cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meromiktiline veekogu
Ektogeenne meromiksia
Ektogeense meromiksia korral toimub mageda vee jõudmine soolajärve või soolase vee kiire sissetung mageveejärve, nii et moodustub veekogu, kus mageveekiht katab soolase ja tihedama veega monimolimnioni. Lahustunud mineraalained suurendavad kihistumise seisukohalt oluliselt vee tihedust. Soolsuse erinevus 10 mg/l võrra põhjustab sama suure tiheduserinevuse, kui on nelja- ja viiekraadise vee vahel. Ektogeenselt meromiktilisi järvi kohtab kõige enam mererannikul, kus tormid või merevee tõus ujutavad estuaarijärved üle soolase veega. Väikestes sisemaajärvedes võib meromiksiat põhjustada ka inimtegevus, näiteks järvega piirnevate teede soolatamine talvel või alepõletus järve valgalal. Üks ektogeense meromiksia tähelepanuväärsemaid näiteid on Must meri, kus umbes 9000 aastat tagasi pärast pikka „järve“-faasi algas Vahemerest soolase vee sissetung. Praegu on Must meri, mille kemokliini soolsus jääb vahemikku 18–20‰, maailma suurim meromiktiline veekogu. pisi|Must meri
Nord Stream 1
Käivitamine
Nord Streami gaasijuhe käivitati 8. novembril 2011. Avamisel olid kohal riigijuhid, näiteks Saksamaa liidukantsler Angela Merkel, Vene Föderatsiooni president Dimitri Medvedev, Prantsusmaa ja Hollandi peaministrid François Fillon ja Mark Rutte ning Euroopa Liidu Komisjoni energeetikavolinik Günther Oettinger.
Meromiktiline veekogu
Kreogeenne meromiksia
Kreogeenne meromiksia on üks ektogeense meromiksia alamtüüpe, kus põhjaallikatest voolab järve põhjakihtidesse mineraalainerikast ja suurema tihedusega vett. Sääraste järvede esindajaid võib arvukalt leida Euroopast, näiteks Saksamaal Eifeli mäestikus asuvad maarijärved. Ka Eestis on neid paikades, kus järvedesse suubuvad karbonaadirikkad põhjaallikad. Seda tüüpi meromiktilisi järvi on leitud veel Alaska siseosast, kus maa-alused allikad toovad soolast vett sügavatesse ja väikestesse järvedesse. Sellised järved asuvad lohkudes, mis on tekkinud külmunud mineraalses pinnases kujunenud jäise tuumaga kühmude ehk pingode sulamisel. pisi|Pingod
Nord Stream 1
Käivitamine
Vene maismaatorustik
Nord Streami toidab Gryazovetsi – Viiburi gaasitorustik. See on osa Venemaa integreeritud gaasitranspordivõrgustikust, mis ühendab Grjazovetsis olemasolevat võrku Viiburi rannikukompressorite jaamaga. Selle torustiku pikkus on 917 km, toru läbimõõt on 1420 mm ja töörõhk on 100 atm, mille tagab kuus kompressorjaama. Gryazovetsi-Viiburi torustik paralleelselt virmaliste torustiku haruga tarnib gaasi ka Venemaa loodepiirkonda (Peterburi ja Leningradi oblast). Gaasitorustiku opereerib Peterburi Gazprom Transgaz.
Meromiktiline veekogu
Endogeenne meromiksia
Endogeense ehk biogeense meromiksia korral suureneb mineraalainete (karbonaatide ja toiteainete) kontsentratsioon hüpolimnionis orgaanilise aine lagunemise tõttu. Enamasti ei suurene mineraalainete hulk stagnatsiooniperioodil nii kiiresti, et see takistaks kevadist või sügisest segunemist, kuid väga sügavates ja väikestes järvedes, mis on tuulte eest varjatud, võib segunemine siiski ära jääda. Kui see protsess peaks korduma, on elektrolüütide kontsentratsioon juba nii suur, et järv muutub püsivalt meromiktiliseks. Peaaegu kõik äärmiselt sügavad ekvatoriaalsed järved, nagu näiteks Tanganjika ja Njassa, on endogeenselt meromiktilised. Parasvöötme kontinentaalse kliimaga piirkondades, kus on talved väga karmid, on biogeenne meromiksia tavaline ka väikese pindala ja mõõduka sügavusega tuulte eest varjatud järvedes. pisi|Njassa järv
Nord Stream 1
Käivitamine
Läänemere avamere maagaasitorustike süsteem
Nord Streami avamere torustiku opereerib Nord Stream AG. See kulgeb Viiburi kompressorijaamast Portovaya lahes mööda Läänemere põhja kuni Greifswaldini Saksamaal. Veealuse torustiku pikkus on 1222 km. Torustikul on kaks paralleelset liini, mõlema maht on 27,5 miljardit m3 maagaasi aastas. Torude läbimõõt on 1220 mm, seina paksus 38 mm ja töörõhk 220 bar.
Last 200
Last 200 (vene keeles Груз 200 Gruz 200), vene kõnekeeles Двухсотый ('kahesajas'), on tinglik koodnimi, mida Venemaal kasutatakse lahingus langenute tähistamiseks nende transportimisel kodumaale; ka eufemism hukkunute tähistamiseks.
28. juulil 2014 Eestis TV3 kanalil näidatud dokumentaalfilmis "Mõrv taevas: lend MH17" tähendas venekeelse kõneleja poolt telefonivestluses kasutatud väljend "kahesajas" (двухсотый) Ukrainas Grabove kohal allatulistatud Malaisia reisilennuki reisija surnukeha.
Donbassi sõjas 2014. aastal toimunud Donetski lahingus hukkunute kodumaale transportimisel joonistati veokite külgedele ja katusele valgele taustale punane rist ja arv 200.
Nord Stream 1
Käivitamine
Kesk- ja Lääne-Euroopa torustikud
Nord Stream on Saksamaal ühendatud kahe ülekandetorustikuga. Lõuna-torujuhe (OPAL-torujuhe) kulgeb Greifswaldist Olbernhauni Saksamaa-Tšehhi piiri lähedal. See ühendab Nord Streami JAGALi (ühendatud Jamali-Euroopa torustikuga) ja STEGALi (ühendatud Tšehhi ja Slovakkia vabariikide kaudu Venemaa gaasitransporditrassiga) ülekandetorustikega. 2013. aasta jaanuaris kasutusele võetud Gazelle torujuhe ühendab OPALi torustiku Lõuna-Saksamaa gaasivõrguga. Lääne torustike võrk (NEL-gaasitorustik) kulgeb Greifswaldist Achimini, kus see on ühendatud Rehdeni-Hamburgi maagaasi torustikuga. Koos MIDAL-gaasitorustikugaa loob see ühenduse Greifswald-Bunde. Edasine gaasi tarnimine Ühendkuningriiki toimub läbi ühenduse Bunde ja Den Helderi vahel ning sealt läbi avamereühenduse Balgzand – Bacton (BBL torujuhe). Gazprom ostis ka mahajäetud kaevanduse (Hinrichshageni struktuur) Warenis, mille kavatseb muuta Euroopa suurimaks maa-aluseks gaasihoidlaks, mille võimsus on 5 miljardit m3.
