cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keila lahing (1944)
Kokkupõrge Punaarmee eelsalgaga Kumna teeristil
Kella 13–14 paiku lähenes teeristile nurgelise puukabiiniga lahtine veoauto ZIZ-5, kastis võõrad valkjasrohelises mundris sõdurid. Enamik kaitsjaid jäi eelpostile lootes rahulikuks. Mõne ettevaatlikuma hüüdele: "Need on venelased!", käratati vastu "Ärge tekitage paanikat, eespool on eelpost!" järgnevalt toimunust võttis osa, umbes 10–15 lähedal olevat võitlejat. Veoauto jäi veidi enne teeristi seisma. Esimeseks reaktsiooniks oli üllatus, ilmselt ka mõlemapoolne kohkumine. Siis vallandus vene- ja eestikeelne kisa ning tulistamine. Teeristil paiknenud kuulipildujal tekkis tõrge; teine kuulipilduja oli sihitud valele poole põllule ja seda käsitsenud poisid ei jõudnud relva piisavalt ruttu pöörata. Autol mäletatakse olevat 30–40 punaarmeelast, mis on ilmselge liialdus, seda tüüpi masinasse mahtus vaid 15 meest. Venelased hüppasid kähku autolt maha ja varjusid kõrvale maanteekraavi, kohe sai teeristil paiknenud kuulipilduja laadur automaadi valangust haavata. Täpsusküttide positsioonilt aktsiooni jälginud allohvitser kirjeldab juhtunut nii: "Auto kabiinist astus välja erariietes mees ja hõikas midagi poistele. Üks neist väljus kraavist ja jäi mehe ette seisma, püss jalal. Mees tahtis poisilt püssi ära tõmmata, kuid poiss hoidis tugevasti kinni. Seepeale astus mees paar sammu tagasi. Tõmbas kabuurist püstoli. Ning tulistas. Poiss kukkus pikali." Tulevahetus oli kestnud 10–15 minutit, isegi granaadid lennanud, kui kohale ilmus soomepoisist ohvitser, kes käskis kraavi tungida ja kuulipildujast piki kraavi tuld anda. Nii ka tehti. Tulemuseks suur "hurraa" ning 12–15 punaste pagunitega laipa, viimaste hulgas lebas ka leitnant või kapten. Kolme surnu hinnaga sõideti juubeldades uue autoga tagasi Keilasse, kus sellele juba uued läikivate kiivritega mehed peale hüppasid ning tagasi teeristi poole kihutasid.
Kokkupõrge Punaarmee peajõududega
Umbes tund pärast veoautot jõudsid Kumna teeristile tankid. Need kihutasid väikeste intervallidega täiskäigul mööda maanteed Keila poole. Harkus samal ajal kolonni liikumahakkamist näinud lennuväe abiteenistuse poisid olid kokku lugenud üle 70 tanki ja 40 veoauto. Kolonni saba olnud veel Harkus kui Keila poolt juba lahingumüra kostma hakanud. Jõudnud Kumna teeristile avasid tankid Keila kirikule tule, üle kaitsjate peade vihisevad mürsud tabasid kirikutorni, nii et plekitükid lendasid. Tankitornide varjus kükitanud kobaras ka jalaväelased. Neid polnud üksnes esimestel masinatel. Tankirusikast hävitatud ka üks tank. Sellist jõudu nähes pages suurem osa metsa, ülejäänud taganesid Keila poole, tõenäoliselt langes ka sealse vastupanu organiseerija Sulev Kiin. Mõningast vastupanu avaldati ka Martin Lutheri mälestussamba juures ja Keila jõe piirkonnas. Sinna viidud ka üks tankitõrjekahur ja miinipilduja, mille tabamusest pihta saanud eessõitev punaarmee soomusauto tee äärde seisma jäi. Sild olevat kah mineeritud olnud, kuid see jäi millegipärast õhku laskmata, tankid sõitsid aga läbi madala ja paese põhjaga Keila jõe. Keila põles.
Tulemused
Keila majad põlesid veel lahingule järgnenud päeval, linnavalitsuse hoonel, teise korruse kõrgusel, lehvis uhkelt veel kaks eesti lippu. Need olid kuuli- ja killuaukudest sõelapõhjadeks muutnunud. Suurem rüüstamine jätkus veel mõnda aega, kui linnalähistele paigutati statsionaarne Punaarmee üksus, asi läks isegi nii hulluks, et sama aasta novembris oli Keila valla Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee koguni sunnitud maakonda teada andma, et ajavahemikus 23. septembrist kuni 6. novembrini on Keila vallast "Punaarmee riietuses isikute poolt" ära viidud 33 hobust, 35 vankrit, 10 sarvlooma, 40 lammast, 53 kodulindu, 2833 kg liha, 1164 kg võid, 16 jalgratast, 16 raadiot, 4 autot jms.
Ka lahingus osalenud tunnistavad, et kaitse oli kohutavalt organiseeritud, sest puudusid kogumustega ohvitserid. Hinnates olukorda, oleks olnud kõige arukam seada kaitse Keila jõe ümbrusse ning kasutada selleks ohtralt miine, mida ümbruskonnas ka leidus. Fataalne viga tehti ka silda õhku mitte lastes. Arukalt paigutatud tankitõrjekahur ja paar kuulipildujat oleksid vastasele märkimisväärseid kaotusi tekitanud ning viimase edenemist pidurdanud. Täiesti kindel, et linna purustused oleksid olnud palju suuremad.
Tihti on peetud seda tüüpi vastuhakke lausrumaluseks. Olid ju purustused ja järgnenud repressioonid tihti nendest tulenevad. Kuid tegelikult pidurdasid sellised pisikokkupõrked punaarmee edasiliikumist märgatavalt, tänu sellele pääsesid tuhanded eestlased järgneva terrori eest läände pakku. Need lahingud näitasid Eesti riigi ja eestlaste soovi elada vabas Eestis ja ka tahtmist selle eest välja astuda.
Virumaa Fond
Virumaa Fond on aastal 1988 loodud organisatsioon. See loodi eesmärgiga edendada Virumaa arengut. 2002. aasta seisuga oli organisatsiooni tegevus peatatud.
Aastatel 1988-1992 andis organisatsioon välja ajalehte Virumaa Teataja.
Erle Kont
Kont alustas oma haridusteed Tartu I Muusikakoolis Tiit Veigeli juhendamisel. Edasised õpingud toimusid Tartu Heino Elleri nimelises Muusikakoolis, kus tema õpetajaks oli Tõnu Kalm. 2014. aastal pälvis ta noore õpetlase stipendiumi õppimaks Sibeliuse Akadeemias klassikalise muusika interpretatsiooni, kus ta oli esmalt professor Harri Mäki ja hiljem tuntud nüüdismuusika klarnetisti Kari Kriikku klarnetiklassis.
2017. aastal asutas Erle Kont nüüdismuusika organisatsiooni TaHe (Tartu Heli), mille eesmärgiks on eesti heliloojate muusika tutvustamine kodu- ja välismaal ning kaasaegse muusika kuulajaskonna laiendamine Tartus. TaHe ühendab Tartu piirkonnas tegutsevaid heliloojaid, interpreete ja kaasaegse muusika sõpru.
