cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2011. aasta Liibüa kodusõda
Inimõigused Liibüas
2009. ja 2011. aastal hindas Pressivabaduse Indeks Liibüa Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas enim tsenseeritud riigiks. Samal ajal hindas ÜRO Inimõiguste Nõukogu enne mässu algust teatud paranemisi riigi inimõiguste osas. Liibüa delegatsioon ÜRO juures andis samuti välja raporti riigi inimõigustealase olukorra kohta. Nende andmetel kehtis riigis otsene rahvademokraatia, mis garanteeris inimeste otsese osaluse riigi poliitikas.
Gaddafi-vastane liikumine
Esimesed protestid algasid juba 13. Jaanuaril, kui Baydas, Dernas ja Benghazis tulid tänavatele mitmed meeleavaldajad. Jaanuari lõpus õhtus ajakirjanik Jamal al-Hajji inimesi demonstreerima oma toetust suuremale vabadusele ning ta vahistati veebruari alguses. Vahistamise põhjuseks toodi asjaolu, et al-Hajji olevate kellelegi autoga otsa sõitnud, kuid Amnesty International andmetel oli vahistamise põhjuseks tema Gaddafi-vastasus. Veebruari keskpaigaks kasvas Liibüas mässude arv ning Araabia kevade käigus algas riigis kodusõda.
Veebruari algul tulid tänavatele välistöölised ja vähemused, kes protestisid kohalike võimude vastu. Pärast inimõiguste advokaadi Fathi Terbili vahistamist 15. veebruaril, tulid Benghazis tänavatele juba suuremad rahvahulgad, kes olid relvastatud näiteks kivide ja bensiinipommidega. Politsei vastas omalt poolt pisargaasi, veekahurite ja kummikuulidega. Mõnes linnas süütasid sajad protestijad politseijaoskondi ja turvahooneid, mille peale Liibüa julgeolekujõud kasutasid väidetavalt surmavat jõudu. 17. veebruaril kuulutati mässajate poolt välja "Viha päev" ning tänavale kutsuti meelt avaldama kõik Gaddafi-vastased grupid. Suuremad ülestõusud toimusid Benghazi, Ajdabiya, Derna, Zintani ja Bayda linnas.
Paljude opositsiooniliikmete eesmärk oli taastada 1952. aasta põhiseadus, mille Gaddafi oli kehtetuks kuulutanud, ja üleminek mitmepartei demokraatiale. Paljud sõjaväelased läksid üle mässuliste poolele ja kaasatud oli suurel hulgal vabatahtlikke. 27. veebruaril loodi Rahvuslik Üleminekunõukogu, mille abil loodeti ühtsustada võimuvahetust Liibüas. Grupi peamine eesmärk ei olnud moodustada vahevalitsus, vaid koordineerida mässuliste tööd erinevates linnades ja anda liikumisele poliitiline nägu. Nõukogu seadis eesmärgiks viia läbi valimised, mis pidanuks toimuma mai kuus.
Mässuliste hulka kuulusid peamiselt tsiviilisikud nagu õpetajad, õpilased, advokaadid ja naftatöölised. Lisaks neile oli mässajate hulgas ka suur osa politseinike ja sõjaväelasi. Gaddafi valitsus oli korduvalt väitnud, et mässuliste hulka kuulub ka al-Qaeda võitlejaid, kuid NATO kõrgete juhtide väitel ei olnud nende hulgas piisavalt suurt terroristide osakaalu.
Sündmuste käik
Facebookis levitasid al-Qadhdhāfī-vastased üleskutseid tulla 17. veebruaril ("viha päeval") meelt avaldama.
15. ja 16. veebruar (teisipäev ja kolmapäev)
15. veebruari õhtul alustas umbes 200 inimest meeleavaldust Banghāzī politsei peakorteri ees väljakul Maydān ash-Shajarah, nõudes samal päeval arreteeritud inimõiguste aktivisti Fathi Terbili vabastamist. Meeleavalduse algatasid Abū Salīmi vanglas kinni peetavate islamivõitlejate sugulased; Fathi Terbil taotles nende vangide vabastamist. Hiljem kasvas meeleavaldajate arv 500 kuni 600-le ning meeleavaldus pöördus al-Qadhdhāfī vastu. Kolmapäeva varajastel tundidel skandeeriti hüüdlauseid "riigi korrumpeerunud juhtide vastu". Väljaande Qūrīnā teatel oli mõnel meeleavaldajal kive ja süütepudeleid. Politsei ajas meeleavalduse laiali. Meeleavaldajate vastu kasutati väidetavalt kummiga ümbritsetud teraskuule, veekahureid ja pisargaasi ning pealtnägijate teatel rünnati rahvahulka kihutavate autodega. Idris Al-Mesmari sõnul kasutasid erariides julgeolekutöötajad meeleavalduse laialiajamiseks pisargaasi, nuiasid ja kuuma vett; mõned tunnid pärast telefoniintervjuud Al-Jazeerale ta arreteeriti. Kohaliku haigla direktori sõnul sai kokkupõrgetes kergelt vigastada 38 inimest, kellest enamik (Al-Jazeera andmetel 10 ) olid julgeolekutöötajad. Qūrīnā andmetel sai viga 14 inimest; korrakaitsejõud olevat sekkunud al-Gadhdhāfī pooldajate ja "saboteerijate" kokkupõrkesse 20 inimest arreteeriti. pisi|200px|Liibüa opositsiooni lipp Meeleavaldused laienesid teistesse linnadesse. Al-Bayḑā’s skandeerisid sajad meeleavaldajad "Rahvas tahab režiimi lõppu" ja süütasid politseiposte. Väljaande Al-Yawm hinnangul rohkem kui 1500-pealine rahvahulk püüdis rünnata julgeolekujõudude hoonet. Meeleavaldajad süütasid kaks autot ja põletasid maha liikluspolitsei peakorteri. Järgnes kokkupõrge politseiga, milles kuus inimest sai surma ja kolm inimest sai haavata.
Az-Zintānis marssisid sajad meeleavaldajad tänavatel režiimile lõpu tegemist nõudvaid loosungeid ning süütasid julgeoleku peakorteri ja ühe politseijaoskonna ning panid lõpuks kesklinnas telgid üles. Meeleavaldusi oli ka Darnah's. Kummaski kohas keegi viga ei saanud.
16. veebruaril toimusid ka valitsuse pooldajate meeleavaldused.
Abū Salīmi vanglast vabastati 16. veebruaril 110 Liibüa Islami Võitlusrühma liiget; vanglasse jäi veel 30 selle rühmitusi liiget. Seda oli nõudnud Sayf al-Islām Mu‘ammar al-Qadhdhāfī lepitusplaani osana.
Valitsus pani ette riigitöötajate palga kahekordistamise.
21. veebruar
21. veebruaril süütasid rahvahulgad pealinnas parlamendihoone.
