cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lambaliha
Eriti just neis riikides võidakse levinud või traditsioonilisi toite valmistada rupskitest. Mitmel pool maailmas peetakse lamba munandeid delikatessiks. Üks tavatumaid toite on šoti rahvusroog haggis: lamba siseelundid küpsetatakse koos kaerakruupide ja hakitud sibulatega lambamaos. Norra rahvustoitude hulka kuulub lambapeast valmistatud smalahove. Traditsiooniliselt valmistatakse ka Kesk-Aasias, Kaukaasias ning Lähis-Idas populaarset pilaffi ja šašlõkki just lambalihast.
Eestis tarvitatakse lambaliha toiduks suhteliselt vähe, kuid tänapäevases eesti köögis pole see siiski tundmatu. Paljud võõrastavad lambaliha nn lanoliinimaitse pärast, mis tuleneb lammaste valest toidust ja valmistusviisist. Enamasti lambaliha küpsetatakse või hautatakse, Eestis seda tavaliselt ei keedeta.
Birži mõis
Birži mõis (saksa keeles Modohn, läti keeles Biržu muiža, ka Madonas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Lazdona vallas Madonas.
Ajalugu
Mõis tekkis Koknese ja Alūksne vahele 1461. aastal, mil Riia peapiiskop Silvester Stodewescher läänistas osa Cesvaine piiskopilinnuse maadest oma vasallidele. Rootsi ajal sai sellest riigimõis, mida nimetati nii Birži kui ka Madona mõisaks. Jelizaveta Petrovna andis mõisa Aleksandr Buturlinile, Katariina II aga serbia päritolu kindralmajor Maksim Zoritšile. XIX sajandi alguses läks mõis Wulfide suguvõsale; nende valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.
Umbkaudu aastal 1900 tekkis mõisale kuulunud Leivēri kõrtsi ja Madona raudteejaama juurde asula, mis hiljem arenes Madona linnaks.
Varia
Mõisa aidas asub üks Madona piirkonna muuseumi näitusesaale (aadressil Skolas 10a).
Loch Lomond
Loodushoid
Järve kallastel on telkimine ja prügistamine keelatud.
Dragon (kosmoselaev)
Dragon on taaskasutatav kosmoselaev, mida arendab SpaceX. Dragon kasutab orbiidile jõudmiseks kanderaketti Falcon 9 ning arendamisel on ka mehitatud versioon Dragon 2. Algselt projekteeriti Dragon mehitatud lendude jaoks, kuid seni on seda kasutatud ainult Rahvusvahelise Kosmosejaama varustuslendudel.
Dragoni esmalend toimus detsembris 2010 ning sellest sai esimene erafirma ehitatud ja juhitud kosmoselaev, mis naasis edukalt Maale. 25. mail 2012 põkkus Dragon edukalt Rahvusvahelise Kosmosejaamaga ning NASA tellimusel teenindab Dragon alates oktoobrist 2012 kosmosejaama regulaarseid varustuslende.
3. juunil 2017 startis ISS-i Dragoni kapsel CRS-11, mis oli enamjaolt ehitatud missiooni CRS-4 kapslist, mis oli jaama lennanud septembris 2014. Kapsli kere, tõukurid, rakmed, kütusepaagid, torustik ja avioonika olid taaskasutatud, kuid akud, kuumuskilp ja mereveega kokku puutunud detailid olid välja vahetatud.
Ajalugu
SpaceX alustas Dragoni projekteerimist 2004. aasta lõpus ning teavitas sellest avalikkust 2006. aastal, seades eesmärgiks võtta Dragon kasutusele 2009. aastal. 2006 sõlmisid NASA ja SpaceX lepingu, mille kohaselt pidi Dragon tulevikus asuma teenindama Rahvusvahelise Kosmosejaama varustusmissioone.
Kommertslikud orbitaaltransporditeenused (COTS)
pisi|225px|Varane Dragoni survekere. Foto on tehtud tehasekatsete ajal 2008. aastal 2005. aastal esitas NASA palve ettepanekuteks, et leida COTS programmi kaudu asenduslaev, mis hakkaks teenindama Rahvusvahelise Kosmosejaama varustusmissioone. Sel ajal teenindasid neid missioone kosmosesüstikud, kuid NASA oli otsustanud Space Shuttle'i programmi lõpetada. Märtsis 2006 esitas SpaceX NASA-le ettepaneku kasutada varustusmissioonidel Dragonit. SpaceX esitas oma ettepaneku osana meeskonnast, millesse kuulus ka ISS-i robotkäe, Canadarm2, ehitanud MDA Space Missions.
18. augustil 2006 teatas NASA, et rahastab SpaceX-i ja Kistler Aerospace'i pakutud projekte ning esialgse plaani kohaselt pidi SpaceX-i Dragon tegema ajavahemikus 2008–2010 kolm demonstratsioonlendu. NASA lubas SpaceX-i projekti rahastada 278 miljoni dollariga ja Kistleri oma 207 miljoni dollariga, juhul kui nende projektid täidavad kõik NASA seatud tingimused. Kistleril ei õnnestunud seatud tingimusi täita ning NASA lõpetas firmaga lepingu 2007. aastal. Kistleri leping anti hiljem Orbital Sciencesile.
Kommertslike varustusmissioonide teenuste 1. faas
23. detsembril 2008 sõlmis NASA SpaceX-iga Kommertslike Varustusmissioonide teenuste (CRS) lepingu, mille maht on 1,6 miljardit dollarit ja seda saab suurendada maksimaalselt 3,1 miljardi dollarini. Lepingu järgi pidi SpaceX korraldama ISS-i 12 lendu ning viima sinna vähemalt 20 tonni varustust.
SpaceX analüüsis NASA soovil, radiatsiooni mõju kõigile Dragoni süsteemidele ning süsteemide käitumist radiatsiooniga seotud eriolukordades. Dragoni arvutisüsteemid kasutavad protsessorite eraldi radiatsioonikindlaks tegemise asemel vajadusel varusüsteeme ning seetõttu analüüsisid süsteemide töökindlust sõltumatud eksperdid, enne kui NASA lubas neid kaubalendudel kasutada.
Märtsis 2015 teatati, et SpaceX sai CRS-i 1. faasi raames veel kolm missiooni ning see katab ISS-i 2017. aasta vajadused. 24. veebruaril 2016 kirjutas Space News, et firma on sõlminud lepingu veel viie missiooni jaoks.
Kommertslike varustusmissioonide teenuste 2. faas
pisi|Dragon põkkumas ISS-iga Kommertslike Varustusmissioonide Teenuste 2. faasi (CRS2) lepingute sõlmimine algas 2014. aastal ning 2. faas algas 14. jaanuaril 2016. CRS2 missioonid peaksid algama 2019. aastal ning kestma vähemalt kuni 2024. aastani. 14. jaanuaril 2016 teatas NASA, et CRS2 lepingud olid saanud kolm firmat: SpaceX, Orbital ATK ja Sierra Nevada Corporation. Lepingute maksimaalne koguväärtus on 148 miljardit dollarit.
