cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paasi
Paasi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Hermann von Salm
Hermanni poliitilise tõusu põhjustas investituuritüli paavsti Gregorius VII ja Saksa-Rooma keisri Heinrich IV vahel. Tüli käis selle üle, kellel on õigus määrata Saksamaal piiskoppe ja mille alusel seda teha. Kumbki soovis piiskoppide määramise õigust endale. Heinrich hakkas vaimulikele maid läänistama, tagades nii nende lojaalsuse. Mõnele vabanenud kohale määrasid uue võimukandja nii paavst kui ka keiser.
Seetõttu pani Gregorius Heinrichi kirikuvande alla. Paavst määras Rudolf von Rheinfeldeni vastukuningaks ja Heinrich omakorda laskis valida vastupaavsti. Saksamaal algas kodusõda. 14. oktoobril 1080 toimus Elsteri lahing, milles Rudolf purustas Heinrichi sõjaväe, kuid suri ise järgmisel päeval lahingus saadud haavadesse.
Saksimaa ja Švaabimaa aadlikud valisid 6. augustil 1081 Ochsenfurdis Hermanni uueks vastukuningaks. Mainzi peapiiskop Siegfried I kroonis Hermanni Goslaris 26. detsembril ja Hermann püüdis paavsti tahtmist Saksamaal läbi suruda.
Hermann lootis koguda suure sõjaväe ja sellega Heinrichit lüüa, aga selle plaani nurjas tema peamise toetaja Otto von Northeimi surm 11. jaanuaril 1083. Hermann ei osutunud kaugeltki nii võimekaks juhiks kui Rudolf ja Heinrich suutis seetõttu kodusõja peaaegu ilma vastupanuta lõpetada. Hermann põgenes 1085 Taani.
1086 tuli ta sealt sõjaväega tagasi ja võitis liidus Baieri hertsogi Welf I-ga Heinrichit Bleichfeldi lahingus, kuid osutus niivõrd ebapopulaarseks, et pidi 1088 võitlusest Heinrichiga loobuma. Gregorius oli surnud 1085 ja järgmised paavstid enam nii saksavaenulikku poliitikat ei ajanud, nii et ka paavsti toetus Hermannile vähenes. Hermann suri varsti pärast seda. Rohkem vastukuningaid paavstid valida ei lasknud.
Hermann oli abielus Sofia von Formbachiga. Abielust sündis poeg Otto von Salm, kes sai isa järel Salmi valitsejaks, kuid ei paistnud poliitikas ega poliitikaväliselt millegagi silma.
Heino Rannap
Heino Rannap (sünninimi Reinbach; sündinud 9. juunil 1927 Hallistes) on eesti muusikapedagoog ja pedagoogikateadlane.
Elulugu
Heino Rannap on õpetajate poeg.
Lõpetas 1945 Viljandi 2. Keskkooli ja 1950 muusikaõpetajana Tallinna Riikliku Konservatooriumi; pedagoogikakandidaat (1969, TÜ), väitekiri "Музыкальное воспитание в эстонской народной школе и семье (до 1917 г.)", pedagoogikadoktor (1986, Moskva PA), väitekiri "Музыкальное воспитание в эстонских школах (с 1917 до 1980-х годов)".
Ta oli 1950–1954 ja 1977–1995 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud: 1987–1994 professor, aastast 1995 emeriitprofessor, 1978–1986 muusikapedagoogikateaduste teaduskonna dekaan, 1986–1987 koolimuusika ning 1987–1995 pedagoogika ja metoodika kateedri juhataja, 1954–1970 Tallinna Muusikakooli direktor, 1970–1977 TPedI dotsent, kultuurhariduse kateedri ja muusikakateedri juhataja, 1981–1998 Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi (ÜPUI) kooliajaloo probleemgrupi juhataja ja 1989–1998 ÜPUI direktor.
Teadustöö
Koostanud erialakogumikke ja Eesti kooli biograafilise leksikoni, uurinud muusika- ja kooliajalugu, olnud orkestridirigent.
Isiklikku
Tema isa oli kooliõpetaja Jaan Rannap. Tema vend on lastekirjanik Jaan Rannap.
Aktinoidid
pisi|300x300px|Aktinoidid perioodilisustabelis Aktinoidideks nimetatakse 15 keemilist elementi aktiiniumist lavrentsiumini järjenumbritega 89–103. Nimetus "aktinoidid" on tulnud seeria esimese elemendi, aktiiniumi järgi. Kõik aktinoidid loetakse f-elementideks nagu ka kõik lantanoidid.
Kõik aktinoidid on radioaktiivsed. Nende hulka kuuluvad tuumakütused uraan ja plutoonium.
Perioodilisussüsteemis paigutatakse nad sageli koos lantanoididega peatabeli alla.
Leidumine
pisi|Uraniniit ja selle radioaktiivsuse mõõtmine Looduses leidub uraani, tooriumi ja protaktiiniumi, vähesel määral esineb ka neptuuniumi ja plutooniumi. Neid elemente leidub looduses seepärast, et neil kõigil on olemas küllaltki pika poolestusajaga isotoobid. Ülejäänud elementide poolestusajad on lühemad ning seetõttu neid stabiilselt looduses ei esine. Tooriumi saadakse põhiliselt monatsiidist ThO2 kujul, uraani peamine allikas on mineraal uraniniit ehk uraanipigimaak.
Keemilised omadused
Aktinoidide elektronkonfiguratsiooni saab väljendada kujul [Rn] 7s26d0..55f1..14. Seega on neil välimisel 7s-nivool alati kaks elektroni, väljastpoolt teisel 6d-nivool võib olla null kuni viis elektroni ning väljastpoolt kolmandasse 5f-alanivoole lisandub neil järjest elektrone.
Aktinoidid sarnanevad keemilistelt omadustelt kõige rohkem lantanoididega, mõlemad rühmad kuuluvad f-elementide hulka. Võrreldes lantanoididega ei ole aktinoidid üksteisega keemiliselt nii sarnaste omadustega. Varieeruvamaid omadusi põhjustab asjaolu, et raskemate elementide puhul on 7s-, 6d- ja 5f-orbitaalide energiad küllaltki sarnased ning seega on elektronide üleminek eri orbitaalide vahel lihtne. Selle tulemusena on aktinoidide oksüdatsiooniastmed palju varieeruvamad kui lantanoididel.
Esimesed seitse aktinoidi võivad käituda nii f- kui ka d-elementidena oma oksüdatsiooniastmete varieeruvuse tõttu. Alates kuuriumist on elementide oksüdatsiooniastmed sarnasemad lantanoidide omadega. Oksüdatsiooniastmete variatsioon väheneb, sest 5f-nivoo täitumisel muutuvad aatomite elektronkonfiguratsioonid stabiilsemaks ning seetõttu muutub elektronide üleminek 6d-nivoole raskemaks.
Radioaktiivsus
Kõik aktinoidid on radioaktiivsed, neil puuduvad stabiilsed mitteradioaktiivsed isotoobid. Seetõttu on aktinoidid väga toksilised ning juba väikesel hulgal võivad nad olla letaalsed. Radiatsiooniohu tõttu on enamiku (välja arvatud pika poolestusajaga U ja Th) aktinoidide ühendite uurimine raskendatud ning enamikku traditsioonilisi meetodeid nende uurimisel kasutada ei saa.
