cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pärnu lootsitorn
Ajalugu
Hoone alumine osa ehitati kolme Pärnu kaubamaja (Jacob Jacke ja Ko, Hans Dietrich Schmidt ja Ko ning R. J. Jakoby) poolt 1850.–1880. aastatel ringrõduga börsihooneks, seal tegeles linna majanduspoliitikaga Pärnu Börs. 1882. aastal hoone endale saanud linnavalitsus andis selle lootside käsutusse, kes peale muude ülesannete tegid seal ilmavaatlusi. 1885. aasta paiku kinkis Pärnu börsikomitee lootsidele sajakordse suurendusega 1,5 meetri pikkuse pikksilma. Lootside legendi kohaselt oli see käsitsi lihvitud klaasidega pikksilm Pärnusse toimetatud salakaubana.
1909. aastani haldas lootsijaama Pärnu linn, reorganiseerimise järel läks see sadamavalitsusele. Sellest alates polnud linnal kohustust lootside elamistingimuste eest hoolitseda, kuid linnal polnud ka vajadust nn börsihoone järele ning lootsid kasutasid seda edasi. Seejärel tekkis konflikt sadamavalitsusega, sest sadamaülem Vassili Nikolajevitš Denissov ei tahtnud võõraid enam lootsitorni lubada, sest võõrad võiksid lootse nende töös segada. Samas oli pikksilm ostetud kaupmeeste ja linna raha eest ning linnavalitsus esitas kaebuse Peeter Suure sõjasadama kõrgemale ülemusele, misjärel keeld tühistati. Nende arusaamatuste tagajärjel palusid lootsid 1913. linnalt maad uue lootsijaama ehitamiseks. Linn oli nõus andma tasuta sada ruutsülda maad muuli algusse, aga tingimusel, et uus torn ehitatakse valmis 1914. aasta jooksul ja lootsid maksaksid aastas ühe rubla maamaksu. 1914. aasta algul lootsid sellest krundist keeldusid ning tegid ettepaneku ehitada börsihoonele lisakorrused. Linnaarhitekt A. Jung hindas, et selline ehitus läheks liiga kalliks. Eesti Vabariigi ajal leiti, et vanale börsihoonele võib siiski kolm korrust ehitada ja kolmekorruseline torn kerkis 1926. aastaks. Lootsitorni juures asuvat masti kasutati laevadele vimplite ja kuulidega signaliseerimiseks.
Lootsitorni kõrval asuv hoone ehitati 1906. aastal sadama ambulatooriumiks. Vabariigi ajal ja Saksa okupatsiooni lõpuni asus selles majas sadamakapteni kontor, 1944. aastal torn hüljati, nõukogude ajal olid sadama ülemused sadama reisijatehoones ning vallil asuv maja kohandati elamuks.
1993. aastast kuulusid ruumid mereinspektsioonile, seejärel tegutses seal Pärnu keskkonnainspektsioon ning 2013. aastal see uuesti rekonstrueeriti. Hoone kuulub Tartu Ülikoolile ja selle ruumides tegutseb Eesti mereinstituudi kalanduse teabekeskus.
Christian Berend von Berg
Christian Berend von Berg (1677 – 18/29. oktoober 1750 Kuressaare) oli Loona, Paadla, Lööne ja Jõgise mõisnik, Rootsi kolonelleitnant. 1709–1714 oli ta venelaste käes vangis.
Tema vanemad olid Loona mõisnik Fromhold von Berg (1665–1710) ja Paadla mõisniku Reinhold von Buxhoevedeni tütar Agneta Helena von Buxhoeveden.
Tema abikaasa oli Loona mõisniku Reinhold Johann von Vietinghoffi tütar Margaretha Hedwig (alias Hedwig Beata) von Vietinghoff (1697–1752). Tal ei olnud lapsi.
Jonathan Richard Ellis
pisi|280px|John Ellis (2013)
Jonathan Richard Ellis, ka John Ellis, (sündinud 1. juulil 1946 Londonis) on Briti füüsik (füüsikateoreetik ja kõrge energia füüsik).
Ellis on King's College Londoni teoreetilise füüsika professor ja ühtlasi Eesti teadusuurimisinstituudi KBFI tippteadlane.
Haridus
Ellis lõpetas 1967. aastal Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatika erialal. 1971. aastal sai samas filosoofiadoktori (PhD) kraadi teoreetilise kõrge energia füüsika alal.
Töökäik
pisi|280px|John Ellis [[CERN-is oma töökabinetis]] Pärast doktorikraadi saamist oli Ellis järeldoktor Stanfordi Ülikoolis (1971–1972) ja California Tehnoloogiainstituudis (1972–1973).
1973. aastal pääses ta tööle teadurina Euroopa Tuumauuringute Keskusse (CERN), kus sai 1978. aastal tähtajatu töölepingu ja töötas seal kuni 2011. aastani. Aastatel 1988–1994 juhtis Ellis CERN-is teooria osakonda. 1999. aastal sai ta CERN-i peadirektori nõustajaks suhetes CERN-i mitteliikmesriikidega (sealhulgas Eestiga, kes sai CERN-i liikmeks alles 2021. aastal).
2011. aastal sai Ellis King's College Londoni Clerk Maxwelli teoreetilise füüsika professoriks. Sellel ametikohal on ta tänini.
Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks teoreetilise füüsika alal valiti 2015. aastal.
Külalisprofessor
Külalisprofessorina on Ellis töötanud Stanfordi Ülikoolis (1978, 1982–1983), California Ülikoolis Berkeleys (1988; Miller Professor), Melbourne'i Ülikoolis (1997), Viini Ülikoolis (1998–1999; Schrödinger Professor), King's College Londonis (2005–2010), University College Londonis (2006. aastast), Imperial College Londonis (2010. aastast) ja Hongkongi Teadus- ja Tehnikaülikoolis (2013. aastast).
Teadus
Ellis on füüsikateoreetik, kelle uurimisvaldkonnad on osakestefüüsika, astrofüüsika, kosmoloogia ja kvantgravitatsioon. Gluuoni avastamine 1979. aastal Saksamaal osakestefüüsika uurimiskeskuses DESY eksperimentaalrühma poolt põhines Ellise 1976. aastal avaldatud uurimistööl.
Ellis on olnud Higgsi bosoni (1976), supersümmeetria ja tumeaine (1983), stringimudelite (1988) ning kvantgravitatsiooni (1997) fenomenoloogiliste uuringute algataja.
Suurem osa tema uurimistööst on olnud eksperimentaalne ja ta on olnud sageli ka eksperimentaalfüüsikute teadustööde kaasautor.
Eestis uurimisprojekti juhtimas
Tuntud teadlasena kutsuti Ellis 2017. aastal oma uurimisrühma looma Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis. Ta nõustus ja asus teadusprojekti "Beyond the Standard Model of Particle Physics" ('elementaarosakeste standardmudeli edasiarendused'; 2017–2022) vastutavaks täitjaks. Projekti uurimistoetuse kogusumma on 750 000 eurot. Projekti on kaasatud 11 KBFI teadlast. pisi|220px|John Ellis (2008)
Rādžagriha
Rādžagriha (sanskriti keeles rājagṛha; paali keeles rājagaha) on ajalooline linn Põhja-Indias praeguse Rajgiri kohal Bihari osariigis.
I aastatuhande keskpaiku eKr oli Rādžagriha Põhja-India võimsaima riigi Magadha pealinn. Rādžagriha on hästi tuntud budistlikust kirjandusest kui linn, kus Buddha sageli viibis.