Demonstratsioonlennud
pisi|Dragoni sisemus Falcon 9 ja Dragoni esmalend toimus juunis 2010. Orbiidile viidud kapsel oli katseeksemplar, mida oli varem kasutatud süsteemide katsetamisel. Missiooni ajal oli selle ainsaks ülesandeks koguda andmeid stardi aerodünaamiliste jõudude kohta. Kapslil puudus kuumuskilp ning see hävis Maa atmosfääri sisenemisel.
NASA oli SpaceX-ilt algselt tellinud kolm näidislendu, kuid hiljem vähendas tellimust ühe lennu võrra. Novembris 2010 andis FAA Dragoni kapslile Maa atmosfääri sisenemise litsentsi, mis oli esimene taoline erafirma kosmoselaevale väljastatud luba. Esimene Dragon startis 8. detsembril 2010 ning see sisenes edukalt Maa atmosfääri. Missioon oli ühtlasi Falcon 9 teine lend. DragonEye sensor lendas hiljem uuesti NASA süstikumissioonil STS-133, et seda kosmoses edasi katsetada.
Teine Dragoni missioon toimus 22. mail 2012, pärast seda, kui NASA oli nõustunud SpaceX-i ettepanekuga kombineerida ühte missiooni missioonide COTS 2 ja 3 eesmärgid. Orbiidil katsetati Dragoni navigatsioonisüsteeme ja katkestamisprotseduure, enne kui kosmoselaev suundus ISS-i. 25. mail põkkus Dragon Canadarm2 abil edukalt kosmosejaamaga ning seejärel laeti see tühjaks kaasas olnud lastist. Laev sisenes Maa atmosfääri 31. mail ja maandus plaanipäraselt Vaiksesse ookeani, kus see taas üles korjati.
23. augustil 2012 teatas NASA peadirektor Charles Bolden, et SpaceX oli täitnud kõik NASA seatud tingimused ning firma saab alustada regulaarsete varustuslendude teenindamist.
Plaanilised lennud
Dragon startis oma esimesele plaanipärasele CRS-missioonile 8. oktoobril 2012 ning missioon lõppes edukalt 28. oktoobril. Teine missioon startis 1. märtsil 2013 ja kolmas missioon 18. aprillil 2014. Neljas missioon, CRS-4, startis 21. septembril 2014 ja tõi jaamast Maale 1,4 tonni kaupa ja teadusnäidiseid.
Mehitatud lendude arendusprogramm
pisi|Stardi katkestamiste katsetustel kasutatav Dragon 2 pisi|Dragon 2 interjöör 2006. aastal teatas Elon Musk, et firma oli ehitanud mehitatud kapsli prototüübi, millel on 30 päeva toimiv elutagamissüsteem. 2010. aastal ütles Musk, et Falcon 9 ja mehitatud Dragoni arenduskulud jäävad vahemikku 800 miljonit kuni 1 miljard dollarit. Jaanuaris 2011 avaldas SpaceX video simulatsiooni Dragoni päästesüsteemist ning mitmel korral on firma vihjanud, et mehitatud lendude alguseni jääb kaks-kolm aastat. Praeguste plaanide kohaselt peaks mehitatud Dragon startima 2018. aastal.
NASA kommertsliku meeskonnatranspordi arendamise programm
3. augustil 2012 teatas NASA, et SpaceX saab agentuurilt 440 miljonit dollarit, et jätkata Dragoni arendamist. 20. detsembril 2013 katsetas firma esmakordselt Dragoni langevarje, kui 5,4 tonni kaaluv moodul visati 2,4 kilomeetri kõrguselt Vaiksesse ookeani. Kapsel visati alla helikopterilt ning see pandi teadlikult kukkerpallitama. Vabalangemisel vabastas Dragon kaks abilangevarju, mis aitasid avaneda kolmel pealangevarjul. Kapsel maandus edukalt ookeani ning see korjati üles ja toodi kaldale.
6. mail 2015 sooritas Dragon 2 edukalt stardikatkestamise. Katse ajal kasutas Dragon oma päästerakette, et paisata end staatilisest katsestendist eemale. Dragon tõusis katse ajal 1,1 kilomeetri kõrgusele, eraldus kerest ja avas oma pealangevarjud. Pärast seda maandus kapsel ookeanis, kust see üles korjati. Dragon pidi esialgu jõudma 1,5 kilomeetri kõrgusele, kuid ebaühtlane kütusesegu põhjustas ühe mootori ootatust nõrgema töö. Katsel kasutatud Dragonit plaanitakse uuesti kasutada lennu ajal toimuva stardikatkestamise katsel.
Plaanitaval lennu ajal toimuva stardikatkestamise katsel kasutab Dragon oma päästerakette, et eralduda modifitseeritud lennus olevast Falcon 9 kanderaketist. Eraldumine toimub hetkel, mil kerele mõjuvad kõige tugevamad aerodünaamilised jõud ja mil Dragoni mootorid on kõige vähem võimekamad kanderaketist eralduma, et olla kindel Dragoni võimekuses eralduda ükskõik millal ohutult kanderaketist. Katses kasutatav kanderakett saab olema ainult kolme rakettmootoriga ning sel puudub teine aste.
Praeguste plaanide kohaselt peaks Dragoni mehitamata katselend toimuma novembris 2017 ja esimene mehitatud lend peaks toimuma mais 2018.
Dragon CRS
pisi|Dragoni kere diagramm. Punaselt on kujutatud survestatud ja oranžiga survestamata osad Dragoni kosmoselaev koosneb pärast starti eemalduvast ninakoonusest, tavalisest kapslist, mis on kujult tömp koonus ja survestamata kerest, mis on varustatud päikesepaneelidega. Kapsli kuumuskilp on projekteeritud vastu pidama ka tavapärasest suuremat kuumust, mis tekib Kuult või Marsilt naasvatel missioonidel. Kapsel on taaskasutatav ja võib lennata mitu missiooni, kuid survestamata kere pole uuesti kasutatav. Kosmoselaev on varustatud 18 Draco tõukuriga ning selle viib orbiidile kanderakett Falcon 9. Esimestel lendudel maandub kapsel Vaiksesse ookeani ning selle toob kaldale laev.
ISS-iga põkkumiseks kasutatakse jaama robotkätt, mis haarab lähenevast Dragonist kinni ning juhib selle põkkumisavani. CRS Dragonil pole eraldi elutagamissüsteeme ning see kasutab ISS-i elutagamissüsteeme, et võimaldada astronautidel kapslis hingata. Tavapäraselt on Dragon jaama küljes 30 päeva.
CRS Dragon suudab jaama viia 3310 kg varustust, mille saab paigutada survestatud, survestamata või osaliselt survestatud kapslisse. Maale suudab survestamata keres tuua 3,3 tonni varustust või survestamise kasutamisel 2,5 tonni ning Maale toodava varustuse kogus sõltub langevarjude kasutamispiirangutest.
CRS Dragonit modifitseeriti märtsis 2014, ning uus Dragon võeti kasutusele viiendal missioonil. Kapsli väliskere jäeti muutmata, kuid ümber ehitati kapsli avioonika- ja lastiriiulid, et suurendada kapslite võimsust ning võimaldada tähtsate teaduslastide transporti.