Kulud
Gazpromi andmetel olid Venemaa ja Saksamaa maismaa torustiku kulud umbes 6 miljardit eurot. Projekti avamereosa maksis 8,8 miljardit eurot. 30% rahastamisest koguti aktsionäride omakapitali kaudu proportsionaalselt nende osalusega projektis, samas kui 70% tuli pankade välisest rahastamisest. Esimene 3,9 miljardi euro suurune osamakse hõlmab 3,1 miljardit, 16-aastast vahendit, mille katavad ekspordikrediidiasutused, ja 800 miljoni euro suurust kümneaastast katmata kommertslaenu, mida teenitakse transpordilepingutest saadava tuluga.
Töövõtjad
Keskkonnamõju hindamise viisid läbi Rambøll ja Environmental Resource Management. Marsruudi ja merepõhja uuringuid viisid läbi Marin Mätteknik, IfAÖ, PeterGaz ja DOF Subsea. Tööde esialgse plaani tegi Intec Engineering. Veealuse torustiku projekteerimise tegi Snamprogetti (nüüd osa Saipemist) ja torustiku ehitas Saipem. Saipem andis Allseasile alltöövõtu enam kui 1/4 mõlemast torustikust. Merepõhja valmistas torustiku paigaldamiseks ette Royal Boskalis Westminsteri ja Tideway ühisettevõte. Torud hankisid EUROPIPE, OMK ja Sumitomo. Betooni raskuskatte ja logistikateenuseid pakkus EUPEC PipeCoatings S.A. Betooni raskuskatte jaoks ehitati uued kombinaadid Mukranisse (Saksamaa) ja Kotkasse (Soome). Rolls-Royce plc tarnis Viiburi gaasikompressorijaama kaheksa gaasiturbiini, mis juhivad tsentrifugaalkompressoreid. Dresser-Rand Group tarnis DATUM kompressori ja Siirtec Nigi SPA varustas Portovaya jaama gaasipuhastusseadmega. Ehitusperioodiks lõi Nord Stream AG Gotlandile logistikakeskuse. Muud ajutised laod asuvad Mukranis Kotkas, Hankos (Soome) ja Karlskronas (Rootsi).
Projektiettevõtted
Nord Streami haldab eriotstarbeline ettevõte Nord Stream AG, mis asutati Šveitsis Zugis 30. novembril 2005. Ettevõtte aktsionärideks on Venemaa gaasiettevõte Gazprom (51% aktsiatest), Saksamaa ettevõtted Wintershall Dea ja PEG Infrastruktur AG (E.ON) (mõlemad 15,5%), Hollandi gaasiettevõte Gasunie (9%) ja Prantsuse gaasiettevõte Engie (9%). Tegevdirektor on Matthias Warnig ja aktsionäride komitee esimees on Saksamaa ekskantsler Gerhard Schröder.
Transpordilepingud 13. oktoobril 2005 sõlmis Gazprom lepingu Saksa gaasiettevõttega Wingas, mis on Gazpromi ja Wintershalli (BASF-i tütarettevõte) ühisettevõte, tarnimiseks 25 aasta jooksul 9 miljardit kuupmeetrit (320 miljardit kuupmeetrit) maagaasi aastas. 16. juunil 2006 sõlmisid Gazprom ja Taani Ørsted A / S (tollase nimega DONG Energy) 20-aastase lepingu 1 miljardi m3 Vene gaasi tarnimiseks Taani aastas, samal ajal kui Ørsted tarnib 600 miljonit m3 maagaasi aastas Gazpromi tütarettevõttele Gazprom Marketing and Trading Ühendkuningriigis. 1. oktoobril 2009 sõlmisid ettevõtted lepingu Taani tarnete kahekordistamiseks.
29. augustil 2006 allkirjastasid Gazprom ja E.ON Ruhrgas lepingu kehtivate maagaasivarustuse lepingute pikendamiseks ning sõlmisid Nord Streami torustiku kaudu täiendava 4 miljardi m3 suuruse lepingu aastas. 19. detsembril 2006 leppisid Gazprom ja Gaz de France (praegu GDF Suez) kokku Nord Streami kaudu täiendava 2,5 miljardi m3 gaasivarustuses.
Vastandlikest huvidest
Poola, Baltimaad ja mõned teised Läänemere-äärsed riigid vastustasid Nord Streami rajamist nii keskkonna- kui ka energiajulgeoleku kaalutlustel. 20. oktoobril 2009 kiitis gaasijuhtme rajamise heaks Taani ning 5. novembril 2009 Rootsi ja Soome valitsus.
Kolm Balti riiki, Eesti, Läti ja Leedu, on Nord Streami torujuhtme vastu ja peavad projekti ohuks omaenda julgeolekule.
Vaidlus projekti ümber
Meromiktiline veekogu
Asukohad
Eesti meromiktiliste järvede kohta on teave üpriski väike. Samas viitab osade järvede temperatuurijaotuse omapära võimalikule meromiksiale. Nagu näiteks on väga sügava (24,5 m), kuid väikese (1,9 ha) Kaussjärve süvakihtide temperatuur korralikult alla 4°C. Magneesiumisisaldus põhjakihis üle 5 korra suurem kui pinnakihis ning rauasisaldus isegi 14 korda suurem. Biogeense meromiksia üheks näiteks Eestis on Kooraste Linajärv. Seda väikest tuulte eest varjatud pehmeveelist järvekest kasutati varem linaleotuseks. Selle tulemusena on põhjakihtides toiteinete sisaldused väga kõrge (kogufosfor üle 1000 mg/m³ ja kogulämmastik üle 5000 mg/m³). Verevi järv Elvas esindab osaliselt meromiktset veekogu, mis jätab kevadel tihti segunemise vahele. Seal on põhjuseks varjatus tuulte eest, mineraalainerikkad allikad ja suur toitesoolade hulk hüpolimnionis. Verevi järve peeti pikka aega dimiktiliseks järveks, kuid 2000. ja 2001. aastal läbi viidud kõikehõlmavas ökosüsteemi uuringus, avastati Verevi järve osaliselt meromiktiline seisund, mis võib olla põhjustatud soojadest varasematest kevadetest. Leiti, et enamustel aastatel kihistus järv kohe pärast jää sulamist ja ei segunenud lõplikult läbi ka pärast lühikest homotermilist perioodi.
Nord Stream 1
Vastandlikest huvidest
Eesti välisministri sõnul ei ole torustik majanduslik, vaid geopoliitiline projekt. Venemaa jaoks on see „hoov Euroopa poliitikasse sekkumiseks“ ja projekti peatamine on Euroopa Liidu huvides. Eesti president Kersti Kaljulaid süüdistas Saksamaad majandusliku kasu tõstmises julgeolekust kõrgemale ja õõnestades ELi eesmärke mitmekesistada energiaallikaid.
Gaasijuhtme projekte kritiseerisid mõned riigid ja keskkonnaorganisatsioonid (näiteks Ülemaailmne Looduse Fond). Nord Streami projektidele on vastu olnud nii USA kui ka mitmed Kesk- ja Ida-Euroopa riigid, kuna on mures, et see suurendab Venemaa mõju piirkonnas.
Pole teada, miks Saksamaa otsustas selles projektis osaleda. Torujuhet rajava konsortsiumi (North European Gas Pipeline Company) nõukogu esimees on Gerhard Schröder, kes Saksamaa liidukantslerina allkirjastas torujuhtme rajamise lepingu Venemaaga veidi aega enne oma ametikohalt lahkumist. Tema hilisem nõustumine võtta vastu Venemaa juhitud konsortsiumi juhi ametikoht on kutsunud Saksamaal ja teistes riikides esile hämmastust, sest selles nähakse võimalikku huvide konflikti. Schröder on nõukogusse nimetatud Gazpromi esindajana. Konsortsiumi tegevjuht on Matthias Warnig.
