cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avatud dokumendivormingud
Avatud ja kinnine
Kinnine failivorming tähendab, et selle spetsifikatsioonid on mingi ettevõtte, tavaliselt tarkvaratootja, loodud ja neid ei avalikustata kolmandatele pooltele. Või kui avalikustatakse, siis erilepingute alusel, mis ei luba infot avalikkusele levitada. Pahatihti kasutavad samanimelise tarkvara erinevad versioonid ka erinevaid dokumendivorminguid. Näiteks viiakse uuema tarkvara loodavasse dokumenti muudatused, mis takistavad seda avamast vanematel sama programmi versioonidel, või siis avatakse dokument vigaselt. Mõnikord on sellised muudatused tõesti innovaatilised ja vajalikud, kuid enamasti sunnitakse kasutajat nii lihtsalt ostma uuemat versiooni tarkvarast. Selle praktika kasutamise näited on Microsoft Office ja CorelDraw.
Avatud failivorming tähendab, et dokumendi struktuur on vastavuses mitme ettevõtte ja avaliku organisatsiooni koostöös valminud standardiga, spetsifikatsioon on kõigile soovijaile kättesaadav. Avatud failivorming peab olema sõltumatu ühest kindlast rakendusprogrammist, tootjast või operatsioonisüsteemist. See peab olema kirjeldatud (ja soovitatavalt standarditud) viisil, mis võimaldab selle täielikku, litsentsivaba kitsendusteta rakendamist kõigil soovijatel. Tähelepanu tuleb juhtida asjaolule, et kuigi paljud programmid võimaldavad näiliselt eksportida avatud vormingusse, osutub see probleemseks, sest tarkvaratootja on huvitatud oma kinnise vormingu levikust ega ole loonud korrektselt töötavat ekspordifiltrit avatud vormingutele.
Ainult avatud standarditel põhinevate elektrooniliste dokumendivormingute kasutamine tagab, et andmed on selle omanikele kasutatavad ja kättesaadavad ka pikema aja jooksul ja seejuures ilma kolmandatele osapooltele (st näiteks kinnise failivormingu omanikule) litsentsitasusid maksmata.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi riigi infosüsteemide osakonna välja töötatud dokument "Riigi IT arhitektuur" on andnud selge soovituse kasutada mitmepoolset redigeerimist vajavates riigi- ja avalik-õiguslike asutuste dokumentides avatud dokumendivormingut OpenDocument. Redigeerimist mittevajavate dokumentide puhul on sobiv kasutada PDF-vormingut. Sama seisukohta kajastavad Euroopa Liidu eksperdirühmade soovitused.
Riigiametnikel ja teistel arvutikasutajatel on neid soovitusi seda lihtsam jälgida, et saadaval on mitu väga kvaliteetset tasuta kontoritarkvarapaketti tunnustatud tarkvarafirmadelt IBM, Oracle, OpenOffice.org, Google, mis kasutavad vaikimisi OpenDocumenti vorminguid.
Henryk Sienkiewicz
pisi|Henryk Sienkiewicz Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz (5. mai 1846 – 15. november 1916) oli poola kirjanik. 1905. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. Ta oli 19. ja 20. sajandi vahetuse populaarsemaid poola kirjanikke.
Tema tuntumaid romaane on Rooma ajalugu, eriti Nerot kujutav "Quo vadis?".
Tallinna ringtee
Tallinna ringtee (põhimaantee nr 11) on üks Eesti põhimaanteid. Maantee kuulub Euroopa tee E265 koosseisu.
Tallinna ringtee saab alguse Tallinna–Narva maantee 10. kilomeetril Tallinna linna idapiiril. Tee pikkus on 38,1 km. Tee lõpeb Tallinna–Paldiski maantee 26. kilomeetril Keila linna piiril.
Kuna Tallinna ringtee ühendab omavahel mitut põhimaanteid ja asulaid Tallinna lähiümbruses, siis on maantee liiklussagedus 2020. aasta seisuga põhimaanteede hulgas kõige suurem, olles ligikaudu 15 000 autot ööpäevas.
Maantee on esimesed 29 kilomeetrit neljarealine eraldatud sõidusuundadega I klassi maantee.
Sillad Tallinna ringteel
Sildade nimistu pärineb Teeregistri andmebaasist.
Asulad Tallinna ringteel
Tallinna linn, Veneküla küla, Ülejõe küla, Soodevahe küla, Lagedi alevik, Karla küla, Rae küla, Jüri alevik, Lehmja küla, Pildiküla küla, Kurna küla, Vaela küla, Luige küla, Saustinõmme küla, Männiku küla, Tammemäe küla, Saku alevik, Tänassilma küla, Juuliku küla, Jälgimäe küla, Saue linn, Jõgisoo küla, Aila küla, Vanamõisa küla, Tutermaa küla, Keila linn.
Richard Kuremaa
Richard Kuremaa (1. detsember 1912 Tallinn – 1. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti jalgpallur.
Tilk (perekonnanimi)
Tilk on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tilk 527 inimesel: 247 mehel ja 280 naisel. Perekonnanimena on Tilk levikult meeste puhul 201. kohal ja naiste puhul 195. kohal. Nimi on levinuim Pärnu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 18,36.
Ajan-Jurjahh
thumb|400px Ajan-Jurjahh on jõgi Venemaa kirdeosas.
Jõgi algab Tas-Kõstabõti ahelikult. Voolab valdavalt kagu suunas. Ühinedes Kulu jõega, moodustab Kolõma jõe.
Andres Maimik
pisi|Andres Maimik 2022. aasta Arvamusfestivalil thumb|Andres Maimik Andres Maimik (sündinud 8. veebruaril 1970) on eesti filmirežissöör.
Ta on teinud näiteks filmid "Jan Uuspõld läheb Tartusse", "Umbkotid" ja "Minu näoga onu".
Kikkas
Kikkas on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kikkas 500 inimesel: 246 mehel ja 254 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kikkas meeste puhul 202. ja naiste puhul 237. kohal. Levinuim oli see Valga maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 21,67.
Dugi Otok
thumb|Soolane järv saarel thumb|Saare asukoht Dugi Otok on saar Aadria meres, üks Dalmaatsia saartest. Pindala 124 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 338 m. Kuulub Horvaatiale.
Mannari laht
Mannari laht on Lakadiivi mere laht, mis piirneb loodes Hindustani poolsaarega ja idas Sri Lankaga. Edelas avaneb Lakadiivi merele, kirdes on Aadama Silla kaudu ühenduses Palki väinaga. Pikkus u. 150 km, laius suudmes u. 300 km, sügavus kuni u. 1300 m.
Güstrow
Güstrow on linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal, see on Rostocki kreisi keskus.
Güstrow'd mainiti esimest korda kirjalikult 1228. aastal.
Aastatel 1556–1695 oli Güstrow Mecklenburg-Güstrow' hertsogiriigi pealinn.
Güstrow's elas elu lõpul skulptor Ernst Barlach.
pisi|tühi|Raekoda
Žeimelise vald
Žeimelise vald (leedu keeles Žeimelio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pakruojise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
2011. aasta seisuga elas vallas 2319 inimest. Valla keskus on Žeimelise alev (aastal 2011 oli seal 953 elanikku). Vallamaja asub aadressil E. Leijerio al. 1. Vallavanem on Vitalija Dobrovolskienė.
