cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ewert von Bremen
Ewert von Bremen sündis Äntu mõisniku Tuwe Bremeni (surnud 1602) ja Anna von Delwigi pojana.
Ta maeti 17. veebruaril 1645 Tallinna Toomkirikusse.
Perekond
Ewert von Bremen abiellus 1603. aastal Rummu, Vao ja Pikavere mõisa pärijanna Anna von Meyborgiga (surnud 15.06.1646 Tallinnas), kes oli Rummu mõisniku Bertram von Meyborgi ja Anna Riesebieteri tütar. Abielust sündisid:
Daviessi maakond (Missouri)
Daviessi maakond (Daviess County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Gallatin.
Ajalugu
Maakond moodustati 1836. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kaksikud
pisi|Inimkaksikuid kandva emaka läbilõikeline illustratsioon Kaksikud on samast rasedusest sündinud kaks järglast.
Identsed kaksikud on arenenud ühest munarakust (ühemunakaksikud). Palju sünnib neid kahest munarakust (kahemunakaksikud).
Inimesel sünnivad kaksikud ühe korra 80–120 sünnituse kohta.
Gerónimo Rulli
Aastatel 2014–2019 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad. Hooajal 2019–20 mängis ta Real Sociedadist laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Montpellier.
2020. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Villarrealiga.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Rulli Villarreali olümpiameeskonda. Argentina jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 8. septembril 2018 mängus Guatemala vastu.
Krāslava vasallilinnus
Kraslava vasallilinnus (läti Krāslava, saksa Kreslau, Kreslawka, poola Krasław, vene Креслав ) oli Liivi ordule kuulunud väikelinnus, mis asus Lätis Kagu-Latgales Krāslava piirkonnas (Krāslavas novads) Krāslava linnas, Väina ehk Daugava jõelooke põhjakalda künkal krahv Plateri pargi vastas ja mida kutsutakse Teatrimäeks (Teātra kalns) ning mis asetseb 141 meetrit üle merepinna tänavate Aglonas iela, Ganību iela ja Ziedu iela vahel. pisi|[[Kraslava piirkond tänapäeva Lätis]]
Ajalugu
Linnus kuulus arvatavasti Liivi ordu vasallile ja see oli Vana-Väina komtuurilinnuse idapoolne eelpost, ning pidi ehitatama arvatavast pärast Vana-Väina linnuse algkavatise valmimist. Linnus oli väike ja nõrk, ning ilmselt seetõttu ordulinnuste nimekirjades teda mainitud pole. Ka pole seda keskaja ürikutes kirjas, mis ei anna aga alust arvata, et seda linnust üldse olemas ei olnud.
Väina jõe veetee ääres olevana oli koht juba IX sajandil asustatud. Viikingite saagades tuntakse seda nime Dynasaiforgarðr all.
XVI sajandil olevat sinna rajatud kirjalike allikate teatel Liivi ordu kindlustatud kaubaladu. Esimest korda on Kraslava nime mainitud Vene leetopissides.
1558 – esimesed tõendid linnuse kohta aastast, kui ordumeister Wilhelm von Fürstenberg läänistas selle valduse orduvasall Engelbrecht Plumperile.
1569. aasta 29. mail läks Kraslava Kuramaa-Zemgale kantslerile hertsog Michał Brunnowile. 1603 kinnitas selle omanikevahetuse Poola kuningas Sigismund III August.
1729 sai paiga omanikuks Poola Liivimaa (Inflanty Polskie) vojevood, staarost ja kastellaan Jan Ludwik Plater, kes ostis valduse Jan Chapskilt 14 000 taalri eest. 1513–1525 oli üks Plateritest, Heinrich, olnud ka Latgale pealinnuse Vana-Väina komtuur.
1765–1791 ehitas üks krahvidest Plateritest linnuseplatsi lähedale barokkstiilis mõisa ja ümbritses ala pargiga. Kas selle käigus ka vanu linnusemüüre lammutati, ei ole teada.
1914 kirjutas ajaloolane O. E. Schmidt vanadest maakividest laotud ehitisemüüridest, mida mõned kohalikud peavad kindlustatud mõisamajaks (fester Haus).
1936 eksisteerivad veel ehitise varemed, ajaloolane S. Sahharov kirjutab, et Teatrimägi on nime saanud seal paiknenud vanas aidas krahv Plateri poolt oma külalistele korraldatud teatrietendustest. Mis tähendab, et tegemist olevat siis olnud mõisa aida varemetega.
1938 ajaloolane Arbusow ei paiguta Kraslavat linnuste hulka kuuluvaks.
Ehitus
Kraslava kõige kõrgemas kohas – Teatrimäe kõrgel jõekaldal – asunud linnus oli pikliku ristküliku kujuline ja koosnes arvatavasti idapoolsest peahoonest ja läänepoolsest eeshoovist. Mäeplatoo pindala on 150 * 200 meetrit ja see on kahest küljest piiratud sügavate uhteorgudega. Vanast rajatisest pole maapinnal midagi säilinud, kuid platsi idaosas on pindalaga 17 * 7 meetrit kõrgendik, mille kõrguseks on 1 meeter. Sealt jookseb läänesuunas 40 m pikkune ja 1,5 m laiune lõunamüüri vall, milles on kohati näha 1–1,4 meetri paksusi mördiga seotud maakividest müürijuppe. Müürivundamendist põhja poole jäävad augud ja kaevikud, mis on sinna ilmselt tekkinud II maailmasõja ajal.
Nagu ka Riia pool Väina (Daugava) jõe ääres asuva Altona puhul, nii ei olnud sealgi seespool kaitsemüüri mingeid kivihooneid, vaid ainult mõningad puitehitised, kuhu ümerkaudsed elanikud oma varaga hädakorral varjuda said.
Francisco Urcuyo
Francisco Urcuyo Maliaños (30. juuli 1915 Rivas – 14. september 2001 Managua) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja aastal 1979.
Krāslava vasallilinnus
Praegune seisukord
Praegu on sellel kohal eelpoolmainitud tänavate vahel asuv põõsastega kaetud küngas, mis sisaldab umbes 1 m kõrgusi müürivundamente. Vundamendivalli peal on kohati näha laotud maakive.
Francisco Urcuyo
Elulugu
Francisco Urcuyo sündis 30. juulil 1915 Rivases, Nicaraguas. Ta lõpetas aastal 1944 Mehhiko Ülikooli, kus ta õppis kirurgiks. Tema abikaasa oli Maria Luisa Muñoz, neil sündis neli last. Oma poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.
Poliitiline karjäär
Francisco Urcuyo asus poliitikaga tegelema aastal 1954. Ta oli kahel korral tervishoiuminister ja kahel korral Nicaragua rahvuskongressi presidendiks. 1. mail 1967 sai temast Nicaragua asepresident.