DragonLab
Kui Dragon ei teeninda NASA või ISS-i missioone, kutsutakse mehitamata Dragonit DragonLab'iks. See on taaskasutatav kapsel, mis võib viia orbiidile nii survestatud kui ka survestamata laste. DragonLabi maksimaalne stardimass on 6 tonni ning Maale naastes võib see kaaluda kuni kolm tonni. Novembris 2014 oli planeeritud kaks DragonLabi missiooni, millest esimene pidi toimuma 2016 ja teine 2018. Detsembris 2015 olid missioonid endiselt lennuplaanis olemas, kuid täpseid stardiaegu ei avaldatud.
Dragon 2
SpaceX arendab kosmoselaeva Dragon 2, millest peaks saama Dragoni mantlipärija ning see hakkab teostama mehitatud lende. Kapsel mahutaks kuni seitse astronauti või kombineeritud koguse astronaute ja lasti. Dragon 2 kuumuskilp on projekteeritud nii, et seda saab kasutada Maa atmosfääri sisenemisel ka Kuult ja Marsilt naasvatel missioonidel. Dragon 2 arendustööd on rahastanud ka USA valitsus.
Red Dragon
SpaceX-is oli väljatöötamisel ka Red Dragon, mida oleks kasutatud Marsi-missioonil. Kapsli oleks viinud orbiidile kanderakett Falcon Heavy ning see oleks olnud võimeline sisenema Marsi atmosfääri. Red Dragoni arendamise üheks eesmärgiks oli ka Marsi pinnaseproovide Maale toomise missioon, mis oleks olnud tunduvalt odavam kui NASA planeeritav missioon, mille planeeritav eelarve on 6 miljardit dollarit. Veebruaris 2017 teatas SpaceX, et Red Dragon stardib Marsile 2020. aastal, kuid juulis 2017 teatas firma, et Red Dragoni arendamine lõpetatakse.
Marsi-missiooni ajal oleks Red Dragon suutnud viia planeedi pinnale lasti kuni 1 tonni, kasutamata langevarju. Esialgne analüüs näitas, et kapsel peaks Marsi atmosfääris suutma end piisavalt aeglustada, et kasutada maandumiseks SuperDraco retrorakette.
II maailmasõjas hukkunute matmispaik Vistlas
pisi|Matmispaik (enne 2013) II maailmasõjas hukkunute matmispaik Vistlas (ka Vistla sõjaväekalmistu) on Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Vistla külas asuv matmispaik, kuhu on maetud Porkuni lahingus hukkunuid.
Matmispaik on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Lewis Page
Lewis Robert Page (sündinud 20. mai 1996) on inglise jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana EFL League Two klubis Harrogate Town. Ta on mänginud ka UEFA Euroopa Liigas.
Kaarel Oja
alt=Kaarel Oja|pisi|339x339px|Kaarel Oja Tallinna Linnavalitsuse esitluskeskuses Kaarel Oja (sündinud 21. aprillil 1985) on Eesti poliitik ja kultuurikorraldaja, alates 2021. aastast Tallinna abilinnapea.
Ta on Sotsiaaldemokraatlikku erakonna liige.
Roberto Martínez Lacayo
Elu
Roberto Martínez Lacayo sündis 18. detsembril 1899 Managuas. Ta abiellus Dolores Abaunza Espinozaga ja neil oli neli last: Roberto Martínez Abaunza, Emelina Eugenia Martínez Abaunza, Edmundo José Martínez Abaunza ning Reynaldo Martínez Abaunza. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.
Kaarel Oja
Ta on töötanud Teater NO99 ja Vaba Lava tegevjuhina ning juhtinud õppematerjalide kirjastust Maurus.
Roberto Martínez Lacayo
Elu
Ta liitus José María Moncada poolt sandinistide vastu võitlemiseks loodud rahvuskaardiga ning oli osaline Anastasio Somoza García riigipöördes aastal 1936, aidates sel president Juan Bautista Sacasat võimult kukutada. Kui Rigoberto López Pérez hiljem president Somoza tappis, osales ta mõrva uurimisel.
Kaarel Oja
Haridus
Oja õppis Tallinna Reaalkoolis ning sai 2007. aastal Tartu Ülikoolist sotsiaalteaduste bakalaureusekraadi ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal. Tema kõrvaleriala oli majandus.
Roberto Martínez Lacayo
Elu
Aastal 1972 oli Anastaso Somoza Debayle ees probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Nii andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest huntale, kuigi sisuliselt jäi ta võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast). Lisaks presidendi ülesannete täitmisele oli Martínez sel perioodil ka kaitseminister.
23. detsembril 1972 purustas maavärin Managua linna ja võim läks eriolukorra tingimustes üle Rahvuskaardile, mille juhiks oli Anastasio Somoza. 1. detsembrist 1974 jätkas Somoza taas presidendina.
Kaarel Oja
Haridus
Gümnaasiumis tuli Oja kahel järjestikusel aastal Eesti meistriks väitluses.
Töö
26. novembril 2021 asus Kaarel Oja tööle Tallinna kultuurivaldkonna abilinnapeana. Selles ametis on ta tegelenud kultuuri kättesaadavusega, sh kutsunud ellu Tallinna muuseumipühapäevade algatuse. Esimene Tallinna tasuta muuseumipühapäev toimus 6. märtsil 2022.
Roberto Martínez Lacayo
Elu
Roberto Martínez Lacayo suri 16. veebruaril 1984 Managuas.
Kaarel Oja
Töö
Oja varasem tööelu on möödunud vaheldumisi kultuuri, poliitika, hariduse ja kommunikatsiooni valdkondades. Aastatel 2019-2021 töötas ta ärinõustamisettevõte Miltton strateeg-loovjuhina ja turundussuuna juhina ning 2017-2019 oli Oja Sotsiaaldemokraatliku erakonna esimehe nõunik ja kampaaniajuht, vedades mh Marina Kaljuranna Euroopa Parlamendi valimiste kampaaniat.
Aastatel 2013–2017 juhtis ta Õppematerjalide kirjastust Maurus.
2011–2013 töötas Oja Telliskivi Loomelinnaku sisu- ja tegevjuhina.
2010–2011 oli ta Vaba Lava arendus- ja tegevjuht
2007–2010 töötas Oja Teater NO99 tegevjuhina.
Oja on löönud kaasa Arvamusfestivali, Kalamaja Avatud Kooli ja Teenusmajanduse Koja  käivitamises ning kuulunud Tallinna lauluväljaku, Eesti Kultuurkapitali, Teater NO99, Vene Teatri ja Eesti Väitlusseltsi nõukogusse ning Eesti Etendusasutuse Liidu, Eesti Kultuuri Koja ja Teenusmajanduse Koja juhatusse.
Ta on olnud lavastuste “Kodumaa karjed” ja “sugu: N” ning installatsiooni “Objekt nr. 2011” kaasautor ja produtsent.
Poliitiline tegevus
Oja on alates 2019. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Alates 2021. aastast töötab ta Tallinna abilinnapeana.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 291 häält ning ei osutunud valituks.
