cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Basileios II
Mässud
Esimene neist puhkes vahetult pärast Johannes I tapmist ja oli paljuski seotud keisri mürgitaja Basileiosega. Kõrvaldanud Johannese, pidas Basileios enesele kõige ohtlikumaks konkurendiks Ida-alade asevalitsejat, tuntud väejuhti Bardas Sklerost. Ta andis 976. aasta suvel korralduse paigutada Bardas ringi teise piirkonda ja täiesti ebaolulisele ametipostile, mis tähendas sisuliselt pagendamist. Bardas ja teda toetavad väepealikud aga sellele korraldusele ei allunud ja nii puhkeski mäss. Kuigi mässu tegelikuks väljakutsujaks oli eunuhh Basileios, tuli selle mahasurumisega tegeleda keiser Basileiose II, kelle väed said alguses mitu korda lüüa. Alles 978. aasta 24. märtsil õnnestus Basileiosel purustada Konstantinoopolist saabunud tuldsülitavate laevade abil Bardase laevastik. Bardas ise sai selle lahingu käigus haavata ja, nägemata muud väljapääsu, põgenes ta moslemite juurde. Kuid sellega polnud veel lõplik võit saavutatud. Araablaste abiga kogus Bardas uue sõjaväe ning üheksa aasta möödudes, 987. aastal ületas Bütsantsi piiri. Basileios saatis tema vastu suure väe eesotsas Bardas Phokasega, kellel õnnestus üsna pea võtta kavalusega mässaja vangi. Siis aga jõudis keisrini uudis, mis oli kui välk selgest taevast. Bardas Phokas oli ühendanud enese ja Bardase väed ning kuulutas ennast ootamatult keisriks. Vähe sellest, suurem osa keisririigi vägedest oli tema alluvuses. Ning 988. aasta kevadel alustas Phokas liikumist Konstantinoopoli peale. Kujunenud olukorras võisid Basileiost päästa vaid liitlased väljastpoolt ning keiser hakkas meeleheitlikult neid otsima, pöördudes abipalvega ka Kiievi suurvürsti poole. Suurvürst Vladimir nõustuski Basileiost toetama, kuid kasutades täbarat olukorda, millisesse keiser oli sattunud, esitas talle nõudmise: keiser peab andma oma õe Anna temale naiseks.
Kuna tolleaegse Euroopa feodaalses hierarhias kuulus Bütsantsi keisrile juhtiv koht, siis oleks abielu keisri õega tõstnud märkimisväärselt Kiievi suurvürsti prestiiži. Suureliste Bütsantsi valitsejate käest abielunõusolekut saada polnud sugugi lihtne – vaid paar aastat varem oli luhtunud näiteks Saksa keisri Otto II katse abielluda Bütsantsi printsessiga. Kui Bütsantsi pika ajaloo jooksul keegi valitsevast dünastiast oligi abiellunud riigist väljapoole, siis mitte kunagi polnud see isa troonil oleku ajal sündinud laps, Porphyrogennelos 'e tiitli kandja. Kuid kriitilises situatsioonis polnud Basileios II valikut ja ta oli sunnitud suurvürsti ettepanekuga nõustuma. Ta olevat siiski seadnud tingimuseks, et barbarist vürst ja tema rahvas võtavad vastu ristiusu. Mis aga puudutab lepingu sõjalist külge, siis Basileios sai oma käsutusse 6000-mehelise sõjasalga, mis koosnes peamiselt varjaagidest-skandinaavlastest. Vladimir hoiatas samas keisrit, et varjaagid on ohtlikud, ja soovitas hoida neid pealinnast võimalikult kaugel.
Vladimiri sõjasalga-družiina saabumine Konstantinoopolisse tugevdas oluliselt Basileiose sõjaväge ning juba 988. aasta talvel osa mässajate jõududest purustati. Lõpliku lahenduse aga leidis võimuvõitlus 989. aasta 13. aprillil Dardanellide kaldal, kui väed keisri isiklikul juhtimisel purustasid Phokase ja mäss suruti lõplikult maha. Legendi järgi olevat Bardas Phokas üritanud jõuda lahingu käigus keisrini ja tappa ta kahevõitluses. Kuid kõigile ootamatult pööras ta hobuse tagasi, astus sadulast, heitis pikali ja suri. Sellise tavatu käitumise tõelise seletusena on pakutud nii südamerabandust kui mürgitamist.
Kui jätta Bardase ja Bardas Phokase mässud kõrvale, siis siseriiklikult möödusid Basileiose valitsemisaastad suhteliselt rahulikult.
Vladimir Püha
Vaatamata lubadusele ei kavatsenud Basileios oma õde Kiievisse saata. Et sundida keisrit sõna pidama, piiras Vladimir oma vägedega ümber Bütsantsi valduste keskuse Krimmis -tugeva Hersonesose linnkindluse. Selle kaitsjad keeldusid alistumast, osutades tugevat vastupanu ja lootes peatsele "kreeka tulega" varustatud laevastiku saabumisele. Vene kroonika teate kohaselt osutus piiramine lõpuks edukaks vaid tänu ühele reeturlikule bütsantslasele, kes läkitas piirajate laagrisse noole, mille külge oli kinnitatud teade kaevude paiknemisest väljaspool linnamüüri. Sellega said piirajad ootamatult teada veevärgi asupaiga ja neil õnnestus torustik purustada. Pärast seda olid janu käes piinlevad Hersonesose kaitsjad sunnitud alistuma.
Olles andnud Bütsantsile sellise hoiatuse, teatas Vladimir keisrile, et Konstantinoopolit ootab sama saatus, kui antud lubadus jääb täitmata. Nii ei jäänudki Basileiosel midagi muud üle, kui läkitada oma õde koos vaimulikest saatjatega teele. Vladimir aga laskis end kiiruga ristida, võttes kristliku nime Basileios, ning seejärel Hersonesose peakirikus Bütsantsi printsessiga laulatada.
Kuidas aga need sündmused tegelikult toimusid, pole tänase päevani täpselt teada. Ajaloolased vaidlevad nii selle üle, kus suurvürst ristiti, kui ka selle üle, kas see toimus 988., 989. või 990. aastal. Kuid oluline on, et Venemaa võttis Basileios II valitsemise ajal ristiusu vastu bütsantslikus variandis, saades nii bütsantsi tsivilisatsiooni osaks.
Välispoliitika
Pikaleveninud sisevõitlus Bardas Phokasega võttis kogu keisri energia. Samal ajal sagenesid nii araablaste kui bulgaarlaste kallaletungid. Kuigi Basileios võttis ka ette mõningaid sõjakäike Itta, tegeles ta peamiselt oma eelkäijate poolt Süürias vallutatud alade kindlustamisega. Ning lõpuks sõlmisid keiser ja Egiptuse kaliif al-Hakim rahulepingu, millega viimane kohustus lõpetama kristlaste tagakiusamise. Kaliif sellest lepingupunktist küll eriti kinni ei pidanud, lubades näiteks 1009, aastal purustada mitmeid Jeruusalemma pühamuid, kuid pärast tema surma 1021. aastal hakati kokkuleppest jälle kinni pidama. pisi|Basileios II triumf Konstantinoopolisse pärast võitu Bulgaaria üle
Douglas Robinson
Douglas Robinson (sündinud 30. septembril 1954, Lafayette, Indiana) on tõlketeadlane.
