cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akadeemiline organisatsioon
Organisatsioonid tänapäeval
Natsioonid on säilinud vaid skandinaavia vanimate ülikoolide juures – Rootsis Uppsala ja Lundi ülikoolis, Soomes Helsingi Ülikoolis ja Turu (Åbo) Akadeemia juures. Et maakondlikud kogud on suutnud püsima jääda, on seletatav vaid sellega, et need organisatsioonid on seaduses seotud ülikoolide kasvatussüsteemiga, st iga üliõpilane on kohustatud kuuluma ühte maakondlikku organisatsiooni. Tänapäeval on aga maakondlik organiseerumine muutunud ebaotstarbekaks kahel põhjusel: linnastumine on kaotanud lokaalpatriotismi ning üliõpilaste rohke juurdevool on endised natsioonid ülerahvastanud ja teinud loomuliku üliõpilasühiskonna tekke võimatuks.
Jim Thorpe
19. jaanuaril 1983, täpselt 70 aastat pärast Thorpe'i profiks kuulutamist, andis ROK-i president Juan Antonio Samaranch tema medalid Los Angelese hotellis Hotel Biltmore pidulikult üle olümpiavõitja lastele: viievõistluse medali vanemale tütrele Gailile ja kümnevõistluse kulla vanimale pojale Billile. Thorpe'i viimased sõnad olid olnud: "Andke mu medalid tagasi!" ja lõpuks oligi tema soov täitunud.
Jim Thorpe suri 28. märtsil 1953 California osariigi Lomita linnas vähki. Maailma suurim atleet, keda austasid kuningad ja prominendid, suri tõelise kerjusena. Ta maeti Schawneesse Oklahoma osariigis, kuid Mauch Chunki ja East Mauch Chunki linn Pennsylvanias 75 miili kaugusel Carlisle'ist tegid ettepaneku, et Thorpe'i põrm maetakse nende territooriumile ning linnad ühinevad ja võtavad Jim Thorpe'i nime, millega atleedi lesk ka nõus oli.
Severus Snape
Severus Snape (9. jaanuar 1960 – 2. mai 1998) on üks peamiseid tegelasi J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter".
Prof Severus Snape oli nõiajookide õpetaja (1981–1996), mustade jõudude vastase kaitse õpetaja (1996–1997) ja Sigatüüka kooli direktor (1997–1998). Snape'il oli oluline roll Lord Voldemorti vastases sõjas.
Snape oli segavereline võlur, kes sündis nõid Eileen Prince ja Tobias Snape'i perekonnas. Tema kodu asus Spinner's Endis, mis oli lähedal Evansi perekonnale. Ta tutvus Lily ja Petunia Evansiga, kui ta oli üheksane, armus Lilysse, muutudes tema lähedaseks sõbraks. Aastal 1971 alustas ta õppimist Sigatüükas, kus ta sõõlati Slytherini majja. Ta sai endale vaenlased James Potteri ja Sirius Blacki. Snape'il oli kirg mustade jõudude vastu juba noores eas. Pärast koolist lahkumist asus ta tööle surmasööjana. Natuke varem, kui lord Voldemort tappis Lily Evansi, ühines Snape Fööniksi orduga ja oli topeltagent teise võlurite sõja ajal. Vaatamata teiste arvamusele, usaldas Albus Dumbledore Snape'i põhjustel, mida nad hoidsid saladuses. Alles pärast Snape'i surma selgus, et see oli sügav armastus Lily Evansi vastu. Suhe Dumbledore'i ja Snape'i vahel oli nii lojaalne, et Dumbledore leppis Snape'iga kokku, et Snape tapab ta Dumbledore'i taotluse korral. Snape lubas kaitsta Sigatüüka õpilasi Surmasööjate eest, kes püüdsid võtta kontrolli Võlukunsti ministeeriumis. Lord Voldemort tappis ta selle pärast, kuna arvas, et talle oli lojaalne Dumbledore'i võlukepp (surma vägine). Pärast Snape'i surma võis Harry Potter tagada, et tema portree jäi Sigatüükasse (Severus oli isegi tema noorima poja nimi).
Ametid
Snape on Sigatüüka(Hogwarts) koolis õpetaja. Esimeses kuni viiendas raamatus peab ta nõiajookide (Potions) õpetaja ametikohta ning on Slytherini majavanem. Kuuendas osas saab ta omale kauaihaldatud mustade jõudude vastase kaitse (Defence Against The Dark Arts) õpetaja koha. Seitsmendas osas saab ta Sigatüüka direktoriks.
Tegelaskuju
Snape on kogu sarja kõige mitmekülgsem tegelaskuju. Snape'i on korduvalt kahtlustatud kõikvõimalikes halbades tegudes, kuid lõpuks on alati leitud, et ta on proovinud Harryt ja ta sõpru aidata. Snape on segavereline.
Õpetajana on Snape tohutult nõudlik ja õpilaste suhtes väga karm. Iseloomult on ta küllalt jõuline, kuid siiski tasakaalukas, sarnanedes klassikalise "paha tegelasega".
Snape'i truudus jäi kuni sarja viimase raamatuni saladuseks. "Harry Potter ja surma vägised" avaldab aga, et Snape on kogu aeg olnud "läbi ja lõhki Dumbledore'i mees" ning selle põhjuseks on tema armastus Harry ema Lily Evansi vastu. Snape tõotas kaitsta väikest Harryt, kuigi vihkas teda, sest ta sarnanes väga oma isa James Potteriga, kes ta elu kooliajal põrguks tegi.
Snape'il on ka kogu sarja jooksul, tõenäoliselt tänu oma suurepärasele legilimentia (teiste mõtetesse vaatamise) oskusele, imepärane taju ära tunda halbade kavatsustega karaktereid. Tema head inimestetundmist varjutavad küll siin ja seal isiklikud üleelamised ja allasurutud viha, kuid näiteks esmakohtumisest peale näitas ta välja usaldamatust vale-Alastor Moody ja petisest Gilderoy Lockharti vastu.
Elulugu
Severus Snape sündis 9. jaanuaril 1960 Tobias Snape'i ja Eileen Prince'i peres. Praeguseks teadaolevatel andmetel oli tema lapsepõlv õnnetu. Peres valitsesid pidevad tülid ja kismad.
Üheteistkümneaastasena astus ta Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti Kooli ning õppis seal samas aastakäigus James Potteri, Lily Evansi, Sirius Blacki, Remus Lupini ja Peter Pettigrew'ga, kuid erinevalt neist oli tema kodumajaks Gryffindori asemel Slytherin. Juba noorena näitas ta välja suurt huvi mustade jõudude (the Dark Arts) vastu. Ta olevat juba kooli astudes teadnud rohkem nõidusi, needusi ja võlujooke kui enamik kooli lõpetajaid ning ta leiutas veel loitse ja needuseid koolis olles. Ta mõtles endale ka hüüdnime Segavereline Prints. Koolis oli ta heidikute seas. Eriti jäi ta "lihtsalt olemasolemise" pärast ette James Potterile ja Sirius Blackile. Tema eest astus kooli ajal välja Harry tulevane ema ja parim sõber Lily Evans. Tema sõpradeks olid Sirius Blacki väitel Evan Rosier, Avery, Wilkes, Rodolphus Lestrange ja Bellatrix Lestrange, ehk siis "kamp, kellest said surmasööjad".