22. veebruar
22. veebruar peatas Araabia Liiga Liibüa liikmesuse organisatsioonis.
23. august
23. augustil hõivasid mässuliste väed Muammar al-Qaddafi residentsi Tripolis.
22. september
Rahvusliku Üleminekunõukogu väed teatasid Sabhā vallutamisest.
Kirke Ert
Kirke Ert (sündinud 13. aprillil 1976 ) on eesti ajakirjanik.
2011. aasta Liibüa kodusõda
17. oktoober
Rahvusliku Üleminekunõukogu väed hõivasid Banī Walīdi, mida nad olid vallutada püüdnud septembri algusest saadik.
Kirke Ert
Ta lõpetas 1991. aastal Nõmme muusikakooli klaveri eriala ning 1994. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi muusika süvaõppe klassi. Õppinud Tallinna Ülikoolis infoteadust.
Jaak Reichmann
Jaak Reichmann (28. mai 1874 Tarvastu vald, Viljandimaa – 1. mai 1945 Tallinna vangla) oli eesti kohtunik ja poliitik, alates 13. novembrist 1918 Kohtukoja esimees.
2011. aasta Liibüa kodusõda
20.oktoober
Rahvusliku Üleminekuvalitsuse võitlejad pidasid Surtis kinni Mu‘ammar al-Qadhdhāfī, kes umbes tund hiljem segastel asjaoludel tapeti.
Enne seda andsid Qadhdhāfīt transportinud konvoile õhulöögi NATO väed.
Kirke Ert
Kirjutanud raamatud "Sõber koer ja tema tervis" ja "Ott Lepland. Lubage mul olla" ning Jüri Pootsmanni fänniraamatu.
Kilbitud
Kilbitute rühma esindajad olid väikesed merelise eluviisiga lõuatud (Agnatha), kel puudusid soomused ja paarilised uimed. Kilbitute lõpused paiknesid reas mõlemal kehapoolel ning enamasti oli neid 6–15 paari.
Arvatavasti arenesid nad välja Vara-Siluris ning nende kõrgaeg kestis kuni Hilis-Devoni suure väljasuremislaineni, mille neist elasid üle üksnes silmulised.
2011. aasta Liibüa kodusõda
20.oktoober
NATO raporti järgi tabasid õhulöögid sel päeval Surti lähistel ühteteist mootorsõidukit.
Välislingid
Libia - ليبيا
Määratlus
Määratluse all mõistetakse tavaliselt definitsiooni (mõiste tähendust avava lause mõttes).
Filosoofias võib see sõna tähendada ka determinatsiooni (ladina determinatio, saksa Bestimmung).
Kondiõli
Kondiõli on väikese viskoossusega loomne õli. Kasutatakse toiduainetööstuses, samuti peenmehaanikaseadmete- kellade, mõõteaparaatide ja autode elektriseadmete määrimiseks.
René Dubos
pisi|René Jules Dubos René Jules Dubos (20. veebruar 1901 Saint-Brice-sous-Forêt – 20. veebruar 1982 New York) oli prantsuse-ameerika mikrobioloog ja rohelise ideoloogia arendaja.
Ta sündis ja kasvas Île-de-France'is. Tema isal oli nii kodukülas kui ka ümberkaudsetes külades lihapoode. Dubos lõpetas algul keskkooli ja siis Pariisis Riikliku Agronoomiainstituudi. 1927 asus ta tööle USA-sse ja võttis hiljem ka USA kodakondsuse.
Ta pühendas suurema osa oma elust bakteriaalsete haiguste empiirilisele uurimisele ning sellele, et analüüsida keskkonna ja sotsiaalsete olude mõju inimeste heaolule.
Ta eraldas pinnases elavatest mikroorganismidest antibakteriaalseid aineid ja see viis paljude antibiootikumide avastamisele. Ta uuris tuberkuloosi ja kopsupõletikku, omandatud immuunsust ja organismi vastupanu nakkusele. Suurem osa tema teaduskarjäärist möödus Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis, mis hiljem nimetati ümber Rockefelleri Ülikooliks, ainult aastail 1942–1944 töötas ta Harvardi ülikoolis meditsiiniteaduskonnas võrdleva patoloogia ja troopilise meditsiini professorina.
Teda peetakse loosungi "Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt" autoriks. Sellega tahetakse öelda, et ülemaailmseid majandusprobleeme saab lahendada üksnes siis, kui arvestatakse kohalikke ökoloogilisi, majanduslikke ja kultuurilisi erinevusi. Esimest korda sõnastati see lause 1978, kuus aastat pärast seda, kui Dubos oli 1972 olnud ÜRO inimkeskkonna konverentsil nõunik.
1979 rõhutas Dubos, et ökoloogiliselt jätkusuutlik käitumine peab algama kodust. Ta uskus, et maailmas tuleb kehtestada kord, kus "looduslikud ja sotsiaalsed üksused säilitavad või saavad tagasi oma identiteedi ja suhtlevad ometi üksteisega arenenud sidesüsteemi kaudu".
Mittelgebirge
Keskkõrgustik (saksa: die Mittelgebirge) on üks kolmest suurest Saksamaa looduslikust piirkonnast ja hõlmab enamuse riigi territooriumist. Põhja poole jääb Põhja-Saksa madalik või Põhja-Saksa tasandik; lõuna poole Alpid ja Baieri Eel-Alpid.
thumb|Keskkõrgustik Baden-Württembergis: [[Kaiserstuhl]] thumb|Keskkõrgustik [[Nordrhein-Westfalenis: Siegtal Reini Kiltkivimäestikus]]
Moodustumine
Saksa Keskkõrgustik, nagu ka Skandinaavia ja Briti mäestikud ning Uural, kuulub vanimate Euroopa mägede hulka, isegi kui nende tänapäevane väljanägemine on tekkinud alles suhteliselt hiljuti. Karboni ajastul, s.o. umbes 350 miljonit aastat tagasi, moodustusid Kesk-Euroopas tektooniliste laamade kokkupõrkest põhjustatud tõusu tõttu Hertsüünia mäestikud. Kohe pärast nende moodustumist algas Permi ajastu eksogeensete protsesside mõjul mägede erosioon. Triiase ajastul, mis algas umbes 225 miljonit aastat tagasi, oli praegune Kesk-Euroopa mõnikord merepinnast kõrgemal ja vahel ka allpool. Selle tulemusel on Keskkõrgustikul mitmesuguseid settekivimite kihte: enamikul juhtudel on uus punane liivakivi ladestunud maapealse kivimi kihina ning keuper ja muschelkalk mereliste settekihtidena. Juura ajastul tekkis peamiselt lubjakivi, samas kriidiajastul ladestus peamiselt kriiti.
