cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luminofoorlamp
Toiteskeem
Luminofoorlampidena on olnud pikka aega kasutusel sirged või U-kujulised luminofoortorud (tuntud ka päevavalguslampidena). Nende toitelülituse põhielemendid on voolu piirav drossel (elektromagnetiline ballast) ja vahetatav süütur (starter). Drossel hoiab ara toitevoolu kontrollimatu suurenemise ja süütur (koos drosseliga) tekitab lambi süütamiseks vajaliku kõrgepingeimpulsi. Sellise toiteskeemi korral väreleb valgus sagedusega 100 Hz. Pulsatsioonivaba valguse ja kiire süütamise tagab elektrooniline toitelülitus. Niisugune elektrooniline liitelülitus võib olla lambi sees, nt kompaktluminofoorlambis. Elektroonilistel toiteplokkidel võib olla ka hämardamise funktsioon, s.t võimalus sujuvalt reguleerida lampide heledust.
Ohud
Seepärast on väga tähtis, et selliseid lampe ei visataks prügikasti ega purustataks. Elavhõbeda toime organismile on aeglane, kuid õhku, vette või pinnasesse sattumisel pikaajaline.
Berüll
Berüll on silikaatne heksagonaalse süngooniaga mineraal.
Puhas berüll on värvitu, kuid lisandite tõttu on enamasti värvunud rohekaks, sinakasroheliseks, kollaseks, roosaks, harva ka valgeks.
Esineb heksagonaalsete prismaliste kristallidena moondekivimeis, granitoidsetes pegmatiitides ning aktsessoorse mineraalina happelistes tardkivimeis.
Charles Fourier
thumb|François Marie Charles Fourier François Marie Charles Fourier (7. aprill 1772 Besançon, Prantsusmaa – 10. oktoober 1837 Pariis) oli prantsuse utopistlik sotsialist ja ekstsentriline visionäär.
Fourier' mõjutuste tõttu loodi Ameerika Ühendriikides Dallases kommuun La Reunion, nagu ka mitmed teised kommuunid USA-s.
Berüll
Berüll on vääriskivi. Erivärvilistele erimitele on antud eraldi nimed. Sinakasroheline ning läbipaistev berüll on akvamariin, erkroheline berüll on smaragd, kollakas heliodoor jne.
Charles Fourier
Elulugu
1789. aastal alustas ta üldarhitektuuriõpinguid. 1791. aastal kolis ta oma sünnilinnast Besanconist Lyoni.
Berüll
Berüllist toodetakse berülliumi.
Charles Fourier
Elulugu
Fourier deklareeris, et ühinemine ja koostöö oleksid ühiskondliku edu saladused. Ta uskus, et koostööle pühendunud ühiskond võib teha võimsa hüppe paremuse suunas kõigil arengusuundadel. Töölised tasustataks ümber vastavalt nende panusele töösse. Fourier nägi sellist koostööd aset leidmas kommuunides, mida ta nimetas "phalanx'iteks". Phalanxid oleks baseerunud "suurteks hotellideks" (või Phalanstère'ks) nimetatud ülesehituse põhimõttel. Need ehitised oleksid neljakorruselised korterelamukompleksid, kus rikkamad paikneksid ülemistel korrustel ning vaeseimad naudiksid esimese korrusel elamist. Rikkus oleks tööd tehes kindlustatud, töid määrataks lähtuvalt iga indiviidi kirgedest ja huvidest lähtuvalt. Tööde eest, mille tegemist inimesed ei nautinud, oleks makstud rohkem palka. Mõned tööd, mida Fourier endale ette kujutas, nagu näiteks prügikontroll, oleks siiski kaheldavad täiskasvanud terve mõistusega inimeste maailmas.
Inimesed, kes sellistesse elamutesse asusid, ei pidanud siiski Fourier' ideid järgima. Phalanx'i stiilis ühiskondlikke elamuid hakati projekteerima ning ehitama 1840. aastal, pärast Fourier' surma. Neil vedas, kuna Fourier paistis oma eluajal silma pentsiku religiooni ja filosoofia seguna ühendatud uskumisega, millele ta andis omaenda nime. Üks fourierismi tõekspidamistest oli näiteks, et Maa on seatud läbi elama nelja erinevat ajastut. Fourier' eluajal olev ajastu pidi olema rikkuse ja edu periood. Pärast Fourier' surma järgnev ajajärk pidi aga inimestele kaasa tooma vaesuse ja traagika. Samuti oli määratud planeet Maa saama löögi antikarult, antivaalalt ja paljudelt teistelt antiolenditelt ning elukatelt. Üks mis kindel, on see: Charles Fourier' ideede järgmine tema eluajal nõudis suurt kannatust ja silmapaistvat usku tema unistustesse.
Fourier' kiindumus numbritesse juhtis ta ennustama, et ideaalne maailm, mida ta aitab luua, kestab 80 000 aastat, millest 8000 möödub täiuslikus harmoonias, kus:
Mõjud
Fourier' töö on märkimisväärselt mõjutanud Gustav Wynekeni, Guy Davenporti, Hakim Bey ja Paul Goodmani kirjutisi ning tõenäoliselt mõjutas itaalia magnaati Adriano Olivettit tema elektroonikatööstuse juhtimises. Eestis on Fourier' looming avaldanud mõju ansambli Vennaskond loomingule.
Kirjandus
Fourierism ja Fourier surmajärgsed mõjutused
Eesti Entsüklopeedia
"Eesti Entsüklopeedia" oli esimene eestikeelne üldentsüklopeedia, mis ilmus aastail 1932–1937 ja viidi põhiosas lõpule.
"Eesti Entsüklopeedia" ilmus kaheksas köites Tartus kirjastusühisuse Loodus väljaantuna. Selle peatoimetaja oli Richard Kleis. 7. augustil 1930 võttis kirjastusühisuse Loodus juhatus (Paul Kogerman, Hans Männik, Johannes Voldemar Veski) vastu otsuse anda välja "Eesti Entsüklopeedia". Esimene "Eesti Entsüklopeedia" sisaldab 75 754 artiklit ja selle väljaandmisega tegeles eri aegadel kokku 417 inimest. Kaarte ja tahvleid oli 509, neist värvilisi 77. Teatmeteose tellijaid registreerus 6888, kuid kogu teose ostis välja 5205 tellijat.
Esimene "Eesti Entsüklopeedia. Täiendusköide" otsustati välja anda aastatel 1937–1939, kui selgus, et täiendused ei mahu VIII köitesse, nagu algul oli planeeritud. Täiendusköitesse oli kavandatud kaheksa vihku. 1938. aasta algul ilmus ka lisaköite esimene vihk. Välja jõuti anda lisaköite neli vihku kuni sõnani Kongolo. Nõukogude okupatsioonivõimud peatasid väljaandmise.
1936. aastal otsustas kirjastusühisus Loodus juhatus anda välja "Väike entsüklopeedia" kahes köites mahuga 30 000 artiklit, mille esimene vihk ilmus detsembris 1937.
Kogu "Eesti Entsüklopeedia" trükiti Carl (Karl) Gottlieb Mattiesenile kuulunud o/ü K. Mattieseni trükikojas. Entsüklopeedia trükkimiseks sisseveetav paber (16 250 kg neto) vabastati Vabariigi Valitsuse otsusega sisseveotollimaksust.
