cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shuriken
Kasutus
Vastupidi levinud arvamusele ei olnud shuriken ' id algselt tapmiseks mõeldud relvad, vaid pigem sekundaarse rolliga häirijad. Sihtmärkideks olid peamiselt need kehaosad, mis olid rohkem paljastatud: silmad, nägu, käed või jalad. Shuriken ' i visati mõnikord niimoodi, et ta lõikaks vastast libisevalt ja lendaks edasi kadudes ning pannes vastast uskuma, et lõikehaava on tekitanud nähtamatu mõõgamees. Shuriken 'i, enamasti hira-shuriken 'i, kasutati ka teisiti. Neid võidi asetada maa sisse ja vigastada neid, kes peale astub; mähkida süütenööri, põlema süüdata ja visates põhjustada tulekahju; või mähkida mürgis leotatud riiet, see põlema süüdata ja katta mingi ala mürgise suitsuga. Neid oli võimalik kasutada ka käsirelvana lähivõitluses. On teateid ka mürgiga kaetud shuriken ' i relvadest, mis olid mõeldud viskamiseks või silmatorkavalt mõnda kohta jätmiseks, et ohver selle enda kätte võtaks. On ka teateid sellest, et shuriken ' id olid maetud mustuse või loomade väljaheidete sisse ning kogusid Clostridium tetani bakterit. Kui selline tera tungis ohvrile piisavalt sügavale, võis haavasse sattunud bakter põhjustada sel ajal ravimatu teetanuse infektsiooni. Shuriken ' id on lihtsad relvad, kuid nende ajalooline väärtus on kasvanud. Erinevalt kõrgelt hinnatud katanast ja teistest terarelvadest, ei ole antiikne shuriken sageli hästi säilinud, suuremalt osalt nende kuluva iseloomu tõttu.
Tänapäev
Tänapäeva shuriken ' id on kõige sagedamini valmistatud roostevabast terasest ja on kättesaadavad paljudes Euroopa ja Põhja-Ameerika noakauplustes või interneti kaudu. Mõnedes riikides on need seadusega keelatud, näiteks Belgias, Madalmaades, Kanadas, Saksamaal ja Suurbritannias (tootmine, müük, turustamine ja import). Ameerika Ühendriikides keelavad neid mõned osariigid (nt California, Indiana, New York), teised aga lubavad. Mõningatel juhtudel on need lubatud, kuid nende kohta on olemas kohalikud õigusaktid. Omanikelt võidakse nõuda nugade omamise luba.
Ujumine 1972. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine
Ujumine 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis toimus 28. augustist kuni 4. septembrini. 1972. aasta olümpiamängudel võisteldi ujumises 29 distantsil. Mehed võistlesid 15 alal ja naised 14 alal. Ujumisvõistlustel püstitati 22 uut maailmarekordit. Võistlustel osales 52 riiki 532 sportlasega.
100 m vabalt
Finaal: 3. september Osavõtjaid: 48 Maailmarekord: 51,47 (1972) Mark Spitz, USA Olümpiarekord: 52,2 (1968) Michael Wenden, Austraalia Olümpiavõitja 1968: 52,2 Michael Wenden, Austraalia
200 m vabalt
Finaal: 29. august Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 1.53,5 (1971) Mark Spitz, USA Olümpiarekord: 1.55,2 (1968) Michael Wenden, Austraalia Olümpiavõitja 1968: 1.55,2 Michael Wenden, Austraalia
400 m vabalt
Finaal: 1. september Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: 4.00,11 (1972) Kurt Krumpholz, USA Olümpiarekord: 4.09,0 (1968) Mike Burton, USA Olümpiavõitja 1968: 4.09,0 Mike Burton, USA
1500 m vabalt
Finaal: 3. september Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: 15.52,91 (1968) Rick DeMont, USA Olümpiarekord: 16.38,9 (1968) Mike Burton, USA Olümpiavõitja 1968: 16.38,9 Mike Burton, USA
100 m selili
Finaal: 29. august Osavõtjaid: 39 Maailmarekord: 56,3 (1972) Roland Matthes, Saksa DV Olümpiarekord: 58,7 (1968) Roland Matthes, Saksa DV Olümpiavõitja 1968: 58,7 Roland Matthes, Saksa DV
200 m selili
Finaal: 2. september Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 2.02,8 (1972) Roland Matthes, Saksa DV Olümpiarekord: 2:09,6 (1968) Roland Matthes, Saksa DV Olümpiavõitja 1968: 2.09,6 Roland Matthes, Saksa DV
100 m rinnuli
Finaal: 29. august Osavõtjaid: 44 Maailmarekord: 1.05,8 (1969) Nikolai Pankin, NSVL Olümpiarekord: 1.07,7 (1968) Don McKenzie, USA Olümpiavõitja 1968: 1.07,7 Don McKenzie, USA
200 m liblikat
Finaal: 28. august Osavõtjaid: 30 Maailmarekord: 2.01,53 (1968) Mark Spitz, USA Olümpiarekord: 2.06,6 (1964) Kevin Berry, Austraalia Olümpiavõitja 1968: 2.08,7 Carl Robie, USA
4x100 m vabalt
Finaal: 28. august Osavõtjaid: 14 Maailmarekord: 3.28,8 (1970) USA, Don Havens, Mike Weston, Bill Frawley , Frank Heckl Olümpiarekord: 3.31,7 (1968) USA, Zachary Zorn (53,4) Stephen Rerych (52,8 Mark Spitz (52,7) Kenneth Walsh (52,8) Olümpiavõitja 1968: 3.31,7 USA, Zachary Zorn Stephen Rerych Mark Spitz Ken Walsh
4x200 m vabalt
Finaal: 31. august Osavõtjaid: 14 Maailmarekord: 7.43,3 (1971) USA, Jerry Heidenreich, Tom McBreen, Mark Spitz ,Fred Tyler Olümpiarekord: 7.52,1 (1964) USA, Stephen Clark (2.00,0), Roy Saari (1.58,1), Gary Ilman (1.58,4), Don Schollander (1.55,6) Olümpiavõitja 1968: 7.52,3 USA, John Nelson (1.58,6), Stephen Rerych (1.58,6), Gary Ilman (2.00,5), Don Schollander (1.54,6)
4x100 m kompleksi
Finaal: 4. september Osavõtjaid: 17 Maailmarekord: 3.50,4 (1971) USA, Charles Campbell, Peter Dahlberg, Mark Spitz, Jerry Heidenreich (52,1) Olümpiarekord: 3.54,9 (1968) USA, Charles Hickcox(1:00,4), Don McKenzie(1:07,4), Douglas Russell(55,0), Kenneth Walsh Olümpiavõitja 1968: 43,86 USA, Charles Hickcox (1.00,4), Don McKenzie (1.07,4), Russell (55,0), Kenneth Walsh (52,1)
200 m vabalt
Finaal: 1. september Osavõtjaid: 33 Maailmarekord: 2.05,21  (1972) Shirley Babashoff, USA Olümpiarekord: 2.10,5 (1968) Debbie Meyer, USA Olümpiavõitja 1968: 2.10,5 Debbie Meyer, USA
400 m vabalt
Finaal: 30. august Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 4.21,3 (1971) Shane Gould, Austraalia Olümpiarekord: 4.31,8,86 (1968) Debbie Meyer, USA Olümpiavõitja 1968: 4.31,8 Debbie Meyer, USA
573
573. aasta
Ujumine 1972. aasta suveolümpiamängudel
800 m vabalt
Finaal: 2. september Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 8.53,83 (1972) Jo Harshbarger, USA Olümpiarekord: 9.24,0 (1968) Debbie Meyer, USA Olümpiavõitja 1968: 9.24,0 Debbie Meyer, USA
100 m selili
Finaal: 2. september Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 1.05,6 (1969) Karen Muir, USA Olümpiarekord: 1.06,2 (1968) Kaye Hall, USA Olümpiavõitja 1968: 1.06,2 Kaye Hall, USA
200 m selili
Finaal: 4. september Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 2.20,64  (1972) Melissa Belote, USA Olümpiarekord: 2.24,8  (1968) Lillian Watson, USA Olümpiavõitja 1968: 2.24,8 Lillian Watson, USA
Saka veelask
Geoloogia
Sälkoru tehispaljandi veepiirile jäävad alamkambriumi Pirita lademe Lükati kihistu liivakivid ja savid, ülaserva keskordoviitsiumi Lasnamäe lademe lubjakivid. Paljand on Volhovi lademe Toila kihistu Saka kihistiku stratotüüp.