Valla territooriumil on ka paar huutorit:
Sokrates
pisi|Sokratese marmorkuju [[Louvre'i muuseumis]] Sokrates (Σωκράτης) (469–399 eKr) oli vanakreeka filosoof, kes elas ja õpetas Ateenas.
Sokratese õpetust tuntakse tema kaasaegsete Platoni, Xenophoni, Aristophanese jt vahendusel, ta ise ei kirjutanud midagi. Oma vaateid esitas ta avalikes vaidlustes või vestlustes, juhatades vestluskaaslast küsimuste ja vastuväidete abil tõe poole (sokraatiline meetod), nagu seda kirjeldab Platon, kelle dialooge peetakse kõige põhjalikumaks Sokratese kui filosoofi kohta käivaks allikaks ning millest lähtuvalt tavaliselt Sokratest käsitletakse. Täpselt pole teada, kui palju ja mida Sokrates ise arvas ja õpetas ning kui palju panid oma mõtteid tema suhu ta õpilased. Läbi aegade on arvatud, et Platon esitab osas oma hilisema perioodi dialoogidest Sokratese suu läbi omaenese mõtteid.
Võib arvata, et filosoofia ülesandeks pidas Sokrates õpetada inimest iseennast tundma; filosoofia pole seega mitte sõnadega sofistide kombel mängimine või pilvepiiril taevaste ja maiste asjade üle targutamine, vaid pigem elamise viis. Seepärast tegeles Sokrates ka eelkõige kõlblusse puutuva problemaatikaga ja püüdis selle käigus määratleda kreekalikke voorusi (aretē) nagu õiglus (dikaiosynē), vaprus (andreia), vagadus (hosiotēs, eusebeia), mõistlikkus (sōphrosynē) jne, mis pidid toonase arusaama järgi tagama inimesele õnneliku elu (eudaimonia).
Vooruste määratlemisega seotud ja läbiv teema Sokratese õpetuses on püüd määratleda seda, mis on teadmine (epistēmē) ja kuidas see toimib. Et kõik ametimehed midagi oskavad – neil on mõni kunst või oskus (technē) –, siis selle juurde peab kuuluma ka teadmine sellest, mida nad oskavad, ning seda teadmist peavad oskama nad ka teistele, nt õpipoistele edasi anda, seega peavad oskama nad sellest sõnade vahendusel aru anda (logos). Enamasti aga satuvad ametimehed oma tegevusest aru anda püüdes raskustesse, mis ongi Platoni "sokraatiliste dialoogide" üheks peamiseks teemaks.
Kuna Sokrates eelistas suhelda oma järgijatega tänavatel või avalikes paikades ning vastandus sellega sofistidele, kes õpetasid raha eest ja olid seetõttu kättesaadavad rikkamatele ateenlastele, siis pidasid küünikud end oma filosofeerimisviisi tõttu Sokratese kõige autentsemateks järgijateks.
pisi|[[Jacques-Louis David, Sokratese surm (1787). Sokratese naist Xanthippet on maalil kujutatud üksinda - väljaspool Sokratese surmakambrit.]]
Ateena valitsus mõistis Sokratese üle kohut, sest tema õpetamismeetodid kutsuvat noortes esile skepsise ja lugupidamatuse ning polise poolt tunnustatud jumalate salgamise. Pärast surmamõistmist lükkas Sokrates talle tema pooldajate pakutud põgenemisvõimaluse tagasi ning allus kohtuotsusele, juues täpilisest surmaputkest (Conium maculatum) valmistatud alkoholiga segatud mürki, mida surmaotsuse täideviimisel kasutati. Tema viimased krüptilised sõnad enne surma olid: "Kriton, oleme Asklepiosele võlgu kuke. Ohverdage see talle, ärge unustage!".
Sokratese kaaskond
Sokratese õpilaste hulgas olid teiste seas Platon, Antisthenes, Aischines Sphettosest, Kebes, Phaidon Elisest, Simmias Teebast, Phaidondes Teebast, Menexenos ja Xenophon.
Anja Andersen
thumb|right|Anja Andersen Anja Jul Andersen (sündinud 15. veebruaril 1969 Odenses Taanis) on Taani käsipallur.
Ta on temperamentne ja vastuoluline mängija. Aastatel 1989–1999 mängis Taani koondises ning viskas 133 mängus kokku 726 väravat. Lisaks arvukatele väravatele motiveeris ja innustas ta naisi võitlema ning pärast 1994. aastal Euroopa meistriks tulekut hakati Taani naiskonda kutsuma "The iron ladies" ("Raudsed naised"). Seda suuresti tänu Anderseni erilistele trikkidele mängus ning tema tohutule energiale, mis pidevalt oli ka suunatud kohtunike poole. Oma populaarsuse ongi Andersen saavutanud julguse eest korraldada dramaatilisi stseene platsil ning arvukate kollaste ja punaste kaartide teenimise tõttu. 1996. aasta olümpiamängudel kõrvaldas treener Ulrik Wilbek Anderseni võistkonnast vaidlusttekitavate mänguvõtete tõttu ning ebasportliku käitumise eest platsil.
Anja Andersen tutvustas käsipalli ka meelelahutusmaailmale. Tema eriline mängustiil ja pidev sõnasõda ning võitlus kohtunikega meelitas Taani naiskonna mänge vaatama tohutu hulga publikut ja meediakanaleid neist mängudest ülekandeid tegema. 1998 valiti ta maailma parimaks naiskäsipalluriks. Pärast tippsportlasekarjääri lõpetamist pani ta kokku naiskonna ("Dream team") parimatest Taani naiskäsipalluritest. Võistkonda saatis suur edu, kuid see lõpetas peagi tegevuse, kuna Andersen südamepuudulikkuse tõttu enam ise mängida ei saanud. Seejärel oli ta treener Taani klubis Slagelse ning 1. juulist 2008 klubis FCK Håndbold.
Isiklikku
Ta on 178 cm pikk ja kaalub 69–70 kg. Õppis kehakultuuri Oldenburgi Ülikoolis. Tal on üks õde ja üks vend. Tema mõlemad vanemad, Keld Andersen (1946) ja Vivi Andersen (1939), on olnud Taani koondise mängijad. Ema väravavaht ning isa tagamängija. Andersen hakkas käsipalliga tegelema 5-aastaselt. Tema mängupositsiooniks oli tagamängija. Vasak sisemine koht oli tema lemmik. Ta kandis alati särki numbriga 11. Kogu käsipallikarjääri jooksul oli tal palju vigastusi, aga ükski neist ei hoidnud Anderseni käsipallist eemal. 1999. aastal avastatud südamerikke tõttu pidi aga Andersen tippspordist loobuma. Lisaks käsipallile on tema huvid veel korvpall, muusika, loomad ja Disney. Anja on suur Disney fänn. Tal on kodus palju Disneyga seotud meeneid ning ta on läbi lugenud kõik 149 Jumbo raamatut ning vaadanud läbi enamiku Disney filme. Anderseni suurteks iidoliteks on korvpallurid Michael Jordan ja Dennis Rodman. Tema lemmikfilmideks on "Titanic", "Lõvikuningas" ja "When a man loves a woman" ning lemmikbändid Queen ja Sting ning meeldivad ka U2 ja Kenny G. Tema lemmikuks firmamärgiks on NIKE ning lemmikvärviks sinine. Armastab süüa Itaalia toite, spagette ja pannkooke jäätisega. Kuigi Andersenil on palju väljendeid, mida ta tihti kasutab, ning tema öeldud lauseid kasutatakse tsitaatidena, on tema lemmikväljendiks "I did it!".
