cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uue Maailma haljak
Haljak kandis kuni 1996. aastani Komsomoli väljaku nimetust.
Järvetüübid
Järvede tüpoloogia temperatuuri- ja tsirkulatsioonirežiimi järgi
G. E. Hutchinson (1957 ) tüpiseeris järvi temperatuuri- ja tsirkulatsioonirežiimi järgi. Need on
Lisaks neile tõi G. E. Hutchinson eraldi välja holomiktilised (segunevad põhjani) ja meromiktilised järved (segunevad osaliselt) ning polümiktilised järved (segunevad aastas üle kahe korra, jääkatet ei teki).
Eesti järvede tüpidiseerimisest
Praegu liigitatakse Eesti järved kompleksnäitajate järgi 12 tüübiks:
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid XIX maailmameistrivõistlused jalgpallis. Need toimusid 11. juunist kuni 11. juulini 2010 Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Järvetüübid
Eesti järvede tüpidiseerimisest
Varem jaotati toitainete, orgaaniliste, mineraalainete sisalduse, toitumistüübi, suuruse ja sügavuse, hapnikurežiimi, vee kihistuse ja elustiku koosseisu järgi järved 8 põhitüüpi ja 27 alamtüüpi
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
Mängude toimumiskohad
17. märtsil 2006 FIFA kinnitas lõplikult MM-i võistluspaigad.
thumb|Johannesburg oma ligi nelja miljoni elanikuga on Lõuna-Aafrika suurim linn thumb|Kaplinn on üks Lõuna-Aafrika kolmest pealinnast. Muud on Pretoria ja Bloemfontein.
Järvetüübid
Eesti järvede tüpidiseerimisest
Mõnikord tuuakse välja ka 9. põhitüüp:
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
Mängude toimumiskohad
500px
Maskott
2010. aasta jalgpalli MM-i ametlik maskott oli Zakumi. ZA tähendab Lõuna-Aafrikat ja kumi tähendab paljudes LAV-i keeltes '10'. Zakumi on kollast ja rohelist värvi.
Pall
pisi|Jabulani Ametlik pall 2010. aasta MM-il oli Adidase toodetud Jabulani, mille nimi tähendab suulu keeles "toob rõõmu kõigile". Pallil on 11 värvi – täpselt sama palju on ametlikke keeli LAV-s ning sama palju on korraga ühe meeskonna mängijaid platsil. Oma eelkäijatest ehituselt erinev pall on pälvinud ohtralt kriitikat ning selle käitumist on nimetatud ettearvamatuks.
Lihula vald (1939)
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Lihula vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Lihula külas.
Asend
Vald piirnes Kirbla, Soontaga (Pärnumaal), Varbla ja Karuse vallaga.
Poliitika
Vald kuulus Riigivolikogu 24. valimisringkonda, kust valiti Ado Roosiorg.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
8. Lihula vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Lihula valla maa-alast, välja arvatud Karuse ja Kinksi külade, Karuse kirikumõisa asunduse ja Karuse raudteejaama piirkond ning Lihula valla talude lahusasuvate heinamaatükkide maa-alad senise Kirbla valla piires Kasari jõe ääres; b) senise Paadremaa valla Tuhu küla ja Mõtsu metskonna Tuudi metsandiku kvartaali nr. 31 maa-aladest; c) senise Massu valla Võigaste, Metsküla, Paga, Järise ja Poanse külade ja Saastna asunduse piirkondadest ning senise Massu valla talude lahusasuvate heinamaatükkide maa-aladest senise Lihula valla piires; d) senise Veltsa valla Tõitse, Oidremaa ja Nõmme külade ning Oidremaa ja Karinõmme asunduste ja Oidremaa sooasunduse ning Vigala metskonna Keblaste metsandiku kvartaali nr. 28 ja Mõtsu metskonna Tuudi metsandiku kvartaalide nr. 33–46 maa-aladest; e) senise Kirbla valla Vigala metsandiku kvartaali nr. 11 maa-alast.
Külanõukogude moodustamine ja valla livkideerimine
1945 septembris moodustati Lihula vallas Lihula külanõukogu keskusega Lihula alevikus, Meelva külanõukogu keskusega Meelva külas ja Tuudi külanõukogu keskusega Tuudi külas. 1950. aastal Lihula vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.
Mihhail Bakunin
thumb|Portreefoto Mihhail Bakuninist
Mihhail Aleksandrovitš Bakunin (vene keeles Михаил Александрович Бакунин; 18./30. mai 1814 Tveri kubermang – 1. juuli 1876 Bern) oli vene anarhist, revolutsionäär ja filosoof, keda peetakse sageli ka anarhismi isaks.
Vangipõli
1849. aasta mais Dresdenis vallandunud vastuhakkamisel sattus Bakunin revolutsionääride etteotsa ja nende kujundatud valitsuse liikmeks. Selle eest karistas Saksimaa ja Austria kuningriigi kohus teda surmanuhtlusega, mis hiljem asendati eluaegse vangistusega. 1851. aastal anti Bakunin üle Venemaa võimudele. Hoolimata mõjukate omaste palveist keiser Nikolai I-le paigutati ta Peeter-Pauli ning hiljem Schlüsselburgi vanglasse. 1857. aastal saadeti ta Siberisse, kus oli Irkutskis lähemas kontaktis oma nõo, Ida-Siberi kindralkuberneri Nikolai Muravjov-Amurskiga.
Põgenemine
1860. aastal põgenes Bakunin Jaapani ja Ameerika kaudu Londonisse, kus ta töötas mõnda aega koos Aleksandr Herzeni ja Nikolai Ogarjoviga. Pärast ebaõnnestunud katset organiseerida abi Vene võimuga pahuksisse sattunud poolakatele 1863. aasta jaanuariülestõusu ajal siirdus Bakunin järgmisel aastal Itaaliasse, kuhu jäi 1867. aastani. Seal loobus ta oma endistest teooriatest, mille lõppsiht oli kõigi slaavlaste vabastamine ja nende ühendamine föderatiivseks slaavi riigiks. Ta hindas enda suhtumise riiklikesse vormidesse ja revolutsioonilisse taktikasse ümber ning rajas alused oma kuulsale õpetusele anarhiast. thumb|Mihhail Bakunini haud [[Bremgartenfriedhofil Bernis]]
Tegevus anarhistina
1864. aastal võeti Bakunin I Internatsionaali liikmeks. Oma tegevusega tõi Bakunin sellesse organisatsiooni palju lahkhelisid ning seetõttu heideti ta 1872. aastal sealt välja. 1871–1874 kirjutas ta oma suuremad teosed: L'empire knouto-germanique et la révolution sociale ("Nuudi-Germaani impeerium ja sotsiaalne revolutsioon") ja Государственность и анархия ("Riiklus ja anarhia"). Tema anarhistliku teooria tuum on proletariaadi diktatuuri ja riikluse kõikide vormide eitamine.
Bakunin oli 1864. aastast vabamüürlane loožis "Il Progresso Sociale".
Elu lõpus tõmbus ta avalikust elust tagasi ja veetis elu kaks viimast aastat Itaalias.