Ta õppis Ameerika Ühendriikides ja on seejärel töötanud pikka aega Soomes, Ameerika Ühendriikides ja Hiinas.
Basileios II
Võitlus Bulgaariaga
Ka pärast seda võitu jätkas Basileios oma iga-aastaseid süstemaatilisi sõjakäike bulgaarlaste vastu, jõudes 1018. aastal nende pealinna alla. Seal aga ei tulnud talle enam vastu mitte sõjavägi, vaid valitsejanna koos linnaväravate võtmetega ja riigikassaga. Aasta pärast langes viimane bulgaarlaste kindlus ning Bulgaariast sai ligikaudu kaheks sajandiks Bütsantsi provints. pisi|420x420px|Bütsantsi impeerium 1025. aastal Basileios II surma järel
Itaalia & Saksa-Rooma keisririik
Oma valitsemise viimastel aastatel oli Basileios II tähelepanu pööratud paljuski Läände, kus juba Otto I näol oli Bütsantsile tekkinud ohtlik rivaal. Otto, kes pidas end Frangi keisrite seaduslikuks järeltulijaks, laskis ennast 962. aasta 2. veebruaril (Romanos II valitsemisajal) kroonida Roomas keisriks ning seejärel üritas vallutada Bütsantsile kuulunud valdusi Lõuna-Itaalias. Kuid Johannes I valitsemise ajal olukord muutus. Keiser sõlmis Läänes rahu ja nõustus tunnistama Otto I-st keisrina, saades talt lubaduse lahkuda Bütsantsi valdustest. Ta saavutas ka selle, et tema lähisugulasest Theophanost sai Saksa keisririigi tulevase troonipärija Otto II naine. Nii tekkis kahe keisririigi vahel ka perekondlik liit. Theophano ja Otto II poeg Otto III (983–1002) oli ema poolt kasvatatud suures austuses Bütsantsi ja antiikkultuuri vastu. Ta isegi unistas vana Rooma impeeriumi taastamisest (renovatio Imperii Romanorum), milles tema kodumaa oleks vaid üheks hiigelriigi provintsiks. Otto III, kes oma unistustes elas paljuski minevikus, nägi just nimelt Bütsantsis nende kaasaegset kehastust. Nii oli Bütsants tema jaoks väga paljus matkimistväärivaks eeskujuks.
Kõik need eelised, mida Basileios oleks võinud saada tänu Saksa keisri imetlusele, jäid saamata, sest Otto III suri ootamatult vaid 22-aastaselt. Vaatamata sellele õnnestus bütsantslastel järgmistel aastatel oma positsioone Itaalias veelgi tugevdada. Samas puutus Bütsants selles piirkonnas kokku täiesti uute vaenlastega – normannidega. Iseenesest polnud normannid-skandinaavlased keisririigile mingiks uudiseks, sealt kandist sõjamehi-seiklejaid oli ka Basileiose teenistuses. Kuid nende salkade rünnak Bütsantsi valdustele Lõuna-Itaalias oli keisrile halvaks üllatuseks. Sissetungijad õnnestus bütsantslastel hävitavalt purustada alles 1018. aastal, kusjuures võit normannide üle saavutati kunagise kuulsa Cannae lahingu paiga lähistel.
Surm
1025. aastal valmistus Basileios suureks sõjaliseks ekspeditsiooniks, mille juhtimise ta kavatses võtta enese peale. Tema eesmärgiks oli vallutada moslemitelt tagasi Sitsiilia saar. Kui kõik ettevalmistused olid lõppenud ja väed valmis asuma laevadele, haigestus keiser ootamatult. Ja juba paari päeva pärast, sama aasta 15. detsembril Basileios II suri.
Maidan Nezaležnosti
Nimed ja etümoloogia
"Maidan" tähendab ukraina keeles väljakut. Samatüvelised sõnad on ka teistes keeltes nagu araabia ميدان maydān või maiadan, urdu maidān, pärsia maidān, ja türgi meydan. Praeguse nime sai väljak 1991. aastal, pärast Ukraina iseseisvumist. Nezaležnost ('iseseisvus') tähistab Ukraina iseseisvumist 1991. aastal, Nõukogude Liidu kokkuvarisemise järel.
Asukoht
Maidan Nezaležnosti on üks kolmest väljakust, mis paiknevad Hreštšatiku tänava kirdeotsa lähedal. See jääb Euroopa väljaku lähedale, kus Hreštšatiku tänav lõpeb. Lisaks Hreštšatikule, mis väljakut poolitab, viivad Iseseisvuse väljakule veel mitu tänavat. Nende seas on Arhitekt Horodetski tänav, Instõtutska tänav, Mõhhailivska tänav, Kostjolna tänav, Väike-Žõtomõri tänav, Sofia tänav, Tarass Ševtšenko tänav ja Boriss Hrintšenko tänav.
Väljak ise on mitmetasandiline. Maapinnaga ühetasa jääb ristumine Hreštšatikuga, mis on risti Instõtutska ja Mõhhailivska tänavaga. Väljaku all paikneb Kiievi metroo Kurenivsko-Tšervonoarmiiska liini jaam Maidan Nezaležnosti.
Rutgersi ülikool
Rutgersi ülikool (inglise Rutgers, The State University of New Jersey) on ülikool Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis New Brunswicki, Newarki ja Camdeni linnas. Ülikool on nimetatud Ameerika iseseisvussõja kangelase Henry Rutgersi järgi (en).
Ülikool on asutatud 1766. aastal.
Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 67 000 üliõpilast ja töötab umbes 3000 õppejõudu.
Konstantinos VIII
Konstantinos VIII Porphyrogennetos (kreeka keeles: Κωνσταντῖνος Η΄ Πορφυρογέννητος (Kōnstantinos VIII Porphyrogénnetos); 960 – 11./12. november 1028) oli de jure Bütsantsi keiser 962. aastast kuni surmani. Ta oli keiser Romanos II ja keisrinna Theophano noorem poeg. Ta oli nimeliselt keiser 63 aastat (kauem kui keegi teine) koos oma isaga, kasuisa Nikephoros II Phokasega, onu Johannes I Tzimiskesega ja venna Basileios II. Pärast venna surma 15. detsembril 1025 sai Konstantinos ainuvalitsejaks.
Konstantinos ei huvitunud üldse poliitikast, riigiasjadest ega sõjaväest ning tema lühikese isevalitsuse ajal kannatas Bütsants halva juhtimise ja hooletuse all. Konstantinosel polnud poegi ning seetõttu sai tema järglaseks väimees Romanos Argyros, Konstantinose tütre Zoe abikaasa.
Tirol (Lõuna-Tirool)
thumb| thumb|Tiroli valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Konstantinos VIII
Lapsepõlv ja noorus
vasakul|pisi|Konstantinos VII (vasakul) ja Romanos II (paremal)[[Fail:Histamenon_nomisma-Nicephorus_II_and_Basil_II-sb1776.jpg|vasakul|pisi|Nikephoros II (vasakul) ja Basileios II (paremal)vasakul|pisi|Neitsi Maarja Johannes Tzimiskest kroonimasvasakul|pisi|Basileios II (vasakul) ja Konstantinos VIII Kõigil müntidel on esiküljel Kristus]] Konstantinos sündis 960. aastal Romanos II ja Theophano noorema pojana. Ta oli porphyrogennetos ehk "purpuris sündinud" nagu ka tema vanaisa Konstantinos VII, isa Romanos II ja vanem vend Basileios. Ta krooniti 30. märtsil 962 isa kaasvalitsejaks. Vend Basileios oli kroonitud juba 22. aprillil 960. aastal. Romanos suri vaid 24-aastaselt 15. märtsil 963. Tema surma põhjuseks võis olla täpiline surmaputk, kusjuures mürgitajaks võis olla Romanose naine Theophano.
