cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jamāl ‘Abd an-Nāşir
1956. aastal sai temast Egiptuse president, kes alustas sotsialistlikke reforme: veel samal aastal, 26. juulil riigistas ta Suessi kanali, mis põhjustas Suessi kriisi, mille ajal Suurbritannia ja Prantsusmaa poolt toetatud Iisrael ründas 29. oktoobril Egiptust. Nasser võttis isiklikult üle sõjaväe ülemjuhatuse. Lõpuks lahenes kriis aga läbirääkimistega. 8. aprillil 1957 avati kanal taas ja Iisrael tõmbas oma väed Siinai poolsaarelt tagasi. Kanali natsionaliseerimisest saadud tulusid kasutati Assuani paisu rajamiseks.
Järgnevalt sõlmis Nasser tihedad suhted Nõukogude Liiduga ja kaldus veelgi enam sotsialismi suunas. Samuti püüdis ta saada araabia maailma üldtunnustatud juhiks. Sel eesmärgil algatas ta 1967. aastal Araabia riikide sõja Iisraeli vastu, kuid Kuuepäevases sõjas said need hävitavalt lüüa. 1970. aastal suri Nasser ootamatult infarkti ja uueks presidendiks sai Anwar as-Sadat.
Nasser abiellus Tahia Kazemiga (sündinud 1920), silmapaistmatu Iraani päritolu ametniku tütrega. Neil oli viis last: pojad Halid, Abdel Hakim ja Abdel Hamid ning kaks tütart Hoda Abdel ja Mona. Vanem tütar Hoda sai politoloogiks ja on Kairo ülikooli politoloogiaprofessor. Tema abiga on kogutud, dokumenteeritud ja Aleksandria raamatukogus või internetis avaldatud palju haruldasi dokumente. Noorem tütar Mona oli abielus Egiptuse miljardäri Ashraf Marwaniga kuni viimase surmani 2007. aastal.
Theodor Fabian
Theodor Eduard Fabian (1.02.1835 v.k. Paldiski – 1.12.1912 v.k. Paldiski) oli kaupmees, Paldiski linnavanem aastatel 1898–1906 ja 1883–1887 ka foogtikohtunik.
Tema isa Otto Bernhard Fabian (u 1806 Tallinn – 10.02.1857 v.k. Paldiski) oli tisler ja kaupmees, ka üks esimesi teadaolevaid Paldiski kivimurru kasutajaid, asus Paldiskisse 1830. aastate algul (kirikukirjade järgi ametlikult 1839, ent laste sünnid – neid oli üldse kokku 17 – on registreeritud Paldiskis alates 1833. aastast). Ema Amalia Sophia Reichardt (1813 Koeru – 1859 Paldiski) oli Liigvalla mõisa toapoisi, siis Pandivere mõisas kõrtsmikuks ja lõpuks Paldiski kodaniku Jakobi tütar, tõenäoliselt olid mõlemad vanemad eesti soost. Ema vend Alexander Reichardt (u 1821 – 1877) tuli samuti Paldiskisse, oli tisler, kaupmees ja foogtikohtu liige (1868–1876).
Kaupmehena kauples Theodor Fabian muuhulgas nii katusekivide kui ka heeringatega ning pidas kõrtsi.
Aastatel 1880 –1903 oli ta Paldiski linnavalitsuse liige, 1898–1903 Paldiski linnavanem. Linnavanemaks hakkas vastumeelselt ja pika puiklemise peale, kui pärast Nikolai Demini taandumist ei kinnitanud kuberner ametisse esialgselt valitud Gottlieb Hinrichsoni ning keegi teine ka nõus ei olnud ametisse astuma.
Teodor Johannese kaev
pisi|Teodor-Johannese kaev vaatega piki Jüri tänavat mere poole. Paremal endine tütarlastekooli, hiljem apteegi maja. Postkaart, u 1905|alt=
Theodori abikaasa oli Harju-Madiselt pärit Dorothea Treugut (1835–1917). Tolle aja kohta harukordselt jõudsid nad isegi kuldpulmi tähistada. Lapsi neil aga ei olnud, nii et nad lapsendasid Johannes Kuhlbergi (1873–1900 meremees, lõpetas Paldiski merekooli). Tema mälestuseks lasi Theodor (seetõttu, et linnapea midagi oma kulul linnaelanike heaks tegi, sai Fabianist rahvajuttude kangelane ja ajalehtedeski mainiti kaevuehitust korduvalt ) ehitada Jüri ja Katariina (Rae) tänava ristmikule puurkaevu – rahva seas oli kaev tuntud Teodor Johannese kaevuna ja algselt olevat sellel olnud ka väike mälestustahvel.
Töö linnavanemana
Theodor Fabian tegeles oma ametiajal linnavanemana Paldiski maaküsimusega, käis nii Tallinnas kui ka Peterburis asja selgitamas. Aastakümneid peeti linna arengu üheks piduriks maapuudust (tegelikult oli Paldiskis küll vabu krunte piisavalt), ent vaidlused Leetse-Pallaste mõis aomanikega kestsid aastakümneid ja lõplikku lahendust ei saadud Fabiani ajalgi. Hoolitses ka linna heakorra eest oluliselt enam kui tema eelkäija. Tema elumajas avati merekooli klassid ja ta oli selle hoolekogu liige. Ta võttis osa ka Paldiski Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu tööst ja seltsielust.
31. detsember
31. detsember on Gregoriuse kalendri 365. päev (liigaastal 366. päev). Juliuse kalendri järgi 18. detsember (1901–2099).
655
655. aasta
656
656. aasta
Kham
Kham (tiibeti ཁམས) on üks kolmest ajaloolise Tiibeti piirkonnast.
Jaguneb praegu Sichuani, Yunnani ja Qinghai provintsi ning Tiibeti autonoomse piirkonna vahel.
Amdo
Jaguneb Hiina RV Qinghai, Gansu and Sichuani provintsi vahel.
Aleksander Pajur
Aleksander Pajur VR II/3 (kuni 1937. aastani Aleksander Potarik; 26. juuni/8. juuli 1897 Vana-Tänassilma vald (Viljandi kihelkond), Viljandimaa – 15. september 1986 Pärna talu, Altnurga küla, Puurmanni külanõukogu, Jõgeva rajoon) oli Vabadussõja veteran (reamees).
Teenis vabatahtlikuna 1. ratsapolgus.
Vahase
Vahase saar on 72 hektari suurune ja ligi tuhande aasta vanune pikliku kujuga saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Abruka küla alal Abrukast 200 meetrit läänes. Vahasele saab Abrukalt läbi mere jalgsi.
Nimi
Saart on esmamainitud 1645 kui Wahaso, 1798 on saart nimetatud Wahha Soo.
Loodus
pisi|left|Vahase hiidrahnud Vahase saarel asub kaks hiidrahnu (Vahase saare hiidrahn I ja Vahase saare hiidrahn II), mis muistendi järgi on mälestus Suurest Tõllust või taevast visatud kivist. Samuti ei välista vanarahvas pikselöögi võimalust.
Vahase mets on väike, kuid liigirikas: leidub kadakat, tamme ja mändi. Saart katab valdavalt lookadastik, kuid leidub ka aruniitu.
Ajalugu
Saarel asub Vahase talu, mille rajas Abrukalt saarele asunud Peeter Tool. Hoone on ehitatud Teise maailmasõja eel. Kirjanik Albert Uustulnd rajas saarele Kadaka talu. Enne Teist maailmasõda asus saarel ka Sääre talu.
