cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lotharingia
Lotharingia kuningriik
Aastal 855, kui Kesk-Frangi kuningas (843–855) Lothar I oli Prümi kloostris oma surivoodil, jagas ta kuningriigi Prümi lepinguga oma kolme poja vahel. Vanimale, Ludwig II-le Itaalia kuninga (844–875) tiitel, koos Frangi keisri tiitliga, aastast 855–875. Noorimale, veel alaealisele Karlile läks Provence. Keskmisele ja isa nimekaimule, Lotharile läks ülejäänud territoorium Provence'ist põhjas, kuningriik, milles puudus rahvuslik või keeleline ühtsus samavõrd kui Kesk-Frangi riigis oli puudunud. Sellise identiteedi puudumise tõttu olid kaasaegsed ebakindlad, kuidas kutsuda kuningriiki ja nii sai sellest regnum quondam Lotharii või Lotharii regnum ja selle asukad Lotharii, Lotharienses või Lotharingi (saksa: Lothringen, mis on provintsi nimi). Viimane mõiste, moodustatud saksa sufiksiga -ing, mis tähistab põlvnemise või perekonna sidemeid, tekitas 10. sajandil ladina mõiste Lotharingia (ladina sufiksiga -ia, mis tähistab maad). Hiljem tuletati mõisteid nagu "Lotring" ja "Lothier" sellest ladina mõistest.
Kui Lothar II aastal 869 suri, ei olnud tal seaduslikke lapsi, kuid oli üks ebaseaduslik poeg, Hugo. Ida- ja Lääne-Frangi kuningad, Ludwig Sakslane ja Charles II Paljaspea leppisid kokku Lotharingia omavahel jagada ja aastal 870 jõudsid nad Meerssenis kokkuleppele. Lotharingia lääneosa läks Lääne-Frangi riigile ja idaosa Ida-Frangi riigile. Aastal 876 tungis Charles Lotharingia idaossa, kuid kaotas Andernachis Ludwigile. Aastal 879 kutsuti Ludwigi poeg Ludwig Noorem Lääne-Frangi aadlikildkonna poolt Charlesi poja, Louis Kogeleja järglaseks troonile. Vastuseks loovutasid Louis Kogeleja pojad, Carloman II ja Louis III Lotharingia lääneosa Ludwigile. Piir kahe kuningriigi vahele loodi Saint-Quentinis järgmisel aastal (880).
Kui Arnulf Kärntenist kutsus novembris 887 Ida-Frangi aadlike nõukogu üles kukutama Karl Paks, kes valitses kõiki keisririigi kuningriike aastast 884, olid lotharingialased ühed nendest, kes temaga ühinesid. Nad valisid Arnulfi oma kuningaks, võib-olla sunniviisiliselt. Arnulfi vastu olid alguses Guido Spoletost, kes lõpuks tegi endast Itaalia kuninga, ja Rudolf Auxerre'ist, kes valiti kuningaks Lotharingia lõunaosas, Ülem-Burgundias. Rudolf kavatses teha endast kuninga üle kogu Lothar II kuningriigi, kuid pidi rahulduma jäänukriigiga. Aastal 895 nimetas Arnulf oma ebaseadusliku poja Zwentiboldi Lotharingia kuningaks. See valitses sõltumatult, kuni ta mässulise suurniku poolt aastal 900 troonilt tõugati ja tapeti.
Lotharingia hertsogkond
ehk Lothringen
Lotharingia suurnikele võimaldatud suurem vabadus Arnulfi seadusliku poja ja pärija Ida-Frangi riigis, Ida-Frangi riigi valitseja Ludwig III Lapse alaealisuse tõttu hoidis nad talle truudena kuni tema surmani aastal 911. Tema valitsemise ajal ilmus esmakordselt Lotharingia hertsog kui vahemees rahva ja kuninga vahel. Esimene hertsog oli Gebhard (903). Tema tiitel, tolleaegses ladina keeles, oli dux regni quod a multis Hlotharii dicitur: "hertsog kuningriigis, mida paljud kutsuvad Lothari omaks".
Talle järgnes Reginhar, kes juhtis aadlikke Charles III Lihtsameelse valimisel Lääne-Frangi kuningaks pärast Ludwig IV surma. Aastal 915 premeeris Charles teda markkrahvi tiitli annetamisega. Reginhari järglane oli tema poeg Giselbert, kes kasutas tiitlit dux Lotharingiae: "Lotharingia hertsog". Kui läänefrangid Charles III Lihtsameelse aastal 922 kukutasid, jäi ta Lotharingias kuningaks, kust ta püüdis aastal 923 oma teist kuningriiki tagasi vallutada. Ta püüti kinni ja vangistati, kus ta aastal 929 suri. Lotharingialased ei valinud asendajat aastani 925, kuni nad Giselberti juhtimisel valisid Ida-Frangi kuninga Heinrich I Linnupüüdja. Aastal 930 premeeriti Giselberti otsust ja ta abiellus Heinrichi tütre Gerbergaga. Heinrichi surmaga aastal 936 püüdis Giselbert vahetada Lotharingia truudust läänefrankidele, kuna Lääne-Frangi kuningas Rodolphe oli nõrk ja sekkus vähem aristokraatide asjadesse.
Burmeso keel
Burmeso keel on keel, mida räägivad burmesod Indoneesias Paapua provintsis.
Burmeso keelt räägib umbes 250 inimest.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduslik konvent
Ameerika Ühendriikide põhiseaduslik konvent (ingl Constitutional Convention) oli Ameerika Ühendriikide osariikide esindajate kohtumine, mille eesmärgiks ja tulemuseks oli luua uus Ameerika Ühendriikide konstitutsioon ja osariike siduv tugevam keskvõim. Konvent algas Philadelphias 25. mail 1787 ja kestis kuni 17. septembrini 1787.
Konvendi eeldused
Enne konventi ja pärast iseseisvussõda täitsid ajutiselt Ameerika Ühendriikides konstitutsiooni rolli konföderatsiooni artiklid, mis ei võimaldanud keskvõimul üheselt ja konkreetselt lahendada riigis esinevaid probleeme. Seda sellepärast, et artiklid ei andnud riigi valitsusele ja parlamendile piisavaid volitusi ning osariigid ei olnud seetõttu omavahel piisavalt tugevalt seotud.
Riik oli keerulises majanduslikus olukorras. Oldi sõjavõlgades, mida valitsus polnud võimeline maksma, riigis puudus keskpank ning pidev paberraha juurdetrükkimine tekitas riigis väga suure inflatsiooni. Mitmed osariigid tõstsid oluliselt makse, mis viisid rahutusteni ja Massachusettsis lausa mässuni (Shay mäss). Veel oli noorel riigil raskusi ennast rahvusvahelisel tasandil iseseisva üksusena kehtestada, näiteks sulgesid hispaanlased omavoliliselt New Orleansi sadama ning loodes eksisteerisid veel mitmed Ühendkuningriigi sõjalised kindlustused. Lisaks tegutsesid osariigid paljuski omavoliliselt, mitmes võeti vastu oma osariigi konstitutsioon ning riigi olukorra tegi veel keerulisemaks Suure järvistu aladel alanud sõda indiaani hõimude liiduga.
