cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raoul Wallenberg
Vaidlused Wallenbergi surma üle
Ühe eravestluse käigus partei vastuvõtul 1970. keskel, kus olid jutuks tingimused Nõukogude vanglates, olevat üks KGB kindral öelnud, et tingimused ei saa olla väga halvad, kuna üks välismaalasest vang olevat Lubljangka vanglas viibinud juba kolm kümnendit. Viimased teated Wallenbergi nägemise kohta pärinevad 1987. aasta novembrist. Kaks sõltumatud tunnistajat olevat teda siis vanglas näinud. Raoul Wallenbergi poolvend Guy von Dardel, tuntud füüsik ja nüüd pensionil olev CERNi töötaja, oli pühendunud oma venna saatuse välja selgitamisele. Ta käis Nõukogude liidus umbes viiskümmend korda, et oma venna saatuse kohta uurida ja vaatas läbi ka Vladimiri vangla andmed. Von Dardel kogus aastate jooksul 50 000-leheküljelise arhiivi intervjuudest, ajaleheartiklitest, kirjadest ja teistest otsinguid puudutavatest dokumentidest. Ta algatas 1991. aastal Rootsi-Vene töögruppi, et otsida üheteistkümnest endise Nõukogude Liidu sõjaväe ja valitsuse arhiivist andmeid oma venna saatuse kohta, kuid lõpliku selgust toovat infot ei suudetud leida.
FSB arhiivifondide ülem Vassili Hristoforov ütles, et Wallenbergi juhtum on siiani avatud. Ta lükkas tagasi väited jätkuvast kinnimätsimisest. Vihjates Nõukogude eriteenistusele, kust tänane FSB on välja kasvanud, ütlest Hristoforov: "See on teine riik ja teine eriteenistus."
1953. aasta näidisprotsess
Ungari riiklik julgeolekupolitsei (Államvédelmi Hatóság, hiljem tuntud kui ÁVH) röövis aprillis 1952 kolm Budapesti juudikogukonna juhti Miksa Domonkosi, László Benedeki ja Lajos Stöckleri, et sundida neid ettevalmistatud tunnistustele piinamisega alla kirjutama. Kaks arvatavat pealtnägijat Pál Szalai ja Károly Szabó arreteeriti ja neid kuulati piinamist kasutades üle. Sellega valmistati ette näidisprotsessi, millega sooviti näidata, et Wallenbergi ei viidud 1945. aastal Nõukogude Liitu, vaid ta langes kosmopoliitse sionismi ohvriks.
Ideed, mille järgi pidid "Wallenbergi mõrvarid" olema Budapesti sionistid, toetas peamiselt Ungari kommunistide juht Ernő Gerő, nagu selgub tema poolt peasekretär Mátyás Rákosile saadetud teates. Näidisprotsess pidi toimuma Moskvas. Kuid pärast Stalini surma ja Lavrenti Beria hukkamist 1953. aastal protsessi ettevalmistamine lõpetati ja vangid vabastati. Domonkos veetis nädala haiglas ja suri mõni aeg hiljem piinamise käigus saadud tervisekahjustuste tõttu kodus.
Võimalikud sidemed USA luurega
Wallenbergi on pikalt kahtlustatud sidemetes USA luurega ja 1996. aastal avaldatud CIA dokumendid näivad seda kinnitavat.
Perekond
Raouli ema ja kasuisa sooritasid 1979. aastal kahepäevase vahega enesetapu. Tema poolõde Nina pidas põhjuseks meeleheidet Raouli kadumise pärast.
Nina Lagergreni tütar Nane Maria Lagergren abiellus Kofi Annaniga.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|Ausammas Tel Avivis Talle on püstitatud mälestusmärgid Stockholmis, Budapestis, Londonis, New Yorgis ja Tel Avivis.
Eesti helilooja Erkki-Sven Tüür on kirjutanud ooperi "Wallenberg", mille esietendus toimus 2001 Saksamaal.
2013. aastal kuulutas Austraalia Wallenbergi oma esimeseks aukodanikuks.
Esbjerg
thumb|Esbjergi veetorn Esbjerg on linn Taanis Ribe maakonnas, Esbjergi valla keskus. Asub Jüüti poolsaare läänekaldal, Põhjamere ääres.
Esbjerg on elanike arvult Taani viies linn.
Esbjergis asub Ålborgi Ülikooli üks linnak.
4. septembril 1939 pommitati Esbjergi Briti lennukilt.
Välislingid
Esbjerg kommuna
Liepāja lennujaam
Liepāja rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņa vallas Cimdeniekis. Lennujaam asub Liepāja kesklinnast 7 kilomeetri kaugusel, linnaga ühendab seda autotee P134.
Riia ja Ventspilsi lennujaama kõrval kuulub see kolme Läti suurema lennujaama hulka.
Ajalugu
1943. aastal alustas Grobiņas tegevust lennukool, mis kasutas õppelendudeks Liepāja lennuvälja. Hiljem paiknesid seal ka Luftwaffe lennukid Arado Ar 66, mida kasutati lahingulendudeks. Mais 1944 viidi seal asunud eesti lendurid üle Pärnusse.
Külma sõja ajal paiknesid seal Nõukogude Liidu õhutõrjeüksused. Tsiviillende alustati Liepājast aastal 1960. Toona olid Aerofloti lennureiside sihiks Riia, Moskva, Kiiev, Minsk, Kaliningrad ja Leningrad. Aastas kasutas seda keskmiselt 100 000 reisijat, kaupu veeti keskmiselt 900 tonni aastas. Lennujaam lõpetas töö 1993. aastal ning läks SIA Aviasabiedrība Liepāja ja Liepāja linna ühisvaldusse.
Aastast 2009 lennujaamast regulaarseid reisilende ei toimu. Lennujaama kasutatakse siiski tšarter- ja kommertslendudeks. 18. septembril 2014 suleti lennujaam remondiks, mille käigus laiendati stardirada ja ruleerimisradu. Rekonstrueerimine lõppes 14. juulil 2015.
Arsène Wenger
Ta ise mängis jalgpalli amatöörklubides, kuni 1978. aastal tegi ta debüüdi elukutselisena Strasbourgi meeskonnas mängus AS Monacoga. Mängijana ta eriti silma ei paistnud, ometi võitis ta Strasbourgiga 1979. aastal Prantsuse liiga. 1981. aastal sai ta treeneripaberid ning hakkas juhtima Strasbourgi noortevõistkonda.
1987. aastal hakkas Wenger juhendama AS Monacot. Monaco juhina oli ta edukas, aga sai sealt kinga kui 1994. aastal jäädi Prantsusmaa liigas alles üheksandaks. Seejärel siirdus ta Jaapanisse J. League'i juhendama klubi Nagoya Grampus Eight. Aastatel 1996–2018 oli Wenger Londoni Arsenali peatreener. Arsenaliga võitis ta kolm korda Inglise Premier League'i ja seitsmel korral Inglismaa karika.
Soldina (Narva)
Soldina linnaosa piirneb põhjas Pähklimäe, idas Kerese ning lõunas Elektrijaama ja Paemurru linnaosaga. Läänes piirneb see Narva-Jõesuu linna territooriumiga.
Kõrgleht
pisi|[[Harilik härghein|Hariliku härgheina eredalt värvunud kõrglehed]] Kõrgleht on taime ülemises osas, õie või õisiku läheduses asetsev leht, mis on harilikult varrelehtedest väiksem, lihtsama kujuga ning eredalt värvunud.
