cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ethereum
Ülevaade
Oma huvist platvormi vastu on teatanud erinevad organisatsioonid, sealhulgas Microsoft, IBM, JPMorgan Chase. Bloomberg Businessweek väidab, et Ethereumi jaotatud tarkvara saavad kasutada kõik, kes otsivad kaitset loata sekkumise eest. Võite turvaliselt teha äri kellegagi, keda te ei tunne, sest tingimused on täpsustatud plokiahelasse sisse ehitatud nutilepingus.
Ajalugu
2014. aasta alguses asutati Eetheuma Šveits GmbH Šveitsis.
Ülemiste jalakäijate sild
pisi|Ülemiste jalakäijate sild (mai, 2017) Ülemiste jalakäijate sild on Tallinnas Suur-Sõjamäe tänava ja Peterburi tee vahel. Sild kuulub Eesti Raudteele.
Vladimir Kuropatkin
Vladimir Kuropatkin (sündinud 18. augustil 1954 Tartus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1971 Tartu õhtukooli ja 1983 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi.
Olnud aastast 1990 taluperemees, aastast 2004 OÜ Sahkapuu juhatuse liige.
Sportimist alustas 1968 Vello Kade poksitreeningutel. Sõudma hakkas 1970 Andrus Suija ja Jüri Kuruli juhendamisel.
Johann Henckel
Johann Henckel on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Sõjaajalugu
pisi|Sõjalise tegevuse ilmsemateks jälgedeks maastikul on erinevad militaarrajatised ning mälestusmärgid. Kauglaskekahuri jäänused [[Osmussaarel]] Sõjaajalugu ehk militaarajalugu on ajalooteaduse haru, mis uurib sõjanduse erivaldkondi, nende toimet ja tagajärgi ühiskonnale minevikus.
Sõjaajalugu uurivaid inimesi nimetatakse sõjaajaloolasteks. Tuntud Eesti sõjaajaloolaste sekka kuuluvad näiteks Mati Õun ja Rein Helme.
Sõjaajalugu tutvustavad sõjamuuseumid.
Molinoloogia
Molinoloogia (ladina sõnast molīna 'veski' ja kreeka λόγος 'teadus') on teadus veskitest või muudest mehaanilistest seadeldistest, mis kasutavad voolava vee või tuule kineetilist energiat masinates, mis jahvatavad, pumpavad, saevad, purustavad, taovad või vanutavad. Sellesse valdkonda kuuluvad ka inimeste või loomade jõul töötavad masinad. Samuti püüab molinoloogia säilitada teadmisi traditsioonilistest masinatest, mis on tänapäeval tehnika ja majanduse arengu tõttu aegunud. Termini leiutas 1965. aastal Portugali tööstusloolane João Miguel dos Santos Simões.
Lossi tänav (Kuressaare)
Lossi tänav on tänav Kuressaares, mis algab praegusest linnasüdamest Kuressaare raekoja kõrvalt ja suundub Kuressaare piiskopilinnuse väravani.
Kujunemislugu
Linna esindustänavaks planeeritud Lossi tänav kujunes Rootsi ajal, ühendades linnust uue (praeguse) linnasüdamega. Tänav ongi saanud nime oma algse funktsiooni järgi. 1784. aastal asus Kuressaarde elama Liivimaa viitsekuberner Balthasar von Campenhausen, kelle siinoleku 14 aasta jooksul toimusid suured muutused nii maal kui linnas. Tänava äärde rajati 18. ja 19. sajandil hulgaliselt mõisnike kivist linnamaju. Kuressaarele ainuomase pärimuse järgi hakati neid maju kodadeks (das Haus) nimetama, mida tavapäraselt kasutati koos vastava mõisa nimetusega. Lossi tänavale jäävad Dellingshausenite, Haeska, Kargi, Lööne ja Meedla koda.
Hooneid ja rajatisi Lossi tänaval
pisi|[[Saare maavalitsus|Saare Maavalitsus, Lossi tänav 1]] pisi|[[Lossi 7]]
Värvid
Värvid on akadeemilise organisatsiooni välismärkidel kasutatav värvikombinatsioon, mida organisatsiooni liige kasutab püsiva tunnusena. Avalikult kantavad värvid on teklil ja värvilindil. Erandlikult kantakse Soome üliõpilasorganisatsioonides värve üldmütsi voodrina.
Eesti lipp ja selle värvikombinatsioon (rahvusvärvid) on ajalooliselt kujunenud Eesti Üliõpilaste Seltsi värvilipust.
Värvide kasutamisega seotud tavad erinevad organisatsiooniti, kuid tavaliselt lubatakse organisatsiooni värve puudutada vaid sama ja teiste organisatsioonide värvikandjatel. Enamasti laieneb keeld ka kõikidele esemetele, millel on värvid, välja arvatud mööbel.
Paabusilmlased
pisi|[[Kevadpaabusilm]] Paabusilmlased (Saturniidae) on putukate sugukond liblikaliste seltsist.
Eesti liigid
Seejuures päevapaabusilm on hoopis teise sugukonda kuuluv liik.
Nomenklatuur ja süstemaatika
Paabusilmlased kuuluvad suursamasooneliste (Glossata) alamseltsi ülemsugukonda Bombycoidea.
Sugukonnas on 2349 liiki 169 perekonnas ja 9 alamsugukonnas.
Carlow' krahvkond
Carlow' krahvkond (iiri keeles Contae Cheatharlach) on krahvkond Iirimaa kaguosas Leinsteri provintsis.
Krahvkond on nime saanud keskuse Carlow' linna järgi.
Paabusilmlased
Levik
Sugukond on levinud üle maailma. Enamik liike elab troopikas ja subtroopikas. Palearktises on üle 30 liigi, Euroopas on 10 liiki, Eestis 2 (kollapaabusilm ja kevadpaabusilm).
Leedus on 2 liiki (kollapaabusilm ja kevadpaabusilm).
Venemaal on 12 kuni 15 liiki.
Välimus
Paabusilmlased on suured või väga suured liblikad. Paabusilmlaste tiibade siruulatus on 25 kuni 270 mm, enamasti 80 kuni 140 mm. Mõned neist kuuluvad maailma suurimate liblikate hulka. Suurima tiibade siruulatusega on paabusilmlane on emane Coscinocera hercules, kes on suurima tiibade pindalaga liblikas üldse.
Kasutamine
Mitut liiki kasutatakse siidi valmistamisel.
Riho-Jaak Sarand
Riho-Jaak Sarand (29. aprill 1937 Tallinn – 2. juuli 2012) oli eesti põllumajandusteadlane ja biotehnoloog.
Haridus
Ta lõpetas 1955 Õisu Tehnoloogilise Piimandustehnikumi ja 1960 Vologda Piimatööstuse Instituudi insener-tehnoloogi kutsega. 1962–66 oli ta Leningradi Külmutus- ja Piimatööstuse Instituudi (Ленинградский институт холодильной и молочной промышленности) kaugõppeaspirant. 1969 kaitses ta Vologda Piimatööstuse Instituudis tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Исследование технологических процессов производства сыров с ускоренным созреванием".
