cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1974. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
30 km
Thomas Magnusson oli esimene, kes tuli maailmameistriks plastiksuuskadel.
Kuupäev: 17. veebruar
<br style="clear:both" />
50 km
Kuupäev: 24. veebruar
<br style="clear:both" />
4×10 km teatesõit
Kuupäev: 21. veebruar
<br style="clear:both" />
5 km
Kuupäev: 18. veebruar
<br style="clear:both" />
10 km
Kuupäev: 20. veebruar
<br style="clear:both" />
4×5 km teatesõit
Kuupäev: 23. veebruar
<br style="clear:both" />
Normaalmägi + 15 km
Kuupäev: 17.–18. veebruar
<br style="clear:both" />
Normaalmägi K70
Kuupäev: 16. veebruar
Saritootmine
Saritootmine (ka: seeriatootmine) masinatööstuses on detailide, masinate või masinaosade perioodiline korduvvalmistamine. Sõltuvalt detailide arvust partiis eristatakse väike-, kesk- ja suursaritootmist. Kasutatakse nii universaalseid kui spetsiaalseid tööpinke ja lõikeriistu ning spetsiaalseid rakiseid, šabloone, kaliibreid.
1974. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Normaalmägi K70
<br style="clear:both" />
Sébastien Bourdais
thumb|Sébastien Bourdais (2007) Sébastien Olivier Bourdais (sündinud 28. veebruaril 1979 Le Mansis) on Prantsusmaa Vormel 1 sõitja.
Tema isa Patrick oli samuti mitmekülgne autosportlane, kes sõitis nii ringrajal kui ka rallit ja isegi mäkketõusuvõistlusi.
1989–1996: kardisport
Sébastien alustas 10-aastaselt kardisportlasena. Peatselt saabus edu. 1991 võitis ta Maine-Bretagne'i liiga, 1993 Prantsusmaa kadettide meistrivõistlused ja kuulus 1996 Le Mansi 24 tunni kardisõidu võidukasse meeskonda.
1974. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Suur mägi K90
Kuupäev: 23. veebruar
Sébastien Bourdais
1995–1997: Vormel Renault
1995 hakkas Bourdais juba vormeliga sõitma. Esimesel aastal tuli ta Prantsusmaa Vormel Renault' meistrivõistlustel 9., järgmisel 7. kohale. 1997 võitis ta 18 etapist 5 kvalifikatsiooni ja 4 etappi ning tuli 172 punktiga teiseks.
1998–1999: Vormel 3
1998 osales Bourdais Prantsusmaa Vormel 3 sarjas, kogus 22 etapist 98 punkti ja lõpetas 6. kohaga. Ta oli sarja parim uustulnukas. 1999 kogus ta samas sarjas 20 etapist 3 kvalifikatsiooni- ja 8 etapivõitu ning võitis 229 punktiga kogu sarja. Kummalgi aastal osales ta Vormel 3 meistrite sõidus, mis on üsna esindusliku koosseisuga, ning saavutas neil vastavalt 20. ja 10. koha rohkem kui 40 võistleja hulgas.
2000–2002: Vormel 3000
2000 osales Bourdais Vormel 3000 sarjas. Peeti 10 etappi, millest ta osales 9 etapil. Neist lõpetas ta 6, parimad kohad olid Saksamaa etapil Nürnburgringil saavutatud 4. koht, kui 27 startinust lõpetas 9, ja kodumaa etapil Magny-Coursil saadud 2. koht – sel etapil võitis ta ka kvalifikatsiooni. Kokku oli ta 9 punktiga sarja 9. Tema paariline tõi ka ühelt etpilt 3. koha ja see andis meeskondlikult 13 punktiga 7. koha.
2001 läks samas sarjas pisut paremini. Ta võitis 1 kvalifikatsiooni ja sõitis 1 kiireima ringi, võitis Suurbritannia etapi Silverstone'is ning tuli kolmandaks Brasiilia etapil José Carlos Pace ringrajal ja Ungari etapil Hungaroringil. Kokku oli ta 26 punktiga 4., aga tema paarimees ei saanud ühtki punkti. Meeskondlikult saadi siiski samuti 4. koht. Sarja võitis Justin Wilson Mark Webberi ees. Antônio Pizzonia oli 6., Giorgio Pantano 9. ja Patrick Friesacher 13.
2002 võitis Bourdais Vormel 3000 sarjas 3 etappi, tuli 3 korda teiseks ja 2 korda kolmandaks ja võitis 56 punktiga kogu sarja Giorgio Pantano (54) ees. oli 8., Patrick Friesacher 10., Tiago Monteiro 13. ja Zsolt Baumgartner 15. Kuna Bourdaisi meeskonnakaaslane Monteiro tõi üksnes 2 punkti, tuli meeskondlikust võidust suu puhtaks pühkida ja kolmas koht vastu võtta.
2001. ja 2002. aastal osales ta ka FIA sportautode meistrivõistlustel. Esimesel aastal sõitis ta kaasa 2 etappi ega teeninud punkte. Teisel aastal sõitis ta kaasa pooled ehk 3 etappi, võitis 1 kvalifikatsiooni ja 2 etappi ning tuli 55 punktiga 4. kohale.
2003–2007: CART ja Champ Car
2003. aastal sõitis Bourdais CART maailmasarjas. 18 etapist toimusid 10 USA-s, 3 Kanadas ja 2 Mehhikos. Bourdais võitis 4 kvalifikatsiooni ja 3 etappi, sõitis 4 kiireimat ringi, oli 3 korda teine ja korra kolmas ning kokku 159 punktiga 4., kuid ta tuli aasta uustulnukaks.
CART sarjas peetakse ka riikide arvestust, kus igast riigist läheb igal etapil arvesse parim sõitja. Bourdais ainsa prantslasena tõi Prantsusmaa Kanada, Mehhiko ja Brasiilia järel neljandaks.
Meeskondlikult olid Bourdais ja teiseks tulnud Bruno Junxeira sarja kokkuvõttes 358 punktiga teised, kaotades kanadalastele Paul Tracyle ja 5. kohale tulnud Patrick Carpentierile (372).
2004 nimetati CART maailmasari ümber Champ Cari maailmasarjaks. Peeti 14 etappi, millest Bourdais võitis 8 kvalifikatsiooni ja sõitis 6 kiireimat ringi, võitis 7 etappi, tuli korra teiseks ja 2 korda kolmandaks ning võitis sarja 369 punktiga. Tema meeskonnakaaslane Junqueira tuli 341 punktiga teiseks ja tagas meeskondliku võidu 710 punktiga Carpentieri ja Tracy ees (520). Rahvaste karika arvestuses Bourdais siiski üksi kahe kanadalase vastu ei saanud ja jäi 358 punktiga teiseks (Kanada 380, Brasiilia 352).
thumb|Bourdais võitis 2005 Champ Cari sarja avaetapi [[Long Beachis.]] 2005 peeti 13 etappi. Bourdais võitis 5 kvalifikatsiooni, sõitis 7 kiireimat ringi ning oli etappidel 6 korda esimene ja korra teine ning võitis sarja 348 punktiga. Tema meeskonnakaaslane Oriol Servià oli 288 punktiga teine, Justin Wilson 265 punktiga kolmas ja Paul Tracy 246-ga viies. Paim uustulnukas oli Timo Glock 202 punktiga (8. koht). Rahvaste karika arvestuses suutis Bourdais seekord üksinda võita Kanada (327) ja Hispaania (Servià üksinda) ees. Wilson oli üksinda 5., Glock üksinda 8.