Aastatel 2020-2021 õppis Kont Sibeliuse Akadeemias puhkpilliorkestri dirigeerimist Petri Komulaineni juhendamisel. Õpingute raames dirigeeris ta peaaegu kõiki Soome professionaalseid puhkpilliorkestreid.
2021. aastast saadik õpib Kont Sibeliuse Akadeemia sümfooniaorkestri dirigeerimise erialal Sakari Oramo juures.
Kont on dirigeerinud selliseid orkestreid nagu BBC Šoti Sümfooniaorkestrit, Helsingi Filharmooniat, Helsingi Raadio Orkestrit, Tapiola Sinfonietat, Oulu Sinfoniat, Jyväskylä Sinfoniat, Joensuu Linnaorkestrit, Vaasa Linnaorkestrit, Pori Sinfonietat, Ploiesti Filharmooniat jt.
Kristjan Zobel
pisi|Professor Kristjan Zobel pidamas akadeemilist loengut Tartu Ülikooli REALIA ET NATURALIA valdkondlikul magistriõppe lõpuaktusel TÜ aulas 16. juunil 2010. Kristjan Zobel (sündinud 19. mail 1960 Tallinnas) on eesti ökoloog.
Ta lõpetas aastal 1978 Tallinna 7. Keskkooli. Aastal 1983 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli.
Kaitsnud doktoritöö õhusaaste mõjust Baikali järve ümbruse samblikele. Ta on ökoloogia õppejõud ja mitme teaduskraadi kaitsnu juhendaja.
Ta on Tartu Ülikoolis taimede evolutsioonilise ökoloogia korraline professor ning ökoloogia ja maateaduste instituudi botaanika osakonna juhataja.
Isiklikku
Tema isa on arhitekt ja arhitektuuriajaloolane Rein Zobel, vend on bioloog Martin Zobel.
Keelekomisjon
Keelekomisjon on komisjon, kus arutatakse ja lahendatakse keeleprobleeme.
Eesti keelekomisjonid
Eesti kirjakeele küsimusi arutab ja lahendab Emakeele Seltsi keeletoimkond. Oskuskeeleküsimusi käsitletakse terminoloogiakomisjonides. Näiteks tegutsevad Eestis meditsiiniterminoloogia komisjon, merekeele nõukoda ning Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse valdkondade eestikeelse terminoloogia komisjon.
Leoniidid
pisi| Leoniidid on meteoorivool, mida tekitab komeet Tempel–Tuttle ning mis on tuntud meteooritormide poolest, mis tekivad umbes iga 33 aasta järel. Leoniidid on saanud nime Lõvi tähtkuju järgi, kust need näivad lähtuvat. Leoniidide haripunkt on novembris.
Meteoorivool koosneb meteoriitidest, mis eralduvad Tempel-Tuttleist kui see on piisavalt lähedal Päikesele, tavaliselt lähemal kui Jupiteri orbiit. Meteoriidid sisenevad Maa atmosfääri kiirusega 72 km/s. Suuremate Leoniidide läbimõõt on umbes 10 mm ja mass pool grammi ning tekitavad eredaid meteoore (tähesuurus -1,5). Iga-aastane Leoniidide meteoorivool võib Maale tuua 12 kuni 13 tonni materjali.
Leoniidid tekitavad meteooritorme umbes iga 33 aasta järel ning siis võib tunnis näha üle tuhande meteoori.
Osmund
pisi|381x381px|Kujutus kõrgahjust, William F. Durfee, 1890 Osmund viitab Rootsis kõrgsulatusahjus toodetud rauale.
Kõrgsulatusahjude levik Euroopas ja tööprotsess
Kõrgahjude jaoks kasutati voolava vee jõudu, tänu sellele suudeti rauaulatusahjud suuremaks ja kõrgemaks ehitada. Esimene kirjalik allikas veejõu kasutamisest rauatöökojas on 12. sajandi lõpust Lõuna-Rootsist. Kõrgahjude kasutuselevõtuga tulid kaasa mitmed muutused seoses rauatöökodadega: hakati ehitama püsivaid kivist ahjusid, rauasulatuskojad kolisid voolava vee äärde, hakati ärakasutama mangaanirohkeid ja fosforivaeseid mäemaake ning kütusena kasutati ainult puusütt. Kõrgsulatusahju raua kaudse taandamine jagunes kolmeks etapiks: maagi röstimine, rauasulatus, mille tulemusena saadi vedel toormalm ja oksüdeerimise teel toormalmi süsinikusisalduse vähendamine, millest järele jäi vähese süsinikusisaldusega raud. Tänu otsetaandamisele oli raua tootmine kiirem ja odavam, ning raud oli puhtam ja ühtlasema koostisega.
Kõrgahjude kasutamine oli aga kulukam võrreldes varasemate rauasulatusahjudega: oli vaja rohkelt maaki ja puusütt, kõrgahjusid oli raskem ehitada ja korras hoida, tööjõudu oli rohkem vaja, kõrgahjude jaoks oli vaja sobivat asukohta veekogu ääres. Kuna kõrgahjude töötamine oli kulukas, omasid neid arvatavasti jõukad linnakodanikud ning alamaadel, mitte enam kohalikud inimesed, nagu väiksemate rauasulatusahjudega.
Kõrgsulatusahjude mõjud Euroopas ja osmundid
Tänu kõrgahjudele arenes Euroopa metallikaubandus, suurimad keskused olid Madalmaad ja Põhja-Itaalia, samas ei levinud kõrgahjudega raua taandamine aga kõikjale Euroopas, näiteks Lõuna-Saksamaal toodeti rauda otsetaandamist pidi väiksemal skaalal edasi. Madalmaade rauatootjad aga asutasid kõrgahjudega rauasulatuskodasid naaberriikides nagu Prantsusmaa ja Inglismaa. Põhja-Saksamaa rauatööstus võttis kõrgsulatusahjud alles 16. sajandi alguseks kasutusele, kuna Rootsi ja Madalmaade kõrgahjudele ehitatud rauatööstus ohustas kohaliku toodangut. Igas piirkonnas, kuhu kõrgahjud levisid, tehti oma muudatusi ja uuendusi kõrgahjude disainile.
Kõrgahjudes toodetud raua eksport oli aga kõige tähtsam Rootsis, kus sellist rauda kutsuti osmundiks. Osmundid olid keskajal Rootsi üks tähtsamaid ekspordiallikaid, üle Euroopa oli osmund tuntud oma kvaliteedi poolest. Näiteks Inglismaal maksis osmund rohkem kui kohalik toodang ning Baltikumis maksis osmund lausa kaks korda rohkem kui saksa raud. Rootsist eksporditi osmundeid peamiselt Saksamaale (Lübeck, Hamburg), Madalmaadesse, Inglismaale ja Poolasse (Danzig).
Kõrgahjud muutsid võimalikuks ka malmi suuremahulise tootmise, kui raua taandamisel vähendati malmi süsinikusisaldust vaheetapina, siis 15. sajandi algusest hakati malmi lõppproduktina tootma. Malm muutus relvatööstuses tähtsaks, kuna sellest sai valada tulirelvasid ja suurtükke. Malmist tulirelvade valamine oli odavam kui pronksist valamine ning kvaliteetsem ja ohutum kui rauast sepistamine. Samas aga enamik kõrgahjudest saadud malmist muudeti ikka rauaks. .
