cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VANTAs
Patareid
Nanostruktuursed materjalid koguvad üha enam tähelepanu, sest nende abil on võimalik leevendada praeguste elektroodide piiranguid. Siiski on võimalik kasutada vertikaalselt joondatud mitme seinaga süsiniknanotorusid (VA-MWNT) aktiivse elektroodimaterjalina liitiumioonakudes. Madalate erivoolude korral on need VA-MWNTd näidanud suurt pöörduvat erivõimsust (kuni 782 mAh g-1 57 mA g-1 juures). See väärtus on kaks korda suurem kui grafiidi teoreetiline maksimum ja kümme korda suurem kui nende mitte-integreeritud ekvivalent. Huvitaval kombel säilitavad VA-MWNT-elektroodid väga suurtel tühjenemiskiirustel oma joondatud olemuse tõttu mõõduka erivõimsuse (166 mAh g-1 26 A g-1 juures). Need tulemused viitavad sellele, et VA-MWNTd on head kandidaadid liitiumioonaku elektroodideks, mis nõuavad suurt kiirust ja mahtuvust.
Kosmose lift
Tänu süsiniknanotorude suurele tõmbetugevusele ja suurele küljesuhtele on VANTAd potentsiaalne trossimaterjal kosmoselifti kontseptsiooni jaoks.
Räni asendamine järgmise põlvkonna transistorides
Süsiniku nanotorude liikuvus on palju suurem kui ränil ja seega võivad nad olla elektroonikas räni asendajana palju kiiremad ja energiasäästlikumad.
Kommertsialiseerimist takistavad probleemid
On kolm peamist probleemi, mis takistavad süsiniknanotorudel põhineva tehnoloogia laiaulatuslikumat turustamist: Nanotorude paigutamine täpselt (nanomeetri täpsusega) sinna, kuhu need peavad vooluahelas minema. Süsiniku nanotorude seadmete kontakttakistuse vähendamiseks on tehtud palju tööd. Berkeley ülikooli teadlased leidsid, et sünteesi käigus lisatud grafiidikiht vähendas liitumistakistust. IBM Watsoni teadlased on sarnase tulemuse saavutamiseks kinnitanud nanotorude aluskontaktpunktile ka keemilisi tellinguid.
Joe Satriani
pisi|Joe Satriani (2010) Joseph Satriani (sündinud 15. juulil 1956 Westburys, New Yorgi osariigis) on USA kitarrist, helilooja, laululooja ja kitarriõpetaja.
1986. aastal ilmus tema debüütsooloalbum "Not of This Earth". Kokku on ta andnud välja 17 stuudioalbumit, millest kolm on USA-s saanud kuldplaadi staatuse, lisaks mitu kogumik- ja kontsertalbumit. Tema teine stuudioalbum "Surfing with the Alien" (1987) on olnud tema kõige edukam album ning see on aidanud kinnistada tema mainet tunnustatud rokikitarristina. Tema albumeid on maailmas müüdud üle kümne miljoni, millega on ta üks edukamaid instrumentaalroki kitarriste läbi aegade.
1988. aastal osales Satriani kitarristina Mick Jaggeri esimesel sooloturneel. Aastatel 1993–1994 toimunud ansambli Deep Purple'i Jaapani kontserditurnee ajal täitis Satriani ansamblis Ritchie Blackmore'i kohta. Alates 1995. aastast on ta koos paljude kitarristidega osalenud enda korraldatud kontserditurneedel G3. 2008. aastal sai ta hard rock'i supergrupi Chickenfoot liikmeks.
Satriani on esitatud Grammy auhinnale 15 korral, kuid ta ei ole kordagi võitnud. Ta on Brian McKnighti, Snoop Doggi ja Zubin Mehta järel nominatsioonide arvult neljas artist, kes ei ole kunagi Grammyt võitnud.
Tema õpilaste seas on olnud Steve Vai ja Alex Skolnick.
Parfino
Parfino on alev Venemaal Novgorodi oblastis, Parfino rajooni keskus. Asub Veliki Novgorodist 64 km lõunas Lovati jõe kaldal. Alevit läbib Bologoje ja Dno vaheline raudtee.
Canaan
Canaan võib tähendada:
Parfino
Alevis tegutses vineerikombinaat.
Kongo Vabariigi jalgpallikoondis
Kongo Vabariigi jalgpallikoondis on Kongo Vabariigi rahvuskoondis jalgpallis.
Koondis ei ole kunagi jõudnud MM finaalturniirile. 1972. aastal võideti Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis.
Invaliidide kirik
pisi|Invaliidide kirik pisi|Invaliidide kirik pisi|Invaliidide kiriku kupli sisevaade Invaliidide kirik (prantsuse keeles Dôme des Invalides, Église du Dôme või Chapelle royale des Invalides) on kuppelehitis Pariisis sõjainvaliidide hoonetekompleksis Les Invalides. Hoone oli algselt kasutusel kirikuna, kuid 1840. aastal ehitati ümber Napoleon I hauapaigaks.
Kongo Vabariigi jalgpallikoondis
2018. aastast on petreener brasiillane Valdo Filho.
Galina Jarova-Tšernjavskaja
Galina Jarova-Tšernjavskaja (18. detsember 1900 Peterburi – 25. august 1979 Tallinn) oli vene rahvusest Eesti balletitantsija ja -pedagoog.
Tšernjavskaja lõpetas Moskvas balletikooli.
Aastatel 1923–1946 juhtis ta Tallinnas omanimelist era-balletikooli: Tšernjavskaja balletistuudiot.
Alustaimestu
Alustaimestu ehk eluskate (kasutatud ka ebakorrektset terminit alustaimestik) on metsa taimekoosluses olevad samblikud, sammaltaimed, rohttaimed ja kääbuspõõsad ehk puhmad.
Santos
pisi pisi|Santose sadam Santos on linn Brasiilias São Paulo osariigis. Asub Atlandi ookeani rannikul umbes 80 km kaugusel São Paulost.
Linn asutati 1543. aastal.
Santose sadam on kaubakäibelt Ladina-Ameerika suurim sadam.
Santoses asub Eesti aukonsulaat. Aukonsul on Flemming Patrick Rickfors.
Nissan X-Trail
Nissan X-Trail on Nissani maastur. Seda on toodetud 4 põlvkonda alates 2000. aastast. Alates 3. põlvkonnast müüakse X-Traili Põhja-Ameerika turul ka Nissan Rogue nime all.
1. põlvkonna X-Traili toodeti ka vesinikuga töötava kütuseelemendiga ning see mudel kandis tähistust FCV.
Pearu Helenurm
Pearu Helenurm (sündinud 1. detsembril 1975) on eesti tõlkija, klahvpillimängija, helilooja.
Isiklikku
Helle-Reet Helenurm oli tema ema.
Zbuczyn
Zbuczyn (kuni 1. jaanuarini 2004 Zbuczyn Poduchowny) on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Siedlce maakonnas, Zbuczyni valla halduskeskus. Zbuczyn asub Siedlcest umbes 13 km kagus.
Küla on esmamainitud 1418. aastal. Zbuczyn sai linnaõigused enne 1720. aastat, kuid kaotas need pärast 1779. aastat.
