cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paluküla kihistu
Kihistu kivimid esinevad Kärdla meteoriidikraatris ja on tekkinud meteoriiditabamuse kaudsel tagajärjel perioodil, mil kraatrisse kandus ohtralt selle nõlvade materjali. Kihistu koosneb lubjakivist, mille koostises on ohtralt kraatri nõlvadest pärit purdmaterjali. Kihistu sügavamas osas on suurem turbitiitide ja purdmaterjali osakaal, seal esineb ohtramalt savi ja konglomeraati. Kihistu ülemises osas on valdavad kabonaatsed kivimid.
Kelder
pisi|[[Laupa mõisa kelder]] pisi|Mahajäetud kelder [[Aksi saarel]] pisi|Elamu kelder Kelder (ka keller) on hoone maa-alune või hoonest kas pooleldi eemale või tervenisti maa sisse ehitatud hoiuruum, kus säilitatakse näiteks kartuleid, juurvilju, hoidiseid. Seda kasutatakse ka erineva riistvara ja varude hoidmise kohana. Maa soojustusomaduste ja loomuliku päevavalguse puudumise tõttu on keldris kogu aeg stabiilne temperatuur. Keldri nimetus pärineb ladinakeelsest sõnast cella (kamber jms). Venekeelne nimetus podval tuleneb asukohtadest, mis vanasti paiknesid kindlustes neid kaitsva mullavalli all, ehitistest madalamal. Prantsuse sous-sol tähendab sõna-sõnalt maa(pinna)st allpool asumist.
Keldrite kõrgus maast laeni on enam kui kaks meetrit, madalama variandi puhul ei ole tegemist enam ruumi, vaid lihtsalt põrandaalusega. Kõrgete hoonete keldrid on hoone püsivuse jaoks detailsemalt planeeritud ning võivad isegi koosneda mitmetest korrustest. Vähemate korrustega majades ei asu kelder tavaliselt väga sügaval.
20. sajandi viimasel kolmandikul hakkas keldriga elamute arv seoses kesksoojusvarustuse levimisega langema ning lõppes keldritest pommivarjendite tegemine. Ilma keldrita hoonete ehitamisel väheneb oluliselt maa-aluse osa väärtus. Välised keldriseinad võtavad arvesse aktiivse krundi rõhu vastuvõttu ning neile krundiga vahendatud ajakoormusi, mis on varingu prismal (nt tornkraanadest või kaubaautodest). Üleujutuste vältimiseks paigaldatakse keldritesse drenaažisüsteem, tehakse välisseinte ja põranda hüdroisolatsioon, õhuniiskuse reguleerimiseks rajatakse ventilatsioonisüsteem.
Väiksemaid keldreid on tavaliselt kasutatud majapidamistarvete ja riistvarade osade hoiustamiseks ning kommunikatsioonisüsteemide paigaldamiseks. Avaramatest keldritest tehakse tihti ladusid, väikseid kontoreid, ettevõtteid ja poode, suurtes kompleksides kasutatakse keldreid maa-aluste autoparklatena. Mittekasutatud keldrid, nagu ka pööningud, on tihti kodutute varjupaigaks.
Eramutes asuvad keldrid tavaliselt köögi all ning neid kasutatakse toiduainevaru, aiasaagi ja talvekonservide säilitamiseks. Enne keldrite kasutuselevõttu kasutati samalaadse hoiuruumina maasse kaevatud auku (nimetatud ka maa-auguks või koopaks).
Gulbene luteri kirik
Gulbene luteri kirik on luteri kirik Lätis Smiltenes.
See on Gulbene kihelkonnakirik. Hoone asub aadressil Brīvības ielā 12. Gulbene luteri kirik on riikliku tähtsusega arhitektuurimälestis.
Esimene kirik rajati Gulbenesse piiskopilinnuse juurde. Sealne kihelkond moodustati juba aastal 1429, kuid kirikut on maininud Jasper Linde alles aastal 1519. Aastal 1577 vallutasid Vene väed linnuse ja lasid selle õhku, sealse kiriku põletasid nad maha.
Kui piirkonna maad Gustaf Hornile läänistati, siis sai ta ka kuningalt korralduse Gulbenesse uus kirik rajada, mis oleks luteri kirik. Aastal 1641 sealne puidust kirikuhoone valmiski. See kirik asus otse Vana-Gulbene mõisa hoovil. Arvatakse, et ehituse puhul mindi lihtsama vastupanu teed ja kohandati osa vanast pikast mõisa laudast kirikuks ümber. Seda kirikut on tänapäeval mälestamas selle juurde rajatud kalmistu
XVIII sajandi alguseks oli see hoone amortiseerunud ning leiti, et selle remontimine pole enam mõttekas. Nii hakati kavandama uue kiriku ehitamist, kuid selleks puudus raha. Kogudus hakkas ajutiselt kasutama aastal 1733 kiriku juurde rajatud kihelkonnakooli ruume. Aastaks 1750 oli siiski kogunenud piisavalt raha, et õpetaja Christian Zimmermann sai ehitada uue puidust hoone.
Tänapäevasele kirikuhoonele panid aluse aastal 1802 mõisa omanikeks saanud Wolffid, kes rajasid sinna oma residentsi. Ümberehitustööde käigus alustati aastal 1838 piiskopilinnuse varemetesse uue kivikiriku rajamist. Hoone valmis aastal 1843. Ampiirstiilis tellistest ja kividest laotud hoonet ehtis ka polügonaalne torn. Torni linnapoolsele küljele pandi üles kell. Wolffide pere annetas kirikule sealsed vitraažid, maalid ja altari.
Aastal 1883 avati kiriku juures mälestusmärk Martin Lutherile. Läti Vabadussõja aastatel tegutses kirikus punaväelaste Maliena revolutsiooniline sõjaväetribunal, mis pidas istungeid kirikusaalis ja viis oma otsused seal ka täide. Aastail 1935–1936 võeti kirikus toonase õpetaja Ādolfs Kundziņši eestvedamisel ette suuremad ümberehitustööd. Teise maailmasõja ajal hävis Punaarmee pealetungi käigus kirikutorn, ka kirikuhoone ise sai purustusi. Sõja järel taastas kogudus kiriku, kuid ilma tornita. Aastal 1958 maalis Indulis Ranka kirikule uue altarimaali. Kiriku kolm ust, altar ja kantsel on kohaliku kaitse all olevad kultuurimälestised.
Kirikut remonditi taas aastal 1970. Tänapäeval kogub kirik raha uue torni ehitamiseks. Lisaks kavandatakse hoone soojustamist ja muid remonditöid, et hoonet võiks lisaks jumalateenistustele kasutada ka kontsertide, loengute ja muude ürituste tarbeks.
Aleksander Simon
Aleksander Simon VR I/3 (9. juuni 1877 Põltsamaa alev – 25. september 1960 Dornstadt Saksamaa LV) oli Vene ja Eesti sõjaväelane (kolonel).
Aleksander Simon lõpetas Viljandi linnakooli ja Vladimiri sõjakooli 13.06.1903. aastal. Esimeses maailmasõjas teenis Sveaborgi kindluse garnisoni jalaväepolgus.
