cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evelin Samuel
Isiklikku
Evelin Samuelil on kooselust Raimo Ülaverega pojad Oskar (sündinud 2006) ja Torsten (2008). 2013. aasta jaanuaris teatasid Evelin Samuel ja Raimo Ülavere lahkuminekust.
Søren Georg Abel
Elulugu
Et ta pööras liiga vähe tähelepanu Vegårshei kogudusele, lahutati see 1812 Gjerstadi kihelkonnast ja liideti Holti kihelkonnaga.
Evelin Samuel
Isiklikku
2016. aastal abiellus Evelin Samuel pianist Johan Randverega ja lisas senisele perekonnanimele nime Randvere. Neil on ühine tütar Anna Marta (sündinud 2019).
Søren Georg Abel
Elulugu
Abel süüdistas parlamendi kõnetoolist mõjukat metallitöösturit Carsten Ankerit, et too kohtleb oma töölisi halvasti ning keeldub neile maksmast lubatud pensioni, kasutades parlamendiliikmest juristi abi. Seda tajuti rünnakuna kogu parlamendile, ning kuna Abel ei nõustunud vabandust paluma ega oma sõnu tagasi võtma, ähvardas teda parlamendiliikme kohalt tagandamine. Ülemkoda Odelstinget leidis, et see protseduur oleks ressursi raiskamine, mistõttu asi jäi sinnapaika. Tema poliitiline karjäär lõppes ebasoosingus. Septembris 1818 lahkus ta parlamendist ning hakkas jooma rohkem kui kunagi varem.
Küla kuulujuttude järgi abikaasade suhted lõpuks halvenesid ning naine, kes armastas pidutseda, hakkas varakult jooma. Pastoraadis joodi palju, eriti pastori äraolekul. Anne Marie Abel korraldas galantseid balle, kuhu võis koguneda sada inimest. Pärast rikkalikku õhtusööki tantsiti viiuli ja klarneti saatel hommikuni. Vähem hoolis proua Abel oma lastest. Ka pastor jõi, kuid pigem omaette. Lõpuks ei tahtnud proua Abel oma abikaasat enam näha, ja räägiti, et too oleks surnud oma roojas, kui külas poleks olnud häid abistajaid.
Søren Georg Abel suri 1820. aastal 48-aastaselt. Matustel jõi lesk end kõigi nähes täis ja läks avalikult sulasega voodisse. Ta läks elama pastorite leskedele ette nähtud Lunde tallu, kus ta elas oma surmani 1846. Nad elasid koos ühe talutöölisega, kes seda talu pidas. Koos emaga elas seal mitu pastori poega ning said seal mitu last väljaspool abielu.
Süsteemsüsteem
"Süsteemsüsteem" on Chalice'i 2005. aasta stuudioalbum.
Lood
Albumi pikkus 72min 29sek
Biograafiad (Aa)
''Siin on loetletud Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Aa".
Lex lata
Lex lata  on ladinakeelne väljend, mis tähendab "õigus, nii nagu see on."
Taevas ja perse
"Taevas ja perse" on Chalice'i 2007. aasta stuudioalbum.
Natta
Natta võib tähendada mitut asja:
Karksi kirikumõis
Karksi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Karkus) oli kirikumõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal.
Kirikumõisasse 19. sajandil ehitatud kelder on arvele võetud kultuurimälestisena.
Võnnu (Haapsalu)
Võnnu on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Võnnus on sündinud helilooja Cyrillus Kreek.
Külas kasvab Lusti tamm.
Kookospalm
thumb|Terve ja avatud kookospähkel thumb|Kookospalmi tüve koor Kookospalm ehk harilik kookospalm (Cocos nucifera) on palmilaadsete sugukonna kookospalmi perekonna ainus liik. Kookospalmi vili (täpsemalt luuvili) on kookospähkel.
Kookospalm arvatakse pärinevat Vaikse ookeani keskosast Polüneesia saartelt. Ta on väga soojanõudlik taim; kui pähkel oma rännakul satub ekvaatorist liiga kaugele, siis võib ta küll kasvama minna, kuid viljad ei valmi. Maailma soojade maade parkides tuntakse kookospalmi ilupuuna.
Kookospalm on kuni 30 meetri kõrgune võimsate sulgjate lehtedega puu. Tüve läbimõõt ulatub 60 sentimeetrini. Ladvas kasvab kuni 40 lehte, umbes kolme aasta vanused lehed langevad maha. Leht on 5 meetri pikkune, ligi 2 meetri laiune ja kaalub 10 kuni 15 kg. Nõnda pole palmi vilus sugugi ohutu magada, kookospähklid kaaluvad ju ka kuni 8 kg.
Ta ei karda soolast vett ja võib kasvada üsna vee piiril. Kookospalmi nimetatakse tüüpiliseks vee kaudu levitajaks ehk hüdrohooriks. Vette kukkunud kookospähkel peab 3 kuni 4 kuu jooksul randuma, sest muidu võib idanema hakanud seeme hukkuda. Kui ookeanis kerkib uus saareke, siis saab selle üheks esimeseks asukaks tõenäoliselt kookospalm.
Kookospalmi õitsemisest kuni vilja valmimiseni kulub 9 kuni 11 kuud. Kookospähklite koristamine ei ole kerge töö: tuleb ronida palmi otsa ja luuviljad alla visata. Ühes kobaras on tavaliselt 8 kuni 10 pähklit. Vahel lüüakse tüvesse sälgud, et jalad ronimisel tuge leiaksid. Tulevikus tahetakse käsitöö osa vähendada, selleks annab võimaluse kookospalmide kääbusvormide kasvatamine, mis hakkavad varem vilja kandma ja mille tüved ei kasva kõrgeks.
Kookospalmi kasutamine
Keegi misjonär on kirjutanud:
Juured
Maas suurte pundardena kavavad narmasjuured koosnevad peenikestest niidikestest, millest saab valmistada tantsuseelikuid.
Tüvi
Palmi tüvest saab palmipuitu, millest saab valmistada mitmesuguseid tarbeesemeid. Arvestama peab aga sellega, et palmi tüvi ei koosne ühesuguse kvaliteediga puidust. Tüve välimistes osades on üsna tihe ja tugev puit, kuid tüve keskosa puidu kvaliteet on tunduvalt halvem.
Oxfordi Ülikool
Oxfordi Ülikool (ingl University of Oxford) on ülikool Oxfordis Inglismaal. See on ingliskeelse maailma vanim ülikool. Mõned allikad viitavad õppetöö toimumisele juba 12. sajandi alguses. Sajandi lõpuks oli ülikool selgelt välja kujunenud. tühi|pisi|Oxfordi Ülikool
Kookospalm
Lehed
Kookospalmi lehtesid on kasutatud mattide ja onnide katuste tegemisel. Noori lehti süüakse salatina, neid nimetatakse ka palmikapsaks.
Pähkel
Kookospähklit peetakse kookospalmi kõige väärtuslikumaks osaks.
Väike-Ahli
Väike-Ahli on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Lex ferenda
Lex ferenda  on ladinakeelne väljend, mis tähistab tulevast, seni veel mitte kehtivat õigust.
Kasutatakse peamiselt juba vastu võetud, kuid veel jõustumata õigusakti puhul. Erandina ka tõenäoliselt vastu võetava eelnõu kohta.