Osmundid Eesti aladel
Esimene kindel kirjalik teade osmundi importimisest Eesti aladele tuleb 1364. aastast Tallinnast. 16. sajandi alguseks oli osmund tõusnud kõige levinumaks raua liigiks Tallinnas. Esimene viide malmile võib olla 15. sajandi algusest Narvast. Eesti aladelt pole aga tõendeid kõrgahjude kasutamisest ega osmundite tootmisest. Eestist on osmundit leitud Viljandimaalt Põrga külast.
Arvi Olkonen
Arvi Olkonen (11. detsember 1932 Petrodvoretsi rajoon, Leningradi oblast – 21. juuni 2022 Tartu) oli Eesti piimandusteadlane.
Elulugu
Arvi Olkonen oli rahvuselt soomlane. Ta oli kooliõpetajate poeg.
Haridus
Lõpetas 1952. aastal Vana-Võidu Loomakasvatustehnikumi, 1957. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia (zootehnikateaduskonna piimandustehnoloogia osakonnas). Tehnikakandidaat (1965, Kaunas), väitekiri "Состав и свойства молока, поступавшего на сыродельные заводы Эстонской ССР, их влияние на нормализацию смеси и выход эстонского и ярославского сыров", põllumajandusdoktor (1991, Žodino, Valgevene), väitekiri "Теоретические и практические разработки путей повышения качества заготовленного молока". Täiendas end 1965–1966 Helsingi Ülikooli põllumajandusteaduskonnas.
Töökäik
Oli aastatel 1960–1992 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi (ELVI) piimanduse labori juhataja, 1992–1999 Eesti Põllumajandusülikooli loomakasvatusinstituudi piimanduslabori juhataja, 1999–2000 vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: piimandus, piima ja juustu kvaliteet, kvaliteetse piima tootmise alused, piimatehnoloogia; juustupiima standardiseerimine, juustu valmimise ning augustuse tekke teoreetilised ja praktilised küsimused. Üldistanud piima kvaliteedi parandamise abinõud, loonud ja evitanud lehmade jõudluskontrolli piimaproovide mehhaniseeritud analüüsimise süsteemi, samuti juustu augustuse tekke röntgenoloogilise uurimise. Kuulub professor P. F. Djatšenko (Moskva) piima biokeemilise uurimise koolkonda. Üle 160 teadustrükise, samuti aimeartikleid.
Külli Urb
pisi|Külli Urb, 2020 september Külli Urb (sündinud 9. detsembril 1950) on kultuurikorraldaja, õpetaja ja Tallinna Puuetega Inimeste Koja juht. Tegelenud erivajadustega inimeste ja omastehooldajate huvikaitsega.
Olnud Tallinna volikogu (VIII koosseisus 2013–2017, IX koosseisus 2021 ) ja sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige, lisaks aastaid Nõmme Linnaosakogu liige, juhtinud ka Nõmme linnaosakogu sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni.
Nõmme Vabakooli Seltsi üks asutajatest 1989, sama selts asutas Tallinna Erakooli kool avati 1. septembril 1990, kus töötas klassõpetajana seitse aastat.
Aastatel 1973–1978 õppis eripedagoogikat.
Ta on kirjutanud 2019 valimiste ajal: "Kuna oleme väike maa, on Eestil suur võimalus muutuda inimkeskseks riigiks, selliseks inimese ja looduse mõõtu riigiks, riigiks, kus igaüks loeb. Tuleb üles leida julgus, et muutuda. Minu arvates ongi nende valimiste põhiküsimusteks demokraatia arendamine, kodanikujulguse esiletõus, kindlasti ka nõrgemate kaitse."
Ta on 3. maist 1998 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Kuulub erakonna volikogusse (erakonna kõrgeim organ üldkogude vahelisel ajal) ja juhib Nõmme osakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 202 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Külli Urbi hobid on lugemine, aiandus, fotograafia, muusika. Tal on kaks poega ja üks tütar. Poeg Aron Urb on fotograaf, Maarja Urb kujundaja ja fotograaf. Poeg Andreas on sügava puudega.
Ingrid Kõrvits
Ingrid Kõrvits (sündinud 16. märtsil 1968) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Ingrid Kõrvits on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise erialal 1986. aastal Ede Kõrgemäe juhendamisel ning Tallinna Konservatooriumi 1992. aastal Merike Toro ja Elo Üleoja juhendamisel.
Aastatel 1987–2011 töötas Ingrid Kõrvits lastekoori Ellerhein dirigendina, alates 2011. aasta märtsist ka tütarlastekoori Ellerhein dirigendina. Ta on alates 2012. aasta septembrist tütarlastekoori Ellerhein peadirigent.
Alates 1992. aastast on ta Tallinna Muusikakeskkooli solfedžoõpetaja ja lastekoori dirigent. 2008. aastal kasvas lastekoorist välja noortekoor, mis Kõrvitsa juhendamisel on saavutanud auhinnalisi kohti vabariiklikel ja rahvusvahelistel koorikonkurssidel. Kõrvits töötab ka Muusikakeskkooli koorijuhtimise eriala õpetajana ning koorijuhtimise ja vokaali osakonna juhatajana.
Ingrid Kõrvits on lastekoore dirigeerinud IX noorte laulu- ja tantsupeol, XXV üldlaulupeol, XI noorte laulu- ja tantsupeol, XXVI üldlaulupeol, XII noorte laulu- ja tantsupeol ja XXVII üldlaulupeol.
2007. aasta noorte laulupeol oli Ingrid Kõrvits lastekooride üldjuht.
Isiklikku
Tema abikaasa on helilooja Tõnu Kõrvits, kes kuulub Eesti tuntud muusikutedünastia hulka. Neil on tütred Paula ja Greete.
Toropets
Toropets on linn Venemaal Tveri oblastis, Toropetsi rajooni keskus. Asub Toropa jõe ja Solomeno järve ääres.
Toropetsi on esmamainitud 1074. aastal. 1168 mainitakse linna iseseisva vürstiriigi keskusena. 1350. aastatel läks Leedu koosseisu. 1503 vallutas linna Moskva suurvürstiriik. 1708 läks see Ingerimaa kubermangu (alates 1710 Peterburi kubermang) koosseisu. 1727 läks Novgorodi kubermangu. 1777. aastal sai linnaõigused ja liideti Pihkva kubermanguga. 1935. aastast kuulub Tveri oblastisse. Augustist 1941 jaanuarini 1942 oli Saksa poolt okupeeritud.
Eesti ümberasujad rajasid 1873–1877 Toropetsis oma luteri kiriku, seal tegutses ka eesti kool ja Toropetsi Eesti Haridusselts. Nõukogude võim sulges 1920. aastal kiriku, lasi kiriku torni lammutada ja avas hoones petrooleumi müügikoha. Hiljem tegutses hoones laste spordikool.