Dragonfly (kosmoseaparaat)
Dragonfly on NASA planeeritav missioon, mille raames saadetakse Saturni suurimat kaaslast Titani uurima droonhelikopter. Missiooni eesmärgiks on uurida Titani keemilisi ühendeid ja hinnata Titani elukõlblikkust.
Titan on unikaalne, sest selle pinnal toimub keeruline ja mitmekesine keemia ning seal on vett, mistõttu on see tähtis uurimisobjekt astrobioloogias ja Maa-välise elu otsingutel. Missiooni pakkus NASA New Frontiersi programmi jaoks välja Johns Hopkinsi rakendusfüüsika laboratoorium ning see valiti 2017. aastal kosmosemissiooni ideedekonkursi üheks kahest finalistiks. 27. juunil 2019 teatas NASA, et Dragonfly saab New Frontiersi programmi neljandaks missiooniks.
Missioon stardib 2026. aastal ja saabub Titanile 2034. aastal.
Max Vasmer
pisi|Max Vasmer (1910) Max Julius Friedrich Vasmer (27. veebruar 1886 (ukj) Peterburi – 30. november 1962 Lääne-Berliin) oli Venemaalt pärit saksa slavist.
Aastast 1919 töötas ta Tartu ülikoolis. 1921 läks ta Leipzigi ülikooli.
Ta koostas vene etümoloogilise sõnastiku.
Klatovy
Klatovy (saksa keeles Klattau) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas, Klatovy ringkonna halduskeskus. Klatovy asub Saksamaa piirist umbes 22 km kaugusel, Plzeňist ligikaudu 39 km lõunas.
Gottfried Dionysius Ploschkus
Gottfried Dionysius Ploschkus (5. juuni 1777 Tallinn – 3. juuli 1816 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleeriti 19. oktoobril 1796 Jena ülikooli. Pärast ülikooli lõpetamist oli Tallinna linnakooli õpetaja, aastal 1804 sai rektoriks. Alates 13. jaanuarist 1805 töötas Tallinna Kreiskoolis õpetajana, olles selles ametis 1. novembrini 1811. Ordineeriti 2. oktoobril 1806 õpetajaks.
Klatovy
Alates 1992. aasta septembrist on Klatovy vanalinn ajalooline linnakaitseala.
Gottfried Dionysius Ploschkus
Oli aastatel 1806–1813 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, aastatel 1813–1816 sama koguduse ülemõpetaja.
Isiklikku
Tema vend Franz Friedrich Ploschkus oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vend Gottlieb Wilhelm Ploschkus oli Tallinna Püha Vaimu koguduse vaimulikuks aastatel 1791–1813, venna Franz Friedrichi poeg Robert Heinrich Gottfried Ploschkus oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja (ja ühtlasi Gottfried Dionysiuse väimees.
Gaiķi vald
pisi|püsti|Gaiķi tuulik Gaiķi vald (läti keeles Gaiķu pagasts) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Remte, Ciecere, Šķēde, Lutriņi, Salduse ja Jaunlutriņi vallaga ning Tukumsi piirkonna Vāne ja Zante vallaga.
Valla pindala on 109 km². 2011. aasta seisuga elas seal 679 inimest. Aastal 2011 elas vallas 605 lätlast, 20 venelast, 14 valgevenelast, 6 ukrainlast, 2 poolakat ja 26 leedulast. Valla keskuseks on Satiķi küla. Vallavanem on Inga Dreija-Uzule.
Valla aladel asusid Gaiķi mõisa (Gut Gaiken), Sūbri mõisa (Gut Subern), Vecsatiķi mõisa (Gut Alt-Saticken) ja Lielsatiķi mõisa (Gut Groß-Satticken) maad. Nende baasil moodustati Gaiķi, Vecsatiķi ja Lielsatiķi mõisavallad. Hiljem kujunes neist kaks valda, mille ühendamisel moodustus Gaiķi-Satiķi vald. Aastal 1935 oli Gaiķi valla pindala 104 km² ja seal oli 1958 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Gaiķi ja Satiķi külanõukogud, aga aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Satiķi külanõukoguga likvideeritav Gaiķi külanõukogu. Aastal 1961 nimetati see ümber Gaiķi külanõukoguks. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2007–2021 kuulus vald Brocēni piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Gaiķi linnamägi ja Gaiķi luteri kirik, sealhulgas tallid, kantsel, altar ning orelirõdu maalingud. Kohaliku kaitse all on Lielsatiķi mõisa kabel.
Looduskaitse all on Brīči mänd, hiidkask Mārutka, Lielsatiķi Moltke pärn, Zaļkalni ehk Imula pärn, Sīļi kadakas, Vecsatiķi mõisa allee, Zeltiņi tamm, Lielauši hõberemmelgas, Dzejnieki tamm, Avenāji tamm, Välgutamm, Võsatamm, Piiritamm, Vaaditamm, Lehetamm, Stipri Pügatud tamm, Pügatud ja põletatud tamm, Kaksikutammed, Suur Vend, Īsā Kännutamm, Kuppeltamm, Lehmatamm, Egīlsi tamm, Metumi tamm, Ozolnieki tamm, Paksuks muutunud tamm, Haljas tamm, Süüdatud tamm, Rezgaļi tamm, Koopatamm, Cyprianuse tamm, Vīganti tamm, Ohvritamm, Āmariņi tamm, Branci metsa mänd, Spundiņi tamm, Piecīšu Vadonis ja Cepļi saar, lisaks veel kolm nimetut põlispuud.
Valdur Mikita
pisi|Valdur Mikita 10. veebruaril 2014 esinemas üritusel "teater/keel" [[Eesti Draamateater|Eesti Draamateatri maalisaalis]] pisi|Valdur Mikita 2016. aastal logopeedia raamatu esitlusel Koidula hotellis Tartus. Valdur Mikita (sündinud 28. jaanuaril 1970 Suislepas) on eesti kirjanik ja semiootik.
Elu ja looming
Mikita on pärit Suislepast ja käinud sealses mõisakoolis, mille lõpetas 1985. aastal. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina 1992. aastal.
Mikita segab oma raamatuis eri žanre, jäädes sageli ilukirjanduse ja semiootika piirimaile. Tema jutukogu "Teoreem" arvustades kirjutas kriitik Marek Tamm: "Lugeja püüab ikka kummalist teksti enda jaoks kodustada, minul hakkas peas vilkuma Valdur Mikitat seletav skeem: Kivirähk kohtub Heinsaarega." Berk Vaher väitis "Metsiku lingvistika" arvustuses: "Valdur Mikita on tõepoolest olnud eesti postmodernistliku kirjasõna vembuvana par excellence." Tiit Hennoste hinnangul on Mikita "Metsik lingvistika" üks puhtamaid esseistika näiteid Eesti nullindate kirjanduses. Nagu mõni teinegi kriitik, tõstab ka Aare Pilv esile Mikita kahetisust: ühelt poolt kuulub osa ta loomingust eksperimentaalkirjandusse, teisalt on ta aga teoreetik. "Mikita "tegevusraamistik" on palju laiem kui mingite loomepraktikate teostamine, ta on pigem loovuse teoreetik ja metaluuletaja," nendib Pilv. "Mikita haardeulatus keele, kirja, maastiku ja erinevate sünesteesiate kokkupõimimisel ning nende kultuuri arenguvõimaluste perspektiivi asetamisel on vähemasti eesti kirjaruumis minu meelest ainulaadne." Veel 2013. aastal pidas Pilv Mikitat "retseptsiooniliselt ka üheks alahinnatumaks kirjutajaks uuemas eesti kirjanduses".
