cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rootsi
Lähiajalugu
Rootsi jäi neutraalseks Esimeses ja Teises maailmasõjas. 1914. aastal plaanis Venemaa murda välja Narviki sadamani Atlandi rannikul ja vallutada selleks Põhja-Rootsi ja Põhja-Norra. 8. augustil läksid Vene laevastiku peajõud Rootsi laevastiku uputamiseks merele, kuid viimasel hetkel plaani elluviimisest loobuti. Neutraalsuse üle Teises maailmasõjas on vaieldud. Rootsi oli Saksa mõju all kogu sõja ajal, kuna sidemed teiste riikidega lõigati ära. Rootsi valitsus nõustus Saksamaaga ilma vaidluseta, kuid üritas aidata salaja ka liitlasi. Paljud põgenikud päästeti tänu Rootsi neutraalsusele.
Pärast sõda hakkas Rootsi ära kasutama industrialiseeritust, sotsiaalset stabiilsust ja loodusvarasid, tehes võimalikuks majanduse arenemise, et aidata Euroopa ülesehitust, tehes Rootsist ühe rikkama riigi maailmas aastaks 1960. Rootsi osales Marshalli plaanis, kuid jäi neutraalseks külma sõja ajal ega ole praegugi ühegi sõjalise liidu liige.
Pärast sõda juhtis riiki peamiselt Rootsi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei, mis lõi heaoluriigi. Pärast majanduslangust 1990. aastate alguses kujundati sotsiaalpoliitikat veidi ümber. Kuigi Rootsi on ametlikult neutraalne, liituti 1995. aastal Euroopa Liiduga. 2003. aasta rahvahääletusel keeldusid Rootsi kodanikud euro kasutuselevõtust. Rootsi jääb oma rahvusvahelises suhtluses neutraalseks ja sarnaselt naaberriigi Norraga ei kuulu NATO-sse.
Majandus
pisi|[[Ericssoni peakontor Stockholmis]] pisi|[[Nordstani kaubanduskeskus Göteborgis on Põhjamaade üks suurimaid]] Töötus oli 2015. aastal 7,4%.
Väliskaubandus
Rootsi suurimad ekspordiartiklid on masinad (35%), mootorsõidukid, paberitooted, puit ja puidumass, raua- ja metallitooted ning kemikaalid. Rootsi tähtsamad ekspordipartnerid olid 2015. aastal Norra (10,3%), Saksamaa (10,3%), Ameerika Ühendriigid (7,7%), Suurbritannia (7,2%), Taani (6,8%), Soome (6,7%), Holland (5,2%), Belgia (4,4%) ja Prantsusmaa (4,2%)
Rootsi suurimad impordiartiklid on masinad, nafta ja naftatooted, kemikaalid, mootorsõidukid, raud ja teras, toidukaup ning rõivad. Rootsi tähtsamad impordipartnerid olid 2015. aastal Saksamaa (17,9%), Holland (8,1%), Norra (7,8%), Taani (7,7%), Hiina (6%), Suurbritannia (5,5%), Soome (4,6%), Prantsusmaa (4,3) ja Belgia (4,3%).
Teadus
Rootsist on võrsunud väga palju tuntud teadlasi ja leiutajaid. 18. sajandil toimus Rootsis loodusteaduste revolutsioon. Rootsi oli tol ajal väljapaistev põllumajandusmaa ning 16. ja 17. sajandi tehnilised edusammud olid eelkõige Saksamaalt, Šotimaalt, Hollandist, Prantsusmaalt ja Vallooniast sisse rännanud käsitööliste ja kaupmeeste teene. 1739. aastat, mil asutati Kuninglik Teaduste Akadeemia (Kungliga Vetenskapsakademien), peetakse rootsi loodusteaduste sünniaastaks. Kahtlemata tegeldi Rootsis ka varem looduse uurimisega, kuid alles siis algasid süstemaatilised uuringud. Tolleaegsed teadlased olid tihti universaalgeeniused, kes mängisid tähtsat rolli kogu loodusteaduste ja tehnika arengus.
Rootsi riik panustab teadusse ja innovatsiooni umbes 1% sisemajanduse kogutoodangust, millest suurema osa saavad ülikoolid ja kõrgkoolid. Koos erasektori panusega moodustavad investeeringud teadusse aga umbes 3,9% Rootsi SKP-st. Rootsi rahvaarvu arvestades moodustab see ühe inimese kohta 820 eurot.
Teaduse jätkusuutlikuks arendamiseks on loodud mitu riiklikku institutsiooni, tähtsaimad neist on Teadusnõukogu (Vetenskapsrådet), mis tegeleb teadustöö ja tehnilise innovatsiooni rahastamise, otsustajate nõustamise ja teaduse populariseerimisega, ning innovatsiooniagentuur VINNOVA, mis toetab teaduspõhiste toodete, teenuste ja protsesside arendust. Erainitsiatiivil on loodud palju eri valdkondades tegutsevaid teadussihtasutusi.
Kiiresti kasvab ettevõtete arv bio- ja nanotehnoloogia sektoris. Sageli kasvavad need välja ülikoolide teadusprojektidest. Rootsi farmaatsiatööstus investeerib uurimistöösse 25% oma tulemist. Erakordselt palju panustatakse ka keskkonnatehnoloogiasse. Rootsi on üks pioneere tootmisprotsessides tekkivate mürgiste jäätmete käitlemisel. Rootsi teadlased teevad tihedat koostööd selliste rahvusvaheliste organisatsioonidega nagu Euroopa Tuumauuringute Keskus (CERN), Euroopa Kosmoseagentuur (ESA) ja Euroopa Lõunaobservatoorium (ESO).
Haridus
Rootsis on üldine kohustuslik 9-klassiline põhikooliharidus. Sellele järgneb vabatahtlik 3-klassiline gümnaasium. Kõrgharidus on Rootsis kõigile (seni veel ka välismaalastele) tasuta. Õppurite abistamiseks on loodud riiklik toetuste ja laenude süsteem. Rootsi hariduses pööratakse erakordselt suurt tähelepanu iseseisvale ja kriitilisele mõtlemisele, probleemilahendusoskusele, elukestvale õppele ja sugude võrdõiguslikkusele.
Rootsi osaleb Bologna protsessis, mille eesmärk on Euroopa kõrghariduse riikidevaheline ühtlustamine.
Rootsi ülikoolid ja kõrgkoolid on otse valitsusele alluvad iseseisvad institutsioonid. Riiklikke ülikoole on Rootsis 14 ja kõrgkoole 22, lisaks on kümmekond eraülikooli, millest tuntumad on Chalmersi Tehnikaülikool ja Stockholmi Majandusülikool. Ülikooli nimetuse saavad kõrgkoolid, kus on võimalik omandada akadeemiline kraad. Rootsi vanimad ülikoolid on Uppsala Ülikool (asutatud 1477) ja Lundi Ülikool (asutatud 1666).
Rahvastik
Ligi 12% elanikest on sündinud välismaal ning üks viiendik elanikest on immigrandid või immigrantide järeltulijad.
2022. aasta seisuga oli 52,8% rahvastikust luterliku Rootsi riigikiriku liikmed.
Keeled
Rootsi keel on põhjagermaani keel, mida kõneldakse Rootsis, Soome lääne- ja lõunarannikul, Ahvenamaal, samuti siin-seal Ameerika Ühendriikides. Varem elasid rootsikeelsed nn rannarootsi kogukonnad ka Eestis, Rootsi suurvõimu ajal ka Rootsi riigi muudes osades.