Rādžagriha lähedal asub Raisakulli mägi (Ghridrakūta, Gijjhakuta, sanskriti keeles ghṛdrakūṭa) kus Buddha on andnud mitmeid õpetusi, sh Kaheksatuhandeline ületava mõistmise suutra, Lootossuutra, Südasuutra jpt.
Rādžagriha kujunes varajase budismi tähtsaks keskuseks ja seal toimus esimene budismi suurkogu.
Viimane pühapäev
"Viimane pühapäev" ("To ostatnia niedziela") on poola helilooja Jerzy Petersburgski tuntuim tango, mida tuntakse venekeelses versioonis pealkirjaga "Утомлённое солнце" ("Väsinud päike").
Armastajapaari lahkuminekut kujutavat kurvameelset laulu kutsuti ka "Suitsiiditangoks", mis tekitab segadust, kuna sagedamini tunti selle pealkirjaga Ungari helilooja Rezső Seressi 1933. aasta pala "Vége a világnak" (inglise keeles "Gloomy Sunday", seda esitasid nt Paul Robeson ja Billie Holiday).
Laulu poolakeelsed sõnad kirjutas 1935. aastal poola luuletaja Zenon Friedwald, venekeelsed Jossif Alvek. August Porgi sõnul jõudis laul Nõukogude Liitu 1937. aastal ja plaadistati pealkirjaga "Песня о юге" ("Lahkumine"), kuid kasutati ka pealkirja "Листья падают с клёна" ("Vahtrailt langeb lehti"). Kokku valmis vene keeles kolm versiooni, millest ükski ei olnud otsene tõlge. Neist tuntuimaks kujunes "Утомлённое солнце" ( "Väsinud päike", eesti keeles ka "Päikesest rammestunud"), mille järgi sai pealkirja lavastaja Nikita Mihhalkovi samanimeline film. Filmi populaarsuse tõttu (see võitis ka 1995. aastal parima võõrkeelse filmi Oscari) peetaksegi laulu sageli vene algupärandiks. Eesti keeles on Olev Vestman esitanud seda pealkirjaga "Väsinud päike" (sõnad Heldur Jõgioja, salvestatud helikassetil "Linnatuled", 1994)
Poola keeles on "Viimset pühapäeva" esitanud paljud lauljad, kuid tänini võib populaarseimaks pidada Mieczysław Foggi sõjaeelset versiooni. Poola laulja Adam Aston salvestas palast ka heebreakeelse versiooni "Viimane sabat". Läti viiuldaja Gidon Kremer kasutas Petersburski tangomotiivi oma teoses "El Sol Sueño (Hommage a Astor Piazzolla)".
"Viimane pühapäev" on leidnud kasutust mitmes filmis. Tuntuimad neist on Andrzej Wajda "Kronika wypadków miłosnych" ("Armuseikluste kroonika", 1986), Andrei Mihhalkov-Kontšalovski "Siberiaad" (1979), Juri Noršteini multifilm "Сказка сказок" ("Muinasjutt muinasjuttudest", 1979), Steven Spielbergi "Schindleri nimekiri" (1993), Krzysztof Kieślowski "Kolm värvi: valge" (1994), Nikita Mihhalkovi "Päikesest rammestunud" (1994) ja.
BMW N20
BMW N20 on neljasilindriline turboga bensiinimootor, mis vahetas välja 6-silindrilise N53 (mõnedel turgudel ka N52) ning mida toodeti aastatel 2011–2017. Kuigi tegu oli neljasilindrilise mootoriga, loodi N20 asendamaks 6-silindrilisi N53/N52 mootoreid, sest uute mootorite võimsusnäitajad olid samaväärsed vanemate 6-silindriliste mootorite omadega.
Muhamed II
"Muhamed II" (õieti "Mehmed II"; originaalis "Maometto Secondo", ka "Maometto II") on Gioachino Rossini ooper (dramma) kahes vaatuses Cesare della Valle libretole tema "Anna Erizo" (1820) ja Voltaire’i tragöödia "Mahomet" (1741) järgi. Esmaettekanne toimus 3. detsembril 1820 Napolis Teatro San Carlos. Ooperis on kasutatud laialdaselt puhkpille. Kumbki vaatus kestis 90 minutit. Teost on hinnatud maestro üheks jõulisemaks ja ambitsioonikamaks ooperiks. Hinnatud parimaks, mida Rossini komponeeris Napoli teatri lepingu järgi.
Rollide esmaesitajad
Dirigeeris Nicola Festa.
Ajalugu
Esietendus edu oli aga kasin. Publik arvas, et Rossini oli oma uue oopusega liikunud suunas, mida Napoli rahvas ei tahtnud järgida. Sekkus ka tsensor, kes nõudis tragöödiasse inimlike aspektide lisamist ning poliitiliste ja natsionalistlike elementide vähendamist. See sundis Rossinit siluma partituuri ja tegema ka tekstilisi muudatusi (muutis traagilise lõpu õnnelikuks) Veneetsia etenduste jaoks 26. detsembril 1822. Ikkagi polnud edu nii suur kui maestro lootis. Veneetsia varianti esitati Viinis (1823), Milanos (1824) ja Lissabonis (1826). Pärast Lissaboni enam "Maometto" Napoli ja Veneetsia varianti mängukavva ei võtnud. Põhjus oli selles, et Rossini koostas Pariisis esitamiseks tugevalt muudetud redaktsiooni. Ta silus teksti ning redigeerides mõningaid muusikalugusid ja komponeeris juurde uusi. Grandioosse lavakujundusega ooper oli esiettekandel 9. oktoobril 1826 ja kandis pealkirja "Le siège de Corinthe". Seekord oli edu nimetamisväärne ning "L' Assedio" tõrjuski "Maometto Secondo" teatrite repertuaarist välja.
"Maometto Secondo" kaasaegne esimene lavastus pärineb 1985. aastast, kui seda etendati Rossini ooperifestivalil Pesaros. On olnud esitamisel veel Pariisis (1986), San Franciscos (1988), Bilbaos (2004), Veneetsias (2005), veelkord Pesaros (2008), Santa Fes (2012), Garsingtonis (2013) ja Torontos (2015). Ooper on erinevate solistidega helisalvestatud 1983, 1985, 1988, 1993, 1994, 2002, 2005, 2006, 2008, 2013, 2018.
Süžee
Tegevus toimub 1470. aastal, kui Osmanid vallutasid Veneetsia koloonia Negroponte Kreekas. Mehmed II piirab Negropontet ja ähvardab selle hävitada, kui linnaväravaid tema armeele ei avata. Veneetsia kindral Condulmiero soovitab kuberner Paolo Erissol avada linna väravad ja lasta Mehmedi (Maometto II) väed sisse. Kuid noor Veneetsia aadlik Calbo nõuab sõjanõukogult, et võideldaks türklastega kuni surmani. Paolo Erisso on määranud, et ta tütar Anna abiellub Calboga, et neiu saaks paremini kaitstud. Kuid Anna on armunud tundmatusse Mytilene noormehesse Hubertisse (Uberto), keda ta kohtas Korintoses. Türgi armee siseneb Negropontesse. Türklased võtavad Calbo ja Paolo Erisso vangi. Anna tunneb Mehmetis ära tolle Korintose noormehe. Mehmet pakub Annale luksuslikku elu, kui ta jääb temaga. Paolo Erisso keeldub tütart loovutamast. Mehmed mõistab mõlemad surma. Veneetslased õnnestub moslemite rünnak tõrjuda. Türklased taganevad ja Mehmed jääb sõduritega laagrisse, et valmistuda uueks rünnakuks. Ta kingib seal vangistatud Annale sõrmuse, mis tagab neiule austuse moslemite seas. Kasutades kavalust ja Mehmedi poolt tema kätte antud keiserlikku sõrmust (templit), saavutab Anna, et türklased kaotavad lahingu. Anna abiellub Calboga, kuid tapab end, kui näeb Mehmedi sõdureid tulevat talle kätte maksma.