Tännassilma (Elva)
Tännassilma on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Veoalajaam
Veoalajaam on alajaam, mis varustab elektrisõidukeid (tramme, trollibusse, metroo- või raudteeronge) kontaktvõrgu kaudu elektrivooluga.
Elektrisõidukeid ei toideta üldisest elektrivõrgust eelkõige seetõttu, et neile on vajalik teistsugune pinge. Madalamat pinget (550–750 V) kasutatakse reeglina linnatranspordis, kõrgemat (näiteks 3 kV, 15 kV) raudteel. Veoalajaamad võivad varustada sõidukeid nii alalisvooluga (sel juhul on alajaamas lisaks transformaatorile ja muudele seadistele ka alaldi) kui ka vahelduvvooluga. Alalisvoolu tarbivad esmajoones linnatranspordivahendid: trammid, trollid, metroo- ja linnalähirongid. Raudteedel kasutatakse nii vahelduvvoolu (sagedusega 50 Hz, 60 Hz, või ülimadala sagedusega 16 2/3Hz) kui ka alalisvoolu (Itaalias, Hispaanias, Poolas, Tšehhi vabariigis, Belgias, Slovakkias, Serbias, Horvaatias, Sloveenias, Venemaal, Ukrainas, Eestis ja Lätis). Ülimadala sagedusega vahelduvvoolu 16 2/3Hz kasutatakse Saksamaa, Austria, Šveitsi, Taani, Norra ja Rootsi raudteedel.
Üks veoalajaam võib elektriga varustada nii tramme kui ka trolle, samuti võib veoalajaam toita ka muid elektrisüsteeme. Vähegi suuremal transpordisüsteemil on veoalajaamu mitu. See võimaldab jagada kontaktvõrgu üksteisest sõltumatuteks lõikudeks ja tagada toite ühe alajaama rikke korral. Ka vähendab mitme alajaama kasutamine nende kaugust toidetavatest liinilõikudest ja ühtlasi ühe veoalajaama poolt toidetava liinilõigu pikkust. See oluline, kuna kontaktvõrgus on suhteliselt madala pinge tõttu suur voolutugevus. Liiga pikkade liinilõikude korral tekiks kontaktvõrgus suur pingelangus ja energiakadu.
Tännassilma
Tännassilma on mitme Eesti küla nimi:
Abiootilised tegurid
Abiootilised tegurid on ökoloogilised tegurid, mis tulenevad organisme ümbritsevast anorgaanilisest maailmast (eluta loodusest). Tähtsamad abiootilised tegurid on valgus, temperatuur, niiskus, tuul, pH, raskmetalliühendid, radioaktiivne kiirgus jt.
Abiootilistele teguritele vastanduvad biootilised tegurid, mis tulenevad elusloodusest.
Vaata ka
Fattori ambientali Экологические факторы
.ec
.ec on Ecuadori Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1991. aastast.
Mashhad
thumb|[[Nadir-šahhi hauamonument]] Mashhad (varasemad eestikeelsed nimekujud Mašhad, Mešhed) on linn Kirde-Iraanis, Razavi-Khorāsāni provintsi keskus, elanike arvult teine linn Iraanis. Asub Kashafi jõe kaldal, umbes 850 km Teheranist idas.
Mashhad on üks seitsmest šiiitide pühast linnast. Igal aastal külastab linna üle 12 miljoni turisti ja palveränduri.
Mashhad on asutatud 823. aastal. 1736–1747 oli Pärsia pealinn.
Linnas on ülikool ja lennujaam.
Gamma
Gamma (Γ, γ) on kreeka tähestiku kolmas täht. Tähte kasutatakse sageli sümbolina matemaatikas ja teaduses, näiteks Lorentzi teguri (γ) tähistamiseks.
Zimbabwe riigipeade loend
Zimbabwe riigipeade loend loetleb alates riigi iseseisvumisest 1965. aastal seda valitsenud riigipead sõltumata nende ametinimetusest.
Rodeesia riigipead (1965–1979)
11. novembril 1965 kuulutas senine Suurbritannia koloonia Rodeesia ennast ühepoolselt iseseisvaks. Riigipeaks nimetati Briti kuninganna, kuid Suurbritannia Rodeesia iseseisvust ei tunnistanud ja kuninganna pakutud ametikohta vastu ei võtnud. Vaatamata sellele tunnistas Rodeesia teda ühepoolselt riigipeana kuni vabariigi väljakuulutamiseni 2. märtsil 1970.
Reaalselt täitis aastatel 1965–1970 riigipea ülesandeid valitsemist teostavaks ametiisikuks (Officer Administering the Government) nimetatud asepeaminister Clifford Dupont, kellest sai hiljem riigi esimene president.
Rahvusvahelist tunnustust Rodeesial ja tema riigipeadel ei olnud.
Zimbabwe Rodeesia riigipead (1979)
Aastast 1972 riigis kestnud kodusõda sundis briti kolonistide juhitud valitsust kuulutama aprillis 1979 välja vabad valimised, mille tulemusena tuli sama aasta 1. juunil võimule mõõdukate rahvuslaste (neegrite) valitsus. Riigi nimi muudeti Zimbabwe Rodeesiaks.
Ka uus valitsus ei suutnud sõda lõpetada ega saavutada rahvusvahelist tunnustust, mistõttu 12. detsembril 1979 sai riigist taas Suurbritannia koloonia.
Zimbabwe riigipead (1980. aastast)
18. aprillil 1980 taasiseseisvus riik Zimbabwe nime all nende rahvuslike parteide juhtimisel, mis olid alates 1972. aastast pidanud kodusõda ja boikoteerinud 1979. aasta valimisi. See riik saavutas rahvusvahelise tunnustuse ja eksisteerib tänaseni.
Muhu valla lipp
Muhu valla lipp on Eesti haldusüksuse Muhu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 13. märtsil 1998, lipu kujundas Herman Heinla.
Lipu kirjeldus
Vapipilt näitab Muhumaa, tema rahva ja kultuuri asendit kahe naabri - Saaremaa ja Eestimaa, vahel. Muhu mänd ehk kaheksakand on juba muinasaegadest tuntud õnne ja viljakuse sümbol.
Jordani maatriks
Jordani maatriksiks nimetatakse blokk-diagonaalset maatriksit, mis koosneb Jordani kastidest. Jordani kastiks nimetatakse ruutmaatriksit, mille kõik peadiagonaali elemendid on võrdsed, vahetult peadiagonaali kohal asuvad elemendid on ühed, ent ülejäänud elemendid on nullid.
Muhu valla lipp
Lipu kirjeldus
Pikkuse ja laiuse suhe on 7:9.
Jordani maatriks
Näited
Näiteks Jordani maatriks koosneb Jordani kastidest <ol>
</ol>
Jordani normaalkuju
Iga ruutmaatriks üle algebraliselt kinnise korpuse sarnaneb mõne Jordani maatriksiga. Sellist Jordani maatriksit nimetatakse vastava ruutmaatriksi Jordani normaalkujuks.
Kui maatriks sarnaneb Jordani maatriksiga, mis koosneb vaid 1-järku Jordani kastidest (st diagonaalse maatriksiga), siis nimetatakse seda maatriksit diagonaliseeritavaks.
