cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel
Ajalugu
Kuigi 1980. aastate lõpu rahvusliku ärkamise tingimustes sai antud rohkelt kontserte ja esinemisi nii kodu- kui välismaal, siis vabaduse saabumine mõjus rahvakunstiansambli koosseisule üsnagi halvasti. Korporatsioonide ja seltside taaslubamise tõttu leidsid meestudengid endale tegevust mujalt ning ansambli tantsijaskond vähenes kiiresti. Samuti jäädi ilma harjutuskohast, kui ülikooli klubi oli sunnitud välja kolima Tähe tänav 3 paiknevast hoonest. Kõik see tõi kaasa tõsisema madalseisu aastatel 1991–1996. Koosseisust astusid välja ka lauljad ja pillimängijad.
Uut hingamist tõi rahvakunstiansambli 50. aastapäeva tähistamine, mille puhul tulid kokku paljud varasemad tantsijad. Pärast 1995. aasta kevadel antud kontserti moodustus ka püsivalt koos käiv vilistlasrühm, kelle juhendajaks sai kuni 1999. aasta kevadeni Henn Tiivel. Samuti tuli sügisel 1996 taas kokku täiemahuline koosseis tantsijaid. Uued probleemid tabasid ansamblit aga 1998. aasta alguses, kui omandiküsimuste tõttu oldi sunnitud katkestama treeningud Tartu Üliõpilasmajas. Olukord lahenes sama aasta sügiseks ning naasti Kalevi tänavale.
Lumeleopard (aunimetus)
pisi|[[Jaan Künnap|Jaan Künnapile antud aumärk "NSVLi kõrgemate mägede alistaja" (numbriga 204).]] Lumeleopard (vene Снежный барс) on Venemaal ja endistes Nõukogude Liidu vabariikides alpinistidele ehk mägironijatele antav aunimetus, mille saamise tingimusi on paar korda muudetud.
Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel
Ajalugu
pisi|Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel pärast 2009. aasta kevadel [[Antoniuse õues antud kontserti "Tüdruku hõllandus"]] Tantsijate arv hakkas taas kiirelt kasvama ning 1999. aastal võeti osa juba nii XIII Gaudeamusest Vilniuses kui ka XVI üldtantsupeost Tallinnas.
1999. aasta veebruaris hakkas seni Tiiveli käe all harjutanud vilistlasrühm seniste liikmete Marge Värvi ja Kaljo Reigo juhatusel iseseisvalt trenni tegema. Treeningutel ja esinemistel saatis rühma lõõtspillil Kaido Reivelt. Selline olukord jätkus kuni 2002. aasta sügiseni, kui vilistlaste eestvõttel kutsuti ansamblit juhendama Viljandi Kultuurikolledži lõpetanud noor tantsujuht Aveli Asber, kellest sai 2003 rühma täieõiguslik juhendaja ning 2005 terve ansambli kunstiline juht. Samuti liitus vilistlasrühm taas ansambli koosseisu.
Lumeleopard (aunimetus)
Samuti peavad aunimetuse saamiseks olema tulemused korralikult dokumenteeritud.
Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel
Ajalugu
pisi|left|Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel 2010. aasta [[SIVO festivalil Hollandis]] 18. novembril 2000 toimus Vanemuise Kontserdimajas ansambli aastapäeva kontsert, mis oli nõnda menukas, et sama kavaga jõuti esineda veel detsembris Tallinnas ja 2001. aasta kevadel Balti Rahvusvahelisel Tantsufestival Lätis Limbažis.
Lumeleopard (aunimetus)
Hiljem on mitu tippalpinisti vallutanud ka samal kõrgmäestikualal, kuid Hiina territooriumil Ida-Pamiiris asuvad veelgi kõrgemad mäed – raske Koskulaki (7028 m) ja tehniliselt kergema Muztagata (7509 m) –, kuid lumeleopardi aunimetusega neid ei seostata.
Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel
Ajalugu
pisi|Rahvakunstiansambel 2014. aasta [[Üliõpilaste laulu- ja tantsupidu Gaudeamus|Gaudeamusel Lätis]] Alates 2009. aastast on mitmel korral antud kevadkontserte Antoniuse õues. On käidud esinemas Hollandis, Saksamaal, Soomes, Tšehhis jt riikides ning osaletud kõigil tantsupidudel. Osaletakse igakevadisel Eesti rahvatantsuansamblite kokkusaamisel Lihaselõdvestus.
Niasviži loss
Niasviži loss (ka Njasviži loss või Nesviži loss; valgevene keeles Палацава-замкавы комплекс у Нясьвіжы) on endine Radziwillide loss Valgevenes Minski oblasti Niasviži rajoonis Niasviži linnas. Loss kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Lumeleopard (aunimetus)
Alates 1970. aastast peab Lumeleopardide ametlikku nimekirja Vladimir Šatajev.
Pühapäevaleht
Pühapäevaleht on pühapäeviti ilmuv ajaleht või konkreetse ajalehe pühapäeval ilmuv number, mis on sageli argipäevanumbrist mõneti erineva sisu ja kujundusega. Pühapäevaleht on ka mitme konkreetse Eesti ajalehe nimi:
Niasviži loss
Niasviži lossi on kujutatud Valgevene 100 000-rublasel rahatähel.
Omanikud
Radziwillid rajasid Niasviži linna juurde lossi juba enne seda, kui see piirkond oli kujunenud iseseisvaks mõisaks. Esimesed omanikud olid:
Niasviži kui majoraatmõisa lõi aastal 1586 Mikolaj Krzysztof Radziwill Orb. Pärast seda olid Niasviži lossi ja seda ümbritsevate valduste omanikud: XIX sajandi alguses astus linna toonane omanik Dominik Hieronim Radziwiłł Napoleon I sõjaväkke. Selle tagajärjel konfiskeerisid Vene võimud tema valdused, aga aastal 1814 suutsid tema pärijad siiski välja võidelda õiguse oma selleks ajaks langenud isa pärandusele. Suurema osa neist päris tema toona viieaastane tütar Stefania Radziwiłł, aga Niasviž kui majoraatmõis läks suguvõsa teise haru kätte. Edasised omanikud olid:
Ajalugu
pisi|left|Niasviži loss XVII sajandist pärineval gravüüril
Bashkim Fino
Bashkim Fino (12. oktoober 1962 Gjirokastër – 29. märts 2021 Tirana) oli Albaania poliitik, endine Albaania peaminister.
Niasviži loss
Ajalugu
Aastal 1533 omandasid Niasviži abielu teel Radziwillid, kes rajasid sinna ka puidust lossi, kuigi ilmselt asusid seal mingid ehitised juba Kiszkade ajal. Algne loss asus Uša jõe teisel kaldal, praeguse Vana pargi territooriumil.
Lumeleopard (aunimetus)
Aastatel 1961–1984 olid neli nõutavat tippu Ismoili Somoni ehk Kommunismi mäetipp, Džengiše ehk Pobeda mäetipp ning Lenini ja Korženevskaja mäetipp. 1985–1989 oli Pobeda asemel vaja jõuda Han-Tengri mäetippu. Alates 1990. aastast peab aunimetuse saamiseks vallutama kõik viis mainitud tippu.