Peamised muusikalood
Napoli esmaettekande järgi olid peamised muusikalood:
Uła
Uła, ka Vuła [Ula], valgevene keeles У́ла või Ву́ла, poola keeles Ułła, on agrolinnake (varem linn, alev ja küla) Valgevenes Viciebski oblasti Biešankovičy rajoonis, Uła külanõukogu halduskeskus. Asub oblasti keskosas, Daugava ja Uła jõe ühinemiskohas. 1069 elanikku (2010).
Ajalugu
Esimest korda on Ułat mainitud Liivi sõja ajal, mil Daugava ääres asusid Uła kindlustatud koht ja sellest 35 kilomeetrit idas Uła asula. Aastal 1563 hakkas kuningas Zygmunt II August Daugava ja Uła jõe ühinemiskohta kindlust rajama, kuid juba aastast 1569 jäi kants tühjalt seisma. Kindluse juurde tekkinud asula hakkas aga kandma Uła linna nime. Aastal 1577 tehti kindluse juures olnud asula ametlikult aleviks, mis sai ka vapi. Kuningas Stefan Batory võttis kindluse taas kasutusele, rajades selle ümber kuue meetri kõrgused muldvallid, mis on praeguse ajani säilinud. Pärast sõda kaotas kindlus tähtsuse ja sattus eravaldusse.
Aastal 1648 sai Ułast linn ka ametlikult. Aastal 1669 ehitati Ułasse katoliku kirik. Venemaa koosseisu läks linn teisel Poola jagamisel aastal 1793. Linnast sai taas alev. Paljud elanikest töötasid lootsidena, kes juhtisid pargaseid ja lotjasid mööda jõge Riia linnani. Praegust katoliku kirikut ehitati aastail 1853–1864, õigeusu kirik valmis aastal 1896. Kuni 1917. aastani oli Uła Venemaa Keisririigi koosseisus, aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 2004 kaotas asula alevi õigused, aga 2009. aastal sai Ułast agrolinnake.
Kenhardt
Kenhardt on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas Kai !Garibi vallas.
Kenhardt on asutatud 1868. aastal, linnaõigused sai 1909. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kenhardti elanikest värvilisi 92,22%, valgeid 4,32%, mustanahalisi aafriklasi 1,92%, India või Aasia päritolu inimesi 1,05% ja teisi 0,50%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,51% inimesi, tsvana keelt 0,69% ja inglise keelt 0,63%.
Estland (saar)
Estland on Soome lahes asuv Soome saar, mis halduslikult jääb Raseborgi linna piiridesse. Saar asub 70 km Helsingist läänes.
Miegupīte
Miegupīte on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonna Kauguri vallas. Küla asub valla lõunaosas Bāle raudteejaama lähistel. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Asulas kasvav Vanagi mänd ümbermõõduga 3 meetrit on looduskaitse all.
Julia Pastrana
pisi|Julia Pastrana Julia Pastrana (1834 Sinaloa, Mehhiko – 25. märts 1860 Moskva) oli kaasasündinud hüpertrihhoosiga naine, kes osales 19. sajandil rändnäitustel Põhja-Ameerikas ja Euroopas habemega naisena. Mehhikost paiuti rahva seast pärit Pastrana sündis kuskil Sierra de Sinaloa osariigis ning suri 26-aastaselt Moskvas. Ta sündis geneetilise haigusega – surmava hüpertrihhoosiga (või teisisõnu üldise hüpertrihhoosiga ), mis tähendab, et tema nägu ja keha olid kaetud sirgete tumedate karvadega. Lisaks olid naise nina ja kõrvad ebatavaliselt suured ning tal oli ebakorrapärane hambumus. Viimane asjaolu oli põhjustatud haruldase haiguse poolt, mida ta eluajal ei diagnoositud. Tegemist on igemete hüperplaasiaga, mis paksendab huuli ja igemeid.
Charles Darwin kirjeldas teda järgmiselt: „Hispaania tantsija Julia Pastrana oli tähelepanuväärselt peen naine, kuid tal oli paks mehelik habe ja karvane laup. Teda pildistati ja tema karvadega täidetud nahka eksponeeriti kui näitust, kuid mis muudab meid murelikuks on see, et nii tal olid nii üla- kui alalõuas ebatavapärased topelt hambaread – üks rida asetses teise sees, millest Dr. Purland võttis vormi. Naise hambad ja nägu olid nagu gorillal“.
Elu ja karjäär
Pastranat reklaamiti kui „habemega naist“, kes on midagi ahvi ja inimese vahepealset. Teda on uuritud mitmel korral, et hajutada eeldusi, et ta on Aafrika päritolu. Üks doktor Alexander B. Mott M.D. kinnitas, et naine on inimese ja orangutani paaritumise tulemus. Teine Dr. S. Brainerd teatas, et ta on „erinev liik“. Siiski kuulutas Samuel Kneeland Bostoni Loodusloo Ühingu võrdlev anatoom, et tegemist on inimesega, kes on India päritolu. Sarnaselt märkis ka Francis Buckland, et tegemist on vaid „deformeerunud Mehhiko India naisega“.
Theodore Lent (tuntud ka kui Lewis B. Lent) avastas esmakordselt Pastrana ja ostis ta naiselt, kes võis olla tema ema. Lent õpetas naise tantsima ja muusikat mängima ning viis ta ülemaailmsele tuurile, mille nimeks oli „Habemega ja karvane leedi“. Julia Pastrana õppis lugema ja kirjutama kolmes keeles. Hiljem abiellus Pastrana Lentiga ning jäi peagi lapseootele.
Moskva tuuri ajal sünnitas Pastrana lapse, kellel olid emaga sarnased sümptomid. Laps elas vaid kolm päeva ja ka Patrana suri viis päeva hiljem sünnitusjärgsetesse tüsistustesse.
Pärast surma
Lent ei loobunud tuurist ning pöördus professor Suklovi poole Moskva Ülikoolist, kes mumifitseeris Lenti naise ja poja. Edasi demonstreeris Lent neid klaaskapis. Hiljem leidis Lent Pastrana tunnustega sarnaste tunnustega naise, abiellus temaga ja nimetas ta Zenora Pastranaks ning sai tema näitusega üsna rikkaks. 1884. aastal pandi Lent Vene vaimuhaiglasse, kus ta ka suri.
Pärast Lenti surma kadusid muumiad avalikkuse eest. Uuesti hakati neid eksponeerima Norras 1921. aastal kuni 1970. aastateni, mil kerkis protestikisa kavandatud USA tuuri pärast. Edasi ei olnud näitus enam avalikkusele nähtav. 1976. aasta augustis murdsid vandaalid hoidlasse ja lõhkusid muumiabeebi, järelejäänu sõid hiired. Julia muumia varastati 1979. aastal. Pärast keha leidmist hoiti seda Oslo Kohtuekspertiisi Instituudis, kuid seda ei suudetud tuvastada. Keha tuvastati alles 1990. aastal ning 1997. aastal pandi Julia igavesele unele suletud kirstu Oslo ülikooli anatoomiaosakonda. 1994. aastal soovitas Norra senat matta naise säilmed, kuid teaduste minister otsustas naise jätta teadlastele uuringute tegemiseks. Säilmete juurde pääsemiseks oli vaja eriluba.