Shōchū
Shōchūt valmistatakse harilikult odrast, bataadist või riisist. Harilikult on shōchū kangus 25%, kuid ta võib olla ka 35%.
Glükoos-6-fosfaat
Glükoos-6-fosfaat (C6H13O9P) on glükoosi suhkur, mille 6. süsinik on fosforüleeritud. pisi|Glükoos-6-fosfaat pisi|α-D-Glükoos-6-fosfaat
Saka veelask
Geoloogia
Ordoviitsiumi kivimite seas on Saka paljandis muuhulgas Toila glaukoniitlubjakivi, Kunda nautiloidlubjakivi (hall lubjakivi nautiloidide valatistega; Kunda lade, Loobu kihistu), Aseri ooidlubjakivi, Mäekalda glaukoniitliivalubjakivi (hallikasroheline glaukoniitliivalubjakivi, Eesti vanim paeerim; Billingeni lade, Mäekalda kihistik), Saka glaukoniitlubjakivi (peene- kuni keskmisekristalne rohekashall lubjakivi glaukoniidiga; Volhovi lade, Toila kihistu, Saka kihistik), Telinõmme lubjakivi (mikrokristalne glaukoniiti sisaldav rohekashall lubjakivi; Volhovi lade, Toila kihistu, Telinõmme kihistik) ja Voka ooidlubjakivi (savikas lubjakivi kuni mergel raudooididega; Kunda lade, Sillaoru kihistu, Voka kihistik).
Ujumine 1972. aasta suveolümpiamängudel
200 m rinnuli
Finaal: 29. august Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 2.38,5  (1968) Catie Ball, USA Olümpiarekord:  2.44,4 (1968) Sharon Wichman, USA Olümpiavõitja 1968: 2.44,4  Sharon Wichman, USA
Glükoos-6-fosfaat
Glükoos-6-fosfaadi produktsioon
Glükoos-6-fosfaat tekib glükoosi 6. süsiniku fosforüleerimisel. Arenenumatel loomadel toimub see peamiselt maksa rakkudes. Reaktsiooniks kulub 1 ATP molekul.
Ujumine 1972. aasta suveolümpiamängudel
100 m liblikat
Finaal: 1. september Osavõtjaid: 30 Maailmarekord: 1.03,9  (1972) Mayumi Aoki, Jaapan Olümpiarekord:  1.04,7 (1964) Sharon Stouder, USA Olümpiavõitja 1968: 1.05,5  Lyn McClements, Austraalia
200 m kompleksi
Finaal: 28. august Osavõtjaid: 44 Maailmarekord:  2.23,5 (1967) Claudia Kolb, USA Olümpiarekord:  2.24,7 (1968) Claudia Kolb, USA Olümpiavõitja 1968: 2.24,7  Claudia Kolb, USA
400 m kompleksi
Finaal: 31. august Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 5.04,7  (1968) Claudia Kolb, USA Olümpiarekord:  5.08,5 (1968) Claudia Kolb, USA Olümpiavõitja 1968: 5.08,5  Claudia Kolb, USA
4x100 m kompleksi
Finaal: 3. september Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 4.25,34  (1972) USA, Susie Atwood, Lynn Vidali, Ellie Daniel , Jane Barkman Olümpiarekord: 4.28,3  (1968) USA, Kaye Hall (1.07,8), Catie Ball (1.16,3), Ellie Daniel (1.04,8) , Susan Pedersen (59,4) Olümpiavõitja 1968: 4.28,3  USA Kaye Hall, Catie Ball, Ellie Daniel, Susan Pedersen
Medalid
Korraldajariik
Tavaline nohu
Tavaline nohu ehk nina-neelupõletik ehk äge nasofarüngiit on ülemiste hingamisteede viiruslik nakkushaigus.
Haiguse sümptomite hulka kuuluvad köha, kurguvalu ehk neelupõletik, tilkuv nina ja palavik ning see kestab tavaliselt 7–10 ööpäeva, mõni sümptom võib esineda kuni kolm nädalat. Tavalist nohu võivad põhjustada ligi 200 viirust, neist sagedamini rinoviirused.
Nina-neelupõletik mõjutab eelkõige ülemiste hingamisteede kolme piirkonda: nina, kõri ja nina kõrvalkoopaid (ehk (kõrval)urkeid ehk siinuseid). Sümptomid tekivad pigem organismi immuunsüsteemi vastureaktsioonist nakkusele, mitte viiruste kahjustavast mõjust kudedele. Tähtsaim abinõu haigestumise ennetamiseks on käte pesemine seebiga. Samuti võib abi olla näomaski kandmisest.
Haigustunnused
Tavalise nohu harilikud nähud on köha, tilkuv või kinnine nina ja kurguvalu. Mõnikord lisanduvad neile veel lihasevalu, väsimus, peavalu ja söögiisu puudumine. Kurguvalu ehk neelupõletik esineb umbes 40 protsendil, köha ja lihasevalu umbes pooltel haigetest. Täiskasvanutel tavaliselt palavikku ei esine, kuid väikelastel ja imikutel on see tavaline nähtus. Tavalise nohuga kaasnev köha on tagasihoidlikum kui gripi korral. Hulk viirusi võib põhjustada tavalist nohu ilma sümptomiteta. Haiguse ajal ninast ja kurgust väljuv lima värvus võib olla värvitust kuni kollase ja roheliseni ning selle järgi pole võimalik infektsiooni põhjustajat määrata.
Haiguse kulg
Nohu algstaadiumis tunneb inimene väsimust ja jahedustunnet, esineb aevastamist ja peavalu. Neile tunnustele lisanduvad paari päeva jooksul tilkuv nina ja köha. Sümptomid saavutavad haripunkti tavaliselt kaks kuni kolm ööpäeva pärast infektsiooni algust ning kaovad üldjuhul 7–10 päeva, harva kuni kolme nädala jooksul. Lastel kestab köha üle kümne päeva 35–45%-l juhtudest ning üle 25 päeva 10%-l juhtudest.
