cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti kroon
Eesti kroon aastatel 1928–1941
Lõplikule nimetuse leidmisele eelnes pikk arutelu. Valitsuse eelnõus oli raha uue nimetusena pakutud "taaler", mis võrdus 100 krossiga. Leiti, et see ei sobi, kuna taalrit kasutatakse vaid Aafrikas ja mitte haritud riikides. Jaan Tõnisson pakkus nimeks omaloodud nime "kuldar", mis pidi koosnema sajast pennist ja võrduma kuldfrangiga, nagu Läti latt. Tugev toetus oli ka nimedel "esta" ja "est", kuna Lätis on "latt" ja Leedus "litt". Lõpuks jäid "kroon", mis võetud Rootsi järgi ning "sent" Lääne-Euroopast. Kroon oli peale Eesti kasutusel veel Taanis, Norras, Tšehhoslovakkias ja Rootsis. Senti aga kasutati mitmekümnes riigis. Mõnedes neis teisendatud nimekujul nagu "cents", "centavos", "santiim" jne.
Rahaseaduse alusel oli paberraha väljaandmise ainuõigus Eesti Pangal. Väljaantud pangatähed pidid olema tagatud. Majandusministeeriumi Rahandusosakonnal oli õigus välja anda vahetusraha. Vahetusrahad loeti riigi võlaks, 1- ja 2–krooniseid võis välja anda kuni 6 krooni elaniku kohta, väiksemaid vahetusrahasid kuni 3 krooni elaniku kohta.
1932. aasta 15. juulil noteeriti Londoni börsil Suurbritannia naelsterlingi ja eesti krooni kurssi 1:12,50. 27. juunil 1933 krooni devalveeriti 35 protsendi võrra, varem oli seda varjatult devalveeritud valuutamaksuga 15%. Eesti Panga ülesandeks jäi hoida Eesti krooni kurssi mitte alla 19,20 krooni ühe Suurbritannia naelsterlingi eest.
Albrecht I (Saksa kuningas)
thumb|Albrecht I mündigraveeringu järgi Albrecht I (juuli 1255 Rheinfelden – 1. mai 1308 Königsfelden) oli Saksa kuningas 1298–1308, Austria hertsog 1282–1308, Rudolf I von Habsburgi poeg.
Eesti kroon
Eesti kroon aastatel 1928–1941
25. novembril 1940 lasti koos krooniga käibele Nõukogude Liidu rubla (1 krooni kursiks oli 1 rubla ja 25 kopikat). Lõplikult kaotati kroon käibelt 25. märtsil 1941.
Albrecht I (Saksa kuningas)
Ta tapeti vennapoeg Johanni poolt, kuna ta oli viimase pärandusõigusest ilma jätnud.
Eesti kroon
Pangatähed
Kasutusel olid järgmised nominaalid: * Ei jõudnud käibele
Mündid
Münte oli kasutusel 9 erinevat nominaali:
Seejuures 1- ja 2-kroonised mündid tuli vastavalt kehtinud rahaseadusele valmistada vähemalt 50% hõbeda sulamist. Hiljem seadust muudeti ja 1 krooniseid münte valmistati kollasest alumiiniumpronksist.
Seoses rahasüsteemi mittesobimisega kaotati 25 sendine nominaal 15. oktoobril 1936 käibelt.
Ühesendine münt (1939) lasti käibele 25. juulil 1940, neli päeva pärast Eesti NSV väljakuulutamist.
Eesti kroon 1992–2011
Kroon võeti kasutusele rubla asemel 1992. aasta rahareformiga. Üks kroon jagunes sajaks sendiks.
Hallingdalselva
Hallingdalselva ehk Hallingdalselve on jõgi Norras Vikeni maakonnas, Hallingdalsvassdrageti peamine osa. Jõe pikkus on 220 km, valgla pindala on 4587 km². Jõgi saab alguse Hardangerviddas ja voolab läbi Hallingdali oru. Läbib mitu järve: Ustevatni, Ustedalsfjordeni, Strandafjordeni, Oppsjøeni, Tingvollfjordeni, Myrefjordeni ja Brommafjordeni, edasi suubub põhjast Krødereni järve, mille lõunaosast voolab välja nimega Snarumselva.
Eesti kroon
Rahatähed
Erinevatel aastatel väljaantud rahatähtede turvamärke ja kujundust on täiustatud, kuid üldine kujundus on jäänud samaks.
Esimesed ühe- ja kahekroonised trükiti USAs, teised kupüürid Inglismaal. Algul pidi kõik kroonid trükitama Ameerikas, kuid ameeriklaste kvaliteet oli liiga halb.
Mündid
Müntide nominaalid olid
Igapäevases käibes oli kaks erinevat 5 kroonist meenemünti (vermitud aastatel 1993 ja 1994).
Eriline Eesti käibemüntide puhul oli see, et iga mündi tagaküljel oli vapp ja vermimise aastaarv, esiküljel suurelt nominaal ja "Eesti Vabariik" (v.a 5 krooni).
Eesti on ka välja andnud meenemünte nominaalidega:
Üleminek eurole
1. jaanuarist 2011 kehtib Eestis maksevahendina euro. Pankades vahetati kroone eurodeks 2013. aasta lõpuni, nüüd vahetab neid ainult Eesti Pank. Eesti krooni pangatähti ja münte saab Eesti Panga muuseumis vahetada eurodeks tähtajatult, tasuta ja ametliku keskkursiga 1 euro = 15,6466 krooni.
Enlil
Enlil (sumeri keeles) või Bel (akadi keeles) oli tuule-, tormi-, vihma- ja piksejumal. Ta oli tõeline jumalate kuningas ja paljude müütide peategelane. Tema isa oli taevajumal ja jumalate isa Anu ning tema vend või poeg oli maa-aluste vete ja sügavuste isand Ea. Enlil edendas põllu viljakust ning kaitses maist kuningavõimu. Mõne legendi järgi kuulub temale ka maailma looja ja inimestele tsivilisatsiooni tooja au. Nii peeti teda näiteks esimese põlluharimisvahendi kõpla leiutajaks.
Rygge vald
Rygge vald oli vald Norras Østfoldi maakonna lääneosas.
Valla keskus oli Rygge.
2020. aastal liideti Rygge vald Mossi vallaga.
Vano Allsalu
Vano Allsalu (sündinud 21. märtsil 1967 Tartus) on eesti kunstnik.
Elukäik
Kunstihariduse omandas Vano Allsalu aastatel 1985–1991 Tallinna Kunstiülikoolis, mille lõpetas maalikunsti erialal. Veel enne õpingute lõppu alustas ta tööd õppejõuna, olles aastatel 1990–1992 Tallinna Kunstiülikooli maalikunsti lektor ja hiljem, aastatel 1992–1996 Tartu Ülikooli maalikunsti professori kohusetäitja. 2011. aastast on ta maalieriala dotsent Eesti Kunstiakadeemias.
Vano Allsalu on mittetulundusühingu Sally Stuudio asutajaliige ja õppejõud aastast 1991. Aastatel 1996–1997 juhtis ta Sally Stuudio nüüdiskunsti programmi "Lapsed ja moodne kunst", oli seejärel reklaamibüroo ZOOM loovdirektor ja aastatel 1999–2000 kirjastuse Uniprint peatoimetaja. Ühtlasi oli ta perioodil 1998–2003 Sally Stuudio juhatuse esimees. Alates 2001. aastast on ta Eesti kunstiportaali kunstikeskus.ee toimetaja.