Teadustöö
Ta on uurinud piimatoodete biotehnoloogilisi protsesse ja mulla mikrobioloogilisi protsesse, samuti bioloogiliste silojuuretiste keemiliste konservantide mõju sileerimisprotsessile. Ta on loonud uusi silokonservante, täiustanud mügarbakterpreparaate ning biopreparaatide tootmise ja kasutamise tehnoloogiaid.
Teoseid
Ta on avaldanud üle 110 teadustrükise, ta on 11 leiutise autorite seas.
Isiklikku
Tema isa oli ärijuht ja tema tütar on Inga Sarand.
Del Norte
pisi|[[Del Norte Peak nähtuna linna lääneosast|left]] Del Norte on linn USA-s Colorado osariigis, Rio Grande maakonna halduskeskus.
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Del Norte linnas 1705 inimest, 657 leibkonda ja 446 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 774,5 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 736 (keskmine tihedus 334,3/km²).
Rassiline koosseis oli:
Liidia Elken
Liidia Elken (14. oktoober 1924 Kudina vald – 25. juuli 2014) oli eesti metallikunstnik.
Ta õppis aastatel 1933–1938 Maarja-Magdaleena algkoolis, 1938–1939 Avinurme algkoolis ja 1941–1946 Rakvere Kergetööstuse Tehnikumis. 1946. aastal astus Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, kus õppis metallehistööd, ja lõpetas 1952. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.
Seejärel töötas üle 55 aasta Tallinna Juveelitehases, sealhulgas aastatel 1967–1970 oli tehase peakunstnik.
Crédit Agricole
pisi|Crédit Agricole logo Crédit Agricole Group, mida ajalooliste põllumajandusega seotud sidemete tõttu nimetatakse mõnikord ka "la banque verte" (eesti keeles: "roheline pank"), on maailma suurim ühistu finantsasutus. See koosneb Crédit Agricole kohalike pankade võrgustikust, 39 Crédit Agricole piirkondlikust pangast ja keskinstituudist Crédit Agricole S.A.. See on noteeritud vahendava valdusettevõtte Crédit Agricole S.A. kaudu Euronext Pariisi esimesel turul ja on osa CAC 40 börsiindeksist. Kontserni kohalikele pankadele kuulusid piirkondlikud pangad, regionaalsetele pankadele kuulus omakorda enamus valdusettevõtte kaudu S.A., omakorda S.A.-le kuulus osa kontserni tütarettevõtetest, nagu LCL, Itaalia võrk ja CIB-i üksus.
Kuressaare Spordikeskus
Kuressaare Spordikeskus on spordihoone Saare maakonnas Kuressaares aadressil Vallimaa tänav 16a. Hoone haldaja on Saaremaa Spordikool.
Hoonet kasutatakse aastast 2004.
Hoones on muu hulgas kolm täismõõtmelist korvpalliväljakut, kergejõustikuhall, jõusaal, aeroobikasaal, maadlussaal.
Pahkjalg
Pahkjalg (Squamanita) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Roheline muld
Roheline muld, ka maaroheline, vahel kasutatakse ka itaaliakeelset nimetust terra verde või prantsuskeelset terre verte , on anorgaaniline värvipigment, kaltsiumi, magneesiumi, kaaliumi ja raua alumiinium-hüdrosilikaatide segu, eri mineraale sisaldav rohekas pulber.
Levinumad mineraalid, millest pigmenti toodetakse, on glaukoniit ja seladoniit, vahel koos muude lisanditega. Värvus põhineb raua-, kroomi-, mangaani- ja nikliühenditel. Roheliste muldade hulka loetakse ka kroom(III)oksiidi sisaldav volkonskoiit.
Rahvusvahelises värvainete indeksis on rohelise mulla tähised PG23 (Pigment Green 23) ja 77009.
Koostis
Roheliste muldade üldist koostist tähistatakse valemiga K[(Al,Fe3+),(Fe2+,Mg](AlSi3,Si4)O10(OH)2 . Jahvatise värvitoon ja tekstuur sõltub eri ainete osakaalust, põhiliselt annavad sellele värvuse raud(II)silikaadid . Pulbri täpse koostise määratlemine on kaunis keeruline, sest peaaegu alati on selle koostises mitu ainet. Lisaks levinumatele komponentidele ja keemilise koostise sarnasusele seladoniidi ja glaukoniidiga võib roheline muld sisaldada kloriiti ja kronstedtiiti (ingl cronstedtite), samuti jälgi muudest savimineraalidest morilloniidist või kaoliniidist.
Omadused
Pigment on matt ja nõrga kattevõimega ehk laseeriv, selle värvus varieerub heledast kollakast üle hallikasrohelise tumedama sinakani. Värvitoon varieerub vastavalt komponentide osakaalule ja igas leiukohas on rohelise mulla toon veidi erinev. Raud(III)ühendeid sisaldavad mullad on kollakamad-punakamad, mangaaniühendid muudavad pigmendi pruunikamaks. Kõige kvaliteetsemateks loetakse rohelisi värvimuldi, milles on võimalikult vähe punakat-pruunikat, nende värvitoon on puhas või veidi sinakas roheline.
Roheline muld on täiesti mürgitu ja väga pleekimiskindel. Keemiliselt stabiilne, võib lahustuda nii alustes kui hapetes. Erinevalt rohelistest vaske sisaldavatest värvipigmentidest talub hästi aluselist keskkonda. Põletamisel omandab pruuni värvuse (põletatud roheline muld) ja on ka sellisena värvides kasutatav.
Verona roheline
Ladina keeles creta viridis 'roheline kriit', itaalia keeles terra verde di Verona, saksa keeles Veroneser Grün.
Suured maarohelise leiukohad Veronast põhja pool Monte Baldo mäel olid tuntud juba antiikajal. Seda rikkaliku värvusega puhta, õrnalt sinaka rohelise mulla sorti on pikka aega peetud parimaks. Pärast 1922. aasta maalihet pole parima kvaliteediga, sinakatoonilist maarohelist andvad kihid enam kättesaadavad. Verona roheline on mõnes allikas käibel sünonüümina igasuguse rohelise mulla kohta.
Küprose roheline
Saksa keeles cyprische Grünerde, cyprische blaugrüne Erde, inglise keeles Nicosia green earth.
Virulentsusfaktor
Virulentsusfaktorid on mikroorganismi komponendid, mis määravad tema võimet põhjustada haigusi (virulentsust), kuid ei ole iseenesest tema elutegevuseks vajalikud.
Roheline muld
Böömi roheline
Saksa keeles böhmische Grünerde, Kaadener Grün.
Verona ja Küprose rohelisest madalamalt hinnatud pigmenti kaevandatakse peamiselt Tšehhis Ústí maakonnas (Ústecký kraj) Kadanska Jesenis. Seda pole kollakama tooni tõttu peetud nii heaks kui Verona rohelist ja on puhastatud enne värvis kasutamist liivast ja muudest lisanditest.
Virulentsusfaktor
Toksiinid
Võimet toota toksiine tuntakse toksigeensusena. Keemilise koostise põhjal jagunevad bakteriaalsed toksiinid kaheks: lipopolüsahhariidid (peamiselt gramnegatiivsete bakterite välismembraani koosseisus) ja valgud. Valke sekreteerivad mitmesugused bakterid. Raku koosseisus olevaid toksiine, nagu lipopolüsahhariide, nimetatakse endotoksiinideks. Sekreteeritavaid valgulisi toksiine, mis difundeeruvad ekstratsellulaarselt, tuntakse eksotoksiinide nime all.