Näidend
Näidend „The True History of the Tragic Life and Triumphant Death of Julia Pastrana, the Ugliest Woman in the World“ põhineb Pastrana elul. Näidendi kirjutas 1998. aastal Shaun Prendergast. Näidend toodi lavale 2003. aastal Texases, lavastas Kathleen Anderson Culebro, kelle õde oli Laura Anderson Barbato (osales Pastrana säilmete Mehhikosse toomise kampaanias).
Film
Marco Ferreri film „The Ape Woman“ (1964) põhineb Pastrana elulool.
14. oktoobril 2013 tehti film "Velvet", mis põhineb Julia Pastrana elul ja kogemusel. Algse stsenaariumi autorid olid Celso Garcia ja Francisco Payó González. „Velveti“ lavastas Celso García rahvusvahelisel tasandil, mida toetas hulk isikuid. Pärast filmi väljakuulutamist ilmus Mehhiko ajalehes Mural sellest artikkel.
Muusika
Ass Ponys kirjutas ja lindistas laulu „Julia Pastrana“, mis ilmus nende albumil „Grim“. Laul räägib Julia Pastrana elust.
Kölni ülikool
pisi|Ülikooli pitsat Kölni ülikool (saksa keeles Universität zu Köln) on ülikool Saksamaal Kölnis.
Ülikool asutati 1388.
Ülikoolis õpib üle 48 000 üliõpilase.
Libertine
"Libertine" (eesti keeles 'libertiin') on Mylène Farmeri 1986. aasta laul. See on tema kolmas singel debüütalbumilt "Cendres de Lune", mis ilmus 1. aprillil 1986. Põhiliselt tuntakse seda laulu muusikavideo pärast, kus on seksi- ja vägivallastseene.
Mylène Farmer on seda laulu esitanud 25 korda televisioonis ning esitas seda ka 1989., 1996. ja 2009. aasta kontserditurneedel.
2002. aastal kaverdas seda laulu edukalt Kate Ryan.
Šifara Hindrekson
pisi|Šifara Hindrekson 1992. aastal Šifara Hindrekson (sündinud 6. aprillil 1941) on eesti antikvaar ja kunstikoguja.
Ta on Tallinna vanalinnas asuva kunsti- ja antiigigalerii "Shifara" omanik.
Kannustiiva tänav
Kannustiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis.
Kannustiiva tänav on peaaegu lääne–idasuunaline, ligikaudu 300 meetrit pikk Sirptiiva tänavalt algav umbtänav.
Kannustiiva tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Kannustiib on perekond sinilibliklaste sugukonnast.
Kannustiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Metsa talu maadele.
Estiko-Plastar
Estiko-Plastar on Eesti aktsiaselts, mis toodab trükitud ja trükkimata pakkematerjale, kilesid ja kilekotte. Aktsiaselts on Baltimaade juhtiv kilepakendite tootja. Aktsiaselts on ettevõtte Estiko tütarettevõte.
2012-2013 sisenes ettevõte ka Rootsi turule.
Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festival
Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festival (HÕFF) on Haapsalus aprillikuus toimuv rahvusvaheline žanrifilmide festival. HÕFFi loojad ja korraldajad on alates 2005. aastast Pimedate Ööde filmifestivali MTÜ, Haapsalu linn ja Haapsalu Kultuurikeskus.
Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festival kuulub 2013. aastast Mélièsi rahvusvaheliste festivalide föderatsiooni (Méliès International Festivals Federation, varasem European Fantastic Film Festivals Federation).
Noorte Meediaklubi
pisi|117x117px|Noorte Meediaklubi logoNoorte meediaklubi (MTÜ Noorte Meediaklubi, edaspidi NMK) on 2000. aastast peamiselt Tartus tegutsev meediaklubi.
NMK põhitegevuseks on noortele, enamjaolt 8.–12. klassi õpilastele mõeldud meedialaagrite korraldamine ja läbiviimine – sügiseti toimub trükimeedia- ja kevaditi multimeedialaager. Lisaks korraldab NMK igal kevadel koolimeedia konkurssi.
Liikmed
Enamik NMK liikmetest õpivad või on õppinud Tartu ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal. 23.10.2017 seisuga kuulub Noorte Meediaklubisse 47 liiget, juhatusse kuuluvad Kristofer Jürisoo, Lotte Parksepp ja Kätlin Unt. Koos endiste liikmetega on meediaklubilasi kokku ligikaudu 111. Noorte Meediaklubi üheks oluliseks jooneks võib pidada tugevat järelkasvu – tänu pidevale uute liikmete vastuvõtmisele on organisatsioon tegutsenud juba 17 aastat. Paljud NMK liikmed on enne klubiga liitumist osalenud koolilehe või -meedia tegevustes ning NMK korraldatud laagrites.
Eesmärgid
Noorte Meediaklubi eesmärk on jagada noortele koolimeedia tegijaile teadmisi ajakirjandusest, süstida nendesse tegutsemisindu konkursside ja muude ürituste abil ning tuua neid lihtsalt tihedamalt kokku, et üksteiselt õppida ja mõtteid vahetada. NMK jaoks on koolimeedia ääretult tähtis – see annab noorele inimesele esimese pildi demokraatliku ühiskonna toimimispõhimõtetest pisendatud ühiskonnamudelis ehk koolis. Meediaklubi usub, et koolileht ja -raadio loovad ja toetavad kooli vaimu.
Oma eesmärkide saavutamiseks Noorte Meediaklubi:
Ajalugu ja tegevused
Plaan luua meediaklubi tekkis 1999. aasta sügisel. Klubi algatajaliikmed olid Evelin Kullman, Kadri Tonka, Kajar Kase ja Liina Pulges.
Laagreid korraldatakse koolides üle Eesti, nii on neid toimunud näiteks Türil, Tapal, Pärnus, Võhmas, Elvas jm. Muud teemakohased üritused, näiteks auhinnareisid, on noori kooliajakirjanikke viinud Riiga, Stockholmi, Vilniusse, Peterburi ja Strasbourgi. NMK laagreid on toetanud mitmed Eesti väljaanded, nende hulgas näiteks Õhtuleht ja Postimees. Laagreid on rahastatud erinevatest projektidest ja programmidest, samuti osavõtutasudest ja meediaorganisatsioonide toetusest.
Laagrites on põhirõhk praktilistel oskustel, loenguid käivad pidamas tegevajakirjanikud ning Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni osakonna tudengid. Nii on laagreid külastanud mitmed kuulsad meediategelased nagu Eesti Ekspressi ajakirjanik Madis Jürgen, Postimehe spordiajakirjanik Ott Järvela, Päevalehe ajakirjanikud Piia Osula ja Piret Kooli, Raadio 2 ja ETV ajakirjanik Eeva Esse, TV3 reporter Keili Sükijainen, Õhtulehe endine peatoimetaja Väino Koorberg, kunagine BNS-i uudisteosakonna juht Ainar Ruussaar jne. Noorte Meediaklubi mõjukust ja vajalikkust näitab ka see, et laagrites ja auhinnareisidel on osalenud näiteks režissöör ja raadioesineja Mihkel Ulk, näitleja ja joogaõpetaja Marilyn Jurman, disainer Helene Vetik. Nii laagris käinud kui NMK liikmena tegutsenud on praegune Õhtulehe peatoimetaja Martin Šmutov, Pealtnägija ajakirjanik Kristjan Pihl, Eesti Ekspressi ajakirjanik Otto Oliver Olgo, Vabariigi Presidendi avalike suhete nõunik Taavi Linnamäe, Tartu Ülikooli kommunikatsiooniuuringute lektor Marko Uibu.