Vahase saarest kirjutas Albert Uustulnd oma romaanis "Tuulte tallermaa". Peeter Tooli poega Karlat on meenutanud näitleja Maria Klenskaja Vikerraadio sarjas "Üks lugu". Samuti on Vahase elanikud meenutanud raadios oma elu.
654
654. aasta
Moori
Moori on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Külas on olnud Moori mõis.
Moori küla jääb Viljandi – Kolga-Jaani – Põltsamaa maanteed pidi 10 km Viljandi linnast Põltsamaa suunda, maanteelt 1 km paremale. See on väike hajaküla 40 elanikuga (2011).
Küla keskuses asub 8 korteriga kortermaja.
Moori külas tegutseb külaseltsing külavanem Karmen Roosi eestvedamisel. Külas toimub iga-aastane jaanituli ja muid ühiseid üritusi aasta läbi.
Külast saavad alguse Teraseoja ja Tusti oja.
653
653. aasta
Voldemar Paavel
Voldemar Paavel (29. juuni 1919 Tartu – 12. märts 1992 Tartu) oli eesti näitleja.
Joseph Stiglitz
Elulugu
Joseph E. Stiglitz sündis ja kasvas USA Indiana osariigis Garys etniliselt väga kirjus keskkonnas, kus võideldi pidevalt tööpuudusega. Ta käis riigikoolides. Tema kodukoha avalike koolide süsteemgi oli üles ehitatud immigrantide integreerimiseks ühiskonda. Koolipõlves tegeles ta väitlemisega ning on ise öelnud, et tänu sellele tärkas temas huvi avaliku sektori ökonoomika vastu. Stiglitzi kaks esimest abielu lõppesid lahutusega. Seejärel abiellus ta 2004. aasta oktoobris Anya Schiffiniga, kellega koos töötab Columbia ülikoolis.
Teadusliku kraadi sai ta Amhersti Kolledžist, kus õppis aastail 1960–1963. Sealgi oli ta kooli väitlusmeeskonna aktiivne liige. 1965–1966 töötas ta Chicagos Hirofumi Uzawa juhendamisel, kes oli saanud National Science Foundationi stipendiumi. 1966–1967 oli ta doktoriõppes Massachusettsi Tehnoloogiaülikoolis, töötades seal ühtlasi aseprofessorina. Aastal 1967 sai ta sealt doktorikraadi. Aastast 1969 oli ta Cambridge'i ülikooli Fulbrighti teadustöö kaasosaline. Pärast seda oli ta professor Yale'i, Stanfordi, Oxfordi ja Princetoni ülikoolis. Praegu on ta professor Columbia ülikoolis. 1979. aastal sai ta John Bates Clarki auhinna, mida annab välja Ameerika Majandusassotsiatsioon alla 40-aastastele oma erialal silma paistnud majandusteadlastele.
1993–1995 oli ta Bill Clintoni valitsuse majandusnõunike kogu liige ja 1995–1997 esimees. Pärast seda asus ta tööle Maailmapangas peaökonomistina ja esimese asepresidendina 1997–2000 ajal, mil pretsedenditult hakati protestima ülemaailmsete majandusorganisatsioonide vastu. Pärast Maailma Kaubandusorganisatsiooni kohtumist Seattle'is 1999 sunniti Stieglitz ametist lahkuma. 2000. aasta juulis asutas ta Policy Dialogue'i (IPD), et aidata arengumaadel avastada poliitikas alternatiive ja võimaldada laiemat rahva osavõttu majanduspoliitikas.
Voldemar Paavel
1947. aastal alustas näitlemist Vanemuises.
Joseph Stiglitz
Elulugu
Tunnustatud majandusteadlasena on ta kirjutanud õpikuid, mida on tõlgitud rohkem kui 12 keelde. Ta on ka ühe maailma juhtiva majandusajakirja The Journal of Economic Perspectives asutaja ning tema raamatut “Globalization and Its Discontents” on tõlgitud rohkem kui 20 keelde. Aastal 2001 sai ta Nobeli majandusauhinna.
Voldemar Paavel
Isiklikku
Tal sündis kolm tütart: Reet Paavel (sünd. 18. juulil 1953), Maie Kalaus (aastani 1974 Paavel; sünd. 22. aprillil 1951) ja Anu Paavel. Vend: maalija Louis Pavel (1915–1977)
Joseph Stiglitz
Peamised uurimissuunad
Stiglitz aitas arendada majandusteaduse uut haru: informatsiooniökonoomikat. Ta on uurinud asümmeetrilist informatsiooni ning välja töötanud mõisted "vaenulik valik" (adverse selection) ja "moraalne risk" (moral hazard), mida kasutavad ka poliitika analüüsijad ja nõustajad.
Ta on andnud panuse ka makroökonoomikasse ja rahandusteooriasse, arenguökonoomikasse ja kaubandusteooriasse, avaliku sektori ökonoomikasse ja ettevõtete ökonoomikasse, tööstusettevõtete teooriasse ja põllumajandusorganisatsioonide ökonoomikasse, heaoluökonoomika ning sissetuleku ja heaolu jaotuse teooriatesse. Tema töö on aidanud selgusele jõuda, kuidas ja kui palju peaks riik eri turgudel sekkuma majandusse, et majanduse arengule kaasa aitada.
Nobeli auhind
2001. aasta Nobeli auhinna laureaadid rõhutasid, et turu osapooltel on erinev (ka ebatäielik) teave ja et teabe asümmeetrial on majandusele suur mõju. Nad eeldasid, et majandus ei ole olemuselt efektiivne ning et valitsusel on majanduse efektiivsuse suurendamisel oluline roll. Adam Smithi nähtamatu käe kontseptsioon – idee, et vabalt toimiv turg viib etteaimamatute jõudude toel efektiivsuseni – on nähtamatu osaliselt selle pärast, et seda lihtsalt ei ole olemas.
Asümmeetrilise teabe tingimustes tekkiva turutasakaalu ja töötasustamise uuringud on olnud majandusteooria kiiresti arenevaks uurimisobjektiks juba üle kahekümne aasta. Selle teooria on välja töötanud peamiselt kolm meest: George Akerlof (California Ülikool (Berkeley)), Michael Spence (Stanfordi ülikool) ja Joseph Stiglitz (Columbia ülikool), kes said selle eest ka Nobeli auhinna. Nende avastused on andnud majandusteadlastele analüüsimiseks väga laia teemaderingi, traditsioonilistest põllumajanduslikest turgudest kaasaegsete finantsturgudeni.
Tähtsus
Stiglitz on informatsiooniökonoomikat uurivate majandusteadlaste seas üks tsiteeritumaid. Ta on rõhutanud, et majandusmudelid, mis ei arvesta teabe asümmeetriaga, on tihti eksitavad. Peamiseks sõnumiks on olnud see, et asümmeetrilise teabe korral käituvad turud tihti teisiti kui traditsiooniliste turumudelite korral. Paljud tema esseed on rajanud teed edaspidistele uuringutele ja analüüsidele.
Stiglitzi töös Grossmanniga analüüsitakse finantsturgude efektiivsust. Tutvustatakse Grossmanni-Stiglitzi paradoksi: kui turg oleks täiusliku informatsiooniga, siis poleks ühelgi majandusagendil stiimulit teada saada, millel turuhinnad rajanevad. Aga kui keegi ei ole informeeritud, siis tasub agendil tegutseda selles suunas, et olla informeeritud. Seega informatsiooniliselt tõhusat tasakaalu ei eksisteeri. Sellel tööl on olnud suur mõju rahandusteooriatele.