Poliitilised aspektid
Vastased on pidanud gaasitorustiku Venemaa sammuks traditsiooniliste transiidiriikide (praegu Ukraina, Slovakkia, Tšehhi, Valgevene ja Poola) ümbersõitmiseks. Mõned transiidiriigid on mures, et Kremli pikaajaline plaan on üritada neile poliitilist mõju avaldada, ähvardades nende gaasivarustust, ilma et see mõjutaks Lääne-Euroopasse tarnimist. Kartusi tugevdab asjaolu, et Venemaa on keeldunud energiaharta lepingut ratifitseerimast. Nord Streami kriitikute sõnul võib Euroopa muutuda ohtlikult Venemaa maagaasist sõltuvaks, eriti kuna Venemaal võib olla probleeme nii sise- kui ka välisnõudluse suurenemisega. Pärast mitmeid Venemaa ja Ukraina gaasivaidlusi gaasihindade ning välispoliitika üle Ida-Euroopa suhtes on märgitud, et Venemaa gaasivarustust saab kasutada poliitilise vahendina. Rootsi Kaitseuuringute Agentuuri 2007. aasta märtsis lõppenud uuringus loeti alates 1991. aastast üle 55 juhtumi, millest enamikul on nii poliitiline kui ka majanduslik alus. 2006. aasta aprillis võrdles tollane Poola kaitseminister projekti kurikuulsa 1939. aasta Natsi-Nõukogude paktiga. Venemaa vastus on olnud see, et torujuhe suurendab Euroopa energiajulgeolekut ja kriitika on põhjustatud kibestumisest märkimisväärsete transiiditulude kaotuse üle, samuti poliitilise mõju kaotusest, mis tulenes transiidiriikide võimest muuta Venemaa gaasitransporti Lääne-Euroopasse nende kohaliku poliitilise tegevuskava pantvangiks. See vähendab Venemaa sõltuvust transiidiriikidest, kuna seob esimest korda Venemaa otse Lääne-Euroopaga. Gazpromi sõnul vähendab otsene ühendus Saksamaaga riske gaasi transiiditsoonides, sealhulgas poliitilist riski, mis tuleneb Venemaa gaasiekspordi takistamisest Lääne-Euroopasse.
2011. aastal alustatud monopolidevastane uurimine Gazpromi vastu näitas mitmeid "kuritarvitavaid tavasid", mida ettevõte rakendas EL-is erinevate saajate suhtes, ja Nord Streami kritiseeriti selle nurga alt, kuna see tugevdab Gazpromi positsiooni ELis veelgi. Euroopa Komisjoni ametnikud avaldasid arvamust, et "Nord Stream 2 ei suurenda [ELi] energiajulgeolekut".
Julgeoleku ja sõjalised aspektid
Rootsi sõjaeksperdid ja mitmed poliitikud on öelnud, et torustike süsteem võib Rootsile tekitada julgeolekupoliitilisi probleeme. Torujuhe motiveerib Venemaa mereväe kohalolekut Eesti majandusvööndis ja venelased saavad seda soovi korral kasutada sõjaväeluureks. Soome sõjateadlane on öelnud, et kuigi poliitiline arutelu Nord Streami üle keskendub Soomes erinevatele ökoloogilistele aspektidele, on gaasijuhtmel selgelt sõjalisi tagajärgi, mida Soomes avalikult ei arutata. Rohkem poliitilisi muresid tõstatati, kui Vladimir Putin teatas, et torustiku projekti ökoloogiline ohutus tagatakse Venemaa mereväe Balti laevastiku kasutamisega. Saksa nädalaleht on teatanud, et torustiku ääres asuvaid kiudoptilisi kaablit ja jaamu võiks teoreetiliselt kasutada ka spionaažiks. Nord Stream AG väitis, et fiiberoptiline juhtimiskaabel pole vajalik, ning rajamiseks tehnilisi plaane pole tehtud. Gazpromi tegevdirektorite aseesimees on need mured tagasi lükanud, öeldes, et "esitatakse mõningaid naeruväärseid vastuväiteid - poliitilisi, sõjalisi või seotud luuramisega. See on tõesti üllatav, sest kaasaegses maailmas ... on naeruväärne, kui öelda, et gaasitorustik on relv sõjas.
Majanduslikud aspektid
Venemaa ja Saksamaa ametnikud on väitnud, et gaasitorustik aitab säästa majandust transiiditasude kaotamise tõttu (kuna minnakse mööda transiitriikidest) ja avamere torustiku suurema töörõhu tõttu, mis viib madalamate käitamiskuludeni (välistades vajaduse kallite keskkompressorjaamade järele). Ukraina gaasitranspordisüsteemi operaatori Ukrtransgazi sõnul kaotab ainuüksi Ukraina maagaasi transiiditulu kuni 720 miljonit dollarit aastas. Samal ajal kaotab Naftogazi juhatuse esimehe sõnul Ukraina 3 miljardit dollarit, mida ta saab aastas gaasijuhtme Nord Stream 2 ehitamisel maagaasi transiidilt ELi riikidesse. Gazprom teatas, et suunab Ukraina kaudu veetava 20 miljardi m3 maagaasi Nord Streami. Vastaste sõnul on allveelaevade torustiku hoolduskulud suuremad kui maismaatrassil. 1998. aastal väitis Gazpromi endine esimees Rem Vjahirev, et projekt on majanduslikult teostamatu. Kui Nord Streami torujuhe ületab veetee Poola sadamatesse Szczecini ja Świnoujście, tekkis muret, et see vähendab sadamateni viiva veetee sügavust. Kuid Poola peaminister Donald Tusk ja mitmed eksperdid on kinnitanud, et Nord Streami torujuhe ei blokeeri Świnoujście ja Szczecini sadamate arengukavasid.
Keskkonnaaspektid
Suurim keskkonnamõju seoses gaasijuhtmega tuleneb transporditava gaasi tarbimisest, kui see võimaldab rohkem ELi importida. See oleks vastuolus kliimakaitse püüdlustega dekarboniseerida. Nimivõimsusega 55 miljardit m3 / a võib iga torupaar põhjustada süsinikuheitmeid 110 miljonit tonni CO2 aastas. Lisada tuleb metaani kadu kaevandamisel ja transportimisel.
Kuna rõhukadu on voolukiiruse ruut, võib muutumatu gaasitranspordimahu jagamine kahe Nord Streami süsteemi vahel kokku hoida umbes 3/4 pumpamise koormusest ja eeldatavasti üle miljoni tonni CO2 heidet oleks võimalik igal aastal vältida. Kasutades Umweltbundesamti diskonteeritud CO2 kahjustuskulu 180 eurot / tonn, võimaldaks see ligikaudse hinnangu järgi kolmandat toru amortiseerida umbes 20 aasta jooksul globaalsest vaatenurgast. Võimalik, et ka neljanda toru võib amortiseerida hüpoteetilisel juhul, kui gaasi voolu optimeeritakse üle erinevate Venemaa ja ELi vaheliste torustike.