Karl-Siegmund Litzmann
Karl-Siegmund (Sigismund) Litzmann (1. august 1893 Minden, Vestfaal – 23. august 1945 Dampi mõis, Rendsburg-Eckernförde, Schleswig-Holstein) oli Teises maailmasõjas Saksamaa okupeeritud Ida-alade (Ostland) Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissar (Generalkommissar für Estland) asukohaga Tallinnas. Ta määrati ametisse SA-Obergruppenführeri auastmes 5. detsembril 1941 ja vabastati seoses Eesti mahajätmisega Saksa vägede poolt 17. septembril 1944.
Elukäik
Karl-Siegmund Litzmann sündis toonase ooberstleitnandi Karl Litzmanni (1850–1936) ja tema abikaasa Clara (sünd Ossent) pojana. Tema kooliaeg möödus vastavalt isa teenistuskohtadele Berliinis, Colmaris (Essen), Plönis (Holstein), Brombergis (Lääne-Preisimaa), Dessaus (Anhalt) ja lõpuks uuesti Berliinis. 1905. aastal astus ta kadetikooli. Märtsis 1911 sai ta lipnikuks ja astus Erfurdis asuvasse 6. ratsastatud kütirügementi. Sealt siirdus ta 1912. aastal Potsdami sõjakooli ja 1913. aastal Paderborni (Vestfaal) ratsakooli. Seal ülendati ta novembris leitnandiks.
Esimene maailmasõda
Esimesest maailmasõjast võttis Litzmann osa alates 2. augustist 1914 rühma- ja patrullijuhina 6. ratsastatud kütirügemendis. Sama aasta novembris suundus ta teenima kompaniiülemana 261. jalaväe reservrügementi. See väeosa allus Lodzis asuvale 3. kaardiväediviisile, mille juhiks oli tema isa, kindral-leitnant Karl Litzmann.
1917. aastal oli ta ühe korpusekomando käsundusohvitser ja hiljem sideohvitser ühes Austria-Ungari diviisis. 1918. aastal teenis ta kompanii- ja hiljem pataljoniülemana kaardi-füsiljeerügemendis.
Karl-Siegmund Litzmann sai I maailmasõja jooksul kolm korda haavata.
Kahe sõja vaheline periood
Kuulus 1919. aastal vabakorpuse võitlejana maalaskurite korpusse. Alates 1920. oli tegev Heimwehris, Ida piirikaitses ja Ida välikütiüksuses.
1929. aasta kevadel astus Litzmann NSDAP liikmeks, oli Danzigi ja Ida-Preisimaa SA asutaja. 1931. ülendati ta SA-Standartenführeriks ja nimetati SA juhiks Ida-Preisimaal (SA Obergruppe I). Oli selle juht kuni septembrini 1933. 27. juunil 1933. ülendatakse SA-Obergruppenführeriks. Sai ka Partei kuldaumärgi.
1932. aastal valiti ta Preisi maapäeva liikmeks. Kuulus selle põllu- ja metsamajanduse komisjonidesse. Pärast Preisi maapäeva likvideerimist 12. novembril 1933 sai Litzmann Saksa Riigipäeva ja Preisi riiginõukogu liikmeks. 1933. aasta aprillist oktoobrini oli Preisi siseministeeriumis erikomissariks.
1933. aasta sügisest kuni 1934. aasta suveni oli SA Obergruppe II (Pommeri, Mecklenburg, Hamburg, Schleswig-Holstein) juht. Alates novembrist 1933 kuni detsembrini 1934 oli erinevate hobusekasvatuse ja ratsaspordi ametite juht ja olümpiakomitee liige ratsaspordi alal.
1934. aastal pääses ta hädavaevu hukkumisest. SA-Obergruppenführer Litzmanni nimi oli likvideeritavate nimekirjas, mis koostati seoses Ernst Röhmi ja teiste SA juhtide kõrvaldamisega (30. juuni 1934). Litzmanni isa, kindral Karl Litzmann oli Saksa Riigipäeva ja Riiginõukogu spiiker ning Adolf Hitleri eeskuju ning viimane ei soovinud enda iidoli poja hukku. Pärast putši viidi ta üle peavalitsuse ülemaks kõrgemasse SA juhatusse.
1934. aastal sai Litzmann ülesande luua Riigi ratsakool Berlin-Zehlendorfis, mis pidi muuhulgas valmistama ette ratsutajaid 1936. aasta Berliini olümpiamängudeks. Pärast seda oli ta riigiinspektor ratsutamise- ja sõiduväljaõppe alal eelsõjaväelise väljaõppe ülesandega.
Voldemar Kaio
Voldemar Kaio (5. mai 1902 Kasepää vald, Tartumaa – 8. veebruar 1938 Peipsi järv) oli Eesti sõjaväelane (kapral) ja piirivalvur.
Karl-Siegmund Litzmann
Kahe sõja vaheline periood
Litzmann teostas aastail 1930–1933(?) korduvaid pikemaid reise Poolasse, Leetu, Lätise, Ungarisse, Jugoslaaviasse ja Itaaliasse. Sooritas 14-päevase ratsamatka läbi Ungari.
Voldemar Kaio
Astus sõjaväeteenistusse 1. veebruaril 1922, määrati 7. Jalaväerügementi. 1. oktoobril 1922 lõpetas diviisi õppekompanii ja ülendati kapraliks. Vabastati sõjaväeteenistusest 6. oktoobril 1923.
Astus piirivalve teenistusse üleajateenijana 1. veebruaril 1925. Kuulus Kaitseliitu. Tapeti koos Artur Pungase ja Vassili Evaga Peipsi järvel Nõukogude Liidu piirivalve poolt.
Karl-Siegmund Litzmann
Teine maailmasõda
1941. aastal teatati avalikult, et Wehrmachti ja SA jaoks ei ole ratsaväeline õpetus enam vajalik. Litzmann vabastati kõigist muudest ülesannetest ja leidis rakendust Eestimaa kindralkomissarina. Veel enne Eestisse saabumist vahetasid perekond Litzmannid naise nõudmisel oma nime Lietzmanniks (et mitte sattuda halvakõlalise nimega naerualusteks), kuid erinevalt naisest kirjutas Karl-Siegmund dokumentidele endiselt alla „Litzmann“. Eestis ilmunud ajalehed nimetasid teda alati uue nimega. Selle peale hakati rahvasuus litse kutsuma "lietzideks".
Tegevus Eestis
Karl-Siegmund Litzmann määrati Eesti kindralkomissariaadi kindralkomissariks alates 5. detsembrist 1941. Tallinnasse jõudis ta päev varem, 4. detsembril. Järgmisel päeval võttis ta Kadrioru lossis Saksa vägede armeegrupi Nord tagalaülemalt kindral Franz von Roques'ilt asjaajamise üle ("Juhi käsul võtsin mina 5.12.1941 endise Eesti Vabariigi maa-ala kindralkomissarina üle tsiviilvalitsuse." ). Päeva peeti niivõrd tähtsaks, et Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium soovitas kõigil majaomanikel sellel puhul lipud välja panna.