Stiglitz on välja pakkunud teooria mittevabatahtliku tööpuuduse kohta. Shapiro ja Stiglitz arendasid välja nn tasakaalupalkadega tööturu mudeli. Definitsiooni järgi ületab tasakaalupalk töötaja reservatsioonipalka ehk seda palka, mille puhul indiviid muutub ükskõikseks töölt lahkumise või tööle jäämise osas ning annab töötajale stiimuli oma tööd hästi teha. Shapiro ja Stiglitzi mudelis eeldatakse, et tööandja viib läbi juhuslikke vaatlusi, kui efektiivselt töötajad töötavad. Tööline, kes üritab töö tegemisest kõrvale hiilida ja jääb sellega vahele, vallandatakse ning hakkab saama oma reservatsioonipalka (otsides uut tööd või alustades oma äriga), mis on madalam kui see palk, mida ta oleks oma endises töökohas saanud, kui ta ei oleks töötegemisest viilinud. Tööandaja ja töövõtja optimaalne käitumine viivad tööpuuduse tasakaaluni. Shapiro ja Stiglitzi mudel on tänapäeva makroökonoomika tähtis osa.
Stiglitz on ka üks tänapäeva arenguökonoomikale alusepanijatest. Tal on suur osa ka avaliku sektori ökonoomika arendamisel. Veel võib välja tuua optimaalsete maksude teooria, tööstuslike ettevõtete teooria ja loodusvarade teooria.
Hans Oldekop
Haridus
Õppis Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis, mille lõpetas 1903. aastal. Õppis seejärel ajalugu: 1903–1905 Tartu Ülikoolis, 1906 Müncheni ülikoolis, 1906–1908 Leipzigi ülikoolis ja 1908–1909 Viini ülikoolis, kuulates Leipzigi ülikoolis muuhulgas ka Karl Lamprechti loenguid.
Kaitses doktorikraadi 1909. aastal Viini ülikoolis väitekirjaga eestlaste ja soomlaste ristiusustamisest ("Die Anfänge der katolischen Kirche bei den Ostseefinnen. Eine Untersuchung über die Formen der religiösen Expansion im Mittelalter"). Pärast seda täiendas end veel Helsingis, Varssavis ja Kiievis.
Esimeses maailmasõjas
Suunati Esimese maailmasõja ajal Pauli sõjakooli, kus õppis 1916. aasta oktoobrist kuni 1917. aasta maini. Lipnik alates 1917. aasta maist.
San Lorenzo piiskopkond
San Lorenzo piiskopkond (ladina keeles Dioecesis Sancti Laurentii) on Asuncióni kirikuprovintsi kuuluv katoliku piiskopkond Paraguays. Piiskopkonna keskus asub San Lorenzo linnas.
Hans Oldekop
Esimeses maailmasõjas
Oli seejärel nooremohvitser Leedu kaardiväe tagavarapolgus.
San Lorenzo piiskopkond
Piiskopkonna asutas Johannes Paulus II 18. märtsil 2000, eraldades ta Asuncióni peapiiskopkonnast. 2004. aastal oli piiskopkonnas 713.136 katoliiklast.
Hans Oldekop
Esimeses maailmasõjas
Tuli 1917. aasta detsembris Eestisse ja teenis Haapsalus olevas 1. Eesti polgus, kus oli algul 10. roodu nooremohvitser, seejärel 1918. aasta veebruarist aprillini 3. roodu nooremohvitser ja polgu adjutandi abi.
San Lorenzo piiskopkond
Piiskopid:
Hans Oldekop
Esimeses maailmasõjas
Ülendati 1918. aasta märtsis alamleitnandiks (aukraad nimetati novembris 1922 ümber nooremleitnandiks).
Vabadussõjas
Oldekop osales Vabadussõjas alates 23. novembrist 1918 1. jalaväepolgu ohvitseride rühmas ja 1918. aasta detsembrist 1. Tallinna kaitsepataljonis.
Määrati 27. detsembril 1918 laiarööpmelise soomusrongi nr 3 dessantroodu – 3. rühma nooremohvitseriks. 1919. aasta jaanuarist sai temast dessantroodu 3. rühma ülem ja 1919. aasta veebruarist dessantroodu ülem.
1919. aasta märtsist laiarööpmelise soomusrongi nr 3 dessantpataljoni ülem. 1919. aasta juunist dessantpataljoni 2. roodu ülem ja 1919. aasta augustist taas dessantpataljoni ülem.
Osales lahingutes Punaarmee vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis, Lätimaal ja Pihkva rindel.
Vabastati teenistusest septembris 1919.
Erialane karjäär
Eestikeelse Tartu Ülikooli avamisel 1. detsembril 1919 sai Oldekopist üldajaloo professor, kelleks ta jäi kuni oma surmani.
Tema ja Arno Rafael Cederbergi eestvedamisel rajati Akadeemiline Ajaloo Selts. Seltsi eestvõttel asutatud Ajaloolises Ajakirjas avaldas Oldekop oma lemmikteemat – keskaega – puudutavaid artikleid (vt teoseid).
Oli Akadeemiline Ajaloo Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi, Eesti Kristliku üliõpilasühingu ja Tartu Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liige.
Isiklikku
Tema vend oli hüdroloog Evald Oldekop.
Anna Kukk
Anna Marie Kukk VR II/3 (kuni 1922 Anna Marie Vares; 7/20. detsember 1901 Pahuvere mõis, Tuhalaane vald, Viljandimaa – 26. august 1987 Viljandi) oli Eesti sõjaväelane (reamees).
Ta teenis Vabadussõjas 1. ratsapolgus, kasutades sõjaväes nime Peeter Ronk. Paistis silma 20. märtsil 1919 Munamäe lahingus, mille eest teda autasustati Vabaduseristi II liigi 3. järguga.
Küüditati 25. märtsil 1949 Venemaale, tagasi Eestisse jõudis 1958. aastal. 1. oktoobril 1970 valiti ta Viljandi Pauluse kiriku koristjaks.
XII üldlaulupidu
XII üldlaulupidu toimus 28.–29. juunil 1947 Tallinnas.
Alates XII laulupeost toimusid pidustused kommunistliku partei ja valitsuse range kontrolli all. Peo korraldasid Laulupeo Peakomisjon ja Üldlaulupeo Büroo 1945. aastal välja antud XII üldlaulupeo korraldamise määruse alusel.
Laulupidu Läänes
Viite sellele, et samal perioodil, täpsemalt suvel 1948, toimus eestlaste rongkäik ja laulupidu Stockholmi vabaõhumuuseumis Skansenis ning sellest tehti dokumentaalfilm, võib leida Voldemar Kurese päevaraamatust.
Tšakrad
pisi Tšakrad (sanskriti sõnast चक्र (cakrá) 'ring, ratas') on hinduismi ja budismi tantristlikes ja joogaõpetustes ning vaimsetes praktikates, samuti paljudes New Age'i õpetustes ja praktikates figureerivad väidetavad väekeskused inimese peenkehas.
India traditsioonilise meditsiini järgi on need peenkeha pinnal paiknevad rattakujulised pöörlevad peenmateeria keerised. Nad lähtuvad füüsilise keha kindlatest punktidest ning läbistavad lehvikutaoliselt laienevalt peenkehakihid. Nad on energiate vastuvõtu ja ülekande fookused.