Maria Eufrosyne
Maria Eufrosyne sündis Wittelsbachi dünastiast Pfalz-Zweibrücken-Kleeburgi hertsogi ning pfaltskrahvi Johann Kasimiri ja Rootsi printsessi Katharina viienda lapsena. Tema emapoolne vanaisa oli Rootsi kuningas Karl IX. 7. märtsil 1647 abiellus Maria Eufrosyne Stockholmi Stockholmi kuningalossi kuninglikus kabelis mõjuka Rootsi riigimehe ja väejuhi Jakob De la Gardie poja Magnus Gabriel De la Gardiega, kes oli kuninganna Kristiina soosik. Abielust sündis 11 last, kellest vaid 3 elasid oma vanematest kauem:
Maria Eufrosyne on maetud De la Gardiede hauakabelisse Varnhemi kloostrikirikus.
Mikko Mäntysaari
Mikko Mäntysaari (sündinud 26. augustil 1954 Tamperes) on soome sotsiaalteadlane.
1981. aastal kaitses ta Tampere Ülikoolis magistrikraadi. 1991. aastal kaitses ta Tampere Ülikoolis doktorikraadi sotsiaaltöö alal väitekirjaga "Sosiaalibyrokratia asiakkaiden valvojana: byrokratiatyö, sosiaalinen kontrolli ja tarpeitten sääntely sosiaalitoimistoissa".
2001. aastast on ta Jyväskylä Ülikooli sotsiaaltöö professor. Aastatel 2002–2005 oli ta Jyväskylä Ülikooli ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan.
Tema uurimused on peamiselt sotsiaalhoolekande rakendamisest, sotsiaaltöö meetodite hindamisest, rehabilitatsioonist ja pika-ajalisest töötusest.
Terassinine
Terassinine (prantsuse keeles bleu acier, inglise keeles steel blue) on üks sinistest värvitoonidest, tumedam sinakashall või hallikassinine värvus.
Karakterilt on terassinine külm, kõva, terav ja jäik. Võib kirjeldada ka metallihelgiga tooni, ning silmade värvusena võib see olla heledam sinine.
Variatsioonid
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab terassinise (bleu acier) vasteks toonivahemiku keskmise tumedusega kergelt murtud sinistest
RAL värvikaardi toon 5011 Stahlblau on väga tumeda potisinisega sarnanev toon.
Pantone värvitoon 18-4222 Bluesteel on keskmine potisinine.
Veebivärvid SteelBlue ja LightSteelBlue on heledad veidi tuhmjad sinised toonid, mida esineb mitmes variandis
German Šlein
German Šlein (sündinud 28. märtsil 1996 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis TJK Legion, kus alustas ka klubikarjääri. Aastatel 2013–2019 kuulus ta FC Flora ridadesse. Hooajal 2018–2019 mängis Florast laenul Tšehhi klubis Jihlava FC Vysočina. 2020. aastal liitus ta taas Legioniga.
Pärandvara jagamine
Pärandvara on kõik pärandaja õigused ja kohustused, mis kanduvad pärijale üle pärandaja surma korral. Pärandvara jagamine on pärimise käigu lõpp. Pärandvara jagamist saab nõuda iga kaaspärija. Pärandvara jagamist reguleerib täpsemalt Pärimisseadus (edaspidi: PärS) §-d 144-154.
Pärandvara jagamise viisid
Pärandvara saad jagada kaaspärijate kokkuleppel. Vaidluse korral toimub pärandvara jagamine kohtus. Eristada saab täielikku ja osalist pärandvara jagamist. Osalise jagamise puhul eristatakse omakorda nii isikulist kui ka esemelist jagamist.
Täielik pärandvara jagamine
PärS § 152 lg 1 järgi määratakse pärandvara täielikul jagamisel kindlaks, millised pärandi hulka kuuluvad asjad või nende osad, õigused ja kohustused jäävad igale kaaspärijale. See tähendab seda, et kõik pärandvaras olevad esemed on jagatud ning need ei ole enam pärijate ühisomandis.
Osaline pärandvara jagamine
Osalist jagamist võib liigitada isikuliseks ja esemeliseks jagamist. Isikuline osaline jagamine tuleb PärS § 154 lg-st 1, mis ütleb, et pärandvara on võimalik jagada ühe või mitme kaaspärija nõudel. Sellisel juhul jätkavad teised kaaspärijad jätkavad vara kasutamist ühiselt ning jagamist nõudnud pärijatele hüvitatakse nende osa pärandvarast. Esemelise osalise jagamise korral käsutatakse konkreetset pärandvara hulka kuuluvat eset, mis väljub seetõttu kaaspärijate ühisusest. Kaaspärijate ühisus kehtib ülejäänud pärandvara suhtes edasi.
Pärandvara jagamise reeglid
Pärandvara jagamiseks määratakse kindlaks, millised konkreetsed pärandi hulka kuuluvad asjad, õigused ja kohustused jäävad igale kaaspärijale. Pärandvara jagamisel arvestatakse iga pärija pärandiosa suurust ning lähtutakse pärandvara hulka kuuluvate asjade harilikust väärtusest jagamise hetkel. Seaduse kohaselt tuleb pärandvara hulka kuuluvaid asju jaotades arvestada iga kaaspärija erivajaduste ja huvidega, ühtlasi tuleb arvestada ka pärandja poolt antud vara jagamise korraldustega. Pärandaja alaneja sugulane (laps, lapselaps), kes on kaaspärijaks ja on pärandajat ühises majapidamises või majandus- või kutsetegevuses oma vara või tööga oluliselt abistanud ja pärandvara on selle tulemusena säilinud või suurenenud, võib pärandvara jagamisel nõuda selle eest pärandvara arvel õiglast hüvitist (PärS § 158). Eset, mida ei saa jagada reaalosadeks või millele kaasomanike sätestamine oleks ebapraktiline, antakse ühele pärijale. Kui pärijad ei jõua kokkuleppele, kellele ese anda, siis korraldatakse avalik või pärijate vaheline enampakkumine. Enampakkumisel eseme eest saadud raha jagatakse pärijate vahel võrdeliselt nende pärandiosa suurusega. Pärijatevahelisele enampakkumisele läheb ka ese, millel on perekonnale eriline mälestusväärtus, kui vähemalt üks pärija on selle müümisele vastu. Kui pärandvara jagamisel osutub ühele pärijale jääva vara väärtus suuremaks kui tema pärandiosa, peab ta maksma ülejäänud pärijatele rahalise hüvitise. Kui esemed on kogumis, siis ei või neid eraldada, kui kasvõi üks pärija on sellele vastu. (PärS §159). Kui juhuslikult peaks ilmnema, et pärandvara jagamisel on jäetud mingi osa varast arvestamata, tuleb täiendavalt ka see osa ära jagada.
Jagamise piirangud
Erandid tulevad PärS § 155, kus on sätestatud pärandvara jagamise piirangud. Pärandvara jagamist võib nõuda üksnes siis:
Kasepää külanõukogu
Kasepää külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1949.
Kasepää külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaa Peipsiääre vallas. Külanõukogu keskus asus Kasepää külas.
1949. aastal liideti Kasepää ja Kolkja külanõukogu ning moodustati Peipsiääre külanõukogu.
Augustamistangid
Augustamistangid ehk nahaaugustaja on mõeldud naha, tekstiili ja plastmaterjalide augustamiseks. Tangid toimivad pöörleval peal, millel on kuus augustit. Augustid on kuues erinevas mõõdus ning vastavalt vajadusele saab valida sobiva suuruse. Auke tehakse käepidemete kokkusurumisel. Augustamistangil on külje peal riiv, millega saab tööriista lukustada.
