cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zaļenieki
Zaļenieki on küla (lielciems) Lätis Jelgava piirkonnas. Zaļenieki valla halduskeskus. Esimest korda on seda mainitud aastal 1541. Asulas asub Zaļenieki mõisa (Grünhof) keskus. Zaļeniekis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.
Mõisa peahoone on üks selle piirkonna varasemaid klassitsistlikus stiilis hooneid. Zaļenieki oli üks varasemaid ordu mõisasid selles piirkonnas. Ernst Johann von Biron tellis 1766. aastal arhitekt Bartolomeo Rastrellilt mõisale projekti, aga arhitekti surma tõttu jäi see tal lõpetamata. 1768. aastal alanud ehitustööd lõppesid 1775. aastal, tööde lõpetamist juhatas Rastrelli assistent, taanlasest arhitekt Severin Jensen. Rastrelli mõjul on mõisa juures siiski märgata veel paljusid barokseid elemente.
Mõis vahetas korduvalt omanikke. See on kuulunud Alexander von Württembergile, Alexis von Schepingile, Alexandra Lievenile, Karl Theodor von Medemile. Aastast 1920 tegutseb mõisa peahoones kool.
Mõisa juures on 27,7 ha suurune park. Kolmekümnest kõrvalhoonest on paljud tänapäevani säilinud.
Lilian Kosenkranius
Lilian Kosenkranius (neiupõlvenimi Jako; 9. august 1930 – 19. veebruar 2022) oli Eesti ajakirjanik ja meediategelane, moeajakirja Siluett peatoimetaja.
Ta oli tuntud eelkõige Eesti Televisiooni kokandussaate "Vaata kööki" (1971–1990; 700 saadet) juhina.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal.
1965. aastal asus Kosenkranius tööle Tallinna Moemajas, kus tegeles toimetamistööga, kommenteeris moeetendusi ja korraldas ka näitusi.
1970. aastal pakkus tollane tuntud reklaamimees Peedu Ojamaa talle telesaatejuhi ametikohta. 1971. aasta 13. veebruaril jõudis eetrisse tema juhitav esimene kokandussaade „Vaata kööki“, mis osutus erakordselt populaarseks, sest Kosenkranius pakkus välja nupukaid võimalusi, kuidas toonaste kasinate võimaluste juures mitmekülgselt süüa teha. Kosenkranius otsis välja kasutatavad retseptid ja toiduained ning nuputas välja ideed. Samas õpetas ta vaatajat kodumajapidamises paremini majandama. Eetrisse jõudis kokku 700 saadet. Pärast saatesarja lõppu 1990. aastatel taandus ta avaliku elu tegelase rollist.
Lilian Kosenkranius oli abielus stsenarist Ivar Kosenkraniusega. Viimastel aastatel elas ta paralleelselt Tallinnas ja Pärnus.
Transformer (masinõpe)
Transformer on süvaõppe mudel, mis kasutab sisemise tähelepanu mehhanismi, et differentsiaalselt kaaluda eraldi kõigi sisendandmete osatähtsust kontekstis kõigi teiste sisendandmetega.
Seda kasutatakse peamiselt keeletehnoloogias ja arvutinägemises.
Transformeri arhitektuuri pakkusid välja 2017. aastal Google Brain uurimisrühm artiklis "Attention Is All You Need". Nende peamine avastus seisnes selles, et lihtne närvivõrk, mis jätab ära rekurrentsuse ja konvulatsioonid ning kasutab nende asemel ainult sisemise tähelepanu mehhanisme, saab masintõlke ülesannetel paremaid tulemusi ning on rohkem paralleliseeritav, mis vähendab treenimisele kuluvat aega.
Sisemine tähelepanu
Tähelepanu mehhanism on transformer närvivõrgu kõige tähtsam osa, sest see vastutab selle eest, et võrk keskenduks väljundvektorit genereerides õigele sisendvektori osale. Näiteks lauses "Pall kukkus naabri aeda, sest poiss lõi seda liiga tugevasti." viitab sõna seda sõnale pall ja mitte sõnale aed. Sisemine tähelepanu loob selle seose pall-seda, mis aitab lauset töödeldes konteksti ja loogilist järjepidavust hoida.
Seosed arvutatakse kõigi kodeerija sisendi sõnade jaoks. Seda tehakse arvutades kolm maatriksi: päringukaalud W_Q, võtmekaalud W_K ja väärtuskaalud W_V. Iga tokeni i jaoks korrutatakse sisendi sõna x_i iga kaalumaatriksiga, et saada päringuvektor, võtmevektor ja väärtusvektor. Seejärel arvutatakse päringu- ja võtmevektorite skalaarkorrutised ehk skoorid; näiteks oleks esimese tokeni esimene skoor q_1 ja k_1 skalaarkorrutis ning teine skoor q_1 ja k_2 skalaarkorrutis. Saadud skoorid jagatakse võtmevektori pikkuse ruutjuurega, \sqrt{d_k}, ning tulemusel kasutatakse normaliseerimiseks softmax funktsiooni.
Tehte saab kokkuvõtvalt kirjutada ühe softmax funktsiooniga maatriksarvutusena.
Mitmepealine tähelepanu
Sisemist tähelepanu on edasi arendatud algses artiklis välja käidud "mitmepealise tähelepanuga" (ingl multi-headed attention), mis laiendab mudeli oskust keskenduda erinevatele positsioonidele ning lisab tähelepanukihile mitu representatsioonialamruumi. Üks kolmik maatrikse on üks pea ning igal kihil on mitu pead.
Kodeerija
Iga kodeerija koosneb sisemise tähelepanu mehhanismist ja edasisöödu närvivõrgust (FFN). Esimese kodeerija sisemise tähelepanu mehhanism võtab sisse sisendjärjendi koos positsioonilise informatsiooniga ning ülejäänud kodeerijad saavad eelnevast kodeerijast sisendkodeeringu, millega tekitavad kaaluseoste alusel väljundkodeeringu. Seejärel töötleb edasisööduvõrk igat väljundkodeeringut eraldi; tulemus läheb edasi järgmisesse kodeerijasse või dekodeerijasse.
Huvirühm
Huvirühm ehk huvigrupp ehk sidusrühm ehk survegrupp (inglise keeles stakeholder, advocacy group, pressure group, lobby group, campaign group, interest group, special interest group, saksa keeles Interessenvertretung, Interessengruppe) on ühiskonnas füüsiline isik, füüsiliste isikute kogum, juriidiline isik või mitteformaalne ühendus, kellel on selgelt väljendatud huvid otsustatavas valdkonnas, kes on mingil viisil seotud mingi tegevuse, strateegia, projekti või organisatsiooniga, keda kavandatav otsus või projekt võib mõjutada või kes osaleb otsuse rakendamisel.
Transformer (masinõpe)
Kodeerija
Kodeerija on kahesuunaline ehk tähelepanu saab suunata nii praegusest varasematele kui hilisematele tokenitele.
Huvirühm
Mõiste
Huvigrupi ehk sidusrühma määratlus, selle eesmärk ja iseloom organisatsioonis ning juhtide roll on aastate jooksul muutunud.