Eri süsteemide järgi on neid erinev arv. Läänes tuntakse enim seitsme tšakra süsteemi.
Tšakraid kujutatakse tavaliselt kas õie- või rattakujulistena. Esimesel juhul jaguneb ta õielehtedeks, teisel juhul kodarateks. Õielehtede või kodarate arv on igal tšakral erinev.
Määratlused
Svāmi Maheśvarānanda kirjeldab tšakrat nii : "... jõujaam selle poolest, kuidas ta genereerib ja salvestab energiat, kusjuures kosmosest tulevat energiat tõmmatakse tugevamalt sisse nendes punktides. Põhilised ihukanalid idā, piṅgalā ja suṣumṇā (sümpaatiline närvisüsteem, parasümpaatiline närvisüsteem ja kesknärvisüsteem) kulgevad piki lülisammast kõverat teed pidi ning ristuvad mitu korda. Lõikumiskohtadel moodustavad nad tugevad väekeskused, mida tuntakse tšakratena. Inimkehas on kolme tüüpi väekeskusi. Madalamad ehk loomalikud tšakrad asuvad varvaste ja vaagnapiirkonna vahel, näidates, et evolutsiooniliselt me pärineme loomariigist. Inimlikud tšakrad asetsevad piki lülisammast. Lõpuks, kõrgemad ehk jumalikud tšakrad asuvad selja tipu ja pealae vahel.".
Anodea Judith (1996:5) annab tšakratele tänapäevase tõlgenduse: "Tšakra usutakse olevat aktiivsuskeskus, mis võtab vastu, assimileerib ja väljendab elujõuväge. Sõna "tšakra" tähendab sõna-sõnalt 'ratas' või 'ketas' ja osutab bioenergeetilise aktiivsuse pöörlevale sfäärile, mis vastab lülisambast hargnevatele suurtele ganglionidele. Tavaliselt kirjeldatakse kuus niisugust tšakrat, mis asetsevad kohakuti selgroo alusest kuni otsmiku keskpaigani, kusjuures seitsmes asetseb teispool füüsilist maailma. Kuus tähtsamat tšakrat vastavadki kuuele teadvuse põhiolekule..."
Susan Shumsky (2003:37) ütleb: "Usutakse, et iga tšakra inimese lülisambas mõjutab või isegi juhib kehalisi funktsioone oma selgroopiirkonna lähedal. Et autopsiatel tšakraid ei leita, arvab enamik inimesi, et need on viljaka kujutlusvõime vili. Ent nende olemasolu on Kaug-Ida traditsioonides hästi dokumenteeritud..."
Tšakrad on väekeskused, mis paiknevad piki selgroogu inimese närvisüsteemi tähtsamates hargnemiskohtades, alates lülisamba alusest kuni pealaeni; neid läbib kolm tähtsat väekanalit – suṣumṇā, idā ja piṅgalā. Tšakrat peetakse inimese praana punktiks või aukliideseks. Shumsky (2003:37) ütleb, et "praana on inimese peenkeha, tema energiavälja ning kogu tema tšakrate süsteemi põhikomponent ... elu võti ja energia allikas universumis."
Tavaliselt kirjeldatakse järgmist seitset põhitšakrat:
Adolf Friedrich
thumb|Adolf Friedrich, Mecklenburgi hertsog (foto 1962) Adolf Friedrich, Mecklenburgi hertsog (10. oktoober 1873 – 5. august 1969) oli Saksamaa maadeuurija ning spordi- ja riigitegelane, 1918. aastal esitatud Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaat,
Tšakrad
Määratlused
Räägitakse veel hulgast muudest tšakratest. B. K. S. Iyengar räägib, et naba ja südame vahel on meele- ja päikesetšakra ning otsmiku tipus on lalatacakra. Tiibeti tantrismis on tuleratas südame ja kõri vahel, tuuleratas otsmikul ning nabast allpool on neil svādhiṣṭhāna ja mūlādhāra asemel kolm tšakrat: salakoharatas paikneb neli sõrme nabast allpool, kalliskiviratas paikneb suguelundis ning suguelundi päris tipp on kõige viimane tšakra, kus keskkanal lõpeb. Teised traditsioonid, näiteks Bihari joogakoolkond, lisavad binducakra pea kuklapoolel, kuhu koguneb amrita, ning paigutab lalatacakra suulakke ja hṛtcakra südamest allapoole.
Tšakrate kirjeldus
Seitset tšakrat kirjeldatakse muu hulgas šaktitantrismis, mille õpetused on levinud ka läänes. Järgneb iga tšakra kirjeldus ida ja lääne assotsiatsioonidega.
Adolf Friedrich
Aastal 1910–1911 juhtis ta ekspeditsiooni Tšaadi järve äärde, Niiluse vesikonna keskossa, Kongo jõe vesikonna põhjaossa, Lõuna-Kameruni ja Guinea lahe saartele. Selle ekspeditsiooni põhjal kirjutas ta raamatu "Kongost Niiluse ja Niigerini", mis on väljapaistev oma detailsuse ja piltide poolest.
Cristiano Ronaldo
Cristiano Ronaldo dos Santos Aveiro (sündinud 5. veebruaril 1985 Funchalis Madeiral) on portugali jalgpallur.
Peetrimõisa (Viljandi)
Peetrimõisa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda.
Cristiano Ronaldo
Aastal 2003–2009 mängis ta Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United, 2009–2018 Hispaania kõrgliigaklubis Madridi Real, 2018–2021 Itaalia kõrgliigaklubis Torino Juventus ning seejärel poolteist aastat taas Manchester Unitedis. 2022. aasta lõpus jõuti kokkuleppele tema üleminekus Saudi Araabia kõrgliigaklubisse Al Nassr.
Tšakrad
Sahasrāra ehk kroontšakra ehk seitsmes tšakra
pisi Sahasrāra 'tuhandekordne (tuhande õielehega lootos)' on tavalise arusaama järgi puhta, ilma objekti ega subjektita teadvuse tšakra.
INSEAD
INSEAD (Institut européen d'administration des affaires) on Fontainebleauis, Singapuris ja Abu Dhabis asuvate linnakutega Euroopa äriülikool, mis asutati 1957. aastal.
Adolf Friedrich
Aastatel 1912–1914 oli ta Saksamaa keisririigi koloonia Togo kuberner. Ta oli Togo viimane kuberner ja Togo iseseisvaks kuulutamise aukülaline 1960. Togost sai Saksamaa Keisririigi protektoraat, kui 4. juulil 1884 kirjutasid Togo kuningas Mlapa III koos Saksamaa esindajaga alla dokumendile, mis määras ära, et varasema iseseisva kuningriigi valduses lähevad Saksamaa kontrolli alla ja kohalik kuningas ja muud pealikud säilitavad kohaliku võimu.
Cristiano Ronaldo
Alates 2003. aastast on Ronaldo mänginud Portugali jalgpallikoondisse. Teda peetakse üheks maailma parimaks jalgpalluriks.
INSEAD
Financial Timesi edetabelis platseerus INSEAD 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 5. kohale.
Cristiano Ronaldo
Ta on peamiselt vasak ääreründaja, kuid on mänginud ka teistel ründavatel positsioonidel.
Adolf Friedrich
Esimeses maailmasõjas teenis ta 1915 Austria-Ungari ja 1916 Osmanite riigi armees.