Roheline muld
Tirooli roheline
Saksa keeles Tiroler Grün, Tiroler Grüne Erde, Bayerische Grüne Erde.
Virulentsusfaktor
Endotoksiinid
Endotoksiline lipopolüsahhariid (LPS) koosneb polüsahhariidsest ahelast ja lipiidsest sabast. LPSi toksiliseks komponendiks on lipiid A, mis paikneb lipiidse saba tipmises osas. Kui bakter saab kahjustada või hävib, siis vabaneb selle membraanist endotoksiin ja põhjustab põletikulist immuunvastust. Kaasasündinud (mittespetsiifiline) immuunsus reageerib suurele hulgale patogeenidele, kaasa arvatud LPS-endotoksiinidele. Seda vahendavad Tolli-sarnased retseptorid (TLR) – retseptorid, mis tuvastavad patogeenide epitoope. Tolli-sarnane retseptor, mis reageerib lipopolüsahhariididele, on TLR-4.
Roheline muld
Tirooli roheline
Maarohelist kaevandatakse Lõuna-Baierimaal, kollakasroheline liivakivi läks jahvatatuna müüki nimetuse "Benediktbeuerni roheline" all (Benediktbeurer Grün). Ka see värvimulla sort vajas värvis kasutamiseks veega leotamist ja liivast puhastamist.
Emi Nakajima
Emi Nakajima (jaapani keeles 中島 依美 Nakajima Emi; sündinud 27. septembril 1990) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Virulentsusfaktor
Eksotoksiinid
pisi|Bakteri [[Staphylococcus aureus pilt skaneeriva elektronmikroskoobiga (SEM)]] Eksotoksiine eritavad ainult elusad bakterid, kusjuures erinevad bakteriliigid sekreteerivad erinevaid toksiine. Toksiin on tähtsaim tegur virulentsuse juures. Näiteks eksotoksiine mitte tootvad Escherichia coli tüved on peaaegu mittevirulentsed või madala virulentsustasemega. Toksiinid võivad kahjulikult mõjuda ka väga madalal kontsentratsioonil. Eksotoksiinidele pannakse tavaliselt selline nimetus, mis annab teavet, mis elundkonnale aine mõjub, näiteks neurotoksiin, leukotoksiin, enterotoksiin ja hemolüsiin.
Roheline muld
Sevani roheline
Looduslik sügava oliivrohelise värvusega pigment Armeeniast. Värvi sellest toodetakse ainult Venemaal Podolskis.
Emi Nakajima
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises on ta alates 2011. aastast mänginud 65 mängu.
Virulentsusfaktor
Eksotoksiinide toimemehhanism
Eksotoksiinid evivad järgmisi funktsioone:
Roheline muld
Tavuši roheline
Inglise keeles Green Tavush, Green Tavush Semi-Transparent, vene keeles Зеленая Тавуш.
Virulentsusfaktor
Eksotoksiinide toimemehhanism
pisi|Grampositiivse ja gramnegatiivse bakteri võrdlus. Grampositiivseid baktereid katab pealt ainult peptidoglükaani kiht. Gramnegatiivseid baktereid katab pealt lisaks ka välismembraan.
Roheline muld
Tavuši roheline
Pigmenti kaevandatakse Armeenias Tavuši maakonnas Tavuši asula maadel. Muld on puhas roheline, koostiselt peaaegu puhas glaukoniit, soojatooniline ja õige pisut halli suunas murtud varjundiga, seda on mitmes variandis: laseeriv ja poollaseeriv. Värvi toodetakse Venemaal (Nevskaya Palitra) ja Armeenias (Agulis Pigments)
Virulentsusfaktor
Toksiinide sekretsioon
Virulentsusfaktorite sekretsiooniks grampositiivsetest bakteritest on vaja valke transportida läbi rakumembraani. See protsess toimub järgmiselt:
Roheline muld
Bžni roheline
Inglise keeles Green Bjni, vene keeles зеленая Бжни.
Virulentsusfaktor
Toksiinide sekretsioon
Kuna gramnegatiivsetel bakteritel on kaks plasmamembraani, siis vajavad nad toksiinide väljutamiseks keerulisemat sekretsioonisüsteemi. Tavaliselt kasutavad sellised bakterid toksiinide sekretsiooniks mahukat, mitmest alaühikust koosnevat transmembraanset valku, mis läbib nii sisemist kui ka välimist plasmamembraani ja ka periplasmat kahe membraani vahel.
Roheline muld
Bžni roheline
Pigmenti kaevandatakse Armeenias Kotajkhi maakonnas Bžni küla maadel. Muld on maheda heleda oliivrohelise tooniga. Värvi toodetakse sellest ainult Venemaal Peterburis.
Arzakani oliivroheline
Tumedam oliivroheline pigment Armeenia mägedest Arzakani küla maadelt. Värvilt sarnaneb väga Ararati rohelisega, kuid erinevalt sellest koosneb ühestainsast pigmendist, laseeriv värv annab sooja tooni, seguneb varjundirikkalt heledamate värvidega. Värvi sellest toodetakse ainult Venemaal Peterburis.
Volkonskoiit
Annab sügava küllastatud tooniga rohelise värvi. Vt artiklist Volkonskoiit.
Sompa kaevandus
pisi|Sompa kaevanduse peahoone, 2014 Sompa kaevandus oli põlevkivikaevandus Ida-Virumaal Kohtla-Järve Sompa linnaosa juures. Kaevandus oli kasutusel 1948–1999.
Ajalugu
Tegemist oli allmaakaevandusega, (aastani 1972 kaevandus nr 6; 1953–1975 tegutses Sompa loodeserval ka kaevandus number 4). Pärast kaevanduse sulgemist on kaevanduskäigud täitunud veega.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
31. augustil 1999 sõlmitud ühinemislepingu kohaselt liitis aktsiaseltsi Sompa Kaevanduse endaga AS Estonia Kaevandus.
Kaevanduse peahoone on võetud arvele kultuurimälestisena. See on ainuke Eestis olev kaevanduse peahoone, mis on kaitse alla võetud.
Muaree
Muaree (prantsuse keeles moire [ˈmwɑːr]) on veevirvenduse taolise helgiga siid- või tehissiidriie. Ehtsa muaree muster saadakse kahekordselt kokku pandud kanga kalandreerimisel erilise viirulise mustriga kalandriga. Muaree võib olla ka sissekootud, kasutades eri keerusuunaga lõngu, mis peegeldavad valgust erinevalt.
Anatoli Tõmoštšuk
Anatoli Tõmoštšuk (ukraina Анатолій Тимощук; sündinud 30. märtsil 1979 Lutskis) on endine Ukraina jalgpallur.
Ta on mänginud ka Peterburi Zenitis ja Müncheni Bayernis.
Tõmoštšuk oli mängijakarjääri ajal Ukraina üks armastatumaid jalgpallureid, kuid 2022. aasta veebruaris alanud sõja järel on ta selgelt väljendanud oma meelsust, jätkates tööd Venemaal Zeniti treenerina ning vaikides Ukraina sõja osas.
