cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Märt Laarman
Elukäik
1951. aastal heideti Märt Laarman Kunstnike Liidust välja "loomingulise küündimatuse ja passiivse hoiaku pärast ENSV Kunstnike Liidu üritustesse". Liidu liikme staatus taastati siiski viis aastat hiljem.
1969. aastal sai Märt Laarman Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse.
Looming
1940. aastate teisel poolel töötas Märt Laarman edukalt edasi nii vabagraafiku kui ka raamatukujundajana. Teda süüdistati sel ajal formalismis. Ta oli tollal üks viljakamaid raamatukunstnikke, kujundades üle 40 teose. Parimaiks näiteiks võib neist pidada 1946. aastal ilmunud Friedebert Tuglase "Elu ja kangastused" ja 1948. aastal ilmunud Lydia Koidula "Valik luulet".
1950. aastail tegeles Märt Laarman Friedebert Tuglase teoste kaheksa köite illustreerimisega, kuid suutis selle kõrvalt luua ka palju vabagraafilisi lehti, mida samuti peetakse eesti kunsti paremikku kuuluvaks.
1960. aastail tegeles Märt Laarman vabagraafika ja raamatukunstiga, kus pildid ja tekst olid linoollõikes. 1960. aastate paiku hakkas Märt Laarman viljelema värvilist graafikagt, mille heaks näiteks on 1962. aastal loodud puulõikes "Sõudja".
Aluvere
Aluvere on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Küla järgi on nime saanud Haljala lademe Aluvere kihistik.
Offenbach
Offenbach ehk Offenbach Maini ääres on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal. Paikneb Maini jõe ääres ja piirneb Frankfurdiga.
Stanley
Stanley on paljude kohtade nimi. Mitu neist on saanud nime lord Stanley järgi, kes oli mitmekordne Suurbritannia peaminister.
Arequipa piirkond
Piirkonnas kasvatatakase peamiselt nisu, puuvilla ja riisi.
Jäik sidur
Jäik sidur on mittelülitatav sidur võllide jäigaks ühendamiseks.
Offenbach
Ajalugu
Offenbachi on esimest korda mainitud 977. aastal. Linn sai oluliseks nahatoodete tootmise keskuseks.
Elanikkond
2014. aasta lõpus oli linna elanike arv 120 988. Selle näitaja poolest on Offenbach Hesseni viies linn. Märtsi 2015 seisuga oli Offenbach 35,5 protsendiga suurima välismaalaste osakaaluga linn Saksamaal. Detsembris 2014 oli Offenbachi elanikest 58 protsenti immigrante.
Arequipa piirkond
Haldusjaotus
Piirkond on jagatud kaheksaks provintsiks:
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
pisi|Alexander Stewarti hauamonument [[Dunkeldi katedraalis]] pisi|[[Lochindorbi linnus]] Alexander Stewart, esimene Buchani krahv (tuntud ka kui Badenochi hunt, inglise Wolf of Badenoch; u 1343 – 20. juuni 1405) oli mõjuvõimas šoti ülik, kes on tuntud eelkõige mitmete linnade ja pühakodade põletamise pärast 14. sajandi lõpul. Ta oli Šotimaa kuninga Robert II ja Elizabeth Mure'i poeg.
Arequipa piirkond
Välislingid
🇵🇪
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
Alexander Stewart sündis 7. Šotimaa High Stewardi Robert Stewarti ja Elisabeth Mure'i abieluvälise pojana. Tema vanemad abiellusid u 1348 ning nende üheksa last seadustati.
1382. aastal abiellus ta Rossi krahvinna Euphemiaga, laiendades sellega oma valdusi veelgi ning saades Rossi krahviks jure uxoris. Kuna Alexanderile kuulus suur osa endisest Buchani krahvkonnast, tegi Robert II Alexanderist Buchani krahvi.
Alexanderi kasvav mõjukus tekitas pingeid tema ja kohalike maaomanike, eriti Moray piiskopi Alexander Buri, vahel. 1384. aastal võttis täidesaatva võimu Šotimaal üle Alexanderi vanem vend John, Carricki krahv. Carricki krahv toetas mitmeid isikuid, kes omasid õigust mõnedele Alexanderi valitsetavaile valdustale. Nende hulgas oli näiteks Sir David Lindsay, kes nõudis endale Strathnairni, Alexanderi vend David Stewart, Strathearni krahv, kes nõudis Urquharti ning Sir James Lindsay of Crawford, kes nõudis Buchanit. Moray krahv soovis, et mõningaid Alexanderi mehi karistataks, kuna nood olid tapnud tema omi.
Hoolimata neist nõudmistest kasvatas Alexander oma valdusi ning mõjuvõimu veelgi. 1386. aastal suri tema vend David ning Alexander säilitas seetõttu Urquharti. Samuti omandas ta Loch Nessi juures asuva Bona ning Abriachini. 1387. aastal määrati ta Forthist põhja poole jäävate alade justiciar'iks. Kuna Carricki krahv ei tulnud toime korra loomisega Šotimaal, läks võim 1388. aastal Robert II teise poja Fife'i krahvi Roberti kätte. Peatselt eemaldati Alexander kõigist kuninglikest ametitest.
1390. aastal suri Robert II ning uueks kuningaks sai Robert III nime all John, Carricki krahv. Fife'i krahv jäi siiski kuningriigi eestseisjaks, mis ei meeldinud muidugi Alexanderile. Samal ajal pöördus Moray piiskop, kes seni oli olnud ametlikult Alexanderi kaitsealune, Invernessi šerifi Thomas Dunbari poole ja palus sellelt kaitset. Vastuolud Moray piiskopiga võimu pärast Morays ning viimase osalemine Alexanderi lahutusprotsessis, samuti asjaolu, et piiskopi kaitsja Thomas Dunbar viibis Inglismaal, viisid selleni, et Alexander otsustas piiskopile kätte maksta.
Praktiline Arvutikasutaja
Ajakirja väljaandja oli aastatel 2001–2005 ALT MV OÜ, 2006–2008 kirjastus Digipraktik ja sealt edasi Kalev Meedia.
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
pisi|[[19. sajandi gravüür Elgini katedraali põletamisest]] 1390. aasta mais põletas Buchani krahv Forresi linna ning juunis Elgini linna ja sealse katedraali. Elginis põletas ta maha ka sealse frantsikaani kloostri, St. Giles'i kihelkonnakiriku ning Maison Dieu hospitali. Stewart pandi kirikuvande alla. Alexanderile pandi ülesandeks ilmuda Perthi ning oma vendade Robert III ja Fife'i krahvi juuresolekul andestust paluda.
Praktiline Arvutikasutaja
Peatoimetaja oli Mati Vabamäe (2001–2008, jaanuar) ja kuni tegevuse lõpuni Ando Urbas.
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
Lisaks Rossi aladele, millest ta lahutuse tõttu ilma jäi, kaotas ta 1392. aastal ka Urquharti. 1390. aastate keskel vähenes Fife'i krahvi tähtsus ning Robert III ja tema poja Carricki krahvi Davidi tähtsus suurenes. Fife ja Carrick osalesid võitluses Alexanderi ja tema poegadega. 1396–1402 viibisid Alexanderi kolm poega vangistuses Stirlingi linnuses. Ajaloolane Alexander Grant on oletanud, et just vangistatud poegade tõttu hoidis Alexander 1390. aastate lõpus madalat profiili.
Praktiline Arvutikasutaja
Aastatel 2001–2002 ilmus ajakiri 2 korda kuus, alates 2002 aasta 11. numbrist üks kord kuus.