Eesti Kunstnike Liidu liikmeks astus Vano Allsalu 1992. aastal. Aastatel 1993–1995 ja taas alates aastast 2012 on ta olnud Eesti Maalikunstnike Liidu juhatuse liige, 1996–1998 Tartu Kunstnike Liidu eestseisuse liige ja 1998. aastal Eesti Kunstnike Liidu asepresident. Aastatel 2013–2019 oli ta Eesti Kunstnike Liidu president, seejärel on jätkanud liidu asepresidendina.
2012. aastast on ta Tartu Kunstikooli nõukogu liige.
Aadu Toomessalu
Toomessalu sündis ja kasvas üles Saaremaal Karja kihelkonnas Pärsamaa vallas Purtsa külas. Ta kasvas isata, vaeses kodus. Teenijatüdrukust ema ei suutnud talle palju kooliharidust anda. Pärast viit klassi koolis oli ta sunnitud enda elatamiseks puusepa ameti selgeks õppima. Suviti käis ta ehitustöödel, sekka tegi ka põllutööd, talvel aga tubast tisleritööd. ajaloo, loodusloo, joonistamise ja käsitöö huvid avaldusid üha enam, kuni ta 1934. aastal hakkas tööst vabal ajal koguma etnograafilist materjali, aasta hiljem ka rahvaluulet. Saaremaa rahvaluule, etnograafia, ja keelemurdega tegelemine tähendas ühtlasi süvenemist oma rahva ellu ja tema minevikku. See töö kütkestas ja Toomessalu saatis Emakeele Seltsile väga palju väärtuslikku murdematerjali, mille ta pani kirja, vormistas kaunilt illustreerinud ja temaatilisteks kogumikeks oma igapäevatöö kõrval.
Vano Allsalu
Looming
Vano Allsalu on eelkõige tuntud abstraktsionistliku maalikunstnikuna. Eestis on tema isikunäitusi korraldatud alates 1984. aastast, ülevaatenäitustel on tema töid eksponeeritud alates 1985. aastast.
Aadu Toomessalu
Toomessalu viljakas etnograafitöö andis suure panuse Saaremaa murde- ja etnograafiaainese kogumisse.
Vano Allsalu
Looming
Tartus on tal olnud kolm isikunäitust: 1993. aastal “Must ja valge” Tartu Kunstnike Majas, 1994. aastal “Vaikelu” Rüütli galeriis ja 2004. aastal “Maal on maastik” Tartu Kunstimuuseumis. Tallinnas on tal olnud üle kümme isikunäituse, sh “Kena ilm” 1995. ja “Leitud ilu” 1997. aastal Vaal Galeriis, "Värvine valgus" 2001. aastal Deco Galeriis, 2004. aastal ülevaatenäitus Eesti Panga kuppelsaalis, 2005. aastal "Armas aeg" Haus galeriis ja väljapanek Riigikogu hoone kunstisaalis, 2008. aastal "Öine Ikaros" Vaal Galeriis, 2010. aastal "Süütuse aeg" Hobusepea galeriis ning 2012 "Igati" Haus galeriis ja "Unepaanika" Draakoni galeriis.
Allsalu on ise jaganud oma teoseid kolme tüüpi: (1) maalid, mida läbib silmapiiri meenutav horisontaal; (2) motiivid, mis meenutavad muust pildipinnast eraldatud, esile tõstetud objekte; (3) tööd, mida vaadates tundub nagu jälgiks vaataja turisti mobiiltelefoni videoülekannet, kui too lennukilt alla uperpallitab. Viimasesse, kolmandasse tüüpi kuuluvad tööd on talle kõige iseloomulikumad.
Tema teoseid leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Panga, Eesti Rahvusraamatukogu, ES Sadolini ja Swedbanki kunstikogus ning mitmes erakogus Eestis, Rootsis, Saksamaal, Soomes, Belgias, Luksemburgis, Suurbritannias ja Austraalias.
Isiklikku
Maalikunstnik Efraim Allsalu (1929–2006) oli tema onu.
Uususund
Uususund ehk uususuline liikumine on lähiminevikus tekkinud religioosne (liikumise enda esindajate või väljasseisjate poolt religioosseks peetav) liikumine, mis ei ole osa ühestki juba olevasolevast uskkonnast ega traditsioonilisest organiseeritud religioonist.
Hiljutist päritolu käsitlevad eri autorid erinevalt - traditsioonilise ja uue usundi ajapiiri on asetatud 17. sajandist Teise maailmasõjani. Mõned tänapäeval traditsiooniliseks peetavad usundid olid tekkimise ajal olemuselt uususulised liikumised.
Sotsioloogid ja psühholoogid on tavaliselt uususuliste liikumistega seotud nähtusi uurinud ka selliste gruppide puhul, mis ise ei pea ennast religioosseks, samuti mõnede uuemate kristluse harude puhul.
Erre
Erre on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
Suremuse üldkordaja
Suremuse üldkordaja (lihtsustatult suremuskordaja) on mingi piirkonna surmajuhtude arv 1000 inimese kohta aastas. Mõõtühikuna kasutatakse promilli (‰). Suremuskordaja võimaldab võrrelda eri rahvaarvuga riikide suremust.
LKA andmetel on suurima suremuse üldkordajaga riigid 2013. aastal alljärgnevad.
Kõige väiksemad suremuskordajad on Lähis-Ida riikides – Kuveidis – 2,41 ‰  Saudi Araabias – 2,58 ‰ ja Jordaanias – 2,65 ‰.
Eesti suremuse üldkordaja oli 2018. aastal 11,91 ‰.
Friedrich III
Friedrich III nimelisi valitsejaid oli mitu:
Kaili Sirge
Kaili Sirge (sündinud 23. juulil 1983) on Eesti murdmaasuusataja.
The Invisible Woman
"The Invisible Woman" on 1940. aasta USA õudusfilm.
Rygge
pisi|Kirik pisi|Raudteejaam Rygge on asula Norras Vikeni maakonnas, endise Rygge valla keskus.
Uno Loop
Uno Loop lõpetas 1958. aastal Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ja 1980. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi orkestrijuhtimise erialal.
Muusikaalane töö
Aastatel 1959–1961 õpetas Loop Tallinna Muusikakoolis rahvapilliosakonnas orkestreerimist ning 1977–1992 töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikaajaloo, laulu- ja kitarriõpetajana ning aastatel 1980–1990 džässmuusika osakonna juhatajana. 1992. aastast oli laulja vabakutseline muusik.
Rhône-Alpes
Rhône-Alpes [roon-alp] oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaal.
Uno Loop
Tegevus solistina
Pikka aega oli Uno Loop Eesti Raadio (estraadiorkestri) solist. Aastatel 1961–1965 töötas ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solistina. Loop on osalenud ansamblites Metronoom, Swing Club ja Sinilind ning laulnud Eesti Raadio Meeskvartetis koos Eri Klasi, Kalju Terasmaa ja Arved Haugiga.
Rhône-Alpes
Piirkond jagunes kaheksaks departemanguks: Ain, Ardèche, Drôme, Isère, Loire, Rhône, Savoia ja Haute-Savoie.
Uno Loop
Tegevus solistina
Uno Loop on salvestanud üle 250 laulu, mitmed neist on ta ise kirjutanud. Ta on koos esinenud ja teinud salvestusi paljude teiste tuntud lauljatega, nagu Georg Ots, Heli Lääts, Els Himma, Heidy Tamme, Marju Kuut, Kalmer Tennosaar, Ivo Linna, Jaak Joala jt.
Rhône-Alpes
2016. aastal liideti Rhône-Alpesi ja Auvergne'i piirkond Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnaks.
