cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smārde
Külas asuvad Smārdes stacija ja Smārde bussipeatus. .
2015. aastal oli külas 789 elanikku, 2020. aastal 619.
Eerik Marmei
thumb|Eerik Marmei 16. aprillil 2010 toimunud NATO päeval Eerik Marmei (sündinud 6. mail 1970) on Eesti diplomaat.
Ta on Miina Härma Gümnaasiumi vilistlane. Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal ja kaitses 1996. aastal magistrikraadi rahvusvaheliste suhete alal Ameerika Ühendriikides Notre Dame'i Ülikoolis.
Alates 1993. aastast (väikese vaheajaga) on ta olnud Eesti välisministeeriumi töötaja. Diplomaatilist karjääri alustas ta poliitikaosakonnas Ameerika Ühendriikide lauaülemana. Hiljem on ta töötanud Eesti Washingtoni saatkonnas, Eesti Londoni saatkonnas ja Eesti NATO esinduses.
Aastatel 2008–2010 oli ta tööl kaitseministeeriumis NATO ja Euroopa Liidu osakonna juhatajana.
11. juunil 2013 nimetati ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Poolas ning 1. augustil 2013 ka Rumeenias, asukohaga Varssavis. 30. juunil 2014 kutsuti ta suursaadiku ametist Poolas tagasi. Rumeeniast kutsuti ta tagasi alles 15. juunil 2015.
Virgumise tegurid
Virgumise tegurid või seitse valgustumise faktorit (paali keeles satta bojjhagā või satta sambojjhagā; sanskriti keeles sapta bodhyanga) on budismis loetelu teguritest või faktoritest, mis on vajalikud virgumisele ehk valgustumisele jõudmiseks.
Loetelu
Seitse virgumise tegurit on järgmised.
Veiste katk
Veiste katk on väga nakkuslik, ägedalt kulgev veiste viirushaigus, mida iseloomustub veremürgistus, limaskestade põletik ja suur suremus. Haigusele on vastuvõtlikud kodusõralised, eelkõige veised ja pühvlid. Väikemäletsejalised haigestuvad harva. Viirus levib saastunud sööda, allapanu, transpordivahendite ja inimese vahendusel.
Virgumise tegurid
Loetelu
See loetelu on üks seitsmest virgumisega seotud omaduste või seisundite loeteludest.
Eerik Marmei
7. mail 2014 nimetas president Toomas Hendrik Ilves ta Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Ameerika Ühendriikides. 9. septembril 2014 nimetati ta ühtlasi ka erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Mehhikos. Ameerika Ühendriikide presidendile Barack Obamale andis ta oma volikirja üle 18. septembril.
Veiste katk
ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO) teatas 14. oktoobril 2010, et ülemaailmne kampaania veiste katku likvideerimiseks on lõpusirgel. 25. mail 2011 teatas FAO, et 198 riiki on vabad katkust ning viimased 8 riiki töötasid vabanemise nimel. 2011. aasta juunis teatas Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon, et veiste katk on tõrjutud.
Eerik Marmei
Ta on aastast 2022 Eesti suursaadik Lätis.
Veiste katk
Viirus
Veiste katku viirus (RPV) kuulub Morbilliviiruste perekonda, kuhu kuuluvad ka koerte katku viirus (CDV) ja leetrid. Tegemist on RNA-viirusega, mille transkriptsioon toimub nakatunud raku tsütoplasmas ja membraanis. Leetrite viirus arenes ilmselt 11.-12. sajandil. Arvatakse ka, et viirus võis välja areneda juba varem, umbes 7. sajandi paiku (sellele viitavad mõned kirjalikud allikad).
Haigus
paremal|pisi|Veiste katkuga lehm, 1982 Puhangu ajal oli suremus väga suur, lähenedes 100%-le. Haigus levib peamiselt läbi otsese kontakti või juues reostunud vett.
Veiste katku üliägeda vormi korral esineb palavik (40–41,7 °C) ja limaskestade kahjustused. Kahe-kolme päeva pärast haigestunu sureb.
Klassikalise ehk ägeda vormi korral ilmneb palavik (40–41,3 °C), isutus ja sellega kaasnevad loidus ja piimatoodangu langus. Esineb ka silmapõletikku ja ülitundlikkust valgusele. Nakatunud looma roe on tume ning võib sisaldada verd ja lima. Surm saabub 6.–12. haiguspäeval.
Päritolu
1890. aasta viirusepuhang tappis 80–90% kõikidest Lõuna-Aafrika veistest ning ka Aafrika Sarve piirkonnas elutsevad veised.
Leviku piiramine
18. sajandi alguses oli selgelt näha, et veiste katk sarnaneb suuresti rõugetega – sümptomid olid samad. Tollase paavsti ihuarst Giovanni Maria Lancisi soovitas tappa kõik nakatunud ja nakkusega kokku puutunud loomad. Selline teguviis ei olnud aga väga populaarne ning leidis rakendust vaid vähesel määral sajandi esimeselt poolel. Hiljem toimiti nõnda mitmes riigis ja edukalt, vaatamata sellele, et see oli väga kulukas ja drastiline, mistõttu oli selle teostamiseks vaja tugevat keskvõimu. Kuna antud meetodil oli palju varjukülgi, siis prooviti leida muud lahendust. Hakati uurima, kas oleks mõnda ravimit või saaks kuidagi haigust üldse ära hoida. Viidi läbi vahelduva eduga erinevaid katseid, kuid kuna midagi uut ei avastatud, siis hääbusid püüdlused vastumürki leida õige pea. Veiste katku aga oli jätkuvalt tohutuks probleemiks. Tolleaegsetel teadlastel olid puudulikud teadmised nakkushaiguste üldise leviku kohta.
Vaktsineerimine
1999. aastal tunnustati Dr Walter Plowrighti veiste katku vaktsiini väljatöötamise eest.
1999. aastal prognoosis FAO, et veiste katk likvideeritakse tänu vaktsineerimisele 2010. aastaks.
Likvideerimine
Ülemaailmne veiste katku likvideerimise programm algatati 1994. aastal. Seda toetasid Põllumajandus-ja toiduorganisatsiooni, Maailma Loomatervise Organisatsioon ja Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur. See programm oli edukas ja 1990. aastate lõpus esinesid veiste katku puhangud harva. Tänu programmile säästsid farmerid hinnanguliselt 58 miljoni eurot.
Olav Kärt
Olav Kärt (sündinud 4. jaanuaril 1948 Imavere vallas) on eesti loomakasvatusteadlane.
Veiste katk
Likvideerimine
Viimane kinnitust leidnud veiste katku juhtum oli Keenias 2001. aastal.
Olav Kärt
Ta lõpetas aastal 1963 Imavere 8-klassilise kooli ja aastal 1967 Gagarini-nimelise näidissovhoostehnikumi. Aastal 1972 lõpetas ta Eesti Põllumajandusakadeemia zootehnika erialal.
Veiste katk
Likvideerimine
2010. aasta oktoobris teatas FAO, et haigus on likvideeritud. Seda kinnitas 25. mail 2011 ka Maailma Loomatervise Organisatsioon.