Samal aastal osales Bourdais ka sarjas "Rahvusvaheline meistrite sõit". Peeti 4 etappi ja Bourdais sõitis nad kõik kaasa, olles vastavalt 12., 1., 10. ja 6. ning kokkuvõttes 5. ja ainus esikaheksast, kes polnud USA sportlane.
2006 oli etappe 14. Bourdais alustas 4 võiduga ja kokku võitis ta 7 etappi, oli korra teine ja 3 korda kolmas, võitis 7 kvalifikatsiooni ja sõitis 9 kiireimat ringi. Kokku võitis ta 387 punktiga Wilsoni (298) ees. Tema meeskonnakaaslane oli taas Junqueira, kes lõpetas 219 punkti ja 5. kohaga. Sarja meeskondlikuks võitmiseks piisas sellestki. Riikide arvestuses polnud Bourdais ainus prantslane ja seda kindlamalt tuli võit Prantsusmaale: 397 punkti Inglismaa (331) ees. Tõnis Kasemets kogus 34 punkti, millega Eesti oli 13 riigi seas 11.
thumb|Sébastien Nourdais (2007) 2007 võitis Bourdais juba neljanda hooaja järjest. Ta võitis pooled etapid ehk 7, võitis ka 6 etappi ja sõitis 8 kiireimat ringi. Ta võitis sarja 364 punktiga Justin Wilsoni (281) ja Robert Doombosi (268) ees. Riikide arvestust ei peetud, kuid Prantsusmaa saanuks siin kindla võidu. Bourdaisi meeskonnakaaslane Graham Rahal oli 5. ja sellest piisas meeskondlikuks võiduks.
Samal aastal osales Bourdais Le Mansi 24 tunni sõidul, kus saavutas 2. koha, kaotades küll võitjale 10 ringiga. Bourdais'ga ühes meeskonnas sõitis endine Vormel 1 piloot Pedro Lamy.
2008–2009: Toro Rosso
thumb|Sébastien Bourdais (2008) Sébastien Bourdais liitus 2008. aastal Toro Rosso meeskonnaga. Ta asendas Vitantonio Liuzzit, kes oli eelmisel hooajal kõigest ühe korra punktidele sõitnud. Bourdais' meeskonnakaaslane oli Sebastian Vettel.
Oma esimesel võistlusel, Austraalia GP-l, sai Bourdais 7. koha. Sealjuures ta katkestas mootoriprobleemi tõttu, kuid loeti lõpetanuks, kuna oli läbinud rohkem kui 90% distantsist. Ta oli veel eelviimane (14 katkestajat). Ootamatusena ei saanudki ta kogu hooajal sellest paremat kohta, Belgiast tuli ka 7. koht ja oligi kõik. 2008. aasta hooaja jooksul kogus ta 4 punkti ja sai 17. koha. Vettel seevastu sai isegi etapivõidu, mis on läbi aegade Toro Rosso ainus esikolmikukoht, ja oli kokku 39 punktiga 6. Meeskondlikult oli Toro Rosso 39 punktiga 6.
2009. aastal alustas Bourdais Austraalia GP-l jällegi punktiga. Ja jällegi ei saanud ta kogu järgneval hooajal sellest paremat tulemust: Monaco Grand Prix'l tuli samuti punkt ja oligi kõik. Pärast 9. etappi lõpetas Toro Rosso Bourdais'ga lepingu ja võttis tema asemele Jaime Algersuari, kuid see vahetus polnud hea, sest Algersuari suutis lõpetada kõigest 3 etappi 8-st ja tema parim koht oli 14. Hooaja kokkuvõttes oli Bourdais 2 punktiga 19., Vettelit asendanud Sébastien Buemi 6 punktiga 16. ja Algersuari eelviimane, 24. Meeskondlikult oli Toro Rosso 8 punktiga viimane, 10.
Enne vormelilepingu lõppemist osales Bourdais Le Mansi 24 tunni sõidul, kus saavutas prantslastest koosneva meeskonnaga, kuhu kuulus ka Franck Montagny, teise koha. Võitsid David Brabham, Marc Gené ja Alexander Wurz, kõik endised vormelisportlased, kes suutsid sõita ühe ringi rohkem.
2009–2010: Superleague Formula
Ülejäänud hooajal sõitis Bourdais sarjas Superleague Formula, kus kõik meeskonnad kandsid ühe jalgpalliklubi nime, ja iga klubi eest sõitis 1 sõitja. Bourdais sõitis Sevilla FC eest. Kuigi ta osales üksnes 6 viimasel etapil, kogus ta võidu, 2 teist ja 1 kolmanda koha, samuti 1 kvalifikatsioonivõidu ja tõstis Sevilla 253 punktiga 9. kohale. Üldse oli etappe 12 ja võit läks 412 punktiga Adrián Vallésele.
2010. aastal sõitis Bourdais Superleague Formulas esimesed 5 etappi, seekord Lyoni Olympique'i eest, ja sai ühe etapivõidu, samuti 1 kiireima ringi.
Paber
pisi|[[Paberilehtede virn]] pisi|Paberi valmistamine [[Bhutan|Bhutanis 2015. aastal]] Paber (vanakreeka sõnast πάπυρος (pápyros) 'papüürus-lõikhein') on põhiliselt taimsetest kiududest koosnev materjal, mida kasutatakse eelkõige kirjutusmaterjalina (kirjutamisel, trükkimisel ja printimisel), samuti pakkematerjalina pakkimisel (pakkepaber, papp, kartong), tualettpaberina ja muul hügieeniotstarbel ning eripaberina (näiteks tapeet).
Paberit on suhteliselt odav toota. Paberit valmistatakse tselluloosist, linasest kaltsust või muudest kiududest.
Ajalugu
Paber leiutati 11. märtsil 105 Hiinas kirjutusmaterjalina. Hiljem võeti see kasutusele ka Euroopas. Paber tõrjus kirjutusmaterjalina peagi välja papüüruse, pärgamendi, savitahvlid ja osaliselt ka siidi, sest on nendest vastupidavam, kergem ja käepärasem.
Sõna "paber" on tulnud kreeka keelest, kui kreeklased said valesti aru egiptlaste papüürusest.
Paberivalmistamine Euroopas
Euroopasse jõudis paberivalmistamise kunst Araabia maade kaudu. Araabia kalifaadis valmistati paberit esimest korda 8. sajandi alguses Samarkandis, sealt levis paberivalmistamisoskus Bagdadi, Damaskusse ja Egiptusse. Juba aastast 1056 on teada paberiveski olemasolust Hispaanias Xativas. 1270. aastatel rajati esimene paberiveski Itaalias.