Alfonso Lovo Cordero
Alfonso Lovo Cordero (11. juuni 1927 Danlí, Honduras – 10. mai 2018 Miami, USA) oli Nicaragua poliitik ja ärimees, koos teise liberaali Roberto Martínez Lacayo ja konservatiivi Fernando Agüeroga (hiljem asendas teda Edmundo Paguaga Irías) kolmanda Nicaragua valitseva hunta (Junta Nacional de Gobierno) liige aastail 1972–1974. Taoline triumviraat oli võimul, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimulejäämist, kuna põhiseadus ei lubanud tal vahetult teise ametiaja järel uuesti kandideerida.
Kaarel Oja
Isiklikku
Kaarel Oja on aastast 2010 abielus näitleja Ursula Ratasepp-Ojaga, peres kasvab kolm last.
Alfonso Lovo Cordero
Elu
Alfonso Lovo Cordero sündis 11. juunil 1927 Danlís Hondurases. Sünnikoha järgi oli ta Hondurase kodanik, ent kuna tema vanemad olid mõlemad Nicaragua kodanikud, sai ta ka Nicaragua kodakondsuse. Tema ema oli Esperanza Cordero Núñez. Lapsepõlve veetis Cordero Ocotalis.
Kaarel Oja
Isiklikku
Tema vend on näitleja Pääru Oja ja isa näitleja Tõnu Oja.
Alfonso Lovo Cordero
Elu
Ta õppis Cornelli Ülikoolis, sai Leóni Ülikoolis juristihariduse, kaitstes väitekirja sotsiaalkindlustuse teemal. Juristina tegutsemise asemel alustas ta aga Nicaraguasse autode ja traktorite eksportimist. Ta abiellus Teresita Blandón Velázquezega ja neil oli neli last. Ettevõtjana astus ta liberaalsesse parteisse, sidudes end hiljem Somozade perega. Aastal 1967 sai temast põllumajandusminister, kusjuures tal õnnestus maa põllumajandus õitsvale järjele aidata. Tema ametiajal oli Nicaragua oluline puuvillaeksportöör, kusjuures puuvilla saak hektarilt oli seal toona maailma suurim. Ka oli Nicaragua oluline vilja ja liha tootja. Lovo rakendas oma teadmisi kahjuritõrjeks ja uute agrotehniliste võtete juurutamiseks. Ta oli ka üks organisatsiooni OIRSA asutajatest, mille eesmärgiks oli tagada toodetavate toiduainete tervislikkus.
Aastal 1972 oli Anastaso Somoza Debayle ees probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Nii andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest koosnevale huntale, kuigi sisuliselt jäi ise võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast).
23. detsembril 1972 purustas maavärin Nicaragua pealinna Managua ja võim läks eriolukorra tingimustes üle rahvuskaardile, mida juhtis Anastasio Somoza. 1. detsembril 1974 sai Somoza taas presidendiks.
Kui Anastasio Somoza Debayle 1979. aastal võimult kukutati, oli Lovo sunnitud maalt lahkuma. Algul elas ta Ameerika Ühendriikides New Orleansis, hiljem Miamis. Seal asutas ta 1980. aastal firma ALCOR International Consultants, mis tegeles põllumajandus- ja farmaatsiaseadeldistega. Hiljem võttis firma Demegen, Inc. tema ettevõtte üle, Lovo sai seal direktori ametikoha.
Alfonso Lovo Cordero suri 10. mail 2018 USA Florida osariigis Miamis.
Šančiai
Šančiai (poola keeles Szańce) on piirkond Kaunases, mis moodustab Šančiai valla. Piirkonna moodustavad kaks linnaosa: kirdepoolsem ja Nemunase oru kõrgemal terrassil asuv Aukštieji Šančiai ning lõunapoolsem madalamal terrassil asuv Žemieji Šančiai (poola keeles vastavalt Szańce Górne ja Szańce Dolne).
Piirkond asub Nemunase jõe käärus Kaunase keskosas. Põhjas piirneb see Žaliakalnisega ja Gričiupisega, loodes aga Naujamiestisega. Üks sild ühendab piirkonda Panemunėga, teine aga Fredaga.
Šančiais asub Kaunase raudteejaam ja Kaunase raudteetunnel. Linnaosal on oma raamatukogu, seal asuvad katoliku, metodisti ja baptisti kirikud. Seal on mitu Vytautas Suure Ülikooli teaduskonda, lisaks veel Leedu Energeetikainstituut ning Arhitektuuri- ja Ehitusinstituut. Samuti asub seal Kaunase ringkonna haigla.
Ajalugu
pisi|left|Aukštieji Šančiai linnamägi Aukštieji Šančiais asub linnamägi, mis oli kasutusel teise aastatuhande alguses. Üldiselt asustati piirkond arheoloogiliste uuringute põhjal siiski alles XV sajandil. Sealset mõisa on mainitud esimest korda XVIII sajandi lõpus. Aastal 1807 said sealsete maade omanikus Fanstilid.
Piirkond on saanud nime XIX sajandi alguses Napoleoni 1812. aasta sõjakäigul Venemaale. Toona oli selle aladel kaks küla: Pašilė ja Baibokai. Mõlemad kuulusid jesuiitidele. Prantsuse väed ületasid nende kohal Nemunase jõe ja rajasid sinna oma kindlustised, mille järgi ka linnaosa nime sai. Teadmata on, kas nimi tuleneb pigem saksakeelsest sõnast Schanzen (kants) või prantsuskeelsest sõnast chantier (ehitis, hoone). Piirkonna tähtsaim tänav – Aukštieji Šančiai – ja Žemieji Šančiai linnaosade vaheline Prancūzų gatvė on tee, mida mööda Prantsuse väed liikusid edasi Vilniuse poole. Selle tee äärde tekkis kaks kõrtsi: Dangus ja Pragaras.
Šančiai hakkas arenema XIX sajandi keskpaigas, mil Kaunasest sai Kovno kubermangu halduskeskus ja valmis Peterburi–Varssavi raudtee. Nagu Lätis, kus enne suure raudtee valmimist ehitati valmis Riia–Daugavpilsi raudtee, nii valmis ka aasta enne suurt raudteed Preisimaa initsiatiivil Vilniuse–Königsbergi raudtee, millel avati aastal 1859 Kaunase raudteejaam. Algselt oli selle raudtee trassi jaoks kaks varianti. Üks neist nägi ette 750 meetri pikkuse viadukti rajamist üle Nemunase ja selle oru, ent kuna Kaunas asus jõeorus, siis otsustati see variant kõrvale jätta. Valiti teine variant, mis nägi ette silla ehitamist üle Nemunase ja tunnelit Šančiai linnaosa kõrgendike alla. Tunnel valmis aastal 1861 ja on tänapäevani kasutusel.