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
1398. aastal on mainitud teda viibivat Spyne'i linnuses, 1402 Atholli krahvkonnas ja 1404 Perthis.
Alexander Stewart suri 1405. aastal ja maeti Dunkeldi katedraali, kus on säilinud tema uhke hauamonument.
Praktiline Arvutikasutaja
2004 aasta septembris anti välja ka erinumber "Digi". Kokku ilmus 90 numbrit.
Alexander Stewart, esimene Buchani krahv
Perekond
Alexander Stewart abiellus 1382. aastal Rossi krahvinna Euphemiaga, kuid abielu jäi lastetuks ja lahutati 1392. aastal.
Küll oli Alexander Stewartil järglasi abieluvälistest suhetest:
Praktiline Arvutikasutaja
2003 aasta numbrid 19–30 ilmusid ka CD-ROMil.
Teherani konverents
thumb|Jossif Stalin, Franklin Delano Roosevelt ja Winston Churchill Teherani konverentsil Teherani konverents oli Teise maailmasõja ajal 28. novembrist 1. detsembrini 1943 Iraani pealinnas Teheranis toimunud kolme suurriigi tippkohtumine. Nõukogude Liitu esindas Jossif Stalin, Ameerika Ühendriike Franklin Delano Roosevelt ja Suurbritanniat Winston Churchill.
Churchill ja Roosevelt andsid Stalinile vabad käed Eesti, Läti, Leedu, Poola, Tšehhoslovakkia ja Rumeenia okupeerimiseks.
Teherani konverentsil nõudsid Stalin, Roosevelt ja Churchill Saksamaalt tingimusteta kapitulatsiooni ning leppisid kokku edasises sõjapidamises. Stalin nõudis lääneriikidelt teise rinde avamist, mida nood lubasidki. NSV Liit nõustus pärast sõja lõppu Euroopas alustama sõjategevust Jaapani vastu.
Määrati kindlaks Poola sõjajärgsed piirid: need pidid kulgema mööda Odra–Neisse ja Curzoni liini.
Sellest mustast mungast
"Sellest mustast mungast. Üks kroonika elust, surmast ja ajast ning inimestest selle sees" on Gert Helbemäe Tallinna ajaloo aineline romaan, mis ilmus kaheköitelisena aastatel 1957–1958 Lundis. Romaani kordustrüki avaldas 1998. aastal kirjastus Eesti Raamat.
Sisututvustus
Romaan kujutab endast minajutustaja Hinricuse kroonikalikus laadis üleskirjutatud elulugu. Hinricus on Lübecki pagari poeg, kes hakkab "emotsionaalsetel põhjustel" dominikaani mungaks. Noore mungana unistab Hinricus paganate usku pööramisest ning soovib minna misjonärina kaugetesse paikadesse. Paraku saadetakse Hinricus hoopiski Tallinna, sest katku tõttu on sealne klooster munkadest tühjaks jäänud. Hinricus veedab Tallinnas ligikaudu neli aastat ning lahkub sealt seoses Tallinna dominiiklaste kloostri likvideerimisega 1525. aastal.
Hinricus alustab oma eluloo jutustamist lapsepõlvega Lübeckis. Perekonna elu kirjeldustes paistavad silma peategelase ja tema isa erinevad maailmavaated. Hinricuse isa on lihtne praktilise mõtlemisega pagar, tema haridust saanud poeg kipub aga filosofeerima. Helbemäe teadmistest 16. sajandi eluolu kohta annavad tunnistust põhjalikud kirjeldused sellest, kuidas püüti ravida katku. Ka sellest, mida inimesed võisid uskuda, mida mõelda, on antud realistlik pilt.
Helbemäe on Hinricuse asetanud elama rahutusse aega. Ajal, mil Hinricus Tallinnas viibib, saavutavad Martin Lutheri ideed rahva seas suurima populaarsuse. Helbemäele on kahtlemata huvi pakkunud just too piiripealne aeg, mil omavahel võitlevad vanale usule, katoliiklusele, toetuv ning uus, protestantismil põhinev maailmavaade. Lõpuks võidab uus maailmavaade, mille tagajärjel suletakse dominiiklaste klooster ning mungad aetakse Tallinnast välja. Hinricus, kes mungana Tallinnas ringi kõndides näeb nii palju vana usuga kaasaskäivaid probleeme, otsustab pärast pikki kahtlusi lõpuks samuti uue maailmavaate kasuks. Tallinnas lõpuni võõraks jäänud Hinricus loobub mungakuuest ning pöördub tagasi Lübeckisse.
Teose taust
Inspiratsiooni romaani kirjutamiseks sai Helbemäe talle sünnipäevaks kingitud 16. sajandist pärinevast Tallinna mündist: "Kui seda käes hoidsin, tekkis sentimentaalne side Tallinnaga ja vaimusilma ette kerkis pilt, kuidas ma sakslaste ajal Tallinnas pühapäeviti käisin katoliku kiriku taga olevates Dominikaani kloostri varemeis, uurisin veel püsti olevaid ruume, jalutasin ristkäigus ja istusin kividele, kuulates sinna kostuvat suurepärast koorilaulu katoliku jumalateenistuselt. Siis arvasin, et kirjutan kord sellest kloostrist."
Autori taotluseks oli näidata, et inimene jääb põhiolemuselt samaks läbi aegade. Helbemäe ütleb intervjuus ajakirjale Mana 1961. aastal järgmist: "Hiljem, T. S. Elioti esseesid lugedes sain teadlikuks küll vaimsest kontinuiteedist ja kogesin "Sellest mustast mungast" romaanile materjali otsides, et näiteks keskaja rändmunkade peas liikusid eksistentsialismi mõtted ja päris uut on õieti vähe. /.../ Inimlike põhiolemuste kontinuiteeti läbi aegade usun muidugi, kusjuures aegade voolus üks või teine "omadus" kaasajas suurimat rõhutamist leiab." Romaani kirjutamise ajal 1950. aastate lõpus mõjutasid maailma kuulsad prantsuse eksistentsialistid. Kindlasti ei jätnud nende teosed mõju avaldamata ka Gert Helbemäele. Helbemäe on pannud romaani peategelase 16. sajandi inimliku olemuse suhtelise muutumatuse demonstreerimise nimel mõtlema eksistentsialistlikke mõtteid, mis mõjutasid autori kaasaega.
Kimi Räikkönen
Kimi-Matias Räikkönen (sündinud 17. oktoobril 1979 Espoos) on Soome Vormel 1 sõitja, 2007. aasta maailmameister. 2019. aastast võistleb ta Alfa Romeo Racingu meeskonnas.
Kimi Räikkönen alustas mootorispordikarjääri 1990. aastatel. Ta tuli Soome meistriks kardispordis aastal 1998. Aastal 1999 oli ta samas sarjas teine.
Aastal 2000 krooniti ta Vormel Renault' Inglismaa meistriks ning juba järgmisest aastast hakkas ta sõitma Vormel 1 sarjas.
Pärast 2009. aasta hooaega lõppes Kimi Räikköse leping Ferrariga. Läbirääkimistel McLareniga ei jõutud kokkuleppele ning novembris 2009 teatas Räikkönen, et ta 2010. aastal ta Vormel 1 sarjas ei osale. 2010. aastal sõitis ta autoralli MM-sarjas Citroëni juunioride meeskonnas. Räikkönen naasis Vormel 1 sarja 2012. aastal sõlmides lepingu Lotuse meeskonnaga. 2014 hooajaks taasliitus Räikkönen Ferrariga kus ta sõitis 2018. aastani. 2019. aastal liitus Räikkönen Alfa Romeoga.