Olav Kärt
Ta töötas aastatel 1972–1973 Adavere näidissovhoosis zootehnikuna, aastatel 1973–1976 Hellenurme kolhoosis peazootehnikuna, aastatel 1976–1980 oli ta Vabariikliku Jõusööda Kesklaboratooriumi asedirektor. Aastatel 1980–1982 oli ta EPA aspirant, ta kaitses aastal 1983 põllumajandusteaduste kandidaadi väitekirja. Aastatel 1982–1985 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse põllumajandusnõunik. Aastal 1996 kaitses ta põllumajandusteaduste doktori väitekirja (Eesti Põllumajandusülikoolis) Aastatel 1986–1992 oli ta Põllumajandusministeeriumi (teaduse) osakonnajuhataja. Aastatel 1992–1994 oli ta EPMÜ põllumajandusloomade söötmise kateedri juhataja ja professor, aastatel 1994–2004 EPMÜ Loomakasvatusinstituudi direktor ja professor. Aastatel 2005–2011 oli ta Eesti Maaülikooli Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi professor. Aastast 2011 on ta Eesti Maaülikooli Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi söötmise osakonna (osalise koormusega) vanemteadur.
Veiste katk
Likvideerimine
Hinnanguliselt maksis veiste katku likvideerimine 5 miljardit dollarit.
Olav Kärt
Ta on õpetanud põllumajandusloomade söötmist ja teadustöö metodoloogiat. Ta on uurinud veiste söötmist ja vatsafüsioloogiat. Ta on uurinud ka piima kvaliteeti ja selle seost toitumisega. Ta on avaldanud üle saja teaduspublikatsiooni.
Veiste katk
Likvideerimine
Veiste katku viiruse varusid säilitatakse endiselt spetsiaalsetes laboratooriumites. 2015. aastal käivitas FAO kampaania, milles kutsus üles 24 riigi laboratooriume, kus veel säilitati veiste katku viirust, oma varusid hävitama, vältimaks tahtmatu või pahatahtliku vabastamise riski.
Olav Kärt
Ta oli aastatel 1992–2001 Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi asepresident, aastatel 1998–2001 oli ta Eesti Vabariigi teadus- ja arendusnõukogu liige ja aastatel 1995–2005 oli ta Eesti Vabariigi kõrghariduse hindamise nõukogu liige. Ta kuulus Eesti delegatsiooni Eesti ÜRO toidu ja põllumajanduse organisatsiooni (FAO) liikmeks vastuvõtmisel.
Isiklikku
Ta on abielus ja kahe täiskasvanud tütre isa.
David Pastrňák
pisi|David Pastrňák 2016. aastal Bruinsiga David Pastrňák (sündinud 25. mail 1996 Havířovis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Boston Bruins ründajana paremäärel.
2014. aastal valiti ta NHL-i draft'is Bruinsi poolt 25. valikuna. Enne seda oli ta mänginud Rootsi klubis Södertälje SK.
Bruinsi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi 24. novembril 2014 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Esimesed kaks väravat lõi ta liigas 10. jaanuaril 2015 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Pastrňáki läbimurde hooajaks sai 2016–17, kui ta lõi liigas 34 väravat ja kogus 70 punkti. Hooaja 2017–2018 väljalangemismängudes sai ta NHL-i ajaloo noorimaks mängijaks, kes on ühes mängus kogunud kuus punkti, ületades sellega Wayne Gretzkyle kuulunud rekordi. 2019. aastal jõudis ta Bruinsiga Stanley karika finaali, kus kaotati St. Louis Bluesile mängudega 3:4.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud kolmedel maailmameistrivõistlustel.
Floing (Steiermark)
Floing on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Weizi ringkonnas.
pisi|tühi|Kabel Floingis
Floing asub Steiermargi idapoolsetes mägedes Rabeni metsa lähedal.
Aru vald (Nõo kihelkond)
Aru vald (saksa keeles Gemeinde Arrohof) oli vald Nõo kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus tänapäeva Vahessaare külas.
Aru vald oli eravald, mille hingekirjas oli 1882. aastal 1230 inimest.
Vallas asus Aru mõis.
1891. aastal liideti Aru vald Meeri vallaga.
1939. aasta valdade reformiga arvati valla maa-ala Konguta valla koosseisu.
Läänesõtkas
Läänesõtkas (Bucephala islandica) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Meeri vald
Meeri vald (saksa keeles Gemeinde Meyershof) oli vald Nõo kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus Tõravere külas.
Vallas sündisid Hugo Salasoo, Verner Jürman, Arthur Paal, Johannes Riives, Leho Lumiste, Elar Kuus.
1939. aasta valdade reformiga jaotati Meeri valla maa-ala kolme valla vahel: suurem osa läks Nõo valda, Verevi küla läks Konguta valda, Kulbilohu piirkond ja Peedu, Pirnaku, Kulbimäe ja Kulbilohu talude piirkond Elva valla koosseisu.
Shangguan Yunzhu
pisi|Shangguan Yunzhu 1940. aastatel Shangguan Yunzhu (hiina keeles 上官雲珠; sündinud Wei Junluo (hiina: 韋均犖; 2. märts 1920 Jiangyin, Jiangsu – 23. november 1968 Shanghai) oli Hiina näitleja. Ta näitles filmides 1940.–1960. aastatel. Teda peeti üheks andekamaks ja mitmekülgsemaks näitlejaks.
Shangguan Yunzhu põgenes Shanghaisse, kui tema kodulinna Jiangyini ründasid 1937. aastal jaapanlased. Shanghais hakkas ta teatri- ja filminäitlejaks. Tema karjäär sai alguse pärast Teise Hiina-Jaapani sõja lõppu.
Shangguan Yunzhu oli kolm korda abielus ja tal oli kolm last, kuid kõik tema abielud lõppesid lahutusega. Väidetavalt olevat tal olnud armuafäär Mao Zedongiga. Seetõttu hakkasid Mao Zedongi abikaasa Jiang Qingi järgijad teda taga kiusama, mis viis Shangguan Yunzhu enesetapnuni 1968. aasta novembris.
Aastal 2005 valiti ta kõigi aegade saja parima Hiina filminäitleja seas 31. kohale.
Dietrich Tolke
Dietrich Tolke (ka Theoderich (Theodericus) Tolke; surnud 1405) oli Saksa ordu liige ja katoliku kiriku Tallinna piiskop aastatel 1403–1405.
Buļļi mõis
Mõisa on mainitud esimest korda aastal 1495. Toona oli mõisa omanikuks Johann Bildering või Buldering. On võimalik, et tema järgi on nime saanud nii mõis kui ka sellest mööda voolanud Buļļupe jõgi, kuigi tõenäolisemalt tulenevad mõlemad nimed jõel kasutatud laiadest paatidest (saksa keeles die Bulle).
Dietrich Tolke
Ta oli Tallinna toomhärra, Tallinna Toomkiriku toomkapiitli elekt, kes sai piiskopiks saamiseks ka ordumeistri toetuse. Enne piiskopiks saamist ei olnud ta ordu preestervend, kuid pärast paavst Bonifatius IX-lt ordusse astumise loa saamist pühitseti ta Marienburgis piiskopiks ja võeti seal ka pidulikult ordu liikmeks.