Anja Andersen on jätnud väga tugeva jälje käsipalli ajalukku ning on paljudele noortele eeskujuks. Temast on kirjutatud kaks raamatut: "Anja - legebarn og furie" (1996, Christian Braad Thomsen) ja "Anja" (2004, Henrik Madsen). Anja Andersen on ka ise välja andnud kaks raamatut: "Mit håb om frihed" (1997) ja "Drømmen er mit mål" (1998).
Happeline kivim
Happeline kivim (inglise acid(ic) rock) on tardkivim, mis koosneb vähemalt 66% (massiprotsent) ränidioksiidist.
Tavalised happelised kivimid on graniit ja rüoliit.
Happelised kivimid ei ole happelised keemilises tähenduses, terminil "happeline kivim" pole mingit seost vesinikeksponendi ehk pH-ga. Termin on pärit ajast, mil arvati, et räni on kivimi koostises ränihappe kujul. Seetõttu nimetati ränirikkaid kivimeid happelisteks ja ränivaeseid kivimeid aluselisteks. Tänapäeval me teame, et räni on silikaatsete mineraalide koostises ränidioksiidina, kuid terminid "happeline kivim" ja "aluseline kivim" püsivad geoloogiliste terminite hulgas tänini.
Suur Hiina tasandik
pisi|Suur Hiina tasandik
Suur Hiina tasandik ehk Põhja-Hiina tasandik on madalik Aasia idaosas, kus elab Hiina rahvastiku suurim osa. See on tasane (absoluutsed kõrgused vähem kui 100 m üle merepinna) madalik, mille pindala on umbes 325 000 km2.
Hiinas mõiste Suur Hiina tasandik puudub, selles piirkonnas eristavad Hiina geograafid Põhja-Hiina tasandikku (hiina keeles Huabei pingyuan, 華北平原，华北平原), mis hõlmab Suur-Hiina tasandiku põhja-, kesk- ja osaliselt lõunaosa ning Jangtse kesk- ja alamjooksu tasandikku (hiina keeles Changjiang zhongxiayou pingyuan, 長江中下游平原，长江中下游平原）), mille põhjaosa asub Suure Hiina tasandiku lõunaosas.
Vaikse ookeani laam
thumb|{{legend|#FEE9BC|border=1px solid #000|2=Vaikse ookeani laam on kujutatud kollase värviga.}}
Vaikse ookeani laam on laam, mis moodustab suurema osa Vaikse ookeani põhjast.
Vaikse ookeani laam külgneb Põhja-Ameerika, Filipiini, Austraalia, Antarktise, Nazca, Juan de Fuca ja Kookoslaamaga. Laama keskel asub kuum täpp, mille kohal paikneb Hawaii saar.
Amadeus (film)
"Amadeus" on 1984. aasta film, mille lavastas Miloš Forman. Film põhineb samanimelisel näidendil. Aastal 1984 võitis film kaheksa Oscarit. Film räägib Wolfgang Amadeus Mozarti elust ja tema suhetest rivaal Antonio Salieriga.
Folkmill
pisi|Ansambel Folkmill. Kasseti esitlus Hellast Hundis 1994. aastal Folkmill oli eesti ansambel, mis asutati 1991. aastal iiri muusikat esitava ansamblina. Üle poolte lugudest on eesti keeles.
Giosuè Carducci
Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci (27. juuli 1835 – 16. veebruar 1907) oli itaalia luuletaja. 1906. aastal sai ta esimese itaallasena Nobeli kirjandusauhinna.
Keskkonnamahutavus
Keskkonnamahutavus ehk keskkonna kandevõime ehk keskkonna taluvusvõime (tähis sageli K) on ökoloogias parameeter, mis iseloomustab vaadeldavas ökosüsteemis mingi liigi isendite (populatsiooni) arvu, mida ökosüsteem on võimeline kandma (mahutama).
Keskkonnamahutavust mõjutavad paljud keskkonnategurid: parasiidid, kiskjad, toit, varjepaikade olemasolu jpt.
Samojeedid
Samojeedid ehk samojeedi rahvad on samojeedi keeli kõnelevad rahvad: neenetsid, eenetsid, nganassaanid ja sölkupid. Varem kuulusid samojeedide hulka ka kamassid, matorid ja koibalid, kelle keel on hääbunud.
Eedo Raide
Eedo Raide (28. detsember 1946 – 21. jaanuar 2010) oli eesti rallisõitja.
Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Reaalkooli.
1994. aastal asutas ta omanimelise rändkarika, mis antakse igal aastal Eesti parimale rahvuslikus rühmas tagaveolise autoga sõitvale rallipaarile.
Tema poeg Henri Raide oli samuti rallisõitja.
Eberswalde
Eberswalde (aastatel 1970–1993 Eberswalde-Finow) on linn Saksamaal Brandenburgi liidumaal, Barnimi kreisi keskus.
Eberswalde on üks kolmest Saksamaa linnast, kus on säilinud trollibussiliiklus (teised on Esslingen ja Solingen). Linnas on 2 trolliliini, mida teenindavad 15 trolli.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 31. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 3. mail 1986 Bergenis Norras. Selle võitis Belgia.
Tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|1986. aastal osalenud riigid}} {{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1986. aastal) osalenud riigid}}
Viktoria Aavakivi
Viktoria Elisabeth Aavakivi (ka Viktooria Eliisabet, enne eestistamist perekonnanimi Espenstein; 19. september 1897 Pala vald, Tartumaa – 20. veebruar 1951 Tartu) oli eesti raamatukogutöötaja.
Benelux
pisi|[[Beneluxi lipp]]
Viktoria Aavakivi
Elulugu
Seejärel õppis ta aastatel 1917–1918 (õpingud katkesid Saksa okupatsiooni tõttu) ja 1920–1935 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Õpingute aega pikendasid majanduslikud olud (õppis vaheaegadega ja töö kõrvalt) ja õppeprogrammide muutused. Lõpetas 1935. aastal cum laude. ENÜS Ilmatari liige.
Aastatel 1919–1920 töötas ta Rahaministeeriumi Otsekoheste Maksude Peavalitsuses kantseleiametnikuna. Aastatel 1920–1944 töötas ta Tartu Ülikooli Raamatukogus assistendi ja raamatukoguhoidjana (tegeles laenutusletis lugejateenindusega, sõnastikkataloogi koostamisega, üldosakonna raamatute kataloogimisega), aastatel 1944–1951 üldosakonna juhatajana.
Benelux
Benelux on Belgia, Hollandi (Nederland) ja Luksemburgi (Luxembourg) vaheline poliitilis-majanduslik liit (ingl. Benelux Economic Union, BENELUX). Liidu peakorter asub Hollandi linnas Haagis. Ühenduse nimi on moodustatud kolme riigi nime algustähtedest. Nime Benelux kasutatakse tänapäeval peamiselt pidades silmas vastavate maade kultuurilist, majanduslikku ja geograafilist ühtekuuluvust.