Tšakrad
Sahasrāra ehk kroontšakra ehk seitsmes tšakra
Kui naiselik kuṇḍalinī Šakti energia jõuab selleni, siis ta ühineb meheliku Šiva energiaga ning saavutatakse vabastav samādhi seisund, mis on vaimse arengu lõppeesmärk. Siin on nirvaana; kes tunnetab täielikult kroontšakra, see saavutab mokša ega naase sansaarasse.
Ta paikneb kas pealae tipus või sellest kõrgemal.
Kroontšakrat sümboliseerib valge või lilla värvus. Teda kujutatakse tuhande õielehega lootosega. Arvu 1000 seostatakse tähestiku 50 tähega, kuigi tegu on vaid metafooriga õielehtede lõputu arvu väljendamiseks. Lootose keskel on kuu, mille sees on kolmnurk.
Ta on seotud sisemise tarkusega ja keha surmaga.
Kroontšakrat ei peeta rangelt võttes tšakraks, vaid kõrgemaks olemuseks, mis teatud mõttes sisaldab kõiki teisi tšakraid.
Kroontšakra on mõnevõrra sarnane ajuripatsiga, mis nõritab hormoone kommunikatsiooniks ülejäänud kesknärvisüsteemiga ning on hüpotalamuse kaudu ühenduses kesknärvisüsteemiga. Gary Osborni järgi arvatakse, et talamusel on teadvuse füüsilise aluse juures võtmetähtsus ning ta on gnostilistes kirjutistes mainitud "pruudikamber". Kroontšakra sisemine aspekt on seotud karma vabastamisega, füüsilise tegevusega koos mõtlusega, vaimse tegevusega koos universaalse teadvuse ja ühtsusega ning emotsionaalse tegevusega koos olemisega.
Tiibeti budismis kujutatakse punkti pealae tipus valge ringina 32 allapoole suunatud õielehega. Sellel on otsustav tähtsus, kui sooritatakse phovat, surmajärgset teadvuse ülekandmist ümbersünniks projektsiooni mõnel puhtal maal. Seles tšakras paikneb valge piisk ehk virgumismeel, mis on meheliku energia olemus.
Ājñā ehk kulmutšakra ehk kolmanda silma tšakra ehk kuues tšakra
pisi Ājñā on tšakra, mida kujutatakse kahe õielehega lootosena. Tema sümboolne värvus on violetne, indigosinine või sügavsinine.
Kulmutšakra kohal lõpevad külgkanalid idā ja piṅgalā ning ühinevad keskse ihukanali suṣumṇā'ga.
Cristiano Ronaldo
2016. aastal anti tema nimi Madeira rahvusvahelisele lennujaamale.
Adolf Friedrich
1918 esitati Adolf Friedrich Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaadiks. Selle ettepaneku tegi Saksamaa poolt okupeeritud Balti provintside regentnõukogu, mida juhtis Adolf Pilar von Pilchau. Balti Hertsogiriiki tunnustas Saksa keiser Wilhelm II 22. septembril 1918. Hertsogiriigi valitsus eksisteeris formaalselt 5.–28. novembrini 1918. Adolf Friedrich ei asunud ametisse ja ükski maailma riik peale Saksamaa seda valitsust ei tunnustanud.
INSEAD
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Gunnar Okk ja Rustam Tariko.
Tšakrad
Ājñā ehk kulmutšakra ehk kolmanda silma tšakra ehk kuues tšakra
Selle tšakra seemnesilp on "om". Talle vastab jumalus Ardhanārīšvara, kes on poolmees, poolnaine, Šiva/Šakti. Ājñā Šakti-jumalanna on Hākinī.
Ājñā (koos bindućakra'ga) on tuntud kui kolmanda silma tšakrana ning seda seostatakse käbikehaga, mis nõretab und ja ärkvelolekut reguleerivat melatoniini. Ājñā tasakaalustab kõrgemat ja madalamat iset ning usaldab sisemist juhtimist. Ājñā sisemine aspekt on seotud ligipääsuga intuitsioonile. Vaimses plaanis tegeleb ājñā visuaalse teadvusega, emotsionaalses plaanis selgusega intuitiivsel tasandil.
Peetrimõisa (Viljandi)
Külas on olnud Peetrimõisa karjamõis ja Väikemõisa mõis.
Adolf Friedrich
Adolf Friedrich oli Saksamaa Liitvabariigi olümpiakomitee esimene president 1949–1951 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige 1926–1956.
Peetrimõisa (Viljandi)
Küla idapiiril voolab Tänassilma jõgi, külast voolab läbi Uueveski oja. Küla territooriumil asuvad Peetrimõisa paisjärv ja osa Rutsniku mädajärvest, samuti väike osa Uue-Võidu maastikukaitsealast.
Adolf Friedrich
Adolf Friedrich oli kaks korda abielus. 24. aprillil 1917 abiellus ta Reuss-Schleizi printsessi Viktoria Feodoraga, kes suri 18. detsembril 1918 nädal aega pärast nende ainsa lapse ja pärija, hertsoginna Woizlawa Feodora sündi. 15. oktoobril 1924 abiellus ta oma poolvenna hertsog Johann Albrechti lese, Stolberg-Rossla printsessi Elisabethiga, kes suri kolm nädalat pärast oma abikaasat.
Tšakrad
Ājñā ehk kulmutšakra ehk kolmanda silma tšakra ehk kuues tšakra
Tiibeti budismis on see punkt keskkanali lõpp, sest keskkanal tõuseb suguelundist pealae tippu ning lookleb siis üle pea alla kolmanda silma juurde. Mõlemad külgkanalid jätkuvad kuni sõõrmeteni.
Cristiano Ronaldo
Klubid
Manchester United ostis Ronaldo 2003. aastal Lissaboni Sportingult 12,24 miljoni Suurbritannia naela eest. Ronaldost sai klubi esimene portugali mängija. 26. juunil 2009 teatas Madridi Real, et Ronaldo liitub klubiga 1. juulil ning ületuleku maksumus oli 80 miljonit naela (94 miljonit eurot ). Ronaldo sõlmis Madridi Realiga kuueaastase lepingu.
Ronaldo lõi oma esimese liigavärava Realis oma debüüdil 29. augustil 2009 3:2 võidumängus Deportivo la Coruna vastu.
Koondisekarjäär
Ronaldo debüteeris koondises 20. augustil 2003 kohtumises Kasahstaniga, mille Portugal võitis 1:0. Ta arvati 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste koondisse hoolimata sellest, et ta polnud veel ühtki väravat koondise kasuks löönud, ja see õigustas end. Ta lõi EM-il kaks väravat: alagrupimängus 12. juunil kolmanda värava Kreeka vastu (ehkki Portugal kaotas mängu 1:2) ning veerandfinaalis 30. juunil keskmise, Portugali teise värava Hollandi vastu (Portugal võitis 2:1). Ronaldo valiti EM-i sümboolsesse koondisse.
Pärast Euroopa meistrivõistlusi algas 2006. aasta maailmameistrivõistluste valikturniir. Oma kolmanda värava lõi Ronaldo 4. septembril 2004 Läti vastu, lüües võõrsil 2:0 võidetud mängus avavärava. Neljanda värava lõi ta 8. septembril Eesti vastu, lüües kodus 4:0 võidumängus avavärava. Oma viienda ja kuuenda värava lõi ta 13. oktoobril, kui ta lõi esimest korda Portugali heaks mängus kaks väravat. See juhtus kodumängus Venemaa vastu, kus ta 7:1 võidumängus lõi 2. ja 4. värava. 8. juunil 2005 skooris ta Eesti vastu ka kordusmängus Tallinnas, lüües mängu ainsa värava. Kokku oli Ronaldo 7 väravaga valikturniiri Euroopa alagruppide resultatiivsuselt teine mängija.