2001: Sauber
Tema esimeseks meeskonnaks sai Sauber Petronas. Meeskonna esisõitja oli siis Nick Heidfeld, testsõitja oli Felipe Massa. Meeskonda kutsus ta Peter Sauber isiklikult. FIA oli sellele vastu, nimelt arvati, et Kimil ei ole piisavalt sõidukogemust, aga ta kogus hooaja lõpuks 9 punkti, mis andis 10. koha. Juba avaetapil Austraalia GP etapil, saavutas ta 6. koha. Heidfeld oli hooaja kokkuvõttes 12 punktiga 8. (korra oli isegi poodiumil). Meeskondlikult andis see Sauberile isegi 4. koha.
2002–2006: McLaren
2002. aasta hooaja alguses siirdus Kimi Räikkönen McLareni meeskonda. Juba hooaja avaetapil Austraalias lõpetas Räikkonen kolmandal kohal, tulles esimest korda Vormel 1 etapil poodiumile. Sel hooajal oli ta lähedal Grand Prix' võidule. Prantsusmaa GP-l libastus ta viimase ringi viimastes kurvides Alan McNishi autost rajale valgunud õlil ja lõpetas sõidu teisena, võimaldades sellega Michael Schumacheril tulla viiendat korda maailmameistriks. Hooaja lõpuks kogus Räikkönen 24 punkti ja oli kuues, Couldhart oli 41 punktiga viies (võitis ka ühe etapi). Sellest piisas meeskondlikuks kolmandaks kohaks.
pisi|Räikköse vormel pärast avariid [[Saksamaa Grand Prix|Saksamaa GP-l (2003)]] 2003. aasta hooaega alustas Räikkönen Austraalia GP-l kolmanda kohaga, kuid juba teisel stardil võitis ta oma elu esimese Grand Prix' etapi. Sellel etapil alustas ta võistlust 6. positsioonilt ja lõpetas sõidu veenva ülekaaluga Rubens Barrichello ja Fernando Alonso ees. See etapivõit jäi talle sel hooajal ainukeseks. Võimalus oli ka järgmisel etapil Brasiilia GP-l Interlagosel, kus tal tuli lõpus alla vanduda Giancarlo Fisichellale. Siiski oli Räikkönen kogu hooaja jooksul stabiilselt poodiumil ja maailmameister selgitati välja alles viimasel etapil Jaapanis. Seal pidi Räikkönen tunnistama Barrichello paremust ja hooaja kokkuvõttes Michael Schumacheri paremust. Viimane kogus hooaja jooksul Räikkösest kõigest 2 punkti enam (Räikkönen 91 Schumacheri 93 vastu). Coulthard võitis avaetapi, kuid rohkem etappe mitte ja oli kokkuvõttes 51 punktiga 7. Meeskondlikult oli McLaren 3., jäädes 2 punktiga alla Williamsile.
2004. aasta hooaeg oli Räikkosele pettumus. Hooaja esimesed 3 etappi katkestas ta mootoriprobleemide tõttu. Hooaja ainus Grand Prix' võit tuli Belgias, kus ta alustas põhivõistlust alles 10. kohalt. Sellele vaatamata ei tulnud võit lihtsalt ka siis, sest Michael Schumacher hoidis teda pinge all kuni finišijooneni. Poodiumile pääses Räikkönen veel 3 korda. Hooaja lõpuks kogunes 45 punkti. Meeskondlikult oli McLaren 69 punktiga 5. Coulthard ei mahtunud kordagi poodiumile ja oli 24 punktiga 10., misjärel pidi kolima vähem tähtsasse meeskonda. Tema asemele võeti Juan Pablo Montoya.
Mittelülitatav sidur
Mittelülitatav sidur on sidur, mida ei saa masina töötamise ajal lahutada. Siia hulka kuuluvad jäigad sidurid, mida kasutatakse rangelt samateljeliste võllide ühendamiseks; kompenseerivad sidurid, mis võimaldavad võllide nihkumist ja nende telgede nurgiasendit; elastsed sidurid, mis pehmendavad lööke ja tõukeid.
Kimi Räikkönen
2002–2006: McLaren
2006. aasta hooaeg algas nagu eelmisedki Räikkösele kesiselt. Hooaja jooksul ei võitnud McLaren ühtegi etappi ja Räikkönen lõpetas hooaja 65 punktiga viiendana. Montoya lahkus poole hooaja pealt (sai siiski 26 punktiga 8. koha). Teda asendas Pedro de la Rosa, kes 19 punktiga tuli 11. kohale. Kõigest hoolimata oli McLaren hooaja kokkuvõttes 3. meeskond.
2007–2009: Ferrari
pisi|Räikkönen [[Monaco Grand Prix|Monacos (2007)]] 2007. aastal sõitis Räikkönen Ferrari meeskonnas Felipe Massa kõrval. Räikkönen võitis 6 etappi, oli veel 6 korda poodiumil, 3 korda sai väiksemaid punkte ja 2 korda katkestas. Sellega tuli ta maailmameistriks, edestades 1 punktiga Lewis Hamiltoni ja Fernando Alonsot. Veel kaks etappi enne lõppu kaotas ta Hamiltonile 17 punktiga, ent võitis nii Hiinas kui Brasiilias, seevastu Hamilton sai katkestamise kõrvale 7. koha. Massa oli 94 punktiga neljas. McLareni meeskond (Alonso ja Hamilton) diskvalifitseeriti, mis andis Ferrarile kindla meeskondliku esikoha.
2008. aastal jätkasid Räikkönen ja Massa Ferraris. Ta võitis kaks võistlust – Malaisia ja Hispaania GP, sai kaks teist ja viis kolmandat kohta. Kokkuvõttes sai ta Hamiltoni (98 punkti) ja Felipe Massa (97) järel kolmanda koha 75 punktiga. Ta jagas seda Robert Kubicaga, kuid tunnistati kolmandaks, sest oli võitnud kaks etappi Kubica ühe vastu. Meeskondlikult sai Ferrari kindla võidu.
2009. aastal läks Ferraril hooaeg halvasti. Räikkönen võitis ainult ühe etapi (Belgias) ja oli kokkuvõttes 48 punktiga alles 6. Massa sattus Hungaroringil kohutavasse õnnetusse, mis tema hooaja lõpetas. Tema asendajad Luca Badeur ja Giancarlo Fisichiella ei suutnud tuua ainsatki punkti ja kokkuvõttes oli Ferrari 70 punktiga 4.
Isiklikku
Kimi Räikkönen on 175 cm pikk ja kaalub 63 kg.
2002. aastal tutvus Räikkönen Jenni Dahlmaniga. Paar abiellus 31. juulil 2004. Abielu lahutati 2014. aastal.
Seejärel kihlus Räikkonen Minna-Mari Virtaneniga. 28. jaanuaril 2015 sündis neil poeg ja 16. mail 2016 tütar. Paar abiellus 7. augustil 2017 Itaalias.
Portree
pisi|[[Albrecht Düreri autoportree 1500. aastast]] pisi|[[Friedrich Reinhold Kreutzwaldi portree nimega "Kaugelt näen kodu kasvamas". Ants Laikmaa 1924.]] Portree on teatavat isikut või isikuid kujutav kunstiteos ja -žanr skulptuuris, maalikunstis, graafikas, fotograafias. Peale välise sarnasuse püütakse sageli tabada ja edasi anda ka portreteeritava psühholoogilisi iseärasusi Portreekunsti viljeleja on portretist.