Buļļi mõis
16. sajandi lõpus kuulus mõis Kuramaa hertsogi sekretärile Paul Spankaule. Mõis oli piirkonna hõivanud Gustav II Adolfi loal tema omanduses ka aastal 1621. Hilisemate omanike seas on Martin Schultz von Ascheraden.
Aastani 1697 suubus Lielupe Daugavasse, kuid just sel aastal murdis ta läbi luidete Bolderāja juures mereni läbi, jättes mõisasüdame saarele ja eraldades selle tänapäeva Jūrmala Buļļuciemsi kohal asunud maad. Tol ajal asus mõisa peahoone veel Daugava ääres. Mõisale kuulus teel Riiast Kuramaale üle Lielupe jõe viinud parv.
Aastal 1865 kuulus mõisale Daugava-äärne võõrastemaja. Peahoone oli selleks ajaks rajatud Buļļupe äärde. See oli kaheteist toaga kahekorruseline puitelamu. Aastal 1913 möödus sellest Riia ja Jūrmala vaheline laevaliin. Laevad sõitsid sellel kuus korda päevas, üks reis võttis aega poolteist tundi.
Mõisa peahoone pole säilinud (hävis Esimese maailmasõja ajal), küll on aga säilinud mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Veidi ümber ehitatud kujul on säilinud teenijatemaja, ka on alles 12 lehma ja kahe hobuse jaoks rajatud laut, kus söödakünad olid valmistatud betoonist.
Wudalianchi
thumb Wudalianchi (五大连池; Wǔdàliánchí 'viis suurt järjestikust tiiki') on linn Hiinas Heilongjiangi provintsis Heihe Shi's, Wudalianchi Shi keskus. Geograafilised koordinaadid on.
Sõjateadus
Sõjateadus on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib sõjalise jõu kasutamist ja selleks valmistumist kõigis sõjapidamisvaldkondades kogu konfliktispektri ulatuses.
Galaktiline filament
Galaktiline filament (inglise keeles galaxy filament) on suurim kosmiline struktuur Universumis.
Filamendid on massiivsed niitjad moodustised, tüüpilise pikkusega 50–80 megaparsekit h−1, mis moodustavad galaktilisi ahelaid eraldades suuri peaaegu tühje ruumiosi nn kosmilisi tühimikke.
Eristatakse mitut tüüpi galaktilisi filamente: galaktikate kompleksi (inglise keeles galaxy complex), galaktilist seina (galaxy wall), galaktilist lehte (galaxy sheet).
Ajalugu
Galaktikate superparvedest suuremaid kosmilisi struktuure hakati avastama 1980. aastate teisel poolel. 1987. aastal avastas ameerika astronoom Richard Brent Tully Kalade-Vaala superparvede kompleksi ja 1989. aastal Margaret Geller CfA2 Suure Seina.
Sloani Suur Sein avastati 2003. aastal. 2013. aasta jaanuaris teatati suure kvasarirühma (Hiigelsuur kvasarirühm) avastamisest ja sama aasta novembris gammasähvatusi uurides avastati seni suurim kosmiline struktuur Universumis Herkulese-Põhjakrooni Suur Sein (suurus 6–10 miljardit valgusaastat).
Meie koht galaktikasüsteemide ja kosmiliste struktuuride hierarhias
Linnutee tähesüsteem kuulub ka ühte galaktilisse filamenti – Kalade-Vaala superparvede kompleksi.
Concors
Concors Latvian Air Service oli Lätis 1991. aastal asutatud lennufirma, mis aastatel 1995-2005 teenindas tšarterlende Riia lennujaamast.
Lennufirmal on olnud lennukipargis Il-18D, JAK-42D ja Let L-410 UVP.
Tiina Elvisto
Tiina Elvisto (kuni 1989 Ksenofontova; sündinud 2. veebruaril 1957 Amblas) on eesti ökoloog ja loodusõpetuse didaktik.
Haridustee
Ta lõpetas 1971. aastal Tartu Lastekunstikooli, oli aastaid Tartu Kalevi Kergejõustikukooli õpilane ja lõpetas 1975. aastal Tartu 5. Keskkooli kuldmedaliga.
Aastal 1980 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna cum laude bioloogina ning bioloogia-keemia õpetajana. Ta õppis Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis aspirantuuris (1980–1983) ning kaitses 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli juures bioloogiateaduste kandidaadi kraadi ökoloogia valdkonnas roostike produktsiooniökoloogiast ja aineringest.
Töö
Ülikooliõpingute ajal töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri juures laborandina ning Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika botaanika sektori geobotaanika laboratooriumis insenerina, aastatel 1980-1993 töötas ta samas vaneminseneri, seejärel nooremteaduri ja teadurina.
Aastatel 1992-1993 töötas ta Tallinna Sõle Gümnaasiumi loodusõpetuse- ja bioloogiaõpetajana, 1992-1994 Pelgulinna Gümnaasiumi bioloogia- ja terviseõpetajana ning alates 2016. aastast Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi bioloogiaõpetajana.
Töötab aastast 1993 Tallinna Pedagoogikaülikoolis/Tallinna Ülikoolis taimeökoloogia ja loodusõpetuse didaktika dotsendina, aastast 2016 taimeökoloogia dotsendina.
Aastast 1994 ülikoolide koostöövõrgu The Baltic University Programme õppejõud ja koordinaator Tallinna Ülikoolis.
Teadustöö
Ta uurib roostike, puisniitude, soolakute ja jäätmaade taimekoosluste struktuuri ja aineringet. Ta on võtnud osa Matsalu Rahvuspargi taimkatte suuremõõtmelisest kaardistamisest ning kahe Eesti soontaimede levikuatlase välitöödest (XX sajandi kolmas veerand ja aastad 2015-2016). Lisaks on ta tegelenud loodusteaduslike ainete õpetamise metoodika küsimustega ning võtnud osa õpetajate uuringutest.
Publikatsioone
Ta on loodusõpetuse õpikute, tööraamatute ja töövihikute autor 1.-4. klassini, "Ökoloogialeksikoni" (koostaja V. Masing, 1992) ja Eesti Entsüklopeedia artiklite autor.
Eesti – Lõuna-Korea suhted
Eesti – Lõuna-Korea suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Lõuna-Korea (Korea Vabariigi) vahel.
Korea Vabariik tunnustas Eestit 6. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 17. septembril 1991.
Tegutseb Eesti suursaadik Lõuna-Koreas. Tegutseb ka Lõuna-Korea suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
UEFA Meistrite Liiga 2012–2013
UEFA Meistrite Liiga 2012–13 hooaeg oli Euroopa parimate klubimeeskondade vaheliste võistluste 21. hooaeg (UEFA Meistrite Liiga eelkäija, Euroopa karika 58. hooaeg). Inglismaa klubi Chelsea FC oli tiitlikaitsja, aga ei pääsenud oma alagrupist edasi.
Montpellier', Nordsjællandi ja Málaga jaoks oli 2012–2013 hooaeg esimene UEFA Meistrite Liigas.
2012–2013 hooaja finaalmäng toimus Inglismaal Wembley staadionil 25. mail 2013. Turniiri võitis Müncheni Bayern, kes alistas finaalis Dortmundi Borussiat 2:1.