Veel jõustumata õigusaktist lähtuva regulatsiooni kirjeldamiseks kasutatakse sageli kujul de lege ferenda, mis tähendab tulevase õiguse kohaselt.
Üldise õiguse maades kasutatakse antud väljendit tähenduses "õigus, nii nagu see peaks olema."
Fredegunde, Neustria kuninganna
"Fredegunde, Neustria kuninganna" on Raivo Seppo 2006. aastal Eesti Raamatu väljaandel ilmunud teos.
Kursi vald
Kursi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus tänapäeva Laasme küla aladel. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Kursi vald moodustati senise Puurmani valla maa-alast.
Fredegunde, Neustria kuninganna
Autor sai selle teose jaoks Eesti Kultuurkapitalilt autoristipendiumi.
Supervõimed
"Supervõimed" on Chalice'i 2008. aasta stuudioalbum.
Hami ringkond
Hami ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb põhjas ja kirdes Mongooliaga.
Hõlmab Tian Shani idaosa. Kõrgeim tipp on Karlik (4925 m). Madalaim punkt asub Hami nõos ja on ligi 150 m allpool merepinda.
Ringkonnas valitseb mandriline kliima. Õhutemperatuur kõigub 43 °C-st suvel –32 °C-ni talvel.
Hami ringkonnas on rikkalikud nikli- ja vasemaagi leiukohad.
Ringkonna elanikest oli 2000. aastal 68,95% hiinlasi, 18,42% uiguure, 8,76% kasahhe ja 2,97% hueisid.
Haldusjaotus
Ringkond jaguneb Hami maakonna õigustega linnaks, Aratürüki maakonnaks ja Barkoli Kasahhi autonoomseks maakonnaks.
2006. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
2006. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes toimusid 19.–27. augustini 2006 Lauzerte'is (Tarn-et-Garonne'i departemang)
Mongari ringkond
Mongari ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Turba raudteepeatus
pisi|Riisipere–Turba raudteelõigu taastamine, 2019 Turba raudteepeatus (1935. aastani Sooniste raudteejaam ja 1995. aastani Turba raudteejaam) on raudteepeatus Keila–Turba raudteelõigul Turba alevikus.
Ajalugu
Turba alevik tekkis seoses Tallinna–Haapsalu rongiliini, kohaliku turbatööstuse ja Ellamaa elektrijaama rajamisega. Keila–Haapsalu raudteelõiku ehitati aastatel 1902–1905. Suuremad ehitustööd teostati 1904. aastal. Esialgu oli Keila–Haapsalu raudteelõigul neli jaama: Riisipere, Risti, Palivere ja lõppjaam Haapsalu. Riisipere raudteejaam ehitati Nissi kirikust 2 km kaugusele. 1914. aastal ehitati Riisipere raudteejaamast 7 km kaugusele ja Haapsalu raudteejaamast 47 kilomeetri kaugusele raudteelaste ühiselamu. Aastatel 1922–1923 ehitati samasse lähedale Ellamaa elektrijaam, mis hakkas turbaküttel saadava elektriga varustama Tallinna–Haapsalu liini raudteeobjekte ja elektriraudteed. Turba kaevandamise ja Ellamaa elektrijaama ehitamise tõttu tekkis selle hoone vahetusse lähedusse palju elamuid. 1922. aastal hakkas posti vedanud reisirong raudteelaste ühiselamu juures peatuma ning 1922. aasta sügiseses sõiduplaanis on märgitud Riisipere ja Ellamaa raudteejaamade vahele märge „47 klm. peatusk.“. Selles peatuskohas pileteid ei müüdud, neid sai osta üksnes rongis. Elanikke ja Ellamaa–Sooniste turbatööstust ei rahuldanud aga üksnes lihtsaadetiste, sh ajalehtede ja ajakirjade kättesaamine. Pealegi ei saanud turbatööstuse asulasse saata tähtsaadetisi, sest kohapeal puudus nende saadetistega toimetav ametiisik. Lähim tähtsaadetiste kättesaamise koht oli Ellamaal. Tänu pidevale turbatööstuse survele avati 23. mail 1923. aastal 47. kilomeetri juures Sooniste postiagentuur, kuhu sai saata ka tähtsaadetisi. Seetõttu sai uue nime ka 47. km peatuskoht – Sooniste. Sooniste raudteejaam avati siiski alles 1. oktoobril 1924.
Juhtus, et rongiga Ellamaale sõita soovijad tulid jõujaama nähes (Ellamaa elektrijaam!) maha juba Sooniste raudteejaamas. Samuti juhtus, et Sooniste valda või Sooniste mõisa adresseeritud postisaadetis jõudis Sooniste postiagentuuri, kuigi ka selle tegelik sihtkoht oleks pidanud olema Ellamaa raudteejaam. Selle vältimiseks otsustati Sooniste raudteejaam ja postiagentuur ümber nimetada. 28. veebruaril 1934 nimetatigi Sooniste raudteejaam Turba raudteejaamaks ja Sooniste Postiagentuur Turba Postiagentuuriks.
Alates 1935. aasta juulist kuni Teise maailmasõjani sõitis Haapsalu liinil diisel-elektrimootorrong DeM-31, mida kutsuti rahvasuus Lendavaks Läänlaseks ja mis sõitis kuni 90 km/h.
Nõukogude ajal ei peetud Haapsalu raudteed strateegiliselt oluliseks, kuigi suurem osa veoseid Lääne-Eestis asuvatele sõjaväeosadele toimus just seda raudteed pidi. Samuti toimus just suuregabariidiliste ja raskete veoste vedu raudteed pidi. Mööda raudteed toodi kohale ka masuut, mida Ellamaa elektrijaam vajas lisaks turbale kütteks. Nõukogude perioodi lõpul oli märkimisväärsel osal raudteest puitliipritel kerge rööbas R43 (meetri kohta 43 kg), millest osa pärines isegi Teise maailmasõja eelsest ajast.
Nõukogudeaegsed Turba raudteejaama ülemad tegid kõik endast oleneva, et Turba raudteejaam oleks töökorras. 1970. ja 1980. aastaid võib pidada Keila–Haapsalu raudteelõigu tippajaks. Sõiduaeg Keila ja Haapsalu vahel oli küll pikem kui Lendava Läänlase ajal, kuid reise oli rohkem. 1990. aastateks oli raudtee amortiseerunud ja seetõttu ei olnud võimalik enam reisirongiliiklust jätkata, piiratud oli ka kaubavedu. Elektriraudtee pikendamine Turbani jäi Nõukogude ajal teostamata ja seetõttu jäi elektriraudtee lõppjaamaks aastakümneteks Riisipere. Tehniline seisund saigi määravaks, kui Riisipere–Haapsalu raudteelõik 1990. aastatel löögi alla sattus. Viimane regulaarne reisirong (DR1A-226) liinil Tallinn–Haapsalu sõitis läbi Turba 22. septembril 1995. Rong oli pärgadega leinarüüs ning sellel oli plakat "Hüvasti, Haapsalu! 1905–1995". Aastatel 1998–2004 läbis Turbat erastatud raudtee, millel toimus vähene kaubavedu. Täielikult amortiseerunud ja kasutamiskõlbmatu raudtee demonteeriti 2004. aastal ning raudteetammile rajati peenkruusaga kaetud kergliiklustee – Läänemaa Tervisetee.