Viktoria Aavakivi
Elulugu
Aastatel 1923–1940 oli ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige.
Benelux
Beneluxi maade rahvaarv on kokku umbes 29,1 miljonit ja rahvastiku tihedus 380 inimest/km². Need maad hõlmavad 74 640 km² suuruse maa-ala. Beneluxi maade ametlikud keeled on hollandi ja prantsuse keel. pisi|Beneluxi maad
Viktoria Aavakivi
Isiklikku
Majandusteadlane Romulus Aavakivi oli tema vend. Romulus suri vangilaagris, Viktoria otsustati mitte küüditada, sest ei elanud vennaga koos.
Benelux
Riikidevahelise koostöö pioneer
Beneluxi majandusliidu kehtimise küsimust tuleb käsitleda kahest aspektist. Esimene taoline liit asutati 25. juuli 1921 lepinguga Belgia ja Luksemburgi vahel. Tollane majandusliit (hol.k.Belgisch-Luxemburgse Economische Unie, pr.k. Union économique belgo-luxembourgeoise, BLEU või UEBL ) sõlmiti kehtivusega 50 aastat. Nähti ette, et leping võib automaatselt pikeneda 10 aasta võrra. BLEU leping lõppes  1971. aastal. Seda pikendati automaatselt 1972, 1982 ja 1992. 18. detsembril 2002 kirjutasid Holland ja Luksemburg pluss veel kolm Belgia regiooni alla uuele konventsioonile seni kehtinud põhimõtetel.
Benelux kolmeliikmelises koosseisus hakkas formeeruma veel kui Teine maailmasõda käis. Moodustati valuutaliit kuhu kaasati ka Holland. 5. septembril 1944 kirjutasid kolm riiki Londonis alla tollikonventsioonile. Kehtivusega samuti 50 aastat ning pikendamise võimalusega 10 aasta kaupa. Tolliliidu asutamise põhimõtted jõustusid 29. oktoobril 1947 ja Beneluxi Majandusliit alustas  sisulist tegevust 1. jaanuaril 1948. Pikendamislepingule kirjutati alla 17. juuni 2008 ja see jõustus 1.jaanuaril 2010. Konstruktiivseid põhimõttelisi erinevusi kahe Beneluxi maade koosluste vahel sõlmitud lepingus on vaid niipalju, et esimeses lepingus osaleb Belgia poolt vähe regioone.
Londoni tollikonventsioon kujutas endast esimest Euroopa integratsiooni ja riikidevahelise sisulise majanduskoostöö organisatsiooni. 1953–56. aastatel peeti läbirääkimisi majandusliidu loomiseks, sõlmiti palkade ühtlustamise, kapitali ja tööjõu vaba liikumise ning ühtse põllumajanduspoliitika kohta käivad kokkulepped. Määrati kindlaks ka ühesugune suhtumine ja tariifid kaubavahetuseks kolmandate riikidega. Majandusliidu loomise leping kirjutati Belgia, Hollandi ja Luksemburgi valitsuste volitatud isikute poolt alla 3. veebruaril 1958 Hollandi pealinnas Haagis. Majandusliit hakkas praktiliselt funktsioneerima 1. novembril 1960, kui tollitariifid olid ühtlustatud ja omavahelises kaubavahetuses kehtinud koguselised kitsendused likvideeritud. pisi|Beneluxi maade konverents Haagis 1949
Beneluxi struktuur
Kolme Beneluxi maa vahel on sõlmitud paljusid valdkondi puudutavaid leppeid. Beneluxi parlament asutati 1955. aastal. See koosneb 21 Hollandi, 21 Belgia ja 7 Luksemburgi parlamendi liikmest. Kõrgeim tegevust korraldav organ on Ministrite Nõukogu, mis koguneb 4 korda aastas arutama üles kerkinud küsimusi vastavalt teemale kas välis-, rahandus-, põllumajandus- või majandusministrite tasemel. Resolutsioonid võetakse vastu ühehäälselt. Erapooletuks jäämist ei loeta vastuhääleks. Jooksvat tööd korraldab Nõukogu, kuhu kuuluvad iga riigi esindajad. Sõlmküsimustega tegelemiseks on loodud 8 Komiteed, mille volitatud isikud kuuluvad samuti Nõukogusse. Nõukogu juures tegutseb 11 erikomiteed. Majandusliidu institutsioonide tööd teenindab ja koordineerib Peasekretariaat, mida juhib Ministrite Nõukogu poolt ametisse määratud peasekretär. Tegutseb ka parlamentidevaheline Konsultatiivnõukogu ning 6-liikmeline Tribunal, mille ülesanne on liikmesriikide vaheliste üldiste tüliküsimuste lahendamine. 1974 asutatud Kohus hoolitseb Beneluxi Majandusliitu kuuluvate riikide kodanike õiguskaitse eest ja esindab organisatsiooni kohtuprotsessidel.
Eeskuju Euroopa integratsioonile
Beneluxi maad osalesid koos Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaaliaga ühtlasi läbirääkimistel Euroopa Majandusühenduse (European Economic Community, EEC) moodustamiseks ning kirjutasid märtsis 1957 alla vastavale Rooma lepingule olles seega EEC asutajaliikmed. Alates 1958. aastast kui Euroopa Majandusühenduse (praeguse nimetusega Euroopa Liit) tegevus käivitus, sulasid sellega majanduslikus mõttes kokku. Sellele vaatamata jätkasid oma kitsast koostööd ning kooskõlastavad jätkuvalt omavahel ka praeguse Euroopa Liidu raames esile kerkivaid põhimõttelisi ja organisatsioonilisi küsimusi. Beneluxi maad soovisid oma majandusliit säilimist ja tegutsemist paralleelselt Euroopa Majandusühendusega põhjusel, et neil oleks garantii Euroopa integratsiooni arendamise vastuolude ilmnemisel ning võialus arendada tihedat regionaalset koostööd.
Beneluxi Majandusliit on olnud teatud mõttes katsebaasiks üldisele Euroopa integratsioonile, mis oma loomisel seadis Beneluxi eeskujul edasise tegutsemise eesmärgiks nii tolli- kui ka majandusliidu, mis teatavasti on saavutatud. Beneluxi Majandusliidu kogemusi arvestades loodi ka Euroopa Söe- ja Teraseühendus (European Coal and Steel Community, ECSC) ning Euroopa Aatomienergiaühendus (EURATOM).
Jean-Baptiste Le Prince
Jean-Baptiste Le Prince (17. september 1734 Metz – 30. september 1781 St. Denise-du-Port) oli prantsuse graafik ja maalikunstnik.
Le Prince õppis maalimist oma kaasaegsetelt Metzis. Pärast seda reisis ta Pariisi ja peagi sai temast François Boucheri (1703–1770) õpilane.
Aastal 1765 valiti ta Academie Royale täisliikmeks.
Le Prince arvatakse olevat akvatintatehnika leiutaja. Seda seetõttu, et ta oli teadaolevalt esimene, kes avaldas akvatintatehnikas graafikateoseid 1768. aastal.
Harmi
Harmi on küla Harju maakonna Kose vallas Kuivajõe ääres.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Külas asus Uue-Harmi mõis, mille peahoones tegutses hiljem Harmi Põhikool.
Mõisahoonet ümbritseb kaitsealune Harmi mõisa park. Pargis asub ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht.