2015. aasta detsembri algul ilmunud teost "Lindvistika ehk metsa see lingvistika" nimetas autor kolmandaks osaks ulguvate rehade triloogiast: "Metsik Lingvistika" astus väikse reha otsa, "Lingvistiline mets" kargas suure reha otsa ja "Lindvistika" lennutab reha päris kuuse otsa."
2016. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Maarja (Kernu)
Maarja oli küla Harjumaal. Küla jääb tänapäeval Muusika küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Hageri kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Muusika külaga.
Paul Maxime Nurse
Sir Paul Maxime Nurse (sündinud 25. jaanuaril 1949) on inglise geneetik, Kuningliku Seltsi endine president ning Francis Cricki Instituudi tegevjuht ja direktor. Talle anti 2001. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind koos Leland Hartwelli ja Tim Huntiga rakutsüklit kontrollivate valgurakkude avastamise eest.
Maarja (Kernu)
Küla rajati 1920. aastatel endisaegse Ruila mõisa karjamõisa (saksa keeles Marienberg) alale. Saksakeelse nime järgi on nimetatud ka Maarja küla.
Paul Maxime Nurse
Lapsepõlv ja haridus
Nurse'i ema läks Londonist Norfolki Norwichi linna ja elas enne Nurse'i sündi sugulaste juures, et varjata Nurse'i abieluvälist päritolu. Oma elu lõpuni teeskles emapoolne vanaema tema ema ja ema tema õde.
Pauli kasvatasid üles tema vanavanemad Loode-Londonis. Ta sai hariduse Lyon Parki koolis Alpertonis ja Harrow' maakonna gümnaasiumis. Oxfordi, Cambridge'i, Sussexi ja Yorki ülikool lükkasid tema taotlused tagasi, kuna ta ei olnud õppinud nõutavat võõrkeelt. Talle pakuti kohta Birminghami ülikoolis tingimusel, et ta õpib esimesel aastal prantsuse keelt. Ta sai bioloogia bakalaureusekraadi 1970. aastal Birminghami ülikoolis ja doktorikraadi 1973. aastal East Anglia ülikoolis Candida utilis'e uurimise eest. Seejärel töötas ta järeldoktoritööna Berni ülikoolis, Edinburghi ülikoolis ja Sussexi ülikoolis.
Nurse ei teadnud, et tema "õde" oli tegelikult tema ema, kuni 50. eluaastateni: tema taotlus elamisloa saamiseks Ameerika Ühendriikides, sellal kui ta oli Rockefelleri ülikooli president, lükati tema üllatuseks tagasi, vaatamata sellele, et ta oli Nobeli auhinna laureaat, ülikooli president ja rüütel. Selle põhjuseks oli asjaolu, et ta oli esitanud lühikese vormi Ühendkuningriigi sünnitunnistusest, kus tema vanemaid polnud nimetatud. Täieliku sünnitunnistuse taotlemisel avastas ta oma imestuseks tõe.
Karjäär ja teadustöö
Nurse jätkas järeldoktorantuuri kuus aastat (1973–1979) Edinburghi ülikoolis Murdoch Mitchisoni laboris.
1976. aastal tuvastas Nurse pärmis Schizosaccharomyces pombe geeni CDC2. See geen kontrollib rakutsükli progresseerumist G1-faasist S-faasi ja üleminekut G2-faasist mitoosi. 1987. aastal tuvastas Nurse inimese homoloogse geeni CDK1, mis kodeerib tsükliinisõltuvat kinaasi.
1984. aastal läks Nurse tööle Imperial Cancer Research Fundi (ICRF, praegu Cancer Research UK). 1988. aastal asus ta Oxfordi ülikooli mikrobioloogia osakonna juhatajaks. Seejärel naasis ta 1993. aastal teadusdirektorina ICRF-i ja nimetati 1996. aastal ICRF-i peadirektoriks. 2003. aastal sai temast New Yorgi Rockefelleri ülikooli president, kus ta jätkas tööd pärmi rakutsükliga. 2011. aastal sai Nurse Suurbritannia meditsiiniuuringute ja innovatsiooni keskuse (praegu Francis Cricki instituut), direktoriks ja tegevjuhiks.
Simuna allikas
pisi|Simuna allikas Simuna allikas ehk Katkuallikas on allikas Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Simuna alevikus. Simuna allikast saab alguse Pedja jõgi.
Paul Maxime Nurse
Autasud
Lisaks Nobeli auhinnale on Nurse saanud muidki autasusid. Ta valiti 1987. aastal Euroopa Molekulaarbioloogia Organisatsiooni liikmeks ja 1989. aastal Kuningliku Seltsi liikmeks ning 1998. aastal Meditsiiniteaduste Akadeemia asutajaliikmeks. 1995. aastal pälvis ta Pezcoleri fondi – AACRi rahvusvahelise auhinna, ta sai kuningliku medali ja temast sai USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liige. Meditsiiniliste uuringute eest sai ta Albert Laskeri auhinna 1998. aastal. Nurse löödi rüütliks 1999. aastal. 2002. aastal pälvis ta Auleegioni orden ja Ameerika Akadeemia kuldplaadi auhinna. Samuti autasustati teda 2005. aastal Copley medaliga. Ta valiti 2006. aasta aprillis Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia auliikmeks. Nurse oli 2007. aastal Hope Fundsi põhiuuringute tipptaseme preemia saaja. 2013. aastal pälvis ta Maailma Kultuurinõukogu Albert Einsteini ülemaailmse teaduspreemia. 2015. aastal valiti ta Hiina Teaduste Akadeemia välisakadeemikuks ja võitis Kanadas Ottawas Henry G. Frieseni terviseuuringute rahvusvahelise auhinna.
Simuna allikas
Välislingid
pisi|220x220px|Talvine ilm Simuna allika juures (2014)
Paul Maxime Nurse
Autasud
Nurse on saanud üle 60 aukraadi ja stipendiumi, sealhulgas 2002. aastal Bathi ülikoolist, 2003. aastal Oxfordi ülikoolist, 2003. aastal Cambridge'i ülikoolist, 2003. aastal Kenti ülikoolist, 2012. aastal Warwicki ülikoolist (loodusteaduste doktor) 2013. aastal Worcesteri ülikoolist (loodusteaduste doktor), 2014. aastal Londoni Linnaülikoolist (loodusteaduste doktor) ja 2017. aastal McGilli ülikoolist (loodusteaduste doktor). Samuti nimetati ta 2012. aastal Kuningliku Inseneriakadeemia ja Briti Ühingu auliikmeks. 2016. aasta juulis teatati, et temast saab järgmine Bristoli ülikooli kantsler.