Rootsi keel on väga lähedane taani ja norra keelele, erinedes neist peamiselt häälduse ja ortograafia poolest. Rootsi keel on alates 1. juulist 2009 Rootsi ametlik keel (seaduses: "peamine keel"). Peamine keel on siiski alati olnud rootsi keel ning pole olnud vajadust teha seda ametlikuks. Ametlikud vähemuskeeled on soome keel, meä keel, saami keel, mustlaskeel ja jidiš.
1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 32. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 9. mail 1987 Brüsselis Belgias. Selle võitis Iirimaa.
Maria Lassnig
Maria Lassnig (8. september 1919 Kappel am Krappfeld – 6. mai 2014 Viin) oli Austria maali- ja animatsioonikunstnik.
Kunstiõpinguid alustas 1941. aastal Viini Kunstiakadeemias. Aastal 1943 katkestas õpingud, kuid 1945. aastal lõpetas akadeemia ja pöördus tagasi Klagenfurti. Aastal 1948 toimus seal tema esimene isikunäitus.
Aastal 1952 sõitis Pariisi, kus tutvus prantsuse sürrealistide André Bretoni, Paul Celani ja Benjamin Péretiga. Aastal 1954 pöördus tagasi Viini Kunstiakadeemiasse ja lõpetas õpingud, mida juhendas Albert Paris Gütersloh.
Aastail 1968–1980 elas ja töötas New Yorgis, 1970–1972 õppis filmitegemist New Yorgi Visuaalkunstide koolis (School of Visual Arts). Õpingute ajal valmisid lühifilmid (videod) "Chairs" (1971) "Autoportree" (1971) ja "Paarid" ("Couples"; 1972). Hiljem tegi ta veel sellised filmid nagu "Palmistry" (1973), "Barokk kujud" (1970–74), "Kunstiharidus" ("Art Education"; 1976) ja "Maria Lassnigi ballaad" ("Maria Lassnig Kantate"; 1992).
Aastal 1980 naasis Austriasse Viini.
Lassnigi teoseid eksponeeritakse New Yorgi moodsa kunsti muuseumis (MoMA).
Edita Pjehha
Edita Pjehha (poola keeles Edyta Piecha, prantsuse keeles Édith-Marie Pierha, vene keeles Эди́та Станисла́вовна Пье́ха; sündinud 31. juulil 1937 Noyelles-sous-Lensis Prantsusmaal) on poola päritolu vene estraadilaulja.
Selgroogsed
Selgroogsed ehk vertebraadid (Vertebrata) on keelikloomade hõimkonna suurim alamhõimkond. Nagu nimetuski viitab, on kõigil selgroogsetel selgroog, mis on ühenduses koljuga. Selgroo ülesanne on kaitsta seljaaju. Selgroogseid on kirjeldatud üle 66 170 liigi. Eestis on umbes 500 liiki selgroogseid.
Laiemas tähenduses on selgroogsed kõik keelikloomad.
Tinglikult liigitatakse selgroogsed viide rühma: kalad, kahepaiksed, roomajad, linnud ja imetajad. Viimased neli rühma on klassid, kalad on aga parafüleetiline rühm, mis moodustades klaadi, kuhu kuuluvad ka tetrapoodid. Varasemates klassifikatsioonides oli kasutusel ka kalade klass, kuid tänapäeval seda ei tunnustata.
Kõikidele selgroogsetele on omane kõrgem närvisüsteem ja suletud vereringe. Selgroogsete keha jaotub selgmiseks ja kõhtmiseks pooleks, kus esimeses asub alati peaaju ja teises pooles süda.
Taksonoomia ja klassifikatsioon
Klassifikatsioon Janvieri (1981, 1997), Shu et al. (2003) ja Bentoni (2004) järgi.
† = väljasurnud
Selgroogsete evolutsioon
Tulid maismaale Devoni ajastul, 380 miljonit aastat tagasi. Esimene teadaolev maismaal elav selgroogne, Icthyosesta oli kahepaikne. Selle fossiile on leitud Gröönimaalt. Need amfiibid arenesid vihtuimsetest kaladest (Rhipidistian). Amfiibidest tekkisid omakorda reptiilid, kel tekkisid soomused, mis takistasid vee aurumist. Reptiilide munad olid kaetud kaitsva koorega, mis võimaldas poegi välja haududa ka maismaal. Vanim reptiilfossiil on leitud Kanadas, Nova Scotia's.
Selgroogsed teadusuuringutes
Tiit Kändleri arvamuse kohaselt kasutatakse maailmas teadusuuringutel igal aastal vähemalt sadat miljonit selgroogset looma.
Oandu (Lüganuse)
Oandu (18. sajandi kaartidel Oando) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Mehide
Mehide on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Oandu (Lüganuse)
Küla läbib Purtse jõgi (ka Oandu jõgi).
Mehide
Mehidest jookseb läbi Mehide oja.
Oandu (Lüganuse)
Oandust ja Mehidest lähevad külateed läände Sirtsi külasse. 18. sajandi kaartide järgi on Oandus olnud kõrts.
Mehide
Mehide külast itta jääb Oandu küla, mida läbib Purtse jõgi (ka Oandu jõgi).
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Vene Koorikapell
Vene Koorikapell on 1974. aasta märtsis Tallinnas asjaarmastajate segakoorina loodud koor.
Koori looja ja esimene koorijuht oli tuntud eesti dirigent John Tungal. Koori on juhatanud Uno Järvela ja Raul Talmar. Rohkem kui 15 aastat seisab koori eesotsas Eesti Muusikaakadeemia dotsent Olga Tungal. Koori repertuaaris on vene, eesti ja lääne heliloojate klassika, vene vaimulik muusika ja rahvalaulud. Kooris osaleb 30 lauljat, kelle keskmine vanus on 30 aastat. 1975. aastast on koor osa võtnud kõigist üldlaulupidudest, esinenud Tallinna vanalinna päevadel, Narva festivalidel "Kevadine võti", Tallinna õigeusumuusika festivalidel "Credo".
Koor on laulnud Eesti parimatel lavadel: Mustpeade maja saalis, Estonia Kontserdisaalis, Tallinna Raekojas, Matkamajas, Ajaloomuuseumi saalis, Niguliste ja Püha Vaimu kirikus, Tartu Ülikooli aulas.
Koor on käinud kontserdireisidel Lätis, Valgevenes, Gruusias, Usbekistanis, Karjalas, Ukrainas, Rootsis, kaks korda Saksamaal, Austrias rahvusvahelisel Schuberti konkursil, Norras. Koor on teinud koostööd selliste Eesti tuntud muusikutega nagu Ivari Ilja, Mati Palm, Leili Tammel ja Teo Maiste.
Siim Maaten
Siim Maaten (sündinud 3. juunil 1985 ) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas aastal 2008 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna matemaatika-füüsika õpetaja erialal bakalaureuse astmes (bakalaureuse astmes). Aastal 2013 lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna lavastaja eriala ja harrastusteatri juhi erialal.
Paksulehelised
Paksulehelised (Crassulaceae) on kaheiduleheliste klassi kivirikulaadsete seltsi kuuluv õistaimede sugukond.
Süstemaatika
Eestis kuulub sellesse sugukonda 6-7 looduslikult kasvavat liiki kukeharja (Sedum), liivsibula (Jovibarba) ja vesika (Crassula) perekondadest.