Kasutusalad
pisi|280x280px Aktinoide uraani ja plutooniumi kasutatakse tuumareaktorites tuumakütusena. Aatomite lõhestusmisreaktsiooni käigus vabaneb suur hulk energiat, mida kasutatakse elektrienergia tootmiseks. Lagunemisprotsessi initsieerivate neutronite hulga kontrollimiseks kasutatakse kaitsevardaid, mis neelavad neutroneid ega lase reaktsioonil liiga energiliseks minna. Viimastel aastatel on elavnenud huvi tooriumi kasutamiseks tuumakütusena.
Igapäevasemas rakenduses leiab kasutust ameriitsium, mis on oluline komponent suitsuanduri detektorsüsteemis. Suitsuanduris on kaks pingestatud elektroodi, mille läheduses paikneb väike tükk ameriitsiumi, mis kiirgab alfakiirgust. Alfaosakesed ioniseerivad õhu ning tekkinud ioonid liiguvad elektroodidele ning tekitavad konstantset voolu. Suitsuosakeste sattumisel süsteemi interakteeruvad nad ioonidega ning vool muutub. Selle tulemusena käivitubki alarm. Ameriitsiumi kasutamine on tervisele ohutu, sest kiirgumine toimub ainult mõne sentimeetri kaugusele.
Biosfäärikaitseala
Biosfäärikaitseala on rahvusvahelise tähtsusega kaitseala, mis on tunnustatud UNESCO programmi "Inimene ja biosfäär" (Man and the Biosphere) alusel.
2007. aastal oli The World Network of Biosphere Reservesi andmeil 105 riigis kokku 529 biosfäärikaitseala.
Eesti ainus biosfäärikaitseala oli 1990–2006 Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala, mille põhimäärus tühistati Eesti valitsuse poolt 2006. aastal. Tänapäeval on selle asemel UNESCO tunnustatud Lääne-Eesti saarte biosfääri programmiala.
Oandu (Haljala)
Oandu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Vladimir Bill-Belotserkovski
Ta oli pärit töölisperekonnast. Ta oli kaheksa aastat madrus Vene ja Briti purjekuunaritel ja aurikutel. Töötas laevapoisina ja laadijana ka Belgias, Hollandis ja Ameerika Ühendriikides. USA-s oli ta umbes seitse aastat mustatööline ja aknapesija.
Oandu (Haljala)
Küla läbib Altja jõgi.
Vladimir Bill-Belotserkovski
1917. aastal naasis Venemaale ja astus kommunistlikku parteisse. Ta võttis osa kodusõjast ja tegeles kirjandusliku agitatsiooniga.
Oandu (Haljala)
Oandut on esmamainitud 1517. aastal seoses jõel asunud veskiga (de molle to owan Oandu veski).
Vladimir Bill-Belotserkovski
Alates 1918. aastast hakati tema loomingut avaldama. 1921. aastast oli kutseline kirjanik. Ta kirjutas peamiselt näidendeid ja jutustusi.
Oandu (Haljala)
Külas asub RMK Oandu looduskeskus. Sealt saab alguse Oandu–Ikla matkatee.
Vladimir Bill-Belotserkovski
Tema loomingus oli keskne koht töölisliikumisel, revolutsioonil, kodusõjal ja "sotsialistlikul ülesehitustööl". Nõukogude kriitikud paigutasid tema loomingu sotsialistliku realismi alla ning tõstsid esteetiliste kvaliteetide poolest eriti esile tema näidendit "Torm". Näidend räägib esimestest revolutsiooniaastatest.
Teosed
Eesti keeles on ilmunud tema jutustuste kogu "Bismarck ja neeger" (1960; tõlkinud Hans Luik).
Sun Zhongshan
pisi|Sun Zhongshan Sun Zhongshan, ka Sun Yatsen (hiina 孫逸仙 / 孙逸仙, Sūn Yìxiān või 孫中山 Sūn Zhōngshān) (12. november 1866 Cuiheng, Zhongshan, Guangdong – 12. märts 1925 Peking) oli Hiina revolutsionäär, Hiina Vabariigi esimene president. Teda peetakse kaasaegse Hiina rajajaks.
Hohendubrau
Hohendubrau on vald Saksamaal Saksimaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani oli vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi koosseisus.
Vallaosad
Dauban (Dubo), Gebelzig (Hbjelsk), Groß Radisch (Radšow), Groß Saubernitz (Zubornica), Jerchwitz (Jerchecy), Ober Prauske (Hornje Brusy), Sandförstgen (Borštka), Thräna (Drěnow) ja Weigersdorf (Wukrančicy).
ISO 14001
ISO 14001 on rahvusvaheline keskkonnajuhtimise standard, kus on määratletud keskkonnajuhtimissüsteemi nõuded. ISO 14001 standardit väljastab alates 2004. aastast Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon. ISO 14001 standardi on Euroopa Komisjoni ja Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni mandaadi alusel koostanud Euroopa Standardimiskomitee (CEN). Selle rakendamine on organisatsioonidele vabatahtlik.
Standardi eesmärk on pakkuda organisatsioonidele keskkonnakaitset ja muutuvatele keskkonnatingimustele reageerimise raamistikku. Standard on mõeldud kasutamiseks organisatsioonidele, kes soovivad juhtida oma keskkonnaalaseid vastutusi süsteemsemalt, et aidata kaasa keskkonna-alase jätkusuutlikkuse tagamisele. ISO 14001 standardis loetletud keskkonnakaitsenõuded rajanevad seadusandlusel, ametlike määruste põhjal toimuval tegevusel ja keskkonnapoliitikaga ettevõtetele pandud kohustustel. Standard kohustab pidevalt parandama ettevõtte keskkonnakaitsetööd.
ISO 14001 rakendamise eelised
ISO 14001 kasutamine pakub palju eeliseid keskkonnajuhtimissüsteemidega organisatsioonidele. Standardi kasutamine aitab organisatsioonidel ja ettevõtetel teha järgmist:
Kirjandus
ISO 14001 ISO 14000
Kullamaa kihelkond
pisi|püsti|Kullamaa kirik
Kullamaa kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Goldenbeck, lühend Kul) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Kullamaa kihelkonna mõisad
Kullamaa kihelkonnas paiknes 27 mõisat: 1 kirikumõis, 14 rüütlimõisast peamõisat koos 7 kõrvalmõisaga, 2 poolmõisat ning 3 mõisa staatuse minetanud mõisat ja 5 karjamõisat.
pisi|[[Haapsalu kreis Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]]
Wilhelm Grimm
Koos vend Jacob Grimmiga on ta tuntud keeleteadlane ja muinasjuttude koguja.
Koos Karl Lachmanni ja Georg Friedrich Beneckega panid nad aluse saksa filoloogiale ehk germanistikale.
1825 abiellus Wilhelm Grimm apteekri tütre Henriette Dorothea Wildiga. Neil sündis kolm poega ja tütar, kellest vanim laps, poeg, suri pisikesena.
Wilhelm Grimm oli Göttingeni ülikooli professor, kui 20. juunil 1837 sai Hannoveri kuningaks Ernst August. Uus kuningas kuulutas sama aasta 1. detsembril Hannoveri põhiseaduse kehtetuks ja hakkas valitsema absoluutse monarhina. Seitse Göttingeni professorit protestisid selle vastu ja nõudsid põhiseaduse taastamist. Kuna protest jäi piiratuks (Göttingenis oli tollal ligi viiskümmend professorit), laskis Ernst August kõik mässulised professorid lahti ja andis kolmele neist (sealhulgas Jacob Grimmile) 3 päeva Göttingenist lahkumiseks. Seda Grimmid tegidki. Tänapäeval on Göttingeni ülikooli ees kõigile seitsmele professorile, sealhulgas vendadele Grimmidele, mälestussammas.