Paberitootmise tehnoloogia jäi kuni 18. sajandini lõpuni peaaegu muutumatuks. Paberi tooraineks olid peamiselt linased kaltsud, lisati ka kanepikiude. Kaltsud sorteeriti, pesti, keedeti lubjalahuses ja valgendati päikese käes. Seejärel kuhjati kaltsud kokku ja jäeti keldrisse lagunema, et kiud üksteisest kergemini eralduksid. Kaltsude määndamise järel purustati need vee jõul töötavas tambiveskis. Saadud kiud segati veega poolvedelaks paberimassiks. Paberi ammutamiseks kasutati neljakandilisele puitraamile tõmmatud metallist sõelu. Sõelalt võetud paberileht asetati niiskele vildile. Hunnik paberilehti vaheldumisi viltidega asetati pressi, kus liigne vesi välja suruti. Seejärel võeti vildid ära ja paberilehed pressiti uuesti väikese surve all. Paberipoognad kuivatati harilikult paberiveski pööningul. Kirjapaber liimistati enne kuivamist loomse liimiga (želatiin), mis võeti kasutusele 1380. aastatel. Paberi valmistamisel osales vähemalt kolm töölist. Kolme töölise päevatoodanguks oli 700–800 lehte paberit.
Alates 14. sajandist hakkas nõudlus kirjutusmaterjali järele kiiresti tõusma ja paber kui tunduvalt odavamalt toodetav materjal tõrjus aegamisi pärgamendi välja. Paberi laialdasele kasutuselevõtule aitas kaasa trükikunsti leiutamine 15. sajandi keskel. Üha suurenev trükitavate raamatute hulk nõudis paberitootmise tehnoloogia täiustamist. Umbes 1680. aastal leiutati Hollandis paberikiudaine jahvatamiseks hollander, mis kiirendas paberi tootmist ja aitas toorainet kokku hoida.
Tänapäevase paberitootmise algus 19. sajandil
Moodne paberitootmise tehnoloogia, mis on suuresti kasutusel ka tänapäeval, kujunes välja 19. sajandil. 1799. aastal patenteeris prantslane Nicholas Louis Robert paberivalmistamise masina. Roberti masinas ammutati paberimass pidevalt liikuvale lindikujulisele sõelale, nii et formeerus paberilint. Vee väljapressimiseks kasutati valtse. Paberitootmismasinate laialdane levik algas 1830. aastatel. Juba 18. sajandil oli tehtud palju eksperimente, et leida uut toorainet paberitööstusele. Alles 1844. aastal leiutasid sakslased F. Keller ja H. Voelter tööstuslikult sobiva lahenduse, mis võimaldas puidu kasutuselevõtu paberi toorainena. Puitmassi lisamine muutis paberi tunduvalt odavamaks, kuid samal ajal ka omadustelt märksa halvemaks. Parema kvaliteediga paberi saamiseks tuli lisaained (ligniin ja hemitselluloosid) mingi keemilise menetluse abil eemaldada, nii et jääks järele ainult tselluloosikiud. Esimeseks selliseks meetodiks oli inglise keemikute H. Burgessi ja C. Watti poolt 1851. aastal leiutatud soodaprotsess. Sellele järgnesid 1866. aastal sulfitprotsessi ja 1884. aastal sulfaatprotsessi kasutuselevõtt. 1830. aastatel võeti kasutusele paberi liimistamine otse kiumassi viidava kampoli ja alumiiniumsulfaadiga. 1851. aastal võeti kasutusele ka paberi pleegitamine klooriga.
Räpina paberivabriku ajalugu.
Kundas asuv haavapuitmassi tehas AS Estonian Cell alustas tootmist 2006. aasta aprillis.
Sündinud 25. jaanuaril
''Siin loetletakse 25. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
Tiina Alver
Tiina Alver (neiupõlvenimega Uustalu; sündinud 31. oktoobril 1951 Kohtla-Järvel) on eesti kunstnik.
Real Sociedad
Real Sociedad de Fútbol, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi, mille kodulinn on Donostia.
Tiina Alver
Ta on lõpetanud Harmi 8-klassilise Kooli ja Tartu Kunstikooli ning Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafikuna. Pärast kooli lõpetamist suunati ta tööle Eesti Televisiooni kunstnik-kujundajaks.
Real Sociedad
Klubi asutati 7. septembri 1909 ja praegu mängib see Hispaania jalgpalli kõrgliigas Primera Divisiónis. Real Sociedadi kodustaadion on Estadio Anoeta, millel on 26 756 pealtvaatajakohta.
Tiina Alver
Lisaks 18 aastale ETV-s on ta töötanud TV1-s, teinud kaastööd Kanal 2-le ja TV3-le. Praegu töötab ta kunstnikuna Ilo kirjastuses.
Real Sociedad
Real Sociedad on tulnud kaks korda Hispaania meistriks (1980–81, 1981–82) ning võitnud kolm Copa del Reyd ja ühe Supercopa de España. Klubi on tulnud Segunda Divisióni meistriks kolm korda (1948–49, 1966–67, 2009–10 hooajad).
Real Sociedad ei langenud aastatel 1967–2007 Hispaania kõrgliigast kordagi välja. Hooajal 2006–2007 saadi kõrgliigas 19. koht ja langeti esiliigasse, kust jõuti taas kõrgliigasse alles hooajal 2010–2011.
UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile on Real Sociedad jõudnud kahel korral ja parimaks tulemuseks on jõudmine kuueteistkümne parima hulka hooajal 2003–2004. UEFA Euroopa Liigas ehk endises UEFA karikas on parimaks tulemuseks poolfinaali jõudmine hooajal 1982–1983.
Praegune koosseis
''Seisuga 1. jaanuar 2022''
Nõmmeveski juga
Vee kulutaval toimel taganeb juga pidevalt, seda märgib ka kanjonorg peaastangust allpool.
Veejõu paremaks kasutamiseks ehitati 1920. aastate lõpul Nõmmeveskile varasema vesiveski asemele hüdroelektrijaam.
Joa järgi on nime saanud Loobu kihistu Nõmmeveski kihistik.
Gustav Vigeland
Gustav Vigeland (sünninimi Adolf Gustav Thorsen; 11. aprill 1869 – 12. märts 1943) oli norra skulptor.
Gustav Vigeland sündis puusepa perekonnas Lõuna-Norra rannaäärses Mandali asulas. Juba noorpõlves armastas ta puidust nikerdada. Ta töötas aastatel 1884–1885 Oslos puusepa õpipoisina, kuid pidi pärast isa surma koju tagasi pöörduma, et perekonda elatada. Aastal 1888 läks ta uuesti Oslosse kindla sooviga skulptoriks saada. Temast sai skulptor Brynjulf Bergslieni õpipoiss. Ta töötas mõnda aega ka Mathias Skeibroki ateljees.
Aastal 1889 esines ta esimest korda näitusel teosega "Hagar ja Ismael". Aastatel 1891–1896 reisis ning töötas ta muu hulgas Kopenhaagenis, Pariisis, Berliinis ja Firenzes. Pariisis külastas ta teiste hulgas ka Auguste Rodini ateljeed.
Gustav Vigelandi esimene isikunäitus toimus aastal 1894; selle vastukajad olid vastuolulised. Vabakutseline töö ei võimaldanud tal aga ennast elatada ning aastal 1897 asus ta tööle Trondheimis Nidarosi toomkiriku restaureerimisel, kus töötas 1902. aastani.
