cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inimese jalatalla rõhu mõõtesüsteem
Takistuslikud andurid
pisi|Takistuslik andur Ohmi seadusest I = U/R, kus I on voolutugevus, U on pinge ja R on takistus. Sellist füüsikalist seost kasutavad takistuslikud andurid. Tavaolekus on takistuslikel anduritel kõrge takistus. Andurid koosnevad kolmest kihist: juhtiva materjaliga kiht, aktiivala, kus on peal elektroodid, ning tavaolekus neid kahte eraldav rõngakujuline vahekiht (vt takistusliku anduri pilti). Vastavalt andurile avaldunud survele puutuvad kokku juhtiva ja aktiivala pinnad. Väheneb anduri takistus ning suureneb voolutarve. Voolutarbe muutusest avaldub, kui palju rõhku rakendati andurile.
Piesoelektrilised andurid
Sellistes andurites kasutatakse andurimembraaniga ühendatud ühe või mitme piesokristalli piesoelektrilist efekti. Kui membraan nihkub, siis piesokristall tekitab laengu, mis sõltub membraanile rakendatud rõhust. Piesoefektil põhinevatel anduritel on kõrge näivtakistus, mispärast on nad müra suhtes väga tundlikud. Sellist süsteemi kasutatakse IJRM-i puhul vähe.
Jalatalla suhtlus väliste seadmetega
Väliste seadmetega suhtlemiseks saab tänapäeva tehnoloogiast kasutada Bluetoothi või Wi-Fit. Lisaks on võimalus kasutada ka kaabelühendust, kuid selline variant ei sobi, sest see toob süsteemi lisajuhtmeid võtab jalatalla ruumi, kus on juba andurid ja ülejäänud elektroonika. Bluetoothi ja Wi-Fi võrdlus:
Taani keelepoliitika
Taani keelepoliitika viitab Taani kuningriigi seisukohtadele ja praktikatele oma haldusala keelte ja kõnekogukondade kujundamisel.
Taani tänapäevane keelepoliitika on tuntud kui ametlikult märkimisväärselt liberaalne ja laissez-faire. Taani keelt ennast ei peeta riigisiseselt ohustatud keeleks ning seetõttu ei ole peetud vajalikuks taani keele staatust eraldi seadusega kaitsta. Taani keelel on olnud Taani kuningriigis koloniaalkeele staatus, mille kõrval on ametlik staatus antud fääri keelele 1948. aastal ning Gröönimaal grööni keelele 1979. aastal. Alates aastast 2009 on grööni keele läänegrööni murre Gröönimaa ainus ametlik keel. Eraldi on kaitstud ka ajalooliste saksa vähemuste õigused Taanis.
Spetsiaalselt keelekasutust reguleeriva seadustiku puudumise kõrval on keeleküsimus tõstetud esile hariduse ja integratsiooni valdkonnas, kus ametlikust sõnastusest hoolimata on keelekasutus tugevalt reglementeeritud. Reglementeeritud alade kõrval on liberaalne keelepoliitika üleüldiselt soosinud keeleprobleemidele lahenduse leidmist kohalikus kontekstis.
Üldpilt
Taani keelepoliitilised aruanded aastast 2003 ja 2008 sedastavad, et taani keel ei ole ohustatud keel ning seetõttu ei peeta vajalikuks eraldi keeleseaduse koostamist. Viimase aruande järgi puudub selleks poliitiline tahe ning samuti ei nähta võimalust, kuidas avalikku keelekasutust oleks võimalik sanktsioonide läbi kujundada. Vabadus keelekasutuses on Taanis tihedalt seotud väga kõrgelt väärtustatud sõnavabadusega.
Avalik diskussioon keelepoliitika teemadel keskendub peamiselt inglise keele mõjudele taani keeles ja immigrantide vajadustele ja võimalustele kasutada oma emakeelt. Mõjukate poliitiliste liikumiste tulemusel kinnitati 2002. aastal põhikooliseadus, mis muutis keelekasutuse olukorda koolides mitmeti vähem liberaalsemaks. Seadusloomel osutus kuju andvaks eelkõige negatiivne kuvand immigrantide (tihti ebapiisava taani keele oskusega) kakskeelsusest, aga ka positiivne kuvand heast inglise keele oskusest.
Kooliharidus
Keelepoliitika aktiveerumist alghariduse alal seostatakse 2000. aasta PISA testi tulemustega, kus taani koolilapsed sooritasid testi üsna kesistele tulemustele. Taani hariduskulutused olid seejuures inimese kohta ühed maailma suurimatest. Eriliselt silmatorkavaks osutusid märkimisväärsed erinevused immigrantide ja emakeelsete tulemuste vahel, kus immigrantide tulemused olid enamikus valdkondades kehvemad. Funktsionaalne lugemisoskus puudus aastal 2000 15% emakeelsetel, aga tervelt 51% immigrantidest koolilastel. Lisaks leiti ka seos kehva sotsiaal-majandusliku tausta ja kehva keeleoskuse vahel.
Vastureaktsioonina kinnitati 2002. aastal uus põhikooliseadus ja 2006. aastal täiendati nii eelkooliseadust kui ka põhikooliseadust. Selle tagajärjel on nüüd kohaliku omavalitsuse vastutus laste valmidus kooliminekuks, mille hulgas tuleb muu hulgas pakkuda võimalust keeleülevaatusele kõikidele lastele, kus kakskeelsete osalemine on kohustuslik eelkooli algul, ja paar korda põhikooli jooksul, kusjuures vajadusel pakutakse taani keele lisatunde. Samuti peab kohalik omavalitsus vanemaid võimalusest teavitama.
Alates aastast 2002 ei ole kohalikud omavalitsused enam kohustatud pakkuma emakeelsest kooliharidust kõigile ning aastast 2006. määrati kõikide era ja vabakoolide õppekeeleks taani keel (välja arvatud tunnustatud saksa vähemuse koolid), mistõttu suleti ka 1990ndail asutatud araabiakeelsed koolid. Selle mõju immigrantide emakeeleoskusele on vähe uuritud.
Vastutuse suunamine omavalitsuste juurde andis alust kohalikele lahendustele nagu näiteks mujalgi järgitud Kopenhaageni mudel (københavnermodellen), misnäol kakskeelsetele lastele pakuti võimalust astuda sisse piirkonnavälistesse koolidesse, samas kui peamiselt kakskeelsete õpilastega koolidele anti lisavahendeid, millega meelitada ka emakeelseid kõnelejaid sinna. Kopenhaageni omavalitsus palus ka otse emakeelsetelt peredelt, et nad kaaluksid oma laste paigutamist vähem prestiižikatesse koolidesse, et vältida kakskeelsete koolide getostumist.
Keskkoolide ja kutsekoolide õppekeelt ei määra ükski Taani seadus kasutatavat keelt, aga peaaegu kõik neist on siiski taanikeelsed. Kõrgemas kooliastmes rõhutatakse ka tööturule edukaks sisenemiseks vajalikku võõrkeeleoskust, eriti inglise keelt, seda reguleeritakse läbi riiklike õppekavade.