Huvirühma kõige varasem definitsioon pärineb 1963. aastast Stanfordi Uurimisinstituudilt (SRI). Seal on huvigruppideks nimetatud "neid rühmitusi, kelle toetuseta organisatsioon enam ei eksisteeri".
"Sidusrühmade kontseptsiooni isa" Edward Freeman on jätkanud definitsiooni kasutamist kohandatud kujul: "grupid, mis on olulised organisatsiooni püsimiseks ning eduks". See definitsioon on täielikult organisatsioonile orienteeritud, seega eelistavad akadeemilised ringkonnad Freemani (1984) seletust, kus osanikke on defineeritud kui "mingit gruppi või indiviidi kes saab mõjutada või on mõjutatud organisatsiooni tulemuslikkusest."
Transformer (masinõpe)
Dekodeerija
Dekodeerijas on tähelepanu suunatud vaid varasematele tokenitele.
Kasutusalad
Transformer arhitektuur on teinud suure läbilöögi keeletehnoloogias, asendades rekurrentseid närvivõrke näiteks masintõlkes ja aegridade prognoosis. Laialdast populaarsust on leidnud mitmed eeltreenitud ja avalikusele kättesaadavad keelemudelid, näiteks OpenAI GPT-2, GPT-3 ning ChatGPT või BERT ja RoBERTa. Need mudelid on näidanud lootustandvaid tulemusi mitmetel keeletehnoloogilistel ülesannetel, näiteks valdkondades:
Huvirühm
Mõiste
Hiljem on definitsiooni pidevalt täiendatud ja muudetud. Isegi Edward Freeman muutis oma definitsiooni aja jooksul. Oma mõjukas raamatus "Strateegiline juhtimine: sidusrühmade lähenemisviis" (1984) määratleb ta sidusrühma: "Mis tahes rühm või üksikisik, kes võib mõjutada või mõjutada organisatsiooni eesmärkide saavutamist". Ühes oma viimastes definitsioonides Freeman (2004) määratleb sidusrühmi kui "neid rühmi, kes on elujõulise elumuse ja edukuse seisukohast ettevõttele eluliselt tähtsad".
Transformer (masinõpe)
Teegid
Transformer mudel on implementeeritud TensorFlow Tensor2Tensor teegis ja Harvardi keeletehnoloogia uurimisrühma versioonina PyTorchis.
Huvirühm
Mõiste
Mõned alternatiivsed definitsioonid viitavad sellele, et sidusrühmad peavad olema need, kellel on olemas võimalus mõjutada organisatsiooni või projekti. Näiteks: "Inimesed või väikesed rühmad, kellel on õigus reageerida organisatsioonile, selle üle läbirääkimised ja muuta organisatsiooni strateegilist tulevikku".
Transformer (masinõpe)
Teegid
= Viited =
Huvirühm
Mõiste
Mikko Lagerspetz (2004) on huvirühma ehk sidusrühma ehk sidusgruppi määratlenud teadvustatud ühiste huvide nimel tegutseva ühenduse (näiteks mittetulundusühingu, liikumise, katusorganisatsiooni, võrgustiku) või inimeste või organisatsioonidena, kelle huvid mõnes küsimuses ühtivad.
Sovetsk (täpsustus)
Sovetsk on mitme asula nimi Venemaal:
Huvirühm
Huvirühma eristamine
Huvigruppe võib jagada ka sisemisteks ja välisteks.
Sisemine huvirühm :
Välimine huvirühm, indiviid või grupp väljaspool äri või projekti, kes siiski saavad mõjutada või olla mõjutatud viimasest kahest :
Välised huvigrupid on äri või projekti edasise edu jaoks olulisemad, sest nad on sagedasti selle lõppkasutajad või kliendid.
Einar Kristinn Guðfinnsson
Einar Kristinn Guðfinnsson (ka Einar K. Guðfinnsson; sündinud 2. detsembril 1955) on Islandi poliitik (Iseseisvuspartei).
Ta lõpetas 1981. aastal Essexi ülikooli bakalaureusekraadiga politoloogia alal. Töötas ajakirjanikuna ajalehe Vísir toimetuses aastatel 1975–1977. Aastatel 1979–1980 ja 1981–1983 oli kontoritööl Bolungarvíkis. 1983–1991 oli firmajuht Bolungarvíkis. Kuulus aastatel 1981–1991 Iseseisvuspartei keskjuhatusse. Aastatel 1991–2016 oli ta Alþingi liige. Oli Islandi kalandusminister 27. septembrist 2005 kuni 24. maini 2007 ja Islandi kalandus- ja põllumajandusminister 24. maist 2007 kuni 1. veebruarini 2009.
Kellukasinine
Kellukasinine ehk kellukalilla on kelluka õite värvusele sarnane sinakasvioletne värvitoon.
Värvinimetust on kasutatud moesõnavaras.
Variatsioonid
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab kellukalillat (Campanula purple) kui võrdses koguses ultramariinsinisest ja karmiinpunasest segatud värvitooni ja nimetab seda violetse karaktertooniks. Näidetena loodusest pakub ta välja keskmise kelluka ja suureõielise kelluka õite värvuse ja lilla fluoriidi värvuse.
Sovetski rajoon (Marimaa)
Sovetski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Eli Vabariigis. Asub Vabariigi keskosas.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 7 külaasunduseks (сельское поселение).
1960. aastani oli rajooni nimi Ronggo rajoon.
Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sovetski rajooni elanikest marisid 67,28%, venelasi 29,53% ja tatarlasi 1,63%.
Luan Vieira
Luan Guilherme de Jesus Vieira  (sündinud 27. märtsil 1993 São José dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur, ründav poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.
Grêmioga liitus ta esmakordselt 2013. aastal. Debüüdi klubi esindusmeeskonnas tegi ta 19. jaanuaril 2014 Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Gaúcho võõrsilmängus São José vastu. Esimese värava lõi ta klubi särgis kümme päeva hiljem mängus Brasil de Pelotase vastu.
Debüüdi Brasiilia kõrgliigas tegi ta 2014. aasta 27. aprillis kodumängus Atlético Mineiro vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas sama aasta 17. augustil penaltist Criciúma vastu.
2015. aasta hooajal lõi ta Grêmio meeskonnas kõrgliigas kümme väravat, millega oli Grêmio suurim väravakütt sel hooajal. Klubi sai kõrgliigas kolmanda koha. Samal hooajal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Taizhou
Taizhou on ringkonna õigustega linn Hiinas Jiangsu provintsis.
Luan Vieira
2016. aastal tuli ta klubiga Brasiilia karikavõitjaks.
Kathy Bates
Kathleen Doyle Bates (sündinud 28. juunil 1948) on USA näitleja ja režissöör.
Luan Vieira
2017. aastal võideti Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores. Finaalseerias kohtuti Argentina klubiga Lanús ning finaalseeria teises mängus lõi Luan värava, mis kindlustas Grêmio 3:1 üldvõidu. Kokku lõi ta selles sarjas hooaja jooksul kaheksa väravat ja valiti kogu sarja parimaks mängijaks.