Danelaw
pisi|300px|Inglismaa aastal 878. Kollane ja tumedam beež: Inglismaa alad. Heledam beež: Taani või Norra alad. Hall: keltide maad. Roheline: soo või alluuvium Danelaw ehk Danelag (inglise keeles ka Danelagh; vanainglise Dena lagu; ; taani Danelagen) oli aastatel 865–954 Inglismaa osa, kus kehtisid anglosakside seaduste üle domineerinud taanlaste seadused. Nimi on pärit Anglosaksi kroonikast.
Vanainglise keele sõna Dene ehk 'taanlased' viitab tavaliselt igat tüüpi skandinaavlastele. Kuigi enamus sissetungijatest olid tõepoolest vanapõhja keele idapõhja murret rääkinud taanlased, kuulus nende hulka ka keele läänepõhja murret rääkinud norralasi. Danelaw vastandub läänesaksi õigusele ja Mercia õigusele. Tänapäeva ajaloolased on terminit veidi laiendanud, andes sellele geograafilise tähistuse. Alad, kus Danelaw kehtis, asuvad Inglismaa põhja- ja idaosas.
Danelaw pärineb küll 9. sajandist, mil viikingid oma valdusi laiendasid, kuid selle nimega on seda geograafilist piirkonda esmamainitud 11. sajandil. Kui Skandinaavia rahvaarv ja produktiivsus kasvas, asusid viikingitest võitlejad, kes olid lähedalasuvatel Briti saartel varandust ja kuulsust otsinud, Anglosaksi kroonika järgi "kündma ja endid ülal pidama" (kanne aasta 876 kohta).
Ruut Aarelo
Ruut Aarelo (kuni 22. maini 1935 Rudolf Adorv, 23. oktoober 1907 Tallinn – 21. märts 1959 Göteborg) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1934).
Danelaw
"Danelaw" võib tähistada nende õiguslike kokkulepete ja määratluste kogu, mis loodi läänesakside kuninga Alfred Suure ja taanlaste sõjapealiku Guthrumi (ka Guðrum) vahelistes lepingutes, mis pandi kirja pärast viimase kaotust Edingtoni lahingus. Aastal 886 Alfredi ja Guthrumi leping formaliseeriti, määrates kindlaks nende kuningriikide piirid koos klauslitega rahulike suhete kohta inglaste ja viikingite vahel. See kultuuride kokkupõrge mõjutas ka Inglismaal kõneldud keelt ja tekkisid inglise-vanapõhja murded.
Ruut Aarelo
Haridus
1926–1929 (lõpetas) õppis Sõjakoolis, 1942–1943 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Danelaw
Danelaw' ala hõlmas laias laastus 14 krahvkonda (shire): York, Nottingham, Derby, Lincoln, Essex, Cambridge, Suffolk, Norfolk, Northampton, Huntingdon, Bedford, Hertford, Middlesex ja Buckingham.
Ruut Aarelo
Teenistuskäik
Ülendatud nooremleitnandiks 1929, teenis 1929–1940 7. Jalaväerügemendis rühmaülemana. Mobiliseeritud 1941 Punaarmeesse, naasis Eestisse. 1942–1943 teenis Julgeolekupolitseis, 1943 Soome, teenis 200. jalaväerügemendis. 1944 Rootsi.
Danelaw
Taust
pisi|Anglosaksi kuningriike ja taanlaste alasid näitav Inglismaa kaart raamatust "Cassell's History of England, Vol. I" (tundmatu autor ja kunstnikud) Taanlaste rünnakud Briti saarte rannajoonele algasid ligikaudu aastal 800 ja toimusid lainetena. Aastal 865 maabusid taanlased rüüstamise asemel suure sõjaväega idaanglite kuningriigis, eesmärgiga vallutada Inglismaa neli anglosakside kuningriiki. Mitmete Taani pealike sõjaväed olid koondunud ja neid juhtisid legendaarse viikingipealiku Ragnar Lodbroki pojad Halfdan Ragnarsson ja Ivar Ragnarsson. Ühinenud sõjaväge on annaalides nimetatud Suureks paganate armeeks. Pärast rahu tegemist kohaliku idaanglite kuningaga liikus paganate armee edasi põhja. Aastal 867 vallutasid nad Northumbria ja selle pealinna Yorki, alistades nii hiljuti troonilt tõugatud kuninga Osberti kui usurpaator Ælla. Seejärel panid taanlased Northumbria troonile oma marioneti: inglase, kellest sai valitseja nime Ecgberht I all.
Wessexi kuningas Æthelred ja tema vend Alfred viisid oma sõjaväe Nottinghamis viibinud taanlaste vastu, kuid viimased keeldusid oma kindlustusi maha jätmast. Mercia kuningas Burgred leppis seejärel taanlaste juhi Ivariga kokku rahus: taanlastele jäi Nottingham vastutasuks selle eest, et nad jätavad ülejäänud Mercia rahule.
Ruut Aarelo
Teenistuskäik
1934 abiellus Võrus Aurelie (alates 1936 Aime) Hiieloga.
Titanic (film 1997)
"Titanic" on 1997. aastal valminud romantiline draamafilm. Filmi lavastaja, stsenarist ja produtsent on James Cameron.
Unimog
Ajalugu
Unimogi esmase mõtte, kujunduse ja teostuse autor oli Albert Friedrich. Ta sõlmis 1. detsembril 1945 firmaga Erhard & Söhne lepingu uut tüüpi põllumajandusliku masina loomiseks.
Titanic (film 1997)
Film jutustab loo luksusauriku Titanic ainsast reisist Euroopast Ameerika Ühendriikidesse 1912. aasta kevadel. Peaosades on Leonardo DiCaprio (Jack Dawson) ja Kate Winslet (Rose DeWitt Bukater).
Film võitis 4 Kuldgloobust ja 11 Oscarit.
Danelaw
Taust
Taanlased jätkasid oma sissetungi Ivar Ragnarssoni juhtimisel 869. aastal, alistades Hoxne küla juures East Anglia kuninga Edmund Märtri ja vallutasid tema kuningriigi. Vennad Æthelred ja Alfred püüdsid taas Ivarit peatada, rünnates taanlasi Readingi juures, kuid nende sõjavägi löödi suurte kaotustega tagasi. Taanlased asusid neid taga ajama ja 7. jaanuaril 871 alistasid Æthelred ja Alfred Ashdowni lahingus omakorda taanlased. Taanlased taandusid Hampshire'i Basingi külla, kus Æthelred neid taas ründas. Seekord võitsid lahingu taanlased ja Ivar suutis lisada sellele võidule märtsikuus järgmise võidu Meretumi lahingus (Marton tänapäevases Wiltshire'i krahvkonnas).
871. aasta 23. aprillil kuningas Æthelred suri ja tema järglaseks Wessexi kuningana sai ta vend Alfred. Tema sõjavägi oli nõrk ja selleks, et taanlastega rahu teha, oli ta sunnitud Ivarile tribuuti maksma. Selle rahu ajal pöördusid taanlased põhja ja ründasid Merciat. See sõjakäik kestis aastani 874 ja selle jooksul suri nii taanlaste pealik Ivar kui ka Mercia juht Burgred. Ivari järglaseks sai Guthrum, kes sõjakäigu Mercia vastu ka lõpule viis. Kümne aastaga saavutasid taanlased kontrolli East Anglia, Northumbria ja Mercia üle ning ainsana jätkas vastupanu Wessex.