Kadja
Kadja on küla Harju maakonna Kose vallas.
Külast loodesse jääb Mustsoo, edelasse Kiigumäe soo, lõunasse Aela raba ja kagusse Vonka raba.
Vreni Schneider
Verena "Vreni" Schneider (sündinud 26. novembril 1964 Elmis) on Šveitsi endine mäesuusataja, kolmekordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.
Schneider on üks kõigi aegade edukamaid mäesuusatajaid. Tema oli esimene naismäesuusataja, kes võitis olümpiamängudelt kolm kuldmedalit ja viis medalit. Schneider jõudis selle saavutuseni, kui ta võitis Lillehammeris 1994. aasta OM-il kuldmedali suurslaalomis. 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys oli ta juba tulnud olümpiavõitjaks slaalomis ja suurslaalomis.
Maailmameistrivõistlustelt on Schneideril kuus medalit: kolm kuld-, kaks hõbe- ja üks pronksmedal. Maailma karikavõistluste üldkarika võitis Schneider kolm korda. Hooajal 1988–1989 võitis ta rekordiliselt 14 MK-etappi. Üldse on ta võitnud kokku 55 MK-etappi.
11 eduka hooaja järel lõpetas Schneider 1995. aasta aprillis sportlaskarjääri.
Vreni Schneider tunnistati viis korda (1988, 1989, 1991, 1994, 1995) Šveitsi parimaks sportlaseks ja 2000. aastal valiti ta Šveitsi 20. sajandi parimaks sportlaseks.
Maailma karikasarja etapivõidud
Vreni Schneider osales karjääri jooksul kokku 172 MK-etapil ja jõudis poodiumile 100 korral, millest 55 korda kõige kõrgemale astmele.
Kullerkupp
pisi|Kullerkupu õis pisi|Vili Harilik kullerkupp (Trollius europaeus) on tulikaliste sugukonda kullerkupu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Taimel on palju rahvapäraseid nimetusi: munalill, munaninn, haninupp, kulderkupud, kuldnupp ja kullerkukk.
Esimesena kirjeldas kullerkuppu teaduslikult Linnaeus.
Kullerkupp kasvab Euroopas, Väike-Aasias, Lääne-Siberis ja arktilises Põhja-Ameerikas. Eestis on ta levinud kõikjal, ent paiguti.
Kullerkupp kasvab niitudel, metsaservadel, põõsastikes ning salu-, lodu- ja lammimetsas. Sageli võib ta kasvada koos nõgestega.
Kirjeldus
Kullerkupp on mitmeaastane suvehaljaste maapealsete osadega ühekojaline taim. Taime kõrgus on 20–70 cm. Kullerkupul on üheaastane vars, mis on püstine, suhteliselt vähe harunenud ja alusel kuivanud lehtede kiududega. Üks kullerkuppude puhmik annab mitu õievart, mis kasvades moodustavad sageli kogumeid. Risoom on lühike ja jäme.
Kullerkupul on sõrmjagused lehed. Pealt on need tumerohelised, alt heledamad. Rohked juurmised lehed on pika rootsuga ja nende laba on sõrmjalt 3–5-jagune, rombjate osade ja hambulise servaga. Varrelehed on lühikese rootsuga või päris rootsuta, juurmistest vähem jagunenud ja väiksemad ning neid on vähem.
Õied paiknevad taimel ühekaupa. Need on kerajad ja läbimõõduga 3–5 cm. Õied on värvunud erekollaseks. Kuid õie ehitus on ebatavaline: need, mis meenutavad kroonlehti, on hoopis eredalt värvunud tupplehed. Nad on nõgusad ja neid on 10–15. Nende vahel on peidus kõik õie ülejäänud osad. Kroonlehed on kullerkupul siiski olemas, aga need on muundunud kitsasteks veidi laienenud tipuga 5–7 mm pikkusteks meemahutiteks nektaariumideks. Kroonlehti on palju ja nad on oranži värvi. Tolmukaid ja emakaid on samuti palju. Kullerkupp õitseb mais-juunis.
Leidub selgrootuid, kes kohe elavadki suhteliselt kinnise õietupe sees või siis munevad sinna. Õie sees on tuulevaikne ja soe ning toitugi nektari näol piisavalt. Need mardikad, kes õie sees munemas käivad, ühtlasi tolmeldavad seda.
Kullerkupul on must kukkurvili, mis näeb välja nagu ümar läikiv nutt. See kerajas moodustis koosneb hernekauna meenutavatest sentimeetripikkustest läikivrohelistest viljadest. Vilja tipul on väike kõver konksuke, millega ta saab haakuda mööduva looma või inimese külge. Nii ei levi kullerkupp mitte seemnete, vaid viljadega. Kui aga ühtki looma kullerkupu lähedusse ei satu, siis pudenevad kullerkupu seemned taime lähedusse.
Kasutamine
Kogu kullerkupp on mürgine, sest sisaldab tulikalistele omast südamemürki protoanemoniini. Sellepärast loomad teda tavaliselt ei söö. Kullerkuppude korjamise järel ei tasu sõrmi suhu pista: võib saada mürgistuse. .
Kullerkupp kannatab ümberistutamist ja on olnud mitme kultuursordi aretuse aluseks. Dekoratiivsuse tõttu ohustab teda massiline noppimine: teda korjatakse nii müügiks kui ka koduaedadesse ümberistutamiseks. Sellepärast on parem teda mitte noppida või kui siiski, siis ei tohi kõiki õisi ära korjata, vaid mõni peab kasvama jääma. Aias võivad taimed olla isegi lopsakamad kui vabas looduses, kui kasvukoha tingimused, eriti valgus ja mulla niiskus vastavad looduslikule.
Tänapäeval on kullerkupp soodsas seisundis, aga lisaks noppimisele ohustab teda kasvukohaks olevate niitude võsastumine või ülesharimine.
Sümbol
Harilik kullerkupp on Norra Tromsi maakonna tunnuslill.
Leonid Netšajev
Leonid Aleksejevitš Netšajev (vene Леонид Алексеевич Нечаев; 3. mai 1939 Moskva – 24. jaanuar 2010 Moskva) oli vene filmirežissöör, paljude tuntud lastefilmide autor.
Leonid Netšajev töötas 17 aastat Belarusfilmis. Tema üheks tuntumaks lavastajatööks on Aleksei Tolstoi raamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" ainetel valminud muusikalfilm "Buratino seiklused". Samuti on tema käe all valminud sellised lastefilmid nagu "Punamütsike", "Muinasjutt tähepoisist", "Ritsikas ahju taga", "Pöial-Liisi", "Peeter Paan" ja paljud teised.
2005. aastal sai Leonid Netšajevist esimene Buratino ordeni kavaler. Ordeniga autasustatakse "kultuuritegelasi, teadlasi, pedagooge ja teisi täiskasvanuid, kes on saavutanud kõrgeid tulemusi lastel ja noorukitel sisemise vabaduse, mõttepuhtuse, kodaniku algatuse ja enesekindluse kasvatamisel".
Samuti oli ta Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (2003) ja riikliku preemia laureaat (1993).
Rudolf Christoph Eucken
Rudolf Christoph Eucken (5. jaanuar 1846 – 15. september 1926) oli saksa filosoof, 1908. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Retseptsioonist Eestis
25. septembril 1926 pidas temast loengu Tartus Walter Freymann.