Kathy Bates
Kathy Bates on näidelnud nii teatris, filmides kui ka teleseriaalides. Ta on pälvinud hulgaliselt auhindu, sealhulgas Tony auhinna, Oscari ja kaks Kuldgloobust. Lavastanud on ta peamiselt telesarju.
Luan Vieira
2018. aasta veebruaris võideti Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana, kui alistati Argentina klubi Independiente. Kaheseerialise superkarika esimeses mängus viigistas Grêmio tänu Luani tabamusele 1:1. Otsustav mäng peeti Grêmio kodustaadionil, kus Grêmio alistas Independiente viigiseisuga 0:0 lõppenud normaal- ja lisaajale järgnenud penaltiseerias, kus Luan lõi otsustava tabamuse. Sama aasta aprillis võideti pärast kaheksat aastat taas osariigi meistrivõistlused.
2019. aasta detsembris siirdus Luan Brasiilia kõrgliigaklubisse Corinthians. Klubi meeskonnas tegi ta debüüdi hooajaeelses sõprusmängus 16. jaanuaril 2020 New York City vastu, lüües 2:1 võidumängus Corinthianse mõlemad väravad. 23. jaanuaril lõi ta São Paulo osariigi meistrivõistluste esimeses mängus penaltist värava Botafogo vastu. 2022. aasta augustis läks ta Corinthiansest hooaja lõpuni laenule Santosesse.
2023. aasta juulis naasis ta, kellega sõlmis aasta lõpuni kehtiva lepingu.
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 26. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks. Ta lõi turniiril kaks väravat: esimese veerandfinaalis Colombia vastu ja teise poolfinaalis Hondurase vastu.
NAS Award in Aeronautical Engineering
NAS Award in Aeronautical Engineering, ka J. C. Hunsaker Award in Aeronautical Engineering, on USA Teaduste Akadeemia teadusauhind väljapaistvate saavutuste eest lennundustehnikas.
Auhinna asutas lennundusinsener, professor Jerome Clarke Hunsaker 1968. aastal.
Liberty maakond
Liberty maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
Cloyne
Cloyne (iiri keeles Cluain) on väikelinn Iirimaal Corki krahvkonnas Munsteri provintsis, Midletonist 7,6 km kagus. 2011. aastal oli Cloyne'is 1562 elanikku.
Heikki Leis
pisi|Heikki Leis Heikki Leis (sündinud 12. juulil 1973 Tartus) on eesti kunstnik, kes on tuntud oma hüperrealistlike joonistuste ja hallitusefotodega.
Cloyne
Cloyne'i anglikaani piiskop oli 1734–1752 filosoof George Berkeley. Linnast on pärit ka Texase arhitekt Nicholas Joseph Clayton (1840–1916), Austraalia kohtunik John Madden (1844–1918) ja arvukalt sportlasi, kelle alaks on hurling (Donal Óg Cusack, Diarmuid O'Sullivan, Paudie O'Sullivan, Christy Ring jpt).
1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad
1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid esimesed Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1944. aasta jaanuaris 20th Century Foxi stuudios Los Angeleses Californias.
Kanepi Palojärv
Palojärv (ka Kanepi Palojärv, Kanepi Palujärv, Kooraste Palujärv) on järv Põlvamaal Kanepi vallas, Kanepist umbes 2,5 km lääne pool Hino külas.
Kirjeldus
Palojärv on kirde-edela suunas piklik järv pindalaga 8,4 ha. Suurimaks sügavuseks koos lendmudaga on 6,0 m. Kaldad on soostunud, kuid kallastel tõuseb maapind järsult, eriti läänekaldal. Järv kuulub kihistumata pehmeveeliste segatoiteliste järvede hulka. Taimestik on keskmise liigirikkusega, 1972. aastal leiti 14 liiki taimi. Kalastik on vaene (põhiliselt koger ja linask). Järve ümbritsevad metsad.
Läbivool
Väljavool Mutsina järve.
Paldiski tuulepark
Paldiski tuulepark on 2012. aastal valminud tuulepark Pakri poolsaarel Harjumaal. Tuulepark koosneb kaheksateistkümnest 2,5 MW võimsusega elektrituulikust ning tuulepargi koguvõimsus on 45 MW. Üheksa tuulikut kuuluvad Eesti Energiale ja üheksa – Nelja Energiale. Kõik tuulikud asuvad umbes 125 hektari suurusel alal.
Elektrituulikute tootja on USA suurkontserni GE Saksamaal paiknev ettevõte GE Wind Energy GmbH. Tuuliku masti kõrgus on 85 meetrit, rootori läbimõõt 100 m ning tuuliku kaal 309 tonni. Paldiski tuulepargi tuulikute kavandatud eluiga on 20 aastat.
Tuulepargi rajamise kogumaksumus oli 62 miljonit eurot.
Paldiski tuulepargi Nelja Energia osa aastatoodang
Praegu kuulub Paldiski tuulepark Enefit Greenile.
Riikide klassifikatsioonid
Riikide klassifikatsioonid ei ole üheselt kõigi poolt omaksvõetud liigitus, erinevad autorid jaotavad riike erinevalt, kuid riike võiks liigitada näiteks järgnevalt: üli-, suur-, keskmised, väike- ja mikroriigid.
Rahvusvahelistes suhetes saab riike liigitada vastavalt nende mõjuvõimule maailmapoliitikas. See mõjuvõim seisneb eelkõige riigi sõjalisel, majanduslikul, ideoloogilisel ja diplomaatilisel võimekusel. Juriidiliselt on kõik suveräänsed riigid võrdsed, kuid poliitilises reaalsuses esineb palju ebavõrdsust – suuremad riigid mõjutavad maailmapoliitikat rohkem kui väikesed.
Üliriik
Üliriigi tunnusteks on suure globaalse mõjuvõimu omamine poliitiliselt, sõjaliselt, kultuuriliselt ja ideoloogiliselt ning tohutu majanduslik ja tehnoloogiline arenguvõime. Tänapäeval saab nimetada üliriigiks vaid Ameerika Ühendriike. USA armeele pole maailmas ühelgi riigil vastast. Ameerika poliitilised huvid on mängus kõikjal maailmas ja kõik riigid peavad vähemalt mingil määral arvestama nende huvidega. Samuti on ta kapitalismi ja lääne väärtuste (inimõigused, demokraatia jne) levitaja ja Ameerika kultuur on Hollywoodi filmide, kirjanduse ja tarbimiskultuuri näol levinud üle maailma. Ameerika ülemvõimu tagajateks on ka tema võime mobiliseerida tohutuid majanduslikke ja tehnoloogilisi ressursse, ameerikaliku elustiili jätkuv külgetõmbe jõud ja poliitilise eliidi dünaamilisus.
Külma sõja ajal pakkus Ameerikale võrdväärset konkurentsi Nõukogude Liit, olles Läänele vastanduv oma kommunistliku ideoloogia levitamisega ja sõjalise võimekusega maismaal. Nõukogude Liidu lagunemine panigi aluse Ameerika globaalsele domineerimisele. Ajaloost võib ülemvõimude näidetena tuua veel Rooma, Mandžude (Hiina) ja Mongoli impeeriume ning Euroopat 20. sajandi alguses ja Suurbritannia koloniaalimpeeriumi, kuid ükski neist ei omanud sellist ülemaailmset võimu nagu Ameerika tänapäeval. Tegemist oli siiski vaid oma regioonide suurjõududega.