Peeter Kristian Päts
Peeter Kristian Päts (sündinud 13. aprillil 1958 Göteborgis Rootsis) on eesti taimekaitseteadlane.
Elulugu
Lõpetas 1978 Kongahälla gümnaasiumi (Kungälv, Rootsi), 1985 Uppsalas Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna agronoomia erialal põllumajandusmagistrina, väitekiri "A survey on maize and potato storage in Kenya, with particular reference to post-harvest losses caused by insects", Ph.D. (entomoloogia, 1992, samas), väitekiri "Reproductive biology of the cereal stemborer Chilo partellus". Oli 1985–92 Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna uurimisassistent, 1993–95 teadur, 1995–97 Kanada põllumajanduse uurimisjaama külalisteadur, ühtlasi Briti Columbia Ülikooli taimeteaduse osakonna (Vancouver, Kanada) järeldoktor, aastast 1997 Oslos Nordic Academy for Advanced Study (NorFA) vanemnõunik.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekaitse, teraviljakahjurid. Olnud välitöödel Keenias, uurimistööl Rootsis ja Kanadas, pidanud ühendust ka Põhjamaade, Balti riikide ja Loode-Venemaa keskkonnauurijatega. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis liige. Üle 40 teadustrükise.
Haapsalu linnavolinike loend 1919
Haapsalu linnavolinike loend 1919 on 1919 Haapsalus, Haapsalu Linnavolikogu linnavolinikeks valitute loetelu :
Linnuse tänav (Rakvere)
Linnuse tänav on tänav Rakveres.
Tänava pikkus on 355 meetrit. Tänav asub Rakvere Vallimäe linnaosas Rakvere Vallimäe lääneküljel.
Rakvere Vallimäe linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt eramud.
Kassinurme külanõukogu
Kassinurme külanõukogu oli külanõukogu Jõgeva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kalevi külanõukoguga.
Tommie Smith
Tommie Smith (sündinud 6. juunil 1944 Clarksville'is Texase osariigis) on USA kergejõustiklane, olümpiavõitja. Ta oli spetsialiseerunud 200 meetri jooksule. Teda tuntakse ka inimõiguste aktivistina.
2010. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 2010 peeti Venemaal Moskvas.
Nissan C-hatch
Nissan C-hatch on Nissani uus väikeauto. See on 7 aastat tagasi Nissani mudelivalikust kadunud Nissan Almera järglane.
Mootorid on samad, mis Nissan Qashqail. Arvatavasti valmistatakse C-hatchist ka Nismo-nimeline 200 hj kuumpära (tavalisest võimsama mootoriga luukpära).
Autot seni veel esitletud pole, küll aga on sellest tehtud spioonifotosid.
Heli Laanekask
1998 sai ta Eesti Vabariigi teaduspreemia humanitaarteaduste valdkonnas (Eva Aaver, Leo Anvelt (postuumselt), Heli Laanekask, Abel Nagelmaa, monograafia "Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814-1832".
Ilmarinen
pisi|Ilmarineni kuju Helsingis pisi|[[Akseli Gallen-Kallela õlimaal "Sampo tagumine" (1893)]] Sepp Ilmarinen on Soome mütoloogias imesepp, taeva looja ja meeshing. Ta on üks peategelasi Soome-Karjala eeposes "Kalevala", kus ta tagus Ilmasamba, taevalaotuse ja imeveski sampo. Eepose tegevustiku keskmeks on võitlus Ilmarineni sepistatud rikkust ja õnne tootva imeveski sampo pärast.
Nimi
Eesti pseudomütoloogias on Ilmarineni nimi Ilmarine. Ilmarise tegi eestlastele tuttavaks Friedrich Robert Faehlmann ja Friedrich Reinhold Kreutzwald, kuna aga nende käsitlused on erinevad, siis tekib kahtlus, kas eestlased on üldse seda nime tundunud. Kui eestlased teda ikka tundsid, siis pigem Ilmari nime järgi. Nime on ta saanud Ilmeni järvest, mida soomlased kutsuvad Ilmjärveks. Selliseid ilmjärvi on ka Eestis, üks Otepääl ja teine Palamusel. Ei ole usutav, et eestlased tema nime sellel kujul kasutasid. Pigem võib arvata, et nimi on laenatud Soomest. Ilmarine (Soomes Ilmarinen), on deminutiiv nimest Ilmar. Soomes on tal veel teisigi nimesid nagu Ilmari, Ilmalainen, Ilmarinta, Ilmanukko ja Ingeris Ismaro.
Eesti Insenerirood
Roodu laialisaatmine
Saksa okupatsioonivägede juht kindralleitnant Adolf von Seckendorff andis 28. veebruaril 1918 korralduse, mille põhjal Eesti rahvuslikud väeosad võisid jätkata oma tegevust elanike julgeoleku, nende varanduse ja korra kaitseks, kuid juba 27. aprillil 1918 tühistas kindral Seckendorff oma esialgse loa ja andis Brest-Litovski rahulepingu alusel käsu organisatsiooni likvideerimiseks.
Ilmarinen
Nimi
Ilmarineni nime seostatakse sõnaga ilm(a), mis tähendab tuult, tormi, ilma, õhku, taevast ja taevalaotust.
Eesti Insenerirood
Roodu laialisaatmine
Vabadussõja alguses 21. novembril 1918 moodustati Eesti Rahvaväe koosseisus Inseneripataljon.
Ilmarinen
Nimi
Udmurdi mütoloogias esineb ilma ja taeva jumal Inmar.
Eeposes Kalevipoeg
Eesti rahvuseeposes Kalevipoeg on Ilmarine kuulus Soome imesepp, kelle käest läheb Kalevipoeg mõõka ostma. Ta ostab oma isale Kalevile tehtud mõõga. Õnnestunud ostu tähistati rohke alkoholi joomisega. Joomise käigus tekkis Kalevipoja ja Ilmarise vanema poja vahel tüli, mille käigus Kalevipoeg tappis Ilmarise poja. Sellepeale needis Ilmarine ära Kalevipoja mõõga. Tänu sellele needusele tappis mõõk hiljem Kalevipoja enese.
Faehlmanni järgi tegi Ilmarine terasest taevakummi, tähed ja kuu sinna külge kinnitanud ning võtnud päikese Vanaisa eeskojast. Kreutzwald aga lisas Ilmarine lugulaulu "Kalevipoeg". Ta ei ütle selgelt välja, aga annab mõista et Kalevipoja mõõk just tema poolt sepistatud. Kalevipoja XII loos ridadel 557-564 mainib autor Ilmarist nimepidi: "Ilmarine, imeseppa, istus kõrgel kuldsel istmel".
Eestlastele on Ilmarine tuntum läbi rahvalaulude, kus mainitakse kullast naise tagumist. Kui naine valmis, siis sepp mõistab, et naisepoolne külg külmetab. Selleks toob ta Riiast kuke laulma, Saarest sõnni ammuma, Pärnust pätsu hirnuma, et kuldnaist äratada, aga kõik püüdlused on asjatud.