Niasviži loss
Ajalugu
Praeguse linnuse ehitamist alustati aastal 1551. aasta paiku, töid alustas Mikołaj Radziwill Must. Aastal 1583 ehitas Mikolaj Krzysztof Radziwill Orb lossi Giovanni Maria Bernardoni projekti põhjal ümber.
Lumeleopard (aunimetus)
Aastal 2019 pärast Džengiše tipu alistamist said esimeste eestlastena kõik viis mäetippu vallutatud Ain Rästa ja Priit Joosu.
Niasviži loss
Ajalugu
Loss asus jõe kaldal, selle territoorium oli ristkülikukujuline, selle pikkus oli 170 ja laius 120 meetrit. Lossi ümbritses muldvall, mille välisküljeks oli kividest laotud müür, valli taga asus omakorda vallikraav.
Armastusromaanide sari
"Armastusromaanide sari" on raamatusari, mida andis välja Tartu kirjastus Maret aastatel 1938–1939.
Niasviži loss
Ajalugu
Lossihoovi ümber asusid kolm hoonet. Värava vastas asus kolmekorruseline peahoone, mille juures asusid ka kaheksanurksed kivist tornid. Paremat kätt asus kolmekorruseline kasarmukompleks, kus asusid ka ametnike eluruumid. vasakul asus kahekorruseline hoone, kus elasid teenrid. Niasviži loss kujunes esimeseks tulirelvadele kohandatud uuelaadse kaitsesüsteemiga (bastionidega) lossiks Valgevene territooriumil.
Bashkim Fino
Fino lõpetas 1986. aastal Tirana Ülikooli majandusteaduskonna. Ta täiendas end Itaalias, Kreekas ja Soomes. Seejärel töötas ökonomistina Gjirokastris. Aastatel 1992–1997 oli ta Gjirokastri linnapea. Ta oli Albaania Sotsialistliku Partei liige. 11. märtsil 1997 määras Albaania president Fino Albaania peaministriks, ta oli selles ametis 24. juulini 1997 (kuni valimisteni).
Niasviži loss
Ajalugu
Niasviži lossi juurde rajati ka töökoda, kus hakati esimesena Valgevene territooriumil valmistama kahureid. Esimesed seitse kahurit valmisid aastal 1576. Uhkematel seal valminud kahuritel olid nimed, aga neist ei asu tänapäeval enam ükski Niasvižis.
Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel
Ajalugu
2010. aasta 20. märtsil tähistas ansambel 65. aastapäeva etendusega Vanemuise väikses majas. 14. märtsil 2015 tähistati 70. aastapäeva Vanemuise kontserdimajas. Ansambli koosseis on järjepanu kasvanud ning ulatus 2015. aasta seisuga ligi 150 tantsijani, olles sellega läbi aegade suurim.
Bobi Sivén
Hans Håkon Christian "Bobi" Sivén (18. aprill 1899 Helsingi – 12. jaanuar 1921 Repola, Ida-Karjala) oli Soome ja Karjala iseseisvus- ja hõimuliikumise aktivist.
Niasviži loss
Ajalugu
Uputuse ajal laastasid Niasviži linna nii kasakad kui ka Moskva väed. Radziwillide kindlustatud lossi neil siiski vallutada ei õnnestunud. Aastal 1655 rüüstasid linna kasakad, aga lossi ründama nad ei hakanud. Uue rüüsteretke ajal loss kapituleerus ja kasakad laastasid seda rängalt. Aastal 1656 hõivasid Niasviži taas Rzeczpospolita väed. Aastal 1660 ilmusid linna alla edutult Lachavičyt piiranud Ivan Hovanski väed, kes asusid lossi ründama, aga kuuldes lähenevatest Poola vägedest nad taganesid.
Aastal 1661 eraldas Niasviži kindluse tähtsust teadev seim lossikindlustiste rekonstrueerimiseks 56 628 zlotti. Suurem osa töödest oli suunatud purustuste likvideerimiseks, aga kolm reduuti ehitati ka ümber bastionideks.
Põhjasõja ajal rüüstasid lossi aastal 1705 rootslased. Selle rüüsteretke ajal sai loss rängalt kannatada, rootslased lõhkusid bastionid ja vallid ning uputasid kahurid vallikraavi. Lossi hakati taastama alles 20 aastat hiljem, mil selle omanikuks oli Michał Kazimierz Radziwill Rybeńko.
Bobi Sivén
Hariduskäik
Ta õppis Helsingi Normaallütseumis, kuid ei lõpetanud seda. Sõja tõttu said kõik abituriendid üliõpilaseks hakkamise õiguse. Ka Sivén kuulutati üliõpilaseks ning ta õppis mõnda aega Helsingi Ülikooli filosoofiateaduskonnas.
Niasviži loss
Ajalugu
Lõhutud vallide asemele ehitati uued. Põhiliselt kindlusena tegutsenud lossi asemele ehitati nüüd kindlustatud residents. Eri hoonete asemele ehitati hoovi ümber nüüd üks kolmekorruseline lossikompleks. Hoone kujunes hilise baroki näiteks. Ümber ehitati ka väravahoone, selle teisele korrusele rajati Radziwillide raamatukogu. Aastal 1740 ehitati värava kõrvale veel lossi kabel. Aastal 1772 rüüstasid lossi venelased, viies minema sealse raamatukogu ja lossis asunud kunstiväärtused, toimetades need Peterburi linna sealsele Teaduste Akadeemiale. Lossi hakati taastama aastal 1809.
Bobi Sivén
Sõjaline ja hõimuliikumise tegevus
Ta osales punaste valitsusajal Helsingis 1917–1918 põrandaaluses vastupanuliikumises ja Soome kodusõjas valgete poolel, kuni Helsingi vallutamiseni valgete ja Saksa vägede poolt aprillis 1918.
Siis läks ta Ida-Karjalasse, kus osales Soome-poolsetes sõjalistes aktsioonides. Aunuse kubermangu kuulunud Repola vald otsustas augustis 1918 liituda Soome riigiga. 12. detsembril 1919 valiti Sivén Repola valla nimismeheks. Ta oli ka Soome välisministeeriumi esindaja Repolas ja samuti Soomega ühinenud Porajärve naabervallas. Ta organiseeris ka Repola valla kaitset Nõukogude Venemaalt lähtuva sõjategevuse vastu.
Niasviži loss
Ajalugu
Aastal 1812 liitus Dominik Hieronim Radziwill Prantsuse vägedega, selle tagajärjel konfiskeerisid Vene võimud Radziwillide valdused, nende seas ka Niasviži lossi. Lossis asunud medalite ja müntide kollektsioon anti Harkivi ülikoolile, sealsed riitusesemed viidi Moskvasse, kunstiväärtused jagati aga erinevate Venemaa ülikoolide vahel. Kuigi maavaldused tagastati üsna pea, tagastati loss alles aastal 1865. Seejärel hakati vana lossi, mida pealetungivad Vene väed aastal 1812 korduvalt laastasid, rekonstrueerima, ka valmisid Uša jõe teisel kaldal viis parki, kogupindalaga 90 hektarit.
