cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guinnessi rekordite raamat
Muuseum
1976. aastal avati Empire State Buildingus Guinnessi rekordite raamatu muuseum. Seejärel läks kiirlaskur Bob Munden promoturneele, tulistades revolvrist 0,01 sekundiga. Eksponaatide seas olid maailma pikima mehe (Robert Wadlow) vahakuju, maailma suurim vihmauss, mõõganeelaja röntgenipilt, korduvalt välguga pihta saanud Roy Sullivani välguaukudega müts ning paar kalliskividega kaunistatud golfikingi, mis müüdi 6500 USA dollari eest. Nüüdseks on muuseum suletud.
Tüümuse primordium
Tüümuse primordium (tüümuse rakukogum; ladina primordium thymi) on tänapäeval paljudel selgroogsetel loomadel pärast viljastumist (looteperioodil) keskseinandis epiteelist formeeruv lõpustaskutekkeline paariline rakukogum, kus toimub teatud lümfotsüütide populatsioonide areng.
Tüümuse primordiumi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Nimetatud rakukogum formeerub tüümuseks.
Inimloote tüümuse rakukogum
Inimeste üsasisese (prenataalse), üsavälise (postnataalse) ning noorukiea arenguetappidel teeb harkelund koos indiviidiga kaasa unikaalse ontogeneesi.
Tüümuse rakukogum areneb lootel koos kõrvalkilpnäärmetega 3. ja 4. lõpusetasku endodermist. Sellele järgneb mõlemale elundile spetsiifilise, algeks oleva rakukogumi moodustumine lootel, millele on iseloomulikud transkriptsioonifaktorite Foxn1 ja Gcm2 ekspressioon.
Kuni 6. rasedusnädalani on elund valdavalt epiteliaalne, kuid on omandanud kaudaalselt juba pikenenud kuju.
Inimlootel lahknevad alates 8. rasedusnädalast kõrvalkilpnäärmed, tüümuse rakukogumi pooled hakkavad üksteise poole kasvama ja ühinevad südamepaunaga ning moodustuma hakkab säsiosa (alates 9.–11. nädalast). kuid ei kasva kunagi kokku – neid eraldab sidekude.
10. nädalal ekspresseeritakse CD4- ja CD8-antigeene.
Tüümuse primordium on tuvastatav abordi läbinud loodetel 12. nädalal (weeks gestation) – selle kaal oli 0,1 g ja pikkus 0,2 cm.
Ühe uurimuse kohaselt toimub alates 13. nädalast tüümuse koore ja tüümuse säsi diferentseerumine ja on tuvastatavad Hassalli kehad.
Takistused tüümuse rakukogumi migratsioonil võivad kaasa tuua ektoopilise tüümuse (ectopia thymi) või tüümuse migratsiooni radadel paiknevaid tüümuse koe saarekesi (textus thymicus accessorius, lobuli thymici accessorii).
Ektoopiline tüümus, mis paikneb kaelas, kannab nimetust thymus cervicalis.
Molekulaarsed arengumehhanismid
Arvatakse, et olulist rolli 3. lõpusetasku organogeneesis mängivad Foxg1, retinoehappe signaalirajad ja fibrobasti kasvufaktor 8 (FGF8) signaalid.
Transkriptsioonifaktorid Foxg1, Isl1, Foxn1, Cited2, Eya1 ja Six. ja Tbx1 (kromosoomis 22q11.2) mis reguleerivad vastavate geenide transkriptsiooni moodustamaks tüümuse primordiumi. Transkriptsioonifaktorite suhted ja toimed pole käesoleval ajal selged.
Tüümuse Foxg1 ekspressiooniga primordiumis kaasneb kemokiini CCL25 komplekteerimine.
Embrüonaalne tüümus komplekteerib loote tümotsüütide (näiteks CD4-CD8-CD25-CD44+) migratsiooni esile kutsuvaid keemilisi signaalühendeid kemokiine: CCL21, CCL25, ja CXCL12.
Väärarendid
Tüümuse organogeneesi jooksul väljakujunenud väärarendid on haruldased kaasasündinud väärarendid, mille hulka liigitatakse tüümuse kaasasündinud aplaasia või tüümuse vaegmoodustumus, ektoopiline tüümus ja tüümuse tsüstid.
Tüümuse üsasisese ebanormaalse arenguga (tüümuse kaasasündinud hüpoplaasia) seostatakse DiGeorge'i sündroomi (DGA – DiGeorge anomaly) ja pärilikku autoimmuunset polüendokrinopaatia-kandidiaas-ektodermaalset düstroofiat (APEDEC, mutatsioonid TBX1, FOXN1 ja AIRE-s).
Tüümuse kaasasündinud väärareng on ka autosomaalretsessiivse kombineeritud immuunpuudulikkuse vorm- Nezelofi sündroom (RHK-10 D81.4).
Tüümuse väärarenguga seostatakse ka järgmisi kaasasündinud haiguslikke seisundeid reticular dysgenesis (OMIM 267500), pärilik hüpogammaglobulineemia [D80.0], thymic alymphoplasia. Tüümuse kaasasündinud funktsionaalsete väärarengutega seostatakse inimestel rasket kombineeritud immuunpuudulikkuse ehk SCID-sündroomi ja ataksia teleangiektaasiat, mil tüümuses ei toimu normaalset mitootilist tegevust, ei arene tüümuse epiteelirakud ja tüümus ei arene funktsioneerivaks lümfoidelundiks.
Tüümuse kaasasündinud hüpoplaasia
DiGeorge'i sündroom (syndroma DiGeorge) ehk tüümuse kaasasündinud hüpoplaasia ehk tüümuse kaasasündinud aplaasia ehk tüümuse aplaasia ehk 22q11.2 deletsioonisündroom ehk tüümuse arenematus (OMIM: 188 400) on loote üsasisese perioodi arengu- ja migratsioonihäire, mida iseloomustavad kolmanda ja neljanda lõpustasku arenematusest tingitud tüümuse ja kõrvalkilpnäärmete puudumine ja 'tüümusega seotud' rakulise immuunsuse puudulikkus (1965), lisaks ka muud iseloomulikud haigustunnused ja/või nende kombinatsioonid.
DiGeorge'i sündroom liigitatakse sünnijärgselt tüümuse kaasasündinud väärarendidite hulka. Tegemist võib olla geneetilise häirega.
DiGeorge'i sündroomi kliinilist pilti kirjeldati esmakordselt tõenäoliselt 1829. aastal.
1959. aastal (Lobdell, 1959) arvati, et kaasasündinud kõrvalkilpnäärmete arenematusega võib kaasneda ka kaasasündinud tüümuse puudumine.
DiGeorge'i sündroomi kirjeldas esmakordselt 1965. aastal ameerika arst ja endokrinoloog Angelo M. DiGeorge (1921–2009).
Kaasasündinud tüümuse aplaasia korral on tüümus väike, harilikult on tuvastatavad retikulaarrakud ja suured lümfotsüüdid kuid ei ole väikseid lümfotsüüte ja puuduvad Hassalli kehad.