Konvendi teemad
25. mail 1787 kogunesid osariigid Philadelphias. Kuigi konvent kutsuti algselt kokku eesmärgiga muuta konföderatsiooni artikleid, sai õigepea selgeks, et osariigid olid konvendile tulnud eesmärgiga töötada välja uus konstitutsioon, mille alusel oleks võimalik luua tugev keskvõim ja mis seoks osariigid üheks tugevaks riigiks. Selle idee oli aasta varem välja käinud ka James Madison, kes koos George Washingtoni ja Alexander Hamiltoniga olid uue konstitutsiooni loomise kõige märkimisväärsemateks pooldajateks ja konvendi eestvedajateks. Kokku tuli konvendile 12 osariiki (kõik osariigid peale Rhode Islandi). Teemade sisulisel arutamisel tõstatusid ennekõike vaidlused selle üle, et mitmekojaline peaks uus parlament olema ning kuidas seal osariikide vahel kohti jagatakse.
Konvendil välja pakutud lahendused
Kovendil tekkis vastandumine väiksemate ja suuremate osariikide vahel. Väiksemad osariigid tahtsid säilitada enda mõjuvõimu, mis neil olemasolevas kongressis oli, mis tähendas, et igal osariigil on kongressil üks hääl. Suuremad osariigid soovisid aga, et kongressis jagataks liikmekohti osariikide suuruse järgi. Osariikide soovid väljendusid kahes konvendil välja käidud plaanis: Virginia ja New Jersey plaanis. Virginia plaani järgi pidi parlament tulema kahekojaline ja kohad jaotatama iga osariigi elanikkonna suuruse järgi. New Jersey plaani järgi pidi loodav parlament tulema ühekojaline ja kõigi osariikide hääled olema võrdse kaaluga.
Olukord lahendati kompromissi teel 1787. aasta juulis. Kompromissi kohaselt on alamkojas ehk esindajatekojas kohad jagatud proportsionaalselt rahvahääletuse teel. Ülemkojas ehk senatis on kõikidel osariikidel võrdne arv esindajaid ning iga osariigi senaatorid (senati liikmed) valitakse osariikide-siseste seadusandlike kogude ja valitsuste poolt. Kompromissi hakati kutsuma Connecticuti kompromissiks.
Lisaks arutati kongressil veel, kas ja kellel peaks riigis olema kõrgeim täidesaatev võim (arutluse tulemusel otsustati, et selleks saab president), presidendi valimise jurisdiktsiooni, orjanduse ja orjadega kauplemise teemasid ning kas riigikohtunikud peaksid olema valitud täidesaatva või seadusandliku võimu poolt.
Konstitutsiooni lõplik valmimine
Konvendil tehtud otsused oli vaja vormistada ühtseks dokumendiks. Selle eesmärgiga loodi Detaili komitee. Komitee töö tulemuseks oli seitsmest artiklist ja preambulist koosnev konstitutsioon, mis tuli konvendis arutlusele 6. septembril 1787. aastal. Järgnevatel päevadel täiendati ja parandati dokumenti ning loodi uus komitee, kes pidi lõplikult konstitutsiooni vormistama. Lõplik konstitutsioon esitati konvendile 17. septembril 1787, kus see 39 poolthäälega 55-st edasi ratifitseerimisele ja avalikkusele tutvumiseks saadeti.
Karl Friedrich Louis Dobermann
Karl Friedrich Louis Dobermann (sündinud Tobermann; 2. jaanuar 1834 Apolda – 9. juuni 1894 samas) oli saksa maksuametnik ja tõuaaretaja. Tema aretatud dobermann („Dobermanni pinšer“) on ainus saksa koeratõug, mis on saanud nime oma aretaja järgi.
Nikomachos
Nikomachos (Νικόμαχος) oli mitme ajaloolise isiku nimi:
Mehmet IV
alt=Mehmet IV|pisi|Mehmed IV Mehmed IV (osmanitürgi keeles محمد رابع Meḥmed-i rābi‘; türgi keeles IV. Mehmet; tuntud ka kui Mehmed Jahimees; 2. jaanuar 1642 – 6. jaanuar 1693) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1648–1687.
Ta oli Ibrahimi ja ta orjatari Turhan Hatice Sultaana poeg. Vaatamata sellele, et ta esiisad oli saanud kaliifi tiitli ei olnud Mehmed just suur valitseja. Samal ajal, kui ta jahti pidas, valitsesid riiki tema paljud nõuandjad ning nende käel all saavutas Osmanite riik suurima ulatuse.
1963. aasta maailmameistrivõistlused moodsas viievõistluses
1963. aasta moodsa viievõistluse maailmameistrivõistlused toimusid Šveitsis Magglingenis 22.–26. septembril 1963. Olulise muudatusena peeti alad ebatraditsioonilises järjekorras.
Egon Federmann
Egon Louis Federmann (23. juuni 1900 Aaspere vald, Virumaa – 3. detsember 1937) oli Eesti advokaat.
Ta lõpetas 1927. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Fraternitas Normannia vilistlane.
Ta osales vabatahtlikuna Vabadussõjas, oli Aaspere valla põllumajandusettevõtete asjaajaja, 1927–1935 vandeadvokaadi abi Rakveres, seejärel kuni surmani vandeadvokaat samas.
Viroloog
Viroloog on teadlane või arst, kes tegeleb viiruste uurimise ehk viroloogiaga.
Eesti tuntuim viroloog on Irja Lutsar, kes promineeris suuresti Covid-19 viiruse vastu võitlemisel. Eesti päritolu oli ka ameerika viroloog ja rakubioloog Igor Tamm (1922–1995).
René Beermann
Johannes René Beermann (31. august 1903 Strelna, Peterburi kubermang – 13. jaanuar 1997 Inglismaa) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna Linna Saksa Poeglaste Gümnaasiumi, 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Estonia vilistlane.
Ta oli aastail 1928–1930 vandeadvokaat Walter Kraffti abi, aastatel 1930–1935 vandeadvokaat Eduard von Nottbecki abi, 1935–1940 vandeadvokaat Paides.
1941. aastal asus ta järelümberasujana Saksamaale, oli seal kohtunik, hiljem teenis Saksa sõjaväes. 1947. aastal asus ta Inglismaale, 1950. aastail oli Glasgow' ülikooli lektor.
Isiklikku
Tema isa oli Gustav Johannes Beermann oli luterlik vaimulik Tbilisis, Tsarskoje Selos ning Kadrina Katariina koguduse ja Ilumäe koguduse õpetaja (ja Viru praostkonna praost) ; onu Christoph Wilhelm Beermann oli luterlik vaimulik Tbilisis, Strelnas, Oranienbaumis ning Järva Peetri koguduse õpetaja (ja Järva praostkonna praost). Vanaisa Gustav Beermann oli Põltsamaa kihelkonna kooliõpetaja ja kirikute ehitusmeister, teine vanaisa Gustav Hüsemann oli Tbilisi linnakoguduse ja Taga-Kaukaasia sõjaväe ringkonnaõpetaja.
Kiikla rahvamaja
Kiikla rahvamaja on rahvamaja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kiikla külas. Asutuse juhataja on Rutt Linnard.