Seetõttu otsustas Ukraina jalgpalliliit tühistada tema saavutused mängijana ning ametlikult võeti talt ära kõik tiitlid. Lisaks võib ta ilma jääda oma treenerilitsentsist, sest selle on väljastanud Ukraina.
Tõmoštšuk kaebas Ukraina jalgpalliliidu otsuse edasi selle apellatsioonikomiteesse, kuid seal lükati tema palve otsus ümber pöörata tagasi.
Lisaks kuulub ta Ukraina riigi poolt ametlikult sanktsioneeritud sportlaste hulka ning jäi ilma sünnilinna Lutski aukodaniku tiitlist.
Ehitusinsener
pisi|[[Britannia sild|Britannia silla (raudteesild üle Menai väina) kaldal valmis tehtud peakandurite paigalduskohale sõidutamise ja sillasammastele tõstmise tehniliste üksikasjade arutelu. Pildi keskel (istumas) sillaprojekti autor Robert Stephenson. Sild valmis 1850. John Lucase vasegravüür (1868)]] Ehitusinsener (prantsuse keeles Ingénieur civil < ladina keelest ingenium 'kujutlusvõime, leidlikkus'; civilis 'tsiviil-') on insener, kes koostab ehitusprojekti või juhib ehitusprojekti järgi teostatavaid töid või teostab järelevalvet ehitustööde üle, kontrollides nende vastavust projektile.
Antiikajal jäeti ehitusinseneride töö sageli tähelepanuta, kuigi nad rajasid olulisi ehitisi: teid, sildu, tunneleid, kaevandusi, teatreid, terme ja küttesüsteeme. Mõnevõrra rohkem hinnati neid ehitusinsenere, kes avaldasid teoseid kaitserajatiste kohta.
Hellenistlikes riikides oli ehitusinseneri sotsiaalne staatus natuke kõrgem kui polistes. Vana-Roomas kergitas inseneride tähtsust suurem nõudmine nende teenete järele. Rooma riik võttis alla 18 aasta vanuste noormeeste haridus- ja ülalpidamiskulud enda kanda ning Alexander Severus ja Constantinus Suur määrasid nendele koguni stipendiume. Diocletianus palkas riigi kulul arhitektuuriõpetajaid.
Esialgu eristati ehitusinseneri, kes töötas ühiskondlike rajatistega, ehitusinsenerist, kes töötas sõjaliste rajatistega. Neid nimetati vastavalt tsiviil- ja militaarinsenerideks ning neid koolitati eraldi. Aja jooksul võtsid tsiviilinsenerid endale suure osa militaarinseneride tööst ja tänapäeval maailmas militaarinsenere üldjuhul ette ei valmistatagi.
Minevikus arvati tsiviilinseneride hulka ka keemia-, mehaanika- ja elektriinsenerid. Need elukutsed muutusid lõpuks nõnda erinevateks, et nende ühine ettevalmistamine muutus ebapraktiliseks.
Van Dyksbaai
Van Dyksbaai (inglise keeles Van Dyks Bay) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Overstrandi vallas. Van Dyksbaai asub Atlandi ookeani rannikul.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Van Dyksbaai elanikest valgeid 91,60%, mustanahalisi aafriklasi 5,00% ja värvilisi 3,40%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 90,78% inimesi, inglise keelt 8.62%, sotho keelt 0,20%, tsvana keelt 0,20% ja venda keelt 0,20%.
Archibald Cronin
Archibald Joseph Cronin (19. juuli 1896 Cardross – 6. jaanuar 1981 Montreux) oli Šoti kirjanik ja arst.
Ta sündis aastal 1896 Cardrossis Šotimaal.
Tema loomingust on tuntumad olustikulised ja ühiskonnakriitilised romaanid ("Tsitadell", "Hispaania aednik") ja näidendid ("Jupiter naerab").
Prantsuse Suursaatkond Eestis
pisi|Prantsuse Saatkonna hoone Tallinnas (september 2007) Prantsuse Suursaatkond Eestis on Prantsusmaa diplomaatiline esindus Eestis Tallinnas. Saatkond asub aadressil Toom-Kuninga 20.
Enne Teist maailmasõda asus Prantsusmaa saatkond Tallinnas Alendri tänav 3 ja tegutsesid Prantsusmaa erakorraline saadik ja täieõiguslik minister: Leedus, Lätis ja Eestis de Bienne (–1925 ), Victor Leon Jaunez (1926 –1929).
Novaja Zemlja efekt
pisi|260px|Novaja Zemlja efekt: miraaži moonutatud kujutis Novaja Zemlja efekt on polaarmiraaž, mida põhjustab päikesevalguse suur murdumine atmosfääriliste termokliinide vahel. Novaja Zemlja efekt jätab mulje, et päike tõuseb varem kui see tegelikult (astronoomiliselt) peaks toimuma ning sõltuvalt ilmastikutingimustest näitab efekt päikest kas joone või nelinurgana (vahel kutsutakse seda "nelinurkseks päikeseks"), mis koosneb lamedatest liivakella kujudest. Miraaži tekkimiseks on tarvis, et päikese kiirtel oleks sadade kilomeetrite suurune inversioonikiht (vähemalt 400 km) ning see sõltub ka inversioonikihi temperatuurigradiendist. Päikesevalgus peab kaarduma Maa kumeruseni vähemalt 400 km, et võimaldada päikese ketta nägemise kõrguse 5-kraadist tõusu.
Esimene, kes seda fenomeni jäädvustas, oli Willem Barentsi kehva saatusega kolmanda polaarekspeditsiooni liige Gerrit de Veer. Efekt on saanud nime Novaja Zemlja saarestiku järgi, kus de Veer seda fenomeni esimest korda täheldas.
Eesti punane veis
pisi|Eesti punane veis Maaülikooli laudas Eesti punane veis (ka Eesti Punane, inglise Estonian red cattle) on aborigeenne piimaveise tõug Eestis. Tõu tunnusjoon on punane põhivärvus, ehkki teatud juhtudel võib värvus varieeruda punaste, punasekirjute ja pruunide toonide vahel, harvem ka musta värvi.
Riigireiting
Riigireiting on reitinguagentuuri antud hinnang valitsuse võimele ja soovile tulevikus riigi võetud võlakohustusi täita.
Riigireiting on üldjuhul ka kõigi riigis asuvate ettevõtete reitingu ülempiiriks ning määrab laenuraha hinna. Reitinguagentuurid hindavad eraldi riigi võimet täita oma kohustusi välisvaluutas ning kodumaises valuutas. Kohaliku valuuta reiting võib olla välisvaluutareitingust kõrgem, sest võib eeldada, et riigil on oma rahas nomineeritud kohustuste täitmiseks võimalik tõsta riigisiseseid makse või raha juurde trükkida.
Rahvusvaheliselt on oluline siiski riigi välisvaluutakohustuste reiting ja riigireitingust rääkides peetakse tavaliselt silmas just seda.
Suurimad reitinguagentuurid on Standard & Poor (S&P Global Ratings), Moody (Moody’s Corporation) ja Fitch (Fitch Ratings). Lisaks neile kolmele tunnistab Euroopa Keskpank ka DBRS (DBRS Morningstar) reitinguid. S&P ja Fitch kasutavad ühesugust tähestikulist skaalat, Moody skaala tasemete tähistused on veidi erinevad. Pikaajaliste riigireitingute tasemete tähistused on järgnevas tabelis. Lisaks hinnatakse ka väljavaadet -- kas stabiilne, positiivne või negatiivne.