Isiklikku
Nurse abiellus 1971. aastal Anne Teresaga (neiuna Talbott). Neil on kaks tütart: Sarah, kes töötab ITV-s, ja Emily, kes on füüsik Londoni Ülikooli kolledžis ja CERN-is. Ta kirjeldab end skeptilise agnostikuna.
2014. aasta augustis oli Nurse üks 200 avaliku elu tegelasest, kes allkirjastas kirja The Guardianile, milles avaldati lootust, et Šotimaa hääletab septembris iseseisvusreferendumil Ühendkuningriigi liikmeks jäämise poolt.
Jonathan Quick
Jonathan Douglas Quick (sündinud 21. jaanuaril 1986 Milfordis Connecticutis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Rangers.
Illüüria provintsid
Illüüria provintsid (prantsuse: Provinces illyriennes) oli lühiajaline Napoleoni Prantsuse keisririigi autonoomne provints, mis loodi aastal 1809 territooriumitel piki Aadria mere põhja- ja idarannikut, mis olid vallutatud Viienda koalitsiooni sõjas. Selle pealinnaks sai Ljubljana (Laybach). Nime "Illüüria" kasutati viitamiseks iidsetele illüüria hõimudele, kes kunagi piirkonnas elasid, ja tähistab Dalmaatsia ranniku, mis oli antiikajal tuntud Illüüriana, uusklassitsistlikku uusmärgistust.
Ajalugu
Habsburgide monarhia Sloveeni maade esimene okupeerimine Prantsuse Revolutsiooniarmee poolt pärast Tarvisio lahingut 1797. aasta märtsis, mida juhtis kindral Napoleon Bonaparte, põhjustas suure rahvarahutuse. Prantsuse väed kindral Jean-Baptiste Bernadotte'i juhtimisel püüdsid rahustada mures ja hirmul rahvast, andes välja erilise avaliku teadaande, mis avaldati ka sloveeni keeles. Prantsuse armee tagasitõmbumise ajal peatusid kindral Bonaparte ja tema saatjaskond 28. aprillil 1797 Ljubljanas. Pärast 1805. aasta Austerlitzi lahingut ja Pressburgi rahu okupeerisid Prantsuse väed taas kord Sloveeni territooriumi osi. Prantsuse vägede varustamine ja järsud sõjamaksud olid okupeeritud territooriumite rahvastikule suureks koormaks. Provintsibrigaadide moodustamine 1808. aasta juunis ja ulatuslikud ettevalmistused uueks sõjaks ei peatanud Napoleoni Grande Arméed, mis lõi otsustavalt Austria vägesid Wagrami lahingus 6. juulil 1809.
Pärast Austria kaotust loodi Schönbrunni rahuga 14. oktoobril 1809 Illüüria provintsid, kui Austria keisririik loovutas Lääne- ("Ülem-") Kärnteni koos Lienziga Ida-Tiroolis, Kraini, Görzi ja Gradisca, Trieste vabalinna ja Istria margi territooriumid ning Horvaatia maad Sava jõest edelas Prantsuse keisririigile. Need Aadria mere põhja- ja idarannikul asunud territooriumid olid kokku sulatatud endistest Veneetsia Dalmaatsia ja Istria territooriumitest, mille Austria annekteeris 1797. aasta Campo Formio rahuga, ja endisest Ragusa vabariigist, mis kõik tuli aastal 1805 anda Napoleoni Itaalia kuningriigile ja aastal 1808 Illüüria provintsidele, mis oli Prantsusmaa osa.
Jonathan Quick
Aastatel 2012 ja 2014 võitis ta Kingsiga Stanley karika. Hooajal 2011–12 pälvis Quick väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy. Hooaja 2011–12 väljalangemismängudes lasi ta endale keskmiselt 1,46 väravat mängu kohta, tema tõrjeprotsent oli 94,6%, mis on NHL-i väljalangemismängude rekord. Hooaegadel 2013–14 ja 2017–18 pälvis ta William M. Jennings Trophy. Aastatel 2012, 2016 ja 2018 valiti Quick NHL-i tähtede mängule.
2016. aasta märtsis sai Quick NHL-is enim nullimänge teinud USA väravavahiks.
Illüüria provintsid
Ajalugu
Briti laevastik kehtestas Aadria merel blokaadi, mis jõustus Tilsiti rahuga (juuli 1807), mis pani kaubalaevastiku seisma, mõjutades kõige tõsisemalt Dalmaatsia sadamalinnade majandust. Prantsuse ja Itaalia ühendvägede püüe hõivata brittide käes olnud Dalmaatsia saart Vis'i (Lissa) nurjus 22. oktoobril 1810.
Jonathan Quick
2023. aasta märtsis kaubeldi Quick Los Angelest Kingist Vladislav Gavrikovi ja Joonas Korpisalo vastu Columbus Blue Jacketsi. Üks päev pärast seda kauples Blue Jackets Quicki Vegas Golden Knightsile.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Quick 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali, kuid oli olümpiaturniiril teiseks varuväravavahiks. USA koondise põhiväravavaht oli ta 2014. aasta taliolümpiamängudel, kuid USA koondis sai sel aastal neljanda koha.
Illüüria provintsid
Ajalugu
Augustis 1813 kuulutas Austria Prantsusmaale sõja. Austria väed kindral Franz Tomassichi juhtimisel tungisid Illüüria provintsidesse. Prantsuse armeesse värvatud Horvaatia väed vahetasid poolt. Zara (nüüd Zadar) alistus pärast 34-päevast piiramist 6. detsembril 1813 Austria vägedele. Dubrovnikis ajas ülestõus prantslased minema ja loodi ajutine Ragusa valitsus, lootuses taastada vabariik. See okupeeriti Austria vägede poolt 20. septembril 1813. Cattaro ala (nüüd Kotori laht) ja selle ümbrus okupeeriti aastal 1813 Montenegro vägede poolt, kes valdasid seda aastani 1814, kui Austria vägede ilmumine sundis Montenegro vürsti territooriumi 11. juunil Austriale üle andma. Britid taandusid okupeeritud Dalmaatsia saartelt juulis 1815, pärast Waterloo lahingut.
Haldus
Pealinnaks tehti Laybach, s.o Ljubljana tänapäeva Sloveenias.
Haldusjaotus
Ala koosnes esialgu 11 departemangust, kuigi jaotust ei jõustatud kunagi täielikult:
Aastal 1811 toimus Illüüria provintsides halduse ümberkorraldus, kui maa jagati esialgu neljaks (Laybach, Karlstadt, Trieste, Zara), 15. aprillil seitsmeks intendantuuriks. Iga intendantuur jagati edasi piirkondadeks:
Rajati kaks kaubanduskoda, Triestes ja Ragusas. Kirikuvalitsus korraldati ümber vastavalt uutele poliitilistele piiridele; rajati kaks peapiiskopkonda asukohtadega Ljubljanas ja Zaras, abipiiskopkondadega Gorizias, Capodistrias, Šibenikis, Spalatos ja Ragusas (1811).