1930. aastast oli Kaitseliidu Tallinna maleva Ida malevkonna propaganda pealik.
Tuskegee süüfiliseuuring
pisi|Katsealusele süstitakse [[platseebot]] Tuskegee süüfiliseuuring oli Ameerika Ühendriikide Terviseteenistuse tehtud kliiniline uuring, mis toimus aastail 1932–1972 Alabama osariigis Tuskegees.
1932. aastal alustati uuringut 600 vaesest põlluharijate klassist mustanahalise mehega, kellest 399 olid eelnevalt nakatunud süüfilisse ja 201 ei olnud. Katsealustele oli tagatud tasuta ravi, toit ja matusekindlustus. Kuid neile ei öeldud, et neil on süüfilis, ning tegelikult ei ravitud neil seda.
Tatjana Vladõkina
Tatjana Vladõkina / Tatiana Vladykina (vene keeles Татьяна Владыкина, neiupõlvenimi Татьяна Перевозчикова, sündinud 8. septembril 1953 Starõje Keni külas Zavjalovi rajoonis). Ta on udmurdi folklorist ja mütoloogiauurija.
Tema uurijahuvide hulka kuuluvad udmurdi kultuur ja folkloor, kalendrikombestik, perekonnatavand, rahvaluuleliigid, etnilised suhted, materiaalne kultuur. Ta on Venemaa Teaduste Akadeemia Uurali osakonna Udmurdi ajaloo, keele ja kirjanduse instituudi juhtivteadur, enam kui 200 teadustöö autor, avaldanud arvukalt populaarseid tekstivalimikke. Vladõkina on pälvinud Udmurdi Vabariigi teenelise teadlase ja kultuuritöötaja aunimetuse.
Nereta
Asulat on esmamainitud 1293. aastal (Nirica). XIV sajandil asutas Aizkraukle komtuur Leedu piiri äärde Nereta mõisa. 1570. aastal rajati Nereta kirik, aastail 1583–1592 asendati selle puidust hoone kivist ehitisega. Aastal 1596 asutati Neretasse hertsog Gotthard Kettleri korraldusel ladinakeelne kool. 1672. aastal on asulat dokumentides juba alevina mainitud.
Suur Põhjasõda tõi kaasa Nereta languse. Sõjaga kaasas käinud katk laastas alevit rängalt. Neli aastat peale epideemiat oli Neretas vaid 2 elanikku. Aastail 1950–1990 oli Nereta taas alev. Aastatel 2009–2021 jäi asula Nereta piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Neretas asub endise Nereta mõisa süda, asulas on kultuurimaja ja keskkool. Asulas on nii luterlik kui ka katoliiklik kirik. Dienvidsusēja jõel asub hüdroelektrijaam.
2006. aastal oli seal 1282 elanikku. Aastal 2015 oli külas 1128 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 987.
Frederikssundi vald
Frederikssundi vald (taani keeles Frederikssund Kommune) on 2. järgu haldusüksus Taanis Pealinnapiirkonnas, mis moodustati pärast 2007. aasta haldusreformi.
Aastal 2012 elas Frederikssundi vallas 44 345 inimest ja valla pindala oli 247,0 km2. Valla keskus asub Frederikssundis.
Kivimäe saun
pisi|Kivimäe saun (2011) pisi|Kivimäe saun (detsember 2009) Kivimäe saun oli avalik linnasaun Tallinnas Kivimäel aadressil Sihi 122 / Voolu 15.
1940. aasta algul registreeriti Kivimäe-Pääsküla ühistu Oma Saun. Samal aastal jõuti ehitada vundament. Hoone ehitust jätkati pärast sõda ja see sai valmis 1959, regulaarne kasutus algas siiski paar aastat hiljem. Omal ajal oli saun populaarne, püsikundede hulgas oli tuntud kultuuritegelasi, nende hulgas lavastaja Voldemar Panso ja näitleja Jüri Järvet.
Kivimäe saun oli ligi 1700 ruutmeetrit suur kolmekorruseline hoone. Paiknes 3000-ruutmeetrisel kinnistul, selle juurde kuulusid katlamaja ja muud väiksemad hooned.
Sam Nujoma
pisi|Sam Nujoma Samuel Daniel Shafiishuna Nujoma (sündinud 12. mail 1929 Ongandjeras) on Namiibia poliitik, esimene Namiibia president. Ta oli presidendi ametis 21. märtsist 1990 kuni 21. märtsini 2005.
Aastal 1957 lahkus Nujoma töölt, et asuda aktiivsemalt vastupanuliikumisega tegelema. Koos Andimba Toivo ya Toivoga asutas ta 1959. aastal Ovambomaa Rahvaorganisatsiooni, tulevase SWAPO eelkäija. Samal aastal ta vahistati, kuid tal õnnestus maapakku pääseda. Aprillis 1960 valiti Nujoma eksiilis olevana äsjaasutatud Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.
Pärast 29-aastast eksiili pöördus Sam Nujoma 1989. aastal kodumaale tagasi. Ta valiti parlamendi liikmeks ja parlament valis ta iseseisva Namiibia esimeseks presidendiks. Ta valiti ametisse tagasi aastatel 1994 ja 1999. Neljandaks ametiajaks ei lubanud põhiseadus teda enam valida ning 2005. aastal valiti presidendiks Hifikepunye Pohamba. Novembris 2007 sai Pohamba ka Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.
Sam Nujoma on saanud palju välisriikide aumärke ja aunimetusi, sealhulgas 1973. aastal Rahvusvahelise Lenini rahupreemia.
Laine Tarvis
Laine Tarvis (sünninimi Laine Aaslaid; sündinud 26. septembril 1937 Säärel) on Eesti poliitik.
Teda küüditati lapsepõlves mitmel korral. Esimesel korral sunniti perekond Stebeli rannakaitsepatarei ehituse eest lahkuma; teisel korral küüditas Saksa sõjavägi 1944. aastal vanaisa ja kolme lapsega raseda ema Rosaline-Luise Aaslaidi Rügeni saarele. Isa Villem Aaslaid põgenes samal aastal Rootsi.
Ta lõpetas Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumis eelarvelise raamatupidamise eriala 1955. Pärast seda jätkusid õpingud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas rahanduse ja krediidi erialal, mille ta lõpetas 1960.
Kaimo Andresson
Kaimo Andresson (30. august 1939 Halinga vald – 15. november 2013) oli eesti maadleja ja maadlustreener.
Laine Tarvis
Tarvis oli 2008. aastal viie organisatsiooni juhtide hulgas: Eesti Naisteühenduste Ümarlaud, Saaremaa Naiste Ümarlaud, Eesti Saarte Naiskogu, Eesti Maanaiste Ühendus ja Eesti Maanaiste Ühendus "Saare Naised".
Kaimo Andresson
Ta lõpetas aastal 1958 Pärnu-Jaagupi Keskkooli ja aastal 1962 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Laine Tarvis
Ta oli VIII ja IX Riigikogu liige. IX koosseisu Keskerakonna fraktsiooni liikmena peatus ta riigikogu töönädalal kahetoalises Narva maanteel asuvas korteris, mille üür ei ületanud kompensatsiooniks saadavat 5000 krooni.