Enne ehitamist oli mure, et ehitus võib merepõhja häirida, sest see toob välja Teise maailmasõja aegsed meremiinid ja mürgised materjalid (sealhulgas miinid, keemilised jäätmed, keemilised laskemoonad ja muud Läänemerre viimastel aastakümnetel uputatud esemed) ning seeläbi ained võivad merepõhjast pinnale jõuda, kahjustades Läänemere eriti tundlikku ökosüsteemi. Rootsi keskkonnaminister Andreas Carlgren nõudis, et keskkonnaanalüüs hõlmaks alternatiivseid võimalusi torustiku viimiseks üle Läänemere, kuna see läbib prognooside kohaselt piirkondi, mida peetakse keskkonnaprobleemideks ja riskantseteks. Rootsi kolm opositsiooniparteid kutsusid üles uurima torustiku kuivamaale ümbersuunamise võimalust. Soome keskkonnarühmad pidasid kampaaniat lõunapoolsema trassi kaalumiseks, väites, et merepõhi on tasasem ja seetõttu oleks ehitamine sirgjoonelisem ning seetõttu potentsiaalselt vähem häiriv jäätmetele. Läti president ütles, et Nord Stream on keskkonnale ohtlik, kuna erinevalt Põhjamerest Läänemeres sellist veeringlust ei toimu.
Samuti on murettekitav mõju Läänemere lindude ja mere elustikule, kuna Rahvusvaheline Mereorganisatsioon tunnistab Läänemerd eriti tundlikuks merealaks. Maailma Looduse Fond palus Läänemere merekeskkonnakaitse komisjoni (HELCOM) osalisriikidel kaitsta Läänemere mereelupaiku, mida Nord Streami projekti rakendamine võiks muuta. Soome filiaal teatas, et võib Nord Stream AG vastu esitada kohtuvaidluse, kui ettevõte ei hinda nõuetekohaselt potentsiaalset alternatiivset marsruuti Hoglandi lõunaküljel. Nord Stream AG andmetel ei olnud see torustikule sobiv marsruut Hoglandi lähedale kavandatud kaitseala, merekaablite ja peamise laevatee tõttu. Venemaa keskkonnaorganisatsioonid hoiatasid, et Soome lahe idaosa ökosüsteem on Läänemere kõige haavatavam osa. Rootsi keskkonnarühmad on mures selle pärast, et torustik on liiga lähedal Gotlandi merekaitsealale. Tuntakse muret ka selle pärast, et torujuhe läbib mitut merekaitseala. 2007. aasta aprillis alustas Leedu noor konservatiivide liiga (YCL) veebipöördumist pealkirjaga "Kaitske Läänemerd, kuni see pole veel liiga hilja!", Mis on tõlgitud kõikidesse Balti regiooni riigikeeltesse. 29. jaanuaril 2008 korraldas Euroopa Parlamendi petitsioonikomisjon avaliku arutelu YCL-i juhi esitatud petitsiooni üle. 8. juulil 2008 kiitis Euroopa Parlament 542 poolthäälega 60 vastu mittesiduva aruande, milles kutsuti Euroopa Komisjoni üles hindama Nord Streami projekti täiendavat mõju Läänemerele. Riigikogu tegi 27. oktoobril 2009 deklaratsiooni, milles väljendas "muret gaasijuhtme võimalike keskkonnamõjude pärast" ja rõhutas, et rahvusvahelised konventsioonid on pidanud "Läänemerd eriti haavatavaks keskkonnaseisundiks".
Vene ametnikud kirjeldasid neid probleeme projekti vastasteks ja poliitiliselt motiveerituks. Nad väitsid, et ehituse ajal puhastatakse merepõhja, mitte ei ohustata seda. Venemaa välisminister on väitnud, et Venemaa austab täielikult soovi tagada projekti 100% -line keskkonnasäästlikkus ning Venemaa toetab sellist lähenemisviisi täielikult ning keskkonnamõju hindamise käigus käsitletakse kõiki keskkonnaprobleeme.
Muret tekitas asjaolu, et algselt plaanis Nord Stream AG torustiku loputada 2,3 miljardi liitri kemikaali lahusega, mis pumbatakse hiljem Läänemerre. Nord Stream AG vastas, et glutaaraldehüüdi ei kasutata, ja isegi kui kemikaali kasutataks, oleks mõju lühike ja lokaliseeritud tänu kiirusele, millega kemikaal laguneb, kui see veega kokku puutub.
Üks tõstatatud probleemidest oli see, et Läänemeri ja eriti Soome laht olid I ja II maailmasõja ajal tugevalt mineeritud ja paljud miinid on endiselt meres. Esimese ja Teise maailmasõja ajal paigutati umbes 85 000 miini. Sellesse merre on visatud ka palju laskemoona. Torustiku kriitikud väljendasid kartust, et torustik võib häirida laskemoona puistanguid. 2008. aasta novembris teatati, et torustik kulgeb läbi vanade meremiinide kaitseliinide ja et Soome lahte peetakse üheks kõige enam mineeritud merealaks maailmas. Torustiku trassilt leitud uppunud miinid asuvad peamiselt rahvusvahelistes vetes rohkem kui 70 m sügavusel. Nord Stream AG lõhkas miine vee all.
Eetilised probleemid
Torustiku ehitamise leping kirjutati alla kümme päeva enne Saksamaa parlamendivalimisi. 24. oktoobril 2005, paar nädalat enne Schröderi kantslerikohalt lahkumist garanteeris Saksamaa valitsus Nord Streami projekti maksumusest miljardi euro katmise, kui Gazprom peaks laenu maksmata jätma. See garantii aegus 2006. aasta lõpus, ilma et seda oleks kunagi vaja läinud. Varsti pärast Saksamaa kantsleri kohalt lahkumist nõustus Gerhard Schröder juhtima Nord Stream AG aktsionäride komiteed. Saksamaa ja rahvusvaheline meedia on seda laialdaselt kirjeldanud kui huvide konflikti, mis tähendab, et torustiku projekt võib olla läbi surutud isiklikuks kasuks, mitte Saksamaa gaasivarustuse parandamiseks. Teavet Saksamaa valitsuse garantii kohta palus Euroopa Komisjon. Hoolimata aastatepikkusest ammendavast uurimisest, ei ole ühegi poole suhtes ametlikke süüdistusi esitatud.
2009. aasta veebruaris alustas Rootsi prokuratuur pistise ja korruptsiooni kahtlustustel põhinevat uurimist pärast seda, kui Gotlandi saare kolledž sai Nord Streami annetuse, mis suunati Gotlandi ülikooli kolledži professorile, kes oli varem hoiatanud, et Nord Streami torujuhe tuleb liiga lähedale tundlikule linnutsoonile. Konsortsium on palganud mitu endist kõrget ametnikku. Lisaks töötas Soome endine peaminister Paavo Lipponen Nord Streami nõunikuna alates 2008. aastast.
Teise maailmasõja hauakohad
Endine Euroopa Parlamendi liige Eestist Andres Tarand on tõstatanud küsimuse, et Nord Streami torustik võib häirida 1941. aastal toimunud merelahingutest pärinevaid II maailmasõja haudu. Nord Streami pressiesindaja on öelnud, et haudu ei häirita. Kuid 16. juulil 2008 teatati, et üks seismilistest laevadest avastas Soome lahe Soome majandusvööndis kavandatud Nord Streami torustiku uuringu käigus Nõukogude märgistusega allveelaeva vraki.