Levila
Paksulehelisi kasvab eriti arvukalt Aafrika edelaosas, mõnevõrra vähem Euroopa ja Kesk-Aasia mägedes. .
Kirjeldus
Paksulehelised on peaaegu kõik kahekojalised, välja arvatud kukeharjad, mis on ühekojalised. Abilehti ei ole. Õies on tolmukaid sama palju kui kroonlehti või siis poole rohkem ning nad võivad paikneda eraldi, aga olla ka alusel kokku kasvanud. Seemnealgmed on arvukad, väikesed ja paiknevad kahes reas. Vili on kukkurvili.
Kasutamine
Paksulehelised ei ole majanduslikult tähtsad taimed. Oma huvitava välimuse poolest kasvatatakse neist mitmeid ilutaimedena kiviktaimlates ning erilise vastupidavuse ning kuivataluvuse tõttu toataimena. Toataimed on näiteks portulak-turdleht ja Blossfeldi kalanhoe.
Perekonnad
pisi|Adromischus mammilaris thumb|Rosulaaria õis
Ojamaa küla
Ojamaa on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Läbi küla voolab Ojamaa jõgi.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Platon (Kulbusch)
Platon (kodanikunimega Paul Kulbusch; 25. juuli (vkj 13. juuli) 1869 Pootsi – 14. jaanuar 1919 Tartu) oli eesti õigeusu vaimulik, aastatel 1918–1919 Tallinna vikaarpiiskop.
Piiskop Platon oli esimene eesti rahvusest õigeusu piiskop ja on ühtlasi esimene kristlikuks pühakuks kuulutatud eestlane.
Päritolu ja haridus
Pavel (Paul) Kulbusch sündis Pärnumaal Pootsi külas õigeusu köster-kooliõpetaja Pjotr (Peeter) Kulbuschi (1842–1925) ja tema abikaasa Natalja Kulbuschi (sündinud Ivanova, 1845–1926) perekonnas. Kui väike Paul oli viieaastane, kolis perekond Viljandimaale Pilistvere kihelkonda Arussaarde.
Ta õppis Arussaare õigeusu kihelkonnakoolis, kus tema õpetaja oli Jakob Paju. Augustis 1880 saadeti Paul Kulbusch õppima Riia Vaimulikku Kooli, mille ta lõpetas 1884. aastal. Ta jätkas õpinguid Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 1890. aastal. Seminari IV, V ja VI klassi lõpetas ta paremuselt esimese õpilasena.
1890/1891. õppeaastaks eraldas Pühim Valitsev Sinod Riia seminarile ühe tasuta õppekoha Peterburi Vaimulikus Akadeemias. Riia seminar valis oma lõpetajate seast välja Paul Kulbuschi, kes sooritas edukalt sisseastumiskatsed moraaliteoloogias, filosoofias, vanakreeka keeles, dogmaatikas, kirikuloos, ladina keeles ja saksa keeles. 56 vastuvõetud üliõpilase seas tuli ta eksamitulemustega 16. kohale.
Akadeemias õppis Paul Kulbusch jätkuvalt hästi, olles igal kursusel paremuselt vähemalt esimese kahekümne õpilase seas. Viimasel, neljandal kursusel jõudis ta tulemustelt 9. kohale. Oma väitekirja kirjutas ta teemal "Patukahetsuse ja pihtimise küsimuse ajalugu luterlaste juures" ja kaitses sellega 1894. aastal akadeemias usuteaduse kandidaadi kraadi.
Juba Peterburi Vaimuliku Akadeemia üliõpilasena osales ta aktiivselt Peterburi eestlastest õigeusu kogukonna tegevuses, olles koos Georgi Ereltiga eesti koorijuhiks. Muuhulgas osales ta 27. novembril (vkj 15. novembril) 1892 Peterburis peetud esimesel eestikeelsel jumalateenistusel.
Teenistus preestrina
12. jaanuaril 1895 (vkj 31. detsembril 1894) avati Sinodi otsusel Peterburi eestlaste jaoks ametlikult eraldi kogudus. Selle koguduse esimeseks preestriks määrati juba 13. detsembril (vkj 1. detsembril) 1894 värskelt vaimuliku akadeemia lõpetanud Paul Kulbusch.
Sügisel 1896 avati tema algatusel koguduse juures viieaastase õppeajaga kaheklassiline kihelkonnakool. Kooli tarvis rajati ka internaat, mis mahutas 25 poissi ja 25 tüdrukut.
20. juunil (vkj 8. juunil) 1898 kinnitati Peterburi metropoliidi loaga Peterburi Eesti Õigeusu Vennaste Seltsi põhikiri, mille asutamise eestvedajaks oli isa Paul Kulbusch. Ta valiti ka seltsi korraldava komisjoni esimeheks, mis valmistas ette seltsi ametliku avamise. Viimane toimus 11. detsembril (vkj 29. novembril) 1898. Seltsi patrooniks kuulutati Tartu püha preestermärter Issidor. Preester Kulbusch oli aastatel 1898–1902 ja 1908–1917 seltsi asjaajaja.
Uus kirik oli siiski nii suur, et seal tegutses paralleelselt ka vene kogudus. Isa Pauli peetavad eestikeelsed jumalateenistused leidsid aset laupäeva õhtuti ja pühapäeva hommikuti, loomulikult ka tähtsamatel kirikupühadel ja nende eelõhtul. Iga liturgia ajal peeti jutlust, iga õhtuteenistuse järel vaimulikku vestlust.
19. märtsil (vkj 6. märtsil) 1900 nimetati isa Paul ühtlasi Peterburi metropoolia eesti õigeusu koguduste praostiks. Lisaks Peterburi Püha Issidori kogudusele kuulusid tema haldusalasse nüüd ka Kroonlinna Ristiülendamise kogudus, Narva Nikolai kogudus, Poritsa eesti kogudus, Luga eesti kogudus, Klopitsa Peeter-Pauli kogudus, Sajanje Peeter-Pauli kogudus, Gattšina Jumalaema Uinumise kogudus ja Kriuša eesti kogudus, lisaks arvukalt palvemaju ja kabeleid.
Paralleelselt osales Kulbusch mitmete ühiskondlike organisatsioonide töös. Nii kuulus ta Baltimaade Õigeusu Vennaskonda ning oli aastatel 1895–1917 Usulis-Kõlbelise Kasvatuse Ühingu juhatuse liige ja asjaajaja. Lisaks oli ta Õigeusu Misjoniseltsi Peterburi komitee liige, Pühima Valitseva Sinodi küünlatehaste keskkomitee revisjonikomisjoni esimees ja Peterburi kubermangu mesinduse komisjoni esimees. Isa Kulbusch oli ka EÜS Põhjala liige ja vilistlane.
Teenistus piiskopina
1917. aastal tõusetus Eesti rahvuslikult meelestatud õigeusklike seas Vene Õigeusu Kiriku koosseisus oleva laialdase omavalitsusega Eesti piiskopkonna loomise idee. Pühim Valitsev Sinod pooldas Riia piiskopkonna rahvuslikel alustel ümberkujundamist ning otsustas moodustada Tallinna vikaarpiiskopkonna, mille piirid ühtisid Autonoomse Eestimaa kubermangu piiridega. 1917. aasta augustis valiti Riia piiskopkonna Tallinna vikaarpiiskopiks Peterburi Püha Issidori eesti koguduse esipreester Paul Kulbusch. Ta pühitseti piiskopiks Platoni nimega 13. jaanuaril 1918 (vkj 31. detsembril 1917) Tallinnas Aleksander Nevski katedraalis. See oli Eesti õigeusklike jaoks oluline sündmus, sest tegemist oli esimese eestlasest õigeusu piiskopiga ning Eesti õigeusu kogudused koondati esmakordselt ühte haldusüksusse. Lisaks Eesti alade vikaarpiiskopkonna juhtimisele oli Platon aastatel 1918–1919 ka Riia ja Miitavi piiskopi kohusetäitja. Kaks kuud hiljem okupeerisid Saksa väed Eesti. Sellistes tingimustes koguduste teenimine polnud kaugeltki kerge ettevõtmine, ometigi suutis piiskop Platon üheaisa suve jooksul külastada enamikku Eesti õigeusu kogudusi. Kõikjal innustas ja toetas ta oma külaskäikudel kohalikku rahvast.