Kainosoikumi ajastu algusega umbes 70 miljonit aastat tagasi muutus Hertsüünia mäestike erosiooniprotsess. Tertsiaari ajastul toimus alpiline mäeteke, mille käigus deformeerisid tugevad jõud Hertsüünia mägede jalameid. Kuna need kivimid olid juba kurrutatud, viis edasine pinge pragude ja murdudeni, mis omakorda tekitasid pangasmäestikke. Need pangad tõsteti hiljem üles (moodustades ülanguid nagu Harz) või lasti alla (läbiv rike või alang, nagu Ülem-Reini org) või tõuge teineteise peale (kallutatud pangasmäestikud nagu Maagimäestik). Seega on Saksa Keskkõrgustikul mitmesuguseid vorme, mille põhjuseks on ka sette erosioon mesosoikumist (triias, juura ja kriit). Mõnes levialas on setted suhteliselt hästi säilinud, teistes on need täielikult ära viidud. Määravaks on eksogeensete protsesside geograafiline asukoht ja sellega seotud intensiivsus.
Kõige olulisemad mäestikud
Järgnevalt on loetletud üle 300 m kõrgused mäed ja künkad, mida tavaliselt peetakse Keskkõrgustiku osaks. Paljud kõrgustikud kattuvad. Mäestikud on loetletud kõrguse kasvavas järjekorras.
Lukuga jõgi
pisi|Lukuga jõgi Lukuga on jõgi Aafrikas. Lähtub Tanganjika järvest. Kärestikulise vooluga. Suubub paremalt Lualabasse. Pikkus umbes 350 km.
Sõnaseletus
Sõnaseletus on sõna või sõnaühendi tähenduse selgitus.
Sõnaseletusi sisaldav sõnaraamat on seletav sõnaraamat ehk seletussõnaraamat.
Mārtiņš Rubenis
Mārtiņš Rubenis (sündinud 26. septembril 1978 Riias Lätis) on läti kelgutaja.
Tammiku
Tammiku on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus.
Tadžikistani lipp
thumb|Tadžikistani lipp thumb|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxTadžikistani lipp 1991-1992]]
Tammiku
Alevikus asub Tammiku mõisa süda ja Tammiku mõisa kalmistu.
Tadžikistani lipp
Tadžikistani lipp on Tadžikistani Vabariigi riigilipp.
Tammiku
Sealne hävinud Tammiku kaevandus oli Tammiku kihistiku stratotüübiks, ka kihistik ise on asula järgi nime saanud.
Kiur Aarma
Kiur Aarma (sündinud 25. juunil 1975) on eesti ajakirjanik, stsenarist ja filmiprodutsent.
Kiur Aarma lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria erialal magistrikraadiga. 2008. aastal läbis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis stsenaristika meistrikursuse.
Aastatel 1998–1999 oli ta ajakirja Favoriit peatoimetaja.
1997. aastast töötas ta teleajakirjanikuna. Tuntuks sai ta aastatel 1998–2002 TV3-s näidatud jutu- ja meelelahutussaate "Kahvel" ühe saatejuhina.
Kiur Aarma on tegev telesaadete ja filmide tootmise ettevõttes Eetriüksus (Ruut), mis oli ka saate "Kahvel" tootja. 2008. aastast töötab produktsioonifirmas Traumfabrik.
Kiur Aarma mängis 2014. aastani kitarri ansamblis Lenna.
Hans Kaiva
Hans Kaiva (3. mai 1932 praegune Kohtla vald, Ida-Virumaa – 29. september 1999 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.
Kirjand
Kirjand võib olla arutlev, kirjeldav või jutustav.
Emuõli
Emuõli on Austraalia emude rasvast valmistatud rafineeritud õli.
Kiur Aarma
"Põrgu Läänemerel" – näitus ja käsilolev film
2022. aasta 15. oktoobril tutvustasid filmirežissöörid Kiur Aarma ja Jaak Kilmi oma panust augustist 2021 kuni jaanuarini 2023 Tallinnas Lennusadamas eksponeeritavasse näitusse, millega meenutatakse üht väga ohvrirohket merelahingut – "Põrgu Läänemerel. Juminda meretragöödia 1941". Näituse loonud meeskonna liikmetena rääkisid Aarma ja Kilmi materjali kogumisest ning näitasid lõike oma uuest filmist, mis just seda traagilist ajaloolist lahingut käsitlebki.
Isiklikku
Kiur Aarma isa oli Jüri Aarma, ema on Merike Aarma.
Kirjand
Arutleva kirjandi puhul nõutakse tavaliselt, et ta koosneks sissejuhatusest, teemaarendusest ja kokkuvõttest. Kirjand võib kombineerida elemente esseest (oma seisukohad) ja (ümber)jutustusest (ilukirjanduslikus vormis kirjeldused), kuid ei sisalda tavaliselt viiteaparatuuri ega otsekõnet.
Võrreldes esseega on kirjand vähem kujundlik ja ei tõsta autori arvamust esile.
Hans Kaiva
Ta alustas poksimist 1949. aastal Kohtla-Järve Kalevis. Ta pidas kokku 144 kohtumist ja võitis neist 108.
Kaiva sai Eesti NSV meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) kaks korda 3. koha (1951 ja 1952) ning kergekaalus (kuni 60 kg) neli korda 2. koha (1953–1954 ja 1958–1959).
Kaiva töötas aastatel 1951–1972 Kohtla-Järvel poksitreenerina. Tema õpilaste hulgas olid ka Pavel Dubovik, Mart Keersalu, Priidik Kippar, Juri Kudrjašov, Arseni Sajankin ja Vladimir Zažogin. Ta oli aastatel 1967–1969 Eesti NSV poksikoondise vanemtreener.
Gripi vald
Gripi vald on endine vald Norras Gripi saarestiku territooriumil. Praegu on ta Kristiansundi valla koosseisus.
Õigus hääletada oli kuni 1884. aastani vaid kinnisvara omavatel meestel. Linnas elav kaupmees omas kaluriküla kõiki maju, seega ei saanud kalurid hääletada. Põhiseaduse muudatustega 1884. aastal anti hääletamisõigus meestele, kes maksid makse. 198 elanikuga Gripi vald moodustati 1897. aastal. 1909. aastal ostsid kalurid laenatud 110 000 krooni eest Gripi küla kinnisvara kaupmees Ludvig Williamsenilt.
Enne Kristiansundiga ühendamist 1964. aastal oli Gripi vald 104 elanikuga Norra väikseim vald. Tänapäeval on Norra väikseimaks vallaks Kvitsøy vald ja väikseima rahvaarvuga vallaks on Utsira vald.
Aksiaalne väntliugurmehhanism
Aksiaalne väntliugurmehhanism on selline väntmehhanism, milles kepsuliigendi liikumise siht läbib vända pöörlemistelge.
Urmas Reitelmann
pisi|Urmas Reitelmann 2019. aastal Urmas Reitelmann (sündinud 9. juulil 1958) on eesti poliitik ja endine ajakirjanik, XIV Riigikogu liige.