Suurriigid
Euroopa suurriikideks võib lugeda järgmisi riike: Venemaa, Saksamaa, Türgi, Prantsusmaa, Suurbritannia, Itaalia, Ukraina, Hispaania, Poola ja Rumeenia. Suurriigid ei oma sellist ainuvõimu globaalses maailmapoliitikas nagu üliriik, kuid on siiski peamised tegijad maailma poliitikas, see tähendab, et nende huvid dikteerivad suuresti maailma poliitikas tehtavaid otsuseid.
Keskmised riigid
Keskmiste ja väikeriikide eristamine on kõige keerulisem. Paljud autorid käsitlevadki neid kui ühe grupina. Kuid peamiseks keskmise riigi tunnuseks võiks olla mingis valdkonnas suurema võimekuse omamine võrreldes väikeriikidega. Näiteks Šveits oma rahandussektoriga või Saudi Araabia ja Kuveit naftaäriga võiks liigitada keskmiste riikide gruppi.
Väikeriigid
Euroopas loetakse väikeriikideks riike, mille rahvaarv on alla 16 miljoni elaniku. Väikeriigid on sõltuvad suurriikide poliitilistest huvidest. Väikeriikide peamiseks katsumuseks on enda eest seismine suurriikide poolt dikteeritavas maailmas ehk oma väheste ressursside (sh inimressurss) oskuslik kasutamine. Väikeriikide olulisim relv on diplomaatia, mille abil on neil võimalik suurriikide seas oma tahet läbi suruda. Rahvusvaheliste konverentsilaudade taga on tihti väikeriikide esindajad oma individuaalsete oskustega üle mänginud suurriikide esindajad. Samuti on väikeriigile äärmiselt oluline rahvusvahelistesse organisatsioonidesse kuulumine. Väikeriikide kaitstus suurriikide eest sõltub suuresti nende geograafilisest asendist. Mida lähemal on väikeriik suurriigile, seda suurem on ka oht suurriigi mõjuvõimu alla sattuda. Teisalt sõltub palju sellest, kui ahvatlev on väikeriigi geopoliitiline asukoht suurriigi jaoks. Väikeriigi püsimajäämist mõjutab ka tema majanduse tugevus, selle sõltuvus väliskaubandusest ning riigi ajalooline taust. Mida kauem on väikeriik olnud iseseisev, seda kindlam on ka tema püsimajäämine suurriikide vahelise sõja korral.
Mikroriigid
Mikroriikideks loetakse riike, mille rahvaarv on 100 000 – 1 miljon elanikku. Euroopa mikroriigid on seega Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino, Vatikan, Island, Küpros, Malta ja Luksemburg. Mikroriike iseloomustab ka administratiivsete ressursside puudus ehk suutmatus omada minimaalset esindatust rahvusvahelises riikide süsteemis. See tähendab, et mikroriigil ei jätku ressursse enda esindamiseks rahvusvahelistes organisatsioonides ega saatkondade avamiseks olulisemates pealinnades. Samuti võib mikroriigi tunnuseks lugeda armee ehk enesekaitsevõime puudumist, mis tuleneb suuresti rahvaarvu väiksusest.
Toora Jookus
Arvo Kruusemendi 1981. aasta mängufilmis "Karge meri" mängis teda Ita Ever.
Lowndesi maakond
Lowndesi maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
John Banville
pisi|John Banville [[Sarzanas, 2010]] William John Banville (sündinud 8. detsembril 1945 Wexfordis Iirimaal) on iiri kirjanik ja stsenarist. Ta kasutab ka pseudonüümi Benjamin Black.
Banville on võitnud mitu mainekat kirjandusauhinda ning teda on mitmel korral peetud Nobeli kirjandusauhinna pretendendiks.
Ahu mõis
Ahu mõis (saksa keeles Ahu) oli Kiikla mõisa karjamõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. .
Vaabina mõis
Vaabina mõis (saksa keeles Uelzen) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Mõisa alal oli enne Vaabina vasallilinnus.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl Gerhard Hermann von Samson-Himmelstjerna.
Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud.
Toolamaa mõis
Toolamaa mõis, ka Ruusa mõis (saksa keeles Tolama) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda.
Toolamaa mõis oli enne 1833. aastat Räpina mõisa karjamõis.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Gustav Hammer.
Maconi maakond
Maconi maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
Philadelphia Flyers
Philadelphia Flyers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Philadelphia Flyers on võitnud Stanley karika kahel korral (1973–74, 1974–75).
Praegune koosseis
''Seisuga 22. juuli 2023''
Britannia (laev, 1893)
pisi|HMY Britannia Tema Majesteedi Jaht Britannia oli 1893. aastal vette lastud kahvelpurjega kutter, mida kasutasid Walesi prints Albert Edward ja tema tulevasest kuningast poeg George V.
2000. aasta Balti tsooniturniir males
2000. aasta Balti tsooniturniir males (inglise keeles Baltic Zonal Tournament 2000) oli 2000. aastal Lätis Mežezersis peetud Balti tsooniturniir, FIDE MM-võistluste kvalifikatsioonivõistlus males.
Oostende
Ajalugu
Asula sai nime (hollandikeelne oost-einde) sellest, et see rajati rannikusaare idapoolsesse otsa. 1265. aastal sai küla turupidamise õiguse. Peamine elatusallikas oli kalapüük. Kuna Põhjamere rannikualad olid ebakindlad, rajati 1395. aastal uus asula merest kaugemale tammide taha. Asukoht mere ääres oli kasulik sadama kaudu toimuvale kaubandusele, kuid muutis asula ka sagedaste rünnakute märklauaks.
2000. aasta Balti tsooniturniir males
Juunis 2000 Mežezersis toimunud 14 osavõtjaga Balti tsooniturniirist võttis osa kolme riigi (Eesti, Läti, Leedu) maleparemik. Ainsa naismaletajana osales turniiril Viktorija Čmilytė.
Balti tsooniturniirilt edasipääsejad
Detsembris 2000 New Delhis peetud 128 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustele kvalifitseerus Balti tsooniturniiri esikolmik – suurmeistrid Jaan Ehlvest (Eesti), Aloyzas Kveinys (Leedu) ja Mihhail Rõtšagov (Eesti).
Lamp (perekonnanimi)
Lamp on eesti perekonnanimi.
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lamp 173 inimesel: 73 mehel ja 100 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lamp meeste puhul 1276. kohal ja naiste puhul 936. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lamp vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,60. Nimi oli õige sagedasem Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 8,16.
Alessandria
Alessandria on linn Itaalias Piemonte maakonnas, Alessandria provintsi keskus. Asub Torinost 70 km ida pool Tanaro ja Bormida jõe vahelisel tasandikul.
Lamp (perekonnanimi)
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Rannu, Tartu-Maarja, Maarja-Magdaleena, Kambja ja Torma kihelkondades, Virumaal Haljala kihelkonnas, Järvamaal Koeru kihelkonnas ning Läänemaal Ridala kihelkonnas kaheksal korral nimeks Lamp.