Kõrgkool
2008. aasta keelepoliitiliste eesmärkide järgi ei ole Taani riigil mingisugust huvi sekkuda ülikoolide keelepoliitikasse ning pigem julgustatakse ülikoolidel enda keelepoliitikadokumentide koostamist. Kopenhaageni Ülikool ja Kopenhaageni Majandusülikool on ka kinnitanud sellised poliisid üldise rahvusvahelistumise programmi osana, mis sätestab peamiselt, kuidas pakutakse üliõpilastele pidevat ja asjakohast akadeemilise inglise keele õpet. Hiljutised uuringud Kopenhaageni ülikooli loodusteaduste arengu kohta näitavad, et kuigi poliis sätestab tasakaalu riigikeeles ja rahvusvahelistes keeltes õppimise, õpetamise ja avaldamise juures, tähendab see praktikas peamiselt inglise keele osakaalu suurenemist.
Tööturg
Alates 1999. aasta seadusest suunati ka kohaliku tööturuintegratsiooni vastutus maakondadelt (amt) omavalitsustele (kommune), kus omavalitsus vastutab nii immigrantide keeleoskuse kui ka sisulise integratsiooni eest tööturule. Keeleõppele saavad hiljutiste seadusemuudatuste kohaselt panustada nii eraettevõtted kui ka avalikud institutsioonid. Nõnda on omavahel seotud sotsiaalse, majandusliku ja keelelise integratsiooni küsimused ning seatud rõhuasetus just kohalike probleemide lahendamisele, mis võimaldab pakkuda üsna mitmekesiseid ja kontekstile kohandatud lahendusi.
Riiklikul tasandil on igale üle 18-aastasele hiljuti saabunule välismaalasele, kel on elamisluba ja kohalik sotsiaalkindlustus (CPR), täiskasvanuõppe programmide näol kindlustatud kuni kolm aastat keelõpet tasemeil 1–3, mis viiakse läbi kohaliku omavalitsuse tasandil. Kursuste läbimine kuulub igale saabujale määratud individuaalse integratsiooniprogrammi hulka ning kui tulija ei võta kursustest piisavas ulatuses osa, informeerib kohalik omavalitsus teda taani keele mitteoskamisega kaasnevatest riskidest. Pärast 2. keeletaseme riikliku eksami sooritamist on võimalik soetada püsiv elamisluba, samuti võimaldatakse soovijaile ka erialalist täiendõpet. Ka tasemeõppe läbinuile pakutakse keelekursuseid ja õppematerjale tasuta ning võimaldatakse tihti ka rahalist stipendiumit õpingute jätkamisel. Enamasti nõutakse sissetulnud keeleõppuritel ka erialasel keelepraktikal osalemist ning pakutakse ametile kohandatud keeleõpet.
2008. aasta keelepoliitika aruandes on antud soovitusi ka erafirmadele koostada oma keelepoliisid, mida suuremad kontsernid ka on järginud. Tihti on see tähendanud suhtluse muutmist ingliskeelseks nii muulastega kui ka taanlastel omavahel, kusjuures inglise keele korrektses kasutuses on hakatud nägema firma kuvandi osa ning võetud firmasiseselt appi nii mitmeid tehnilisi abivahendeid kui ka oma keelekursusi, mis selle võimalikuks teeksid.
Argielu
Ehkki ohustatuse puudumise tõttu ametlikult taani keele staatusega avalikus elus ei tegeleta, korraldatakse siiski avalikke kampaaniaid inimeste teadvustamiseks taani keelele omastest keelemõnudest. Nõnda on 2008. aasta aruande põhjal näiteks ette võetud kampaaniaid inimeste teadvuse tõstmiseks lugemisrõõmust ning taani keelega eksperimenteerimise rõõmudest. Üks näide sellest on "Gang i sproget" ('kõnni keeles'), mis interneti ja mobiiltehnoloogia vahendusel tutvustab külastajatele taani keele mitmekesisust ja kasutusvõimalusi. Sellist kampaaniat on põhjendatud just seoses taani keele maine langemisega inglise keele suhtes.
Pööravere mõis
Pööravere mõis (saksa keeles Pörafer) oli mõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valla territooriumile.
Ajalugu
1624. aastal oli Pööravere piirkond oma halvasti haritud 13 adramaaga veel Tori mõisa all ning hilisema Pööravere mõisa maadel elas Pörafere Clausz, kes oli ametilt sepp. Hiljem läksid maad Pärnu krahvkonna valdusse. Omaaegne Pärnu krahvinna Magdalena von Thurn laskis pärast seda, kui Pärnu krahvkond 2. oktoobril 1625 tema mehele läänistati, sinna mõisa rajada ja eelpool mainitud talupoja Lehtmetsa külla ümber asustada. 1661. aasta 8. aprillil anti mõis kantsler Magnus Gabriel de la Gardie'le, 1681 läks mõis aga redutseerimisele (resolutsioon selle kohta on 5. augustist 1682).
Veel 1780. aastal oli mõis riigi omanduses ning sellel ajajärgul kehtis omapärane traditsioon: nimelt olid külvitöödel koormisepäevi tegevad talupojad mõisa leival.
Hiljem läks Pööravere dotatsioonina Magdalena Christina de la Gardiele. Lesestunud krahvinna de la Gardie (sündinud krahvitar Stenbock) müüs oma poja krahv Jacob Magnus de la Gardie nõusolekul 8. märtsil 1800 Pööravere mõisa juurde kuulunud Perriwerri (Pärivere) veski ja samanimelise talu 3000 hõbe- ja 2000 bankorubla eest Are mõisaomanikule major Carl Gustav von Fischbachile. Pärast ülemõuemeistri lesestunud krahviproua Magdalena de la Gardie surma kuulutati tema pärandile konkurss, kus Pööravere hinnati hooneteta 40 000 hõberubla peale. 1807 toimunud enampakkumisel müüdi mõis 1808 aasta alguses 48 000 hõberubla eest leitnant Adolph von Oettingenile. Viimane pantis selle 15. märtsil 1817. aastal vendadele, kapten Eduard ja Theodor Johann von Middendorffile, pärastisele salanõunikule ning rüütlile, kümne aasta peale 45 500 hõberubla eest. Tehing kinnitati 19. juulil 1818. Kuna Eduard loobus pandiõigusest venna kasuks, sai viimane 10. mail 1820 mõisa pärisomanikuks. Ametlikult aga 5. oktoobril 1820. Oma testamendiga 23. juulist 1851 ja selle lisaga 15. oktoobrist 1853 asutas Theodor Middendorff Pööravere, Hellenurme ja Samhofi (koos Salloallia) mõisatest majoraadi, mis pärast tema surma läks tema ainukese poja, tõelise riiginõuniku, akadeemiku, erukreisisaadiku ja rüütli dr med Alexander Theodor von Middendorffi (06.08.1815 – 16.01.1894) omandisse.
Alexander Middendorff võttis osa mitmest ekspeditsioonist ja valiti 1845. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia liikmeks. 1857. aastal asus ta põllumehena elama Tartumaale Hellenurme mõisa. Ta oli mitme teadusliku organisatsiooni president ja auliige. Pööraveres oli tal hobusekasvatus, kus kasvatati poolverd ardenni tõugu hobuseid. Ta oli eesti punase veise ja tori hobuse aretaja.