Phorusrhacidae
pisi|[[Llallwavis scagliai]] Phorusrhacidae on väljasurnud klaad suuri karnivoorseid lennuvõimetuid linde, kes pesitsesid kainosoikumi ajal Kesk- ja põhiliselt Lõuna-Ameerikas. Titanis walleri fossiile on leitud ka Texasest ja Floridast.
Robert Trujillo
Robert Trujillo (täisnimega Roberto Agustín Hipólito Miguel Santiago Samuel Pérez de la Santa Concepción Trujillo de Niño de Jesús Veracruz; sündis 23. oktoobril 1964) on bassist, kes on mänginud ansamblites Suicidal Tendencies, Infectious Grooves, Cyco Miko, Black Label Society ja koos Ozzy Osbourne'iga enne liitumist Metallicaga aastal 2003.
Trujillo valiti Metallica bassistiks alles kaks aastat pärast eelmise bassimehe Jason Newstedi lahkumist ja bändi albumil "St. Anger" mängis bassi Metallica produtsent Bob Rock.
Lennuvõimetud linnud
pisi|Väljasurnud lennuvõimetu lind Lennuvõimetud linnud on linnud, kes evolutsiooni käigus on kaotanud võime lennata. Tänapäeval on säilinud üle 60 liigi, kes ei ole lennuvõimelised, nende seas: silerinnalised linnud ja pingviinid.
Penetromeeter
Penetromeeter (inglise penetrometer) on mõõteriist määrete voolavusastme ehk konsistentsi määramiseks, harilikult standardkoonuse määrdesse sissevajumise sügavuse järgi viie sekundi jooksul.
Mudajärv
Mudajärv on mitme Eesti järve nimi:
Markus Larsson (mäesuusataja)
pisi|Markus Larsson (2007) Markus Larsson (sündinud 9. jaanuaril 1979 Karlstadis) on Rootsi mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile ja suurslaalomile. Larsson elab Monacos.
Schladmingis toimunud 1997. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Larsson kaks pronksmedalit: suurslaalomis ja ülisuurslaalomis.
Larsson on osalenud 2002., 2006., 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel. Larssoni parim koht olümpiamängudel on 2002. aastal slaalomi ja 2014. aastal suurslaalomi 7. koht.
Võisteldes kasutab Larsson suusafirma Head varustust.
Maailma karikavõistlustel
Markus Larsson on osalenud ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 11. veebruar 2015</FONT> ) 200 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse neli korda, millest kaks korda on ta võitnud. Kõigil kordadel on ta poodiumile jõudnud slaalomis. Meeskonnavõistlusel Ǻres saavutas ta 2007. aastal 2. koha.
Maailma karikasarja kokkuvõttes on Larssoni parim koht 22. positsioon 2006.–2007. aasta hooajal.
Isiklikku
Markus Larsson on 183 cm pikk ja kaalub 83 kg.
2009. aasta jaanuaris kukkus Larsson rängalt kiirlaskumise treeningul Šveitsis Wengenis. Kukkumise järel kaotas ta teadvuse, sai tugeva peapõrutuse, murdis ninaluu ja vigastas näopiirkonda. Kukkumine lõpetas tema hooaja.
Les Paul
Les Paul; kodanikunimega Lester William Polsfuss (9. juuni 1915 Wisconsin – 13. august 2009 New York), oli USA muusik ning üks elektrikitarri loojaid. Samuti võttis ta kasutusele uuenduslikke helisalvestusvõtteid.
Les Paul sündis saksa päritolu vanemate George ja Evelyn Polsfussi pojana. Vanemad lahutasid, kui Les oli väike.
Les huvitus muusikast 8-aastaselt, kui hakkas mängima suupilli. Pärast katset õppida bandžot jäi ta kitarri juurde. Sel ajal tegi ta esimese leiutise, kaelaskantava suupillihoidiku, mis võimaldas tal suupilli mängida, käed vabad, ja saata end ühtlasi kitarril. Suupillihoidikut toodetakse tänapäevani tema esialgsel kujul.
13-aastaselt hakkas Les esinema poolelukutselise kantrilaulja, suupillimängija ja kitarristina. 17-aastaselt langes ta keskkoolist välja. Varsti pärast seda läks ta Saint Louises raadioansamblisse. thumb|Les Paul (2004) Les Paul saavutas tuntuse 1930. aastatel džässkitarristina. Aastal 1938 moodustas ta koos Jim Atkinsi ja Ernie Newtoniga bändi The Les Paul Trio. Tema läbimurdeks sai esinemine Nat King Cole'i kõrval. Hiljem esines ta veel koos Louis Armstrongi ja Bing Crosbyga.
Tema järgi on nimetatud üks populaarsemaid kitarrimudeleid Gibson Les Paul, mille üks loojaid ta koos Ted McCartyga oli.
Isiklikku
Les abiellus 1938. aastal Virginia Webbiga. Neil sündis kaks poega: Les juunior (1941) ja Lester (1944). Paar lahutas abielu 1949. aastal. Samal aastal abiellus Les Mary Fordiga (sündinud Colleen Summers). Nad lapsendasid tütre Mary (1958) ja järgmisel aastal sündis neil poeg Robert. Seegi abielu lõppes 1963. aastal lahutusega.
Anarhia (rahvusvahelised suhted)
Anarhia omab rahvusvahelistes suhetes iseseisvat tähendust, kuna selle tähenduseks olev "valitsuse puudumine" on rahvusvahelises poliitikas tavaline olukord. Sellisena on anarhia üks rahvusvahelise süsteemi tunnuseid ning ei oma iseenesest ei positiivset ega negatiivset konnotatsiooni. Tegemist on lähtekohaga rahvusvaheliste suhete analüüsiks.
Leidub autoreid, kelle arvates tuleneb rahvusvaheliste suhete anarhilisusest igasugune rahvusriigist kõrgemate institutsioonide, reeglite või normide puudumine. Väidetakse, et rahvusvaheline kogukond on lakkamatult "loodusolukorras", kus valitseb "kõikide sõda kõikide vastu". (Vt Thomas Hobbes.)
Realistlikud teooriad rahvusvahelistes suhetes väidavad tavaliselt, et anarhia ei välista korda või rahvusvahelise ühis- ega kogukonna võimalikkust. Realistid ei pea asjakohaseks väidet, et rahvusvaheline kord peaks moodustuma analoogselt riigisisese korraga (siseriiklik analoogia).
Idealistlikud ja liberalistlikud teooriad väidavad vastupidi realistlikele, et anarhia ei ühildu korra ja kogukonna ideaalidega ning nende saavutamine on võimalik üksnes anarhia asendamisel mingisuguse valitsemisega. Riiklikud institutsioonid nagu parlament, kohtud jne tuleb mingil viisil taasesitada rahvusvahelises sfääris. (Vaata Immanuel Kanti Zum Ewigen Frieden)
A Portuguesa
A Portuguesa on Portugali riigihümn. Selle kirjutasid Henrique Lopes de Mendonça (sõnad) ja Alfredo Keil (muusika).
Sõnad
Heróis do mar, nobre povo, Nação valente e imortal, Levantai hoje de novo O esplendor de Portugal! Entre as brumas da memória, Ó Pátria sente-se a voz Dos teus egrégios avós, Que há-de guiar-te à vitória!
Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela Pátria lutar Contra os canhões marchar, marchar!
Desfralda a invicta Bandeira, À luz viva do teu céu! Brade a Europa à terra inteira: Portugal não pereceu Beija o solo teu jucundo O Oceano, a rugir d'amor, E teu braço vencedor Deu mundos novos ao Mundo!
Nouakchott
Nouakchott [nuakš'ott] on Mauritaania pealinn ja riigi suurim linn. Asub Atlandi ookeani rannikul.
1958. aastani oli Nouakchott väike kaluriküla. Pärast Mauritaania iseseisvumist sai 1962. aastal riigi pealinnaks ja hakkas kiiresti kasvama.
Linn on jagatud 9 linnaosaks: Teyarett, Ksar, Tevragh Zeina, Toujounine, Sebkha, El Mina, Dar Naim, Araffat ja Riyadh.
Nouakchottis on riigi tähtsaim sadam, linnast saab alguse 1100 km pikkune maantee Némasse.
pisi|tühi|Nouakchott
Setagaya
Setagaya (jaapani 世田谷) on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub linna edelaosas.
Elanike arvult on Setagaya suurim Tōkyō 23 ringkonnast. Juunis 2008 elas seal 861 100 inimest. Setagaya on kallis elamurajoon, mis paikneb lähedal Tōkyō kesklinnale ja Shibuya, Ebisu ja Daikanyama kaubandusrajoonidele.
Kõrgeim ehitis on 124 m kõrgune Carrot Tower (kyarotto tawā).
Edo ajastul paiknes Setagaya kohal 42 küla. 1871 ja 1893 liideti need Tōkyō prefektuuriga. 1932 ja 1936 liideti need Tōkyō linnaga.
Angela Davis
thumb|right|Angela Davis [[Alberta Ülikoolis kõnet pidamas, 28. märts 2006]] Angela Yvonne Davis (sündinud 26. jaanuar 1944 Alabamas Birminghamis) on ameerika radikaalne kommunist ja rassiõiguste eest võitlev aktivist, keda on seostatud ka Mustade Pantritega. Ta töötas rasside ja sugude võrdõiguslikkuse ning vanglate kaotamise nimel. Praegu on ta California Ülikooli ajalooprofessor Santa Cruzis ja kirjanik.
Elulugu
Angela Davise isa oli keskkooli ajalooõpetaja, kes loobus sellest väikese palga pärast ja avas remonditöökoja. Ta ema oli ajalooõpetaja põhikoolis. USA rakendas mustade ja valgete inimeste üksteisest eraldamise poliitikat. Angela õppis hästi ja 14-aastaselt sai ta osaleda programmis, mis integreeris mustanahalisi lõunast põhjas asuvatesse koolidesse.
Nii sattus ta New Yorgi väikesesse erakooli. Seal õppis Angela sotsialismi ja kommunismi ning astus kommunistlikku noorsooühingusse, kus tutvus oma tulevase eluaegse sõbra Bettina Apthekeriga. Pärast selle kooli lõpetamist sai ta täisstipendiumi Brandeisi ülikoolis Massachusettsis, kus ta oli üks kolmest mustanahalisest esimesel kursusel. Ülikooli lõpetas ta 1965 edukalt. Pärast seda suundus ta Pariisi Sorbonne'i ülikooli õppima filosoofiat ning prantsuse kirjandust.
Kahtlustati, et ta organiseeris 7. augustil 1970 George Jacksoni põgenemise Californias kohtusaalist. Ta oli mõnda aega FBI otsitumate kriminaalide nimekirjas. Mehel, kes sisenes kohtusaali, oli Davise nimele registreeritud relv. Surma said kohtu eesistuja ja kolm ründajat, kolm inimest sai haavata. Davis istus vangis 16 kuud ja vabanes rahvusvahelise kampaania tulemusel süüdistustest. Vanglas kirjutas ta oma esimese raamatu "If They Come in the Morning: Voices of Resistance". Pärast õigeksmõistmist tõotas kuberner Ronald Reagan, et Davis ei saa iialgi Californias õpetada, kuid San Francisco ülikool palkas ta ja Davis oli seal 12 aastat õppejõud.
Davis oli USA Kommunistliku Partei asepresidendikandidaat 1980. ja 1984. aasta presidendivalimistel. Kui Nõukogude Liit hakkas lagunema, loobus Davis kommunistlikest vaadetest.
Davis on pidanud vanglate reformi küsimuses loenguid üle terve USA. Ta on USA sotsialistide ühendusi ühendava organisatsiooni kaasasutaja.
Riia komtuur
Riia komtuur (saksa keeles Komtur von Riga) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Riia komtuurkonda.
Esimene komtuur on teada 1253. aastast. Komtuuride ametiajad on väga suurte vahedega, sest ordu, Riia peapiiskopi ja Riia linna vahel toimunud vaenuste tõttu oli ordu mitu korda sunnitud Riiast lahkuma. Viimane Riia komtuur lahkus ametist 1484. aastal, 1491. aasta järel liideti komtuurkond otseselt ordumeistri valdustega ja edaspidi täitsid komtuuri kohta linnusekomtuurid (Hauskomturid).
Riia komtuuri ametikoht oli strateegiliselt oluline, kuid ometi ei kuulunud ta tavaliselt ordut juhtinud siseringi.
John Gawsworth
John Gawsworth (29. juuni 1912 – 23. september 1970) oli Briti luuletaja, proosakirjanik, antoloogiate koostaja ja Redonda kuningas Juan I.
Gawsworth kasvas üles Londoni Notting Hilli ja Holland Parki piirkondades.
Kirjanikuna kasutas ta pseudonüüme Terence Ian Fytton Armstrong ja Orpheus Scrannel.
Teise maailmasõja ajal teenis ta õhuväes Põhja-Aafrikas.
Parafiin
Parafiin on naftast deparafiinimisel eralduv värvitu vahataoline saadus. Parafiini sisaldust määrdeõlis piirab selle kõrge hangumistemperatuur. Parafiini pikad molekulid koosnevad süsiniku ja vesiniku aatomitest. Süsiniku aatomite "kett" lookleb molekuli keskel, vesiniku aatomid selle ümber. Keemiline valem on alates С18Н38, kuni С35Н72. Parafiinist tehakse küünlaid.
Károlos Papoúlias
Károlos Papoúlias (kreeka keeles Κάρολος Παπούλιας) (4. juuni 1929 Ioánnina – 26. detsember 2021) oli Kreeka jurist ja poliitik.
Ta oli 8. veebruarist 2005 13. märtsini 2015 Kreeka president. Ta oli 1985–1989 ja 1993–1996 välisminister ning 1997–2004 parlamendiliige.
Anna Netrebko
pisi Anna Jurjevna Netrebko (vene Анна Юрьевна Нетребко; sündinud 18. septembril 1971 Krasnodaris Venemaal) on vene ooperilaulja (sopran), Venemaa rahvakunstnik (2008).
Anna õppis Peterburi Konservatooriumis, raha teenis koristajana Peterburi Maria teatris. Pärast prooviesinemist Maria teatris võttis dirigent Valeri Gergijev ta oma hoole alla.