Portreekunst tänapäevases mõistes tekkis 16. sajandi alguse Itaalias ja Saksamaal. Barokiajastul õitses portreemaal eriti Flandrias ja Hollandis ning 18. sajandi Inglismaal. Euroopa kuningakodade juures tegutsesid õueportretistid. 19. sajandil kaotas portreemaal fotokunsti tekkimise tõttu suuresti oma tähtsuse.
Liigitamine
Portreid liigitatakse:
Esko Tullus
Esko Tullus (sündinud 23. juunil 1974 Tallinnas) on eesti filmiprodutsent ja tantsija.
Esko Tullus on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli. Elas üle paarikümne aasta Lääne-Rootsis Herrljungas, kus sai majandushariduse, nüüd elab Tartus.
Rootsis sai temast ka kõrgema taseme ehk A-klassi bugitantsija, kes on mitu korda võtnud osa Rootsi bugitantsu meistrivõistlustest.
Bugi on paaristants, mida on lihtne õpetada ja õppida. Seda saab tantsida ükskõik millise neljalöögilise taktimõõduga muusika saatel. Sel on oma kindel sammumuster, mida on kerge kombineerida, ning tantsu juhib meesterahvas. 1970. aastatel nimetati Eestis bugiks bugi-bugit ehk tvisti. Bugitants võib segamini minna ka bugi-vugiga, kuna need mõlemad pärinevad lindy-hop 'i tantsudest, kuuludes Ameerikas 1920. aastatel sündinud tantsude hulka. Et lindy-hop 'i ajalugu on džässipõhine, siis pärast 1950. aastaid, mil maailma vallutas rock'n'roll, kohandus lindy-hop Rootsis bugiks (rootsi keeles bugg).
Rõngasrist
pisi|Rõngasrist Rõngasrist ehk päikeseratas ehk päikeserist ehk ratasrist on rist, mis koosneb rõngast ja ristist rõnga sees.
Kivist rõngasriste on Eestis kasutatud hauatähistena.
Heraldika
Kuldne rõngasrist Albu valla vapil on põhjarahvaste ürgne päikese, elu ja õnne võrdkuju. Üksikasjalikumalt sümboliseerib ring kõiksust ja universumit, püstsirge Loojat (unikaalsus) ning rõhtsirge loomingut lõpmatus järjepidevuses.
Rõngasrist on Pirita linnaosa vapil, samuti Varstu, Vormsi, Viru-Nigula, Ridala, Kareda ja Hanila valla vapil.
Sküüdid
Sküüdid (arvatav etümoloogia indoeuroopa tüvest *skuδa 'vibukütt') olid iraani keelkonna keelt kõnelnud europiidne karjakasvatajatest rändrahvas, kes asustas antiikajal laialdasi alasid umbkaudu praeguse Lõuna-Venemaa, Ukraina ja Kesk-Aasia territooriumil. Sküütideks nimetati erinevaid seda ala (Sküütiat) asustanud hõime.
Eesti Maksumaksjate Liit
Eesti Maksumaksjate Liit (EML) on Eesti mittetulundusühing, mis asutati 30. septembril 1995. Maksumaksjad ühinesid, et kaitsta end üheskoos maksuhaldurite omavoli, riigi vähese õiguskindluse, kõrge maksukoormuse ja maksuraha raiskamise eest. EML ühendab üle 2500 liikme.
Sküüdid
Arvatavasti pärinevad sküüdid Pärsiast, kust nad levisid põhja poole steppidesse 1. aastatuhande algul eKr. Nende kultuuri kõrgaeg oli 5.–3. sajandil eKr.
Sküüdi kuningas Ateas ühendas oma võimu alla ulatusliku impeeriumi kuni langes lahingus makedoonlaste vastu aastal 339 eKr. Pärast seda taandus sküütide kultuur osaliselt keltide ja sarmaatide ees, kuid Krimmis tekkis nende uus kuningriik pealinnaga praeguse Simferopoli lähistel. Hilisantiigi ajastul sküüdid assimileerusid teiste rahvastega. Nende kõige lähemateks järglasteks võib pidada osseete. Sküüdi päritolu on legendides või hüpoteesides oletatud ka anglosakside, kasahhide, jakuutide, puštude, piktide, türklaste ja teiste puhul.
Eesti Maksumaksjate Liit
EML kaitseb kõikide maksumaksjate huve ning nõustab ja koolitab neid. Ta jälgib, et maksuseadused oleksid õiglased ja arusaadavad, et maksukoormus oleks optimaalne, et maksuhaldur tegutseks ausalt ja professionaalselt, ning et maksumaksja raha kasutataks sihipäraselt.
Sküüdid
Elukorraldus
Teave sküütidest on meie päevini jõudnud Antiik-Kreeka ajaloolaste (nt Herodotos) vahendusel. Arheoloogilistel väljakaevamistel on päevavalgele tulnud nende matusekünkad – kurgaanid rikkalike hauapanustega. Leitud on rohkesti peremärke tamgasid, mida on peetud ka päris kirjaks.
Eesti Maksumaksjate Liit
Oma eesmärkide saavutamiseks teeb EML koostööd mitme riigiasutusega ja kolmanda sektori esindajatega. Selleks, et tagada liikmete kvaliteetne teenindamine ning hoida ajakirja kõrget taset, tehakse koostööd maksuteadlaste ja teiste tunnustatud erialaspetsialistidega.
Sküüdid
Elukorraldus
Sküütide jõukuse üheks allikaks oli kaubandus, sealhulgas orjakaubandus Mustal merel. Sküüdid olid osavad ratsanikud ja sõdalased; sõdimisest võtsid osa ka mõned naised. Mehed kandsid habemeid ja pikki juukseid, rõivastuseks olid nahkpüksid ja tuunika. Ehted, relvad ja hobuseriistad olid kaunistatud keeruliste ornamentide ja piltidega.
Eesti Maksumaksjate Liit
EML on Maailma Maksumaksjate Ühenduse, Euroopa Maksumaksjate Ühenduse ja Rahvusvahelise Maksuõiguse Ühingu liige.
Sküüdid
Elukorraldus
Matuserituaalides kasutati kanepisuitsu. Usund ja mütoloogia olid arhailisemad kui naabruse hinduism ja zoroastrism, palvleti ülemjumal Tabitit ja tulejumal Agnit. Sküüdi kultuurimõjud ulatusid kuni Hiinani, kuid Sküütiat ja sküüte on alates hilisantiigist kuni kaasajani mainitud ka piltlikult barbaarsuse ja metsikuse kehastajatena.
Eesti Maksumaksjate Liit
Maksumaksja sõber ja maksumaksja vaenlane
EML annab alates 1999. aastast välja maksumaksja sõbra ja maksumaksja vaenlase tiitleid. Aasta maksumaksja sõbra tiitliga ja sellega kaasneva auhinnaga pärjatakse isikud, kes on aasta jooksul oma tegude või sõnadega avaldanud kõige positiivsemat mõju maksumaksja õigustele, teadlikkusele ja rahakotile. Aasta maksumaksja vaenlase tiitli ja sellega kaasneva meene saavad isikud, kelle sõna ja tegu või tegevusetus on aasta jooksul muserdanud maksumaksjat ja laastanud tema rahakotti.
Protestiaktsioon Riigikogu kuluhüvitiste vastu
2007. aasta juunis kogus EML 18 827 toetusallkirja pöördumisele, milles protesteeriti Riigikogu liikmete kuluhüvitiste korra muutmise kava vastu. Riigikogu võttis protesti kuulda ja loobus kavandatud plaanist. EML tunnistas kõik 18 827 toetusallkirja andjat 2007. aasta maksumaksja sõbraks osalusdemokraatia ja kodanikuühiskonna edendamise eest. Tolleaegsete sündmuste meenutuseks on valminud ka dokumentaalfilm “Suvevalgus”.