Ta töötas aastatel 1981–1991 Eesti Televisioonis diktori ja saatejuhina, hiljem TV1-s ja TV3-s uudistejuhi ja produtsendina ning Res Publica pressiesindajana.
Reitelmann on olnud Raadio 3 saatejuht ja telekanali Kalev Sport uudistesaate juht. Ta on olnud telesarjade "V.E.R.I.", "Waba Riik", "Kired" ja "Hõbelõvid" produtsent.
Urmas Reitelmann on töötanud Kaitseliidu peastaabis.
Parteilisus ja poliitiline tegevus
Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) liige.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinnas, kogus 1093 häält ning osutus valituks. Ta on Tallinna Linnavolikogu EKRE fraktsiooni esimees.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 1, kogus 2585 häält ja osutus valituks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 1519 häält ning ei osutunud valituks.
Skandaalid kaaskodanikke solvava sõnavaliku tõttu
2015. aastal sattus Urmas Reitelmann avalikkuse tähelepanu ja Kaitseministeeriumi kriitika alla, kui avaldas Facebookis kriitilise kommentaari: "Eestis parasiteerib juba 300 000 tibla, kes ei ole siia adapteerunud".
Puerto Plata
San Felipe de Puerto Plata ehk Puerto Plata on Dominikaani Vabariigi põhjarannikul asuv linn, Puerto Plata provintsi keskus.
Puerto Plata rahvaarv on 90 000 (2000). Linn saab raha peamiselt turismist.
Kolumbus asutas 2. jaanuaril 1494 tänapäeva Puerto Plata lähedal La Isabela küla. See oli esimene eurooplaste asutatud küla Uues Maailmas. Puerto Plata asutamisaasta ei ole täpselt teada, eri ajaloolased on pakkunud aastaid 1496–1506.
pisi|vasakul|Puerto Plata
1563. aasta aprillis saabus Puerto Platasse pärastine Inglismaa mereväe laekahoidja John Hawkins, kes müüs hispaanlastele 400 orja, kelle ta Sierra Leonest röövinud oli. Sellega algas Inglismaa osalus orjakaubanduses.
Seevastu on erinevus aastases sademete hulgas. Suvel sajab märksa vähem. Aastane keskmine sademete hulk on 1511 mm. Kõige sademeterohkemad kuud on detsember (232 mm) ja november (229 mm), kõige sademetevaesemad kuud juuni (51 mm) ja september (64 mm). Kõige rohkem sajupäevi on detsembris (15) ja novembris (14), kõige vähem juunis (6).
Puerto Platas on Kariibi saarte ainus köisraudtee. Seal on veel botaanikaaed ja merevaigumuuseum.
Planeedi kaaslane
thumb|400px|Tähtsamad päikesesüsteemi kuud Maa suurusega võrreldes Planeedi kaaslane (igapäevaelus lihtsalt kuu) on planeedi looduslik kaaslane. Päikesesüsteemis on kuud kuuel planeedil ja puuduvad kahel – Merkuuril ja Veenusel.
Vaata ka
Спутники в Солнечной системе
Desaksiaalne nukkmehhanism
Desaksiaalne nukkmehhanism on mehhanism, milles tõukuri liikumise siht ei läbi nuki pöörlemistelge.
Tai lipp
Tai lipp on Tai Kuningriigi ametlik lipp.
Lipul on viis horisontaalset triipu, ülalt alla punane, valge, sinine, valge ja punane. Keskmine sinine triip on ülejäänud neljast kaks korda laiem. Värvid punane, valge ja sinine tähendavad rahvust (eluveri), religiooni (budismi puhtus) ja kuningat (monarhia), mis on Tai mitteametlik deviis (rahvus, religioon, kuningas).
Lipp võeti kasutusele 28. detsembril 1917.
Lipu taikeelne nimi on ธงไตรรงค์ (Thong Trairong või Trairanga) 'kolmevärviline lipp'.
Varasemad lipud
Esimene Siiami lipp oli arvatavasti punane lipp, mida kasutati kuningas Narai (valitses 1656–1688) ajal. Mõne allika andmetel paigutati hiljem punasele põhjale mitmeid sümboleid: budistlik valge tšakra, valge elevant tšakra sees või valge ketas, mille sees oli päike.
Esimese ametliku lipu võttis kasutusele 1855 kuningas Rama IV Mongkut. Sellel oli kuninglik sümbol valge elevant punasel põhjal, sest punane lipp oli liiga väheinformatiivne, et teda rahvusvahelistes suhetes kasutada.
Aastal 1916 anti lipule peaaegu praegune kuju, välja arvatud keskmine triip, mis oli sama värvi punane nagu äärmised triibud. Lipu sünniloo kohta räägitakse, et kuningas Rama VI Vajiravudh olevat ühe üleujutuse ajal näinud lippu tagurpidi rippumas ning ta otsustas kasutusele võtta sümmeetrilise lipu.
Aastal 1917 muudeti keskmine värv siniseks, sest kuningas Rama VI oli sündinud reedel, mida sümboliseerib sinine. Teise versiooni järgi valiti sinine värv selleks, et demonstreerida solidaarsust Esimese maailmasõja aegsete liitlastega, kelle lipuvärvid olid samuti sinine, punane ja valge.
Ajam
Ajam on töömasinat või -mehhanismi käitav seade, mis koosneb jõuallikast (energia allikast), ülekandeseadmest ja juhtimisaparatuurist.
Jõuallikaks on kõige sagedamini elektrimootor, kuid võib olla ka hüdromootor, pneumomootor, sisepõlemismootor vm.
Wilhelm II (täpsustus)
Wilhelm II on olnud mitme valitseja nimi:
Diametraalnukk
Diametraalnukk on mittesilindriline ketasnukk, mille läbimõõt on ühesugune mistahes pöörlemistelge läbivas tasandis ja mille veetavaks elemendiks on raamikujuline tõukur või kahvelotsaga nookur.
Isepidurduvus
Isepidurduvus (inglise: self-locking) on mehhanismi omadus olla käitatav ainult sisendlüli (mootoripoolse lüli) kaudu.
Süüria lipp
Praegune Süüria lipp võeti taas kasutusele 1980. aastal. Aastatel 1958–1961 kasutas sama lippu Ühinenud Araabia Vabariik.
Šveitsi lipp
thumb|180px|[[Pilt:FIAV 111000.svg|23px Šveitsi lipp Lipu proportsioonid on 1:1]] Šveitsi lipp on Šveitsi Konföderatsiooni lipp.
Niue
Niue on saar Vaikse ookeani lõunaosas 2400 km Uus-Meremaast kirdes.
Ta moodustab autonoomse Uus-Meremaaga assotsieerunud ala.
Ajalugu
Saare avastas James Cook 1774. aastal.