Lisaks Nõukogude allveelaeva vrakile on Greifswaldi lahes ja Soome lahes Nord Streami torustiku lähistel uppunud laevad. Greifswaldi lahes asuv laev on üks neist 20-st, mida Rootsi merevägi uputas 1715. aastal, et luua füüsiline tõke üle Greifswaldi lahe rannalaguuni madala sissepääsu. Vene arheoloogid väitsid, et Soome lahes asuv laev "ehitati tõenäoliselt 1710. aastal ja uppus Soome vallutamisele suunatud haarangu käigus" 1713. aastal Peeter Suure valitsusajal.
Maapealsed alternatiivid
11. jaanuaril 2007 tegi Soome kaubandus- ja tööstusministeerium avalduse Venemaa-Saksamaa maagaasijuhtme keskkonnamõju hindamise programmi kohta, milles mainis, et teoreetiliselt võivad alternatiivsed trassid Balti riikide, Kaliningradi ja / või Poola kaudu olla otstarbekad, sest see oleks lühem kui Läänemere läbiv trass ja see oleks torustiku läbilaskevõimet paindlikumalt suurendav aspekt ning projekti finantstulemused oleksid paremad. Rootsist tuli ka üleskutseid kaaluda torustiku ümbersuunamist kuivale maale. Poola oli teinud ettepaneku rajada avamere torustikele maismaal alternatiivina torustiku Jamal – Euroopa teine alternatiiv, merevaigu torustik läbi Balti riikide ja Poola. Projekt näeb ette maagaasijuhtme rajamist Venemaal Tveri, Novgorodi ja Pihkva oblastisse ning seejärel läbi Läti ja Leedu Poolasse, kus see ühendatakse uuesti Euroopa torustikuga. Läti on teinud ettepaneku kasutada oma maa-aluseid gaasihoidlaid, kui kasutatakse maismaa trassi. Pooldajad on väitnud, et merevaigu gaasitorustik maksab poole vähem kui veealune torujuhe ning oleks lühem ja sellel oleks vähem keskkonnamõju. Selle ettepaneku kriitikud ütlevad, et antud juhul oleks see tarnijatele pikemas perspektiivis kallim, sest projekti peamine eesmärk on vähendada transiidikulusid. Nord Stream AG on vastanud, et Läänemeri on gaasitorustike süsteemi ainus marsruut ja ta ei kaalu maismaa alternatiivi.
Verbka (Tšetšelnõki rajoon)
Verbka (ukraina keeles Вербка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšetšelnõki rajoonis. Elanike arv on 2295.
21 (Adele'i album)
pisi| "21" on Briti laulja Adele'i teine album. See anti välja 2011. aastal.
Küljetuul
"Küljetuul" on 1983. aastal valminud Eesti Telefilmi telemängufilm.
Sisu
Filmi peategelased on jalgrattasportlased Raivo ja Martin. Raivol on lootust pääseda Eesti koondisse. Raivo vanemate meelest aga ei ole sporditegemisel mõtet, parem oleks hoopis selgeks õppida mõni eriala. Keerulised on ka Raivo suhted oma tüdruku Kristiinaga. Raivo sõber Martin on kuulunud varem Nõukogude Liidu koondisse, kuid sealt välja langenud. Ent ta ei ole kaotanud lootust Liidu koondisse tagasi pääseda.
Kalameister
Kalameister (saksa keeles Fischmeister) oli orduaegne ametnik, kes korraldas kalapüügiga seotut mingis piirkonnas (näiteks linnas).
Tallinnas on Vismeistri mõis (saksa keeles Fischmeister), mis on nimetatud seal tegutsenud kalameistri järgi.
Aaberg
Aaberg on eesti ja taani perekonnanimi.
Olev Mathiesen
Olev Mathiesen (30. mai 1928 Sindi – 13. aprill 2013 Borås) oli eesti füüsik.
Tema vanemad olid Aleksander ja Salme Mathiesen, vend Mihkel Mathiesen ja õde Laine Loo.
Aleksander Mathiesen
Aleksander Mathiesen (26. oktoober 1888 – 16. jaanuar 1983 Höganäs) oli Sindi elektrijaama esimene juhataja alates 1929. aastast.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Salme Mathiesen ja nende lapsed Mihkel Mathiesen, Laine Loo ja Olev Mathiesen. Tema vend oli Andres Mathiesen.
Mälestuse jäädvustamine
2004. aastal algatas Rootsis asuv Salme ja Aleksander Mathieseni Mälestusfond Eesti Rahvuskultuuri Fondi juures fondi eesmärgiga toetada avalik-õiguslike ülikoolide magistri- ja doktoriõppe üliõpilasi arstiteaduse ning inseneri- ja täppisteaduste (füüsika, keemia, matemaatika) valdkondades. Paarisaastatel eraldatakse stipendium arstiteaduse eriala üliõpilastele ja paarituarvulistel aastatel inseneri- ja täppisteaduste eriala üliõpilastele.
Erika Remberg
Erika Remberg (algselt Erika Crobath; 15. veebruar 1932 Medan, Hollandi India – 10. november 2017 Benidorm, Hispaania ) oli Austria näitleja. Erika kasvas üles Lääne-Sumatral. Teise maailmasõja ajal kolis tema perekond Indoneesiast Austriasse. Pärast sõda abiellus ta Walther Reyeriga. 1950. aastal sündis neil tütar Veronika. Hiljem lahutas Erika Remberg oma esimese abielu ja abiellus 1960. aastal Gustavo Rojoga.
Suomi-Filmi
Suomi-Filmi Oy on Soome filmistuudio. Ettevõte on alates 1919. aastast tootnud umbes 160 filmi.
1919. aastal asutatud ettevõtte nimi oli Suomen Filmikuvaamo. 1921. aastal sai ettevõte praeguse nime Suomi-Filmi Oy. 1920. aastatel oli ettevõte Soome filmikunsti kõige tähtsam filmistuudio. 1921–1933 juhtis ettevõtet Erkki Karu.
Ettevõte on koostööd teinud ka Eesti filmistuudiotega, näiteks 1932. aastal toodeti koos mängufilm "Päikese lapsed".
Aabot
Aabot on eesti perekonnanimi.
Narva rae liikmete loend
''Narva rae liikmete loend sisaldab praegu nimed kuni 1558. aastani.
Aabot
1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Indigolapsed
Indigolapsed on mõne esoteerilise vaate järgi lapsed, kes on sündinud indigovärvi auraga ning kellel on erilised psüühilised ja spirituaalsed omadused.
Heimatvertriebene
thumb|300px|Sakslased lahkuvad 1945. aastal [[Sileesiast liitlaste poolt okupeeritud Saksamaale. Saksamaa Riigiarhiivi (Deutsches Bundesarchiv) luba]] thumb|Mälestusmärk endise [[Znojmo|Znaimi juures Lõuna-Moravast (Znaimi kreis) väljasaadetud sudeetidele. Teksti tõlge: "Õigus kodumaale on inimõigus."]]
Heimatvertriebene ("kodumaalt väljasaadetud") on 12–16 miljonit Saksamaa kodanikku (olenemata rahvusest) ja sakslast (olenemata kodakondsusest), kes põgenesid või saadeti välja pärast Teist maailmasõda Poola ja Nõukogude Liidu poolt annekteeritud Saksamaa osadest ja teistest riikidest (niinimetatud einheitliches Vertreibungsgebiet, s.o. väljasaatmise ühtne territoorium), kes leidsid varjupaika nii Lääne- kui ka Ida-Saksamaalt ning Austriast.