Maksundusalaste uurimistööde konkurss
Alates 2000. aastast korraldab EML maksuteemaliste uurimistööde konkursse, millest osavõtt kasvab iga aastaga. Konkursil on osalenud paljude Eesti kõrgkoolide üliõpilased, esitatud on teoreetilise ja praktilise sisuga töid nii õigusteaduse, majandusteaduse kui ka muude sotsiaalteaduste valdkonnast. Parimate tööde autorid saavad rahalisi preemiaid ja võidutööd avaldatakse ajakirjas MaksuMaksja. Alates 2007. aastast maksab konkursi rahalised auhinnad välja EML-i asutatud sihtasutus Maksumaksjate Liidu Fond.
Ajakiri MaksuMaksja
EML annab välja kord kuus ilmuvat ajakirja MaksuMaksja. Aja jooksul on ajakirjast kujunenud tunnustatud erialane maksualane väljaanne. Lisaks oma ala asjatundjate õpetlikele ja harivatele lugudele ning praktilise sisuga infole ja nõuannetele sisaldab ajakiri intervjuusid ja arvamuslugusid üldhuvitavatel teemadel, omal kohal on ka naljanurk. Ajakirja kaudu edastab EML liikmetele regulaarselt infot liidu tegevuse ja saavutuste kohta. EML-i liikmed saavad ajakirja tasuta.
Saade “Maksumaksja” Kuku raadios
Veebruaris 2007 hakkas EML koostöös Kuku Raadioga tegema iganädalast raadiosaadet "Maksumaksja". Saadetes käsitletakse tavalisele maksumaksjale elulisi probleeme ja teemasid, millega EML ja tema liikmed oma igapäevatöös kokku puutuvad. Tutvustatakse seadusemuudatusi ja kohtupraktikat ning pressis kajastatud maksuteemasid, võetakse jutuks EML-i poolt tõstatatud üldisi maksu- ja eelarvepoliitilisi probleeme ja esitatud ettepanekuid. Saatejuht on EML-i juhatuse esimees Lasse Lehis.
Koolitus
EML korraldab maksumaksjatele maksu-, õigus- ja raamatupidamiskoolitust. Lisaks tavapärastele seminaridele korraldame sügiseti suure maksukonverentsi koos EML-i aastapäeva piduliku tähistamisega, veebruaris korraldame suure seminari majandusaasta aruande koostamisest ja algava aasta maksumuudatustest, juunis lõpetame koolitushooaja suveseminariga. Liidu liikmed saavad koolitusel vähemalt 30% hinnasoodustust, lisaks anname täiendavaid soodustusi uutele liikmetele ja püsiklientidele.
Maksuseaduste kogumik
EML annab igal aasta välja maksuseaduste kogumiku, mis sisaldab kõiki Eesti maksuseadusi, nende rakendamiseks antud määrusi, deklaratsioone ja vorme ning on varustatud Tartu Ülikooli finantsõiguse dotsendi, EML-i juhatuse esimehe dr. iur. Lasse Lehise kommentaaridega. EML-i liikmed saavad kogumiku tasuta.
Klassikaraadio
Klassikaraadio on Eesti Rahvusringhäälingu programm, mis alustas tööd 1. aprillil 1995 Eesti Raadio III programmina. Alates 17. detsembrist 1998 on Klassikaraadio eetris ööpäev läbi ja üle riigi kuuldaval FM-lainealal.
Jaam edastab kultuurisaateid ning klassikalist muusikat, džäss- ja folkmuusikat. Programmis on olulisel kohal kontserdiülekanded Eestist ja mujalt, sealhulgas Jazzkaare, Viljandi pärimusmuusika festivali, ERSO ja Eesti Filharmoonia Kammerkoori kontsertide ülekanded.
Klassikaraadio on vahendanud tihedas koostöös Euroopa Ringhäälingute Liiduga (European Broadcasting Union, EBU) Eesti muusikat raadiojaamadesse üle kogu Euroopa.
Tegevus
Lisaks igapäevasele raadioprogrammile on Klassikaraadio korraldanud mitmeid klassikalist muusikat propageerivaid projekte. Näiteks 2015. aastal valiti Klassikaraadio eestvedamisel ja koostöös Eesti Rahvusraamatukoguga Eesti Klassikaplaati. Kuulajad valisid veebihääletuse teel kõigi aegade olulisemaks Eesti klassikaalbumiks Arvo Pärdi "Tabula rasa" (ECM 1984).
2015. aastal toimus Klassikaraadio korraldamisel Tallinnas Rahvusvaheline Heliloojate Rostrum 29 riigi osavõtul. Koostöös EBU ja Viljandi pärimusmuusika festivaliga korraldas Klassikaraadio 2016. aastal Viljandis EBU Folk Festivali ning vahendas EBU liikmesriikide raadiojaamadesse 28 festivali kontserdi salvestist.
Alates 2015. aastast korraldab Klassikaraadio 1. oktoobril Rahvusvahelise Muusikapäeva e-viktoriini, milles osalevad igas vanuses muusikasõbrad.
Klassikaraadio korraldab raadiomajas ja toimetuse ruumides stuudiokontserte. Koostöös ansambliga U on toimunud alates aastast 2013 kontserdisari URR (ansambel U: Eesti Rahvusringhäälingus) Eesti Raadio 1. stuudios.
Klassikaraadio korraldab stuudioesinemisi muusikakoolide õpilastele sarjas "Noorte stuudio" alates 2015. aastast.
2012. aastal sai alguse koolikontserdisari "Klassikaraadio tuleb külla". Kontserdisarja eesmärk on pakkuda kooliõpilastele klassikalise muusika kogemust ja äratada nendes muusikahuvi, samuti korraldada noortele muusikutele esinemisvõimalusi ja publikuga kohtumise kogemust. Kontserdid on suhtlevas vormis – muusikud tutvustavad klassikalist muusikat, oma pille ja Klassikaraadiot. 2013. aastal pälvis kontserdisari Eesti Rahvusringhäälingu aastapreemia. Projekt kandideeris üle-eestilisel suhtekorralduskonkursil auhinnale kõrvuti suure eelarvega projektidega. 2015. aastal ilmus Klassikaraadio 20. aastapäevaks CD "Klassikaraadio tuleb külla" projektis osalenud noorte interpreetide salvestistest.
Sündinud 26. märtsil
''Siin loetletakse 26. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Stanley (Falklandi saared)
Stanley, endine Port Stanley, on Falklandi saarte pealinn, mis asub Ida-Falklandi saarel, Stanley lahe ääres. Elanikke on umbes 2000. Seal asub ka Falklandi kuberneri residents. Falklandi kuberner allub Briti kroonile.
Ajalugu
Linna hakati rajama aastal 1843. Falklandi pealinnaks sai 1845. Aastal 1849 viidi sinna elama esimesed 30 endiste briti sõdurite peret. Hiljem sai paik oluliseks vahepeatuseks ja remondisadamaks läbi Magalhãesi väina ja ümber Hoorni neeme sõitvatele laevadele, samuti laevadele söevarude täiendamise kohaks. Seal on olnud ka Antarktika ekspeditsioonide vahebaas.
Pärast Panama kanali rajamist on Stanley sadama tähtsus vähenenud. Aastal 1982 okupeerisid Argentina sõjajõud Falklandi sõja käigus linna ja see sai lahingutegevuse käigus märkimisväärseid purustusi. Samuti hukkus 3 tsiviilisikut.
Lasteaed
pisi|Kopli lastepäevakodu – Tallinna vanim lasteaed Lasteaed on koolieelne lasteasutus, kus eelkooliealised lapsed omandavad alushariduse.