Ilmarine on tuule-, õhu-, ilmajumal, aga Eestis teatakse teda pigem taeva- ja õhujumalana tänu udmurtidele. Samuti Lapi mütoloogias esineb Ilmaris, kes tormi ja paha ilma sünnitab. Taeva tagus ta vasaraga, mis meenutas Thori oma. Ilmarine võis olla üks vanemaid soome-ugri taevajumalaid. Uku, Taara ja kõik muud võimalikud nimed võivad olla sarnased temaga, aga kindlasti hilisemad.
Topeltkodakondsus
Eestis
Eestis on topeltkodakondsus 2013. aasta seisuga keelatud, kuid selle eest ei ole kehtestatud karistusi ning sünnijärgset Eesti kodakondsust ei saa inimeselt ära võtta.
Varem on topeltkodakondsus olnud ka Toomas Hendrik Ilvesel, kuid ta loobus Ameerika Ühendriikide kodakondsusest 1. aprillil 1993.
Savisaar – tujukas mängur
"Savisaar – tujukas mängur" on 2011. aastal ilmunud Tuuli Kochi biograafiline teos Eesti poliitikust Edgar Savisaarest.
Raamat ilmus kirjastuses Ajakirjade kirjastus, ISBN 9789949476282, ISBN 9789949476398 (e-raamat).
Oulanka bioloogiajaam
pisi|Peahoone Oulanka Bioloogiajaam on Oulu Ülikoolile kuuluv bioloogiajaam Soomes.
Jaam asub Oulanka jõe orus Oulanka rahvuspargis. Jaam on vaid 25 km lõuna pool põhjapolaarjoont.
Jaamas on ööbimisvõimalused (u 85 kohta), loengusaal, seminariruum ja uurimistöö ruumid, väike raamatukogu ning abiruumid. Samuti kuuluvad jaama varustusse paadid ja muud liikumisvahendid.
Jaama baasil tehakse mitmesuguseid ökoloogilisi uurimistöid.
Junona ja Avoss
"Junona ja Avoss" (vene keeles "Юнона и Авось") on rokkooper, mille kirjutas helilooja Aleksei Rõbnikov Andrei Voznessenski poeemi alusel; oli tuntumaid rokkoopereid Nõukogude Liidus.
Esietendus toimus 9. juunil 1981 Lenkomis. Ooperi lavastas Mark Zahharov; tantsuseade Vladimir Vassiljevilt, lavakujundus Oleg Šeintsiselt. Peaosades Nikolai Karatšentsov (krahv Rezanov), Jelena Šanina (Conchita) ja Aleksandr Abdulov (Fernando).
pisi|150px| [[Nikolai Karatšentsov krahv Rezanovi rollis (2005) ]] Lenkomi mängukavas on see ooper tänini. Krahv Rezanovi rollis Dmitri Pevtsov, Conchita rollis mängis Anna Bolšova, seejärel Alla Juganova.
2009. aastal spetsiaalselt Pierre Cardini kunstifestivalil (Lacoste'is Vaucluse'i departemangus) ettekandmiseks lõi Aleksei Rõbnikov rokkooperi "Junona ja Avoss" autoriversiooni. Avaetendus 3. juulil läks menukalt. Järgnenud 8 aasta jooksul etendati seda ooperit paljudel lavalaudadel USA-s, Kanadas, Prantsusmaal, Saksamaal, Iisraelis, Soomes, Baltimaades, Valgevenes, Ukrainas, Kasahstanis ja Aserbaidžaanis.
Ooperi libreto
Ooperi aluseks on vene diplomaadi ja ränduri Nikolai Rezanovi eluseigad 19. sajandi alguses toimunud Ameerika reisi ajal, kui ta armub San Francisco komandandi 15-aastasse tütresse Conchitasse (María Concepción Argüello). Junona ja Avoss olid Rezanovi purjelaevad.
Dafydd Iwan
pisi|Dafydd Iwan Dafydd Iwan (sündinud Dafydd Iwan Jones 24. augustil 1943 Brynammanis) on kõmri laulja ja poliitik.
Ta lõpetas 1968. aastal Cardiffi ülikooli arhitektina. Ülikooli ajal sai ta tuntuks laulukirjutajana ja kõmrikeelsete folklaulude esitajana. Esialgu esitas ta kõmrikeelseid variante Woody Guthrie', Pete Seegeri ja Bob Dylani lauludest, kuid hakkas peagi ise ballaade kirjutama.
1960ndate lõpus alustas ta poliitilist võitlust kõmri keele õiguste eest. 1970. aastal ta vangistati ingliskeelsete teeviitade sodimise eest mõistetud trahvide mittetasumise tõttu. Ta kandis kolmekuulisest vanglakaristusest ära kolm nädalat. Oma kogemustest kirjutab ta laulus "Pam fod eira'n wyn?" (Miks on lumi valge?). Tema üks tuntumaid laule on patriootiline "Yma o Hyd" (Ikka veel siin).
Aastatel 2003–2010 oli ta erakonna Plaid Cymru esimees.
Tema vennad on poliitik Alun Ffred Jones ja näitleja Huw Ceredig.
Castelsarrasin
Castelsarrasin [kas'tel'sarra'sän] on linn Prantsusmaal Tarn-et-Garonne'i departemangus. Ta on departemangu ainus alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks pärast kantonite reformi 2015. aastal.
Linna territoorium asub 61–97 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapeaks on härra Jean-Philippe Bésiers.
Castelsarrasini linnastu valdade liit koosneb kuuest vallast.
pisi|tühi|Castelsarrasini plaan ja teda ümbritsevad vallad
Tõnu Talvi
Tõnu Talvi (sündinud 10. oktoobril 1962) on eesti zooloog ja looduskaitsja.
Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli hüdrobioloogia-ihtüoloogia erialal.
Ta on olnud Riikliku Looduskaitsekeskuse Saare regiooni direktor ja Keskkonnaameti looduskaitse bioloog. Töötab Keskkonnaameti looduskaitse korraldamise osakonnas looduskaitse peaspetsialistina.
Kämmal
Kämmal on käelaba osa, eriti selle sisepool randmest sõrmedeni. Kämbla luid (ossa metacarpalia) on viis, nad on kolmetahulised ja mõlemast otsast paksenenud. Pöidla kämblaluu on üsna liikuv, kuna ülejäänud kämblaluud liiguvad randmeliigestest ainult veidi.
Kämmal oli tuntud rahvapärane mõõt, millega määrati majapidamistes esemete (lina varred, vikatitera jm) ligikaudset pikkust. Kämbla mõõduks oli labakäe laius peopesa keskkohal või ka laiem, kui mõõduks võeti labakäe laius pluss väljasirutatud pöial (sel juhul võrdus 2 kämmalt 1 jalaga).
Lilli oja
Lilli oja on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Valga maakonnas Tõrva vallas ja Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Oja pikkus on 12,1 km (koos lisaharudega 12,4 km), valgla pindala on 31,1 km², langus 24,5 m ja lang 2,02 m/km. Oja saab alguse 102,5 m kõrgusel Pilpa külas ja suubub 78 m kõrgusel Äriküla ja Lilli küla piiril Ruhijärve. Ojale on Lilli külas paisutatud Lilli järv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kastna külanõukogu
Kastna külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Kastna külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Tõstamaa valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Vaiste külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kastna külanõukogu 1950 septembris Pärnu rajooni koosseisu.