Seoses Eesti üleminekuga sõjaväe valitsusalast tsiviilvalitsuse alla kuulutas Litzmann uues ametis esimese asjana välja Eesti ala jagamise kuueks piirkonnakomissariaadiks ja määras nende etteotsa piirkonnakomissarid.
Vabastati ametist seoses Eesti mahajätmisega Saksa vägede poolt 17. septembril 1944.
1944. aastal, kui Saksa väed jätsid Eesti maha, sai Litzmannist Waffen-SSi ohvitser. 1945. aasta kevadel osales ta lahingutes Ungaris ja Tšehhimaal. Mais 1945 suundus Litzmann Werner Lehmanni nime all oma õe juurde Kappelni Schleswig-Holsteinis, sooritas seal enesetapu ja maeti Karby surnuaiale. 1970. aastal maeti tema haud üle.
Isiklikku
Ta oli abielus.
Tsitaat
"Mul ei ole eesti rahva ees saladusi ja seepärast ma võin igal ajal ausasti kõnelda ja vastata.
Uskuge mind, kõik korraldused, mis on antud minu või Eesti Omavalitsuse poolt, antakse pärast põhjalikku kaalumist ja nõupidamist asutiste ning eriteadlastega. Mulle on täiesti selge, et need korraldused on sageli karmid, üksikisikule ehk tihti arusaamatud ja et nad võivad näida teinekord isegi ebaõiglastena. Säärasel korral on alati olnud mingi raskeltkaaluv põhjus üldsuse huvides, mis mind sundis sellelaadilisele sammule."
(Kõnest omavalitsustegelastele, 23. aprillil 1942.)
Aaron Spelling
pisi|Aaron Spelling, u 1965 Aaron Spelling (22. aprill 1923 Dallas Texas – 23. juuni 2006 Los Angeles California) oli USA teleprodutsent, populaarsete teleseriaalide "Melrose Place", "Charlie inglid", "Beverly Hills 90210" ja "Dünastia" tootja.
Perekond
Aaron Spelling oli kaks korda abielus. Aastal 1953 abiellus ta näitleja Carolyn Jonesiga ja aastal 1968 Carol Jean Mareriga (Candy Spelling). Viimasega oli tal kaks last, tütar Victoria Davey Spelling (Tori Spelling) ja poeg Randy Spelling. Mõlemad lapsed mängisid ka tema loodud sarjades. Tori mängis seriaalis "Beverly Hills 90210" ja Randy sarjas "Sunset Beach".
Kullamaa vald (1939)
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Kullamaa vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
1. aprillil 1939 oli vallas 4971 elanikku.
Ajalugu
Vald moodustati senise Vaikna valla maa-alast; senise Luiste valla Teenuse küla ja asundus ning Urevere, Nõmme, Huugi ja suurema osa Luiste külade piirkondadest; senise Jõgisoo valla maa-alast; senise Kolovere-Kalju valla maa-alast, välja arvatud Tõlva ja Nikre talude maa-alad ning osa Piirsalu metskonna Rõuma metsandiku kvartaali nr. 3 maa-alast; senise Sooniste valla lõunapoolse lahusosa maa-alast ja valla põhjapoolse lahusosa Soosaare küla piirkonnast; senise Vigala valla Jõeäärse küla Paisuotsa-Hansu nr. 251, Paisuotsa-Jüri nr. 252, Toomajaagu nr. 253 ja Toomajaagu-Viiu nr. 254 talude maa-aladest; senise Kirbla valla Muhu nr. A-47 talu ja Vigala metskonna Selja metsandiku kvartaali nr. 1 maa-aladest; senise Märjamaa valla Kaasiku nr. A-9 ja Metsavahi nr. A-10 talude ning Märjamaa metskonna Sooniste metsandiku kvartaalide nr. 21, 22, 23, 29 ja osa kvartaali nr. 28 maa-aladest.
1945 septembris moodustati Kullamaa vallas Kullamaa külanõukogu keskusega Kullamaa külas, Leevre külanõukogu keskusega Sooniste asunduses, Liivi külanõukogu keskusega Liivi asunduses, Teenuse külanõukogu keskusega Teenuse asunduses ja Vaikna külanõukogu keskusega Üdromaa külas.
1950. aastal Kullamaa vald likvideeriti ja selle alad arvati Märjamaa rajooni koosseisu.
Asustus
1939. aastal kuulusid Kullamaa valla koosseisu: Urvaste, Kullamaa, Päri, Päri-Oomküla, Lemmiküla, Üdroma, Kastja, Pähküla, Jõeääre küla, Soovälja asundus, Patsu, Kärkse, Ense, Mõisimaa, Liivi, Läti, Mõrdu, Ohmukse, Ubasalu, Marimetsa, Jõgisoo, Oomküla, Madaste, Nõmme-Huugi, Laukna, Maidla, Vaikna, Leila, Kalju, Kolovere ja Salutaguse külad, Leevre asundus, Sooniste asundus, Sooniste küla, Metsaküla, Käända asundus, Käända, Leevre, Soosalu, Sooniste ja Karusmaa, Altküla, Kimaro, Jõepere, Leeniste, Luiste, Paisuotsa ja Urevere külad.
Bernd Freytag von Loringhoven
Alexander Otto Hermann Wolfgang Bernd Freiherr Freytag von Loringhoven (6. veebruar 1914 Kuressaare – 27. veebruar 2007 München) oli Wehrmachti staabiohvitser ja Hitleri kaaskondlane, kes ei jaganud natsistlikke vaateid.
Ta oli 5-aastane, kui perekond Eestist lahkus.
Ta oli üks viimaseid isikuid, kes lahkus 1945. aastal Hitleri punkrist enne füüreri enesetappu.
Kahasse François d'Alançoniga ilmus 2005. aastal "Dans le bunker de Hitler".
Isiklikku
Tema isa Burchard Freytag von Loringhoven oli aurahukohtunik; ema Oda von Moeller oli Kaali ja Võrsna mõisniku, maalikunstnik Otto von Moelleri tütar.
Poeg Arndt Freytag von Loringhoven töötab Saksamaa välisministeeriumi ja OSCE heaks.
Libatse
Libatse on küla Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas. Ta asub Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres ning jääb 6 km Pärnu-Jaagupist Tallinna poole.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
August Winnig
August Winnig (31. märts 1878 Blankenburg, Harz – 3. november 1956 Bad Nauheim) oli Saksa poliitik.
Libatse
2016. aasta 11. novembri seisuga elab külas 361 inimest. Külas on Libatse raamatukogu ja avalik internetipunkt. 2020. aastani tegutses Libatse Lasteaed-Algkool. Suurim tööandja on Boardic Eesti, mis tegeleb vineeri töötlemisega.
thumb|Kü Libatse 4 thumb|Kü Libatse 8
Konkurss "Kaunim kodu"
Aastatel 1994–2008 korraldati Halinga vallas konkurss "Kaunim kodu". Konkurss toimus järgmistes kategooriates: eramud, ühismajad ning hooneterühmad ja üksikhooned (kultuuri-, haridus- ja teenindusasutused, tööstus- ja tootmishooned, põllumajanduskeskused, tootmistalud, suvemajad, turismitalud jne).