Lasteaed on ka lastesõime ja erilasteaia kõrval üks koolieelse lasteasutuse liike.
Nõukogude ajal olid lasteaiad avatud ööpäevaringselt ja lapsi võis sinna jätta nädalaks.
Stevie Wonder
thumb|Stevie Wonder, 2006 pisi|Esperanza Spalding esitab Stevie Wonderi pala "Overjoyed" muusiku auhindamise üritusel Valges Majas 2009. aastal Stevie Wonder (sünninimi Stevland Hardaway Judkins, praegune ametlik nimi Stevland Hardaway Morris; sündinud 13. mail 1950) on USA laulja.
Ta sündis pimedana ja on tuntud esinejanime Stevie Wonder järgi. Ta on Ameerika laulja, laulukirjutaja, muusik ja plaadiprodutsent.
Popmuusika silmapaistev tegelane, ta on muusikaajaloos üks edukamaid laulukirjutajaid ja muusikuid. Tänu elektrooniliste instrumentide ja uuenduslike helide laialdasele kasutamisele sai Wonderist paljude žanrite, sealhulgas popi, rütmi ja bluusi, souli, funki ja roki pioneer ja muusikute mõjutaja.
Tacna piirkond
Tacna piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus, riigi lõunapoolseim piirkond. Asub Vaikse ookeani rannikul. Piirneb lõunas Tšiiliga.
Kayesi piirkond
thumb|right|250px|Kayesi [[cercle 'id ]] Kayesi piirkond on piirkond Malis.
Geograafia
Kayesi piirkond piirneb põhjas Mauritaaniaga, läänes Senegaliga, lõunas Guineaga ja idas Koulikoro piirkonnaga.
Piirkonnas elab umbes 2 miljonit inimest. Peamised rahvusgrupid on soninked, hasongad, malinked ja fulbed.
Tacna piirkond
Haldusjaotus
Piirkond on jagatud neljaks provintsiks:
Kayesi piirkond
Geograafia
Läbi piirkonna voolab mitu jõge: Baoulé jõgi, Bafingi jõgi ja Bakoye jõgi. Bafingi ja Bakoy jõgi ühinevad Bafoulabé linna juures Senegali jõeks. Piirkonnas asub ka järvi. Suuremad on Magui järv ja Doro järv.
Guinea piiri ääres on kliima niiske, kuid muutub põhja poole minnes tunduvalt kuivemaks.
Kadriorg
pisi|Kadrioru asumi kaart
pisi|Kadrioru park pisi|Russalka mälestussammas Kadriorus
Kayesi piirkond
Geograafia
Piirkonna suurimad linnad on Kayes, Nioro du Sahel, Diéma, Yélimané, Sadiola, Bafoulabé, Kénébia ja Kita.
Kadriorg
Kadriorus asuvad Eesti Metodisti kiriku teoloogiline seminar, Kadrioru raamatukogu, millega samas majas asub A. H. Tammsaare majamuuseum, ning Maarjamäe loss, mis kuulub Eesti Ajaloomuuseumile. Asumi piiresse jäävad veel Eduard Vilde muuseum, Kadrioru Lastemuuseum Miiamilla, Mikkeli muuseum, Peeter I Majamuuseum, Kumu kunstimuuseum ja Kadrioru kunstimuuseum.
Kayesi piirkond
Geograafia
Piirkonnas paikneb kaks rahvusparki: Bafingi rahvuspark ja Boucle du Baoulé rahvuspark.
Valitsemine
Piirkond jaguneb seitsmeks cercle 'iks :
Kadriorg
Kadrioru asumi tänavad
Kadriorus asuvad August Alle tänav, Bensiini tänav, Friedrich Robert Faehlmanni tänav, Filmi tänav, Gonsiori tänav, Joa tänav, Kadri tee, Lydia Koidula tänav, Kuristiku tänav, Johann Köleri tänav, Lahe tänav, Lepa põik, Lepa tänav, Liivaoja tänav, Maarjaheina tänav, Maarjamäe tänav, Mäekalda tänav, Nafta tänav, Narva maantee, Oru tänav, Petrooleumi tänav, Pirita tee, Jaan Poska tänav, Roheline aas, Tormi tänav, Vesivärava tänav, Jüri Vilmsi tänav, August Weizenbergi tänav, Ferdinand Johann Wiedemanni tänav.
Kayesi piirkond
Ajalugu
Piirkond oli 19. sajandi esimesel poolel Haso (Khasso) riigi osa. 19. sajandi lõpus vallutasid piirkonna prantslased ning 1892 sai Kayesist lühikeseks ajaks Prantsuse Sudaani pealinn.
Tacna piirkond
Välislingid
🇵🇪
Kayesi piirkond
Ajalugu
1904. aastal valmis esimene lõik Kayesit läbivast Dakari–Nigeri raudteest, mis oli soodne piirkonna arengule.
Kadriorg
Ajalugu
pisi|[[1725. aastal valminud Kadrioru loss]]
1714. aastal omandas tsaar Peeter I Drentelni aadlisuguvõsalt suvemõisa koos väikese pargiga. 1718. aasta suvel rajati maa-alale, mis jäi Lasnamäe järsu paekalda ja mere vahele, lossi- ja pargiansambel, mida tsaari abikaasa auks Jekaterinenthaliks ehk Catherinenthaliks, eestipäraselt aga Kadrioruks kutsuma hakati. Lossi ja pargi arhitekt oli itaallane Niccolo Michetti. 1720. aasta juunist sai Kadrioru lossi ja pargi ehitus- ja kujundustööde juhatajaks Mihhail Zemtsov Peterburist.
Lisaks Kadrioru lossiansamblile rajati praeguse Poska tänava piirkonda maju lossi teenijatele ja ehitajatele. Seda hoonerühma nimetati Kadrioru lossialeviks ehk slobodaaks. Kadrioru lossi ja teenijaskonnale vajalike elamute ehitamine lõi piirkonda suurema hoonestuse – enne seda asusid seal kandis Tallinna rae kirjutaja Heinrich Fonne kinnistud ja Drentelnide suvemõis.
18. sajandil Kadrioru lossi teenijaskonnale rajatud majad moodustavad tänapäevase Kadrioru hoonestuse vanema ja väärtuslikuma osa. Rida vanemaid maju hävis 1843. aasta tulekahjus, osa aga lammutati nõukogude ajal. Säilinud hoonetest on ühed vanemad aadressil Poska tänav 19 asuv hoonekompleks, mitmes järgus kujunenud hoovitiivaga elamu aadressil Poska tänav 33 ja ülevenemaalise klassitsistliku tüüpfassaadi järgi ehitatud ühekorruseline hoone aadressil Poska 35. Slobodaa alale olid iseloomulikud pikad kitsad kinnistud ja hoonete paiknemine tiheda reana tänava ääres. Lossialevi piirkonna üheks omanäolisemaks majaks on rikkaliku venepärase puitpitsdekooriga õigeusu preestri elamu aadressil Poska 41 – Poska ja Koidula tänava nurgamaja.
pisi|vasakul|Kadrioru loss (1960ndad) Seoses Peeter I ootamatu surmaga 1725. aastal kadusid päevakorrast nii lossi kui ka pargi lõpetamine ning kavatsetust jäi nii mõndagi teostamata. Lossi ümbritseva kauni pargi lähedale tekkis küla, kus elasid lossi ja pargi ehitusega seotud inimesed. 19. sajandil kujutas Kadriorg endast Narva maantee äärset eeslinna ja rahvasuus kutsuti seda piirkonda slobodaaks. Tol ajal elas Kadriorus peamiselt vaesem rahvakiht ja ükski tallinlane ei söandanud minna "tatarlaste pessa" suvitama vaatamata sellele, et Kadriorus asus tsaari loss ja uhke park.