Otto von Lilienfeld
pisi|Otto Gustav von Lilienfeld pisi|Otto Gustav von Lilienfeldi vappepitaaf [[Tallinna Toomkirikus]]
Otto Gustav von Lilienfeld (vene keeles Отто Георгиевич Лилиенфельд; 10./22. september 1805 Tallinn – 15./27. märts 1896 Kuusiku mõis) oli Eestimaa poliitik.
Otto von Lilienfeld sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Georg von Lilienfeldi ja tema abikaasa Gustaviana (sündinud vabapreili von Dellingshausen; 1765–1820) pojana.
1842–1845 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik. , 1858–1863 Eestimaa Aadli Krediitkassa president
Talle kuulusid Kuusiku, Sikeldi, Alu, Rapla ja Angerja mõis.
Otto von Lilienfeld on maetud Rapla kalmistule.
Perekond
Otto von Lilienfeld abiellus Marie von Benckendorffiga (1811–1892), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Paul von Benckendorffi ja tema abikaasa Elisabethi (sündinud von Rehbinder) tütar. Abielust sündisid :
Kääpa Põhikool
pisi|Kääpa põhikool (2008)
Kääpa Põhikool on üldhariduskool Võru maakonnas Võru vallas Kääpal.
Kääpal algas korrapärane koolitöö 1835. aastal. Praegune koolihoone valmis 1939. Hoone renoveeriti 2002, mil tehti ka juurdeehitis.
Salzburg
Salzburg on linn Austrias, Salzburgi liidumaa pealinn. See on elanike arvult neljas linn Austrias.
Linn asub Salzachi jõe kaldal 424 meetri kõrgusel merepinnast.
Ajalugu
Umbes 15 eKr liitsid roomlased keltide asulad Juvavumi linnaks, millele anti 45 pKr munitsiipiumi õigused. Juvavum kujunes tähtsaks keskuseks Noricumi provintsiks. Kuid pärast Rooma riigi allakäiku jäi Juvavum nii kiiresti tühjaks, et 7. sajandi lõpus kirjeldati seda peaaegu varemetes olevana.
700. aasta paiku sai Salzburgist piiskopilinn. Esimene piiskop oli püha Rupert, kes valis oma residentsiks Juvavumi ja andis sellele tänapäevase nime. Linna majanduslik õitseng tugines soolakaevandamisele, sellest sai ka linn nime. Rupert laskis ehitada kiriku, määras ametisse preestrid ja laskis ümberkaudse rahva ristida. Linna läbis Salzachi jõgi, mida mööda sõitsid laevad kaevandatud soolaga, ja Salzburgis võeti neilt laevadelt tollimaksu, nagu Euroopas tollal sageli jõeäärsetes linnades tavaks oli.
1077 rajati linna Hohensalzburgi kindlus, mida järgmistel sajanditel laiendati.
Esialgu kuulus Salzburg Baieri võimu alla. 14. sajandi lõpus saavutas Salzburg sõltumatuse Baierist. Sel ajal resideeris linnas Salzburgi vürstpiiskop ja tema haldusala kuulus Saksa-Rooma riiki.
1731. aastal aeti protestandid linnast välja. 12 000 inimest pidi linnast lahkuma, suurem osa neist läks Preisimaale.
Salzburgi piiskopkonna laskis Napoleon 1803 sekulariseerida. Selle valitsejaks määras ta Toscana suurhertsogi Ferdinand III, kes pidi aga Salzburgist loobuma pärast seda, kui Saksa-Rooma riik 1806 laiali saadeti. Salzburg läks tema venna, Austria keisri Franzi kontrolli alla. 1809 sai Austria Wagrami lahingus lüüa ja Salzburg läks Baieri võimu alla. 1815. aastal sai Salzburg ametlikult Austria osaks.
Kliima
Salzburgis sajab aastas 1184 mm, suvel märksa rohkem kui talvel. Kõige sademeterohkemad kuud on juuli (158 mm) ja juuni (155 mm), kõige kuivemad veebruar (55 mm) ja jaanuar (60 mm). Lund sajab aastas keskmiselt 113 cm, kusjuures juunist oktoobrini pole lumesadu täheldatud. Kõige rohkem lund sajab detsembris (28 cm). Vihma sajab keskmiselt 141 päeval aastas. Kõige rohkem vihmapäevi on juunis (15) ja juulis (14), kõige vähem oktoobris (9). Kõige rohkem lumesajupäevi on jaanuaris (15) ja detsembris (13).
Lahdenpohja rajoon
Lahdenpohja rajoon on haldusüksus Karjala Vabariigis Venemaal.
Salzburg
Kliima
Päikest paistab aastas keskmiselt 1697 tundi, neist kõige rohkem juulis (221 tundi) ja augustis (203 tundi), kõige vähem detsembris (63 tundi) ja jaanuaris (67 tundi).
Vaatamisväärsusi
Salzburgi barokkstiilis vanalinn kuulub alates 1996 UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Lahdenpohja rajoon
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lahdenpohja rajooni elanikest venelasi 82,5%, valgevenelasi 6,5%, ukrainlasi 4,3%, karjalasi 2,1% ja muust rahvusest inimesi 4,6%.
Salzburg
Vaatamisväärsusi
1920. aastast alates korraldatakse linnas iga aasta juulis ja augustis Salzburgi kultuurifestivali (Salzburger Festspiele).
Lahdenpohja rajoon
Rajoonis on Lahdenpohja linn, Elisenvaara külaasundus, Hiitola külaasundus, Miinala külaasundus ja Kurkijoki külaasundus.
Salzburg
Vaatamisväärsusi
1965. aastal filmiti linnas suur osa mängufilmist "Helisev muusika".
Bidhya Devi Bhandari
Bidhya Devi Bhandari (nepali keeles विद्या देवी भण्डारी; sündinud 19. juunil 1961) on Nepali poliitik, alates 28. oktoobrist 2015 Nepali president. Ta kogus parlamendis 549 häälest 327, tema vastaskandidaat oli erakonna Nepali Kongressi kandidaat Kul Bahadur Gurung. Ta on varem olnud Nepali Kommunistliku Partei aseesimees ning Nepali Naiste Ühenduse juht.
2016. aastal nimetas Forbes ta maailma mõjukuselt 52. naiseks. Ta oli peaminister Madhav Kumar Nepali valitsuses kaitseminister. 1997. aastal oli ta keskkonnaminister; ta on olnud riigis keskkonnateemade ja naiste õiguste eestkõneleja.
Orpheus
pisi|Orpheus. 2. sajandi mosaiik (Tuneesia) pisi|Orpheus loomade keskel. Vana-Rooma põrandamosaiik (Palermo) Orpheus (vanakreeka keeles Ὀρφεύς) oli vanakreeka mütoloogias kuulus laulik, kes ühtlasi mängis suurepäraselt lüürat või kitarat.