Libatse külast on saadud auhinnalised kohad elamute kategoorias:
Ühismajade kategooria võitjad:
Hoonerühmade ja üksikhoonete kategooria võitjad:
Ockhami habemenuga
Ockhami (ka Occami) habemenuga ehk parsimoonia või ökonoomsuse printsiip (ladina keeles lex parsimoniae) on saanud nime inglise frantsiskaani mungalt ja skolastiliselt filosoofilt William Ockhamilt, kes leidis, et eelistada tuleb nähtuse kõige lihtsamat seletust. Ta ei väitnud, et kõige lihtsam seletus on tingimata tõene või tõenäoliselt tõene, kuigi tagantjärele on väga sageli lihtsam seletus osutunudki tõenäolisemalt õigeks.
See printsiip – eelistada vähima eelduste hulgaga seletust – on loodusteadustes laialdaselt kasutusel.
Ladina keeles on Ockhami habemenoa kõige tuntumad sõnastused numquam ponenda est pluritas sine necessitate või entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem. Eesti keeles on üks võimalusi "olemusi ärgu paljundatagu ilma vajaduseta." Erinevaid variante on siiski veel.
Ockhami habemenuga on tavaliselt kasutatud lihtsalt rusikareeglina valimiseks võrdse seletusjõuga hüpoteeside (teooriate) vahel mõne vaadeldavate nähtuste klassi kohta. Ent enamasti siiski eri teooriate seletusjõud ei ole täpselt võrdne, nii et Ockhami habemenuga ei saa kuigi sageli kasutada. Tänapäeval on olemas informatsiooniteoorial põhinevad lähenemised, mis püüavad leida tasakaalu seletusjõu ja lihtsuse vahel. Üks nendest minimeerib sõnumi pikkust (minimaalne sõnumi pikkus).
Ockhami habemenuga kasutatakse sageli vääriti. See printsiip ei ütle, et tuleb valida kõige lihtsam seletus võtmata arvesse seda, kas ta suudab seletada ebatüüpilisi juhtumeid, erandeid ja lähedasi nähtusi. Falsifitseeritavuse printsiip nõuab, et kui mõnda erandit saab usaldatavalt reprodutseerida, siis tuleb loobuda kõige lihtsamast teooriast ning eelistada vähem lihtsat teooriat, mis seletab ka erandit.
Anarhist
Anarhist on anarhia pooldaja, isik, kes näeb selles harmooniat ja ühiskondlike suhete ideaali (Sébastien Faure: "Kes eitab autoritaarsust ja võitleb selle vastu, on anarhist.").
999
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad
Aastad: 994 995 996 997 998 - 999 - 1000 1001 1002 1003 1004
Appenzell Ausserrhodeni kanton
Appenzell Ausserrhoden on kanton Šveitsi kirdeosas. Riigiõiguse seisukohalt on Appenzell Ausserrhoden poolkanton ja saab saata vaid ühe esindaja Kantonite Nõukogusse.
Kantoni valitsus ja parlament asuvad Herisaus, kuid kõrgem kohus Trogenis.
Kantonis on 20 valda (2007).
Akaatsialiikide loend
'''Akaatsialiikide loend loetleb akaatsialiigid koos mõningate alamliikidega.
Antonov An-225
pisi|Video An-225 õhkutõusust ja madallennust 2016. aastal Antonov An-225 Mrija (ukraina Антонов Ан-225 "Мрія", 'unistus'; NATO koodnimega Cossack) oli aastatel 1984–1988 Nõukogude Liidus projekteeritud ja ehitatud kuue turboventilaatormootoriga transpordilennuk, mille kukil transporditi Nõukogude Liidu kosmoselennukit Buran. An-225 peamine otstarve oli sarnane Ameerika Ühendriikide kosmosesüstiku kandjalennukiga (inglise keeles Space Shuttle carrier aircraft).
An-225 oli maailma raskeim (maksimaalse stardikaaluga 640 tonni) ja suurim lennuk. Seni on ehitatud üksainus An-225. Mrija esmalend toimus 21. detsembril 1988.
Ajalugu
pisi|An-225 ja Buran 1989. aasta Pariisi lennundusnäitusel An-225 oli transpordilennuki An-124 Ruslan suurendatud mõõtmetega arendus, mis ehitati spetsiaalselt Nõukogude Liidu kosmosesüstiku Buran transportimiseks. Selleks pikendati An-124 keret ligi 15 meetri võrra, samuti lisati täiendavad tiivavahetükid olemasolevate tiivakonsoolide ja kere vahele, millega tiivaulatus suurenes ligi 15 meetri võrra. Uute tiivavahetükkide alustele püloonidele kinnitati täiendavalt kaks turboventilaatormootorit. Kuna An-225 turjale kinnitatud Buran oleks tekitanud An-124 tavalisele, kerel paiknevale kiilule tugeva turbulentse keerisjälje, ehitati kaks eraldi kiilu An-225 stabilisaatori otstesse. Lennuki kere ninaosa avaneb hingedel, sarnaselt An-124-ga, tervenisti ülespoole, avades rambiga varustatud lastiruumi täies laiuses. An-225 suurim lubatud kogukaal õhkutõusmisel oli 640 tonni.
Kuna Ameerika Ühendriigid abistasid postsovetliku ruumi riike majanduslikult, siis nähti selle raames ka võimalust An-225 lennuvõimelisuse taastamisel, pealegi oli maailmaturul tekkinud vajadus üliraskete lastide transportimiseks õhu teel. Nii saigi Boeingu korporatsiooni rahalisel abil võimalikuks An-225 rekonstrueerimine, lennuki taastamist rahastas Boeing kõikvõimalike materjalide hankimisel (metall, mittemetall, mootorid, avioonika). An-225 modifitseeriti üliraskete lastide transportimiseks. Uuenenud An-225 esmalend toimus 2001. aastal. Rahvusvahelise kommertslendude litsentsi sai An-225 2002. aastal.
An-225 nimel on 240 maailmarekordit, millest 106 püstitati ühel lennul. Omal ajal alustati ka teise An-225 ehitamist, kuid see jäi raha puudusel lõpetamata ning seisab 60–70% valmiduses tänini.
Operaator
Ukraina lastilennuliin Antonov Airlines on riigiettevõtte Antonov allüksus. See opereerib rahvusvahelisi ülisuurte ja -raskete lastide tellimuslende. An-225 põhilennujaam oli Antonovi lennuväli (Aeroport "Antonov"), mis asub Kiievist 25 kilomeetrit loodes, kahe kilomeetri kaugusel Hostomeli külast.
Arendus
An-225 kere on edasiarendatud versioon lennuki An-124 Ruslan kerest. An-225 keret pikendati tiibadest ees- ja tagapool ning sabaosa disain muudeti kahesabaliseks koos horisontaalse stabilisaatoriga, mis lubas lennukil kanda suuri ja raskeid kereväliseid laste. Kuna An-225 otstarve oli väga raske lasti transportimine ning selle keret suurendati märgatavalt võrreldes An-124-ga, siis lisati lennuki tiibadele ka kaks turboventilaatormootorit. Seega oli An-225-l kokku 6 turboventilaatormootorit. An-225 kasutab ka An-124 telikut, mis lubab lennuki ninaosal allapoole laskuda ning tagab lasti lihtsama peale- ja mahalaadimise.