Kastna külanõukogu likvideeriti 1954 juunis, selle territoorium liideti Tõstamaa külanõukoguga.
Eesti Ökoloogiapäevad
Eesti Ökoloogiapäevad on Eesti Ökoloogiakogu korraldatud ühepäevased ökoloogia nõupidamised Tartus.
John Krasinski
John Burke Krasinski (sündinud 20. oktoobril 1979) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, filmirežissöör, stsenarist ja produtsent.
John Krasinski tuntuim roll on Jim Halpert telesarjas "Kontor" ("The Office").
Deutschlandsberg
Deutschlandsberg [ˈdɔʏtʃlantsbɛʁk] (sloveeni Lonč) on linn (Stadt) Austrias Steiermargi liidumaal Deutschlandsbergi ringkonnas. See asub Lõuna-Austrias, Sloveenia piiri lähedal. See on umbes 35 km kaugusel Grazist. Populaarsete turismiobjektide hulka kuulub Deutschlandsbergi linnus.
pisi|500px|tühi|Deutschlandsberg
Lubjaoja
Lubjaoja on oja Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Oja pikkus on 4,1 km ja valgla pindala 7,2 km². Oja suubub vasakult poolt Võlupe jõkke.
Olohkova
Olohkova (kirjakeeles varem ka Petseri-Oluhova, vene keeles Печерское Олохово (Petšorskoje-Olohhovo), ka Olohkuva) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Seeritsä nulka.
19. sajandil kuulus küla Vilo kogukonda ja Saalessa kogudusse (Залесье).
Nikolai Oll
Elulugu
Nikolai Oll oli aedniku poeg.
Ta lõpetas 1919. aastal S. J. Blumenau Erareaalkooli Petrogradis, õppis 1920–1921 Petrogradi Teedeinseneride Instituudis, 1921–1923 Tartu Ülikoolis matemaatikat ja põllumajandust, lõpetas 1934 Tallinna Tehnikumi ja 1940 Tallinna Tehnikaülikooli. Akadeemiliselt oli ta EÜS Põhjala liige.
Tehnikakandidaat (1959, Tallinna Polütehniline Instituut), väitekiri "Puidu kasutamisest ehitiste rajamisel nõrkadel ja tugevasti kokkusurutavatel pindadel".
1945–1951 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) ehituskateedri assistent, vanemõpetaja, dotsent (aastast 1947) ja juhataja, ühtlasi 1937–1953 õpetaja Tartu tehnikumides ning 1947–1951 metsandusteaduskonna ehitusmehaanika kateedri juhataja, 1951–1955 ja 1962–1968 Eesti Põllumajanduse Akadeemia ehitusmehaanika kateedri juhataja, 1955–1962 ja 1968–1978 dotsent, 1978–1986 õppeülesannete ja lepinguliste tööde täitja. Luges tugevusõpetuse, ehitusmehaanika, ehituskonstruktsioonide ja vundamentide kursusi.
Teadustöö
Uurinud peamiselt vundeerimist nõrkadel pinnastel. Oli Eesti NSV Riikliku Ehituskomitee geotehnikakomisjoni liige ja Eesti Geotehnika Ühingu auliige. 30 teadustrükist.
Teoseid
Koostas 21 köidet käsikirjalisi uurimistööde aruandeid ja 10 õppevahendit.
Isiklikku
Tema tütar oli akustikateadlane Malle Jaaniso.
Läks
Läks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Läks on võetud Vana-Vigala mõisavallas Vigala kihelkonnas Läänemaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Laetma, Lahe, Lehtlae, Looväli ja Orupõld.
Katase külanõukogu
Katase külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Katase külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Iisaku vallas. Külanõukogu keskus asus Katase külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Katase külanõukogu 1950 septembris Jõhvi rajooni koosseisu.
1954 juunis Katase külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Iisaku külanõukoguga.
Brignoles
Brignoles [bri'njol] on linn ja vald Prantsusmaal Vari departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linnapea on alates 2020. aastast Didier Brémond.
Selle linnastu valdade liit koosneb 12 vallast.
Christoph August Gabler
Christoph August Gabler (6. juuli 1820 – 6. märts 1884) oli baltisaksa arhitekt, Eestimaa kubermanguvalitsuse ehitusosakonna arhitekt ja aastast 1859 Eestimaa kubermanguarhitekt. pisi|[[Tallinna Jaani kirik]] Christoph August Gabler lõpetas 1839. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia.
Christoph August Gabler projekti järgi valmis:
Péronne
Péronne on kahe valla koha Prantsusmaal:
Keedika külanõukogu
Keedika külanõukogu oli külanõukogu Haapsalu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Linnamäe külanõukoguga.
Jürgen
Jürgen on Saksamaal ja ka Eestis levinud mehenimi.
Jürgen on nime Georg üks saksakeelseid variante.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Jürgen 648 mehel. Jürgen oli populaarsuselt 232. mehenimi. Jürgen oli keskmiselt 25 aasta vanune (mediaanvanus oli 26). Kõige populaarsem oli eesnimi Jürgen vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 14,8.
Deutschlandsbergi linnus
thumb|Deutschlandsbergi linnus Burg Deutschlandsberg on linnus Austrias Steiermargi liidumaal. See asub 398 m kõrgusel merepinnast. Kivilinnus on rajatud 12. sajandil.
Magda Lehtla
Magda Lehtla (aastani 1940 Magda Priks, aastatel 1940–1956 Magda Lehtla, aastast 1956 Magda Rosenthal; 12. august 1921 Mäksa vald – 1. oktoober 2008 Erala) oli eesti näitleja ja laulja.
Ta õppis aastast 1938 Paula Virgase ja aastatel 1952–1955 Alma Kurtna juhendamisel. Kuulus aastatel 1941–1942 Tallinna Töölisteatri õpperühma, aastatel 1942–1944 oli ta samas laulja ja näitleja. Aastatel 1941–1951 laulis ta Vanemuise teatri kooris ja esines sõnalavastustes.
Hiljem on töötanud Tartu Linna Tööstuskombinaadis, Ambla võitööstuses ja mujal.
Eesti ökoloogiakonverents
Eesti ökoloogiakonverentsid on Eesti Ökoloogiakogu ja EcolChange'i korraldatavad ökoloogiaalased konverentsid Eestis.
Neid on korraldatud enamasti 3-aastase sammuga (vahel ka harvem). Vahepealseil aastail on peetud Eesti ökoloogiapäeva.
Iseseisvuse väljak
pisi|Iseseisvuse väljak 2020. aastal Iseseisvuse väljak on Pärnu kesklinnas asuv esindusväljak. Aastani 2018 kandis väljak nime Rüütli plats.
Väljak piirneb põhjas SEB pangahoonega, idas Aia tänavaga, lõunas Rüütli tänavaga ja läänes Ringi tänavaga. pisi|Iseseisvuse väljak 2020. aastal Iseseisvuse väljakul asub Eesti Vabariigi väljakuulutamise mälestusmärk.