Daniel Carleton Gajdusek
Daniel Carleton Gajdusek (9. september 1923 New Yorgi osariik – 12. detsember 2008 Tromsø) oli ameerika arst ja viroloog.
Ta oli üks prioonide avastajaid ja nendega seotud haiguste uurijaid. Ta näitas, et kuru nakkuslik levik Uus-Guineal on olnud seotud kannibalismiga. 1996. aastal mõisteti süüdi pedofiilias ja kandis aasta vanglakaristust. Pärast vanglast vabanemist 1998. aastal elas peamiselt Amsterdamis, Pariisis ja Norras.
Eesti
Daniel Gajdusek käis 2000. aasta detsembris Eestis ja esines mõne loenguga Tartus.
2016. aastal ilmus eesti keelde tõlgitult Hanya Yanagihara raamat "Inimesed puude võras", mis on osaliselt inspireeritud Gajduseki tööst ja elust (temal põhinev tegelaskuju romaanis on Abraham Norton Perina) ning temast kui pedofiilist.
Tunnustus
Daniel Carleton Gajdusek pälvis 1976. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
1978. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Sergius (Ivannikov)
pisi|Ülempreester Sergei Ivannikov (1999) Sergius (vene keeles Сергий; kodanikunimega Sergei Ivanovitš Ivannikov, vene keeles Сергей Иванович Иванников; sündinud 29. augustil 1957) on Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (piiskop). 2015. aasta maist on ta Vene Õigeusu Kiriku Altai metropoolia pea tiitliga Barnauli ja Altai metropoliit. Aastatel 1986-2003 teenis ta vaimulikuna (preestrina) Vene Õigeusu Kiriku Eesti piiskopkonnas.
Ta sündis 29. augustil 1957 Troitskoje asulas Nikolski rajoonis Orjoli oblastis. Ta lõpetas aastal 1972 Troitskoje asulas 8-klassilise kooli, aastal 1972 Livnõ 2. Keskkooli. Aastatel 1975–1977 teenis ta Nõukogude armees. Pärast armeeteenistust töötas autojuhina ja kohalikus õigeusukirikus kojamehena.
Pärast akadeemia lõpetamist suunas metropoliit Aleksius (Rüdiger) ta 1986. aasta suvel preestriks Vene Õigeusu Kiriku Eesti piiskopkonda. 1. veebruarist 1987 kuni maini 1992 teenis ta preestrina Kuremäe kloostris. Seejärel määrati ta Narva Issanda Ülestõusmise Peakiriku koguduse preestriks, seal olles juhatas ta laste pühapäevakooli; ühtlasi hooldas ta Vasknarva ja Jaama Püha Nikolause kogudust. 30. aprillil 1995 ülendati ta ülempreestriks. 1. juunil 2000 määrati ta Tallinna Aleksander Nevski stauropegiaalse koguduse esipreestriks. 16. juuli 2002 sai ta eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse. 1. juunil 2003 määrati ta Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu Ikooni koguduse esipreestriks, kus ta teenis 1. novembrini 2003.
1. novembrist 2003 määrati ta Moskva Patriarhaadi Välissidemete osakonna töötajaks. 5. jaanuaril 2004 pühitseti ta mungaks nimega Sergius. 25. märtsil 2004 määrati ta Vene Jeruusalemma Misjoni liikmeks.
Xerox Alto
Ajalugu
1972. aastal otsustas Xerox välja töötada personaalarvuti uuringute tegemiseks. Tulemuseks oli arvuti Alto, mille nimi tuleb selle arendamise kohast Xerox Palo Alto Research Center (PARC). Loojateks olid Ed McCreight, Chuck Thacker, Butler Lampson, Bob Sproull ja Dave Boggs, kelle eesmärgiks oli luua võimalikult väike seade, mis mahuks mugavalt kontorisse, ning piisavalt võimas, millega saaks kasutada töökindlat, kõrge kvaliteediga operatsioonisüsteemi ja graafikat kuvaril. Vastav toode pidi tagama igale kasutajale personaalse arvutusvahendi, mis pidi võimaldama käsitleda kõiki kasutaja soove. Xerox Alto arvutit hakati kutsuma esimeseks PC-tüüpi arvutiks, mida võetakse eeskujuks järgmistele, kuna seda sai kasutada ilusasti üks kasutaja ning kõik arvuti põhiosad olid olemas.
Tarkvara
Alto arvutis oli süsteem ja paljud rakendusprogrammid algselt kirjutatud BCPL-keeles, mis sarnaneb C-keelega. Hilisem programmeerimine tehti Mesa keeles, kuid mida väljas pool PARC-d eriti ei kasutatud. Altos olid spetsiaalselt kirjutatud programmid: Lisaks oli Altole tehtud ka mitmeid mänge nagu "Astro-roids", "Chess", "Mazewar", "Rinky Dink (pinball)", "Missile Command".
Riistvara
Alto oli mikrokooditud disainiga, kuid võrreldes teiste arvutitega, ei olnud mikrokoodi mootor programmeerijale peidus kihidisainiga. Programmid nagu pinball kasutab seda ära, et kiirendada jõudlust. Alto aritmeetika loogika moodul tugines Texas Instruments 74181 kiibile. ROM-iI oli 128 kB (suurendatav kuni 512 kB). Andmekandjateks olid 2,5 MB suurused üksik-vinüülkassetid, sarnased IBM 2310 omadega. Kogu riistvara oli mahutatud väikse külmiku suurusesse arvutikasti. Võrreldes teiste miniarvutitega oli peale internetiühenduse Altos vaid üks väljund must-valge CRT-kuvar, mis on vertikaal-, mitte tavalise horisontaalpaigutusega. Sisendseadmeteks olid eemaldatav klaviatuur, kolme klahviga arvutihiir ja lisavalikuna viieklahviline klahvistik, kus viimane ei saavutanud Alto kasutajate seas populaarsust. pisi Varajastel arvutihiirtel oli nupud paigutatud küljel ülevalt alla mitte kõrvuti. Hiire liikumist tajusid kaks risti paigutatud ketast, kuid nende asemele tulid kohe kuuli-tüüpi arvutihiired, mille autor oli Bill English.
2,4-dinitrofenool
2,4-dinitrofenool (2,4-DNP või lihtsalt DNP) on orgaaniline aine keemilise valemiga HOC6H3(NO2)2.
2,4-dinitrofenool on magusa lõhnaga kollane kristalliline tahke aine, mis lahustub enamikus orgaanilistes lahustes. DNP on biokeemiliselt aktiivne aine ja on prekursoriks teistele ainetele. Bioaktiivsus seisneb rakkude mitokondrites ATP energia tootmise inhibeerimises.
Selle kasutamine suurtes annustes kehakaalu alandamise eesmärgil on toonud kaasa tõsiseid kõrvaltoimeid ja surmajuhtumeid.
Kuna ainet kasutatakse ka lõhkeainena, siis tuleks eristada DNP-surmade puhul sise- ja/või välistarvituse toimel saabunud surmasid.
Prantslased kasutasid DNP-d esimese maailmasõja ajal lahingumoona valmistamisel.
Esimene DNP-surm (C6H4N2O5) registreeriti 1918. aastal ja see oli seotud tööalase kokkupuutega.