1918. aasta kevadel saabus piiskop Tartusse kirikujuhi tööd tegema. Sakslaste ja ka venelaste vastutegutsemise tõttu oli see töö vägagi takistatud. Nii saatsid venelased kaebuse Moskvasse, et "piiskop Platon kasutab Eesti sinimustvalgeid rahvusvärve ja kutsub üles rahvast alluma põrandaalusele Eesti Ajutisele Valitsusele". Venelased olid ägedalt selle vastu, et eestlastele oma piiskopkond anda, sest seni oli Eesti kuulunud Riia piiskopkonna alluvusse, kus olulist rolli mängisid venelased. Siiski pühendas piiskop Platon kogu oma jõu võitlusele Eesti iseseisvuse eest. Seda ei sallinud ei venelased ega sakslased.
17. ja 24. novembril võttis piiskop Platon osa Eesti Maapäeva tööst Tallinnas. Pärast jõule oli piiskopil plaan Riiga sõita, kuid teel sinna haigestus ta kopsupõletikku ja jäi Tartusse. 21. detsembril vallutas Punaarmee Tartu. Tartlased pidasid sellest olenemata ikka jõulusid.
29. detsembril keelasid enamlased usutalituste pidamise. Vana-aastaõhtul peeti Tartu Peetri kirikus esimene kommunistlik teenistus. Orelil mängiti "Marseljeesi", kantsel oli kaetud punalippudega ja kommunistide haridusminister Artur Vallner pidas sealt kõne, milles ütles: "Kõik, mis siit kantslist enne on öeldud, oli vale."
Martüürium
pisi|Piiskop Platoni mälestuseks on paigaldatud [[mälestustahvel praeguse Tartu keskraamatukogu seinale Kompanii tänav 3]] Sellises olukorras otsustasid õigeusu, protestandi, katoliku ja juudi vaimulikkond koos tegutseda. Moodustati delegatsioon, mille piiskop võttis vastu haigevoodis lamades. Arutati kujunenud olukorda ja käitumist selles. Piiskop ütles: "Meid saab ainult puhta jõu läbi alistada... Me teenime kirikut ja oma kogudusi. Kui peaks ootama väljasaatmine, või surm, ei tohi me ikkagi alla anda."
2. jaanuaril 1919 vangistati piiskop koos oma ülemdiakoni Doriniga. Enamlased rõõmustasid, et nii kõrge vaimuliku olid kätte saanud. Nii algas piiskopi 12-päevane vangipõli, mis lõppes märtrisurmaga. Kuna piiskop eitas kõiki süüdistusi ja keeldus ülekuulamisprotokollile alla kirjutamast, viidi ta Kompanii tänav 5 asuvasse Krediidipanga keldrisse, mida enamlased vanglana kasutasid. Oma vangistuse ajal julgustas ja lohutas piiskop teisi vange. Vanglas sunniti piiskoppi paljaste kätega vangide väljakäiku puhastama.
14. jaanuaril 1919 umbes kell 10 kutsus üks komissar piiskop Platoni välja. Mõne aja pärast kõlasid lasud. Siis kutsuti välja ülempreestrid Mihhail Bleive ja Nikolai Bežanitski. Vangid viidi keldrisse ja tapeti Eesti Töörahva Kommuuni Tartumaa kontrrevolutsiooni vastu võitlemise komisjoni korraldusel. Üks pealtnägija kuulis, kuidas piiskop Platonit peksti ja piinati, kuid tema suust ei tulnud ainsatki karjet. Peale õigeusu vaimulike tapeti seal veel luteri pastorid Traugott Hahn ja Moritz Wilhelm Paul Schwartz koos 14 Tartu auväärse kodanikuga. Tapmised lõpetas Julius Kuperjanovi juhitud Eesti vägede saabumine linna. Vangla uksed avati ning hüüti: "Te olete vabad!" Arstlik ja kohtumeditsiinlik ekspertiis tuvastas, et piiskop Platonil oli seitse täägihaava. Rinda oli lastud kuule, üks ka läbi vasaku õla ja üks paremasse silma. Kolju tagaosa oli sisse pekstud. Enne tapmist oli teda piinatud.
Pühakuks kuulutamine
Piiskop Platoni mälestus kestis edasi Nõukogude okupatsiooni eest Läände pagenud õigeusklike seas. Nõukogude võimu all olnud kodumaal ei oleks kõne allagi tulnud tema pühakuks kuulutamine.
18. augustil 2000 kuulutas piiskop Platoni pühakuks Vene Õigeusu Kirik.
15. septembril 2000 kuulutas piiskop Platoni pühakuks Konstantinoopoli Õigeusu Kirik.
Püha Piiskop Platoni orden
1922. aastal võttis Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu vastu otsuse põlistada piiskop Platoni märtrielu mälestus temanimelise teenetemärgi (alusdokumendis: Piiskop Platoni mälestusmärgi) asutamise läbi. Kõrge autasu väljaandmine jäi vastavalt statuudile metropoliidile, mida võidi anda kirikule osutatud teenete eest – nii vaimulikele kui ka ilmalikele isikutele. Ühena esimestest sai selle tunnustuse osaliseks 14. detsembril 1924 riigivanem Konstantin Päts. Kui Eesti oli nõukogude okupatsiooni all, andis ordenit välja eksiilkirik. Ordenil on I, II, ja III järk.
Geoffrey Goddu
Geoffrey Currier Goddu (sündinud 28. jaanuaril 1968) on USA filosoof.
Ta sai doktorikraadi 1996 Massachusettsi Ülikoolist Amherstist. Aastast 1996 õpetab ta Richmondi Ülikoolis, kus ta on filosoofiaprofessor.
Ta väidab, et mineviku muutmine on loogiliselt võimalik.
Ajaränd ja mineviku muutmine: (ehk kuidas end tappa ja jääda ellu ja jutustada)
Artiklis "Time Travel and Changing the Past: (Or How to Kill Yourself and Live to Tell the Tale)" väidab Goddu, et mineviku muutmine on loogiliselt võimalik.
Peaaegu kõik (näiteks Monte Cook, John Hospers, Gilbert Fulmer, Geoffrey Brown, Bob Brier, William Lane Craig, Larry Dwyer, John Earman, Antony Flew, Samuel Gorovitz, Richard Hanley, Paul Horwich, Murray MacBeath, Paul J. Nahin, Larry Niven, Hilary Putnam, J. J. C. Smart, Richard Swinburne) leiavad, et ajaränd ise on küll loogiliselt võimalik, mineviku muutmine aga mitte.