Venemaa merevägi
Venemaa merevägi, ametlikult Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastik (vene keeles Военно-морской флот Российской Федерации, lühend ВМФ России), on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude väeliik.
Kaimo Andresson
Ta töötas aastatel 1962–2007 Tartus maadlustreenerina ning oli aastatel 1966–1969 Eesti Põllumajanduse Akadeemias kehalise kasvatuse kateedris õppejõud.
Laine Tarvis
Hobid
Tema hobiks on sport. Isiklik rekord kettaheites on 47,36 meetrit. Tarvis käis kolm korda ka veteranide Euroopa meistrivõistlustel ja parim koht oli tal seitsmes.
Venemaa merevägi
Ajalugu
Venemaa merevägi on asutatud 1696. aastal.
Struktuur
pisi|Mereväe staap Peterburis Merevägi koosneb järgnevatest relvaliikidest
Merevägi on jaotatud territoriaalsel põhimõttel neljaks laevastikuks ja siseveekogu flotilliks:
Laevad
Mereväe lipulaev on lennukikandja Admiral Kuznetsov.
Kokku on laevastikus:
Tunnused
Laevalipud Ametiisikute lipud ja vimplid
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing oli Eestis aastatel 1927–1940 tegutsenud ühing, mis tegeles sotsiaalküsimuste uurimisega.
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing määratles end akadeemilise ühinguna, mille eesmärgiks oli aidata kaasa sotsiaalküsimuste uurimistööle.
Ühingu esimees oli Johannes Sonin.
Ühingu häälekandjaks aastatel 1928–1940 oli sotsiaalpoliitika kuukiri "Töö ja Tervis". Ühing toetas rahaliselt ajakirja väljaandmist ja ühingu liikmed osalesid ajakirja toimetamisel.
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing oli Sotsiaalse Arengu Rahvusvahelise Liidu liige.
Pointe Coupee vald
Pointe Coupee vald (Pointe Coupee Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Ajalugu
Vald moodustati 1807. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 802.
Ludwig I (Pfalz-Zweibrücken)
pisi Ludwig I Must (1424 – 19. juuli 1489) oli Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1444–1489.
Elu
Ta oli Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrückeni ja tolle naise, Veldenzi krahvkonna pärijanna Anna noorem poeg. Kuigi Anna suri aastal 1439, ei saanud tema lesk Veldenzit aastani 1444. Sel aastal otsustas Stefan, kuidas tuleb tema territooriume pärast tema surma jaotada, andes Simmerni oma vanemale pojale Friedrichile ja Zweibrückeni oma nooremale pojale Ludwigile, kombineerides selle Veldenzi ja enamuse Sponheimi krahvkonnaga.
Perekond ja lapsed
Ta abiellus 20. märtsil 1454 Luxembourgis krahv Antoine I de Croÿ ja Margarette de Lorraine-Vaudémonti tütre Joanne'iga. Nad said järgmised lapsed:
Johannes Heinrich von Tiesenhausen
Johannes Heinrich von Tiesenhausen (1661–1707) oli Rootsi sõjaväelane ja väejuht, kes osales Põhjasõjas, olles Eesti ratsarügemendi juhataja.
Elulugu
Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstleitnandina Eesti ratsarügemendi ülemaks. Selle rügemendiga osales ta Soome ja Ingerimaa sõjategevuses.
Johannes Heinrich von Tiesenhausen suri 1707. aastal.
François-Édouard Picot
pisi|285x285px| François-Edouard Picot, u 1865 paremal|pisi|260x260px| François-Édouard Picot, "L'Amour et Psyché" (1817) François-Édouard Picot (10. oktoober 1786 Pariis – 15. märts 1868 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik, kes maalis mütoloogilisi, religioosseid ja ajaloolisi teemasid.
Elu
François-Édouard Picot sündis Pariisis 1786. aastal. Ta võitis 1813. aastal Prix de Rome'i ja saavutas edu 1819. aasta salongis oma uusklassikalise teosega "L'Amour et Psyché" (Louvre).
Ta maalis teose "Neitsi kroonimine" Notre-Dame-de-Lorette'i kirikusse ja mitu teost Galerie des Batailles'sse. Ta eksponeeris oma teoseid Pariisi salongis aastatel 1819–1839. 1836. aastal Pariisi akadeemiasse valitud Picot löödi 1832. aastal rüütliks – Auleegioni ohvitseriks.
Ta õppis François-André Vincenti ja Jacques-Louis Davidi käe all.
Teoseid
paremal|pisi|260x260px| François-Édouard Picot, "[[Leda|Léda" (1832)]]
Õpilasi
Tema õpilasi:
Nina Jumalaema Kaitsmise kirik
thumb|Nina Jumalaema Kaitsmise kirik pisi|Nina kirik ja tuletorn (vaade lõunast)
Nina Jumalaema Kaitsmise kirik on õigeusu kirik Peipsiääre vallas Nina külas.
Kirikut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus.
Kirik ehitati 1827. aastal arhitekt Georg Friedrich Geisti projekti järgi. Kirik pühitseti Jumalaema Kaitsmise kirikuks 5. novembril 1828.
Kirik on 1997. aastast arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Watergate'i skandaal
pisi|Watergate'i kompleks pisi|Nixon pärast tagasiastumist Valgest Majast lahkumas Watergate'i skandaal oli Ameerika Ühendriikide poliitiline skandaal, mis põhjustas president Richard Nixoni tagasiastumise.
17. juunil 1972 murdsid viis meest sisse Demokraatliku Partei peakontorisse, et parandada sinna ebaseaduslikult paigaldatud pealtkuulamisseadmeid. Kuna turvamees avastas sissemurdmise, arreteeris politsei kõik sissetungijad sündmuspaigal ning leidis ka pealtkuulamisseadmed. Nixon otsustas sissemurdmise, illegaalse pealtkuulamise ja dokumentide varguse kinni mätsida.
1973. aastal avaldasid New York Times ja Washington Post, et peakontorisse sissemurdnud meestelt leitud raha pärines president Nixoni tagasivalimiskampaania komiteest. Washington Postiga tegi koostööd anonüümne informaator "Sügav kõri", kes andis ajakirjanikele olulise info Nixoni administratsiooni seotusest sissemurdmisega ning selle kinnimätsimise kohta. 2005. aastal avalikustas, endine FBI abidirektor William Mark Felt, et tema oli olnud Posti anonüümne informaator.
Senati ülekuulamistel tunnistas Nixoni abiassistent Alexander Butterfield, et Ovaalkabineti vestlusi salvestati ning endine Valge Maja nõunik John Dean tunnistas, et Nixon oli käskinud Watergate'i sissemurdmise kinni mätsida. Ülemkohus otsustas üksmeelselt, et Nixon peab Ovaalkabineti salvestised uurijatele üle andma ning need tõestasid tema süüd.
9. augustil 1974 teatas Nixon, et astub ametist tagasi ja on ainus Ameerika Ühendriikide president, kes on ametist tagasi astunud. 8. septembril 1974 andis uus president Gerald Ford talle armu.