Üks päev pärast oma 22. sünnipäeva, 6. veebruaril 2007, oli Ronaldo sõprusmängus Brasiilia vastu Portugali koondise kapten. Koondise peatreener Luiz Felipe Scolari teatas, et Ronaldo on liiga noor selleks, et kapten olla, kuid Portugali jalgpalliföderatsiooni president Carlos Silva, kes oli kaks päeva varem surnud, oli seda palunud, ja austusest tema vastu laskis Scolari Ronaldol kapten olla.
Kui 11. juulil 2008 sai Portugali peatreeneriks Carlos Queiroz, määras ta Ronaldo meeskonna uueks kapteniks.
2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks.
Ta on 10. detsembri 2022 seisuga löönud Portugali kasuks 198 mängus 118 väravat. Muuhulgas ka Eesti vastu neli väravat.
Isiklikku
Tema teine eesnimi Ronaldo, mis on tema mängijanimi, on tulnud Ronald Reagani järgi, kes oli tema isa lemmiknäitleja. Tal on vanem vend Hugo ning kaks vanemat õde Elma ja Liliana Cátia. . Ronaldol on viis last: Cristiano Ronaldo Junior, kaksikud Eva Maria ja Mateo ning tütred Alana Martina ja Bella Esmeralda. Tal on ka oma rõivafirma CR7, selle nimi on ühtlasi ka tema hüüdnimi.
XI üldlaulupidu
XI üldlaulupidu toimus 23.–25. juunil 1938 Tallinnas. Kooride üldjuhid oli Juhan Aavik, Juhan Simm, Tuudur Vettik, Verner Nerep ja Evald Aav ning orkestreid juhatas Raimund Kull. 29-aastane Gustav Ernesaks juhatas autorina kordamisel oma kahte laulu nais- ja meeskooridele.
Laulupeol osales 569 esinejate rühma 17 501 laulja-pillimängijaga.
Kava
Üldsegakoorid laulsid 16 laulu, erisegakoorid 5, meeskoorid 12 ja naiskoorid 4 laulu. Puhkpilliorkestrid esitasid 6 algupärast pala.
Segakoorid:
Naiskoorid:
Meeskoorid:
Pasunakoorid:
Aherahu
Aherahu on 2 hektari suurune saar Saaremaa läänerannikul Atla lahe ja Salavamaa vahel. Aherahu jääb Saaremaa valla ja Vilsandi rahvuspargi piiridesse. Rahu rannajoone pikkus on 1,1 kilomeetrit.
Rahu on loode-kagusuunaline ja pikliku kujuga.
Aherahu on esimest korda mainitud 1796 kui Ahhe Rahho.
Taari
Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda.
Küla lõunapiiril voolab Tänassilma jõgi, samuti jookseb lõunapiir piki Vana-Võidu Mädajärve. Külast voolavad läbi Viru oja ja Koka oja, mõlemad suubuvad lõunapiiril Tänassilma jõkke. Viru ojale on külas paisutatud Kehklase järv. Küla kirdeosas asuvad Varesemäed.
Külast läheb läbi Viljandi–Põltsamaa maantee.
Pitcairn
Pitcairn on Suurbritannia meretagune ala, mille moodustavad Pitcairni saar ning asustamata Hendersoni saar, Oeno atoll ja Ducie atoll Vaikse ookeani lõunaosas.
Rahvastik
Saarel elab üheksa peret, kes on mässulise Bounty laeva (aastast 1789) meeskonna ja tahiti naiste järeltulijad.
Saare elanikkond jõudis maksimumi 1936. aastal (250 inimest), seejärel on üha kasvava emigratsiooni tõttu (peamiselt Uus-Meremaale) elanikkond palju vähenenud. 1886. aastal maabus saarel Ameerika vaimulik John Tay, kes levitas seal väga seitsmenda päeva adventistide usku nii edukalt, et sestpeale on saareelanikud olnud adventistid.
Ajalugu
Ducie ja Hendersoni saare avastas eurooplaste jaoks portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós 1606. aastal. Pitcairni saare avastas inglise kapten Philip Carteret 1767. aastal ja nimetas selle saart esimesena märganud meeskonnaliikme Robert Pitcairni järgi. 1790. aastal tulid saarele 9 laeva Bounty mässulist Fletcher Christiani juhtimisel koos 18 tahitilasega, ning põletasid laeva maha. Pärast neid sõitis saartest mööda mitu laeva, kuid esimesena maabusid inimesed alles 1808. aasta veebruaris Ameerika hülgelaevalt Topaz. 1838 sai saarest Suurbritannia asumaa. 1902. aastal annekteeris Suurbritannia Hendersoni, Oeno ja Ducie ning liitis need 1938 halduslikult Pitcairniga.
1901
1901. aasta (MCMI) oli 20. sajandi 1. aasta.
Kokaviidika
Kokaviidika (ka Koka-Viidika) on küla Viljandimaal Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda. Kokaviidika oli 2000. aasta seisuga Saarepeedi valla elanike arvult kõige väiksem küla: 25 elanikku.
Kokaviidikale lähimad külad on idas Saarepeedi, lõunas Taari, edelas Tobraselja ja loodes Võistre.
Külast voolab läbi Koka oja.
Viru värav (Narva)
Viru värav ehk Tallinna värav (vene keeles Вируские ворота või Таллиннские ворота, vene allikates ka Колыванские ворота ) oli värav Narva keskaegse linnamüüri lääneosas Virumaale viiva Viru tänava läänepoolses otsas.
Kokaviidika
Nimi
Koka on Eesti kohanimedes üsna laialt levinud. 18. sajandi algul leidus seda ainuüksi Viljandi kihelkonnas mujalgi. See võis tuleneda sõnast "kokka" 'küngas, mägi', ametinimetusest kokk või eesnimest Cocke, Koke. Viimase tuletas Leo Tiik isikunimest Habakuk.
Viru värav (Narva)
Esimest korda mainitakse Viru väravat 1374. aasta dokumendis, mille järgi oli linnale üle antud maa karjamaa jaoks Viru väravast Venekülani (hiljem Olgina mõis).
Kokaviidika
Nimi
Viidik (Widik) on samuti levinud eesnimi. Sealsamas Võidu mõisas pidas 1751 hajatalu Teya Olo Widick. Arvatavasti on see kas nime Vitus teisend või lühend germaani Wid-tüve sisaldavatest nimedest Widdig, Wittichen, Wiedi(n)g või Wieti(n)g, mis on rahvasuus segunenud kalanimetusega viidikas.
Viru värav (Narva)
Värav oli üle löödud raudplaatidega, selle ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravatega.
Värava kaudu sõitsid linna Tallinna kaupmehed; sellest tuleneb ka värava teine nimi. 1582. aastal ehitati Viru värava ette bastion, mille nimi oli Vanavall. Selle tagajärjel sissepääs linna suleti.
Kokaviidika
Ajalugu
Tänapäeva Kokaviidika küla maa-ala asus Viljandi kihelkonnas ja kuulus Uue-Võidu mõisale.