Lodeinoje Pole
Lodeinoje Pole (vepsa Pöud, soome Lotinapelto) on linn Venemaal Leningradi oblasti kirdeosas, Äänisjärvest Laadogasse voolava Sviri jõe vasakul kaldal (lõunakaldal), oluliste siseveeteede (Volga-Balti veetee ja Läänemere – Valge mere veetee) ääres.
Linn on samanimelise rajooni keskus.
Lodeinoje Pole asutas 1702 Peeter I laevaehitajate asulana (nimi tuleb venekeelsest sõnast лодя). Aastast 1785 on see linn ja maakonnakeskus Aunuse kubermangus (1796–1801 Novgorodi kubermangus).
Linn on metsa- ja puidutööstuse keskus.
Linnast 2 km lõuna pool asub sõjaväelennuväli ja 21 km kaugusel Aleksander Svirski klooster.
Anjou saared
thumb|350px|Anjou saarte asukoht Anjou saared (on kasutatud nimekuju Anžu saared) on saared Põhja-Jäämeres, osa Uus-Siberi saartest. Pindala 29 000 ruutkilomeetrit. Suuremad saared on Kotelnõi saar ja sellega madala, sageli mere poolt üle ujutatava Bunge maa kaudu ühenduses olev Faddejevi saar, Uus-Siberi saar ja Belkovski saar.
Saared on madalad, kõrgus kuni 374 meetrit. Jääliustikke saartel pole. Kuuluvad Venemaale, administratiivjaotuses Sahha Vabariigi (Jakuutia) Buluni ulussi.
Habaja
Habaja on alevik Harju maakonnas Kose vallas. Kuni 2013. aasta sügiseni kuulus Habaja Kõue valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Habajal 311 inimest. Neist 302 (97,1%) olid eestlased. 1. jaanuaril 2014 elas Habajal Rahvastikuregistri andmetel 303 inimest.
Alevikku läbib Kose–Purila maantee. Küla territooriumil asub Habaja mõis.
Varasemad teated Habaja kohta pärinevad 1419. aastast, mil asustus oli tuntud Appa külana. Habaja mõis (saksa keeles Habbat) rajati 1646. aastal, mil see eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. Nõukogude perioodil kuulus mõisakompleks Habaja sovhoosile.
Alevikus on ka mälestuskivi "Langenud Suures Isamaasõjas aastail 1941–1945"; kivil on seitse nime.
Leelisbasalt
Leelisbasalt (inglise alkali basalt) on basaldi erim, mis sisaldab normatiivset nefeliini.
Leelisbasaldi "leeliselisus" väljendub selles, et võrreldes tavalise basaldiga sisaldab ta enam leelismetalle kaaliumi ning naatriumi.
Varem on leelisbasalti defineeritud kui basalti, mis sisaldab aktsessoorsete mineraalidena feldšpatoide. Sisaldab enamasti titanoaugiiti ja oliviini.
Leelisbasaldid on levinud ookeanilistel saartel ning mandrilistes riftivööndites.
Association of Community Organizations for Reform Now
Association of Community Organizations for Reform Now (lühend ACORN) on Ameerika Ühendriikides tegutsev organisatsioon, mis propageerib väikese või keskmise suurusega sissetulekuga perekondade seas naabrivalvet, valijate registreerimist, tervishoidu, võimalustele vastavate elamispindade soetamist ning tegeleb muude sotsiaalprobleemidega. ACORN-il on üle 400 000 liikme. Organisatsiooni asutasid 1970. aastal Wade Rathke ja Gary Delgado.
Ivan Korčok
pisi|Ivan Korčok 2016. aastal Ivan Korčok (sündinud 4. aprillil 1964 Banská Bystricas) on Slovakkia diplomaat ja poliitik, alates 8. aprillist 2020 Slovakkia välisminister.
Ivan Korčok õppis aastatel 1983–1987 Bratislava Majandusülikoolis ja aastatel 1991–1995 Bratislava Comeniuse Ülikooli rahvusvaheliste suhete instituudis kraadiõppes.
Aastatel 2005–2009 oli ta Slovakkia suursaadik Berliinis, seejärel aastatel 2009–2015 Slovakkia alaline esindaja Euroopa Liidu juures. Aastatel 2015–2018 oli ta Slovakkia välisministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler). Aastatel 2018–2020 oli ta Slovakkia suursaadik Ameerika Ühendriikides.
Pärast 2020. aasta veebruaris toimunud parlamendivalimisi nimetas partei Vabadus ja Solidaarsus (ise ta erakonda ei kuulu) ta Slovakkia välisministriks peaminister Igor Matoviči valitsuses. Valitsuse ametisse nimetamisest ei saanud ta 2020. aasta märtsis osa võtta, sest pidi koroonapandeemia tõttu viibima 14 päeva karantiinis. Ta andis ametivande 8. aprillil 2020. Välisministri volitused Igor Matoviči valitsuses lõppesid 25. märtsil 2021. Ta on välisminister ka Eduard Hegeri valitsuses (alates 1. aprillist 2021).
Parkhein
Parkhein (Lycopus) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Parkheina perekonda kuulub umbes tosinajagu rohttaime liike, mille levilaks on Euroopa, Aasia ja Põhja-Ameerika. Parkheinad kasvavad reeglina niisketel aladel, soistel niitudel ja veekogude kallastel.
Eestis kasvab harilik parkhein Lycopus europaeus.
Valgumistakistus
Valgumistakistus on maanduri ja väljaspool maanduri valgumisala oleva nullpotentsiaaliga maa-ala vaheline elektritakistus. Valgumistakistus moodustab harilikult kõige suurema osa elektripaigaldise maandustakistusest.
Keskmine kivim
Keskmine kivim (inglise intermediate rock) on tardkivim, mille ränidioksiidisisaldus jääb vahemikku 52...63% (massiprotsent).
'Keskmine' tähendab seda, et kivimi keemiline koostis ei ole ei happeline ega ka aluseline, vaid nende vahepealne.
Tüüpiline keskmine kivim on andesiit. Ligilähedaselt sellise koostisega on ka keskmine mandriline maakoor.
Anita Dunn
thumb|Anita Dunn (2009) Anita Babbitt Dunn (sündinud 8. jaanuaril 1958) on USA poliitikanõustaja. Maist novembrini 2009 oli ta Valge Maja kommunikatsioonidirektor. Varem oli ta demokraatide poliitikakonsultant ettevõttes Squier Knapp Dunn Communications ning nõustas 2008. aasta presidendivalimistel Barack Obama kampaaniat.
Karjäär
Dunn on töötanud senaatori John Glenni kampaania heaks, presidendikandidaadi ja senaatori Bill Bradley peanõunikuna ning mitme teise mõjuka demokraatliku poliitiku heaks. 2006 palkas senaator Barack Obama ta oma suhtekorralduse ja strateegia juhiks ning see oli paljudele märk sellest, et Obama kavatseb presidendiks kandideerida.