Ajaloolist
Köllikeri ja Hisi arvates formeerub elund epiteelist ja sarnaneb lümfisõlmega.
Haugstedt arvas, et tüümus ilmneb inimesel 9.–10. nädalal.
Philipp Friedrich Arnoldi (1842) kirjelduste kohaselt koosneb 8-nädalase inimloote ja lehmaloote tüümus hingamiselundite limaskestast ning asetseb hingetoruga koos ja sarnaneb sellega.
Theodor von Bischoffi ("Entwicklungsgeschichte der Säugetiere und des Menschen", 1842, lk 288) ei veennud Arnoldi kirjeldus. Bischoff ei leidnud, et hingetoru ja kõri oleks tüümusega seotud, küll aga võis tüümus olla ühendatud kilpnäärmega.
J. Simon (1845) uuris lahangutel sea ja härja tüümuseid ning leidis, et Arnoldi ja Bishcoffi tüümuse kirjeldused olid ebatäpsed.
Inagi
Inagi (jaapani 稲城市) on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris.
1. mai 2023 seisuga oli linna elanike arv 94 780.
Kanti lennuväebaas
Kanti lennuväebaas (Авиабаза Кант) on Venemaa lennuväebaas Kõrgõzstanis Tšüj oblastis Kanti linnast lõunas.
Baas asub umbes 20 kilomeetri kaugusel Biškekist.
Baas paikneb Kõrgõzstanis 2003. aastal sõlmitud lepingu alusel. Kanti lennuväebaasi eellaseks oli 1941. aastal Odessast evakueeritud pilootide kooli baasil rajatud Nõukogude Liidu õhuvägede õppekeskus.
Baas jätkas tegutsemist pärast maailmasõda ja koolitas ka välismaiseid piloote. Kanti lennuväekoolis on õppinud Egiptuse president Ḩusnī Mubārak, Süüria president Ḩāfiz̧ al-Asad ja India õhujõudude juht Dilbagh Singh.
30 kilomeetri kaugusel Kanti baasist paikneb alates 2001. aastast USA lennuväe käsutuses olev Manasi transiidikeskus.
Bafuti fonn
Bafuti fonn on Bafuti ja ümberkaudsete alade traditsiooniline valitseja Kamerunis.
Tuntuim Bafuti fonn oli Achirimbi II (valitses 1932–1968), kes võõrustas Gerald Durrelli ja keda on kirjeldatud Durrelli raamatutes.
Urve Kalamees
Urve Kalamees (sünd. Haug, 31. märts 1936 – 18. märts 2016) oli eesti mükoloog.
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
pisi|250px|[[Khalīfah' staadion]]
XVII kergejõustiku maailmameistrivõistlused toimusid 2019. aasta 27. septembrist kuni 6. oktoobrini Dohas Kataris. Võistlused toimusid renoveeritud mitmeotstarbelises Khalīfah' staadionil ning esimest korda peeti maailmameistrivõistlusi Kataris. Ligikaudu 2000 sportlast 209 riigist võistlesid kümnepäevase võistluse jooksul kokku 49 kergejõustiku alal, mis koosnesid 24 võistlusest meestele ja naistele ning segateatevõistlusest.
See oli esimene kord, kui võistlused toimusid Lähis-Idas, ja ka esimene kord, kui need toimusid oktoobris. Kuuma kliima tõttu ei toimunud hommikusi võistlusi ja võistlused korraldati alles hilisõhtul. Pikamaajooksude võistlused algasid kohaliku aja järgi kesköö paiku. Esmakordselt lubati sportlased võistlema rahvusmeeskondade sponsorite logodega spordiriietel.
Rahvusvaheline kergejõustikuliit (IAAF) teatas 23. septembril 2019, et Venemaa koondis eemaldati rahvusvahelistelt võistlustelt pea neljaks aastaks ja Venemaa koondis ei osalenud ka nendel maailmameistrivõistlustel. Neutraalse lipu all osales aga 29 Venemaa sportlast.
Kirion II
pisi|Kirion II (1917) Kirion II (gruusia keeles კირიონ II; 10. november 1855 Nikozi – 26. juuni 1918) oli Gruusia õigeusu kiriku eestseisja 1917–1918. Ta oli esimene kogu Gruusia katoolikos-patriarh pärast Gruusia õigeusu iseseisvuse taastamist.
Ta lõpetas Thbilisi (1876) ja Kiievi (1880) vaimuliku seminari ning töötas seejärel Odessa seminaris. 1883 tuli ta Gruusiasse tagasi ja töötas seejärel usuõpetajana, uuris kristluse ajalugu Gruusias ning kogus vanu käsikirju, münte ja folkloori.
Veneetsia Tessera lennujaam
Veneetsia Tessera lennujaam on rahvusvaheline lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Veneetsia provintsis, Veneetsia eeslinnas Tesseras. Lennujaam kannab Marco Polo nime (Aeroporto "Marco Polo" di Venezia).
Kirion II
Pärast oma naise ja laste surma hakkas ta mungaks. 1896 pühitseti ta Kvatakhevi kloostri arhimandriidiks. 1898–1901 oli ta Alaverdi piiskop ja 1901–1902 Gori piiskop. Ta oli aktiivne Gruusia kiriku autokefaalia, mille Venemaa oli 1811. aastal kaotanud, eestkõneleja. Seetõttu saadeti ta pagendusse Kamjanets-Podilskõisse ja hiljem Kaunasesse. 1903. aastast oli ta Novomõrhorodi piiskop ja Hersoni kubermangu vikaarpiiskop, 1906. aastast Suhhumi piiskop ja 1907. aastast Kaunase piiskop ning Leedu vikaarpiiskop. Pärast Gruusia eksarhi Nikoni tapmist 1908. aastal Thbilisis võeti talt piiskopi tiitel ning saadeti Kurjaži kloostrisse Harkivi lähedal ning seejärel Sanaksari kloostrisse Mordvas. 1915 sai ta taas piiskopiks, ta saadeti Polotskisse. Augustis 1917 sai ta Gruusiasse tagasi minna. 1. oktoobril 1917 valiti ta Gruusia õigeusu kiriku patriarhiks.
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
100 m jooks
Finaal: 28. september Osavõtjaid: 72 Riike: 51 Maailmarekord: 9,58 (2009) Usain Bolt, Maailmameistrivõistluste rekord: 9,58 (2009) Usain Bolt, Maailmameister 2017: 9,92 Justin Gatlin, 2019. aasta 100 m jooksu edetabeli juht: 9,82 Christian Coleman, Ametlikud tulemused: Eelvoor-Eeljooksud-Poolfinaal-Finaal <br style="clear:both;" />
Veneetsia Tessera lennujaam
Lennujaama nurgakivi pandi 1958. aasta 29. märtsil, jaam pühitseti sisse 1961. aasta 31. juulil.