Texase pannivars
pisi|230px|Kaart pisi|220px|Tüüpiline maastik Texase pannivardal Texase pannivars (inglise keeles Texas Panhandle) on piirkond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis. See hõlmab 26 Texase põhjaosa maakonda. See piirneb läänes mööda 103. pikkuskraadi New Mexicoga ning põhjas mööda 36°30' laiuskraadi ja idas mööda 100. pikkuskraadi Oklahomaga.
Piirkonna pindala on 66 880 km², mis moodustab osariigi pindalast umbes 10%. 2020. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 434 358. Rahvastikutihedus oli 6,5/km².
Suurim Texase pannivardal asuv linn on Amarillo. Piirkonnas asub Palo Duro kanjon, mis on suuruselt teine kanjon USA-s.
Deiksis
Deiksis on nähtus, mis seob omavahel diskursuse maailma ja füüsilise olukorra. Tegemist on viitesuhete võrgustikuga, kus viidatakse ümbritsevatele isikutele või asjadele ja paigaldatakse sündmusi kõnelemishetke suhtes ajateljele. (lk 184)
Deiksise uurimise alusepanijaks peetakse saksa keeleteadlast Karl Bühlerit. Tema käsitluse järgi on deiktiline väljend paigutatud mingisse punkti kolme telje suhtes, millel on ühine nullpunkt ehk origo. Vastavalt kolmele deiktilisele teljele räägitakse isiku-, ruumi- ja ajadeiksisest.
Isikudeiksis
Isikudeiksis on primaarne deiksise liik, sest lähtepunktiks on kõneleja. Isikudeiksis väljendub nii pronoomenites (mina, sina, tema, meie, teie, nemad) kui ka tegusõna isikukategoorias. Eesti keelele ja ka paljudele teistele keeltele on omane see, et esimest ja teist isikut võidakse väljendada ainult tegusõna vormiga (nt laulan laulu; too see raamat!; teeme selle ära!). Seetõttu võib pidada tegusõnu teatud kontekstis isikudeiktilisteks, kuid ainult selles osas, mis puudutab neid väljenduvat grammatilist isikukategooriat.
Ruumideiksis
Ruumi- ehk demonstratiivdeiksise viitepotentsiaal põhineb traditsioonilise käsitluse kohaselt asukohal origo suhtes. Eesti keeles on võimalik demonstratiivadverbe kasutada seoses kõnelejale lähedal oleva ruumiga (siin, siia, siit), aga ka seoses kõneleja suhtes kaugema ruumiga (seal, sinna, sealt). Inglise keeles on vastanduvad samal põhimõttel sellised demonstratiivid nagu this ja that ning here and there.
On olemas ka keeli, milles on demonstratiive kolm või rohkem. Soome keeles jaotatakse demonstratiivpronoomeneid (ja nendega seotud demonstratiivadverbe) järgmiselt: täma 'kõneleja lähedal', se 'kuulaja lähedal, tuo ' kõnelejast (ja kuulajast) kaugel'. Samuti on lõunaeesti keeles kolmeliikmeline demonstratiivisüsteem, milles üks demonstratiiv on kuulajakeskne. Vastseliina murraku demonstratiivpronoomenid on: sjoo 'kõneleja lähedal', taa 'kuulaja lähedal' ja tuu 'kaugel'.
Ajadeiksis
Kolmas deiksise liik on ajadeiksis. Ajadeiktikud viitavad ajalistele referentidele lähtuvalt kõnelemishetkest, nt täna, homme, eile, nüüd, praegu. Nendega viidatud ajahetke saame tuvastada ainult siis, kui teame, millal nad on öeldud. Mittedeiktilised on sellised ajaväljendid nagu ''13. jaanuatril 2009 Gregoriuse kalendri järgi või siis, kui mõrvati USA president Kennedy.'' Ka grammatiline ajakategooria on alati deiktiline, sest grammatilisi aegu saab kasutada ainult lähtuvalt kõnehetkest.
Ülle-Liis Sööt
Ülle-Liis Sööt (sündinud 15. jaanuaril 1939; sünninimi Ülle-Liis Arusaar) on eesti muusikapedagoog.
Töö
Alates 1957. aastast töötas ta Võru Lastemuusikakooli klaveriõpetajana.
Ta on Põlva Muusikakooli rajaja ja töötas kooli direktorina aastatel 1967–2004. Kooli juhatamisega paralleelselt ja ka hiljem on ta töötanud samas klaveriõpetajana.
Ta on olnud ka Põlvamaa laulu- ja tantsupidude kontsertmeister ning juhendanud mitut muusikakollektiivi.
Isiklikku
Tema poeg on muusik Jaan Sööt.
Surnud 26. jaanuaril
Siin loetletakse 26. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Vanja Radovanović
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis esindas ta Montenegrot lauluga "Inje". Laul poolfinaalist edasi ei pääsenud.
Chris Driedger
pisi|Chris Driedger 2016. aastal [[Ottawa Senatorsi väravavahina]] Chris Driedger (sündinud 18. mail 1994 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Seattle Kraken.
Hooajal 2010–11 mängis ta Western Hockey League'i klubis Tri-City Americans ja aastatel 2011–2014 samasse liigasse kuuluvas klubis Calgary Hitmen.
2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Florida Panthersiga, olles enne seda mänginud AHL-is Panthersi tütarklubis Springfield Thunderbirds. Hooajal 2018–19 oli Driedger Thunderbirdsis mängides AHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,4%). Esimest korda kuulus ta Panthersi meeskonnas algkoosseisu 30. novembril 2019 mängus Nashville Predatorsi vastu. Panthersis sai Driedger kahe hooaja jooksul kirja 35 mängu.
2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Driedgeri NHL-i Expansion Draft'​is, misjärel sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Driedger Kanada jäähokikoondise koosseisu hõbemedali.
Heino Mägi
thumb|Heino Mägi septembris 2005 Heino Mägi (14. detsember 1928 Lutike, Palupera vald – 24. mai 2011) oli eesti pedagoog.
Heino Mägi õppis Neeruti algkoolis ja Otepää Gümnaasiumis. Õpetajaks õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Õpetajate Instituudis (lõpetas kiitusega) ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis (lõpetas kiitusega).
1948. aastal töötas ta Vana-Otepää 7-klassilise Kooli ajalooõpetajana. 1956. aastast töötas Heino Mägi 33 aastat Otepää Keskkooli direktorina.
Jamshīdieh' park
Jamshīdieh’ park, ka Jamshidieh’ kiviaed, on 69 hektaril asuv avalik park Teherani põhjaosas.
Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel
Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel toimus 9.–14. veebruarini Austrias Garmisch-Partenkirchenis.
Eesti sportlastest osalesid Helene Michelson ja Eduard Hiiop, kes said paarissõidus 18. koha.
Jumalakogemus
"Jumalakogemus: Olemine, teadvus, õndsus" ("The Experience of God: Being, Consciousness, Bliss") on David Bentley Harti raamat. See ilmus Yale University Pressi väljaandel 2013. aastal, eesti keeles Kristiina Kivili tõlkes 2021. aastal.