Trükimeedia laagri tulemusena valmib alati laagrileht, multimeedialaagris valmivad tele- ja raadiolood. Laagrites valminud videoklippe saab näha NMK kodulehelt.
2000–2010
2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010
2011–2019
2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017
2018
2019
FTA-vastuvõtja
FTA-saadete edastamine
Paljud riigid edastavad sidesatelliitide vahendusel programme krüpteerimata kujul. Kõige levinum on see saksa keelt kõnelevates maades. Mõnes riigis kogutakse saadete edastamiseks vastuvõtuseadmete omanikelt televisioonimaksu.
FTA-vastuvõtjad kasutavad tavaliselt samu tehnoloogiastandardeid (nagu DVB-S/S2, MPEG-2/4) kui tasulised telekanalidki. FTA-vastuvõtjatel aga puuduvad tasuliste telekanalite vastuvõtmiseks vajalikud kiipkaardilugerid ja dekrüptimismoodulid, sest FTA-vastuvõtjad on ette nähtud üksnes dekrüptimata ülekannete vastuvõtmiseks.
Installimismenüü
Kasutajaliides võimaldab konfigureerida vastuvõtja vastastikuseks toimimiseks LNB-de, lülitite, paraboolantenni liigutavate mootorite ja muude seadmetega. Kasutaja valib välja LNB tüübi, ostsillaatori sageduse, sobiva DiSEqC-kommutaatori pordi ja mootori konfiguratsiooni. Korrektse häälestuse korral ilmuvad ekraanile signaali tugevust ja kvaliteeti näitavad indikaatorribad. Seejärel saab vastuvõtjat kasutada satelliidi skaneerimiseks kanalite leidmiseks.
Pimeskaneerimine
Põhja- ja Lõuna-Ameerika kohal on orbiidil 63 satelliiti, Euroopa kohal 57 ja Aasia kohal veel 64 satelliiti. Igal satelliidil on erineval hulgal aktiivseid transpondereid. Iga transponder töötab omal sagedusel ja modulatsioonikiirusel.
Paljud FTA-vastuvõtjad on kavandatud leidma aktiivseid transpondereid ja neilt mistahes kanaleid. Kuna FTA-vastuvõtjad teevad seda nii, et vastuvõtja ei pea olema eelprogrammeeritud transponderi informatsiooniga iga satelliidi kohta, siis nimetatakse sellist meetodit pimeskaneerimiseks vastandina satelliitskaneerimisele, mis skaneerib kanaleid vastavalt transponderi ettemääratud väärtustele.
Lapselukk
Kõik FTA-vastuvõtjad on varustatud lapsevanemate aktiveeritava kanalilukufunktsiooniga.
Politsei ratsareserv
Politsei ratsareserv oli Eestis enne Teist maailmasõda tegutsenud Eesti politsei üksus. Ratsareservid moodustati 1920 ja need asusid Tallinnas ja Petseris.
Ratsareserv Tallinnas
Tallinna ratsareservi kasarm asus Polgu tänaval (praeguses Keldrimäe linnaosas). 1924. aasta riigipöördekatse ajal toimusid kasarmus mitmed kokkupõrked. Voldemar Pussi salk pidi vallutama Juhkentali piirkonnas ratsapolitsei­reservi, auto-tankidivisjoni, side­pataljoni, lennuväedivisjoni, II politseijaoskonna, Ülemiste raudteejaama, Mäe kasarmutes 10. jalaväerügemendi, allohvitseride õppepataljon ja sidepataljoni staabi.
Radio Swiss Pop
pisi|Stuudio [[Baselis]] SRG SSR Radio Swiss Pop on ööpäev läbi muusikat edastav mitmekeelne Šveitsi raadiojaam. 2012. aasta augusti alguse seisuga oli jaama arhiivis 369 136 CD-d 3 452 461 looga (klassika, džäss, rokk). Eestis ja Euroopas on Radio Swiss Pop kuulatav näiteks FTA-vastuvõtjaga (satelliidi EUTELSAT HOT BIRD 13B vahendusel), samuti internetis (näiteks rakendustega Flash Player, Winamp, RealPlayer, Windows Media Player, iTunes) ning opsüsteemiga Android seadmete ja iPhone/iPod/iPad-seadmetega.
Bernhard Wittlich
Bernhard Wittlich (12. september 1902, Tallinn – 24. aprill 1975) oli grafoloog.
Ta sai mõjutusi Ludwig Klagese grafoloogiaalastest töödest.
Sapas
Külast läheb läbi maantee P20. Küla jääb osaliselt Gauja rahvusparki.
Aastal 2000 oli külas 32 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Osseedi keel
Osseedi keel (osseedi keeles ирон ӕвзаг) on iraani keelte idairaani keelte rühma kirdeiraani keelte allrühma kuuluv keel, mida kõnelevad osseedid Venemaale kuuluvas Põhja-Osseetias ja de jure Gruusiale kuuluvas Lõuna-Osseetias.
Põhja-Osseetias on osseedi keel vene keele kõrval teine riigikeel. Kuid tegelikult on osseedi keele kasutussfäär mitmeti piiratud ja põhiline asjaajamiskeel on vene keel. Ka Lõuna-Osseetia riigikeeled on osseedi keel ja vene keel.
Hoolimata suhteliselt suurest kõnelejate hulgast loetakse osseedi keelt ohustatud keeleks.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel kõneles Venemaal osseedi keelt 451 431 inimest. Lõuna-Osseetias on osseedi keele kõnelejaid hinnanguliselt umbes 50 000.
Zavala
Zavala võib tähendada mitut asja.
Osseedi keel
Osseedi keel on arenenud muistsete alaanide keelest. Osseedi keele foneetikas, morfoloogias ja süntaksis on täheldatavad teatavad kaukaasia keelte mõjud.
Esimene osseedikeelne raamat trükiti 1798. aastal kirillitsas. Kirillitsal põhineva osseedi kirjakeele töötas 1844. aastal välja Anders Johan Sjögren. Aastatel 1923–1938 oli kasutusel ladina tähestikul põhinev kirjakeel. 1938. aastal võeti Põhja-Osseetias taas kasutusele kirillitsal põhinev kirjakeel. Lõuna-Osseetias oli aastatel 1938–1954 tarvitusel gruusia tähestikku kasutav osseedi kirjakeel.
Osseedi keel jaguneb kaheks murdealaks: dõguri murret räägitakse Põhja-Osseetia lääneosas ja Kabardi-Balkaarias ning ironi murret mujal Põhja-Osseetias, Lõuna-Osseetias ja Karatšai-Tšerkessias. Dõguri murret räägib 1/6 osseetidest ja ironi murret 5/6. Veel üht osseedi keele murret, mida on peetud ka eraldi jassi keeleks, räägiti 15. sajandini Ungaris.