Kohe pärast raudtee ülesvõtmist püüti leida võimalusi uue raudtee rajamiseks. 2011. aasta veebruaris avaldati Läänemaa ja Lääne-Harjumaa ühistranspordiuuringu tulemused. Uuring näitas, et elektriraudtee pikendamine Riisiperest Turbani on sotsiaalmajanduslikult kasulik, aga raudtee pikendamiseks Rohukülani napib reisijaid ning vajaks bussiliinidega reisijate juurdevedu. Hoolimata uuringu positiivsetest tulemustest olid Eesti Vabariigi valitsuse selgelt raudtee rajamise vastu, viidates rahapuudusele ja väikesele piletitulule. 2015. aasta aprillis asutasid Läänemaa ettevõtjad aktsiaseltsi Lääne Raudtee, mille tegevuse eesmärk oli Riisipere– Haapsalu raudtee taastamine. Sama aasta juuni alguses tulid ASi Lääne Raudtee esindajad avalikkuse ette plaaniga taastada laenurahaga eraraudteena 6,5 km pikkune Riisipere–Turba lõik. Loodeti, et riik doteerib Elroni liinireise Turbasse, kuid valitsuse toetus jäi saamata.
2017. aasta märtsis pöördusid ühinevate Saue valla ja linna ning Kernu ja Nissi valla juhid Eesti Vabariigi valitsuse poole, et leida Riisipere–Turba raudtee ehitusele toetust. 2017. aasta mais otsustas Eesti Vabariigi valitsus eraldada Haapsalu raudtee taastamise esimesele etapile ehk Riisipere–Turba elektriraudtee rajamiseks 8 miljonit eurot.
2017. ja 2018. aasta kulusid eeltöödele: raudtee eskiisprojekti, keskkonnamõju hindamisele ja ehitusprojektide koostamisele ning nelja ehitushanke korraldamisele. Riisipere–Turba raudteelõigu tõttu muudeti isegi seadust, et ei peaks sulgema Kivitammi tee (Oru) ja Riisipere ülesõitusid. Võsavõtuga alustati raudteetrassil 17. jaanuaril 2019, rööpad jõudsid taas Turbasse sama aasta 2. juulil. Saue vald kavandas taastatava Turba raudteepeatuse kõrvale ka bussipeatuse ja parkla.
2018. aasta oktoobris sõlmis AS Eesti Raudtee lepingu Riisipere veoalajaama projekteerimiseks ja ehitamiseks. 2019. aasta jaanuaris algasid raudtee ehitustööd.
2019. aasta juulis paigaldati lõigule viimased rööpad. Esimese elektrirongi testsõitu tervitas Turba rahvas 18. novembril 2019.
Indianapolis
Indianapolis on linn Ameerika Ühendriikides, Indiana osariigi pealinn.
Turba raudteepeatus
Ajalugu
Riisipere–Turba raudteelõik avati pidulikult 8. detsembril 2019. Tegemist on Eesti kiireima raudteelõiguga, mille suurim lubatud tunnikiirus on 140 km/h. Üle kuue kilomeetri pikkusel raudteel sõidavad Elroni elektrirongid kuni 11 korda päevas.
Indianapolis
Asub Marioni maakonnas. Alates 1970. aasta ühinemisest on linnal maakonnaga ühine omavalitsusüksus – Unigov.
Turba raudteepeatus
Jaamahoone
Sooniste (hiljem Turba) jaamahoone ehitati 1924. aastal, kuid sisemiste ehitustööde venimise tõttu alustati seal tegevust alles 1925. aastal. See ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi, nagu ka Esna ja Pedja jaamahoone. Hoone on 1,5-korruseline, ristkülikukujulise põhiplaani ja kõrge kelpkatusega puitehitis. Turba omanäoline puidust jaamahoone on tänapäeval eraomanduses ja renoveeritud.
Indianapolis
Alates 1908. aastast on Indianapolises peetud 41 korda USA Grand Prix, mis alates 1958. aastast on Vormel 1 MM-etapp.
Indianapolise meeskond Indianapolis Colts mängib Ameerika jalgpalli liigas NFL ja korvpallimeeskond Indiana Pacers liigas NBA.
Paljude Indianapolise esindushoonete fassaadid on kujundanud eesti päritolu ameerika terrakotakunstnik Alexander Sangernebo.
Vätse
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Külmale maale
"Külmale maale" on Eduard Vilde romaan, mis ilmus raamatuna 1896. aastal. Enne seda oli romaani avaldatud sama aasta algusest ajalehe Postimees jutunurgas. Vilde enda sõnul valmis tal teos pärast päevatööd Postimehe toimetajana kui ilukirjanduslik lisatöö.
Süžee
Raamat räägib 19. sajandi talvises maakülas elavast noorest mehest Väljaotsa Jaanist, kes elab ema ja kolme väikese õe-vennaga vaesunud popsisauna majapidamises, kus napib toitu. Jaan teeb silmnähtavalt heal järjel oleva külavanema Virgu Andrese jaoks juhutöid, aga pere toitmiseks sellest ei piisa. Samas tekib Jaanil romantiline side lapsepõlvesõbra ja Andrese tütre Virgu Anniga, kes Jaani peret salaja toetab, kuigi Jaan on sellest teadlik. Täiendavalt palub Anni Jaani emalt, et see ütleks Jaanile, et ta rohkem kõrtsis ei käiks.
Et Jaan on vaene, siis Virgu Andrese mahitusel tuleb mõne aja pärast koos külavanemaga uurima kroonukordnik, et ega Jaani juurde pole äkki varastatud kraami peidetud. Alusetu süüdistus ärritab tagasihoidlikku peremeest väga, kuid õigus jääb siiski temale.
Kitsikus suureneb ning Jaan ei leia kuskilt tööd. Masendusest ajendatud kõrtsiskäigud viivad viimasegi raha. Seejärel halvenevad olud veelgi ning varem eetilist latti kõrgel hoidnud Jaan on sunnitud pere toitmiseks tegema halva seltskonnaga sobingu teenistuseks, milleks osutub ümbruskonnast varastatud toidukraami peitmine. Varsti saab sellest teada Jaani ema, kuid ema keelitamisest hoolimata ei luba Jaan varastatud toitu lastele anda. Õde-venda tahavad siiski süüa ning Jaani ema hakkab Jaani survestama, et see ikkagi lubaks lastele varastatud lihast tükki lõigata, mille peale Jaan annab järele, kuid ise praetud liha ei söö. Õige varsti on ema ja väikesed lapsed haiged ja üks lastest sureb. Kalmistul nõuab kohalik papp Jaanilt matusekulude katmist.
Edasi hakkab Jaan röövretkedest osa võtma ja isegi käib röövitud loomi laadal "peenikeseks vahetamas". Minek paistab alguses hea, kuid siis tuleb Jaani kodu ette uuesti kordnik ja hakkab küsitlema ühe röövretke kohta Jaani ja tema ema, kes oma käitumisega annab Jaani tahtmatult välja.
Virgu Anni annab kohtus Jaani kasuks valetunnistuse, seletades, et tolle öö veetsid mõlemad koos, mille peale kohus mõistab Väljaotsa Jaani õigeks. Kevadel lahkub Jaan koos allesjäänud perega saunast ja läheb elama linna. Nendega liitub ka Virgu Anni.