Kas saab teha mõnd mineviku osa või sündmust olematuks? Stsenaarium 1. Paul läheb minevikku ja tapab kolmeaastase iseenda, seejärel naaseb olevikku. Stsenaarium 2. Sarah sai just ajamasina valmis ja otsustab seda homme enda peal katsetada, rännates ühe ööpäeva tagasi. Ta paneb salvi põletushaava peale ja läheb magama. Hommikul loeb ta lehest, et ta on eelmisel päeval leitud surnuna äkitselt materialiseerunud masinast. Pildil on näha salv põletushaaval. Sarah hävitab masina. Tavaliselt öeldakse, et sellised stsenaariumid ei ole võimalikud. Näiteks Swinburne ütleb, et millegi muutmine tähendab selle tegemist teistsuguseks, kui ta mingil hetkel oli; aga ma ei saa teha asja mingil hetkel teistsuguseks, kui ta sel hetkel on, oli või saab olema, sest muidu tal sel hetkel mingi omadus on ja ei ole. Kas ei saaks mõni minevikuhetk niimoodi muutuda? David Lewis (David Lewis) ütleb, et hetk ei saa muutuda, sest tal pole ajalisi osi. Hetked ei eksisteeri eri hetkedel; parimal juhul saab öelda, et hetk eksisteerib iseendal. Aga kas see on loogiline tõde, et hetke sündmustel ei ole ajalisi osi? Võib-olla on ajal mitu mõõdet? Lewis ütleb, et kui ajal oleks kaks mõõdet, siis võiks sündmus olla ühes ajamõõtmes hetkeline ja teises jagatav. Seega see, et hetke sündmustel ei ole ajalisi osi, on empiiriline tõde, mitte loogiline tõde. Seega on väide, et mingi hetk oli ühel ajal ühesugune ja teisel ajal teistsugune, mõttetu või vastuoluline ainult empiirilisel eeldusel, et hetkedel ei ole ajalisi osi. Oletame, et hetkedel on ajalised osad, "hüperajad". Hetkede muutmine võiks siis olla nende muutmine hüperajas. Ühel hüperhetkel Paul tapetakse mingil hetkel ja teisel hüperhetkel teda sel hetkel ei tapeta. Vastuolu ei ole. Ei saa väita, et mineviku muutmine on loogiliselt võimatu, sest võimatus põhineb empiirilisel eeldusel.
Vastuväide I. Kahemõõtmeline aeg ja objektide ajaliste viilude kordumine on kujuteldamatud. Järelikult ei saa sidusas mudelis neid asju olla. Vastus. Sidusad asjad ei pea olema kergesti kujutletavad, näiteks hüperkuup. Ja enne Nikolai Lobatševskit tundus, et ühe tasandi kahte sirget, mis omavahel ei lõiku, kuid pole teineteisest konstantsel kaugusel, on absurdsed, kujuteldamatud, võimatud. Mitmemõõtmelisest ajast on kirjutanud ka C. T. Krishnama Chari ("A Note on Multi-Dimensional Time") ja Terence E. Wilkerson ("Time and Time Again"). Vastuväide II. Mudelis on ainsad reaalsed ajad hüperajad, nii et minevikku ei muudeta. Vastus. Miks võidakse arvata, et reaalsed ajad on ainult hüperajad? Sellepärast et võidakse arvata, et ajamasina nupule vajutades kutsub ta esile hüperajas järgnevad universumi seisundid. Pidades põhjuslikku järjestust ajalist järjestust määravaks, võidakse mõelda, et tegu ongi lihtsalt universumi seisundite muutumisega hüperajas. Kui Paul vajutab nupule, siis universum muutub hetkega selliseks, nagu ta oli kunagi minevikus, välja arvatud see, et nüüd on Paul oma ajamasinaga seal kohal. See ei ole minevik, vaid täiesti uus universumi seisund, mis on ühe minevikuseisundiga kvalitatiivselt väga sarnane. Selline maailm on küll loogiliselt võimalik, kuid erineb Goddu mudelist, sest nii põhjuslikud kui ka ajalised suhted on oluliselt erinevad. Goddu mudelis saavad objektide ajalised viilud omandada hüperajalise ulatuse. Selleks on tarvis ajamasinat. Kui Paul vajutab ajamasina nupule, siis mingi minevikuviil omandab hüperajalise ulatuse ning Paul oma ajamasinaga ilmub selle viilu teise punkti. (Sõltumatult mineviku muutmise võimalikkusest tekib epistemoloogiline probleem, kuidas kindlaks teha, kas ma rändan ajas või universum muutub: Roy A. Sorenson, "Time Travel, Parahistory, and Hume".)
Vastuväide III. David Lewis (David Lewis) ütleb tasandiliste kahemõõtmeliste ajamudelite kohta: kui rändur läheb lapsepõlve aega tagasi, siis ta ei kohta seal oma mängukaaslasi, sest neist lahutab teda aja teine mõõde. Nii ka siin: kolmeaastane Paul kellest saab ajarändur, ja kolmeaastane Paul, kes tapetakse on hüperajas eri hetkedel, ja sellepärast ajarändur ei jõua õigesse kohta. Vastus. Tõsi, hüperaja hetked on erinevad. Aga esiteks: nii nagu 30-aastane Paul on 3-aastase Pauli ajaline jätk, on teine 3-aastane Paul esimese ajaline jätk. Teiseks: Paul saabub õigesse kohta, sest universumi seisund, milles Paul saab kolmeseks, on põhjuslikult eelnev seisunditele mõlemas hüperajas. Kolmandaks: Paul jõudis õigesse kohta, sest lapse tapmine on lapse tapmata jäämise hüperajaline jätk, mis paikneb põhjuslikult õigesti, sest lapse sünd eelneb sellele põhjuslikult ja selle järgneb põhjuslikult universum, kus Pauli varasemat elu ei ole (Paul peab nüüd seal elama). Vastuväide IV. Neid stsenaariume võib tõlgendada nii, et universum hargneb (Paul Sukys, Lifting the Scientific Veil) ja ühes harus ei muutu midagi ja ajarändur lihtsalt liigub ühest harust teise. Siin esitatu on lihtsalt üks hargneva universumi mudel ja mineviku muutmist hargneva universumi puhul ei toimu. Vastus. See pole oluline, et neid stsenaariume saab nii tõlgendada, sest tegu pole hargneva universumi mudeliga. Goddu väidab, et kas tema mudel ei ole hargneva universumi mudeli variant või siis on aja muutmine võimalik ka mõnes hargneva universumi mudelis. Kui hargnemine toimub nii, et harude vahel ei ole hüperajalist seost, siis see pole Goddu mudel. Kui aga selline seos on, siis on mineviku muutmine ka mõnes hargnevas mudelis ikkagi võimalik.
Vastuväide V. Kui see, et Paul elab üle kolme aasta, on universumi osa (muidu Paul ju ei saaks ajamasinat ehitada ja minevikku rännata), siis kuidas saab öelda, et minevikku muudeti? Kas see siis ei jää alatiseks mineviku osaks? Vastus. See jääb küll hüperajalise mineviku osaks, kuid mitte tavaajalise mineviku osaks.
Gilbert Fulmer ("Time Travel, Determinism and Fatalism") ütleb, et ajarändur ei saa minevikku muuta, sest ajaränd ei paneks mineviku korduma. Aga asi on hoopis selles, kas ta saaks panna minevikku korduma. See on võimalik, kui hetkedel on ajalised osad.