Bobi Sivén
Sõjaline ja hõimuliikumise tegevus
Soome andis 14. oktoobril 1920 sõlmitud Tartu rahu järgi 1921. aastal mõlemad vallad tagasi Nõukogude Venemaale. Sivén osales algul Nõukogude-vastase ülesõusu kavandamises, kuid pärast kavade läbikukkumist tegi enesetapu. Soome sõjavägi lahkus Repolast 15. veebruaril 1921, nii et soomlaste lahkumist Sivén enam ei näinudki.
Bobi Sivéni enesetapp tegi temast Soome ja Karjala hõimuliikumise tuntuima märtri. Sellel oli suur mõju 1922. aastal asutatud Akadeemilise Karjala Seltsile ideoloogiale ja kuvandile. Selts peitis Sivéni surmakuuli oma lipuvarre naeltesse ja iga uus seltsiga liituja vandus lipu juures, et võitleb hõimurahvaste ja soomluse eest nagu Bobi Sivén. Temast sai tolleaegsete rahvuslike noorte ideaal, kelle kuvand muutus peaaegu müütiliseks.
Niasviži loss
Ajalugu
Antoni Wilhelm Radziwill, kes oli taastamistööde eestvedaja, kulutas lossis olnud aarete tagasi saamisele suure varanduse. Lossi arhiiv õnnestus tal 200 000 rubla eest tagasi osta, ka aitasid sellele kaasa suure osa Radziwillide valdustest pärinud Wittgensteinid. Lossivarade tagasiostmist juhendas Dresdeni ajaloomuuseumi direktor Ehrenthal. Osa kunstiteoseid, mis asusid Ermitaažis, õnnestus Radziwillidel aastal 1905 tagasi saada, suurem osa sinna sattunud teostest jäid aga tagastamata.
Põhja Kodu
Põhja Kodu oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1919–1944 Narvas. Ajalehte andis viimasena välja kirjastus Eesti Ajaleht.
Niasviži loss
Ajalugu
Antoni Albrecht Wilhelm Radziwill hakkas uuesti lossi varasid tagasi ostma. Tal õnnestus saada Radziwillide kunstivarasid tagasi nii Krakówist kui ka Lvivist.
Bobi Sivén
Muu tegevus
Sivén oli oma poliitilistelt vaadetelt Soome Maaliidu toetaja.
Põhja Kodu
Ajalehe esimene number ilmus 1. novembril 1919 ja viimane (88. number) 5. augustil 1940. Uue numeratsiooniga, ent sama nimega jätkas leht ilmumist 20. augustil 1941 ja viimane number (järjekorras 12.) ilmus 29. jaanuaril 1944. Vahepealsel ajal (1940–1941) ilmus Põhja Kodu asemel ajaleht Narva Tööline.
Niasviži loss
Ajalugu
pisi|Restaureerimistööd Niasviži lossis
Bobi Sivén
Muu tegevus
Ta oli Soome skaudiliikumise üks rajajaid.
Niasviži loss
Ajalugu
Uued rekonstrueerimistööd algasid kohe pärast põlengut. Restaureerimistööde käigus otsustati taastada loss selle algsel kujul ja kõrvaldada viimasel kahel sajandil loodud muudatused. Rekonstrueerimistööd lõppesid aastal 2011. Aastal 2005 arvati Niasviži loss UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Praegu asub Niasviži lossis muuseum. Aastal 2012 oli see külastatuim muuseum Valgeven territooriumil, seda külastas 431 000 inimest.
Bashkim Fino
2014. aastast oli ta Albaania Parlamendi liige Korçë ringkonnast.
Bobi Sivén
Isiklikku
Tema vanem vend oli Soome sõjaväelane Paavo Susitaival (sündinud Sivén), kes oli aktiivne Lapua liikumisest osavõtja.
Niasviži loss
Ajalugu
pisi|left|Niasviži lossi hoov
Arhitektuur
Algselt oli Niasviži loss põhiliselt kaitsefunktsioonidega, aga hiljem kujunes see ühe Euroopa rikkaima magnaatide suguvõsa residentsiks. Loss asub Uša jõe kaldal saarel, kolmest küljest piirab seda vallikraav.
Lossi territoorium on 170 meetrit pikk ja 120 lai. Selle nurkades asuvad bastionid. Kolmekorruselise peahoone juurde kuuluvad kaheksanurksed tornid. Teine hoone lossis on kolmekorruseline kasarmuhoone, kolmas hoone on teenijate korpus. Hiljem lisandus veel kabel.
Pärast Põhjasõda leidsid lossis aset suured ümberehitustööd. Lõhutud kivist bastionide asemele rajati nüüd muldkindlustised. Peahoonele lisati keskmise risaliidi taha veel neljas korrus, mida kaunistas kolmnurkne reljeefkaunistustega frontoon. Ka ehitati ümber külghooned, need ühendati kolmekorruseliste juurdeehitiste abil peahoonega, ka lisati neid väravaehitisega ühendavad galeriid. Nende juurdeehitistega muutus lossi hoov ebakorrapärase viisnurga kujuliseks. XIX sajandil lossi vallid kaitseehitistena enam ei funktsioneerinud.
Lõgismadulased
Lõgismadulased (Crotalinae) on madude alamsugukond.
Niasviži loss
Arhitektuur
Väravaehitist läbib kaetud käik, väravahoone ise on kahekorruseline ja seda liigendab kolmnurkne frontoon. Väravahoone teisel korrusel paiknes Radziwillide raamatukogu, ka asub selle kõrval lossi kabel. Väravahoonel paikneb kahekorruseline torn. Teine suurem torn paikneb ühe endise külgkorpuse peahoone poolses otsas; kuusnurkne torn on samuti kahekorruseline.
Bashkim Fino
Bashkim Fino suri 29. märtsil 2021 koroona tagajärjel.
Lõgismadulased
Klassifikatsioon
Lõgismadulaste alamsugukonda liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad :
Niasviži loss
Arhitektuur
Lossis on ligi kolmsada ruumi, paraadsaale on kakskümmend. Teistest uhkemini olid välja ehitatud Kuldne saal, Kuninganna saal, Hetmanide saal, Rüütlite saal ja Marmorsaal. Marmorsaali dekoreeris must marmor, Kuldse saali interjöör oli kuldsetes toonides. Lisaks on märkimisväärne veel Portreede saal, kus asus üle 900 Radziwillide suguvõsa liikmeid kujutava portree. Ruumide põrandaid kattis parkett, mis oli laotud nii, et tekkisid erinevad ornamendid. Ruumides paiknesid kahhelahjud ja fajanssahjud, osades ruumides olid ka kaminad.
Bashkim Fino
Isiklikku
Ta oli abielus ja tal on kaks last.
Lõgismadulased
Kokkupuuted inimestega
Alamsugukonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib erineva raskusastmega maohammustuse mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Druus
pisi|[[Mäekristalli druus Poolast. Eesti Loodusmuuseumi kogu]] Druusid on mineraalsed agregaadid, mis tekivad, kui tühikute seinad kattuvad hästi väljakujunenud kristallidega, mis on suvaliselt orienteeritud.
Kui kristallide kasvutsentrid paiknevad lähestikku ja kristallid saavad kasvada peamiselt ühes, seintega risti olevas suunas, tekivad enam-vähem paralleelselt orienteeritud kammi- või harjataolised agregaadid.