Anastasio Somoza Debayle valis Francisco Urcuyo oma järglaseks. Kui Somoza Debayle 17. juulil 1979 riigist pages, siis võttis tema ameti üle Urcuyo Maliaños ning tema ametiaeg oleks pidanud 1974. aasta konstitutsiooni järgi kehtima 1. maini 1981. Urcuyo alustas dialoogi riigi erinevate poliitiliste jõudude vahel ning teatas oma valmisolekust jätkata aastal 1974 vastu võetud põhiseadusega kooskõlas kuni Anastasio ametiaja lõpuni. Sandinistidest ülestõusnud leidsid aga, et toimuv on vastuolus presidendi kohusetäitja varasemate ametiülesannetega, milleks on võimu sujuv üleandmine. Ülestõusnud jätkasid pealetungi ja Urcuyo pages 18. juulil Guatemalasse, loobudes nii sisuliselt võimust.
Kirjanduslik karjäär
Kuigi Francisco Urcuyo suri 14. septembril 2001 Nicaragua pealinnas Managuas, siis varasemasse aega jäi periood, kus ta pidi pikalt kodumaalt eemal olema. Ta kirjutas sel perioodil neli raamatut. Neist esimene, Solos – käsitleb Somoza diktatuuri viimaseid aastaid. Ta kirjutas veel kaks poliitilist analüüsi – Aliados Traicionados ja Carter y los comunistas.
Viimane ilmunud raamat Poesía y recuerdos oli perekonnale pühendatud luulekogu.
Södingberg
Södingberg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Voitsbergi ringkonnas. 2015. aastast on see Geistthal-Södingbergi valla osa.
Södingberg asub Grazist läänes.
Aime Maripuu
Aime Maripuu (1960. aastani Aime Kõrma, kodanikunimi 1974. aastast Aime Prand; sündinud 25. detsembril 1934 Tallinnas) on eesti kirjanik.
Aime Maripuu sündis müüja perekonnas. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Töötas 1958–1963 Eesti Tööstusprojektis ja 1963–1986 Energiavõrkude Projekti Eesti osakonnas inseneri ja projekteerijana.
Esimene lastejutt ilmus ajakirjas Täheke 1966. aastal, esimene novell Loomingus 1967. aastal. Aime Maripuu on kirjutanud ka kuuldemänge.
Montreuil' ringkond
Montreuil' ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. Seal elas 2016. aasta seisuga 112 118 inimest. Ringkonna pindala on 1327,1 km².
Kantonid
Ringkonna vallad jagunevad järgmiste kantonite vahel:
2015. aastani jagunes ringkond kaheksaks kantoniks:
Vallad
Ringkonnas on 164 valda (sulgudes INSEE koodid):
110 eKr
Aasta 110 eKr ehk ab urbe condita DCXLIV (644).
Gravüür
pisi| [[Albrecht Düreri gravüür ninasarviklasest koos tekstilise kirjeldusega (loodud 1515)]]
Gravüür on selliste graafiliste tehnikate üldnimetus, mille puhul tulemus saadakse graveerimise või söövitamise teel.
Gravüüriks nimetatakse ka neis tehnikais valminud kunstiteost (graafiline leht ehk tõmmis). Sisuliselt on graafiline leht siledale pinnale uuristatud joonise äratrükk. Sõltuvalt graveeritava pinna materjalist eristatakse puu-, vase-, kivi-, linogravüüre jne.
Eestlased Kreekas
Eestlased Kreekas on Kreekas elanud või elavad eestlased.
Pikantsed lood ja anekdoodid
alt=Pikantsed lood ja anekdoodi 1931 esikaas|pisi|Ajakirja "Pikantsed lood ja anekdoodid" 1931 nr 1 esikaas "Pikantsed lood ja anekdoodid: ajakiri kõigile, kes armastavad pikantseid ja lõbusaid lugusid ning soovivad südamest naerda" oli huumoriajakiri, mis ilmus 1931. aastal Tallinnas.
Toimetus asus aadressil Lühike jalg 9-1. Ajakiri ilmus kuus korda aastas. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Voldemar Kaljumäe.
Ajakirja trükiti trükikojas "J. ja A. Paalmann". Numbri hind oli 35 senti.
Catathelasmataceae
Catathelasmataceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Kruševo manifest
Kruševo manifest on oletatav manifest, mille andis 1903. aasta Ilinden–Preobraženie ülestõusu ajal välja Kruševo Vabariigi Revolutsioonikomitee. Selles kutsuti kohalikke moslemeid üles liituma väljakuulutatud vabariigi valitsusega võitluses türanliku ülemvõimu vastu. Tehti ettepanek luua koos demokraatlik riik. Selles rõhutati, et ülestõus on Osmanite türannia vastu, mitte ühegi rahva ega usugrupi vastu. Põhja-Makedoonia histograafid kasutavad manifesti näitena makedoonia keele esimesest kasutamisest.
Manifesti originaaldokument ei ole säilinud ning ei ole kindel, kas selline manifest tegelikult üldse tehti. Mõned ajaloolased väidavad, et manifesti tekst koostati ligi 20 aastat pärast ülestõusu. Manifesti avaldas selle praegusel kujul 1923. aastal Nikola Kirov Sofias ning ta kasutas selles enda murrakut. 20. sajandi alguses oli makedoonia keel kui omaette tunnustatud keelena ülivähe levinud. Samas ei ole Põhja-Makedoonia ajaloolased nõus Kirovi väitega, et ülestõusuaegne rahvastik koosnes ainult bulgaarlastest.
Valdek Kulbach
Valdek Kulbach (6. aprill 1927 Auvere-Joala vald – 31. jaanuar 2020) oli eesti ehitusteadlane ja ehitusinsener, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1986).
Ta oli Tallinna Tehnikaülikooli emeriitprofessor. Tema teadustöö põhisuunad on seotud õhukeseseinaliste ja ruumkonstruktsioonide ehitusmehaanika uurimisega. Kulbach on Eestis rippkonstruktsioonide koolkonna rajaja. Koos professor Johannes Aarega projekteerinud ja evitanud üliraskete (1000-tonniste) ja kõrgete seadmete montaažimaste, samuti Nõmme ja Tartu jalakäijate silla kandekonstruktsioonid; loonud Tartu laululava kõlaekraani ja projekteerinud Suure Väina silla.
Haridus
Kulbach lõpetas 1951. aastal kiitusega Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Aastatel 1952–1954 õppis ta Leningradi Polütehnilise Instituudi aspirantuuris, mille lõpetamise järel kaitses 1955. aastal samas kandidaadiväitekirja "Отплывание песчаных откосов под воздействием фильтрационного потока" ("Filtratsioonijõudude mõju liivnõlvade stabiilsusele"). 1972. aastal kaitses ta TPI-is väitekirja "Deformeeruva kontuuriga eelpingestatud võrk-rippkatuste staatilise töö analüüs" ja sai tehnikateaduste doktori kraadi.
Kulbach täiendas ennast Helsingi Tehnikaülikoolis aastatel 1971 ja 1976 ning Moskva Ehitusinseneride Instituudis aastatel 1979, 1984 ja 1989.