Vibrio parahaemolyticus
pisi|SEM pildile jäänud vibrio parahaemolyticus Vibrio parahaemolyticus on kõver ja vardakujuline gramnegatiivne bakter, mida leidub soolases merevees. Bakteriga saastunud vee allaneelamisel võib inimestel põhjustada seedetrakti haigusi ehk gastroenteriiti. V. parahaemolyticus on oksüdaaspositiivne, fakultatiivselt aeroobne ega moodusta eoseid. Sarnaselt teiste Vibrio perekonnaliikmetega on samuti antud bakteriliik liikumisvõimeline, ühe polaarse viburiga.
Bakteriga on enamasti nakatunud mereannid.
Suur austamislaul
Suur austamislaul (kreeka keeles Ἡ μεγάλη δοξολογία 'suur doksoloogia'; vene keeles Великое славословие) on õigeusu kiriku traditsioonis hümn, mis algab sõnadega "Au olgu Jumalale kõrges..." Luuka evangeeliumist, seal ütleb need ingel, kuulutades karjastele Kristuse sünnist (Luuka 2:14 ). Muu tekst on lisatud ajalooliselt väga varakult ja kujutab endast doksoloogiat, mis ülistab püha Kolmainsust.
Suurt austamislaulu alati lauldakse, seevastu väikest austamislaulu enamasti loetakse. Suurt austamislaulu lauldakse pühapäevade ja suurte pühade koguööteenistuse (orthros, vastab officium ' i matutiinile) lõpuosas. Mitte kunagi ei laulda seda liturgial. Suur austamislaul on õigeusu kirikus koguööteenistuse üks kõrgpunkte. Preester paneb ülle felooni (casula), ja kui jõuab kätte aeg austamislaulu laulda, avab diakon kuninglikud uksed, preester tõstab käed palvetades ja lausub "Au olgu Sulle, kes Sa meile valgust oled näidanud" ja koor alustab laulu. Samal ajal süüdatakse kirikus kõik tuled. Austamislaul lõpeb Kolmkordpüha (Τρισάγιον trisagion) laulmisega.
Roomakatoliku kiriku traditsioonis vastab sellele hümn "Gloria in excelsis Deo", mis kasutab sama teksti, aga lühendatult.
Ajalugu
Austamislaulu tekst kuulub 2.–3. sajandi uusloomingu hulka, ladina keeles psalmi idiotici ('eraisikute psalmid'), nagu neid kristlike autorite loodud, psalmide laadi matkivaid hümne nimetati (õigeusu traditsioonis lauldakse siiamaani ka õhtuhümni Phos hilaron 'helge valgus'). 4. sajandil oli nende kasutamine kirikus tavaline, hoolimata kirikuringkondade püüdlustest piirata kirikus kasutatavate tekstide valikut vaid pühakirjaga.
Suure austamislaulu tekst
Au olgu Jumalale kõrges ja maa peal rahu, inimestest hea meel. Meie kiidame Sind, meie hüüame Sind õndsaks, meie kummardame Sind, austame Sind ja täname Sind Su suure au pärast. Issand, Taeva Kuningas, Jumal Isa, Kõigeülalpidaja, Issand, ainusündinud Poeg Jeesus Kristus ja Püha Vaim. Issand Jumal, Jumala Tall, Isa Poeg, kes Sa maailma patu enese peale võtsid, heida armu meie peale; kes Sa maailma patu enese peale võtsid, võta vastu meie palve; kes Sa Isa paremal käel istud, halasta meie peale. Sest Sina üksi oled püha. Sina oled ainus Issand Jeesus Kristus, Jumal-Isa auks. Aamen. Iga päev kiidan ma Sind ja austan Su nime igavesti ja igaveseks ajaks. Issand, aita meid sel päeval ennast pattudest hoida. Kiidetud oled Sina, Issand, meie vanemate Jumal, kiidetud ja austatud on Sinu nimi igavesti. Aamen. Sinu arm, Issand, olgu meie peal, nõnda kui meie Su peale loodame. Kiidetud oled Sina, Issand, õpeta mulle oma seadmisi. Kiidetud oled Sina, Issand, õpeta mulle oma seadmisi. Kiidetud oled Sina, Issand, õpeta mulle oma seadmisi. Issand, Sa oled meie varjupaik põlvest põlveni. Ma ütlesin: Issand, ole mulle armuline, tee terveks mu hing, sest ma olen Su ees pattu teinud. Issand, Sinu juurde tõttan ma, õpeta mind oma tahtmist tegema, sest Sina oled mu Jumal, Sinu juures on elu allikas, Sinu valguses saame meie valgust nägema. Laota oma armu välja nende peale, kes Sind tunnevad. Püha Jumal, püha Vägev, püha Igavene, heida armu meie peale. Püha Jumal, püha Vägev, püha Igavene, heida armu meie peale. Püha Jumal, püha Vägev, püha Igavene, heida armu meie peale. Au olgu Isale, Pojale ja Pühale Vaimule, nüüd, ikka ja igavesti. Aamen. Püha Igavene, heida armu meie peale. Püha Jumal, püha Vägev, püha Igavene, heida armu meie peale.
Ahvpinšer
Ahvpinšer on Saksamaalt pärinev koeratõug.
Tõu aretamisega tehti algust XIX sajandi lõpul, esivanemaiks peetakse kääbuspinšerit ja väikest traatkarvalist grifooni.
Koer kaalub keskmiselt 2,9 kuni 6 kilo, turja kõrgus 23–30 cm. Emased koerad on väiksemad.
2013. aastal saavutas ahvpinšer Banana Joe V Tani Kazari Madison Square Gardenis peetud 137. Westminsteri kenneliklubi koertenäitusel esikoha.
Teoreetiline informaatika
Teoreetiline informaatika on informaatika haru, mis tegeleb abstraktsemate ja matemaatilisemate küsimustega, nagu näiteks algoritmide analüüs ja programmeerimiskeelte semantika.
Moodul (kosmonautika)
pisi|Moodul nimega [[Tranquility, mis on ühendatud Rahvusvahelise kosmosejaamaga]]
Moodul on kosmoselaeva funktsionaalselt ja ehituslikult iseseisev koostisosa.
Åkerman
Åkerman, varem Ackermann ja Akerman, ka Akermann on Saksimaalt pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.
Kuldne põld
"Kuldne põld" on Maarja 2012. aastal ilmunud stuudioalbum. Plaadil teevad kaasa muusikud Peeter Rebane (akustiline kitarr), Marek Talts (elektrikitarr), Tarvi Kull (klahvpillid), Marti Tärn (bass), Kaspar Kalluste (trummid) ja Andreas Lend (tšello).
Maapind
Maapind on Maa pind.
Maapinna all võidakse mõista:
Silmarillion
"Silmarillion" on inglise kirjaniku J. R. R. Tolkieni fantaasiaromaan. Teos avaldati esimest korda postuumselt 1977. aastal. Selle toimetas ja avaldas tema poeg Christopher Tolkien. Teos avab "Sõrmuste isanda" ja "Kääbiku" maailma tausta ja ajalugu.
Sisukokkuvõte
Teos koosneb viiest osast: "Ainulindalë", "Valaquenta", "Quenta Silmarillion", "Akallabêth" ja "Võimusõrmustest ja Kolmandast Ajastust".
"Ainulindalë" räägib sellest, kuidas Eru Ilúvatar lõi ainurid ja kuidas üks neist, Melkor, talle vastu hakkas ning sellega maailma kurjuse lõi.