Madalaim inimese DNP oraalne letaalne annus on 4,3 mg/kg. DNP ei mõju kõigile ühtemoodi. Teada on, et üks naine, kes tuli üledoosist välja tüsistustega, manustas 2,4 g DNP-d.
Loomkatsetes on DNP avaldanud teratogeenseid, mutageenseid ja kartsinogeenseid toimeid.
Ravimit saab osta internetist ja selle erinevad nimetused on ‘DNP’, ‘Dinosan’, ‘Dnoc’, ‘Solfo Black’, ‘Nitrophen’, ‘Aldifen’ ja ‘Chemox’.
River Winterborne
pisi|River Winterborne [[Winterborne Zelstoni juures]] River Winterborne on jõgi Suurbritannias Inglismaal Dorsetis.
Jõgi voolab alul lõuna suunas, seejärel ida suunas. Enne Stour' jõkke suubumist voolab River Winterborne läbi järgmiste asulate:
Ariel (festival)
"Ariel" on aastast 2004 Tallinnas toimuv juudi süvakultuuri tutvustav ja esitav muusikafestival.
Festivali kunstilised juhid on teiste seas olnud Ilja Sundelevitš, Jaan-Eik Tulve.
Hiinakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Hiinakeelne Vikipeedia (hiina keeles 維基百科 / 维基百科, pinyin 'is Wéijībǎikē) on Vikipeedia hiinakeelne versioon.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
See on Baike.comi ja Baidu Baike järel suuruselt kolmas hiinakeelne veebientsüklopeedia. Alates maist 2015 on Hiina RV-s ligipääs sellele blokeeritud.
KV-7
KV-7 oli Nõukogude Liidu liikursuurtükk.
KV-7-l oli pöörleva tankitorni asemel oli sellel esiosas kaldus seintega neljakandiline soomuskast, mille eesotsas olid kahurid. Neist esimesel katsemasinal, mis valmis 1942. aasta alguses, olid esikilbis üks 76mm kahur ja kaks 45mm kahurit. Idee järgi pidi selline masin vastase mürsurahega üle külvama. Mürsuvaru oligi soliidne 93 mürsku 76mm kahurile ja 200 mürsku 45mm kahuritele; laskekiirus kolme kahuri peale oli 12 lasku minutis. Kuid katselaskmised näitasid, et sellise kolmeraudse liikursuurtüki kõlbmatust. Osutus, et kogupaukudega ta ühe sihiku järgi tulistada ei saa, kuna kahuritel on erinev ballistika ja mürsud lendavad erinevatele kaugustele. Lisaks selgus, et ühest 45mm kahurist mis paiknesid kahel pool 76mm kahurit, läks horisontaaltasapinnas sihik paogast ära.
Loode pank
Loode pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Türju külas Sõrve poolsaarel Loode majaka juures. Pank jääb Kura kurgu hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 400 m ja suurim kõrgus 1 m. Pangal paljanduvad Ohesaare lademe kivimid.
Rolex
Rolex SA on Šveitsi kellafirma, mis valmistab käekelli ja kronomeetreid.
Hans Wilsdorf ja tema väimees Alfred Davis asutasid firma 1905. aastal Londonis. Aastal 1919 kolis firma Genfi.
Krusensterni neem
Krusensterni neem Kotzebue lahe kaardil|thumb Krusensterni neem (inglise keeles Cape Krusenstern) on neem Põhja-Ameerika  loodeosas USA osariiki Alaska looderanniku, Kivalina küla lähedal. Selle geograafilised koordinaadid on.
Krusensterni neem on piir Kotzebue lahe ja Tšuktši mere vahel.
Krusensterni neem sai nime baltisaksa päritolu Vene meresõitja, admirali Adam Johann von Krusensterni järgi.
1978 kuulutati seda Cape Krusenstern National Monumentiks.
Melhior
Melhior on vase ja nikli (kuni 30%) sulam, mis võib sisaldada ka veidi rauda ja mangaani, mis suurendavad sulami tugevust ja korrosioonikindlust.
Melhior on väga plastne ja korrosioonikindel hõbevalge sulam.
Väiksema niklisisaldusega (umbes 20%) melhiorist tehakse arstiriistu, täppisaparaatide osi, lauanõusid ja metallraha.
Possessio
Possessio ehk valdus oli Vana-Roomas faktiline olukord, kus valdaja kasutab ja valdab asja. Vallata sai käibelisi asju, põhiliselt kehalisi asju, kuid Roomas eristati ka õiguste valdamist.
Asja valdamine
Selleks, et asja saaks vallata, pidi olemas olema nii animus possidendi ehk tahe asja vallata kui ka corpus possidendi ehk tegelik asja valdamine.
Dig. 41.2.3.1: ''Et apiscimur possessionem corpore et animo, neque per se animo aut per se corpore. /.../'' (Ja me saame valduse kehaliselt [oma valdusse võtmisega] ja tahtega, mitte ainult tahtega ja mitte ainult kehalisse [valdusse võtmisega].
Corpus’e all mõeldi nii füüsilist asja valdust kui ka peremeheliku käitumise võimalikkust vallatava objekti suhtes. Kui puudus või kadus üks kahest elemendist, siis kadus ka valdus ise. Siiski ei olnud ka see reegel eranditeta. Näiteks säilis talviste ja suviste karjamaade valdus ainult animuse olemasolul.
Valduse liigitused
Valdust liigitati põhiliselt kahe kriteeriumi alusel. Esiteks tehti vahet possessio iusta’l ehk õiguspärasel ja possessio iniusta’l ehk õiguspäratul valdusel. Õiguspäraselt võidi seda saada näiteks lepingu alusel, õiguspäratut jõuga või salaja võtmisega. Teine eristus lähtus valdaja subjektiivsest teadmisest. Tehti vahet possessio bonae fidei’l ehk heausksel ja possessio malae fidei’l ehk pahausksel valdusel. Valdajat peeti heauskseks, kui ta uskus, et ta on valduse saanud õiguspärasel viisil. Pahauskne oli valdaja siis, kui ta teadis, et tegelikult ei ole tal valdamise jaoks õiguslikku alust. Heauskse valduse olemasolu oli ka näiteks igamise eeldus.
Valduse kaitsmine
Valdust kaitsti interdiktidega (preetori korraldus, milles esitati isikule käsk või keeld). Nende liike oli kolm ja esimene kaitses valdust rünnete vastu ehk säilitas seda, teine aitas kaotatud valduse tagasi saada ning kolmandaga sai taotleda valdust. Näiteks on rünnete vastu antud välja Digesta’s (D.43.17.1) selline interdikt: „Preetor ütleb: “Nii nagu te praegu valdate seda hoonet, mille üle vaieldakse, ilma et te oleksite selle vastaspoolelt vägivallaga, salaja või prekaariumi alusel saanud – selle [valduse esemega] seoses keelan ma vägivalla tarvitamise.“ /.../“
Kelvingi külakeskus
Kelvingi külakeskus on kultuurikeskus Harju maakonnas Viimsi vallas Kelvingi külas. Asutuse tegevjuht on Ants-Lembo Lindemann.