Aastatel 1900–1910 saavutas Vigeland tuntuse oma portreedega. Kui Norra 1905. aastal iseseisvus, tekkis suurem nõudlus isamaaliste skulptuuride järele ning temalt telliti paljude tuntud norralaste, sealhulgas Henrik Ibseni ja Niels Henrik Abeli monumendid.
Kui Oslo linn Vigelandi maja aastal 1921 lammutas, õnnestus Vigelandil sõlmida linnaga kokkulepe, mille järgi talle lubati uus eluase ja ateljee. Samas pidi Vigeland loovutama linnale kõik oma senised ja tulevased teosed. Ta kolis uude ateljeesse Frogneri pargi lähedal 1924. aastal. Selle ümbrusse rajas ta oma kuulsad monumentaalsed skulptuurid, millest hiljem said Vigelandi pargi asukad.
Pärast Vigelandi surma sai tema ateljeest muuseum. Tänapäeval tuntakse Vigelandi eeskätt tänu Vigelandi skulptuuripargile.
Rannaküla (Lääne-Nigula)
Rannaküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1871 nime Rannakül, aastal 1923 aga nimekuju Ranna. Arvatakse, et küla tekkis XVII sajandi keskel rannarootslaste külana. Sajandi lõpul (1686–1689) on Nõva mõisas mainitud nelja rannatalupoega: Randa Thomas, Randa Bengt, Randa Mattz ja Randa Jack. Aastal 1725 oli lisanimega Ranna viis talupoega. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
Elanike arv oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 76. Neist 75 olid eestlased.
Külas asuvad bussipeatused Käbi ja Nõva rand.
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Oš
Oš on keskalluvusega linn Kõrgõzstanis, Oši oblasti halduskeskus. Asub Alai aheliku jalamil Fergana oru idaosas.
Linnas tegeldakse puuvilla töötlemise ja siidi tootmisega.
Rahvastik
2009. aasta andmetel oli elanike seas 43% kirgiise ja 48% usbekke. 80% elanikest valdas vene keelt.
Ošist on pärit Ukraina krimmitatari lauljatar Džamala, kes võitis 2016. aastal Ukraina esindajana Eurovisiooni lauluvõistluse.
Ajalugu
Oš kuulub Kesk-Aasia vanimate linnade hulka. Kirjalikes allikates on teda mainitud 9. sajandil. 10. sajandil kuulus ta kolme suurema linna hulka Fergana orus ning teda läbisid kaubateed Kesk-Aasiast Indiasse ja Hiinasse.
Pärast Kokandi khaaniriigi vallutamist venelaste poolt 1876. aastal läks Oš Venemaa valdusse. Samal aastal sai Ošist Fergana oblasti koosseisu kuuluv maakonnalinn.
Oši oblasti keskus on linn alates 1939. aastast.
Etnilised kokkupõrked 1990. aastal
1990. aasta juunis kasvas etniline konflikt usbekkide ja kirgiiside vahel Ošis ja selle ümbruses verevalamiseks. Sündmuste otseseks vallandajaks olid tülid elamumaa pärast. Seni valdavalt usbekkidega asustatud Ošis nõudsid elamispinda maapiirkondadest linnadesse suunduvad kirgiisid. Pahameelt äratas ka Džalalabati oblasti usbeki vanemate poolt Nõukogude Liidu Ülemnõukogule edastatud autonoomianõue Kõrgõzstani lõunaosa usbekkidele.
Ametlikel andmetel hukkus konfliktis 300 inimest, üle tuhande sai haavata, hävisid sajad hooned. Rahutuste peatamiseks toodi linna Nõukogude armeeüksused, piir Usbeki NSV-ga suleti.
Etnilised kokkupõrked 2010. aastal
2010. aasta 11. juunil puhkesid Ošis tapatalgud kirgiiside ja usbekkide vahel, mis levisid ka teistesse Kõrgõzstani lõunaosa piirkondadesse. Mitu päeva väldanud vägivallalaines hukkus ametlikel andmetel 403 inimest.
Kõrgõzstani ajutise valitsuse väitel provotseerisid vägivalla kukutatud president Kurmanbek Bakijevi poolehoidjad.
Linnavalitsuse teatel süüdati rahutuste käigus põlema 70% linna hoonetest.
Operatsioon (masinaehitus)
Operatsiooniks nimetatakse masinaehituses tehnoloogilise protsessi osa, mis sooritatakse ühel töökohal kuni üleminekuni järgmise tooriku töötlemiseni.
Toorikut võib nihutada või ümber paigutada. Kui näiteks võlli töödelda algul ühest otsast, siis võll ümber pöörata ja treida teine ots, siis on see kõik üks operatsioon. Kui aga ühe partii kõikidel võllidel treida algul üks ots ning seejärel kõigil teine ots, siis on tegemist kahe operatsiooniga.
Kabardi-Balkaaria
pisi|Alpinistid Ullu-Tau alpilaagris (1983) Kabardi-Balkaaria ehk Kabardi-Balkaari Vabariik on Venemaa 1. järgu haldusüksus (vabariik) Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas.
Haldus
Kabardi-Balkaaria piirneb lõunas Gruusiaga, läänes Karatšai-Tšerkessiaga, põhjas Stavropoli kraiga ja idas Põhja-Osseetiaga.
Kabardi-Balkaaria keskus ja suurim asula on Naltšik, mis asub ka geograafiliselt haldusüksuse keskel. Naltšikis elab 2021. aasta seisuga 239 054 inimest. See on umbes sama suur kui NSV Liidu lagunemise ajal 1991 (241 tuhat inimest).
Kabardi-Balkaaria president oli 1993–2005 Valeri Kokov, 2005–14 Arsen Kanokov, 2014–18 Juri Kokov ja alates 2018 Valeri Kokovi poeg Kazbek Kokov.
Amir Haddad
pisi|Amir Haddad (2016) Laurent Amir Khlifa Khedider Haddad (esinejanimega Amir Haddad või Amir; sündinud 20. juunil 1984 Pariisis) on Iisraeli-Prantsuse laulja ja laulukirjutaja.
Kabardi-Balkaaria
Haldusjaotus
Vabariigi koosseisus on järgmised rajoonid:
Amir Haddad
2006. aastal võttis ta osa Iisraeli lauluvõistlusest "Kokhav Nolad". 2011. aastal oli ta Prantsusmaa lauluvõistluse "The Voice: la plus belle voix" üks finaliste.
Kabardi-Balkaaria
Ajalugu
1. septembril 1921 moodustati Kabardi autonoomne oblast. 16. jaanuaril 1922 nimetati see ümber Kabardi-Balkaari autonoomseks oblastiks. 5. detsembril 1936 nimetati see Kabardi-Balkaari ANSV-ks. 1992 moodustati Kabardi-Balkaaria Vabariik Venemaa Föderatsiooni koosseisus.
Amir Haddad
Ta esindas Prantsusmaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "J'ai cherché", mis sai 257 punktiga kuuenda koha.
Kabardi-Balkaaria
Rahvastik
Kabardi-Balkaarias elab 2021. aasta seisuga 869 191 inimest. See on palju suurem kui NSV Liidu lagunemise ajal (780 768). Kuid 2002 saavutas rahvaarv maksimumi (901 494) ja pärast seda pole kasvanud.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kabardi-Balkaaria elanikest kabarde 57,2%, venelasi 22,5%, balkaare 12,7%, türklasi 1,6% ja osseete 1,1%.