Töökäik
Töötas õpingute ajal aastatel 1948–1952 projekteerimisasutustes Estonprojekt ja Dorprojekt inseneri, vaneminseneri ja grupijuhina. 1955. aastast töötas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis: oli ehituskonstruktsioonide kateedri assistent, vanemõpetaja 1956–1958, dotsent 1959–1971, professor 1972–1991, kateedrijuhataja 1975–1990; õhtuse üldtehnilise teaduskonna prodekaan 1963–1970; kaugõppeteaduskonna dekaan 1971–1975; Tallinna Tehnikaülikooli ehitiste projekteerimise instituudi õhukeseseinaliste konstruktsioonide erakorraline professor 1992–1998 ja teraskonstruktsioonide õppetooli juhataja; ehitusteaduskonna dekaan 1994–1995; emeriitprofessor 1998–... Ta on lugenud üliõpilastele teras- ja metallkonstruktsioonide üld- ja erikursust.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Valdek Kulbach 1986. aastal mehaanika ala. Ta kuulus akadeemias informaatika- ja tehnikateaduste osakonda..
Teadustöö
Puit- ja metallkonstruktsioonide, suureavaliste sillakonstruktsioonide arvutused. Avaldanud üle 140 publikatsiooni, sealhulgas 4 olulist õpikut ("Metallkonstruktsioonid" 1. (1961), 2. (1971), kaasautor professor Johannes Aare; "Puitkonstruktsioonid", (1962)) ja tehnikaajaloo-alaseid artikleid. 4 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 12 kandidaadiväitekirja.
Osales projektides: Tartu laululava kõlaekraan (koos Karl Õigeriga); Mandrit ja Muhumaad ühendava 6,1 kilomeetri pikkuse rippsilla projekt ; Seeria mastkraanasid kuni 100 meetri kõrguste ja 1000 tonni raskuste seadmete monteerimiseks (koos Johannes Aarega).
Tunnustus
Ta on pälvinud ka medali NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituselt.
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Oli Leningradi Ehitusinseneride Instituudi doktoriväitekirjade erialanõukogu liige; rahvusvaheliste organisatsioonide IABSE (International Association for Bridge and Structural Engineering), CIB (International Council for Research and Innovation in Building and Construction) ja ESDEP (Espace Distribution Electronique Professionnel) liige; Eesti Ehitusinseneride Liidu ja Soome Ehitusmehaanika Seltsi liige; Eesti Teraskonstruktsioonide Ühingu keerukate metallkonstruktsioonide ekspert ja konsultant; Eesti Keskkonnaministeeriumi ehitusreeglite nõukogu liige; Vana-Narva Seltsi eestseisuse liige, Eesti Vabadusvõitlejate Tallinna Ühenduse, Eesti Lennuväepoiste Klubi, Tallinna Teadlaste Maja liige; Suure Väina silla komisjoni liige.
Kirjandus
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeskond 1938–1998. Tallinn, 1998, lk 60–61
Margus Maidla. Terasest konstrueeritud akadeemik Valdek Kulbach. – Teaduste Akadeemia – Eesti kollektiivne aju. Tallinn, 2014, lk 181-189
Isuzu Wizard
Isuzu Wizard on viieukseline keskklassi maastur, mida toodeti Jaapani tootja Isuzu poolt alates 1990. aastast. Kolmeukselist kereversiooni hakati tootma 1989. aastal nime Isuzu MU all. Mõlema tootmine lõpetati aastal 2004. Isuzu tootis teiste maade ja turgude jaoks sellest mudelist mitut modifikatsiooni.
Pika teljevahega (viieukseline) kereversioon oli saadaval Jaapanis nimega Isuzu Wisard ning Ameerika Ühendriikides nimega Isuzu Rodeo ja Honda Passport. Opel, Vauxhall ja Holden müüsid sama mudelit Euroopas nime Opel Frontera, Vauxhall Frontera ja Austraalias nime Holden Frontera all. Sama mudelit müüdi Egiptuses nimega Chevrolet Frontera, Isuzu Cameo ja Isuzu Vega Tais, Isuzu Frontier Lõuna-Ameerikas ning Chevrolet Rodeo Ecuadoris, Colombias ja Boliivias.
Lühikese teljevahega (kolmeukseline) oli müügil Jaapanis nimega Isuzu MU ja Honda Jazz. Ameerika Ühendriikides müüdi seda mudelit nimega Isuzu Amigo ja hiljem nimega Isuzu Rodeo Sport. Mandri-Euroopas oli kolmeukseline Opel Frontera Sport ning Suurbritannias Vauxhall Frontera Sport ja Austraalias Holden Frontera Sport.
Kaksikud (täpsustus)
Sõna "kaksikud" all võidakse mõelda:
Johannes Valk
Ta lõpetas 1964. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1975. aastal kaugõppes Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika ja organiseerimise erialal.
Ta oli aastatel 1966‒1981 sovhoosides tööline ja ökonomist, hiljem metsavaht; 1981‒1985 Kohtla-Järve kutselise tuletõrjes tuletõrjuja, 1985‒1989 Kiviõli Aianduse ja Mesinduse Seltsi kaubatundja. Ühtlasi tegeles ta (tolleaegsetes Eesti NSV tingimustes kohati ka mitteametlikult) aiasaaduste ja eriti lillede kasvatamise ning müügiga.
Ta alustas 1989. aastal Harju rajoonis Kurkse külas Laheotsa talu rajamist ja oli aastatel 1989‒2008 selle peremees. Ta on pärast selle talu müüki töötanud edasi põllumajanduse ja aianduse alal.
Sander van de Streek
Sander van de Streek (sündinud 24. märtsil 1993 Barneveldis) on Hollandi jalgpallur (ründav poolkaitsja). Ta mängib Hollandi kõrgliiga klubis FC Utrecht.
2013. aasta hooajal mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora.
Vana-Antsla kutsekeskkool
Vana-Antsla kutsekeskkool oli kutsekeskkool Võru maakonnas Antsla vallas Vana-Antsla asulas.
Kool asutati 19. veebruaril 1928 nime all Vana-Antsla kodumajanduskool.
1961 ühendati kool Antsla sovhoosiga ja 1964 nimetati kool ümber Antsla sovhoostehnikumiks.
1958. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
1958. aasta moodsa viievõistluse NSV Liidu meistrivõistlused peeti 26.–31. augustini Moskvas 78 võistleja osalusel.
Tulemused
Võistkonnad: 1. Leningrad 20 418 2. Moskva 19 491 3. Armeenia NSV 18 685 4. Ukraina NSV 18 444 5. Gruusia NSV 18 208 6. Vene NFSV 17 268 7. Eesti NSV 16 945
Mooses Egiptuses
"Mooses Egiptuses" (originaalis Mosè in Egitto) on Gioachino Rossini ooper (azione tragico-sacra) kolmes vaatuses Andrea Leone Tottola libretole Vana Testamendi ja Francesco Ringhieri L’Osiride (1747) järgi. Esmaettekanne toimus 5. märtsil 1818 Napoli Teatro San Carlos. Ooperist on ka prantsuskeelne muudetud versioon Moïse et Pharaon, mis oli esmaettekandel 26. märtsil 1827 Pariisi Opéras.