Kokaviidika on asendanud varasemad külanimed Harjaka ja Lustivere, vähemalt tänapäeval sellenimelisi paiku ei ole. 18. sajandi algul olid Koka talud Harjaka küla (Harjakas) all. 1583. aastal nimetati seda paika Lustifer ja 1797. aastal Lustiwer.
1751. aastal oli Võidu mõisas taluperemees Kocka Marti Widik, kelle järgi küla võibki olla nimetatud. 1806 elas Võidu mõisas talupoeg Kokka Widiko Josep, kes võib olla eelmise poeg. 1900. aasta paiku nimetati Коккавидика talu. Esimest korda mainiti Kokaviidika küla alles 1945. aastal.
Riigivanem Jüri Jaakson ja matemaatik Hermann Jaakson sündisid Kokaviidikal. 1995. aastal püstitati Kokaviidika külla Jüri ja Hermann Jaaksonile mälestuskivi.
Küla nimi esines 2016. aastal Kanal 2-s eetris olnud huumorisaates "Suur komöödiaõhtu", kus teiste seas naerutas televaatajaid väljamõeldud tegelane, Kokaviidika postiljon Herbert Ving (näitleja Argo Aadli).
Mesopotaamia madalik
Mesopotaamia madalik on madalik Aasia edelaosas Tigrise ja Eufrati jõe kesk- ja alamjooksualal. Üldiselt vastab ajaloolisele piirkonnale Mesopotaamia.
1270. aastad
1270. aastad on aastad 1270–1279.
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Kümnendid: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad
Aastad : 1270 1271 1272 1273 1274 1275 1276 1277 1278 1279
Maailm
Louis IX Püha valitsusaja lõpp
Jõelähtme valla lipp
thumb|Jõelähtme valla lipp. Jõelähtme valla lipp on Eesti haldusüksuse Jõelähtme valla lipp.
Lipu kinnitas riigiminister Uno Veering 5. mail 1992.
Lipu autor on Priit Herodes.
Lipu kirjeldus
Valla lipuks on täisnurkne riidekangas, mis on jaotatud vertikaalselt lainelõikeliselt valgeks ja punaseks väljaks. Vardapoolne valge väli moodustab lipu pikkusest 3,5 ühikut. Kanga punasel osal on valge liilia, mille kõrgus on 4/5 lipu laiusest. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 105×165 cm.
Põhjendus
Värvid viitavad Harjumaale, lainelõikeline piit valla seotusele veega (meri, jõgi, kosk). Liilia neitsi Maarja sümbolina sümboliseerib Jõelähtme 14. sajandil neitsi Maarjale pühitsetud kirikult.
Lipu heiskamine
Valla lippu kasutatakse valla esindamisel väljaspool selle piire ning valla korraldatavatel avalikel üritustel.
Tallinna Transpordikool
Tallinna Transpordikool oli Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus. Õppekeeled olid eesti ja vene keel. Kool korraldas täiskasvanute kutse-, eri- ja ametialast koolitust raudtee, elektrijoonestamise, auto- ja arvutiõpetuse alal. pisi|Tallinna Transpordikool. Esiplaanil kooli võimla, taamal peahoone ja auruvedur
Asukoht
Kool asus Tallinnas aadressil Tehnika 18.
Transpordikooli teatakse õuel asuva veduri järgi. Kooli väravas on ühissõidukipeatus, kuhu saab sõita Balti jaamast trollidega nr 4, 5, bussiga nr 43 või kesklinnast trolliga nr 1 ning bussiga nr 40.
Ajalugu
Kooli õppehooned on olnud aastaid eri õppeasutuste kasutuses, kuid eelkõige on seda kooli teatud raudteekoolina.
Raudteelaste väljaõpetamiseks asutati 1880 Tallinna Raudtee Tehnikakool. Kool asus algselt ühekorruselises puuhoones Balti jaama taga, mida enam alles ei ole. Praegusele asukohale koliti 1881. Tänapäevased pea- ja väike õppekorpus valmisid 1895. aastal. 1900. aastal ehitati kooli töökojad, praegune võimla. Kool evakueeriti 1917. aastal Venemaale ja likvideeriti 1918. aastal.
1918–1926 ei olnud kooli hooned otseselt seotud raudtee kutseõppega. Kuni 1919. aastani tegutses seal Eesti Vabariigi Sõjakool ja seejärel Eesti Raudteevalitsus.
1926–1939 asusid Tehnika 18 õppehoonetes sellised kutsekeskhariduskoolid ja allrentnikud nagu Riigi Tööstuskeskkool, Riigi Tööstusõpilaste Kool, Tallinna Poeglaste Ametikool ja Tallinna Prantsuse Lütseum (1926–1937).
1939. aastal avati kaheaastase õppeajaga Tallinna Raudteekool ehk Raudtee Kutsekool. Teise maailmasõja ajal jagati kooli ruume Tallinna I Tööstusõpilaste Kooliga.
1944. aastal asuti raudteealast haridust õppetama nõukogude mallide järgi. Tallinna Raudteekooli ja Tallinna I Tööstuskooli baasil moodustati 16. novembril 1944 Raudteekool nr 1, mis allus Eesti NSV Tööjõureservide Valitsusele.
1969. aastal toimus koolis põleng. 1971 valmis uus õpilaskodu, mis ehitati koolimajast eraldi Tulika tänav 37. Seejärel lõhuti vana sepikoda ja ehitati uus neljakorruseline õppehoone (valmis 1978), mis ühendati läbikäigu kaudu vana koolimajaga.
Kool on kandnud järgmisi nimekujusid:
Transpordikooli sümbol
pisi|Kooli sümbol – kitsarööpmeline auruvedur Kc4-100 Reparatsioonivedur Kc4-100 on valmistatud Tšehhoslovakkias Prahas Škoda Auto tehases 1949, veduri tender aga Gotwaldi tehases Brnos. Eestisse jõudis vedur Lätist 1963 ning töötas Türil, Sondas ja Virtsus. Alates 1974 seisab kooli õuel.
Kooli juhtimine ja struktuur
Kooli tegevust suunas kooli nõukogu, kes otsustas kooli arengu, vara ja eelarvega seotud küsimusi. Nõukogu koosseisu kinnitab haridus- ja teadusminister 3 aastaks.
Kooli juhib direktor. Koolil on õppenõukogu, kelle ülesanne on kooli õppe- ja kasvatustegevusega seotud küsimuste lahendamine. Kooli direktor kinnitab nimeliselt õppenõukogu koosseisu iga õppeaasta alguses.
Kooli struktuuriüksused on juhtkond, õppeosakond, majandusosakond, õpilaskodu, kantselei- ja personalitalitus, infotehnoloogia tugitalitus, arendustalitus ning huviala ja nõustamise talitus.
Kooli õppekavad
Tallinna Transpordikool võimaldas õppida kolmel õppesuunal (koolitusalade läbiviimis vajadused on aastati erinevad):
Arvutiteaduste suuna koolitusalad
Vastavalt Eesti kutsehariduse arengukavale kuulub Tallinna Transpordikool eelisarendatavate kutseõppeasutuste hulka logistika ja transpordi kutsealade valdkonnas.
Sulgemine
Tallinna Transpordikool lõpetas tegevuse 22. august 2016. Kool oli sunnitud sulgema õpilaste vähesuse tõttu. Kooli õigusjärglaseks on Tallinna Tööstushariduskeskus.