Tirol (Lõuna-Tirool)
Tirol (itaalia: Tirolo) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Bolzanost loodes.
Konstantinos VIII
Lapsepõlv ja noorus
Isa surma järel olid mõlemad pojad liiga väiksed, et valitseda. Kuigi senat tunnistas poegi keisritena ja nende ema asevalitsejana, kuulus de facto võim eunuhhist parakoimōmenos (otsetõlkes " see, kes magab kõrval" ehk keisri kambris) Joseph Vringale (Bringas). Keisrinna Theophano ei usaldanud Vringat ning kutsus pealinna kuulsa väejuhi Nikephoros Phokase. Nikephoros tundis Vringa tugevat antipaatiat ning otsustas ilmselt seetõttu tegutseda. Vastasel juhul oleks võinud olukord tema jaoks ohtlikuks kujuneda. Ta kuulutati keisriks ning ta sisenes pealinna, kus Vringa ei suutnud talle mingit vastupanu osutada. Eunuhh saadeti kloostrisse ning Nikephoros krooniti keisriks. 20. septembril 963 abiellus Nikephoros Theophanoga. Nikephoros valitses kuni 11. detsembrini 969, mil Theophano ja Johannes Tzimiskes ta tappisid ning viimane ise keisriks tõusis. Johannes saatis Theophano eksiili ning abiellus Romanos II õe Theodorga.
Tirol (Lõuna-Tirool)
Geograafia
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2469 inimest ja valla pindala on 25,6 km².
Konstantinos VIII
Lapsepõlv ja noorus
Johannes I suri 10. jaanuaril 976. Tema mürgitajaks oli Romanos I poeg, eunuhh Basileios. Nii sai lõpuks sugulase abiga pikalt oodanud Basileios II võimule. Kuigi Konstantinos oli venna kaasvalitsejaks, ei usaldatud talle riigi juhtimisel mingisugust rolli.
Basileios ja Konstantinos kuulusid nende vendade hulka, kellel puudub igasugune sarnasus. Kui Basileios oli kokku võttes vaieldamatult suur valitseja, siis tema vend osutus tühisuseks. Ka ajaloolane Michael Psellos pidas Konstantinose ainsaks heaks omaduseks seda, et ta kordagi ei seganud venda tema eluajal valitsemast. Ainus, mis Konstantinost tol ajal huvitas, oli meelelahutus. Sellest kirjutavat Psellost aga võib uskuda, sest alates Konstantinosest teenis ta ühtekokku üheksat keisrit, seejuures pidevalt ametiredelil tõustes. Ainuüksi see fakt peaks juba kinnitama, kui osava ja nutika mehega oli Psellose näol tegemist. Tavaliselt tõi ju iga järgmine keiser enese lähedusse oma soosikuid, kuid Psellos jäi asendamatuna hierarhia tippu aastateks. Mis aga puudutab tema tähelepanekuid, siis olles väga kriitiline teiste vastu, polnud ta enese kiitmisel kaugeltki tagasihoidlik. Näiteks ütleb ta enese kohta: "Minule on öeldud, et isegi tavalises vestluses õitseb minu kõne kõikide vikerkaarevärvidega. Ma poleks isegi selle peale tulnud, kui sellest poleks korduvalt rääkinud minu vestluskaaslased, kes mind kuulates sulasid mõnust.
Tirol (Lõuna-Tirool)
Geograafia
Tirol külgneb järgmiste valdadega: Kuens, Algund, Merano, Moos in Passeier, Partschins, Riffian ja Schenna.
Ajaloolise Tirooli piirkonna nimi tuleneb Tirooli lossist, mis paikneb külas.
Konstantinos VIII
Lapsepõlv ja noorus
Basileiosel polnud järeltulijaid ning seega sai keisriks 65-aastane Konstantinos, kes oli selleks ajaks nimeliselt valitsenud juba 63 aastat.
Tirol (Lõuna-Tirool)
Frazioni
Tiroli vallas on frazione (alljaotus) St. Peter (San Pietro).
Konstantinos VIII
Valitsemine
pisi|Solidus, esiküljel Kristus, tagaküljel Konstantinos VIII Konstantinos VIII-ga algas Bütsantsi ajaloos segaduste ja allakäigu ajajärk, mil 66 aasta jooksul vahetus 14 keisrit. Riigi üldine allakäik kestis 1081. aastani, kuni esimese Komnenoste dünastia esindaja troonile asumiseni. Ühtlasi sai Konstantinosest, kellel oli kolm tütart, ka viimane Makedoonia dünastia meesliini esindaja.
Välimus ja iseloom
Bütsantsi kuldmündil on Konstantinos pika habeme ja mehise näoilmega mees, kuid tema kaasaegsete kirjeldused aga annavad risti vastupidise pildi. Vähemalt Psellose sõnade järgi oli keisri puhul tegemist pehmeloomulise inimesega, kes lisaks polnud kunagi varem tundnud riigiasjade vastu mingit huvi. Ning kuigi keiser oli kasvult suur ja paistis olevat tugev mees, pesitses selles vägevas kehas arg hing. Konstantinos kahtlustas pidevalt kõiki ning tema kahtlustele järgnes sageli karistus, millele ei eelnenud kunagi juurdlust. Karistusena aga määrati kõigile, sõltumata süüst, kohitsemine. Tõsi küll, erinevalt oma vennast ei pidanud Konstantinos pikalt viha, kuid karistatutele oli sellest ilmselt vähe kasu. Üldse aga eelistas keiser lähikondlastena "roomlastele barbareid-eunuhhe, puistates neid kullaga üle otsekui liivaga".
Tirol (Lõuna-Tirool)
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96.89% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,89% itaalia keelt ja 0,22% ladiini keelt.
Konstantinos VIII
Välimus ja iseloom
Konstantinos oli küllaltki osav kõnemees, kuid rääkis nii kiiresti, et üleskirjutajad ei jõudnud talle järele. Ta oli ka hea ratsanik ning osav relvi käsitsema, kuid sellele teatele lisab Psellos sapiliselt: "...kasutades neid oskusi peamiselt jahil." Veel teatab sama autor: "Keiser oli nii kirglik täringumängija, et vahel unustas isegi oma peamise kire – söömise. Nii mängu- kui ka joomakaaslastena eelistas ta tarkadele riigitegelastele rumalaid eunuhhe. Ja üldse olevat Konstantinose puhul tegemist "kõhu ja armuhimude orjaga". Sellest iseloomustusest on tunda, et Psellosele keiser ei meeldinud.