Valge Maja kommunikatsioonidirektorina kritiseeris ta teravalt Fox News Channelit, mis oli kritiseerinud Barack Obama administratsiooni. 11. oktoobril 2009 esines ta CNN-i saates "Reliable Sources", kus tal paluti täpsustada oma kommentaare Fox Newsi kohta, mille kohta ta oli öelnud: "see on arvamuspõhine ajakirjandus uudiste maski all." Ta vastas: "Reaalsus on selline, et Fox News tegutseb tihti Vabariikliku Partei uurimis- või kommunikatsioonitiivana." Dunn tunnistas, et probleem "ei ole ideoloogiline". Ta lisas: "Ma mõtlen, et ilmselgelt on seal hulk konservatiivseid, liberaalseid ja tsentristlikke kommentaatoreid ning igaüks saab sellest aru. Aga ma arvan, et Foxi kohta oleks aus öelda, ja meie kindlasti näeme seda nii, et see on rohkem Vabariikliku Partei käepikendus."
Elstertrebnitzi vald
Elstertrebnitz on vald Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis.
Artur Mägi
Artur Mägi (29. august 1904 Väinjärve vald, Koeru kihelkond, Järvamaa – 9. november 1981 Uppsala) oli eesti õigusteadlane.
Õppis 1923–1929 Tartu Ülikoolis õigusteaduskonnas, lõpetas 1929 cum laude. 1935. aastal kaitses ta magistrikraadi õigusteaduses (väitekiri "Suveräänsuse probleem Hans Kelseni õpetuses"). Üliõpilasselts Raimla abiesimees ja esimees, vilistlasena laekur, hiljem vilistlaskogu esimees Rootsis ja seltsi auliige.
1930–1937 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna seminari abijõud, 1930–1938 ajakirja Õigus toimetuse sekretär ja tegevtoimetaja, 1935–1940 Tartu Ülikooli õppejõud. Rahvuskogu, Riiginõukogu ja Valimiste Peakomitee peasekretär. 1941–1944 Majandusdirektooriumi juriidiline peanõunik.
1944. aastal põgenes Artur Mägi koos abikaasaga Rootsi ning töötas pärast põgenikelaagreid kuni pensionile minekuni Uppsala Ülikooli riigiteaduslikus instituudis. Aastail 1953-1963 oli ta Eesti Teadusliku Instituudi õigusteaduskonna lektor ja kuulus Eesti Teaduslikku Seltsi Rootsis.
1945–1949 oli Mägi August Rei poolt salaja nimetatud riigisekretär ja 1949–1981 õiguskantsler eksiilis. Tema mõju Peaministrile Vabariigi Presidendi ülesandeis ja Vabariigi Valitsusele eksiilis jäi praktiliselt olematuks. ''Olen T. Kintiga siin küllalt vaielnud ja öelnud, et mina ei saa ju muud öelda kui seda, mida meie seadused minu arusaamisel ütlevad. Ma ei saa neid seadusi muuta. Olen öelnud ka, et VP aktid, mis ei ole EV seaduste pärased, ei oma õiguslikku jõudu ega ole siduvad Eesti Vabariigile. K. vihastas ega ole mulle nüüd enam kirjutanud.'' (Kiri Heinrich Margale, 26. juuli 1974, ERA 4969-1-25, leht 39). Teadaolevalt on ta osalenud ainult ühel Vabariigi Valitsuse koosolekul, 22. augustil 1974.
Ta kirjutas teoseid riigiõiguse alal.
Isiklikku
Artur Mägi abiellus 1931. aastal Lydia Taeverega.
Johannes XIV
Johannes XIV, ladinapäraselt Ioannes XIV (Pietro Canepanova, ka Campanora või Canevanova) oli paavst 983–984. Ta oli 136 paavst.
Pietro Canepanova oli sündinud Pavias ja ta sai diakoniks. Ta sai 966 või 974 Pavia piiskopiks ja 981 Saksa-Rooma keisri ülemkantsleriks Itaalias. Benedictus VII määras ta kardinaliks.
Saksa-Rooma keiser Otto II soovis Benedictus VII surma järel esmalt määrata paavstiks Cluny abti Mayeuli (Maiolus), kuid too keeldus. Seejärel pakkus ta ametit Canepanovale, kes sai Johannes XIV nime all detsembris 983 paavstiks.
Johannes XIV andis palliumi Benevento peapiiskopile Alole ja määras kardinaliks Sabina piiskopi Johannese (Giovanni).
Kui Otto II 7. detsembril 983 suri, pöördus keisrinna Theophano alaealise Otto III-ga Itaaliast tagasi Saksamaale. Vastupaavst Bonifatius VII pidas keisri lahkumist Itaaliast enda jaoks soodsaks ning pöördus Crescenzi (Crescentii) suguvõsa abiga aprillis 984 tagasi Rooma.
Johannes XIV heideti Castel Sant'Angelo kindlusesse, kus tal raiuti Salvador Miranda järgi Bonifatius VII käsul ära käed, lõigati ära nina ja keel ning torgati silmad välja.
Johannes XIV suri 20. augustil 984 nälga, teistel andmetel ta mürgitati. Ta maeti Rooma Peetri kirikusse.
Liber Pontificalises on tema valitsemisaja kohta antud kaks daatumit, mille alusel on Benedictus VII ja Gregorius V vahel valitsenud kolm Johannese-nimelist paavsti, mistõttu hiljem süvendas see segadust samanimeliste paavstidega.
Roosiristlased
pisi Roosiristlased on erinevate vaimsete kogukondade tähistus. Need on nime saanud legendaarse või kirjandusliku tegelase Christian Rosencreutzi järgi. Roosiristlased tegelesid tänapäeval gnostilisteks nimetatud salaõpetuste (hermetism, manihheism, kabala) uurimisega.
Roosiristlaste alusmanifestid on Saksamaal avaldatud "Fama Fraternitatis" 1614 ja "Confessio Fraternitatis"1615. Manifestid ilmusid ajal, mil loodusteaduslik-tehnilise teaduse valdamine viis võõrdumiseni kristlikust kultuurist. Nende tekstide eesmärk oli sellele arengule vastu seista, religiooni reformimise kaudu.
Rohkem kui 140 aastat pärast manifestide avaldamist asutati 1760. aasta paiku esimene roosiristlaste salaühing vabamüürluse kontekstis. Oma müstilise irratsionalismi ja illuminismi vormiga moodustas see vastukaalu valgustusajastu arukatele, ratsionaalsetele ja modernistlikele jõududele. Ordu saavutas Preisimaal lühikeseks ajaks mõju kuningas Friedrich Wilhelm II ajal. Seltsi tegevus lõppes 1787. aastal ja sellesse kuulumine muudeti 1788. aasta usuediktiga karistatavaks süüteoks.
Harilik parkhein
Harilik parkhein (Lycopus europaeus) on huulõieliste sugukonda parkheina perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Levila ja kasvukoht
Hariliku parkheina looduslik levila on eurosiber; Eestis tavaline.
Kasvukohana eelistab ta niiskemaid alasid, näiteks lodumetsad, järvede kaldad, kraavid.
Maandur
pisi|Varrasmaandur koos maandusjuhiga
Maandur kui maanduspaigaldise osa koosneb ühest või mitmest kokkuühendatud elektroodist (näiteks isolatsioonita metallvardast või -latist), mille pinna kaudu luuakse elektriline kontakt pinnasega. Maanduselektroodid võivad paikneda maa sees püstselt (vardad) või rõhtsalt (latid, metallvõrk). Maandur võib asetseda ka betoonis (näiteks vundamendimaandur).