Rollide esmaesitajad
Dirigeeris Nicola Festa
Ajalugu
Rossini üks dramaatiliselt värskemaid ja muusikaliselt paremaid tõsiseid oopereid. Tuntud suurepäraste kooride poolest. Selle kolmanda vaatuse palvusekoori „Dal tuo stellato soglio” esitas 300-liikmeline koor nelja sõjaväeorkestri saatel 1887. aastal Rossini maiste jäänuste ümbermatmise tseremoonial Pariisi Pére Lachaise’i kalmistult Firenze Santa Croce katedraali. Tänapäeval esitatakse suhteliselt sageli, kuid sõltuvalt teatrist ja dirigendist, püütakse leida kompromissi Napoli kolme- ja Pariisi neljavaatuselise redaktsiooni vahel.
Rossini oli nagu tavaliselt lepingu täitmisega enne varem kindlaks määratud esietendust ajapuuduses ning palus oma healt sõbralt, helilooja  Michele Carafalt abi. Carafa  komponeeris aaria “A rispettarmi apprenda”, mille Rossini asendas 1820. aastal oma aariaga "Cade dal ciglio il velo". Carafalt on ka viis retsitatiivi. Tundmatu Rossini kolleeg andis oma panuse Moosese aaria „Tu di ceppi mi aggravi la mano” komponeerimisel. Amaltea aaria „La pace mia smarrita" põhineb Amira aarial „Vorrei veder lo sposo" Rossini enda  ooperist Ciro in Babilonia ning koori „Se a mitigar tue cure" võttis Rossini oma Adelaide di Borgognast.  Rossini lõpetas komponeerimise 25. veebruaril 1818, ehk kuu aega enne esietendust.
Esmaettekandel hindas publik kaht esimest vaatust rohkem, kui viimast vaatust kus oli lavakujunduslik äpardus. Punase mere lainetust tagav masinavärk ei hakanud tööle ning Vaarao vägede uppumine nägi kentsakas välja. See kutsus esile vaatajaskonna üldise naeru, mis ei läinud ooperi traagiliste lõpusündmustega laval kokku. Järgmisteks etendusteks tegi Rossini ooperi  lõpu ümber. Punase mere lainetusemasin saadi korda ning maestro poolt lisatud Moosese palvuse stseeni koor „Dal tuo stellato soglio” pälvis publiku vaimustatud tähelepanu. Sellest koorist kujunes edaspidi ooperi oodatuim number ning see inspireeris ka Niccolò Paganinit komponeerima teemakohaseid variatsioone viiulile ja klaverile. Nii Rossini palvusekoor kui ka Paganini variatsioonid on siiani populaarsed kontsertnumbrid.
Ooper levis kiiresti üle kogu Itaalia. Saksakeelsed etendused toimusid Budapestis (1820), Viinis (1821) ja Frankfurdis (1822). Originaalkeeles esitati Pariisis (1822) ja Londonis (kontsertettekanne 1822, lavastus 1823). Kuid uue prantsuskeelse versiooni Moïse et Pharaon  väljatulek  1827. aastal saatis itaaliakeelse versiooni pikaks ajaks unustusse. Taasesitamine toimus alles 1964. aastal Cardiffis ja Londonis. Pesaro Rossini ooperifestivalil esitati 1983., 1985. ja 2017. aastal. On ette kantud ka Roomas (1988, 2007), Napolis (1993, 2018), Londonis (1994, 2014), Veronas (2000), Wildbadis (2006), Chicagos (2010), New Yorgis (2013), Bregenzis (2017), Pisas (2018) ja Novaras (2018).
Ooperit on erinevate solistide koosseisuga helisalvestatud 1956, 1968, 1981, 1987, 1993, 1997, 2007, 2012, 2020.
Rollid
-          Mosè (bass)
-          Elcìa (sopran)
-          Amenofi (metsosopran)
Lühiteraapia
Lühiteraapia (inglise Brief Psychotherapy) on üldmõiste erinevate ajalistelt piiritletud psühhoteraapiate kohta. Lühiteraapiaks võib nimetada ka olemasoleva psühhoteraapia rakendamist ajaliselt piiritletud kontekstis, näiteks lühi-geštaltteraapia või lühike psühhodünaamiline teraapia. Kõige tuntum lühiteraapia on lahenduskeskne lühiteraapia.
Mooses Egiptuses
Rollid
-          Osiride (tenor)
Lühiteraapia
Erinevatel lühiteraapiate peamiseks ühiseks jooneks on ajalised raamid ning täpne eesmärgiasetus. Teataval määral on nimetamisel tegemist tavaga. Kognitiiv-käitumuslikku teraapiat nimetatakse harva lühiteraapiaks, kuigi ta tunnuste poolest pigem seda on.
Mooses Egiptuses
Rollid
-          Aronne (tenor)
Lühiteraapia
Lühiteraapia mõiste algab 1965. aastal Palo Alto Mental Research Institute'is läbi viidud lühiteraapia uurimisprojektiga. Selles uuriti ülimalt tuntud Milton Ericksoni töömeetodeid. Projektist väljakasvanud metoodikat nimetatakse strateegiliseks lühiteraapiaks. MRI lähenemist iseloomustas sotsiaalkonstruktivism ning selle poolest on lahenduskeskne lühiteraapia MRI otsene järglane.
Mooses Egiptuses
Rollid
-          Mambre (tenor)
Süžee
Tegevus toimub Lähis-Idas, muistses Egiptuses. Vaarao on otsustanud vabastada vangi võetud heebrealased. Mooses (Mosè) kuuleb häält, mis teatab, et juudid jõuavad lõpuks Tõotatud Maale. Vaarao poeg Osiris tahab neid hoida aga Egip­tuses, kuna armastab Moosese nõbu, heebrealannat Elcìat. Osiris palub ülempreester Mambrel selgitada heebrealastele, mida nad kaotavad, kui lahkuvad Egiptusest ja loobuvad oma orjadest. Kuninganna Amaltea soovitab küll pojal abielluda Assüüria kuninga tütre Armeniaga, kuid Osiris jätkab intriige heebrea­laste lahku­mise vastu. Ta selgitab Moosesele, et iga juut, kes soovib Egiptusest lahkuda, on ära teeninud surma. Osiris annabki oma sõduritele käsu tappa kõik juutide juhid. Vaarao sekkumine hoiab vägivalla ära. Ta käsib juutidel otsekohe lahkuda. Osiris röövib Elcìa ning varjub neiuga metsa, et elada lihtsa inimese elu. Kuninganna ja Aronne veenavad neid sealt tagasi tulema. Osiris teatab, et ta loobub troonipärija staatusest, kui ta oma tahtmist ei saa. Vaarao on sunnitud heebrealaste lahkumiskäsu tühistama. Mooses vihastab ja teatab, et troonipärijat ja kõiki teisi esiklapsi tabab välk. Osiris on sellest häiritud, laseb Moosese vahistada ja mõistab ta surma. Elcìa astub Moosese eest välja ja nõuab Osiriselt, et Mooses vabastataks ning lastaks heebrealastel minna. Kuid Osiris keeldub ja annab käsu viia surmaotsus täide. Otsekohe kärgatab välk ja surmab Osirise. Mooses juhib heebrealased põgenema. Juudid ületavad Punase mere. Egiptlaste armee Vaarao ja Mambre juhtimisel vannuvad kättemaksu Osirise tapmise eest. Nad lähevad heebrealaste jälgedes Punase mereni, kuid seda ületada ei suuda, vaid upuvad lainetes.