The Humans
pisi| The Humans on Rumeenia ansambel, mis alustas tegevust 2017. aastal Bukarestis. Ansamblisse kuuluvad laulja Cristina Caramarcu, kitarrist Alexandru Cismaru, klahvpillimängija Alexandru Matei, basskitarrist Alin Neagoe ja trummar Adi Tetrade.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis esindas ansambel Rumeeniat lauluga "Goodbye". Laul poolfinaalist edasi ei pääsenud.
Jumalakogemus
Sissejuhatus
Kõik suured teistlikud traditsioonid väidavad, et inimkonnal on teadmine Jumalast ning ükski rahvas ei saa olla temast täielikus teadmatuses. Usundite vahele saab täiesti kindlaid piire tõmmata ainult nende õpetust moonutades. Usund ei ole üks väide, mis on mõeldud eksklusiivselt vastama ühele ammendavale küsimusele. Usundeid ei tohi lahustada üksteiseks ega kindla õpetuseta ebamääraseks "vaimsuseks". Usundid väljendavad end kord müüdis ja sakraalses kunstis, kord liturgias ja ülistuses, kord kaemuslikus palves, kord eetilisetes ja elutarkuslikes käskudes, paindumatutes dogmades või filosoofilistes süsteemides. Nad lähenevad neis mingitele tõe aspektidele, kuid peavad kasutama palju sümboleid, mis saavad tõele ainult osutada. Võib-olla üks usk on teistest tõesem või sisaldab viimset tõde, aga vaevalt siis teised usundid sisaldavad ainult ebatõde. Paljudes fundamentaalses küsimustes, eriti selles, kuidas Jumala transtsendentsust tuleb mõista, langevad suurte teistlike uskude vaated suuresti kokku.
Jumala definitsioon, mille Hart pakub, leidub väikeste, suuresti juhuslike variatsioonidega judaismis, kristluses, islamis, vedaantas, bhaktis, sikhismis ja hilisantiigi paganlustes, isegi mahajaanas (budateadvus, budaloomus), budismi varajases õpetuses Tingimatust, ja mõneti taoismis. Hart piirdub filosoofiliste Jumala-kirjeldustega. Selgus on väärtuslik kas või sellepärast, et see hoiab ära palju asjatuid vaidlusi. Mõned küll eelistavad õlgmehikest, kujutledes, et Jumalase usutakse kui pilvedetagusesse maagilisse nähtamatusse sõbrasse või kui kosmilisse viirastusse, kes täidab teadusliku teadmise lünki. Inimeste igatsus Jumala või teispoolse järele on väga sügav, võib-olla liiga sügav, et seda usaldada, kuid ka liiga sügav, et võtta seda algelise hullusena. See kätkeb igasuguse kultuuri südames. Kõik senised tsivilisatsioonid on kasvanud ümber mingi sakraalse kosmosevisiooni, mis on kultuurile impulsi andnud. Saab näha, kas tuleb mõni täielikult sekulaarsetele printsiipidele rajatud tsivilisatsioon. Enamik aru ja kujutlusvõime vaieldamatult ülevaid saavutusi on sündinud maailmades, mida on kujundanud mõni teispoolse tõe visioon.
Hart piirdub kõige klassikalisemate Jumala definitsioonidega. Ateistid ütlevad metafüüsiliste Jumala-käsituste kohta, et neid kasutatakse sellepärast, et teadus on jätnud religioossele mõtlemisele üha vähem ruumi. Aga empiirilise teaduse avastused ei mõjuta Jumala mõiste loogilist sisu. Hart ei kasuta midagi uut.
Ateist ütleb ka, et see ei loe, mida filosoofid ja teoloogid ütlevad, tavausklikul on sellest hägune ettekujutus ja enamik inimesi mõtleb Jumalast algelisemalt. Aga ühest küljest, see on alati nii, et ühise teadmise või uskumuse printsiibid on teada neile vähestele, kes on võtnud vaevaks neid õppida. See käib ka teaduse kohta. Mingi idee aus kriitik peab alati leidma selle kõige tugevama sõnastuse ning püüdma mõista nii seda kui ka kõige veenvamaid argumente selle kasuks. Teiselt poolt, see, mida keskmine usklik Jumala kohta aru saab, on sageli metafüüsikute vormelitega põhimõtteliselt kooskõlas.
Harti lähenemine Jumalale on isiklik: see võtab isikliku kogemuse struktuuri autentse viisina Jumala müsteeriumile läheneda ja ka võimsa tõendina Jumala reaalsuse kasuks. Ta alustab veendumusest, et paljusid kõige tähtsamaid asju, mida me teame, me teame juba enne, kui me oskame neid välja öelda. Me teame neid juba lastena, kuigi vähe mõisteliselt, ja näeme neid väga vahetult, kui vaatame süütuse silmadega. Et aga neid on raske öelda ja nad on meile nii vahetud, et me ei saa objektiivselt tagasi astuda, siis me kaldume vanemaks saades nende peale mitte mõtlema, püüdma neid unustada ning vaigistama teadmise häält, mis tuleb meie endi maailmakogemustest. Tarkus on süütuse taastumine kogemuse teises otsas, võime jälle näha seda, mille nägemise on enamik ära unustanud, kuid nüüd osates midagi sellest sõnadesse panna, kuigi ebaadekvaatselt. On punkt, kus mõistus ja ilmutus on üks ja seesama. Jumal ei ole ainult viimne reaalsus, mida aru ja tahe otsivad, vaid ürgreaalsus, millega puututakse kokku igal eksistentsi ja teadvuse hetkel. Sellest lahus ei ole meil üldse kogemust millestki. Ehk nagu Augustinus ütleb, Jumal ei ole mitte üksnes ülem minu ülimast, vaid ka sisem minu sisimast. Ainult siis, kui sellest väitest aru saadakse, teatakse, mida sõna "Jumal" tegelikult tähendab ja kas on mõistlik arvata, et on olemas reaalsus, mille kohta see sõna käib ja millesse me peaksime uskuma.
Osa üks: Jumal, jumalad ja maailm
Sügavalt und nägeval inimesel on tavaliselt teatud teadlikkus reaalsest maailmast, ja sageli see kujundab tema unenägu. Magamise ajal on unenägu ainuke kuju, milles ta saab teada ja tõlgendada, maailma, milles ta elab.