Kasutus
Lennundusfirma Antonov kasutas An-225-e ainult eriolukordades, kui last ei mahtunud väiksema An-124 sisse, või kui oli vaja kasutada kaht An-124 lennukit. Sellistel juhtudel oli An-225 kasutamine odavam ja mugavam. Koroonapandeemia alguses transporditi An-225-ga humanitaarabi ja meditsiinitarvikuid.
Hävimine
Lennundusfirma Antonov postitas 26. veebruaril Twitteris: "Meil ei ole kindlat informatsiooni An-225 seisukorra kohta. Praegu Hostomelis lahingud jätkuvad. Viimaste andmete kohaselt (24.02.2022) oli lennuk terve." 27. veebruaril postitas Ukraina kaitsetööstus ametliku avalduse oma kodulehel, mis kinnitas, et Vene väed on An-225 hävitanud ning lennuk taastatakse Venemaa Föderatsiooni kulul. Lennuki taastamine läheb nende hinnangul maksma umbes 3 miljardit USA dollarit. Invasiooni ajal oli An-225 Hostomeli lennujaamas paranduste tõttu ning lennukil ei olnud aega Ukrainast lahkuda.
Probo Koala
Probo Koala oli Panama lipu all sõitnud tanker-puistlastilaev, mis kuulus Madalmaade firmale Trafigura Beheer BV. Laev oli valminud 16. detsembril 1985.
2007. aastal sai laev uue nime Gulf Jash, 2011. aastal Hua Feng. Alates 2012. aastast oli laeva (IMO nr 8309816) nimi Hua Wen, see oli klassifitseeritud puistlastilaevaks ehitusaastaga 1989, mis kuulus Hongkongi laevakompaniile. Laev lammutati 2013. aastal.
Probo Koala pikkus oli 182,8 m, laius 31,95 m ja dedveit 37 000 t.
Roll Elevandiluuranniku massimürgituses
Augustis 2006 jättis laev Elevandiluurannikule maha jäätmelasti, mis Abidjani prügimäele viiduna põhjustas seal toksiliste aurude eritumise tõttu kümnete tuhandete inimeste haigestumise ja kaheksa inimese surma.
Probo Koala püüdis juba juulis settetankidesse kogunenud 400 tonni jäätmeid Amsterdamis ära anda, kuid see ei õnnestunud.
2006. aasta septembri algul jõudis laev Läänemerre, tegi peatuse Ventspilsi sadamas ja jõudis 15. septembril Paldiski Lõunasadamasse. Veeteede Amet, mis oli laeva 15. septembril kontrollinud, väitis esialgu, et neil pole seaduslikku alust laeva kinni pidada, ja lubas laeval pärast protseduuride lõppu lahkuda. Laevale ei olnud etteheiteid ka Keskkonnainspektsioonil.
25. septembril saabusid Paldiski Lõunasadamasse jäälõhkujaga Arctic Sunrise Greenpeace'i aktivistid, kes nõudsid Eesti võimudelt laeva arestimist ja takistasid laeva väljasõitu sadamast. Politsei pidas isiku tuvastamiseks kinni mitu Greenpeace'i aktivisti.
27. septembril pöördus Keskkonnaministeerium laeva kinnipidamiseks Justiitsministeeriumi poole, sest Probo Koala kütusetankide pesuvee proovides tuvastati aineid, mis sarnanevad Elevandiluurannikul mürgistuse põhjustanud ainetega. Euroopa Liidu keskkonnavoliniku Stávros Dímase sõnul näitasid laevameeskonna vereproovid, et teatavate mürgiste ainete kontsentratsioon nende veres on tavalisest 60 korda suurem. Probo Koala laevapere koosnes peamiselt Vene kodanikest.
Riigiprokuratuur alustas Probo Koala asjas kriminaalmenetlust 27. septembril. Kriminaalasi algatati ka Elevandiluurannikul ja Madalmaades.
28. septembril külastas keskkonnavolinik Paldiskit, tutvus olukorraga ning tänas Eesti valitsust ja õiguskaitseorganeid kiire ja tulemusliku tegevuse eest.
13. oktoobril lahkus laev Paldiskist ja võttis Keskkonnainspektsiooni järelevalve all suuna Sillamäele. 15. oktoobril andis Probo Koala ohtlikke aineid sisaldavad jäätmed ära Sillamäe sadamas, kust need viidi Vaivara ohtlike jäätmete kogumiskeskusse. Jäätmete kahjutustamine maksis vähemalt 2,5 miljonit Eesti krooni. Seejärel anti laevale luba Eesti vetest lahkuda.
Juhtumist ajendatult selgitasid Eesti Televisiooni saate "Pealtnägija" ja Eesti Ekspressi toimetus koostöös Norra Ringhäälinguga NRK välja skeemi, mille kohaselt segati Aafrika riikide jaoks sealsetele normidele vastavat vedelkütust, et tõsta selle oktaanarvu. Probo Koala osales selles skeemis muude tankerite hulgas.
Rabinaat
Rabinaat on juudi õpetlaste kollektiivne haldusorgan hajalas. Täitis kohtu- ja valitsemisülesandeid.
998
998. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad
Aastad: 993 994 995 996 997 - 998 - 999 1000 1001 1002 1003
Kummiakaatsia
Kummiakaatsia (Acacia senegal) on liblikõieliste sugukonda akaatsia perekonda kuuluv puu või põõsas.
Levik
Levinud troopilises Aafrikas Saharast lõuna pool, idas kuni Araabia poolsaare lõunaosani.
Kirjeldus
Keskmiselt 5–6 m kõrgune vihmavarjukujulise võraga puu, noorena okkaline põõsas. Tüvi okkaline ja tugevalt harunenud. Koor noorena hallikasvalge, vananedes tumeneb. Lehed hallikasrohelised, paarissulgjad, vahelduvad, umbes 7 cm pikad. Õied kollakad, õisikutes. Kaunad suhteliselt pikad, pruunid.
Ökoloogia
Eelistab sügavaid liivaseid muldi ja rohket päikesepaistet. Suhteliselt külma- ja põuakindel. Erinevalt enamikust akaatsiatest heitlehine (heidab põuaperioodil lehed maha; pärast põuaperioodi puhkevad õied ja lehed üheaegselt). Noorena on väikelindudele oluline pesapuu, kuna okkad kaitsevad pesa ründajate eest. On ka toidutaimeks paljudele gasellidele.
Majanduslik tähtsus
Majanduslikult on kummiakaatsia tähtis eelkõige seoses ta vaigust toodetava kummiaraabikuga. See on keerulise koostisega, kleepjas, toitaineterikas valkjas mass, lahustub hästi vees. Oma toitvuse tõttu on kasutusel pärismaalaste toiduainena (200 grammist piisab täiskasvanud inimese päevatoiduks). Hotendotid kasutavad seda haigete ja nõrkade turgutamiseks.