Kindralkubernerid
Kindralkuberneri juhitud Prantsuse administratsioon andis provintsides välja tsiviilõiguse (Code civil). Kindralkuberneri asukoht oli Laybach. Kindralkubernerid olid:
Rahvastik
Rahvaarv (1811) oli 460 116 Ljubljana intendantuuris, 381 000 Karlovaci intendantuuris, 357 857 Trieste intendantuuris ja 305 285 Zara intendantuuris, kokku 1 504 258 kogu Illüürias. Prantsuse määrus vabastas juudid; tegelikult tühistas määrus Habsburgide määruse, mis keelas juutidele asumise Krainis.
Sotsiaalne ja poliitiline korraldus
Hoolimata sellest, et Illüüria provintside territooriumil ei rakendatud mitte kõiki Prantsuse seadusi, olid Illüüria ametnikud aruandekohustuslikud Pariisi ministeeriumitele ja ülemkohtule. Illüüria provintside elanikel oli Illüüria kodakondsus. Esialgu olid ametlikeks keelteks prantsuse, itaalia ja saksa, kuid aastal 1811 lisandus esimest korda ajaloos sloveeni.
Prantsuse keisririigi toodud peamiste muudatuste hulgas oli halduse põhjalik remont, koolisüsteemi muutmine – ülikoolide loomine ja sloveeni keele õppekeeleks tegemine – ning Napoleoni koodeksi (Prantsuse tsiviilkoodeks) ja kriminaalkoodeksi kasutuselevõtt.
pisi|400px|Prantsuse keisririik koos Illüüria provintsidega aastal 1811
Kuigi prantslased ei kaotanud feodalismi täielikult, tutvustas nende võim Illüüria provintside elanikele palju detailsemalt Prantsuse revolutsiooni ja tolleaegse kodanluse saavutusi. Nad algatasid võrdsuse seaduse ees, ajateenistuse ja ühtse maksusüsteemi, ning isegi kaotasid teatud maksusoodustusi, algatasid kaasaegse halduse, eraldasid riigi ja kiriku (tsiviilabielu, sündide tsiviilregistratsioon jne.) ning riigistasid kohtusüsteemi. Okupandid tegid esimest korda teoreetiliselt kõik kodanikud võrdseks seaduse ees.
Keeleteadlane Jernej Kopitar ja luuletaja Valentin Vodnik suutsid võimudele selgitada, et Illüüria provintside tänapäevases sloveeni osas elavate asukate keel oli tegelikult sloveeni keel.
Kuigi Illüüria provintside ajal ei viidud haridusreformi täies ulatuses ellu, oli see siiski olulise sotsiaalse tähtsusega. Koolisüsteemi ümberkorraldamise kava pakkus Sloveeni alade alg- ja keskkoolides hariduseks sloveeni keelt. Illüüria provintsides oli 25 gümnaasiumi.
Teadaanded avaldati provintside ametlikus ajalehes Illüüria provintside ametlik telegraaf (Télégraphe officiel des Provinces Illyriennes). Ajalehe asutas Marmont. Aastal 1813 töötas Prantsuse autor Charles Nodier Ljubljanas kui ajalehe viimane toimetaja, seda märkimisväärselt uuendades, ja avaldas seda prantsuse, itaalia ja saksa keeles.
Tähtsus
Kuigi Prantsuse võim Illüüria provintsides oli lühiealine ja ei olnud rahva seas sama populaarne, aitas see oluliselt kaasa suuremale rahvuslikule eneseusule ja vabadusteadlikkusele, eriti Sloveeni maadel. Arvamus Napoleoni võimust ja Illüüria provintsidest muutus oluliselt 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses, kui liberaalsed Sloveeni intellektuaalid hakkasid kiitma prantslasi Austria võimu alt vabanemise eest.
Poběžovice
Poběžovice (varem Ronšperk, saksa keeles Ronsperg) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Domažlice ringkonnas. Poběžovice asub Saksamaa piirist 11,5 km kaugusel, Domažlicest umbes 12 km loodes ja Plzeňist ligikaudu 48 km lääneedelas.
Paasvere mõis
Paasvere mõis (saksa keeles Pastfer) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Paasvere küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
Poběžovice
Poběžovice asub merepinnast 435 meetri kõrgusel.
Illüüria provintsid
Tähtsus
Täna võib öelda, et Illüüria provintside lühike periood oli vabaduse, võrdsuse ja vendluse printsiipidest suurema teadlikkuse perioodi algus.
Paasvere mõis
Mõisa omanikud olid Steinheilid ja Maydellid.
Tiit Vapper
Tiit Vapper (sündinud 14. juunil 1960) on Eesti infotehnoloogiaspetsialist, sulgpallur ja omavalitsustegelane.
Haridus
Ta on lõpetanud 1978. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusliku informatsiooni mehhaniseeritud töötlemise erialal. 1992. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikoolis aspirantuuri, ent kuna samal aastal lõpetati Eestis NSV Liidu kandidaadikraadide kinnitamine, anti talle kaitstud väitekirja põhjal 1992. aastal tehnikateaduste magistri kraad infotöötluse erialal.
Töö
Aastatel 1985–1996 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli teadur, vanemõpetaja ja dotsent, hiljem õpetanud külalisõppejõuna infosüsteemide analüüsi ja kavandamise magistrikursust.
1993. aastal asutas ta AS Reaalsüsteemid, rakendades õpetatavat eriala ning teadus- ja arendustegevust suurte infosüsteemide loomiseks Eestis. Sellega oli Eesti e-riigi loomise algatajaks luues kõige esimesed üleriigilised töökeskkonda moodustavad infosüsteemid (ARK juhtide ja juhilubade infosüsteem 1995. aastal, äriregistri infosüsteem 1997. aastal, vangiregister 1998. aastal jm), mis andsid võimaluse koostoimekeskkonna (X-tee) realiseerimiseks ning digiühiskonna arenguks.
Spordisaavutused
Tiit Vapper oli esimene eestlasest meesmeistersportlane sulgpallis (1976). Aastatel 1976–1982 kuulus ta NSV Liidu noorte ja täiskasvanute sulgpallikoondisse.
2019. aastast on ta Reformierakonna liige.
Poliitiline tegevus
Tiit Vapper on 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimiste tulemusel Nõmme linnaosakogu liige, elukeskkonnakomisjoni esimees ning haridus-, kultuuri- ja spordikomisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 150 häält ning ei osutunud valituks.
Ta on Moldova Vabariigi aukonsul Eestis.
Poběžovice
Asulat on esmamainitud 1359. aastal, linnaõigused sai 16. sajandi alguses.
Lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire
Lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire ehk ATH ehk lapseea tähelepanu- ja hüperaktiivsushäire ehk tähelepanu puudulikkuse ja hüperaktiivsuse häire ehk tähelepanudefitsiidiga aktiivsushäire (inglise keeles attention deficit hyperactivity disorder; rahvusvaheline lühend ADHD; ladina keeles perturbatio activitatis et attentionis ) on termin millega osutatakse laste väga erinevat tüüpi käitumisaktidele. Aktiivsus- ja tähelepanuhäire võib olla ka kliiniline diagnoos.