Elust vahetult pärast kooli lõpetamist ei ole palju teada. Mõne "kadunud" aasta jooksul saab temast surmasööja (Death Eater). Snape kuuleb pealt üht ettekuulutust, kuid saades aru, mida see tähendab tema endisele sõbrale ja elu armastusele Lily Evansile, palub ta Albus Dumbledore'i, et too ta päästaks. Vastutasuks hakkab ta tööle spioonina surmasööjate leeris.
1. septembril 1981 naaseb ta Sigatüükasse õpetajaks, kuid palutud mustade jõudude vastase kaitse (Defence Against the Dark Arts) õpetamise koha asemel annab Dumbledore talle nõiajookide (Potions) õpetaja ametikoha. Õpetajatööd teeb ta põhjalikult ja tema õpilased saavad tema aines väga hea hariduse. Teadmata ajal saab temast ka Slytherini maja vanem. Sigatüükasse tööle tulles läheb ta üle Fööniksi Ordu poolele ja hakkab nende topeltagendiks surmasööjate juures. Pärast Lord Voldemorti lüüasaamist jätkab ta ustavalt tööd Dumbledore'i juures, kes usaldab teda piiritult ja ei luba kellelgi temas kunagi kahelda öeldes, et tal on omad põhjused Snape'i täielikuks usaldamiseks. Näiteks ütleb ta ka Võlukunsti Ministeeriumis Igor Karkaroffi üle peetaval kohtu istungil, kui viimane Snape'i surmasööjaks olemises süüdistab, et "Ta ei ole rohkem surmasööja, kui mina olen".
1. septembril 1991, kui Sigatüüka kooli astub Harry Potter, saab Snape'ist ka tema õpetaja. Harry ja Snape'i vahelised suhted on rohkem kui pingelised. Snape peab tema vastu vimma, sest Harry isa oli Snape'i vihanud ja tema elu kooli ajal põrguks teinud ning peaaegu kõik Harrys meenutab Severus Snape'ile Harry isa. Kuigi Harry kahtlustab teda tarkade kivi röövimises ning Harry enda tapmise katsetes, osutub ta hoopis tarkade kivi kaitsjaks ja Harry elupäästjaks. Harry koolis õppimise jooksul kahtlustab Harry teda veel korduvalt halbade kavatsuste omamises, kuid alati selgub, et Snape oli õige asja eest väljas.
Neljanda osa lõpus, kui Lord Voldemort naaseb, hakkab Snape taas topeltagendiks Fööniksi ordule. Viiendas osas jätkab ta oma tööd sellel alal. Lisaks hakkab Dumbledore'i palvel Harryle oklumentia tunde andma, kuid Harry petab tema usaldust, vaadates salaja tema peidetud mõtteid mõttesõelast. Snape satub Harryle peale, raevub ja viskab ta oma kabinetist välja ning lõpetab talle haruldase oklumentia oskuse õpetamise. Sellest ajast peale tema ja Harry suhted ainult halvenevad.
Kuuendas osas pannakse tema lojaalsus tõsise kahtluse alla, sest ta tapab Albus Dumbledore'i. Seitsmendas osas selgub, et Snape pidi Dumbledore'i Murdmatu Tõotuse tõttu tapma. Dumbledore oli end Voldemorti varikätkiga vigastanud ja seetõttu oli tegu Dumbledore'i ja tema poolt ette planeeritud. Severus Snape'i tappis Voldemorti madu Nagini 1998. aasta suvel.
Severus Snape'i leiutatud loitsud
Figuren der Harry-Potter-Romane
Gustav IV Adolf
Gustav IV Adolf (1. november 1778 – 7. veebruar 1837) oli Rootsi kuningas 1792–1809.
Ta oli kuningas Gustav III poeg. Kuni 1796. aastani oli regendiks Gustav IV  onu, prints Karl.
Rootsis kehtis endiselt absoluutne monarhia ning kuningas püüdis seda kasutada Prantsuse revolutsiooni mõjude tõkestamiseks. Vastasseis Prantsusmaaga viis Rootsi aga lõpuks katastroofini. Sõjas Prantsusmaaga kaotas Rootsi 1805–1807 oma valdused Ees-Pommeris ja Rügeni.
Samal aastal sõlmisid Prantsusmaa keiser Napoleon I ja Venemaa keiser Aleksander I Tilsiti rahu ning sisuliselt jagasid Euroopa omavahel. Nii sai Venemaa täiesti vabad käed Rootsi osas, keda ta 1808–1809 sõjas lõi. Gustav IV kaotas Soome ning õige pea ka trooni. Ta oli alustanud ettevalmistusi kättemaksusõjaks Venemaa vastu, ent see tekitas aadliopositsiooni, mis sundis teda 29. märtsil 1809 troonist loobuma.
Ta püüdis tagada trooni minekut oma pojale, ent Riksdag otsustas selle anda prints Karlile, kellest sai kuningas Karl XIII, ning Gustavi ja tema järglased troonipärimisõigusest ilma jätta. Sama aasta detsembris saadeti Gustav koos perega Rootsist välja. Aastal 1812 tema abielu lahutati. Ta elas tükk aega Saksamaal, kuid suri üksilduses Šveitsi hotellis kolonel Gustafssoni nime all. Kuningas Oskar II valitsusajal maeti ta säilmed ümber Rootsi.
Abielu ja lapsed
1797. aastal abiellus Gustav IV Adolf Badeni Fredericaga, kellega sai viis last. 1812. aastal abielu lahutati ning kuni surmani oli kuningal mitmeid armukesi.
Korju
Korju on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Kobras
Kobras ehk piiber (Castor) on loomaperekond näriliste seltsist, kobraslaste sugukonna ainus tänapäevane perekond.
Perekonda kuulub kaks liiki – euroopa kobras ja kanada kobras. Mõlema elutegevus on võrdlemisi sarnane ja neid peetakse olulisteks ökosüsteemi muutjaliikideks.
Koprad on tuntud oma tammiehitamise oskuse poolest.
Liigid
Kopral on kaks liiki:
Nad on sarnase välimuse ja eluviisiga, kuid nende ristumine on ebatõenäoline.
Välimus
pisi|left|Kanada kopra kolju Koprad on suured närilised: tüvepikkus kuni 1 meeter, mass 30 kg. Keha on jässakas.
Tagajäsemete varvaste vahel on ujunahk, esijäsemetel ujunahka ei ole. Tagajäseme teise varba küüs on kahestunud, moodustades omamoodi hargi. See võimaldab loomal karvu harjata ning välisparasiite eemaldada.
Sukeldudes tõmbuvad kõrvalestad pikisuunas kurdu ja ka sõõrmed sulguvad.
Karvkate eristub selgelt karedaks pealiskarvaks ja tihedaks pehmeks aluskarvaks. Karvastiku värvus varieerub helepruunist peaaegu mustani.
Saba on kaetud suurte sarvsoomustega. Saba selgmisel keskjoonel kulgeb jäik sarvkiil. Sarvsoomuste vahel kasvab hajusalt lühikesi karme karvu.