1901. aastast on Niue Uus-Meremaa omavalitsuslik valdus.
pisi|tühi|Kaart
Ekstsentrik
Ekstsentrik on ringjoonelise kontuuriga ketas, mille pöörlemistelg on geomeetrilise teljega paralleelne, kuid ei asu geomeetrilisel teljel. Pöörlemistelje ning geomeetrilise telje vahet nimetatakse ekstsentrilisuseks. Kasutamisel nukina tagab ekstsentrik nukkmehhanismi sujuva töö, sest survenurk jääb muutumatuks.
1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused olid VI kergejõustiku maailmameistrivõistlused. Need toimusid 1997. aasta 1.–10. augustini Kreekas Ateenas Ateena Olümpiastaadionil.
Eestlaste osalemine
Eesti sportlasi osales 5. Kümnevõistluses sai Erki Nool 6. koha ja Indrek Kaseorg 11. koha, kettaheites sai Aleksander Tammert 12. koha, maratonijooksus sai Pavel Loskutov 48. koha ning Jane Salumäe katkestas.
400 m tõkkejooks
Finaal: 4. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 46,78 Kevin Young, USA (6. august 1992 Barcelona) MM rekord: 47,18 Kevin Young, USA (19. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 47,98 Derrick Adkins, USA (10. august)
20 km käimine
Finaal: 2. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 1:18.04 Bu Lingtang, Hiina (7. aprill 1994 Peking) MM rekord: 1:19.37 Maurizio Damilano, Itaalia (24. august 1991 Tokyo) Maailmameister 1995: 1:19.59  Michele Didoni, Itaalia (6. august)
50 km käimine
Finaal: 7. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 3:37.41 Andrei Perlov, NSVL (5. august 1989 Leningrad) MM rekord: 3:40.53 Hartwig Gauder, Saksa DV (5. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 3:43.42 Valentin Kononen, Soome (10. august)
4×100 m teatejooks
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 37,40 USA (8. august 1992 Barcelona) 37,40 USA (21. oktoober 1993 Stuttgart) MM rekord: 37,48 USA (22. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 38,31 Kanada (13. august)
4×400 m teatejooks
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 2.54,29 USA (22. august 1993 Stuttgart) MM rekord: 2.54,29 USA (22. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 2.57,32 USA (13. august)
Kõrgushüpe
Finaal: 6. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 2.45 Javier Sotomayor, Kuuba (27. juuli 1993 Salamanca) MM rekord: 2.40 Javier Sotomayor, Kuuba (22. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 2.37 Troy Kemp, Bahama (8. august)
Kaugushüpe
Finaal: 5. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 8.95 Mike Powell, USA (30. august 1991 Tokyo) MM rekord: 8.95 Mike Powell, USA (30. august 1991 Tokyo) Maailmameister 1995: 8.70 Iván Pedroso, Kuuba (12. august)
Svaasimaa lipp
Svaasimaa lipp on Svaasimaa, uue nimega Eswatini Kuningriigi lipp.
1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
Kuulitõuge
Finaal: 2. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 23.12 Randy Barnes, USA (20. mai 1990 Westwood) MM rekord: 22.23 Werner Günthör, Šveits (29. august 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 21.47 John Godina, USA (9. august)
Svaasimaa lipp
Lipp võeti kasutusele 1. oktoobril 1968.
Lipu keskmise, kõige laiema horisontaaltriibu punane värvus sümboliseerib mineviku lahinguid, üla- ja allääre sinine rahu ja stabiilsust ning kitsad kollased triibud Svaasimaa varasid. Punasel väljal on kilp, mille must ja valge värvus sümboliseerivad musta ja valge rassi inimeste sõbralikku kooselu, ning kaks oda, mis sümboliseerivad kaitset riigi vaenlaste eest. Lipu proportsioonid on 2:3.
1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
Kettaheide
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 74.08 Jürgen Schult, Saksa DV (6. juuni 1986 Neubrandenburg) MM rekord: 68.76 Lars Riedel, Saksamaa (11. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 68.76 Lars Riedel, Saksamaa (11. august)
Vasaraheide
Finaal: 3. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSVL (30. august 1986 Stuttgart) MM rekord: 83.06 Sergei Litvinov, NSVL (1. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 81.56 Andrei Abduvalijev, Tadžikistan (6. august)
Odavise
Finaal: 5. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 98.48 Jan Zelezny, Tšehhi (25. mai 1996 Jena) MM rekord: 89.58 Jan Zelezny, Tšehhi (13. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 89.58 Jan Zelezny, Tšehhi (13. august)
Kümnevõistlus
Finaal: 5.–6. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 8891 Dan O'Brien, USA (4.–5. september 1992 Talence) MM rekord: 8817 Dan O'Brien, USA (19.–20. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 8695 Dan O'Brien, USA (6.–7. august)
100 m jooks
Finaal: 3. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 10,49 Florence Griffith-Joyner, USA (16. juuli 1988 Indianapolis) MM rekord: 10,82 Gail Devers, USA (16. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 10,85 Gwen Torrence, USA (7. august)
200 m jooks
Finaal: 8. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 21,34 Florence Griffith-Joyner, USA (29. september 1988 Seoul) MM rekord: 21,74 Silke Gladisch-Möller, Saksa DV (3. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 22,12 Merlene Ottey, Jamaica (10. august)
400 m jooks
Finaal: 4. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 47,60 Marita Koch, Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) MM rekord: 47,99 Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1995: 49,28 Marie-Jose Perec, Prantsusmaa (8. august)
1500 m jooks
Finaal: 5. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 3.50,46 Qu Yunxia, Hiina (11. september 1993 Peking) MM rekord: 3.58,56 Tatjana Samolenko-Dorovskihh, NSVL (5. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 4.02,42 Hassiba Boulmerka, Alžeeria (9. august)
5000 m jooks
Finaal: 9. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 14.36,45 Fernanda Ribeiro, Portugal (22. juuli 1995 Hechtel) MM rekord: 14.46,47 Sonia O'Sullivan, Iirimaa (12. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 14.46,47 Sonia O'Sullivan, Iirimaa (12. august)
10 000 m jooks
Finaal: 5. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 29.31,78 Wang Junxia, Hiina (8. september 1993 Peking) MM rekord: 30.49,30 Wang Junxia, Hiina (21. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 31.04,99 Fernanda Ribeiro, Portugal (9. august)
Maraton
Finaal: 9. august Osavõtjaid:
Maailma tippaeg: 2:21.06 Ingrid Kristiansen, Norra (21. oktoober 1985 London) MM rekord: 2:25.17 Rosa Mota, Portugal (29. august 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 2:25.39 Maria Manuela Machado, Portugal (5. august)
100 m tõkkejooks
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 12,21 Yordanka Donkova, Bulgaaria (20. august 1988 Stara Zagora) MM rekord: 12,34 Ginka Zagorcheva, Bulgaaria (4. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 12,68 Gail Devers, USA (6. august)
400 m tõkkejooks
Finaal: 8. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 52,61 Kim Batten, USA (11. august 1995 Göteborg) MM rekord: 52,61 Kim Batten, USA (11. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 52,61 Kim Batten, USA (11. august)
10 km käimine
Finaal: 7. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 41.04 Jelena Nikolajeva, Venemaa (20. aprill 1996 Sotši) MM rekord: 42.13 Irina Stankina, Venemaa (7. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 42.13 Irina Stankina, Venemaa (7. august)
4x100 m teatejooks
Finaal: 9. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 41,37 Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) MM rekord: 41,49 Venemaa (22. august 1993 Stuttgart) 41,49 USA (22. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 42,12 USA (13. august)
Nadiir
Nadiir (araabia keeles نظير (naḑīr) 'vastand') ehk jalgpunkt ehk jalgtäpp on astronoomias vaatlejast lähtuva püstjoone ja taevakaare alumine lõikepunkt.