Niasviži loss
Pargid
pisi|left|Mälestuskivi Vana pargi esimesele puule Vanimaks pargiks Niasviži piirkonnas on endise Alba eeslinna juures asunud karjamõisa ja hilisema Radziwillide suveresidentsi juurde rajatud Alba park. Lossi enda juurde hakati parke rajama alles XIX sajandil, parkideks muudeti ka Uša jõe lossi vastas asuv kallas, mis oli seni metsik, kohati ka soostunud maastik. Parkide kompleks hakkas koosnema viiest eriilmelisest osast, mida eraldavad kolm tiiki.
Lõgismadulased
Hambad
Lõgismadulaste (ka rästiklaste) ülalõualuul paiknevad liikuvad nn kanaliga eesmürgihambad. Kui mao suu on suletud siis paiknevad need hambad piki lõualuud.
Guillermo Ochoa
Francisco Guillermo Ochoa Magaña (sündinud 13. juuli 1985 Guadalajaras) hüüdnimega Memo on Mehhiko jalgpallikoondise ja Itaalia kõrgliigaklubi Salernitana väravavaht.
Seaduseelnõu
Seaduseelnõule esitatavad põhinõuded
Seaduseelnõu peab vastama Eesti Vabariigi põhiseadusele, rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtetele ja normidele, Eesti Vabariigi suhtes jõustunud välislepingutele ning Euroopa Liidu õigusele. Lisaks peab seaduseelnõu olema välja töötatud nii, et jõustumisel saavutataks normi eesmärk võimalikult väikeste ressurssidega.
Guillermo Ochoa
Koondisekarjäär
Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi Ochoa 14. detsembril 2005 sõprusmängus Ungari vastu.
Ta on tulnud Mehhiko koondisega CONCACAF Gold Cupi võitjaks aastatel 2009, 2015 ja 2019. 2019. aastal valiti ta turniiri parimaks väravavahiks.
2006. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Mehhiko koondise teine varuväravavaht ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel koondise esimene varuväravavaht.
Ta kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel,, 2007. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2007. aasta Copa Américal, 2016. aasta Copa América Centenariol ning 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
2020. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Mehhiko võistkonnaga pronksmedali. Lisaks kuulus ta Mehhiko olümpiakoondisse 2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.
Seaduseelnõu
Seaduseelnõu keel, vormistus ja ülesehitus
Keeleliselt peab seaduseelnõu olema esitatud selgelt, ühetähenduslikult ja ortograafiavigadeta. Seaduseelnõu tekst peab olema kirja pandud ühtse tervikuna. Ühe mõiste kirjeldamine sünonüümsõnadega ei ole lubatud. Mõistete kirjapanekul tuleks kasutada tuntud ja laialdaselt levinud termineid. Üldiselt peaks seaduseelnõu kirjapanemisel vältima lühendeid, sulge ja tähiseid.
Eelnõu esimene lugemine
Seaduseelnõu esimene lugemine toimub seitsme Riigikogu täiskogu töönädala jooksul, pärast seda, kui eelnõu lugemine on võetud juhtivkomisjoni ettepanekul päevakorda. Juhtivkomisjon valitakse üheteistkümne alatise komisjoni seast selle järgi, millise komisjoni tööga seaduseelnõu teema kõige rohkem kokku sobib. Esimesel lugemisel arutletakse eelkõige selle üle, mis on menetletava normi eesmärk jõustudes. Igal Riigikogu liikmel on esimese lugemise jooksul õigus esitada kuni kaks küsimust, seda õigust ei pea kasutama.
Esimesel lugemisel saavad sõna ka kõikide fraktsioonide esindajad – seeläbi avatakse fraktsioonidevahelised läbirääkimised. Igal fraktsioonil ja juhtivkomisjonil on õigus teha ka ettepanek seaduseelnõu tagasi lükata ja menetlemine lõpetada. Juhul, kui keegi oma õigust ettepanek teha kasutab, pannakse eelnõu tagasilükkamine hääletusele. Eelnõu algataja võib seaduseelnõu tagasi võtta või sellest taganeda iga hetk. Sellisel puhul hääletust ei toimu ja menetlus jäetakse pooleli automaatselt.
Pärast eelnõu esimest lugemist on igal Riigikogu liikmel, Riigikogu komisjonidel ja kõigil fraktsioonidel õigus esitada juhtivkomisjonile eelnõu kohta kirjalikke muudatusettepanekuid. Muudatusettepanek peab koosnema viitest eelnõu osale, mida muuta soovitakse, ja soovitavast muudatusest. Muudatusettepanekute esitamiseks on ette nähtud tavaliselt kümme tööpäeva. Juhul, kui juhtivkomisjon teeb ettepaneku, muudatusettepanekute tähtaega kas lühendada või pikendada, võib Riigikogu esimees seda teha.
Eelnõu teine lugemine
Eelnõu teiseks lugemiseks peab juhtivkomisjon tegema ettepaneku võtta eelnõu lugemine Riigikogu päevakorda. Teisel lugemisel arutletakse eelnõu sätete üle. Peale komisjonide ja fraktsioonide esindajate on eelnõu teisel lugemisel õigus arvamuse avaldamiseks ja sõnavõtuks ka igal Riigikogu tavaliikmel. Igal Riigikogu liikmel on õigus esitada arutletava seaduseelnõu kohta ka kaks küsimust.
Kartau
Kartau on eesti perekonnanimi.
Seaduseelnõu
Eelnõu teine lugemine
Arvamuste avaldamise ja läbirääkimise järel pannakse hääletusele kõik muudatusettepanekud, mida ettepaneku esitaja, Riigikogu komisjon või fraktsioon soovivad. Muudatusettepanekuid, mis saavad vähem kui kaks poolthäält ja mida juhtivkomisjon arvesse ei võta, hääletamisele ei panda. Muudatusettepanekud, mis hääletamisel saavad rohkem poolt- kui vastuhääli, arvatakse seaduseelnõu teksti osaks. Juhul, kui kaks vastanduvat ettepanekut on saanud hääletamisel rohkem poolt- kui vastuhääli, siis viiakse seaduseelnõu teksti sisse ettepanek, mis sai rohkem poolthääli, mitte mõlemad.
Kartau
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kartau 274 inimesel: 133 mehel ja 141 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kartau meeste puhul 545. kohal ja naiste puhul 583. kohal.
Seaduseelnõu
Eelnõu teine lugemine
Pärast teise lugemise lõppu võib panna seaduseelnõu kas lõpphääletusele või saata edasi kolmandale lugemisele.
Niasviži loss
Pargid
Parkide rajamine jaguneb kolme järku. Aastail 1878–1905 valmisid Vana park, Uus park ja Inglise park. Aastail 1911–1914 valmis Jaapani park, samuti kujundati selle lähedal asuv künkake metsapargiks. Sel perioodil istutati parkidesse ka mitmesuguseid võõrliike, nagu harilik kuusk, Engelmanni kuusk, siberi lehis, dauuria lehis, must mänd, valge mänd ja ameerika pärn. Kolmas periood kestis aastail 1935–1939.