Pärast raudtee valmimist kujunes Šančiaist nagu Petrašiūnaist ja Vilijampolėstki tööstuslik Kaunase eeslinn. Aastal 1862 rajati sinna raudtee remonditöökoda, aastal 1869 kondijahuvabrik, aastal 1875 rattamäärdevabrik, aastal 1879 aga sakslastele kuuluv naelu ja metallnõusid valmistav vabrik Vestfalija. Aastal 1889 alustas tööd sealne mööblivabrik. Aastal 1889 elas Šančiais 2000 inimest, ent aastaks 1897 oli seal elanikke juba 12 900.
pisi|Sergei Fanstil
Aastail 1886–1896 rajati Šančiaisse Kaunase kindluse kasarmute kompleks. Aastal 1891 avati kindluse tarbeks Aukštieji Šančiai sõjaväekalmistu, mis on kasutusel tänase päevani. Aastal 1896 valmis sealne puidust õigeusu kirik, mis on aga tänaseks hävinud, samuti kujunes selle kiriku juurde väike kalmistu, mille vanema osa kohal asub tänapäeval Vilija park, ent uuem osa on veel tänapäevalgi kalmistuna kasutusel. Aastal 1908 rajas sealse mõisa omanikuks saanud Sergei Fanstil sinna uue mõisakompleksi, kuhu ta ka elama asus. Ta vastutas Kaunase kindluse autoliikluse eest, samuti rajas ta oma mõisa maadele suure hulga üürikortereid.
XIX sajandi lõpus tekkis Šančiaisse baptistide kogudus, mis aastal 1898 avas ka oma palvemaja. Sealse koguduse moodustasid põhiliselt Kaunases elavad sakslased, seega peeti seal jumalateenistusi põhiliselt saksa keeles, ent hiljem hakati kogudusega liitunud teistest rahvustest inimeste tarbeks pidama ka venekeelseid jumalateenistusi, Esimese maailmasõja järel lisandusid ka leedu ja poola keeles peetavad jumalateenistused. Aastal 1900 alustas linnaosas tegevust metodisti kogudus, aastal 1911 valmis Šančiais ka metodisti kirik, mis oli algselt küll kasutusel vaid palvemajana. Nõukogude võimud konfiskeerisid mõlemad kirikud ja metodistide hoone võeti kasutusele kinosaalina, baptistide kirik aga algul soolalaona ja seejärel korterelamuna. Baptistid said oma halvas seisukorras kirikuhoone tagasi aastal 1989, metodistidele tagastati nende kirik aastal 1995.
Aastal 1919 liideti Žemieji Šančiai Kaunasega. Samal aastal avati seal vanas kindluse laohoones Šančiai katoliku kirik, samuti pandi alus sealsele kihelkonnale. Kahe maailmasõja vahelisel perioodil oli Šančiai suurim Kaunase äärelinn. Aastal 1920 avati seal õli- ja seebivabrik Ringuva, aastal 1922 kalevivabrik Drobės, aastal 1925 sokivabrik Cotton, aastal 1929 kondiitritooteid ja šokolaadi valmistav vabrik Tilka. Lisaks avati seal pruulikodasid ja veskeid. Žemieji Šančiais oli ka kaks kino: Lyra ja Saturnas. Aastal 1923 oli Žemieji Šančiais 15 200, Aukštieji Šančiais aga 693 elanikku.
Aastal 1931 liideti Kaunasega ka Aukštieji Šančiai. Ka seal avati kahe ilmasõja vahelisel perioodil katoliku kirik, mille nõukogude võimud sulgesid, seal jumalateenistusi pidanud vaimulik Jonas Burneika aga arreteeriti ja küüditati Irkutskisse. Sealset kirikuhoonet kasutasid algselt Kaunase venelased, seejärel muudeti see soolalaoks. 1960. aastatel võeti see kasutusele kultuurimajana, siis aga hoone lammutati ja selle asemele ehitati üheksakorruseline korterelamu. Žemieji Šančiai kirikuhoone lammutati suuremalt jaolt aastal 1938, mil selle asemele ehitati uus kolmelööviline kirikuhoone. Aastal 1934 avati Šančiais atsetüleeni ja hapnikku tootev ettevõte LIET-AGA. Aastaks 1940 oli mõlemas linnaosas kokku 23 000 elanikku.
Nõukogude ajal rajati linnaossa sõjaväelaod, mille vallutamine oli Leedu juuniülestõusu üheks tähtsamaks võiduks. Nõukogude sõjavägi lahkus Šančiaist alles pärast Leedu taasiseseisvumist. Aastal 1948 hakkas Leedu Teaduste Akadeemia sinna rajama teadustöö komplekse, millest aastal 1956 kujunesid välja Leedu Energeetikainstituut ning Arhitektuuri- ja Ehitusinstituut. Aastal 1991 rajati Žemieji Šančiai kalmistu vanema osa kohale, kuhu nõukogude ajal püstitati sõjaväelaod, 1,07 hektari suurune Vilija park.
Johannes Sangnes
Johannes Sangnes (sündinud 14. aprillil 1957) on Skandinaavia ettevõtja.
Tal on kaks magistrikraadi inseneriteaduste alal.
2004. aastast on Sangnes olnud seotud Norra kaubandusgrupiga Reitance Convenience, kui asus tööle ettevõtte Rootsi äri tegevjuhina. Aastatel 2009–2012 töötas ta sama ettevõtte Norra ärijuhina, 2012–2015 oli ta Soome R-kioski tegevjuht ning 2015–2016 Reitan Convenience'i juhatuse liige ja operatsioonide juht.
2016. aasta juunist on ta Reitan Convencience'i tegevjuht ja R-Kioski nõukogu esimees.
Sangnes on abielus ja tal on kolm last.
Eesti Investeerimispank
Eesti Investeerimispank (lühendatult EstIb) oli 1992-1998 eksisteerinud investeerimispank.
Eesti Investeerimispanga asutas 30. juunil 1992 Eesti Pank.
1998. aastal ühines Eesti Investeerimispank Eesti Forekspangaga.
Reseedaroheline
Variatsioonid
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" loeb reseedarohelist (Reseda green) hallikaks rohekaskollaseks (Grayish Greenish Yellow), hallikaks kollaroheliseks  või keskmiseks kollakasroheliseks  , heledat reseedarohelist (Light Reseda Green) hallikaks kollaroheliseks  või kahvaturoheliseks.
Pantone värvitoon PQ-15-6414TCX Reseda on hele hallikas roheline.
RAL Classic värvikaardi toon 6011 Resedagrün on keskmise tugevusega veidi tuhm roheline.
Kunstitarvete tootja J Herbini reseedaroheline (vert reseda) tint on õhukeselt külm sinakasroheline, paksemas kihis kuivanult küpse smaragdrohelise tooniga.
Kasutamine
Enne Esimest maailmasõda tehti Prantsusmaa armees ettepanek vahetada endised indigosinised mundrid reseedaroheliste vastu, kuid see lükati tagasi
Värvinimetus esineb 1930. aastate eesti moesõnavaras ja tähistab pigem heledat rohelist tooni.
NSV Liidu relvajõud
Nõukogude relvajõudude teostatavad sõjalised operatsioonid olid ette nähtud toimuma kolmel strateegilisel tandril: Lääne strateegiline tander (Lääne-Euroopa, Skandinaavia, Vahemere, Põhja-Aafrika, Atlandi ookeani põhjaosa); Lõuna strateegiline tander (Lähis-Ida, Afganistan, Pakistan, India, India ookean); Kaug-Ida strateegiline tander (Kaug-Ida, Kagu-Aasia, Vaikne ookean). Strateegiliste tandrite juhtimiseks oli alaline väejuhatus ning nende eesmärk oli juhtida maa-, õhu- ja mereväe üksuste sõjalisi tegevusi oma vastutuspiirkonnas. Strateegilisel tandrid jagunesid erinevateks operatsioonitandriteks: Lääne, Loode, Edel operatsioonitander jt.