Pööraveres asus ka viinavabrik ja tuuleveski. Rentnikud vahetusid sageli ning 1873. aastal mainib uus valitseja oma mälestustes, et Pööraveres ei olnud tema ametisse tulles veel ühtegi talu päriseks ostetud. Mõisa alla kuulusid tol ajal järgmised külad: Mõisaküla, Leho, Soosalu, Eametsa ja Tühjasmaa (Tüchasmois). Pööravere külade talupoegadel oli palju tuuleveskeid. Mõned agaramad möldrid ostsid vilja kokku, jahvatanud ära ja viinud siis Sindi või Pärnu turule. Pärast Alexander Theodori surma 1894. aastal, sai Pööravere omanikuks tema poeg Ernst von Middendorff (10.01.1851. – 19.04.1916.), kelle elukohaks oli samuti Hellenurme. Pärast Eesti iseseisvumist mõis riigistati ja peamõisa maad tükeldati ning jagati 1920. aastal 18. krundiks.
1974. aastal avati pargis A. Middendorffi mälestuseks mälestuskivi.
Mõisa hooned
pisi|Mõisa viinavabriku varemed Mõisa härrastemaja on olnud algselt suur, kahekorruseline, kõrge soklikorrusega, uusgooti stiilis kivihoone. Esimene korrus ehitati 19. sajandi esimesel poolel, II korrus 1873. Esimene korrus on laotud paekivist, teine maakividest. Hoone esiküljel oli kitsas eenduv keskrisaliit, vasakul tiival kitsas külgrisaliit. Seinapindu liigendavad kitsas soklikarniis ja lai profileeringuga korrustevaheline vöö. Aknad olid suured ja ääristatud lameda krohviääristega. Hoone keldrid on ristvõlvlagedega.
1905. aasta 15. detsembril asetleidnud sündmuste ajal süüdati mõis koos viinavabrikuga ning varemetes hoone jäi taastamata. Praeguseks on endisest härrastemajast säilinud vaid varemed. Varemetes on ka teised hooned, välja arvatud valitsejamaja. Viinavabriku müüridest võib järeldada, et see on olnud üks ümbruskonna suuremaid.
Praeguseks on endisest uhkest mõisasüdamest järel vaid kaitse all olev liigirikas park, kuhu Alexander Middendorff istutas Kaug-Idast toodud puid, nagu siberi nulg, siberi seedermänd, amuuri korgipuu ja teisi. Tema saatjaks rännakutel Põhja-Siberisse ja Kaug-Itta oli siinne talupoeg M. Fuhrmann. 1872. aastal rajatud endine Pööravere mõisa park on looduskaitse all.
Mõisal oli ka abimõis Annenhof (Anna mõis), mis on saanud nime omaaegse mõisapreili järgi. See rajati 1825. aastal endise Riimiküla asemele. Pärast iseseisvumisaegset riigistamist tükeldati Annamõis viieks krundiks ja jagati nagu peamõis maasoovijatele välja.
Tamara Keerd
Tamara Keerd (aastani 1958 Tamara Schmidt; 24. veebruar 1926 Konotop, Sumõ oblast – 22. aprill 2003 Tallinn) oli eesti lauatennisist ja sporditegelane.
Ta on õppinud Tallinna 1. Keskkoolis, lõpetas aastal 1945 Tallinna Sotsiaal- ja Kodundusinstituudi.
Ta asus lauatennist mängima Arvi Voltri juhendamisel. Ta oli aastal 1955 Nõukogude Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel hõbemedali. Eesti meistrivõistlustel võitis ta naispaarismängus aastal 1952 (koos Valve Toomsaluga) kuldmedali; lisaks on ta võitnud kolm hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Aastatel 1952 ja 1957 tuli ta võistkondlikult Eesti meistriks.
Ta töötas aastatel 1953–1968 Tallinna Masinatehases ja 1968–1970 Spordiseltsi Kalev Tallinna linnanõukogus spordiinstruktorina, 1973–1975 Lastestaadionil ja 1975–1979 Tallinna Oktoobri rajooni Laste ja Noorte Spordikoolis instruktori-treenerina.
Isiklikku
Ta oli aastast 1958 abielus tennisisti ja treeneri Alfred Keerdiga.
Tondi mõis
Tondi mõis (ka Väo (linna)mõis (saksa keeles Faeht, 18. sajandi kaartidel ka Fæht) oli Tallinna linnamõis Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas Irus, mis nüüdisajal jääb Tallinna Lasnamäe linnaosa territooriumile.
Taani hindamisraamatus on mainitud Uvætho küla; 1402. aastal ostis Tallinna linn ordult küla koos Vethe veskiga, külast põhjas tekkis 15. sajandil mõis.
1913. aastal kuulus mõisa koosseisu 1520,8 ha mõisamaad, 51 lahustükki (1271,7 ha), Väo ja Iru küla, 1 kõrts.
1975. aastal liideti mõisa ala Tallinnaga. 1980. aastatel jäi mõisasüda Lasnamäe paneelelamurajooni serva ning mitu hoonet lammutati. Mitu järelejäänud hoonet lammutati aastail 2004–2005, kui jätkati kortermajade ehitust. Mõisasüdamest on säilinud paari kõrvalhoone ja pargi osasid, mis on kõikidest külgedest piiratud korterelamutega.
Sultan Muradi mošee
pisi|Sultan Muradi mošee Sultan Muradi mošee (makedoonia keeles Султан-муратовата џамија; albaania keeles Xhamia e Sulltan Muratit; türgi keeles Sultan Murat Camii) on mošee Põhja-Makedoonia pealinnas Skopjes. Mošee asub kesklinnas Vana basaari lähedal.
Sultan Muradi mošee on rajatud 1436. aastal. Mošee ehitati Püha Jüri kloostri varemetele, mis oli hävinud 1392. aastal, mil Osmani riigi väed vallutasid Skopje. Mošee ehitamist rahastas sultan Murad II. Sultan Muradi mošee põles esimest korda 1537. aastal, kuid taastati 1539. aastal. Teist korda põles mošee 1689. aastal, kui Austria armee vallutas linna. Mošee taastati 1711. aastal. Viimati restaureeriti Sultan Muradi mošeed 1912. aastal.
Komitee nr 2
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Reaktiivtehnika Erikomitee (vene keeles Специальный комитет по реактивной технике при Совете министров СССР; alates maist 1947 Komitee nr 2 ) oli aastatel 1946–1949 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. Loodi 13. mail 1946, reorganiseeriti 10. mail 1947.
Reaktiivtehnika erikomitee tegeles raketitehnika loomisega seotud probleemidega. Rakendusülesandeks oli kanderaketi loomine tuumalaengute transportimiseks tõenäolise vaenlase territooriumil asuvale sihtmärgile.