Kaheksandikfinaal
Kaldkirjas – turniirist väljalangenud meeskonnad.
Andrzej Grabowski
pisi|Andrzej Grabowski Andrzej Grabowski (sündinud 15. märtsil 1952 Chrzanóws) on poola näitleja.
Andrzej Grabowski lõpetas 1974. aastal Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia.
Filmid
Näitlejana
Saha vald
Saha vald (saksa keeles Saage) oli vald Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Nehatu vallaga.
Ahlden
thumb|Ahldeni kirik
Ahlden on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis.
Valla pindala on 25,83 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1506 inimest. Vald asub Alleri jõe ääres, umbes 15 km Bad Fallingbostelist edelas ja 30 km Verdenist kagus.
Nõmmeliivikas
Nõmmeliivikas (Cicindela hybrida) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Eickeloh
Eickeloh on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis.
Valla pindala on 13,20 km². 31. detsembril 2017 elas seal 765 inimest.
Kuldsulg (auhind)
pisi|Kuldsulg ja hõbesulg 2016. aastal pisi|Kuldsule võitja Kadri Salamäe (vasemal) ja Hõbesule võitja Susann Kivi (paremal) 2016. aasta mais Juhan Peegli büsti juures Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudis Kuldsulg on Eesti ajakirjanduse auhind, mida annab välja Eesti Akadeemiline Ajakirjanduse Selts koos Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudiga. Auhind määratakse Tartu Ülikooli ajakirjanduseriala üliõpilasele.
Auhinda andtakse välja 1980. aastatest.
Peale kuldsule antakse välja ka hõbesulge.
Laureaadid
2023 Kuldsulg Mari Eesmaa
2021 Kuldsulg Martin Johannes Teder, Hõbesulg Aleksander Algo
2019 Kuldsulg Henry Laur Allik, Hõbesulg Ege Tamm, Anna Teele Orav ja Priit Pärnapuu
2018 Kuldsulg Aleksandra Matvejeva, Hõbesulg Priit Pärnapuu, Keit Paju
Alsunga
Alsunga (vanasti ka Alšvanga või Alsvanga) on küla (lielciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Alsunga valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 32 meetri kõrgusel. Aastail 1950–1990 oli Alsunga alev. Asulas oli Alsunga mõisa (Alswangen) süda.
Alšvanga oli vana kuralaste küla, mille juures asus ka muinaslinnus. Asulat on esimest korda mainitud aastal 1231 nimega Aliswangis. Alsunga kuulus toona kuralaste Bandava muinasmaakonda. Aastal 1341 rajas Kuldīga komtuur sinna väikese tugipunkti, mis aastal 1372 kivist lossiks ümber ehitati.
Ajal, mil Alsunga kuulus Kuramaa hertsogiriiki, hakkasid Alsunga (saksa keeles Allschwangen) ümbruses tegutsema jesuiidid. Osa sealsest rahvast pöördus katoliku usku ja on selle säilitanud tänapäevani. Alsunga on selle suitide nimetusega tuntud rahvakillu keskuseks. Alsungas asub aastal 1623 valminud katoliku kirik, kus suitid koos käivad.
Külas on raamatukogu. Piirkonna omavalitsus on kultuuriväärtuslike objektina ära märkinud represseeritutele püstitatud mälestuskivi, Alsunga apteegi ja kirikuõpetaja maja. Alsungas asub Kalnbirze kalmistu.
Alsungat läbis raudteeliin Ventspils–Liepāja. Selle ääres asus kaks raudteejaama, neist põhjapoolsemast hargnes kitsarööpmeline raudtee Kuldīgasse. Külas on Rijase bussipeatus.
Kuldsulg (auhind)
Laureaadid
2015 Kuldsulg Virgo Siil; Hõbesulg Susann Kivi
Alsunga
Alsungas kasvavad Kalnbirze kalmistu mänd, Alsunga Bērzkalni tiigi ääres kasvav mänd (kõrgus 27 m) ja tamm aadressil Upes iela 3 on looduskaitse all.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Alsunga loss, Alsunga katoliku kirik ja selle orel, Kalniņi muinaskalmed ning linnamägi Dižgabalkalnsi mägi.
Külas oli 2015. aastal 789 elanikku, 2019. aastal aga 684 elanikku. Aastail 2009–2021 asus seal Alsunga piirkonna halduskeskus.
Kuldsulg (auhind)
Laureaadid
2014 Kuldsulg Piia Puuraid, Kaur Paves; Hõbesulg Kelli Seiton/Hendrik Kuusk, Joosep Värk
2013 Trükiloo kategoorias Kuldsulg Kristjan Pihl ja Piia Puuraid, Hõbesulg Mirjam Nutov; teleloo kategoorias Hõbesulg Ken Rohelaan ja Taavi Eilat
2012 Kuldsulg Mirjam Nutov ja Hõbesulg Eeva Esse
Reinhold Tofer
Reinhold Tofer (28. detsember 1872 Sindi, Pärnumaa – 26. oktoober 1938 Tallinn) oli eesti ärimees ja tekstiilitööstur.
Osvald Nitski
Osvald Nitski on mitme inimese nimi:
2. Jõe tänav
2. Jõe tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänava kogupikkus on umbes 370 m.
Tänav algab Taime tänavalt, kulgeb loodesse Pargi tänava ristmikuni. Tänava jätk algab 27 m enne ristmikku ja kulgeb kirdesse ning lõpeb 1. Jõe tänavaga ristudes.
Enne 1990. aastaid kandis 2. Jõe tänav vene keeles nime улица II Йыэ.
Xu Lai
Xu Lai sündis Shanghais vaeses perekonnas. Vaesuse tõttu hakkas ta 13-aastaselt Zhabeis tööle brittidele kuulunud munavabrikus, kuid ta sai hiljem siiski kooli minna, kui tema perekonna majanduslik seis paranes.
Aastal 1932 liitus ta filmistuudioga Mingxing Film Company. Ta sai tuntuks 1933. aastal tummfilmiga "Kevade igandid" (残春), kus ta sooritas arvatavasti esimene vannistseeni Hiina filminduse ajaloos.
Xu Lai oli filmitööstusega seotud ainult kolm aastat. Ta lõpetas filmikarjääri pärast filmistaari Ruan Lingyu enesetappu 1935. aastal.
Tema esimene abikaasa oli Li Jinhui, keda on nimetatud "Hiina popmuusika isaks". Neil sündis tütar Xiaofeng, kes aga 1935. aastal viieaastaselt suri. Selle tõttu nende abielu lagunes ja nad lahutasid sama aasta novembris.
Xu allus koos oma teise abikaasa kindralleitnant Tang Shengmingiga Teise Hiina-Jaapani sõja ajal pealtnäha Jaapani kontrollitud Nankingi nukuvalitsusele, kuid nad töötasid Chungkingis salaja agentidena Hiina Vabariigi vastupanuliikumise heaks.
Kommunistide võiduga Hiinas läksid Xu ja Tang üle Hiina Rahvavabariiki, kuid neid kiusati kultuurirevolutsiooni (1966–1976) ajal tõsiselt taga. Xu Lai suri 1973. aastal vanglas. Tema abikaasa suri 1987. aastal.
Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond)
Dreiliņi mõis (läti keeles Dreiliņu muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Krēmeri 13. Saksa keeles Dreilingshof. Varem kuulus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.
Sarakuse vald
Sarakuse vald (saksa keeles Sarrakus) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Mäksa vallaga.
Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond)
Piirkonna esimeseks teadaolevaks omanikuks oli Gotthard Kettler. Sealsed maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Riia bürgermeister M. von Dreiling, kelle järgi on mõis ka nime saanud. XIX sajandil rajati mõisa juurde kala- ja kaubasadam, ka kuulus mõisale kaks talu. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.
1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisakompleks oli alles veel XX sajandi alguses. Tänapäeval asub mõisakompleksi kohal teadmata ajalooga arhailise välimusega maja, mis võib olla üks mõisa ehitistest. Ka kasvavad majani viiva tee ääres põlised alleena paiknevad puud.
1980. aasta rongiõnnetus Balti jaamas
1980. aasta rongiõnnetus Balti jaamas toimus 4. oktoobril kell 15:23, kui Balti jaamas põrkasid kokku kaks elektrirongi.
Õnnetuses hukkus 9 ja viga sai 46 inimest.
Praga
thumb thumb Praga on Varssavi ajalooline linnaosa, mis asub Wisła paremal kaldal.
1648 sai Praga linnaõigused esimese Varssavi idapoolse eeslinnana. 1791 liideti linn Varssaviga. 1794 toimus seal Praga lahing, milles Poola ülestõusnud said Vene-Preisi vägedelt lüüa. 1831 toimunud lahingus Pragas said Poola väed lüüa Vene vägedelt.
Tänapäeval jaguneb Praga kaheks linnarajooniks: Praga-Północ (Põhja-Praga) ja Praga-Południe (Lõuna-Praga).
Sargvere vald
Sargvere vald (saksa keeles Sarkfer) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1906 ja siis liideti see vald Mäo vallaga.
Avatud elektrituru andmeladu
Elektrituru andmeladu on avatud elektrituru sõltumatu infosüsteem, milles säilitatakse elektriturul osalejate lepingute ja mõõtepunktide andmeid ning mõõtetulemuste ajalugu.
Eestis haldab andmeladu firma Elering ja siin kasutatav infosüsteem võimaldab iga elektriturul osaleja kohta säilitada elektri tootmise ja tarbimise andmeid ühe tunni kaupa. Andmelao sõltumatus tagab turuosaliste võrdse kohtlemise.
Virmalised (täpsustus)
Virmalised on atmosfääri kõrgemates kihtides esinev optiline nähtus. Virmaliste (vanemas kirjaviisis Wirmalised) all võidakse mõelda ka järgmist:
Pargi tänav (Narva)
Pargi tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 260 m.
Rio Bravo
Rio Bravo on linn Ameerika Ühendriikide Texase osariigis Webbi maakonnas. Asub Mehhiko piiri ääres.
Meie Matsi vastane
Meie Matsi wastane oli huumori- ja satiirileht, mida ilmus 1905. aastal Tallinnas vaid kaks numbrit. Väljaandja oli Jakob Jaason.
Kuna tsaarivalitsus takistas ajalehe Meie Mats trükkimist ja levitamist, aga ajaleht oli rahva seas väga populaarne, siis oli Meie Matsi vastane peamiselt Meie Matsi asendaja. Enne ajalehte Meie Matsi vastane ilmusid Nalja Madis ja Nalja Liisa.
Vaata lisaks
"Meie Mats" (1902) > "Nalja Madis" (1903) > "Nalja Liisa" (1904) > "Meie Matsi vastane" (1905) > "Uus Meie Mats" (1906) > "Meie Mats" > "Päris Meie Mats" (1907) > "Matside Mats" (1907) > "Sakste Mats" (1908) > "Matsi poeg Ats" (1908) > "Matsi poeg Mats" (1908) > "Meie Mats Ise" (1908) > "Vana Meie Mats" (1914)
Jozafat Kuncewicz
pisi|Püha Ruteenia Joosafat pisi|Püha Jozaphati [[basiilika Milwaukees]] Jozafat Kuncewicz (sünninimega Joann; poola keeles Jozafat Kuncewicz, leedu keeles Juozapatas Kuncevičius, ukraina keeles Йосафат Кунцевич / Josafat Kuntsevych; eestipäraselt Püha Joosafat; u 1580 – 12. november 1623 Vitebsk, Vitebski vojevoodkond, Rzeczpospolita, tänapäeva Valgevene) oli Poola-Leedu riigis tegutsenud Basileios Suure ordu munk ja Ruteenia kreekakatoliku kiriku arhieparh (peapiiskop), kelle 12. novembril 1623 lintšis Vitebskis vihane rahvajõuk.
Jozafat on Bresti unioonile järgnenud katoliiklusevastase vägivallalaine tuntuim ohver, kelle katoliku kirik kuulutas märtriks ja pühakuks. Tema surm tulenes konfliktist õigeusu ja katoliikluse vahel, mis süvenes, kui Kiiev metropoliidile alluv Ruteenia õigeusu kirik kinnitas osaduse roomakatoliku kirikuga 1596. aastal sõlmitud Bresti unioonis.
Jozafat põlvnes Ruteenia väikeaadlist (šlahta), kuid ta isa tegutses kaupmehena. 1604. aastal liitus ta Basileios Suure orduga ja sai vaimulikuks nimeks Jozafat (piiblitegelase Joosafati järgi). Tema kiriklik karjäär tipnes Polotski peapiiskopi ametikohaga 1618. aastal. Isiklikust vagadusest tulenevale populaarsusele vaatamata põrkus Jozafat Bresti uniooni järgset osaduspoliitikat juurutades tõsise vastuseisuga nii ilmalike koguduseliikmete kui ka vaimulike hulgas. 1618. aastal vahetasid Mogiljovi unioonivastased (disuniaadid) välja kohalikud vaimulikud, minnes isegi selleni, et asendasid liturgias paavst Paulus V ja kuningas Sigismund III nimed Konstantinoopoli patriarhi Timotheos II ja Ottomani Türgi sultani Osman II omadega. Peapiiskop Jozafat rakendas mässajate vastu karme meetmeid, muuhulgas keelates neil matta oma surnuid pühitsetud mulda. Konflikt võimendus veelgi Ukraina poliitikas, vastased süüdistasid Jozafati ka kavatsuses kirik täielikult latiniseerida. Vaidlustes kiriku varade valdamise üle puhkes vägivald, milles hukkusid mitmed vaimulikud. 1632. aastal lahendas valitsus konflikti, legaliseerides disuniaatide alternatiivse kirikuhierarhia ning jagades kiriku varad uniaatide ja disuniaatide vahel.
1623. aasta oktoobris käskis Jozafat vahistada viimase preestri, kes tema residentsis Vitebskis õigeusu jumalateenistusi pidas. Sellest välja vihastatud õigeusklikud lintšisid peapiiskopi sama aasta 12. novembril, murdes sisse tema tööruumidesse, raiudes ta pea maha ning visates laiba Dvina jõkke. Nende ülesässitamises on süüdistatud ka kohalikke protestante.