Nadiiri vastand on seniit.
1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
4×400 m teatejooks
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 3.15,17 NSVL (1. august 1988 Seoul) MM rekord: 3.16,71 USA (22. august 1993 Stuttgart) Maailmameister 1995: 3.22,39 USA (13. august)
Kõrgushüpe
Finaal: 10. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 2.09 Stefka Kostadinova, Bulgaaria (30. august 1987 Rooma) MM rekord: 2.09 Stefka Kostadinova, Bulgaaria (30. august 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 2.01 Stefka Kostadinova, Bulgaaria (13. august)
Kaugushüpe
Finaal: 9. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 7.52 Galina Tšistjakova, NSVL (11. juuni 1988 Leningrad) MM rekord: 7.36 Jackie Joyner-Kersee, USA (4. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 6.98 Fiona May, Itaalia (6. august)
Kolmikhüpe
Finaal: 4. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 15.50 Inessa Kravets, Ukraina (10. august 1995 Göteborg) MM rekord: 5.50 Inessa Kravets, Ukraina (10. august 1995 Göteborg) Maailmameister 1995: 15.50 Inessa Kravets, Ukraina (10. august)
Kettaheide
Finaal: 7. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 76.80 Gabriele Reinsch, Saksa DV (9. juuli 1988 Neubrandenburg) MM rekord: 71.62 Martina Opitz-Hellmann, Saksa DV (31. august 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 68.64 Elina Zvierava, Valgevene (12. august)
Odavise
Finaal: 9. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 78.90 Petra Felke, Saksa DV (29. juuli 1987 Leipzig) MM rekord: 76.64 Fatima Whitbread, Suurbritannia (6. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 67.56 Natalja Šikolenko, Valgevene (8. august)
Seitsmevõistlus
Finaal: 3.–4. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 7291 Jackie Joyner-Kersee, USA (23.–24. september 1988 Seoul) MM rekord: 7128 Jackie Joyner-Kersee, USA (1. september 1987 Rooma) Maailmameister 1995: 6651 Ghada Shouaa, Süüria (9.–10. august)
Saksa kuningas
pisi|300px|[[Saksamaa kuningriik|Saksamaa kuningriigi kaart Otto Suure valitsemise ajal aastal 972 (tumesinine) ja keisririigi edasine laienemine kuni Saali Konradi valitsemiseni]] Saksa kuningas on historiograafiline nimetus Saksamaa kuningriiki valitsenud monarhide kohta keskajal. Saksa kuninga tiitel on tihedalt seotud Saksa-Rooma keisri mõistega.
Nimetusest
Kuni 11. sajandini nimetasid Saksa kuningad end üldiselt edasi Ida-Frangi kuningaiks, kuid siis tekkis tüli paavstide ja keisrite vahel ning ilmselt oli Gregorius VII see, kes võttis kasutusele mõiste "Saksa (või sakslaste) kuningas" (rex teutonicum), viidates sellele, et tegu on kaugelt põhjast pärit võõramaalasega, kel pole tegelikult õigust valitseda varem Rooma impeeriumile kuulunud alasid, veel vähem kanda keisrikrooni. Kuningad-keisrid vastasid aga sellega, et hakkasid end nimetama roomlaste kuningaks. Nimetus roomlaste kuningas püsis ametliku nimetusena kuni 16. sajandini, mil keisrid nõustusid end tihedamalt tärkava saksa rahvuslusega siduma. Kohati kasutati seda arhailist nimetust ka hiljem.
Tiitli tähenduse muutumisest
Et Saksa kuningaks saamine tähendas tulevikus keisriks saamist, siis lasi mitu Saksa-Rooma keisrit oma poja juba omaenese eluajal kuningaks valida, et neile keisrikroon kindlustada. Selline poliitika tekitas mõnikord vastumeelsust ning viis kodusõdadenigi. Kuid 16. sajandil, mil keisritiitli sakraalne ja reaalne väärtus kaduma kippus, muutus termin 'Saksa kuningas' sisuliselt troonipärija tiitliks ning kaotas oma senise tähtsuse ja tähenduse, kuna tiitel oli reaalselt pärilik ning Habsburgide valduses. Uusajal vähenes tiitli "Saksa kuningas" tähtsus veelgi, kuna keisritiitel anti keisriks valitule kohe pärast valimisi (valitud keisri tiitli võttis endale esimesena Maximilian I). Samas kasutati seda ikkagi kuni keisririigi lõpuni välja.
Benedictus XVI oikumeeniline tegevus
Benedictus XVI püüdis oma ametiajal arendada suhteid teiste konfessioonide ja religioonidega. Ta pälvis 2006. aastal muhameedlaste kriitika Bütsantsi keisri tsitaadi tõlgendamise pärast (vaata: Bütsantsi keisri tsitaadi tõlgendamine). Ta on püüdnud lõpetada skismat Pius X Vennaskonnaga, kuid ühe piiskopi vabastamine ekskommunikatsioonist 2009. aastal tõi kaasa juutide pahameele.
26. augustil 2007 kohtus ta Kasahstani kiriku ja erinevate religioonide juhtidega.
17. aprillil 2008 oli paavstil oikumeeniline kohtumine eri religioonide esindajatega USAs ja 18. juulil 2008 Austraalias.
Budistid
Benedictus XVI kohtus 14. oktoobril 2006 dalai-laamaga.
Judaistid
24. aprillil 2005 peetud ametissepühitsemisel tervitas Benedictus XVI juute kui oma õdesid ja vendi, kellega kristlased jagavad suures osas vaimset pärandit.
9. juunil 2005 kinnitas Benedictus XVI kohtumisel Rahvusvahelise Juudikomitee delegatsiooniga, et religioonide vahelise suhtlemise tihendamiseks tuleb arendada religioonidevahelisi konsultatsioone. Ta mõistis hukka antisemitismi.