Viirused
pisi|[[Koroonaviirused kuuluvad nohutekitajate hulka]] Nina-neelupõletik on ülemiste hingamisteede viiruslik nakkushaigus. Levinumate haigustekitajate hulka kuuluvad rinoviirused (30–80%), mis kuuluvad 99 tuntud serotüübiga pikornaviiruste hulka. Teiste haigust põhjustavate viiruste hulka kuuluvad koroonaviirused (10–15%), gripiviirused (5–15%), paragripi viirused, respiratoorne süntsütiaalviirus, adenoviirused, enteroviirused ja metapneumoviirus. Sageli nakatutakse rohkem kui ühe viirusega. Kokku seostatakse nohu tekkega enam kui 200 viirusetüüpi.
Edasikandumine
Tavalist nohu tekitavad viirused levivad aerosoolis, kokkupuutel viirust sisaldava nasaalse sekretsiooniga või muude elutute viiruskandjatega. Praegusel ajal pole veel selge, milline neist levimismoodustest on primaarne. Viirused võivad keskkonnas elusana püsida pikemat aega. Inimesed korjavad nad üles üldjuhul kätega ja kannavad siis ninna või silma, kus toimub infektsioon. Viirused levivad sageli koolides ja lasteaedades, kus käib hulgaliselt nõrgema immuunsüsteemiga lapsi ning kus hügieenitingimused on kesised. Lapsed toovad viirusnakkuse koju, mille tõttu võivad nakatuda ülejäänud pereliikmed. Puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et lennukites tsirkuleeriv õhk kannab haigustekitajaid endaga kaasas. Samas suurendab nakatumise riski haige inimese lähedal istumine. Rinoviiruse korral levitab haige nakkust eelkõige kolme päeva jooksul alates esimeste sümptomite ilmnemisest, hiljem aga palju vähem.
Ilm
Traditsiooniline rahva seas levinud uskumus on, et nohu võib saada jahedama ilmaga kaua väljas viibides, näiteks sügisel ja talvel. Sellest tuleneb näiteks inglis- ja saksakeelne haiguse nimetus: common cold ja Erkältung. Keha jahtumise osa nohu tekkimise riskiteguri suurenemisel on vastuoluline. Mõni nohu tekitavast viirusest levib eelkõige külma või niiske ilmaga. On levinud hüpotees, et nohu põhjustab pikemat aega siseruumides viibimine, eriti kooli- ja lasteaiahooaja alguses, kuid see võib olla ka seotud hingamissüsteemi muutustega, millega kaasneb suurem vastuvõtlikkus viirusnakkustele. Kütteperioodil siseruumides esinev kuiv õhk aitab viirusi kauem õhus hoida ja kaugemale kanda.
Muud levikuvõimalused
Viiruste levikul on tähtis osa inimeste immuunsusel, mis on tekkinud tänu varasemale haiguse läbipõdemisele. Seda on eriti hästi näha nooremate laste peal, kelle seas levib viiruslikke nakkushaigusi sagedamini kui täiskasvanute hulgas. Nõrga immuunsüsteemiga organismid on haigustele vastuvõtlikumad. Väljamagamatust ja alatoitumist seostatakse suurema riskiga haigestuda rinoviirustesse, sest mõlemad avaldavad otsest mõju immuunsüsteemi talitlusele.
Patoloogiline füsioloogia
Tavalise nohu sümptomid on arvatavalt seotud eelkõige immuunsüsteemi vastureaktsiooniga viirusele ning sõltuvad viiruse tüübist. Näiteks rinoviirusega nakatutakse otsese kontakti kaudu; viirus ühendab end inimese ICAM-1 (inter-cellular adhesion molecule – rakkudevahelise adhesiooni molekul) valguga seotud retseptoritega, mis vallandavad põletikulise protsessi, mis omakorda tekitab organismi haigustunnused. Sümptomid üldjuhul ei kahjusta nina epiteeli.
Hannah Fry
pisi|Hannah Fry (2017)
Tavaline nohu
Patoloogiline füsioloogia
Respiratoorse süntsütiaalviirusega (RSV) nakatutakse nii otsese kontakti kui ka piisknakkuse (aerosooli) kaudu. Viirus paljuneb ninas ja kõris ning liigub siis sageli edasi alumistesse hingamisteedesse. Erinevalt rinoviirustest kahjustab RSV-viirus epiteeli. Paragripiviirus vallandab üldiselt põletikulise protsessi ninas, kõris ja bronhides. Noorematel lastel võib paragripiviirus tekitada hingetorus selle väikeste mõõtmete tõttu kõridifteeria sümptomeid.
Diagnoos
Ülemiste hingamisteede viirusnakkuste diagnoos põhineb sageli haiguse tekitatud sümptomitel. Tavaline nohu mõjutab eelkõige nina, kõri (neelupõletik) ja kopse (bronhiit). Samuti on võimalik, et viirus mõjutab eri piirkondi samal ajal. Tavalist nohu defineeritakse sageli kui nina limaskesta põletikku koos neelupõletikuga (üldnimetus nina-neelupõletik). Sageli suudab haige ise nina-neelupõletikku diagnoosida. Tavalist nohu põhjustavat viirust määratakse harva ja seda pole tegelikult võimalik teha ainult sümptomite järgi.
Hannah Fry
Hannah Fry (sündinud 21. veebruaril 1984 Londonis) on Briti matemaatik.
Tavaline nohu
Ennetamine
Tänapäeval loetakse ainsateks potentsiaalselt efektiivseteks nina-neelupõletikku ennetavateks meetoditeks käte pesemist ja näomaski kandmist. Meditsiiniline personal kasutab lisaks kitleid ja ühekordseid kindaid. Karantiini ei ole vaja kehtestada, sest tavalist nohu põhjustavad viirused on laialt levinud ja nende esilekutsutud haigustunnused on mittespetsiifilised. Vaktsineerimine on keeruline, sest haigust põhjustavate viiruste hulk on väga suur (ligi 200) ja nad arenevad kiiresti. Seetõttu on efektiivse vaktsiini väljatöötamine väga ebatõenäoline.
Hannah Fry
Ta lõpetas University College Londoni (UCL) matemaatika erialal. 2011. aastal sai UCL-ist doktorikraadi hüdrodünaamikas. Ta töötab UCL-i tehiskeskkonna teaduskonna ruumianalüüsi keskuses vanemlektorina.
Tavaline nohu
Ennetamine
Kõige tõhusam meetod viiruste leviku piiramisel (eelkõige laste seas) on käte pesemine seebiga. Seejuures pole teada, kas antiviraalsete või antibakteriaalsete lisanditega seebid on tavalistest seepidest tõhusama toimega. Viiruste leviku tõkestamisel võib kasu tuua ka näomaskide kasutamine. Tsinki sisaldavate toiduainete või -lisandite tarbimine võib leevendada nina-neelupõletiku sümptomeid. Regulaarne C-vitamiini sisaldavate toitude tarbimine ei vähenda küll riski haigestuda, kuid võib lühendada haiguse kestust.
Ravi
Seni puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et mingid ravimid või ravimtaimed vähendaksid nina-neelupõletiku kestust. Ravimisega on siiski võimalik leevendada haiguse mõju. Konservatiivsete raviprotseduuride hulka kuuluvad piisav puhkus, vedelike tarbimine ja sooja soolaveega kurgu kuristamine. Oluline osa ravi ajal ilmnevatele paranemismärkidele omistatakse siiski platseeboefekti arvele.