Välispoliitika
Konstantinose troonile asumise ajaks olid lõpetatud kõik ettevalmistused suure laevastiku saatmiseks Sitsiilia suunas. Basileiose surm lükkas selle mõneks ajaks edasi, kuid Konstantinos otsustas viia vanema venna kavandatud ettevõtmise ikkagi ellu. Vaatamata sellele, et kogu saart vallutada ei õnnestunud, kujunes sõjakäik bütsantslastele suhteliselt edukaks ja nad suutsid Sitsiilias end kindlustada mõneski olulises piirkonnas. Kõigele lisaks õnnestus Bütsantsi laevastikul teha lõpp Põhja-Aafrika baasidest tegutsevatele moslemitest piraatidele. Kui arvestada, et Konstantinos valitses vaid kolm aastat, siis seda kõike polnudki nii vähe. Samas aga olid kõik need edusammud kas otseselt või kaudselt ette valmistatud juba tema venna poolt, nii et Konstantinose otseseid teeneid nendes võitudes polnud.
Võttes kokku Konstantinose välispoliitika, ütles Psellos: "Naabreid-barbareid rahustas keiser tiitlite ja kingitustega. Neile oli ta tunduvalt vähem ohtlik kui oma alluvatele." Samas ei tähenda ülaltoodu kaugeltki seda, nagu poleks keiser oma suhteliselt lühikese valitsemisaja jooksul üldsegi sõdinud. Nii lõid Bütsantsi väed 1027. aastal Doonau taha vahepeal keisririigile kallale tunginud petšeneegid. Kui varem oli Bulgaaria puhvertsooniks Bütsantsi ja petšeneegide vahel, siis pärast Bulgaaria alade liitmist tuli keisririigil enesel puutuda nende nomaadidega otseselt kokku. Mida aga kujutasid enesest petšeneegide rünnakud, seda kirjeldab üks Bütsantsi autor järgmiselt: "Nende kallaletungid olid nagu välk. Nende taganemine üheaegselt nii raske kui ka kerge: raske röövitud saagist ja kerge taganemise kiirusest. Arvukuselt ületavad nad kevadisi mesilasi ja keegi ei tea, kui palju neid on. Neid on loendamatu hulk." Nii et Konstantinos ei saavutanud võitu kaugeltki mitte tühise vastase üle.
Maksud
Konstantinos sai vennalt päranduseks ääreni täis riigikassa, kuid talle oli sellest vähe ja ta otsustas jätkata raha kogumist. Seejuures kaotas ta igasuguse mõõdutunde, andes näiteks käsu tühistada venna otsus, mis vabastas ikalduse aastatel kannatada saanud talupojad maksude tasumisest. Selle asemel nõudis keiser hoopis maksud tagantjärele sisse. Vastuseks sellele puhkesid riigi eri piirkondades vastuhakud ja mässud. Need õnnestus küll peatselt maha suruda, kuid keisri populaarsus langes järsult. Seda enam, et vastuhakkude mahasurumisel kasutas Konstantinos küllaltki julmi vahendeid. Kord andis ta näiteks käsu hukata ühe linna piiskop, sest ta polevat suutnud kasvatada linlastes lugupidamist keisri vastu.
Wilhelm in Bayern
Wilhelm, Baieri hertsog (saksa: Wilhelm, Herzog in Bayern) (10. novembril 1752 Gelnhausenis – 8. jaanuaril 1837 Landshutis või Bambergis) oli Birkenfeld-Gelnhauseni pfaltskrahv aastatel 1789–1799 ja esimene hertsog Baieris 16. veebruarist 1799 kuni oma surmani aastal 1837. 17. detsembrist 1803 kuni 20. märtsini 1806 oli Wilhelm Bergi hertsog. Wilhelm oli oma poja, hertsog Pius Augusti Baieris kaudu keisrinna Elisabethi vanavanaisa.
Konstantinos VIII
Troonipärija küsimus ja surm
pisi|Histamenon, millel kujutatud Konstantinose tütred Zoe ja Theodora pisi|Milaresion, esiküljel Neitsi Maarja hoidmas vastsündinud Kristust, tagaküljel Romanos III 1028. aasta novembri alguses Konstantinos haigestus. See aga tõstatas otseselt küsimuse: mis saab edasi, kellest saab uus valitseja. Et Konstantinosel olid vaid vallalised tütred, siis oli vaja leida mingi kaudsem lahendus. Keisri vanema tütre Eudokiaga ei saanud seejuures üldse arvestada – tema oli nunn. Seega tulid kõne alla vaid kaks järgmist tütart, vanuselt keskmine Zoe ja noorim tütar Theodora. Kusjuures mõlemad olid tolleks ajaks juba üsna soliidses eas: Zoe oli ligikaudu viiskümmend ja Theodora nelikümmend aastat vana. Theodora keeldus ettepanekust kiiruga abielluda ja nii jäigi järele vaid Zoe, kellele hakati rutuga meest otsima. Kuivõrd kiire oli abikaasa leidmisega, seda iseloomustab seik, et ühest potentsiaalsest peigmehest loobuti vaid põhjusel, et teda polnud parajasti pealinnas ja tema naasmine oleks võtnud liiga palju aega. Lõpuks langes valik Konstantinoopoli linnaülemale, umbes 60-aastasele Romanosele, kelle kasuks rääkis ka asjaolu, et ta oli pärit vanast kuulsast suguvõsast. Nii kutsutigi mitte midagi aimav Romanos haige keisri juurde, kes tegi talle teatavaks, et ta pannakse Zoega paari. Võib vaid oletada, kui ootamatu ja jahmatav oi see ettepanek Romanosele. Kõigele lisaks oli linnaülem veel ka abielus, ja seega oli ta vastuse andmisega täielikus kimbatuses. Siis aga, nähes Romanose kõhklusi, olevat keiser pakkunud talle valikut: kas Zoe käsi või sandistamine. Sellises väljapääsmatus olukorras olevat Romanost väidetavalt aidanud tema enese naine, kes meest päästes ja ennast ohverdades lahkus vabatahtlikult kloostrisse, kus ta peatselt ka suri.
1028. aasta 12. novembril toimusidki Zoe ja Romanose pulmad. Ning Konstantinos suri kas sellele pidulikule sündmusele järgneval või ülejärgmisel päeval. Sellega lõppes ka Makedoonia dünastia meesliin. Konstantinosele tuleb au anda – kui ta poleks elu viimastel päevadel lahendanud troonipärimisküsimust, oleks keisririiki ähvardanud ilmselt veelgi suurem segaduste laine ja vältimatu kodusõja oht.
Wilhelm in Bayern
Varajane elu
Wilhelm sündis 10. novembril 1752 Gelnhausenis pfaltskrahv Johanni ja tema naise Sophie Charlotte pojana. Aastal 1778 sai Wilhelmist Baieri Teaduste Akadeemia auliige.
Albert Roost
Sai alghariduse Taritu algkoolis. Lõpetas 1939. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonnas.
Wilhelm in Bayern
Abielu ja lapsed
Wilhelm abiellus 30. jaanuaril 1780 Mannheimis pfaltskrahvinna Maria Anna von Pfalz-Zweibrückeniga, esimese Baieri kuninga Maximilian I õe ja Zweibrückeni pfaltskrahvi Friedrich Michaeli tütrega. Wilhelm ja Maria Anna said kaks last:
Albert Roost
Põgenes sõjaolukorras Rootsi, kus täiendas oma tehnilisi teadmisi korrespondentskursustel. Töötas Rootsis Linköpingi raudteetehastes joonestajana.