Purihambaid on 16: üla- ja alalõualuu kummaski pooles 4. Neil pole harilikult juurt, ainult mõne vana isendi purihambail moodustub nõrk juur. Lõikehambad on suuõõnest eraldatud eriliste mokajätketega, mis võimaldab kopral närida ka vee all, ilma et vesi kurku satuks.
Elupaik
Koprad on poolveelise eluviisiga. Oma kodu rajavad nad järve või jõe kaldale. Oluline on, et veekogu ääres kasvaks pehme puiduga lehtpuid ja põõsaid (pajusid, papleid ja haabu) ja et oleks külluses rohttaimestikku, mis on kopra põhitoit.
Suvel eelistavad koprad süüa rohttaimi (vesikupp, valge vesiroos, võhumõõk, pilliroog), sügisel langetavad nad puid ja koguvad nende oksi talvevaruks.
Koprad ehitavad uru või kuhilpesa. Kui veekogu kaldad on järsud, siis nad kaevavad uru, aga kui madalad soised kaldad seda ei võimalda, siis rajavad kuhilpesa. Viimane tähendab mudaga kokku mätsitud savihunnikut, mille kõrgus võib ulatuda kolme ja läbimõõt kümne meetrini. On täheldatud ka vahevormi, poolkuhilpesi: hävinud laega urule kuhjatakse okstest katus.
Uruava või pesaväljakäik asub veepinnast allpool. Pesas on talvel temperatuur üle nulli, vesi ei külmu ja koprad saavad väljuda jääalusesse vette.
Tammid
thumb|Kopratamm [[Altja ojal]]
Koprad ehitavad muutuva veetasemega väikestele vooluveekogudele pesast allavoolu tamme, et nad ei jääks kuivale. Langetatud puude tüved, oksad ja risu seotakse savi ja mudaga. Mõnikord rajavad koprad kanaleid, mida mööda nad parvetavad puitu.
Koprad väldivad nii laiu ja kiire vooluga veekogusid, millele nad ei suuda tammi ehitada, kui ka talvel põhjani jäätuvaid veekogusid.
Eestis teadaolevalt üks pikemaid kopratamme valmis 2018. aastal Läänemaal Esna allikate juures, kuhu koprad rajasid 95,5 meetri pikkuse tammi. Maailma pikim kopratamm asub Kanadas ning on 850 meetri pikkune.
Kopratamme leidub Eestis rohkem kui inimtekkelisi tamme - põllumajandusameti 2012. ja 2015. aastal riigi korrashoitavatelt ühiseesvooludelt kogutud andmete järgi oli kopratamme neil jõgedel üle 2000 -, ent inimeste ehitatud paisude mõju on suurem. Sellest hoolimata on kopratammidel Eesti ökosüsteemides oluline roll. Kobraste rajatud märgalad pakuvad elupaika veelindudele, kudemiskohti konnadele ja kaladele ning jahialasid pisikiskjatele. Kopratiikide veereservid kahandavad üleujutuste ja põua mõju, samuti puhastavad need vett, kuna tiikides settib sade ja vesi muutub hapnikurikkamaks, tammi lagunemise järel maha jääv muda aga väetab taimi. Nii ulatub kobraste mõju vee puhtusele ja veerežiimile kaudselt isegi Läänemereni.
Kobras ökosüsteemi mõjutajana
pisi|Kopra tegevusega muudetud mets Kobras rajab oma elutegevusega märgalasid, tiike, tamme ja kanaleid ning seeläbi elupaiku eri liikidele. Kobrast võib seetõttu pidada ökosüsteemi muutjaliigiks. See on organism, kes säilitab, muudab või loob endale ja teistele liikidele elukohti, reguleerides eluta ja elusressursside olemasolu. Ökosüsteemi muutjaliik suudab vähendada inimese rolli looduse muutmisel või taastamisel. Nii võib ta olla odavaim ja lihtsaim lahendus mingi ala taastamiseks. Eesti looduses on kobras üks olulisemaid tugiliike, kes tagab loodusliku mitmekesisuse.
Koprad suudavad elutseda väga eripalgelistes kohtades, nii kuivematel kui ka niiskematel ja nii külmematel kui ka soojematel aladel. Seetõttu on kobras võimeline oma elutegevusega mõjutama ökosüsteeme.
Ehitustegevus
pisi|Kopra näritud puu pisi|Kopratiik Euroopa kopra (Castor fiber) ja kanada kopra (Castor canadensis) elutegevus on võrdlemisi sarnane. Selle käigus luuakse kanaleid, tiike, tamme ja märgalasid. Kanalid võimaldavad laiendada toitumisala ja ohutult transportida toiduvarusid. Kanalite võrk võib ulatuda mitmesaja meetrini. Tammide suurus varieerub sõltuvalt ehitusmaterjali olemasolust ja asukohast. Heitlehiste puude ja põõsaste rohkus kallastel tagab kobraste suurema arvukuse. Mida rohkem on alal kopraid, seda suurem on ka sealne ehitustegevus. Tammide tõttu tekivad üleujutused, mis hävitavad metsaseid alasid. Sellega samaaegselt luuakse aga tiike ja märgalasid. Tammide, tiikide ja märgalade rajamisega loovad koprad täiesti uusi elupaiku.
On täheldatud, et Kanada kobras ehitab rohkem tamme kui Euroopa kobras. Mõlema kopra loodud tammide mõju keskkonnale on aga sarnane.
Mõju taimedele
Kobras on taimtoiduline loom. Ta eelistab puittaimi ning eriti nende koort, võrseid ja lehti, aga toitub ka rohttaimedest ja veetaimestikust. Koprad eelistavad toitumisel selliseid liike nagu lepp, saar, haab, kask, kirsipuu ja pähklipuu. Puude langetamisega on kopral oluline roll metsa kasvustaadiumite ja liigilise koosseisu mõjutamisel. Puude langetamine suurendab valguse läbitungimist madalama taimerindeni. See vähendab ka konkurentsi mullale ja toitainetele ning seeläbi võivad kasvama hakata need liigid, kes muidu konkureerida ei suudaks. Võib ka juhtuda, et heitlehised puistud asenduvad põõsastega. Kopra toitumisharjumuste mõju ulatub enamasti veekogust kuni 60 meetri kaugusel olevate puudeni. Samas tammide ehitamise ja üleujutuste tekitamisega võivad koprad kõigest paari aastaga põhjustada metsa hävimise sadade hektarite ulatuses, sest enamus puuliike ei talu mulla püsivat liigniiskust või siis juurestiku lausa püsivat vee alla jäämist.
Mõju veekogudele
Kopra tegevuse käigus tekkinud tiikides ja märgaladel on kõrge pH tase, raua ja mangaani osakaal ning lahustunud orgaanilise süsiniku hulk. Ka on seal suurenenud lämmastiku ja fosfori olemasolu. Sulfaat- ja alumiiniumiioonide ning lahustunud hapniku kontsentratsioon võrreldes vabalt voolavate veekogudega on aga väiksem. Suurenenud toitainete sisaldus soodustab veetaimestiku kasvu. Veetemperatuur on kopratiikides üsna stabiilne ja kõrgem kui voolava veega veekogudes.