Peatükk üks: "Jumal" ei ole pärisnimi
Ateiste on olnud igal ajastul, aga tänapäeva lääne ateism on midagi uut: mitte lihtsalt isiklik uskmatus, mitte lihtsalt mõne väikese filosoofilise sekti ekstsentriline õpetus, vaid paljude pooldajatega teadlik ideoloogiline ühiskondlik ja filosoofiline projekt – üritus, dogma, metafüüsika, väärtuste süsteem. Selle esimesed apostlid olid pärit usust läbiimbunud kultuurist ja neil oli vähemalt mingi arusaamine religiooni väidetest ja usu paatosest. Nüüd aga on meil terve põlvkond enesekindlaid ateismi propageerijaid, kes ei tea religioossetest uskumustest peaaegu midagi ega kujuta ette usukogemust ega selle mõtet. Enamasti nad ei tea isegi seda, et nad seda ei tea. Praegused ateismi propageerijad (eriti ere näide on Anthony Hopkins) räägivad kindluse ja põlgusega kristlaste ja üldse usklike uskumustest, motiividest ja intellektuaalsetest harjumustest, näidates üles teadmatust religiooni psühholoogia algetest. Uutel ateistidel puudub intellektuaalne uudishimu. Näiteks Victor Stenger ja Richard Dawkins on seetõttu teinud tõsiseid vigu. Mitte et praegu oleks tõsiseltvõetavat reaalset avalikku vaidlust usu üle Jumalasse. Vähe on isegi tõsist avalikku vestlust. Enamasti räägitakse teineteisest mööda. Uued ateistid ei ole mingit uut panust andnud. Kui saaks konklusiivselt näidata, et suurte usundite filosoofilised väited Jumala loomuse ja reaalsuse kohta on fundamentaalselt ebasidusad või tõestatavalt väärad, siis see oleks tähtis saavutus. Kui aga mõeldakse välja mõttetuid Jumala-pilte ja siis näidatakse, et need on mõttetud, siis see pole huvitav. Uus ateism on üks ajastule omaseid äärmusi (materialismi äärmus), mille oponendidki on äärmused (näiteks uue Maa kreatsionism). Religioosne fundamentalism on moodne nähtus, mis kogemusteadust jäljendades võtsid Piiblit objektiivse ka mittevastuolulise ajalooallikana. Suurimate kirikuisade silmis ei tule Piibli loomislugu lugeda sõna-sõnalt, vaid allegooriliselt, st vaimulike tõdede allikana. Kirikuisade järgi on Jumala loov akt igavene, mitte ajalik, see ei toimu mitte kindlal mineviku hetkel, vaid läbib kogu aja. Origenes, Johannes Kuldsuu ja Augustinus leidis, et "algus" on Jumala Sõna igavene "alge". Nyssa Gregoriose ja Augustinuse järgi laotus maailm järk-järgult ajas lahti, lähtudes looduse seesmistest potentsiaalidest ja printsiipidest. Sellepärast ei leidnud John Henry Newman evolutsiooniteoorias midagi, mis räägiks loomisõpetusele vastu või valmistaks sellele raskust. Alles hilisel uusajal omandas oluline vähemus veendumuse, et nende usu tõesus sõltub Pühakirja absoluutselt sõnasõnalisest tõlgendusest. See oli kultuuri lamenemise ja teaduse eeskuju tagajärg. Isegi mõned kristlased on hakanud arvama, et Jumal on ülim mehaaniline põhjus maailma sees, mitte kogu sattumusliku reaalsuse teispoolne allikas, kes loob, kinkides iseeneses täielikule loodusele olemuse. Praegu on Jumala mõiste hämar nii neile, kes tahavad uskuda, kui ka neile, kes ei taha: Meie aeg on mitmes suhtes eriti ebapeen.
Nikolai raudtee
Nikolai raudtee, kuni 1855 Peterburi–Moskva raudtee,  (vene Петербурго-Московская железная дорога; Николаевская железная дорога) oli arvult kolmas Venemaa keisririigis rajatud raudtee. See raudtee ühendas Peterburi Moskvaga ja avati 1851. aastal.
Laiarööpmeline Peterburi–Moskva raudtee rajati aastatel 1843–1851 ja see oli esimene kaheteeline Venemaa keisririigile kuuluv raudtee Venemaa keisririigis. Raudtee pikkus oli 645 km. Pärast keiser Nikolai I surma 1855. aastal sai raudtee ametlikuks nimeks Nikolai raudtee.
Hiljem lisandusid Nikolai raudtee koosseisu ka teisi raudteelõike. Raudtee asus Peterburi, Moskva, Novgorodi, Tveri, Pihkva, Vitebski ja Smolenski kubermangu territooriumitel.
Raudteejaamad
pisi|left|[[Peterburisse rajatud Moskva vaksali kinnine perroon (arhitekt Konstantin Thon, valminud 1851; August Wilhelm Petzolti akvarell)]] pisi|left| II klassi [[raudteejaama tüüpne jaamahoone Nikolai raudteel]] pisi|left|Üheavaline raudteesild Peterburi–Moskva raudteel [[Novgorodi kubermangus]]. Kokku ehitati raudteemagistraalile 34 raudteejaama. Neid liigitati nelja klassi (I–IV). I klassi jaamade omavaheline kaugus oli umbes 160 km, II klassil vastavalt 80, III klassil 40 ja IV klassil 20 km.
Sillad
Kokku ehitati raudteele 8 suuremat silda ning 182 keskmise ja väiksema suurusega silda. Kõik sillad rajati kivisammastele. Kolm kõrget silda (Verebja, Msta ja sild üle Shodnja jõe) said teise lahenduse: kivisammastele ehitati puidust toestik, mis vooderdati lehtrauaga. Väikesillade avaehitis tehti kas kivivõlviga või puidust. Suurte sildade sildeehitis tehti eranditult puidust.
Aastatel 1868–1893 asendati puidust sildeehitised metallfermidega Nikolai Beleljubski projekti järgi.
Teadusajakirjanduse sõbra auhind
pisi|Teadusajakirjanike sõbra auhind Ökul (autor Piret Kändler) Teadusajakirjanduse sõbra auhind on auhind, mida annab välja Eesti Teadusajakirjanike Selts. Selleks on keraamik Piret Kändleri loodud kuju "Ökul".
Auhinna eesmärgiks on "esile tõsta, tänada ja tunnustada teadlast, kes tähelepanuväärselt asjatundlikul, entusiastlikul ja heatahtlikul moel teeb ajakirjanikega koostööd, pakkumaks ühiskonnaliikmetele üldmõistetaval ja meeliköitval kujul ajakohast ja asjatundlikku teavet teadusmahukatel ja teadusse puutuvatel teemadel".
Teadusajakirjanduse sõbra auhinda hakati välja andma 2011. aastal.
Ekspansioon (täpsustus)
Ekspansioon (ladina keeles sõnast expānsio 'lainemine, levimine') on paisumine, laiumine, levimine.
Rapidesi vald
Rapidesi vald (Rapides Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Eesti kohtumargid
Eesti kohtumargid olid kohtumargid, mis anti Eestis välja kohtulõivude tasumiseks. Nad olid käibel aastail 1924–1944.
Tindik (psatürellilised)
Tindik (Coprinopsis) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni.
Eesti kohtumargid
Kohtumargid olid kaalude kujutisega, formaadis 16×20 mm.
Rapidesi vald
Ajalugu
Vald moodustati 1807. aastal.
Eesti kohtumargid
7. novembril 1924 lasti müügile järgmistes nimiväärtustes kohtumargid:
Rapidesi vald
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 131 613.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Eesti kohtumargid
Pärast Eesti krooni kehtestamist lasti käibele järgmised uue nimiväärtusega kohtumargid:
Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 varustati ületrükiga järgmised kohtumargid:
Päevatee
"Päevatee" on Vikerraadio raadiosaade, mis on mõeldud eakatele. Saates käsitletakse eakate elukeskkonna ja eluviisiga seotud teemasid. Saadet on tehtud 1989. aastast.