Wilhelm in Bayern
Hertsog Baieris
16. veebruaril 1799 suri Wittelsbachide perekonna pea, Baieri kuurvürst Karl Theodor. Selleks ajaks oli jäänud kaks Wittelsbachide perekonna haru: Zweibrücken (hertsog Maximilian Josephi juhtimisel) ja Birkenfeld (pfaltskrahv Wilhelmi juhtimisel). Maximilian Joseph päris Karl Theodori tiitli "Baieri kuurvürst", samas Wilhelm sai kompensatsiooniks tiitli "hertsog Baieris". Sellisel kujul tiitel valiti, kuna aastal 1506 kehtestati Wittelsbachide perekonnas meesliinis esmasünniõigus, mis tõi kaasa ainult ühe Baieri hertsogi igal ajahetkel.
Albert Roost
1951. aastal emigreerus Kanadasse, kus töötas ehituste tulekaitsesüsteemide planeerimise alal. Torontos ühines ta E.E.L.K. Toronto Vana-Andrese kogudusega, 1962. aastast oli ta Toronto Vana-Andrese koguduse nõukogu aseesimees ja 1973. aastast nõukogu esimees. Albert Roosti isa oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse nõukogu liige. Albert Roost õppis 1978–1981 Torontos Usuteaduslikus Instituudis ja oli prooviaastal õpetaja Andres Tauli juures Toronto Vana-Andrese koguduses.
Wilhelm in Bayern
Surm
Wilhelm maeti perekonna Baieri hertsogite hauakambrisse Tegernsee kloostris.
Albert Roost
Roost ordineeriti (koos Väino Kaldmaga) diakonõpetajaks 20. juunil 1982 Toronto Vana-Andrese kirikus piiskop Karl Raudsepa poolt. Assisteerisid prof. Arthur Võõbus, dr. Gilbert Sharf, praost Andres Taul ja õpetaja Udo Petersoo.
Oli seejärel Kanada praostkonna vikaarõpetaja ja Toronto Vana-Andrese koguduse abiõpetaja. 1984. aastal valiti ta Sudbury ja Buffalo Pauluse koguduse õpetajaks. 15. märtsil 1997 valiti ta Kanada praostkonna praostiks. 20. märtsil 1999 jäi ta tervislikel põhjustel emerituuri. 21. oktoobril 1999 ta suri ning maeti 26. oktoobril 1999 Toronto Yorki kalmistule.
Kogudusetöö kõrvalt kirjutas Albert Roost ka raamatuid.
Syracuse'i Ülikool
Syracuse'i Ülikool (inglise Syracuse University) on eraülikool Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigi Syracuse'i linnas.
Ülikool on asutatud 24. märtsil 1870.
Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 21 000 üliõpilast ja töötab umbes 1600 õppejõudu.
Andres Paas (muusik)
Andres Paas (sündinud 10. veebruaril 1968 Kingissepas) on pianist, pedagoog, produtsent ja muusikategelane.
Elukäik
Andres Paas õppis klaverit Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Tiiu Loopere õpilasena) ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Ada Kuuseoksa ja Ivari Ilja klaveriklassis. 1993–1996 täiendas ta end EMTA magistrantuuris prof. Vilma Mallese juures ning õppis samal ajal (1992–1995) ka orelit Ines Maidre ja professor Hugo Lepnurme juhendamisel. Andres Paas on osalenud mitmetel meistrikursustel ning 1998. aastal täiendas ta end kammermuusika alal F. Liszti nimelises Budapesti Muusikaakadeemias prof. Gulyàs Màrta, Istvàn Csurgay ja Devich Jànosi juhendamisel.
Andres Paas on tegutsev kammermuusik, kuid on esinenud ka sümfooniaorkestrisolisti ja soolopianistina ning on andnud kontserte ka organistina (sh suurtes katedraalides Budapestis, Moskvas, Hamburgis, Jeruusalemmas jm). Ta on kutsutud Leedu ühe vanima ja tuntuma ansambli – Vilniuse Keelpillikvarteti solistiks, samuti Ryazani Filharmoonia Sümfooniaorkestri (Venemaa) solistiks, esinenud ka Eesti tipporkestri Klaaspärlimäng Sinfonietta ja New Russian Quartet (Venemaa) solistina, teinud koostööd ühe hinnatuma prantsuse keelpillikvartetiga Quatuor Varèse, osalenud Ungari ja Eesti muusikute koostööansamblina loodud HonEst Quintette’i töös, millega on esinetud Eestis, Ungaris ja Prantsusmaal. Lisaks Baltimaade muusikuid ühendavas New Baltic Trios koos leedu tšellisti Vytautas Sondeckise ja läti klarnetisti Marcis Kulisega, millega on esinetud festivalidel Baltimaades, Ungaris (sh mainekal Budapesti Kevadfestivalil), Saksamaal (festivalil Begegnungen am Baltischen Meer), Prantsusmaal (kultuurifestivalil Balti nädalad Pariisis) jm ning klaveritriodes ja klaverikvartettides Venemaal ja Kuressaare Kammermuusika Päevadel koos vene muusikute Rustam Komatškovi, Julia Igonina, Aleksander Trostjanski, Ilja Hoffmani, Sergei Poltavski ja Stepan Jakovitšiga. Andres Paas on ka tunnustatud liedpianist ja andnud arvukalt kontserte paljude tuntud eesti lauljate ansamblipartnerina – tema erilises fookuses on olnud vene, saksa ja prantsuse vokaalmuusikakavad. Ta on teinud pikka aega koostööd viiuldaja Leho Ugandi ja tšellist Vahur Luhtsaluga.
1995. aastal pani ta aluse rahvusvahelisele kammermuusikafestivalile oma kodulinnas Kuressaares – Kuressaare Kammermuusika Päevad, olles tänaseni selle ürituse eestvedaja ja kunstiline juht. Eri koosseisudes on ta Kuressaare Kammermuusika Päevadel üles astunud 23 suvel. Ta on ka välja andnud duubel-CD ”Kuressaare Kammermuusika Päevad – 10” ja koostanud fotonäituse "Kõrghetked – Kuressaare Kammermuusika Päevad 20".
Andres Paas on esinenud Baltimaades, Venemaal, Soomes, Rootsis, Taanis, Norras, Ungaris, Saksamaal, Prantsusmaal, Itaalias, Iisraelis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas jm.
Repertuaar
Andres Paasi repertuaar ulatub barokkmuusikast nüüdismuusikani. New Baltic Trio koosseisus kandnud ette mitu uudisteost, sh Läti helilooja Ruta Paidere “...Vergessenes Wasser...” (2004) ja Helena Tulve “lumineux / opaque” (2004), kes kirjutasid oma triod spetsiaalselt sellele koosseisule. Läbi aastate on ta erinevates rahvusvahelistes kammerkoosseisudes kontserdilavadel ettekandele toonud märkimisväärse osa kammermuusika kaalukatest teostest – duosonaatidest (viiul, tšello, klarnet, flööt jt) klaverikvintettideni, sh Beethoveni Kolmik solistide kontsert, Schuberti, Bartoki, Dohnànyi, Šostakovitši, Dvořáki, Francki, Räätsa jt klaverikvintetid; Brahmsi kõik kolm klaverikvartetti ja Faure esimene klaverikvartett; Haydni, Mozarti, Beethoveni, Schuberti, Brahmsi (sh Trio a-moll op 114 ja kõik kolm klaveritriot), Mendelssohni, Rahmaninovi (mõlemad eleegilised triod), Arenski, Tšaikovski, Šostakovitši, Smetana ja Debussy klaveritriod.