Alessandria
Linn asutati 1168. aastal. See nimetati Alessandriaks paavst Aleksander III (u 1100/1105–1181) auks.
Alessandriast on pärit semiootik ja kirjanik Umberto Eco.
Lamp (perekonnanimi)
Statistika
Aastatel 1935–1937 loobuti Eestis nimest Lamp 3 korral ning uuteks nimedeks võeti Kallaste, Lambi ja Vanema. Üks isik loobus 1937. aastal nimest Lampe ja võttis uueks nimeks Lamp.
Martini maakond
Martini maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
Telenești
Telenești on linn Moldovas, Telenești rajooni halduskeskus. Telenești asub pealinnast Chișinăust ligikaudu 64 km põhjaloodes.
Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Mihălașa, Mihălașa Nouă ja Izvoraș. Linnaõigused sai Telenești 1994. aastal.
Asulat on esmamainitud 1611. aastal. Alevi staatuse sai Telenești 26. augustil 1940 ja linnaõigused 1994. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Telenești elanikest moldovlasi/rumeenlasi 91,57%, venelasi 4,70% ja ukrainlasi 2,99%.
Teleneștis on sündinud Iisraeli maalikunstnik, skulptor ja kirjanik Nachum Gutman (1898–1980).
Mare Pork
Mare Pork (neiuna Mare Metssoo; sündinud 17. aprillil 1950) on eesti psühholoog, psühhoterapeut ja koolitaja.
Haridus
Mare Pork on lõpetanud 1968. aastal Tallinna 10. Keskkooli kuldmedaliga. Seejärel õppis ta Tartu Riikliku Ülikoolis psühholoogia erialal, neljandast kursusest läks üle Moskva Riiklikku Ülikooli. Moskvas kaitses ta 1977. aastal ka väitekirja "Исследование межполушарной асимметрии в процессе стереоскопического восприятия" ja sai psühholoogiakandidaadi kraadi. Hiljem on ta end täiendanud Inglismaal ja Ameerika Ühendriikides, sealhulgas stažeerinud Middletowni Nõustamiskeskuses ja Yale'i Ülikoolis.
Töökäik
Mare Pork töötab Tallinna Ülikoolis kliinilise psühholoogia (emeriit)professorina.
Talle kuulub konsultatsioonifirma HR Consulting. Pork on teinud psühholoogiakoolitusi Invictas, Äripäeva koolituskeskuses jt koolitusfirmades.
Ta on psühholoogina nõustanud näiteks tippsportlasi Kristina Šmiguni ja Kaia Kanepit.
Ühiskondlik tegevus
Ta on kuulunud Heateo Sihtasutuse nõukokku.
Aimeartiklid
Mare Pork on kirjutanud psühholoogiat tutvustavaid artikleid ajakirjades Director, Pere ja Kodu, Eesti Naine, Kirke jts. Tema sulest on pärit eessõna Shere Hite'i raamatu "Seks ja äri" eestikeelsele tõlkele (Tartu: Fontese Kirjastus, 2001) ja järelsõna Richard Lepsingeri raamatu "360° tagasiside kasutamise kunst ja teadus" tõlkele (Tallinn: Tänapäev, 2004).
Aivaras Abromavičius
Aivaras Abromavičius (sündinud 21. jaanuaril 1976 Vilniuses) on endine leedu ettevõtja ja leedu rahvusest Ukraina poliitik ka majandustegelane.
Varasem elu
Ta sündis aastal 1976 Vilniuses. Ta sai aastal 1988 Nõukogude Liidu meistriks korvpallis Leedu NSV laste võistkonna koosseisus. Aastal 1993 asus ta Eestisse, et õppida Concordia Ülikoolis; ta sai esimesel aastal õppimiseks stipendiumi Sorosi Fondilt. Hiljem oli ta õppemaksust vaba, kuna ta treenis ülikooli mees- ja naiskonda korvpallis. Ta lõpetas Concordia Ülikooli (en) Wisconsini osariigis.
Ta asus aastal 1996 tööle Hansapanka, aastal 1998 sai ta sama panga väärtpaberite osakonna juhatajaks. Aastal 1999 asus ta elama Rootsi, aastal 2002 asus tööle firmasse "East Capital". Aastal 2005 asus ta elama Moskvasse, aastal 2008 Kiievisse.
Ukraina poliitikas
Ta oli alates 2. detsembrist 2014 Ukraina majandusarengu- ja kaubandusminister. 3. veebruaril 2016 astus ta ametist tagasi, väites, et tema katseid reforme läbi viia on tõkestatud. 9. aprillil 2019 avaldas presidendikandidaat Volodõmõr Zelenskõi kampaaniameeskond, et nende nõunike seas on Ukraina endine majandusminister Abromavičius ja endine rahandusminister Oleksandr Danõljuk.
Isiklikku
Ta on abielus, tema abikaasa Jekaterina Rõbatšenko on ukrainlanna, neil on kolm last.
Rebasemõisa Tornimägi
Rebasemõisa Tornimägi (ka Rebasejärve Tornimägi) on Valga vallas Rebasemõisa külas asuv mägi; ühtlasi Karula kõrgustiku kõrgeim mägi (137,8 m), suhteline kõrgus 32 meetrit.
Mäe tipus asus puust torn.
Šušvė
pisi|Šušvė jõe asendiplaan Šušvė on jõgi Leedus, Nevėžise parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab Leedu keskosas Aukštaitijas.
Jõe pikkus on 134,6 km ja valgla on 1165 km². Keskmine vooluhulk suudmes on 6,22 m³/s, minimaalne 0,01 m³/s, maksimaalne aga 1312 m³/s. Veerikkaim lisajõgi on Beržė.
Šušvė algab Kelmė rajoonis Tytuvėnai soost. Ülemjooksul vüülab jõgi algul põhja poole ja seejärel itta, Beržėga ühinemise järel aga kagusse. Šušvė läbib Kelmė, Radviliskise ja Kėdainiai rajoone. Radviliškise rajooni territooriumil jäävad jõe kaldale Šiaulėnai, Pašušvys ja Grinkiškise alevid, Kėdainiai rajoonis aga Josvainiai alev.
Oru laius on jõe ülem- ja keskjooksul 32–33 kilomeetrit, alamjooksul aga 350–450 meetrit Org ise on 6–15 meetri sügavune. Jõe laius on ülemjooksul 9–10 meetrit, alam- ja keskjooksul aga 10–16 meetrit. Lammi laius on 40–80 meetrit. Jõe ülemjooks on maaparandustööde käigus reguleeritud. Šiaulėnais ja Josvainiais asuvad veemõõdupunktid. Jõe kaldal asub kaks paljandit. Suudmest 61 kilomeetri kaugusel asub Vaitiekūnai veehoidla, 19 kilomeetri kaugusel aga Angiriai veehoidla.
John Disley
John Ivor Disley (20. november 1928 – 8. veebruar 2016) oli Suurbritannia jooksja.
Disley võitis 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis 3000 meetri takistusjooksus pronksmedali. Teda edestasid Horace Ashenfelter ja Vladimir Kazantsev.