Eesti majandust hakkasid reitinguagentuurid hindama 1997. aastal. Järgnevais tabeleis on Moody, S&P ja Fitchi Eestile antud riigireitingud.
National Bank of Canada
31. oktoobril 2017 oli ettevõttel Kanadas 429 filiaali ja 931 sularahaautomaati. Sellel oli ka mitmeid esindusi, tütarettevõtteid ja partnerlust teistes riikides, mille kaudu firma teenindab Kanada ja mitte-Kanada kliente.
Vassil Laak
Vassil Laak (15. september 1935 Saaremaa, Pöide vald – 1. oktoober 2016 Tartu) oli Eesti sõudja, treener ja spordikohtunik.
Lõpetas 1954. aastal Muhu Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehakultuuriosakonna.
Hakkas sportima Muhus Rudolf Tedrekulli ja Ilmar Kivi õpilasena, sõudetreeninguid alustas Tartu sõudebaasis Ülo Tölbi juhendamisel.
Daniel Van Buyten
pisi Daniel van Buyten (sündinud 7. veebruaril 1978 Chimays) on endine Belgia jalgpallur (keskkaitsja).
Ta mängis klubikarjääri jooksul Belgia kõrgliiga klubides Charleroi ja Standard Liège, Prantsusmaa kõrgliiga klubis Olympique de Marseille, Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City ning Saksamaa kõrgliiga klubides Hamburger SV ja Müncheni Bayern. Ta tuli Bayerniga neli korda Saksamaa meistriks ja võitis hooajal 2012–13 UEFA Meistrite Liiga.
Abielu Vana-Roomas
Cum manu abielu
Cum manu abielus sattus naine mehe võimu alla nii isiklikes kui varalistes suhetes. Kogu naise vara läks mehe omandisse ja vastutasuks sellise varandusliku sõltuvuse eest oli naisõiel oma lastega võrdne pärimisõigus. Abielludes läks naine isa võimu alt mehe võimu alla ja kaotas kõik sidemed oma endise perekonnaga, muutudes neile juriidiliselt võõraks. Gaiuse järgi oli kolm abielu sõlmimise vormi, millega naine läks mehe võimu alla: confarreatio, coёmptio ja usus.
Confarreatio
Confarreatio oli religioosne akt, milleks oli vaja kümne tunnistaja juuresolekut ja preestrite kaasabi. Nimetus tuleneb erilisest leivast panis farreus, mida anti abiellujaile liidu sõlmimise ajal. Toiming oli keerukas ja pidulik. Arvatakse, et see on vanim patriitsidele määratud abielu sõlmimise vorm (G. 1.112).
Daniel Van Buyten
Belgia jalgpallikoondises mängis Van Buyten aastatel 2001–2014 kokku 83 korda ja lõi kümme väravat.
Võšenka (Hmilnõki rajoon)
Võšenka (ukraina keeles Вишенька) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv on 630. Pindala on 2,2 km².
Abielu Vana-Roomas
Coёmptio
Coёmptio oli naise ostmine isalt või tema eestkostjalt mantsipatsiooni teel ehk näilise piduliku võõrandamistehinguga viie tunnistaja ja kaalumehe osavõtul. Arvatakse, et algselt kasutasid seda abielu sõlmimise vormi plebeid (G. 1.113).
Usus
Ususoli abiellumine faktilise kooselu tõttu ehk kooselu ühe aasta jooksul andis mehele manus'e naise üle. Arvatakse, et see oli võimalus legaliseerida abielu, mis oli vormiveaga sõlmitud või hoopis vormivabalt, naise röövimise korral näiteks (G. 1.111).
Sine manu abielu
Olles kolm ööd kodust eemal, sai naine manus'e tekkimist usus-abieluga takistada. Sellisel juhul säilis naisele tema õiguslik seisund endises perekonnas ja oma mehele oli ta juriidiliselt võõras. Niisugust abielu kutsuti sine manu abielu, kus mehel puudus võim naise üle ja viimane oli persona sui iuris ehk vaba iseseisev isik. Abikaasade vahel oli varade lahususe süsteem, kus peale kinkide tegemise olid kõik muud tehingud lubatud. Naisele kuulus ka kõik, mis tal oli enne abielu, ja selle kestel omandatu ning ta võis oma varaga vabalt ringi käia.
Konkubinaat
Keiser Augustuse ajast kristluseni oli lubatud veel teinegi kooselu vorm – konkubinaat. Rooma keisririigis oli see sõdurite jaoks õiguslikult tunnustatud abieluvorm. Ristiusu mõjul hakati konkubinaati pidama sohiabieluks ning selle eest ka karistama. Konkubinaat oli just mehele kasulik: ta elas naisega koos, aga lastele ei omistatud abielust sündinute staatust. Konkubinaadi sõlmimise põhjused olid erinevad, kuid eelkõige olid põhjused naise mehest madalam ühiskondlik positsioon või olukord, kus ei olnud võimalik naise kaasavara eest hoolitseda. Viimast juhtus, kui isa või vend ei suutnud naisele kaasavara hankida.
Aldur Vunk
Aldur Vunk (sündinud 2. septembril 1959) on eesti ajaloolane ja arheoloog. Ta oli aastatel 1998–2015 Pärnu Muuseumi direktor ning 2015–2020 SA Pärnu Muuseum juhataja.
Elulugu
Vunk õppis 1966–1977 Pärnu 1. Keskkoolis, 1986–1991 Tartu Ülikoolis (mittestatsionaarselt) ajaloo erialal. Ta kaitses 2001. aastal eksternina magistritöö "Eesti keskaegsed ahjupotid ja -kahlid: dateerimise, tehnoloogia ja tõlgendamise aspekte peamiselt Pärnu leidude põhjal" ning 2003. aastal doktoritöö "Ristisõjad ja palverännakud Eestis 12.–16. sajandil: uurimus nende iseloomust ja alatüüpidest".
. Aastail 1991–1998 oli ta Pärnu linnaarheoloog, alates aastast 1998–2015 oli ta Pärnu Muuseumi direktor.
1988–1992 oli ta Sütevaka Seltsi esimees, 1999–2000 ja 2001–2002 Pärnu Linnavolikogu liige.
Vunk on Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
Standard Chartered
pisi|260x260px|Standard Charteredi logo Standard Chartered PLC on Suurbritannia rahvusvaheline pangandus- ja finantsteenuste ettevõte, mille peakorter asub Suurbritannias Londonis. See haldab enam kui 1200 filiaali ja esinduste võrku (sealhulgas tütarettevõtteid, sidusettevõtteid ja ühisettevõtteid) enam kui 70 riigis ja annab tööd umbes 87 000 inimesele. See on universaalne pank, mis tegeleb tarbija-, ettevõtete ja institutsionaalse panganduse ning riigikassa teenustega. Vaatamata Ühendkuningriigis baseerumisele, ei tegele firma Ühendkuningriigis jaepangandusega ja umbes 90% kasumist tuleb Aasiast, Aafrikast ja Lähis-Idast.