Likvideerimine
28. augustil 1949 komitee nr 2 likvideeriti. Seoses sellega reaktiivtehnika edasine väljatöötamine jäi NSV Liidu Relvajõudude Ministeeriumi ülesandeks, kus ministeeriumi struktuuris loodi reaktiivrelvastuse valitsus eesotsas suurtükiväe inseneriteenistuse kindralmajori Nikolai Kuznetsoviga.
Roberts Zīle
pisi|Roberts Zīle (aastal 2010) Roberts Zīle (sündinud 20. juunil 1958 Riias) on Läti majandusteadlane ja poliitik, ta kuulub erakonda Rahvuslik Liit "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele/LNNK". Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1958 Riias. Ta lõpetas aastal 1976 Riia 25. Keskkooli ja aastal 1976 Läti Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 1983 asus ta kaugõppeaspirantuuri. Aastatel 1992–1994 oli ta praktikal Iowa Osariigi Ülikoolis USA-s, Brandoni Ülikoolis Manitoba provintsis Kanadas ja La Trobe'i ülikoolis Melbourne'is Austraalias. Aastal 1997 kaitses ta majandusteaduste doktori kraadi Läti Põllumajandusülikoolis.
Ta alustas karjääri 1980. aastal kirjastuse Avots toimetajana. Aastatel 1982–1996 oli ta teadur, hiljem määrati ta Läti Riikliku Agraarökonoomika Instituudi osakonnajuhatajaks. Aastatel 1989–1993 töötas ta Läti Kodanike Kongressi ajalehe Pilsonis ja LNNK (Läti Riikliku Iseseisvusliikumise) ajalehe "Nacionālā Neatkarība" majandustoimetajana.
Aastal 1993 kandideeris ta seimi liikmeks Isamaale ja Vabadusele/LNNK nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 1995. aastal valiti ta "Isamaale ja Vabadusele/LNNK" nimekirjast seimi liikmeks, kus ta oli Euroopa asjade komisjoni ning eelarve- ja rahanduskomisjoni liige, hiljem aga komisjoni esimees. 2. veebruarist 1997 kuni 26. novembrini 1998 oli ta Läti rahandusminister nii Andris Šķēle teises valitsuses kui ka Guntars Krastsi valitsuses.
26. novembrist 1998 kuni 7. novembrini 2002 oli ta Läti rahvusvahelise koostöö ja finantsasutuste eriminister Vilis Krištopansi valitsuses. 7. novembrist 2002 kuni 9. märtsini 2004 oli ta Läti transpordiminister Einars Repše valitsuses.
Liina Luik
Liina Luik (sündinud 14. oktoobril 1985) on Eesti pikamaajooksja.
2014. aasta poolmaratoni maailmameistrivõistlustel sai ta naistejooksus 48. koha 1:14.18
Ta sai 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus maratonis 29. koha (aeg 2:41:48).
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis sai ta maratonis 27. koha (2:39.42).
Ta osales 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros maratonis, kuid katkestas.
Tema isiklik rekord poolmaratonis on 1:12.44, mis on püstitatud 1. märtsil 2015 Itaalias Ostias, ja maratonis 2:39.42, mis on püstitatud 30. augustil 2015 Pekingi maailmameistrivõistlustel.
Ta on üks Luikede kolmikõdedest (teised kaks on samuti pikamaajooksjad Lily ja Leila).
Arnold Sepp
Elukäik
Ta sündis Viljandis raudteeametniku pojana, lõpetas 1927. aastal Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1927. aastast Tartu Ülikoolis õigusteadust, kuid stuudium jäi lõpetamata.
Ta töötas aastatel 1926–1940 Viljandis ajalehe Sakala toimetuses, sealhulgas ka vastutava toimetajana, ja toimetas aastatel 1931–1938 Sakala Pühapäeva.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus elas Geislingeni põgenikelaagris ning töötas Eesti Posti toimetuses, avaldades vesteid Jaan Malga pseudonüümi all.
1949. aastal siirdus ta USA-sse, kus pärast lühemat peatust New Yorgis asus Florida osariiki Miamisse, kus töötas muu hulgas tuukri, kaluri ja postimehena.
Arnold Sepp suri 1979. aastal Miamis, tema põrm tuhastati ning tuhk heideti merre.
Loominguline tegevus
Pärast kirjanduslikke katsetusi kooliajal kirjutas ta kriminaalromaani "Punane auto" (Viljandi 1933) ja tõlkis Felix Hollaenderi romaani "Salomoni minia" (Viljandi 1933). Ta on kirjutanud libreto Priit Ardna operettidele "Ly" (1931), "Tütarlaps kodumaata" (1934) ja "Igavene legend" (1935). Hiljem kirjutas ta psühholoogilised draamad "Päikese poole" (algselt "Armastus ja maa", 1936) – ühe talupere vastuoludest; "Viimne Mühlheim" (1936) – pastorite keskkonnast ja eetikaprobleeme käsitleva "Väike, rumal süda" (1940).
Paljudel lavadel mängiti 1930. aastate lõpul tema näidendeid "Maja sadamas" ja "Roheline tolm". Teatrisse ei jõudnud "Oaas", mis sai aastal 1940 I koha Estonia näidendivõistlusel ja käsitles militaristide ning patsifistide ideelist konflikti.
Ta avaldas Viljandit kujutava armastusromaani "Raisatud suvi" (Tartu-Tallinn 1939), ilmumata jäid romaanid "Pilt" (1940) ja "Tuleasemete rada" (1943). Ta kirjutas ka teatriartikleid ja -arvustusi.
Rikastamine
Rikastamine on millegi sisalduse suurendamine (näiteks ainesse mõne komponendi lisamine või teiste komponentide vähendamine) või millegi vajaliku, kasuliku, puuduva lisamine.
Efva Attling
Efva Katarina Attling (sündinud 18. veebruaril 1952 Stockholmis) on Rootsi disainer ning endine fotomodell, tantsija ja laulja.
Elulugu
Efva Attling kasvas üles musikaalses perekonnas Stockholmi eeslinnas Högdalenis koos nelja õe – Susanne, Lena, Louise ja Agnetaga.
Ta töötas 12 aastat modellina, enne kui asutas bändi X Models, kes on eelkõige tuntud lauludega "Två av oss" ja "Hemlighet". Attling on sooloartistina välja andnud albumid "Stormvarning" (1985), "Nerver" (1989) ja "Sanningen ligger på min säng" (1997).
Praegu töötab Efva Attling disainerina. Tal on ehtestuudio Stockholmis Södermalmis. Evfa kujundatud ripatsit "Homo Sapiens" on kandnud Madonna 1999. aastal ja Meryl Streep. Lisaks on ta disaininud Synseami prille, Orreforsi veiniklaase, hinnasilte ning Levi'se ja H&M-i tooteid.
Isiklikku
Attling oli aastatel 1985–1995 abielus Niklas Strömstedtiga, kellega tal on kaks poega.
1996. aastal registreeris Efva oma kooselu Eva Dahlgreniga. Nad abiellusid 15. novembril 2009 Hotell Rivalis pärast seda, kui Rootsis võeti vastu samasooliste abielu seadus.