Hopfgarten in Defereggen
Hopfgarten in Defereggen on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1107 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 73,17 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 722 inimest.
Vastseliina mõis
pisi|Paljud Vastseliina mõisa hooned on tänaseks hävinud. Säilinud on aga näiteks Vastseliina mõisa kabel Vastseliina mõis (saksa keeles Schloß Neuhausen) oli rüütlimõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal.
Keskajal oli mõisa omanik Tartu piiskop.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Reinhold Karl von Liphart.
Enamik mõisa hoonetest hävis 1926. aasta tulekahjus.
Tartu Kergetööstuse Tehnikum
Tartu Kergetööstuse Tehnikum on Tartus asunud kool.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1945 majas Eha 35. Kooli varasem nimi oli Naistööstustehnikum.
Õpetati kolme eriala:
Õppeaeg kõigil erialadel oli 4 aastat. Sisseastumiseks oli vajalik 7-klassiline eelharidus ning vanusepiirang 14–30 aastat. Sisseastumiseksameiks olid eesti keel (suuline ja etteütlus), vene keel (suuline ja etteütlus), matemaatika (suuline ja kirjalik) ning Konstitutsioon (suuline). Õpilastele maksti stipendiumi ning kindlustati erialane töö lõpetamisel.
Aavere lubjakivimaardla
Aavere lubjakivimaardla on üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 87 ha.
Tootsa kihi paksus on kuni 5 m ja geoloogiliselt on see Siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 2,4 m.
Maardla lubjakivi saab kasutada nt lubja valmistamiseks.
Eestis maardlast ei kaevandata
Anne Velt
Anne Velt (sündinud 19. jaanuaril 1969 Tartus) on eesti kultuurikorraldaja, näitleja ja lavastaja.
Pärit Ida-Virumaalt, õppis ta Toila 8-klassilises koolis ja A. Kesleri nimelises Jõhvi Keskkoolis. 1988–1992 õppis kultuurikorraldust ja režiid Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Töökäik
Anne Velt on töötanud teatris G-Garaaž, Eesti Riiklikus Nukuteatris näitlejana, Pärimusteater Loomise tegevjuhi ja lavastajana. Ta on 2010. aastal asutatud Ajateater asutajaliige ja lavastaja ning 2013. aastal loodud Hopneri Maja juhataja.
Aastatel 2011–2020 oli ta Tallinna vanalinna päevade programmijuht/juht, 2003–... Tallinna Keskaja Päevade kultuuriprogrammi juht ja 2010–2017 Keskaegse rüütliturniiri lavastaja.
Teatrilavastustes
Ta on näidelnud ka telesarjades "Kättemaksukontor" ja "Ühikarotid", televisiooni lastesarjas "Kadekops" (1990–1991, Kadekops) ning filmis "Perekondlik sündmus" (1997, Faama Film, Eesti Televisioon, ema).
Steven Gardiner
Steven Gardiner (sündinud 12. septembril 1995 Abacol) on Bahama jooksja, olümpiavõitja ja maailmameister.
Ta kuulus 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros pronksmedali võitnud Bahama 4x400 meetri teatemeeskonda.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis oli ta 400 meetri jooksus Wayde van Niekerki järel teine.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta Anthony Zambrano ja Fred Kerley ees kuldmedali Bahama rekordiga 43.48.
2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos tuli ta tulemusega 43.85 Zambrano ja Kirani Jamesi ees olümpiavõitjaks.
2022. aastal jooksis ta uue 300 meetri sisemaailmarekordi 31.56.
Elamuskeskus Tuuletorn
pisi|362x362px|Tuuletorni välisvaade pisi|Tuuletorni kaljuronimissein Tuuletorn on elamuskeskus Hiiumaal, Käina osavallas. Tuuletorn avati 1. juunil 2020.
Tuuletorn pakub tegevusi nii lastele kui ka täiskasvanutele. Eesmärk on tutvuda Hiiumaaga animatsioonide, mängude ja ekspositsioonide kaudu, mis suunavad avastama ka teisi Hiiumaa turismiobjekte.
Tuuletorni ekspositsioon keskendub kolmele teemale: Hiiumaa loodus, ajalugu ja kohalik elav kultuuripärand. Külastaja alustab teekonda Hiiumaa veealusest maailmast, milles õpib Hiiumaa tekkeloo, merekultuuri ja veealuse ajaloopärandi kohta. Rannikukorrus tutvustab Hiiumaa mitmekesist loodust ja vaatamisväärsusi ning aitab külastajal paremini mõista traditsioonilist looduse ja merega ühes rütmist elamist. Hiidlaste lugude korrus pakub kohalikele samastumisrõõmu ja saare külastajatele lustlikke avastusi. Ruumis keskendutakse hiidlaste kogukonnale, hiiu elutajule ja kultuuri ilmingutele nagu oma keel ja hiiu nali. Hiiumaa tunde korrus annab sõna inimestele, kes Hiiumaad ühel või teisel põhjusel ikka väisavad ning seda kohta väga eriliseks peavad. Taevase Hiiumaa korrus on lõbus lustimisala lastele, kes saavad seal turnida, linnu kombel lennata ja mänge mängida. Ekspositsiooni lõpetab tuulekella installatsioon terrassil koos suunaviitade postiga, mis julgustab külastajat Hiiumaad omal käel edasi avastama.
Hoones asub Baltimaade kõrgeim (20-meetrine) ronimissein, mis on visuaalselt kujundatud tuulekeerisena.
Tuuletornist leiab külastaja ka kohviku Ruudi, kus saab jalga puhata ja keha kinnitada.
Tchê Tchê
pisi|Tchê Tchê (2017) Danilo das Neves Pinheiro (enam tuntud oma hüüdnime Tchê Tchê järgi; sündinud 30. augustil 1992 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo.
Elamuskeskus Tuuletorn
Elamuskeskuse ehitusliku põhiprojekti koostas projekteerimisettevõte OÜ Esplan, arhitektuurilised lahendused Architect 11 arhitektid. Tuuletorni ehitas AS Eston Ehitus ning ekspositsiooni lõi produktsiooniettevõte Motor. pisi|Elamuskeskus Tuuletorn ekspositsioon Elamuskeskust juhib alates 01.12.2019 Kristina Halla.
Tchê Tchê
Ta mängib põhiliselt keskpoolkaitsjana, kuid ta on mitmekülgne mängija, kes võib mängida ka parem- või vasakkaitsjana, kaitsva poolkaitsja või isegi ääremängijana.
Ta alustas klubikarjääri São Paulo osariigi klubis Audax, millega liitus 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta São Paulo osariigi meistrivõistlustel 2011. aastal. 2014. aastal mängis ta laenul Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubis Guaratinguetá ning 2015. aastal lühikest aega Ponte Pretas ja Boas. 2016. aasta São Paulo osariigi meistrivõistlustel, kus ta jõudis Audaxiga finaali, valiti ta hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks uustulijaks.