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
200 m jooks
Finaal: 1. oktoober Osavõtjaid: 52 Riike: 37 Maailmarekord: 19,19 (2009) Usain Bolt, Maailmameistrivõistluste rekord: 19,19 (2009) Usain Bolt, Maailmameister 2017: 20,09 Ramil Guliyev, 2019. aasta 200 m jooksu edetabeli juht: 19,50 Noah Lyles, Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Poolfinaalid-Finaal <br style="clear:both;" />
Kirion II
Ta leiti tapetuna 27. juuni 1918 varahommikul Martkophi kloostris. Tapjat ei leitud ja tema surma asjaolud on siiani ebaselged.
Veneetsia Tessera lennujaam
Veneetsia Tessera lennujaam oli 2013. aastal reisijate arvult Itaalias viiendal kohal.
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
400 m jooks
Finaal: 4. oktoober Osavõtjaid: 42 Riike: 31 Maailmarekord: 43,03 (2016) Wayde van Niekerk, Maailmameistrivõistluste rekord: 43.18 (1999) Michael Johnson, Maailmameister 2017: 43,98 Wayde van Niekerk, 2019. aasta 400 m jooksu edetabeli juht: 43.45 Michael Norman, Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Poolfinaalid-Finaal <br style="clear:both;" />
Kirion II
Kirion II on maetud Thbilisi Sioni katedraali.
Veneetsia Tessera lennujaam
Veneetsia lennujaamade süsteem (Marco Polo ja Treviso) on aastate jooksul olnud Rooma (Fiumicino ja Ciampino) ja Milano (Malpensa, Linate ja Orio al Serio) järel kolmandal kohal.
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
800 m jooks
Finaal: 1. oktoober Osavõtjaid: 45 Riike: 28 Maailmarekord: 1.40,91 (2012) David Rudisha, Maailmameistrivõistluste rekord: 1.43,06 (1987) Billy Konchellah, Maailmameister 2017: 1.44,67 Pierre-Ambroise Bosse, 2019. aasta 800 m jooksu edetabeli juht: 1.41,89 Nijel Amos, Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Poolfinaalid-Finaal <br style="clear:both;" />
1500 m jooks
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 43 Riike: 24 Maailmarekord: 3.26,00 (1998) Hicham El Guerrouj, Maailmameistrivõistluste rekord: 3.27,65 (1999) Hicham El Guerrouj, Maailmameister 2017: 3.33,61 Elijah Manangoi, 2019. aasta 1500 m jooksu edetabeli juht: 3.28,77 Timothy Cheruiyot, <br style="clear:both;" />
Kirion II
Tema kodanikunimi oli Giorgi Sadzaglišvili (გიორგი საძაგლიშვილი).
2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
5000 m jooks
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 39 Riike: 21 Maailmarekord: 12.37,35 (2004) Kenenisa Bekele, Maailmameistrivõistluste rekord: 12.52,79 (2003) Eliud Kipchoge, Maailmameister 2017: 13.32,79 Muktar Edris, 2019. aasta 5000 m jooksu edetabeli juht: 12.52,98 Telahun Bekele, Ametliku tulemused: Eeljooksud-Finaal <br style="clear:both;" />
10 000 m jooks
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 21 Riike: 12 Maailmarekord: 26.17,53 (2005) Kenenisa Bekele, Maailmameistrivõistluste rekord: 26.46,31 (2009) Kenenisa Bekele, Maailmameister 2017: 26.49,51 Mo Farah, 2019. aasta 10 000 m jooksu edetabeli juht: 26.48,95 Hagos Gebrhiwet, <br style="clear:both;" />
110 meetri tõkkejooks
Orlando Ortega lõpetas jooksu viiendana, kuid peale protesti anti talle pronksmedal. Tema kõrvalrajal jooksnud McLeod kukkus ning aeglustas Ortegat.
400 meetri tõkkejooks
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 39 Riike: 31 Maailmarekord: 46,78 (1992) Kevin Young, Maailmameistrivõistluste rekord: 47,18 (1993) Kevin Young, Maailmameister 2017: 48,35 Karsten Warholm, 2019. aasta 400 m tõkkejooksu edetabeli juht: 46,92 Karsten Warholm, Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Poolfinaalid-Finaal <br style="clear:both;" />
3000 meetri takistusjooks
Finaal: 4. oktoober Osavõtjaid: 46 Riike: 26 Maailmarekord: 7.53,63 (2004) Saif Saaeed Shaheen, Maailmameistrivõistluste rekord: 8.00,43 (2009) Ezekiel Kemboi, Maailmameister 2017: 8.14,12 Conseslus Kipruto, 2019. aasta 3000 m takistusjooksu edetabeli juht: 8.04,82 Soufiane El Bakkali, Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Finaal <br style="clear:both;" />
4×100 meetri teatejooks
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 15 võistkonda Maailmarekord: 36,84 (2012) Nesta Carter, Michael Frater, Yohan Blake, Usain Bolt Maailmameistrivõistluste rekord: 37,04 (2011) Nesta Carter, Michael Frater, Yohan Blake, Usain Bolt Maailmameister 2017: 37,47 Chijindu Ujah, Adam Gemili, Danny Talbot, Nethaneel Mitchell-Blake 2019. aasta 4x100 m teatejooksu edetabeli juht: 37,60 Chijindu Ujah, Zharnel Hughes, Richard Kilty, Nethaneel Mitchell-Blake Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Finaal <br style="clear:both;" />
4×400 meetri teatejooks
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 2.54,29	 (1993)  Andrew Valmon, Quincy Watts, Butch Reynolds, Michael Duane Johnson Maailmameistrivõistluste rekord: 2.54,29	 (1993)  Andrew Valmon, Quincy Watts, Butch Reynolds, Michael Duane Johnson Maailmameister 2017: 2.58,12 Jarrin Solomon, Jereem Richards, Machel Cedenio, Lalonde Gordon 2019. aasta 4x400 m teatejooksu edetabeli juht: 2.59,05 Texas A&M University Bryce Deadmon, Robert Grant, Kyree Johnson, Devin Dixon Ametlikud tulemused: Eeljooksud-Finaal <br style="clear:both;" />
Maraton
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 73 Riike: 42 Maailmarekord: 2:01.39 (2018) Eliud Kipchoge, Maailmameistrivõistluste rekord: 2:06.54 (2009) Abel Kirui, Maailmameister 2017: 2:08.27 Geoffrey Kipkorir Kirui, 2019. aasta maratoni edetabeli juht: 2:01.41 Kenenisa Bekele, Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
20 km käimine
Finaal: 4. oktoober Osavõtjaid: 52 Riike: 28 Maailmarekord: 1:16.36 (2015) Yusuke Suzuki, Maailmameistrivõistluste rekord: 1:17.21 (2003) Jefferson Pérez, Maailmameister 2017: 1:18.53 Éider Arévalo, 2019. aasta 20 km käimise edetabeli juht: 1:17.15 Toshikazu Yamanishi, <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 28. september Osavõtjaid: 27 Riike: 17 Maailmarekord: 8.95 (1991) Mike Powell, Maailmameistrivõistluste rekord: 8.95 (1991) Mike Powell, Maailmameister 2017: 8.48 Luvo Manyonga, 2019. aasta kaugushüppe edetabeli juht: 8.65  Juan Miguel Echevarría, <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
Finaal: 29. september Osavõtjaid: 34 Riike: 20 Maailmarekord: 18.29 (1995) Jonathan Edwards, Maailmameistrivõistluste rekord: 18.29 (1995) Jonathan Edwards, Maailmameister 2017: 17.68 Christian Taylor, 2019. aasta kolmikhüppe edetabeli juht: 18.14 Will Claye, <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 34 Riike: 25 Maailmarekord: 23.12 (1990) Randy Barnes, Maailmameistrivõistluste rekord: 22.23 (1987) Werner Günthör, Maailmameister 2017: 22.03 Tomas Walsh, 2019. aasta kuulitõuke edetabeli juht: 22.74 Ryan Crouser, <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 33 Riike: 23 Maailmarekord: 74.08 (1986) Jürgen Schult, Maailmameistrivõistluste rekord: 70.17 (2005) Virgilijus Alekna, Maailmameister 2017: 69.21 Andrius Gudžius, 2019. aasta kettaheite edetabeli juht: 71.86 Daniel Ståhl, <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 32 Riike: 22 Maailmarekord: 98.48 (1996) Jan Železný, Maailmameistrivõistluste rekord: 92.80 (2001) Jan Železný, Maailmameister 2017: 89.89 Johannes Vetter, 2019. aasta odaviske edetabeli juht: 90.61 Magnus Kirt, <br style="clear:both;" />
Vasaraheide
Wojciech Nowicki lõpetas üldarvestuses neljandana, tulemusega 77,69 m.