Sümptomaatiline ravi
Sümptomaatiliseks raviks kasutatakse sageli lihtsamaid palavikualandajaid ja valuvaigisteid, näiteks ibuprofeeni ja paratsetamooli. Puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et köharavimid oleksid efektiivsema toimega kui tavalised palavikualandajad, mistõttu ei soovitata neid anda lastele. Kanadas piirati 2009. aastal selliste käsimüügi köha- ja nohuravimite kättesaadavust, mis olid mõeldud alla 6-aastaste laste jaoks, et ennetada nende võimalikku kahjulikku mõju. Dekstrometorfaani väärkasutamise tõttu on selle ravimi kasutamine mitmes riigis keelatud.
Täiskasvanud võivad oma tilkuva nina sümptomit leevendada H1 antagonistidega, kuid nende kõrvaltoimete hulka kuulub näiteks unisus. Samuti on tõhusad nina limaskesta turset (kinnine nina) vähendavad ravimid. Ipratroopiumbromiidi sisaldavad ninatilgad leevendavad tilkuva nina sümptomeid, kuid ei vähenda limaskesta turset. Samas pole teise põlvkonna antagonistid osutunud eriti tõhusateks.
Uurimistööde puudumisel pole täpselt teada, kas vedelike tarbimine aitab nina-neelupõletiku sümptomeid leevendada või haiguse kestust lühendada. Samamoodi puuduvad tõendid kuuma ja niiske õhu raviomaduste kohta. Ühe uurimistöö abil on leitud, et rinnale määrimiseks mõeldud salvid aitavad vähendada öösel esinevat köha, nina kinnisust ja uinumisraskusi.
Antibiootikumid ja antiviraalid
Nüüdisajal pole mõjusaid antiviraalseid ravimeid, mis raviksid tavalist nohu. Samas on selliste ravimite eeluuringud näidanud positiivseid tulemusi.
Prognoos
Tavaline nohu ei kulge üldjuhul raskete haigusnähtudega ja möödub tavaliselt ühe nädala jooksul. Tõsisemad tüsistused võivad tekkida eelkõige vanuritel ja väikelastel, kellel esineb immunosupressioon ehk organismi vähenenud kaitsevõime haiguste vastu. Nohule võivad järgneda bakteriaalsed infektsioonid, nagu sinusiit, neelupõletik või keskkõrvapõletik. Oletatavasti esineb sinusiiti 8%-l ja keskkõrvapõletikku 30%-l juhtudest.
Epidemioloogia
Tavaline nohu on inimkonna kõige levinum haigus ja sellesse võivad nakatuda kõik inimesed. Täiskasvanud haigestuvad nina-neelupõletikku aasta jooksul tavaliselt kaks kuni viis korda, lapsed võivad nakatuda 6–10 korda (koolilapsed isegi kuni 12 korda).
Ajalugu
pisi|Ebersi papüürusel on kirjeldatud tavalise nohu haigustunnuseid. Tavaline nohu on inimkonnaga kaasas käinud varajasest ajaloost saadik, kuid haiguse tekitajad identifitseeriti alles 1950. aastatel. Nina-neelupõletiku sümptomeid on kirjeldatud Ebersi papüürusel, vanimal säilinud meditsiini kajastaval tekstil, mis kirjutati ligikaudu aastal 1550 e.m.a. Hippokrates kirjeldas tavalist nohu 5. sajandil e.m.a. Benjamin Franklin oletas, et haigus levib inimeselt inimesele, kui nad viibivad üksteise lähedal kinnises ruumis. Hiinlased on nina-neelupõletikku ravinud vähemalt viimased 3000 aastat hiina efedrast (Ephedra sinica) valmistatud taimeteega. Efedrad sisaldavad pseudoefedriini, mida tänapäeval kasutatakse ninatilkades limaskesta turse vähendamiseks. Kanasuppi on samuti juba pikemat aega peetud heaks nohuravimiks, selle positiivset mõju on esile tõstnud Pedanius Dioscorides (u 40–90 m.a.j) ja Maimonides (1135–1204). Kanasupi toime on tänapäeval teaduslikult tõestatud – nimelt sisaldab kanaliha aminohapet küsteiini, mis aitab nina limaskesta turset vähendada.
Mõju majandusele
Tavalise nohu mõju majandusele on üle maailma sageli alahinnatud. USA-s tehakse tavalise nohu tõttu aastas 75–100 miljonit arstivisiiti, mille maksumuseks kujuneb umbes 7,7 miljardit USA dollarit. Ameeriklased kulutavad 2,9 miljardit dollarit käsimüügiravimite ja lisaks 400 miljonit selliste retseptiravimite ostmiseks, mis leevendavad tavalise nohu sümptomeid. Rohkem kui kolmandikule arstivisiidil käinud inimestele kirjutati välja antibiootikumid, mille sage tarbimine võib tekitada antibiootikumiresistentsust. Nohu tõttu puuduvad lapsed koolist 22–189 miljonit koolipäeva ja vanemad peavad töölt puuduma 126 miljonit tööpäeva, et haige lapsega koju jääda. Kui sellele lisada 150 miljonit tööpäeva, mil töötajad on ise nohu tõttu kodus, saab majandus kahju rohkem kui 20 miljardit USA dollarit aastas. See moodustab USA tööajakaost umbes 40%.
Teadusuuringud
Viimastel aastatel on tehtud paljude tavalist nohu ravivate antiviraalsete ravimite eeluuringud, kuid 2009. aasta seisuga pole neist kasutusel veel ühtegi. Uurimistöös on kõige kaugemale jõutud ravimiga Pleconaril, mis on näidanud esimestel uuringuetappidel lootustandvaid tulemusi pikornaviiruste tekitatud tavalise nohu sümptomite leevendamisel ja haiguse kestuse lühendamisel.
USA Marylandi ja Wisconsini Ülikooli teadlased on kaardistanud kõigi tuntud viiruste genoomid, mis kutsuvad esile tavalist nohu.
Idamaade kunst
pisi|"Budistlik tempel mägedes". 11. sajandi [[Hiina kunstniku Li Chengi tušimaal siidil]] Idamaade kunst ehk aasiapärane kunst või oriendi kunst hõlmab kujutava kunsti ajalugu Aasias ja selle mõjusid peaasjalikult Lähis-Idas.
Aasia kunst jaotub järgmiselt: araabia kunst, budistlik kunst, Bhutani kunst, Filipiinide kunst, Hiina kunst, India kunst, Indoneesia kunst, Iraani kunst, islami kunst, Jaapani kunst, juudi kunst, Kambodža kunst, Kesk-Aasia kunst, Korea kunst, Laose kunst, Mesopotaamia kunst, Nepali kunst, Tai kunst, Tiibeti kunst ning Vietnami kunst.
Siiri Koel
pisi|Siiri Koel esinemas Saaremaa Ooperipäevade avakontserdil "Kuressaare 450" 21. juulil 2013 Siiri Koel (sündinud 9. aprillil 1983) on eesti ooperilaulja (sopran).
Ta lõpetas 2012. aastal EMTA bakalaureusekraadiga.