Kas on selliseid mudeleid, mis võimaldavad minna tagasi algsesse tulevikku, aga ometi võimaldavad minevikku muuta? Ei tea. Kas saab olla siinsest mudelist erinevaid mudeleid, mis kooskõlaliselt võimaldavad mineviku muutmist? Tõenäoliselt. Argument, et mineviku muutmine on loogiliselt võimatu, põhineb empiirilisel eeldusel, et hetkedel pole osi. Kõlvata võib iga ajamudel, mis sellest eeldusest loobub.
Regionaal- ja Põllumajandusministeerium
Regionaal- ja Põllumajandusministeerium on Eesti valitsusasutus, mille eesmärk on luua tingimused Eesti maaelu, põllu- ja kalamajanduse jätkusuutlikuks ja mitmekesiseks arenguks, tagada ohutu ja nõuetekohane toit ja sööt, korraldada ja koordineerida peetavate loomade ja viljelevate taimede kaitset jne.
1. septembrist 2015. aastal 30. juunini 2023 oli Põllumajandusministeeriumi nimi Maaeluministeerium. 2023. aasta 1. juulist on ministeerium tuntud kui Regionaal- ja Põllumajandusministeerium.
Ministeeriumi juhib regionaalminister. 17. aprillist 2023 on regionaalministriks Madis Kallas.
Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi valitsemisala eelarve on 2023. aastal 475,5 miljonit eurot, mis on 3,1% suurem kui 2022. aastal. Enamiku valitsemisala eelarvest moodustab Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti eelarve (85% valitsemisala eelarvest). Maaeluministeeriumi kui asutuse eelarve on 5,7% valitsemisala eelarvest.
Allasutusi
Ministeerium haldab mitut asutust. Need olid 2015. aasta seisuga järgmised:
Ajalugu
Põllutööministeerium loodi 12. novembril 1918 Tallinnas. Ministeerium asus algul aadressil Wismari 7.
Maks
pisi Maks (ladina keeles hepar ehk jecur) on paljudel selgroogsetel ja osadel teistel loomadel vahelduva kuju, suuruse ja asendiga seedeelundkonna elund.
Anatoomia
Maksa alumine serv (margo inferior) on terava kujuga. Ta paikneb parema roidekaare kõrgusel. Maksa tagumine serv (pars posterior) asub XII rinnalüli kõrgusel ristsuunas kõhuõõne tagaseinal.
Siseehitus
Maksa väliskatteks on serooskest (tunica serosa). Serooskestata piirkond (area nuda) on sidekoeliselt kokku kasvanud kõhuõõne tagaseinaga. Peale sidemete on maksa fiksatsioonis olulised veel sidekude, mis seostab teda diafragmaga, veresooned ja kõhupress. Maksa serooskesta alla jääb fibrooskest (tunica s. capsula fibrosa), mis ümbritseb ka maksaväratis asuvaid veresooni ja sapijuhasid (capsula fibrosa perivascularis). Maksa parenhüüm on jagatud maksasagarikeks.
Vereringe
Maksal on kahekordne vereringe ja tema verevarustus pärineb kahest allikast. Normaalse füsioloogia ja anatoomiaga inimestel moodustab maksa vereringe normaaltingimustes ligikaudu 25% südame minutimahust. Pärismaksaarter (a. hepatica propria) varustab maksa arteriaalse verega, hoolitsedes eelkõige tugielementide ja sapijuhade seinte vereringe eest. Maksaarteri vererõhk on sama mis aordis. Tugev värativeen (v. portae) toob maksa paaritutest kõhuõõneelundeist imendunud toitaineterikast ja jääkaineid sisaldavat venoosset verd. Portaalrõhk on madalam (6–10 mm/Hg), seda tõstavad histamiin ja katehoolamiinid. Värativeeni harude lähedal paiknevad maksarakud koguvad imendunud toitaineid soolest.
Mõlemad veresooned hargnevad maksas sagarikevahelisteks arteriteks ja veenideks ning lähevad üle sinusoidideks, kus toimub ainevahetus maksarakkude ja vere vahel. Sagariku keskel on tsentraalveen (v. centralis), millega algab maksast väljuv vereringe. See suubub sagarikualusesse veeni (v. sublobularis). Sublobulaarveenid koonduvad kolmeks maksaveeniks (vv. hepaticae), mis suubub omakorda alumisse õõnesveeni. Maksa tsentraalveeni lähedal paiknevad maksarakud aga on diferentseerunud maksa poolt vereringesse ja sappi eritatavate ainete sünteesimiseks.
Maksa sagarikusisesed sapikapillaarid algavad sagariku keskmest ning kulgevad radiaalselt sagariku pinna suunas. Sagariku pinnale suubudes koonduvad nad sagarikevahejuhakesteks (ductuli interlobulares), mis on vooderdatud mittesekretoorsete kuubiliste valkudega. Maksa veretagavara on 300 ml, kuid südamepuudulikkuse korral võib see tagavara kahekordistuda.
Maks ja lümfiringe
Maksa kumera pinna lümf liigub lümfiteede kaudu piki ligamenti söögitoru ja kõhuõõne lümfisõlmedesse. Lümfisooned maksa alumisel pinnal aga suubuvad alumise õõnesveeni ja peasapijuhade ümber olevatesse lümfisõlmedesse. Maks toodab suures koguses maksalümfi, mis pärineb peamiselt maksa sinusoididest. Kui tõuseb rõhk maksaveenides reageerib maks sellele intrasinusoidaalruumi suurenemise ja Disse ruumi laienemisega, interstitsiialrõhu suurenemine 1–2 mm/Hg võib põhjustada maksa tursumise ja vedeliku siirdumise läbi maksakapsli kõhuõõnde. Maksaveenide tromboosi või maksatsirroosi korral võib nii maksa kui ka soolestiku lümfiringe suureneda kuni 30 korda.
Maksanärvid algavad maksapõimikust (plexus hepaticus) ja mõlemast uitnärvist tulevatest närvikiududest (parasümpaatilised).
Füsioloogia
Maks koos sapipõiega on kolesterooli ning selle ühendite depoo, kus komplekteeritakse, muundatakse, tarbitakse ja transporditakse iga päev kolesterooli. Imendumine toimub mitsellides ja sõltub sapphapetest, millega koostöös ringlevad kolesterooliühendid rohkem kui 30 korda maksa, sapipõie, soolestiku, kooloni ja taas maksa kaudu. Ringlus on suurelt osalt ka ensümaatiline ja eluneb tsütokroom P450 geenide kaudu. Maks osaleb prostaglandiinide, leukotrieenide ja tromboksaanide sünteesis. Lisaks kolesterooli ainevahetusele osalevad maksakoe rakud toiduga saadavate essentsiaalsete rasvhapete ainevahetuses, muutes linoleiinhappe arahhidoonhappeks ja α-linoleiinhappe eikosapetoniiniks.
Arvatakse, et ühes ööpäevas eritub ühel täiskasvanud normaalse füsioloogia ja anatoomia ning toitumisega inimesel maksast maksasappi 0,5–1 liitrit. Maksasapi eritumine allub nii humoraalsele kui ka neuraalsele regulatsioonile. Sapil on oluline roll enterohepaatilises tsirkulatsioonis (sool–värativeen–maks–sapp–sool), mil soolest imendunud ained erituvad maksast koos sapiga tagasi soolde – tsirkulatsioon saab toimuda seni, kuni soolesisaldistes leidub rasva. Maksas toimub ka bilirubiiniainevahetus.
Maksa oluline metaboolne rolliks on ka süsivesikute metabolism ja vere suhkrusisalduse reguleerimine. Maksa suhkruainevahetus peaks tagama selle, et pärast suure annuse suhkru manustamist tõuseb veresuhkrutase vähe.