Saadet on juhtinud sarja autor Liina Kusma ja saatejuht-toimetaja Ülle Karu. Alates oktoobrist 2022 on "Päevatee" saatejuht-toimetaja Piret Kooli.
Jumalaema Kaitsmise kirik
Jumalaema Kaitsmise kirik (vahel on kasutatud ka venekeelset vormi Pokrovi kirik) on mitme Jumalaema kaitsmisele pühitsetud kiriku nimi või nimeosa:
Saua oja
Saua oja (ka Võõrastesoo peakraav) on oja Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koluvere külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Laukna ja Maidla külas.
Oja pikkus on 6,8 km ja valgla pindala 8,6 km². Oja saab alguse Maidla külas ja suubub Koluvere külas vasakult Liivi jõkke (31 km suudmest). Oja ületavad Ellamaa–Koluvere tee, Märjamaa–Koluvere maantee ja Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Saua oja keskkonnaregistri kood on VEE1116800.
Pihla kihistu
Pihla kihistu (inglise Pihla Formation) on ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe kihistu. Kihistut eristatakse Eesti loodeosas.
Kihistu stratotüüp on täpsustamata. Eestis esineb see riigi lääneosas, olles seal 3-8 meetrise paksusega. Idas on kihistu õhem, läänes paksem.
Kihistu koosneb hallist lubjakivist. Kihistu muutub lääne pool paksemaks ja läheb idas ühtlaselt üle Viivikonna kihistuks. mis sisaldab alumises osas lubjarikka mergli vahekihte ja läätsesid.
Tiina Tauraite
Tiina Tauraite (sündinud 2. juunil 1976 Tallinnas) on eesti näitleja ja ettevõtja.
Ta on lõpetanud 1994. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1998. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (18. lennus).
Looming
Tauraite on kaasa teinud telesarjades "Kodu keset linna" (TV3, alates 2003), "Elu keset linna" (TV3, alates 2012) ja "Pank" (ETV/ERR, 2018) ning sketšisarjas "Heeringas Veenuse õlal" (Kanal 2, alates 2011) jm.
Ettevõtlus
Tiina Tauraite on 2012. aastast diplomeeritud taimekasvataja. 2013. aastal hakkas ta koos elukaaslase Erki Lauriga ettevõttes Sõstar & Pipar OÜ välja töötama kodumaisest toorainest napse ja kasvatab suure osa taimsest toorainest ise Viljandimaal ja Iklas. Tema lemmikkultuurid on must sõstar ja tšillipipar. Et toota neid oskuslikult ja tänapäevaselt tööstuslikus koguses, läks ta Olustvere teenindus- ja maamajanduskooli taimekasvatuse mehhaniseerimist õppima.
Kaubamärgi Tiina Tauraite™ omanik on Osaühing Kalamaja Grupp. Ettevõtte toodete seas on liköörid, mahlad, siirupid jms. "Tunneme, et on äge kasvatada Eestimaal ka taimi ning väärindada neid jookideks," on näitlejatest elu- ja firmakaaslaste Tiina Tauraite ja Erki Lauri ettevõtluskreedo.
Kriaunose kihistik
Kriaunose kihistik (inglise Kriaunos Member) on ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Kriaunose küla järgi Leedus. Eesti aladel kihistiku kivimeid ei esine.
Kihistiku stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 672,00...678,50 meetril. Kuigi kihistikku hakati esimesena määratlema Leedus, esineb see ka Läti idaosas, kus see esindab ainsana Kukruse lademe kivimeid. Kihistikku eristatakse Leedus maa kesk- ja idaosas ning Nemunase madalikul. Kihistu esineb ka Valgevene loodeosas. Kihistik on Nemunase madalikul 5 meetri paksune, maa keskosas on suurim paksus 8 meetrit.
Kihistiku ülemises osas esineb ohtralt fosfaatsete setetega täitunud katkestuspindasid. Kihistik koosneb lubjakivist, mis sisaldab suure püriidisisaldusega detriiti ja merglit.
Bornholmi lennujaam
Bornholmi lennujaam (taani keeles: Bornholms Lufthavn; IATA: RNN, ICAO: EKRN) on Taani lennujaam, mis asub Bornholmi saarel 5 km Rønnest kagus. Lennujaama opereerib Statens Luftfartsvæsen (Taani Lennuamet) ja lennujuhtimist pakub Naviair.
Ajalugu
pisi|Lennujaama kaart 1935. aastal leppisid Rigsdageni, Rønne valla ja Det Danske Luftfartsselskabi (DDL) – hiljem Scandinavian Airlines Systemi osa – esindajad kokku lennuühenduse loomises Rønne ja Kopenhaageni vahel. Järgmisel aastal asutati A/S Den bornholmske Flyveplads ja lennujaama ehitus algas 1937. aastal. Kaks aastat hiljem avati esimene liin lennutranspordiinspektsiooni ajutise loa alusel. Lennud peatati aga mõne päeva pärast rajaprobleemide tõttu. Lennujaam avati ametlikult 16. novembril 1940 kui DDL alustas igapäevaste lendudega Kopenhaagenisse. Esimene ajutine terminal püstitati vahetult pärast seda, 1941. aastal, kuid korralik terminalihoone ehitati alles 1961. aastal. 1947. aastal võttis Taani riik lennujaama üle kontrolli, muutes selle nime Rønne lennujaamaks. Lennujaama nimi muudeti taas 1992. aastal, seekord Bornholmi lennujaamaks, et hõlbustada selle turundamist puhkusekohana.
1982. aastal võttis tegevuse üle Maersk Air, hilisem Sterling Airlinesi osa. Lennufirma suured kahjud sundisid teda 2002. aastal liinist loobuma, mille seejärel võttis üle Cimber Air. 2005. aastal sai Taani Lennutranspordist Bornholmi lennujaama teine lennuettevõtja, mis suurendas konkurentsi sellel liinil. Lennufirma otsustas 2008. aastal Kopenhaageni–Bornholmi liinist loobuda, kuid võttis selle uuesti kasutusele pärast Cimber Sterlingi pankrotti 2012. aastal.
Iluuisutamine 1932. aasta taliolümpiamängudel
Iluuisutamine 1932. aasta taliolümpiamängudel toimus 8.–12. veebruarini Ameerika Ühendriikides Lake Placidis.
Aleksandrs Lembergs
Aleksandrs Lembergs (25. märts 1921 Riia – 25. november 1985 Riia) oli läti balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf.
Lembergs õppis aastatel 1932–1936 Läti Rahvusooperi balletistuudios ja 1938–1939 täiendas end Pariisis eraballetistuudios. 1939. aastal naasis Riiasse, kus sai rahvusooperi balletisolistiks (1944. aastast Läti NSV Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater). Alates 1961. aastast tegutses Lembergs samas ballettmeistrina, aastatel 1968–1985 oli ta teatri peaballettmeister. Ühtlasi oli ta Riia Koreograafiakooli pedagoog ja aastatel 1964–1968 selle direktor. pisi|60px|
Virve Roost
Virve Roost (17. august 1933 Tallinn – 20. november 2019) oli eesti bioloog ja iluaiandusteadlane. Pärast kaht ülikoolijärgset aastat õpetajana töötas ta kogu elu Tallinna Botaanikaaias.