Villem Tubin
Villem Tubin (16. august 1886 Kokora vald Tartumaa – 27. august 1955) oli eesti koolijuht ja vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1907 Tartu Õpetajate Seminari. Ta töötas aastatel 1907–1919 õpetajana Viljandis, aastatel töötas ta 1920–1941 Tartu Ühiskommertsgümnaasiumi direktorina. Ta õppis töö kõrvalt aastatel 1933–1937 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Ülikooli koguduses. 1943. aastal nimetati ta Tartu raehärraks. Ordineeriti 9. juunil 1946 õpetajaks.
Ta teenis aastatel 1946–1948 Nõo ja Kambja kogudust, aastatel 1948–1955 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja.
Isernhagen
Isernhagen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Vald asub Hannoverist kirdes.
Vastavalt keskmisele sissetulekule elaniku kohta on see kõige jõukam omavalitsus Alam-Saksimaal.
Vallaosad
Gartenstadt Lohne on Neuwarmbücheni osa.
Sõpruslinnad
Sõpruslinnad on Peacehaven Ida-Sussexis, Épinay-sous-Sénart Prantsusmaal, Suchy Las Poolas ja Tamási Ungaris.
Nimi
Esimene osa nimest Isernhagen tuleb sõnast Yser või Yserne, mis tähendab 'rauda'. Keskajal leiti Wietze jõe madalikult raudkivi. Seda sulatati kohapeal ja kasutati ehitusmaterjalina. Lõpp Hagene või Hagen kirjeldab metsasalu või haritava maa tarastamist, tavaliselt loomade eemalhoidmiseks põllumaast.
Jäähoki 1948. aasta taliolümpiamängudel
Meeste jäähokiturniir 1948. aasta taliolümpiamängudel Šveitsis Sankt Moritzis oli 6. olümpiaturniir, mis oli ühtlasi ka 15. MM ja 26. Euroopa meistrivõistlused. Olümpiaturniir toimus 30. jaanuarist kuni 8. veebruarini.
Kanada võitis oma viienda olümpiakulla ja 12. MM-i, mida esindas Kanada relvajõudude meeskond Ottawa RCAF Flyers. Kõrgeima tulemuse saanud Euroopa meeskond Tšehhoslovakkia võitis hõbemedali ja tuli kaheksandat korda Euroopa meistriks. Bibi Torriani mängis Šveitsi eest, kes võitis pronksmedali, ja temast sai esimene jäähokimängija, kes luges kõigi sportlaste nimel olümpiavande. Osales üheksa võistkonda.
Esimest korda pärast sõda naasis ka rekordiline maailmameister Kanada, kes võitis kaheteistkümnenda tiitli ja võitis neljanda olümpiakulla. Tšehhoslovakkia lõpetas turniiri vaid väravate vahega teisena ja tuli kaheksandat korda Euroopa meistriks. Kanadat esialgu nii kõrgelt ei hinnatud, kuid turniiri edenedes sai see hoo sisse. Tegemist oli sitke ja kiireima meeskonnaga, kes võitis Tšehhoslovakkiat parema tehnika jõuga. Kaitse oli eriti hea, kui sisse lasti vaid viis väravat, Halder oli turniiri parim väravalööja. Šveitsil oli selgelt paremuselt kolmas meeskond, kuigi kaotus Tšehhoslovakkia vastu oli valusalt suur.
Hokiturniiri mängimine oli ohus Ligue Internationale de Hockey sur Glace'i ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee lahkarvamuste ning Ameerika Ühendriikide olümpiakomitee ähvardatud boikoteerimise tõttu. USA koondis võistles professionaalsete mängijatega ja seejärel diskvalifitseeriti ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee poolt. Ameeriklasi see aga väga ei tabanud, sest nende pettumust valmistav esitus olümpiamängudel tähendas, et medalit polnud nad niikuinii võitnud.
Tulemused
thumb|270px|right|Ottawa RCAF Flyers meeskond 1948. aasta OM-il Turniir toimus liigasüsteemis, millest võttis osa üheksa võistkonda. Kanadalased said Tšehhoslovakkia vastu seitse võitu ja ühe viigi. Tšehhoslovakkia võitis samuti seitse mängu. Turniiri otsustas väravate vahe. Kanada võitis vastaseid 69:5. Tšehhoslovakkia koondis ületas vastaseid 80:18.
Kuna see turniir oli ühtlasi LIHG maailmameistrivõistlused, saavutas USA LIHG edetabelis neljanda koha. George Dudley (Kanada jäähokiadministraator) väitis, et 1948. aasta olümpia hokiturniir mängiti "naeruväärsetes ilmastikutingimustes" ja kehva kohtunikutööga.
Keskmine vanus
Poola meeskond oli turniiri vanim meeskond, keskmise vanusega 29 aastat ja 10 kuud. USA oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 23 aastat ja 1 kuud. Kuldmedalist Kanada keskmiseks vanuseks oli 25 aastat ja 8 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 27 aastat ja 2 kuud.
Lenddraakon
Lenddraakonid (Draco) on soomuseliste seltsi agaamlaste sugukonda kuuluvate sisalike perekond.
Teaduslikult kirjeldas lenddraakoneid esimesena Linnaeus 1758 ja valis neile niisuguse nimetuse nende lennuvõime tõttu, mis on roomajate seas ebatavaline.
Nad elavad kogu Kagu-Aasias Lõuna-Indiast ja Lõuna-Hiinast kuni Filipiinide ja Väikeste Sunda saarteni.
Välimus
Lenddraakonite üldpikkus ei ületa 25–40 cm. Saba hõlmab sellest umbes poole, mõnel liigil rohkemgi. Kõige suurem liik suur lenddraakon elab Malaka poolsaarel ja Lõuna-Birmas ning kasvab kuni 40 cm pikaks. Kõige levinuma liigi, täpilise lenddraakoni pikkus koos sabaga ei ületa 20 cm.
Lenddraakonite pea on kõrge ja nurgeline, lühikese tömbi ninamikuga. Kurgualuse keskjoonel ripub isastel kurgupaun, mis ulatub kaugele ette, kuni ninamiku eesservani, sest pauna toetavad keeleluu jätked. Kaela külgedel on kõrvale suunatud lamedad nahaväljakasvud.
Keha on sihvakas ja lamenenud, kaetud väikeste soomustega, mille keskel on üksikuid teritunud köbrukesi. Mõnel liigil on kuklas, puusade tagaserval ja sabal madal hari, mis moodustub väikestest lamedatest kolmnurksetest soomustest. Pikkadel jalgadel on haakuvad varbad ja teravad kõverad küünised. Saba on väga pikk ja niitjalt peenenenud.
Lenddraakoni keha on ülalt tavaliselt roheline või rohekashall tumedate täppidega. Niisugusena on loom tagasihoidlik ega tõmba endale kuidagi tähelepanu. Ent nahakurrud, kurgupaun ja väljakasvud on väga erksalt värvunud. Kuidas nimelt, see oleneb suuresti liigist, aga varieerub isegi liigisiseselt ja isendid suudavad selle põhjal üksteisel vahet teha. Isased on alati eredamalt värvunud kui emased. Õieliaetud nahakurdude ülapool võib olla oranžikas-punane, pronksjas, punakaskollane, tumepurpurne, punakas- või kollakaspruun, arvukate mustade laikude või vöötidega, heledate tähnide või valgete ristjoontega. Alt on nahakurrud tavaliselt sidrunkollased või helesinised. Kurgupaunal võivad ülekaalus olla kollased, helesinised, punased või mustad toonid. Kireva välimuse pärast võrreldakse lenddraakoneid sageli liblikatega.