Świebodzice
Asulat on esmamainitud 1203. aastal, linnaõigused sai 1279. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Eduard Inti
Eduard Inti (1. august 1913 Elistvere vald, Äksi kihelkond, Tartumaa – 1. mai 1997) oli Eesti Vabariigi sõjaväelendur (nooremallohvitser, 1935) ja Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
16. juulil 1940 määrati ta õhukaitse poliitiliseks juhiks koloneli auastmes. 1. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse.
Claudio Marchisio
Claudio Marchisio (sündinud 19. jaanuaril 1986 Torinos) on Itaalia endine jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängis pikka aega Torino Juventuses, mille noortesüsteemiga liitus ta 1993. aastal, vahepeal mängis laenul olles Empolis. Hooajal 2018–2019 mängis ta Peterburi Zenitis.
Koondisekarjäär
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi ta 12. augustil 2009 sõprusmängus Šveitsi vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 7. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Serbia vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Inglismaa vastu.
Ta on kuulunud Itaalia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
Ta kuulus 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Itaalia olümpiakoondisse.
Nikomachos (Aristotelese isa)
Aristotelese testamendis teda ei mainita. Mitme allika järgi suri ta noorelt; uusplatoonikute Aristoteles biograafiate järgi määrati ta valvuriks. Üks Aristotelese varasemaid biograafe Hermippos väitis, et Nikomachos pärineb ühest asklepiaadide kuulsamatest harudest. Hilisantiigi biograafid (Diogenes Laertios 5.1, Vita Marciana 2, Vita Vulgata 1, Vita Latina 2) ütlevad, et ta oli Makedoonia kuninga Amyntas III õukonnaarst ja sõber. Pole selge, kas Aristotelese isa kohta öeldus on tõsi midagi peale nime.
Christine McVie
pisi|Christine McVie (2019) pisi|Christine McVie 1977. aastal Christine Anne McVie (sündinud Christine Anne Perfect; 12. juuli 1943 Bouth, Lancashire – 30. november 2022) oli briti muusik, kes oli tuntud kui ansambli Fleetwood Mac laulja-laulukirjutaja ja klahvpillimängija. Ta avaldas ka sooloalbumeid.
Ta õppis noorena klaverimängu. Rokkmuusika vastu tekkis tal huvi tänu Fats Domino lauludele. Ta õppis Birminghamis skulptuuri.
Fleetwood Maciga liitus ta 1970. aastal, pärast abiellumist John McViega, kes mängis ansamblis basskitarri.
Fleetwood Macis ta laulis ja mängis klahvpillidel. McVie kirjutatud on mitmed Fleetwood Maci hitid, nagu "Don't Stop", "Little Lies", "Hold Me", "Everywhere", "As Long as You Follow", "Over My Head", "Say You Love Me" ja "You Make Loving Fun". 1988. aastal ilmunud Fleetwood Maci kogumikalbumil "Greatest Hits" on kokku kaheksa tema kirjutatud või tema kaasautorlusega laulu.
McVie lahkus Fleetwood Macist 1998. aastal. Tema kolmas sooloalbum "In the Meantime" ilmus 2004. aastal. McVie liitus uuesti Fleetwood Maciga jaanuaris 2014.
1998. aastal võeti ta Fleetwood Maci liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Ta pälvis kaks Grammy auhinda.
John McViega oli ta abielus aastatel 1968–1976. Aastatel 1986–2003 oli ta abielus Eddy Quintelaga.
Valge Maja personaliülem
Valge Maja personaliülem (inglise keeles White House Chief of Staff) on Ameerika Ühendriikide presidendi sekretäri institutsiooni asemele loodud ametikoht. Amet loodi aastal 1946 ning kandis algselt nimetust presidendi abi (assistant to the president), praeguse nime sai see 1961. aastal. Praegune ametlik nimetus on presidendi abi ja personaliülem (Assistant to the President and Chief of Staff).
Personaliülema nimetab ametisse Ameerika Ühendriikide president, kes ei vaja selleks senati kinnitust. Personaliülem on presidendi teenistuses. Ehkki ametikoht pole seadusega nõutud, on kõik presidendid alates Harry S. Trumanist endale personaliülema määranud. John F. Kennedy ja Lyndon Johnsoni ametiaegadel oli personaliülema kohustustes Valge Maja kohtumistesekretär, mis hiljem personaliülema ametiga liideti.
Joe Bideni administratsioonis on personaliülem Ron A. Klain, kes määrati 20. jaanuaril 2021 Mark Meadowsi mantlipärijaks. Tänu igapäevasele kokkupuutumisega presidendiga ja Valge Maja kantselei üle kontrolli omamisele peetakse personaliülema ametikohta mõjuvõimsaks.
Limes
Limes (Limes Romanus, ladina keeles 'Rooma piir') tähistas Vana-Rooma riigipiiri ja piirivalvesüsteemi. Selle tuntumad näited on järgmised: pisi| [[Germanicuse vall teisel sajandil ]]
Teoloogia summa Ia q. 3
Teoloogia summa esimese osa küsimus 3 on Aquino Thomase teose Teoloogia summa esimese osa (Prima pars) küsimus 3 (Ia q. 3).
Tekst
Küsimus 3
Jumala lihtsusest, kaheksaks artikliks jaotatud
Sissejuhatus
Ia q. 3 pr. Kui millegi kohta on tunnetatud, kas ta on, siis jääb üle uurida, kuidas ta on, et temast oleks teada, mis ta on. Et aga Jumala kohta pole võimalik teada, mis ta on, vaid mis ta ei ole, siis me ei saa Jumala kohta vaadelda, kuidas ta on, vaid hoopis, kuidas ta ei ole. Niisiis tuleb esiteks vaadelda, kuidas ta ei ole; teiseks, kuidas me teda tunnetame; kolmandaks, kuidas me teda nimetame.
Artikkel 1
Kas Jumal on keha
Ia q. 3 a. 1 arg. 1 Keha on ju see, millel on kolm mõõdet. Aga Pühakiri omistab Jumalale kolm mõõdet: öeldakse ju Iiobi raamatus 11:8–9: ''Need on kõrgemad kui taevad – mida sina suudad teha? Sügavamad kui surmavald – mida sina sellest tead? Nende mõõt on pikem kui maa ja laiem kui meri.'' Järelikult Jumal on keha.
Ia q. 3 a. 1 arg. 2 Peale selle, iga asi, millel on kuju, on keha, sest kuju on kvaliteet kvantiteedi ümber. Aga Jumalal näib olevat kuju, sest kirjutatus on 1. Moosese raamatus 1:26: Tehkem inimesed oma näo järgi, meie sarnaseks: sest kuju nimetatakse näoks, kirjakoha järgi Kirjas heebrealastele 1:3: olles tema kirkuse kiirgus ja tema olemuse kuju, st nägu. Järelikult Jumal on keha. Ia q. 3 a. 1 arg. 3 Peale selle, iga asi, millel on kehalised osad, on keha. Aga Pühakiri omistab Jumalale kehalised osad: sest Iiobi raamatus 40:9 öeldakse: Ons sul siis käsivars nagu Jumalal; ja Laulus 33:18: '' Issanda silm on nende peal, kes teda kardavad ja tema heldust ootavad; ja 118:16: Issanda parem käsi teeb vägevaid tegusid!'' Järelikult Jumal on keha.