Paas on salvestanud muusikat ERR-i arhiivi, osalenud pianisti ja organistina mitmel Eesti Rahvusmeeskoori plaadistusel ning andnud välja duubel-CD ”Kuressaare Kammermuusika Päevad – 10”, kus sisaldub ka mitu tema osalusega ansamblite salvestist.
Legaat (Rooma õigus)
Legaat (ladina keeles legatum) ehk kehtivas õiguses annak oli Rooma õiguses pärandaja testamentaarne korraldus pärijale täita mingi üksik kohustus ühe või mitme isiku kasuks (kasu saav isik on legataar ehk legaadisaaja). Legaadisaaja ei muutunud seetõttu siiski pärijaks. Legataar oli surnud isiku singulaarne, mitte universaalne õigusjärglane ehk õigusjärglasele läks(id) pärandaja surma korral üle vaid üksikese(med) ning õigusjärglane ei vastutanud pärandaja võlgade eest.
Legaat võis olla rahasumma või ese, mille legaatar sai annaku korras. Legaati võis määrata ainult testamendijärgsetele pärijatele. Sama asja sai legaadiks jätta ka kahele isikule ehk kaaslegataaridele.
Legaatide liigid
Tunti nelja võimalust, kuidas legaate jätta:
Hiljem kaotati nende sõnade tavatähendus keisrite korraldustega, kuna sooviti legaadi andmisel eelistada pärandaja tahet, mitte sõnu (Inst. 2.20.2).
Ründi tänav
Ründi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Ründi tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime kalaliigi ründi järgi. Varem oli tänav osaliselt Kaheküla tee osa.
Õpitud optimism
Õpitud optimism on positiivse psühholoogia koolkonna idee, et sarnaselt mistahes muu andega saab arendada ka rõõmu tundmise annet. Tegemist on õpitud abitusele vastanduva ideega. Optimismi õpitakse mistahes negatiivse sisedialoogi pideva vaidlustamise abil.
Ülevaade
Õpitud optimismi määratles Martin Seligman ja see avaldati trükis tema 1990. aasta raamatus "Õpitud optimism" ("Learned Optimism"). Optimistlikul maailmavaatel on palju eeliseid: optimistid saavutavad rohkem ja üldiselt on neil parem tervis. Seevastu on pessimism palju levinum; pessimistid on need, kes ebaõnne kogedes tõenäolisemalt alla annavad või kes depressiooni käes kannatavad. Seligman kutsub pessimiste üles optimistiks õppima ja mõtlema uutmoodi sellele, kuidas nad ebaõnnele reageerivad. Selle tulemuseks oleva pessimismist välja kasvanud optimismi näol ongi tegemist õpitud optimismiga. Optimisti vaadet ebaõnnestumisele võib seega kokku võtta järgmiselt: "See, mis juhtus, oli õnnetu olukord (mitte isiklik) ja tegelikult vaid tagasilöök (mitte kestev) selle mitmest eesmärgist vaid ühe (mitte läbiv) jaoks".
Pessimistide ja optimistide vahel on selgitava stiili põhjal ka teisi erinevusi:
Kriitika
Martin Seligmani õpitud optimism suunab nüüd Ameerika Ühendriikide sõjaväe psühholoogilist seisukohta. Keith Ablow süüdistas just seda osaliselt selle Ameerika sõduri tegudes, keda süüdistatakse Afganistanis 16 tsiviilisiku tapmises. Ta kirjutas, et sõdureid "õpetatakse stressi ja traumat eitama ja tegelikult soodustatakse "paindlikkuse" loosungi all võltsi uljust. See on halb, halb mõte, mis suunab sõdureid seni "head teesklema" kuni nad "koost lagunevad". Ja seejärel jätkab süsteem vajamineva abi, eriti psühhoteraapilise, intuitsioonile suunatud sorti abi andmisest keeldumist.
Ajalugu
Seligman jõudis õpitud optimismi mõisteni õpitud abituse (arvamus, et teatud korduv negatiivne sündmus on väljaspool üksikisiku kontrolli) teadusliku uurimise käigus. Sellal kui ta viis läbi eksperimente abituse täiendavaks uurimiseks, hakkas ta tundma huvi selle vastu, et miks mõned inimesed abitusega seotud tingimisele vastu panid. Ta märkas, et sellal kui mõned katseisikud süüdistasid negatiivsete tagajärgede eest endid, süüdistasid teised katset, mis oli seatud üles nii, et nad ebaõnnestusid.
Seligman muutis oma fookust püüdmaks avastada, et mis see on, mille tõttu mõned inimesed ei muutu kunagi abituks. Vastuseks oli optimism. Kasutades oma teadmisi selle kohta, kuidas inimesi laboritingimustes tingimise abil abituks muuta, keskendus ta inimeste optimistideks tingimisele. Nende katsete tulemus viis optimismi õppimise protsessi määratlemiseni.
Uurimistööd
Peter Schulmani poolt Pennsylvania Ülikooli Whartoni instituudis läbi viidud ja ajakirjas Journal of Selling and Sales Management avaldatud uuring püüdis kindlaks teha õpitud optimismi äris rakendamise tagajärgi. Pärast kindlustusagentide optimismitaseme mõõtmist tehti kindlaks, et optimistlikud müügiinimesed müüsid 35% rohkem ja et pessimistid loobusid optimistidega võrreldes kaks korda tõenäolisemalt oma esimesel tööaastal. Uurimuse tulemusena soovitab ta testida müügitööle kandideerijaid optimismi taseme osas (paigutamaks neid sobivatele ametikohtadele), koolitada töötajaid õpitud optimismi võtete osas ja kujundada organisatsiooni üldiselt nii, et sellel oleks seatud saavutatavad eesmärgid ja hea juhatusepoolne tugi.
Viimaseks uurisid Mark Ylvisaker (Saint Rose'i Kolledžist) ja Timothy Feeney (Wildwoodi Instituudist) täidesaatvate funktsioonide häiretega lapsi. Lastel esines selliseid häireid, mis mõjutasid motoorseid oskusi, mälu või keskendumisvõimet. Õpitud optimismi ei õpetatud mitte lastele endile, vaid pigem nende hooldajatele, kes sageli tunnevad lapse eest hoolitsemisega seoses pigem abitust kui optimismi. Leiti, et ajukahjustusega laste hooldajatele õpetatud optimism viis tegelikult selleni, et hoopis nende hoolealustel lastel kujunes välja parem tegutsemisvõime kui lastel, kellel ei olnud optimistlikke hooldajaid. Seega jõudis Ylvisaker järelduseni, et elukutseliste taastusravis töötajate optimism võib mõjutada nende patsientide tulemusi.
Seligmani optimismi õppimise meetod
Seligmani optimismi õppimise protsess on lihtne ja selle abil õpetatakse uut viisi raskustele reageerimiseks. Nimelt õpib inimene ennast isiklikust lüüasaamisest "läbi rääkima". See algab Ellise ABC mudeliga: ebaõnn (adversity), uskumus (belief) ja tagajärg (consequence). Ebaõnn on aset leidev sündmus, uskumus on see, kuidas ebaõnne tõlgendatakse ja tagajärjed on tunded ning teod, mis uskumustest tulenevad. Seda demonstreeritakse allolevas näites:
See on küll mõnevõrra piltlik näide, kuid peaks andma hea arusaama sellest, kuidas ABC-mudeli iga komponent välja näeb. Optimismi õppimise teekonnal peab inimene esmalt mõistma oma loomulikku reaktsiooni ebaõnnele ja selle tõlgendamist. Selleks palutakse õppijatel pidada kahe päeva jooksul päevikut selliste väikeste sündmuste ning neile järgnenud uskumuste ja tagajärgede kohta. Järgmiseks tagastab õppija lihtsalt päeviku, et tõsta nendes kirjeldustes esile pessimismi.