"Valaquenta" räägib täpsemalt ainuritest ning nende jagunemisest valariteks ja maiariteks. Valarid olid kõige tugevamad ainurid ja neid oli neliteist. Maiarid olid valaritest nõrgemad, aga neid oli rohkem. Oli ka ainur Melkor, keda loetakse vaenlaseks, mitte valariks, vaatamata sellele, et ta oli ainuritest kõige tugevam.
"Quenta Silmarillion" on kõige pikem osa ning räägib Arda ajaloost seotud lugude kaudu, keskendudes silmarilidele. Alguses tahtsid valarid luua Ardat, mis oleks maailm inimestele ja haldjatele, aga Melkor hävitas pidevalt nende tööd. Lõpuks suutsid valarid Melkori alistada ja vangi panna. Samal ajal lõi valar Aulë päkapikud, kuid Eru ei lubanud neil kohe Ardale elama minna. Seega pandi nad mäe alla magama, kuni oli käes õige aeg.
Pikka aega ei elanud Keskmaal kedagi, sest valarid elasid kõik Valinoris. Lõpuks ärkasid üles haldjad, keda nimetati ka Esmasündinuteks ja Ilúvatari lasteks, sest nad olid esimesed, kes elasid Keskmaal. Kui haldjad olid mõnda aega elanud ja arenenud, lõi neist kõige tugevam ja arenenum, Fëanor, silmarilid. Silmarilid olid kolm vääriskivi. Fëanor oli suutnud neisse sisse panna Kahe Puu valguse. Kaks Puud olid Valinori valgusallikad. Varsti pärast seda Melkor põgenes. Ta hävitas Kaks Puud ja varastas silmarilid, aga need olid ainsad asjad, mis maailma valgustasid.
Seejärel andis Fëanor oma poegadega vande kätte maksta kõigile, kes nende eest proovivad silmarile varjata. See viis väga paljude haldjate surmani seal hulgas Fëanori. Pärast Puude hävitamist ja silmarilide vargust lõid valarid maailma valgustamiseks kuu ja päikese. Samal ajal ärkasid ka inimesed, kellest paljud said hiljem haldjate liitlasteks.
Pärast pikki aastaid ja kannatusi said kaks ainsat elusolevat Fëanori poega Melkori surma järel endale silmarilid, kuid vääriskivid põletasid nende käsi. Sellepärast hüppas üks neist vulkaani ning võttis silmarili endaga ning teine viskas silmarili merre. Nii hävisid kaks kolmest silmarilist. Kolmanda silmarili panid valarid tähena taevasse.
"Akallabêth" räägib saarekuningriigi Númenori tõusust ja allakäigust. Allakäik algas Melkori leitnandi Sauroni pärast, kes õhutas neid sõjale valarite vastu, selleks et surematuks saada. Númenorlased ihkasid surematust, sest nad olid inimesed ning surelikud. Sõda viis selleni, et Eru saatis Númenori teele suure laine, mis hävitas saare ning inimesed selle peal. Laine hävitas Sauroni füüsilise keha ning alles jäi ainult tema vaim. Samal ajal tegi Eru Arda lapikust ümmarguseks ning tõstis Valinori selle pealt ära, et ainult haldjad saaksid sinna sõita.
"Võimusõrmustest ja Kolmandast Ajastust" räägib Sauroni tagasitulekust ja Kolmandast Ajastust Keskmaal ning kokkuvõtvalt ka sündmustest, mis toimusid "Sõrmuste isandas".
Tähtsamad tegelased
Eru Ilúvatar – Arda looja. Ta oli Ainus ja ta lõi oma mõttest ainurid. Ta aitas neid, kes teda mõistsid, ning karistas neid, kes talle julgesid vastu hakata. Ta oli kõige looja ning valitses kõige üle.
Melkor – hakkas Erule vastu ning tekitas ainurite muusikasse ebakõla. Ta oli ainuritest kõige tugevam, kuid ei mõistnud Eru plaani. Ta lõi maailma kurjuse, kuid kuna ta ise ei suutnud uusi asju luua, moonutas ta lihtsalt Eru loodud asju ja elusolendeid. Ta oli pidevalt valaritega sõjajalal ning pidi neile kaks korda alla vanduma. Teine kord lõppes sellega, et ta saadeti igaveseks Tühjusesse. Pärast silmarilide varastamist nimetas Fëanor ta Morgothiks ning sellest ajast oli see ainus nimi, mida tema kohta Ardal kasutati.
Sauron – Melkori leitnant. Ta oli maiar ning Melkori parem käsi. Pärast Melkori surma ehitas ta talle Númenori templi ning ohverdas talle inimesi. Kui Númenor hävis, suri ka ta keha, kuid ta maiari vaim jäi ellu. Ta tuli hiljem kaks korda tagasi, et Keskmaad valitseda, kuid kummalgi korral see ei õnnestunud. Ta lõi haldjate abil Võimusõrmused, mis aitasid neil oma alasid igavesti samasugusena hoida. Hiljem kasutas ta Võimusõrmuseid selleks, et teisi kontrollida.
Fëanor – lõi silmarilid. Tema nimi oli alguses Curufinwë, kuid ta ema kutsus teda Fëanoriks, tule hingeks. Ta oli üks kõige targemaid haldjaid ja oli Arda ajaloos kõige parem kullassepp. Fëanor andis koos oma poegadega pärast silmarilide vargust vande, mis viis tema ja paljude ta poegade surmani. Ta suri võideldes ühe balrogiga.
Manwë – valaritest kõige tugevam. Ta oli ka Ilúvatarile kõige lähedasem, sest mõistis viimase soove. Ta määrati aja alguses kõige esimeseks kuningaks: Arda kuningaks ja isandaks kõige üle, mis seal elab. Ardal valitses ta tuulte ja pilvede üle. Ta armastas kõiki tugevate tiibadega linde ning nad töötasid ka ta heaks. Ta oli Melkori vend ja suurim vastane.
Mõjutused
"Silmarillioni" mõjutusi on palju ja neid on erinevalt tõlgendatud. Teoses on suur osa haldjate kaotusel, mis seisneb selles, et nad peavad lõpuks Ardalt lahkuma ja sõitma üle mere Valinori ehk maale, kus miski ei saa surra. Teoses saavad haldjad täielikult õnnelikud olla vaid siis, kui nad on sinna läinud. See sarnaneb väga kristliku maailmavaatega, kus täielik halastus, lunastus ja õnn on kättesaadavad ainult teispoolsuses. Ka teose alus, pidev lootus, on osa kristlusest. Teose võimalikud kristlikud jooned tulenevad Tolkieni enda kristlikust maailmavaatest, mis mõjutas ka tema loomet. Samas sarnaneb "Silmarillioni" vaade tulevikule Põhjamaade mütoloogias Ragnaröki omaga. "Silmarillionis" räägitakse ka sellest, et kunagi tuleb Melkor Tühjusest tagasi ning toimub otsustav viimane lahing, mis sarnaneb Ragnarökiga. Teoses tähtsal kohal olevat saatust on tõlgendatud Eru Ilúvatari tahtena ning see käib teoses tihti käsikäes hukuga. Sarnaselt germaani ja põhjamaade mütoloogiaga alistusid valarid saatusele, kui nad maailma lõid. "Silmarillionis" käsitletud saatus ja hukk esinevad palju ka germaani mütoloogias, millest Tolkien arvatavasti inspiratsiooni sai.
Eestikeelne tõlge
Eesti keeles on teos ilmunud 1999. aastal kirjastuselt Tiritamm, tõlkinud Tiina Nirk ja Priit Zingel.