Idüll linnas jääb üürikeseks, sest maakülas leitakse Jaani vanast elukohast, kus on uued elanikud, piisavalt tõendeid selle kohta, et Jaan oli röövides kaasosaline. Kohtu alla satuvad nii Jaan kui ka Virgu Anni, kes mõlemad pannakse vangi; neiu mõistab kohus süüdi valetunnistuse andmise eest. Jaanile mõistetakse mitu aastat sunnitööd ja ahelates reis Siberisse ("külmale maale").
Lugu lõpeb sisuliselt sellega, et Virgu Anni otsustab enne Jaanile määratud rongireisi temaga vanglas abielluda, vältimaks niiviisi Jaanist lahkujäämist, sest sellisel juhul saab tema kui Jaani seaduslik abikaasa oma armastatuga kaasa minna. Koos teiste kinnimõistetutega rongis olevale Jaanile saab tema ema vaid meeleheitest järele hüüda.
Trükimenu
Romaan paistab silma paljude trükkide poolest. Esimese, 1896. aastal ilmunud trüki tiraaž oli 500 eksemplari. Arvatavasti suure lugejahuvi tõttu andis Karl August Hermanni kirjastus välja järgmise trüki, mille tiraaž oli 1500. Seda väljaannet oli autor keeleliselt veidi kohendanud. 3. trükk ilmus alles aastal 1924. aastal, mil selle andis välja kirjastus Varrak Vilde "Kogutud teoste" 16. köitena (tiraaž 3000). Seda redigeeris autor juba põhjalikumalt. Järgmised väljaanded ilmusid aastatel 1930 (K. OÜ Loodus, arvatav tiraaž 500–600), 1934 ("Kogutud teoste" 2. trükk, keelelisi parandusi teinud Johann Voldemar Veski), 1943 ("Valitud teoste" 1. köide, Tartu Eesti Kirjastus, arvatav tiraaž 2000), 1947 (Ilukirjandus ja Kunst, tiraaž 15 200), 1948 (tiraaž 5000), 1954 ("Teosed", tiraaž 20 000), 1960 ("Kooli kirjavara" sari, Eesti Raamat, tiraaž 40 000), 1976 (tiraaž 50 000) ja 2005. aastal (Mixi Kirjastus).
Mujal meedias
"Külmale maale" on esimene Vilde romaan, mis on audioraamatuna ilmunud. Projekti algataja ja rahastaja on E. Vilde nimeline Juuru Gümnaasium ja Juuru vald, toetaja Tallinna linnamuuseum. Raamat on ka digiteeritud.
Vastukaja
Teose ilmumise järel ilmus ajakirjanduses vaid kaks arvustust. Alles 1896 aasta mais A. Pert’i Nelipühilehes ilmunud anonüümses arvustuses kiideti teose elulisust, kuid ei oldud mõistetud kirjaniku ideesuunda, vaid nähtud seda hoiatusromaanina. Teises arvustuses, nimetähtede A. J. (Anton Jürgenstein) all ajalehes Olevik sama aasta augustis ilmunud arvustuses suhtutakse romaani valdavalt kriitiliselt. Pole küll teada, kuidas võtsid romaani vastu tavalugejad, kuid eeldada võib suurt huvi, sest järgmise aasta varasuvel andis Karl August Hermanni kirjastus välja 2. trüki, mille tiraaž oli 1500.
Lõuna-Eesti
Lõuna-Eesti on Eesti lõunaosa, millele maastikuteaduslikult seisukohalt vastab Lõuna-Eesti maastikuvaldkond, mis hõlmab Eesti kaguosa Sakala kõrgustikust läänes, Vooremaast lõunas kuni Haanja kõrgustikuni kagus.
Keeleliselt ja kultuuriliselt mõistetakse Lõuna-Eesti all eelkõige lõunaeesti keele leviala. Eesti Statistikaamet arvab Lõuna-Eesti alla Jõgeva, Põlva, Tartu, Viljandi, Valga ja Võru maakonna.
St. Ola
thumb|St. Ola Virtsu–Kuivastu liinil, 2010. thumb|St. Ola [[Heltermaa sadamas, 2008.]]
St. Ola oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev, mis on ehitatud 1971. aastal Meyer Werfti laevatehases Saksamaal Papenburgis kui Svea Scarlett. Aastail 1982–1991 sõitis Eckerö Linjeni liinil Eckerö–Grisslehamn, kandes nime Eckerö. Aastail 1991–1992 kandis nime Eck ning sai praeguse nime 1992. aastal. Saaremaa Laevakompanii ostis St. Ola 2002. aastal.
Tavaliselt sõitis laev Rohuküla–Heltermaa või Virtsu–Kuivastu liinil, kuid on olnud rendil ka Islandi ja Fääri saarte liinidel. St. Ola mahutab 480 reisijat ja 110 sõiduautot ning selle kiirus on 14,5 sõlme.
2017. aastal müüs Saaremaa Laevakompanii St. Ola Itaalia reederile Emanuele d'Abunto, laev sai Itaalia lipu ja uue nime Medmar Giulia.
Rahvafolklooris oli laeva nime "eestistatud" versioon "Sant olla", mis mõtestas peale kodust nädalavahetuse pidu mandrile tööle sõitja hingeseisundit.
Välislingid
M/S Eckerö
Lansing (Põhja-Carolina)
Elanike arv oli 2000. aasta rahvaloenduse järgi 151 ja 2010. aasta rahvaloenduse järgi 158.
Kuremaa vald
Kuremaa vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Palamusel. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Kuremaa valla maa-alast, välja arvatud Ronivere küla ja Võikvere asunduse maa-alad; senise Laiuse valla Raja nr. 35 talu maa-alast.
Vald kuulus Riigivolikogu 50. valimisringkonda, kust valiti Märt Sõrra, Jõgeva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Jõgeva jaoskonnakohtu jaoskonda.
Pekre mõis
Pekre mõis (saksa keeles Pekker) oli Vana-Kariste mõisa kõrvalmõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.
Lhuentse ringkond
Lhuentse ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Pittsburgh
Pittsburgh [pitsbö:rg] on linn USA-s Pennsylvania osariigis, Allegheny maakonna halduskeskus. Pittsburghis ühinevad Allegheny ja Monongahela jõgi, moodustades Ohio jõe.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 302 971. See on elanike arvult Philadelphia järel osariigi teine linn. Pittsburghi linnastus elab ligi 2,4 miljonit inimest.
Pittsburgh oli õitsev tööstuslinn ja kuni 1980. aastateni olid linnaelanikud peamiselt oskustöölised. 1910. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 533 905 inimest ja see tegi Pittsburghi USA suuruselt kaheksandaks linnaks. Pittsburghi rahvaarv tipnes 1950. aastal 676 806 elanikuga, kui Pittsburgh oli USA-s suuruselt kaheteistkümnes. Pärast seda hakkas linna rahvaarv kiiresti vähenema ja elanikud kolisid äärelinnadesse. Tänapäeval moodustab Pittsburghi rahvaarv napilt üle 300 000, mis on 1950. aasta omast vaid 45%. Ehkki palju Pittsburghi tööstusettevõtteid suleti 1980. aastatel, suutis linn (erinevalt näiteks Detroitist) allakäiku ja kuritegevuse kasvu vältida. See õnnestus tänu teenindussektori arendamisele ja kunagisest oskustööliste linnast sai edukas ametnike linn, mis on paljudes edetabelites endiselt USA üks elamisväärsemaid linnu (aastatel 2005, 2009 ja 2011 esikohal). Sellegipoolest jätkub Pittsburghis eeslinnastumine.