Maks sünteesib peaaegu kõiki plasmas leiduvaid valkaineid, nagu albumiin, lipoproteiinid, transferriin, tseruloplasmiin, transkortiin, suguhormoone siduv valk, orosomukoid, türoksiini siduv valk, retinooli siduv valk, transkaltsiferiin jpt. Maksas sünteesitakse ka vere hüübimisfaktoreid, nagu fibrinogeen (faktor I), protrombiin (faktor II), faktorid V, VII, IX, X, XI ja XII, antirombiin III, proteiin C ja S-valk. Maksa sidekude koosneb ligikaudu 90% ulatuses I ja II tüübi kollageenist. Maksarakud sünteesivad ka märkimisväärse osa plasma nn ägeda faasi valkudest (näiteks C-reaktiivne valk), mille sünteesi aktiveerivad põletikurakkude eritatavad tsütokiinid. Valkude sünteesi vähendavad aga nälgimine, vähese valgusisaldusega toidusedel, glükagoon, ka alkohol pärsib valkude eritumist. Valkude sünteesi maksarakkudes stimuleerivad insuliin ja kilpnäärmehormoonid.
Maksas on aktiivsed mitmed ensüümid, nagu alaniinaminotransferaas, aspartaataminotransferaas, gammaglutamüültransferaas, ornitikarbamoüültransferaas, sorbitooldehüdrogenaas, glutamaatdehüdrogenaas, laktaatdehüdrogenaas, 5`-nukleotidaas. Maksaensüümide, mis vabanevad maksarakudest nende kahjustumise korral, taseme analüüs on aluseks mitmete maksahaiguste diagnoosimisel.
Organism saab toiduga söödud valgud ära kasutada siis kui toidus leidub parajas koguses essentsiaalseid aminohappeid. Portaalverega maksa saabunud aminohappeid töödeldakse nii elundi enda kui ka perifeersete kudede tarbeks. Maks võib glükoneogeneesi abiga toota lihastest vabanenud aminohapetest, nagu alaniin ja glutamiin, ka suhkrut. Nii maksas toodetud kui ka soolestikus olevate bakterite toodetud ammoniaak eemaldatakse maksast uureatsükli käigus – maks muudab ammoniaagi aminohapete katabolismi ajal uureaks.
Maksa vitamiinisisaldus (osaline)
Inimorganismi peamised A-vitamiini varud paiknevad maksas. B12-vitamiini säilitatakse ka maksas. Maksas toimub biotiini metabolism ja selle sisaldus on märkimisväärne, kuid vaatamata sellele ei ole maks biotiini depooks. Foolhapet talletatakse maksas polüglutamaatvormis. Loomsete saadustega seedekulglasse sattuv kolekaltsiferool (või manustatud kolekaltsiferool jt) imenduvad passiivdifusioonina peensooles. Imendumine toimub mitsellides ja sõltub sapphapetest, koostöös millega ringlevad kaltsiferoolid enterohepaatiliselt rohkem kui 30 korda maksa, sapipõie, soolestiku, kooloni ja taas maksa kaudu.
Imendunud D-vitamiin transporditakse külomikronitega maksa. Sinna viib D-vitamiini siduv valk DBP (vitamin D binding protein) ka nahas UV-kiirguse toimel tekkiva kolekaltsiferooli. Maksarakkudes oksüdeeritakse kolekaltsiferool 25-hüdroksükaltsiferooliks. See on D-vitamiini põhiline salvestusvorm maksas, rasvkoes ja lihastes ning ringlusvorm veres. Imendumist pärsivad kiudainetega liialdamine, kortikosteroidid, suukaudsed rasestumisvastased preparaadid ja liigne alkohol.
Seedekanalist lümfi imendunud K-vitamiin transporditakse külomikronitega maksa, kus on tema põhidepoo. Mõningal määral talletatakse teda ka põrnas, südamelihases ja skeletilihases. Tema väikesed varud maksas ammenduvad kiiresti. Inimorganismi keskseks vitameeriks on K2.
Toidurasvade kestev defitsiit, imendumishäired ja sapi defitsiit tekitavad kiiresti ka K-vitamiini vaeguse.
Histoloogia
Maksakoe väikseim üksus on atsinus – see on üksus, mis saab verd ühest portaalveeni ja arteria hepatica harust. Atsinused aga moodustavad atsiuskomplekse ja atsinoosseid kogumeid. Maksarakud on hulknurksed tuumaga (seoses maksa regeneratsiooniga võib leida kahetuumalisi) rakud ja need moodustavad maksas korrapäratuid sagarikke, mida voolutab veri. Rakutuum, mille pinna moodustab kahest tuumakestast koosnev tuumaübris, on kahvatust värvi ja kromatiin paikneb selles hajutatult, lisaks paiknevad siin kas üks või mitu tuumaterakest (sisaldavad RNA-d) ja ka tuumavakuoolid. Tuuma läheduses paiknevad Golgi kompleksid.
Maksarakkude tsütoplasma sisaldab tsütoplasmamembraanistikku, glükogeeni, rasvatilkasid jm. Maksarakkude plasma sisaldab organelle ja membraane. Endoplasmaatiline retiikulum koosneb nii kareda- kui ka siledapinnalisest endoplasmaatilisest võrgustikust (tähtis ravimite detoksikatsiooni seisukohalt). Lisaks leidub maksarakkudes mitokondreid, lüsosoome ja peroksisoome.
Maksarakkude talitlus oleneb nende asukohast ja võib üksteisest mitmeti erineda, nii koguvad värativeeni harude lähedal paiknevad maksarakud imendunud toitaineid soolest ja tsentraalveeni lähedal paiknevad rakud (nn III tsooni rakud) on diferentseerunud maksa poolt vereringesse ja sappi eritatavate ainete sünteesimiseks. Tõelistes maksarakkudes ehk hepatotsüütides toimub ka mitmesuguste toksiliste ainete detoksifikatsioon. Lisaks hepatotsüütidele toimivad maksas veel lipotsüüdid jmt rakud.
Maksarakud sisaldavad ensüümi glükoos-6-fosfaat, millel on oluline roll glükogeneesi ja glükogenolüüsi suhte regulatsioonis, milles osalevad veel ka hormoonid insuliin, glükagoon ja adrenaliin. Maksarakud reageerivad maksahaigustele erinevalt, nii võib juhtuda, et tsentraalveeni (neile jagub vähe hapnikku) lähedal maksarakud hävivad. Ägeda maksakahjustuse korral suureneb vereplasma osade aminohapete sisaldus, kuna kahjustunud maks pole võimeline lüüsunud maksarakkudest vabanevaid aminohappeid verest eemaldama. Alkohol inhibeerib maksarakkudes valkude sünteesi ning viib veepeetusele ja maksarakkude paisumisele. Maksarakkude eluea kohta on andmed varieeruvad – allikate kohaselt on maksarakkude eluea pikkuseks inimestel 150–500 päeva. Maksahaigused on koondnimetus maksa akuutsete, krooniliste ja pärilike haiguslike seisundite või haiguste rühmade kohta.
Maksarakkude tsütoplasmas liikuvad mitokondrid on raku organellid – 1–4 µm läbimõõduga põiekesed, mida esineb maksarakkudes rohkesti (1500–2000 raku kohta). (Vt ka mitokondriaalne hingamisahel.) Mitokondreid katab kahekordne membraan. Membraani sisemise ja välimise kesta vahel on vaheruum ehk maatriks, milles paiknevad ribosoomid ja maternaalselt päritav mitokondriaalne DNA. Välimine kest sisaldab ensüüme ja transportvalke.