1624. aasta jaanuaris mõistis tapmist uurinud komisjon mõrvas süüsistatuna surma 93 inimest, samuti saadeti paljud pagendusse ja nende vara konfiskeeriti. Peapiiskop Jozafati keha toodi jõest välja ning polevat veel viie aasta vältel kõdunenud, tänapäeval paikneb see Roomas, Püha Peetruse basiilikas Püha Basileios Suure altari all. 1643. aastal kuulutati Jozafat õndsaks, 1867. aastal pühakuks (paavst Pius IX poolt). Talle omistatakse mitmeid imetegusid. Jozafati päevaks kirkukalendris määrati algul 14. november, kuna 12. novembril paiknes tollal Püha Martinus I. 1969. aasta kalendris koliti Martinuse päev tema enda surmapäevale ning Jozafati sai endale 12. novembri.
Jozafati kanoniseerimisprotsess algas Poola Jaanuariülestõusu ajal ning paljud pidasid seda paavsti toetusavalduseks Vene tsaarivõimu vastu mässavatele poolakatele. Vene riik reageeris sellele 1875. aastal, viies Chełmi eparhia, viimase Venemaal säilinud idakatoliku eparhia, jõuga üle vene õigeusu alla. Tänapäeval on Jozafat populaarne pühak poolakate ja ukrainlaste seas ning talle on pühitsetud arvukalt kirikuid niihästi Poolas ja Ukrainas kui ka mujal, näiteks USAs ja Kanadas. Tuntumate hulka neist kuuluvad näiteks Püha Jozafati basiilika Milwaukees (USAs Wisconsini osariigis), Püha Jozafati roomakatoliku kirikud Chicagos ja Detroitis. Teatmik "The Oxford Dictionary of Saints" nimetab Jozafati eestkostealaks "oikumeenilisi püüdlusi".
Pargi tänav (Narva)
1900. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi vene keeles Сутгофская улица. 1929. aasta linnaplaanil on tänava nimi Pargi tänav.
Enne 1990. aastaid kandis Pargi tänav vene keeles nime улица Парги.
Mägide
1726 on esimest korda mainitud nime Meggedi, seejärel umbes 1900 Мякиде.
SA Narva Aleksandri Kirik
SA Narva Aleksandri Kirik on Eesti sihtasutus, mis tegutseb Narvas. Sihtasutuse asutasid 2002 Eesti riik, Narva linn, EELK Viru praostkond, EELK Narva Aleksandri kogudus, Kreenholmi Varahalduse AS ja tollane Narva linnapea Imre Liiv.
Põhikirja järgi oli sihtasutuse üks eesmärke taastada Narva Aleksandri kirik. Et sihtasutus pole ülesannetega hakkama saanud, siis plaanitakse see likvideerida.
Sihtasutuse juhatuse esimees on olnud Villu Jürjo.
Yarmūk (Damaskus)
Linnaosa pindala on 2,1 km².
Al-Yarmūk paikneb linna lõunapiiril Al-Qadami linnaosast idas.
Ajalugu
Al-Yarmūk tekkis palestiinlaste põgenikulaagrist. Põgenikud tulid Damaskusesse alates 1948. aastast Iisraeli ja selle naaberriikide vaheliste konfliktide tõttu ning asusid elama Al-Yarmūki linnaosa lõunaossa.
Kevadel 2015 piiras Islamiriik Al-Yarmūki ümber, isoleerides selle välismaailmast. Aprilli alguses 2015 oli laager Islamiriigi kontrolli all. 8. aprillil 2015 teatas Süüria valitsus kavast laager tagasi vallutada. ÜRO peasekretär Ban Ki Moon pöördus 10. aprillil 2015 maailma avalikkuse poole, öeldes, et Al-Yarmūk sarnaneb surmalaagriga ning seal on toimumas väga suur katastroof. Sel ajal oli Al-Yarmūkis umbes 16 000 inimest, sealhulgas 3500 last.
Jevgeni Kuznetsov
Ta alustas karjääri kodulinna klubis Tšeljabinski Traktor, mille koosseisus debüteeris KHL-is hooajal 2009–10. Aastatel 2012 ja 2013 osales ta KHL-i tähtede mängul.
2010. aastal valis Capitals ta NHL-i draft'is 26. valikuna. Capitalsi meeskonnaga liitus ta hooajal 2013–14 ning on alates järgmisest hooajast kuulunud klubi meeskonna põhikoosseisu.
2018. aastal tuli ta Capitalsiga Stanley karika võitjaks. Väljalangemismängudes oli ta 20 väravasööduga ja 32 punktiga kõige resultatiivseim mängija.
2016. aastal osales Kuznetsov NHL-i tähtede mängul.
Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta tulnud kahel korral maailmameistriks ning võitnud maailmameistrivõistlustelt veel kaks pronksmedalit.
2019. aasta augustis määras Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon talle kokaiini tarvitamise eest nelja-aastase võistluskeelu ja võttis talt ära 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võidetud pronksmedali.
Määri-Sagadiku
Määri-Sagadiku oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Määri küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Määri külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
"Cyrano de Bergerac" on Eino Tambergi 1974. aastal kirjutatud kolme vaatuse ja epiloogiga ooper.
Ooperi libreto kirjutas Jaan Kross, kes võttis aluseks Edmond Rostandi värssdraama (1897).
Ooperit on hinnatud 20. sajandi üheks õnnestunumaks ja kaunimaks eesti ooperiks. See on rahvusvaheliselt tuntuim Eesti ooper. 1999. aastal esitati seda Euroopa Ringhäälingute Liidu (EBU) ooperiprogrammi vahendusel miljonitele kuulajatele.
Eyjafjallajökull
Eyjafjallajökull [] on liustik koos selle all paikneva vulkaaniga Islandil.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Ooperi esiettekanne toimus 2. juulil 1976 Estonia teatris.
Eyjafjallajökull
Nimi Eyjafjallajökull tähendab islandi keeles 'saare mägede liustik'.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Peaosi esitasid Tiit Kuusik, Teo Maiste või Voldemar Kuslap (Cyrano), Margarita Voites, Anu Kaal või Maarja Haamer (Roxane), Hendrik Krumm või Rostislav Gurjev (Christian), Mati Palm, Ervin Kärvet või Ahti Männik (de Guiche). Esietendust dirigeeris Peeter Lilje. Estonias on ooperit taaslavastatud 1995., 1999. (külalissolistidega, salvestus) ja 2005. aastal (teatraliseeritud etendus). Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ooperistuudio ning Rahvusooper Estonia koostööprojektina esitati ooperit 25. aprillil 2017 Estonia laval. 22. aprillil 2023 tõi ooperi esmakordselt oma lavale Tartu teater Vanemuine, kus selle lavastas Mare Tommingas. Tomminga versioonis on ooper kahevaatuseline, võrreldes originaaliga on tehtud muutusi ka muusikalises osas.
Samal teemal on komponeerinud ooperid Leopold Damrosch (1913), Franco Alfano (1936), Romuald Twardowski (1962) ja David DiChiera (2007), opereti Victor Herbert (1899) ja muusikali Ad van Dijk (1992).