Taanlased eesotsas Guthrumiga rikkusid 876. aastal aasta varem sõlmitud rahu, vallutades Warehami ja Exeteri kindlused. Alfred asus taanlasi piirama ja kui taanlaste abiväed tormis kaduma läksid, olid nad sunnitud alistuma. Kaks aastat hiljem ründas Guthrum taas Alfredit, üllatades teda rünnakuga tema Chippenhamis talvituvatele vägedele. Kuningas Alfredi päästis see, et tagantpoolt tema vägede suunas liikunud teine taanlaste sõjavägi suudeti vähemuses oleva väega Cynuiti lahingus hävitada. Lahingu asukoha (Cynuit) üle diskuteeritakse ja välja on pakutud selliseid kohti nagu Countisbury mägi Lynmouthi küla lähedal Devoni krahvkonnas, Kenwithi loss Bidefordis Devoni krahvkonnas või Somerseti krahvkonnas Bridgwateri lähedal asuv Cannington. Alfred oli sunnitud end mõnda aega varjama, enne kui ta 878. aasta kevadel sõjaväe kogumiseks ja Edingtoni all Guthrumi ründamiseks naasis. Taanlased alistati ja nad taganesid Chippenhami, mida kuningas Alfred piirama asus ja kus nad peagi alistuma sunniti. Alistumise ühe tingimusena nõudis kuningas Alfred, et Guthrum ristitaks. Tema ristivanemaks sai kuningas Alfred ise.
Taani isevalitsemise kehtestamine
See rahu kestis aastani 884, mil Guthrum taas Wessexit ründas. Alfred alistas järjekordselt Guthrumi ning sõlmitud rahu kodifitseeriti Alfredi ja Guthrumi vahelises lepingus. Leping visandas Danelaw' piirid ja tegi piirkonnas võimalikuks Taani isevalitsemise. Danelaw sümboliseeris Alfredi jaoks võimu kindlustamist ja sellele järgnenud Guthrumi ristiusku pööramine rõhutab selle muudatuse ideoloogilist tähtsust jõudude tasakaalu kohapealt.
Edward Vanem ja tema õde, mercialaste valitsejanna Æthelflæd, vallutasid rea 910. aastatel korraldatud sõjakäikudega Inglismaa keskosas ja East Anglias asunud taanlaste valdused. Mõnel neile alistunud Taani jarlil lubati oma maad endale jätta. Viikingite valitsemisaeg lõppes kui Eirik Verekirves aastal 954 Northumbriast välja aeti.
Taanlaste sisserändelainete põhjused olid komplekssed ja seotud tollase Skandinaavia poliitilise olukorraga. Sealjuures toimus sisseränne ajal, mil viikingitest asustajad jõudsid ka Hebriididele, Orkney saartele, Fääri saartele, Iirimaale, Islandile, Gröönimaale, Prantsusmaale (Normandia), Läänemere idaossa, Venemaale ja Ukrainasse (vt Kiievi-Vene riik).
Knud ja tema järglased
Edward suri 1066. aasta jaanuaris ilma, et temast oleks jäänud maha ilmne troonipärija, ning trooni haaras seejärel enda kätte Inglise aadlik Harold II (tema isa oli Taani päritolu ülik). Sama aasta sügisel juhtisid kaks rivaalitsevat trooninõudlejat väikese vahega kahte järjestikust sissetungi Inglismaale. Esmalt vallutas Norra kuningas Harald Hardråde septembris Yorki, kuid sai Haroldi vägede poolt Yorkshire'is toimunud Stamford Bridge'i lahingus lüüa. Seejärel sai aga Harold ise kolm nädalat hiljem Sussexis peetud Hastingsi lahingus lüüa William Vallutajalt ja detsembris nõustus Harold Berkhamstedis Edgar Æthelingi kuningaks saamisega; Edgar oli viimane anglosaksist kuningas.
Seadustikus figureeris Danelaw veel nii hilja kui 12. sajandi alguses: ligikaudu aastal 1115 koostatud traktaadis "Leges Henrici Primi" viidatakse sellele (koos Wessexi ja Mercia seadustega) kui ühele neist seadustest, mille vahel Inglismaa jagunes.
Unimog
Ajalugu
Jaanuaris 1946 alustas tööd väikefirma Allzwecktraktor. Esimene mudel U1 valmis Saksamaal inseneride Heinrich Rößleri ja Hans Zabeli abiga 1946. aasta lõpuks.
Alates 1951 jätkus tegevus firma Daimler-Benz alluvuses, ametlikuks nimetuseks Mercedes-Benz Unimog.
Alates 1953 valmistati osa masinaid suletud ehk kõva kabiinikatusega – seni olid kõik mudelid presentkatusega.
1955 alustati eriti hea maastikuläbivusega veoautode Unimog-S 404 tootmist, mis leidsid lisaks tsiviilsektorile väga laia kasutuse erinevate maade relvajõududes (taktikaline veoauto). Kokku toodeti S 404 mudelit aastail 1955–1980 64 242 tükki.
1966. aastal valmis 100000. Unimog.
1975 läks tootmisse seeria U 435, mis võeti üle laia militaarkasutusse 404 järglasena.
1976 korrigeeriti sõidukite tüübinimetusi. Uued masinad, kandilise kabiiniga (senised olid peamiselt ümarad), hakkasid kandma nimetusi alates U 1000, pikendatud raamiga versioonidele lisatakse lõppu täht "L". Uued nimetused tekitasid esmalt parasjagu segadust.
1982 saavutasid Unimogid Pariisi-Dakari rallil kaksikvõidu.
1993 asutati Saksamaal Gaggenaus Unimogi klubi.
2000. a paiku nihutati mitme töömasina mootor esisillast tahapoole, mis oli ka algselt olnud A. Friedrichi teostamata jäänud idee.
2006 avati Saksamaal Gaggenaus seoses 50. aasta tootmisjuubeliga Unimogi muuseum.
Mudelid
Prototüübid 1946-1948 mootoriga Mercedes-Benz M136 bensiin Boehringer 70.200 1949-1951 mootor OM636 diisel U 2010	1951-1953 U 401	1953-1957 U 402	1953-1957 U 404 S	1955-1980 U 411	1956-1974 U 406	1963-1990 U 416	1963-1990 U 403	1966-1988 U 413	1966-1988 U 421	1966-1989 U 426	1968-1983 U 431	1969-1971 U 425	1975-1988 U 435	1975-1993 U 424	1976-1988 U 419	1986-1991 U 407	1988-1993 U 417	1988-1993 U 427	1988-2002 U 437	1988-2002 U 408	1992-2001 U 418	1992-2001 U 409	1996-1998 UX 100	1996-1998 U 436	???-??? U 405	2000- U 300	2000- U 400	2000- U 500	2000- U 437.4	2002- U 3000	2002- U 4000	2002- U 5000	2002- U 405	2007- U 20	2007- U 5000 2012-  6×6
Kasutus
Unimog on nõutud ja efektiivne universaalne sõiduk. Mudelid on leidnud kasutust väga erinevates valdkondades. Näiteks põllumajandus, metsandus, teedeehitus, sõjandus, päästeteenistus, raudtee, teehoodus, ekstreemturism.