Aizupes (Tīnūži vald)
Aizupes on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Tīnūži vallas. Küla asub valla kaguosas Ogre linna piiril ja jääb valla keskusest Tīnūžist 5,5, endisest piirkonna keskusest Ikšķilest 8 ning Riiast 37 kilomeetri kaugusele. Aastatel 2004–2021 jäi asula Ikšķile piirkonda.
Mooses Egiptuses
Muusikalood
-         Vaarao, Amaltea, Osiride, Aronne ja Mosè kvintett kooriga „Qual portento è questo!"
Aizupes (Tīnūži vald)
Külas asuvad Ogre tehnikum ja Vidzeme jäähall. Sinna jääb Ledus halle bussipeatus.
Mooses Egiptuses
Muusikalood
-         Osiride ja Elcìa duett „Ah! se puoi cosi lasciarmi”
Aizupes (Tīnūži vald)
Seal kasvav sanglepp ümbermõõduga 2,62 ja kõrgusega 23 meetrit on looduskaitse all. Osa külast jääb Ogre Zilie Kalni maastikukaitsealale.
Mooses Egiptuses
Muusikalood
-         Vaarao aaria „A rispettarmi apprenda" (Michele Carafa poolt komponeeritud)
Aizupes (Tīnūži vald)
Aastal 2018 oli külas 90 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 86.
Mooses Egiptuses
Muusikalood
-         Aronne ja Amenofi hümn mees- ja naiskooriga „All'etra, al ciel"
Aizupes (Tīnūži vald)
pisi|tühi|Vidzeme jäähall
Mooses Egiptuses
Muusikalood
-         Elcìa ja Amenosi duett „Tutto mi ride intorno”
-         Osiride ja Vaarao duett „Parlar, spiegar non posso”
-         Amaltea aaria kooriga „La pace mia smarrita”
-         Elcìa ja Osiride duett „Quale assalto, qual cimento!”
-         Elcìa, Osiride, Amaltea ja Aronne kvartett „Ah mira? / Oh ciel"
-         Elcìa, Osiride, Amaltea ja Aronne kvartett „Mi manca la voce”
-         Mosè aaria „Tu di ceppi mi aggravi la mano?"
-         Koor „Se a mitigar tue cure"
-         Lõpukoor „Ma qual fragor! / Che miro!”
DeKalbi maakond (Missouri)
DeKalbi maakond (DeKalb County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Maysville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1843. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 892.
Graveerimine
pisi|[[Uuritsad, millega graveeritakse metalli pinda]]
Graveerimine on joonise, kirja, mustri või muu kujundi uuristamine siledasse metall-, kivi-, klaas-, puu-, elevandiluu-, pärlmutter- jms pinda.
Graveerimisega tegelevat isikut nimetatakse graveerijaks.
Töövahend graveerimisel oleneb materjalist. Näiteks metalli puhul kasutatakse uuritsat ja graveerimisnõela, klaasi puhul lihvimiskäia.
IQ and Global Inequality
Maailma riikidest kõrgeim keskmine IQ (108) on Hongkongis ja Singapuris, madalaim (59) Ekvatoriaal-Guineas. Eesti ja Soome keskmine IQ on 99.
Rudolf Christiani
Christiani rajas koos Aage Nielseniga 1904. aastal rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirma Christiani & Nielsen.
Insenerikutse omandas Christiani aastal 1900. Aastail 1902–1903 reisis ta Prantsusmaal, kus puutus kokku François Hennebique'iga, kes oli tuntud raudbetoonkonstruktsioonide edendaja.
Ta oli Venstre liige ja kuulus mitmesse parlamendi koosseisu.
Vesilennukite angaarid Tallinnas
Rudolf Christiani juhitav firma projekteeris ja ehitas Tallinna aastail 1916–1917 vesilennukite angaare, millest ühe katusekonstruktsioon oli koorikbetoonist. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas.
Ühtsus
Ühtsus on mitmetähenduslik sõna:
Arberešid
Arberešid ehk Itaalia albaanlased (endanimetus Arbëreshët e Italisë või Shqiptrarët e Italisë) on etnolingvistiline vähemuslik rahvusrühm Itaalia lõunaosas Sitsiilias, Kalaabria poolsaarel, Basilicatas, Campanias, Molises, Abruzzos ja Apuulia poolsaarel asuvates külades.
Ajalugu
1448. aastal palus Napoli kuningriigi kuningas Alfonso I Albaania sõjaväekindrali Demetrios Rerese abi Napolis toimuva ülestõusu asjus. Vastutasuks kuulutas kuningas albaania kindrali Calabria valitsejaks ja loovutas Catanzaro provintsi albaanlastele.
Üks põlvkond hiljem oli Napoli kuningriigil taas Albaania sõjaväe abi tarvis. Seekord lähetas legendaarne Albaania väejuht Skanderbeg oma väed Itaaliasse, et lõpetada prantslaste korraldatud mäss. Oskuslikud Albaania sõjaväelased päästsid Napoli ning seekord loovutati neile maa-ala Apuulias. Kahe riigi vahel tekkis tugevam liit ja Skanderbegist sai Napoli-Albaania sõjaväe uus komandör.
Skanderbegi ja võimeka Albaania sõjaväe edu jõudis viimaks lõpule. Albaania, nagu enamik Vahemere riike, langes Osmanite riigi sissetungi ohvriks. Paljud albaanlased põgenesid Veneetsiasse. 16. sajandi jooksul olid Veneetsia ja Itaalia lõunaosa albaanlaste pelgupaik. Albaania immigrandid said tihtipeale tööd Itaalia sõjaväes palgasõduritena. Sellel perioodil tekkisid Calabrias, Basilicatas, Brindisis ja Sitsiilial esimesed albaania külad. Aja jooksul on Lõuna-Itaaliasse albaanlasi juurde migreerunud ning albaania ja itaalia kultuur segunenud arbereši kultuuriks. Kosovo konflikti tõttu otsivad tuhanded albaanlased praegugi varjupaika Lõuna-Itaaliast.
Külad
Itaalias on umbes 50 arberešide küla:
Keel
Arberešid räägivad arbereši murret, mida oskas 2007. aasta seisuga umbes 100 000 arbereši.
Käsk
Käsk on ülema suuline, kirjalik või märguande vormis tahte väljendus mingi ülesande teostamiseks.
Sõjaväes ülema poolt antav käsk sarnaneb üldjuhul tsiviilmõistes korraldusega. Kirjaliku käsu andmiseks on sõjavägedes kindel kehtestatud vorm ehk standard, mis hõlbustab nii info sisestamist, kui lugemist. NATO operatsioonikäsu ülesehituse standardi number on STANAG 2014.