Tema ema oli muusa Kalliope, isa oli üks Traakia ülik või jõejumal Oiagros või Traakia kuningas Oiagros. Orpheus kasvas üles Traakias. Traaklased olid üldse kõige musikaalsem rahvas ja see soodustas tema ande väljakujunemist
Muusikat õpetas Orpheusele Linos. Hiljem püüdis Linos õpetada ka Heraklest, aga ebamusikaalne Herakles lõi Linose pea kitaraga lõhki, kuigi ta seda hiljem kahetses. Orpheust õpetasid ka muusad ja Apollon kinkis talle lüüra.
Orpheus mängis lüürat nii hästi, et tema mäng lummas isegi loomi, kes teda hulgana kuulama kogunesid, ja taimi. Keegi ei suutnud talle vastu panna. Nooruses osales Orpheus argonautide retkel ning kui tema kaaslased väsisid, mängis ta neile ergutavaid lugusid ja mehed said sellest kohe jõudu juurde. Kui aga tekkis tüli, mängis Orpheus rahustavaid lugusid ja kõik unustasid viha. Kui laev sattus sireenide juurde, kes oma lauluga laevu teelt eksitasid ja karidele ajasid, mängis Orpheus lüürat veelgi valjemini ja kaunimini ning sireenide laul ei avaldanud mõju.
Pärast naasmist argonautide retkelt abiellus Orpheus Eurydikega. Nende tutvumisest ja pulmadest ei räägita, kuid on selge, et ükski naine ei suutnud Orpheuse muusikale vastu panna.
Varsti pärast abiellumist suri Eurydike maohammustuse tagajärjel. Eurydike astus mürkmaole peale siis, kui põgenes põllumajandus- ja jahijumala Aristaiose eest. See juhtus Olümpose ja Ossa mäe vahel Pineiose jõe orus.
Orpheuse lein oli kirjeldamatu. Ta läks allmaailma, et Eurydike tagasi tuua. Sealsed asukad polnud Orpheuse lüürast kunagi midagi kaunimat kuuldud. Kerberos unustas oma valvuriülesanded, Ixioni ratas jäi seisma, Sisyphos istus oma kivile puhkama, Tantalos unustas oma piinad ja erinnüsed nutsid esimest korda elus. Jumalad heldisid ja lubasid Eurydikel naasta inimeste maailma tingimusel, et Orpheus ei vaata tagasi enne maa peale jõudmist. Orpheus läks maa peale, Eurydike tema järel. Nad olid juba peaaegu allmaailmast välja jõudmas, kui Orpheus vaatas tagasi ja Eurydike kadus, jõudes veel öelda viimase sõna: «Hüvasti!»
pisi|Orpheuse surm. Louis Bouquet' maal (1925–39) Jumalad ei olnud nõus Orpheust Eurydike juurde allmaailma lubama, sest ta oli veel elus. Orpheus pidi maa peale jääma. Ta rändas mööda Traakiat ja mängis kogu aeg lüürat. Lõpuks kohtas ta menaade, kes Dionysose kultuse juurde kuuluvate orgiate käigus olid end purupurju joonud. Nad tapsid Orpheuse ja rebisid ta lõhki. Teisendi järgi ässitas menaadid Orpheuse kallale Dionysos, kes arvas, et Orpheus on Apollonit austanud rohkem kui teda.
Orpheuse pea viskasid menaadid Hebrose jõkke. Pea kandus merre ja ujus Lesbose saarele, kus muusad selle ära tundsid ja saare mulda matsid. Ülejäänud kehaosad kogusid nad samuti kokku ja matsid Olümpose mäe jalamile. Legendi järgi laulvat ööbikud seal kõige ilusamini. Apollon tõstis Orpheuse lüüra taevasse, kus sellest sai tähtkuju.
Orpheuse järgi on nimetatud orfism, mis on Dionysose kultuse põhjal Traakias 6. sajandil eKr tekkinud müstiline usuvool.
Orpheus kultuuris
Alates antiikajast on Orpheuse-teema olnud kunstis väga armastatud.
Skulptuuris on Orpheust ja Eurydiket sageli kujutatud. 5. sajandi teisest poolest eKr pärineb Orpheust kujutav reljeef. Tuntud on veel P. Vischeri, Antonio Canova ja Auguste Rodini skulptuur.
Maalikunstis on Orpheuse-müüti kujutanud Tintoretto, Pieter Brueghel vanem ja noorem, Peter Paul Rubens, Giovanni Battista Tiepolo, Anselm Feuerbach ja L. Corinth.
Orpheus kehastas laulu jõudu ja armastust, mis on tugevam kui surm, seetõttu on Orpheus paljude muusikateoste kangelane. Tuntuimad on nendest Claudio Monteverdi, Christoph Willibald von Glücki ja Franz Joseph Haydni ooper, Jacques Offenbachi travestia "Orpheus põrgus" ja Igor Stravinski ballett.
Kirjanduses on Rainer Maria Rilke ja Otto Kokoschka Orpheuse-teema kaudu käsitlenud loomeprobleeme.
Ikarus 280T
thumb|250px|right|Trollibuss Ikarus 280T [[Ungaris Budapestis]] thumb|250px|right|Ikarus 280T [[Bulgaarias Sofias]] Ikarus 280T on Ungari liigendtrollibussimudel, mida firma Ikarus tootis autobussi Ikarus 280 baasil aastatel 1975–1992. Need trollibussid on või on olnud kasutusel Ungaris, SRÜ-s, Bulgaarias, Ida-Saksamaal ja Eestis. Tallinna osteti 1995. aastal kuus seda tüüpi kasutatud trolli Saksamaalt Hoyerswerdast, kus trolliliiklus lõpetati. Numbrite 426–431 all sõitsid need kuni 2004. aastani. Tegu oli modifikatsiooniga, mille valmistamisel kasutati firma Ganz veoajameid. .
Stirlitz
Max Otto von Stirlitz (õieti Max Otto von Stierlitz; teise varjunimega Maksim Issajev, tegelikult Vsevolod Vladimirov) on Julian Semjonovi kirjutatud spiooniromaanide sarja kirjanduslik kangelane.
Ikarus 280T
Modifikatsioonid
Trollibusse Ikarus 280T valmistati mitme firma elektriseadmetega.
Stirlitz
Max Otto von Stirlitzi tegelaskuju tegi legendaarseks raamatu "17 kevadist hetke" põhjal tehtud seiklusfilm "Seitseteist kevadist hetke". Selle peategelane Stirlitz (keda kehastab andekas näitleja Vjatšeslav Tihhonov) sokutatakse NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse välisluure agendina Saksa Riigi Julgeoleku Peaametisse, hankima konfidentsiaalset ja delikaatset informatsiooni Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei ja Saksa juhtkonna salajastest separaatläbirääkimistest lääneriikidega vaherahu sõlmimiseks.
Film oli osa 1970. aastatel NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe Juri Andropovi algatatud NSV Liidu julgeolekuorganite propagandakampaaniast, milles julgeolekuorganite töötajaid kujutati vastukaaluna James Bondi tüüpi renomeega mehele, kes suudab igast olukorrast välja tulla, kuid erinevalt Bondist ei kasuta selleks keerulist tehnikat, vaid ainult oma mõistust. Tänu sellele äärmuslikule oskusele ellu jääda ja tuntusele on Stirlitz ka levinud tegelane anekdootides.