Eestis on Unimoge kasutatud põhiliselt ilmselt militaarsõidukite ja teetöömasinatena. Samuti on Eestis olnud näha selle erikerelisi tuletõrjeautosid ja raudteesõidukeid.
Militaarvariantidest on kaitseväes ja Kaitseliidus kasutusel peamiselt
Danelaw
Taani-Norra konflikt Põhjamerel
Kui Magnus Hea oli Norra 11. sajandil Knud Suure valitsemise alt vabastanud, nägid sõlmitud rahulepingu tingimused ette, et kui üks kahest kuningast (Norra kuningas Magnus Hea või Taani kuningas Hardeknud) sureb, pärandab ta oma valdused teisele.
Kui Edward Usutunnistaja ühendatud taani-saksi Inglismaa troonile asus, kogusid norralased kõigil Briti saartel asunud Norra kolooniatel põhineva sõjaväe ja ründasid Edwardi valitsemise all olnud Inglismaad. Norralased toetasid seeläbi nii kuningas Magnust kui ka tema venna Harald Hardråde nõuet Inglismaa troonile. Pärast seda, kui Edward Usutunnistaja järel asus Inglismaa troonile Harold II, tungis Hardråde Haroldi venna Tostig Godwinsoni toetusel Northumbriasse, kus ta aga Stamford Bridge'i lahingus lüüa sai (kolm nädalat enne seda kui William Vallutaja Hastingsi lahingus Haroldit võitis).
Kronoloogia
800 − taanlaste rünnakulained Briti saarte rannikule.
865 − Taani ründajad alustasid Inglismaa püsivamat asustamist. Vendade Halfdan Ragnarssoni ja Ivar Ragnarssoni juhtimise all olnud taanlased talvitusid East Anglias, kus nad ajutise rahu eest tribuuti nõudsid ja seda ka said. Sealt liikusid nad edasi põhja suunas, rünnates Northumbriat, kus oli parajasti käimas kodusõda troonilt tõugatud kuninga Osberti ja usurpaator Ælla vahel. Taanlased kasutasid kodusõjast tingitud rahutusi Yorki vallutamiseks (mille nad seejärel rüüstasid ja maha põletasid).
867 − pärast Yorki kaotamist moodustasid Osbert ja Ælla taanlaste vastu liidu. Nad korraldasid vasturünnaku, kuid selle käigus tapsid taanlased nad mõlemad ja seadsid Northumbria troonile marionettkuninga. Vastuseks selle eest marssisid taanlaste vastu Wessexi kuningas Æthelred ja tema vend Alfred, kuid taanlased asusid Nottinghamis kindlustuste taga ja neid ei õnnestunud lahingusse meelitada. Rahu tegemiseks loovutas Mercia kuningas Burhred Nottinghami taanlastele vastutasuks selle eest, et viimased ülejäänud Mercia kuningriigi rahule jätavad.
869 − Ivar Ragnarsson naasis ja nõudis tribuuti East Anglia kuningalt Edmundilt.
871 − 7. jaanuaril jäid Æthelred ja Alfred paigale Ashdowni (Berkshire/North Wessex Downs tänapäeva Oxfordshire'is). Seal seejärel aset leidnud lahingu alguses ei suudetud oma telgis palvetavat kuningas Æthelredi leida ja seetõttu juhtis sõjaväe lahingusse tema vend Alfred. Æthelred ja Alfred suutsid taanlased alistada ja viimaste kaotuste hulka kuulus ka viis ülikut (jarli). Taanlased taganesid ja kindlustasid end Basingis (Basingstoke'i lähedal Hampshire'is) ehk vaid 23 kilomeetri kaugusel Readingist. Æthelred ründas taanlaste kindlustusi, kuid ta löödi põgenema. Seejärel said taanlased peagi veel ühe võidu Meretumi all.
Kuningas Æthelred suri 871. aasta 23. aprillil ja Wessexi troonile asus tema vend Alfred. Enne troonile asumist kaalus ta nende lootusetute asjaolude, mida veelgi halvendas teise taanlaste armee jõudmine Euroopast Readingisse, valguses aga tõsiselt troonist loobumist. Kogu järgneva aasta keskendus Alfred väikeste salkadega eraldatud taanlaste rühmade ründamisele. See ettevõtmine kulges tal mõõdukalt edukalt ja tal õnnestus taanlaste vastu väiksemaid võite saada, kuid tema sõjavägi oli siiski lagunemise äärel. Seetõttu maksis Alfred taanlastele vastutasuks rahu pidamise lubaduse eest. Rahu ajal pöördusid taanlased taas põhja poole ja ründasid Merciat. Mercia enda valdusse saamine käis neil kiiresti ja selle käigus vallutasid nad ka Londoni. Mercia kuningas Burgred võitles asjatult kolm aastat Ivar Ragnarsson ja tema taanlastest sissetungijate vastu kuni ta aastal 874 Euroopasse põgenes. Sõjakäigul Mercia vastu Ivar suri ja tema järglaseks sai Guthrum vanem, kelles nähti taanlaste Inglismaa vallutamise püüdluste olulisimat tegelast. Guthrum alistas kiiresti Burgredi ja pani Mercia troonile marionettvalitseja. Taanlased kontrollisid seejärel East Anglia, Northumbria ja Mercia kuningriike ja jätkuvalt osutas vastupanu vaid Wessex.
875 − taanlased asusid Dorsetisse ehk Alfredi valitsetava Wessexi kuningriigi piiresse, kuid Alfred tegi nendega kiiresti rahu.
877 − Alfred piiras taanlasi sellal, kui viimased ootasid Skandinaaviast lisavägesid. Taanlaste õnnetuseks sattus abivägedega laevastik tormi kätte ja kaotas rohkem kui 100 laeva. Taanlased olid sunnitud naasma põhja pool asuva Mercia idaossa.
878 − jaanuaris juhtis Guthrum rünnakut Wessexi vastu, proovides vangistada Alfredi ajal, mil ta Chippenhamis talvitus. Veel üks Taanist lähtuv viikingite sõjavägi maabus Walesi lõunaosas ja liikus lõunasse eesmärgiga lõigata läbi Alfredi tee juhul kui ta peaks Guthrumi vägede käest põgenema. Ent see vägi tegi oma liikumises peatuse, et vallutada Countisbury mäel asunud väike Wessexi kõrge ametniku (ealdorman) Odda valduses olnud kindlus. Odda juhitavad saksid aga ründasid taanlasi une pealt ja alistasid endast palju suurema taanlaste väe, päästes sellega Alfredi kahe sõjaväe vahele lõksujäämisest. Alfred oli aga sunnitud kogu ülejäänud talve ja ka kevade end Somerseti soodes varjama, et mitte sattuda kokku ülekaaluka taanlaste väega. Kevadel suutis Alfred sõjaväe kokku koguda ja ta ründas taanlasi Edingtonis, suutes nad alistada ja Chippenhami taganema sundida. Inglased järgnesid neile ja asusid seal Guthrumi juhitud vägesid piirama ning taanlased ei suutnud ilma abivägedeta vastu pidada ja alistusid. Alfred nõudis alistumise tingimusena seda, et Guthrum ristitaks. Guthrum nõustus sellega ja Alfred täitis talitusel tema ristiisa rolli. Guthrum pidas oma sõna ja seadis end (vähemalt mõneks ajaks) sisse East Anglias.