Uno Loop
Laule Uno Loobi esituses
Uno Loop on laulude "Isad ja pojad", "Kamina ees", "Kaunis muinasjutt", "Veel", "Nii on ikka olnud see", "Talvelaul", "Milleks" jt helilooja ja sõnade autor. Loodud laule on kokku veidi üle 40.
Spordialane tegevus
Nooruses tegeles ta ka poksiga ning tuli sel alal 1947. ja 1948. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) Eesti NSV noortemeistriks.
Uno Loop harrastas triatloni ja oli 1993. aastal 21CC Triatloniklubi asutaja ning 2007. aastani selle tegevjuht, hiljem aupresident. Ta oli 1992.–1997. aastal Eesti Triatloni Liidu juhatuse liige, 1997. aastast auliige.
Isiklikku
Tema tütar on endine lapslaulja Katrin Männiko (Kiho) (sündinud 4. märtsil 1963). Uno Loop on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Naksitrallid. Teine raamat
"Naksitrallid. Teine raamat" on Eno Raua lasteraamat.
Sisu
Naksitrallilugude teine raamat arendab ökotasakaalu teemat edasi. Naksitrallid, värsked auraha kavalerid, satuvad oma rännakul Kingpoole lapsepõlveradadele lossivaremetes. Varemetes nähakse mõningaid rotte, mis viib Muhvi verest välja, kuid Sammalhabe soovitab selle peale rahustavat teed. Teematerjali korjama minnes astub Kingpool kogemata peale rästikule, kelle Sammalhabe paneb endale taskusse ja otsustab terveks ravida, pannes talle nimeks Rudolf. Peale teejoomist, kui Sammalhabe on läinud Rudolfile piima tooma, ning samal ajal Muhv ja Kingpool magavad, varastab harakas Kingpoole rinnast helkiva auraha ja lendab sellega mäe otsast paistvate lossivaremete juurde, kus kasvava männi otsas on linnu pesa.
Naksitrallid suunduvad auraha ära tooma, kuid varemetes avanev pilt on õõvastav – paik on koduks tervele rotikarjale! Tänu Sammalhabeme toodud rassitaimele läheb naksitrallidel läheb korda pääseda puu otsa, kust Kingpool leiab pesast oma ammukaotatud ragulka üles, kuid kui rassitaim ära närtsib, jäävad nad puu otsa rottide kätte lõksu. Kingpool kukub puu otsast alla ja jääb tigeda roti ette, kuid Rudolf roomab Sammalhabeme taskust välja ja hammustab rotti, mispeale Kingpoolel õnnestub ronida tagasi puu otsa puuõõnsusesse. Puutüve sees olevas haraka varakambris süstematiseeritakse ja pannakse kirja kogu sinna aegade jooksul kokkukantud vara, lisaks annavad naksitrallid tõotuse, et kui nad peaksid kunagi sealt eluga pääsema, peavad nad ka saarelt kassid ära päästma. Ühtäkki aga rotid lahkuvad varemetest ning sõbrad pääsevad puu otsast alla. Nad võtavad haraka varanduse kaasa ning suunduvad linna, et leid loodusloomuuseumile annetada.
Linnas aga selgub, et pärast kasside kadumist (esimeses osas), on needsamad rotid linnakese vallutanud. Valitseb kaos ja eriolukord, rahvas põgeneb, üles on seatud kontrollpunktid jne. Naksitrallid mõistavad, et omal ajal kasse linnast välja meelitades käitusid nad tormakalt ning meelitavad kassid rahva juubeldamise saatel linna tagasi. Raamatu lõppakordina kirjutab Sammalhabe loodusmuuseumi raamatusse pühenduse "Looduses peab valitsema tasakaal!".
Fenain
Fenain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Sin-le-Noble'i kantonis.
An (jumal)
An (sumeri keeles) või Anu (akadi keeles) oli Mesopotaamia taevajumal ja teiste jumalate isa. Tema poeg oli tuule-, tormi-, vihma- ja piksejumal Enlil.
Nõmme lipp
thumb|Nõmme linna ja -linnaosa lipp Nõmme lipp on ajaloolise Nõmme linna ja kaasaegse Tallinna Nõmme linnaosa lipp.
Ajalugu
Nõmme linnavolikogu kinnitas linna lipu kavandi 1938 aasta 22. märtsil. Ajalooline lipp võeti uuesti kasutusele 1988. aastal Nõmme Heakorra Seltsi initsiatiivil. 29. juunil 1992 seadustati lipu kasutamine.
Lipu kirjeldus
Nõmme ristkülikukujuline lipp on jagatud horisontaalselt võrdse laiusega neljaks väljaks, koosnedes kahest valgest ja kahest rohelisest triibust. Ülalt esimene triip on valge, järgneb roheline, mis peale kordub sama kombinatsioon uuesti.
Tõlgendus
1938. aastal vastuvõetud kavandil on lipu värvide sümboolset tähendust kirjeldatud järgmiselt: valge viitab Nõmme tervendavale ja puhtale õhule ning valgusele. Roheline rõhutab Nõmme igavest metsahaljust ja aedlinnalist omapära.
Jessica Biel
Jessica Biel (sündinud 3. märtsil 1982 Minnesotas Elys) on USA näitleja ja endine modell.
Tema isa Jon oli ettevõtja ja ema Kimberley koduperenaine. Tal on vend Justin (sündinud 1985). Lapsepõlves kolis pere sageli, elades Texases, Connecticutis ja Illinoisis, enne kui nad lõpuks Colorado osariiki pidama jäid.
Lapsena õppis ta laulmist ning mängis oma kodulinnas mitmes muusikalavastuses peaosa.
12-aastaselt kirjutas ta alla oma elu esimese lepingu talendiotsimisagentuuriga. Selle lepinguga sai ta tööd modellina ja mängis mõnes reklaamis.
Filmikarjäär
Ta mängis peaosa väikese eelarvega muusikalifilmis "See on digitaalne maailm", kuid seda filmi ei näidatudki avalikkusele.
Ta mängis 1996–2003 sarjas Mary Camdenit seriaalis "Seitsmes taevas", mis on 11 hooajaga USA kõige kauem ekraanil olnud pereseriaal. Ometi hakkas Biel süüdistama telekanalit selles, et see on takistanud tema filmikarjääri, luues temast ühekülgse näitleja mulje. Sellepärast olevat ta ilma jäänud rollist filmis "Ameerika iludus", mis läks lõpuks Thora Birchile.
Ta püüdis oma lepingut katkestada ja selleks poseeris ajakirjale Gear poolalasti. See tekitas skandaali, sest Biel polnud veel täisealine, kuid produtsent Aaron Spelling ei lasknud Bieli sellegipoolest vabaks, vaid ootas, kuni leping lõpeb. Tõsi, viimasel hooajal mängis Biel seriaalis üsna vähe.
Ajakirjanduses on arutatud, kas Biel ka lauljana tahab mõne plaadi välja anda. Biel ei ole seda teinud ega isegi lubanud teha, kuid 2008. aasta filmis "Kerglased kombed" esitas ta kaks taustalaulu.
Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri
Põhiartikkel: Austraalia lahtised meistrivõistlused tennises
See on nimekiri kõigist Australian Openi tenniseturniiri segapaarismängu võistluste meistritest
Segapaarismängu finaalid
thumb|right|180px|alt=Esna Boyd|[[Esna Boyd võitis meistrivõistlused kolm korda, sealhulgas 1922. aasta esimesed meistrivõistlused - kõik kolm koos partneriga Jack Hawkes.]] thumb|right|180px|alt=Daphne Akhurst|[[Daphne Akhurst tuli perioodil 1924–1929 Austraalia meistriks kolme eri partneriga neli korda]] thumb|right|180px|alt=Marjorie Cox Crawford|[[Marjorie Cox Crawford thumb|right|180px|alt=Jack Crawford ja Jack Crawford oli esimene segapaar, kes tuli kolm aastat järjest Austraalia meistriks]] thumb|right|180px|alt=Harry_Hopman|[[Harry Hopman thumb|right|180px|alt=Nell Hall Hopman ja Nell Hall Hopman tulid 1930. aastatel neli korda Austraalia meistriks – kolm viimast korda juba abielus olles]] thumb|right|180px|alt=Nancye Wynne|[[Nancye Wynne Bolton tuli segapaarismängus Austraalia meistriks neli korda koos partner Colin Longiga]] thumb|right|180px|alt=Thelma Coyne|[[Thelma Coyne Long võitis meistrivõistlused neli korda, kolm neist koos George Worthingtoniga]] thumb|right|180px|alt=Margaret Smith Court|[[Margaret Court tuli Austraalia meistriks neli korda, neist kolm korda amatööride ajastul ja üks kord avatud ajastul (Open Era)]] thumb|right|180px|alt=Daniel Nestor|[[Daniel Nestor tuli perioodil 2007–2014 Austraalia meistriks kolme eri partneriga kolm korda]] thumb|right|180px|alt=Leander Paes|[[Leander Paes tuli perioodil 2003–2015 Austraalia meistriks kolme eri partneriga kolm korda]]
Vaata ka
Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused
Suure slämmi turniiride meeste üksikmängu võitjate nimekirjad
SU-76I
SU-76I (СУ-76И) on Nõukogude Liidus 1943. aastal toodetud liikursuurtükk.
1943. aastal otsustati sakslastelt hõivatud tankide PzKpfw III ja liikursuurtükkide StuG III baasil tootma hakata 76 mm suurtükiga liikursuurtükke. Vaenlase tehnika kasutuselevõtmise peapõhjuseks oli see, et enda valmistatud liikursuurtükkidel SU-76 ilmnesid vead, mis olid vaja kõrvaldada, kuid rindel oli liikursuurtükke hädasti vaja. Uus masin sai nimeks SU-76I (vene СУ-76И, milles indeks И tähendab Иностранная – välismaine). Saksa masinatel eemaldati suurtükitorn ja korpuse pealisehitised, selle asemel aga ehitati uus pealt kinnine liikumatu torn, soomuse paksusega esiküljel 35, külgedel ja taga 15–25 mm. Uude torni paigutati 76,2 mm kahur ZIS-5 või F-34 lahinguvaruga 98 mürsku. Meeskonda kuulus 4 meest, kes omasid enesekaitseks kahte automaati ja granaate. Masin kaalus 22,5 tonni ja maksimaalne kiirus oli 40 km/h. Kokku toodeti 201 sellist masinat, millest 20 olid komandörimasinad (omasid komandöritorni ja laskemoonavaru oli vähendatud).
Augustis 1943 varustati 1902. liikursuurtükkide polk 15 masinaga SU-76I ja 5 masinaga SU-76, samuti olid relvastatud ka 1901. ja 1903. polk liikursuurtükkidega SU-76I.
Sõja lõpuni elanud SU-76I-de saatus oli ühesugune: pärast teenistuse lõppu kanti nad arvelt maha ja viidi vanarauaks. Eriti kummaline on asjaolu, et Kubinkas, kus ostetakse kokku ja vahendatakse välisriikidesse Nõukogude Liidu soomustehnikat, läks 1968. aastal vanarauaks viimane töökorras Su-76I.
SU-76I tänapäeval
Tänapäevani on teadaolevalt säilinud kaks liikursuurtükki SU-76I:
Sündimuse üldkordaja
Sündimuse üldkordaja (seda nimetatakse sageli lihtsalt sündimuskordajaks) on mingi piirkonna kogu rahvastiku või mõne selle osa elussündide arv mingis ajavahemikus jagatuna vaatlusaluse rahvastiku keskmise suurusega selles ajavahemikus.
Tavaliselt väljendatakse sündimuse üldkordajat promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse üks aasta.
Riikide sündimuskordajad
Suurimad sündimuse üldkordajad on Lääne- ja Kesk-Aafrika riikides: Nigeris 50,73‰, Malis 49,82‰ ja Ugandas 47,35‰.
Kõige väiksemad sündimuse üldkordajad on Lääne-Euroopa riikides: Saksamaal 8,25‰, Andorras 8,71‰ ja Itaalias 8,72‰.
The Right Honourable
The Right Honourable (The Rt Hon. või Rt Hon.) on auväärne nimestiil, mida tavaliselt rakendatakse Suurbritannias ja Rahvaste Ühenduse teatud isikutele ja kollektiivsetele organitele. Seda mõistet kasutatakse tänapäeval valdavalt stiilina, mis on seotud teatavate kõrgemate riigiametite pidamisega Suurbritannias, Kanadas ja Uus-Meremaal.
"Right" on selles kontekstis määrsõna, mis tähendab "põhjalikult" või "väga".
Jooksev metssiga
Jooksev metssiga on jahilaskmesel kasutatav liikuv märkleht.
Märki lastakse 50 meetri kauguselt.
Ristkülikukujulisel märklehel on ühevärviline jooksva metssea kujutis, millel abaluu juures asuvad gabariitrõngad. 10–punktise ringi keskpunkt peab asuma metssea koonutipust horisontaalselt mõõdetuna 500 mm kaugusel. Vööndite numbrid 1 kuni 9 peavad olema selgelt vööndite sisse trükitud. Kasutada võib vahetatavaid märklehtede südamikke või poolikuid märklehti. Metssea pea võib olla suunatud nii paremale kui vasakule. Metssea kujutist ei tohi paberist välja lõigata.
Gabariitrõngaste läbimõõdud
Gabariitjoonte paksus: 1 mm ( ± 0,1 mm)
Aila
Aila on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Küla põhjaosa ulatub Tallinna ringteeni ning loodenurk piirneb Tallinna–Keila raudteelõiguga. Edelanurk piirneb Keila jõega.
Küla territooriumile jääb kaks arheoloogiamälestiseks arvatud kultusekivi. pisi|tühi|Kultusekivi Aila külas
Aniloks-värviaparaat
Aniloks-värviaparaat on seade, mis kannab trükivärvi trükivormile aniloks-värvivaltsi abil.
Tööpõhimõte
Aniloks-värviaparaat koosneb kahest-kolmest valtsist ja on väga kompaktne ehk lühike. Aparaat kindlustab ühtlase värvikihi kandmise trükivormile, välistades triipude tekkimist. Aparaadi puuduseks on raskendatud tsonaalne (koht-) värvi reguleerimine.
Kasutamine
Põhiliselt kasutatakse seda aparaati fleksotrükimasinates aga perspektiivis planeeritakse kasutada ka ofsettükimasinates.
Age of Conan: Hyborian Adventures
"Age of Conan" (lühidalt AoC) on massiivne mängijatevaheline võrgus mängitav rollimäng (MMORPG), mille lõi Funcom lauaarvutile ja Xbox 360-le. Lauaarvutiversioon anti välja 23. mail 2008, Xboxi oma 2009. aasta lõpus. "Age of Conani" siseringi beetatest algas juba suvel 2006, kinnise beetatesti registreerimine algas 3. aprillil 2007. PC-versiooni ettetellijatele avati mänguserverid 17. mail 2008.