Seejärel esitas Poola meeskond protesti, väites, et Halasz puudutas esimesel katsel ringist väljaspool asuvat maad. Apellatsioonikohtu žürii jõudis järeldusele, et eeskirjade eiramine võistluse läbiviimisel seadis Nowicki ebasoodsasse olukorda ning otsustas pronksmedalid anda nii Nowickile kui ka Halaszile.
Finaal: 2. oktoober Osavõtjaid: 31 Riike: 20 Maailmarekord: 86.74 (1986) Juri Sedõhh, Maailmameistrivõistluste rekord: 83.38 (2001) Szymon Ziółkowski, Maailmameister 2017: 79.81 Paweł Fajdek, 2019. aasta vasaraheitte edetabeli juht: 81.74 Wojciech Nowicki, <br style="clear:both;" />
Kümnevõistlus
Finaal: 3.-4. oktoober Osavõtjaid: 24 Riike: 17 Maailmarekord: 9126 (2018) Kevin Mayer, Maailmameistrivõistluste rekord: 9045 (2015) Ashton Eaton, Maailmameister 2017: 8765 Kevin Mayer, 2019. aasta kümnevõistluse edetabeli juht: 8711 Damian Warner, <br style="clear:both;" />
100 m jooks
Finaal: 29. september Osavõtjaid: 47 Riike: 31 Maailmarekord: 10,49 (1988) Florence Griffith-Joyner, Maailmameistrivõistluste rekord: 10,70 (1999) Marion Jones, Maailmameister 2017: 10,85 Tori Bowie, 2019. aasta 100 m jooksu edetabeli juht: 10,73 Shelly-Ann Fraser-Pryce, --  10,73 Elaine Thompson, <br style="clear:both;" />
200 m jooks
Finaal: 2. oktoober Osavõtjaid: 45 Riike: 31 Maailmarekord: 21,34 (1988) Florence Griffith Joyner, Maailmameistrivõistluste rekord: 21,63 (2015) Dafne Schippers, Maailmameister 2017: 22,05 Dafne Schippers, 2019. aasta 200 m edetabeli juht: 21,74 Shaunae Miller-Uibo, <br style="clear:both;" />
400 m jooks
Finaal: 3. oktoober Osavõtjaid: 48 Riike: 32 Maailmarekord: 47,60 (1985) Marita Koch, Maailmameistrivõistluste rekord: 47,99 (1983) Jarmila Kratochvílová, Maailmameister 2017: 49,92 Phyllis Francis, 2019. aasta 400 m edetabeli juht: 49,05 Shaunae Miller-Uibo, <br style="clear:both;" />
800 m jooks
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 41 Riike: 28 Maailmarekord: 1.53,28 (1983) Jarmila Kratochvílová, Maailmameistrivõistluste rekord: 1.54,68 (1983) Jarmila Kratochvílová, Maailmameister 2017: 1.55,16 Caster Semenya, 2019. aasta 800 meetri edetabeli juht: 1.54,98 Caster Semenya, <br style="clear:both;" />
1500 m jooks
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 35 Riike: 23 Maailmarekord: 3.50,07 (2015) Genzebe Dibaba, Maailmameistrivõistluste rekord: 3.58,52 (2003) Tatjana Tomašova, Maailmameister 2017: 4.02,59 Faith Chepngetich Kipyegon, 2019. aasta 1500 m edetabeli juht: 3.55,30 Sifan Hassan, <br style="clear:both;" />
5000 m jooks
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 29 Riike: 18 Maailmarekord: 14.11,15 (2008) Tirunesh Dibaba, Maailmameistrivõistluste rekord: 14.26,83 (2015) Almaz Ayana, Maailmameister 2017: 14.34,86 Hellen Obiri, 2019. aasta 5000 m edetabeli juht: 14.20,36 Hellen Obiri, <br style="clear:both;" />
10 000 m jooks
Finaal: 28. september Osavõtjaid: 22 Riike: 11 Maailmarekord: 29.17,45 (2016) Almaz Ayana, Maailmameistrivõistluste rekord: 30:04.18 (2003) Berhane Adere, Maailmameister 2017: 30.16,32 Almaz Ayana, 2019. aasta 10 000 m edetabeli juht: 30.37,89 Letesenbet Gidey, <br style="clear:both;" />
100 meetri tõkkejooks
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 38 Riike: 25 Maailmarekord: 12,20 (2016) Kendra Harrison, Maailmameistrivõistluste rekord: 12,28 (2011) Sally Pearson, Maailmameister 2017: 12,59 Sally Pearson, 2019. aasta 100 m tõkkejooksu edetabeli juht: 12,32 Danielle Williams, <br style="clear:both;" />
400 meetri tõkkejooks
Finaal: 4. oktoober Osavõtjaid: 39 Riike: 27 Maailmarekord: 52,20 (2019) Dalilah Muhammad, Maailmameistrivõistluste rekord: 52,42 (2009) Melaine Walker, Maailmameister 2017: 53,07 Kori Carter, '''2019. aasta 400 m tõkkejooksu? edetabeli juht: 52,20''' Dalilah Muhammad, <br style="clear:both;" />
3000 meetri takistusjooks
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 42 Riike: 26 Maailmarekord: 8.44,32 (2018) Beatrice Chepkoech, Maailmameistrivõistluste rekord: 9.02,58 (2017) Emma Coburn, Maailmameister 2017: 9.02,58 Emma Coburn, 2019. aasta 3000 m takistusjooksu edetabeli juht: 8.55,58 Beatrice Chepkoech, <br style="clear:both;" />
4×100 meetri teatejooks
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 40,82 (2012) Tianna Madison, Allyson Felix, Bianca Knight, Carmelita Jeter, Maailmameistrivõistluste rekord: 41,07 (2015) Veronica Campbell-Brown, Natasha Morrison, Elaine Thompson, Shelly-Ann Fraser-Pryce, Maailmameister 2017: 41,82 Aaliyah Brown, Allyson Felix, Morolake Akinosun, Tori Bowie 2019. aasta 4x100 m teatejooksu edetabeli juht: 41,67 Lisa-Marie Kwayie, Yasmin Kwadwo, Tatjana Pinto, Gina Lückenkemper, <br style="clear:both;" />
4×400 meetri teatejooks
Finaal: 6. oktoober Osavõtjaid: 15 võistkonda Maailmarekord: 3.15,17 (1988) Tatjana Ledovskaja, Olga Nazarova, Marija Kulšunova, Olga Brõzgina Maailmameistrivõistluste rekord: 3.16,71 (1993) Gwen Torrence, Maicel Malone-Wallace, Natasha Kaiser-Brown, Jearl Miles Clark Maailmameister 2017: 3.19,02 Quanera Hayes, Allyson Felix, Shakima Wimbley, Phyllis Francis 2019. aasta 4x400 m teatejooksu edetabeli juht: 3.24,04 Alexis Holmes, Kimberley Harris, Ziyah Holman, Kayla Davis <br style="clear:both;" />