884 − Guthrum ründas Kenti, kuid sai inglaste käest lüüa. See viis Alfredi ja Guthrumi vahel sõlmitud lepinguni, millega määrati kindlaks Danelaw piirid ja millega võimaldati taanlastel piirkonnas ka isevalitsemist.
902 − Essex alistus Wessexi Æthelwaldile (keda viikingid ühena vähestest Wessexi kuningana tunnustasid).
911 − inglased alistasid taanlased Tettenhalli lahingus: northumbrialased rüüstasid Merciat, kuid nad püüti Edwardi poolt lõksu ja nad olid sunnitud võitlema.
917 − vastutasuks rahu ja kaitse eest tunnustasid Essexi ja East Anglia kuningriigid Eward Vanemat oma süseräänse ülemisandana. Mercialaste valitsejanna Æthelflæd vallutas samal aastal Derby linna.
918 − Leicesteri linn annab end rahulikult Æthelflædi valitsemise alla. Yorki elanikud tõotasid küll teda endi ülemisandana tunnustada, kuid Æthelflæd suri enne selle teostumist. Tema järglaseks sai ta vend ja seejärel oli kuningas Edwardi valitsemise all nii Mercia kui ka Wessexi kuningriik.
919 − kuningas Ragnvald Sygtryggsson Dublinist vallutab Yorki.
920 − Edwardit tunnustavad oma isanda ja valitsejana: šotlaste kuningas, Rægnold, Eadwulf, inglased, norralased, taanlased ja kõik teised Northumbria elanikud ning Strathclyde'i kuningas ja sealsed waleslased.
954 − kuningas Eirik Verekirves aetakse Northumbriast välja ja tema surm teeb lõpu Yorkist Dublini ja saarteni ulatuva põhjapoolse viikingite kuningriigi loomise võimalikkusele.
1066 − Harald Hardråde maabus oma väega Inglismaal, lootes saada nii kontrolli Yorki üle ja kui ka Inglismaa krooni. Ta alistatakse ja tapetakse Stamford Bridge'i lahingus. Seda sündmust peetakse sageli viikingiaja lõpuks. Samal aastal tõusis Inglismaa troonile William Vallutaja (kes oli ka ise Norra viikingite järeltulija), saades seeläbi Inglismaa esimeseks normannist kuningaks.
1069 − sarnaselt Harald Hardrådega maabus Inglismaal oma sõjaväega Taani kuningas Svend II Estridsen. Pärast seal asunud normannide garnisoni alistamist ja kohalike mässule õhutamist sai ta kontrolli Yorki üle. Kuningas William suutis lõpuks Svendi väed alistada ja laastas seejärel Inglismaa põhjaosa.
1075 − üks Svendi poegi, Knud IV Püha, purjetas Inglismaa poole, et sealset ülestõusu toetada, kuid kuna see oli jõutud maha suruda enne, kui ta kohale jõudis, otsustasid taanlased enne koju tagasi minemist Yorki linna ja seda ümbritsevat ala rüüstata.
1085 − Knud, kes oli nüüd juba kuningas, kavandas selleks aastaks küll suurt sissetungi Inglismaale, kuid kogunenud laevastik ei purjetanud kunagi välja. Pärast seda ei korraldanud taanlased Inglismaale enam ühtegi tõsist sissetungi ega röövretke.
Geograafia
pisi|350px|[[Viis Borough'd ja Midlands 10. sajandi alguses ]] Danelaw hõlmas umbes Londoni ja Chesteri vahele tõmmatavast mõttelisest joonest põhja poole jäävat ala, välja arvatud Penniinidest idas olev Northumbria osa.
Danelaw' piirides said eriti oluliseks viis kindlustatud linna: Leicester, Nottingham, Derby, Stamford ja Lincoln ehk laias laastus tänapäeva East Midlandsi ala. Need tugipunktid said tuntuks kui "Viis Borough'd" (Five Boroughs). Sõna borough tuleneb vanainglise keele sõnast burh (seotud saksa keele sõnaga Burg ehk loss), mis tähendas mitut majapidamist hõlmavat kindlustatud ja müüriga ümbritsetud tarandikku (kõike väiksematest asulatest kuni kindlustatud linnani). Sõna tähendus on hiljem edasi arenenud.
Õigusmõisted
Danelaw oli oluline tegur lähedalasuvate anglosakside ja viikingite kogukondade vahelise rahu kehtestamisel. Näiteks sätestas see sageli vaidlusi kaasa toovate küsimuste jaoks ühesugused normid, näiteks kui suurt kahju tuleks maksta (wergild).
Paljud piirkonna erinevad juriidilised mõisted olid ühetaolised: näiteks Danelaw' piirkonnas kasutatud viikingite maade jagamise standard wapentake oli võrdväärne inglaste üksusega hundred. Yorkshire'i idaosas asunud Walkington Woldi hukkamiskoha ja surnuaia kasutamine vihjab sellele, et Danelaw' seadusi kasutati järjepidevalt ka hiljem.
Pärand
pisi|Lõunapoolse [[Skandinaavia York|Jórvíki kuningriigi toponüümika näitab Taani asustuse kestvat pärandit]] Põhja-Inglismaa ja East Midlandsi piirkondades võib jätkuvalt näha selle Skandinaavia asustusperioodi mõjusid ja see on eriti ilmne kohanimedes: sellised kohanimede lõpud nagu -howe, -by ("küla") või -thorp ("väike küla") on vanapõhjakeele päritolu. Üle Inglismaa on märkimisväärne hulk kohtasid nimega Kirby/Kirkby ja mõnes neist on säilinud anglosakside ehitisi, sisaldades nii jälgi Skandinaavia päritolust kui varastest kirikuhoonetest. Skandinaavia nimed koos inglise lõpuga -ton on tekitanud palju tüüpilisi hübriidkohanimesid.
Vanapõhja keele idamurre ja vanainglise keel olid sellal teataval määral vastastikku mõistetavad. Nende keelte vaheline kontakt Danelaw' aladel tõi kaasa paljude vanapõhja keele sõnade lisandumise inglise keelde, sh sõna law ise (seadus); aga ka sky ("taevas"), window ("aken") ja asesõnad they ("nemad"), them ("nendele") ja their ("nende"). Paljud vanapõhja keele sõnad on tänaseni säilinud Inglismaa põhjaosas kõneldavates murretes.
Viiest mainitud Danelaw' borough'st neljast sai hiljem nn krahvkonnalinn – nimelt Leicestershire'i, Lincolnshire'i, Nottinghamshire'i ja Derbyshire'i krahvkonnas. Ent Stamford sellist staatust ei saanud (oletatavalt lähedalasuva autonoomse piirkonna Rutland tõttu).
Geneetiline pärand
Aastal 2000 viis professor David Goldsteini juhitud Londoni Ülikooli Kolledži töörühm läbi BBC tellitud Briti saari hõlmava geneetilise uuringu, mida organisatsioon vajas oma saate "Blood of the Vikings" tarbeks. Uuringuga jõuti tulemuseni, et Skandinaavia päritolu sissetungijate asustus Briti saartel oli enamasti sporaadiline, kuid teatud kohtades oli nende kontsentratsioon suurem (nt Orkney saared ja Shetlandi saared).