Standard Charteredil on esmane noteerimine Londoni börsil ja see on FTSE 100 börsiindeksi osa. Selle turukapitalisatsioon oli 4. aprilli 2017. aasta seisuga umbes 24,4 miljardit naelsterlingit, mis on 28. kohal kõigist ettevõtetest, mille peamine noteerimine on Londoni börsil.
Firma suurim aktsionär on Singapuri valitsusele kuuluv Temasek Holdings.
Akane Saito
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2011 1 mängu.
Lõuna-Eesti Kalastajate Klubi
Lõuna-Eesti Kalastajate Klubi on eelkõige Lõuna-Eestis tegutsev mittetulundusühing, mis muu hulgas korraldab kalapüügivõistlusi.
Klubi asutati 2005.
Taguaí
Taguaí on omavalitsusüksus São Paulo osariigis Brasiilia kagupiirkonnas, 575 m kõrgusel merepinnast.
2020. aasta 25. novembril toimus asula lähistel liiklusõnnetus, mille tulemusel hukkus vähemalt 41 inimest.
Věra Pospíšilová-Cechlová
Věra Pospíšilová-Cechlová (sündinud 19. novembril 1978) on tšehhi endine kettaheitja.
Věra Pospíšilová-Cechlová võitis pronksmedali kettaheites 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas pärast seda, kui pronksmedali võitnud valgevenelanna Iryna Jatčanka tulemus tühistati.
Tema isiklik rekord kettaheites on 67.71 ja kuulitõukes 16.92.
Ta tuli 9 korda Tšehhi meistriks kettaheites ja 2 korda kuulitõukes.
Pospíšilová-Cechlová lõpetas sportlaskarjääri 2013. aastal.
A lyga
A lyga on Leedu jalgpalli kõrgeim liiga.
Liiga suurus on varieerunud aegade jooksul kuuest klubist 12-ni. Alates 2021. aastast mängib liigas kümme klubi.
Klubid
2023. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:
2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:
Zbigniew Bródka
Zbigniew Marcin Bródka (sündinud 8. oktoobril 1984 Głownos) on Poola kiiruisutaja.
Karjääri algusaastatel võistles Bròdka lühirajauisutamises, kuid polnud seal edukas. Olümpiadebüüdi tegi ta Vancouveri olümpiamängudel 1500 meetri distantsil ja saavutas 27. koha. Esimese medali võitis Bròdka 2013. aasta maailmameistrivõistlustelt, tulles Poola meeskonna koosseisus meeskondliku jälitussõidu pronksmedalile. 2014. aasta taliolümpiamängudelt pälvis ta kuldmedali 1500 meetri distantsilt ja pronksmedali meeskondlikus jälitussõidus.
Claudia Shotz
Claudia Shotz (sündinud 25. septembril 1992) on Bulgaaria pornonäitleja.
Shotz on 170 cm pikk ja kaalub 48 kilo. Ta elab Hispaanias.
Kiss Me Deadly
"Kiss Me Deadly"
Ridna Ukrajina
Ridna Ukrajina (ukraina keeles Рідна Україна) on küla Ukrainas Hersoni oblastis Gola Prõstani rajoonis. Elanike arv on 177. Pindala on 0,61 km².
Industrial and Commercial Bank of China
Industrial and Commercial Bank of China Limited (lühend: ICBC) on Hiina rahvusvaheline pangandusettevõte. See on Hiina suurim pank ning varade, hoiuste, laenude, klientide arvu ja töötajate arvu järgi suurim pank maailmas. See asutati aktsiaseltsina 1. jaanuaril 1984. 2017. aasta detsembri seisuga oli firma vara väärtuses 4,009 triljonit USA dollarit. Üldiselt peetakse varade järgi suurimaks finantsasutuseks ja aktsiaseltsiks maailmas. Firma peakorter asub Pekingis Hiina Rahvavabariigis.
Columbia (täpsustus)
Columbia nime kannavad:
Hamburgi Kunstihall
Hamburgi Kunstihall on kunstimuuseum Hamburgis Saksamaal.
Peatähelepanu on pööratud 14. sajandi Hamburgi maalikunstile, 16. ja 17. sajandi hollandi ja flaami kunstnike maalidele ning 19. sajandi prantsuse ja saksa maalidele, samuti kaasaegsele ja nüüdiskunstile. Linna südames, raudtee peajaama ja Binnenalsteri järve läheduses asuv muuseum koosneb kolmest omavahel ühenduses olevast ehitisest. Väljapanekuruumide üldpind ületab kolmeteist tuhandet ruutmeetrit.
Võõpsu mänd
Võõpsu mänd asub Räpina vallas Võõpsu alevikus. Puu jääb Ristipalo küla piiri (endise Lokuta küla) lähistele ja paikneb Räpina-Võõpsu maantee äärsest teest umbes 30 m lõuna suunas.
Hamburgi Kunstihall
Ajalugu
pisi|left|Schirrmacheri/Hude projekteeritud punastest tellistest ehitis öösel pisi|left|Peasissekäik pisi|left|Nüüdisaja galerii Esimese muuseumihoone ehitasid arhitektid Georg Theodor Schirrmacher ja Hermann von der Hude aastatel 1863–1869. Teise, 1919. aastal püstitatud hoone projekteeris arhitekt Fritz Schumacher. 1976.–1997. aastani projekteeritud ja ehitatud Galerie der Gegenwart (Nüüdisaja galerii) autor on Oswald Mathias Ungers.
Võõpsu mänd
Mänd on arvele võetud kui kaitstav looduse üksikobjekt. Puu on heas seisus. 1997. aasta andmetel oli männi ümbermõõt 1,3 meetri kõrguselt 334 cm ning puu kõrgus 17 m. Mänd dekoratiivse võraga, tüve põhjapoolne külg kooreta ja pehkib.
Hamburgi Kunstihall
Kogud
Muuseumist leiab külastaja maalikogu, milles on esindatud mitmete oluliste 19. sajandi kunstnike tööd. Tutvumiseks on pandud välja tööd näiteks sellistelt kunstnikelt nagu Max Liebermann, Lovis Corinth, Philipp Otto Runge, Caspar David Friedrich ja Adolf Menzel. Gallerie der Gegenwart on pühendunud kaasaja kunstile alates 20. sajandi algusest, sealhulgas on esindatud tööd sellistelt tuntud kunstnikelt nagu Pablo Picasso, Paul Klee, Max Beckmann ja teised, ning sõjajärgne kunst.
Geeniteraapia
Geeniteraapia seisneb enamasti normaalselt talitleva geeni siirdamises raske kahjustusega koe rakkudesse. Vahel kasutatakse ravi ka mutantse geeni avaldumise vaigistamises, kuid üldiselt tegeldakse geeniteraapiaga vaid väga raskete haiguste leevendamiseks. Tänapäeval on see veel väga noor ja arenemisjärgus ravimeetod, millel on suur tüsistuste risk.