20 km käimine
Finaal: 29. september Osavõtjaid: 45 Riike: 31 Maailmarekord: 1:24.38 (2015) Liu Hong, Maailmameistrivõistluste rekord: 1:25.41 (2005) Olimpiada Ivanova, Maailmameister 2017: 1:26.18 Yang Jiayu, 2019. aasta 20 km käimise edetabeli juht: 1:24.31 Elena Lashmanova, <br style="clear:both;" />
50 km käimine
Finaal: 28. september Osavõtjaid: 23 Riike: 13 Maailmarekord: 3:59.15 (2017) Liu Hong, Maailmameistrivõistluste rekord: 4:05.56 (2017) Inês Henriques, Maailmameister 2017: 4:05.56 Inês Henriques, 2019. aasta 50 km käimise edetabeli juht: 3:57.08 Klavdija Afanasjeva, <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
Finaal: 5. oktoober Osavõtjaid: 26 Riike: 17 Maailmarekord: 15.50 (1995) Inessa Kravets, Maailmameistrivõistluste rekord: 15.50 (1995) Inessa Kravets, Maailmameister 2017: 14.91 Yulimar Rojas, 2019. aasta kolmikhüppe edetabeli juht: 15.41 Yulimar Rojas, <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
Finaal: 30. september Osavõtjaid: 30 Riike: 22 Maailmarekord: 2.09 (1987) Stefka Kostadinova, Maailmameistrivõistluste rekord: 2.09 (1987) Stefka Kostadinova, Maailmameister 2017: 2.03 Maria Lasitskene, ANA 2019. aasta kõrgushüppe edetabeli juht: 2.06 Marija Lasitskene, ANA <br style="clear:both;" />
Teivashüpe
Finaal: 29. september Osavõtjaid: 32 Riike: 22 Maailmarekord: 5.06 (2009) Jelena Isinbajeva, Maailmameistrivõistluste rekord: 5.01 (2005) Jelena Isinbajeva, Maailmameister 2017: 4.91 Ekateríni Stefanídi, 2019. aasta teivashüppe edetabeli juht: 4.91 Jennifer Suhr, <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 3. oktoober Osavõtjaid: 27 Riike: 18 Maailmarekord: 22.63 (1987) Natalja Lissovskaja, Maailmameistrivõistluste rekord: 21.24 (1987) Natalja Lissovskaja, Maailmameistrivõistluste rekord: 21.24 (2011) Valerie Adams, Maailmameister 2017: 19.94 Gong Lijiao, 2019. aasta kuulitõuke edetabeli juht: 20.31 Gong Lijiao, <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 4. oktoober Osavõtjaid: 30 Riike: 20 Maailmarekord: 76.80 (1988) Gabriele Reinsch, Maailmameistrivõistluste rekord: 71.62 (1987) Martina Hellmann, Maailmameister 2017: 70.31 Sandra Perković, '''2019. aasta kettaheite? edetabeli juht: 69.39''' Yaime Pérez, <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 1. oktoober Osavõtjaid: 31 Riike: 21 Maailmarekord: 72.28 (2008) Barbora Špotáková, Maailmameistrivõistluste rekord: 71.70 (2005) Osleidys Menéndez, Maailmameister 2017: 66.76 Barbora Špotáková, 2019. aasta odaviske edetabeli juht: 67.98 Lü Huihui, <br style="clear:both;" />
Vasaraheide
Finaal: 28. september Osavõtjaid: 30 Riike: 20 Maailmarekord: 82.98 (2016) Anita Włodarczyk, Maailmameistrivõistluste rekord: 80.85 (2015) Anita Włodarczyk, Maailmameister 2017: 77.90 Anita Włodarczyk, 2019. aasta vasaraheite edetabeli juht: 78.24 DeAnna Price, <br style="clear:both;" />
Seitsmevõistlus
Finaal: 2.-4. oktoober Osavõtjaid: 20 Riike: 12 Maailmarekord: 7291 (1988) Jackie Joyner-Kersee, Maailmameistrivõistluste rekord: 7128 (1987) Jackie Joyner-Kersee, Maailmameister 2017: 6784 Nafissatou Thiam, 2019. aasta seitsmevõistluse edetabeli juht: 6819 Nafissatou Thiam, <br style="clear:both;" />
4x400 meetri segateatejooks
Finaal: 29. september Osavõtjaid: 16 võistkonda <br style="clear:both;" />
Lodēni
Lodēni on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Ineši vallas.
Daily
Daily on naisenimi.
Lodēni
Küla asub valla kirdeosas. Lodēni jääb valla keskusest Inešist 4,8, endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 6,9 ja Riiast 131,1 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Daily
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1667. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Daily 23 naisel.
Lodēni
Külas asuvad Lodēni muinaskalmed on kultuurimälestisena riikliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 4 elanikku.
Jordan Schmaltz
pisi|Jordan Schmaltz 2015. aastal [[Chicago Wolvesis mängimas]] Jordan Schmaltz (sündinud 8. oktoobril 1993 Madisonis, Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliiga klubis HIFK.
Aastatel 2010–2012 mängis ta United States Hockey League'is ja 2012–2015 Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu HIFK-iga.
1994. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
1994. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Soomes Tamperes.
Erifond
Erifond ehk erihoiuosakond (ka "spetsfond") ehk erihoiuhoidla on raamatukogu selline osakond, kus hoitakse trükiseid või muid allikaid, millele avalikkusel ei ole juurdepääsu või see on piiratud või see on ajutine. Hoidlates, olgu need raamatukogud või mitte, võidakse säilitada lisaks trükistele ka filme, helisalvestisi, salvestisi internetist jm.