Selle uuringu tulemustes viidatakse sõnaga viiking vaid Norra päritolu viikingitele, kuna uuringu eesmärk ei olnud geneetiliselt eristada Taani viikingite järeltulijaid ja anglosakside järeltulijaid. See otsus tehti selle põhjal, et viimati mainitud grupid pärinevad osaliselt kattuvatest piirkondadest Euroopa mandriosa Põhjamere rannikul (Jüüti poolsaarest Belgiani) ja eeldati, et nende vahel geneetiliselt vahe tegemine võib olla keeruline.
Arheoloogia
Suuri Danelaw' perioodi kohta tunnistusi andvaid arheoloogilisi leiukohti on vähe. Neist kõige kuulsam koht asub Yorki lähedal. Teine Danelaw' leiukoht on tuhastuskoht Heath Woodi juures (Ingleby küla, Derbyshire).
Arheoloogilised leiud ei kinnita, et sel ajalooliselt määratletud alal oleks olnud tegelik kindel demograafiline või kaubanduslik piir. Sellel võib olla mitu põhjust: esemeid on valesti määratletud (anglosaksidele või skandinaavlastele kuuluvana), piirkondade vahel võis olla märkimisväärne elanikkonna liikumine või lihtsalt fakt, et pärast lepingute sõlmimist neid kas ühe- või kahepoolselt ignoreeriti.
Nottinghamshire'is tänase Sherwoodi metsa aladel asunud Thynghowe oli Danelaw oluline kohtumispaik. Sõnaosa "howe" viitab sageli eelajaloolisele tumulusele ja see tuleb vanapõhja keele sõnast haugr, mis tähendab küngast. Thynghowe'i taasavastasid Lynda Mallett, Stuart Reddish ja John Wood: kohta kaasaegsetele kaartidele märgitud ei olnud ja see oli unustusehõlma vajunud kuni kohalikud ajalooentusiastid oma avastused tegid. Asjatundjad arvavad, et kesk vanasid tammesid asuv taasavastatud koht, mis asub Sherwoodi metsa selles osas, mida tuntakse nimega Birklands, võib anda uut teavet ka anglosakside muistsete kuningriikide Mercia ja Northumbria piiride kohta. Pärandifond English Heritage inspekteeris asukohta ja leidis selle riikliku harulduse olevat. Thynghowe oli koht, kuhu inimesed tulid vaidlusi ja probleeme lahendama. Kuigi tegemist on vanapõhja keele sõnaga, võib leiukoht olla veelgi vanem ja pärineda ehk isegi pronksiajast.
Kontaktvõrk
Kontaktvõrk on elektrivõrk, mis on mõeldud elektrisõidukite toitmiseks elektriga. See koosneb veoalajaamadest, ühenduskaablitest, mastidest, riputus- ja kinnituselementidest ning sõiduki vooluvõtturiga otseses kontaktis olevatest osadest – kontaktliinist ja/või toiterööpast. Trammidel ja rongidel tagab elektriühenduse enamasti ka rööbastee, kuid seda tavaliselt kontaktvõrgu osaks ei loeta. Vahel nimetatakse kontaktvõrguks ekslikult ka kontaktliini.
Kontaktvõrk on jaotatud liinilahutitega üksteisest elektriliselt isoleeritud lõikudeks. See võimaldab toita kontaktvõrgu eri osi üksteisest sõltumatult, mis on oluline näiteks remonditööde korral. pisi|Isolaator kontaktliini sektsioonide vahel
pisi|Trolliliini ristumine trammiliiniga {{legend|#0C21EE|trammi kontaktliini juhtmed}} {{legend|#089B0C|trollibussi kontaktliini juhtmed}} {{legend|#CAFF06|isolatsioonivahemik}}
Kontaktliini konstruktsioonist sõltub maksimaalne lubatav sõidukiirus. pisi|vasakul|Suuri sõidukiirusi võimaldav pingutusega kontaktliin
Jóhanna Guðrún Jónsdóttir
pisi|Yohanna (2009) Jóhanna Guðrún Jónsdóttir (esinejanimi Yohanna; sündinud 16. oktoobril 1990 Kopenhaagenis Taanis) on islandi laulja.
Ta esindas Islandit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas lauluga "Is It True?", mis saavutas lauluvõistluse finaalis 218 punktiga teise koha.
Tema debüütsooloalbum "Butterflies and Elvis" ilmus 2009. aastal.
Ta on kandideerinud Eurovisioonile ka aastatel 2011 ja 2013.
Venemaa kodusõda
Venemaa kodusõda (1917–1921) oli Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste (bolševike) Partei juhtkonna juhtimisel ja toetusel endise Venemaa keisririigi territooriumil "punaste" (bolševike revolutsioonilise valitsuse toetajate) ja "valgete" (bolševike revolutsioonilise valitsuse vastaste) jõudude vahel toimunud relvakonflikt. Relvastatud vastupanu ja konfliktid algasid pärast bolševike teostatud riigipööret ja võimu haaramist 1917. aastal Petrogradis. Lisaks sellele ei nõustunud enamik endise keisriarmee kaadriohvitsere asjaoluga, et bolševikud olid teinud separaatrahu Brest-Litovskis Venemaa esimese maailmasõja aegse peamise vaenlase Saksa keisririigiga. Kodusõda laienes ka veebruari- ja oktoobrirevolutsiooni järel iseseisvunud riikide territooriumitele.
Ülevaade
Riigipöördega (oktoobrirevolutsiooniga) 7. novembril ukj 1917 said bolševikud pealinna Petrogradi enda kontrolli alla, ent põhjas, lõunas, idas ja läänes kehtestasid end Venemaa Ajutisele Valitsusele ja Asutavale Kogule lojaalsed valitsusorganid ja sõjavägi, kus moodustusid erineva suunitlusega (monarhistid, Ajutise Valitsuse pooldajad jt) nõukogude võimu vastased valgekaartlaste relvastatud jõud. Kodusõja alguseks loetakse 15. novembrit 1917, kui kindral Mihhail Aleksejev hakkas Lõuna-Venemaal koguma relvastatud jõude võimuhaaranud bolševikega võitlemiseks.
Relvastatud võitlus
1918. aasta 11. septembril moodustati bolševike kontrolli all olevas Venemaa Euroopa osas 3 kaitsepiirkonda: Põhjarinne (Koola poolsaar ja Karjala); (Eesti, Pihkva oblasti piirkond ja Läti); Lõunarinne (Leedu, Poola ja Ukraina) ning läänesuunal eraldi kaitsepiirkond. Rinnete juhatajateks määrati endised keisririigi kindralstaabi ohvitserid kindral Dmitri Parski, kindral Pavel Sõtin ja polkovnik Sergei Kamenev, läänesuunalise kaitsepiirkonna juhatajaks määrati kindralleitnant Andrei Snesarev.
1918
1918. aasta suvel ei olnud 3/4 endise Venemaa Keisririigi territooriumist Nõukogude Venemaa bolševike kontrolli all.
Nõukogudevastased valitsused ja sõjaliste liitude juhtorganid
Lõuna-Venemaal
Doni jõe piirkond
Kubanimaa
Doni piirkond vallutati Nõukogude vägede poolt ning territooriumil tegutses ajutiselt (märts – 6. juuli 1918) Kubani Nõukogude Vabariik ja Kubani - Musta mere Nõukogude Vabariik.