Anna tegi oma ooperilaulja debüüdi Maria teatris etendatud Wolfgang Amadeus Mozarti "Figaro pulmas", kus mängis Susanna rolli. Hiljem laulis mitmeid prominentseid rolle kuulsates ooperites nagu Vincenzo Bellini "Somnambuul", Mozarti "Võluflööt" ja Gioacchino Rossini "Sevilla habemeajaja".
1995. aastal, kui Anna oli 24-aastane, tegi ta debüüdi Ameerikas San Francisco Operas, kus ta laulis Mihhail Glinka ooperis "Ruslan ja Ljudmilla". See oli edukas etteaste ning Anna on seal tänaseni sage külalisesineja. Samuti on ta esinenud teistes USA linnades, eriti hinnatud on ta vene heliloojate ooperites. Anna Netrebko on olnud silmapaistev artist ka bel canto 's ning romantilistes rollides nagu Gilda osa Giuseppe Verdi ooperis "Rigoletto", Musetta roll Giacomo Puccini ooperis "Boheem" jm.
Aastal 2002 esines Anna esmakordselt Metropolitan Operas Sergei Prokofjevi ooperis "Sõda ja rahu" Nataša rollis.
Märtsis 2006 esitas Anna Austria kodakondsusavalduse ning sama aasta juulis omandas ta selle lisaks Vene kodakondusele. Austria ajalehes ilmunud intervjuus väitis Anna, et hakkab elama Viinis ja Salzburgis – see aga on halvendanud tema suhteid Venemaaga.
Märtsis 2007 avaldas ta albumi "Duets", millel kõlasid laulud koos Mehhiko tenori Rolando Villazóniga.
Septembris 2008 sündis Anna Netrebkol poeg Tiago. Sellest hoolimata olid tal uued esinemised juba 2009. aasta jaanuaris, kusjuures 2009. aastal Metropolitan Operas etendunud Gaetano Donizetti ooper      "Lucia di Lammermoor" oli nähtav kinodes üle maailma – sealhulgas ka Eestis.
17. oktoobril 2008 esilinastus Austrias film "La Boheme" ("Boheem"), kus Anna mängis Mimi rolli.
Jake Gyllenhaal
Jake Gyllenhaal (sündinud 19. detsembril 1980) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Lapsepõlv ja varane noorus
Jake Gyllenhaal sündis Rootsi aadlisuguvõsast pärineva filmilavastaja Stephen Gyllenhaali ja tema juudi päritolu abikaasa, stsenarist Naomi Foner Gyllenhaali teise lapsena. Tema vanem õde Maggie Gyllenhaal on samuti filminäitleja.
Jake Gyllenhaal sai traditsioonilise judaistliku kasvatuse. Vaatamata perekonna heale majanduslikule olukorrale pidi ta juba varases nooruses hakkama suviti tööle, sest vanemad soovisid, et ta õpiks elus iseseisvalt hakkama saama.
1998. aastal lõpetas Jake Harvard-Westlake'i eliitkooli Los Angeleses ning jätkas õpinguid idareligioonide ja -filosoofia alal New Yorgi Columbia Ülikoolis. 2002. aastal jättis ta näitlejakarjääri nimel ülikooli pooleli.
Tegevus filminäitlejana
Pärast lapsepõlvekatsetusi kinolinal mängis Jake Gyllenhaal koos oma õega taas isa lavastatud filmis "Homegrown" (1998). Sealsele pisirollile järgnes juba järgmisel aastal peaosa Homer Hickami autobiograafial põhinevas filmis "Oktoobritaevas", mida võib pidada Gyllenhaali esimeseks suureks rolliks. See elulooline draama jutustab Lääne-Virginia söekaevuri pojast, kes suudab 1950. aastatel vaatamata masendavale elukeskkonnale ja vanemate vastuseisule kindlaks jääda oma huvile raketiasjanduse vastu.
Nimiosa 2001. aastal Richard Kelly lavastatud müstilises draamas "Donnie Darko" osutus lõplikuks läbimurderolliks, mille järel Gyllenhaal on mänginud peaaegu igal aastal paaris-kolmes mängufilmis. Tema parimate rollide hulka loetakse traagilise saatusega Holden Wortheri osa Miguel Arteta tragikoomilises filmis "Hea tüdruk" (2001) ja Sam Halli rolli Roland Emmerichi lavastatud kliimakatastroofist kõnelevas filmis "Päev pärast homset" (2004).
2005. aasta tõi Jake Gyllenhaalile kaasa kaks huvitavat osatäitmist. Nimiosa Anthony Swoffordi autobiograafilisel romaanil põhinevas filmis "Kahuriliha" ("Jarhead") peeti tema jaoks võrdlemisi ebatüüpiliseks. Maskuliinne ja agressiivne merejalaväelane Lahesõjas ei olnud tüüp, kellena Gyllenhaali oli harjutud nägema. Väidetavalt teenis ta selle osatäitmise eest 6 miljonit USA dollarit.
Homoseksuaalse kauboi Jack Twisti roll Ang Lee lavastatud "Brokebacki mäes" ("Brokeback Mountain") tuli samuti paljudele üllatusena. Homoseksuaalse tegelase mängimise suhtes tal enda sõnul vastumeelsust ei olnud, kuid hiljem on Gyllenhaal tunnistanud, et suudlusstseenid Heath Ledgeriga olid siiski mõneti ebamugavad. Suurepärase osatäitmise eest selles filmis kandideeris ta 2006. aastal parima meeskõrvalosatäitja Oscarile. Sama osatäitmise eest võitis ta Briti Akadeemia auhinna.
2007. aastal astus Gyllenhaal David Fincheri lavastatavas põnevusfilmis "Sodiaak" üles kirjanik Robert Graysmithi osas. Robert Graysmith on reaalselt eksisteeriv isik, kes on ühtlasi filmi stsenarist. Ühtlasi tegi ta kaasa samal aastal valminud põnevusfilmis "Isolatsioonis", mille tegevus leiab aset Lähis-Idas.
Poliitiline tegevus
Jake Gyllenhaal on poliitiliselt aktiivne näitleja. 2004. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste ajal külastas ta ülikoole, et innustada üliõpilasi hääletama ja toetas avalikult Demokraatliku Partei kandidaadi John Kerry valimiskampaaniat. Ühtlasi on ta osalenud inimõiguste organisatsiooni American Civil Liberties Union kampaaniates.
Isiklikku
Jake Gyllenhaal järgib oma vaadetes ja eluviisis budistlikke põhimõtteid. Talle meeldiv süüa valmistada ja puutööd teha. Gyllenhaal on suur koerasõber ja kodus on tal kaks koera.
Tema pikim ja tuntuim naissuhe on siiani olnud näitleja Kirsten Dunstiga, kellega ta tutvus oma õe Maggie vahendusel. Suhe Dunstiga kestis poolteist aastat (2002–2004).
Jake Gyllenhaali sõprade hulka kuuluvad ansambli Maroon 5 solist Adam Levine, näitlejad Peter Sarsgaard ja Austin Nichols.
Petrolaatum
Petrolaatum on kollakas määrdetaoline parafiini, tseresiini ja mineraalõli segu. Toorõli deparafiineerimise saadus. Kuulub vaseliini, määrete ja kaitsesegude koostisse.
Richard Burns
Richard Burns (17. jaanuar 1971 Inglismaa, Reading – 25. november 2005) oli Suurbritannia rallisõitja, 2001. aasta autoralli maailmameister.