Asend, paiknemine ja pindala
Pittsburgh asub Pennsylvania osariigi edelaosas Ohio osariigi piirist umbes 45 kilomeetri kaugusel idas Allegheny ja Monongahela jõe ühinemiskohas, kus saab alguse Ohio jõgi. Linn paikneb Allegheny platool. Kõrguste vahed on linnas üsna suured – madalaim koht asub merepinnast 220 meetri kõrgusel ja kõrgeim 400 meetri kõrgusel –, mistõttu asub linnas üle 700 trepi kokku üle 44 000 trepiastmega.
Pittsburghi pindala on 151,12 km², millest 143,42 km² moodustab maismaa ja 7,69 km² veepindala.
Linnaosad
Pittsburgh on jagatud 90 linnaosaks. Kesklinn koos ärikeskusega asub Allegheny ja Monongahela vahelisel alal, mida tuntakse Kuldse Kolmnurgana (Golden Triangle). Oaklandi linnaosas asub Pittsburghi haridus- ja meditsiinikeskus. Kesklinna ja Oaklandi linnaosa vahele jäävad ajalooliselt mustanahaliste linnaosad. Lõuna-, lääne- ja põhjaosasse jäävad peamiselt elamurajoonid.
pisi|center|700px|Pittsburghi siluett, esiplaanil Monongahela jõgi
Kliima
Pittsburghis valitseb niiske mandriline kliima. Talved on külmad, pilvised ja mõõdukalt lumised. Kõige jahedam kuu on jaanuar, mil keskmine õhutemperatuur on −2 °C. Suved on soojad ja niisked. Kõige soojem kuu on juuli, mil keskmine õhutemperatuur on 22,6 °C. Üle 35 °C tõuseb õhutemperatuur harva, kuna linn asub merepinnast võrdlemisi kõrgel ja Apalatšide mäestiku tuulepoolsel nõlval.
Kõige madalam õhutemperatuur on mõõdetud 19. jaanuaril 1994, mil oli −30 °C külma. Kõige kõrgem õhutemperatuur on olnud 39 °C, mis on mõõdetud kolmel korral, viimati 16. juulil 1988.
Aastane keskmine sademete hulk on 970 mm. Kõige enam sajab juunis (109 mm) ja kõige vähem oktoobris (58 mm). Aastane sademete hulk on ulatunud 575 millimeetrist 1930. aastal kuni 1458 millimeetrini 2004. aastal. Aastas sajab keskmiselt 105 cm lund.
Kõrgeimad hooned
pisi|püsti|[[U.S. Steel Tower]] Pittsburghis asub 125 kõrghoonet, mille kõrgus on vähemalt 35 meetrit, neist 26 kõrgus on vähemalt 91 meetrit. Linna kõrgeim hoone on 256 meetri kõrgune U.S. Steel Tower, mis on valminud 1970. aastal ja on viies kõrgeim hoone Pennsylvanias. Suur osa Pittsburghi kõrgemaid hooneid, sealhulgas viis kõrgemat hoonet, on ehitatud perioodil 1960. aastate lõpust kuni 1980. aastate lõpuni. Erinevalt paljudest teistest USA suurlinnadest ei ole 21. sajandil Pittsburghi ehitatud märkimisväärselt palju kõrghooneid – 21. sajandil on linnas valminud vaid kaks üle 100 meetri kõrgust hoonet.
Ajalugu
pisi|left|[[1764. aastal ehitatud Fort Pitt Blockhouse on Pittsburghi vanim ehitis]] Piirkonna esmaasukad olid algonkini ja irokeesi keeli kõnelenud indiaanlased.
Pittsburgh sai linnaõigused 18. märtsil 1816. Pittsburghi strateegiline asukoht ja loodusvarade rikkus suurendas linna majanduslikku ja tööstuslikku kasvu 19. sajandil. 1840. aastateks oli Pittsburgh kasvanud üheks suurimaks Allegheny mägedest läände jäävaks linnaks. 19. sajandi keskpaigas tunti Pittsburghi "Raualinnana". 1834. aastal valminud Pennsylvania kanal ja samal aastal paigaldatud raudtee avasid olulised kaubandus- ja laevandusturud. 1845. aasta aprillis hävis tulekahjus umbes kolmandik linnast.
pisi|220px|Vaade linnulennult Pittsburghile 1902. aastal. Litograaf Thaddeus Mortimer Fowler. Pärast Ameerika Ühendriikide kodusõda hakkas linna saabuma suurel arvul Euroopa asunikke ning paljud töösturid, teiste seas Andrew Carnegie ja Henry Clay Frick, rajasid Pittsburghi oma teraseimpeeriumi.
1910. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 533 905 inimest, millega oli Pittsburgh elanike arvult USA-s kaheksas linn. Rahvaarvu kasv suurenes kiires tempos kuni Teise maailmasõja alguseni ja tipnes 1950. aastal 676 806 elanikuga, kui Pittsburgh oli USA-s elanike arvult kaheteistkümnes. Pärast seda hakkas linna rahvaarv kiiresti langema ning elanikud kolisid äärelinnadesse.
pisi|Vaade Pittsburghi kesklinnale 1974. aastal 1970. aastate lõpuks ja 1980. aastate alguseks oli terasetööstus väliskonkurentsi ja nõudluse vähenemise tõttu peaaegu kadunud. Kuigi palju Pittsburghi tööstusettevõtted suleti, suutis linn, võrreldes näiteks Detroitiga, vältida allakäiku, vähemuste enamuse ja kõrge kuritegevuse taseme teket, kuna suutis edukalt arendada teenindussektorit.
Tänapäeval moodustab Pittsburghi rahvaarv 1950. aasta omast vaid 45% ning jätkub eeslinnastumine. Siiski on Pittsburgh endiselt paljudes edetabelites USA üks elamisväärsemaid linnu.
Rahvastik
Pittsburghis ja selle eeslinnades paikneb USA üks suurimaid itaallaste kogukondi, samuti suuruselt viies ukrainlaste ja suurim horvaatide kogukond – Pittsburghi piirkonnas on ligi 200 000 horvaatide järeltulijat.
Keskmine sissetulek leibkonna kohta oli 2016. aastal 42 450 dollarit ja elaniku kohta 29 196 dollarit. Alla vaesuspiiri elab 22,3% elanikest.
Haridus
pisi|püsti|[[Pittsburghi Ülikooli linnaku keskel asuv Cathedral of Learning]] Linnas asuvad mitmed kolledžid ja ülikoolid, millest tuntumad on 1787. aastal asutatud Pittsburghi Ülikool, 1900. aastal rajatud Carnegie Melloni Ülikool ja 1878. aastal asutatud Duquesne'i Ülikool. Pittsburghi ja Carnegie Melloni Ülikool on rahvusvaheliselt tuntud ülikoolid. Pittsburghi Ülikool on tunnustatud teadusülikool, mis on iseäranis tuntud oma meditsiiniteaduskonna poolest. Carnegie Melloni Ülikool on erateadusülikool, mis on tuntud oma informaatika- ja inseneriteaduskonna poolest.