Indigolapsed
Mõiste sai laiemalt tuntuks pärast meediumi Lee Carrolli ja tema naise Jan Toberi raamatu "The Indigo Children: The New Kids Have Arrived" (1998; eesti keeles "Indigolapsed: uus põlvkond on saabunud" (umbes 2005)) ilmumist. Carroll nimetab end meediumiks ning väidab end olevat kontaktis ingelolendi Krayoniga, kes olevat tema tähelepanu indigolastele juhtinud.
Heimatvertriebene
Vabatahtlikult põgenenud pagulasi, kes hiljem keeldusid tagasi pöördumast, ei eristatud sageli nendest, keda küüditati sunniviisiliselt. 19. mail 1953 jõustunud Lääne-Saksa föderaalse väljasaadetuteseaduse järgi koheldi Saksa kodakondsusega või saksa rahvusest pagulasi, kelle naasmine kodukohta oli keelatud, väljasaadetutena, sellest mõiste "väljasaadetud" sagedane üldine kasutamine pagulaste kohta.
Indigolapsed
Carrolli ja Toberi järgi on indigolastel kaasasündinud teadlikkus oma suurest väärtusest, nad ei aktsepteeri kunstlikke autoriteete ega lase end distsiplineerida, keelduvad tegudest, mis tunduvad neile arusaamatute või mõttetutena, ei talu ritualiseeritud süsteeme, mõtlevad isepäiselt, neil on koolis raskusi, neid peetakse düssotsiaalseteks ja neil on kõrge IQ. Samuti olevat nad ülitundlikud mitmesuguste ainete suhtes. Arstid diagnoosivat neil ekslikult aktiivsus- ja tähelepanuhäiret ja muid psüühikahäireid; Carroll ja Tober soovitavad arstide pakutavast ravist keelduda. Indigolaste saabumine olevat osa suuremast protsessist, mis viib uue eluvormi tekkeni.
Heimatvertriebene
Tähelepanu väärivad pagulased ja väljasaadetud, kes ei olnud ei Saksa kodakondsed ega saksa rahvusest, kuid olid tegelikult põgenikud või väljasaadetud nende endistest asupaikadest ja enne 1951. aastat Lääne-Saksamaal või Lääne-Berliinis kitsikuses. Nende eest hoolitseti – ümberasustatud inimeste osana – rahvusvaheliste pagulasorganisatsioonide poolt 1951. aastani ja siis Lääne-Saksa võimude poolt, kes andsid neile eristaatuse heimatloser Ausländer soodsate naturalisatsioonieeskirjadega, mis eristas neid teistest seaduslikest välismaalastest või kodakondsuseta isikutest. Okupatsiooniametnikke ja muid Saksa väljarändajaid, kes olid kolinud Saksa-annekteeritud või Saksa-okupeeritud välisterritooriumile ainult sõja tõttu, ei peetud seadusega väljasaadetuteks, välja arvatud juhul, kui nad esitasid asjaolusid (nagu abielu vastava piirkonna residendiga), milles nähakse ette kavatsust asuda välismaale ka pärast sõda. Heimatvertriebene kitsa õigusliku määratluse kõrval oli ka teisi rühmi, keda tunnistati kui Vertriebene (väljasaadetud), näiteks Aussiedler. Need koosnesid pagulastest ja väljarändajatest, kes olid algselt välismaise kodakondsusega, kuid saksa rahvusest, või kes ise või kelle esivanemad olid tahtmatult kaotanud Saksa kodakondsuse, kes on pärit eespoolnimetatud väljasaatmise ühiselt territooriumilt või Albaaniast, Bulgaariast, Hiinast, Rumeeniast, Nõukogude Liidust või Jugoslaaviast, ning saabuvad alles pärast üldiste väljasaatmiste lõppu, kuid mitte hiljem kui 31. detsembril 1992.
Indigolapsed
Kriitika
Ükski teaduslik uuring pole indigolaste ja nende "võimete" olemasolu tõestanud.
Ameerika Ühendriikide filosoof, akadeemik ja skeptik Robert Todd Carroll kritiseerib raamatu "The Indigo Children" autorite seisukohta, et paljud aktiivsus- ja tähelepanuhäire (ADHD) diagnoosiga lapsed ei vaja tegelikult arstlikku ravi, sest nende näol on tegemist järgmise sammuga inimkonna evolutsioonis ja nad vajavad ravimite asemel hoopis erikohtlemist ja -õpet. Ta ütleb, et ADHD-ga laste ravi on ühiskonnas kirgi küttev teema, milles võtavad sageli sõna massimeedia, juristid, vestlussaadete juhid, kolumnistid ja teised teadusliku ja meditsiinilise kompetentsita osalised; paljud neist ründavad ravimitööstust ja psühhiaatreid, süüdistades neid laste mürgitamises. Peamiseks rünnakuobjektiks on ravim Ritalin ja selle tootja Novartis. Carroll ütleb, et kuna ADHD diagnoosi saanud laste hulk on tänapäeval suur – umbes 3–5% kõigist kooliealistest lastest, mõnedel andmetel aga 10%, mõnes USA piirkonnas on ADHD diagnoositud 50% lastest –, siis olevat lihtne leida näiteid valesti pandud diagnoosidest, väärast ravist või ravimite kõrvaltoimetest. Carroll ütleb, et sellised üksikjuhtumid ei saa asendada teaduslikke uuringuid ja arstide kliinilisi vaatlusi. Samas möönab ta, et ühtegi pikaajalise kestusega teaduslikku uuringut Ritalini ohutuse või tõhususe suhtes pole tehtud, ehkki ravim on kasutusel juba aastast 1950. Toetus Ritalini kasutamisele tuleb tema sõnul peamiselt arstidelt, kes seda miljonitele ADHD diagnoosiga lastele ja täiskasvanutele on välja kirjutanud. Ka Novartis kinnitab, et Ritalin on tõhus ja ohutu, ehkki Novartist ei saa Carrolli meelest lugeda selles küsimuses erapooletuks. Carrolli hinnangul on Ritalini ümber tekkinud "hüsteeria" aidanud kaasa taoliste raamatute nagu "The Indigo Children" populaarsusele. Carroll küsib retooriliselt: milline lapsevanem ei eelistaks uskuda, et tema laps on eriline ja kõrgema missiooniga, selle asemel et aktsepteerida, et tal on ajuhäire.
Sama arvamust – et vanemad ei taha uskuda, et nende lapse käitumisprobleemide allikaks on ADHD ja eelistavad selle asemele mõelda, et nende laps on indigolaps – on väljendanud ka mitmed teised vaimse tervise eksperdid.
Ameerika Ühendriikide psühholoog, aktiivsus- ja tähelepanuhäirete uurija Russell Barkley on öelnud, et tema arvates on tegu teadusliku tõestuseta võltsdiagnoosiga, ja on indigolaste omaduste leidmist lastel seletanud Barnumi efektiga (inimesed kalduvad iseenda kohta käivateks pidama väiteid, mis on tegelikult üsna üldised ja kehtivad väga paljude kohta ).
Heimatvertriebene
1950. aastal allkirjastatud dokumendis tunnustasid Heimatvertriebene organisatsioonid tänapäeva Poolas elavate inimrühmade rasket olukorda, kes sinna ümber asuma sunniti. Heimatvertriebene on vaid üks (kuid ülekaalukalt suurim) miljonite inimeste rühmadest, paljudest erinevatest riikidest, kes kõik leidsid varjupaiga tänapäeva Saksamaal.