Kartau
Statistika
Perekonnanimi Kartau oli kõige levinum vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,77. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,44 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pärnumaal Saarde kihelkonna Jäärja mõisavallas talupojale nimeks	Kartau.
Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kartau 20 korral, kui 1936.–1940. aastal võeti uuteks nimedeks Kartna neljal, Jõesoo, Kaareste, Kalmoja kahel juhul, lisaks võeti nimedeks Jõeveer, Kadaru, Kalev, Kaaremaa, Kaaremäe, Kaljaste, Kaljola, Kirss, Kivila, Toodu.
Niasviži loss
Pargid
Aastal 1963 võeti Niasviži parkide kompleks looduskaitse alla.
Vana park
pisi|Mälestuskivi Vana pargi esimesele puule Vanuselt teine neist parkidest oli Vana park, mis kannab ka Aziaryni nime (Стары парк või Азярын). Selle pindala on 16 hektarit ja seda hakati rajama aastal 1878. Algselt kasvas seal ainult üks kanada pappel. Pargi rajamise alguses pandi selle juurde mälestuskivi kirjaga: "Selle kivi püstitamise hetkel kasvas kogu pargi territooriumil ainult see pappel". 1903. aastal püstitati parki veel teine mälestuskivi, tähistamaks pargi kahekümne viiendat aastapäeva. Suurem osa pargi puudest oli XIX sajandi lõpuks istutatud, aga tööd jätkusid seal veel 1920. aastateni.
Kuigi park on vabakujundusega, liigendavad seda siiski mitu alleed, mille rajamisel on kasutatud pärni, vahtraid, hobukastaneid ja valgepööke. pargi sissepääs rajati kahe püloonina, mille vahel oli rauast värav, selle juures aga aednikumajake. Teiste hoonetena rajati parki veel hollandi tuulik, kolmekorruseline solaarium ja kaks vaatetorni. pisi|left|Mälestuskivi koerale-elupäästjale
Pargi kompositsiooni aluseks olid kolm väljakut, mida ühendasid alleed. Sissepääsu lähistel asub tiik, mida toitis nüüdseks kuivanud allikas. Tiigis asub kivil näkineidu kujutav skulptuur. Sissepääsule lähim oli Spordiväljak, mille ääres seisis ka solaariumi hoone. Väljakul asusid XX sajandi alguses tenniseplatsid. Teist, Keskväljakut, ehib mälestussammas koerale-elupäästjale. Legendi kohaselt oli üks Radziwillidest metsas karujahil, kui teda ründas haavatud karu. Mees oleks hukkunud, kui üks jahikoertest poleks looma rünnanud ja tema tähelepanu endale tõmmanud, hukkudes ise, aga päästes sealjuures isanda elu. Kolmas väljak oli Näituseväljak, kus kuni aastani 1927 korraldati seal seisnud paviljonides hooajalisi näitusi.
1990. aastatel rajati parki uus allee, mille äärde püstitati tuntud Niasviži elanike ja valgevenelaste büstid. Vana park asub samal Uša jõe kaldal kui Niasviži losski.
Näituseväljakul asub mälestusmärk seal aastal 1941 Saksa sõjaväe poolt hukatud Niasviži elanikele.
Lossipark
pisi|Tamm Lossipargis Vanim lossi juures asuv park on Lossipark, mis kannab ka Antoni pargi nime (Замкавы парк või парк Антонія). Selle pindala on 11 hektarit ja seda hakati rajama XIX sajandi alguses. Pargis kasvavad vahtrad, babüloni remmelgad ja hõberemmelgad, mis eristuvad oma lehtede värvilt üldisest foonist. Parki nimetatakse Antoni Albrecht Wilhelm Radziwilli järgi ka Antoni pargiks.
Pargi tähtsaimaks elemendiks on 450 meetri pikkune tamm, ms rajati aastail 1870–1875. Varem ühendas lossi linnaga puidust üles tõstetav sild, aga kuna tolleks ajaks oli see kindlusena oma funktsioonid minetanud, asendati sild tammiga.
Enne pargikompleksi rajamist ääristas lossi ja linna vahelist teed allee, aga lossi värava ees kasvasid haavad ja kased. Hiljem asendati sealsed puud lillepeenrate ja ilupõõsastega.
Aastal 1961 rajati parki väike väljak ja sinna asetati skulptuur esimese Maa tehiskaaslase auks. Seal kasvab ka kolmeastlaline glediitsia.
Park asub ka lossi vallidel, seal kasvavad jasmiinid, harilik metsviinapuu, amuuri viinapuu ja harilik viinapuu. Pargis asub Teatriallee, mis viib vabaõhuteatri juurde. Lossi läänebastioni juures asub Teise maailmasõja ajal Niasviži all hukkunud Punaarmee sõdurite vennashaud.
Seaduseelnõu
Eelnõu kolmas lugemine ja lõppmenetlus
Kolmandaks lugemiseks koostab juhtivkomisjon seaduseelnõu lõpliku teksti, võttes arvesse eelmistel lugemistel tehtud ettepanekuid. Lõpliku teksti kohta on õigus arvamust avaldada fraktsioonide esindajatel. Pärast sõnavõtte ja arvamuste avaldamist pannakse eelnõu lõpphääletusele
Niasviži loss
Uus park
pisi|Paviljon Uues pargis
Seaduseelnõu
Eelnõu kolmas lugemine ja lõppmenetlus
Pärast seaduseelnõu lõpphääletust ja selle vastuvõtmist tuleb Riigikogu esimehel või aseesimehel kinnitada see oma allkirjaga viie tööpäeva jooksul.
Niasviži loss
Uus park
Pargis asub Maria pisarate nime kandev allikas (Слёзы Марыі), selle juures asunud pronksskulptuur hävitati II maailmasõja ajal. Pargi algusse rajati uusgooti stiilis väravakompleks, sinna rajati ka astronoomiline obelisk, millest lähtusid radiaalselt kaks pärnaalleed ja kaks vahtraalleed.
Seaduseelnõu
Vabariigi Presidendi välja kuulutamata jäetud seaduse uuesti arutamine
Läbirääkimiste lõppedes pannakse tagasi saadetud seaduseelnõu uuesti hääletusele (muutmata kujul) ja see kas võetakse poolthäälte enamusega vastu või saadetakse uuele menetlemise ringile, kus seaduseelnõu läbib eespool kirjeldatud kolm lugemist uuesti.
Niasviži loss
Uus park
Uut parki läbib ringtee, selle idaosas asub aga Vene metsa (Рускі лес kandev rohelusmassiiv, kus kohalike lehtpuuliikide vahel kasvavad ka üksikud sinna istutatud võõrliigid. Pargis on mitu alleed.
Pargi idaosas istutati suure rändrahnu ümber kuused, selle kompositsiooni juurest viis kaseallee aga paviljoni juurde, kus lossiisandatel oli tavaks pärast jalutuskäiku einestada. Seal asusid ka koerte aedik ja faasanifarm.
Inglise park
Tallid ja lavad asusid pargis kuni aastani 1939. Seal õpetati rahvale ratsutamist ja anti ratsutamisetendusi. Pargis asus ka sadulakujuline vaatetorn.