Juba 8-aastaselt hakkas Burns oma isa vana Triumph 2000-ga kodu ümbruses ringi sõitma. 11-aastaselt liitus ta alla 17-aastastele mõeldud autoklubiga, kus temast 1984 sai aasta sõitja.
Aastal 1986 sõitis isa pojaga Jan Churchilli Welsh Forest Rally Schooli Newtowni lähedal. Richard juhtis seal terve päeva Ford Escortit ning tema elukutsevalik oli tehtud.
Poja pealekäimisel lubas isa tal astuda kodulinna Readingi Craven Motor Clubi, kus tema ande avastas autorallientusiast David Williams. Seda klubi esindas Burns mitmetel Suurbritannia rallidel.
Debüüt sai teoks Talboti Sunbeamil 1988. aastal. 1990. ja 1991. aastal võitis ta Peugeot' karikavõistlused. Seejärel sõitis ta Subaru meeskonna N-rühma Legacyl ja 1992. aastal võitis Burns Mintexi rahvusliku rallisarja. 1993. aastal tuli ta Suurbritannia meistriks. 1994. aastal osales ta üksikutel MM-etappidel.
1996. aastal siirdus Burns Mitsubishi võistkonda ja kaks aastat hiljem võitis esimese ralli.
1999. aastal naasis Burns Subaru meeskonda ja 2001. aastal tuli ta maailmameistriks. 2002. aastal läks ta Peugeot' võistkonda, kus sõitis kaks aastat.
Mõni päev enne 2003. aasta viimast, Suurbritannia rallit hakkas tal autoroolis olles paha, üheks kaassõitjaks olnud Markko Märtin juhtis auto teepervele. Hiljem diagnoositi tal peaaju kasvaja (astrotsüstoom). Seetõttu ei osalenud Burns ka 2004. aastal ühelgi rallil.
Tema kaardilugejad on olnud Wayne Gogle ja Robert Reid.
Saavutused
MM-tiitleid: 1 Ralli etapivõite: 9 MM punkte: 330
Lehtse valla lipp
thumb|Lehtse valla lipp Lehtse valla lipp oli endise Järva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Lehtse valla lipp kuni ühinemiseni koos Tapa linna ja Saksi vallaga Lääne-Viru maakonnas asuvaks Tapa vallaks 2005. aasta oktoobris.
Lipp oli kasutusel 28. detsembrist 1995 kuni 2005. aasta oktoobrini.
Lipu kirjeldus
Kolm valget rõngast oli üks muudetud element Lehtse (Lechts) mõisast pärineva F.A.G.v. Hoyningen-Huene (1843-1921) suguvõsa vapilt. Nimetatu oli rahvusvaheliselt tuntud Eesti-, Liivi- ja Kuramaa looduse uurija (peamiselt lepidopteroloog). Lehtse mõisa (valge sakiline joon) mailt on pärit ka teine nimekas teadlane (geograaf) ja koolikirjanik Jakob Kents (1883-1947). Lipu värvid sümboliseerivad turvast ja turbatööstust, mis on andnud tööd ja ülalpidamist paljudele ümbruskonna inimestele ning olnud Lehtse alevi arengu peamisi põhjustajaid.
Lipu normaalmõõtmed olid 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse vahekord 6:9 ühikut.
Kahe ülemriigi süsteem
Kahe ülemriigi süsteem oli kõrgeimal tasemel eluslooduse klassifikatsioon enne kolme domeeni süsteemi kasutuselevõttu 1990. aastal.
Taksonoomias võeti kahe ülemriigi süsteem kasutusele 1937. aastal, kui Edouard Chatton jagas eluslooduse kaheks : prokarüootideks ja eukarüootideks.
Kui 70.-ndate lõpus avastas Carl Woese arhed, jagati elusloodus 6 riigiks:
1990. aastal võttis Woese kasutusele domeeni mõiste ja jagas eluslooduse kolme domeeni:
Kolme domeeni süsteemi kriitikud Ernst Mayr ja Thomas Cavalier-Smith jagaks eluslooduse uuesti kaheks:
Cavalier-Smith väidab, et eukarüoodid ja arhed (klaad Neomura) pärinevad bakterite rühmast kiirikulised (hõimkonnast Actinobacteria). Seega bakterite domeen on parafüleetiline rühm. Eukarüoodid ja arhed moodustavad bakterite fülogeneesis ühe haru.
Alklased
Alklased (Alcidae) on kurvitsaliste seltsi kuuluv sugukond linde. Eristatakse 11 perekonda 22 tänapäevase liigiga.
Alklased meenutavad mustvalge sulestiku, suhteliselt püstise kehahoiaku ja mõne teise eluviisi iseärasuste poolest pingviine. Fülogeneetiliselt nad aga seotud pole. Erinevalt pingviinidest suudavad alklased lennata, välja arvatud üks hiljuti välja surnud liik - hiidalk (Pinguinus impennis).
Alklased on kehaehituselt väga ühelaadsed linnud, kes on hästi kohastunud ujumiseks ja sukeldumiseks. Kere on neil kitsas ja pikenenud, kael lühike, ent liikuv, tiivad on kitsad, terava otsaga ja lühikesed, saba on lühike ja peaaegu taandarenenud. Jalad on samuti lühikesed, tahapoole nihutatud, kolme eesvarba vahel on ujulestad. Sulestik on paks ja tihke, eriti alapoolel. Seda on vaja eriti arktilistel liikidel kaitseks külma eest.
Alklased lendavad kiiresti ja sirgjooneliselt. Lindude suure kaalu tõttu on tiivalöökide sagedus suur, näiteks tirgul 8 lööki sekundis. Lennul pööramisel ei kasuta alklased tüürina saba, mis on lühike, vaid jalgu. Seetõttu on alklased õhus kohmakad ega suuda röövlindude eest kõrvale põigelda. Sel põhjusel eelistavad nad pageda vette sukeldudes.
Veest tõusevad alklased lendu pärast pikka hoojooksu, mille jooksul nad pladistavad tiibadega vastu vett. Tasaselt maapinnalt ei suudagi nad lendu tõusta, ainult järsaku servalt või kaldpinnalt. Maad mööda kõnnivad alklased kohmakalt vaarudes.
Alklased ujuvad ja sukelduvad hästi ja kiiresti. Vee all ujudes ei kasuta nad jalgu, vaid tiibu nagu pingviinid. Seejuures teevad nad 15–20 tiivalööki minutis. Vee alla jäävad nad keskmiselt 30–40 sekundiks, kuid võivad vee all viibida isegi üle minuti. Vees on nad palju osavamad kui õhus: nad suudavad kiiresti ja osavalt liikumissuunda muuta ning teha keerukaid pöördeid ja haake.
Fossiilseid alklasi tuntakse alates eotseenist. Nüüdisaegseid liike on leitud alates pleistotseenist.
Nüüdisajal elavate alklaste suurus ja kehapikkus ulatub 85 g ja 15 cm (kääbusörd (Aethia pusilla) kuni 1 kg ja 45 cm-ni (põhjatirk (Uria lomvia)).
Esimesena kirjeldas alklaste perekonda William Elford Leach 1820.
Georg Adelmann
Georg Franz Blasius von Adelmann (28. juuni 1811 Fulda – 16. juuni 1888 Berliin) oli saksa meditsiiniteadlane.
Adelmann õppis Marburgis ja Würzburgis. Ta oli Tartu ülikooli professor aastatel 1841–1871. Erialaks kirurgia ja oftalmoloogia.