Eyjafjallajökull
Liustik
Liustik katab umbes 100 ruutkilomeetri suuruse ala, sealhulgas vulkaani, ja on Islandil suhteliselt väike.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Sisukokkuvõte
Tegevus toimub 17. sajandi keskel Pariisis ja lahingulaagris Arrasi all. Poeet ja kadett Cyrano on armunud ilusasse seltskonnadaami, oma nõosse Roxane’i. Kuid ta ei julge seda talle öelda, sest häbeneb oma suurt nina. Cyrano on tuntud osava mõõgakäsitlemise poolest. Poeet Lignière on teinud pilkelaulu võimukast ülikust krahv de Guiche’ist, kelle lähenemiskatseid on Roxane tõrjunud. Krahv on ähvardanud poeeti tappa. Cyrano astub poeedi kaitseks välja ja saab võidu.
Eyjafjallajökull
Vulkaani aktiivsus
Vulkaan muutus aktiivseks aastal 2010 ja purskas 20. märtsil. Selle vulkaani 14. aprillil 2010 alanud purskest atmosfääri paiskunud tuhk põhjustas lennuliikluse seisaku suures osas Euroopast 15.–21. aprillini 2010.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Sisukokkuvõte
Hiljuti Pariisi tulnud noor kadett Christian on samuti huvitatud Roxane’ist. Roxane määrab aga kohtamise Cyranoga, kuid räägib talle seal oma armastusest ilusa Christiani vastu ja palub Cyranol Christiani gaskoonlaste pilkamiste eest kaitsta. Christian aga hakkab Cyranod tema nina pärast aasima. Cyrano hoiab end tagasi, kuna Roxane on ju palunud hoopis noort kadetti kaitsta. Cyrano räägib Christianile, et neiu ootab talt kirja ja lubab kehva sõnaseadmisoskusega Christiani aidata. Ta ongi juba ise kirjutanud kirja Roxane’ile.
Christian meelitab Roxane’i tema maja ees sõnadega, mis Cyrano on talle enne kohtamist suhu pannud. Roxane on võlutud, teadmata, et tegelik autor on Cyrano. Krahv de Guiche tahab saata Cyrano ja Christiani lahingusse gaskooni kompanii koosseisus. Roxane palub krahvi jätta noormehed Pariisi. Christian tüdineb võõraste mõtete kasutamisest ja räägib Roxane’iga oma sõnadega. Neiu on kuuldust sügavalt pettunud ja lahkub. Cyrano päästab olukorra ja laenab taas Christianile oma vaimu.
Eyjafjallajökull
Vulkaani aktiivsus
Vulkaani eelmine purse toimus aastal 1821, siis kestis aktiivsus terve aasta.
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Sisukokkuvõte
Kaputsiini munk toob Roxane’ile krahvi kirja. Roxane loeb selle valjusti ette ja moonutab selle sisu. Kirjas seisvat, nagu käskivat krahv Roxane’il Christianiga otsekohe abielluda. Munk paneb Roxane’i ja Cristiani paari, mis ajab de Guiche’i raevu. Ta saadab Cyrano kompanii lahinguväljale, kus see satub piiramisrõngasse. Cyrano saadab igal hommikul Christiani nimel kirja Roxane’ile. Roxane tuleb oma seltsilise Ragueneau’ga üllatuslikult läbi rinde sõdurite juurde, et neile rikkalikku õhtusööki pakkuda. Christianile saab selgeks, et tegelikult armastab Roxane Cyrano vaimu, mitte tema ilu. Ta käsib Cyranol neiule kõik ära rääkida.
Eyjafjallajökull
Vulkaani aktiivsus
Sellest varasem purse leidis aset aastal 1612. left|pisi|Eyjafjallajökulli hääldus islandi keeles
Cyrano de Bergerac (Tamberg)
Sisukokkuvõte
Alanud lahingus saab Christian surma. Roxane läheb kloostrisse. Seal on teda 15 aasta jooksul iga nädal külastanud Cyrano. Kuid ühel päeval jääb ta hiljaks. Ragueneau näeb pealt, kuidas Cyranole pillatakse ühest aknast pähe tammepakk. Cyrano saabub ja ei räägi juhtunust Roxane’ile midagi. Ta annab neiule lugemiseks viimase kirja Christianilt. Kuna ta teab kirja peast, loeb ta seda pimeduses ette veatult. Roxane mõistab alles nüüd asjade tegelikku seisu. Cyrano sureb tammepakust saadud vigastustesse.
Salvestised
Heliplaat: „Cyrano de Bergerac”, CPO, Saksamaa, 2004. Osades: Sauli Tiilikainen (Cyrano), Mia Huhta (Roxane), Mati Kõrts (Christian), Jassi Zahharov (de Guiche), Rauno Elp (Castel-Jaloux).
Johann Arndt
Johann Arndt (27. detsember 1555 Ballenstedt – 11. mai 1621) oli saksa luterlik teoloog.
Teda peetakse pietismi eelkäijaks.
Mall Siniveer
Mall Siniveer (sündinud 12. märtsil 1950) on eesti muuseumitöötaja, kauaaegne Harjumaa Muuseumi peavarahoidja.
Mall Siniveer lõpetas 1968. aastal Keila 1. Keskkooli. Kõrghariduse omandas ta 1985. aastal lõpetades Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia erialal.
Ta on töötanud Eesti Ajaloomuuseumis ja 1988. aastast Harjumaa Muuseumi peavarahoidjana. Alates 2015. aastast jätkab Siniveer samas fondihoidjana.
Siniveer on üks neist Keila kodu-uurimisringi liikmetest, kes tegid 1985. aastal kodanikualgatuse korras oma kirjaga täitevvõimu ametkondadele ettepaneku Harjumaa Muuseumi asutamiseks. Viimane loodigi 30. augustil 1988 ja Mall Siniveer on olnud selle muuseumi ülesehitajaid. Ta on juhtinud mitmeid eksponaatide kogumisretki Keilas ja selle ümbruses, hiljem ka teistes Harjumaa valdades.
Hademstorf
Hademstorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Valla pindala on 9,23 km². 31. detsembril 2017 elas seal 839 inimest.
Metsaliivikas
Putukat on ka Eestis.
Vanasild
Vanasild on mitme silla eestikeelne rööpnimi:
Terra Australis
Terra Australis ehk Terra Australis Ignota ehk Terra Australis Incognita (ladina keeles "tundmatu maa lõunas") oli oletatav manner, mida kujutati Euroopa kaartidel 15.-18. sajandil.
Sassi vald
Sassi vald (saksa keeles Kabbil) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Pargi põik (Narva)
Pargi põik on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 125 m.
Enne 1990. aastaid kandis Pargi Põik vene keeles nime улица Парги - Пыйк.
Sõnnpea-sõtkas
Sõnnpea-sõtkas (Bucephala albeola) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Holat-Sjahõl
Holat-Sjahõl (vene keeles Холатчахль), mis mansi keeles tähendab "surnud mäge", on Uurali põhjaosas asuv mägi (1096,7 m).
Etümoloogia
Manside sõna holat (tähendab "surnud" või "napp") on nende territooriumil suhteliselt levinud nimetus ja kuulub vähemalt kolme muu topograafilise objekti hulka.