2016. aasta aprillis liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Palmeiras. Ta tuli sel hooajal klubiga Brasiilia meistriks. Lisaks valiti Tchê Tchê samal hooajal Brasiilia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Kiievi Dinamo, kuid suundus juba järgmise aasta märtsis tagasi Brasiiliasse, liitudes nelja-aastase lepingu alusel São Pauloga. 2021. aasta aprillist läks ta laenule Atlético Mineirosse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks.
2022. aasta aprillis sõlmis ta kuni 2025. aasta lõpuni kehtiva lepingu Botafogoga.
Saksa-Austria
Saksa-Austria vabariik (saksa: Republik Deutschösterreich või Deutsch-Österreich) loodi pärast Esimest maailmasõda kui esialgne jäänukriik Austria-Ungari aladele, kus elas peamiselt saksakeelne rahvastik.
Sotsiaaldemokraatide juht Otto Bauer kirjutas: "Saksa-Austria ei ole organism, mis on järginud ajaloolise kasvu seadusi. See pole midagi muud kui jäänuk vanast keisririigist, pärast teiste rahvuste väljamurdmist sellest. See jäi erinevate maade lõdvaks kogumiks."
Loomine
pisi|vasakul|Kaart näitab saksakeelseid alasid (punasega) [[Austria-Ungaris aastal 1911]] Austria-Ungari postmark, mida kasutati Saksa-Austrias|pisi|püsti pisi|20-[[Heller (münt)|helleriline Saksa-Austria ajalehemargid aastast 1920]] pisi|1-kroonine pangatäht, ületrükiga Deutschösterreich ("Saksa-Austria").Habsburgide Austria-Ungaris oli "Saksa-Austria" mitteametlik mõiste keisririigi aladele, kus elasid Austria sakslased.
12. oktoobril 1918 kohtus keiser Karl I suuremate Saksa parteide juhtidega. Saksa rahvuslased tahtsid vabade rahvaste põhiseaduslikku monarhiat; kristlikud sotsialistid tahtsid säilitada monarhiat ja rahvuste föderatsiooni; sotsiaaldemokraadid tahtsid vabariiki, mis oleks kas osa või rahvuste föderatsioon või ühineks Saksamaaga.
16. oktoobril 1918 avaldas keiser Karl I manifesti, mis pakkus muuta Austria-Ungari rahvuste föderatsiooniks. See tuli liiga hilja, kuna tšehhid ja lõunaslaavlased olid kindlad oma teel luua sõltumatud riigid. Kuid see andis tõuke Saksa-asustusega alade Reichsratil koguneda.
Seoses eesseisva keisririigi kokkuvarisemisega kogunesid aastal 1911 Tsisleitaania Austria parlamenti (Reichsrat) valitud 208 sakslasest saadikut 21. oktoobril 1918 ja kuulutasid end olevaks "Saksa-Austria Ajutine Rahvuskogu", esindades sakslasi kõigis Tsisleitaania maades. Kogu valis oma presidentideks Franz Dinghoferi Saksa Rahvuslikust Liikumisest, Jodok Finki Kristlik-Sotsiaalsest Parteist ja Karl Seitzi Sotsiaaldemokraatlikust Tööparteist. Rahvuskogu kaasas esindajaid Böömimaalt, Määrimaalt ja Austria Sileesiast, kes keeldusid allumast uuele Tšehhoslovakkia riigile, mis oli välja kuulutatud 28. oktoobril 1918. Kogu kuulutas ka, et "Saksa rahvas Austrias on otsustanud määrata oma tulevase poliitilise organisatsiooni sõltumatu Saksa-Austria riigi moodustamisega, ja oma suhete reguleerimist teiste rahvastega vabade kokkulepete kaudu nendega". 25. oktoobril kutsus Ajutine Rahvuskogu üles kõiki sakslastega asustatud maid moodustama oma enda ajutised rahvuskogud.
Oma teisel kogunemisel 30. oktoobril lõi Ajutine Rahvuskogu uue riigi alusinstitutsioonid. Seadusandliku võimu oli Ajutine Rahvuskogu endale võtnud, samas täidesaatev võim usaldati äsjaloodud Saksa-Austria Riiginõukogule.
11. novembril 1918 loobus keiser Karl I kõigest peale trooni, loobus oma õigusest osaleda Austria riigiasjades.
Järgmisel päeval, 12. novembril kuulutas Rahvuskogu ametlikult välja Saksa-Austria vabariigi ja nimetas sotsiaaldemokraat Karl Renneri ajutiseks kantsleriks. Samal päeval koostas ta ajutise põhiseaduse, mis väitis, et "Saksa-Austria on demokraatlik vabariik" (artikkel 1) ja "Saksa-Austria on Saksa riigi lahutamatu osa" (artikkel 2). Viimane säte kajastas saadikute arvamust, kes tundsid, et Austria kaotaks nii palju territooriumi mistahes rahulepinguga, et see ei oleks enam majanduslikult ja poliitiliselt eraldi riigina mõeldav ja ainus käik oli liitumine Saksamaaga. See jõustati Ungari keeldumisega müüa Austria-Saksamaale vilja ja Tšehhoslovakkia keeldumisega müüa sütt.
Põhiseaduslik Assamblee
Valimised Põhiseaduslikku Assambleesse peeti 16. veebruaril 1919 ja esmakordselt said hääletada naised. 38-st saksa asustusega valimisringkonnast osales vaid 25 ning 170 kohale valiti 159 saadikut, kusjuures sotsiaaldemokraadid olid suurim partei. Sotsiaaldemokraadid võitsid 72 kohta, kristlikud sotsiaalid 69 ja Saksa rahvuslased 26. Asutav Rahvuskogu kogunes esimest korda 4. märtsil 1919 ja 15. märtsil moodustati uus valitsus, taas Karl Renneri juhtimisel. Austria sotsiaaldemokraadid, vaatamata sellele, et nad olid üks juhtivaid marksistlikke parteisid oma austromarksistliku vooluga, ei püüdnud võimu haarata ega sotsialismi kehtestada. Kuid enamus konservatiivseid, katoliiklikke poliitikuid umbusaldas neid ikka ja see viis saatusliku vasak-parem lõhenemiseni, mis vaevas Esimest vabariiki ja viis selle langemiseni aastal 1934.
Nurjunud liitumine Saksamaaga
13. novembril 1918 palus Saksa-Austria Saksamaad alustada liitumisläbirääkimisi ja 15. novembril saatis telegrammi president Wilsonile Saksamaa ja Austria liitumise toetamiseks. Seda põhjendati väitega, et Austria ei olnud kunagi olnud sõna otseses mõttes rahvus. Kuigi Austria territoorium oli üle 700 aasta ühel või teisel kujul olemas olnud Saksa-Rooma riigis ja hiljem Saksa Liidus, oli selle ainus ühendav jõud Habsburgid. Peale sakslastega asustamise ei olnud nendel maadel ühist "Austria" identiteeti ja Austria riiki ei olnud varem olnud. Need olid Habsburgide valitsetud maad, mida ei ühendatud Preisimaa domineerimisega Saksa keisririigiga pärast seda, kui Austria keisririik kaotas Austria-Preisi sõja.