Sündimus oli 2014. aastal 15,7 last 1000 inimese kohta. See oli peaaegu kõige suurem näitaja alates 1995. aastast, kuid jääb siiski maha Nõukogude ajast, kui see oli püsivalt 19–22.
Loomulik iive on Kabardi-Balkaarias alati olnud positiivne, ainsa erandina 2005. aasta. 2014. aastal oli see näitaja 6,9 1000 inimese kohta, mis jääb siiski selgelt alla Nõukogude ajale, kus see oli püsivalt 11–14.
Oodatav eluiga oli 2013. aastal 73,7 aastat ja see on võrreldes eelmiste aastatega kasvanud (1990. aastal oli see 71, aga 1993–2005 alla 70 aasta).
1000 mehe kohta oli 2017. aastal 1134 naist ja see suhe on läbi aastate ligikaudu püsinud.
Kirsten Powers
Kirsten A. Powers (sündinud 14. detsembril 1967) on Ameerika Ühendriikide kolumnist, blogija ja poliitikakommentaator.
Powers on USA Demokraatliku Partei liige ja Fox News Channeli poliitikaanalüütik, kes esineb sellistes saadetes nagu "The O'Reilly Factor".
Alaušas
Kaldajoone pikkus on 23,08 kilomeetrit. Järves on kaks saart; põhjaosas kalda lähistel suurem saar pindalaga 5,98 ha, lõunaosas saar pindalaga 0,13 ha. Loode- ja edelakaldad on kõrged, kagu- ja kirdekaldad madalad. Idakallas on metsane, ülejäänud kallastel asuvad valdavalt niidud ja põllud. Kaldavöönd ja lahesopid on liivase põhjaga.
Alaušase sängi moodustavad kaks tunnelorgu. Põhi on ebatasane. Sügavamates lohkudes olev vesi ülejäänud veega ei segune ja selle temperatuur on aastaringselt 2-8 kraadi.
Järvest voolab välja Alauša jõgi. Alaušasesse voolavad Alksnaitė, Šiekštelė, Giedrė ja veel seitse nimetut oja. Järve valgala on 52 km².
Järve kaldal asuvad küladest Sudeikiai, Alaušai, Šeimyniškiai, Bikuškis, Maneičiai, Salos, lisaks jääb sinna veel Alkai huutor. Alaušase idakaldal asub Maneičiai linnamägi; läänekaldale jääb Bikuškise mõisa hoonetekompleks.
Kaladest elavad Alaušases põhiliselt rääbis ja haug, ent ka latikas, linask, särg, koger, viidikas, kiisk, ahven, roosärg ja harilik hink.
Järve põhjaosa kuulus varem Užpaliai mõisale. Pärast aastat 1930, mil omandiseaduseid muudeti, anti järve põhjakalda liivastele küngastele mitmele sinna asuda tahtnud talumehele oma maad; sellest asundusest kujunes järve kaldale Alaušai küla.
Consilium
Consilium oli eesti ansambel, mis alustas tegevust 1974. aastal Polyphoni nime all.
1979. aastal muudeti nimi tollase EKP Keskkomitee kultuuriosakonna ideoloogiasektori survel ja pärast skandaalset Liepaja kontserti Consiliumiks. Ansambel aga jätkas oma loomingurada Oleg Sõle omaloominguliste lugudega.
Koosseis
2005. aasta suvel tegi ansambel uuesti kokkutulemise suveturnee, kus osalesid O. Sõlg, A. Ladvas, R. Laaneorg ja S. Hermaste. Kokku anti 10 kontserti üle Eesti. Neist esimene toimus 27. juulil Keilas ja viimane 7. augustil.
26.mail 2018 tuli ansambel Polyphon algkoosseisus taas kokku. Keilas toimus linna 80. juubeli kontsert “Keila tähed 2” ning Allan Ladvas, Rein Laaneorg ja Mihkel Kasenõmm esitasid kolm lugu ("Väike tüdruk", "Kodune valss" ja "Jane, Jane"). Klahvpille mängis Margus Kappel. Polyphon osales ka kontserdil “Keila tähed 1” 2003. aastal.
Juunis 2023 Elvas peetud teisel nostalgiafestivalil osales samuti Polyphon.
Jamie-Lee Kriewitz
pisi|Jamie-Lee pressikonverentsil Stockholmis (2016) Jamie-Lee Kriewitz (esinejanimega Jamie-Lee; sündinud 12. märtsil 1998 Bennigsenis) on Saksamaa laulja ja loomaõiguslane.
Ta saavutas tuntuse talendisaate "The Voice of Germany" viienda hooaja võitjana.
Ta esindas Saksamaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ghost". Finaalis jäi ta 11 punktiga viimasele kohale.
Ta on avaldanud ühe stuudioalbumi "Berlin", mis ilmus 2016. aasta aprillis.
Põsepill
Põsepill on membranofonide hulka kuuluv eesti rahvapill, mille heli tekib sõrmeotsi mängija pinguldatud põskede vastu nipsutades ning mille helikõrgust muudetakse resonaatoriks oleva suuõõne abil.
"Jõhvi kihelkonna Vasavere külas elanud rahvapillimehe Ruuben Kesleri (1878–1965) mängitud põsepill jääb lausa kogu Eesti taustal ainulaadseks nähtuseks, sest muid ülestähendusi sellest pillist mujalt pole. Põsepilli mängu heliplaadistati 1930. aastail Riigi Ringhäälingus. Põsepilli resonaatoriks on mängija enda pinguldatud põskedega suukoobas. Heli tekitamiseks pidi vastu oma põski sõrmeotsi nipsutama, kuid pikapeale jäänud põsed kibedaks. R. Kesler oli põsepillimängu õppinud karjapoisipõlves vanematelt meestelt (vt ka Pulst: 817–819)." (Tõnurist 2017: 97)
Toomas Trass
Toomas Trass (sündinud 12. detsembril 1966 Tartus) on eesti helilooja ja organist.
Lõpetanud 1992 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Lepo Sumera heliloominguõpilasena. Heliloominguõpingutele lisaks õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Hugo Lepnurme juures orelit. Täiendanud ennast Jaan Räätsa juhendamisel ning osalenud oreli meistrikursustel Belgias ja Hispaanias.
Alates aastast 1993 tegutseb Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia oreli- ja kirikumuusika õppejõuna. Aastast 2008 Nõmme Lunastaja kiriku organist.
Esinenud organistina Eestis, Põhjamaades, Venemaal ja Hispaanias. Plaadistanud koos Eesti Rahvusmeeskooriga gruusia helilooja Othar Taktakiašvili loomingut.
Olulisemaid teoseid on animaooper "Die Sprotte im Sonnenhein" (režissöör Mati Kütt, Tallinnfilm 1993, eripreemia Annecy animafilmide festivalil 1996), oratoorium "Passion of St Luke" (1997), advendikantaat "Immanuel" (1998), "Ohio Mass" (1998) ning Concerto (1998).
Isiklikku
Tema isa oli botaanik Hans Trass, ema näitleja Raine Loo.
Padise valla lipp
thumb|Padise valla lipp Padise valla lipp oli Eesti haldusüksuse Padise valla lipp.
Lipp kinnitati 20. mail 1992.