Stirlitzi tegelaskuju autor oli Nõukogude kirjanik Julian Semjonov, kes oma kirjandusteostes kajastas Maksim Issajevi-Otto von Stirlitzi seiklusi aastatel 1918–1967. Oma luurajateel tegutses Stirlitz üle maailma ning ühes teoses "Briljandid proletariaadi diktatuurile" seikles ka Tallinnas. Eesti tipplavastaja Grigori Kromanov tegi sellest 1975. aastal filmi "Briljandid proletariaadi diktatuurile", stsenaristiks oli Julian Semjonov ise, Stirlitzit-Issajevit mängis Vladimir Ivašov.
Julian Semjonovi romaanide "Briljandid proletariaadi diktatuurile" ja "Parooli pole vaja" motiividel tehtud uus telesari "Issajev" filmiti 2008. aasta juulis osaliselt Eestis, sealhulgas 21. ja 22. juulil Rakveres linnakodaniku majamuuseumis. Seriaali tegevus toimub aastatel 1921–1927 Moskvas ja Tallinnas. Sarjas osalesid ka Eesti näitlejad.
Kultuuriline mõju
Stirlitzi tegelane ja tegevus on andnud alust paljudeks Stirlitziga seotud anekdootide süžeedeks. Anekdoodid parodeerivad Stirlitzi ja tema kaaslaste arutlevat mõtteviisi ning viivad absurdsete ja ootamatute järeldusteni.
Näiteid anekdootidest:
Peeter III
thumb|[[Holstein-Gottorpi hertsog Karl Peter Ulrich, hilisem Venemaa keiser Peeter III.]] Peeter III (21. veebruar 1728 Kiel Saksamaa – 17. juuli 1762 Ropša Venemaa) oli Venemaa keiser 1762. aastal (vana kalendri järgi 1761–1762). Pärast õigeusku ristimist kandis venepärast nime Pjotr Fjodorovitš ning oli Venemaad valitsenud Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia esimene liige.
Noorus ja trooniletõusmine
Karl Peter Ulrich sündis Holstein-Gottorfi hertsogi Karl Friedrichi ja Peeter I 1. tütre Anna Petrovna pojana. Ta sai nimedeks Karl Peter Ulrich. Teoreetiliselt oli tal võimalus saada nii Venemaa keisririigi kui ka Rootsi kuningriigi valitsejaks, sest Karl XII oli tema isapoolne vanaonu ja Rootsi kuningal Fredrik I-l ei olnud seaduslikke järglasi.
Karl Peter Ulrichi lapsepõlv möödus Saksamaal, 1739. aastal aga suri Karl Peter Ulrichi isa ning 11-aastaselt sai Peetrist Holstein-Gottorpi hertsog, Kielis.
Pärast Jelizaveta Petrovna Venemaa keisrinnaks saamist 1741. aastal, toodi ainus Peeter I järglane, Nikolai von Korffi poolt 14-aastane Karl Peter Ulrich 1742. aasta jaanuaris Venemaale Peterburi. 17. novembril 1742. aastal rististi Karl Peter Ulrich vene õigeusku ja sai õigeusu ristinime Pjotr Fjodorovitš ja 1742. aastal nimetas tema pärijateta tädi, Jelizaveta Petrovna, Holsteini hertsogi Karl Peter Ulrichi, kui oma vanema õe Anna Petrovna poja, ametlikult Venemaa troonipärijaks. 1745. aastal naitis Jelizaveta Petrovna ta Anhalt-Zerbsti printsessi Sophie Auguste Frederikega (tulevase Katariina II-ga).
Aastail 1742−1749 oli ta ka Preobraženski kaardiväepolgu komandör.
Tegevus keisrina
Peetrit on ajaloolaste poolt üldiselt hinnatud küllaltki negatiivselt. Teda peetakse infantiilseks alkohoolikuks, kellel polnud mingeid oskusi ega tahet valitseda. Ent sisuliselt kogu info Peetri isiksuse kohta pärineb Katariina II-lt, kelle huvides oli oma abikaasat igati mustata, et enda trooniletõusu õigustada. Seega pole selge, millised Peetri isikuomadused täpselt olid. Igal juhul oli ta Preisimaa kuninga Friedrich Suure andunud imetleja ning tahtnuks pigem olla tolle teenistuses kui Venemaa troonil. Samas on samuti negatiivseid hinnanguid andnud Peetri käitumisele ja tegevusele oma kirjades Venemaal asunud välisriikide saadikud, kirjeldades tema tegevust Preisimaa kuningale, ning ka Prantsuse saadik Peterburis, markii de l'Hôpital.
Paleepööre ja troonilttõukamine
9. juulil (28. juunil) haaras Katariina II kaardiväelaste abiga võimu Peterburis enda kätte. Peeter viibis sel ajal Oranienbaumi mõisas ning sai riigipöördest teada alles poole päeva pärast. Tema käitumine oli kummaliselt apaatne, alles õhtul otsustas ta Kroonlinna sõita, et sealtkaudu Tallinna jõuda, kus oli suhteliselt palju Holsteini sõdureid. Ent Kroonlinnas oli võim juba Katariina toetajate käes ning Peetril ei jäänud muud üle kui troonist loobuda.
Surm
Karl Peter Ulrich paigutati Ropša mõisa, kus ta nädala pärast tapeti. Ruumis, kus ta tapeti, olid: Aleksei Orlov, krahv Fjodor Sergejevitš Barjatinski, krahv Ivan Sergejevitš Barjatinski, õukonnameedik Karl von Kruse, kammerhärra Grigori Teplov (Peeter III troonist loobumise manifesti autor), ratsakaardiväe vahtmeister Grigori Potjomkin, vendade Orlovide sugulane Grigori Nikititš Orlov, tollal kuulus näitleja Fjodor Grigorjevitš Volkov, Aleksandr Martõnovitš Švanvitš, brigadir Aleksandr Ivanovitš Bressan, Peeter III kammerhärra ja kaardiväesersant Nikolai Heinrich von Engelhardt.
Pajuveski
Pajuveski on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Peeter III
Surm
Kas Peeter III tapmine toimus Katariina II otsesel korraldusel, on teadmata.
Narva raudteejaam
Narva raudteejaam on Eesti Vabariigi kõige idapoolsem raudteejaam, mis asub Ida-Virumaal Narva linnas aadressil Vaksali tänav 22.
Narva raudteejaamas on kaks perrooni pikkusega 400 m. 2014. aasta sügisel valmis uus 550 mm kõrgune täispikk raudteedevaheline ooteplatvorm. Jaamas on 40 pööret ja 25 raudteed, millest 7 võimaldavad vastu võtta ronge pikkusega 1500 m. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. pisi|Jaamahoone vaatega linna poolt Jaamas on tänapäeval kokku 25,1 km rööbasteid ning see laiub kokku 28 hektaril. Narva raudteejaama läbilaskevõime on kuni 23 rongipaari ööpäevas. Narva naaberjaam läänesuunal on Soldina raudteejaam, kus reisirongid alates 2012. aastast ei peatu. 2004. aastal alustas Eesti Raudtee Narva jaama rekonstrueerimist, millega seoses pikendati näiteks osasid jaamateid ja asendati senine turvangusüsteem täielikult uue digitaalse süsteemi vastu.
Reisirongiliiklus
Narva raudteejaam on Tallinna–Narva rongiliini lõpp-peatus. Lisaks peatuvad piirikontrolliks Narva raudteejaamas ka Tallinna–Moskva reisirongid.
Päevas läbib jaama 5 rongi, sh 2 Ekspressreisi ja 3 kiirreisi.