Laste aktiivsus- ja tähelepanuhäire etioloogia ja patogenees ei ole seni veel selged, tegu võib olla geneetilise häirega. Selge ei ole ka see millise teadusharu esindajate mudelite rakendamine oleks kooskõlas nii indiviidi eakohaste käitumisaktide, kui nende vastu rakendatavate meetmete eetilisuse ja lapse organismi mittekahjustamise printsiipide (Primum est non nocere), näiteks ravi psühhostimulantidega, mis võib lapsindiviidile letaalseks osutuda aga ka lapse isikuautonoomia võimega.
Levinud on mitmed konstruktsioonid: Laste ATHna mõistavad paljud lapseea kroonilist arenguhäiret, mis kandub üle täiskasvanuikka. Laste aktiivsus- ja tähelepanuhäire kokkuleppeline definitsioon puudub, nii näiteks mõeldakse selle all Suurbritannias viha ja agressiooni häiret.
Laste ATH on õigusakti "Individuals with Disabilities Education Act (IDEA [PL-101-476])" kohaselt puue ja ATHga lapsed võivad kvalifitseeruda arenguliste ja hariduslike erivajadustega laste õppele ja kasvatusele ette nähtud teenuste saajateks.
RHK-10-s kannab 'sümptomite kolmik' nimetust "hüperkineetilised häired" ja DSM-IV-s "aktiivsus- ja tähelepanuhäire".
Kui kasutatakse kliinilist uurimist ja järgitakse rangelt diagnostilisi kriteeriume on ATH esinemissageduseks umbes 1–2%.
Viimasel ajal on varem harilikult lastel kirjeldatud tähelepanupuudulikkuse/hüperaktiivsuse häiret (cADHD) hakatud diagnoosima ka täiskasvanutel (aADHD). ATH diagnoosiga lastest 30–70 protsendil avalduvad haiguse sümptomid ka nooruki- ja täiskasvanueas (Bellak & Black, 1992 viidanud Oyebode 2013 ; Barkley, Fischer, Edelbrock, & Smallish, 1990; Biederman jt, 1996; Gittelman, Mannuzza, Shenker, & Bonagura, 1985; Greenberg, 1994 ja Hunt, 1997; Klein & Mannuzza, 1991; Mannuzza jt, 1991; Mannuzza, Klein, Bessler, Malloy, & Hynes, 1993; Spencer, Biederman, Wilens, & Faraone, 1998 viidanud Riccio jt). Nooruki- või täiskasvanueas võib ette tulla ka ATH sümptomite teesklemist ja/või fabritseerimist neuropsühholoogilistes testides, selle põhjused pole alati selged. Arvatakse, et osaliselt võib olla tegu vähese teadlikkuse ja teisalt jälle tahtliku pettuse ja/või simuleerimisega (malingering), et saada soodustusi või ka soodsaid ravimeid vms.
Harva esinevat, erinevad põhjused, laste deviantset käitumist liigse üliaktiivsuse, puuduliku tähelepanu ja impulsiivsuse näol on kirjeldatud läbi mitme möödunud sajandi.
Lapseea ATH kontseptsiooni on saatnud vaidlused juba aastakümneid mitmete tunnustatud teadlaste, ekspertide jt meelest võib tegu olla:
Aktiivsus- ja tähelepanuhäire kontseptsiooni ajalugu
Lapseea ATH kliinilised kirjeldused, selle aluseks olevad kontseptsioonid ja väärtalitluse nomenklatuur on aja jooksul muutunud. Kuid mitmed ajaloolised kas osaliselt või täielikult kaasaegse sümptomaatikaga sarnanevate patsientide käitumise kirjeldused sobivad paljude autorite arvates ka tänapäevaste ATH diagnostiliste kriteeriumitega (Lange, Reichl jt, 2010). ATH ajaloo all on käsitletud ATH kui võimaliku haigusliku seisundi valikulist kronoloogiat nii arstide, psühholoogide, hulluarstide jmt meditsiinihuviliste vaatenurgast lähtuvalt.
Entsefaliidijärgsed käitumishäired
Mõned autorid, kaasa arvatud Alfred F. Tredgold, arvasid, et varajane ajukahjustus, mille on põhjustanud sünnidefekt või sünnieelne hapnikuvaegus ja hilisemad käitumisprobleemid või õpiraskused on korrelatsioonis (Tredgold 1908, viidanud Rothenberger ja Neumärker 2005; viidanud Lange jt 2010).
Alfred F. Tredgold (1870–1952) oli briti arst ja eugeenik. Tema ajal tegeleti aktiivselt eugeenika probleemidega ja Tredgold oli üks neist, kelle meelest nõdrameelsetega ("feeble-minded)") tegelemine on olulise tähtsusega, ta arvas, et "amentia" on 80% ulatuses pärilik ja pooldas sellega naiste eraldamist ja steriliseerimist. 1908. aastal avaldati tema raamat "Mental deficiency (amentia)".
Tredgoldi ajukahjustuse ja hilisemate käitumisprobleemide vaheline seos leidis kinnitust letargilise entsefaliidi epideemia ajal, mis levis 1917.–1928. aastani ja puudutas ligi 20 miljonit inimest (Conners 2000; Rafalovich 2001; viidanud Lange jt 2010). Entsefaliidi kõrvaltoimed olid võrreldavad entsefaliidi enda fataalsusega. Usutavasti kahjustas entsefaliit pöördumatult patsienti füüsiliselt või mentaalselt (Rafalovich 2001; viidanud Lange jt 2010). Paljudel epideemilise letargilise entsefaliidi seljatanud lastel ilmnes märkimisväärselt ebanormaalset käitumist. Neid tüsistusi kirjeldati kui entsefaliidijärgseid käitumishäireid ("postencephalitic behavior disorder") (Barkley 2006a; Rothenberger ja Neumärker 2005; viidanud Lange jt 2010). Sagedasemate vaatlusleidude hulka kuulusid isiksuse muutused, emotsionaalne labiilsus, kognitiivsed puudujäägid, õpiraskused, unetus, tikid, depressioon ja halb motoorne kontroll (Conners 2000; Kessler 1980; Rothenberger ja Neumärker 2005; viidanud Lange jt 2010). Kirjelduste kohaselt muutusid need lapsed "hyperactive, distractible, irritable, antisocial, destructive, unruly, and unmanageable in school. They frequently disturbed the whole class and were regarded as quarrelsome and impulsive, often leaving the school building during class time without permission" (Ross ja Ross 1976:15; viidanud Lange jt 2010). Ometi ei oleks enamik haigestunud lapsi vastanud nüüdisaegsetele ATH kriteeriumitele. Vaatamata sellele on entsefaliidijärgsetel käitumishäiretel oma roll nii lastel esineva hüperaktiivsuse kui ATH kontseptsiooni arengus (Rothenberger ja Neumärker 2005; viidanud Lange jt 2010).
Franklin G. Ebaugh avaldas 1923. aastal ajakirjas American Journal of Diseases in Children artikli "Neuropsychiatric sequelae of acute epidemic encephalitis in children". Selles kirjeldas ta 17 lapse akuutse entsefaliidi järgseid käitumis- ja neuroloogilisi häireid. Ajavahemik nende tekkeks oli lastel erinev kahel lapsel kaks või rohkem, viiel lapsel ühest kahe ja seitsmel juhul vähem kui aasta.