Lisaks tegutsevad Pittsburghis muuhulgas 1929. aastal asutatud katoliiklik eraülikool Carlow University, 1869. aastal asutatud Chatham University ja 1960. aastal tegevust alustanud vabade kunstide ülikool Point Park University.
Transport
pisi|left|Vaade õhust Pittsburghile. Pildil on näha vähemalt tosin silda. Pittsburgh on tuntud "Sildade linnana", kuna linnas on kokku 446 linna, millega asub Pittsburghis rohkem sildu kui Veneetsias. Sildadel on Pittsburghis tähtis roll, kuna ilma nendeta koosneks Pittsburghi regioon vaid paljudest killustunud orgudest, nõlvadest, jõetasandikest ja üksteisest eraldatud kogukondadest.
Pittsburghi raudteetransport ulatub 19. sajandi keskpaika, mil Pittsburghi ja Philadelphia vahel alustas tegevust Pennsylvania Railroad. Aastal 1871 jõudis linna raudteeliin Baltimore and Ohio Railroad. Pittsburgh on Norfolk Southern Railway üks tihedama liiklusega kaubaveokoridore. Pittsburghi läbib kaks Amtraki igapäevast reisirongi: "Pennsylvanian", mis sõidab marsruudil New York–Philadelphia–Pittsburgh, ja "Capitol Limited", mis sõidab marsruudil Washington–Pittsburgh–Chicago.
Pittsburghi sadam oli 2013. aastal lastimahult riigi suuruselt kahekümnes sadam. Sisekaubanduse poolest oli Pittsburgh riigi kümnes sadam.
Linna läbib kiirtee ida-läänesuunaline Interstate 376, mis on ühendatud kiirteedega Interstate 76 ja Interstate 79. Põhja-lõuna suunas kulgeb läbi linna kiirtee Interstate 279. Ühistransporti opereerib linnas Port Authority of Allegheny County.
Pittsburghi rahvusvaheline lennujaam asub kesklinnast umbes 30 kilomeetri kaugusel loodes.
Kultuur
Pittsburghi kultuuri- ja teaduskeskuse juures asub Carnegie Instituut, mis koondab enda alla mitu linnas asuvat muuseumi, sealhulgas 1896. aastal tegevust alustanud kunstimuuseumi Carnegie Museum of Art ja loodusloomuuseumi, teadusmuuseumi ning Andy Warholi muuseumi. Lisaks asub linnas veel mitmeid kunstimuuseumeid- ja galeriisid. Pittsburghis asuvad riigi ühed suurimad raamatukogud, milleks on Pittsburghi avalik raamatukogu ja Pittsburghi Ülikooli raamatukogu.
Heinz Halli kontserdihallis tegutseb 1895. aastal loodud Pittsburghi Sümfooniaorkester.
1893. aastal avatud Pittsburghi botaanikaaed Phipps Conservatory and Botanical Gardens on tuntud oma suurte kasvuhoonete poolest, mis hõlmavad umbes ühe hektari. Linna kirdeosas Highland Parki linnaosas asub 1898. aastal avatud Pittsburghi loomaaed, kus asub ka akvaarium. Pittsburghi eeslinnas West Mifflinis asub populaarne lõbustuspark Kennywood.
Sport
pisi|[[Pittsburgh Piratesi kodustaadion PNC Park]] Pittsburghis tegutseb kokku kolm spordiklubi, mis mängivad Põhja-Ameerika suurimates profiliigades. 2009. aastal valis ajakiri Sporting News Pittsburghi USA parimaks spordilinnaks. Linna suurimad spordiklubide traditsioonilised värvid pärinevad Pittsburghi lipult.
Pesapalliklubi Pittsburgh Pirates mängib profiliigas MLB National League'i konverentsi Keskdivisjonis. Klubi on asutatud 1882. aastal ning on võitnud viis World Seriesi tiitlit (aastatel 1909, 1925, 1960, 1971 ja 1979). Klubi kodustaadion alates 2001. aastast PNC Park.
Jäähoki kõrgliigas NHL mängib Pittsburgh Penguins, mis on võitnud Stanley karika viiel korral (aastatel 1991, 1992, 2009, 2016 ja 2017). Klubi peab kodumänge alates 2010. aastast PPG Paints Arenal.
Lisaks tegutsevad Pittsburghis jalgpalliklubi Pittsburgh Riverhounds, mis mängib USA tugevuselt teises liigas United Soccer League, ja korvpallklubi Steel City Yellow Jackets, mis mängib 1999. aastal rajatud poolprofessionaalses liigas American Basketball Association. Samuti on oma spordimeeskonnad Pittsburghi Ülikoolil, Duquesne'i Ülikoolil ja Robert Morrise Ülikoolil. Alates 1985. aastast toimub linnas Pittsburghi maraton.
Sõpruslinnad
Pittsburghi sõpruslinnad on:
Pärand
Pärandi (õiguste ja kohustuste) üleminek pärandajalt pärijale toimub seaduse alusel. See tähendab eelkõige, et omand läheb üle automaatselt, ilma kokkuleppe ja toiminguteta, mis tavaliselt on omandiõiguse üleminekuks vajalikud. Pärand läheb üle seaduse järgi, sõltumata pärimise enda alusest (testament, pärimisleping või seadus). Näiteks kui testamendiga on pärandaja teinud korraldusi, siis need korraldused lähevad pärijale üle seaduse jõul.
Pärandvara koosseis
Tsiviilõiguses mõistetakse vara all isikule kuuluvate rahaliselt hinnatavate õiguste ja kohustuste kogumit. Nii kuuluvad vara hulka kõik isikule kuuluvad rahaliselt hinnatavad õigused ja kohustused, eelkõige raha pangakontol, vallasasjad (k.a sularaha) ja kinnisasjad, intellektuaalse vara hulka kuuluvad õigused, nõudeõigused, samuti muud hüved, kui need on rahaliselt hinnatavad.
Pärandvara hulka ei kuulu üksnes õigused, vaid ka kohustused, nt võlad, lepingulised kohustused, kahju hüvitamise kohustus, piiratud asjaõigustest tulenevad kohustused, aga ka teatud avalik-õiguslikud kohustused nagu maksunõuded ja -kohustused. Üldiselt lähevad pärijale üle kõik pärandajal tema surma päeval kuuluvad õigused ja kohustused kogumis. Seega kuuluvad pärandi hulka nii vara (aktiva) kui ka kohustused (passiva). Pärandvara on isikule kuuluvate peamiselt rahaliselt hinnatavate õiguste ja kohustuste kogum.
Pärandvara hulka kuuluvad lisaks konkreetsetele esemetele ka muud õigused (nt pärijavaldus AÕS § 38 mõttes). Seejuures tuntakse ka varalisi õigusi, mis kustuvad õigustatud isiku surmaga (nt kasutusvaldus). Üldjuhul on varalised õigused ja varalised kohustused päritavad, isikuõigused aga mitte. Kui varaline õigus ja isikuõigus on teineteisega väga tihedalt seotud, lähtutakse sellest, kumb on kaalukam.