OLAP
alt= |pisi|Andmete ettevalmistamine veebipõhiseks analüütiliseks töötlemiseks OLAP ehk analüütiline veebitöötlus (inglise keeles online analytical processing) on tõhus andmetöötlustehnoloogia, mille abil saab kiirelt läheneda mitmemõõtmelistele analüütilistele päringutele, leida uusi andmeid, aruandeid piiramatult vaadata jpm. . OLAP on seotud äriteabe laiema kategooriaga ja hõlmab ka relatsioonandmebaase, aruannete koostamist ja andmekaevandamist. Mõiste OLAP on modifikatsioon klassikalisest võrgutehingute töötlemisest (OTLP).
OLAP-süsteemid
OLAP-süsteemid varieeruvad mitmeti ja neid eristatakse üldjuhul lühendi “OLAP” esiküljele märgistatud tähega. OLAP süsteemid kuuluvad tüüpiliselt ühte kolmest kategooriasse:
OLAP-kuup
OLAP-idee keskmes on OLAP-kuup. OLAP-kuup on andmekonstruktsioon, mis on optimeeritud andmete väga kiireks analüüsimiseks. OLAP-kuup koosneb arvulistest faktidest, mida nimetatakse mõõtmeteks ja mis on kategoriseeritud mõõtmete järgi. OLAP-kuupi nimetatakse ka hüperkuubiks.
Tavaliselt tehakse andmete toimingud ja analüüs lihtsa arvutustabeli abil, kus andmete väärtused on paigutatud rea ja veeru vormingus. See sobib ideaalselt kahemõõtmeliste andmete jaoks. OLAP sisaldab mitmemõõtmelisi andmeid, kusjuures andmed saadakse tavaliselt erinevast ja mitteseotud allikast. Arvutustabeli kasutamine pole optimaalne valik. Kuup suudab salvestada ja analüüsida mitmemõõtmelisi andmeid loogiliselt ja korrastatult.
OLAP kasutus
OLAP-d kasutatakse andmekaeveks või varem teadmata seoste avastamiseks andmeüksuste vahel. OLAP-andmebaasid ei vaja suuri andmeladusid, sest tehinguandmeid ei ole trendianalüüsiks vaja. Avatud andmebaaside ühenduvuse (ODBC) abil saab andmeid importida olemasolevatest relatsiooni andmebaasidest, ning seejärel luua OLAP jaoks mitmemõõtmeline andmebaas. OLAP toodete hulka kuuluvad Oracle Essbase, IBM Cognos ja Oracle OLAP. OLAP-funktsioone on lisatud ka teistesse töötlusprogrammidesse nagu seda on Microsoft Excel ja Microsoft SQL Serveri analüüsiteenused. OLAP-tooted on tavaliselt mõeldud mitme kasutaja keskkondadeks, kus tarkvara maksumus sõltub kasutajate arvust.
Kuidas OLAP töötab
OLAP-analüüsi hõlbustamiseks kogutakse andmeid mitmest andmeallikast, salvestatakse andmeladudesse, ning seejärel puhastatakse ja korrastatakse andmemahtudeks. Iga OLAP-kuup sisaldab andmeid, mis on kategoriseeritud dimensioonide järgi (näitena periood, kliendid, geograafilised müügipiirkonnad vms.), mis on tuletatud andmelao dimensiooni tabelite järgi. Dimensioonidele lisatakse seejärel liikmed näiteks riigid, kuud, klientide nimed, ning seejärel korrastatakse hierarhiliselt. OLAP-kuubikute tulemused võetakse sageli dimensioonide kaupa eelnevalt kokku selleks, et relatsiooniliste andmebaaside abil päringu aega drastiliselt parandada. Analüütikud viivad seejärel läbi OLAP analüütilisi põhitoimingud paljumõõtmelistes andmebaasides.
OLAP analüütilised põhitoimingud
OLAP-s on nelja tüüpi analüütilisi toiminguid: roll-up, drill-down, slice, dice ja Pivot.
Lajos
Lajos võib tähendada järgmist:
Ruun
pisi|3-aastane ruun Ruun on kastreeritud isane hobune või muu hobuslane, näiteks eesel või muul.
Kastreerimise eesmärk on kõrvaldada hormoonidest põhjustatud rahutus ja ettearvamatu käitumine, muuta loomad taltsamaks ja kuulekamaks ning ratsutamiseks, vedudeks ja mitmesugusteks töödeks sobivamaks. Algajad alustavad ratsutama õppimist tavaliselt ikka ruunaga.
Pajiešmeniai mõis
Pajiešmeniai mõis (leedu Pajiešmenės dvaras) on endine mõis Leedus Pasvalysi rajoonis Krinčinase vallas Pajiešmeniais.
Mõis tekkis XIX sajandil. Esimesed omanikud olid Klebokid. Nende järel said mõisa omanikeks von der Roppid, kes ehitasid praeguse peahoone ja rajasid Jiešmuo kaldale pargi. Aastal 1904 asus toonane mõisnik Wilhelm von der Ropp Panevėžysi linna ümbrusse telegraafi- ja telefoniliinide võrku rajama. Aastal 1930 mõis tükeldati.
Sapas (suvilapiirkond)
Küla jääb Gauja rahvusparki.
Pajiešmeniai mõis
Pärast mõisa tükeldamist oli mõisa peahoone kasutusel kohaliku põllumajandusettevõtte tööliste elamuna. Aastast 2003 on hoone eravalduses. Mõisakompleksist on lisaks peahoonele säilinud kontorihoone, laut ja paljud põllumajanduslikud tootmishooned.
Mõisa peahoone on kahekorruseline punastest tellistest ehitis. Maja lõunapoolne ots on ühekorruseline. Hoonel on kaks lahtist verandat. Mõisakompleksi juurde kuulub ka 15,6 hektari suurune looduskaitsealune park, kus asub ka üks tiik. Pargis kasvavad valge mänd, Siberi nulg, euroopa lehis ja hõbevaher.
Kuukulgur
pisi|DLR-i kuukulgur Kuukulgur on mehitatud või kaugjuhitav sõiduk, mis on ehitatud Kuul liikumiseks.
Tom Green
pisi|Tom Green stand-up koomikuna 2013. a Michael Thomas Green (30. juuli 1971 Ottawa) on Kanada koomik, näitleja, filmitegija ja jutusaate juht. Ta on tuntud oma unikaalse šhoki komöödia kaudu. Suurema tuntuse omandas ta tänu MTV saatele "The Tom Green Show" (1994-2000).
2000 aastal avastati ta paremas munandis kasvaja, mistõttu tuli see eemaldada.
21. veebruaril 2019 sai ta USA kodakondsuse.
Klein
Klein võib tähendada järgmist:
Perekonnanimi
Klein on levinud perekonnanimi, mida on kandnud või kannavad paljud tuntud isikud, sealhulgas:
Kääbik: Viie väe lahing
"Kääbik: Viie väe lahing" (inglise keeles The Hobbit: Battle of the Five Armies) on kolmas ja viimane osa ulmefilmide triloogiast, mille režissöör Peter Jackson lavastas J. R. R. Tolkieni 1937. aastal ilmunud raamatu "Kääbik ehk Sinna ja tagasi" ainetel.
Sellele eelnesid "Kääbik: Ootamatu teekond" (2012) ja "Kääbik: Smaugi laastatud maa" (2013). Triloogia on Jacksoni varasema filmitriloogia "Sõrmuste isand" eellugu. Film esilinastus 12. detsembril 2014.