Theater am Kärntnertor
pisi|[[Carl Wenzel Zajiceki akvarelljoonistus teatrihoonest]] Kärntnertortheater ehk Theatre am Kärntnertor (täisnimetusega Kaiserlich-königliches Hoftheater nächst dem Kärntnertor – Keiserlik õukonnateater, lähim Kärntneri väravale) oli Viini 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi esimese kolmandiku tähtsaim ooperi-, balleti- ja draamateater. Etendas Kesk-Euroopa ooperikultuuri arendamisel väga olulist rolli. Koos Michaelerplatzil asuva Burgtheateriga on tegemist Viini Staatsoperi eelkäijaga.
Ajalugu
Teater ehitati Antonio Beduzzi projekti järgi algselt draama- ja komöödiateatrina endise Kärntnertori lähedale, kus praegu asub hotell „Sacher”. Teatri ehitamise kulud kandis Viini linn ja see oli mõeldud „kõigi Viini klasside” meelelahutuseks. Avati 30. novembril 1709. aastal ühe Itaalia draamatrupi etendusega. Seal esitati ka saksa ja itaalia intermetsosid ning ballette. Kuid keisri käsul hakati kohe ette kandma meelelahutuse eliitvormina Itaalia oopereid. Kaks aastat hiljem võttis teater algselt kavandatud kombinaatteatri ilme. Itaalia tükke esitati tavaliselt saksa keeles.
Esimene teater hävis 1761. aastal Christoph Willibald Glucki balleti Don Juan esitamise ajal puhkenud tulekahjus. See ehitati kahe aasta jooksul uuesti üles õukonnaarhitekt Nicolò Pacassi projekti järgi. Teater avati 9. juulil 1763 Friedrich Wilhelm Weiskerni Festspieli etendusega. Esialgu palgati esinema prantsuse truppe. 1776. aastal võttis keiser teatrimaja õukonna kontrolli alla, mis tähendas, et publik ei pääsenud enam vabalt teatrisse. Teater sai Viini keiserliku ja kuningliku õukonnateatri staatuse (Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wienina).
1810–1814 domineerisid repertuaaris balletid ning itaalia ja saksa ooperid. 1821–1828 oli teatri juht tunnustatud itaalia impressaario Domenico Barbaia, kes kutsus teatrile uusi oopereid komponeerima Gioachino Rossini. Ühtegi teost spetsiaalselt sellele teatrile Rossini siiski ei komponeerinud, küll aga kanti ette tema Tancredi, Otello, La gazza ladra, Il barbiere di Siviglia, La donna del lago, La Cenerentola, Le comte Ory ja Guillaume Tell/Wilhelm Tell.
1861. aasta lõpus alustati uue ooperimaja  ehitamist. Sellest sai Viini Staatsoper, mille avamine toimus 25. mail 1869 Mozarti Don Giovanni etendusega. Kärntnertortheateri viimane etendus oli 17. aprillil 1870 Rossini ooperi Wilhelm Tell saksakeelse versioon. 9. juulil 1870 vana teatrihoone suleti ning 1873–1874. aastal maja lammutati. Enne teatri sulgemist oli seal etendatud sageli ka operette.
Maailma esiettekandel olnud teosed
Aegade jooksul on Kärntnertortheater olnud kohaks kus ooperiliteratuur teoseid, samuti ballette, operette ja sümfooniaid on maailma esmaettekandena publiku ette toodud. Need on olnud:
-         Libussa (Kreutzer, 1822)
-         Euryanthe (von Weber, 1823)
-         Das Nachtlager in Granada (uus redaktsioon, Kreutzer, 1837)
-         Linda di Chamounix (Donizetti, 1842)
-         Maria di Rohan (Donizetti, 1843)
-         Die Heimkehr des Verbannten (Nicolai, 1844)
-         Dom Sébastien (uus versioon, Donizetti, 1845)
-         Der Tempelritter (Nicolai, 1945)
-         Martha (von Flo­tow, 1847)
-         Die Kinder der heide (Rubinstein, 1861)
-         Die Rheinnixen (Offenbach, 1864)
Selles teatrisaalis on olnud esiettekandel Beethoveni üheksas sümfoonia (7.05.1824), Mozarti sümfoonia, n 34 (3.04.1781), Mozarti Sonata, K 379 ja Sonata, K 454 viiulile ja klaverile (29.04.1784), Mozarti kontsert klaverile ja orkestrile, K. 503 (7.03.1787) ja Mozarti Adagio ja rondò klaasharmoonikale (19.08.1791).
Ozoli mõis (Liepmuiža kihelkond)
Ozoli mõis (saksa keeles Ohselshof, läti keeles Ozolu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Liepmuiža kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Ērgļi piirkonnas Sausnēja vallas Sidrabiņis.
572
572. aasta (DLXXII) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas reedel. Arvu 572 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Gerrhopilus persephone
Gerrhopilus persephone on maoliik perekonnast Gerrhopilus.
Medicine Hat
Medicine Hat on linn Kanadas Alberta provintsis Saskatchewani jõe ääres.
Asula tekkis 1883. aastal raudteetööliste külana, mis sai nime ühe indiaani legendi järgi. 1906. aastal sai see linnaõigused. Linn arenes kasvava liikluse tõttu, sest see asub Trans-Canada Highwayl poolel teel Winnipegi ja Vancouveri vahel.
Medicine Hatis oli 2011. aastal 60 000 elanikku ja see oli selle näitajaga provintsi 6. linn.
Medicine Hat on Kanada kõige sademetevaesem linn, seal on aastas 271 päikesepaistelist päeva ja vähe sademeid.
Varjatud tee
Varjatud tee on vallikraavi väliskaldal kulgev tee, mida välisküljelt (vaenlase poolt) varjab vall.
Semjon Varlamov
Semjon Aleksandrovitš Varlamov (vene keeles Семён Александрович Варламов; sündinud 27. aprillil 1988 Kuibõševis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Islanders.
Ta alustas klubikarjääri Venemaa klubis Jaroslavli Lokomotiv, mille koosseisus debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2006–07.
2006. aastal valiti ta NHL-i draft'is Washington Capitalsi poolt 23. valikuna. Capitalsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2008–09.
Aastatel 2011–2019 mängis Varlamov kaheksa hooaega Colorado Avalanche'is, kuid jõudis sel ajal klubiga väljalangemismängudele vaid korra, hooajal 2013–14. Samal hooajal saavutas ta NHL-is väravavahtidest enim võite (41) ja valiti samal hooajal NHL Second All-Star Team'i.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Islandersiga.
2012. aastal tuli Varlamov Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta oli 2012. aasta maailmameistrivõistlustel parima tõrjeprotsendiga väravavaht (.939). 2010. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega hõbemedali. Ta kuulus Venemaa koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Valeri Kolesnik
Valeri Kolesnik (sündinud 5. augustil 1966) on vene rahvusest Eesti maadleja.
Saavutused
Ta on viiekordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1988, 1989, 1990, 1991, 1992. aastal).
1981. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht;
1982. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;
1984. aasta Eesti meistrivõistlused – 5. koht;
1986. aasta Eesti meistrivõistlused – 4. koht;
1987. aasta Eesti NSV suvespartakiaad – 3. koht.
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1992 Kopenhaagen – 8. koht (62 kg).