Väeliigid
NSV Liidu õhudessantväed (Воздушно-десантные войска СССР) olid NSV Liidu kaitseministri otsealluvuses.
Mihhailov (linn)
Mihhailov on linn Venemaal Rjazani oblastis, Mihhailovi rajooni keskus. Asub Pronja jõe ääres, 68 km kaugusel Rjazanist edelas.
Tänapäeva linna alal asus 1. aastatuhandel meštšeralaste küla. Arvatakse, et Mihhailovit on esmamainitud 1137. aastal, kuid kindlad teated linnast on 14. sajandi lõpust. 16. sajandil muutus oluliseks kindlustuseks Venemaa lõunapiiril. 1778. aastal sai Mihhailovist Rjazani asehaldurkonna ja hiljem Rjazani kubermangu maakonnalinn.
2020. aasta alguses oli linnas arvestuslikult 9891 elanikku.
Linna läbib Moskva raudtee Paveletski haru.
Scotti maakond (Missouri)
Scotti maakond (Scott County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Parastenophis
Parastenophis on maoperekond.
Scotti maakond (Missouri)
Maakonna halduskeskus on Benton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1822. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 39 191.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kährikseen (perekond)
Kährikseen (Sparassis) on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond. Perekonda kuulub üle 40 liigi.
Parastenophis
Klassifikatsioon
Perekonda Parastenophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Sipelgmardikas
Sipelgmardikas (Thanasimus) on perekond mardikalisi sugukonnast sipelgmardiklased (Cleridae).
Eesti liigid
Eestis elab kaks selle perekonna liiki.
Šumperk
Šumperk (saksa keeles Mährisch Schönberg) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas, Šumperki ringkonna halduskeskus. Šumperk asub Poola piirist 24 km kaugusel, Olomoucist umbes 46 km põhjaloodes.
Šumperk on tõenäoliselt asutatud 13. sajandi teisel poolel, asulat on esmamainitud 1291. aastal. Šumperk sai Magdeburgi linnaõigused 1391. aastal. 19. sajandil kujunes Šumperk tekstiilitööstuse keskuseks. Raudteeühenduse sai linn 1871. aastal.
Šumperki vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Aastatel 1945–1946 saadeti Šumperki saksa rahvusest elanikkond riigist välja.
Šumperkis on sündinud Tšehhi-Kanada mäesuusataja Jan Hudec (1981).
Ossinovaja Roštša
Ossinovaja Roštša (vene keeles Осиновая Роща; soome keeles Haapakangas) on ajalooline rajoon (vene keeles исторический район) Peterburi piirkonnas; nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Peterburi põhjaosas Viiburi rajoonis.
Piirkonda (küla) mainitakse esimest korda 1500 (Хабаканка, vigaselt Хапакангас).
Ajalooliselt on piirkond olnud üks Ingeri kihelkondi: Haapakangase kihelkond.
Steinkopf
Steinkopf on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Nama Khoi vallas.
1818. aastal asutati piirkonda misjonijaam, mis 1821. aastal viidi üle praeguse Steinkopfi asupaika. Linn on saanud nime Londonis tegutsenud saksa vaimuliku järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Steinkopfi elanikest värvilisi 95,43%, mustanahalisi aafriklasi 3,29%, valgeid 0,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,23% ja teisi 0,61%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 98,20%, inglise keelt 0,46% ja tsvana keelt 0,46%.
Alexanderi maakond
thumb|Brushy mäed
Alexanderi maakond (Alexander County) on maakond USA-s Põhja-Carolina osariigis.
Maakonna halduskeskus on Taylorsville.
Maakonna pindala on 681 km². Veepindala on 8 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 37 198. Aastal 2000 oli elanike arv 33 603.
Ajalugu
Alexanderi maakond moodustati 1847. aastal Iredelli, Caldwelli ja Wilkesi maakonna osadest. Maakond on saanud nime Põhja-Carolina alamkoja spiikri William Julius Alexanderi järgi.
Aganaleib
Aganaleib (ka: vahelikuleib, vahelik) oli vanasti Eesti talurahva hapendatud rukkileib, mille tainas oli palju purustatud aganaid või tuulamata teraviljast tehtud jahu.
Aganaleib oli kuni 19. sajandi keskpaigani eesti talurahva peamine toit. Pärast seda saadi olude paranedes küpsetada sageli ka puhast leiba.
Bjala
Byala (ka Bjala) on linn Bulgaaria põhjaosas Ruse piirkonnas.
Kalev (riie)
pisi|Kalevist kattega [[snuuker|snuukrilaud]] pisi|[[Sindi kalevivabriku varemed]] Kalev on tavaliselt labase või toimse sidusega täis- või poolvillane riie, mis on vildisarnase pinnaga ja tugevasti vanutatud.
Kalevit valmistatakse kraasitud villast.
Kalevi parema poole vilditaolisus on vanutamise tagajärg. Sidus on sellega peidetud.
Tugeva vanutamise tulemusel tõmbub lõng nii pikuti kui ka laiuti (kuni poole võrra) kokku, mistõttu kalev on väga tihe.
Lõnga liigi ja paksuse järgi liigitatakse kalev peeneks (peenkalev), pooljämedaks ja jämedaks, töötluse järgi karvastamata ja karvastatud kaleviks.
Kalevist valmistatakse peamiselt talvemantleid, ülikondi ja vormiriietust. Kalevit kasutatakse ka filtrina, tihendina ja polstrina.
Eestis on kalevivabrikud tegutsenud Kärdlas, Narvas ja Sindis.
Rand-ogaputk
Rand-ogaputk (Eryngium maritimum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Serles
Serles on mägi Stubai Alpides Austrias Tiroolis, Stubaitali ja Wipptali vahel, Itaalia piiri lähedal. Selle hüüdnimi on Altar von Tirol, sõna-sõnalt Tirooli altar. Sellel on mitu madalamat tippu, sealhulgas Sonnenstein (2476 m) lääneküljel.
Paiknedes Habichtist itta kulgeva pika mäeharja serval, on see populaarne scramblingu tipp ja suviti võib siin väga rahvarohke olla. Tipp pakub suurepärast vaadet Stubai Alpidele ja Zillertali Alpidele.
Sellele pääseb Serlesjöchli kaudu:
Haskovo
Haskovo on linn Bulgaarias, Haskovo piirkonna halduskeskus.
Eduard Tee
Eduard Tee (sündinud 3. augustil 1985 Tallinnas) on vabakutseline Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2000 Tallinna Tõnismäe Reaalkooli. Aastal 2004 lõpetas ta trükkali kvalifikatsiooniga Moskva polügraafia tehnikumi, aastal 2008 tehnoloogina Moskva Riikliku Polügraafia Ülikooli. Aastal 2017 lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna näitleja erialal.