Kuival perioodil võivad kopratiigid olla vee varuallikaks.
Vahid
Vahid (inglise keeles Rangers, minbari keeles Anla'Shok) on väljamõeldud organisatsioon, mis tegutseb J. Michael Straczynski loodud ulmeseriaalis Babylon 5.
Algul olid Vahid puhtalt Minbari föderatsiooni teenistuses, ning tegelesid piiride valvamise ja luurega. Nende ülesanne oli olla valvel ja otsida märke, et minbaride iidne vaenlane - Varjud - on pärast kunagist lüüasaamist end taas kogunud ja valmis teisi rasse ründama. Minbari iidse prohvet Valeni ettekuulutuse kohaselt pidid Vahid osalema järgnevas sõjas Varjudega.
Vahtide struktuur oli korraldatud sõjaväeliselt ning organisatsioon korraldas kandidaatidele eriväljaõpet. Eri aegadel tegutsesid Vahid rohkem või vähem varjatult. Nende tunnusmärgiks oli erilises metallraamis vääriskivi.
Sarja tegevuse ajaks oli Vahtide sekka hakatud võtma ka inimesi, ning edaspidi kuulus sinna veel teistegi rasside esindajaid.
Seriaali viiendal hooajal, kui oli moodustatud Tähtedevaheline Allianss, patrullisid Vahtide sõjalaevad liidu piire ja vahendasid sinna kuuluvate maailmade konflikte, täites seega 21. sajandi Maa ÜRO rahuvalvajate või rahvusvaheliste kiirreageerimisjõudude taolisi ülesandeid.
Entil'Zha
Vahtide pealik omas prohvet Valenile viitavat minbarikeelset tiitlit Entil'Zha (tõlkes "See, kes loob tuleviku").
Seda rolli täitsid Babylon 5 sarja sündmustiku jooksul:
Kobras
Mõju veekogudele
Paljud jõed on reostunud ühisveevärgist tuleva reovee tõttu, aga ka põllumajanduses ja karjakasvatuses tekkivate heidete pärast. Kopratammid suurendavad reostunud jõgede isepuhastusvõimet.
Vahid
Entil'Zha
Telefilmist "Babylon 5: Alguses" (Babylon 5: In the Beginning) saame teada, et Maa-Minbari sõja ajal oli Vahtide juhiks minbari Lenonn. Entil'Zha tiitlit tol ajal ei kasutatud.
Kobras
Mõju kahepaiksetele
Märgalade ja tiikide kaitse ning taastamine on oluline, sest nii säilivad tiikides sigivad kahepaiksed. Kahepaiksed on hävimisohus ja nende arvukus väheneb väga kiiresti. Uuringud Euroopa parasvöötme aladelt näitavad aga kahepaiksete liigirikkuse suurenemist kopra (Castor fiber) loodud tiikides. Suurenenud on eriti just rohukonna ja sabakonnaliste osakaal. Põhja-Ameerika boreaalsetes ökosüsteemides on kobras (Castor canadensis) oluline päriskonnaliste säilitamisel. Kopra tegevusega kaasnevad jõevoolu vähenemine, kõrgem veetemperatuur, suurenenud tootlikkus ja teised tegurid võivad tiikides paljunevatele kahepaiksetele soosivalt mõjuda.
Mõju kaladele
Kopra loodud tiikides ja märgaladel on suur kalade liigirikkus. Seal võib kohata haruldasemaidki liike, keda mujal ei kohta. Koprad loovad kaladele toitumis-, kasvu-, varje- ja talvitumisalasid. Näiteks Rootsis tagavad nad elupaiga karpkalale, Lätis aga haugile, särjele, mudamaimule, trullingule ja teistelegi kalaliikidele. Koprad võivad rajada ka uusi eluks sobilikke alasid, kus varem elutegevus puudus.
Koprad võivad oma elutegevusega mõjuda ka negatiivselt. Näiteks võivad koprad mõjutada lõhilaste populatsiooni veetemperatuuridega, mis kudemiseks ei sobi. Samuti võivad nad tõkestada lõhilaste migratsiooni, rajades rännet pidurdavaid barjääre. Takistustest on lõhilased osaliselt võimelised üle hüppama, kuid nad võivad möödumiseks kasutada ka takistuste ligiduses olevaid kõrvalkanaleid. Lisaks on koprad võimelised hävitama lõhilaste kudemiskohti, vähendades jõevoolu ja kuhjates kudemispaika muda.
Kuna kobras suudab muuta kiirevoolulised veekogud aeglasteks ja seisva veega aladeks, võib ta seeläbi anda võimaluse domineerida neil liikidel, kes eelistavad aeglase liikumisega vett. Näiteks eelistab noor lõhi lainetavamat elupaika kui meriforell. Nii võib forell saada valitsevaks lõhilaseks kopra loodud vesistel aladel.
Mõju teistele liikidele
Kopra loodud tiigid ja märgalad võivad tagada elukohti ka mitmetele liikidele, kes toituvad kaladest. Sellised on näiteks suuremad kalad nagu hauglased, samuti mitmed linnud ning imetajad, sealhulgas saarmas ja ameerika naarits. Ameerika naarits jahib kopra tiikides lisaks kalale ka vähki ja ondatrat. Kopratiigid on saarmastele olulised piirkondades, kus sügava veega alad on piiratud. Kopratiigid varustavad saarmaid piisava veetasemega, urgudeks sobivate aladega, aga on ka toitumispaigaks ja kaitseks inimtegevuse eest. Toiduks jahib saarmas lisaks kaladele ka väiksemaid imetajaid, jõevähki ja kahepaikseid. Seega on kobrastel saarmaste alalhoiul suur roll. Kopra üleujutused loovad häid elupaiku päriskonnalistele.
Samuti on märgatud kopra mõjutatud alade, eelkõige märgalade olulisust lindudele, eriti veelindudele, kes toituvad kaladest. Lisaks toidule pakuvad kopratiikide kaldapealsed alad neile kaitstud pesakohti, kus saab talvituda. Kopratiigid on olulised ka partidele. Sealne aeglane, soe ning toidust pakatav vesi meelitab parte nagu piilpart ja sinikael-part. Ka on kopraaladel täheldatud rähni, aga ka rabalindude pesitsemist ja toitumist.
pisi|Kopra loodud veereservuaar Kopral on positiivne mõju hirvedele ja põtradele, tagades neile hea taimestikuga toitumis- ja elupaiku. Samuti loovad nad paljunemisalasid ilvestele. Kobras ise on oluline hundi toidulaual.