Lausitz
pisi|Lausitzi asukoht Euroopas Lausitz (ülemsorbi keeles Łužica, alamsorbi keeles Łužyca, Sorbimaa, eesti keeles on käibel ka nimi Lusaatia ) on ajaloolis-geograafiline piirkond, mille põhiosa asub Saksamaal tänapäeva Saksimaa liidumaa idaosas ja Brandenburgi lõunaosas vastu Poola ja Tšehhimaa piiri.
Age of Conan: Hyborian Adventures
"Hyborian Adventures" on esimene omanäoline arvutimäng "Age of Conani" sarjast. "Age of Conani" tegevus toimub Robert E. Howardi 1932. aastal välja mõeldud Hyboriani fantaasiaajastul. "Age of Conani" tegevuspaigaks on Hyboriani kuningriigi territoorium ning toimumisajaks üks aasta pärast sündmusi, mida kajastas Howard oma novellides "Conan" ja "The Hour of the Dragon". Mängu "Hyborian Adventures" väljaandmisega tähistati Conani kaubamärgi 76. aastat.
Nagu paljudel teistel MMO mängudel, on ka sellel igakuine mänguaeg tasuline. Ametlikul lehel lubatakse, et iga mängija saab sisuliselt üksikmängijana ennast arendada kuni 20. tasemeni täiesti tasuta. Iga mängija saab mängu alustades 30 tasuta mängupäeva ning see aeg algab alates esimesest mängu sisenemisest. "Age of Conani" mänguajakaart maksab 29,99 USA dollarit kahe kuu eest (või 14,99 dollarit kuus), mis peaks olema MMO mängude tavaline kuutasu.
Lausitz
Lausitzi pindala on umbes 11 000 km² ja seal elab 1,4 miljonit inimest. Suurimad linnad on Cottbus (103 000 elanikku), Görlitz, Hoyerswerda ja Bautzen (kõigis 40 000 – 60 000 elanikku).
Lausitzis on hulgaliselt üle 700 meetri kõrgusi mägesid. Neist kõrgeim on merepinnast 793 meetri kõrgusele ulatuv Lausche Saksamaa ja Tšehhi piiril.
Age of Conan: Hyborian Adventures
Ülevaade
2003. aastal alustati massilise mängijatevahelise võrgus mängitava märuli rollimängu "Age of Conan: Hyborian Adventures" arendamist. "Age of Conan: Hyborian Adventures" põhineb Robert E. Howardi lool "Conan the Cimmerian", mille Howard kirjutas 1930-ndate lõpus. Mäng toetab personaalarvuti ja Xbox 360 platvorme. Mängu töötas välja Funcom, kes on teinud ka sellise MMORPG mängu nagu "Anarchy Online" ja põnevusmängu "The Longest Journey". Funcom nimetab oma uut loomet keskmiselt traditsiooniliseks MMORPG-ks ning eelistab kasutada žanrinimetust online action RPG – võrgus mängitav märuli-rollimäng. Põhjenduseks tuuakse välja just see, et mängus puudub traditsiooniline kliki ja hotkey süsteem, vaid kasutatakse uuendusliku täiendatud võimalustega võitlussüsteemi.
Esimesel sisenemisel Hyboria maailma avastate, et mäng on jagatud kaheks tasandiks. Esimese osana on mängijal võimalus valida, kas ta soovib mängida üksi või koos teiste mängijatega. Öösel on mäng nii-öelda üksikmängijale (singelplayer) ja päeval toimub mitmikmäng (multiplayer). Ümberlülitamine ühelt teisele käib onnis magades (koduonn). Terve esimese osa tegevus toimub Tortage'i saarel. Kui mängija jõuab 20. tasemeni, on tal lubatud saarelt lahkuda. Edasi toimub mäng juba teises osas ehk mitme mängijaga osas. Online-maailm lubab tulla dünaamiline, kuna mängijad võivad luua gilde (mängijate kogukondi), vallutada erinevaid alasid ja püstitada ka linnu, mis võivad sattuda aeg-ajalt NPC tüüpi inimeste rünnaku alla.
Lausitz
Ajalugu
pisi|Alam-Lausitzi ja Gero margi alad 965. aastal pisi|vasakul|Germaanlaste, slaavlaste ja ungarlaste asualad u 1000. aastal [[Kesk-Euroopas]] Enne piirkonna ristiusustamist elasid Lausitzis lääneslaavlased, tänapäeva sorbide eellased. 1031. aastal Poolaga sõlmitud lepingu kohaselt läks Alam-Lusaatia piirkond Lausitzi margina Saksa-Rooma riigi Saksamaa kuningriigi Saksimaa hertsogiriigile ja hakkas pikapeale saksastuma.
Age of Conan: Hyborian Adventures
Ülevaade
Algselt pidi Tortage'i osa olema täiel määral ühe-mängija-mäng, kuid selles osas muudeti meelt.
Üheks peamiseks atraktsiooniks "Age of Conani" juures peetakse "Real Combati" süsteemi, mis lubab endisest suuremat mängija kaasamist just võitlusmomentides. Mängija võimuses on suunata oma tegelase lööke kuues suunas. Funcom lubab, et seda süsteemi on lihtne omandada ka kogenumatel vanema põlvkonna MMORPG mänguritel, kes on harjunud kliki-ja-oota võitlussüsteemiga. Uue süsteemi kasutamiseks on vaikimisi määratud mängijale klaviatuuril 5 klahvi: 1, 2, 3, Q ja E. Lisaks on lisatud lahingurivistuse süsteem, mis peaks mängijaid abistama näiteks saduldatud võitluses (mounted combat) ning mis kasutab samuti "Real Combati" süsteemi.
Lausitz
Ajalugu
pisi|[[Lausitzi mark u 1200. aastal]] Ülem-Lausitzi (Horní Lužice) liidendas Böömi kuningas Jan Lucemburský Tšehhi kuningriigiga 1319. (Bautzen) ja 1329. aastal (Görlitz) ning Alam-Lausitzi (Dolní Lužice), endise Lausitzi margi, omandas Jani poeg Karel IV Brandenburgi markkrahvilt Otto V-lt 1367. aastal.
Age of Conan: Hyborian Adventures
Ülevaade
Funcom lubab ka luua mängule sisuosa, mis on mõeldud just kõrgeimal tasemel olevatele mängijatele (nn end game) ning väidetavalt lubatakse mängus kiiremat leveldamise protsessi. Samuti lubas Funcom säilitada graafilise poole, mida Robert E. Howard on kirjeldanud oma raamatus. AoC-le määrati vanusepiiranguks „täiskasvanutele“.
Lausitz
Ajalugu
Teise maailmasõja järel asustati piirkonda ümber Tšehhist Sudeedimaalt ja Poolast pärit sakslased. Tänapäeval on sorbi keele oskajaid 20 000 – 30 000 ja selle leviala on viimase viiekümne aastaga tugevasti ahenenud.
Age of Conan: Hyborian Adventures
Autasud
Seni on Funcom kahel korral esitlenud mängu "Age of Conan: Hyborian Adventures" Electronic Entertainment Expol (E3) ja saanud auhindu kriitikutelt.
E3 2005
E3 2006
E3 2007
2008
Õuduskirjandus
Õuduskirjandus on kirjandusžanr, mis taotleb elamuse loomist, modelleerides inimese kokkupuudet tundmatu ja seletamatuga. Motiivid, mida selleks kasutatakse, võivad olla ulmelised, aga põhineda ka reaalelus kinnistunud ja levinud kujutlustel mingite nähtuste ohtlikkusest.