Tõnissaare
Tõnissaare on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda. Külas asub Pingu järv.
Tegemist on tüüpilise 20. sajandi monofunktsionaalse maa-asulaga. Sajandi algul ehitati külla kahekorruselisi ahiküttega, paljude väikeste korteritega elumaju, kus majutati teiste seas Viljandi tikuvabriku metsatöölisi. Tänapäeval seisab mitu sellist endist eluhoonet tühjalt ja on avariilises seisukorras.
Laiemat tuntust on küla kogunud seoses 2008. aastal Kanal 2 eetris olnud Peeter Võsa saatega "Võsareporter", mille reportaažis kajastati Tõnissaare elanike omavahelisi tüliküsimusi. Kaamera ja mikrofoni ees lahati väidetavaid vargusi üksteise tagant, rohkeid alkoholi kuritarvitamise ja avaliku korra rikkumise juhte, pikantset kõneainet pakkusid külarahva intiimsuhted. Videoreportaaž valiti saatesarja populaarseimaks ning selle kaudu võis Eesti televaataja tutvuda värvikate tegelastega (hüüdnimedega Pudi, Kitukas, Vesipea, õed Puugid jm), kellest mõni on ka hiljem meedias esinenud.
Maie Kalaus
Maie Kalaus (aastani 1974 Paavel; sündinud 22. aprillil 1951) on eesti viiuldaja.
Ta on lõpetanud Tallinna Konservatooriumi ning mängis Estonia teatri orkestris viiulit.
Isiklikku
Tema isa oli eesti näitleja Voldemar Paavel. Tema abikaasa oli tromboonimängija ja pedagoog Heiki Kalaus.
Reet Paavel
Reet Paavel (sündinud 18. juulil 1953 Tartus) on eesti tantsija ja näitleja.
Töökäik
Ta on töötanud teatrites Vanemuine ja Estonia, Anatoli Vassiljevi erateatris Draamakunsti Kool, varieteedes Kaunas (Tartus) ja Viru (Tallinnas), balletikoolis Fouette, Vanalinna Hariduskolleegiumis, Kanutiaia Noortemajas näiteringi juhendajana, Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Koolis pedagoog-lavastajana, Tammsaare teatris lavastajana.
Alates 1994. aastast juhendab ta Reet Paaveli Tantsu- ja Näitestuudiot.
Isiklikku
Ta on eesti näitleja Voldemar Paaveli tütar ja Estonia teatri orkestri viiuldaja Maie Kalause ja Vanemuise kunagise laulja Anu Paaveli õde. Ta on olnud kaks korda abielus. Esimene abielu oli vene balletitantsijaga. Teine abielu oli ERSO metsasarvemängija Valdek Põlluga, kellega Reedal on tütar Elizabeth Paavel. Tema praegune elukaaslane on filmilavastaja Peeter Simm.
Cumbrae saared
Kaks saarestiku tähtsamat saart on Suur Cumbrae ja Väike Cumbrae. Mõlemad saared on ka asustatud. Neid eraldab üksteisest väin, mis kannab nime The Tan.
Saarestikus on ka väiksemaid ja asustamata saari. Nende seas on The Eileans (kaks saart, millel Šotimaa läänerannikule ebatüüpilisel puuduvad oma nimed) ja kolm nende lähistel asuvat karet (Leug, Spoig ja Clach), Broad Islands ja Trail. Omapäraseim asustamata saar saarestikus on Kindlusesaar (ka Allimturrail, inglise keeles Castle Island, šoti keeles Eilean a' Chaisteil), mis on mõõna ajal Väikese Cumbraega ühendatud. Saarel asub 1527. aastal ehitatud kindlus, mille 1650. aastal hävitasid Oliver Cromwelli poolehoidjate väed. Algselt olevat kindlus rajatud selleks, et tõrjuda salakütte.
Šotimaast eraldab Cumbrae saari laevatatav kanal Fairlie Roads.
Norra Hákon Hákonarsoni saagas on saari mainitud nime Kumreyiar all.
Madalvesi
Parasvöötmes on madalvesi kaks korda aastas. Talvel on sademete suurim osa lume kujul ja tavaliselt on veekogude pinnas jääga kaetud. Selle tõttu on veekogude toitumise allikaks ainult põhjavesi, mis tingib veetaseme langemise.
thumb|[[Valaste juga 2006. aasta septembris]] Suvel ja mõnikord ka sügisel on sademete hulk väike, kuid aurumine on suur, ka see tingib veetaseme languse. Näiteks aastal 2006 oli augustis ja septembris nii väike sademete hulk, et Põhja-Eestis asuv Valaste juga muutus kuivaks.
Jaak Kitsing
Jaak Kitsing VR II/3 (28. veebruar/12. märts 1893 Ulge talu, Oiu küla, Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 5. juuli 1981 Oru talu, Viiratsi külanõukogu, Viljandi rajoon). Abiellus 19.03.1922 Kolga-Jaani kirikus Helmi Ant'iga (1901–1996).
Võitles vabatahtlikuna Scoutspataljonis.
Sai autasumaa (Oru talu) Vana-Võidu mõisast. 1945–1957 oli vangis ja asumisel.
Lapsed: Endel (1923–), Ellen (1931–1991), Riho (1945).
Õppis Vana-Võidu vallakoolis ja lõpetas 1912.aastal Kolga-Jaani kihelkonnakooli.
Eesti Vabadussõjas alates 3.01.1919 vabatahtlikult Scouts väeosa A companys. Ülendati vanemallohvitseriks mais 1919, veltveebliks juulis 1919. Võttis osa lahingutest Lõuna-Eestis ja Lätimaal ning Narva all Punaarmee ja Landeswehri vastu. Senine aukraad nimetati juunis 1940 ümber nooremveebliks.
Autasustatud Vabadusristiga VR II/3, nr. 1575/19.10.1920 "Scouts polgu weltweeblile Jaak Kitsingule hinnates wahwust, mis ülesnäidatud lahingus 16.weebruaril 1919 aastal raud silla waldamisel."
Vabaduse Ristile lisandus 15 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses, Vabadussõja mälestusmärk ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal.
Autasumaa, suurusega 11,48 hektarit eraldati Viljandimaa Vana-Võidu mõisast mais 192, koht sai nimeks Oro/Oru talu. Ehitati elumaja ja kõrvalhooned. Koht kinnistati tema nimele aprillis 1929.
Jaak tegeles edaspidi talupidajana.
Jaak oli Vana-Võidu Piimaühingu esimees / talu maadele rajati meierei hoone.
Kaitseliidu Sakalamaa Maleva keskmalevkonna liige, seltsi Scouts Rügement ja VRVÜ Viljandi osakonna liige.
Kuulus Vana-Võidu vallavolikogusse.
Saksa ajal 1941–1944 oli Viljandi valla Omakaitse jao ja rühmaülem ning alates juunist 1944 kompaniiülem.
Viljandi vallanõukogu liige 1943–1944.
Hans Teiv
Hans Teiv (sündinud 30. märtsil 1960 Pärnus) on eesti poliitik.
Jaak Kitsing
Jaanuarist 1944 VRVÜ Viljandi osakonna juhatuse liige.
Hans Teiv
Töökäik
Võrkpallitreeneri tunnistusega Teiv ei kuulu ühtegi parteisse. Ta on Läänemeresaarte võrgustiku B7 juhtkomitee liige.
Harrastused
Tema hobid on tennis, kalastamine, võrkpall.