Ajalugu
19. sajandi keskel hakati likvideerima Pärnu kindlusevalle ja vallikraav lükati tasapisi mulda täis. Esimene hoone, mis kunagise kindlusvalli asemele ehitati oli Rüütli 40.
1896. aastal jõudis Pärnusse raudtee ja raudteejaam ning vaksalihoone rajati tasandatud vallikraavi asemele.
1911. aastal kerkis raudteejaama idapoolsesse serva Endla teatri hoone. 23. veebruaril 1918 loeti Endla teatri rõdult esimest korda ette Eesti iseseisvusmanifest.
1937. aasta lõpul kuulutati välja Pärnu linnaväljaku kujundamise eelprojektide võistlus. Lahendada tuli olemasoleva raudteejaama üleviimine ning raudteejaama alt vabanevale maa-alale tähtsamate haldusasutuste püstitamine. Esikoha sai arhitekt Harald Arman. Raudteejaama asemele planeeriti Konstantin Pätsi nimelist väljakut, millele plaaniti püstitada Pätsi ausammas. Vastavalt planeeringule hakati 1939. aastal väljaku äärde ehitama Eesti Panga Pärnu osakonna hoonet, mis valmis 1945. aastaks.
1944. aasta pommitamise tagajärjel süttis Endla teatri hoone. Kuigi teatrihoone oleks saanud taastada, siis okupatsioonivõim seda teha ei soovinud. 1961. aastal õhiti teatrimaja varemed ja hoone asemele kerkis Pärnu Hotell. pisi|Iseseisvuse väljak (Rüütli plats) 2011. aastal|alt= Nõukogude perioodil seisis väljakul Vladimir Lenini kuju. Seetõttu oli ka väljaku ametlik nimi Lenini väljak.
2001. aasta rekonstrueerimise käigus paigaldati väljakule purskkaev. Rekonstrueerimine läks maksma 2,6 miljonit krooni, millest miljoni annetas rohkem kui sada firmat ja eraisikut.
2018. aastal toimus väljaku ja sellega piirnenud Rüütli tänava lõigu rekonstrueerimine. Väljak kaeti hallide graniitplaatidega, paigaldati uued pingid ja uuendati tänavavalgustust. Rekonstrueerimise maksumus oli 1,3 miljoni eurot. Samal aastal nimetati väljak Rüütli platsist ümber Iseseisvuse väljakuks.
William Holman Hunt
William Holman Hunt (2. aprill 1827 Cheapside, London – 7. september 1910 Kensington, London) oli inglise maalikunstnik, üks prerafaeliitide vennaskonna alusepanijatest. Tema looming paistis silma erksate toonide ja detailselt kujutatud sündmustega. Tema arvates oli kunstniku eesmärgiks jutustada lugu pildina.
Elulugu
William Holman Hunt sündis Inglismaal Londonis. Vanemad panid poja nimeks tegelikult William Hobman Hunt, kuid kuna ristimisel oli ta nimi valesti kirjutatud, vahetas ta "Hobmani" hoopiski "Holmani" vastu. Hunt kasvas üles usklikus peres. Tema isa oli William Hunt ja ema Sarah Holman. William Hunt oli lao juhataja Londonis. William jättis kooli pooleli 12-aastaselt. Hunt asus pärast seda sekretärina tööle, kuid see ei pakkunud talle piisavalt huvi ning seetõttu loobus ta sekretäriametist. Tema unistus oli saada kunstnikuks, ent tal puudusid piisavad oskused. Williami isa armastas korda ja õiglust ning oli seetõttu arvamusel, et kunstnikuna ei saavuta Holman midagi. Isa suurim soov oli, et Williamist saaks müügimees. Isa vastuseisust hoolimata ei suutnud Holman maalimist lõpetada.
1834. aastal võttis Williami isa ta ühe kunstniku juurde kaasa, kes parasjagu talle pilti maalis. Huntil oli võimalus kunstniku tööd jälgida ning hiljem kui ta koju jõudis, haaras ta pliiatsi ning joonistas järgi kaks pilti, mida ta seal käies näinud oli.
Ta otsustas luua 16-aastaselt oma ateljee, kus ta kopeeris, restaureeris ja maalis pereportreesid.
Ta palus vanematelt luba, et minna Kuninglikku Kunstiakadeemiasse, kus ta saaks oma maalimisoskusi edasi arendada. Peagi pidi ta pettuma Briti kunstis, kuna ta ei leidnud seal midagi imetlusväärset. Ta alustas õpinguid Kuninglikus Kunstiakadeemias 1844. aastal.
Kunstiakadeemias sõbrunes ta John Everett Millais'ga. Neid mõlemaid ühendas suur soov, et nende töid eksponeeritaks 1849. Kunstiakadeemia näitusel. Nad rääkisid ideedest ja maalimistehnikatest ning töötasid koos. Sellest hoolimata läks Hunti teos näitusele, ent Millais' oma mitte. 1848. aastal kohtus ta ka Dante Gabriel Rossettiga, kes andis Williamile idee luua prerafaeliitide vennaskond.
Selle teose aluseks, mis Kunstiakadeemia näitustel avalikustati, valis Hunt John Keatsi luuletuse "The Eve of St Agnes", mis oli loodud aastal 1821. Hunt valis luuletusest osa, kus kangelane Rienzi plaanis kättemaksu oma noorema venna surma eest. Maal oli maalitud keskaegses stiilis ning kandis nime "Rienzi". See teos sisaldas lugematul arvul sümboleid. Rossetti kehastas Rienzi tegelast ja Millais surnud venda. Teos sai positiivset tagasisidet.
Holmanist ei saanud kunagi mõjuvõimsat kunstnikku. Tal polnud järgijaid nii nagu teistel kunstnikel. Ta oli tuntud rohkem kui religioossete piltide maalijana.
1852 kandideeris ta Kuningliku Kunstiakadeemia liikmeks, kuid ta avaldus lükati tagasi. Kuna William oli väga uhke iseloomuga, siis ei kandideerinud ta Kunstiakadeemiasse pärast seda enam mitte kunagi.
Hunt oli abielus kaks korda. Pärast ebaõnnestunud kihlust modell Annie Milleriga abiellus ta 1865. aastal Fanny Waughiga, kes poseeris hiljem ka tema tuntud maalil "Isabella". Fanny suri Itaalias pärast lapse ilmaletoomist ning Hunt disainis oma naise hauakivi, mille ta lasi hiljem Inglismaa surnuaeda tuua. Ta teine naine, Edith, oli aga Fanny õde. Tol perioodil oli Inglismaal keelatud abielu oma surnud naise õega. Seega oli Hunt sunnitud sõitma välismaale, et seal Edithiga abielu sõlmida. Ta abiellus Edithiga kümme aastat hiljem ehk 1875. See abielu põhjustas aga mitmeid konflikte. Esiteks tekkis tõsine tüli perekonnaliikmetega, teiseks ka tema kolleegi ja prerafaeliitide vennaskonna liikme Thomas Woolneriga. Woolner oli kunagi samuti Fannysse armunud, kuid abiellus siiski Alice'iga, Fanny ja Edithi kolmanda õega. Huntil on abielust Fannyga poeg Cyril Holman Hunt. Edithiga oli tal teine poeg, Hilary Lushington Holman, ning tütar Gladys Holman Hunt.