Shelby maakond (Missouri)
Shelby maakond (Shelby County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Shelbyville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1835. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Dorothea Wierer
Dorothea Wierer (sündinud 3. aprillil 1990 Bruneckis) on Itaalia laskesuusataja.
Laskesuusatamisega tegeleb Wierer alates 2000. aastast, maailma karikasarja debüüdi tegi Wierer 2009. aastal.
Dorothea Wiereri nime kasutatakse sageli lühendatud eesnimega: Doro Wierer.
Hooajal 2015/16 võitis Wierer väikese kristallgloobuse individuaaldistantsi arvestuses.
Hooajal 2018/19 võitis Wierer suure kristallgloobuse ja saavutas oma esimese maailma karikasarja üldvõidu, lisaks võitis ta väikese kristallgloobuse jälitussõidu arvestuses.
Hooajal 2019/20 võitis Wierer teist aastat järjest suure kristallgloobuse, lisaks võitis ta väikese kristallgloobuse ühisstardiga distantsi arvestuses.
Maailmameistrivõistlustel on Dorothea Wierer saavutanud individuaalse hõbemedali jälitussõidus 2016 Oslo MM-il, kaks pronksmedalit teatesõidus nii 2013 Nove Mesto kui ka 2015 Kontiolahti MM-il, aasta 2019 Östersundi MM osutus aga Wiereri jaoks eriti edukaks, kus ta võitis oma karjääri esimese individuaalse kuldmedali ühisstardiga sõidus, lisaks saavutas ta hõbemedali paaris-segateatesõidus ja pronksmedali segateatesõidus.
2020 Antholz-Anterselva MM kujunes Wiereri jaoks aga veelgi edukamaks, kui ta võitis kuldmedalid jälitussõidus ja individuaaldistantsilt ning lisaks hõbemedalid segateatesõidust ja ühisstardiga sõidust.
Chōshi
Chōshi (haldusüksusena 銚子市; Chōshi-shi) on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Asub Vaikse ookeani rannikul. Linna kaguservas asub Inubō neem. Linna põhjaosa läbib Tone jõgi.
Dorothea Wierer
Olümpiamängudelt on Wierer võitnud 2 pronksmedalit segateatesõidus nii 2014 Sotši kui ka 2018 Pyeongchangi OM-ilt.
17. veebruaril 2019 jõudis Doro Wierer märgilise saavutuseni, kui koos Lukas Hoferiga võideti Salt Lake City MK etapp paaris-segateatesõidus, sellega sai Wiererist alles kolmas inimene ajaloos, kes on suutnud võita etapi absoluutselt kõikides distsipliinides laskesuusatamises: sprint, jälitussõit, individuaaldistants, ühisstart, teatesõit, segateatesõit, paaris-segateatesõit. Seni olid sellise saavutusega hakkama saanud ainult Martin Fourcade ja Marie Dorin Habert.
Chōshi
Teise maailmasõja ajal varustas Chōshi Tōkyōt toiduga, mistõttu 1945. aasta juulis toimus linnale pommirünnak, milles hävis kolmandik linna hoonetest ning hukkus üle 1000 tsiviilisiku.
Dorothea Wierer
Maailma karikavõistlused
Dorothea Wierer on jõudnud 35 korral poodiumile ja võitnud 11 maailma karikasarja etappi. ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 23. veebruar 2020</FONT> ).
Chōshi
Linnas asub Enpuku-ji pühamu.
1. septembril 2021 oli linnas 57 240 elanikku.
Sipelgmardiklased
Sipelgmardiklased (Cleridae) on sugukond mardikalisi.
Vahelik
Vahelik (Paxillus) on seeneperekond vahelikuliste sugukonnas.
Suur-Neeva
pisi|Suur-Neeva pisi|Suur-Neeva algus [[Dvortsovõi sild|Dvortsovõi silla juures]] Suur-Neeva (vene keeles Большая Нева) on Neeva jõe delta peamine haru, mis suubub Neeva lahte. See algab Peterburi kesklinnas Vassili saare idapoolseima tipu lähedalt. See on 3,62 kilomeetrit pikk, umbes 200–400 meetrit lai ja 8,2–12,8 meetrit sügav. Selle lisajõed voolavad läbi Fontanka, Moika ja Novo-Admiralteiski kanali. Suurt-Neevat ääristavad mõlemal kaldal ajaloolised hooned ning seda ületab kaks silda: Dvortsovõi sild ja Blagoveštšenski sild.
Arvi Freiberg
pisi|Arvi Freiberg 2005. aastal. Foto: [[Lauri Kulpsoo]] Arvi Freiberg (sündinud 28. juunil 1948 Kuremäe külas) on eesti biofüüsik ja taimefüsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2009).
Elulugu
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi pooljuhtmaterjalide tehnoloogia erialal (1971). Füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja kaitses 1976 Eesti TA Füüsika Instituudi juures teemal “Elektron-foononinteraktsiooni iseärasused ja defektide mõju molekulaartsentrite spektritele leelishalogeniidkristallides” ja füüsika-matemaatikadoktori väitekirja 1986 Läti TA Füüsika Instituudi juures teemal “Pikosekundiline spektrokronograafia ja relaksatsiooniprotsessid molekulaarsetes tihksüsteemides”.
1971. aastast on ta töötanud Eesti Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis (aastast 1997 Tartu Ülikooli Füüsika Instituut) inseneri, nooremteaduri, vanemteaduri, teadusdirektori, sektorijuhataja, direktori ja biofüüsika ja keskkonnafüüsika osakonnajuhatajana. 1988. aastast on ta biofüüsika laboratooriumi juhataja. Aastatel 2003–2021 oli ta Tartu Ülikooli biofüüsika ja taimefüsioloogiaprofessor, õppetooli juhataja. 2021. aastast on ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2009. aastal täppisteaduste alal. Ta kuulub akadeemia astronoomia ja füüsika osakonda. Alates 2018. aastast on akadeemia asepresident.
Ta on Eesti esindaja IYBSSD2022 juhtkomitees.
Teadustöö
Arvi Freibergi initsiatiivil on loodud esimene biofüüsika magistriõppekava Eestis. Tema sulest on aastatel 1973–2022 ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni, sh peatükid kolmes kollektiivses monograafias ja üks kaastoimetatud raamat ning üks autoritunnistus.
Teaduskorralduslik tegevus
Ta on Rahvusvahelise Fotosünteesi Uurimise Ühingu ja Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige, Euroopa suurte laserseadmete klastri Laserlab Europe alaline ekspert (alates 2003), Eesti esindaja ESF COST D35 juhtkomitees (alates 2008), Eesti Teadusfondi täppisteaduste komisjoni esimees (2003−2006), Tallinna Tehnikaülikooli kuratooriumi esimees (1997−2000), Tartu Ülikooli nõukogu liige (2009–2011).
Laossina tsässon
Laossina tsässon on Jumalaema Sündimise tsässon Laossina külas Setomaa vallas. Jumalaema Sündimise püha (väike maarjapäev) on 21. septembril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 8. septembril).