Parki istutati kuused ja kased, nende istutamisel oli eeskujuks malelaud. Tänapäeval on sellest kompositsioonist säilinud vaid üksikud puud. Parki liigendas ka väike tiik. Jõepoolne külg oli sel pargil avatud, aga ülejäänud külgedest piiras seda muldvall, mis on tänapäevaks tugevasti kahjustatud.
Jaapani park
pisi|left|Jaapani park Kõige uuem lossi juures asuv park on Jaapani park, mis kannab ka Plintoŭka nime (Японскі парк või Плінтоўка). Selle pindala on 7 hektarit ja see rajati vahemikus 1913–1914. Pargi territooriumil kasvab arvukalt võhumõõku.
Pargi algsest planeeringust on vähe säilinud, ka puuduvad selle kohta igasugused dokumendid. Jaapani parki istutati põhiliselt kääbusvormideks kavandatud puid, mis aga aja jooksul ilma hoolduseta suureks sirgusid. Samuti kavatseti sinna rajada kitsad teed ja vaateplatvormideks kujundatud kivid. Kavandatud park jäi paraku lõpetamata.
Pargi kompositsiooni üheks keskmeks oli mäeke, millel asus kabel (arheoloogiliste uuringute põhjal on selgunud, et seal asusid eelnevalt Niasviži lossile kuulunud puidust hooned, mis pärinevad Niasviži mõisa rajamisaegadest). Teine tähtsam element oli tiigi kaldal asunud, samuti nüüdseks hävinud paviljon.
Tõnu Virve
Tõnu Virve (18. juuni 1946 Rõuge – 1. oktoober 2019) oli eesti teatri- ja filmikunstnik, lavastaja ning produtsent.
Õppis Tartu Kunstikoolis maali- ja teatridekoratsiooni erialal ja Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi maalikateedris.
Töötas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris vanemdekoraatori ja peakunstnikuna, kujundas Eesti Televisiooni noorte- ja meelelahutussaadete sarju (sh "Reklaamiklubi") ja Eesti Telefilmi muusikafilme. Oli Tallinnfilmi kõrgema kategooria lavastuskunstnik.
1990. aastal asutas filmistuudio Eesti Rahvuslik Stuudio Freyja Film OÜ.
Tiptoni maakond
thumb|Tiptoni maakonna kohtumaja Tiptonis
Tiptoni maakond (Tipton County) on maakond USA-s Indiana osariigi keskosas.
Maakonna halduskeskus on Tipton.
Maakonna pindala on 675 km². Veepindala on 0 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 936. Aastal 2000 oli elanike arv 16 577.
Ajalugu
Tiptoni maakond moodustati 15. jaanuaril 1844. aastal Cassi, Hamiltoni ja Miami maakonna osadest. Maakond on saanud nime ohivitser John Tiptoni järgi.
Kiin (tööriist)
pisi|Kiiniga saab kuni paarisentimeetrise läbimõõduga oksi ja puid raiuda Kiin (ka lets, vestu) on putkega varre otsa pandud raienuga, mis on pika (15–50 cm) lõiketeraga ja mille lõiketera tippu on tera kaitseks tehtud allapoole minev nokk. Kiini kasutati näiteks hagude ja pliidipuude lõhkumiseks.
Teodor Wilhelm Niitemaa
Teodor Wilhelm Niitemaa (aastani 1942 Teodor Wilhelm Nyman; ka Vilho Niitemaa; 17. märts 1917 Helsingi – 15. juuni 1991 Turu) oli Soome ja Eesti ajaloolane.
Elulugu
Teodor Wilhelm Niitemaa on autojuhi poeg.
Niitemaa lõpetas 1941 Helsingi Ülikooli, kaitses samal aastal filosoofiakandidaadi kraadi, 1949. aastal filosoofialitsentsiaadi ja filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "doktoriväitekiri "Die undeutsche Frage in der Politik der livländischen Städte im Mittelalter" (Annales Academiae Scientiarum Fennicae, B 64 (1949)). Ta võttis Soome armee koosseisus osa Jätkusõjast, töötas aastast 1942 armee peastaabi sõjaajalootoimkonnas ja oli 1945–55 samas uurijaohvitser. Ühtlasi oli Niitemaa 1952–60 Helsingi Ülikooli üldajaloo dotsent ja 1955–77 Turu Ülikooli üldajaloo professor (vaheaegadega ka humanitaarteaduskonna dekaan), aastast 1978 on ta emeriitprofessor.
Teadustöö
Teodor Wilhelm Niitemaa uuris algul Soome sõjaajalugu 1941–45, seejärel (A. Korhoneni õpilasena) Baltimaade (peamiselt Eesti) ajalugu. Doktoriväitekirjas käsitles ta Vana-Liivimaa keskaegsete linnade suhtumist talupoegadesse, lähtudes mitte mõisnike vaatekohast, nagu oli olnud tavaks varasemates uurimustes, vaid linnakodanike ja põliselanike huvidest, ennetades oma uudse uurimismetodoloogiaga 20 aasta võrra prantslast Georges Dubyd. Järgnevalt uuris Niitemaa Liivimaa linnade sisekaubandust 1200–1561 ning Läänemere piirkonna ajalugu, sh Põhja-Euroopa keskaegset rannaõigust. Tema "Baltian historia" (Helsinki, 1959; 2. trükk 1991, K. Hovi täiendustega) on kõige põhjalikum Baltimaade ajalugu käsitlev soomekeelne teos.
Turu Ülikooli professorina juhatas Niitemaa kaht suurt uurimisprojekti (soomlaste kaugmigratsioon ning Läänemere piirkonna ajalugu), juhendas üliõpilasi ja litsentsiaate uurimistööde koostamisel (14 õpilast on kaitsnud teaduskraadi ja enamik neist töötab õppejõuna). Ta oli Turu Ajaloo Seltsi esimees (1965–74, aastast 1981 auesimees), seadis eesmärgiks arendada seltsi tegevus Soome TA tasemele. Selts algatas Niitemaa initsiatiivil regulaarsed Soome–Eesti ja Soome–Nõukogude ajaloosümpoosionid (toimusid Turus, Leningradis ja Tallinnas).
Niitemaa oli paljude Soome ja välismaa teadusühingute liige. Ta avaldas üle 200 teadustrükise.
Transhimaalaja
pisi|[[Nyainqêntanglha mäeahelik Transhimaalajas]]
Mäestik kulgeb paralleelselt Himaalaja peaahelikuga umbes 1600 kilomeetri pikkuselt. Peamised mäeahelikud on läände jääv Gangdisê ja itta jääv Nyainqêntanglha mäeahelik.
Gangdisê ahelikus asub püha mäena tuntud Kangrinboqê (6638 m; varasema eestikeelse nimega Kailas), mis on alpinistidele suletud.
Vallo Raun
Vallo Raun (sündinud 19. jaanuaril 1935) on eesti bibliofiil ja näitekirjanik.
Isiklikku
Tema abikaasa on klaasikunstnik Maie-Ann Raun, vanem poeg on psühholoog ja kirjanik Mait Raun, noorem poeg on ajakirjanik Alo Raun. Vend on kirjanik Ott Raun.