Nõukogude Liidus võidi erihoiuks kasutada ka terveid raamatukogusid (nn kinnised raamatukogud). Erihoiuhoidlate asutamine sõltus Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei organitest ja NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuvast tsensuuriametist. Tsensuuriuurija Kaljo-Olev Veskimäe sõnul käsitas tsensuuriamet erifonde "oma käsualustena ja isegi käsukirjad saatis ta otse eriosakonnale, raamatukogu direktorist mööda minnes." Okupatsiooniaegadel võis erihoiule saatmisega kaasneda osa raamatute füüsiline hävitamine.
Erihoid okupeeritud Eestis
Nõukogude okupatsioon. NSV Liidus loodi erihoiuosakonnad suurtes raamatukogudes Moskva, Leningradi ja liiduvabariikide pealinnade riiklikes raamatukogudes 1938. aastal. Erihoidu kasutati poliitilistel põhjustel, et avalikkuse eest varjul hoida kirjandusteoseid, perioodikat, dokumente, käsikirju, fotosid jm. materjale, mis olid otseselt keelustatud või võimule ideoloogiliselt ebasoovitavad. Keeld või ebasoovitavus võis olla tingitud kirjanduses käsitletud teemast, seal avaldatud faktilistest andmetest, autori isikust, väljaandmise ajast jm. Eestis algatas erihoiuosakonna loomise hariduse rahvakomissar Jüri Nuut oma käskkirjaga nr. 589 18. maist 1945. Esimene selline osakond loodi Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogus 1. juunil 1945 seeläbi, et Riiklikul Kirjandusmuuseumil tuli loovutada erihoiule 54 kasti ja pakki mitmesuguseid materjale nii raamatukogust, bibliograafia osakonnast kui ka käsikirjade osakonnast. 22. augustil 1945 võttis EK(b)P Keskkomitee büroo aga vastu otsuse "Eesti NSV muuseumide olukorrast ja selle parandamisest" ja leidis, et Nuut andis kahjuliku kirjanduse hävitamise asemel "vale käskkirja" ning EK(b)P linnakomiteedel tuleb koos NKVD ja Glavlitiga korraldada muuseumide ja dokumentide täielik revisjon, välja valida see, mis kuulub säilitamisele NKVD arhiivides ja puhastada muuseumide fondid "fašistlikust ja nõukogude-vastasest kirjandusest." Revideerimise ja puhastamisega koos loodi esimesed erihoiuosakonnad Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu ja Ajaloomuuseumi juurde Tallinnas ning Kirjandusmuuseumi juurde Tartus, hiljem lisandusid kinnised raamatukogud Partei Ajaloo Instituudis ja Eesti NSV Välisministeeriumis. 1961. aastaks moodustati ENSV ORKA Tallinnas ja ENSV RAKA Tartus.
Võidu tänav (täpsustus)
Võidu tänav on tänava nimi mitmetes Eesti asulates:
Kiyose
Kiyose (jaapani 清瀬市) on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris.
1. mai 2023 seisuga oli linna elanike arv 76 019.
Maarja Kaaristo
Maarja Kaaristo (sündinud 24. detsembril 1980) on eesti etnoloog, tõlkija ja toimetaja.thumb|Maarja Kaaristo esinemas Balti Raamatumessil 6. mail 2010
Haridus
Ta lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli etnoloogina ja kaitses 2008. aastal sealsamas teadusmagistri kraadi etnoloogia alal tööga "Kodulooma käsitlemine eesti etnoloogias 20. sajandi algusest tänapäevani". Aastail 2010–2014 oli ta Tartu Ülikooli doktorant.
Ta katkestas õpingud ja astus 2014 doktorantuuri Suurbritannias Manchester Metropolitan Universitys. 2018. aastal kaitses ta seal turismiuuringutealase doktoritöö, ("Mundane tourism mobilities on a watery leisurescape: Canal boating in North West England") mis käsitleb mobiilsusteooriatest lähtudes paaditurismi Põhja-Inglismaa siseveeteedel.
Kirjastustegevus
Aastail 2004–2007 oli ta kirjastuse Varrak toimetuse assistent, 2007–2014 toimetaja. Ta on tõlkinud ja toimetanud teaduskirjandust, populaarteadust ja ilukirjandust. Ta on Tallinna ülikooli kirjastuse sarja Bibliotheca Anthropologica toimetuskolleegiumi liige.
Upesciems (Zlēkase vald)
Küla asub Venta jõe paremal kaldal.
Johann Mäe
Johann Heinrich Mäe (31. detsember 1894 Luuga – 23. märts 1944 Narva lähedal) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane. Ta oli 8. Eesti Laskurkorpuse suurtükiväeülem.
Ta lõpetas aastal 1932 Kõrgema Sõjakooli juhtimise ja staabiteenistuse alal.
Ta oli aastani 1940 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste õppejõud suurtükiasjanduse alal. Aastatel 1940–1941 oli ta õppejõuks Tallinna Jalaväe Koolis.
Seejärel oli ta tegevväelane 22. Eesti Territoriaalses Laskurkorpuses. 8. juulil 1941 saadeti ta Venemaale. Ta tõusis 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse suurtükiväeülemaks. Ta langes 23. märts 1944 Narva lähedal.
Beagle
Beagle (hääldus: [ˈbē-gəl] ) ehk inglise madalajalgne hagijas on Inglismaalt pärit väikeste hagijate hulka kuuluv jahikoera tõug.
Tema turjakõrgus on vahemikus 33–40 cm, kaal 9–11 kg.
Tõugu on kasutatud Eesti hagija aretamisel.
Jakob Palk
Jakob Palk (28. märts 1908 Halinga, Pärnumaa – 15. detsember 1991 Abja-Paluoja, Viljandimaa) oli eesti puuviljandusteadlane ja sordiaretaja.
Elulugu
Jakob Palk oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Vana-Vigala Põllunduskooli, 1930 Jäneda Põllutöökeskkooli, 1944 Kehtna Aianduse Instituudi, põllumajanduskandidaat (1963, EMMI), väitekiri "Õuna- ja ploomipuu pookealused Eesti NSV-s". Oli 1931–1936 Eesti Seemnevilja Ühisuse Jõgeva ja Luunja seemnekasvandustes aedvilja seemnekasvanduse abijuhataja ja aastast 1938 juhataja. 1936–1938 puukoolipraktikal Lätis ja Saksamaal. 1944–1945 Riikliku Seemnevilja Trusti agronoom, 1945–1964 EMMI Polli katsebaasi teadur, 1964–1972 vanemteadur.
Teadustöö
Uurinud viljapuude agrotehnikat, aretanud õunapuu vegetatiivaluseid (E53, E56, E75 jt, kokku 10 alusetüüpi). Avaldanud töid viljapuude pookealustest, võrakujundamisest ja agrotehnikast. Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis). Üle 80 teadustrükisse, sh mitu monograafiat.
Ust-Võmi rajoon
Ust-Võmi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb läänes Arhangelski oblastiga.
Rajoonis on 12 kohalikku omavalitsust, sealhulgas Mikuni linn ja Žešarti alev. Rajooni keskus on Aikino küla.
Elanike arv oli 2011. aastal 29 300. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 56% venelased, 29,5% komid ja 5,8% ukrainlased.