Lipu kirjeldus
Padise valla lipp oli täisnurkne sinine kangas, mille vardapoolses servas paiknevad kahes reas puna-valged maleruudud. Lipu sinise välja keskel on valge kolmeharuline kuuseoks.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 105×165 cm.
Püstine hiirehernes
Püstine hiirehernes (Vicia cassubica) on taimeliik liblikõieliste sugukonnast hiireherne perekonnast.
Tšudniv
Tšudniv (ukraina Чуднів, vene Чуднов) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Tšudnivi rajooni halduskeskus. Tšudniv asub Teterivi jõe ääres, Žõtomõrist umbes 45 km lääneedelas.
Tšudnivi on esmamainitud 1471. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. Alevi staatuse sai Tšudniv 1924. aastal, linnaõigused 2012. aastal.
Masstootmine
Masstootmine ehk hulgitootmine on samalaadse toodangu pidev valmistamine suures koguses.
Masstootmise kujunemine
Masstootmise areng sai alguse Inglismaal 18. sajandil tööstusrevolutsiooni käigus, kus inimtööjõud asendati suures osas masinatega. Uute leiutiste kasutuselevõtmine tekstiilitööstuses ja aurumootori leiutamine võimaldasid tootmiskulusid vähendada, kasutades tootmises masinaid. Inglismaalt jõudis mehhaniseeritud tootmine Ameerika Ühendriikidesse. Kuna just seal täiustati järjest enam mitmete identsete osade valmistamist ja kokkupanemist valmistoodeteks, siis hakati seda tootmissüsteemi kutsuma Ameerika süsteemiks. Mõned selle süsteemi eestvedajatest olid Eli Whitney, Samuel Colt ja Cyrus McCormick. Whitney relvavabrikus kasutati kõrgelt kvalifitseeritud tööjõudu toote väljatöötamiseks ja süsteemide väljamõtlemiseks, aga standardseid komponente tootis ja pani kokku kvalifitseerimata tööjõud – inimesed, kes olid varem töötanud enamasti põllumajanduses. 19. sajandi keskel leiutas McCormick teraviljalõikuri, mille abil oli võimalik põlluharijatel koristada varasemast kaks korda suurem saak. Need varased leiutised nõudsid siiski oskuslikke töötajaid, kes olid võimelised erinevad osad omavahel kokku panema. Tõeline masstootmine algas siis, kui osad olid täielikult vahetatavad. 19. sajandi kolmandas veerandis kasutati Ameerika süsteemi väikeste relvade, kellade, õmblusmasinate ja paljude muude tööstuslike toodete valmistamiseks.
Henry Ford
Henry Fordi loetakse tänapäevase masstootmise algatajaks. 1913. aastal võttis ta Fordi tehases kasutusele liikuva konveierlindi hooratta magneetode kokkupanekuks. Sellega lühenes ühe magneeto kokkupaneku aeg 18 minutilt 5 minutile. Ajavõit ajendas Fordi kasutama sama tehnikat šassii kokkupanekul. Fordil õnnestus inimtööaega vähendada, selle kaudu langes toote hind ja autod said ka tavalisele inimesele kättesaadavaks. Fordi edu järel hakkas tööstuses masstootmise põhimõte levima nii Ameerikas kui ka Euroopas. Seeläbi suurenes tootmise produktiivsus, mis iseloomustas 20. sajandit, ning tagas kõrgemad elustandardid tööstusmaades.
Masstootmise mõjud
Võrreldes varasemaga muutis masstootmine töökorraldust. Tööülesanded olid vähe jaotatud ja neid täitsid kvalifitseerimata töötajad, suurema osa tööst tegi ära masin. Tootmisettevõtted kasvasid nii suureks, et nende käigushoidmiseks oli vaja palju juhatajaid ja järelevaatajaid. Masstootmise kaudu hakkas selgemalt populaarsust koguma rahvusvahelise tööjaotuse trend: uued suured tehased vajasid toormaterjali välismaalt, seega kujunes välja olukord, et mõned riigid olid toormaterjali eksportijad ja valmistoote importijad ning vastupidi. 1970. ja 1980. aastatel hakkasid peamiselt Aasia ja Lõuna-Ameerika, seni põllumajandusega tegelenud ja valmistooteid importinud riigid, muutuma tööstusriikideks. Konveierlindi ääres vajaminev oskus oli kergesti õpitav ning elamistingimused arengumaades nii kasinad, et inimeste töötasu oli võimalik hoida väiksem kui vanemates tööstusriikides. Mitmed tootjad Ameerikas ja mujal hakkasid kasutama allhankeid, mis seisnes selles, et tooted pandi kas osaliselt või tervikuna kokku teistes (arengu)maades.
Eesti esimesed suurtööstusettevõtted
Tööstusrevolutsiooni käigus rajati mitmeid suurtööstusettevõtteid Eestisse geopoliitilise asendi tõttu. Tallinna, Narva ja Pärnu sadamad olid ühendatud raudtee kaudu Moskva, Peterburi ja Kesk-Venemaa tööstusrajoonidega ning seega mängis Eesti Venemaa väliskaubanduses olulist rolli. Eestis asusid imporditava ja eksporditava tooraine töötlemise ettevõtted, tootmine oli Eestis kasulikum kui Venemaal, kuna transpordikulud ei olnud nii suured. Eesti esimene tööstuslik ettevõte Kreenholmi Manufaktuur rajati 1857. aastal. Algul polnud tootmine mehhaniseeritud, kuid järk-järgult asendati käsiteljed mehaanilistega. 1890. aastatel olid Eestis tähtsamateks tööstusharudeks töötlev masina-, puidu-, mineraalainete, metalli- ja tekstiilitööstus ning paberi- ja tselluloositööstus.
1988. aasta suveolümpiamängud
1988. aasta suveolümpiamängud olid XXIV nüüdisaegsed olümpiamängud, mis toimusid 17. septembrist 2. oktoobrini 1988 Seoulis.
Olümpiaareenid
Olümpiamängude peaareeniks oli Olympic Stadium (kohti pealtvaatajatele 100 000) Chamchilis, arhitekt Kim Swoo-Geun. Ava- ja lõputseremoonia, kergejõustikuvõistlused, jalgpalli medalimängud, ratsutamise takistussõit, ratastoolide võidusõit.