Rahvusvahelised turniirid
Georg Lurichi mälestusvõistlused
1991. aasta – 2. koht.
Herman Kare Tournament
1990. aasta- 10. koht.
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused
1990. aasta – 6. koht.
Ivan Poddubnõi mälestusvõistlus
Herero keel
Herero keel on keel, mida kõnelevad hererod Lõuna-Aafrikas Angolas, Botswanas ja Namiibias. Täpsemalt on keel kasutusel Kunene, Omaheke, Otjozondjupa ringkonnas Namiibias, Ghanzi ringkonnas Botswanas ning Huila ja Cunene provintsis Angolas. Herero kuulub Nigeri-Kordofani hõimkonda Benue-Kongo keelkonda bantu keelte läänerühma keelte hulka. Keelel on ka oma regionaalsed murdekeeled: kaokolendi ja mbanderu murded Namiibias ning mahalapi murded Botswanas. Kõnelejate arv on 150 000 (1999). ja 237 000 inimest maailmas (2006) Herero keelt õpetatakse ka Namiibia Ülikoolis. Tänu sellele, et 19. sajandil tegeles Gottlieb Viehe piibli tõlkimisega, on herero keel saanud ladina tähestiku.
Nimisõna (substantiiv)
Herero keeles on nimisõnade 10. Igal klassil on oma mitmuse ja ainsuse vormid. Nimisõna klassid eristatakse prefiksi abil. Igal klassil on oma mitmuse ja ainsuse prefiksid ja neid vahetades moodustatakse erinevaid vorme. Mõned prefiksid korduvad, näiteks omu- ja oma-, sellisel juhul eristatakse nimisõna klass sõna tähenduse abil (selleks tuleb teada vähemalt ühte sõna igast klassist). Kahjuks pole kõikidel klassidel oma täpseid sõnade tähendusi, nagu esimesel klassil. Esimesse klassi kuuluvad kõik inimesed. On veel ka erand prefks oo- *, see on esimese klassi teise mitmuse prefiks, mida kasutatakse erandsõnadega. Erandsõnadel puudub klassi prefiks nt: mama (ema) mitmuses on oomama, tate (isa) mitmuses on ootate.
Arvsõnad
1 – imwè 2 – ivárì 3 – intátú 4 – iiné 5 – intánò 6 – ihámbò-úmwè ( 5+ 1 ) 7 – ihámbò-mbárì ( 5+ 2 ) 8 – ihámbò-ndátú ( 5+ 3 ) 9 – imùvyú 10 – òmùronɡò
Eessõnad (prepositsioonid)
Eessõnad pu, ku ja mu võivad esineda ka alusena ning toimub sõnade ühildumine, mis sarnaneb nimisõnade ühildumisega. Mõnikord neid käsitletakse 11. 12. ja 13. nimisõna klassidega.
Sõjategevus
Sõjategevus on sõjapõhjuse juhtumil vallandunud sõjaline akt rühmitiste, rahvaste või riikide vahel.
Sisemisi sõjalisi vastuolusid, milles osalevad pooled on ühest ja samast riigist, nimetatakse kodusõjaks.
Herero keel
Tegusõnad
Tegusõnad võib herero keeles jaotada kahte gruppi: reeglipärased ja ebareeglipärased. Tegusõnadel on 3 võimalust pööramiseks:
Infinitiivi pööramine Kõik tegusõnad infinitiivis algavad oku- prefiksiga ja lõppevad -a tähega. Näiteks: Infinitiivi tüve pööramine Moodustatakse ilma oku- prefiksi Näiteks: Alternatiivne pööramine On 4 erinevat võimalust 1. Sama nagu infinitiiv 2. "-a" lõpp muutub "-e"ks 3. "-a" lõpp muutub samaks nagu eelnev vokaal 4. Ebareeglipärase tegusõna vorm
Sõjategevus
Casus fœderis
Casus fœderis hõlmab ladinakeelse väljendina süütegusid või ähvardusi enda liitlase või liitlaste vastu – tavaliselt on see seotud vastastikuse kaitse paktiga.
Herero keel
Keele näide
''Korutenga Ndjambi wa memene eyuru nehi. Nehi kara ri nomuhapo, nu ra ri tjo. Nu kwa ri onḓorera mourekoto, nOmbepo yaNdjambi ya tengerere kombanda yomeva .'' Eesti keeles: Alguses lõi Jumal taeva ja maa. Maa oli tühi ja paljas ja pimedus oli sügavuse peal ja Jumala Vaim hõljus vete kohal.
Sõjategevus
Õigus sõjale
Kaasaegses maailmas konsulteeritakse hea tahte kohaselt enne sõtta sisenemist sõjaõiguse kriteeriumite kogum läbi, et olla veendunud, et õigus sõjaks on mööndav.
Herero keel
Keele näide
''Yen agya a wowo soro, wo din hõ ntew, I wo ahenni mmra, nea wope nye wo asase so nso se nea eye wo soro, I ma yen nso se firi won a wode yen akaw, I na mfa yen nko sofye mu, na yi yen fi bone mu, na wo na ahenni ne ahõeden ne anuonyam ye wondea da. Amen.'' Eesti keeles: Meie Isa, kes Sa oled taevas!Pühitsetud olgu Sinu nimi. Sinu riik tulgu. Sinu tahtmine sündigu nagu taevas, nõnda ka maa peal. Meie igapäevast leiba anna meile tänapäev. Ja anna meile andeks meie võlad, nagu meiegi andeks anname oma võlglastele. Ja ära saada meid kiusatusse, vaid päästa meid ära kurjast. Sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti. Aamen.
Lisaks
Omandaha – esmaspäev Oritjavari – teisipäev Oritjatatu – kolmapäev Oritjaine – neljapäev Oritjatano – reede Oroviungura – laupäev Osondaha – pühapäev
Okuoko – käsi Eho – silm Okurama – jalg Otjari – rind Omunwe – sõrm Omuryu – kael Otjiuru – pea Ezumo – kõht Eyuru – nina Okutwi – kõrv Etambo – selg Omuna – huuled Eyo – hambad
Dreamkrusher
dreamkrusher! on Eesti ansambel, mis viljeleb alternatiivset, psühhedeelset, trip-hopi mõjutustega rokkmuusikat. Bänd kasvas välja eelnevast ansamblist Liblikas, mille laulja vahetusega kaasnes ka nimevahetus.
2020. aastal salvestasid nad esimese lühialbumi "EP!" mis hiljem avalikkuse ette jõudis digitaalselt ja helikasseti kujul.
Cobourg
Cobourg on linn Kanadas Ontario provintsis. Cobourg asub Ontario järve ääres, Toronto kesklinnast ligikaudu 100 km idas.
Cobourg on asutatud 1798. aastal, linnaõigused sai 1. juulil 1837.
Vana-Vigala mõisa park
pisi|Kunagise Vana-Vigala mõisa park
Vana-Vigala mõisa park on park Vana-Vigala mõisa härrastemaja taga. Seda hakati rajama 18. sajandi lõpul. Pindala on 17,2 hektarit.
Vabaplaneeringuga mõisapark on dendroloogiliselt rikas – üle 100 puu- ja põõsaliigi. Silmapaistvaimad on hiiglaslikud lehised. Parki ilmestab tiikide süsteem.
pisi|Näljamüür Mõisapargi põhjapoolsemat külge piirab Näljamüür.