Täpiline surmaputk
Täpiline surmaputk (Conium maculatum) on sarikaliste sugukonda surmaputke perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim.
Levila ja kasvukoht
Kasvab looduslikult Lõuna- ja Kesk-Euroopas, Aasias ja Põhja-Aafrikas, tulnukana Põhja-Ameerikas, Tšiilis ning Põhja-Euroopas. Eestis hajusalt. Kasvab enamasti prahipaikades, elamute ümbruses, teeservadel ja võsastikes. Looduslikes tingimustes sagedamini lamminiidul, metsaservades, mererannikul.
Kirjeldus
Taim kasvab 60–120 (harvem 180) cm kõrguseks. Õitseb Eestis juunist septembrini. Osakatis ja katis koosnevad 3–5(6) kolmnurksest lehekesest, mis on alusel sageli kokkukasvanud ja allapoole kaldu. Osakatis enam-vähem ühekülgne, osasarikast lühem. Viljad paljad, kerajad, lainetäkiliste roietega. Liitsarikad 12–20 kareda kiirega. Lehed kaheli- või kolmelisulgjad, üldkujult laikolmnurksed, hallikasrohelised, paljad, kuni 50 cm pikad. Vars paljas, harunev, vahel sinaka kirmega, alusel punakate laikudega. Õied valged. Taimel ebameeldiv lehk. Mürgine.
Ajalugu
Täpilise surmaputke kasutamisel on väga pikk ajalugu. Antiik-Kreekas hukati sellega kurjategijaid. Siiski on vaieldud selle üle, kas kreeklased kasutasid hukkamiseks surmaputke või mürkputke, sest surmaputke nimetati vanas kirjanduses samuti cicuta. Platoni kirjelduse järgi Sokratese surmast võib oletada, et oli tegu oli surmaputkeleotisega. Kui lugeda Simon Pauli kirjeldust aastast 1648, siis pole kahtlust, et taim, mida ta nimetab cicuta'ks, on tegelikult surmaputk.
Carl von Linné valis selle taime ladinakeelseks nimetuseks Conium (lähtudes kreekakeelsest sõnast konos, mis tähendab vurrkanni, sest kogemata söömine kutsub esile peapööritust; kone - 'surmamine').
Kasutamine
Täpilist surmaputke on kasutatud meditsiinilistel eesmärkidel. Kuni 20. sajandini oli ta kasutusel valuvaigistina. Õiges koguses on surmaputkel valu vaigistav toime. Välispidisel kasutamisel on selle taime mahlal tuimastav mõju.
Toksilisus
Varjulistes ja pimedates kohtades kasvavad taimed on mürgisemad. Surmaputk sisaldab mitmeid mürgiseid alkaloide, eelkõige koniini. Kõige rohkem sisaldavad koniini küpsemata viljad, kõige ohutum on juur (siiski mürgine). Osa mürke laguneb kuivatamisel, kuid siiski pole taime tarvitamine ohutu.
Täpilise surmaputke juurt võib segamini ajada mädarõika, pastinaagi või peterselli juurtega. Ka on lehed üsna sarnased peterselli lehtedega. Surmaputk on ohtlik ka kariloomadele. Suurele kariloomale võib saada saatuslikuks paar kilogrammi surmaputke. .
Mürgistusnähud
Mürgistusnähud on kõrvetustunne suus, nägemishäired ja nõrkus jalgades. Raskete mürgistusnähtude korral tekib keelehalvatus, pupillide laienemine, peapööritus, oksendamine, kõhulahtisus, sügelemine ja külmatunne, seejärel tuimus ja halvatus alates labajalgadest kuni häälepaelteni. Surm saabub viie tunni pärast hingamislihaste täieliku halvatuse tagajärjel. Kiire abiandmisega ja kunstliku hingamise tegemisega on õnnestunud kannatanuid päästa, halvatus ja lihaste nõrkus püsivad aga kaua.
Estoplast
Estoplast (ehk Tehas "Estoplast", 1979. aastast Katsetehas "Estoplast", 1988. aastast Tootmiskoondis Estoplast) oli Eesti NSV ettevõte, mis tootis plast- ja elektritarbeid. Estoplasti toodangusse kuulusid valgustis, elektriinstallatsioonitarbed (lülitid), plastmassist sanitaartehnika tooted, köögitarbed (kuivainete karbid, kokteilikõrred) ja mänguasjad. Toodangut eksporditi rohkem kui 20 riiki (põhiliselt sotsialistlikkesse riikidesse ja arengumaadesse).
Tehas asus Tallinnas aadressil Türi tänav 10. Ettevõttel oli tsehh Raplas ja saeveski Jõgisool.
1979. aastal töötas ettevõttes 1262 inimest, 1986. aastal 1222 inimest.
Estoplasti kunstnikuna töötades disainisid valgusteid Lilian Linnaks (1960–1962), Kristi Metusala (1965–1992), Riho Vahtra (1985–1988), Laine Linnas (1968–1997).
Ajaloost
Estoplast asutati 1959. aastal käitistest Arba, Elektrometall ja Presto. Tehas oli algusaastatel Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu alluvuses, 1965. aastal läks NSV Liidu Elektrotehnika Tööstuse Ministeeriumi alluvusse.
1986. aastal määrati tehase direktoriks Ülo Nugis, kes sai aru, et Moskva bürokraatia juhtimisel ettevõte kaugele ei jõua. Mööda minnes Eesti NSV parteinomenklatuurist, viis Ülo Nugis Mihhail Gorbatšovile suunatud kirja isiklikult NLKP Keskkomiteesse. 1988. aastal saabus Tallinna kõrgetasemeline Moskva komisjon. Tehases ringkäigu teinud komisjoni ettepaneku põhjal koostati NSV Liidu Ministrite Nõukogu poolt määrus, mis viis Estoplasti Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi alluvusse, hiljem oli selle õigusjärglane Eesti NSV Riiklik Tööstuskomitee. Tehase Estoplasti üleliidulisest alluvusest vabanemine oli tähelepanuväärsemaid uutmisprotsessi võite Eestis. 1991. aastast kandis tehas nime Riiklik Aktsiaselts Estoplast. 1995. aastal RAS Estoplast erastati, aktsiad ostis AS Talinvest. 2003. aastal RAS Estoplast pankrotistus.
Imre Pall
Imre Pall (sündinud 17. veebruaril 1951 Tartus) on Eesti informaatikateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1969 Tallinna 7. Keskkooli, 1974 TPI arvutustehnikainseneri erialal, 1981 aspirantuuri Leningradi V. I. Lenini nim Elektrotehnika Instituudis, tehnikakandidaat (1981, samas), väitekiri "Логическое проектирование процессора, выполняющего элементарные операции обработки данных структурированного типа".
Oli 1974–1976 Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi insener, 1976–1977 nooremteadur, 1982–1985 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo juhtivkonstruktor, 1986–1987 grupijuht, 1988–1992 projekti peakonstruktor, 1992–1999 arvutifirma ComputerLand müügijuht, 1999– arvutifirma IT Grupp AS projekti konsultant, ostujuht.