Muud võistluspaigad: Seouli spordikeskuses Chamshilis: Chamchil Indoor Swimming Pool (5000) – vettehüpped, veepall; Chamchil Gymnasium (12 700) – korvpall; Chamchil Baseball Stadium (30 000) – näidisala pesapall; Chamchil Student's Gymnasium (7500) – poks, Olympic Indoor Swimming Pool (10 000) – ujumine, kujundujumine, veepall; Olympic Weightlifting Gymnasium (4000) – tõstmine; Olympic Fencing Gymnasium (7000) – vehklemine; Olympic Velodrom (6000) – jalgrattasport; Olympic Tennis Courts (15 000), 18 väljakut – tennis; Sangmu Gymnasium (5000) – maadlus; Changchung Gymnasium (7500) – judo, näidisala taekwondo; Hanyang University Gymnasium (10 000) – võrkpall; Saemaul Sports Hall (4100) – võrkpall; Han River Regatta Course (25 000) – aerutamine, sõudmine; Taenung International Shooting Range (3000) – laskmine; Hwarang Archery Field (1500) – vibulaskmine, Seoul Equestrian Park (52 000) – ratsutamine; T'ongilro Circuit (600) – jalgratta maanteesõit; Seoul National University Gymnasium (5000) – lauatennis, näidisala sulgpall; Tongdaemun Stadium (3000) – jalgpall; Songam Stadium (25 000) – maahoki; Royal Bowling Center (1000) – näidisala keegel; Suwoni linnas (35 km Seoulist) Suwon Gymnasium (5500) – käsipall; Taejoni linnas (192 km Seoulist) Taejon Stadium (30 000) – jalgpall; Taegu linnas (328 km Seoulist) Taegu Stadium (33 000) – jalgpall; Kwangju linnas (380 km) Kwangju Stadium (25 000) – jalgpall; Pusani linnas (430 km) Pusan Stadium (25 000) – jalgpall ja Pusan Yachting Center – purjetamine. Kokku 34 võistlus- ja 72 harjutuspaika.
Korraldus ja osavõtt
Korralduskomitee SLOOC president oli Park Seh-Jik. Võistluste patrooniks oli Korea Vabariigi president Roh Tae-Woo. Piletiga pealtvaatajaid kokku: 3,2 miljonit.
Suurima võistkonnaga oli väljas USA – 611 sportlast (pluss 166 treenerit, kohtunikku ja esindajat).
Esimest korda olid mängudel Ameerika Samoa, Aruba, Brunei, Cooki saared, Guam, Jeemeni RDV, Maldiivid, Saint Vincent ja Grenadiinid, Vanuatu.
Ühe võistlejaga oli esindatud Brunei.
Olümpiaküla oli võistlejatele Olympic Village ja ajakirjanikele Press Village Olympic Park'i lähedal; noorsoolaager Unification Center ning välismaalastest külalistele Olympia Family Town 4 km olümpiakülast.
Olümpiavande andjad sportlastest olid meeskorvpallur Heo Jae ja naiskäsipallur Son Mi-Na. Esimest korda olümpiaajaloos kaks olümpiavande andjat.
Kohtunikevande andis judokohtunik Lee Hak-Rae.
Olümpiamänge boikoteerisid Põhja-Korea, Albaania, Etioopia, Kuuba, Madagaskar, Nicaragua ja Seišellid.
Olümpiatule teekond
Olümpia – Ateena – Bahrein – Bangkok – Cheju saar – Pusan – Kwangju – Taegu – Taejon – Seoul (23.08.-17.09.1988), kokku 16 885 km; Korea pinnal 4167 km.
Olümpiatule tõi peastaadionile oli maratonijooksu olümpiavõitja 1936 Berliinis, 76-aastane Sohn Kee-Chung (Kitei Son). Olümpiatuld kandis viimasena 19-aastane kergejõustiklane Lim Chun-Ae.
Olümpiatule süütasid peaareenil 19-aastane õpilane Sohn Mi-Chung, 24-aastane maratonijooksja Kim Won-Tak ja 30-aastane õpetaja Chung Sun-Man – esimest korda olümpiamängude ajaloos korraga kolm tulesüütajat (sümbol: taeva, maa ja inimkonna ühtsus).
Olümpialauluks oli "Hand in Hand" ("Käsikäes"; helilooja Giorgio Moroder, sõnade autor Tom Whitlock).
Medalitabel
pisi|[[Erika Salumäe võitis trekisprindis olümpiakulla. Olümpiavõitja vastuvõtt Raekoja platsil]] Korraldajariik
3. Liga
3. Liga on Saksamaa klubijalgpalli tugevuselt kolmas liiga.
Liiga mängud algasid 25. juulil 2008 Erfurdi Rot-Weißi ja Dresdeni Dynamo vahelise kohtumisega.
Liigas mängib 20 meeskonda.
Hooaja kaks parimat klubi tõusevad kohe esiliigasse. Kolmanda koha saanud klubi kohtub üleminekumängul esiliigas 16. koha saanud klubiga. Klubide reservmeeskondadel ei ole võimalik 3. Ligast kõrgemale tõusta. 3. Ligas neli viimaseks jäänud klubi langevad hooaja lõpus kohe madalamasse liigasse.
Klubid
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised klubid:
Siire (masinaehitus)
Siire on operatsiooni osa, mille käigus töödeldakse tooriku sama pinda sama tööriista ja sama töörežiimiga. Siire võib koosneda ühest või mitmest läbimist.
1070. aastad
1070. aastad
Square Enix
Square Enix on videomängude tootja Jaapanis.
1070. aastad
1070. aastad on aastad 1070–1079 pKr.
Hoeryŏng
Hoeryŏng on tööstuslinn Põhja-Koreas Põhja-Hamgyŏngi provintsis, mis asub Tumeni jõe kaldal. Poliitiline vangla Laager 22 asub 20 km linnast. Hoeryŏng on Kim Il-sŏngi esimese abikaasa ja Kim Chŏng-ili ema Kim Jong-suki sünnikoht.
Bernhard von der Borch
Bernhard von der Borch (ka Bernd, Bernt, Berndt, Berent, Bernth ja Bernhardus; suri 1488. aasta alguses) oli Liivi ordu maameister 1471–1483.
1070. aastad
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Bernhard von der Borch
Bernhardi vanemad olid Friedrich von der Borch ja Alvert von Breithausen. Tema suguvõsa pärines Rüthenist Soesti linna lähedalt Vestfaalist ja põlvnes Münsteri piiskopi ministeriaalidest. Borchid valitsesid Vestfaalis mitmeid linnuseid.
1070. aastad
Kümnendid: 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad - 1060. aastad - 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad
Bernhard von der Borch
1432. aastal on Borchi esmamainitud veel Vestfaalis ilmikuna olevana, 1451. aastal oli ta aga rüütelvennaks Rakveres. 1470. aasta lõpus sai temast Aluliina komtuur ja kui Liivi ordu maamarssal Lubbert von Varssem järgmise aasta juunis või juulis suri, sai Borchist tema järglane.
1070. aastad
Aastad: 1070 1071 1072 1073 1074 1075 1076 1077 1078 1079
Bernhard von der Borch
Borch oli Liivi ordus ulatuslikke tsentraliseerivaid reforme läbi viinud ordumeistri Johann Waldhaus von Heerse (võimul 1470–1471) vastase opositsiooni juhte ning saavutas pärast tolle kukutamist 1471. aasta oktoobris enda ordumeistriks kinnitamise. Ta tühistas kohe oma eelkäija palju rahulolematust tekitanud reformid ning andis võtmepositsioonid ordus oma mõttekaaslastele. 1472. aasta alguses kinnitas Borchi ordumeistrina ka Saksa ordu kõrgmeister.
Borch suutis ordu positsiooni Liivimaal tunduvalt tugevdada ning 1480. aastate alguses püüdis ta Riia peapiiskopkonda ja Riia linna täielikult ordule allutada. Peale selle otsustas ta 1480. aastal alustada sõda Pihkva vürstiriigiga, sealjuures võis ta loota Leedu heatahtlikule neutraliteedile. Sõda (1480–1481) osutus siiski ebaõnnestunuks: Moskva suurvürstiriigi väed saabusid Pihkvale appi ning mõlema poole saavutused piirdusid vastase maa laastamisega, kusjuures Liivimaad rüüstati vägagi rängalt. Nii sõlmiti 1481. aastal piirimuutusteta rahu ning rahulolematus Borchi suhtes kasvas. 1483. aastal oli ta sunnitud ordumeistri kohalt lahkuma. Pärast seda oli ta lühikest aega taas Aluliina komtuur.
