955.–1956. aastatel asendati see 56 meetri kõrguse metallsõrestikust ehitatud tuletorniga, mis püsis ekspluatatsioonis 1980. aastate keskpaigani.
Ožarski tuletorni koordinaadid : 46°47' N, 31°57' E
Meetriline rööpmelaius
Meetriline rööpmelaius on 1000 mm suurune rööpmelaius.
Nüüdisajal (2010. aastad) on 1000 mm rööpmelaiusega raudteede kogupikkus maailmas umbes 95 000 kilomeetrit.
pisi|left
Induktsioonpliit
pisi|Induktsioonpliit (pealiskatteta): näha on lame vasktraadist [[mähis (keskel temperatuuriandur)]] pisi|75px|Tingmärk induktsioonpliidile sobiva kööginõu põhjal Induktsioonpliit on elektripliit, milles energia kandub metallnõule soojusena üle elektriinduktsiooni teel.
Pliidi klaaskeraamilise pealisplaadi all on isoleeritud traadist mähis, mille keerde läbib suure sagedusega (20−100 kHz) muutuv elektrivool, kutsudes esile muutuva magnetvälja. Selle välja mõjul indutseeruvad metallnõu põhjas pöörisvoolud, millega kaasnev pinnaefekt vähendab nõu põhja materjali elektrijuhtivust. Mida väiksem on juhtivus ja vastavalt suurem takistus, seda suurem on ülekanduv võimsus (P = I2R) ning seda rohkem energiat soojusena eraldub.
Juhi ekvivalentne väliskiht on pinnaefektist tulenevalt seda õhem (ja takistus suurem), mida suurem on materjali magnetiline läbitavus. Seetõttu kandub energia kõige tõhusamalt üle ferromagnetilisele materjalile (malmile, terasele). Järelikult sobivad induktsioonpliidil kasutamiseks rauasulamist nõud (piisab ka, kui terasest on nõu põhja üks kiht). (Kööginõu magneeditavust saab kindlaks teha näiteks külmkapimagnetiga.)
Pöörisvooludest veelgi suuremal määral põhjustab elektrivälja energia muundumist soojuseks ümbermagneetimiskadu ferromagnetilises materjalis (tingituna magnetilisest hüstereesist). Kuna kaoenergia on võrdeline magnetvälja muutumise kiirusega, siis saab genereeritava sageduse muutmisega sujuvalt reguleerida kuumutustemperatuuri.
Eelised teiste pliiditüüpide ees:
Gabriele Minì
pisi|Gabriele Minì (2020) Gabriele Minì (sündinud 20. märtsil 2005 Palermos) on Itaalia võidusõitja. Ta oli 2020. aasta Itaalia F4 Meister ja võistleb praegu Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga.
Kardisõit
Minì alustas oma kardispordikarjääri aastal 2012. Tema esimene tiitel kardispordis tuli 2017. aastal Itaalia Meistrivõistlustel 60 Mini klassis 12-aastaselt. Aasta pärast võistles Minì peamiselt rahvusvahelistel võistlustel, tuli WSK Super Master Series meistriks, alistades Muuhulgas Mercedes Academy piloot Paul Aron, kes saavutas CIK-FIA Kardisõidu Maailmameistrivõistlustel teise koha. Pärast neid saavutusi sõlmiti Minì Nicolas Todti kogu teede haldamise kavaga. 2019. aasta oleks Minì viimane aasta kardisõidus; WSK Champions Cupil ja FIA Kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel saavutas ta teise koha.
Madalam valem
2020. aasta jaanuari lõpus teatati, et itaallane teeb autodebüüdi Itaalia F4 Meistrivõistlustel ja sõidab ADAC F4 Meistrivõistlustel kahes etapis Prema Powerteami meeskonnas Sebastián Montoya, Gabriel Bortoleto ja FDA liikme Dino Beganoviciga. Minì alustas oma hooaega tugevalt, saavutades Misanos esimesel ringil kõik kolm pole-positsiooni, võites oma esimese võidusõidu üheistmelistel. Ta ei saavutanud enam poodiumit viiel järjestikusel võistlusel, kuigi ta lõpetas kõik need sõidud punktides. Itaallane kogus poodiumite kübaratriki Red Bull Ringil, kus ta võitis ka nädalavahetuse kolmanda võistluse. Pärast täiendavaid võitu Mugellos ja Imola Minì olid kogunud oma selja taha jäänud tiitlirivaalidega märkimisväärse vahe ning pärast eelviimasel nädalavahetusel saavutatud teist kohta teisest sõidust krooniti itaallane sarja meistriks.
Minì sõitis ka ADAC F4 Meistrivõistlustel kahel etapil, võites Nürburgringil oma esimese võistluse selles sarjas. Ta saavutas edetabelis kümnenda koha.
Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel
2020. aasta detsembris osales Minì koos oma F4 tiitlikonkurendi Francesco Pizzi ja Grégoire Saucyga ART Grand Prix Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel hooajajärgsel uustulnuka testil. Ilma eelneva sellisel tasemel autoga sõitmiseta läbis Minì päeva kiireima ringiaja. Pärast teist katset samal kuul kinnitas prantslaste varustus, et Minì võistleb nendega 2021. aasta hooajal. Oma hooaega alustas ta sellega, et saavutas esimese ringi 2. sõidus oma esimesed punktid, kusjuures kuues koht andis talle ka kõrgeima koha saanud uustulnuka tunnustuse. Teisel nädalavahetusel Barcelonas saavutas Minì esimeses sõidus oma esimese poodiumi selles kategoorias, teises sõidus kogus ta aga rohkem punkte. Pärast kahte kümnendat kohta Monaco ringrajal naasis itaallane Paul Ricardi esimeses sõidus poodiumile. Pärast seda oli Minì oma hooaja parim nädalavahetus Zandvoorti ringrajal, kus ta saavutas teise ja kolmanda koha, olles ühtlasi ka ürituse parim uustulnuk.