Mõned pagulased on poliitikas aktiivsed ja kuuluvad poliitilisse paremtiiba. Paljud teised ei kuulu ühtegi organisatsiooni, kuid nad jätkavad oma õiguspärase õiguse säilitamist kodumaale. Valdav enamus lubas selle eesmärgi nimel rahumeelselt töötada, taastades sõjajärgset Saksamaad ja Euroopat.
Pagulased on Saksa poliitikas endiselt väga aktiivsed ja on üks rahva peamisi sotsiaalseid rühmi, kuhu kuulub umbes 2 miljonit liiget. Väljasaadetute liidu president on Liidupäeva liige (2004).
Kuigi väljasaadetud ja nende järglased on Lääne-Saksa poliitikas aktiivsed, oli valdav poliitiline kliima Lääne-Saksamaal lunastus natside tegudele. Kuid CDU valitsused on näidanud märkimisväärset toetust väljasaadetutele ja Saksa tsiviilohvritele.
Väljasaadetute linnad
Väljasaadetute tohutu sissevoolu tagajärjel suurenes mõnes piirkonnas nagu Mecklenburgis (kus elanikkonna arv kahekordistus), ja mõnes kohas katkestasid elanikkonna varasemat homogeensust väljasaadetud protestandid, kes kolisid puhtalt katoliiklikusse piirkonda, või vastupidi. Paljude Lääne-Saksamaa väikeste asulate elanike arv kasvas plahvatuslikult tänu pagulaslaagrile nende territooriumil või naabruses. Selle fenomeni näiteks on Neugablonz, Kaufbeureni kvartal Baieris, mille asutasid väljasaadetud ja nimetasid Gablonzi (Jablonec nad Nisou) järgi. Täna on Neugablonzis kolmandik linna rahvastikust. Äärmuslik näide rahvastiku kasvust on Neutraubling (samuti Baieris), kus oli 53 elanikku 1947. aastal, 1300 elanikku 1951. aastal ja 3800 elanikku 1960. aastal. Kuna pagulaslaagrid olid enamasti endiste peidetud laskemoonatehaste paikades, asub enamus nendest Vertriebenenstädte (endises) metsas. Vaata ka Espelkamp.
Aabreldaal
Aabreldaal on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Aabreldaal (Abreldahl, Abreldaal) on pandud Kiiu mõisas Kuusalu kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Aabreldaali-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Aavanurm, Leidma ja Veersalu. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aabreldaal Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Tehnikateadlane
Tehnikateadlane on inseneriteaduste valdkonnas teadustööd tegev teadlane, kes teaduslike meetoditega hangib juurde teadmisi.
Tehnikateadlaseks nimetatakse tavaliselt seda, kes omab teaduskraadi inseneriteadustes või on avaldanud teaduspublikatsioone selles valdkonnas. Teaduspublikatsioonid võivad käsitleda tehnikavaldkonna teoreetilisi aluseid või näiteks uurimis-, arvutus- ja projekteerimismeetodeid ning materjalide, toodete, tehnikaseadmete ja tootmisprotsesside kujundamist ja uuendamist.
Tehnikateadlased on näiteks biotehnoloog, informaatikateadlane, astronautikateadlane, materjaliteadlane, mehaanikateadlane, masinaehitusteadlane, elektrotehnikateadlane, tuumaenergeetikateadlane, ehitusteadlane jpt.
Jakob Prei (laev)
pisi|Jakob Prei Hundipea sadamas aprillis 2012 pisi|Jakob Prei ahtrivaade 2013 pisi|Jakob Prei vöörivaade 2012
Jakob Prei (ka EVA 333) on Transpordiameti ujuklaeva kerega hüdrograafialaev, mis on mõeldud mõõdistustöödeks merel.
Kirjeldus
Laev om mõeldud mõõdistustöödeks avamerel. Ujukkere tagab lainetuses suurema stabiilsuse, tehes mõõtmised täpsemaks. Mõõdistustöödel on lainekõrguse piir 3,5 – 4 m. Kiirus mõõdistamisel lehviksonariga on 8-12 sõlme, külgvaatesonariga 3-6 sõlme.
Mõõdistusseadmetest on laeval 200/400 kHz lehviksonar, 300/900 kHz külgvaatesonar, 2–9 kHz chirp põhjaprofileerija, 2 spetsiaalset GPS-i, kaldeanduritega integreeritud gürokompass, 2 helikiiruse mõõtjat.
Ajalugu
Uue moodsa mõõdistuslaeva hankimise plaaniga hakati varasemas Veeteede Ametis tegelema juba 2003. a. Külastati laevatehast ja saadi ka ujuklaeva joonised, et neid täiustada. Riigihange ujuklaeva ehituseks kuulutati välja 2009. a ja selle võitis ainsana osalenud firma Abeking & Rasmussen Schiffs- und Yachtwerft AG. Laeva ehitust rahastati Euroopa Regionaalarengu Fondist. Uus laev valmis Saksamaal Lemwerderis 2010-2012. a. 18. aprillil 2012. a heisati laeval Eesti lipp ja Tallinna jõuti 22. aprillil.
Esimene avastus uue laevaga tehti juba 17. mail 2012. Külgsonari katsetamise käigus tuvastati tõenäoliselt nõukogude M-klassi allveelaeva vrakk, mida oli seni peetud lihtsalt veealuseks takistuseks ehk nõukogudeaegse veealuse kaitsevõrgu puntraks.
Ene-Mai Luur
Ene-Mai Luur (snd Vares, 12. november 1942 – 6. august 2021) oli eesti keraamik ja portselanimaalija, alates 1977. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Elukäik
Ta sündis Viljandis 1942. aastal Viljandi linavabriku elektriku Helmut Varese ja eesti keele õpetaja Maria Varese peres. 1964. aastal asus ta õppima Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti keraamika eriala. Pärast instituudi lõpetamist 1969. aastal asus ta kunstnikuna tööle Tallinna Kunstitoodete Kombinaadi ARS monumentaalkunsti ateljeesse.
Looming
Näitustel osales ta alates 1970. aastast nii Eestis kui ka välismaal, sealhulgas aastatel 1979–1988 I–IV Baltimaade tarbekunstitriennaalidel Tallinnas. Tema isikunäitused toimusid 1978. aastal Tallinna Kunstisalongis, 1988. aastal Adamson-Ericu Muuseumis, 1991. aastal Haapsalu Linnagaleriis ja 1992. aastal Tallinna Raemuuseumis.
Isiklikku
Tema abikaasa August Luur oli ajakirjanik ning kirjastuse Kunst peatoimetaja ja direktor.
Francisco Franco antud aadlitiitlite loend
Pärast Hispaania aadli taastamist 4. mail 1948 andis Hispaania riigipea Francisco Franco lisaks vanade aadlitiitlite rehabiliteerimisele uued aadlitiitlid järgmistele isikutele:
Kuninglikud tiitlid:
Aadlitiitlid:
pisi|Primo de Rivera hertsogi vapp
Liiv-teeleht
Liiv-teeleht (Plantago arenaria) on rohttaim teeleheliste sugukonnast teelehe perekonnast.
Eestis haruldase tulnukana raudteedel.