Psühhiaatrilisteks kõrvaltoimeteks olid iseloomu ja meeleolu muutus, mille iseloomulikuks tunnusteks olid:
Neuroloogilisteks kõrvalnähtudeks olid peavalu, peapööritus, kahelinägemine, asteenia, uimasus ja liigne süljeeritus. Liikumishäired. Need lapsed ei reageerinud distsipliinile. Seitsmel aga oli esinenud käitumishäireid ka enne akuutset letargilise entsefaliidi põdemist.
Entsefaliidijärgseid käitumishäireid esines keskeltläbi 1/3 haigestunud lastel. Püsivaid kahjustusi intelligentsusele või mälule ei esinenud, kuid sageli olid häirunud keskendumine ja uni. Need lapsed olid aktiivsed öisel ajal ja kaldusid magama päevasel ajal. Arstid märkasid, et lapsed, kellel esines entsefaliidijärgseid psühhiaatrilisi häireid, võisid küll väga julmalt käituda, näiteks eemaldada omal silmad või tappa õe või venna, kuid tundsid oma teo eest tõelist kahetsust ja väitsid, et neid sunniti seda tegema.
Nende laste käitumisprobleemid võisid küll taanduda, kuid asendusid hiljem entsefaliidijärgse parkinsonismiga. USA Danbury haigla arsti John Murphy arvates tekkis Adolf Hitleril Parkinsoni tõbi just letargilise entsefaliidi tagajärjel (entsefaliidijärgne parkinsonism).
Lapseea hüperkineetiline haigus
1932. aastal teatasid saksa arstid Franz Kramer (1878–1967) ja Hans Pollnow (1902–1943) lapseea hüperkineetilisest haigusest ("Über eine hyperkinetische Erkrankung im Kindesalter") mille klassifitseerisid lapseea psühhoosina.
Lapseea hüperkineetilise haiguse iseloomulikuks sümptomiks oli motoorne rahutus. Kramer ja Pollnow tegid selgeks, et nimetatud sündroomil ei ole seost letargilise entsefaliidiga. Nende uuritud juhtumites ei esinenud lastel kehalisi sümptomeid, unehäireid, öist rahutust, mida seostati entsefaliidijärgsete käitumishäiretega. Vastupidi entsefaliidijärgsele motoorsele tungile märkasid Kramer ja Pollnow rahutust ainult päevasel ajal. Peamised Krameri ja Pollnowi kirjeldatud hüperkineetilise haiguse sümptomid sarnanevad tänapäevase ATH kontseptsiooni sümptomaatikaga.
Samuum
Samuum on kuiv kuum tuul Saharas ja Araabia poolsaarel.
Illüüria provintsid
Pärand
Viini kongress kinnitas Austria valdusteks endised Illüüria provintsid. Aastal 1816 moodustati neist ilma Dalmaatsia ja Horvaatiata, kuid koos kogu Kärnteniga Illüüria kuningriik, mis ametlikult kaotati alles aastal 1849, kuigi Horvaatia piirkondade tsiviilhaldus oli juba aastal 1822 antud Ungarile.
Samuum
Tuule temperatuur võib ulatuda üle 50 °C ja niiskus olla alla 10%. Tuul kannab endaga kaasa tolmu ja liiva ning on seetõttu ohtlik inimestele ja loomadele, kes võivad lämbuda. Samuti võib kõrge temperatuuriga tuul põhjustada kuumarabandust.
Illüüria provintsid
Pärand
Aastal 1929 peeti Ljubljanas suur riiklik tseremoonia, mille ajal püstitati Prantsuse Revolutsiooni väljakule monument Napoleonile ja Illüüriale. Seda filmis Janko Ravnik.
Lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire
Lapseea hüperkineetiline haigus
Krameri ja Pollnow meelest oli hüperkineetilise haiguse nähtavaimaks sümptomiks väga kiireloomuline motoorne aktiivsus. Need lapsed ei suutnud sekunditki paigal püsida, jooksid toas ringi, ronisid eelistatult kõrgete mööbliesemete otsas ja said pahaseks, kui neid takistati motoorsetele impulssidele järele andmast (Lange jt 2010). Krameri ja Pollnowi meelest puudus motoorsel tegevusel eesmärk, need lapsed katsusid ja liigutasid kõike, mis teele sattus ja kasutasid sageli objekte mitte-eesmärgipäraselt. Nad lülitasid valguse sisse-välja, liigutasid toole, ronisid laua, kapi või aknalaua peale, hüppasid vooditel, keerasid võtit lukuaugus, rebisid paberit, käisid ringis, viskasid akna kaudu asju välja, või tagusid mänguasju rütmis vastu põrandat. Seda eesmärgipäratut tegevust saatis kiire tegevuste vahelduvus, mis oli tõenäoliselt tingitud uue stiimuli ilmumisega. Krameri ja Pollnowi kirjeldatud laste käitumisele oli omane ka tegevuste pooleli jätmine (lõpetamatus) ja küsimustele mittevastamine, see muutis nende intellektuaalsete võimete hindamise raskeks.
Nende hüperkineetiliste laste sihikindluses esines varieeruvusi, kui nad mängisid mänge, siis mõne minuti kaupa, kuid samas märkasid uurijad, et mingi neile huvipakkuva tegevusega võisid nad tunde tegeleda. Kramer ja Pollnow kirjeldasid ka nende laste tujukust, nad märkasid suurenenud erutuvust, sagedasi vihapurskeid ja kalduvust muutuda agressiivseks või hakata nutma ja seda enneolematutel põhjustel. Neid aga peetakse impulsiivsusele omasteks karakteristikuteks ja liigitatakse ATH sümptomite hulka.
Nende uurijate kirjeldatud hüperkineetilise haigusega lapsed olid sageli sõnakuulmatud. Koolis võisid nad koos teistega õppides segada klassi toimimist. Neil oli raskusi teiste lastega koos mängimisel ja nad olid omaealiste hulgas sageli ebapopulaarsed. Krameri ja Pollnowi hüperkineetilise häire juhtumid esinesid 3–4-aastastel lastel. Mitmete juhtumite korral järgnes ebanormaalne käitumine palavikuga kulgenud haigusele või epileptilisele krambile.
Selle haiguse sümptomina teatati ka kõnehäiretest, nendeks olid halb hääldus ja väljendusoskus. Arvati, et nende laste sõnavara ei saa täieneda enne, kui nad on seisundist tervenenud. Samas intelligentsusega seotud probleemide esinemise kohta pole andmeid.
Krameri ja Pollnowi kirjelduste kohaselt vähenesid sümptomid 7. eluaastaks ja lapsed tervenesid.
Ühtekokku kirjeldasid Kramer ja Pollnow 15 lapseea hüperkineetilise haigusega juhtumit.