Idee kasutada geene ravimina teraapias tekkis 1970ndatel Ameerika Ühendriikides. Esialgselt kavandatud geeniteraapia oli pärilike retsessiivsete ühe geeni defektide raviks, näiteks tsüstiline fibroos, lihasdüstroofia, lüsosomaalne ladestushaigus, hemofiilia ning mitmed teised erinevad haigusvormid. 1980. aastal tegi Martın Cline esimese katse, kus ta modifitseeris inimese DNA-d. Esimene edukas ja tõestatud geneetilise materjali siirdamine toimus 1989. aasta mais. Esimese terapeutilise geenisiirde ning esimese otsese DNA viimise inimese genoomi teostas French Anderson aastal 1990.
Tänapäeval on geeniteraapia peamisteks uurimisvaldkondadeks vähk, südame- ja veresoonkonna haigused, kesknärvisüsteemi degeneratiivsed haigused ning nakkushaigused.
Geeniteraapia jaguneb kaheks:
1) Somaatiline geeniteraapia – pärilike haiguste ravimeetod, kus defektset alleeli kandvatesse keharakkudesse (mittesugurakkudesse) viiakse metsiktüüpi funktsionaalne geenikoopia.
2) Reproduktiivne (päranduv) geeniteraapia – pärilike haiguste ravimeetod, kus funktsionaalne (metsiktüüpi) geenikoopia lisatakse indiviidi sugurakkudesse, mis kannavad defektset geenikoopiat. Ideaaljuhul kandub sugurakkudega uude organismi edasi terve geen.
Geeniteraapia põhimõte
pisi|DNA struktuurid Geenid koosnevad DNA-st, mis kannab valkude ülesehitamiseks vajalikku informatsiooni. Mutatsioonideks kutsutakse DNA järjestuse või geneetilise kodeerimise variatsioone. Tavaliselt on need ohutud, aga mõnel juhul võivad tekkida tõsised tagajärjed. Geeniteraapia põhineb mittetoimivate geenide ‘’parandamisel’’ või puuduvate geenide kopeerimisel. Geneetilise kahjustuse ravimiseks eraldavad teadlased DNA ja pakivad selle transportvektorisse.
Geeniteraapia ravi algab mutantse geeni kindlakstegemisest, mis on haiguse põhjustajaks. Järgmiseks sammuks on terve identse geeni kloonimine. Seda geeni kutsutakse terapeutiliseks geeniks ehk transgeeniks. Transgeen kohandatakse vajadusele ja seejärel pakitakse transportvektorisse. Vektori ülesandeks on transgeeni viimine patsiendi sihtmärkrakku. Kui transportvektor on sihtmärkrakku jõudnud, siis saadetakse geneetiline materjal rakutuuma. Rakutuumas integreerub geneetiline materjal DNA-ga ning parandatakse muteerunud või defektne DNA. Kõige raskem ja kriitilisem samm on õige vektori valimine.
Nukleiinhapete transport rakku
Geenivektorid on rekombinantse DNA konstruktiiv, mis kannavad geneetilist materjali paljudesse rakkudesse, kudedesse ning tervetesse organitesse. Optimaalne transportsüsteem sõltub sihtmärkrakust ja selle omadustest, geneetilise materjali avaldumise kestusest ja suurusest. Tänapäeval kasutatavad vektorid jagunevad viirusvektoriteks ja mitteviiruslikeks vektoriteks. Viirusvektoreid kasutatakse geeni transduktsiooniks. Kasutatavaimad viirusvektorid on retroviirus, adenoviirus ja adenoseoseline viirus. Mitteviirusvektoreid (näiteks plasmiide ja liposoome) kasutatakse geeni transfektsiooniks.
Viirusvektorid
pisi|Adenoviirus on üks kasutatavaim viirusvektor geeniteraapias Viirusvektoreid kasutatakse geneetilise materjali rakku transportimiseks. Viirusvektoreid võib kasutada nii loommudelis ([[Loomkatse|in vivo]])  kui ka rakukultuuris (in vitro). Viirusvektorite abil teostatavat geenide ülekannet nimetatakse transduktsiooniks ja nakatunud rakke nimetatakse transdutseeritud rakkudeks. Molekulaarbioloogid rakendasid esimest korda transduktsiooni 1970ndatel. Paul Berg kasutas ahvi neerurakkude nakatamiseks modifitseeritud SV40 viirust, mis sisaldas bakteriofaagi λ DNA-d. Viirusvektorite kasutamisega kaasneb aga palju riske nagu immunogeensus, tsütotoksilisus ning insertsiooniline mutagenees, mis viib rakus pahaloomuliste muutuste tekkeni. Kuigi neid probleeme üritatakse lahendada, on oluline arendada ka alternatiivseid transportvektoreid.
Mitteviirusvektorid
Mitteviirusvektorid on väiksema patogeensusega, odavamad ja neid on lihtsam toota. Mitteviirusvektoritel on viirusvektoriga võrreldes olulised eelised ohutuse poole pealt. Kõige tähtsaimaks eeliseks on bioloogiline ohutus. Varem kasutati mitteviirusvektoreid vähem, sest nende geneetilise materjali transportimise efektiivsus oli väiksem. Mitteviirusvektorite kasutamine kliinilistes katsetes tõusis aastatel 2004–2013 ning viirusvektorite kasutamine vähenes. Efektiivsus, spetsiifilisus, geeni avaldumise kestus ja ohutus annavad võimaluse kaasata rohkem mitteviiruslikke vektoreid kliinilistesse katsetesse. Kahjuks pole praegusel ajal ideaalsete omadustega mitteviiruslikke vektoreid.
Peamine väljakutse geeniteraapias on ideaalse meetodi väljatöötamine, mis suudaks transportida terapeutilised geenid valitud rakkudesse, kus saaks toimuda sobiva geeni avaldumine. Ideaalsel transpordimeetodil on 3 põhilist kriteeriumit: (1) transgeeni tuleks kaitsta lagunemise eest rakkudevahelises piirkonnas, (2) peaks tooma transgeeni läbi plasmamembraani ning läbi sihtmärkraku tuuma, (3) ei tohiks olla kahjulikke tagajärgi. Põhilisteks lähenemisteks mitteviirusvektorite transportimiseks on füüsikaline meetod (ei sisalda kandjat) ning keemiline meetod (baseerub sünteetilisel vektoril).
Keemilised meetodid
Keemilisi vektoreid klassifitseeritakse laialt anorgaanilisteks osadeks, lipiidideks, polümeerideks ja peptiidideks.
Plasmiidi ja lipiidi kompleksi efektiivsus sõltub katioonse lipiidi keemilisest struktuurist, katioonse lipiidi ja DNA laengu suhtest, kompleksis oleva lipiidi struktuurist ja kogusest, liposoomide suurusest ja kujust, kompleksi kogusest ja raku tüübist. Katioonsed lipiidid sisaldavad katioonset ja lipiidset fragmenti. Molekul koosneb hüdrofiilsest peast ja hüdrofoobsest osast. Katioonse lipiidi keemilisest struktuurist sõltub transportimise efektiivsus. Multivalentsed lipiidid pika ja küllastumata süsivesinikahelaga on enamasti efektiivsemad kui monovalentsed katioonsed lipiidid sama hüdrofoobse ahelaga. Paljud katioonsed lipiidid näitavad suurepärast transfektsiooniefektiivsust rakukultuuris, aga ei toimi nii hästi seerumi juuresolekul ja ainult vähesed on aktiivsed loommudelis (in vivo). pisi|Bioaktiivsete ainete sisenemine rakku endotsütoosi teel Katioonsete polümeeride kompleksid DNA-ga on enamasti stabiilsemad katioonsetest lipiididest moodustatud kompleksidest. Aastate jooksul on avastatud märkimisväärselt palju lineaarseid või hargnenud katioonseid polümeere, mida võib kasutada nii rakukultuuris kui ka loommudelis, näiteks polüetetüleenimiin (PEI), polüpropüülamiini dendrimeerid, kitosaan, katioonsed proteiinid (polülüsiin, histoon) ja katioonsed peptiidid. Ka katioonsete polümeeride kasutamist takistab toksilisus ja osad polümeerid pole biolagunevad, näiteks PEI.