Eluviis
pisi|Draco spilonotus Lenddraakonid on puuloomad. Võras on nad tavaliselt üsna kõrgel. Kui lenddraakonit jälitama hakata, siis ei kiirusta ta hüppama, vaid jookseb kiiresti tüve mööda veelgi kõrgemale. Kui oht on endiselt lähedal, siis tõukab ta jalgadega jõuliselt ära, sirutab nahakurrud laiali ja lendab naaberpuule, kus esimese asjana jookseb puu taha peitu.
Lenddraakoni kõige pikem registreeritud hüpe küündis 60 meetri kaugusele ja selle jooksul kaotas loom kõrguses üksnes 10 m.
Igal isasloomal on oma jahiala, mis hõlmab mitu lähestikku kasvavat puud. Kui kaks isast kokku saavad, siis alustavad nad oma kurgupauna vastastikku pungitamisest. Kui sedamoodi ei suudeta kindlaks teha, kumb neist tugevam on, siis järgneb kähmlus. Võitja kihutab kaotaja oma territooriumilt välja.
Lenddraakonid toituvad kõikvõimalikest putukatest, eriti sipelgatest. Nad püüavad saaki puude lehtedel ja tüvedel, aga lendavaid putukaid haaravad tihti lennult.
Emased lenddraakonid kaevavad puutüve jalami lähedale augu ja munevad sinna 2–6 muna. Emane valvab neid umbes ööpäeva jagu, aga siis lahkub ega tee enam oma järglastega mingit tegemist. See on ka ainus juhtum, kus lenddraakon üldse maapinnale tuleb.
Liigid
pisi|Draco sumatranus pisi|Draco spilopterus pisi|Draco dussumieri Lenddraakonite perekonnas eristatakse järgmisi liike (liigi järel on esmakirjeldaja(te) nimi ja esmakirjeldamise aasta). Kaks liiki antakse teistsuguse perekonnanimega selle märgiks, et need esmakirjeldati teise perekonda, kuid tänapäeval arvatakse lenddraakonite hulka:
Diego Ramíreze saared
thumb|Gonzalo saare ilmajaam Diego Ramíreze saared (hispaania keeles Islas Diego Ramírez) on väike saarestik (kogupindala 1,2 km²) Tšiili lõunaosas Drake'i väinas umbes 100 km Hoorni neemest edelas. Saarteaheliku pikkus põhjast lõunasse on umbes 8 km. Saared on nii Tšiili kui ka Ameerika lõunapoolseim osa.
Saared avastas 12. veebruaril 1619 Marco Ramírez Garcia de Nodali ekspeditsiooni käigus. Saartele pandi nimi ekspeditsiooni kosmograafi Diego Ramíreze järgi. 156 aasta jooksul, kuni aastal 1775 avastati Lõuna-Sandwichi saared, oli see lõunaapoolseim teadaolev maismaa-ala. Lõunapoolsemaks peeti vaid müütilist Terra Australis Incognitat.
Diego Ramíreze saarte lõunapoolseim punkt on kaljune Águila saar.
Diego Ramíreze saared on paljude merelindude, peamiselt albatrosside ja pingviinide, sealhulgas kuldkiird-pingviini ja hiidmaruka tähtis pesitsuspaik.
Diskograafia (meditsiin)
Diskograafia ehk seljaröntgenuuring (ladina keeles discographia) on röntgenuuringu liik.
Seljaröntgenuuringu läbiviimiseks on vaja patsiendi lülivahekettasse kontrastainet süstida.
Slidõ (Mogõliv-Podilskõi rajoon)
Slidõ (ukraina keeles Сліди) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Mogõliv-Podilskõi rajoonis. Elanike arv on 806. Pindala on 1,68 km².
Wise'i maakond
thumb|Wise'i maakonna kohtumaja
Wise'i maakond (Wise County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Decatur.
Maakonna pindala on 2391 km². Veepindala on 47 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 59 127. Aastal 2000 oli elanike arv 48 793.
Ajalugu
Wise'i maakond moodustati 1856. aastal Cookei maakonna osast. Maakond on saanud nime Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikme ja 38. Virginia kuberneri Henry A. Wise'i järgi.
Ilija
Ilija (ka Illa või Ilja) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija (Neris) vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Ілія. Paralleelnimena on käibel ka nimekujud Ільля ja Ілья.
Jõe pikkus on 62 km, valgla on 1220 km². Jõe langus on 1,8 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 8,8 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 5–10, alamjooksul 20 meetrit.
Ilija algab Łahojski rajoonist Minski kõrgustikult ja suubub Vilejka rajoonis Vilija veehoidlasse. Suurim lisajõgi on Kamienka, piki Kamienka sängi ja Ilija alamjooksu kulgeb Vilija-Minski kanal.
Scornicești
Scornicești on linn Rumeenias Olti maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Slatinast ligikaudu 23 km kirdes.
Linna haldusalasse kuulub 13 küla: Bălțați, Bircii, Chițeasca, Constantinești, Jitaru, Mărgineni-Slobozia, Mihăilești-Popești, Mogoșești, Negreni, Piscani, Rusciori, Șuica ja Teiuș.
Asulat on esmamainitud 1505. aastal. Linnaõigused sai Scornicești 1989. aasta mais.
Scorniceștis on sündinud Rumeenia kommunistlik partei- ja riigitegelane Nicolae Ceaușescu (1918–1989), kes oli Rumeenia Kommunistliku Partei peasekretär aastatel 1965–1989.
Punglehikulised
Punglehikulised (Disceliaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Majdan-Bobrõk
Majdan-Bobrõk (ukraina keeles Майдан-Бобрик) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 160. Pindala on 0,092 km².
Áchna Ethnikós
Áchna Ethnikós (ametlikult Εθνικός Άχνας (Ethnikós Áchnas)) on 1968. aastal asutatud Küprose jalgpalliklubi, mille koduasula on Áchna.
Klubi parimad saavutused on kolm neljandat kohta riigi meistrivõistlustel (1994/1995, 1997/1998 ja 2006/2007) ja jõudmine karikafinaali (2002). Ethnikós on ainsa Küprose meeskonnana jõudnud Intertoto karika kaudu UEFA karikavõistlustele.
Jeri mõis
pisi|right|Jeri mõisa majandushoone
Jeri mõis, ka Ģeri mõis (saksa keeles Seyershof, ka Jehrenhof, läti keeles Jeru muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Jeri vallas Jeri asulas.
Mõisa peahoones asuvad tänapäeval Jeri vallamaja ja raamatukogu.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/4 adramaad, sellele allus 99 mees- ja 99 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 3/4 adramaad, aastal 1688 aga neli adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/4, aastal 1757 aga 2 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 3 ja 4/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 11/15, aastal 1881 aga 3 ja 16/80, lisaks allus mõisale 5 ja 31/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
1816. aastal kuulus mõisale üks karjamõis: Ringel.