Erandina kuuluvad pärandvara hulka ka mõned seadustes sätestatud isiklikud õigused PärS § 130 lg 2 alusel, nt autori isiklikud õigused: õigus teose lisadele, õigus autori au ja väärikuse kaitsele (ka esitluses), õigus teose avalikustamisele. Samuti läheb tööleping eelduslikult pärijale üle. Samuti kuuluvad pärandvara hulka sundosaõigus (PärS § 104 lg 4); AutÕS § 13 autori varalised õigused, samuti õigus autorsust vaidlustada ja seonduvaid mittevaralisi nõudeid esitada; ka patent ja patenditaotlus lähevad pärijale üle.
Pärandist loobumine
Kuid pärija ei ole kohustatud pärandit vastu võtma, seda eeskätt olukorras, kus isikul ei ole kas huvi pärandi vastu või lasuvad pärandvara teatud osal kohutused või võlad.
Kui pärija pärandvaral lasuvaid kohustusi täita ei soovi, on pärima õigustatud isikul võimalus pärandi vastuvõtmisest loobuda. Eestis eksisteerib pärimise osas niinimetatud loobumipõhimõte, mis tähendab seda, et pärijaks saamiseks ei ole vaja esitada avaldust. Küll aga tuleb pärandist loobumiseks esitada avaldus, sest vastasel juhul loetakse pärand vastuvõetuks.
Pärandist loobumise aeg
Pärandist loobumiseks on aega kuni kolm kuud ning selle aja jooksul tuleks notarile esitada pärandist loobumise avaldus. Kui õigustatud isik ei esita notarile seaduses ette nähtud aja jooksul pärandist loobumise avaldust, loetakse ta pärandi automaatselt vastu võtnuks (PärS § 118 lg 1) ning kui pärandataval oli kohustusi või võlgasid, siis peab ta üle võtma ka need.
Pärandist loobumise tähtaeg hakkab PärS § 119 lg 1 järgi kulgema ajast, mil pärija saab teada või peab teada saama pärandaja surmast ja oma pärimisõigusest. Ei ole välistatud olukorrad, mil isiku kasuks on tehtud testament ning ta saab sellest teada mõnda aega hiljem kui pärand on avanenud. Ja ei ole välistatud ka olukord, kus pärima õigustatud isik viibib sel hetkel näiteks välismaal ning temani ei ole informatsioon pärandi avanemisest veel jõudnud. Loobumise tähtaeg hakkab kulgema, kui mõlemad eeldused on täidetud.
Teatud juhtudel on võimalik loobumistähtaega ka pikendada, seda siis, kui õigustatud isik on taotlenud notari kaudu tähtaja pikendamist, kuid sedagi siis, kui tähtaja möödalaskmiseks oli õigustatud isikul mõjuv põhjus ning kui teised õigustatud isikud sellele vastu ei vaidle (PärS § 119 lg 2).
Pärandist loobumise muud tingimused
Lisaks ajalisele piirangule on pärandist loobumisel veel mõned tingimused. Pärandist saab loobuda kahel eristataval moel: loobumine enne pärandi avanemist ja loobumine pärast pärandi avanemist. Enne pärandi avanemist on seadusjärgsel pärijal võimalik pärandist loobuda vaid pärimislepingu sõlmimisega. Praktikas sõlmitakse selliseid lepinguid eesmärgiga saavutada pärijate ringis selgus juba pärandaja eluajal. Niisugusel juhul on pärima õigustatud isikuks see, kes oleks pärinud olukorras, kui pärandist lepinguga loobunud isik oleks surnud enne pärandi avanemist.
Loobumise õigus pärast pärandi avanemist on aga seadusjärgne võimalus ning nagu eespool mainitud, on selleks vajalik avalduse tegemine notarile.
Pärandi vastuvõtmine ja sellest loobumine on pöördumatu. Kord vastuvõetud pärandist ei saa hiljem enam loobuda ning kord loobutud pärandit ei saa hiljem enam vastu võtta. Oluline on välja tuua ka asjaolu, et iga loobumisega tähtaeg pikeneb ning lõpliku pärija väljaselgitamine võib võtta aega. See on aga oluline teadmine võlausaldajate jaoks, kes teaksid, kellele nõudeid esitada saab. Suurte kohustuste kartuses ei pea aga pärandist loobuma, vaid enne otsustamist, kas pärandvara vastu võtta või loobuda, on pärijal õigus saada andmeid pärandvara koosseisust (PärS § 121) ja taotleda pärandvara inventuuri. Seadus annab pärijale võimaluse nõuda pärandvara inventuuri ning täita kohustused üksnes päritud vara arvel, millega on võimalik välistada võlausaldajate nõuded isikliku vara arvel, vaid täita need üksnes päritud vara arvel ja pärandvara väärtuse ulatuses (PärS § 143 lg 1). Kui aga pärandvarast ei peaks jätkuma kohustuste täitmiseks ning pärija ei ole nõus nende rahuldamisega oma vara arvel, saab pärija esitada avalduse pärandvara pankroti väljakuulutamiseks.
Patused mõtted
Patused mõtted on ‎INBoileri 2001. aastal ilmunud album.
Thimphu ringkond
Thimphu ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Bhutanis.
Ringkonna halduskeskus on riigi pealinn Thimphu.
Ringkond jagyneb 10 vallaks (gewog):
Ulmefilm
Ulmefilm on üks filmikunsti žanre, milles kujutatakse maailma teadlikult sellisena, nagu see tegelikkuses pole. Näiteks võib tegevus toimuda väljamõeldud ruumis ja/või ajas (kauges galaktikas, tulevikus, inimese mõttemaailmas), tegelased võivad olla fantastilised või mütoloogilised olendid.
Ulmefilmid jagunevad kolmeks: teadusulme-, (science fiction ehk sci-fi), imeulme- (fantasy) ja õudusulmefilmid (horror). Need jagunevad omakorda alamžanriteks, näiteks hoiatusulmeks, kolliulmeks, tehnoloogiliseks, psühholoogiliseks ulmeks jne.
Teadusulme (Sci-fi) kasutab spekulatiivseid, väljamõeldud teaduspõhiseid teooriaid ja nähtusi, mis pole teaduslikult tõestatud; nt maavälised eluvormid, tulnukad, ekstrasensoorsed tajud, ajas rändamine, futuristlikud kosmosesõidukid/robotid/küborgid jne. Teadusulmes lahatakse tihti nii poliitilisi ja sotsiaalseid probleeme kui ka filosoofilisi - nt inimese seisund.
Kino-, meediateoreetiku ja kultuurikriitiku Vivian Sobchack’i sõnul tegeleb teadusulme sotsiaalse maagia ja religiooni vähem rõhutatud transtsendentalismiga, püüdes lepitada inimest tundmatuga. Kultuuriteoreetik Scott Bukatman arvab, et ulmefilm võimaldab kaasaegsel kultuuril olla suursuguse väljenduse tunnistajaks.
Imeulme (fantasy) erineb teadusulmest oma fantastilise temaatika poolest. Žanr tegeleb tavaliselt maagia, üleloomulike sündmuste, mütoloogia, folkloori ja eksootiliste fantastiliste maailmatega. Tuntumad imeulme žanrisse kuuluvad filmis on näiteks J. R. R. Tolkiens’i romaanidel põhinev “Sõrmuste Isanda” triloogia (rež: Peter Jackson; 2001, 2002, 2003); J. K. Rowling’u romaanisarjal põhinevad Harry Potter’i filmid; Disney Mary Poppins ja Kariibi mere piraadid.