Mõju inimesele
Kopra elutegevuse tõttu kannatavad sageli inimesed, mis tekitab konflikti kobraste ja inimeste vahel. Koprad võivad oma tegevusega ujutada üle inimeste kodusid, haritud maid ja majandusmetsa, tekitades nii majanduslikku kahju. Ka mõjutavad koprad kalu, takistades nende liikumist kudemispaikade vahel ning muutes nende kooslust, mille tulemusel inimesele majanduslikult ja maitse-eelistuslikult kasulikud liigid asendatakse vähem ihaldatud liikidega. Suurt majanduslikku kahju tekitab kobraste elama asumine kuivenduskraavidesse. Lisaks sellega kaasnevale naabruse põllu- ja metsamaade veerežiimi halvenemisele rikub see ka kuivendussüsteemi (voolu aeglustamine soodustab kraavisetete kuhjumist ja umbekasvamist, kobraste tegevus ummistab truupe, kraavi langetatud puud ja sinna käikude uuristamisel tassitud pinnas vähendavad kraavi ristlõiget veelgi), mille taastamine on väga kulukas. Kobraste poolt teeäärsete kraavide või ojade kallastesse uuristatud käigud võivad muuta tee liiklusele läbimatuks.
Lõikuvad sirged
pisi Lõikuvad sirged on sirged, millel leidub üks ja ainult üks ühine punkt.
Võhmanõmme
Võhmanõmme on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Külas sündis 1851. aastal Karl August Hermann (1851-1909).
Võhmanõmme külas asub Põltsamaa Jahiseltsi laskekoht
Küla nime on mainitud 1922. aasta rahvaloenduse materjalides. 1977 liideti Võhmanõmmega palju vanem Võhma küla.
Silvio Berlusconi
Tegevus ettevõtjana
Berlusconi alustas ettevõtluses tegevust 1961. aastal Milanos kinnisvaraarendajana, kui ta oli lõpetanud Milano Ülikooli. 1968. aastal alustas ta Milano külje alla aedlinna rajamist, milles elas 1973. aastal 10 000 inimest. Selle projektiga teenis ta oma esimese kapitali ja sai riigis kuulsaks, kuid samal ajal süüdistati Berlusconit esmakordselt ka altkäemaksu andmises ja tema ärihuvide ebaseaduslikus lobitöös.
Berlusconi sai kiiresti Itaalia üheks juhtivaks ettevõtjaks. Ta nüüd suundus raadio, televisiooni, filmi ja kino alale. Berlusconi loodud telejaamad domineerisid 1980. aastate lõpuks Itaalia televisioonis. Ta omandas ka kaubamaju, kinosid ja kirjastusettevõtteid. Ta ostis kirjastuskontserni Mondadori ja kontrollis 40 protsenti Itaalia ajalehtede turust. Berlusconi asutas meediaettevõtte Mediaset, mis ühendas tema televisiooni-, reklaami-, filmi- ja salvestustegevuse.
Ta omandas aastal 1986 ühe Itaalia hinnatuimatest jalgpalliklubidest AC Milan ja 1988 suurima kaubamaja La Standa. Ehitanud üles äriimpeeriumi Fininvest, muutis ta oma Milanos paikneva survegrupi Forza Italia parteiks.
Aastal 1981 sai avalikult teatavaks Berlusconi kuulumine vabamüürlaste looži P2 (Propaganda 2), mis aga samal aastal likvideeriti. .
2010. aastal alustati uuesti uurimist, mille käigus kontrolliti Silvio Berlusconi ja tema poja meediaimpeeriumi Mediaseti juhtimisel koostatud 2003. ja 2004. aasta aruandlust. Mediasetile kuulusid kolm põhilist üleriigilist Itaalia erakanalit. .
Poliitiline tegevus
Koos föderalistliku Põhja Liigaga ja parempoolse Rahvusliku Alliansiga võitis ta märtsis 1994 toimunud parlamendivalimistel kindla enamuse. 27. aprillist 1994 kuni 17. jaanuarini 1995 oli ta esimest korda Itaalia peaminister. Tema valitsus sattus varsti raskustesse ning väidetav ärihuvide ja poliitiliste kohustuste konflikt sundis teda tagasi astuma.
Aprillis 1996 juhtis Berlusconi üldvalimistel edutult paremtsentristlikku koalitsiooni ja sattus uuesti kohtu alla, süüdistatuna altkäemaksudes ja maksupettustes. Veebruaris 1998 vabastati ta maksupettuse süüdistustest, aprillis valiti Forza Italia liidriks. pisi|vasakul|Silvio Berlusconi (2005)
11. juunist 2001 kuni 2. maini 2006 oli Berlusconi uuesti Itaalia peaminister. Kaotanud aprillis 2006 valimistel Romano Prodi juhitud vasaktsentristlikule valimisliidule L'Unione, keeldus ta kaua aega oma valimiskaotust tunnistamast. Olles lõpuks 2. mail 2006 esitanud avalduse ametist lahkumiseks, jäi ta president Carlo Azeglio Ciampi palvel edasi peaministri kohusetäitjaks. 17. mail 2006 andis Berlusconi võimu üle Romano Prodi valitsusele.
2008. aasta ennetähtaegsetel valimistel saavutas võidu Forza Italia, Rahvusliku Alliansi ning Põhja Liiga baasil moodustatud valimisnimekiri, mis saavutas 344 kohta parlamendi alamkoja 630 kohast. Berlusconist sai taas peaminister.
Berlusconi juhtis 2007. aastal alguse saanud parteid, mille itaaliakeelne nimi on Il Popolo della Libertà (lühendatult PdL). Ametlikult asutati partei 2009. aastal, mil Berlusconi varasema partei Forza Italiaga liitus Rahvuslik Allianss.
2009. aastal oli Berlusconi poliitiline karjäär kaalul, muu hulgas heideti talle ette seksiskandaale ja korruptsiooni. 2010. aasta juuni lõpus kaotas Berlusconi koalitsioon enamuse alamkojas, pärast seda kui Berlusconiga tülli läinud ja PdList välja heidetud Gianfranco Fini toetajad moodustasid uue 33-liikmelise parlamendifraktsiooni.
14. oktoobril 2011 pääses Berlusconi Itaalia parlamendis napilt umbusaldusest. Hääletus toimus Itaalia keerulise majandusolukorra taustal ja sellega seotud riigi krediidireitingu alandamisega ülemaailmsete reitinguagentuuride poolt. Samal ajal hakati riigis laialdaselt kõnelema Berlusconi isikliku elu ümber tekkinud skandaalidest: tema süüdistati alaealisele seksuaalteenuste eest tasumises, altkäemaksu võtmises ja ametiseisundi kuritarvitamises.
27. novembril 2013 arvati Berlusconi senatist välja, kuna seadus keelab kohtu poolt mõistetud rohkem kui kahe aasta pikkuse vanglakaristusega isikutel kuue aasta jooksul riigiametis töötada. 2018. aastal tühistas kohus Berlusconi riigiameti keelu hea käitumise tõttu. Seega sai ta kandideerida 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kus ta osutus valituks. 2022. aastal valiti Berlusconi taas Itaalia senatisse.
Süüdistused
Berlusconile esitati vähemalt kuus korruptsioonisüüdistust. Ta eitas kõiki süüdistusi.
Üks kohtuprotsessidest peatati 2008. aasta veebruaris, et Berlusconi saaks keskenduda oma valimiskampaaniale. Pärast valimisi võttis tema valitsus vastu otsuse Itaalia nelja kõrgeima juhi, sealhulgas Berlusconi puutumatuse süüdistuste esitamise suhtes. 2009. aasta oktoobris otsustas Itaalia konstitutsioonikohus, et puutumatus süüdistuse esitamise suhtes on põhiseadusega vastuolus.