Ia q. 3 a. 1 arg. 4 Peale selle, asend sobib ainult kehale. Aga seda, mis kuulub asendi juurde, öeldakse Pühakirjas Jumala kohta: öeldakse ju Jesaja raamatus 6:1: nägin ma Issandat istuvat; ja Jesaja raamatus 3:13: Issand tõuseb nõutama õigust. Järelikult Jumal on keha.
Ia q. 3 a. 1 arg. 5 Peale selle, miski ei saa olla kohapiir, "mille juurest" või "mille juurde", kui ta ei ole keha või midagi kehalist. Aga Pühakirjas öeldakse, et Jumal on kohapiir "mille juurde", kirjakoha järgi Laulus 33:6: Kes tema poole vaatavad, säravad rõõmust; ja "mille juurest", kirjakoha järgi Jeremija raamatus 17:13: Kes minust taganevad, kirjutatakse põrmu. Järelikult Jumal on keha.
Ia q. 3 a. 1 s. q. Aga vastu on see, mida öeldakse Johannese evangeeliumis 4:24: Jumal on Vaim.
Ia q. 3 a. 1 co. Vastan: peab ütlema, et absoluutselt Jumal ei ole keha. Seda saab näidata kolmel moel. Esiteks sellepärast, et ükski keha ei liigu, kui teda ei panda liikuma: nagu on ilmne üksikjuhtudest indutseerimisel. Aga ülalpool on näidatud, et Jumal on liikumatu algliikumapanija. Siit on ilmne, et Jumal ei ole keha.
Teiseks sellepärast, et see mis on esmaolev, on paratamatult tegelikkuses ja mitte kuidagi võimalikkuses. Sest kuigi ühes ja samas asjas, mis läheb üle võimalikkusest tegelikkusse, eelneb võimalikkus ajaliselt tegelikkusele, eelneb lihtsalt võttes tegelikkus võimalikkusele: sest selle, mis on võimalikkuses, viib tegelikkusse ainult tegelikkuses olev. Aga ülalpool on näidatud, et Jumal on esmaolev. Seega on võimatu, et Jumalas oleks miski võimalikkuses. Aga iga keha on võimalikkuses: sest pidev kui niisugune on lõpmatuseni jagatav. Järelikult on võimatu, et Jumal oleks keha.
Kolmandaks sellepärast, et Jumal on see, mis on olevate seas kõige õilsam, nagu öeldust ilmneb. Aga on võimatu, et mõni keha oleks olevate seas kõige õilsam. Sest keha on kas elus või elutu. Aga on ilmne, et elus keha on elutust kehast õilsam. Aga elus keha ei ela kui keha, sest muidu iga keha elaks: järelikult ta peab elama millegi muu läbi, nii nagu meie keha elab hinge läbi. Aga see, mille läbi keha elab, on õilsam kui keha. Seega ei ole võimalik, et Jumal oleks keha. Ia q. 3 a. 1 ad 1 Esimese kohta peab niisiis ütlema, et nagu ülalpool on öeldud, annab Pühakiri vaimseid ja jumalikke asju meile edasi kehaliste asjade sarnasuste all. Nii et kui see omistab Jumalale kolm mõõdet kehalise kvantiteedi sarnasuse all, siis see tähistab tema virtuaalset kvantiteeti, nimelt sügavusega varjatud asjade tunnetamise võimet; kõrgusega väe kõrgumist kõige kohal; pikkusega tema olemise kestust; laiusega armastuseakti kõige vastu. Või nagu ütleb Dionysios (De divinis nominibus, ptk 9), saadakse Jumala sügavuse all aru tema olemuse mõistetamatust; pikkuse all tema kõike läbistava väe jätkumist, laiuse all aga tema üliulatumist kõigeni, niivõrd kui kõik on tema kaitse all.
Ia q. 3 a. 1 ad 2 Teise kohta peab ütlema, et inimene öeldakse olevat Jumala näo järgi mitte keha poolest, mille poolest inimene on teistest loomadest üle: mistõttu 1. Moosese raamatus pärast seda, kui on öeldud: Tehkem inimesed oma näo järgi, meie sarnaseks, lisatakse: et nad valitseksid kalade üle meres jne. Inimene on aga kõigist loomadest üle mõistuse ja aru poolest. Nii et inimene ongi Jumala näo järgi aru ja mõistuse poolest, mis on mittekehalised asjad.
Ia q. 3 a. 1 ad 3 Kolmanda kohta peab ütlema, et kehalised osad omistatakse Pühakirjas Jumalale tema tegevuste pärast, teatud sarnasuse järgi. Näiteks silma tegevus on nägemine: nii et silm tähendab Jumala kohta öelduna tema väge näha intelligiiblilt, mitte meeleliselt. Ja sarnane käib teiste osade kohta.
Ia q. 3 a. 1 ad 4 Neljanda kohta peab ütlema, et ka seda, mis kuulub asendi juurde, omistatakse Jumalale ainult teatud sarnasuse järgi: näiteks nimetatakse teda istuvaks tema liikumatuse ja võimu pärast; ja tõusvaks tema tugevuse pärast, millega ta võidab kõik, mis talle vastu seisab.
Ia q. 3 a. 1 ad 5 Viienda kohta peab ütlema, et Jumalale ei läheneta kehaliste sammudega, sest ta on kõikjal, vaid vaimuaktidega: ja samamoodi temast eemaldutakse. Ja nõnda tähistavad lähenemine ja eemaldumine kohavahetuse sarnasuse all vaimset akti.
Artikkel 2
Kas Jumalas on vormi ja mateeria kokkupandus
Teise juurde minnakse nii. Näib, et Jumalas on vormi ja mateeria kokkupandus.
Ia q. 3 a. 2 arg. 1 Iga asi, millel on hing, on ju kokku pandud mateeriast ja vormist: sest hing on keha vorm. Aga Pühakiri omistab hinge Jumalale: see tuuakse ju sisse Kirjas heebrealastele 10:38 Jumala suust: Aga minu õige jääb usust elama, kui ta taganeb, siis ei ole minu hingel temast head meelt. Järelikult on Jumal kokku pandud mateeriast ja vormist.
Ia q. 3 a. 2 arg. 2. Peale selle, viha, rõõm ja muud sarnased on ühenduse kired, nagu öeldakse [Aristotelese teose] De anima I raamatus. Aga selline omistatakse Jumalale Pühakirjas: öeldakse ju Laulus 106:40: Siis süttis Issanda viha oma rahva vastu. Järelikult on Jumal kokku pandud mateeriast ja vormist.
Ia q. 3 a. 2 arg. 3. Peale selle, mateeria on iondividuatsiooniprintsiip. Aga näib, et Jumal on indiviid: teda ei preditseerita ju paljude kohta. Järelikult on ta kokku pandud mateeriast ja vormist.
Ia q. 3 a. 2 s. c. Aga vastu, iga asi, mis on kokku pandud mateeriast ja vormist, on keha: sest mõõtmeline kvantiteet ongi mateeriale eelkõige omane. Aga Jumal ei ole keha, nagu näidatud. Järelikult Jumal ei ole kokku pandud mateeriast ja vormist.