Lugenud TPI-s/TTÜ-s valikkursusi spetsialiseeritud arvutite arhitektuurist.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: arvutustehnika – arvutite arhitektuur, struktuur, spetsialiseeritud arvutid mittenumbriliseks andmetöötluseks. Uurimistöö põhitulemused on esitatud arvutustehnika erikonstrueerimisbüroo EKTA uurimistööde aruannetes.
Isiklikku
Tema isa oli Valdek Pall.
Chelsea Manning
pisi|Chelsea Manning (2017). Chelsea Manning (sündinud Bradley Manning; sündinud 17. detsembril 1987 Crescentis Logani maakonnas Oklahomas) on endine USA sõjaväelane.
Ta arreteeriti mais 2010 Iraagis süüdistusega, et on andnud ebaseaduslikult Wikileaksile materjale USA armee kohta. Informatsiooni avaldasid Wikileaks ja Wikileaksi partnerid aprillist oktoobrini 2010.
Manning oli vangistatud ilma õigusemõistmiseta (kohtuta) veebruarini 2013. Juulist 2010 kuni aprillini 2011 istus ta isoleerituna, mis põhjustas rahvusvahelise reaktsiooni.
Juulis 2013 mõisteti Manning süüdi 20 süüdistuspunktis, sealhulgas spionaažis. 21. augustil 2013 mõistis USA sõjaväekohus ta 35 aastaks vangi; prokurör oli nõudnud talle vähemalt 60 aastat vangistust. President Obama andis Manningile 17. jaanuaril 2017 armu ning ta vabastati enne tähtaega 17. mail 2017.
Ühisherilased
Ühisherilaste hulka ei kuulu kõik ühiselulised voltherilased.
Nomenklatuur
Taksoni autor on Pierre André Latreille (1802).
Levik
Ühisherilased on suhteliselt liigivaene rühm, mis esines algselt ainult Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Üksikud liigid on viidud ka Lõuna-Ameerikasse ja Austraaliasse.
Perekonnad maaherilane ja metsaherilane esinevad ainult parasvöötmes ja subtroopikas. Põhiliselt parasvöötme perekond on vapsik, millel on aga liike ka Kagu-Aasias. Ainult Kagu-Aasia troopikas elavad perekonna Provespa kolm öise eluviisiga ühtlaselt kollakaspruuni liiki.
Klassifikatsioon
Ühisherilasi on maailmas 61 liiki ja Eestis 11 liiki.
Ühisherilasi on 4 perekonda:
Paul Blüthgen eraldas 1869 maaherilase perekonnast perekonna Paravespula, kuid tänapäeval peetakse seda enamasti maaherilase alamperekonnaks.
Tunnused
Ühisherilased sarnanevad kehaehituselt teiste voltherilastega, kuid on keskmiselt suuremad.
Tähtis eristustunnus alamsugukonnast Polistinae ja saviherilastest on tagakeha ehitus: ühisherilastel on kohe pärast rindmiku ja tagakeha vahelist peenikest ühenduskohta lai alus, mis jääb vähe alla tagakeha maksimaalsest laiusest.
Kõigil liikidel on herilastele tüüpiline must-kollane hoiatusvärvus, mõnel liigil, näiteks vapsikul lisanduvad punased ja punakaspruunid toonid.
Ühisherilased rajavad "riike" või elavad sotsiaalparasiitlikult (nn käguherilased).
Toitumine
Valmikud söövad peamiselt nektarit, õietolmu, luuvilju, taimemahlu, loomseid aineid ja putukaid. Vastseid toidetakse surnud või saagiks saadud lihaga, kusjuures toiduallikad on väga mitmekesised.
Pesa ehitamine
pisi|Ühiseluline voltherilane uuel pesal Herilaspesad koosnevad paberitaolisest massist. Pesaehituse lähtematerjal on pude kuiv puit, mis mälutakse kuulikesteks. Pesad on vapsikutel allapoole lahti, teistel herilaseliikidel on väliskest kinni, välja arvatud sisselennuava. Neil on alguses 5–10 pisut ümardatud kärje kujulist kambrikest. Selles staadiumis hoolitseb nende eest kuninganna üksinda. Siis on väga sarnased alamsugukonna Polistinae herilastega.
207 eKr
207. aasta eKr ehk ab urbe condita DXLVII (547).
Jevgeni Malkin
Jevgeni Vladimirovitš Malkin (vene keeles Евге́ний Влади́мирович Ма́лкин; sündinud 31. juulil 1986 Magnitogorskis) on Venemaa jäähokimängija, keskmängija. Ta mängib NHL-i klubis Pittsburgh Penguins. Ta on klubi meeskonna asekapten.
2004. aastal valiti ta NHL-i draft'is Penguinsi poolt teise valikuna. Üleminekuvaidluse tõttu õnnestus tal NHL-is karjääri alustada alles 2006. aastal. Esimesel hooajal pälvis ta liiga hooaja parimale uustulnukale antava auhinna Calder Memorial Trophy. Ta oli esimene mängija pärast hooaega 1917–18, kes skooris oma kõigis kuues esimeses mängus NHL-is. Teisel hooajal jõudis ta Penguinsiga Stanley karika finaali, kus kaotati Detroit Red Wingsile mängudega 2:4. Järgmisel hooajal kogus ta põhihooajal 113 punkti, olles sellega liigas parimal kohal ning see tõi talle Art Ross Trophy. Samal hooajal jõuti taas Stanley karika finaali, kus Red Wings mängudega 4:3 lõpuks alistada. Malkin pälvis väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy. Hooajal 2011–12 pälvis ta liiga hooaja väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy ning valiti ka mängijate poolt hooaja parimaks (Ted Lindsay Award). Sel hooajal kogus ta 109 punkti (50+59), edestades liiga paremuselt teist mängijat 12 punktiga – see oli suurim vahe esimese ja teise parima mängija vahel pärast hooaja 1998–99.
Stanley karika on ta Penguinsiga võitnud veel ka aastatel 2016 ja 2017.
Hooaegadel 2007–2008, 2008–2009 ja 2011–2012 on ta valitud NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team). NHL-i tähtede mängule on ta valitud seitsmel korral.
Aastatel 2012 ja 2017 on ta pälvinud Venemaa parimale jäähokimängijale antava Harlamovi auhinna.
Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta tulnud kahel korral maailmameistriks ning võitnud maailmameistrivõistlustel veel viis medalit. Lisaks osales ta 2006., 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Daisi
Daisi on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 824. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Daisi 85 naisel.
Makoto Hasebe
Makoto Hasebe (jaapani keeles 長谷部 誠, Hasebe Makoto; sündinud 18. jaanuaril 1984 Fujiedas) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. 2014. aastast mängib ta Saksamaa kõrgliiga Bundesliga klubis Eintracht Frankfurt.
2018. aastal valiti ta Aasia parimaks rahvusvaheliseks jalgpalluriks.
Koondisekarjäär
Jaapani rahvuskoondises tegi ta debüüdi 11. veebruaril 2006 sõprusmängus USA vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 18. novembril 2009 Aasia meistrivõistluste valikmängus Hongkongi vastu.