Tänapäeval leiab kasutust mitmesugustes tööstusharudes: farmaatsiatööstuses (pillide ja pastade sideainena), akvarellvärvides, tindi paksendajana, liimides, tuletikkudes, tekstiilitööstuses ning muidugi ka toiduainetööstuses.
Kultuuriline tähtsus
On oluline paljude Aafrika rahvaste igapäevaelus ning rahvameditsiinis ja sealt tulenevalt ka folklooris. Juba vana-ajal oli oluliseks ekspordiartikliks troopilisest Aafrikast. Kummit on muu seas mainitud ka Vanas Testamendis, kui üht Pundist väljaveetavat luksuskaupa. Egiptlased kasutasid seda värvide valmistamisel. Araabia kummi oli tuntud vanas Kreekas ja Roomas, uuesti sai tuntuks 14. sajandil Itaalias ja üleeuroopaliselt 17. sajandi Prantsusmaal. Tööstuslikult hakati kasutama alates 18. sajandist, intensiivsemalt alates 1830. aastatest.
Noarootsi vald (1939)
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Noarootsi vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. See moodustati 1939. aasta vallareformiga Passlepa ja Sutlepa vallast.
Esimene vallavanem oli Aleksander Laving.
Vald kuulus Riigivolikogu 27. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Saar, ja Noarootsi põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Vallas on sündinud Ülo Nurges.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945. aasta septembris moodustati Noarootsi vallas Pürksi külanõukogu keskusega Pürksi asunduses ja Sutlepa külanõukogu keskusega Sutlepa asunduses. 1950. aastal Noarootsi vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Juukselakk (film 2007)
"Juukselakk" (originaalpealkiri "Hairspray") on 2007. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide muusikalifilm, mis põhineb Broadway lavastusel (2002). Ning muusikali aluseks on 1988. aastal valminud samanimeline film.
Sisu
Filmi tegevus toimub 1962. aastal Baltimore'i linnas, kus ülekaaluline teismeline Tracy Turnblad (Nikki Blonsky) ei soovi muud kui saada kuulsaks tantsijaks populaarses telesaates "The Corny Collins Show" ja et saate täht Link Larkin (Zac Efron) teda märkaks. Asjaolude kokkulangemisel õnnestubki Tracyl saatesse pääseda ja saab üleöö kuulsaks.
Tracy saab peagi aru, et kulisside taga toimuv pole üldse nii ilus, kui televaatajaile tundub. Toimub rassiline diskrimineerimine ja mustanahalisi tantsijaid soovitakse saatest välja tõrjuda, mis ka telejaama juhatajal Velmal (Michelle Pfeiffer) lõpuks õnnestub. Mustanahalised otsustavad selle peale tänavale protestima minna ja Tracy koos oma ema Ednaga (John Travolta) marsib nendega koos. Politseinikud tulevad protesti lõpetama ja Tracyst saab tagaotsitav.
Järgmisel päeval toimub aga iga-aastane võistlus "Miss Juukselakk", kus ka Tracy oseleda tahab. Ta teab, et politseinikud teda sinna otsima tulevad ja ta peab leidma võimaluse märkamatult stuudiosse pääseda. Sõprade abiga tal see ka õnnestub ja hetk enne võitja välja kuulutamist ilmub ta lavale. Link tuleb temaga tantsima ja kutsub ka mustanahalise noore Ineze lavale. Seejärel loetakse hääled uuesti kokku ning võitjaks osutub Inez, kellest saab "The Corny Collins Show" peatantsija, mis tähendab et mustanahalised saavad jälle saates osaleda.
Ajalooline Ajakiri
Ajalooline Ajakiri on Eestis ilmuv eelretsenseeritav akadeemiline ajakiri, mis ilmub Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi juures.
Selles avaldatakse eesti-, inglise- ja saksakeelseid ajalooteemalisi artikleid, retsensioone ja ülevaateid. Eelistatud on Läänemere regiooniga seotud teemad.
Ajaloolist Ajakirja annab välja Ajalookirjanduse Sihtasutus Kleio, nimeliselt on tegemist aga Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi ja Akadeemilise Ajalooseltsi ühisväljaandega. Ajakirja kirjastaja on alates 2013. aastast Tartu Ülikooli Kirjastus.
Ajalugu
Ajaloolist Ajakirja hakkas 1922. aastal välja andma Akadeemiline Ajalooselts (AAS). Kuni 1940. aastani ilmus seda 74 numbrit, tavaliselt neli aastas. Vaid viimasel aastal jõuti välja anda kaks. Temaatika oli suhteliselt Eesti-keskne, eriti suurt tähelepanu pöörati Rootsi ajale. Samas ilmus ka üldajaloolisi ülevaateid, tõlkeartikleid ja ajaloofilosoofilisi esseesid. Artiklid olid enamasti eesti või saksa keeles, resümeed prantsuse ja inglise keeles. Ajakirja peatoimetajaks oli esialgu Hans Kruus, hiljem Peeter Tarvel.
Nõukogude võimu ajal Ajaloolise Ajakirja tegevus lõpetati ja välja andma asuti Ajaloo Ajakirja, mida ilmus 1941. aastal kolm numbrit. See oli tunduvalt õhem ja püüdis juurutada nõukogulikku ajalookirjutust: rõhutati klassivõitlust ja stalinistlikke seisukohti. Saksa okupatsioon katkestas aga ka selle väljaandmise ja pärast sõda Eestis kohalikku ajalooajakirja enam ei loodudki.
Alles 1988. aastal hakkas Tartu Ülikooli ajaloolaste initsiatiivil ilmuma ajalooajakiri Kleio, mis luges end Ajaloolise Ajakirja mantlipärijaks. Selle ilmumine polnud väga reeglipärane, esialgu ilmus see vaid korra aastas, hiljem aga neli numbrit aastas. 1997. aastani anti seda välja 22 numbrit.
1998. aastal hakkas taas ilmuma Ajalooline Ajakiri, mida andis välja seni Kleiot üllitanud toimetus. Nimemuutust põhjendati traditsioonide taastamisega. Esimene number kandis 100. järjekorranumbrit, seega arvestati selle sisse ka Ajaloo Ajakiri ja Kleio. Nagu Kleiolgi, oli selle peatoimetajaks Aadu Must. Ajakiri ilmus endiselt kvartaliajakirjana, kuid 2002. aastal lõppes ajutiselt selle ilmumine.
2007. aastal alustas uus toimetus, mida juhib Pärtel Piirimäe, taas Ajaloolise Ajakirja väljaandmist. 2007. aastal ilmus neli numbrit (üks topeltnumbrina) ja 2008. aastal kolm (samuti üks topeltnumber).
Toimetuskolleegium
Ajakiri on rahvusvahelise toimetuskolleegiumiga, kuhu kuuluvad ajaloolased Tartu Ülikoolist, Ameerika Ühendriikidest, Rootsist, Saksamaalt ja Kanadast. Toimetuskolleegiumi liikmeteks on :
Gruson
Gruson on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Templeuve'i kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Kõrgesaare vald
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid]] Kõrgesaare vald (saksa keeles Hohenholm) oli vald Reigi kihelkonnas, mis moodustati 1866. aastal ja likvideeriti 1950. aastal.