Ia q. 3 a. 2 co. Vastan: peab ütlema, et on võimatu, et Jumalas oleks mateeria. Esiteks sellepärast, et mateeria on see, mis on võimalikkuses. On aga näidatud, et Jumal on puhas akt [tegelikkus], millel ei ole midagi potentsiaalsusest. Seetõttu on võimatu, et Jumal oleks kokku pandud mateeriast ja vormist.
Teiseks sellepärast, et iga mateeriast ja vormist kokkupandus asi on täiuslik ja hea oma vormi läbi: seetõttu peab ta olema hea osasaamise läbi, kuivõrd mateeria saab vormist osa. Aga esimene, mis on hea ja parim, mis on Jumal, ei ole hea osasaamise läbi: sest hea olemuse läbi eelneb heale osasaamise läbi. Seetõttu on võimatu, et Jumal oleks kokku pandud mateeriast ja vormist.
Kolmandaks sellepärast, et mis tahes toimija toimib oma vormi läbi: mistõttu sellises suhtes, nagu ta on oma vormiga, on ta ka sellega, et ta on toimija. Seega see, mis on esmaselt ja iseenese läbi toimija, peab olema esmaselt ja iseenese läbi vorm. Aga Jumal on esmane toimija, sest ta esmane toimivpõhjus, nagu näidatud. Seega ta on oma olemuse läbi vorm; ja ta ei ole mateeriast ja vormist kokku pandud.
Ia q. 3 a. 2 ad 2 Teise kohta peab ütlema, et viha ja muu sarnane omistatakse Jumalale tagajärje sarnasuse järgi: sellepärast, et vihasele on omane karistada, nimetatakse tema karistust metafoorselt vihaks.
Ia q. 3 a. 2 ad 3 Kolmanda kohta peab ütlema, et vorme, mis on mateeriasse vastuvõetavad, individueeritakse mateeria läbi, mis ei saa olla teises, sest ta on esmane aluseks olev subjekt: aga vormi iseenesest, kui miski muu ei takista, saavad vastu võtta mitu asja. Aga seda vormi, mis ei ole mateeriasse vastuvõetav, vaid on iseenda läbi subsisteeriv, individueeritakse just sellega, et teda ei saa muusse vastu võtta: ja niisugune vorm on Jumal. Seetõttu ei järeldu, et tal on mateeria.
Plutiškėse vald
Plutiškėse vald (leedu keeles Plutiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses.
Valla pindala on 30 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 734 inimest. Valla keskus on Plutiškėse küla. Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 5. Vallavanem on Arūnas Arlauskas.
pisi|Plutiškėse kirik pisi|Plutiškėse keskkool
François Flameng
François Flameng (6. detsember 1856 Pariis – 28. veebruar 1923 Pariis) oli prantsuse kunstnik.
Ehatamm
Ehatamm on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Ehatamm uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ehkman, Eichbaum, Ekmann ja Ermann. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ehatamm Eestis 14 mehel ja 16 naisel.
Gennadi Gudkov
pisi|280px|Gennadi Gudkov (2014)
Gennadi Vladimirovitš Gudkov (vene keeles Геннадий Владимирович Гудков; sündinud 15. augustil 1956 Kolomnas Moskva oblastis Nõukogude Liidus) on Venemaa poliitik ja ettevõtja, endine Riigiduuma saadik.
Gudkov on turvafirma Julgeolekustruktuuride Ühendus Oskord asutaja ja omanik.
Haridus ja töökäik
Gudkov lõpetas 1978. aastal Kolomna Riikliku Pedagoogilise Instituudi võõrkeelte teaduskonna inglise keele õpetajana. Pärast instituuti teenis ta aega Nõukogude armees, astus NLKP liikmeks ja töötas kodulinna komsomolikomitees.
Aastatel 1982–1993 töötas Gudkov NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitees, vastuluure liinis. Ta on lõpetanud Moskva külje all asunud Andropovi-nimelise NSV Liidu KGB Instituudi (praegu tegutseb samas Välisluure Akadeemia). Gudkov lahkus julgeolekuorganite teenistusest 1993. aastal majori auastmes. Hiljem, kui Gudkov töötas juba Riigiduumas, ülendati ta 1999. aastal reservalampolkovnikuks ja 2003. aastal reservpolkovnikuks.
Opositsioonipoliitika
pisi|Opositsiooniliidrid [[miitingu tribüünil Moskvas 10. märtsil 2012. Kõnega esineb Grigori Javlinski. Gennadi Gudkov on pildil paremalt esimene]] pisi|Gennadi Gudkov intervjuud andmas miitingul "Vaba Venemaa eest – ilma repressioonide ja omavolita" Moskvas 10. juunil 2018 Duumasaadik Gudkov võttis osa 2011. aasta detsembris alanud protestimiitingutest Riigiduuma valimistulemuste vastu. Koos Aleksei Navalnõi, Boriss Nemtsovi ja teiste opositsiooniliselt meelestatud poliitikutega esines ta Moskvas 10. detsembril Bolotnoje ploštšadil toimunud protestimiitingul kõnega.
2012. aasta septembris sai Gudkov prokuratuurilt süüdistuse ebaseaduslikus äritegevuses ja rahapesus. 14. septembril võttis Riigiduuma Gudkovilt saadikumandaadi (poolt hääletasid Ühtse Venemaa ja Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei fraktsioonid, vastu hääletasid Õiglase Venemaa ja Venemaa Kommunistliku Partei fraktsiooni saadikud).
2012. aasta oktoobris valiti Gudkov Venemaa opositsiooni koordinatsiooninõukogusse. 2013. aasta jaanuaris pärast osalemist Moskvas toimunud protestimarsil "Marss lurjuste vastu" esitas Õiglase Venemaa juhtkond Gennadi ja Dmitri Gudkovile ultimaatumi – kas astuda välja Koordinatsiooninõukogust või lahkuda Õiglase Venemaa ridadest. Gudkovid vastasid keeldumisega. Sama aasta märtsis heideti nad parteist välja.
Gennadi Gudkov valiti 2013. aasta detsembris asutatud poliitilise partei Venemaa Sotsiaaldemokraadid esimeheks. 2013. aasta mais toetas poliitiline partei Jabloko Moskva oblasti kuberneri valimistel Gudkovi kandidatuuri. Valimispäeval septembris sai Gudkov 4,4% häältest ja jäi kolmandaks. 2014. aasta jaanuaris valiti Gudkov poliitilise partei Roheliste ja Sotsiaaldemokraatide Allianss kaasesimeheks. 2014. aasta oktoobris lahkus Gudkov parteist.
Isiklikku
Gennadi Gudkovi ema oli vene keele ja kirjanduse õpetaja, isa tööpingitehase insener. Gudkovi isapoolne vanaisa Pjotr Gudkov töötas Izvestija trükikojas ja oli Nikolai Buhharini abilisi. Gennadi Gudkovi isapoolne vanaema oli instituudi töötaja, kes Vene kodusõja ajal töötas Mihhail Frunze staabis. Gudkovi emapoolne vanaisa Vladimir Hovanski represseeriti suure terrori ajal.