Suvituspiirkonna periood
Supelasutuste rajamine 19. sajandi alguses mõjutas asumi edasist arengut oluliselt. Kadriorust sai Tallinna elanike ja arvukate kuurordikülastajate jaoks armastatud suvitus- ja jalutuspaik. Kadriorgu sõideti puhkama ja tervist kosutama isegi tsaaririigi pealinnast Peterburist. 1832. aastal suvitasid Kadriorus keiser Nikolai I kolm tütart suurvürstinnad Olga, Maria ja Aleksandra. Korduvalt nähti suvitajate seas keiserliku perekonna liikmeid, kelle viibimine Kadriorus suurendas ka linnas elukallidust.
1849. aastal suvitasid Kadriorus troonipärija Aleksander Nikolajevitš pere ja suurvürstide Nikolai Aleksandrovitši, Aleksander Aleksandrovitši ja Vladimir Aleksandrovitšiga.
Kui Peterburist hakkasid kohale sõitma suvitajad, kes olid huvitatud soojadest vannidest ja meres suplemisest, hakkas Kadrioru tähtsus ka linnakodanike silmis suurenema. 1861. aastal ehitati Weizenbergi tänavale, praeguste Lahe ja Tormi tänava vahele suplusasutus Supelsalong (arhitekt Ludwig Bohnstedt (1822–1885)). See oli mahukas puitehitis, mille osaks olid avarad salongiruumid ja restoran, lugemistuba ning vannitoad. Kõrgete akendega ühekorruseline hoone oli ümbritsetud sihvakate sammaste reaga, mis toetas kogu hoone pikkuses kulgevat galerii rõdu. 1881. aastal ehitati Supelsalong Bellevue ja Koževnikovi restoran (hilisem "Kontsertaed") ning tekkis Mäekalda tänav. Narva maantee ääres on kuurordiperioodi esindavatest hoonetest ainsana säilinud kunagine Georg Witte supelsalongi vannimaja (Narva maantee 80). Ülejäänud supelsalongi kompleksi hoonestus on hävinud. Aadressil Poska tänav 15 asus halvatuse ja muude raskete närvihaiguste raviasutus Kadrioru sanatoorium. Suvituspiirkonda ehitati väiksemaid ja intiimsemaid hooneid, millest on säilinud näiteks L. Koidula 4 ja 6, Mäekalda 9 ja 11, aga ka suuremaid esindusvillasid, näiteks villa Patria (J. Poska 36a), villa Mon Repos (Narva mnt 92), villa Favorita (Narva mnt 108). Suvilate juurde kuulusid suured rohke kõrghaljastusega aiad. Alates 1888. aastast, kui Kadrioru suunal avati hoburaudteemarsruut, said Kadriorgu külastada ka linnakodanikud. 1899. aastal avati hoburaudtee pikendus Kadrioru Luigetiigi juurest mööda Jaan Poska tänavat Narva maanteele ning sealt edasi kuni Emil Fahle majani Pirita tee ja Narva maantee ristumise piirkonnas. Raudteevõrgustiku arenguga Venemaal vähenes aga Venemaalt tulnud puhkajate arv Tallinnas, kuna avatud raudteed võimaldasid kasutada uusi puhkusevõimalusi Krimmis ja Musta mere rannikul.
pisi|Restoran Schweickert Kadriorus (1938) 1880. aastal toimus Kadriorus Lutheri heinamaal (praegusel Poska, Wiedemanni, Köleri ja Faehlmanni tänava vahelisel alal) III üldlaulupidu. See oli esimene laulupidu, mis peeti Tallinnas. Laulupeo üldjuhid olid Johannes Kappel ja David Otto Wirkhaus.
1881. aastal rajati Narva maantee 100 krundi lähedale Villa Bellevue, millel oli avar rõdu, mis ulatus peaaegu Narva maanteeni. Sealt avanes ilus vaade merele ja Narva maanteele. Bellevue suveaias korraldati mitmesuguseid rahvapidustusi, 29. juunil 1881 algas sealt ka Tallinna esimene õhupallilend.
1891. aastal rajati Tallinna lahe äärde ligi poole kilomeetri pikkune ja üle 6 meetri laiune Kadrioru rannapromenaad. 1902. aastal püstitati rannapromenaadi algusse Russalka monument, mis mälestas soomuslaev Russalka hukkumist 1893. aastal teel Tallinnast Helsingisse.
1901. aastast kuni 1970. aastateni läbis Kadriorgu kitsarööpmeline Tallinna–Viljandi rongiliin. Raudtee sai alguse Petrooleumi tänava kandis asunud Tallinna sadama raudteejaamast, kulges mööda Vesivärava, Türnpu ja Odra tänavat, viies Filtri tee kaudu linnast välja.
1930. aastatest pärinevad Kadrioru funktsionalistlikud ja art déco sugemetega kortermajad ning villad Koidula tänaval ja Narva maanteel (Narva maantee 55). Sama aastakümne teisel poolel ehitati Kadriorgu ka üksikuid suuremaid funktsionalismimõjulisi või esindustraditsionalistlikke kivimaju (A. Weizenbergi 8, L. Koidula 3, 14a, 22, F. J. Wiedemanni 6, J. Poska 49 jt). Köleri tänava lõpuosa hoonestati nn Tallinna maja tüüpi kivitrepikodadega puumajadega.
1934. aastal toimusid Kadrioru staadionil I Eesti mängud, mille raames toimus I üldtantsupidu, kus osales üle 1500 tantsija. II tantsupidu toimus Kadrioru staadionil 1939. aastal.
Georgi Sedov
pisi|Georgi Sedov pisi|Georgi Sedov [[1952. aasta NSV Liidu postmargil]] Georgi Jakovlevitš Sedov (vene keeles Георгий Яковлевич Седов) (5. mai 1877 (vkj 23. aprill) – 5. märts (vkj 20. veebruar) 1914) oli vene hüdrograaf ja polaaruurija.
Ta sündis Krivaja Kosa talus Doni Voisko oblastis kalamehe peres. Tema isa nimi oli Jakov Jevtejevitš, ema nimi oli Natalja Stepanovna. Peres oli neli poega (Mihhail, Ivan, Vassili ja Georgi) ning viis tütart (Melanja, Avdotja, Jekaterina, Maria ja Anna). Isa oli alkohoolik, kes jõi kogu varanduse maha. Isa läks kolmeks aastaks pere juurest ära, sel ajal suri Vassili kopsupõletikku ja ema andis Georgi päeviliseks. Pärast isa tagasitulekut pere olukord paranes pisut.
1891, 14-aastaselt astus Georgi kirikukooli, mille lõpetas kolme aasta asemel kahega. Koolis oli ta esimene õpilane ja mitteametlik õpetaja abiline ning lõpetas kiituskirjaga.
1884 astus Sedov Rostovis Doni ääres merekooli. Vanemad olid selle vastu, nii et Sedov põgenes kodust. 1898 lõpetas ta kooli ja sai kaugsõidutüürimeheks. 1901 sooritas ta eksternina merekorpuse eksamid ja sai porutšikuks.
1902–1903 osales ta Põhja-Jäämere hüdrograafiaalases ekspeditsioonis.
1905. aastal Vene-Jaapani sõja ajal oli ta miinilaeva komandör. Miinilaev pidas vahti Amuuri lahes ega osalenud otseses sõjategevuses.