Pargis asub ka 1987. aastal rajatud lauluväljak koos lavaga.
20. ja 21. sajandi vahetusel rajati parki loodusõpperada.
Vasta mõis
pisi|350px|Vasta mõisa peahoone
Vasta mõis (saksa keeles Waschel, Waschul) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Viru-Nigula valla territooriumile Lääne-Viru maakonnas.
Esimesed kirjalikud andmed Vasta mõisa kohta pärinevad aastast 1398.
Rein Ruus
Elulugu
Rein Ruus oli arstide poeg.
Theophile von Bodisco
Theophile von Bodisco (ka Theophile Magda Eugenie von Bodisco, neiupõlvenimega von Wistinghausen; 15. märts 1873 Tallinn – 17. juuni 1944 Bad Schachen, Lindau lähedal) oli baltisaksa naiskirjanik.
Rein Ruus
Teadustöö
Uurimisvaldkond: tahkiste elektronstruktuuri uurimine "klassikalise" röntgenspektroskoopia ja röntgenergastusega elektronspektroskoopia meetoditega; ergastatud seisundite radiaalse lokalisatsiooni ja kristallvälja mõju uurimine röntgenergastustele ja nende lagunemise dünaamikale.
Euroopa Keskkonnaamet
Euroopa Keskkonnaamet (endise nimega Euroopa Keskkonnaagentuur ) on sõltumatut keskkonnateavet pakkuv Euroopa Liidu amet. Asutuse eesmärk on keskkonnapoliitika väljatöötamise, rakendamise ja hindamisega seotud osapoolte abistamine ning üldsuse teavitamine.
2017. aastal teatas Euroopa Keskkonnaamet, et aastatel 1980–2013 kliimaga seotud äärmuslikest sündmustest tulenenud majanduskahjude suurus oli ligikaudu 400 miljardit eurot. Nende sündmuste tõttu hukkus samas ajavahemikus 85 000 inimest.
Organisatsioon
Keskkonnaamet loodi Euroopa Majandusühenduse (EMÜ) määrusega nr 1210/1990, mida hiljem on muudetud EMÜ määruse nr 933/1999 ja Euroopa Ühenduse määruse nr 401/2009 alusel. Euroopa Keskkonnaamet alustas tegevust 1994. aastal. Keskkonnaameti peakorter asub Kopenhaagenis.
Keskkonnaametit juhatus koosneb Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste ja Euroopa Komisjoni esindajatest ning kahest Euroopa Parlamendi määratud teadlasest, keda abistab teadlastest koosnev komitee. Euroopa Keskkonnaameti praegune tegevdirektor Hans Bruyninckx määrati ametisse 2013. aastal. Varem oli tegevdirektor professor Jacqueline McGlade, kes oli ametikohal kümme aastat.
Liikmesriigid
pisi|300px|Euroopa Keskkonnaameti liikmed (roheliselt) ja koostööd tegevad Balkani maad Lisaks Euroopa Liidu liikmesriikidele on Euroopa Keskkonnaameti liikmesus ka mitmetel liitu mittekuuluvatel riikidel, kes on Euroopa Liiduga vastava lepingu sõlminud. Tegemist oli esimese Euroopa Liidu asutusega, mis enne liidu 2004. aasta laienemist avas oma liikmesuse 13 kandidaatriigile.
Keskkonnaametisse kuulub 33 liikmesriiki ja 6 koostööd tegevat riiki. 33 riigi hulka kuuluvad 28 Euroopa Liidu liikmesriiki (sealhulgas Eesti), Island, Liechtenstein, Norra, Šveits ning Türgi. Koostööd tegevad riigid on Balkani riigid: Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Montenegro, Põhja-Makedoonia, Serbia ja ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244/99 alusel ka Kosovo. Koostööd tegevad riigid on integreeritud ka koostöövõrgustikku "Euroopa keskkonnateabe- ja vaatlusvõrk" (EIONET) ja neid toetab Euroopa Liit ühinemiseelse rahastamise meetmete kaudu.
Euroopa Keskkonnaamet on keskkonnakaitseagentuuride juhtide Euroopa võrgustiku (EPA) aktiivne liige.
Rahvusvaheline koostöö
Euroopa Keskkonnaamet teeb koostööd ja edendab partnerlussuhteid nii oma naabrite kui ka teiste riikide ning regioonidega. Peamiselt tegutsetakse Euroopa Liidu naabruspoliitika raames:
Lisaks teeb keskkonnaamet koostööd mitmete rahvusvaheliste organisatsioonide ja ametitega:
St. Wendel
St. Wendel (ka Sankt Wendel) on linn Saksamaal Saarimaa liidumaal, St. Wendeli kreisi keskus. Asub Saari jõe lisajõe Bliesi ääres umbes 35 km liidumaa pealinnast Saarbrückenist kirdes naaberliidumaa Reinimaa-Pfalzi piiri lähedal.
St. Wendel on Saarimaa üks kuuest kreisilinnast ning on liidumaa suuruselt kaheksas linn.
Linn on saanud nime roomakatoliku pühaku püha Wendelinuse järgi, kellele on ka pühitsetud toomkirik ja kabel ning kelle järgi on nimetatud puhke-, spordi- ja seikluspark (saksa keeles Wendelinuspark). Viimase (ja varem ka linna alal) asub mootorrattaspordi ringrajasõidu ringrada, millel on peetud ka rahvusvahelisi võistlusi.
Viru maakond
Viru maakond oli Eesti Vabariigi ajalooline maakond Eesti põhja- ja kirdeosas.
12. aprillil (30. märts vkj) 1917. aastal kinnitas Venemaa Ajutine Valitsus määruse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", millega Liivimaa kubermangu Saare maakond, Pärnu maakond, Tartu maakond, Viljandi maakond ja Võru maakond liideti Autonoomse Eestimaa kubermanguga, mille koosseisus olid Lääne maakond, Harju maakond, Järva maakond, Viru maakond.
Maakond kujunes 1918. aastal endise Rakvere kreisi ja liidetud Narva ümbruse ja Narva-tagustest aladest. 1949. aastal Eesti NSV Viru maakond jagati kaheks: idapoolsetest valdadest moodustati Jõhvi maakond. Viru maakonnaga liideti alasid Harjumaast (Loksa piirkond) ja Järvamaast (Tapa piirkond). Viru maakond (1949–1950) likvideeriti 26. septembril 1950 seoses rajoonide moodustamisega.
Maakonna ajaloolised alad on tänapäeval jagatud tänaste Lääne- ja Ida-Viru maakonna vahel.