Isiklikku
Poeg Edgar Vinzenz Friedrich Georg Adelmann (15.12.1841 Tartu † 5.2.1927 Dresden).
Abikaasa Johanna Marie Wilhelmina Wiesing.
Rafineeritud õli
Rafineeritud õli (refined oil) on puhas õli, mis saadakse naftast pärast deparafiinimist, hüdrogeenimist ning hapete ja leelistega töötlemist.
Jõeelustik
Viited
River ecosystem
Peeter I lapsepõlv ja noorpõlv
See artikkel räägib Peeter I elust enne tema Azovi sõjakäike (1695. aastani)
Peeter I sündis 9. juuni (30. mai) ööl (koidikul) 1672 Moskva Kremlis.
Peetri sünnipäev langes Dalmaatsia Iisaku (Konstantinoopoli Iisaku, vaga kannataja Isaakiose) mälestuspäevale. Seetõttu on sellele pühakule pühitsetud Iisaku katedraal Peterburis.
Et kaks päeva pärast Peetri sündi algas Peetruse paast, siis lükati ristimine ja ristsed edasi. Peeter ristiti 9. juulil (29. juunil, Peetruse mälestuspäeval) 1672 Tšudovi kloostris (Чудов монастырь). Ristiisa oli Peeteri vanem poolvend Fjodor Aleksejevitš, tsaar Aleksei Mihhailovitši ja tema esimese abikaasa Maria Miloslavskaja poeg.
Järgmisel päeval kostitas tsaar Aleksei Mihhailovitš oma palees (Granovitaja palata) kaks korda Moskva ja teiste linnade esindajaid, kes tõid kingitusi. Suur präänik tsaari ees kujutas riigivappi. Kaks suhkrust kotkast kaalusid kumbki poolteist puuda, luik kaks puuda, part ja papagoi kumbki pool puuda. Suhkrust oli valmistatud linn, kreml suurtükkidega ning kindlust valvavate ratsa- ja jalaväelastega. Pidusöögi lõpus anti igale külalisele koju kaasa tema auastmele vastav vaagen mitmesuguste maiustustega.
Lapsel oli palju igasuguseid riideid. Kuuendal kuul, kui ta õppis kõndima, tehti talle ratastega käimistool. Mänguasjadeks olid mänguhobune, Oružeinaja palatas valmistatud lelud ja väikesed pillid, mida tuli tihti parandada, sest Peeter lõhkus neid, püüdes aru saada, kust hääl tuleb. Peetrile tehti kiik ja talvel jäämäed.
Kaheaastasel Peetril oli oma väike ilus tõld, mille ette oli rakendatud neli väikest hobust. Kõrval käis neli kääbust, üks kääbus sõitis taga tillukesel hobusel.
Lapsepõlve sõjamängud
Peeter armastas mängida sõda. Tema lemmikmänguasjadeks said lipud, kirved, vibud, püstolid, karabiinid, saablid ja trummid. Kolmeaastaselt hakkas ta polkovnikuna juhatama polku, mille moodustasid aadlike (teistel andmetel ka mitteaadlike) lapsed, kes olid tema eakaaslased. Selle polgu väljaõppe ja distsipliini eest oli määratud hoolitsema šotlane Paul Menesius (Павел Гаврилович Менезиус). See oli üks esimesi välismaalasi, keda Peeter tundis.
Fjodor Aleksejevitši valitsemise aeg
Kui tsaar Aleksei Mihhailovitš 1676 suri ning 1682 suri ka Peetri vanem poolvend tsaar Fjodor Aleksejevitš, sattus Peeter tsaar Aleksei esimese abikaasa sugulaste Miloslavskite pooldajate ning tema ema sugulaste Narõškinite pooldajate vahelise võimuvõitluse keskpunkti.
Pärast tsaar Aleksei surma Artamon Matvejev pagendati, Peetri ema Natalja Kirillovna vennad Narõškinid eemaldati riigiasjade juurest, Natalja Kirillovna ise jäi isolatsiooni.
Menesius saadeti Smolenskisse, kuid Peetri sõjamängud jätkusid. Hakati tegema tõelist sõjalist väljaõpet päris relvadega. Ehitati ja piirati väikesi kindlusi, kaevati kaitsekraave.
22. märtsil (12. märtsil) 1677 määrati Peetri õpetajaks djakk Nikita Moissejevitš Zotov. Peeter õppis kiiresti lugema ja kirjutama. Zotov tutvustas talle Venemaa ajalugu. Õpetamisel kasutati naljapiltidega raamatuid, mille järgi sai tundma õppida näiteks tuntud ehitisi, linnu, laevu, ajaloosündmusi ja astronoomilisi nähtusi. Peeter oli väga õpihimuline. Ta tahtis piltidel olevaid asju ise näha, samuti ise ehitada linnu ja laevu, juhtida vägesid, vallutada kindlusi ja sõita merd. Sel ajal viibis ta enamasti emaga Preobraženskoje külas.
Tsaariks saamine ja hovanštsina
Pärast tsaar Fjodori matuseid kuulutas Bojaaride Duuma patriarh Joakimi toetusel 10-aastase Peetri tsaariks, minnes möödas tema vanemast poolvennast 16-aastasest Ivanist, kes oli väga haiglane, poolpime ja nõrgamõistuslik. Võim läks Miloslavskite käest Narõškinite kätte. Nad tõid kohe Moskvasse tagasi Artamon Matvejevi.
Ent peagi algasid streletside rahutused (hovanštšina), mille provotseerisid Miloslavskid Peetri vanema poolõe Sofja Aleksejevna juhtimisel. Streletside elu oli märgatavalt halvenenud. Lasti liikvele kuulujutt, et Narõškinid on Ivani lämmatanud. 15. mail 1682 tungisid Kremlisse metsistunud ja joobnud märatsevad streletsid.
Värisev Natalja Kirillovna viis Punasele välistrepile streletside ette nii Peetri kui ka Ivanile. Mitu streletsi tuli üles ning püüdis kindlaks teha, kas Ivan on tõeline tsaaripoeg. Peeter jälgis kõike pärani silmadega, surudes end ema vastu. Ta nägi, kuidas võeti kinni ja tapeti odade otsas Artamon Matvejev, tsaari onu Afanassi Narõškin ja paljud tsarinna lähikondlased. Streletsid teotasid tapetuid ning vedasid neid mööda maad, karjudes täiest kõrist: "Andke teed, sõidab bojaar Artamon Sergejevitš Matvejev!." Järgmisel päeval viidi Natalja Kirillovna vend Ivan Kirillovitš Narõškin Punasele väljakule ja raiuti tükkideks. Peeter sai närvivapustuse. Sellest ajast hakkas tal nägu tõmblema, ta hakkas jalga järel vedama ja tal hakkasid peal käima närviatakid.
Miloslavskite nõudmisel kuulutati tsaarideks mõlemad vennad – Peeter ja Ivan, kusjuures Ivan kuulutati "vanemaks" tsaariks. Regendiks sai aga Sofja Aleksejevna, kes oli faktiliselt täie võimuga valitseja ning kõrvaldas Peetri ema Natalja Kirillovna täielikult riigi juhtimise juurest. Sofja Aleksejevna valitsemise ajal elas Peeter oma emaga Moskva-lähedastes külades Kolomenskojes ja Preobraženskojes. Hõõrumised Moskva ja Preobraženskoje "õukonna" vahel jätkusid.