Mälu maailmameistrivõistlused
Mälu maailmameistrivõistlused ehk Mälu MM on mõttespordi võistlus, kus võistlejad jätavad ette antud aja jooksul võimalikult palju infot meelde. Mälu MM toimub igal aastal alates 1991. aastast.
Võistlusalad
Mälu MMil võisteldakse kümnel eri alal, kus võistlejad peavad ette antud ajaga võimalikult palju infot meelde jätma:
Kinnipeetavate valimisõigus
Kinnipeetavate valimisõigus on seotud kinnipeetavate õigusega osaleda rahvaesindajate valimistel nii valijate kui ka valitavatena. Kui valitavatena osalemine on reeglina välistatud, siis hääleõiguse olemasolu või selle puudumine on riigiti väga erinev.
Eestis tuleneb põhiseaduse §-st 58, et süüdimõistetud ja karistust kandvate kodanike osavõttu hääletamisest võib seadusega piirata. Hääleõiguse piirang sisaldub Riigikogu valimise seaduses, kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduses, Euroopa Parlamendi valimise seaduses ja rahvahääletuse seaduses. Nende piirangute sätestamise ajal ei olnud Eesti veel liitunud paljude rahvusvaheliste lepingutega, kuna enamik probleemidest ei olnud Eesti Vabariigi jaoks aktuaalsed. 21. sajandi algul on vangide valimisõiguse probleemi kajastatu Euroopa Inimõiguste Kohtu ja paljude teiste riikide kohtute praktikas. Enamikul juhtudel tuvastati, et demokraatlikus ühiskonnas ei ole piirangud enam põhjendatud. Vaatamata viimastele arengusuundadele ei ole Eesti kehtiv seadustik rahvusvaheliste kokkulepetega kooskõlla viidud.
Euroopas kehtib kinnipeetavate valimistel osalemise keeld lisaks Eestile veel Ühendkuningriigis, Bulgaarias, Gruusias, Liechtensteinis, Venemaal ja Ungaris.
Eestis on piirangu põhiseaduspärasust põhjalikult käsitletud õiguskantsleri 2006. aasta tegevuse ülevaates. Vangide valimisõiguse piirangut Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikas on aga analüüsitud Katre Tubro 2011. aastal avaldatud artiklis "Vangide valimisõigusest".
Hääleõiguse piirangu ajalooline aspekt ja seda õigustavad teooriad
Vangide ja karistuse kandmisest vabanenute (tähtajaliselt) hääletamisõigus on kaotatud nii 1920., 1934. kui ka 1938. aasta Eesti põhiseaduses.
Vangide õiguste piiramisel on sügavad ajaloolised juured. Keskaegsel Inglismaal kasutati karistuse liigina tsiviilsurma – kõikide seisuslike ja poliitiliste õiguste äravõtmist. Tsiviilsurm kaotati Ühendkuningriigis lõplikult aastal 1870, kuid common law' õigussüsteemis Rahvaste Ühenduse riikides säilisid tsiviilsurma tunnused viimase ajani. Hea näide on siin Austraalia kohtukaasus Dugan v. Mirror Newspapers Ltd. aastast 1950, milles Austraalia kõrgem kohtuaste leidis, et kinnipeetaval, kes kannab surmanuhtluse asemel määratud eluaegset vangistust, ei ole õigust tsiviilprotsessis hagejana esineda ning seega kaotas süüdimõistetu Darcy Dugan oma tsiviilteovõime ja kõik kodanlikud õigused, sealhulgas ka valimisõiguse.
Missus
Missus ehk kviditeet (uusladina keeles quidditas, sõnast quid?, mis?) oli skolastikutel väljendit "quid est res" ("mis on asi") kokku võttev uudissõna asja vormi (Form), substantsi (Substanz) või põhiolemuse (Wesenheit) tähistamiseks.
Averroes (Ep. met. 2, p. 47), Albertus Magnus (Met. 7,1, 4) ja Aquino Thomas (De ente 1c. Sum. th. I, 3, 4 ob. 2) eristasid absoluutset, taanduvat, keerukat, lihtsat, liigile, indiviidile või ainele olemuslikku missust (quidditas absoluta, recepta, composita, simplex, generis, individui, subsistens).
Wilhelm von Occam selgitab: "Ühest küljest on missus kõik lubatav, mis asjal olemuslikult on, mis moodustab sisulise üksuse ning sellisel moel on missus mateeria ja vormi ühend. ... Teisalt on missus fomaalselt see lõplik, mille poolest üks asi, mis ei ole sama mis see, erineb teisest." ("Quidditas uno modo accipitur pro omnibus, quae sunt de essentia rei, quae faciunt unum per se, et isto modo quidditas est unum compositum ex materia et forma... Alio modo accipitur quidditas pro forma ultima, qua aliquid differt ab alio, quod non est idem cum illo", bei Prantl, G. d. L. III, 360).
Nicolaus Cusanus märgib: "Asja missus ..., on tõetagaja: oma puhtas tõendamatuses." (»Quidditas rerum..., quae est entium veritas: in sua puritate inattingibilis«, De doct. ignor. I, 3).
Gocleni jaoks on missus asja ilma igasuguse arvestuseta aktsepteeritav olemus (»quidditas« »ipsa rei essentia unde accepta sine omni respectu«, Lex. philos. p. 942).
Micraelius selgitab: "Missus on definitsiooni kohaselt kõige olemuslikum, mida kreeka keeles väljendatakseto ti ên einai, see, mis on asja olemus." "Missus on seega viimane reaalsus, mille tõttu asi moodustab oma õigeid liike." "Skolastiline missus on olemuslik kõige lõpmatmatele liikidele: koosnemise seisukohast on nendeks mateeria ja vorm, eristumise seisukohast on selleks liigierisus, järelduslikult on selleks olemuslikud omadused." ("Quidditas est ipsa essentia in respectu ad definitionem, qua exprimitur graece to ti ên einai, quod quid erat esse rei." "Quidditas igitur est ultima realitas, secundum quam aliquid constituitur in propria specie." " Quidditativum scholastici aliud faciunt essentiale, ut est species infima: aliud constitutivum, ut est materia et forma: aliud specificativum, ut est differentia specifica: aliud consecutivum, ut proprietates essentiales", Lex. philos. p. 946).
Kinnipeetavate valimisõigus
Vangide valimisõigus rahvusvahelistes kokkulepetes ja kohtupraktikas
Kuigi kinnipeetavate valimisõigus on ka tänapäeval väga tõsine vaidluspunkt, märgivad siiski paljud eksperdid, et tegemist on fundamentaalse õigusega, mis on mitmete rahvusvaheliste kokkulepetega kaitstud.
Kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikli 25 (b) kohaselt peab igaühel olema õigus ja võimalus osaleda valimistes ning seda õigust ei saa "põhjendamatult kitsendada". Kui vaadata käesolevat sätet terve lepingu kontekstis, siis artiklist 2 tuleneb diskrimineerimise keeld, millest järeldub, et seadus, millega riivatakse vangide õigusi, ei saa neid diskrimineerida. Artikli 10 lõike 3 kohaselt peab pönitentsiaarsüsteem vangide sotsiaalse ümberkasvatamise soodustava režiimi ette nägema. Teoreetilises kirjanduses väljendatud seisukoha järgi, võib valimisõigusest ilma jätmine olla kinnipeetava jaoks liiga masendav ja tekitada tunnet, et ta on ühiskonnast välja heidetud, mis omakorda on retsedivismi tekkepõhjuseks. Seega, artiklitel 2 ja 10 on väga oluline piirav mõju.