Kaasani sõjaväeringkond
Kaasani sõjaväeringkond (vene keeles Казанский военный округ, КазВО) oli aastatel 1864–1918 ja 1945–1946 Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu relvajõudude koosseisu kuulunud piirkondlik operatiiv-strateegiline väekoondis.
Sõjaväeringkond moodustati 1864. aastal ja see selle koosseisu kuulusid Astrahani, Kaasani, Pensa, Permi, Saratovi, Simbirski ja Vjatka kubermang. 1881. aastal liideti sellega kaotatud Orenburgi sõjaväeringkonna alad. Esimese maailmasõja alguses formeeriti sõjaväeringkonna baasil 4. armee, mille ülemaks nimetati senine sõjaväeringkonna vägede juhataja parun Anton von Saltza. Pärast kaotust Kraśniki lahingus ennistati von Saltza endisele ametikohale. Sõjaväeringkond kaotati 4. mail 1918 ning selle asemel moodustati Volga sõjaväeringkond ja Uurali sõjaväeringkond.
9. juulil 1945 moodustati Kaasani sõjaväeringkond uuesti. Selle koosseisu kuulusid Kirovi oblast ning Tatari ANSV, Udmurdi ANSV, Mari ANSV ja Tšuvaši ANSV. Sõjaväeringkonna eluiga jäi lühiajaliseks ja see kaotati juba 4. veebruaril 1946.
Sõjaväeringkonna valitsus (staap) asus Kaasanis.
Marine Vacth
pisi|Marine Vacth (2013) Marine Vacth (sündinud 9. aprillil 1991 Pariisis) on prantsuse näitleja ja modell.
Elmar Məmmədyarov
Elmar Məmmədyarov (sündinud 2. juulil 1960 Bakuus) on Aserbaidžaani diplomaat ja poliitik.
Aastal 1982 alustas ta tööd Aserbaidžaani NSV välisministeeriumis. Aastatel 1992–1995 töötas ta New Yorgis Aserbaidžaani alalises esinduses ÜRO juures. Seejärel töötas ta välisministeeriumis. Aastatel 1998–2003 töötas ta nõunikuna Aserbaidžaani saatkonnas Washingtonis ning oli seejärel Aserbaidžaani suursaadik Itaalias.
Ta oli 2. aprillist 2004 kuni 16. juulini 2020 Aserbaidžaani välisminister.
Johannes Linnankoski
pisi|Johannes Linnankoski Johannes Linnankoski (kodanikunimega Vihtori Johan Peltonen; 18. oktoober 1869 Askola – 10. august 1913 Helsingi) oli soome kirjanik. Tema kuulsaim teos on romaan "Laul tulipunasest lillest", mis ilmus 1905. aastal.
Ta õppis aastatel 1877–1882 Askolas rahvakoolis. Seejärel töötas ta parvepoisina Porvoonjõel. Aastatel 1888–1890 õppis ta Jyväskyläs õpetajate seminaris (kuid ei lõpetanud seda). Seejärel töötas ta novembrini 1891 Werner Söderströmi kirjastuses, misjärel läks armeeteenistusse. Sõjaväeteenistuses oli ta algul kirjutaja, hiljem velskri õpilane. Samuti tegi ta kaastööd ajalehele Suometar ning õppis saksa, rootsi ja taani keelt.
Vechelde
thumb|Vechelde raekoda
Vechelde on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Peine kreisis.
NSV Liidu strateegilised raketiväed Eestis
NSV Liidu strateegilised raketiväed Eestis olid NSV Liidu relvajõudude NSV Liidu strateegiliste raketivägede (Ракетные войска стратегического назначения (РВСН)) 50. raketiarmeele allunud ja Eestis asunud keskmaarakettide väeosad ja baasid. NSV Liidu relvajõudude Nõukogude armee järglase Venemaa Föderatsiooni relvajõudude viimased väeosad lahkusid pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist 1994. aasta augustis.
NSV Liidus võeti 1959. aastal vastu otsus teistest väeliikidest eraldiseisva relvaliigi strateegiliste raketivägede moodustamisest. Eestis asusid strateegilistest rakettidest ainult keskmaa ballistiliste rakettide R-12 Dvina (vene keeles Р-12, NATO klassifikatsioon SS-4 Sandal) ja R-12U (vene keeles Р-12У (унифицированная)) raketikompleksid. R-12 raketibaasid (Ракетная Операционная База (РОБ)) tegutsesid paarikaupa: Lintsi-Piirsalu, Kadila-Rohu, Uniküla-Rooni ja Nursi-Sänna. Erand oli ainult maa-alune R-12U baas Valgamaal Vilaski baasis. See oli ainus baas, kus raketid paiknesid seal asuvates maa-alustes (vene keeles Шахтная пусковая установка, ШПУ) vertikaalsetes raketišahtides.
Kokku oli Eestis 70 õhutõrje- ja strateegiliste keskmaarakettide üksust, mis allusid erinevatele juhtimiskeskustele. Strateegilistel raketivägedel oli Eestis 1960–1978 neli raketipolku üheksa divisjoni ning nelja liikuva remondi- ja tehnikabaasiga. Igas divisjonis oli 4 laskeseadet.
Raketibaasi koosseisu kuulusid standardselt rakettide ja kütuse ladustamiseks angaar, stardiplatvormid ning tugiüksused (transpordi- ja juhtimisüksused jm). Lisaks lahinguvägedele paiknesid Eestis ka raketivägede juhtimis- ja selleks vajalike radari- ehk pelengaatorikeskused. Juhtimiskeskused asusid Tallinna lähedal Vana-Pääskülas ja Harjumaal Humala kõrgendikul. Eestis, Lätis, Leedus, Valgevenes ja Venemaa lääneoblastites asunud strateegiliste raketivägede diviisid kuulusid NSV Liidu relvajõudude strateegiliste raketivägede 50. raketiarmee (в/ч 55135, s/o 55135) üldjuhtimisele ja koosseisu. 50. raketiarmee saadeti laiali NSV Liidu ja USA 1987. vahel sõlmitud aastal kesk- ja lähimaarakettide likvideerimise lepingu kohaselt.
Eesti NSV territooriumil paiknes 1960.–1970. aastail neli 23. kaardiväe Lenini ordeniga punalipulise Orjoli-Berliini raketidiviisi strateegiliste raketivägede raketipolku.
23. kaardiväe Lenini ordeniga punalipulise Orjoli-Berliini raketidiviisi (23. гвардейская ордена Ленина Краснознамённая Орловско-Берлинская ракетная дивизия ) (s/o 2120, в/ч 21201, позывной "Трубач"), juhtkond, ja staap asus Läti NSV Valka linnas Ausekļa tn 1.
30. raketipolk Lätis
1983. aastal allutati Võrus, Alūksnes (Lätis) ja Valgas asunud polgu Vilaski divisjon Ostrovi raketidiviisile staabiga Pihkva oblastis. Need polgud saadeti laiali aastatel 1987–1989.
Eestlased Leedus
Eestlased Leedus on Leedus elanud või elavad eestlased.