Rakku sisenevad peptiidid on suhteliselt lühikesed peptiidid, mis koosnevad vähem kui 40 aminohappejäägist. Nad on võimelised kandma kovalentselt või mittekovalentselt konjugeeritud bioaktiivseid aineid (nukleiinhappeid ja väikese molekulmassiga ravimeid läbi rakumembraani), omades seejuures vähest toksilisust. Peamiseks rakku siseneva peptiidi rakku tungimise mehhanismiks on endotsütoos.
Salme tänav (Tallinn)
Salme tänav  on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Salme tänav algab Kopli tänavalt, ristub Vabriku, Tõllu, Kalevi, Tööstuse ja Soo tänavaga ning lõpeb Uus-Kalamaja tänaval.
Tänava nimed ja ajalugu
Alates 1907. aastast oli tänava nimi Sõja tänav ja Ülem-Sõja tänav (saksa keeles Militärstrasse, Obere Militärstrasse; vene keeles Военная улица, Верхне-Военная улица). Tõenäoliselt tekkis see tänava nimi Kalamaja kalmistu kõrval asetsenud sõjaväe lasketiiru ja õppeväljaku mõjul. Praeguse nime sai Salme tänav 16. oktoobril 1951.
La Jara
pisi|Vana La Jara raudteejaam, mis on nüüd raekoda|left La Jara on linn USA-s Colorado osariigis Conejose maakonnas.
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli La Jara linnas 877 inimest, 313 leibkonda ja 230 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 967,5 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 345 (keskmine tihedus 380,6/km²).
Rassiline koosseis oli:
Üldmüts
Üldmüts on valge põhja ja musta servaga tekkel, mida võivad kanda kõik üliõpilased. Apollo templi märgi järgi on seda nimetatud ka apolloks. Üldmüts on eriti laialt levinud Soomes, kus akadeemilise organisatsiooni värvid on tekli sisse õmmeldud voodrina.
Rootsi ajalehes Stockholms Tidningen kirjutati 1932. aastal: "Tartu ülikoolis käib siiski veel üsna vähe eestlasi, välismärgiks valge müts. Domineerivad kõikja värvimütsi kandjad korporandid, kes on sakslased. Eestlaste protsent ülikoolis on alles väike."
Joona Toivanen
Joona Matias Toivanen (sündinud 4. juunil 1984) on soome päritolu eesti vaimulik.
Ta on sündinud Soomes, elanud neli aastat Tansaanias ja alates 2005. aastast elab Eestis.
Õppinud Tartu Ülikoolis arstiteadust ja teoloogiat. 2011. aastal ordineeriti ta EELK diakoniks. 2013. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli (usuteaduskonna magistriõppes).
31. oktoobril 2013 ordineeriti EELK Tartu Maarja koguduse õpetajaks.
2019. aasta augustist on ta koos abikaasaga elanud ja töötanud Yangonis (Myanmar).
17. augustil 2022 andis Tampere piiskopkonnas Soome Evangeelse Luterliku Kiriku (SELK) vaimuliku ametivande.
Isiklikku
Ka Toivaneni vanaisa ja isa on vaimulikud.
Joona Toivaneni abikaasa Helene on religiooniõpetuse õpetaja.
Eesti 2018. aasta taliolümpiamängudel
Eesti osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 22 sportlasega.
Olümpiamängude avatseremoonial 9. veebruaril kandis Eesti lippu kiiruisutaja Saskia Alusalu.
Kahevõistlus
Kahevõistluses esindasid Eestit Kristjan Ilves ja Karl-August Tiirmaa.
Kiiruisutamine
Kiiruisutamises pääses naiste ühisstardiga sõidu starti Saskia Alusalu ja meeste 1000 meetri distantsil Marten Liiv. Alusalu saavutas Eesti koondise parima, 4. koha.
Laskesuusatamine
Olümpiamängudele pääses 5 Eesti meeslaskesuusatajat: Roland Lessing, Rene Zahkna, Kalev Ermits, Kauri Kõiv ja Johan Talihärm. Johan Talihärm olümpiamängudel siiski ei startinud.
Naistest pääses ainsana olümpiale Johanna Talihärm.
Murdmaasuusatamine
Meestest pääsesid olümpiamängudele Marko Kilp, Karel Tammjärv, Raido Ränkel, Andreas Veerpalu ja Algo Kärp, naistest Anette Veerpalu ja Tatjana Mannima. Anette Veerpalu haigestus ega startinud.
Mäesuusatamine
Mäesuusatajatest kuulusid koondisse Tormis Laine ja Anna Lotta Jõgeva.
Suusahüpped
Eestit esindasid olümpiamängudel Artti Aigro, Martti Nõmme ja Kevin Maltsev. Suure mäe võistlusel Maltsev diskvalifitseeriti, sest tema suusasaabas oli lubatust millimeetri võrra suurem.
Eesti-Prantsusmaa suhted
Eesti-Prantsusmaa suhted said alguse pärast Eesti iseseisvumist 1918. aastal. Riikidevahelised diplomaatilised suhted loodi 1921. aastal, kui Eesti sai Rahvasteliidu liikmeks. Teise maailmasõja tõttu riikidevahelised suhted katkesid ja need taastati 1991. aastal.
Tallinnas on Prantsuse Suursaatkond ja Pariisis on Eesti Vabariigi Suursaatkond.
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial de France (CCF) oli Prantsusmaal asuv kommertspank, mille peakorter asus Pariisis avenue des Champs-Élysées. Sellest sai 2000. aasta aprillis HSBC tütarettevõte ja 1. novembril 2005 nimetati see ümber HSBC France'ks.
Panga päritolu on võimalik tuvastada juba 1858. aastast, 1920. aastate lõpuks oli pank kasvanud Prantsusmaal suuruselt kuuendaks pangaks.
Carl Anton Ferdinand Hörschelmann
Õppis 1836–1839 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1839–1844. 1844–1845 töötas ta koduõpetajana. Õpetajaks ordineeriti ta 17. mail 1845.
Villu Tari
Villu Tari (sündinud 30. oktoobril 1957 Pärnus) on endine eesti näitleja. Ta on televisioonitöötaja USAs.
Alghariduse sai ta Sangaste algkoolis, Otepää Keskkooli lõpetas 1976. aastal. 1980. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lennus).
Carl Anton Ferdinand Hörschelmann
Asutas 27. septembril 1847 Kose abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Ta ei pooldanud kihelkonnas talurahvakoolide loomist ning arvas, et iga ema peaks ise oma last voki kõrval lugema õpetama.