Ajalugu
Ulmefilmi žanri alguseks loetakse Georges Melies’i tummfilmi “Le Voyage Dans la Lune” (“Reis Kuule”) (1902), mille loomiseks kasutati fotograafia trikke. Esimeseks täispikaks ulmefilmiks on saksa ekspressionisti Fritz Lang’i töö “Metropol” (1927). 1930-1950 peeti ulmefilme odavateks B-filmideks (teisejärgulised filmid tundmatutelt autoritelt); alles 1968. aastal muutis Stanley Kubrick’u linateos “2001: Kosmoseodüsseia” (1968) žanrisse suhtumist. 1970ndatel muutus ulmefilm vaatajate seas populaarseks - “Tähtede sõda” (1977) sillutas tee järgnevate aastakümnete hittfilmidele.
Teemad, kujundid, visuaalne keel
Vivian Sobchack pakub, et teadusulme (sci-fi) erineb imeulmest (fantasy) selle poolest, et püüab meid panna uskuma sellesse, mida me näeme; imeulme seevastu tahab teha lõpu meie uskmatusele. Ulmefilm paneb võõra tuttavasse konteksti; vaatamata tegevuspaiga võõrapärasusele ja ulmelistele elementidele on film seotud inimkonnaga ning sellega, kuidas ennast ümbritsevasse suhtume.
Ulmefilmides toimuv tegevus ei vaja kindlat ajastut, kuid visuaalseteks elementideks on tavaliselt kosmoselaevad või kosmosejaamad, võõrad maailmad või olendid, robotid ja futuristlikud vidinad. Ulmefilmide läbiv temaatika on küsimused elu kohta, eriti maavälise elu kohta.
Film vs kirjandus
Ulmekirjandusega võrreldes toetuvad ulmefilmid sageli vähem inimese kujutlusvõimele ja rohkem võitlusstseenidele ning eriefektide loodud tegelastele ja eksootilistele maailmadele. Sellegipoolest on mõned kriitiliselt tunnustatud ulmefilmid uurinud loo arenduse jaoks abstraktseid teaduslikke kontseptsioone.
Ulmefilm Eestis
Eestis toimub igal aastal aprillikuus HÕFF (Haapsalu Õudus- ja Fantaasiafilmide Festival). Esimest korda toimus festival 2006. aastal. Festivalil näidatakse rahvusvahelisi filme.
Välislingid
Sciencefiction
Bornholm
Saare pindala on 589 km².
Suuremad asulad on keskus Rønne, Nexø, Åkirkeby, Hasle, Allinge-Sandvig, Svaneke ja Tejn.
Alates 1660. aastast on Bornholm kõige idapoolsem suur Taani saar.
2007. aastast kuulub Taani pealinna piirkonda.
pisi|left|[[Bornholmi lipp|Bornholmi mitteametlik lipp]]
Vana-Kariste mõis
Vana-Kariste mõis (saksa keeles Alt-Karrishof) oli riigimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisast on teateid alates 1641. aastast. Mõisa kõrvalmõis oli Pekre mõis.
Counter-Strike
"Counter-Strike" on esimeses isikus arvutimäng, mis arenes välja "Half-Life'i" modifikatsioonist.
Mängus on vastamisi terroristid ja eriüksuslased. Võitmiseks peab meeskond täitma teatud ülesande (nt paigaldama pommi, päästma pantvangid) või tapma kõik vastasmeeskonna liikmed.
Nüüdseks on kujunenud välja terve mängude sari ("Counter-Strike: Condition Zero", "Counter-Strike: Source", "Counter-Strike: Global Offensive").
Mängu olemus
Mängijal on mängides valida kolme võimaluse vahel: olla terrorist, eriüksuslane või pealtvaataja. Igas raundis üritavad meeskonnad täita oma missiooni ja/või elimineerida vastasmeeskonna. Raund algab n-ö freeze time'iga, mängija ei saa liikuda ega tulistada. Sel ajal saab mängija valmistuda ja osta endale varustust. Kui raund on läbi, jääb mängijale tema ostetud varustus alles, eeldusel, et ta surma ei saanud. Kui mängija raundis hukkus, peab ta omale varustuse uuesti ostma.
Teatud tegude eest saab rahalist boonust. Näiteks saab boonust vaenlase tapmise, esimesena pantvangideni jõudmise, (terrorist) pommi paigaldamise ja (eriüksuslane) pommi demineerimise eest.
Edetabel näitab meeskonna skoori ja infot iga mängija kohta. Näiteks saab sealt teada, kui palju on mängija vastaseid tapnud, surma saanud, kas ta on elus või surnud ja kas ta kannab pommi või on VIP. Kaks viimast on ainult teatud kaartides ja see info on vastasmeeskonnale äärmiselt oluline, siiski näeb vastane seda infot alles siis kui on hukkunud.
Hukkunud mängijast saab pealtvaataja ja talle rakenduvad piirangud. Näiteks ei saa hukkunu omadega sidet pidada. Mõned serverid ei lase hukkunutel vastasmeeskonna mängijaid jälgida, et vältida nende asukoha paljastamist teisele meeskonnale.
Lohusuu vald (1939)
ɭLohusuu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Lohusuu külas. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Lohusuu valla maa-alast.
Lohusuu vald kuulus Riigivolikogu 48. valimisringkonda, kust valiti August Jürman, Torma põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ning Mustvee jaoskonnakohtu jaoskonda. Esimene vallavanem oli Joosep Kivi.
InBoiler
InBoiler on eesti ansambel.
Ha ringkond
Ha ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Mazsalaca raudteejaam
Mazsalaca raudteejaam oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Mazsalacas. Jaam asus Riia raudteejaamast 130,5 km kaugusel.
Jaam avati aastal 1937. Viimane reisirong peatus Mazsalacas 21. septembril 1996, kui suleti Aloja–Ruhja vaheline raudteelõik.
Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ühekorruseline puidust jaamahoone, abihoone, kuur ja käimla.
Nestori kroonika
Nestori kroonika ehk leetopiss "Jutustus möödunud aegadest", täpsemalt "Ajalike aastate lugu" (vanavene keeles Повѣсть временныхъ лѣтъ) on Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Kiievi metropoolia Kiievi koobaskloostri (Киево-Печерская лавра) munga Nestori kirjutatud Kiievi-Vene leetopiss, mis valmis 1113. aastal. Seda peetakse Vene vanimaks kroonikaks.
Kroonika ise ei ole originaalis säilinud, kuid selle eri säilinud koopiatest koostas kompilatsiooni vene ajaloolane Vassili Tatištšev (1735–1800).
Tazi poolsaar
Tazi poolsaar (vene Тазовский полуостров) on poolsaar Lääne-Siberi madaliku põhjaosas, Obi lahe ja Tazi lahe vahel. Pikkus on umbes 200 km, laius keskmiselt 100 km, kõrgus kuni 100 m. Pinnas on tasane, taimkate on tundra sammalde, samblike ja puhmastega. On palju järvi ja soid. Maagaasi leiukohad.
Saare vald (1939)
Saare vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Saare valla maa-alast, välja arvatud Saare metskonna Sõõru metsandiku kvartaalide nr. 30–34 ja 49–52 maa-alad; senise Pala valla Pällo, Kiisli ja Lea külade ning Halliku asundustalude piirkondadest ja osa Saare metskonna Halliku metsandiku maa-alast.