Berlusconi toetajaid kahtlustati sidemetes maffiaga. Ühe maffiauurija sõnul surus Berlusconi valitsus läbi mitu seadust, mis kaitsesid peaministri enda huve ja päästsid ta pooleliolevatest kohtuprotsessidest. Seadusemuudatused tõid kasu ka maffiale, pidurdades kriminaaluurimist ja raskendades kohtuprotsesse.
2009. aasta veebruaris mõisteti Briti advokaat Berlusconilt altkäemaksu võtmise eest vangi. Vastutasuks oli advokaat andnud kahel Berlusconi vastu peetud kohtuprotsessil valeütlusi. Berlusconit ei süüdistatud, kuna ta oli peaministrina süüdistuse esitamise eest puutumatu.
2011. aasta aprillis algas kohtuprotsess, kus Berlusconit süüdistati ametiseisundi kuritarvitamises ja alaealiselt seksi ostmises. 2013. aasta juunis mõisteti Berlusconile selles juhtumis seitse aastat vangistust ja eluaegne töökeeld riigiametis. 2014. aasta juulis tühistas apellatsioonikohus otsuse.
26. oktoobril 2012 mõisteti Berlusconi maksudest kõrvalehoidumise eest neljaks aastaks vangi. Vaid mõni tund pärast kohtuotsuse väljakuulutamist vähendati 2006. aasta amnestiaseaduse alusel karistust aastani. Ühtlasi mõisteti Berlusconi viieks aastaks riigiametis töötamise õigusest ilma ning ta pidi maksma maksuametile 10 miljonit eurot. 2013. aasta augustis kinnitas riigikohus vanglakaristuse. Oma vanuse tõttu kandis Berlusconi karistust koduarestis. Berlusconi palvel muudeti karistus 2014. aasta aprillis ühe aasta pikkuseks üldkasulikuks tööks. Berlusconi pidi kord nädalas töötama kas hooldekodus või puuetega inimeste asutuses. Lisaks piirati Berlusconi reisimist.
Suhted Venemaaga
Itaalia-Vene suhetel oli Berlusconi välispoliitikas oluline roll. Pärast kohtumist 2001. aasta juulis Genovas G8 tippkohtumisel avaldasid Berlusconi ja Putin teineteisele kohe vastastikust austust. Peale seda tegid nad kahe aasta jooksul teineteisele 8 ametlikku visiiti. Alates 1994. aastast, mil Berlusconi esimest korda peaministriks sai, kuni 2013. aastani kasvas Itaalia ja Venemaa vaheline kaubakäive 4,4 miljardilt dollarilt 53 miljardi dollarini.
Berlusconi toetas korduvalt Putinit Tšetšeenia ja Venemaa inimõiguste küsimustes ja õigustas järjekindlalt Venemaa tegevust Krimmis ja Ukrainas, mis tõi talle kriitikat nii rahvusvahelise üldsuse kui ka Itaalia opositsiooni poolt. Tema vastased nimetasid Berlusconit isegi "Putini huulikuks". 2010. aastal saavutas Berlusconi "Putini suursaadiku" maine Euroopas, vahendas ajaleht Le Monde, kes märkis Berlusconi ja Putini sõbralike ja äriliste huvide põimumist, mis kajastus eelkõige Vene-Itaalia gaasilepingute sõlmimises. Diplomaatilised allikad teatasid, et Berlusconi teenis Venemaaga sõlmitud nafta- ja gaasilepingutest tohutu varanduse.
BBC vene esindus väitis, Berlusconi jäi peaministriks olemise ajal suures poliitikas kergesti mõjutatavaks Venemaast, püüdis "iga hinna eest olla Putini poolt ja avaldas sageli arvamusi, mida Putin talle otseselt soovitas". Samuti märgiti, et Berlusconile avaldas muljet "Putini macho, tahtejõuline ja autoritaarne stiil". Novembris 2011, Berlusconi tagasiastumise eelõhtul, nimetas Vladimir Putin Itaalia peaministrit "Euroopa poliitika üheks viimaseks mohikaanlaseks" ning 2015. aastal oma "sõbraks ja liitlaseks".
Pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse 2022. aasta aprillis ütles Berlusconi, et on "sügavalt pettunud ja ärritunud Vladimir Putini käitumisest, kes võttis maailma ees väga tõsise vastutuse" ning süüdistas teda vägivallas, mida teostati Butšas ja teistes Ukraina linnades. Kuid juunis märkis ta, et maailma riikide erinevad reaktsioonid Ukraina sündmustele näitasid “kibedat tegelikkust” ja lääneriikide isolatsiooni teistest riikidest, kes põhimõtteliselt ei ühinenud Venemaa-vastaste piiravate meetmetega. Oktoobris 2022 kutsus ta läänt üles lõpetama Ukrainale sõjalise abi andmist ja eraldama raha hävinud linnade ülesehitamiseks, samuti nimetas ta Vladimir Putinit "maailma meheks". 12. veebruaril 2023 ütles Berlusconi, et ei kohtu Zelenskiga, kuna pidas teda vastutavaks ukrainlaste hukkumise ja hävingu eest.
Isiklikku
Berlusconi oli abielus kaks korda. 1965. aastal abiellus ta Carla Elvira Dell'Oglioga, kellega oli tal kaks last: tütar Maria Elvira ja poeg Piersilvio. Abielu lahutati 2014. aastal. 1980. aastal hakkas Berlusconi huvi tundma näitleja Veronica Lario vastu, kellega abiellus 1990. aasta detsembris. Abielu kestis üle 20 aasta, see lahutati 2014. aasta veebruaris. Teisest abielust oli Berlusconil kolm last. Alates 2011. aastast on Berlusconi uueks kireks 28-aastane modell Francesca Pascale, keda kutsuti maailma ajakirjanduses tema pruudiks ja kes elas koos Berlusconiga tema Villa San Martinos.
Silvio Berlusconil on Itaalias ekstravagantse, armastava ja kirgliku inimese maine. Ta pööras palju tähelepanu oma välimusele: aeg-ajalt pidas ta ranget dieeti, ei varjanud avalikkuse eest, et oli noorendamiseks käinud iluoperatsioonil. Berlusconi suri 86-aastaselt 12. juunil 2023. 2023. aasta kevadel oli ta kopsupõletiku ja leukeemia tõttu haiglaravil viibinud.
Riskikuller 3
"Riskikuller 3" on 2008. aasta film. See on järg filmidele "Riskikuller" (2002) ja "Riskikuller 2" (2005).
Frank Martin saab seekord ülesandeks endiselt USA eriüksuse ohvitserilt Johnsonilt, praeguselt Ecocorpi ülemuselt, toimetada Ukraina keskkonnaminister Leonid Tomilenko röövitud tütar, Valentina, Marseille'st alguses Budapesti, siis Bukaresti ning lõpuks Odessasse. Johnson tahab Valentinat kasutada pandina, et Tomilenko kirjutaks alla lepingule, millega lubataks Ecocorpi laev, mille lastiks on mürgised kemikaalid, Ukrainasse. Asja teeb keerulisemaks see, et nii Frankile ja Valentinale on randme ümber pandud metallvõrud, mis Franki autost (Audi A8) kaugemale kui 75 jalga (23 meetrit) sattudes plahvatab.