Lengede
thumb|Lengede
Eestlased Leedus
Vanemad eestlased on Leetu jõudnud eeskätt seetõttu, et pärast Siberisse küüditamist ei tohtinud nad Eesti NSV-sse naasta. Hiljem on enamik Leetu kolinud eestlastest asunud sinna seoses abiellumisega. Leedus elab ka eestlasi, kes on seal asutanud ettevõtte või töötavad Eesti ettevõtete esindajatena.
Lengede
Lengede on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Peine kreisis.
Eestlased Leedus
Leedus tegutseb 1987. aastast Leedu Eestlaste Selts ja pühapäevakool.
Lengede
Valla pindala on 34,09 km². 31. detsembril 2017 elas seal 13 051 inimest. Vald asub umbes 18 km Braunschweigist edelas ja 40 km Hannoverist kagus. See sai maailmas tuntuks 1963. aastal kaevandusõnnetuse ja järgnenud 11 ellujäänud kaevuri päästeoperatsiooni tõttu (saksakeelse nimetusega "Wunder von Lengede" – 'Lengede ime').
Lengede ime
Rauamaagi pesemiseks Lengede kaevanduses Mathilde vajati palju vett ja maa-aluse kaevanduse kohal oli mitu kunstlikku järve. 1963. aasta 24. oktoobri õhtul kell 8 tungisid vesi ja muda ühest nendest järvedest kaevandusse. Sel ajal töötas maa all 129 meest. 79 meest suutis kohe põgeneda. Seitsmest mehest koosnev rühm jõudis tagasi puuriga; kui vee tase järgmisel päeval langes, sai nad ujukiga päästa.
Kokkuvõttes hukkus katastroofis 29 meest. Kui kaevandus hiljem puhastati, leiti, et mõned neist olid elanud maa all umbes 14 päeva. Üks mees jäigi kadunuks.
Kohtumenetlus, millega sooviti teha kindlaks, kas keegi oli katastroofi eest vastutav, kestis viis aastat, kuid lõpuks ei süüdistatud kedagi.
Fót
Fót on linn Ungaris Pesti komitaadis Dunakeszi kreisis. Asub Budapestist 17 km põhja pool.
Enstatiitkondriidid
pisipilt|Enstantiitkondriidi läbilõige Enstatiitkondriidid on haruldased meteoriidid, mis moodustavad umbes 2% kõikidest kondriitmeteoriitidest, mis Maa peale kukuvad. Praeguseks on leitud umbes 200 enstatiitkondriiti.
Päritolu
Enstatiitkondriidid on ühed hapnikuvaesemad kivid, mis on Maalt leitud. Suurem osa neis sisalduvast rauast on oksiidina esinemise asemel kas sulfiidide koostises, puhtalt või seotud nikliga (Fe-Ni). Neis on tavaliselt suur mineraali enstatiidi (MgSiO3) sisaldus, millest tuleb ka nende meteoriitide nimi. Spektraalanalüüsi põhjal arvatakse, et enstatiitkondriidid võiksid olla pärit asteroidilt 16 Psyche, mõni ka Merkuurilt.
Koostis
Erinevalt enamikust kondriitidest ei sisalda enstatiitkondriidid peaaegu üldse raua oksiidi. Peaaegu kogu neis olev raud on seotud kas raudsulfiidide koostisse või segus nikliga (Fe-Ni). Need meteoriidid sisaldavad veel mitmeid ebatavalisi mineraale (oldhamiit (CaS), niningeriit (MgS), perrüiit ((Ni,Fe)5(Si,P)2). Lisaks sisaldavad nad veel aluselisi sulfiide (djerfisheriit, caswellsilveriit). Kõik enstatiitkondriidid koosnevad valdavalt enstatiidirikastest kondritest ning rohketest metalli- ja sulfiidsete mineraalide terakestest. Suletiste ehk klastide ja maatriksmaterjalide esinemine enstatiitmeteoriitides on harv. Hapniku puudumine neis viitab sellele, et nad tekkisid Päikese udukogu keskosas, tõenäoliselt Merkuuri orbiidi piiresse jäävas osas. Enamik neist on teinud läbi termilise metamorfoosi. Ensatatiitkondriidid jaotuvad kaheks:
Christiani & Nielsen
Christiani & Nielsen oli rahvusvaheliselt tuntud Taani ehitusfirma, mis tänapäeval on suuresti Tai kuninga Bhumibol Adulyadej omanduses.
Ajalugu
Hiljem ettevõte laienes Austraaliasse ja Lõuna-Ameerikasse ning projekteeriti ka muid kuulsaid ehitisi, nagu Sydney ooperimaja ja Pekingi olümpiastaadion.
Vesilennukite angaarid Tallinnas
Christiani & Nielsen projekteeris Tallinna aastatel 1916–1917 kolm vesilennukite angaari.
Toorehitiseni jõudis neist ainult üks, mille katusekonstruktsioon oli raudbetoonkoorikutest. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Teisest angaarist valmis vundament ja kolmandat angaari ei hakatud üldse ehitama.
LATAM Colombia
LATAM Airlines Colombia, varem LAN Colombia ja veel varem Aerovías de Integración Regional SA (akronüüm: AIRES) on Columbia lennufirma. Lennufirma on Colombias suuruselt teine lennuettevõtja.
Kaksiksoolad
Kaksiksoolad (inglise double salts) on soolad, mis ioniseeruvad lahuses kaheks eristatavaks soolaks, kuid kristalliseerumisel moodustavad jälle ühe soola.
Kaksiksoola mõiste kattub osaliselt kompleksühendi mõistega.
Lahenduskeskne lühiteraapia
Lahenduskeskne lühiteraapia (inglise Solution-Focused Brief Therapy) tuntud ka kui lahenduskeskne lühiteraapia (LKLT) või lühiteraapia on psühhoteraapia lähenemine, mis põhineb pigem lahenduste loomisel kui probleemi põhjuste lahendamisel. Kuigi selles teadvustatakse hetkeprobleeme ja nende põhjuseid, uurib LKLT peamiselt inimese praeguseid ressursse ja tulevikuootusi. See võib aidata klientidel muutuda tuleviku suhtes lootusrikkamaks ja kasutada oma tugevusi eesmärkide saavutamiseks.
LKLT vundament on eesmärkide seadmine. Terapeut töötab välja lahendused, luues kõigepealt üksikasjaliku kirjelduse selle kohta, kuidas kliendi elu muutub, kui probleem on kadunud või kui olukord on paranenud kliendi jaoks rahuldaval määral. Seejärel arutab terapeut koos kliendiga hoolikalt läbi kliendi elukogemuse ja käitumisrepertuaari, et leida vajalikud ressursid praktilise ja jätkusuutliku lahenduse leidmiseks, mida klient saaks hõlpsasti rakendada. Tavaliselt hõlmab see protsess varasemate „erandite“ tuvastamist ja uurimist, näiteks aegu, mil klient on varasemate raskuste ja väljakutsetega edukalt toime tulnud. Lugupidavas ja praktilises intervjuuprotsessis teeb LKLT terapeut ja klient järjekindlalt koostööd eesmärkide väljaselgitamisel ja rahuldust pakkuvate lahenduste väljatöötamisel.