Djatlovi kuru intsident
2. veebruaril 1959 hukkus mäe idaserval salapäraselt rühm suusamatkajaid Igor Djatlovi juhtimisel.
Segetaaltaim
Segetaaltaimed on iidsest ajast põllul koos kultuurtaimedega kasvanud umbrohud, mida inimene on tahtmatult levitanud. Mõnikord nimetatakse segetaaltaimeks ka kultuurtaime teise (s.o põhikultuurtaime) sees, nt rukis nisu sees.
Segetaaltaimedele on sageli omane, et kindel liik kasvab koos teatud põllukultuurtaimega, nt harilik rukkihein rukkiga, liivkaer kaeraga.
A Treatise of Human Nature
"A Treatise of Human Nature" ("Traktaat inimloomusest") on David Hume'i filosoofiline raamat. See ilmus esimest korda 1739.
Jaotis I: aine jaotus
On kindel, et vaim peab oma tajumusi kuskilt alustama; ning et kuna muljed eelnevad neile vastavatele ideedele, peavad olema mõned muljed, mis ilmuvad hinge ilma sissejuhatuseta. Need sõltuvad looduslikest põhjustest, mille uurimine viiks anatoomiasse ja loodusfilosoofiasse. Sellepärast piirdub Hume siin teiseste muljetega, mis tekivad kas algsetest muljetest või nende ideedest. Kehalised valud ja naudingud on paljude kirgede allikas, olgu siis kogetuna või vaimu mõelduna, aga need tekivad algselt hinges või kehas ilma eelneva mõtte ega tajumuseta. Podagrahoog tekitab pika kirgede (kurbus, lootus, hirm) rea, kuid see ei tulene vahetult ühestki afektsioonist ega ideest.
Refleksioonimuljed jagunevad rahulikeks ja ägedateks. Esimest liiki on ilu ja inetuse tunne tegevuses, kompositsioonis ja välisobjektides. Teist liiki on armastuse ja vihkamise, kurbuse ja rõõmu, uhkuse ja alandlikkuse kired. See jaotus pole kaugeltki täpne. Vaimustus luulest ja muusikast võib kõrgele tõusta, need teised aga võivad kahaneda märkamatuteks. Et aga kired on üldiselt ägedamad kui ilust ja inetusest tekkivad emotsioonid, siis neid muljeid tavaliselt eristatakse teineteisest. Hume kasutab seda rahvalikku ja illusoorset jaotust ära, et esitust korrastada. Nüüd tuleb juttu kirgedest, nende loomusest, päritolust, põhjustest ja tagajärgedest.
Kired jagunevad otsesteks ja kaudseteks. Otsesed kired tekivad vahetult heast ja kurjast, valust ja naudingust. Kaudsed kired tulevad samadest printsiipidest, kuid ühenduse läbi teiste kvaliteetidega. Seda ei saa praegu õigustada ega rohkem selgitada. Kaudsete kirgede all mõistab Hume uhkust, alandlikkust, auahnust, edevust, armastust, vihkamist, kadedust, haletsust, pahatahtlikkust, suuremeelsust ja neist sõltuvaid, otseste kirgede all iha, vastikust, kurbust, rõõmu, lootust, hirmu, meeleheidet ja turvalisust.
Jaotis II: uhkusest ja alandlikkusest; nende objekt ja põhjused
Et uhkuse ja alandlikkuse kirg on lihtsad ja ühetaolised muljed, siis on võimatu neid või üldse mõnd kirge õigesti defineerida. Parimal juhul saab neid kirjeldada, loetledes nende asjaolusid. Et aga sõnad "uhkus" ja "alandlikkus" on üldises tarvituses ja nad esindavad kõige tavalisemaid muljeid, siis saab igaüks ise kujundada neist õige idee, ilma et tuleks karta eksimist.
On ilmne, et kuigi uhkus ja alandlikkus on otseselt vastandlikud, on neil sama objekt, nimelt mina ehk seotud ideede ja muljete järgnevus, millest meil on intiimne mälu ja teadvus. Siin me näeme alati, kui meil emb-kumb neist kirgedest on. Vastavalt sellele, kui soodne meie idee iseendast on, me tunneme emba-kumba neist vastandlikest aistingutest. Kõiki teisi objekte, mida vaim haarab, vaatleb ta vaatega minale, muidu need ei tekitaks ega suurendaks ega vähendaks neid kirgi. Kui mina arvesse ei võeta, pole uhkusele ja alandlikkusele ruumi.
Kuigi mina on alati nende kirgede objekt, ei saa ta üksinda olla nende põhjus. Sest kuna need kired on otsesed vastandid ning neil on ühine objekt, siis kui objekt oleks ka põhjus, peaks ta alati tekitama mõlemat ühepalju, nii et tulemusena poleks kumbagi. Inimene ei saa olla korraga uhke ja alandlik, ja kui tal on nendeks kirgedeks erinevad põhjused, siis kired leiavad aset kordamööda, ja kui nad saavad kokku, siis üks hävitab teise, niipalju kui tal tugevust jätkub, ja jääk jääb vaimu alles. Aga praegusel juhul ei saa kumbki kirg olla ülekaalus, ja vaim jääb külmaks ja osavõtmatuks.
Sellepärast tuleb eristada nende kirgede põhjust ja objekti. Esimesena esitub vaimule põhjuse idee. See tekitab sellega seotud kire, mis pöörab vaate mina ideele. Kirg paikneb seda tekitanud idee ja selle tekitatud idee vahel. Uhkust ja alandlikkust võivad tekitada väga erinevad asjad. Vaimu iga väärtuslik omadus, kujutlusvõime, otsustusvõime, mälu, iseloomu omadused, teravmeelsus, taip, õpetatus, julgus, õiglus, ausus, kõik need on uhkuse põhjused ja selle vastandid alandlikkuse põhjused. Need kired ei piirdu vaimuga, vaid laiendavad oma vaadet ka kehale. Inimene võib olla uhke oma ilu, jõu, osavuse, tantsu-, ratsutamis-, vehklemisoskuse ning käsitööosavuse üle. Aga see pole kõik. Kirg on vaatab mis tahes asju, mis on meiega vähimaski seoses. Meie riigid, perekond, lapsed, sugulased, rikkused, majad, aiad, hobused, koerad, riided, kõik need võivad saada uhkuse või alandlikkuse põhjuseks.
Jaotis III: kust need objektid ja põhjused tulevad
Võib küsida, kas kire põhjused on sama loomulikud kui selle objekt ja kas kogu see tohutu mitmekesisus tuleb kapriisist või vaimu konstitutsioonist. Heidame pilgu inimloomusele ja võtame arvesse, et kõigi rahvaste puhul ja kõigil aegadel tekitavad uhkust ja alandlikkust ühed ja needsamad objektid, ja ka võõra puhul me teame päris hästi, mis neid kirgi suurendab või vähendab. Variatsioonid saavad tulla ainult inimeste meeleolust ja iseloomust ning on pealegi väga väikesed. Kas võib ette kujutada, et sama inimloomuse juures muutuvad inimesed kunagi täiesti ükskõikseks oma võimu, rikkuse, ilu või isiklike teenete suhtes ning need eelised ei mõjuta nende uhkust ja alandlikkust?