Haridus
Ta lõpetas 1947. aastal Reegoldi 7-klassilise kooli, 1951. aastal Viljandi 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna cum laude. Sai 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikoolis bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Биологические основы культуры орхидей рода Cymbidium SW".
Töökäik
Pärast ülikooli lõpetamist töötas aastatel 1956–1958 Vasalemma Keskkoolis bioloogia- ja keemiaõpetajana.
Aastatel 1958–1961 töötas ta Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi dekoratiivaianduse sektoris, oli seal laborant, aednik ja vanemaednik.
Sektori põhjal asutati 1961. aastal Tallinna botaanikaaed. Oli aastatel 1961–1993 seal vanemaednik, nooremteadur, vanemteadur ning 1982–1993 troopilise ja subtroopilise floora sektori juhataja.
Läks pensionile ja taandus vastutavalt positsioonilt 1993. aastal. Pärast seda töötas mõne aasta kasvuhoonetes aednikuna, seejärel korrastas botaanikaaia mustvalgete fotode rikkaliku kogu (identifitseeris isikuid) ja skaneeris arvutisse botaanikaaia slaidikogu.
Teadustöö
Peamised urimisvaldkonnad olid troopiliste orhideede kasvatamine katmikalal ja toalillekasvatus. Oma elutööks pidas ta kasvuhoonetaimede kollektsiooni komplekteerimist (ca 2000 taksonit) ja esimese ekspositsiooni kujundamist. Teaduslik töö oli seotud eelkõige orhideedega. Esines mitmel ülemaailmsel ja Euroopa orhideekonverentsil, korraldas 1980. aastal Tallinnas esimese orhideekonverentsi NSV Liidus.
Ta oli aktiivne oma eriala propageerija, esines palju kordi raadios ja televisioonis ning avaldas populaarteaduslikke raamatuid. Võõrkeeltest valdas vene, soome, saksa ja inglise keelt.
Originaalteosed
Avaldas artikleid Euroopa ja Ameerika orhideeajakirjades. Kirjutas üle 100 aimeartikli.
Leptotyphlops incognitus
Leptotyphlops incognitus on ahassuumadulaste sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata roomamas Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Mosambiigis, Zimbabwes, Malawis ja Sambias.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Leptotyphlops incognitus seisuga 6.05.2015.
Söchau
Söchau on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
thumb|left
Bruno Banani
Bruno Banani (2008. aastani Fuahea Semi; sündinud 4. detsembril 1987) on Tonga kelgutaja.
Ta osales 2014. aasta taliolümpiamängudel ja oli esimene Tonga sportlane taliolümpiamängudel.
2008. aastal muutis ta oma nime Bruno Bananiks, mis on aluspesu tootva Saksamaa ettevõtte kaubamärk. 2012. aastal tunnistas ettevõte, et Fuahea Semi nimemuutus oli osa ettevõtte reklaamikampaaniast.
Liist
pisi|Põranda ja seina kokkupuutekohas olev liist pisi|Liist (inglise baseboard) toa [[interjööris]] Liist on kitsas piklik, harilikult õhuke ning vähemalt ühelt poolt tasane puidust, metallist või muust materjalist kinnitus- või kaunistusriba.
Mikk Marran
pisi|Marran [[Ameerika Ühendriikide kaitseminister|Ameerika Ühendriikide kaitseministri Ash Carteriga, 2015]] Mikk Marran (sündinud 2. oktoobril 1978 Võrus ) on Eesti riigiametnik, alates 1. novembrist 2022 on ta Riigimetsa Majandamise Keskuse peadirektor.
Marran oli alates 1. jaanuarist 2016 kuni 31. oktoobrini 2022 Välisluureameti peadirektor.
Haridus
Mikk Marran on lõpetanud Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonna avaliku halduse eriala bakalaureuseõppe ja Ameerika Ühendriikide National Defence University rahvusliku ressursi strateegia eriala magistriõppe.
Kaitseministeeriumis
Juba Tallinna Ülikoolis õppimise ajal 1999. aastal asus Mikk Marran tööle Kaitseministeeriumis, kus ta töötas muu hulgas Balti koostöö büroos, rahvusvahelise koostöö osakonna ning NATO ja ESDP osakonna juhatajana. Aastatel 2006-2009 oli ta Eesti alalises esinduse NATO juures kaitsetalituse direktor. Alates 2010. aasta suvest oli Mikk Marran Kaitseministeeriumi kaitseinvesteeringute asekantsler. Alates 1. jaanuarist 2011 kuni 31. detsembrini 2015 oli ta Kaitseministeeriumi kantsler, vahetades selles ametis välja senise kantsleri Riho Terrase.
Välisluureametis
2015. aasta augustis nimetati senine Teabeameti juht Rainer Saks Välisministeeriumi kantsleriks. Tollane Eesti kaitseminister Hannes Hanso esitas 12. oktoobril 2015 Teabeameti uue peadirektori kandidaadina valitsusele kinnitamiseks Mikk Marrani, kes oli saanud Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonis ühehäälse heakskiidu. Valitsus kinnitas Mikk Marrani ametisse 15. oktoobril 2015. Tema ametiaeg algas ametlikult 1. jaanuaril 2016. 2020. aasta juunis kinnitas valitsus Eesti kaitseministri Jüri Luige ettepanekul ja riigikogu erikomisjoni heakskiidul Mikk Marrani ametisse ka teiseks ametiajaks.
15. augustil 2022 teatas ERR, et Riigimetsa Majandamise Keskus on alustanud Mikk Marraniga läbirääkimisi asutuse juhatuse esimeheks saamise üle. Marran oli üks kolmest ametikohale kandideerimisel viimasesse vooru jõudnust. RMK nõukogu esimehe Randel Läntsi sõnul soovis Marran uusi väljakutseid ning on tugev juht. Uudise ilmumise ajal oli Marranil jäänud Välisluureameti peadirektorina töötada veel kolm aastat. Postimehe teatel heitis Kaitseministeerium Marranile välisluure juhina ette aeglast reageerimist 2021.–2022. aasta Valgevene - Euroopa liidu piirikriisi ajal ja vahetult enne Venemaa sissetungi Ukrainasse 2022. aasta alguses. Marran eitas selliste väidete tõepärasust ning viitas, et on töötanud viie Eesti kaitseministri ja kahe Eesti kaitseväe juhatajaga ning saanud nende kõigiga hästi läbi. Samas lisas ta, et soovis juba mõnda aega ametit vahetada.
Isiklikku
Mikk Marran on abielus Kaisa Marraniga ja neil on kolm last.
Henrik Sova
pisi|Henrik Sova 2017. a Henrik Sova (sündinud 28. augustil 1983) on eesti filosoof. Tema peamised uurimusvaldkonnad on pragmatism, semantika ja metafüüsika.
Haridus
Henrik Sova on Tartu Analüütilise filosoofia seminari kauaaegne liige.