Ajalugu
pisi|Purustatud Narva esimene II klassi jaamahoone, aprill 1919 Narva raudteejaam avati 1870. aastal seoses Balti raudtee (Paldiski–)Tallinna–Narva raudtee rajamisega. Raudtee avati pidulikult 5. novembril 1870 (vana kalendri järgi 24. oktoobril), kui Narva jaamas (kahe kubermangu piiril) said kokku Tallinnast ja Tosnost tulnud rong. pisi|left|Eisenbahnhof Narva, 1876. aasta Narva linnaplaanil pisi|Narva jaam ja puidust teine jaamahoone aastal 1937 Narva esimene, II klassi jaamahoone ehitati koos raudteeliiniga tüüpprojekti järgi. Puidust ehitis oli kivist keskosaga ja analoogne Rakvere jaamahoonega. Hoone purustati Eesti Vabadussõjas 1919. aastal. pisi|Narva raudteejaamahoone 1996. aastal
Raudteejaama hoone
1922. aastal ehitati Narva uus puidust jaamahoone, mis hävis Teises maailmasõjas. Tänapäeval on kasutusel uusklassitsistlikus stiilis kivihoone, mis on raudteel reisijatele ühtlasi ka piiripunkt. Viimase jaamahoone puhul torkab esile dekoratiivne paekasutus, mis kombineerituna krohvipinnaga on meie stalinistlikus arhitektuuris pigem erandlik ja mõjub küllaltki historitsismimaigulisena. 2017. aastal võeti Narva raudteejaama peahoone (koos Valga jaamahoonega) arvele kultuurimälestisena.
Tänapäevaks on hoone renoveeritud. Narva raudteejaama peahoone on arhitektuurselt üks kõige väärtuslikumaid ja esinduslikumaid suuri stalinistlikus arhitektuuristiilis jaamahooneid Eestis. Hoone on säilinud suures osas autentsena, algse mahu ja dekoorirohke välisilmega. Jaamahoone on erandliku materjalikasutusega, kus dekoratiivset paekivi on kombineeritud krohvipinnaga.
Jaamahoonest linna pool (põhja pool) on väljak ja haljasalad, mida koos võib tinglikult nimetada jaama pargiks. Hoone mõlema otsa juures oleval kõrghaljastusega haljasalal paikneb purskkaev. Jaamahoonest umbes 80 meetrit idas raudtee ääres asetsevad väga lähestikku ehitatud kauba-pagasiladu ja kaubakontor, mille alumisel korrusel on garaažid.
Medici
Medici oli Firenze pankuri- ja valitsejasuguvõsa, tuntud 13. sajandi algusest.
Medicid pärinesid tõenäoliselt talupoegade seast, kuigi perekonnalegendi järgi oli nende esivanemaks Karl Suure kaaskonda kuulunud rüütel, kes tapnud Põhja-Itaalias hiiglase. Spekuleeritud on ka selle üle, et Medicite esivanemad olid arstid või apteekrid, kuid see versioon pole eriti suurt toetust leidnud.
Renessansiaegses Itaalias olid Medicid saavutanud oma võimu ja rikkuse panganduse, kaubanduse ja diplomaatia kaudu.
Medicid valitsesid Firenzet aastatel 1434–1737, vaheaegadega 1494–1512 ja 1527–1530. Nad säilitasid 1532. aastani vabariikliku valitsusvormi, seejärel omandasid Firenze hertsogkonna hertsogi ja 1569. aastal Toscana suurhertsogkonna suurhertsogi tiitli. Medici suguvõsast pärinesid paavstid Leo X, Clemens VII ja Leo XI, samuti Prantsusmaa kuningannad Caterina de' Medici ning Marie de' Medici.
1737. aastal suri Medicite meesliin välja.
Raamatukoguhoidja
Raamatukoguhoidja (vananenud termin: bibliotekaar) on töötaja, kelle ülesandeks on raamatute ja muude andmekandjate säilitamine ja kättesaadavaks tegemine raamatukogus.
Rahvaraamatukoguhoidja
Raamatukoguhoidja töö rahvaraamatukogus hõlmab teavikute kataloogimist, –komplekteerimist (vastavalt raamatukogu sihtrühmale), infokirjaoskuse valdamist, teenindusele orienteeritust, täiskasvanute, laste ja noorte teenindamist, teavikute mahakandmist, õigusalased ning eelarve koostamise alased küsimused.
Kooliraamatukoguhoidja
Kooliraamatukoguhoidja töö sisaldab üldhariduskoolide õpilaste teenindamist. Kooliraamatukoguhoidja töö võib lisaks põhilistele erialaoskustele (vt rahvaraamatukoguhoidja oskusi ülal) hõlmata veel pedagoogikat ning koostööd õpetajate ja tunniplaani koostajatega.
Raamatukoguhoidja kõrgkoolis
Kõrgkooliraamatukoguhoidja töö sisaldab teenindust ülikoolides või kolledžites. Tähtsamad küsimused ja valdkonnad, millega raamatukoguhoidja kõrgkoolis kokku puutub, on lisaks juba nimetatuile autoriõigus, tehnoloogia, digitaalraamatukogu ja digitaalsed andmekandjad, vaba juurdepääs teadustöödele.
Erialaraamatukoguhoidjad
Erialaaamatukoguhoidjate töö hõlmab peaaegu kõigi eespool nimetatud raamatukoguhoidjate tööd, sealhulgas nende, kes teenindavad meditsiiniraamatukogus, ettevõtte või asutuse raamatukogus või mingile kindlale kollektsioonile keskendatud raamatukogus. Erialaraamatukoguhoidjate töö hõlmab iseseisvat tööd, finantseerimisega tegelemist, komplekteerimist vastavalt erialale, pidevat enesetäiendust.
Hoiuraamatukoguhoidja
Hoiuraamatukoguhoidja töötab kõige sagedamini kõrgkooliraamatukogudes. Tegeleb raamatute, käsikirjade, arhiivimaterjalide ja muude raamatukogu teavikute säilitamisega. Säilitustegevuste näited: köitmine, kaitsmine, digiteerimine, keskkonna jälgimine ja muutmine digitaalseks või analoogseks teavikuks.
Jessica Alba
Jessica Marie Alba (sündinud 28. aprillil 1981 Pomonas Californias) on Kuldgloobusele nomineeritud USA filminäitleja.
Raamatukoguhoidja
Raamatukoguhoidjate kutsekvalifikatsioon
Kutsestandard – dokument, mis määrab kindlaks kutsekvalifikatsioonist tulenevad nõuded teadmistele, oskustele, vilumustele, kogemustele, väärtushinnangutele ja isikuomadustele. Kutsekvalifikatsioon – kutsealal nõutav pädevustase, mida tunnustatakse kas reguleeritud, ajalooliselt või rahvusvaheliselt kujunenud nõuete alusel. Kutsekvalifikatsioonisüsteemis on viis taset, kusjuures I tase on madalaim ja V tase kõrgeim.
Jessica Alba
Ta on eelkõige tuntud Maxi osatäitjana telesarjast "Must ingel" ning filmidest "Fantastiline nelik", "Sin City" ja "Sinisesse sügavikku".
Raamatukoguhoidja
Raamatukoguhoidjate kutsekvalifikatsioon
Raamatukoguhoidja IV kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutav raamatukogunduslik või infoteaduste alane kõrgharidus ja 3-aastane erialane töökogemus või kõrgharidus mõnel muul erialal ja raamatukogunduslik või infoteaduste alane täiendkoolitus ja 3-aastane töökogemus.