7. juuli
7. juuli on Gregoriuse kalendri 188. (liigaastal 189.) päev. Juliuse kalendri järgi 24. juuni (1901–2099).
Agoitz
Agoitz on linn ja vald Hispaanias Navarra autonoomses piirkonnas. Asub Pamplonast 28 km ida pool ja on ümbritsetud Longida vallast.
Elanike arv on 2354 (2008). 2001. aastal rääkis 15,18% elanikest baski keelt. Vald on ametlikult kakskeelne.
Juta Eskel
Elukäik
Eskel õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunstiinstituudis (TRTKI), kuid poliitilistel põhjustel lõputunnistust ei saanud.
Ta töötas kogu elu vabakutselise kunstnikuna ja oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Juta Eskeli looming on šamotist dekoratiivskulptuur „Kolhoosineiu“ (1964, asub restaureerimise järel Lembitu pargis), Miina Härma täisfiguur Tartus (1984) omanimelise gümnaasiumi ees ja tütarlastegümnaasiumi rajaja Elfriede Lenderi mälestustahvel tänases Kesklinna Vene Gümnaasiumis. Tuntud ka Juta Eskeli eesti-soome kultuurisilda toetavad monumentaalskulptuurid Soomes. Juta Eskeli kasutas sageli keraamiaktehnikat šamotti loomaks laste ja tantsijate figuure ning kuuekümnendail moodi tulnud stiliseeritud plastikat.
Albrecht II (Saksa kuningas)
Albrecht II von Habsburg (16. august 1397 Viin – 27. oktoober 1439 Neszmély Esztergomi lähedal) oli Habsburgide valitsejasuguvõsast Saksa kuningas 1438–1439, Ungari ja Böömimaa kuningas 1437–1439 ning Albrecht V nime all Austria hertsog 1404. aastast.
Juta Eskel
Elukäik
Juta Eskeli vabaloomingu paremik on tänaseks koondunud peamiselt Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi ning perekonnaliikmete kodudesse.
Biidermeier
pisi|Biidermeierlik sisekujundus Saksamaalt pisi|Biidermeierstiil arhitektuuris pisi|[[Franz Krügeri portreemaal krahv Aleksander Kušelov-Bezborodkost]] Biidermeieriks (ka biidermeierstiiliks; saksa keeles Biedermeier) nimetatakse elustiili, mis valitses Viini kongressi (1815) ja kodanlik-demokraatlike revolutsioonide (1848) vahelisel perioodil peamiselt saksa kultuuriruumis Preisi kuningriigis, Austria keisririigis ja teistes Saksa Liidu liikmesriikides.
Juta Eskel
Looming
pisi|püsti|"Tütarlaps kausiga"
Biidermeier
Nimetus
Nimetus on tuletatud Müncheni pilkelehe Fliegende Blätter kahe tegelase – Biedermanni ja Bummelmaieri – nimedest ning oli algselt pseudonüüm, mille all avaldasid aastatel 1855–1857 oma paroodilisi luuletusi jurist Ludwig Eichrodt ja külatohter Adolf Kussmaul.
Iseloomustus
Nimetust kasutatakse enam humanitaarteadustes kui stiililoos. Biidermeierile on iseloomulik kodanlik hubane, tagasihoidlik eluhoiak.
Laager (asula)
pisi|[[RMK laagriplats Osmussaarel]] Laager on ajutise iseloomuga asula.
Biidermeier
Biidermeier eri kunstivaldkondades
Biidemeier hõlmas kirjandust, muusikat, kujutavaid kunste ja sisekujundust. Iseloomulik on käsitsivalmistatud kvaliteetsest materjalist mööbel, meeldivates heledates toonides sisekujundus ning ornamentidest loobumine. Maalikunstis on biidermeierile iseloomulik realistlikus laadis loodud portreed. Plastikas iseseisvat stiili välja ei kujunenud.
Laager (asula)
Laager võib olla rändajate ajutine ja tihti ühekordselt ülesseatav peatus- ja puhkepaik, näiteks matkajatel, jahimeestel, mustlastel.
Juta Eskel
Isiklikku
Juta Eskeli isa oli sõjaväelane ja riigiametnik Raiu Mullari, vend matemaatik Rünno Mullari ning ta oli abielus skulptor Albert Eskeliga.
Laager (asula)
Laagriks nimetatakse ka õppe- (õppelaager) või treeningeesmärgil (treeninglaager) korraldatud mitmepäevast kogunemist.
Albrecht II (Saksa kuningas)
28. septembril 1421 abiellus Albrechtiga, kes oli siis Austria hertsog. Kui suri Elisabethi isa, valiti Albrecht Ungari, Böömimaa ja Saksamaa kuningaks.
Alates temast olid kuni 1740. aastani Saksa-Rooma riigi troonil ainult Habsburgid.
Ta oli viimase Luksemburgi dünastiast pärineva Saksa-Rooma keisri Sigismundi väimees (ta oli abielus Luksemburgi Elisabethiga) ning päris seetõttu ka äia valitsetud Ungari ja Böömimaa troonid (1437). Järgnevalt valiti ta ka Saksa kuningaks, kuid juba 1439. aastal suri ta sõjakäigul türklaste vastu ning tema tiitlid ja troonid päris tema 1440. aastal sündinud poeg Ladislaus Postumus, kelle eestkostjaks sai tolle onu, Steiermargi hertsog (järgmise Austria hertsogina Friedrich V, järgmise Saksa-Rooma keisrina Friedrich III).
Tiglat-Pileser III
pisi|Tiglat-pileser IIITiglat-pileser III (akadi Tukultī-apil-Ešarra heebreakeelsest vormist ) oli silmapaistev Assüüria kuningas, kes valitses aastatel 745–727 eKr ja keda peetakse Uus-Assüüria impeeriumi rajajaks.
Tiglat-pileser III võttis vägivaldse riigipöörde käigus võimu üle Adad-ninari V-lt ja tappis senise kuningapere. Järgnedes kolmele võrdlemisi nõrgale valitsejale, leidis ta impeeriumi kehvas majanduslikus ja sõjalises seisukorras, kuid suutis ulatuslike sõjaretkede ning sõjaväge ja halduskorraldust puudutavate reformide abil viia riigi uuesti tõusuteele, taastades kiiresti Assüüria endise võimsuse. Tiglat-pileser III valitsusaja lõpuks olid Assüüria provintsideks ja vasalliriikideks muudetud mitmed uus-hetiidi (Neo-Hetiidi) kuningriigid ja Assüüria kuninga ees kummardas kogu Vahemere idakallas Tauruse mäestikust Egiptuseni. Põhja pool oli kuni Tušpani ulatuvate sõjaretkede tulemusena kontrolli alla saadud Urartu laienemine. Viimaks suutis Tiglat-pileser III võimu üle võtta ka Babüloonias, mida olid alates Adad-ninari III valitsusajast juhtinud kohalikud kuningad.
Tiglat-pileser III viis läbi reforme, mille tulemusena muutus impeeriumi valitsemine tunduvalt efektiivsemaks ja turvalisemaks. Assüüria sõjavägi muutus alaliseks. Assüüria-vastaste rahutuste ärahoidmiseks kasutas Tiglat-pileser III laialdaselt küüditamise taktikat, asustades ümber ligikaudu 400 000 inimest.