1909 oli ta Kolõma jõe suudme ekspeditsiooni juht, 1910 uuris Novaja Zemlja Krestovaja lahte. 1911 kaardistas ta Kaspia merd.
6. aprillil 1910 valis Vene Geograafiaselts Sedovi oma täisliikmeks. Vene Astronoomiaselts valis Sedovi oma auliikmeks selle eest, et Sedov oli välja töötanud varasemast täpsema ja vähem töömahuka meetodi geograafiliste koordinaatide kindlaksmääramiseks.
Loona mõis
thumb|Loona mõisa peahoone (2005) Loona mõis (saksa keeles Kadvel) oli rüütlimõis Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. Nüüdisajal asub kunagine mõisasüda Saaremaa vallas Loona külas.
Poolitamata muhvsidur
Poolitamata muhvsidur on ühendatavate võllide otstele asetatav puks. Poolitamata muhvsidurile on iseloomulik väike välisläbimõõt. Pöördemomenti kantakse üle liistude, tihvtide või hammastega. Materjalina kasutatakse konstruktsiooniterast, suurema läbimõõduga siduritel aga ka malmi.
Georgi Sedov
9. märtsil 1912 esitas Sedov põhjapooluse vallutamise saaniekspeditsiooni projekti. Tsaarivalitsus keeldus raha eraldamast ja ekspeditsioon korraldati erarahaga. See oli varustatud viletsasti, paljud vajalikud esemed telliti, kuid jäid saamata, toiduained olid riknenud. Laev "Svjatoi Foka" oli samuti juba 1870. aastal valmistatud ja tema remonti ei jõutud tähtajaks lõpetada. Niisugustes tingimustes lahkusid 24. augustil kapten, kapteniabi, tüürimees, mehaanik, mehaanikuabi ja pootsman, keeldudes sellisel reisil osalemast. Nelja päevaga leidis Sedov uue meeskonna.
28. augustil 1912 läks laev Arhangelskist välja ja talvitus läbipääsmatu jää tõttu Novaja Zemlja juures. Franz Josephi maani jõudis ekspeditsioon 1913. aasta augustis, aga kivisöe puuduse tõttu talvitus Tihhaja lahes teist korda. 2. veebruaril 1914 läksid skorbuuti põdev Georgi Sedov ning madrused G. Linnik ja A. Pustotnõi kolme koerarakendiga põhja. Juba Rudolfi saarel Sedov suri ja ta maeti Auki neemele. Seepeale pöördusid tema kaaslased tagasi ja jõudsid 6. märtsil neid oodanud laevani. 20. juulil avastasid nad Georgi Brussilovi ekspeditsiooni kaks ainsat ellujäänud liiget: tüürimehe Valerian Albanovi ja madruse Aleksandr Konradi. Tagasiteel lõppes aurumasinate jaos kütus, nii et ära tuli kütta mööbel ja kõik muu, mis põles. 15. augustil saabus "Svataja Foka" Murmanskisse, olles haletsusväärses seisus.
Loona mõis
Mõisa varaklassitsistliku peahoone põhiosa on ehitatud 19. sajandi alguses, mantelkorsten ja köögiosa aga varem. 1980. aastal rekonstrueeriti hoone puhkebaasiks, praegu on seal külalistemaja ja Vilsandi rahvuspargi keskus.
Georgi Sedov
Georgi Sedovi auks on nimetatud Sedovo alevik, kaks lahte ja mäetipp Novaja Zemlja saarel, liustik ja neem Franz Josephi maal, saar Barentsi meres, neem Antarktises ning jäälõhkja "Georgi Sedov", parklaev "Sedov" ja mitu tänavat.
1990 avati Sedovos Georgi Sedovi muuseum.
Ketassidur
pisi|Mittelülitatav ketassidur. Siduri pooled on omavahel liidetud poltliitega
Ketassidur kujutab endast kahte äärikut, mis asetatakse ühendatavate võllide otstele ning tõmmatakse kokku poltidega.
Äärikute tsentreerimiseks on ühel äärikul silindriline kõrgend, teisel äärikul aga vastav süvend. Poldid asetatakse kohale kas lõtkuga või lõtkuta. Esimesel juhul kantakse pöördemoment üle hõõrde, mis tekib äärikute vahel poltide pingutamisel. Teisel juhul aga vahetult poltidega, mis töötavad lõikele ja muljumisele. Tugevusele arvutatakse liist- või hammasliited ning poldid.
Äärikud valmistatakse terasest, terasvalust või malmist.
ECHELON
ECHELON on Ameerika Ühendriikide Riikliku Julgeolekuagentuuri (NSA) poolt koostöös Suurbritannia Valitsusside Peakorteri (GCHQ), Kanada Communications Security Establishment (CSE), Austraalia Australian Defense Security Directorate (DSD) ja Uus-Meremaa General Communications Security Bureau (GCSB) poolt ülalpeetav ja kasutatav tehnilise luure süsteem.
ECHELON-süsteemi kasutatakse kogu maailma telekommunikatsioonivõrkudes liikuvate e-kirjade, fakside, teleksite ja telefonivestluste vahelthaaramiseks ehk pealtkuulamiseks ja salvestamiseks. Echeloni vahelthaaramisvõrgustik koosneb üle maailma laiali asuvatest elektroonilistest vahelthaarde ja pealtkuulamisjaamadest, mida omavad ja hooldavad viis riiki: USA, Suurbritannia, Kanada, Austraalia ja Uus-Meremaa. Nende riikide vastavad teabehankeametkonnad teostavad igapäevast pealtkuulamist, kogudes teatud võtmesõnade alusel riikide julgeolekuasutusi huvitavaid telefonikõnesid, faksi ja e-posti elektroonilisi signaale üle maailma. Kogutud materjalid edastatakse Ameerika Ühendriikide tehnilise luure ametkonnale NSA, kus neid analüüsitakse.
Ajalugu
Signaalluure ECHELON aluseks oli Suurbritannia, Briti Rahvaste Ühenduse ja Ameerika Ühendriikide poolt Teise maailmasõja ajal loodud Saksa Kolmanda Riigi ja Jaapani sõjalaevastiku jälgimiseks moodustatud jälgimisjaamade võrgustik. 1940. aastate signaalluure tehnilised vahendid võimaldasid teostada vastaste laevastiku ning lennuväe objektide asukoha tuvastamist radarite, objektide poolt peetavate sideseansside alusel ning visuaalse tuvastamise korral, mida tänapäeval defineeritakse arenenud signaalluure ühe alaliigina – sideluurena. Sideluurealast koostööd Teise maailmasõja ajal määratles 17. mail 1943 Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide loodud liit BRUSA COMINT.
Globaalne võrgustik
UKUSA leping määratles ka osapoolte tegevuspiirkonnad: NSA vahendid katavad kommunikatsioonisignaalid Põhja-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas; Suurbritannia GCHQ vastutab Euroopa, Aafrika ja Venemaa (enne seda NSV Liidu alade eest Uurali mägedest lääne pool; Austraalia DSD teostab andmetekogumist Aasias ja idapoolsetel India ookeani aladel; Uus-Meremaa GSCB aga Vaikse ookeani lõunapoolse ala eest; Kanada CSE abistab Venemaa (enne seda NSV Liidu põhjapoolse osa, Põhja-Euroopa ja Ameerika kommunikatsiooni vahelthaaramisel.
Tööpõhimõtted
ECHELON-süsteemi tööpõhimõte on suhteliselt lihtne:
1) Üle maailma on laiali paigutatud vastuvõtujaamad, mis teostavad kommunikatsioonisignaalide vahelthaaramist.