Jessica Alba
Elulugu
Jessica Alba sündis Pomonas California osariigis mehhiko päritolu Mark Alba ja prantsuse-hollandi päritolu Catherine Jenseni peres. Isa töö tõttu USA õhujõududes pidi Alba koos oma venna Joshuaga tihti elukohta vahetama, elades nii Biloxis Mississippis kui ka Del Rio's Texases, kuni lõpuks jäädi pidama Californiasse.
Raamatukoguhoidja
Raamatukoguhoidjate kutsekvalifikatsioon
Raamatukoguhoidja V kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutav raamatukogunduslik või infoteaduste alane kõrgharidus, 4-aastane erialane töökogemus või kõrgharidus mõnel muul erialal ja raamatukogunduslik või infoteaduste alane täiendkoolitus ja 5-aastane töökogemus. Lisaks 1-aastane erialase juhendamise või juhtimisalane töökogemus, täiendkoolitus raamatukogunduse valdkonnas, erialane uurimistöö ja arendustegevus.
Jessica Alba
Eraelu
Alba oli aastatel 2001–2003 kihlatud oma "Dark Angeli" kaasnäitleja Michael Weatherlyga. Seejärel oli ta lühikest aega suhtes hispaania golfimängija Sergio Garcíaga. 2005. aasta jaanuarist on Jessica elukaaslane filmiprodutsent Cash Warren, kellega ta tutvus filmi "Fantastiline nelik" võtetel.
Roomassaare
Roomassaare (lühend RO) on Kuressaare linnajagu, mis asub Kuressaare vanalinna kaguservas. pisi|[[Roomassaare sadam 2015. aastal]] Algselt oli Roomassaare Kuressaare linna ääremaadele jäänud, õigeusu kiriku maadele tekkinud asum praeguse Vana-Roomassaare tänavas. 19. sajandi teisel poolel kujunes õigeusukiriku maadel välja elitaarne suvituslinnaosa mitmete pansionaatide ja Mierzeyewski (Roomassaare) eramudaravilaga (ehitatud 1876, hävis 1941). See, ajalooline Roomassaare linnaosa hõlmab osa Allee tänavast, Vana-Roomassaare, Uus-Roomassaare, Kivi, Kraavi ja osa Talve tänavast. 20. sajandi lõpus toimunud kruntide vähendamise käigus loodi sellesse piirkonda ka Pae tänav.
20 sajandi lõpust alates on Roomassaare linnajagu laienenud lõuna ja kagu suunas alles 1929. aastal Kaarma-Suurvallast linna külge liidetud aladele, kuhu on loodud ja loomisel rida uusi tänavaid: Tuule, Saue, osa Nooruse tänavast jt.
Roomassaare linnajagu külgneb põhja pool Põllu aleviga ja kirdes Kelmiküla linnajaoga. Linnaosast edelasse jääb endine Weise heinamaa sinna 20 sajandil rajatud staadioniga. Lõuna ja kagu poole jääb endine Roomassaare karjamaa ning Kullimäe. Roomassaares asuvad Kuressaare lennujaam ja Roomassaare sadam. 1917 alustas Saksa okupatsioonivõim kitsarööpmelise raudtee ehitamist, mis võimaldaks Roomassaare sadamast kaupu mujale Saaremaale transportida. Enne okupatsiooniväe lahkumist 1918 jõuti valmis raudteeliin kuni Röösani. Suurem osa raudteest lammutati 1922, kuid Roomassaare–Kuressaare raudteelõik jäi aastakümneteks tööle (see lammutati arvatavasti 1940. aastate lõpul).
Nimi
Roomassaare on deskriptiivne liitsõnaline kohanimi, mis koosneb omastavas käändes olevatest sõnadest 'roog', 'maa' ja 'saar'. Paiga vanem nimi oli Roomaa saar.
Winrich von Kniprode (Saare-Lääne piiskop)
Winrich von Kniprode (surnud ööl vastu 6. novembrit 1419) oli Saare-Lääne piiskop aastatel 1385–1419. Ta oli samanimelise Saksa ordu kõrgmeistri vennapoeg, kes kostis paavst Urbanus VI-le 1379 tema eest.
Kniprode õppis 1368 Bologna ülikoolis ja oli 1368 Mainzi kanoonik. 1371 või 1372 siirdus ta Lüttichisse, saades Pauluse kiriku kanoonikuks. 1374 määrati ta Bologna prokuraatoriks, kuid ta siirdus Bolognale kehtestatud interdikti tõttu 1376 Orleansi. 24. oktoobril 1378 sai ta õigusteaduste alal litsentsiaadi. Sama aasta lõpus läks ta tagasi Bolognasse.
Kniprode oli 15. novembril 1383 Saare-Lääne piiskopkonna proviisor. Samlandi piiskop Thilo von Stobenhain ordineeris ta 21. mail 1385 Königsbergis piiskopiks.
Viibimine Eestis
Kniprode oli 1390 Lihulas, 1391 Haapsalus ja 1402–1419 Kuressaares.
1960ndail aastal tehtud uuringute põhjal hindas Villem Raam, et Saare-Lääne piiskop Winrich von Kniprode valitsemisajal, ajavahemikul 1385–1419 ehitati Haapsalu linnamüür. Müüri hilisemat kadumist linnapildist seostas ta 16. sajandi teise poole Liivimaa sõja sündmustega, mil Haapsalu rohkete vallutamistega kaasnes ka linnamüüri purustamine. .
Suhted orduga
Kniprode saatis 24. veebruaril 1418 Saksa ordu kõrgmeistrile palvekirja teraviljaga kauplemise asjus.
Suhted Tallinnaga
Kniprode palus 1390 Tallinna raelt arestida rahasumma, mis oli mõeldud rendiks (redditus).
Ta kirjutas 28. jaanuaril 1411 Tallinna raele Tallinna kodaniku Michil Nötke nõude asjus.
Ta palus Tallinna raadi 24. jaanuaril 1418 pikendada preester Bertold Leppsi ametipuhkust.
23. novembril 1418 saatis ta Tallinna raele palvekirja oma teenri Johann van der Wyschi asjus.
Ta palus 2. aprillil 1419 Tallinna raadi pidada kinni drost Rubertust.
Privileegide andmine
Kniprode andis 16. juulil 1391 Haapsalu elanikele privileege. Kniprode sätestas 10. aprillil 1407 Kaarma (Carmel) linnusevalli juures kalastusõiguse ainult kirikuhärrade jaoks.
Läänistamised
13. detsembril 1398 andis ta läänikirja Jurside suguvõsale.
Surm
Kniprode suri ööl vastu 6. novembrit 1419 Kuressaares.
Privileeg
Privileeg on ajalooline ürik, mis annab mingeid eesõiguseid. Laiemas tähenduses peetakse privileegi all silmas igasugust ees- või eelisõigust.
Vepsa rahvusvald
Vepsa rahvusvald oli Venemaal Karjala Vabariigis Äänisranna rajoonis asuv haldusüksus, mis loodi 20. jaanuaril 1994 vepslaste asualale Äänisjärve läänekaldale ning jagati 1. jaanuaril 2006 omavalitsusreformi tagajärjel kolmeks osaks. Tekkisid Šokša Vepsa külaasundus, Šoutjärve Vepsa külaasundus ja Kalajoki Vepsa külaasundus Äänisranna rajooni koosseisus.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas vallas 3493 inimest, neist 1202 vepslased.