12. märtsil 1919 kinnitas Asutav Rahvuskogu uuesti varasemat deklaratsiooni, et Saksa-Austria on Saksa vabariigi asutav osa. Pangermanistid ja sotsiaaldemokraadid toetasid liitumist Saksamaaga, samas kristlikud sotsialistid olid vähem toetavad.
1919. aasta kevadel ja suvel jätkusid ühinemisläbirääkimised Saksa ja Austria esindajate vahel. Kõik see muutus pärast 2. juunit 1919, kui esitati rahulepingu projekti Austriaga ja see näitas, et lääneliitlased olid vastu Saksamaa ja Austria ühinemisele.
Saint-Germaini rahu
Pärast ametliku protestinoodi esitamist liitlastele seoses Saksa-Austria liitumise blokeerimisega, allkirjastas Renner 10. septembril 1919 Saint-Germaini rahu ja Asutav Rahvuskogu ratifitseeris selle 17. oktoobril. Selle sätete kohaselt muutis riik 21. oktoobril oma nime "Saksa-Austriast" "Austria vabariigiks". See kaotas ka Sudeedimaa ja Saksa Böömimaa Tšehhoslovakkiale, Lõuna-Tirooli Itaaliale ning Lõuna-Kärnteni ja Lõuna-Steiermargi Jugoslaaviale.
Rahulepingu artikkel 88, mõnikord "anšlussi ennetamise katseks" kutsutud, sätestas, et "Austria sõltumatus on võõrandatav vaid Rahvasteliidu Nõukogu nõusolekul. Seega kohustub Austria nimetatud Nõukogu nõusoleku puudumisel hoiduma tegudest, mis võivad otse või kaudselt või mistahes viisil ohustada tema sõltumatust, eriti osaleda kuni tema Rahvasteliidu liikmeks vastuvõtmiseni teise riigi asjades." – piirates tegelikult iga Austria katse ühineda Saksamaaga.
Sarnaselt dikteeris Versailles' rahu sätted Saksamaaga, keelates mistahes liitumise Austria ja Saksamaa vahel. Nende muutuste ja Austria piiri lahendamisega algas Esimese Austria vabariigi ajastu.
Piirid
Saksa-Austria taotles suveräänsust endise Habsburgide riigi kogu sakslastest enamusega territooriumi üle: kogupindalaga 118 311 km², rahvaarvuga 10,4 miljonit. See hõlmas peaaegu kogu tänapäeva Austria territooriumi, pluss Lõuna-Tirool ja Tarvisio linn, mis nüüd on Itaalias; Lõuna-Kärnteni ja Lõuna-Steiermargi, nüüd Sloveenias; ning Sudeedimaa ja Saksa Böömimaa (mis hiljem sai Sudeedimaa osaks), nüüd Tšehhis. Kuid tegelikult piirdus tema võim vana Habsburgide riigi Doonau ja Alpi provintsidega – mõne erandiga enamus tänapäeva Austriast.
22. novembril nõudis Rahvuskogu ametlikult kõiki sakslaste alasid Tsisleitaanias. Kuid Esimese maailmasõja liitlased olid sellise käigu vastu ning Saksa-Austria oli suuresti võimetu seisma vastu Itaalia, Tšehhoslovakkia ja Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi vägedele hõivamas mõningaid tema territooriume.
Hilisemad plebistsiidid Tirooli ja Salzburgi provintsides andsid 98 ja 99% enamuse Saksamaaga ühinemise kasuks, samas Vorarlbergis mais 1919 korraldatud plebistsiit andis 81% toetuse ühinemiseks Šveitsiga.
Teisest küljest olid sakslased Ungari kuningriigi lääneosas, kes moodustasid enamuse Saksa Lääne-Ungari alal ja keda agiteeriti Austriaga ühinema, edukad ja alast sai Burgenlandi liidumaa, märkimisväärse erandiga piirkond ümber Ödenburgi (Soproni) linna, mis oli mõeldud olema ka liidumaa pealinn, kuid tänu väga vaieldavale plebistsiidile jäi Ungari osaks. Veel üks osa endistest Saksa Burgenlandi maakondadest Ungari kuningriigis, mis ei saanud lepingu järgi samuti Austria vabariigi osaks, oli Preßburg (Bratislava), mis läks Tšehhoslovakkiale.
Alajaotused
Saksa-Austria koosnes algselt 9 provintsist (Provinzen):
Lembit Vink
Lembit Vink (18. november 1924 Külitse, Ropka vald, Tartumaa – 12. jaanuar 2017 Põltsamaa) oli Eesti tervishoiutegelane ja muusikaõpetaja.
Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1952. aastal Tartu Vabariikliku Meditsiinilise Keskkooli velskrina.
Sõjategevuses
Läks Soome sõjaväkke 18. jaanuaril 1944, oli väljaõppel Jokelas ja meditsiinikursusel Lahtis ning Taavetti allohvitserikoolis. Oli 200. jalaväerügemendi koosseisus lahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel.
Tuli tagasi Eestisse 19. septembril 1944, oli Kehra õppelaagris. Väljaõppel oli Neuhammeris Saksamaal, sai Sileesia rindel haavata, langes mais 1945 Tšehhis vangi. Vabanes filtratsioonilaagrist 8. oktoobril 1945.
Muusikategelasena
Puhkpilli õppis ta mängima 1938. aastal Tartus Juhan Simmi käe all. Hiljem mängis mitmes orkestrites, sealhulgas Põltsamaal Voldemar Lemmiku käe all. 1959. aastast oli Põltsamaa Keskkooli puhkpilliorkestri dirigent. Aastatel 1965–1990 oli ta Eesti NSV orkestrijuhtide orkestrivanem.
Sun Jun
Sun Jun (traditsiooniline kirjaviis 孫峻, lihtsustatud kirjaviis 孙峻; 219–256) oli Wu riigi keisri Sun Liangi regent Kolme riigi ajastul aastast 253 kuni surmani.
Tema vanavanaisa oli Sun Jing, Wu esimese keisri Sun Quani onu. Sun Quani valitsusaja lõpul sai Sun Junist tema usaldusväärne isiklik abiline. Koos Sun Quani tütre Sun Lubaniga oli ta segatud valesüüdistustesse kroonprints Sun He vastu, mille tulemusel võeti 250. aastal Sun Helt kroonprintsi staatus ära ja Sun Quan nimetas oma troonipärijaks noorima poja Sun Liangi. 251. aastal nimetas ta, jälle Sun Juni nõuandel, poja regendiks Zhuge Ke ja pärast keisri surma 252. aastal sai Sun Jun Zhuge Ke nõuandjaks. 253. aastal mõrvas Sun Jun Zhige Ke ja asus ise regendiks. Alguses loodeti, et ta jagab võimu, kuid tegelikult hoidis ta valitsusohjad tugevasti enda käes ja oli tuntud karmide karistuste poolest. Selle tulemusena oli tema vastu mitmeid vandenõusid. 256. aastal jäi ta raskelt haigeks ning andis enne surma võimu üle oma nõole Sun Chenile. 258. aastal kaevati tema puusärk üles ja tehti seda väiksemaks, mis sümboliseeris hukkamõistu. Ta heideti postuumselt keiserlikust perekonnast välja.