Aafrika ja Aasia Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon
Aafrika ja Aasia Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon (inglise keeles Afro-Asian Peoples' Solidarity Organization, ametlik lühend AAPSO) on 1957. aastal asutatud valitsusväline organisatsioon, millel on esindused (rahvuskomiteed) enam kui 90 Aafrika ja Aasia riigis.
Eesti nõukogude entsüklopeedia on organisatsiooni kohta kasutanud läbivalt nimetust Aasia ja Aafrika Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon ja eestikeelset lühendit AARSO.
Kaasajal keskendub AAPSO jätkuvalt majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise arengu küsimustele, ent tegeleb ka uute probleemidega nagu inimõigused, demokraatia edendamine, võitlus korruptsiooniga, rahvastiku- ja keskkonnaküsimused, riigisisesed hõimutülid ja kodusõjad, põgenike probleemid, jpm.
Organisatsioon loodi 26. detsembril 1957 Egiptuses Kairos toimunud Aasia ja Aafrika rahvaste esimesel solidaarsuskonverentsil. Nõukogude Liitu esindas ühenduses Aasia ja Aafrika Maade Nõukogude Solidaarsuskomitee, teisi riike solidaarsuskomiteed, rahvuslikud vabadusliikumised, parteid jms vasakpoolsed poliitilised organisatsioonid. Pärast NSV Liidu lagunemist mindi üle rahvuskomiteede süsteemile.
Ühendusel on konsultatiivne staatus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni allorganisatsioonide ECOSOC, UNESCO, UNCTAD ja UNIDO juures.
Heinrich VIII (Reußi prints)
Heinrich VIII, Reußi prints (sündinud 30. augustil 1944) on Reußi printsi Heinrich I ja Mecklenburgi hertsoginna Woizlawa Feodora vanim poeg.
Oma ema kaudu on Heinrich VIII Balti ühendatud hertsogiriigi (Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa) mõeldav troonipärija.
Heinrich VIII abiellus 14. juulil 1973 Dorit Freiin von Ruffiniga (sündinud 8. jaanuaril 1948). Neil on kaks poega:
Nuubia kõrb
Nuubia kõrb on kõrb Aafrikas Sudaanis. Piirneb läänes ja lõunas Niilusega, idas Punase merega ja põhjas Araabia kõrbega.
Nuubia kõrbe idaosa on mägine. Valdavalt on tegu kivikõrbega.
Toila valla vapp
thumb|[[Toila vald|Toila valla vapp]] Toila valla vapp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Toila valla vapp.
Vapp on kinnitatud 25.augustil 1993.
Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil hõbedane vasak piit ja vastasvärvides laineline langetatud palk, mille kohal kolmest heraldilisest okaspuuoksast koosnev kuldne männilatv.
Põhjendus
Valla vapi kujundid ja värvid tähistavad merd, pankrannikut, Pühajõge, männikuid, võimu, vastupidavust ja jõudu.
Kulli (Lääneranna)
Kulli on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Külas asub Püha kivi.
Negev
pisi|400px|Üle künka libisev pilv ([[advektiivne udu, advektsioon) Makhtesh Ramonis, Negevi kõrbes 2019. aastal]] thumb|300px|Negevi kõrb Negev on kõrb Aasias Iisraeli territooriumil. Piirneb põhjas Juuda mägismaaga, kirdes Juuda kõrbega, idas Al-‘Arabah' oruga, kagus Al-‘Aqabah' lahega ja edelas Siinai poolsaarega.
Tegu on valdavalt madala mägismaaga. Sademeid esineb talviti, sageli uputusi põhjustava paduvihmana.
Intron
pisi|Üht intronit sisaldav geen
Intron (lühend terminist "interfereeruv regioon") on geenis olev nukleotiidne järjestus, mis eemaldatakse RNA splaissimise käigus, kui valmistatakse RNA produkt, millelt toimub translatsioon. Intronid ja eksonid geenis transkribeeritakse RNA molekuliks ning eksonid liidetakse kokku RNA lõpp-produktiks, kui intronid on eemaldatud. Intron on geeni mittekodeeriv piirkond.
Terminit intron kasutatakse nii DNA sees olevate intronite iseloomustamiseks kui ka RNA sees olevate intronite iseloomustamiseks.
Järjestused, mis hiljem kokku liidetakse RNA valmistamiseks, on moodustunud eksonitest pärast RNA splaissimist. Intronid esinevad enamiku organismide geenides ning ka paljudes viirustes. Introneid esineb paljudes geenides, ka neis, mis genereerivad valke, ribosomaalset-RNAd (rRNA) ja transport-RNAd (tRNA). RNA töötlemine toimub enne translatsiooni ning pärast transkriptsiooni.
Kilgi (Märjamaa)
Kilgi on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Intron
Sõna intron tuleb ingliskeelsest väljendist intragenic region (geenisisene piirkond), mis tähendab geeni sees olevat ala.
Ajalugu
Intronid avastati algselt adenoviiruse valke kodeerivatest geenidest. Järgnevalt avastati nad geenidest, mis kodeerisid transport-RNAd ja ribosomaalse RNA geene. Praegu on teada, et intronid esinevad organismides ja viirustes kõikidest bioloogilistest riikidest.
Fakti, et geene tükeldavad intronid, avastasid aastal 1977 Phillip Allen Sharp ja Richard J. Roberts ning nad said selle eest 1993. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Ameerika biokeemik Walter Gilbert võttis kasutusele sõna intron.
Intronite sagedus erinevates genoomides varieerub laialt erinevate bioloogiliste organismide vahel. Kõrgematel organismidel esineb rohkem introneid, näiteks hiirel ja inimesel, kus valke kodeerivad tuumageenid sisaldavad peaaegu alati mitmeid introneid. Mõnedes eukarüootsetes mikroorganismides on tuumageenides asuvad intronid palju haruldasemad, näiteks pagaripärmis (Saccharomyces cerevisiae). Selgroogsete organismide rakkude mitokondrite geenid on täiesti intronitevabad, kuid need eukarüootsed organismid võivad ise sisaldada mitmeid introneid tuumageenides. On teada, et introneid esineb ka bakterite ja arhede geenides, kuid neid on seal palju vähem kui eukarüootide genoomis.
Klassifikatsioon
On teada vähemalt nelja eri tüüpi introneid.
Pakutakse ka grupp III introneid omaette perekonnana, kuid neist teatakse veel vähe.
Grupp I ja grupp II introneid leidub valke kodeerivate geenides (informatsiooni-RNA ehk mRNA), transport-RNA ja ribosomaalses RNAs paljudel organismidel. Pärast RNA transkriptsiooni teevad I grupi ja II grupi intronid läbi ulatusliku sisemise interaktsiooni, mis lubab neil kolmedimensiooniliseks kujundiks kokku voltuda. Nende intronite RNA moodustab keerulise konserveerunud sekundaarsturuktuuri. See võimaldab neil intronitel olla isesplaissuv. Intronit sisaldav RNA molekul muudab enda kovalentstruktuuri, et täpselt eemaldada intron ning kleepida eksonid omavahel õiges järjekorras kokku. Mõnel juhul osalevad splaissimises ka spetsiaalsed introneid siduvad valgud, mis aitavad introneid voltida isesplaissumiseks vajalikku kolmedimensionaalsesse struktuuri.