Gennadi Gudkovi abikaasa Marija Gudkova (sünninimi Marija Karetkina) on turvafirma Julgeolekustruktuuride Ühendus Oskord direktorite nõukogu esimees. Gudkovil on kaks poega. Vanem poeg Dmitri Gudkov on poliitik, noorem poeg Vladimir Gudkov on võlgade sissenõude firma peadirektor.
Gennadi Gudkov mängib bajaani.
925. Laskurpolk
925. Laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu.
Täiendav informatsioon
925. Laskurpolgus teenisid Nõukogude Liidu kangelased Nikolai Matjašin ja Albert Repson.
1942. aasta detsembris alanud Velikije Luki operatsiooni käigus 21. ja 22. detsembril toimus 249. Eesti Laskurdiviisi 921. ja 925. Laskurpolgu sõjameeste suurim vangilangemine või vabatahtlik nõukogude poolelt sakslaste poolele ületulek.
Bibliotheca Estoniae historica
"Bibliotheca Estoniae historica" ('Eesti ajaloo bibliograafia') on aastatel 1933–1939 Tartus avaldatud teatmeteos, mis sisaldab temaatilise ülevaate Eesti ajalooperioodi 1877–1917 ilmunud ajalookirjanduse kohta. Koondteose koostasid Evald Blumfeldt ja Nigolas Loone.
Teos oli jätkuks samalaadsele teatmeteosele "Bibliotheca Livoniae historica".
Koondteos "Bibliotheca Estoniae historica" sisaldab 14 256 kirjet.
Aastal 1987 ilmus raamatust faksiimiletrükk.
Hebert Conceição
Hebert Wilian Carvalho da Conceição Sousa (sündinud 28. veebruaril 1998 Salvadoris Bahia osariigis) on Brasiilia poksija.
Engelhardt
Engelhardt on Šveitsi päritolu baltisaksa vana aadlisuguvõsa.
17. sajandil kuulus perekond Engelhardtidele Pärsti, Jäärja ja Ojasoo mõis. 1734. aastal sai Wilhelm Gerhard von Engelhardt Vene aadliku tiitli ning kinnitati ka vapp
Suguvõsa immatrikuleeriti 1745. aastal Eestimaa (nr 20, 21), 1747. aastal Liivimaa (nr 26) ja 1841. aastal Kuramaa rüütelkonda (nr 120).
Hebert Conceição
Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 2021. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 20. maailmameistrivõistlustel (Jekaterinburg 2019) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Gleb Bakšile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Engelhardt
Venemaa Riiginõukogu ettepanekul ja keiser Aleksander II nõusolekul kinnitati 22. jaanuaril 1868 Engelhardtide suguvõsa parunitiitel.
Viljandimaalt Uue-Pärsti mõisast pärit rootsi ooberstleitnant Wilhelm Gerhard von Engelhardt (1690–1775) naturaliseeriti 28. mail 1734 Rootsis ja immatrikuleeriti 1742. aastal nr 1858 all Rootsi rüütelkonda.
Robert von Engelhardt sattus koos kolme pojaga (Thomas (venepäraselt Фомa), Caspar (Каспар) ja Michael (Михаил)) 1558. aastal Liivi sõjas Moskva tsaaririigi vägede kätte vangi, kus vandusid truudust Moskva tsaarile Ivan IV Groznõile ning asusid Venemaa sõjaväeteenistusse. Hiljem Thomas von Engelhardt naasis Vana-Liivimaale, vend Michael jätkas sõjaväeteenistust Ungari ja Rootsi sõjaväes ja oli Rootsi kuningriigi dominiooni Vana-Liivimaa Engelhardtide: Liivimaa, Eestimaa, Kuramaa ning Poola (Christopher von Engelhardti suguvõsaharu katkes 1850. aastal parun Wladislav von Engelhardti surmaga) suguvõsaliinide asutaja, keskmine vend Caspar aga jäi Venemaa sõjaväeteenistusse ning oli Smolenski suguvõsaharu asutaja. Kaspari poja Werneri järglastest moodustunud Engelhardtite suguvõsaharud on levisid: Smolenskimaale ning ka hilisemal ajal nedest hargenud suguvõsaesindajate harud Jaroslavlimaale, Mogiljovi, Kurski ja Jekaterinoslavli piirkonda.
Engelhardtide vabahärrasuguvõsa
Vabahärrade suguvõsal ei ole teadaolevaid lähisidemeid Liivimaa haruga
Aleksander Voldek
Aleksander Voldek (2. aprill 1911 Sengilei maakond, Simbirski kubermang – 27. jaanuar 1977 Leningrad) oli eesti ja vene elektrotehnikateadlane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1969).
Haridus
Voldek lõpetas keskkooli aastal 1929 ning Uljanovski töölisfalkuteedi 1931. Aastal 1938 lõpetas ta Leningradi Polütehnilise Instituudi elektromehaanika teaduskonna elektrimasinate ehituse erialal cum laude. Aastatel 1946–1948 oli ta Leningradi Polütehnilise Instituudi aspirant ning 1953–1956 sama instituudi doktorant. 1950 tehnikakandidaat, 1956 tehnikadoktor, 1956 professor.
Töökäik
Ta töötas aastatel 1938–1940 Tšeljabinski elektrijaama insenerina ning 1940–1946 Tambovi elektrimasinate ehituse tehase Revtrud vanemkonstruktorina.
Ta oli aastatel 1950–1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud (oli aastast 1956 tehnikadoktor ja aastast 1957 professor), oli aastatel 1950–1953 elektroenergeetika kateedri juhataja ja aastatel 1956–1961 tööstuse elektrifitseerimise kateedri juhataja, olles aastatel 1958–1961 veel Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi asutaja ja teadusdirektor. Alates 1961 oli ta Leningradi Polütehnilise Instituudi elektrimasinate kateedri professor ja juhataja.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia tegevliikmeks valiti 1969. aastal eöeltrotehnika alal.
Teadustöö
Tal on põhjapanevaid uurimusi elektriajamite teooria, magnetohüdrodünaamiliste seadmete ning induktsioonpumpade insenerarvutuste kohta. Lisaks avaldas ta üle 100 publikatsiooni, sealhulgas monograafiaid ja õpikuid (elektrimasinaid käsitlevaid kõrg- ja keskkooli õpikuid). Ta omas ka mitmeid autoritunnistusi.
Marko Hiie
pisi|Marko Hiie 2017
Marko Hiie (sündinud 31. juulil 1976 Purus) on eesti ajakirjanik.
Ajakirjandustöö
Pärast Eesti taasiseseisvumist pani Marko Hiie aluse alternatiivmeditsiiniajakirjale Kolmas Silm, oli selle autor ja toimetaja (1992-1995).
Elukäik
Marko Hiie sündis Ida-Virumaal Puru haiglas. Pealinna kolis perekond 1979, kuid lapsepõlv möödus Mäetaguse vallas Kiikla külas vanavanemate juures.
Viited
Artiklite kogumik andmebaasis
Grahame Cheney
Grahame Francis Cheney (sündinud 27. aprillil 1969 Lithgow's Uus-Lõuna-Walesis Austraalias) on Austraalia endine poksija.