Vallamaja asus Kõrgessaare külas.
Ajalugu
Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).
1939. aasta vallareformiga liideti senisele valla alale senise Emmaste valla Leloselja metsandiku kvartaalite nr 44–51 maa-alad.
1950. aastal Kõrgesaare vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni Lauka külanõukogu koosseisu, mille keskus asus Kõrgessaare vallamaja hoones.
Asustus
1939. aastal kuulusid Kõrgesaare valla koosseisu: Tahkona, Meelste, Kauste, Kodeste, Malvaste, Mangu, Mudaste, Ogandi, Sigala, Kidaste, Risti, Kanapeksi, Koidma, Rootsi, Reigi, Pihla, Heigi, Otste, Metsa, Kurisu, Napi, Lauka, Isabella, Ninametsa, Jõeranna, Paope, Kiivra, Puski, Jõesuu, Nõmme, Mardihansu, Tammistu, Viita, Kopa, Vihama, Luidja, Laasi, Pärnaku, Lilbi, Heiste, Hüti, Sülluste, Leigri, Tiiru ja Murumetsa, Suureranna, Kiduspäe, Heistesoo, Ülendi, Vilima, Tiharu, Kõpu, Mägipäe, Suurepsi, Kaleste, Hirmuste, Kalana külad.
Cassandra (laev 1916)
pisi|Cassandra Kopenhaagenis enne miini otsa sõitmist Cassandra oli Briti kuningliku mereväe 6. kergeristlejaeskaadrisse kuulunud kergeristleja, mis hukkus Saaremaa lähistel 6. detsembril 1918 meremiini otsa sõites.
Freytag von Loringhoven
Freytag von Loringhoven (läti Freitāgs-Loringhovens; vene Фрейтаг фон Лорингофен) on Vestfaali päritolu saksa, Saaremaa ja Kuramaa aadlisuguvõsa.
Üks haru rändas Vestfaalist, Lääne-Saksamaalt Baltikumi 13. sajandil.
Johann Freytag von Loringhoven oli Liivi ordu maameister aastail 1485–1494.
Aastal 1847 immatrikuleeriti suguvõsa Saaremaa rüütelkonda.
1914. aastal kuulus perekonnale Tiinuse mõis Anseküla kihelkonnas Saaremaal.
Kaasamine
Kaasamine on üks kodanikuühiskonna toimimisvorme, mis tähendab kodanikuühenduse liikmeskonna või sihtrühma paremini rakendamist või aktiivistamist oma eesmärkide teostamisel ja nende üle otsustamisel; avaliku võimu või äriettevõtete tegevus, mille sihiks on anda kodanikele või neid esindavatele ühendustele võimalus osaleda neid mõjutavate otsuste tegemisel, sh õigusloomes. Kaasamise abil on võimalik edendada osalusdemokraatiat ja samas parandada otsuste kvaliteeti. (Kodanikuühiskonna lühisõnastik, Mikko Lagerspetz 2007)
Kaasamine iseenesest ei ole Eesti ühiskonnas midagi uudset ja seda võib käsitleda eri kontekstides. Laiemalt võib kaasamist vaadelda igapäevaelu tasandil. Me kaasame oma pereliikmeid, sõpru ja kolleege erinevatel eesmärkidel ja viisidel, näiteks ühistesse ettevõtmistesse, aruteludesse. Soovime, et meie tegutsemise motiive ja eesmärke mõistetaks ja toetataks. Osapoolte veenmiseks kasutame me erinevaid meetodeid, mõnikord meie ettevõtmisega kooskõlas olevaid, kuid vahel ka sobimatuid.
Kaasamine avalikus sektoris on aga tegevus, mis mõjutab meid ühiskonnaliikmetena hoopis laiemalt. Avalikus sektoris peame kaasamisega silmas partnerlust kaasatavate osapooltega/huvirühmadega strateegiliste dokumentide (nt eelnõude, kontseptsioonide, strateegiate) väljatöötamisel. Õigusloomevallas toimuv kaasamine või kaasamata jätmise mõjutab meid ja meie igapäevaelu läbi parlamendis vastuvõetud seaduste, valitsuse määruste ja korralduste.
Seetõttu on oluline, et me saaksime ühiskonnaelu kujundamises osaleda. Huvirühmi ja avalikkust kaasatakse õigusloomes otsustusprotsessi erineval määral. See ongi koht, kus tõuseb esile vajadus kaasamise hea tava järele.
Kaasamise hea tava
Kaasamise hea tava on põhimõtete kogum, millest lähtuvalt teevad koostööd kodanikuühendused, huvirühmad, avalikkus ja avalik sektor. Kaasamise hea tava on mõeldud soovituslikuna nii avalikule sektorile kui ka kodanikuühendustele. Ka kodanikuühendustel on vajadus oma liikmeid kaasata. Kokkuleppeid täidetakse alati kahepoolselt ja see tava on seeläbi lähtekohaks mõlemale osapoolele.
2011. aastast sisaldub kohustus lähtuda õigusloomes kaasamise heast tavast ka Vabariigi Valitsuse reglemendis, Täpsem metoodika tava järgimiseks on valitsusel kavas kinnitada hiljemalt 1. jaanuariks 2012.
Portland (Maine)
Portland (varem Falmouth) on USA Maine'i osariigi suurim linn, Cumberlandi maakonna halduskeskus.
Elanike arv on 2004. aasta juuli seisuga 63 905.
Lentoasema raudteepeatus
See on üks 2015. aastal avatud Kehärata raudteepeatustest. Peatus asub tunnelis Helsingi Vantaa lennujaama kõrval.
Nähtamatu mees
pisi|Esimese väljaande kaas "Nähtamatu mees" on Herbert George Wellsi romaan 1897. aastast.
Kõigepealt ilmus see järjejutuna perioodikaväljaandes Pearson's Weekly ning samal aastal ka raamatuna.
Pealkiri viitab peategelasele Griffinile, kes optikat uuriva teadlasena püüab muuta inimkeha murdumisnäitaja õhu omaga sarnaseks, et keha ei neelaks ega peegeldaks valgust ning muutuks seetõttu nähtamatuks. Tal õnnestub selline muutus enda peal korda saata, kuid katsed uuesti nähtavaks saada ebaõnnestuvad.
Wellsi kaks eelmist teadusulmeromaani olid kirjutatud esimese isiku vaatepunktist (minavormis), kuid "Nähtamatu mees" on kirjutatud kolmandas isikus.
Selle järgi on tehtud film "Nähtamatu mees" (1933).
Riguldi vald (1939)
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Riguldi vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Elbiku külas.