Arvi Freiberg
Teaduskorralduslik tegevus
Ta on olnud Euroopa esindaja Rahvusvahelises Fotosünteesi Ühingus (1995−1998).
Laossina tsässon
Aastatel 2004–2005 viidi tsässona vanuse määramiseks läbi dendrokronoloogiline mõõtmine, mille tulemusena leiti, et tsässona palgipuu langetamise aeg on 1864/1865. aasta talv.
Tsässonat remonditi 2004. aasta suvel.
Kodupart
pisi|Kodupardid. Kodupartideks nimetatakse kodustatud parditõuge, kes enamjaolt pärinevad sinikael-pardist (Anas platyrhynchos). Kodustatud on ka muskuspart (Cairina moschata).
Koduparte kasvatatakse enamasti liha või munade pärast, sestap jagatakse parditõud liha-, liha-muna- ja munatõugudeks. Tuntakse ka ilutõuge. Lihatõugude hulka kuuluvad näiteks pekingi, roueni ja eelsberi part, liha-munatõugude hulka orpingtoni ja kaiuuga part (ehk korallpart), munatõugude hulka kampelli, khaki-kampelli, tsaia ja india jooksupart. Ilutõugudest levinuimad on mandariinvart, karoliinpart ja mõrsjapart. Teine parditõugude liigitus on kääbuspardid (cayuga kääbusversioon must ida-india part, miniatuurne tanupart ja miniatuurne appleyard), kerged tõud (kampelli, orpingtoni ja india jooksupardid) ning rasked tõud (roueni, pekingi, eelsberi, kaiuuga, saksi ning rootsi sinist tõugu part).
Munema hakkab part 5-6 kuu vanuselt. Munetakse kella 2-3st öösel 10ni hommikul. Munemisperiood kestab 6–7 kuud, selle vältel võib emaspardilt saada üle 200 parditibu ning toota sel viisil 400–500 kg pardiliha.
Pardid kodustati arvatavasti 3000–4000 eKr. Euroopas kodustati nad Antiik-Roomas, muskuspart kodustati Lõuna-Ameerikas.
Eestis ei ole pardikasvatus küll tundmatu, kuid see pole ka kuigi levinud, ehkki Eesti kliima sobib partidele hästi. esimesed teated pardikasvatusest Baltimaades pärinevad Salomon Guberti 1645. aastal Riias avaladatud põllumajanduskäsiraamatust.
2013. aasta augustis oli Eesti suurim pardikasvataja Renno Nurmela, kelle laudas Tarvastu vallas kasvas 3000 parti. Peamiselt tuuakse pardiliha Eestisse Ungarist ja Poolast.
Eesti pardikasvatajaid ühendab Eesti Väikelinnukasvatajate Selts.
Kulinaaria
Kuna parte Eestis palju ei kasvatata, ei ole ka partidest valmistatud road siin kuigi tuntud. Seevastu on pardid olulisel kohal näiteks Prantsuse ja mitme Hiina piirkonna köögis. Maailma ilmselt tuntuim pardiroog on Pekingi part, kuid pardimaksast valmistatakse ka fois gras ' d, mida tavailselt seostatakse hanemaksaga.
Šatsk
Šatsk on linn Venemaal Rjazani oblastis, Šatski rajooni keskus. Asub Šatša jõe ääres, 160 km Rjazanist idas.
Linn on rajatud 1553. aastal ja sai nime jõe järgi.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 5819.
Erik Stenbock
Krahv Erik Gustafsson Stenbock (20. mai 1612 Göksholm Hjälmareni ääres Närkes – 11. veebruar 1659 Kopenhaagen) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Bogesundi krahv, Öresteni ja Kronobäcki vabahärra, Torpa ja Lindholmeni härra.
1643. aasta juulis ülendati ta kindralmajoriks ja septembrist 1645 oli ta Riia kuberner (ja ka Saaremaa asehaldur), kaks aastat hiljem jalaväe ja ratsaväe ülemjuhataja Liivimaal (Liivimaa kindralkuberner, 1647–1649), ning sai 1649 riiginõunikuks.
1651. aasta märtsis sai ta koos vendadega, Göta õuekohtu president Fredriki ja jalaväekindral Gustaf Ottoga Västergötlandi Älvsborgi lääni Bogesundi krahviks ja immatrikuleeriti krahvisuguvõsana nr 12 Rootsi rüütelkonda. Seejärel määrati ta sama aasta 16. juunil Ingerimaa, Karjala ja Käkisalmi lääni kindralkuberneriks Narvas ja 28. juulil 1655 krahv Axel Lillie asemele Hallandi kõigi kindluste ja sõjajõudude ülemkomandandiks, 26. jaanuaril 1657 Västernorrlandi laamaniks ning 4. märtsil 1657 riigikahurmeistriks.
Ta hukkus Karl X Gustavi teise Taani sõja Kopenhaageni piiramise ajal 10. ja 11. veebruari ööl 1659 Fabian von Ferseni juhitud rünnakus saadud kuulihaava tõttu ja on maetud Länghemi kirikusse Västergötlandis.
Perekond
Tema vanemad olid kuningas James I poolt koos Johan Skyttega rüütliks löödud riiginõunik (1609), Öresteni ja Kronobäcki vabahärra (1613), Torpa ja Lena härra, Älvsborgi, Skaraborgi ja Västergötlandi asehaldur, Svea õuekohtu nõunik Gustaf Stenbock (1575–1629) ja Visingsborgi krahvinna Beata Margareta Brahe (1583–1645).
30. augustil 1637 abiellus Spantekowis Mecklenburgi Beseritzist pärit Catharina von Schweriniga (1619–1655), kes oli Rüdiger von Schwerini (surnud 1621) ja Catharina von Eichstedti tütar. Abielust sündisid:
21. septembril 1656 abiellus Spantekowis Madalmaade Farmsumist pärit paruness Occa (Octavia) Johanna Ripperdaga (1619–1686), kes oli parun Hero Maurits Ripperda (1592–1633) ja Groningeni provintsis asuvate Hellumi ja Schildwolde pärijanna paruness Anna Margareta von Rengersi tütar, Joachim Jacob Ripperda vend, ning vabahärra Enno Adam zu Innhausen und Knyphauseni (1611–1654) lesk.
Tema õde Kristina Katarina Stenbock (1608–1650) oli Per Brahe esimene abikaasa ning vanem vend Fredrik Stenbock (1607–1652) Johan De la Gardie väimees ja noorem vend Gustaf Otto Stenbock (1614–1685) Jakob De la Gardie väimees, mille tõttu pärisid Stenbockid muuhulgas ka De la Gardiede Kolga mõisa Harjumaal.
Eesti Sotsioloogide Liit
Eesti Sotsioloogide Liit (lühend ESL) on 1999. aastal asutatud liit, mis ühendab kutselisi sotsiolooge ja teisi sotsioloogiaga seotud või selle vastu huvi tundvaid inimesi.
Eesti Sotsioloogide Liit on 1990. aastal asutatud Eesti Akadeemilise Sotsioloogide Liidu õigusjärglane. Ühingu eesmärgiks on oma liikmete ning Eesti sotsioloogia ja sotsiaalteaduste edendamine.