Loode-Venemaa
Põhja oblast, Arhangelski ja Murmanski piirkond
Karjala
Siber ja Kaug-Ida
Valgete kaotuse põhjused
Valgete liikumisel puudus ühtne poliitiline eesmärk, mille eest sõdida. 1918. aastal tunnistas Anton Denikin: "Kui tõsta vabariigi lipp, lahkub pool vabatahtlikest, kui monarhia lipp, siis lahkub teine pool." Seda kartes ei formuleeritud kunagi selgelt, millise Venemaa eest õieti võideldakse. Enamik ohvitsere, kes ei olnud rakendatud Punaarmees, hoidis sõjast kõrvale, ja püüdis iga hinna eest vältida rindele sattumist. Samas peeti enesestmõistetavaks, et lääneliitlased valgete jaoks Venemaa ära vallutavad, kuna eriti prantslased olevat Venemaa tänuvõlglased. Valgete distsipliin oli madal, Peter von Wrangell ütles, et armees, mis kasvas omavoli, röövimiste ja joomingute peal, ei võinudki luua Venemaad. Selle tagajärjel langesid talupojad ja intelligents valgetest ära. 1918. aastal toimus Venemaal talupoegade stiihiline maadehõivamine, nad olid saanud maaomanikeks ja kartsid, et valgete võiduga kaasneb maade ja varade restitutsioon. Väikerahvastesse (ka eestlastesse), kes oleksid võinud valgeid aidata, suhtusid venelased vaenulikult kui Venemaa laialitassijatesse.
Akordion
Akordion on käeshoitav lestkeeltega pill, kus heli tekitavad häälestatud teraslehekesed, mis võnguvad, kui lõõtsad suruvad õhu nende vahelt läbi. Paremal pool lõõtsa on klaviatuur või nupuread meloodia mängimiseks, vasakul pool nupuread bassinootide ja -akordide mängimiseks. Akordionimängijat nimetatakse akordionistiks.
Esimesed akordionid
Oma Handäoline patenteeris Christian Friedrich Ludwig Buschmann 1821. aastal. Seda mängiti kangitaoliste klahvide abil. Akkordion ' i, millel olid saateakordid samal põhimõttel nagu Buschmannil, lõi Viini muusik Cyrillius Demian aastaid hiljem. 1852. aastal lisas Busson pillile klaveritüüpi klahvistiku.
Tänapäeva akordion
Tänapäevase 120 bassiga pilli Stradella töötas esimesena välja itaallane Mariano Dallape 1876. aastal. Sellel on kaks rida bassinuppe ja neli rida akordinuppe. left|thumb|600px|120 bassiga akordion: 1. rida – abirida ([[suur terts), 2. rida – põhibass, 3. rida mažoorkolmkõla, 4. rida minoorkolmkõla, 5. rida dominantseptakord, 6. rida vähendatud septakord]]
Valmistatakse eri tüüpi pille:
Nuppakordioni hääleulatus on suurem kui klahvidega akordionil, sest nupud on klahvidega võrreldes palju väiksemad. Enamik uuemast akordionimuusikast ongi kirjutatud nuppudega akordionile ja klahvidega akordionil on paljusid neist teostest raske või isegi võimatu mängida.
Registrid
Akordionil on klaviatuuriregistrid ja bassiregistrid. Registrite arv oleneb pilli suurusest, need muudavad pilli tämbrit. Professionaalsete akordionistide pillidel on vähemalt üks register tavaliselt dubleeritud ning asub lisaks teiste registrite kõrval reas olemisele ka kas pilli peal (lülitatakse lõuaga) või piki klaviatuuri serva (lülitatakse peoga). Need asukohad võimaldavad kiiret registrivahetust.
Akordion erinevates muusikažanrites
Akordionit kasutatakse väga erinevates muusikažanrites: rahvamuusikas, klassikalises muusikas, popmuusikas (sh ka sellistes tänapäevastes popmuusikastiilides nagu rock ja pop-rock) jne.
Pilli populaarsus levis pärast leiutamist kiiresti, sageli seostati seda pilli tavainimestega ja akordion levis koos eurooplastega, kes üle maailma laiali emigreerusid.
Popmuusikasse ilmus akordion aastatel 1900–1960. Seda aega nimetatakse sageli "akordioni kuldajaks". Sel ajal olid eriti tuntud kolm mängijat: Pietro Frosini ning vennad krahv Guido Deiro ja Pietro Deiro.
Klassikalise muusika heliloojad on hakanud üha rohkem akordionile muusikat kirjutama. Esimene teadaolev kontsertteos on "Thême varié très brillant pour accordéon methode Reisner", mille kirjutas 1836. aastal Louise Reisner Pariisist. Diatoonilisele nuppakordionile on teoseid kirjutanud muuhulgas Pjotr Tšaikovski, Umberto Giordano ja Charles Ives. Esimesena kirjutas teose kromaatilisele akordionile Paul Hindemith.
Akordionimäng Eestis
Eestis muutus akordion rahvalikuks pilliks 1920. aastatel, kui meremeeste vahendusel jõudsid Eestisse esimesed pillid Soomest, Rootsist, Saksamaalt ja sai eriti populaarseks enne II maailmasõda. Eestis nagu ka teistes Baltimaades mängitakse enamasti klahvidega akordionit. Eestis klassikalisi akordione ei valmistata (samas pillimeistrid valmistasid lõõtspille). Parema puudumisel mängiti Saksa DV-s toodetud vanade Weltmeisteritega.
Esimesed akordionistid õppisid pilli mängima ise õppides. Vastavad koolid ja kogenud pillimehed puudusid. Pärast Teist maailmasõda avati akordioniõpetus muusikaõppeasutustes, (laste-)muusikakoolides. Kõrgharidusena hakati Eestis akordionit õpetama 2002. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias ja Tartu Ülikoolis alates 2005. aastast, kui lisati koolimuusika õppekavale instrumendiõpetuse suuna moodul. Alates 2007/2008. õppeaastast on see õppekava üle viidud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemiasse.
Aaspere vald (1939)
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Aaspere vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Võipere külas.
Vald moodustati senise Aaspere valla maa-alast, välja arvatud Läsna, Metsanurga ja Valgejõe külade, Loobu asunduse, Potsu nr. A-37, Nahkru nr. A-38, Koopa nr. A-39, Sammelselja, Ristlaane, Papli ja Mikupõllu talude maa-alad ning Joaveski vabriku töölismajade piirkond; senise Palmse valla Viitna küla maa-alast; senise Undla valla Männiku nr. 26, Kassisaba-Ann nr. 29 ja Saare nr. 91 talude ning Ojaveski ja Karjametsa külade talude senise Undla valla sisse ulatuvate osade maa-aladest.
Aaspere valda kuulusid: Aaspere, Kärmu, Sauste, Võipere, Lokosoo, Auküla, Telliste, Ama, Lüguste küla, Holsta talu, Raisma, Rõmeda, Viitna, Vatku, Vatku-Nõmme, Ahila, Hõbeda, Kihlevere, Karjametsa ja Ojaveski külad.
Aaspere vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Penno, ja Kadrina põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene vallavanem oli Kaarel Põesaste. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks August Allvee.
1. augustil 1940 kinnitati vallavanemaks Aleksander Lillepea.