Õpingud Franz Timmermani juures
Sofja valitsemise ajal jäi Peetri õpetamine katki. Õpetaja Zotov võeti temalt ära ja uut õpetajat ta ei saanud. Peeter veetis oma eakaaslastega aega ilma asjaliku tegevuseta. Seetõttu tekkisid tal hariduse puudujäägid ning ta omandas oma keskkonna jämedad kombed. Hiljem kahetses ta, et ei olnud õigel ajal haridust saanud.
Neljateistaastasena kuulis Peeter vürst Jakov Dolgorukilt, et tollel on instrument, millega saab kaugete asjade vahelisi kaugusi määrata. Noor tsaar tahtis instrumenti näha, kuid vürst vastas, et see on ära varastatud. Tsaar tegi Dolgorukile ülesandeks osta see instrument Prantsusmaalt, kuhu Dolgoruki saadikuna läks. Aastal 1688 tõi Dolgoruki Prantsusmaalt astrolaabi ja teisi instrumente. Tsaari lähikonnas ei teadnud keegi, mida need endast kujutavad. Lõpuks seletas talle asja ära hollandlane Frans Timmerman (Франц Тиммерман). Tsaar tegi Timmermani oma lähikondlaseks ning hakkas temalt õppima aritmeetikat, geomeetriat ja fortifikatsiooni. Kuueteistaastaselt arvutama õppides tegi ta kirjutamises veel palju vigu.
Välismaa paat
Mõne aja pärast käis Peeter Izmailovo külas Lnjanoi dvoril ladudes vaatamas vanu asju, mis olid kuulunud tsaar Mihhail Fjodorovitš onupojale Nikita Ivanovitš Romanovle, kes oli olnud väga teadmishimuline. Seal nägi ta välismaa laeva. Timmermanilt sai ta teada, et see on inglise purjepaat, mida kasutatakse laevade juures ning on võimeline sõitma ka vastutuult. Peeter otsis inimest, kes selle laeva käima paneks. Timmerman leidis hollandlase Christiaan Branti (Христиана Брант; Peeter kutsus teda Karšten Brantiks). Tegu oli laevapuusepaga, kes oli jäänud Moskvasse pärast seda, kui tsaar Aleksei Mihhailovitši poolt Astrahanis hollandlastel ehitada lastud laeva lõhkus Stenka Razin. Brant parandas paadi, tegi sellele masti ja purjed ning demonstreeris Peetrile seda paati Jauza jõel. Peeter püüdis ise koos Brantiga paati juhtida, kuid paati oli raske ümber pöörata ja ta kippus kaldasse takerduma, sest jõesäng oli liiga kitsas. Paat viidi Izmailovi külla Prosjanoi tiiki (Просяной пруд), kuid sealgi oli paadil kitsas. Lõpuks sai Peeter kuulda sobivast kohast, milleks oli Perejaslavli järv (Переяславльское озеро). Ta sõitis ema loal Troitse-Sergi kloostrisse palvetama ning vaatas Perejaslasvlis järve üle. Nüüd palus ta emalt luba uuesti Perejaslavli sõita, et hakata seal laevu ehitama. Ema andis loa, kuigi ta pidas laevasõitu eluohtlikuks. Peeter rajas koos Brantiga laevatehase järve suubuva Trubeži jõe suudmesse.
Sõjamängud
Peeter hakkas oma sõjamängukaaslasteks võtma igast seisusest vabatahtlikke. Nende seas oli palju tallipoisse. Aastal 1687 moodustati neist Preobraženskoje polk ja Semjonovskoje polk, mis sais nime kahe tsaarile kuuluva Moskva-lähedase küla Preobraženskoje ja Semjonovskoje järgi. Peeter ehitas Jauza jõele mängu-muldkindluse, millele ta andis nimeks Pressburg (Пресбург).
Abiellumine ja kirg laevade vastu
Kui Peeter sai 17-aastaseks, abiellus ta 6. veebruaril (27. jaanuaril) 1689 ema pealekäimisel noore ja ilusa Jevdokija Fjodorovna Lopuhhinaga. Neiu isa oli okolnitši, kelle nimi oli Larion (Ilarion) (Illarion Lopuhhin), kuid nagu kombeks oli, sai ta tütre abiellumise puhul tsaariga uue nime (Fjodor). Ema lootis, et abielludes kasvab noormees üle poisikeselikest sõjamängudest.
Peetril ei olnud abikaasa vastu mingeid tundeid. Niipea kui jõed jääst vabanesid, ratsutas ta Perejaslavli oma laevade juurde. Ema nõudis poja naasmist Moskvasse, tuues ettekäändeks tsaar Fjodor Aleksejevitši hingepalvuse. Peeter kuuletus, kuid kuu aja pärast läks tagasi Perejaslavli järve äärde. Ema, kes ei mõistnud poja innustust ning kartis regent Sofja Aleksejevna salaplaane, kutsus Peetri uuesti tagasi. Abikaasagi saatis Peetrile kirju, kus ta nimetas teda hellitusnimedega ning palus tagasi sõita või lubada temal Peetri juurde sõita. Peeter ignoreeris demonstratiivselt oma abikaasat, kuigi neil 1690 sündis poeg Aleksei Petrovitš.
Suvest 1689 jättis Peeter oma Perejaslavli laevaehituse sinnapaika, kuigi meister Christiaan Brant jätkas seal tööd ning ehitas valmis kaks väikest fregatti ja kolm jahtlaeva. Sel ajal ehitas tsaar muuhulgas väikesi aerulaevu Moskva jõel.
Peeter jäi ületöötamise ja ülejoomise tõttu raskesti haigeks. Tema lähikondsed valmistusid Peetri surma korral kohe Venemaalt põgenema, teades, et Sofja Aleksejevna tuleks uuesti võimule ja maksaks neile kätte. Peeter sai siiski terveks ning jätkas endise innuga oma tegevust.
Et Perejaslavli järv jäi kitsaks, suundus Peeter suvel 1693 Arhangelskisse, et näha merd ning kaubalaevu, mis tollesse Venemaa ainsasse sadamalinna saabusid. Tsaar vaatas uudishimulikult laevu ja nende kaupu, esitades kõige kohta küsimusi. Ta hakkas kavandama Vene laevastikku ja kaubanduse laiendamist. Teda saatva Franz Lefort vahendusel tellis Peeter suure laeva, tehes selle varustamise ülesandeks Amsterdami linnapeale Vitzenile. Ka Arhangelskis hakati ehitama kahte laeva. Peeter tegi Valgel merel oma esimese meresõidu. Sügisel 1693 läks ta Moskvasse tagasi.
Sofja Aleksejevna eemaldamine võimult
Aastal 1689 hakkas Sofja Aleksejevna ette valmistama uut streletside ülestõusu, et kõrvaldada Peeter võimult ja kindlustada oma positsiooni ainuvalitsejana. Sügisel avastati vandenõu ja Peetril polnud enam aega laevadega tegelda. Ta põgenes Troitse-Sergi kloostrisse. Peetril ja tema pooldajatel õnnestus Sofja Aleksejevna regendistaatusest ilma jätta. Ta vangistati Novo-Devitši kloostrisse. Ivan V, kes oli sünnist saadik haige ja peaaegu pime, jäi nominaalselt Peetri kaasvalitsejaks kuni oma surmani 1696.