Bioloogilised funktsioonid ja evolutsioon
Intronite bioloogiline päritolu on selgusetu. Pärast esimest intronite avastust valke kodeerivates geenides eukarüootide rakutuumades, käis arutelu selle üle, kas intronid tänapäevastes organismides on pärit ühisest eellasest või on intronid üsna hiljuti evolutsiooniprotsessis tekkinud. On ka teine teooria: splaissosoom ja intron-ekson struktuurid geenides on jäänuk RNA maailmast. Käib arutelu ka selle üle milline neist hüpoteesidest on õigeim. Viimane populaarne konsensus hetkel on, et intronid on jäänud eukarüootsesse liini isekate elementidena.
Varajased genoomse DNA järjestuse uuringud paljudes organismides on näidanud, et intron-ekson struktuurid homoloogilistes geenides erinevates organismides võivad suuresti varieeruda. Hiljutisemad uuringud kogu eukarüootse genoomi kohta on näidanud, et intronite pikkus ja tihedus varieerub palju sugulasliikide vahel. Näiteks inimese genoom sisaldab keskmiselt umbes 8,4 intronit geeni kohta (139 418 genoomis), üherakuline seen Encephalitozoon cuniculi sisaldab ainult 0,0075 intronit geeni kohta (15 intronit genoomis)). Introneid on evolutsioonis ulatuslikult tekkinud ja/või kadunud evolutsioonis alates eukarüootide ühise eellase lahknemisest. Arvatavasti on see protsess selektsiooni tulem, kalduvusega intronite juurdetekkimisega suuremates liikides nende väiksemate populatsioonide tõttu ja vastupidine efekt toimub väiksemate liikide puhul (eriti üherakulistel liikidel). Bioloogilised faktorid mõjutavad ka millistes geenides intronid kaovad või juurde tekivad.
Intronite alternatiivne splaissimine geenides tekitab suuremat varieetilisust valkude järjestustes, mis transleeritakse ühest geenist, see lubab toota mitmeid erinevaid valke ühest geenist. Alternatiivse RNA splaissimise kontroll teostatakse erinevate signaalmolekulide abil, mis vastavad paljudele rakusisestele ja rakuvälistele signaalidele.
Intronid kui mobiilsed geneetilised elemendid
Intronid võivad evolutsioonis minna kaduma või tekkida juude nagu on selgunud paljude ortoloogiliste geenide uuringutest. Selgunud on kaks üldtunnustatud mehhanismi intronite kadumisest, pöördtranskriptaasi-vahendatud intronite kadu (Reverse Transcriptase-Mediated Intron Loss ehk RTMIL) ja genoomideletsioonid. Lõplikud mehhanismid intronite tekkimisest on kirjeldamata ja vastuolulised. Hetkel on teada vähemalt seitse intronite tekkemehhanismi: introni transpositsioon, transposooni insertsioon, tandem genoomi duplikatsioon, introni ülekanne, introni teke homoloogilise rekombinatsiooni tulemusel (DSBR rada), grupp II introni insertsioon ja intronisatsioon.
Transposooni insertsioonid võivad ka tulemuseks anda introni tekke. Kui transposoon asetub AGGT järjestusse, duplitseerub see järjestus mõlemal pool transposooni ning selline insertsioon võib introniseerida transposooni, rikkumata koodijärjestust.
Tandemgeeniduplikatsiooni korral doonor- ja aktseprotsplaissimissaitides (mõlemal on AGGT järjestusele sarnane järjestus) eksonisegmendis AGGT järjestuses tandemgeeniduplikatsioon genereerib kaks potentsiaalset splaissumissaiti. Kui splaissosoom selle koha ära tunneb, siis originaalse ja duplitseeritud AGGT vahel olev järjestus splaissitakse geeni koodijärjestust muutmata.
Introni ülekande korral saab pseudogeen või paraloogne geen introni ja siis kannab selle introni üle rekombinatsiooni teel õdeparaloogi, kust intron puudub.
Intronisatsiooni korral tekitavad mutatsioonid uued intronid varasematest eksonijärjestustest. Selle mehhanismi korral ei toimu insertsiooni või DNA generatsiooni.
Terviklus
Andmete terviklus (inglise keeles integrity) on oluline mõiste infotehnoloogias ning ühtlasi infoturbe üks kolmest põhimõistest. Terviklus tähendab andmete pärinemist autentsest allikast ning veendumust, et need pole hiljem muutunud ja/või neid pole hiljem volitamatult muudetud.
Andmete terviklus on andmete õigsuse/täielikkuse/ajakohasuse tagatus ning [nende] päritolu autentsus ja volitamatute muutuste puudumine. Asutuse normaalse töö üks eeldusi on, et iga andmekogumi (dokumendi, faili, säiliku, registri kirje jne) kohta saab teha kindlaks, kes ja millal on selle loonud, ning olla kindel selles, et see andmekogum ei ole pärast loomist stiihiliste tegurite toimel või kellegi tegevuse tulemusena volitamatult muutunud. Kõik andmed peavad alati olema seostatavad nende looja, loomisaja, konteksti jms asjaoludega, ning olema omavahel koherentsed. Seoste rikkumisel, samuti andmete endi kaotsiminekul või muutumisel on tööd negatiivselt mõjutavad tagajärjed.
Infoturbe alaseks terminiks eesti keeles on terviklus – see sisaldab muutmise jälitatavust – kes, millal ja mis asjaoludel on andmeid sisestanud, muutnud või kustutanud. Infoturbes ei kasutata sõna terviklikkus – millega aga saab iseloomustada andmete kvaliteeti laiemalt.
Vitsjärve
Vitsjärve on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Ajalugu
Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu.
Ernest Hemingway
Ernest Miller Hemingway (21. juuli 1899 Oak Park, Illinois – 2. juuli 1961 Ketchum, Idaho) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik, üks 20. sajandi tähtsamaid ja mõjukamaid kirjanikke. Peale kuulsate raamatute on Hemingway tuntud ka oma seikleva ja mitmekesise eluviisi poolest.
Hemingway oli nn kadunud põlvkonna üks juhtivaid kirjanikke. Hemingwayd inspireerisid kirjutamisel esimese maailmasõja läbi elanud inimesed: nad olid muutunud tõrjuvaks ja küüniliseks, kuid emotsionaalselt nõudlikuks, ning neile olid vastukaaluks tavalised inimesed, kes tegelesid kalapüügiga.
17-aastaselt avaldas noor Hemingway oma esimese kirjandusteose.
Hemingway lõi endast järjepidevalt müüte, mida paljud kergelt uskuma jäid (näiteks kuulutas ta, et on Mata Hari salaarmuke).
13. juulil 2009 teatas Slovakkia uudisteagentuur SITA, et Hemingway oli Nõukogude Liidu julgeoleku agent.