Benedictus XVI sai 19. augustil 2005 teiseks paavstiks, kes on käinud sünagoogis. Ta külastas Kölni sünagoogi ja hoiatas antisemitismi kasvu eest.
15. septembril 2005 kohtus ta Iisraeli pearabidega.
17. märtsil 2006 rõhutas ta Vatikani külastanud Ameerika Juudikomitee liikmetele, et kristlased, juudid ja moslemid peavad rahu nimel koos töötama ning õpetama austust üksteise religioonide ning ususümbolite vastu.
12. oktoobril 2006 kinnitas Benedictus XVI kohtumisel juutide Laimuvastase Liiga delegatsiooniga, et moslemite, juutide ja kristlaste juhid peavad tihendama dialoogi üksteisega ja aitama kaasa erinevate kultuuride ning uskude tõelisele vastastikusele austamisele. Ta kinnitas, et kirik mõistab hukka igasuguse juudivaenu ja juutide tagakiusamise.
8. oktoobril 2007 kohtus ta Maailma Juudikongressi presidendi Ronald Lauderiga.
Paavsti otsuse alusel eemaldati 6. veebruaril 2008 Trento missa liturgilisest tekstist osad juute solvavad palved, kuid juudid taunisid paavsti otsust, kuna tekstist ei eemaldatud kõiki juute solvavaid palveid.
12. septembril 2008 kohtus ta Prantsusmaal kohaliku juudikogukonna esindajatega.
6. oktoobril 2008 ja 12. märtsil 2009 ja 11. mail 2009 kohtus ta Haifa pearabi She’ar Yashuv Coheniga.
Ta kohtus 30. oktoobril 2008 juudi delegatsiooniga, mida juhtis rabi David Rosen. Ta avaldas 9. novembril 2008 muret kristalliöö toimumise pärast.
Nõmmejärv
Nõmmejärv või Nõmme järv on mitme Eesti järve põhinimi:
Bisera Turković
pisi|Bisera Turković Bisera Turković (sündinud 8. detsembril 1954 Sisakis ) on Bosnia ja Hertsegoviina diplomaat ja poliitik. Ta oli 23. detsembrist 2019 kuni 25. jaanuarini 2023 Bosnia ja Hertsegoviina välisminister.
Nõmmejärv
Nõmmejärv või Nõmme järv on mitme Eesti järve variantnimi:
Benedictus XVI oikumeeniline tegevus
Judaistid
Ta vabastas 24. jaanuaril 2009 ekskommunikatsioonist piiskop Richard Williamsoni, kes eitas holokausti, kuid paavsti otsus ärritas juute. Paavst rõhutas 12. veebruaril 2009 New Yorgi sünagoogi rabi Arthur Schneieriga kohtudes, et holokaust oli inimsusvastane kuritegu.
Bisera Turković
Ta lõpetas 1979. aastal Sarajevo ülikooli õigusteaduse erialal. 1987. aastal lõpetas ta Melbourne'is La Trobe Ülikooli kriminalistika erialal ja 1995. aastal sai ta doktorikraadi rahvusvaheliste suhete ala California Miramari Ülikoolist San Diegos.
Aastatel 1979–1980 töötas ta juristina pangas. Aastatel 1980–1981 töötas ta õpetajana erakoolis, 1981–1984 Sarajevos ehitusettevõttes Integral. Seejärel asus ta Austraaliasse. Aastatel 1985–1991 töötas ta õppejõuna Melbourne'i Kuninglikus Tehnoloogiaülikoolis; lisaks töötas ta aastal 1990 külalisõppejõuna Kuala Lumpuris Rahvusvahelises Malaisia Islami Ülikoolis. 1991. aastal pöördus ta tagasi Jugoslaaviasse. Aastatel 1991–1992 töötas ta toimetajana Hayat TV-s. Aastatel 1994–1996 töötas ta õppejõuna Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis.
Isiklikku
Bisera Turković on lahutatud ning on kolme lapse ema.
Benedictus XVI oikumeeniline tegevus
Judaistid
Paavst kutsus kristlasi ja juute 10. mail 2009 üles leppimisele. Ta taunis mais 2009 Iisraelis toimunud visiidi ajal ja 27. jaanuaril 2010 holokausti.
Paavst külastas 17. jaanuaril 2010 Rooma sünagoogi ja kohtus Rooma pearabi Riccardo Di Segniga. Ta külastas 17. jaanuaril 2011 Rooma sünagoogi.
Paavst kohtus septembris 2011 Saksamaa visiidi käigus juutide esindajatega. Ta kohtus 10. novembril 2011 Iisraeli usujuhtidega, kelle seas oli ka pearabi Yonah Metzger.
Muslimid
Benedictus XVI mõistis hukka ajakirjanduses avaldatud prohvet Muhammadi pildid, kuid ta taunis muhameedlaste vägivaldseid protestiavaldusi.
12. septembril 2006 pidas Benedictus XVI oma teisel Saksamaa visiidil Regensburgi ülikoolis Aula Magnas saksakeelse loengu teemal „Usk, mõtlemine ja ülikooli mälu ja mõtisklused.” Tema avalduse tõlgendamine halvendas suhteid muhameedlastega (vaata: Bütsantsi keisri tsitaadi tõlgendamine).
Paavst soovis 22. oktoobril 2006 muhameedlastele ramadaani lõppemise puhul muretust ja rahu.
2. novembril 2006 tulistas İstanbulis asuva Itaalia konsulaadi ees türklane, kes protesteeris paavsti eelseisva Türgi visiidi vastu. 12. novembril 2006 kohtus paavst islamiõpetlase Mustafa Chirifiga. 26. novembril 2006 protesteeris İstanbulis umbes 20 000 inimest paavsti visiidi vastu. Oma esimesel Türgi visiidi päeval kutsus paavst kristlasi ja moslemeid alustama tõelist dialoogi. 30. novembril 2006 külastas Benedictus XVI İstanbulis Sinist mošeed, saades Johannes Paulus II järel teiseks paavstiks, kes on külastanud mošeed.
11. oktoobril 2007 saatsid 130 islamiõpetlast läkituse paavstile, kutsudes üles rahule ning mõistmisele islami ja kristluse vahel. Paavst kiitis nende läkituse positiivset vaimu ja avaldas soovi kohtuda õpetlastega Vatikanis.
Ta kohtus 6. novembril 2008 Bosnia mufti Mustafa Cericiga.
Ta kutsus 19. märtsil 2009 Kamerunis kristlasi ja muhameedlasi elama rahus.
Paavst külastas 11. mail 2009 Jeruusalemmas Kaljutoomkirikut.
Paavst kohtus septembris 2011 Saksamaa visiidi käigus muhameedlaste esindajatega.