Enamik maksa energiast toodetakse beetaoksüdatsiooni käigus, selle tulemusel tekib atsetüül-CoA, see laguneb Krebsi tsüklis veeks ja süsihappegaasiks. Mitokondrite ülesanneteks on ka raua ja steroidide sünteesimine, kaltsiumi homöostaasi tagamine ja rasvhapete, aminohapete ja süsivesikute metabolism ning valkude katabolism. Mitokondrid reguleerivad ka programmeeritud raku surma.
Kupa
Kupa (horvaadi keeles Kupa, sloveeni keeles Kolpa) on jõgi Euroopas Horvaatia ja Sloveenia piiril, Sava parempoolne lisajõgi.
Jõgi algab Dinaaridest, voolab valdavalt itta. Suubub paremalt Savasse.
Jõe pikkus on 294 km, lang 313 m, äravool 283 m³/s ja valgala pindala 10 032 km².
Kupa kaldal asuvad Karlovac, Ozalj, Sisak jt asulad.
Antsla–Vaabina maantee
pisi|Maantee Vaabina külas Antsla–Vaabina maantee (registrinumbriga 70) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Antsla linnas Veski ja Jaani tänava ristmikul ning kannab Antsla linnas Kreutzwaldi tänava nime. Tee pikkus on 6,9 km. Tee lõpeb Vaabina ja Lümatu küla piiril Võru–Kuigatsi–Tõrva maantee 22. kilomeetril.
Hiiu maakond
Hiiu maakond ehk Hiiumaa on 1. järgu haldusüksus Eestis. Hõlmab endise Hiiumaa rajooni ala.
Antsla–Vaabina maantee
Vaabinas läbib tee endist linnuseala ja mõisaparki. Teesüvendi kaevamisel leiti veel ligi 3 m sügavuselt endiste ehitiste (mõisa härrastemaja) vundamendi osi, mille all oli õhuke söestunud kiht, mis pärines arvatavasti 1558. aastal toimunud linnuse põlengust.
Hiiu maakond
Hiiu maakond asub Loode-Eestis ja hõlmab Hiiumaa saare, Kassari saare ning seda ümbritsevad väikesaared ja laiud. Hiiu maakonna naabrid on idas Lääne maakond ja lõunas Saare maakond.
Antsla–Vaabina maantee
Tee ületab Antsla jõge ja kolmel korral Lambahanna oja.
Hiiu maakond
Kohalikud omavalitsusüksused
pisi|Hiiumaa omavalitsusüksused enne [[Kõrgessaare vald|Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemist Hiiu vallaks 2013. aastal. Pärast 2017. aasta haldusreformi loodi endiste valdade territooriumile kogu maakonda hõlmava Hiiumaa valla osavallad]]
Liivarull
Liivarull on mitme kala rahvapärane nimetus:
Antsla–Vaabina maantee
Asulad Antsla–Vaabina maanteel
Antsla linn, Kraavi küla, Vaabina küla.
Hiiu maakond
Kohalikud omavalitsusüksused
Hiiu maakonnas on üks omavalitsusüksus – Hiiumaa vald.
Hiiumaa vald moodustati 2017. aasta haldusreformi käigus. Endiste valdade piirid langevad kokku tänapäevaste osavaldade piiridega. Enne haldusreformi oli maakonnas neli omavalitsusüksust: Emmaste vald, Käina vald, Pühalepa vald ja Hiiu vald, millest viimane moodustati 2013. aastal Kõrgessaare vallast ja Kärdla linnast.
Loodus
Hiiu maakond hõlmab terve Hiiumaa ja Kassari saare ning väiksemad laiud. Laidudest suurim on Vohilaid. Hiiumaast kagus asuvad Hiiumaa laiud, mille hulka kuulub tegelikult ainult osa maakonna piiridesse jäävatest väikesaartest.
Demograafilised näitajad
Arvestuslikult seisuga 1. jaanuar 2009 oli Hiiu maakonnas 10 097 elanikku. Neist 47,91% oli mehi ja 52,09% naisi. Sündimuse üldkordaja oli 7,13‰, suremuse üldkordaja 13,67‰ ja loomulik iive −6,54‰. 98,35% elanikest oli eestlased ja 1,02% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,46%, tööealisi (vanuses 15–64) 69,95% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 15,59%. Töötuse määr oli 5,1%. Rahvastiku tihedus oli 9,9 in/km².
Asustusüksused
Hiiu maakonnas on üks linn, kaks alevikku ja 182 küla.
Linnad: Kärdla
Alevikud: Kõrgessaare – Käina
Külad: Aadma – Ala – Allika – Aruküla – Emmaste – Esiküla – Hagaste – Haldi – Haldreka – Harju (Emmaste) – Harju (Pühalepa) – Hausma – Heigi – Heiste – Heistesoo – Hellamaa – Heltermaa – Hiiessaare – Hilleste – Hindu – Hirmuste – Härma – Hüti – Isabella – Jausa – Jõeküla – Jõeranna – Jõesuu – Kaasiku – Kabuna – Kaderna – Kaigutsi – Kalana – Kaleste – Kalgi – Kanapeeksi – Kassari – Kauste – Kerema – Kidaste – Kiduspe – Kiivera – Kitsa – Kleemu – Kodeste – Kogri – Koidma – Kolga – Kopa – Kukka – Kuri – Kuriste – Kurisu (Emmaste) – Kurisu (Hiiu) – Kuusiku – Kõlunõmme – Kõmmusselja – Kõpu – Külaküla – Külama – Laartsa – Laasi – Laheküla – Lassi – Lauka – Leerimetsa – Lehtma – Leigri – Leisu – Lelu – Lepiku – Ligema – Lilbi – Linnumäe – Loja – Luguse – Luidja – Lõbembe – Lõpe – Malvaste – Mangu – Mardihansu – Meelste – Metsaküla – Metsalauka – Metsapere – Moka – Muda – Mudaste – Mäeküla – Mäeltse – Mägipe – Männamaa – Mänspe – Määvli – Napi – Nasva – Niidiküla – Nurste – Nõmba – Nõmme (Hiiu) – Nõmme (Käina) – Nõmmerga – Ogandi – Ojaküla – Ole – Orjaku – Otste – Palade – Palli – Paluküla – Paope – Partsi – Pihla – Pilpaküla – Poama – Prassi – Prählamäe – Prähnu – Puliste – Puski – Putkaste – Pärna – Pärnselja – Pühalepa – Rannaküla – Reheselja – Reigi – Reikama – Riidaküla – Risti – Ristivälja – Rootsi – Sakla – Salinõmme – Sarve – Selja (Emmaste) – Selja (Käina) – Sepaste – Sigala – Sinima – Soonlepa – Suuremõisa – Suurepsi – Suureranna – Suuresadama – Sõru – Sääre – Sülluste – Taguküla – Tahkuna – Tammela – Tammistu – Tareste – Taterma – Tempa – Tiharu – Tilga – Tohvri – Tubala – Tärkma – Ulja – Undama – Utu – Vaemla – Vahtrepa – Valgu – Valipe – Vanamõisa – Viilupi – Viiri – Viita – Viitasoo – Vilima – Vilivalla – Villamaa – Villemi – Värssu – Õngu – Ühtri – Ülendi
Ajalugu
pisi|Hiiumaa politseijaoskond