Maakonna valitsemine ja haldusorganid
Eesti Vabadussõja algupäevil oli Virumaa ja Rakvere linn enamlaste võimu all alates 16. detsembrist 1918 kuni 11. jaanuarini 1919. aastal. , Viru maakonnavalitsus, Viru maakonnanõukogu, Viru Maavalitsus, Viru Maavolikogu
17. jaanuarist 1941 moodustati Viru Maavalitsuse asemel Eesti NSV Viru Maakonna TSN Täitevkomitee. Täitevkomitee esimehena tegutses 1941. aasta jaanuarist augustini Alfred Valdsak. Saksa okupatsiooni ajal, 1941. aasta augustis maavalitsuse tegevus taastati ning see töötas 1944. aasta sügiseni. 1944. aastal taasmoodustati Virumaa TSN ja Täitevkomitee, mida juhtis: 1944 oktoobrist–detsembrini Melanie Lepik, 1945 jaanuarist–detsembrini Voldemar Zukker, 1945–1947 Heinrich Ajo, 1947–1950 Ivan Suija. , Virumaa Töörahva Saadikute Nõukogu
1939. aasta vallareform
pisi|300px|Viru maakonna vallad enne ja pärast 1939. aasta vallareformi 1939. aasta vallareformiga kaotati Viru maakonnas Auvere-Joala vald, Iisaku vald, Järve vald, Kalvi vald, Kunda-Malla vald, Pada vald, Peetri vald, Porkuni vald, Püssi vald, Saksi vald, Varangu vald, Venevere vald, Voka vald ja moodustati Viru maakonnas vallad:
Majandus
Viru maakonnas tegutsesid (suur)ettevõtted:
Viru maakonna TSN Täitevkomitee
ning Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee 10. juunil 1945 andis NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee eesotsas Jossif Staliniga käsu varustada Leningradi majapidamisgaasiga ning ehitada selle tarbeks kombinaadid Kohtla-Järvele, Ahtmesse ja teisele poole Narva jõge Slantsõsse. Kohtla-Järvel rajati põlevkivigaasi tehas ja ehitati Kohtla-Järve–Leningradi ja Kohtla-Järve–Tallinna vaheline gaasijuhe. NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsus nr 356 15. veebruarist 1948, põlevkivil baseeruvate Kohtla-Järve ja Ahtme gaasitehaste ehitamist ja Leningradi gaasitrassi rajamiseks kohustas NSV Liidu Siseministeeriumi sinna saatma 3000 vangi. Ehitusel töötasid tuhanded sakslastest sõjavangid ega Nõukogude tsiviilvangid. Tehas ja 203 km pikkune gaasijuhe valmisid sügisel 1948. 1953. aastal anti käiku esimene kõrgsurvel gaasiülekandetorustik Kohtla-Järve-Tallinn ja alustas tööd trust Tallinngaas. Leningradis hakati kasutama Stavropoli maagaasi 1957. aastast.
25. veebruaril 1949 Viru maakond jagati kaheks: idapoolsetest valdadest moodustati Jõhvi maakond. Viru maakonnaga liideti alasid Harjumaast (Loksa piirkond) ja Järvamaast (Tapa piirkond). Viru maakond (1949–1950) likvideeriti 26. septembril 1950 seoses rajoonide moodustamisega. 1950. aasta seadlusega likvideeriti Eesti NSV jaotus maakondadesse ja valdadesse ning moodustati maarajoonid (39 maarajooni, mis koosnesid 641 külanõukogust).
Odziena mõis (Ļaudona kihelkond)
Odziena mõis (saksa keeles Odsen, läti keeles Odzienas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Ļaudona kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub see Lätis Madona piirkonnas Mētriena vallas Mētrienas.
Otto Benecke
Otto Benecke (3. märts 1849 Jõhvi – 7. märts 1927 Würzburg) oli poliitik, III Riigiduuma saadik (Eestimaa kubermangust).
Otto Benecke lõpetas Tallinna kubermangugümnaasiumi ja Tartu ülikooli ning oli 1872. aastal Eestimaa kubermanguvalitsuse ametnik, seejärel aga tegutses Tallinna rae teenistuses raeadvokaadina ja alates 1875. aastast raesekretärina.
Kui Tallinna linna kohaliku omavalitsusorganina moodustati Tallinna Linnavalitsus 1887. aastal 26. märtsil, sai jurist Otto Benecke Tallinna linnasekretäriks. Pärast Tallinna linnasekretäri ameti üleandmist eestlaste valimisvõidu järel 1905. aastal Mihkel Pungale jätkas ta Tallinna Linnavolikogu liikmena.
Ta oli üks neljast Eestimaa kubermangust valitud III Riigiduuma saadikust.
Eesti iseseisvumise järel oli ta aastatel 1919–1922 Eestimaa Kirjandusühingu esimees.
Steffi Lemke
Ta sündis 1968. aastal Dessaus. 1984. aastal lõpetas ta Dessaus polütehnilise keskkooli ning 1986. aastal sai loomakasvatustehniku ​​kutsekvalifikatsiooni.
Kuni 1988. aastani töötas ta postiljonina ning õppis õhtukoolis ja mainekas Dessau gümnaasiumis: Philanthropinumis. 1993. aastal lõpetas ta Berliini Humboldti Ülikooli, kus õppis põllumajandusteadusi. Lõpetas ülikooli 1993. aastal põllumajandusinsenerina, spetsialiseerudes loomakasvatusele.
1989. aastal oli ta üks roheliste partei asutajatest Saksa Demokraatlikus Vabariigis. Aastatel 1993–1994 oli ta Saksi-Anhalti liidumaa Roheliste eestseisja.
Aastatel 1994–2002 oli ta Bundestagi liige. Aastatel 2002–2013 oli ta erakonna Liit 90/Rohelised peasekretär.
2001. aastal kuulus ta Bundestagis nende kaheksa “rohelisi” esindava liikme hulka (erakond kuulus siis valitsevasse puna-rohelise koalitsiooni), kes valitsuse poliitikale vastandudes keeldus hääletamast Saksa sõjaväekontingendi Afganistani saatmise poolt. Neil päevil postitas ta oma veebilehele Kurt Tucholsky tsitaadi: "Jubel über militärische Schauspiele ist eine Reklame für den nächsten Krieg" ("Sõjalise vaatemängu põnevus on järgmise sõja reklaam").
2013. aastal naasis ta Bundestagi, juhtis fraktsiooni sekretariaati ja vahendas ajakirjandusele keskkonnakaitsealast tööd.
8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa keskkonna-, looduskaitse-, tuumaohutuse ja tarbijakaitseminister.
Isiklikku
Perekonnaseisult on ta lahutatud. Ta on poja ema.
Ishëm (jõgi)
pisi|Jõe suue Ishëm või Ishmi (albaania keeles Lumi i Ishmit) on Lääne-Albaanias voolav jõgi, mis läbib Tirana linna ja suubub Aadria merre.
Vadokliai
left|thumb|Alevi keskus Vadokliai on alev Leedus Panevėžysi rajoonis, Vadokliai valla halduskeskus. Vadokliai asub Juoda jõe kaldal.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1876 valminud katoliku kirik ja enne aastat 1773 valminud kabel.
Ajalugu
Küla on esimest korda mainitud aastal 1378. Aastal 1726 läks sealne mõis Belazaraste suguvõsa kätte, kes aastal 1781 ehitasid sinna esimese kiriku. Juba varem, aastal 1773 mainiti sealset kabelit, mille ehitamisaeg on teadmata, aga väidetavalt on selle lasknud ehitada Peter Biron.
Aastal 1876 valmis uus kirikuhoone. Esimese maailmasõja eel valmis sealne vesiveski. Aastal 1919 toimus alevi lähistel lahing enamlaste ja Leedu vägede vahel, lahingus langenud on maetud kohalikule kalmistule. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad, neile on alevisse püstitatud ka mälestusmärk.