Ortodoksi kirikud
27. aprillil 2005 peetud jutluses viitas Benedictus XVI Euroopa kristlikele juurtele. 1. mail 2005 läkitas Benedictus XVI tervitused õigeusu kirikule, kus tähistati samal päeval ülestõusmispüha. 1. märtsil 2006 loobus ta kasutamast tiitlit „Lääne patriarh.”
Vene Õigeusu Kiriku juhid peavad paavsti visiiti Venemaale võimalikuks pärast seda, kui katoliku kirik lõpetab uute koguduste rajamise Venemaal ja misjonitegevuse Lääne-Ukrainas.
Ta kohtus 18. mail 2006 Smolenski ja Kaliningradi metropoliidi Kirilliga, kes pühitses Roomas esimese Vene õigeusu kiriku. Kirilliga kohtus paavst ka 7. Detsembril 2007. Ta mälestas 5. detsembril ja 7. detsembril 2008 patriarh Aleksius II-st. Ta õnnitles 28. jaanuaril 2009 uut Moskva ja Kogu Venemaa patriarhi Kirilli. Paavst andis 20. mail 2010 Kirilli auks Vatikanis kontserdi, patriarhi esindas Vatikanis Volokolamski metropoliit Ilarion Alfejev. Ta õnnitles 19. augustil 2012 Moskva patriarhi Kirilli Poola visiidi puhul.
Ta kohtus 30. novembril 2006 İstanbulis Konstantinoopoli patriarhi Bartholomeos I, lubades koos püüelda kristlaste ühtsuse poole. Ta kohtus patriarhiga 6. märtsil 2008 ja juunis 2008 Vatikanis.
Ta kohtus 14. detsembril 2006 kreeka õigeusu kiriku priimase Christodoulosega. Ta kohtus Jeruusalemma Kreeka õigeusu kiriku patriarhiga Theophilos III-ga 15. mail 2009.
Paavst kohtus 16. juunil 2007 ja 21. märtsil 2011 Küprose õigeusu kiriku peapiiskopi Chrysostomos II-ga. Ta kohtus juunis 2010 Küprose visiidi ajal Küprose õigeusu kiriku peapiiskopi Chrysostomos II-ga.
Paavst avaldas 19. novembril 2009 Serbia õigeusu kiriku metropoliidile Amfilohijele kaastunnet patriarh Pavle surma puhul. Ta õnnitles 23. jaanuaril 2010 uut patriarhi Irinejd.
Ta kohtus 4. detsembril 2009 Albaania õigeusu kiriku peapiiskopi Anastasiga.
Vanad oriendikirikud
Paavst avaldas 21. juunil 2007 kohtumisel assüüria kiriku patriarhi Mar Dinkha IV-ga muret kristlaste põgenemise pärast Iraagist.
Paavst kohtus 7. mail 2008 Armeenia Apostliku Kiriku katoolikose Karekin II-ga.
Ta kohtus katoolikose Aram I-ga 24. novembril 2008.
Ta kohtus Jordaania melkiidi patriarhi Gregorios III Lahamiga 9. mail 2009 ja 14. septembril 2012.
Ta kohtus 19. septembril 2009 oriendikirikute patriarhidega.
Uniaadikirikud
20. märtsil 2006 kohtus paavst Kiliikia ja Armeenia katoliku kiriku patriarhi Nerses Bedros XIX-ga.
Ta kohtus 30. septembril 2006 Babüloonia ja Kaldea patriarhi Emmanuel III Dellyga.
Paavst saatis 25. märtsil 2011 läkituse süüria-malankari katoliku piiskoppidele.
Evangeelsed kirikud
7. novembril 2005 kohtus Benedictus XVI Vatikanis USA Evangeelse Luteri Kiriku piiskopi Mark S. Hansoniga. 19. jaanuaril 2006 kohtus Benedictus XVI Soome oikumeenilise delegatsiooniga.Paavst kohtus 19. jaanuaril 2010 Soome evangeelse luteri kiriku delegatsiooniga ja tunnustas luterlasi kiriku ühtsuse poole püüdlemise eest. Ta kohtus 15. jaanuaril 2011 Soome luteri kiriku delegatsiooniga. Ta kohtus 24. jaanuaril 2011 Saksa Evangeelse Luteri Kiriku presidendi Johannes Friedrichiga.
Paavst märkis 1. novembril 2009 koostöö kohta luterlastega:
"Me oleme aktsepteeritud ja lunastatud Jumala poolt, meie olemasolu on kirjutatud armuhorisondis, seda juhib armuline Jumal, kes andestab meie patud ja kutsub meid uuele elule oma Poja jälgedes; me elame Jumala armust ja me oleme kutsutud andma vastust selle kingituse kohta; kõik need vabastavad meid hirmust ning sisendavad lootust ja julgust maailmas, mis on täis ebakindlust, rahutust ja kannatust. Ma loodan südamest, et see tähtis aastapäev [katoliiklaste ja luterlaste oikumeeniline kokkulepe 1999 Augsburgis] võib meid viia edasi täieliku ja nähtava Kristuse õpilaste ühtsuseni".
Ta kutsus 14. veebruaril 2010 kohtumisel Ameerika Evangeelse Luteri Kiriku delegatsiooniga katoliiklasi jätkama oikumeenilist dialoogi luterlastega. Paavst külastas 14. märtsil 2010 Roomas luteri kirikut.
Äärmuslased
29. augustil 2005 kohtus Benedictus XVI Pius X Vennaskonna liidri Bernard Fellayga ja 26. septembril 2005 kohtus ta teoloog Hans Küngiga.
Kanoonilise õiguse järgi ekskommunitseeriti 15. detsembril 2005 St. Stanislaus Kostka Parish Corporationi vaimulikud. 9. märtsil 2009 tagandas paavst ametist USA Saint Louise St. Stanislausi koguduse preestri Marek Bozeki.
Paavst hoiatas 17. juunil 2009 Pius X Vennaskonda uute ordineerimiste eest.
Paavst ekskommunitseeris poliitikasse siirdunud Uganda preestri Simon Lokodo.
Balabanovo
Balabanovo on linn Venemaal Kaluga oblastis. Asub Protva jõe kaldal, 76 km Kalugast kirdes.
Balabanovo küla on esmamainitud 17. sajandil. 1972. aastal sai Balabanovo linnaõigused.
Linnas asub tikuvabrik ja Stora Ensole kuuluv pakenditehas.
Balabanovot läbib Moskva–Brjanski raudtee. 6 km linnast loodes asub Jermolino lennuväli.
Kirovi oblasti lipp
thumb|Kirovi oblasti lipp. Kirovi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kirovi oblasti lipp.
Seadis
Seadis on konstruktsioonilt terviklik, kuid iseseisvalt mittekasutatav seadme, masina või aparaadi osa. Masina vm seadme kindla otstarbega seadist nimetatakse ka tööseadiseks ehk tööorganiks.
Kirovi oblasti lipp
Lipp on ametlikult kinnitatud 26. juunil 2003.