1948. aastal avaldasid G. B. Rosenfeld ja Charles Bradley ülevaate imikueas asfüksiat põdenud (asphyxiant illness in infancy) laste käitumissündroomi kohta. Nende laste käitumisele olid iseloomulikud: See viis minimaalse ajukahjustuse (minimal brain damage) kontseptsioonini (Kessler 1980; viidanud Lange jt 2010), mis põhines eeldusel, et kuigi kahjustust ei saa objektiivselt tuvastada, võib see hüperaktiivset käitumist esile kutsuda. (Barkley 2006; Ross ja Ross 1976). Enamik Rosenfeldi ja C. Bradley kirjeldatud sümptomeid sobituvad DSM-IV-TR kriteeriumitega ja minimaalse ajukahjustuse hüpoteesi võidakse lugeda ADHD ajalooliseks eelkäijaks.
1957. aastal kirjeldasid M. W. Laufer, E. Denhoff ja G. Solomon lastel üsna sagedasti esinevat teadmata tekkepõhjusega (kas ajukahjustus, leetrid jm) hüperkineetilise impulsi häiret (‘Hyperkinetic’ Impulse Disorder / Behaviour Syndrome ), mida iseloomustasid hüperaktiivne ja impulsiivne käitumine ja vähemal määral ka tähelepanematus. Neil lastel oli tähelepanu lühiajaline, keskendumine nõrk, nad olid ärrituvad, muutlikud, impulsiivsed ja õppimine oli neil kesine. Selle kompleksi esinemine võis viia mitmete psühholoogiliste probleemideni, eelkõige sellise käitumise äärmiselt ärritavate toimete tõttu õpetajatele ja vanematele. Õpilasi täis klassiruumis võib õpetaja selliste õpilaste vastu, kes vaatamata ilmselt heale intelligentsile (ühe artiklis kirjeldatud haigusjuhtumi puhul oli Wechsleri intelligentsustesti kohaselt lapse IQ 111) ei suuda paigal istuda, oma töö tegemisele keskenduda ja seda lõpetada ning esitavad ettearvamatult täiusliku töö, sageli vaenulikuks muutuda.
Autorid püstitasid hüpoteesi, et hüperkineetilise impulsi häire käitumise põhjuseks on vaheaju düsfunktsioon, mis taandus amfetamiini manustamisel. Autorite arvates võis siin tegu Freudi Reizschutzi kaitsebarjääri stiimulite vastu, mis on egost eraldi, defektsusega, mida sai aga farmakoloogiste vahenditega efektiivselt muuta.
Autorid kontrollisid hüpoteesi oma töö kohta Bradley haiglas, mis oli emotsionaalselt häirunud laste psühhiaatriline haigla, hospitaliseeritud lastel. Lisaks vaheaju düsfunktsioonile kirjeldasid autorid ka mitmeid psühholoogilisi ja emotsionaalseid põhjuseid häire tekkimiseks aga ei välistanud ka võimalust, et lapsed ongi hüperaktiivse loomuga. Sageli esines neil lastel mingi kesknärvisüsteemi kahjustus kas enne sündi, sündimise ajal või esimeste eluaastate jooksul. Lapsed kasvasid enamasti selle häirest välja.
1960ndatel kritiseeriti "minimaalse ajukahjustuse" hüpoteesi, kuna mitte igal ebanormaalse käitumisega lapsel ei saanud minimaalne ajukahjustus olla. Kuna sündroomi kõige silmapaistvam osa oli hüperaktiivsus siis pandi alus hüperkineetilisele sündroomile. Lauferi jt uuringu tulemused näitasid, et hüperkineetilist sündroomi võis esile kutsuda minimaalset aju düsfunktsionaalsust.
Lapseea psühhiaatrilise häirena
Eesti päritolu ameerika psühholoogi, psühhobioloogi ja neuroteadlase Jaak Panksepa (sündinud 1943 Tartus) arvates võib ATH meie ühiskonnas olla psühhiaatriline probleem. ATH diagnoosi plahvatuslik kasv võib, koolihariduse standardiseerituse ja lapsepõlve mängulisuse sallimatuse kasvu toimel, aga peegeldada ka tõsiasja, et järjest rohkematel lastel pole piisavalt ruumi ja võimalusi, et väljendada oma loomulikku bioloogilist vajadust üksteisega iga päev jõuliselt rough-and-tumble (Rough and tumble play (R&T play) mängida. ATHd võib pidada meie kaasaegse ühiskonna laste käitumise reguleerimise 'mooduseks', seejuures aru saamata lapse arengut juhtivate aju primitiivsete emotsionaalsete jõudude olemasolust. ATH diagnoosiga laste aju-uuringute kohaselt võib neil lastel otsmikusagara maht ja funktsioonid pisut teistest erineda, kuid need erinevused ei anna alust nende interaktsioonide stiili nimetada häireks. Vaatamata ulatuslikele uuringutele ei ole usutavaid tõendeid selle kohta, et neil lastel esineks piisavalt ekstreemsel määral bioloogilisi või psühholoogilisi kõrvalekaldeid meditsiinilises mõttes. Enamik ATH diagnoosiga noori võivad olla lihtsalt normaalsed, väga mängulised lapsed, kellel võib olla raskusi kohaneda teatud institutsionaalsetele ootustega.
Diagnostika ja klassifikatsioon
Seni pole kindlalt teada, milliste maade lastepsühhiaatrid lähtuvad oma töös ATH-diagnoosiga lastega Maailma Terviseorganisatsiooni poolt välja antud 1992. aasta rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versiooni V peatükist (Psüühika- ja käitumishäired) või sarnaselt mitmete teiste riikide, näiteks Austraalia psühhiaatritega Ameerika Psühhiaatria Assotsiatsiooni "Vaimsete häirete diagnostilisest ja statistilisest käsiraamatust" (DSM).
Märkus: ükskõik kumba klassifikatsioonisüsteemi on rakendatud lapseea ATH diagnoosi panekul lapsele on see sotsiaalse keskkonna 'vahendatud' diagnoos: lapsevanemad (kas vastavad küsitlused ja/või ankeedid), õpetajad, lastearstid jmt – see loob tavatu olukorra: harilikult on haiguse diagnoosimisel patsiendi kaebusteks sümptomid siin aga 'liidetakse vajalikud sümptomid' alaealise patsiendi käitumisaktidele. Pole selge, mida arvavad ATH-lapsed ise neile pandud diagnoosist.
Laste ATH, kui lapseea psühhiaatrilise diagnoosi kronoloogia kohta Eestis publikatsioone napib. Kui palju Eestis ATH-diagnoosiga lapsi on, pole seni veel selge. Tallinna Lastehaigla psühhiaatriakliiniku juhataja Anne Kleinbergi 2014. aasta ettekande kohaselt on psühhiaatri poolt 2013. aastal hüperkineetiliste häirete (F90) kategoorias konsulteeritud isikuid vanuses 0–14 aastat kokku 1733. )
Laste ATH kuulub nüüdisajal RHK-10 jaotisse F90-F98 Tavaliselt lapseeas alanud käitumis- ja tundeeluhäired: F90 Hüperkineetilised häired .
Barkley lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire kontseptsioon
Russell A. Barkley (sünd 1949) on kliiniline psühholoog. Teda peetakse rahvusvaheliselt tunnustatud ATH-uuringute eksperdiks. Barkley meelest on ATH-l geneetiline aluspõhi.