Valitsusaeg
pisi|Tiglat-pileser III linna ründamasAssüüria võim Lähis-Idas suurenes Tiglat-Pileser III reformide (vt tagapool) ja vallutusretkede tulemusel märgatavalt. Üheksas annaal kirjeldab kuidas Tiglat-pileser III suutis oma esimese valitsusaasta jooksul allutada enda kontrolli alla Babüloonia, Dur-Kurigalzust Pärsia laheni, andes selle juhtimise endale truu eunuhhi kätesse. Samal aastal võitis ta lisaks tugevat Urartu kuningriiki, mis Sarduri II juhtimisel oli oma võimu laiendanud Väike-Aasiasse, Põhja-Mesopotaamiasse, ning praeguse Lääne-Iraani ja Süüria territooriumitele. Enne Uus-hetti riikide vastu pöördumist, õnnestus tal alistada ka meedlased. 743 eKr vallutas Tiglat-pileser mitmed Hamati (Aramea-Uushetti riik praeguse Süüria riigi alal) territooriumil asuvad linnad, jagas vallutatud alad oma väejuhtide vahel, pagendas üle 1200 elaniku ja nõudis Hamati valitsejalt Eni-Îlu'lt (Eniel) andamit. 740 eKr alistas Tiglat-pileser III pärast kolmeaastast piiramist Arpadi linna ning muutis selle ümber asuvad alad Assüüria provintsiks. Lisaks allutati Juudamaa ning selle kuningas Azariah (Ussija), Damaskus, kuninganna Zabibe'le kuuletunud araablased, Menahemi juhitud Iisrael ja Sam'al'i kuningas Azriyau. 737 ja 736 eKr võttis Tiglat-pileser III taas sihikule Iraani, võites uuesti meedlasi ja pärslasi ning okupeerides suure osa nende territooriumist.
729 eKr suutis Tiglat-pileser taastatud täieliku kontrolli Babüloonia üle, võttis vangi selle kuninga Nabu-mukin-zeri ja kroonis end "Babüloonia kuningas Pulu'ks".
Tiglat-pileser III piiblis
Piibel kinnitab Assüüria annaalides leiduvaid andmeid ja kirjeldab kuidas Tiglat-pileser III (eestikeelses piiblis Puul) nõudis Iisraeli valitsejalt Menahemilt 1000 talenti hõbedat ning alistas hilisema kuninga Pekah ja võttis ära Ijjoni, Aabel-Beet-Maaka, Jaanoahi, Kedesi, Haasori, Gileadi ja Galilea, kogu Naftalimaa, ja viis rahva Assurisse. Pekah oli sõlminud Süüria kuninga Retsiniga liidu Juudamaa kuninga Aahasi (Assüüria allikatest tuntud kui Yahu-khazi) vastu. Viimane oli abi saamiseks pöördunud just Assüüria ja Tiglat-pileser III poole, kes hõivas Damaskuse, hukkas Retsini ja asustas selle aramealastest elanikud ümber Kiiri. Lisaks okupeeris Tiglat-pileser III Iisraeli põhjaosa ja küüditas seal elanud ruubenlased, gaadlased ja Manasse poole suguharu Halahhi, Haaborisse, Haarasse ja Goosani jõe äärde.
Reformid
Troonile asumisel viis Tiglat-pileser läbi mitu reformi. Esimesena kärbiti eelmise kuningate ajal liiga mõjukaks muutunud kõrgete ametnike võimu. Ametnikud (nt. Samsi-ilu, kes oli Adad-ninari III valitsusajast saati täitnud turtanu ehk väepealiku ja kõrge riigiametniku kohuseid) juhtisid tihti sõjaretki ja püstitasid neid mälestavaid steele. Tiglat-pileser III määras provintside kubernerideks eunuhhid, välistades sellega antud ametipositsioonide dünastiliseks muutumise. Lisaks vähenes ametnike võim tänu provintside territoriaalse suuruse ja seega ka kuberneride kasutuses olevate ressursside vähendamisele (kuigi mõnel juhul provintside suurus pigem seoses uute territooriumide vallutamisele põhjas pigem kasvas). Muutuste tulemusel oli impeeriumis rohkem provintse, rohkem kubernere (kelles suurem osa olid eunuhhid), ent vähem võimu ühe kuberneri käes.
Teine suurem reform oli suunatud armee tugevdamisele. Seni vaid assüürlastest koosnev ja ajutisel teenistusel baseeruv armee muudeti alaliseks ning multietniliseks. Suurem osa jalaväest koosnes allutatud rahvaste kontingentidest, assüürlased ise moodustasid ratsaväe või kasutasid sõjavankrid. Reformi tulemustel oli impeeriumil kasutada nüüd oluliselt suurenenud sõjavägi, mis oli võimeline võitlema aastaringselt. Ratsanikest ja sõjavankritest koosnevad üksused loodi peaasjalikult põhjas elavate stepirahvaste mõjul, kes kasutasid antud taktikat Assüüria põhjapoolsete territooriumide ründamisel.
Pärand
[[Pilt:Britishmuseumassyrianrelieftwohorsemennimrud.jpg|pisi|Tiglat-pileser III Nimrudi paleest pärit bareljeef, u 728 eKr (rohkem infot siit: ]]
Tiglat-pileser III vallutused ja reformid muutsid Uus-Assüüria kuningriigi tõeliseks impeeriumiks.
Tiglat-pileser III ehitas Nimrudisse uue, nn keskmise palee, mille Asarhaddon hiljem lammutas. Paleed kaunistavatele bareljeefidele lasi Tiglat-pileser III graveerida enda saavutusi kujutavad kuninglikud annaalid.
Armand Levandi
Armand Levandi (sündinud 22. juunil 1992) on Eesti tennisist ja tennisetreener.
Tiglat-Pileser III
Pärand
Tiglat-pileser III-le järgnes Assüüria troonil tema poeg Ululai, trooninimega Salmanassar V.
Armand Levandi
Sportlaskarjäär
Tema treenerid on olnud Oskar Saarne, Ain Suurthal, Rene Busch.
Levandi kõrgeim reiting: Eesti meeste 12. (25. oktoober 2010). Ta on üksik-, paaris- ja segapaarismängus ühtekokku kuuekordne Eesti noorte meister.
Saavutused:
2009
2008
2007
Isiklikku
Armand Levandi on Allar Levandi ja Anna Levandi poeg.
Dō
Dō (道, dō 'liikumine, kulgemine, tee'; hiina sõnast dào, jaapani keeles) on nimetus mitmesugustele Jaapani rahvuslikele kunstidele, milles püütakse saavutada täiuslikkust nii vaimses kui ka füüsilises mõttes. Dō on seotud zen-budismiga ja põhineb suures osas selle arusaamadel.
Tuntumad dō 'dest on jaapani teetseremoonia sadō (茶道), lilleseadekunst kadō (華道), sõjakunst budō (武道) ja samuraikoodeks bushidō (武士道), mitmesugused võitluskunstid: aikidō (合気道), jūdō (柔道; džuudo), karate-dō (空手道; karate), kendō (剣道) jne.
Korea keeles vastab sellele sõnaosale do (도; näiteks korea võitluskunst taekwondo (태권도, 跆拳道) jne).
Roa/Lunner
Roa/Lunner on tiheasustusega paikkond (tettsted) Norras Vikeni maakonnas.
Asula pindala on 2,25 km².
Elanike arv on 1576 (1. jaanuar 2008) (1. jaanuaril 2007 1558). Rahvastikutihedus on 700 in/km² (2007. aastal 696).
Dofään
pisi|Dofääni vapp Dofään (prantsuse keeles le dauphin 'delfiin') on Prantsuse kuninga troonipärija nimetus Valois'de ja Bourboni dünastia ajal.