Maanduselektroodide materjaliks on enamasti tsingitud teras, kuid ka roostevaba teras ja vask.
Kirjeldatud tehismaandurite kõrval kasutatakse ka loomulikke maandureid. Nendeks on pinnasega ühenduses olevad elektrit juhtivad ehitise osad, eelkõige betooni terassarrus. Varem on kasutatud ka veetorustikku, kuid võimalike isoleervahemike tõttu ei taga need kindlat ühendust (tänapäeval polegi veetorud enam metallist).
Maanduri peamine kvaliteedinäitaja on tema maandustakistus, mis peab olema võimalikult väike. Maandustakistuse määrab peamiselt maanduri valgumistakistus, kuna maanduri enda takistus on väga väike. Valgumistakistus oleneb pinnase eritakistusest ja see omakorda pinnase liigist ja niiskusest.
Ühe varrasmaanduri valgumistakistuse ligikaudne väärtus on arvutatav valemiga kus on pinnase eritakistus, l elektroodi pikkus, d elektroodi läbimõõt ja  on maapinna niiskusest sõltuv tegur.
Kui maandur koosneb n rööbiti õhendatud elektroodist, siis valgumistakistus kus R_1 on ühe maandusvarda valgumistakistus ja on kasutustegur.
Katsina
Katsina on küla Harju maakonna Kose vallas.
Maandur
Traatvõrgust maanduselektroodi valgumistakistus kus A on võrgu pindala.
Katsina
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Maandur
Vaata ka
Erder
Katsina
Küla lõunaosas asub Männiku soo.
Küla idanurka läbib Tallinna–Tartu maantee.
Absoluut
Absoluut on filosoofias see, mille olemasolu ei sõltu millestki muust ning mis seetõttu on kõigest muust sõltumatu ja eneseküllane.
Absoluudiks peetakse sageli maailmatervikut või Jumalat. Absoluut on määramatu ja täiuslik.
Absoluut on absoluutne, kuivõrd tema olemasolu ei vaja suhet millegi muuga. Näiteks on kõik Jumala loodud relatiivsed, Jumal aga absoluutne.
Ajalugu
Juba Aquino Thomas nimetas Jumalat absoluutseks.
Nicolaus Cusanus nimetas Jumalat absoluudiks (absolutum).
Ka Gottfried Wilhelm Leibniz nimetas Jumalat absoluutseks. Christian Wolfi järgi on absoluut "see asi, mille tegelikkuse alus on temas endas ning mis on seega säärane, et pole võimalik, et teda poleks"; ta on iseseisev olend, mis on kõikidest asjadest sõltumatu.
Marksismis-leninismis on absoluudiks mateeria.
Shkodër
Shkodër on linn Loode-Albaanias Montenegro piiri lähedal Shkodëri järve idarannikul Mbishkodra tasandiku lõunaosas Drini jõe ja Buna jõe vahel. Linn on Shkodëri maakonna ja Shkodëri ringkonna keskus.
Ajalugu
Shkodër rajati umbes 4. sajandil eKr. Seal paiknes illüüria hõim Labeat ning kuningas Gentiuse ja kuninganna Teuta residents.
168 eKr vallutasid linna roomlased ning see jäi nende tähtsale kaubandus- ja sõjateele.
1040 pKr vallutasid Shkodëri serblased ning sellest sai üks keskaegse serbia riigi Zeta (praegu Montenegro) tähtis majandus- ja halduskeskus.
19. sajandi lõpuks oli Shkodërist jälle saanud tähtis kaubanduskeskus. Linnal oli tähtis koht ka Prizreni liigas Albaania vabadusliikumise ajal.
Balkani sõdade ja Esimese maailmasõja ajal püüdsid Shkodërit enda võimu alla saada Montenegro ja Serbia. Hoolimata elanike vastupanust vallutasid linna 1913. aasta alguses Serbia ja Montenegro sõjavägi. Suursaadikute Londoni konverents sundis Montenegrot loovutama Shkodëri piirkonna vast moodustatud Albaania riigile. Ent 1915 sisenesid Shkodërisse jälle Montenegro väed. Aastal 1916 vallutas linna Austria-Ungari ning see jäi üheks Austria keskustest 1924. aastani.
Teise maailmasõja ajal tungis linna Saksa sõjavägi, kes jäi sinna 19. novembrini 1944.
1990. aastate algul oli Shkodër demokraatliku liikumise tähtis keskus.
Shkodër on tähtis haridus- ja tööstuskeskus. Linnas toodetakse mitmesuguseid mehaanika- ja elektroonikaseadmete detaile ning tekstiili- ja toiduainetetööstuse tooteid.
Linna pearaamatukogus on üle 250 000 köite. Linnas on ka kultuurikeskus, kunstnike ja kirjanike liit, Migjeni (Millosh Gjergj Nikolla nimeline) teater, kunstigalerii ja ajaloomuuseum. Vaatamisväärsused on ka Shkodëri kindlus (ehk Rozafa kindlus), türgi saun ja Plumbi mošee.
Linnale annavad ainulaadse väljanägemise vanad majad ning kitsad tänavad kõrgete kivimüüride vahel. Pärast Teist maailmasõda ehitati mõned kvartalid laiemate tänavatega uuselamurajoone.
Bronx
Bronx (inglise keeles The Bronx) on New Yorgi kõige põhjapoolsem linnaosa. New Yorgi viiest linnaosast on Bronx ainuke, mis asub peamiselt maismaal (teised asuvad saartel). Manhattanit eraldab maismaal asuvast Bronxist Harlemi jõgi.
Ametlike andmete järgi elas 2016. aastal Bronxis 1 455 720 inimest, millega oli Bronxi linnaosa New Yorgi linnaosade seas elanike arvult neljandal kohal.
Nimi
Bronx on nimetatud kohaliku rootslase Jonas Broncki maavalduse järgi, kes jõudis 1639. aasta kevadel Uus-Madalmaadele. Ta rentis maad Hollandi Lääne-India Kompaniilt.
Sestriere
Sestriere (prantsuse keeles Sestrières) on alpiküla Itaalias Torino suurlinnapiirkonnas.
Küla asub 17 kilomeetri kaugusel Prantsusmaa piirist ning paikneb 2035 meetri kõrgusel merepinnast.
Sestrieres elab 838 elanikku (2003).
Geograafilised koordinaadid on 44°57′N 6°53′E.
Sestriere oli Torino taliolümpiamängude üks tegevuskohtadest, kus toimusid mõned mäesuusaalad. Külast saavad alguse ka mõned Tour de France 'i ja Giro d'Italia jalgrattaetapid.
Vladimir Allik
Vladimir Allik (11. jaanuar 1883 Võru – 26. jaanuar 1938 Nuia, Viljandimaa) oli eesti õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1903 Riia Vaimuliku Seminari, oli seejärel Kuressaare Püha Nikolai koguduse köster (samal ajal ka ministeeriumikooli õpetaja) ja alates 1908 Karksi-Nuia Püha Aleksei koguduse preester. Kuni 1917. aastani oli ta ka kohaliku kihelkonnakooli juhataja, 1919–1929 ümbruskonna koolide usuõpetuse õpetaja.
Isiklikku
Ta isa Aleksei Allik oli eesti õigeusu vaimulik.