Hellikulised
Hellikulised (Funariaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Hans Pipar
Hans Pipar (6. jaanuaril 1906 Velise vald – 23. aprill 1941) oli Eesti Poliitilise Politsei ametnik.
1920 kuni 1925 õppis Tallinna Ühisgümnaasiumis.
Töötas 1. märtsist 1922 kuni 30. septembrini 1926 Eesti Tarvitajate Keskliidus praktikandina ja ametnikuna. 4. oktoobril 1926 võeti sõjaväeteenistusse ja määrati ratsaväkke. Arvati reservi 23. jaanuaril 1928 lipniku auastmes.
15. märtsil 1928 määrati Tallinna-Harju prefektuuri ratsareservi kordnikuks.
6. juulil 1928 määrati Poliitilise Politsei agendiks Tallinna komissari juurde. Politsei teenistuses paistis silma tõsise töömehena, olles täpne ja erapooletu. Võttis osa kommunistide vangistamisest, kus 13. märtsil 1930 Tallinnas Endla tn 28-10 tekkis tulevahetus kommunist Johannes Jürna'ga, kes tulevahetuses surma sai ja Pipar pääses napilt eluga. 4. juunil 1931 tabas koos abilisega Tallinnas Viru tänaval kommunistide peakulleri M. Parker'i. 8. juunil 1931 tabas kaaslastega Tallinnas Sõbra tänaval kommunistide peaorganisaatori O. Tuul'e. 9. juunil 1931 Tuule tänaval asuva kommunistide salatrükikoja vallutamisel oli kiire ja takistas Idel Jakobsonil vahistajate suhtes relva kasutamast. 23. augustil 1932 tabas kaaslastega kommunistid Feodor Okk'i ja Magda Perillus'e.
Kazavtšõn
Kazavtšõn (ukraina keeles Казавчин) on küla Ukrainas Kirovogradi oblastis Gaivoroni rajoonis. Elanike arv on 1136.
Aedvilja tänav
thumb|Aedvilja tänav
Aedvilja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis. Aedvilja tänav algab Narva maanteelt ja lõpeb Karu tänaval.
Aedvilja tänav on enam-vähem lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 95 meetri pikkune.
Aedvilja 4 asub 1938. aastal arhitekt Karl Tarvase projekti alusel valminud, algne A.Kaunismaa üürimaja.
Tänava nimi ja ajalugu
Tänav on nime saanud Karu tänava nurgal asetsenud suurema aedviljaaia järgi. Esialgu sellel halvasti korrastatud tänaval nime ei olnud. Eestimaa kuberneri M. N. Galski-Vrasski korraldusel tänav sillutati 1869. aastal ikaldusega seoses organiseeritud abitöödeks määratud summade eest, mistõttu tänavat nimetati ka Galkini tänavaks (Galkin-Strasse), kuid see nimi ei jäänud püsima. Tänavanimede fikseerimisel 1882. aastal nimetati see Aiavilja tänavaks (saksa keeles Gemüse–Strasse, vene keeles Овощная улица) ja 10. oktoobril 1939 parandati Aedvilja tänavaks.
Ejaki keel
Ejaki keel on Põhja-Ameerikas, Alaska idarannikul räägitud keel, mis kuulub naa-dene keelkonda.
Viimane ejaki keelt emakeelena rääkija Marie Smith Jones suri 21. jaanuaril 2008.
Sõnajärg on SOV.
Ejaki keelt uuris Michael Krauss.
4J Studios
4J Studios on šoti arvutimängu arendamise stuudio, mis asub Dundee's ja East Lintonis. Kompanii on töötanud paljude väljaandjatega, nagu: ZeniMax Media, Mojang ja Microsoft Studios.
Ilja
Ilja (vene keeles Илья, vene transliteratsioonis ka Ilya) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 82. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2117 mehel.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2158 mehel ja alla viiel naisel. Ilja oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 27). Ilja oli populaarsuselt 79. mehenimi. Lisaks oli eesnimi Ilya 347 mehel. Ilya oli populaarsuselt 340. mehenimi.
Departemang
Departemang (prantsuse département, hispaania departamento) on paljude riikide haldus- ja poliitiline alljaotus.
Territoriaalse üksusena kasutasid departemangu esmalt Prantsuse revolutsioonilised valitsused, rõhutades ilmselt, et iga territoorium oli lihtsalt halduslik alljaotus ühtses suveräänses riigis. (Mõiste "departemang" muus kontekstis tähendab suurema organisatsiooni halduslikku alljaotust.) Selline püüe nullida kohalikku poliitilist identiteeti vastandub tugevalt riikidele, mis on jaotatud "osariikideks" (mis tähendab kohalikku suveräänsust).
Tänapäeval võivad departemangud olla kas esinduskoguga ja tegevjuhiga või ilma, olenevalt riigi põhiseaduslikust ja halduslikust struktuurist.
Ameerika Ühendriigid kasutasid sellist määrangut "Alaska departemangule" oma võimu varasel perioodil Alaskas.
Kocatepe mošee
pisi|Kocatepe mošee 2009. aastal Kocatepe mošee (türgi keeles Kocatepe Camii) on mošee Türgi pealinnas Ankaras. Kocatepe mošee ehitati aastatel 1967–1987 ja see on Ankara suurim mošee, mis mahutab 24 000 inimest. Mošee neli minaretti on 88 meetri kõrgused.
Ebola viirus
Ebola viirus ehk Zaire Ebola viirus (lühend ZEBOV, EBOV, EBO-Z) on viiruseliik.
Ebola viirus avastati hemorraagilise palaviku epideemia ajal Ebola jõe äärses külas (Zaires) 1976. aastal.
Juuni seisuga on ebolaepideemia põhjustajaks siiski ZEBOV.
Laboratooriumides paljundatud, töödeldavad ja säilitatavad Ebola viiruse tüved on klassifitseeritud bioloogiliste relvade 4. kategooriasse.
Klassifikatsioon
Zaire Ebola viirusel on tuvastatud järgmised alatüübid:
Baltimore'i klassifikatsioonis klassifitseeritakse Ebola viirus miinusahelaliste RNA-viiruste (-)ssRNA rühma.
Valgud
pisi|Ebola viiruse valgud Ebola viiruse genoom kodeerib 7 : NP, VP35, VP40, GP, VP30, VP24, L ja eritab valke: (sGP, delta-peptide, GP1, GP(1,2 delta), ssGP).
Peremeesrakku sisenemise tagab EBOV glükoproteiin GP1,2, ühinedes raku pinnal olevate retseptoritega. EBOV neelatakse alla makropinotsütoosi ajal raku endoplasmas leiduvate põiekeste poolt, tähtsat rolli selle juures mängivad GP1/NPC1 valgu interaktsioonid. Nende interaktsioonid tulemusel sünteesitakse rakuga ühinemiseks sobiv glükoproteiin tagamaks, ka endosomaalsete ensüümide katepsiin B ja L kaudu, EBOV sisenemise rakumembraani kaudu, kus EBOV nukleokapsiid VP30 valk vabastatakse raku tsütoplasmasse, sünteesimaks uusi täiesti nakatumisvõimelisi viirusi.