Nimetus kuulus algselt Alboni krahvi Guigues IV järeltulijale, kelle vapil oli kujutatud delfiini. 1349. aastal müüs tema järeltulija, Vienne'i dofään Humbert II oma maad Prantsusmaa kuningale Philippe VI-le lisatingimusega, et troonipärija peab kandma dofääni tiilit.
Dofääni abikaasa on dofiin.
Esimene Prantsuse kroonprints, kes kandis dofääni tiitlit, oli Charles V.
Hermann Jurak
Hermann Jurak (30. jaanuar 1887 Kavilda vald, Tartumaa – 5. mai 1958) oli eesti klaverimeister.
Jurak valmistas klavereid 1910–1940 Tartus, abitöölisi ta ei kasutanud. Tema klaverid kannavad tähist "J. HERMANN". Tema ettevõtmisest kasvas välja klaverivabrik Vanemuine.
Tema pianiinod on pika kõlaga (kuni 30 sekundit, mis on 7–10 sekundit rohkem kui varasematel klaveritel). Jurak püüdis kõla parandada kahekordse kõlalauaga, mis oli kokku liimitud kahe paksusega kuuselaudadest. Tema kaasaegsete sõnul oli see eksperiment ebaõnnestunud liimimisega seotud probleemide tõttu.
Üks J. Hermanni pianiino kuulub Tõnis Mäele, kes on sellest klaverist kirjutanud ka oma raamatus "Müümata naer".
Loomuliku iibe kordaja
Loomuliku iibe kordaja (ka: suhteline loomulik iive; inglise keeles crude rate of natural increase) on mingi piirkonna loomuliku iibe ja rahvastiku keskmise suuruse jagatis mingis ajavahemikus.
Loomuliku iibe kordaja võrdub sündimuse üldkordaja ja suremuse üldkordaja vahega.
Erik Aunapuu
Aunapuu lõpetas Audentese Spordikooli 2011. aastal. Pärast seda õppis Ameerika Ühendriikides Chicagos Lewise ülikoolis rahvusvahelist ärikorraldust.
Aunapuu treenis US Tenniseakadeemias (Urmas Sõõrumaa Tenniseakadeemias). Tema treenerid olid Brett Bridel (USA) ja Ain Suurthal (EST).
Tema sponsorid olid Adidas ja Head.
Töötab LHVs kliendihaldurina.
Trükivorm
Trükivorm on tasandilise või silindrilise pinnaga plaat, millele on moodustatud trükivärvi ülekandvad osad – trükkivad elemendid ehk trükielemendid.
Lunner
pisi|Jaamahoone Lunner on asum Norras Vikeni maakonnas Lunneri vallas, Roa/Lunneri asula osa Roast vahetult kagus.
Sihtnumbrid on 2715 ja 2730.
Aniloks-värvivalts
Tööpõhimõte
Aniloks-värvivaltsi süvendid võtavad värvikastist värvi ning kannavad seda ühtlase kihina trükivormi trükielementidele. Aniloks saab töötada vaid koos raakli abiga, sõltuvalt tehnoloogiast on kasutusel 1 või 2 raaklit, mis eemaldavad aniloksilt üleliigse värvi. See on vajalik trükivormi ettevalmistamiseks trükkimisprotsessi jaoks.
Aniloksil on tavaliselt 2 näitajat: volüüm ja lpi. Volüüm näitab, mitu kuupsentimeetrit mahutab rastri aukude rida ja lpi näitab, kui mitu rida auke tolli kohta on.
Aniloksidel võib varieeruda ka graveerimisnurk, 60° on trükitööstuse standard. Teised levinud graveerimisnurgad on 30° ja 45°.
Hüüru
Varasemad nimekujud: Hyrenkylle (1535), Hürküll (1684), Hüür, Hüüro (1732)
Välislingid
*[http://www.huuru.ee/index.php?page=93 Ivi Tomingas: HÜÜRU KÜLA 760, ettekanne 2001. aastal küla juubeliüritusel]
Artur Kapp
pisi|Artur Kapp pisi|Maja Tallinnas, kus aastatel 1934–1944 elas Artur Kapp pisi|Artur Kapi haud Artur Kapp (28. veebruar 1878 Suure-Jaani – 14. jaanuar 1952 Suure-Jaani) oli eesti helilooja, dirigent ja pedagoog, keda loetakse koos Rudolf Tobiasega eesti sümfonismi rajajaks.
Elukäik
Artur sündis koolmeistri ja ühiskonnategelase Joosep Kapi perekonnas. Esimesed klaveri- ja oreliõpetused sai ta isalt.
Aastal 1891 asus ta õppima 13-aastaselt Peterburi konservatooriumi, kus õppis 9 aastat: lõpetades 1898. aastal oreli (Homiliuse klassis) ja 1900 kompositsiooni eriala (Nikolai Rimski-Korsakovi klassis). Pärast konservatooriumi oli ta Peterburis õpetaja ja organist, selle kõrvalt juhatas ka Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi koori.
1904–1920 viibis Artur Venemaa lõunaosas Astrahanis, olles seal Vene Muusikaseltsi osakonna esimees ja kohaliku muusikakooli direktor. Ta oli Astrahani linna muusikaelu juht. Neil aastail külastas ta mitu korda ka Eestit.
Looming
Artur Kapp kirjutas viis sümfooniat ja hulgaliselt teisi sümfoonilisi teoseid. Samuti lõi ta oratooriumi "Hiiob", kooriteoseid (ligi 100), oreli- ja kammermuusikat. Eriti tähelepanuväärsed on tema oreliteosed. Arturi kuulsaim teos on romanss "Metsateel", mille ta lõi 1895 (mõningail andmeil 1897).
Tema helikeel on vormiselge ning rikastatud polüfooniliste elementidega. Tema loodu on kontrastiderohke, tõsise mõttelaadiga ja jõuline, sageli kajastub seal siirast lüürikat.
Artur Kapp oli väga võimekas organist ja virtuoosne improvisaator.
Isiklikku
Isa Joosep Kapp oli Suure-Jaanis koolmeister ja organist. Abikaasa oli Gertrud von Ruckteschel. Poeg oli helilooja Eugen Kapp. Vennad olid kooliõpetaja ja organist Hans Kapp ning kirikuõpetaja Aleksander Kapp. Venna Hansu poeg oli helilooja Villem Kapp. Emapoolne tädi oli skulptor Erna Viitol.
Mälestuse jäädvustamine
Artur Kapp oli vaadetelt rahvuslane. 24. veebruaril 1950 heiskas ta oma majale Tallinnas Eesti lipu. Nii tuntud inimesele ei julgenud võimud midagi teha. See oli ainus juhtum Eesti NSV-s ajavahemikul 1945–1986, kus avalikult heisati sinimustvalge lipp, selle heiskaja oli teada ja teda ei karistatud.
Artur Kapi kunagine kodutänav Tallinnas kannab nime Artur Kapi tänav. Suure-Jaanis on kohvik "Arturi Juures". Suure-Jaanis – majas, mille ehitas Hans Kapp ja mis oli Villem Kapile kodu – on Heliloojate Kappide majamuuseum.
Aastast 1998 toimub Suure-Jaanis jaanipäeva eel Suure-Jaani Muusikafestival, mis on pühendatud heliloojatele Kappidele.
26. oktoobril 2001 asutasid 48 inimest Suure-Jaanis mittetulundusühingu Rahvusvaheline Artur Kapi Ühing, mille eesmärgiks on Artur Kapi heliloomingu propageerimine ja levitamine, samuti teiste Suure-Jaani piirkonnaga seotud loovisikute elu ja tegevuse tutvustamine.