Seligman aga täiendas mudelit ja lõi enda ABCDE-mudeli. D tähistab selles akronüümis arutelu (disputation), mis keskendub sellele, et lükata ümber negatiivsed uskumused üldiselt ja sündmuse põhjused või järeldused. D tähistab ka seda, et tuleb endale meelde tuletada seda võimalikku negatiivsest sündmusest edasi liikumisest tulenevat kasu. Arutelu võiks ülaltoodud liiklusega seotud näite puhul kõlada nii: "Ma reageerin üle. Ma ei tea millises olukorras ta on. Ehk on ta teel oma tütre klaverikontserdile ja jääb hiljaks. Ma olen kindel, et olen varem inimestele tahtmatult ette sõitnud ja seega peaksin ma tegelikult ta rahule jätma. Mul ei ole niikuinii kiire".
Aja jooksul võivad sellised vastused muuta tundeid lootusrikkamaks ja positiivsemaks. Edukas arutelu viib elavdamiseni ehk ABCDE-mudeli E-täheni (energization). Selle saavutanud inimene peaks püüdma aktiivselt tähistada neid positiivseid tundeid ja saavutustunnet, mis tulenevad edukast arutlemisest negatiivsete uskumuste üle. D ja E on Seligmani meetodi võtmekohad.
Õpetades lastele ABCDE-tehnikate abil õpitud optimismi, saab aidata lastel paremini hakkama saada elu jooksul nende teele sattuvate raskustega. Lisaks sellele väärtusele, mida ka täiskasvanud võivad optimismi õppimisest saada, juhtub lastele selle varakult õpetamisel see, et arutlemisega seotud mõtlemine juurdub neisse. Nad ei pea keskenduma optimistiks olemisele, kuna optimism muutub automaatseks ja see viib lapse jaoks positiivsema eluni.
Rakendused
Õpitud optimismi tehnikaid kasutatakse tänapäeval sageli mistahes psühholoogiat rakendavates valdkondades. Mõned näited hõlmavad laste kasvatamist, äri, teraapiat ja haridust.
Frankie Valli
Frankie Valli (sünninimi Francesco Stephen Castelluccio; sündinud 3. mail 1934 Newarkis, New Jersey osariigis) on USA laulja, kes on eelkõige tuntud 1960. aastatel tegevust alustanud vokaalansambli The Four Seasons solistina.
Õpitud optimism
Rakendused
Õpitud optimism on laialt levinud just äris, kuna optimistlikumad töötajad on edukamad töötajad. Seligmani fookus äris on "isiklikul seinal", mis on iga üksiku töötaja püsiv heidutuskoht. See võib olla aruannete ettevalmistamine või võimalike klientide juurde ootamatute külastuste tegemine. ABCDE mudeli kasutusele võtmine võimaldab töötajatel vastata sellele "seinale", luues pigem valmiduse seda vallutada, mitte tunda end rõhutuna. Lisaks kasutatakse sageli ka ASQ-küsimustikku (Attributional Style Questionnaire), et mõõta töövestlusel kandidaadi selle töökohaga seotud optimismi, paludes viimasel kirjutada situatsioonidega seotud ebaõnnestumiste põhjuseid. Seejärel reastavad osalejad põhjused etteantud kriteeriumide põhjal ja see aitab ettevõtetel optimismi taseme põhjal kohe algusest mõista, kas kandidaat oleks talle kavandatud rollis kõrge või madala sooritusega.
Frankie Valli
The Four Seasonsiga on tal USA edetabelis 29 ja sooloartistina üheksa esineljakümne hitti. The Four Seasonsiga laulis ta kuulsaks sellised laulud nagu "Sherry" (1962), "Big Girls Don't Cry" (1962), "Walk Like a Man" (1963), "Rag Doll" (1964), "Can't Take My Eyes Off You" (1967) ja "December, 1963 (Oh, What a Night)" (1975). Tema soololauludest on edetabelite tippu jõudnud "My Eyes Adored You" (1974) ja muusikalise noortekomöödiafilmi "Grease" samanimeline tunnuslaul (1978).
Õpitud optimism
Rakendused
Õpitud optimism on ka vahend, mida kasutatakse depressiooniga võitlemiseks kognitiiv-käitumuslikus teraapias. Patsiendid võivad olla depressioonis osaliselt ka seetõttu, et neil on pessimistlik maailmavaade. Selle asemel, et näha raskusi püsiva asjana, millest ei ole võimalik jagu saada ja selle asemel, et võtta selle eest isiklikku vastutust, väljuvad patsiendid kognitiiv-käitumuslikust teraapiast uskumusega, et nad suudavad kontrollida seda, kuidas nad ebaõnnele reageerivad. Muutus optimismi suunas on muutus depressioonist eemale ja just see on see, mis teeb Seligmani meetodid kognitiiv-käitumusliku teraapia jaoks nii kasulikuks.
Frankie Valli
1990. aastal võeti Valli ja kolme teist The Four Seasonsi algkoosseisu liiget – Tommy DeVito, Nick Massi ja Bob Gaudio – vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Ajakiri Rolling Stone on valinud Valli saja kõigi aegade parima laulja seas 80. kohale.
Põllumäe tänav
Põllumäe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Põllumäe tänav sai nime 5. mail 1999. Tänav on saanud nime Põllumäe talu järgi.
Linik
Linik on väike kaunistav lina või vaip, mis kuulub sisustus- ja tarbetekstiilide hulka. Võib olla kootud, heegeldatud, niblatud, kangast õmmeldud, punutud või mõnes muus tehnikas loodud.
Ülekantud tähenduses võib linik tähendada igasugust katet.
Teemu Hartikainen
Teemu Hartikainen (sündinud 3. mail 1990 Kuopios) on Soome jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis KalPa, mille koosseisus tegi ta Soome kõrgliigas debüüdi hooajal 2007–08. Hooajal 2008–09 viskas ta uustulnukatest enim väravaid (19) ja valiti Soome liiga hooaja uustulnukaks.
2008. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft'is 163. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2010–11, asudes algul mängima AHL-i klubis Oklahoma City Barons. NHL-is tegi ta Oilersi meeskonnas debüüdi 17. märtsil 2011 mängus Phoenix Coyotesi vastu. Ta mängis Oilersis ka kahel järgmisel hooajal, kuid sai rohkem mänguaega AHL-is.
Aastatel 2013–2022 mängis Hartikainen KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev. 2018–2019 hooaja väljalangemismängudes oli ta 21 punktiga (8+13) väljalangemismängude resultatiivseim mängija. Lisaks valiti Hartikainen sel hooajal KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2020–21 sai Hartikainen ühel hooajal KHL-is enim punkte kogunud (64 punkti) ja enim väravaid löönud (28 väravat) Soome mängijaks.
Hooajal 2022/23 asus ta mängima Genève-Servette'iga.