Rootsi jõgi
Rootsi jõgi (ka Rootsi oja) on jõgi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tarva, Hälvati ja Seira külas.
Jõe suue on Hälvati külas. Jõgi suubub Seira külas vasakult Vanamõisa jõkke (3,3 km suudmest). Paremalt suubub Rootsi jõkke Sokukraav (4,5 km suudmest).
Jõe vees on palju saviühendeid.
Jõgi on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Rootsi jõe keskkonnaregistri kood on VEE1116400.
Lössikõrb
Lössikõrb on kõrbetüüp, mis tekib enamasti eelmäestikes lössile – ühtlasele peenele liivsavile. Lössikõrbed on tekkinud kunagistest lammisetetest.
Palmse
Palmse (saksa keeles Palms) on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Enne Virumaal, Kadrina kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Pedassaare
Pedassaare on mitme koha nimi:
Kevad, suvi, sügis, talv... ja taas kevad
"Kevad, suvi, sügis, talv... ja taas kevad" (korea keeles 봄여름가을겨울그리고봄 /"Bom yeoreum gaeul gyeoul geurigo bom"/) on Lõuna-Korea režissööri Kim Ki-duki 2003. aastal esilinastunud draamafilm. Film on võitnud filmifestivalidelt auhindu.
Tallinna FC Puuma
FC Puuma on 1981. aastal asutatud Tallinna jalgpalliklubi.
Ajalugu
Jalgpalliklubi Puuma asutati 1981. aasta oktoobris, klubi ellukutsujateks olid Usbeki jalgpalli kasvandik Aleksandr Pak ning Kesklinna EEV vanempedagoog Helle Mäesepp. Detsembris 1992 sai FC Puuma iseseisva juriidilise staatuse ning muutus muudest organisatsioonidest sõltumatuks jalgpalliklubiks.
Kuni klubi ametliku registreerimiseni 2000. aastal elatus FC Puuma üksnes lastevanemate entusiasmist, liikmemaksudest ja väikestest sponsortuludest, ehkki ka varasematel aastatel nappis klubi meeskondadel korralikku varustust. Olukord muutus 2001. aastal kui Tallinna linn hakkas noortega tegelevaid spordiklubisid toetama. FC Puumale ulatasid abikäe Haabersti, Põhja-Tallinna ja Lasnamäe linnaosa valitsused, samuti Tallinna Noorsoo- ja Spordiamet. Alates 2002. aastast toetab klubi ka Eesti Jalgpalli Liit. 1981. aasta oktoobrist siiani on klubis noori treeninud Aleksandr Pak, Valeri Kuraksin, Igor Dmitrijev, Sergei Fedulov, Andrei Šapovalov, Sergei Dmitrijev, Sergei Źakin, Vladimir Starovoitov, Oleg Kalinin, Aleksei Katśnov, Dmiti Antonov, Paul Kirsipuu.
Tuntud mängijad
Paljud FC Puuma kasvandikud said tuntuks meistriliiga klubides ja noortekoondistes. Tuntud vutimehed on
Mehaaniline energia
Mehaaniline energia on keha võime teha mehaanilist tööd. Mehaaniline energia on summa keha kulg- ja pöördliikumise kineetilisest energiast ning keha potentsiaalsest energiast välisjõudude väljas. Mehaanilise energia alla ei kuulu aga keha siseenergia. Juhul kui dissipatiivseid protsesse ei toimu (mille käigus mehaaniline energia muunduks siseenergiaks), on mehaaniline energia jääv. Näiteks keha vabal langemisel Maa raskusjõu väljas muundub potentsiaalne energia kineetiliseks, kuid nende summa jääb muutumatuks:
Ühtlane ringjooneline liikumine
Ühtlane ringjooneline liikumine ehk ühtlane ringliikumine on keha või masspunkti konstantse kiirusega liikumine mööda ringjoont.
Ühtlane ringjooneline liikumine on liikumine konstantse kiirendusega mis on alati suunatud ringjoone keskpunkti. r tähistab siin ringjoone raadiust, v tähistab kiirust ja ω nurkkiirust. See on näide olukorrast, kus keha liigub ühtlase kiirendusega, kuid selle kiirus ei muutu, sest antud juhul on kiirenduse efekt keha liikumise suuna muutmine.
Vaata ka
Uniform circular motion
Ameerika Ühendriikide pilvelõhkujate loend
Siin loetletakse Ameerika Ühendriikide pilvelõhkujaid.
Ametnik
Ametnik (ehk teenistuja) on üldises tähenduses igasugune kantseleitöötaja. Kitsamas tähenduses peetakse ametniku all silmas riigiteenistuses või kohalikus omavalitsuses töötavat isikut, kelle ametikohaga kaasnevad teatud privileegid (kindlustatus vallandamise suhtes, soodustingimused seoses pensioniga jne.). Ametnik on ametiasutuse koosseisus ettenähtud ametikohale nimetatud või valitud isik. Ametnikke kokku ehk ametnike kogumit nimetatakse ametnikkonnaks.
Avaliku teenistuse seaduse kohaselt jagunevad ametnikud Eestis riigiametnikeks ja kohaliku omavalitsuse ametnikeks.
Kuna ametnikul on avaliku võimu teostamisel suur mõju, siis on tema tegevus ja eeldused reguleeritud üsna rangelt seadusega, samuti on loodud ametniku eetikakoodeks.
Mehaanilise energia jäävuse seadus
Mehaanilise energia jäävuse seadus on jäävusseadus, mille kohaselt isoleeritud süsteemis, mille kehade vahel mõjuvad ainult konservatiivsed jõud, on süsteemi mehaaniline koguenergia muutumatu. Konservatiivsete jõudude hulka kuuluvad näiteks gravitatsiooniväli (raskusjõud), staatiline elektriväli, elastsusjõud (vedru) jms. Näiteks keha vabal langemisel Maa raskusjõu väljas muundub potentsiaalne energia kineetiliseks, kuid nende summa jääb muutumatuks.
Julma Ölkky
thumb|Julma Ölkky-järve põhjakalda kaljult vaadatuna thumb|Julma Ölkky-järve kaljukaldad
Julma Ölkky (ka Julma-Ölkky, Julmaölkky) on 42 meetrit sügav kanjonijärv Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas Kuusamo ja Suomussalme valla piiri lähedal, umbes 47 kilomeetrit Kuusamost lõunas. Järve geograafilised koordinaadid on.
Kitsukese kanjoni enda sügavus koos veepealse osaga on 100 meetrit. Järve veetase on 243,8 meetrit üle merepinna ja pikkus üle kolme kilomeetri. Peaaegu püstloodis kaljukaldad kerkivad üle 50 meetri veepinna kohale.
Järv suubub lõunas Ala-Ölkky järve, mille veetase on 234,5 meetrit üle merepinna.
Pedassaare (Haljala)
Pedassaare on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Pedassaare neem, mis jääb Pedassaare lahe äärde.
Küla jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Ülo Niinemets
pisi|Ülo Niinemets 2012. aastal Maaülikooli metsamajas. [[Lauri Kulpsoo foto]] pisi|Ülo Niinemets 2018. aastal Dorpat konverentsikeskuses. Ülo Niinemets (sündinud 19. märtsil 1970 Tartus) on Eesti Maaülikooli professor taimefüsioloogia alal, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2013).