Täpseid rakutuumas toimuvaid transkriptsiooni ja paljunemise mehhanisme ei tunta, arvatakse, et need võivad sarnaneda sugukondadesse Paramyxoviridae ja Rhabdoviridae liigitatud viiruseliikide omadega.
Uurijad on tuvastanud, et Ebola viiruse valgud VP24 ja VP35 blokeerivad peremeesorganismi interferooni (IFN)-alfa/beeta sünteesi ja signaali edastamist IFN-alfa/beeta ja IFN-gamma retseptoritele ning takistavad bioloogiliste vahendajaainete signaalide saatmist rakutuuma ja osalevad seeläbi kaasasündinud immuunsuse inhibeerimises. VP35 mängib olulist rolli viiruse transkriptsioonil ja paljunemisel.
Täiesti nakatumisvõimelised viirusosakesed (virionid) vabastatakse 'puhkemise' (ingl k budding) rakumembraani kaudu.
VP24
Mitmed uurijad on tuvastanud, et Ebola viiruse valgud VP24 ja VP35 mängivad olulist rolli peremeesorganismi immuunsüsteemi 'eksitamisel'.
Ajakirjas Cell Host & Microbe avaldatud uurimuses on Amarasinghe ja Daisy Leung näidanud, kuidas VP24 seondub tihedalt nucleus transporter ' iga ('tuumatransporteriga') – valguga, mis juhib molekulid rakutuuma ja sellest välja. Molekulide, mida nimetatud transporterid tuuma juhivad, hulgas on STAT1 (signaali ülekande ja transkriptsiooni aktivaator ehk faktor (immunoloogia)), mida peetakse interferooni signaalirajal oluliseks koostisosaks.
“Harilikult transporditakse STAT1 tuuma, selles aktiveerib ta geene sadade valkude jaoks, mis on tegevad antiviraalsete vastuse tekkel,” kirjutab Leung. “Kuid kui VP24 on seondunud mõningate transporteritega, võib juhtuda, et STAT1 ei jõua tuuma.”
See uuring näitas, et VP24 tegevus takistab spetsiifiliselt STAT1 transporti.
Peremeesorganismid
Looduslikud Ebola viiruse reservuaarid on käesoleval ajal tundmata. Peremeesorganismide osas puudub teadlaste hulgas üksmeel, kuid on tuvastatud, et viirus eluneb asümptomaatiliselt osadel nahkhiirtel ning sümptomaatiliselt sigadel ja osadel ahvidel ning inimestel.
Uurijad on pakkunud välja mitmeid nakkuse ülekandumise hüpoteese.
Arvatakse, et metsloomad (näiteks antiloobid, mitmed esikloomalised ja närilised (näiteks okassealised) jt ning kodusead ja koerad võivad nakatuda mitmete taimtoiduliste nahkhiirte väljaheidetega kokkupuutunud puuvilju, taimestikku või viirustega kokkupuutunud liha süües ning osad nahkhiired (Hypsignathus monstrosus, Epomops franqueti ja Myonycteris torquata ) võivad Ebola viiruse looduslikeks reservuaarideks olla (uuringu käigus tuvastati Ebola viiruse geenide fragmente).
Ebola viiruse nukleotiidisekventsi fragmente on tuvastatud ka mitmel Mus setulosus ' el ja perekonna Praomys esindajatel ning Sylvisorex ollula ' l, kuid kuna viirust ennast ei tuvastatud, siis pole selge, kas ka need loomad võivad olla Ebola viiruse looduslikeks reservuaarideks.
Väljaspool organismi on viirus tavatemperatuuridel nakkusohtlik mitu päeva, −70 °C on viiruseosakesed üsna stabiilsed.
Immunopatoloogia
Ebola viirus võib inimestel tekitada hemorraagilist viiruspalavikku.
Ebola viirust tuvastavad maailmas üksnes kindla ohutusklassiga laborid. Eestis haiglad ja Terviseameti laborid Ebola viirust analüüsida ei suuda ja vajaduse tekkimisel saadetaks Eesti proovid lepingupartnerile Rootsi nakkushaiguste instituudile Smittskyddsinstitutet.
Ebola viirus paljuneb edukalt dendriitrakkudes, ilma et vabastataks tsütokiine. Infitseerunud dendriitrakkude küpsemine ebaõnnestub ja ebaõnnestub ka immuunvastus, kuna ei esitleta antigeene NK-, T- ja B-rakkudele, aidates kaasa Ebola-viirusnakkuse levikule organismis.
Mart Lajal
Mart Lajal (sündinud 13. jaanuaril 1965) on eesti motosportlane.
Ta on osalenud Dakari rallil.
Johann Tedersoo
Johann Tedersoo (kuni 1933 Johannes Tedderson; 24. august 1904 Karula vald – 29. november 1946 Besançon, Prantsusmaa) oli Noorte Kotkaste peastaabi ülem 1930. aastatel.
Elukäik
Ta sündis talupidaja pojana.
1919. sügisel algatas Võru linnas esimese skautide üksuse.
1923-1929 õppis Tartu Ülikoolis juurat.
1924–1928 oli ta ajakirja Eesti Skaut peatoimetaja.
1930 oli praktikant Majandusministeeriumis.
1930–1940 oli Kaitseliidu noorteorganisatsiooni Noored Kotkad peastaabi ülem (praktiliselt tegevjuht). Korraldas organisatsiooni ülesehitamist nullist toona suurimaks Eesti noorteorganisatsiooniks. Koostas organisatsiooni publikatsioone.
1933 muutis nime Johann Tedersooks.
1934 abiellus Irene Tedersooga (neiupõlvenimega Tiganik).
1940. aastal lahkus ta Eestist.
Tuule tänav (Tartu)
Tuule tänav on tänav Tartus.
Tänav algab Narva maanteelt, teeb käänu ja lõpeb Jänese tänaval. Tänava pikkus on umbes 200 meetrit.
Tänava ääres on Mustaveski tiik.
Koordinaadisüsteem
Levinumad koordinaadisüsteemid
Lineaarsed koordinaadid:
Kõverjoonelised koordinaadid kahemõõtmelises ruumis:
Kõverjoonelised koordinaadid kolmemõõtmelises ruumis:
Leila Luik
pisi|Leila Luik 2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiros Leila Luik (sündinud 14. oktoobril 1985) on Eesti pikamaajooksja.
2014. aasta poolmaratoni maailmameistrivõistlustel sai ta naistejooksus 47. koha 1:14.18
Ta sai 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus maratonis 43. koha (aeg 2:45:59).
2016. aasta suveolümpiamängudel sai ta maratonis 114. koha (2:54.38).
Tema isiklik rekord poolmaratonis on 1:13.58, mis on püstitatud 3. märtsil 2013 Itaalias Ostias, ja maratonis 2:37.11, mis on joostud 1. detsembril 2013 Shanghais.
Ta on üks Luikede kolmikõdedest (teised kaks on samuti pikamaajooksjad Liina ja Lily).