Lahenduste loomisel nähakse klienti kui oma elu eksperti. Imeküsimust kasutatakse nõustamise või teraapia kõige varasemas etapis eesmärkide sõnastamisel ning seda küsitakse juhul, kui klient ei tea, milline tema tulevik võiks välja näha. Meetod viib kliendi probleemiga keskkonnast välja kujuteldavasse probleemideta konteksti, kus ta on hetkeks vaba. Imeküsimus aitab kliendil ja terapeudil tegeleda täpselt selle teemaga, millele klient on läinud lahendust leidma.
Lahenduskeskses lühiteraapias kasutatakse veel mitmesuguseid erinevaid võtteid:
Järgnevad põhimõtted on peamised ehituskivid lahenduskesksel lähenemisel:
LKLT võib olla iseseisev terapeutiline sekkumine või seda saab kasutada koos teiste teraapia stiilide ja ravimeetoditega. Seda kasutatakse igas vanuses inimeste ja mitmesuguste probleemide raviks, sealhulgas lapse käitumisprobleemid, pere düsfunktsioon, kodused või laste väärkohtlemised, sõltuvus ja suhteprobleemid. Ehkki psühhiaatriliste häirete, nagu depressioon või skisofreenia, ei ravita, võib LKLT aidata parandada nende seisundite all kannatavate inimeste elukvaliteeti.
Ajalugu ja eestvedajad
Oluline roll lahenduskeskse teraapia kujunemises on olnud psühhiaater Milton Hyland Erickson (1901–1980), kes rõhutas, et alateadvus on loov ja lahendusi genereeriv. Lahenduskeskne teraapia võttis Ericksonilt tulevikku tähtsustava töövormi, eesmärgistatuse, vastupanu käsitlemise vastastikuse toime aspektist, usu kliendi jõuvarudesse ja sellesse, et inimene teab alati, mida ta mingil hetkel vajab.
Lühiteraapia keskus asutati 1978. aastal Ameerika Ühendriikides de Steve de Shazer ja Insoo Kim Berg poolt algselt pere- ja psühhoteraapia suunana - Brief Family Therapy Center (Milwaukee WI) -, millest sai ametlikult lahenduskeskse lühiteraapia kodu 1982. aastal. Nad uskusid, et sügav pilguheit probleemi ei ole alati kõige tähtsam ning lahendus kui sümptomite vähendamine ei lahenda alati probleemi, vaid võib seda hoopis süvendada. Selle arendamise aluseks oli uskumus, et väga oluline on tugineda kliendi enda ressurssidele ja motivatsioonile, kuna klient teab oma probleeme ja takistusi kõige ning ta on võimeline ise leidma lahendusi oma raskustele.
Pärast de Shazeri ja Bergi surma (vastavalt 2005. a ja 2007. a) sai keskus üle viidud lahenduskeskse lühiteraapia ühingule Solution Focused Brief Therapy Association (SFBTA). De Shazer mängis olulist rolli SFBTA väljatöötamisel, sest just tema kutsus lahenduskeskse kogukonna esimest korda kokku 2001. aastal. Seltskond, kuhu kuulusid de Shazer, Berg ja 27 kolleegi, asutasid SFBTA 2002. aasta sügisel. Varem, 1993. aastal asutatud lühiteraapia assotsiatsioon The European Brief Therapy Association (EBTA) jagab sarnaseid eesmärke lahenduskeskse lühiteraapia väljatöötamise ja levitamise edendamiseks. Nii SFBTA kui ka EBTA korraldavad iga-aastaseid konverentse, toetavad teadustööd ning edendavad ja propageerivad lahendustele keskendunud lühiteraapiat praktikas.
Tänaseks on vastav lähenemisviis edasi arenenud ning leidnud mitmekesist kasutamist üle maailma väga paljudes erinevates valdkondades. Kasutatakse individuaal- ja perenõustamises, psühhoteraapias; sotsiaalsete tugivõrgustike loomisel ja sotsiaalnõustamises; karjääriplaneeringus, sõltuvushäirete ravis, kooliprobleemide lahendamises; erinevates grupitöödes ja grupiteraapias; kriisikolletes; organisatsioonide arenguprogrammides; juhtide, meeskondade ja töötajate juhendamisel.
Coudekerque-Branche'i kanton
Coudekerque-Branche'i kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Coudekerque-Branche.
See koosneb järgmistest valdadest:
Andres Järving
Andres Järving (sündinud 3. juulil 1960) on eesti ettevõtja ja Eesti ühe suurima erakapitalil põhineva, enam kui 4300 inimesele tööd andva tööstus-, kaubandus- ja kinnisvarainvesteeringute grupi NG Investeeringud üks suuromanikke. Andres Järving oli Tallinna Kaubamaja Grupi nõukogu liige 1999-2022.
Hariduskäik
Lõpetas 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal. 2005. aastal sai Tartu Ülikoolist psühholoogia alal bakalaureusekraadi ja 2002. aastal Tartu Ülikoolist ärijuhtimise magistrikraadi.
Isiklikku
Huvitub ajaloost, loodusest ja metsatööst.
Bartoszyce
Bartoszyce (saksa keeles Bartenstein) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Bartoszyce maakonna halduskeskus. Bartoszyce asub Venemaa Kaliningradi oblasti piirist umbes 12 km kaugusel, Olsztynist ligikaudu 57 km põhjakirdes.
Kindlus ehitati 1240. aastal, linnaõigused sai asula 1332. aastal. 1359. aastal ümbritseti linn müüriga. Raudteeühenduse sai linn 1866. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 50% linnast. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Herluf Forchhammer
Herluf Forchhammer (1875–1958) oli taani ehitusinsener, kes oli aastail 1910–1922 rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirma Christiani & Nielsen'i projekteerimisosakonna peainsener. Tema ajal töötas tema osakond välja Tallinna vesilennukite angaaride projekti, kus katusekonstruktsioonis kasutati koorikbetooni, mis oli toona üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Noore insenerina Forchhammeri alluvuses töötanud Ove Arup pidas Forchhammeri edu saladuseks firmasisest aktiivset kommunikatsiooni: vahetati operatiivselt huvitavate ja probleemsete projekteerimistööde tehnilisi aruandeid ning informatsiooni uute arvutusmeetodite kohta.
Tracy (California)
Tracy on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis San Joaquini maakonnas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 103 506. Aastal 2010 oli elanikke 82 922.
Tracy sai linnaõigused 22. juulil 1910. Linn hakkas seda pärast kiiresti arenema, kui see kujunes põllumajandusliku piirkonna keskuseks.
Tracy lähedal asuval Altamonti ringirajal toimus 1969. aastal rokkmuusikakontsert Altamont Free Concert.
Linna juurest mööduvad kiirteed Interstate 5, Interstate 205 ja Interstate 580.
Puritanism
pisi|[[John Pettie "Puritaanlik ümarpea" ]] Puritanism kujunes usulise ja poliitilise opositsiooni vormiks Inglismaal.