1. aprillil 1939 oli vallas 1758 elanikku.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
16. Riguldi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Rikholdi valla maa-alast; b) senise Nõva valla Kiritse ja Valipe külade ning osa Vihterpalu metskonna Riguldi metsandiku maa-aladest; c) senise Sutlepa valla Metsküla piirkonnast.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 septembris moodustati Riguldi vallas Tuksi külanõukogu keskusega Vana külas ja Vanaküla külanõukogu keskusega Vanaküla külas. 1950. aastal Riguldi vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Statistika
Statistika ehk arvustikuteadus on teadus, mis käsitleb andmete kogumist, töötlemist ja analüüsi. Statistika on teadus massnähtuste kvantitatiivse uurimise meetoditest. Statistikat kasutatakse paljudes teistes teadustes, samuti riigi- ja ärijuhtimises otsuste langetamiseks.
Statistikat saab jagada rakendus- ja matemaatiliseks statistikaks. Rakendusstatistika tegeleb andmete kogumise ja kirjeldamisega (kirjeldav statistika), samuti andmete modelleerimisega (reaalsete andmete põhjal). Matemaatiline statistika uurib statistika teoreetilisi aluseid, ta uurib statistiliste andmete põhjal järelduste tegemise meetodeid. Matemaatilise statistika üheks aluseks on tõenäosusteooria.
Statistika all mõistetakse sageli ka andmete uurimise tulemust (näiteks keskväärtuse, standardhälbe, mediaani, ülemise ja alumise kvartiili loendit).
Statistika ülevaade
Statistika rakendamine algab vaatluste või katsete tegemisega. Mõõta võib näiteks kristalle mingis kivimis või isegi teatud perioodi jooksul mingis tehases valmistatud tooteid. Samuti võib üht asja korduvalt mõõta fikseeritud ajavahemike järel.
Üldiselt on uuritava kogumi (üldkogumi) kõigi esindajate mõõtmine keerukas, näiteks liigse kulukuse tõttu. Seetõttu uuritakse sageli väiksemat osa üldkogumist, mida nimetatakse valimiks. Valimi andmeid saab kasutada mitmel viisil. Kõige lihtsam on valimi andmeid kirjeldada, näiteks leida keskväärtus ja standardhälve. Samas võib valimist teha järeldusi üldkogumi kohta, kasutades hüpoteeside kontrollimist (millega vastatakse mingile ei/jah-küsimusele), statistikute (arvuliste kirjeldajate) hindamist, korrelatsiooni leidmist, regressioon- ja dispersioonanalüüsi.
Mingi kahe tunnuse korrelatsiooni leidmine aitab sageli kõige lihtsamini jõuda jälile, kas need tunnused on omavahel seotud. Näiteks inimeste kaal ja pikkus on sageli tugevasti korreleeritud, pikematel inimestel kipub olema ka suurem kehakaal. Ent mõnikord võivad tugevas korrelatsioonis olla ka üksteisest sõltumatud tunnused, seetõttu ei tähenda korrelatsioon kohe sisulist seotust. Samuti ei tähenda korrelatsioon põhjuslikku seost.
Valimi põhjal üldkogumi kohta järelduste tegemiseks peab valim olema moodustatud korrektselt. Näiteks kui tahame hinnata mingi kooli õpilaste keskmist kasvu, siis me ei tohi valimiks võtta ühe klassi õpilasi. Korrektse valimi määramisega (ning erinevate määrangute põhjal leitud hinnangute korrigeerimisega) tegeleb valikuuringute teooria.
Mingit statistika meetodit võib rakendada vaid siis, kui uuritav kogum vastab selle meetodi matemaatilistele eeldustele. Statistika väärkasutamine võib luua vääri järeldusi ning seeläbi mõjutada näiteks riigi sotsiaalpoliitikat või uute ravimite efektiivsust. Üsna sage on ka (korrektselt rakendatud statistika) tulemuste väärtõlgendamine statistikakauge inimese poolt.
Tiina Tõnis
Tiina Tõnis (sündinud 17. septembril 1959 Voka külas) on eesti näitleja.
Tõnis on lõpetanud 1974. aastal Tudulinna 8-klassilise Kooli ja 1977. aastal Mustvee 1. Keskkooli, 1979. aastal Viljandi Kultuurikooli näitejuhtimise eriala (kursuse juhendaja Elle Are) ja 1985. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala (kursuse juhendaja Rudolf Allabert).
Ta oli aastatel 1980–1981 Karksi-Nuia kultuurimaja direktor. Aastast 1985 töötab Eesti Noorsooteatris näitlejana.
Zoug
Zoug (ka Zug, Sug, Zoûg) on asula Lääne-Sahara kaguosas Mauritaania piiri lähedal POLISARIO kontrolli all oleval alal.
Zougi järgi on saanud nime sihktiivalise putuka Pamphagulus uvarovi alamliik Pamphagulus uvarovi zugiata.
Age of Empires II
"Age of Empires II: The Age of Kings" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng. Mängu arendas Ensemble Studios ja andis välja Microsoft. Sarja "Age of Empires" teine mäng anti välja 1999. aastal Microsoft Windowsi ja Macintoshi operatsioonisüsteemidele. Aastal 2000 anti välja esimene uuendus "The Conquerors". 2001. aastal anti välja Playstation 2 versioon.
Aprillis 2013 anti Windowsile, Steami keskkonnale välja "Age of Empires II: HD Edition", kus HD-versioonis on nii originaalmäng, laiendused kui ka ajakohastatud graafika. Lisatud on ka Steam Workshopi abil uue, kasutajate tehtud sisu lisamise võimalus. 5. novembril 2015 andis Microsoft välja laienduse "The African Kingdoms".
Definitive Edition
14. novembril 2019 andis Microsoft välja mängu "Age of Empires II" uusversiooni "Age of Empires II: Definitive Edition". See sisaldab täiesti uuendatud 4K-graafikat, võimalust mänguvaates detaile suurendada ja vähendada. Lisatud on uus kampaania "The Last Khans" ning neli uut tsivilisatsiooni: bulgaarlaste, leedulaste, tatarlaste ja Türgi rändrahvaste oma.
Fredericia lahing
Fredericia lahing peeti Schleswig-Holsteini ja Taani vägede vahel 6. juulil 1849 Fredericia linna juures Taanis. Lahing oli osa Esimesest Schleswigi sõjast ehk konfliktist Schleswig-Holsteini, keda toetas mitu Saksamaa riiki, ja Taani vahel. Lahingu võitsid taanlased.
Eelmäng
pisi|vasakul|Fredericia piiramise ajal Schleswig-Holsteini väed ehitasid linna pommitamise ja enda taanlaste väljatungide vastu kaitsmise eesmärgil neli reduuti. Püüdes takistada kolmanda reduudi ehitamist tungis Taani garnison 13. mail küll välja, kuid kolmanda reduudi ehitus lõpetati siiski juba 15. maiks. Seejärel pommitati Fredericiat vahemikus 16. maist 20. maini. Suurem osa elanikkonnast viidi Fyni saarele ja tulekahju hävitas linna kõige tihedamini täis ehitatud osadest neli. Kuna Schleswig-Holsteini väed linna sisse ei näinud ja tulekahjud kustutati kiiresti, arvas nende väejuht, et kahjustused ei olnud märkimisväärsed.