Kuigi Peeter sai tegevusvabaduse, huvitus ta vähe riigiasjadest. Kuni ema surmani jaanuaris 1694 oli Peeter temast üpris sõltuv. Peeter leinas ema, sest armastas teda väga. Kuigi Peetri käed olid nüüd täiesti vabad, valitsesid 1695. aastani riiki tema ema lähikondlased.
Sõjaväelised õppused koos Franz Lefortiga
Peetrile hakkas meeldima Genfist pärit Franz Lefort (Франц Яковлевич Лефорт), kes jutustas talle Euroopa elust. Lefort oli üks neist, kelle kindral Patrick Gordon oli Troitse-Sergi kloostris viibiva Peetri juurde kaasa toonud. Lefort soovitas tal võtta oma teenistusse rohkem venelasi. Leforti jutustuste mõjul hakkas Peetrile meeldima muuhulgas välismaa riietus, sealhulgas sõjaväemundrid, mida Lefort demonstreeris. Tsaar riietus välismaa mundrisse ja käis läbi kogu sõjaväelise teenistuskäigu alates madalatest auastmetest, omandades sõjapidamise võtteid. Kiiresti õppis ta tulirelvast laskma, pontoone ja miine paigaldama, kaevikuid kaevama jms. Peeter ülendas Leforti kindralmajoriks ning pidas temaga õppelahinguid. Kord kõrvetas käsigranaat tsaari näo ja haavas paljusid ohvitsere. 14. septembril (4. septembril) 1690 peetud lahingus oli palju haavatuid. Kindral Gordonil sai jalg viga ja nägu põletada ning ta lamas nädal aega voodis. Sügisel 1691 käskis Peeter ehitada Preobraženskoje küla lähedale muldkindlustuse Pressburgi (Пресбург). Üks osa vägedest pidi kindlustust kaitsma, teine osa vallutama. Selles lahingus oli veel rohkem haavatuid. Ivan Dolgoruki sai surma.
Peod
Lahingutele järgnesid kärarikkad peod. Lefort oskas hästi pidusid korraldada. Ta viis tsaari Nemetskaja slobodasse, kus pidutseti väga sundimatult, juues ohjeldamatult veini ja tantsides. Mõnikord pidutseti ilma magama heitmata kaks-kolm päeva. Pidudest võtsid osa ka naised. Peeter jõi mõõdutundetult, kuid oma organismi iseärasuse tõttu kainenes kiiresti ja hakkas innukalt tööle, kuid teistel võttis toibumine kaua aega. Koos välismaalastega pidutsesid ka venelased. Peod toimusid tavaliselt Leforti juures, mõnikord ka kindral Gordoni või tsaari soosikute Lev Narõškini, Boriss Golitsõni ja Pjotr Vassiljevitš Šeremetevi juures. Tsaar kohtles kõiki endaga võrdsetena. Mõnikord, eriti purjus olles, viis kellegi ebasobiv ütlus tsaari niisugusesse raevu, et kõik jäid vait ja värisesid hirmust. Ainult Lefort oska neil puhkudel tsaari rahustada. Peetri viha lahtus kiiresti ning ta muutus jälle lõbusaks. Peo ajal süüdati väljas värvilisi tulesid ja lasti rakette.
Jõuluajal ja võinädalal käis Peeter oma seltskonnaga suurnike ja rikaste kaupmeeste majades Kristust ülistamas. Igal pool ta jõi, lõbutses ning võttis vana vene kombe kohaselt kingitusi vastu.
Sel ajal asutas ta paroodilise kirikukogu, mida ta pidas elu aja. See oli "naljakaim, joobnuim ja meeletuim kirikukogu" (всешутнейший, всепьянейший и сумасброднейший собор). Sinna kuulusid tsaari lähikondsed. Peetri endine õpetaja Nikita Zotov määrati "kõigenarrimaks patriarhiks ehk vürstpaavstiks (всешутейший патриарх или князь-папа). Vürst Fjodor Romodanovski nimetati keisriks (кесарь). Teised õukondlased kandsid mitmesuguste linnade valitsejate tiitleid. Peeter ise oli esidiakon (протодиакон). Selle "kirikukogu" koosviibimisel anduti joomisele ja söömisele ning jämedalt küünilisele vestlusele.
Lefort tutvustas Peetrit Monside perekonnaga, kus oli kaks tütart. Peetrile hakkas meeldima üks nendest, kelle nimi oli Anna. See tark ja koketne sakslanna võlus Peetrit välise lihviga, millest vene naistel puudu jäi. Sellest ajast jäi oma naine Peetrile võõraks. Peeter hoidis end tagasi, kuni tema ema elas.
Japurá
pisi|300px|Amazonase jõgikond Japurá on jõgi Lõuna-Ameerikas Brasiilia territooriumil.
Algab Caquetá ja Apaporise jõe ühinemisel. Kogu ulatuses voolab mööda tasandikku valdavalt kagusse. Suubub vasakult Amazonasesse.
Japurá pikkus on 2815 km.
Nigeri jõgi
thumb|Nigeri jõgi. Rohelisega on kujutatud jõe valgala. Niger on jõgi Aafrikas, Lääne-Aafrika suurim jõgi. Jõe pikkus on 4138 km. Nigeri jõgi voolab läbi Guinea, Mali, Nigeri, Benini ja Nigeeria ning suubub Guinea lahte, moodustades delta.
Nigeri jõe ääres asuvad Bamako, Tombouctou, Niamey, Lokoja ja Onitsha linn.
Suurim lisajõgi on Benue.
Vooluhulk on ebaühtlane: suurvesi on septembrist märtsini, mis on iseloomulik, ning vee tase on madal maist juulini.
pisi|Nigeri jõe hüdrograaf [[Malanvilles]]
Sõrmkübar (perekond)
Sõrmkübar (Digitalis) on iminõgeselaadsete seltsi teeleheliste sugukonda kuuluv kahe- ja mitmeaastaste rohttaimede ja põõsaste perekond.
Nimetus
Perekonna teaduslik nimetus digitalis tähendab "sõrmesarnane" ja viitab asjaolule, et taime õit saab üsna mugavalt panna inimese sõrme otsa.
Levila ja kasvukoht
Selle perekonna liigid kasvavad looduslikult Lääne- ja Lõuna-Euroopas, Lääne- ja Kesk-Aasias ning Loode-Aafrikas.
Sõrmkübar eelistab kasvada pooleldi või täielikult varjus happelistel muldadel. Teda leidub hõredates metsades, raiesmikel, nõmmede ja rabade servadel, rannakaljudel ning kaljustel ja muidu järskudel nõlvadel. Sageli leidub teda kohtades, kus pinnas on kahjustunud, näiteks pärast tulekahjusid või värsketel raiesmikel.
Kirjeldus
Taime vars on jäik, harunemata ja 3–15 dm kõrge. Lehed on vahelduvad, terve servaga, piklikud või süstjad ja terava tipuga.
Sõrmkübara õied moodustavad pika täha. Õied on torujad ning värvilt valged või roosad, harvem kollased. Õitel võivad olla mitmesugused täpid või laigud. Õietupp koosneb 5 tupplehest. Taimed õitsevad juunis-augustis.
Taime vili on väikeste pruunide seemnetega kupar. Seemne mass on keskmiselt 100 g. Seeme on idanemisvõimeline 2–3 aastat.