Välislingid
Psyllium
Kilingi-Nõmme rajoon
Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Kilingi-Nõmme rajooni 8 külanõukogu: Häädemeeste, Jäärja, Kabli, Kanaküla, Massiaru, Saarde, Tali ja Tihemetsa külanõukogu
1959 veebruaris Kilingi-Nõmme rajoon likvideeriti. Suurem osa selle aladest (Kilingi-Nõmme linn ning Jäärja, Kanaküla, Massiaru, Saarde, Tali ja Tihemetsa külanõukogu) liideti Abja rajooniga. Häädemeeste ja Kabli külanõukogu allutati Pärnu Linna Töörahva Saadikute Nõukogule.
Karis (perekonnanimi)
Karis on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Karis 38 inimesel: 16 mehel ja 22 naisel. Perekonnanimede levikult oli Karis meeste puhul 7873. kohal ja naiste puhul 6094. kohal.
Perekonnanimi Karis oli kõige levinum vanuserühmas 40–44 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 0,82. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 1,80 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Läänemaal Karuse kihelkonna Karuse ning Vigala kihelkonna Vana-Vigala mõisavaldades ning Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisavallas talupoegadele nimeks Karris ja Karis kokku 3 korral.
Bororo keel
2007. aastal hinnati keele kõnelejate arvuks 1390. Kuigi enamik bororo lapsi õpib bororo keelt loomulikul teel oma vanematelt, on keel ohustatud.
Fonoloogia
Bororo keeles on 7 vokaalfoneemi (a, e, i, o, ɯ, ɤ, u) ja 15 konsonantfoneemi. Keeles on ka 12 diftongi.
Morfoloogia
Bororo keel on sünteetiline ja aglutinatiivne.
Nimisõnadele liituvad possessiivprefiksid. Mitmuse tähistamiseks kasutatakse sufiksit -doge või selle allomorfe -e, -mage, -ge. Kasutatakse postpositsioone, millele võivad liituda possessiivprefiksid.
Bororo keeles on kolmeastmeline ruumideiksis: a- 'kõneleja lähedal', no- 'mitte kaugel' ja ce- 'kaugel'.
Väike-Maarja rajoon
Väike-Maarja rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
Likvideerimisel liideti Väike-Maarja rajoon Rakvere rajooniga.
Robert Planquette
Jean Robert Planquette (31. juuli 1848 Pariis – 28. jaanuar 1903 Pariis) oli Prantsuse helilooja.
Ta komponeeris 22 operetti, sõjaväemuusikat ja lööklaule. Rahvusvaheliselt on ta tuntud oma populaarse opereti "Les cloches de Corneville" ("Corneville'i kellad") järgi. pisi|Robert Planquette enne 1903. aastat
Õpingud
Tema ema oli laulja ning see mõjutas paratamatult ka poja valikud. Majandusraskuste tõttu jäi Planquette'i muusikakoolitus pooleli: ta sai vaid lühikest aega õppida Pariisi Konservatooriumis kompositsiooni ja kontrapunkti ning Jules Duparto juures harmooniat. Kuid tema muusikaannet ei saanud eitada: 1867. aastal pälvis ta üliõpilasena esimese auhinna solfedžoalase töö ning 1868. aastal teise preemia klaverimängu eest. Tähelepanu äratas ka tema militaarlaul "Le Régiment de Sambre-et-Meuse" (1867).
Pärast konservatooriumist lahkumist teenis Planquette elatist romansside, kabareelugude ja muude laulude kirjutajana ning klaverimängija ja lauljana (tenor) Pariisi kohvikutes. Ta oli hea muusikapalade arranžeerija.
Operetihelilooja
Tänu Jacques Offenbachile puhkenud operetivaimustuse kõrglainel alustas Planquette 1872. aastal ühevaatuseliste operettide komponeerimist sellistele kultuuriasutustele nagu Eldorado Music Hall ja Théâtre des Délassements-Comiques. Suurim edu saabus 1877. aastal operetiga "Les cloches de Corneville" ("Corneville'i kellad"), mida mängiti Pariisi teatris Folies-Dramatiques 408 korda, samuti mitmel pool välismaal. See teos on jäänud Offenbachi operetiloomingu kõrval üheks paremaks 19. sajandi prantsuse operetikoolkonna esindajaks. pisi|Robert Planquette, u 1890 Lisaks sellele peateosele olid populaarsemad veel tema "Rip van Winkle", "La confession de Rosette" ("Rosette'i ülestunnistus") ja "Mam'zelle Quat'sous" ("Krossimamsel"). Monte Carlo ooperimaja avamiseks 1879. aastal komponeeris ta ühevaatuselise opereti "Le chevalier Gaston" ("Rüütel Gaston"). Koos Édouard Okolowiczi ja teistega kirjutas muusika ka populaarsele revüüle "Babel" (Pariis, 1879). Kui üheski hilisemas teoses ei saavutanud Planquette enam "Corneville'i kellade" meloodilisust ja täiuslikku veetlust.
Hiljem rajas ta Normandiasse villa Les cloches ning pidas munitsipaalnõuniku ametit.
Tunnustus
Auleegioni ordeni kavaler.
Operetilavastused Eestis
Eestis on tema loomingust esitatud korduvalt vaid "Corneville'i kellasid". Alates 1885. aastast on seda menutükki lavastatud kuues Eesti teatris 15 lavastuses: Vanemuines (1885, 1918, 1924, 1951), Estonias (1909, 1915, 1924), Võitlejas (1924, 1935), Endlas (1925, 1941, 1945), Ugalas (1927) ja Narva teatris (1924, 1935).
pisi|Robert Planquette'i hauasammas Pariisi [[Père-Lachaise'i kalmistul]]
Teosed
Tema teosed esietendusid Pariisis.
Abreldaal
Abreldaal on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Abreldaal (Abreldahl) on pandud Kiiu mõisas Kuusalu kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Abreldaali-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Avatare. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Abreldaal alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Kassari hiiemets
Kassari hiiemets oli hiiemets Hiiumaal Kassari saare põhjaosas Vaemla mõisa juures. Mets koosnes peamiselt tammedest. Hiiemets oli peaaegu hävinud 19. sajandi alguseks. Hiljemalt 1805 oli hävinud ka viimane tamm.
Asendamatud aminohapped
Asendamatud aminohapped on aminohapped, mida inimese organism ise kas üldse ei tooda või toodab vähesel määral, nii et nende omastamine toidust on möödapääsmatult vajalik. pisi|Aminohappe [[struktuurivalem]] Aminohapped jaotuvad asendamatuteks ja asendatavaiks järgmiselt:
Asendamatute aminohapete olulisus organismis
Aminohapped ehitavad lihaseid, põhjustavad kehas keemilisi reaktsioone, transpordivad toitaineid, ennetavad haigusi ja täidavad muid funktsioone. Aminohappepuudus võib põhjustada immuunsuse vähenemist, seedeprobleeme, depressiooni, viljakuse probleeme, madalamat vaimset erksust, laste kasvu aeglustumist ja muid terviseprobleeme. Kõigil asendamatutel aminohapetel on kehas erinev roll ja defitsiidi sümptomid varieeruvad vastavalt. Valguvaese toidu tarvitamisel võib tekkida asendamatute aminohapete puudus. Näiteks esineb seda ühekülgse taimetoitluse puhul. Riisi- või nisudieedi korral on kõrgem tõenäosus lüsiini puuduseks, sojaoa dieedi korral aga metioniini vajakajäämiseks.