Neljaseemnene hiirehernes
Neljaseemnene hiirehernes (Vicia tetrasperma) on taimeliik liblikõieliste sugukonnast hiireherne  perekonnast.
Sündinud 26. jaanuaril
''Siin loetletakse 26. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
Neeru patofüsioloogia mõisteid
Siia on koondatud alfabeetilises järjekorras neeru patofüsioloogia valdkonda käsitlevad artiklid.
E
Essentsiaalne hüpertensioon
H
Hüperkaleemia - Hüpernatreemia - Hüpokaleemia - Hüponatreemia
K
Krooniline neerupuudulikkus
M
Maliigne hüpertensioon - Metaboolne alkaloos - Metaboolne atsidoos
N
Neerukivitõbi - Nefrootiline sündroom
O
Ortostaatiline proteinuuria
S
Sekundaarne hüpertensioon
Ä
Äge neerupuudulikkus - Äge nefriitiline sündroom
Hopi kabel
thumb Hopi kabel (norra keeles Hop kapell) on puidust kabel Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Gamviki vallas Skjånesi külas Hopis. Geograafilised koordinaadid on 70°47'56" N, 28°06'45" E.
Kabeli juures on surnuaed.
Varasem kabel
20. sajandi oli plaanis tuua Hopi üle vana Gamviki kirik (kabel), kuid selle asemele rajati Hopi koolikabel, mis õnnistati 19. augustil 1928.
Laimjala valla vapp
thumb|[[Laimjala vald|Laimjala valla vapp]] Laimjala valla vapp oli Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Laimjala valla vapp.
Põhjendus
Kangajaotus tähistab valla paiknemist ajaloolisel piiskopi- ja ordumaade piiril. Lainelõige viitab Saaremaa oludes märkimisväärsetele jõgedele. Sinine sümboliseerib merd, valge vaimsust. Need on ka Saaremaa vapi värvid. Kollane täht osutab kompassiristina meresõitudele ja Laimjala vallast igasse ilmakaarde siirdunud inimestele. See kujund sümboliseerib ka kuldset kannusetähte, mis on rüütli, laiemas mõttes kõigi teenekate ja väljapaistvate isikute tunnus.
Juuli Suits
Juuli Suits (4. mai 1884 Tartu – 13. jaanuar 1957 Tallinn) oli Eesti esimene kutseline keraamik ja tarbekunstnik.
Elukäik
Juuli Suits õppis 1907. aastal Kristjan Raua juures, sealt siirdus Helsingisse, kus õppis Ateneumi kunsttööstuskooli (Taideteollisuuskeskuskoulu; asus Ateneumi majas) kõrgemas astmes keraamikat. Järgmised neli aastat õppis Saksamaal Karlsruhes ja Münchenis keraamikat ja skulptuuri.
1913. aastal sai ta Peterburis ülevenemaalisel kunstkäsitöönduse näitusel hõbemedali ning organiseeris esimesed tarbekunstikursused Tartus. Aastal 1918 naasis ta Tartusse, kus töötas Tartu Naisühingu Käsitöökooli keraamikaosakonnas õpetajana.
Padise valla vapp
thumb|Padise valla vapp Padise valla vapp oli Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Padise valla vapp.
Vapp kinnitati 20. mail 1992.
Juuli Suits
Elukäik
Pärast Teine maailmasõda töötas ta Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis restauraatorina ja 1954. aastast kuni surmani Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Padise valla vapp
Vapi kirjeldus
Musta kilbi ülaosas kahes reas puna-hõbedased maleruudud. Selle all kolmeharuline kuuseoks ja lainelõikeline vapitüvi, mõlemad hõbedased.
Juuli Suits
Looming
Suits viljeles tekstiilikunsti, dekoratiivskulptuuri ja väikeseformaadilist pronksbareljeefi. Ta avaldas Postimehes ja Käsitöölehes arvustusi keraamika ja tekstiili kohta, kirjutas ülevaateid ja artikleid tarbekunsti ajaloost. Suits õpetas keeli, joonistamist, kompositsiooni ja keraamikat.
Padise valla vapp
Põhjendus
Kilbi värv ja maleruudud on tsistertslaste vapilt, kusjuures punane ja hõbe on ühtlasi Harjumaa värvid. Kuuseoks ja lained tähistavad metsarikast mereäärset maakohta.
Pukspriit
thumb|right|Pukspriidi ja kliiverpoomi osad. 1 – kliiverpoom; 2 – pukspriit; 3 – (fokk- või groot-) mastitaak vastavale taakslile (fokale); 4, 5, 6, 7 – kliiverpurjede kinnitustaagid; 8 – kliivertaak; 10 – tamstok; 13 – vesitaak
Pukspriit on purjelaeva vöörist käilast otse ettepoole ulatuv suure kaldenurgaga ümarpuit või pruss või latt, mis on mõeldud eespurjede (peamiselt kliiverpurjed) kandmiseks või pikeneva kliiverpoomi toetamiseks ja tugevdamiseks.
Rannaniit
pisi|Vaade Matsalu lahele ning Haeska rannaniidule Haeska linnuvaatlustornist pisi|Rannaniit [[Tapia de Casariegos Biskaia lahe ääres Hispaanias]] Rannaniit (vanemas kirjanduses ka randniit) on mereäärne madal rohumaa, mis kõrgvee aegu võib jääda vee alla.
Eesti rannaniidud
pisi|Pikla rannaniit [[Luitemaa looduskaitsealal]] pisi|Haeska rannaniit Matsalu rahvuspargis
Iseloomustus
Rannaniidud on sajandeid olnud põline loomade karjatamise koht, seda ala on nimetatud rannakarjamaaks või rannarohumaaks. Tegelikult on aga rannakarjamaa puhul tegemist rohumaaga, mida mitte kunagi ei ole niidetud vaid kariloomadega (näiteks lammaste või veistega) karjatatud. Need alad, mida aga oli võimalik niita ehk millelt oli ära koristatud suured kivid, kandsid nimetust rannaniit. Rannaniidud on populaarsed madala rannikuala puhul, mille tõttu sagedase kõrgvee tagajärjel on rannaniidu mullad sooldunud ja neid kasvavad antud tingimustele kohanenud taimeliigid. Rannaniidu taimestik on väga mitmekesine ja tänu headele kasvutingimustele lopsakas, mis oli ka põhjus, miks neid kasutati karjamaade või heinamaadena.
Veeseisu järgi on võimalik rannaniidud jagada kolmeks tasemeks. Madalaim tase on allpool keskmist veepiiri ning enam üleujutatud. Keskmine tase on ülalpool keskmist veepiiri, aga üleujutatav kõrgvee ajal. Kõrgeim tase on ülalpool kõrgveepiiri ehk moodustab rannalähedase niidu, kuhu merevesi ei ulatu, aga tuulega levivad sinna soolapritsmed.