Hartikainen tuli 2022. aastal Soome jäähokikoondisega olümpiavõitjaks ja maailmameistriks. Enne seda kuulus ta Soome koondisse ka 2015. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Ngadžu keel
Ngadžu keel (inglise keeles Ngaju või Dayak Ngaju) on Lääne-Austroneesia keelkonda Barito keelte alla kuuluv keel. Ngadžu keelt räägitakse Indoneesias Kesk-Kalimantani provintsis, Kaupase, Kahyani, Katingani ja Mentaya jõgede ülemjooksudel. Seda kõneleb umbes 890 000 inimest.
Keele struktuur
Ngadžu keeles langeb rõhk tavaliselt sõna eelviimasele silbile.
Vokaalid
Kõik vokaalid peale ə saavad olla pikad.
Keelenäide
Ije andau, tege ije kungan burung tulak mananjung – Ühel päeval läks üks lind jalutama.
Metuh tanjung-tanjung te,sundau ah ije kabawak tanggui – Jalutamise ajal leidis ta mütsi.
Iye tuh, kua – Jah, hea, ütles ta.
Hasupa iye dengan ije kungan burung je beken – See lind kohtus ühe teise linnuga.
Nangkakak jete nantawe iye hengga takunduk – Teine lind naeris tema üle nii kõvasti, et lind pidi istuma.
Basingi angat ah hengga jakah ah ka tanggui te- Ta oli nii vihane, et ta viskas mütsi teise linnu suunas.
Duan burung je kadue ka tanggui te, hapa akan saranga ah – Teine lind võttis selle ja kasutas seda oma pesana.
Metuh burung je helu te katawa, hengga-hengga kasingi ah – Kui esimene lind sellest teada sai, oli ta väga vihane.
Palu dua ka tanggui te, kepa ka hung kuluk ah – Ta võttis selle mütsi ja pani endale pähe.
Dia tahi singa tege auh kiak-kiak – Äkki oli kuulda säutsuvat häält.
Te iye! Musit ndai tanteluh kuh te, kuan burung je kadue te kahanjakan – Jah! Mu muna lõpetas haudumise, ütles teine lind. Ta oli nii õnnelik.
Arvsõnad
1) ijé
2) dué
3) teló
4) epat
5) limé
6) jahawen
7) oju
8) hanga
9) jalatien
Nõiakepp
'' Nõiakepp" on 1923. aastal valminud Eesti mängufilm.
Film pole säilinud.
Arhimandriit
Arhimandriit tähendab etümoloogiliselt kloostri ülemat (kreeka keeles ἀρχιμανδρίτης archimandritēs < ἀρχή arché 'ülem' + μάνδρα mandra 'karjaaed'; vene keeles архимандрит). Arhimandriit on munkpreestri kõrgeim auaste, mis antakse kloostriülematele või kõrges administratiivametis olevatele munkadele; eelneb piiskopile. Arhimandriidi tiitel antakse ka aunimetusena.
K​.​i​.​D
K​.​i​.​D on Kyle'i viies mixtape. See oli tema viimane album, mis ilmus veel tema lavanimega K.i.D, enne kui ta hakkas esinema nimega Kyle.
Kuldlõvi
pisi|[[Todd Philips Kuldlõvi auhinnakujuga 2019. aastal]]
Kuldlõvi (itaalia keeles Leone d'Oro) on Veneetsia filmifestivali peaauhind parimale filmile.
Lääne-Ontario Ülikool
Lääne-Ontario Ülikool (inglise The University of Western Ontario) on ülikool Kanadas Ontario provintsis. Enamik ülikooli hoonetest asub Ontario provintsi Londoni linnas.
Torupilli tänav
Torupilli tänav on tänav Rakvere linna idaosas Roodevälja linnaosas.
Kuldlõvi
Auhinda antakse välja aastast 1949. Aastatel 1947 ja 1948 kandis auhind nime Veneetsia suur rahvusvaheline auhind (Gran Premio Internazionale di Venezia). Aastal 1947 võitis selle auhinna film "Siréna" (režissöör Karel Steklý) ja 1948. aastal film "Hamlet" (lavastaja Laurence Olivier).
Lääne-Ontario Ülikool
Ülikool asutati 1878. aastal.
Torupilli tänav
Lääne-idasuunaline Torupilli tänav on 248 m pikkune. See saab alguse Niine tänavalt, ristub põhja pool Sikupilli tänavaga ja ning lõpeb Suupilli tänava ringteega. Kaugus Rakvere keskväljakust on linnulennult 1,1–1,2 km.
Tänav on moodustatud detailplaneeringu alusel, saanud nime 2007. aastal ja on planeeritud Torupilli tänava elamukruntidele juurdesõiduks lääne poolt, ühtlasi juurdesõiduks Vaala keskusele põhja poolt. Tänava ääres paikneb praegu üks eramu – Torupilli 7, teised krundid on hoonestuseta. Tänava idapoolne lõik on välja ehitamata, kõnniteid rajatud ei ole.
Stonewalli maakond
Stonewalli maakond (Stonewall County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Aspermont.
Maakond moodustati 1876. aastal.
Annika Hallin
pisi|Annika Hallin (2015) Annika Susanne Hallin (sündinud 16. veebruaril 1968 Stockholmis) on rootsi seriaali- ja filminäitleja.
Ta õppis näitlemist aastail 1995–1999 Rootsi Riiklikus Miimika- ja Näitekunstikoolis (rootsi Teaterhögskolan i Stockholm).
Annika Hallin on teiste seas tuntud Annika Giannini rolliga Stieg Larssoni "Millenniumi-triloogial" põhinevates filmides "Lohetätoveeringuga tüdruk", "Tüdruk, kes mängis tulega" ja "Purustatud õhuloss".
Ta oli abielus (2007–2013) näitekirjaniku ja lavastaja Lars Noréniga. Neil on ühine tütar.
Jutuleht (ajakiri)
Jutuleht : rahvalik ilukirjanduse, teaduse, nalja ja pilkenalja ajakiri oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1910–1911 Tartus ilmumissagedusega 2 korda kuus.
Korporaal
Korporaal (ladina keelest corpus 'ihu') on väike nelinurkne aluslinik, mis laotatakse armulaualiturgia ajaks altarile ja mille peal pühitsetakse leiba ja veini. Kasutatakse roomakatoliku ja evangeelses luteri kirikus.
Kirjeldus
Korporaal on 45–50 sentimeetrise küljepikkusega ruudukujuline valge linasest kangast lina, mille peale asetatakse armulauariistad. Linake kaunistatakse servades tikandiga või pitsiga. Kui korporaali ei kasutata, hoitakse seda kokkumurtuna ainult selleks mõeldud tugevdatud materjalist tasku bursa sees.
Korporaal murtakse pärast kasutamist ristikujuliselt üheksaks kokku, et väikesed palakesed, mis võisid jääda pärast leiva murdmist ja karika puhastamist, ei läheks kaotsi, vaid jääksid korporaali sisse.
Muhu kirikumõis
pisi|Muhu kirikumõisa peahoone (märts, 2015) Muhu kirikumõis (saksa keeles Pastorat Mohn) oli kirikumõis Muhu kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Saare maakonda Muhu valda.
Tihane (perekonnanimi)
Tihane on perekonnanimi.
260 eKr
260. aasta eKr ehk ab urbe condita XDIV (494).