ÜRO inimõiguste komitee põhiseisukoht on, et kinnipeetavate valimisõiguse piiramisel tuleb kasutada proportsionaalsuse põhimõtet: piirangu ulatus peab olema mõõdukas nii rikkumise astmest, kui ka vangistuse ajast lähtudes. Kui vaadata ÜRO inimõiguste komitee arvamusi ja soovitusi, siis reeglina ei toeta komitee kinnipeetavate valimisõigusi piiravaid seadusi, kuid samas ei võta piirangu olemasolu osas lõpliku seisukohta.
Proportsionaalsuse põhimõte leidub ka valimiste hea tava koodeksis. Kuid selles dokumendis rõhutatakse, et ühiskonna julgeoleku eesmärgiks peavad passiivse valimisõiguse piiramise tingimused olema rangemad, kui aktiivse valimisõiguse piiramise tingimused. Valimiste hea tava koodeks nimetab aga kaks juhtumit, millal valimisõigus peab kindlasti olema piiratud – vaimset ebasobivust (nii vanuse kui ka faktilise seisundi tõttu) ning süüdimõistmist eriti raske kuriteo eest.
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsioon hõlmab valimisõigust väga üldiselt, põhimõte tuleneb Konventsiooni esimese lisaprotokolli artiklist 3, milles on sätestatud õigus vabadele valimistele. Probleemi käsitletakse põhjalikumalt Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitustes, mis ei ole imperatiivsed, kuid pakuvad vangistusõiguslikke arengusuundi. Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovituse "Euroopa vanglareeglistiku kohta" artikli 24.11 kohaselt peaksid vanglaasutused kindlustama hääleõiguslikele isikutele võimalust oma hääleõigust realiseerida, kui nende hääleõigus ei ole seadusega piiratud. Seega, praeguste arengusuundade eesmärgiks ei ole valimisõiguse piirangu kaotamine. Oluline on mainida Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitust "Eluaegses vangistuses ja pikaajalises vangistuses viibivate kinnipeetavate kohtlemise kohta", milles sisaldub kaks tähtsat printsiipi – normalisatsiooni ja vastutuse printsiip. Normalisatsiooni printsiibi kohaselt, peab vanglas olema tagatud selline elu, mis on nii lähedane ühiskonna eluga, kui see on üldse võimalik. Põhimõte on väga lähedane kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikliga 10. Teine oluline põhimõte on vastutuse põhimõte, mille järgi peab vanglas viibivatel isikutel olema võimalus täita isikliku vastutusega seotud ülesandeid. Mõlemad põhimõtted leidsid kajastust Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktikas.
Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika
Kõige tuntum asjassepuutuv kohtuasi on Hirst v. Ühendkuningriik (edaspidi: Hirst). Käesolevas kohtuasjas leidis Euroopa Inimõiguste Kohus, et riigisisese kohtu käsitlus valimisõigusest nagu privileegist ei ole tänapäeval lubatav ning ei vasta esimese lisaprotokolli artikli 3 nõuetele. Valimisõigus, samuti kui õigus isikliku elu puutumatusele ja perekonnaelule, õigus abielluda ja usuvabadus on üks iseseisvatest inimõigustest, mis säilivad ka juhul, kui isik kannab vanglakaristust, selle riive peab olema põhjendatud ning teenima ohutuse ja korrakaitse eesmärki. Kohus rõhutab, et Euroopa inimõiguste konventsioon ja selle protokollid ei välista piirangu olemasolu, kuid nõuab, et see vastaks teatud nõuetele: piirang peab olema proportsionaalne, vastama legitiimsele eesmärgile ning ei saa õigust moonutada.
Kinnipeetavate valimisõigus Eestis
Nagu eespool oli mainitud, § 58 võimaldab §-s 57 sisalduvat põhiõigust piirata. Piiramise võimalust sätestati 1990. aastate algusel ning võimaliku piirangut nähti ajutisena, kuna demokraatlikud kogemused olid veel väga tagasihoidlikud. Põhiseaduse väljatöötamisel pakuti välja mitmeid variante, mis aga enamasti põhinesid 1920. ja 1938. aasta põhiseaduste sätetel. Arutati ka piirangu sätestamist otse põhiseaduses, kuid lõppude lõpuks valiti kompromissvarianti, mis võimaldas demokraatia kindlustamisel piirangut kaotada.
Üldtunnustatud tõlgenduse järgi, annab põhiseaduse § 58 võimaluse piirata nii aktiivset kui ka passiivset valimisõigust, kuid varasema tõlgendamisviisi järgi, mida võimaldas kõige paremini 1938. aasta põhiseadus, tehti vahetegu hääleõiguse ja hääleõigusvõime vahel ning kinnipidamisasutuses viibival isikul säilis kandideerimisõigus. Sellest tõlgendusest ilmselt lähtus ka Eesti vabariigi põhiseaduse ekspertiisikomisjon, pakkudes muuta §-i 58 sõnastust ning lisada ka kandideerimise piirangut. Ka Rait Maruste leiab, et sättes peab olema kajastatud ka passiivse valimisõiguse piirang. Põhiseaduse kommenteeritud väljaande järgi on käesolev probleem tõlgendamise teel ületatav, kuna on väga kahtlane, kas passiivset valimisõigust võiks kuidagi praktikas teostada.
Tänapäeval sisaldub keeld Riigikogu valimise seaduse §-s 4: § 4 lg 3 piirab süüdi mõistetud isiku aktiivset valimisõigust ning § 4 lg 6 piirab passiivset valimisõigust. Sisuliselt sama lahendust ja sõnastust on kasutatud kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse §-s 5 ning Euroopa Parlamendi valimise seaduse §-s 4. Samuti on rahvahääletuse seaduse §-i 3 p 2 kohaselt piiratud kinnipeetavate rahvahääletusõigust. Lisaks sellele, sisalduvad ülalnimetatud seadustes sätted, mille järgi ei kanta valijate registrisse isikuid, kes on karistusregistri järgi kuriteos süüdi mõistetud. Eespool nimetatud seaduste vastuvõtmisel pakuti välja vähem rangemat varianti, mille järgi võiks anda hääleõigust kinnipeetavale, kes ei pannud toime tahtlikku kuritegu ning kelle vanglakaristus on vähem kui 5 aastat, kuid selline variant ei leidnud toetust.
Vahistatud isikute hääletamise kohta on kõikides valimisseadustes ette nähtud sarnane lahendus – nende häälte arvestamisel kohaldatakse eelhääletamise ajal väljaspool elukohajärgset valimisjaoskonda antud häälte arvestamise regulatsioon. Vahistatud isikute kõrval saavad ilma igasuguse piiranguta valida ka kriminaalhooldaja juures käivad tingimisi vabastatud isikud või need isikud, kes on elektroonilise järelevalve all.