cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik
pisi|Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik (august 2012) pisi|Kiriku interjöör Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Hellamaa külas.
See on üks kahest õigeusu pühakojast Muhu saarel, teine on Muhu-Rinsi kirik.
Ajaloost
Muhu saarele jõudis usuvahetusliikumine 1847. aasta kevadel. Kohalik luterlik köster-koolmeister Carl Wilhelm Freundlich (1803–1872) võitles uue usu vastu mitmel moel. Tema vaenulik hoiak ei takistanud oluliselt õigeusu kiiret levikut saarel. 1848. aastaks oli Saaremaal ja Muhumaal salvitud 69,6% talurahvast.
Muhu õigeusklikud kuulusid 1847. aastal asutatud Muhu-Rinsi kogudusse. Õigeusku salvitud muhulased jaotati kahe koguduse vahel 1850. aastal, mil asutati Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudus Hellamaal.
Silva Rahnel
Silva Rahnel (kuni 1986 Silva Oja; sündinud 17. jaanuaril 1961 Pärnus) on eesti endine kergejõustiklane ja spordipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 1. Keskkooli ja aastal 1984 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
1977–1984 tuli ta eri aladel (kaugushüpe, tõkkesprint, seitsmevõistlus) individuaalselt 7 korda Eesti NSV meistriks ja 1980 ka 4×100 m teatejooksus.
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik
Arhitektuurist
Kirikut kasutab EAÕK Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudus.
Kirikust umbes 280 meetrit loodesse jääb Hellamaa kalmistu.
Peapiiskop Hermani mälestustahvel
pisi| Kirikus on mälestustahvel Soome Õigeusu Kiriku peapiiskopiks tõusnud Herman Aavale, kes oli pärit Muhu Hellamaa õigeusu koguduse kösterkooliõpetaja Vassili Aava perest.
Rubico ületamine
Rubico ületamine tähistab ajaloos Julius Caesari üleminekut Rubico jõest 49. aastal eKr. Pärimuse järgi olevat ta enne seda otsust lausunud kuulsaks saanud sõnad "Liisk on langenud" (ladina alea iacta est). Jõe ületamine tähendas ühtlasi kodusõja algust Pompeiuse vastu.
Rubicot on raske seostada mingi konkreetse jõega, sest jõgede vool on aegade jooksul muutunud. 1933. aastal tuvastati, et Rubico jõgi on tänapäeva Fiumicino. See leidis lõplikult kinnitust alles 1991. aastal.
Taburet
pisi|Taburet Taburet on ühe inimese istumiseks mõeldud kolme või nelja jalaga mööbliese, millel pole selja- ega käetugesid.
Eliisabet Mändmets
Eliisabet Mändmets (sündinud 2000) on Eesti noorsportlane, eriolümpiavõitja iluvõimlemises.
2015. aasta 25. juulist 2. augustini Ameerika Ühendriikides Los Angeleses toimunud eriolümpia maailmamängudel võitis ta 2 kuldmedalit hüpitsa- ja lindikavades.
Mändmets õppis Tartu Kroonuaia Koolis ning lõpetas edukalt kooli 2016. aastal. Tema treener on Kroonuaia kooli kehalise kasvatuse õpetaja ja Eriolümpia Eesti Ühenduse spordidirektor Siret Kruk
Niko Kari
Niko Kari (Tuusula, 6. oktoober 1999) on Soome võidusõitja, kes võitis debüüdil SMP Vormel 4 sarjas oma esimese vormelimeistritiitli ning kuulus aastatel 2016–2017 Red Bull Junior Teami.
Kardisõit
Kari alustas kardispordiga 2009. aastal ja osales oma esimesel võistlusel 2010. aastal. Ta sõitis aastatel 2010-2013 Soomes mitmes rahvuslikus kardisarjas. 2014. aastal siirdus Kari KF Euroopa meistrivõistlustele, kus saavutas viienda koha.
Väiksemad valemid
Kari liikus üheistmeliste meistrivõistlustele 2015. aastal, alustades SMP Vormel 4 sarjast. Võitnud seitse jooksu, võttis ta tiitli ja kolm sõitu varuks. 2016. aastal maandus ta koos Sérgio Sette Câmara, Joel Erikssoni ja Guanyu Zhouga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Motoparkiga. Esimese sõidu Imolas võitis ta Lance Strolli vastu. Ta lõpetas meistrivõistlused algajatele mõeldud edetabelis viiendal kohal ja üldarvestuses kümnendana.
GP3 Series
2016. aasta augustis kuulutatakse Kari välja Ralph Boschungi asendajaks GP3-s Spa-Francorchampsi võidusõidus Koiranen GP meeskonnaga koos Matt Parry, Dorian Boccolacci ja Matevos Isaakyaniga. Novembris 2016 kinnitas Helmut Marko, et Kari osaleb sarjas täiskohaga aastal 2017. 2017. aasta jaanuaris kinnitatakse tema kihlumist Arden Internationali meeskonna poolt koos Leonardo Pulcini ja Steijn Schothorstiga. Hooajal saavutas ta Yas Marinas oma esimese kategooria võidu ja saavutas üldarvestuses kümnenda koha.
2018. aasta hooajaks liitub ta Hollandi MP Motorsport meeskonnaga koos Dorian Boccolacci (pärast Richard Verschoori) ja Will Palmeriga (pärast Christian Lundgaardi ja Devlin DeFrancescot). Tal õnnestub koguda vaid kolm punkti, parima tulemusega kuues koht, enne kui ta tõusis kategoorias Vormel 2-sse, kus teda asendab Jehan Daruvala.
Vormel 2 ja Vormel 3
Alates 2018. aasta hooaja Sotši voorust debüteeris ta Vormel 2 meeskonnas MP Motorsport meeskonnaga, asendades kahes viimases voorus Ralph Boschungi koos Dorian Boccolacciga. Tulemused on aga väga negatiivsed, neljal võistlusel, mille peale ta kolmes vaidlustab, on ta sunnitud katkestama.
2019. aastal ei leia Kari Vormel 2-s kohta ja langeb koos Devlin DeFrancesco ja Pedro Piquet'ga tagasi uuele FIA ​​Vormel 3 Meistrivõistlustel Itaalia meeskonna Tridentiga. Soomlane vallutab Kataloonias, hooaja teisel võistlusel, suurepärase kolmanda koha ja kordab end eelviimases sõidus Sotšis, jäädes kahe Ferrari Juhiakadeemia piloodi Armstrongi ja Shwartzmani selja taha. Seega lõpetab hooaja kaheteistkümnendal kohal.
Vormel 1
2015. aasta detsembris sai Karist koos tiimikaaslase Sérgio Sette Câmaraga Red Bull Junior Teami liige ja seetõttu Scuderia Toro Rosso testisõitja. 2016. aasta novembris kinnitati, et Kari jääb akadeemiasse tööle. 2017. aasta augustis kinnitati GP3 hooaja lõpus Red Bulli lahkumine juunioride programmist.
Endurance
2020. aastal lahkub Kari üheistmelistest, et liikuda Europa Le Mans Series kestvussõidule EuroInternationali meeskonnaga LMP3-ga koos Thomas Erdose (Jacopo Baratto järel) ja Andreas Laskaratosega (Nicolas Maulini järel). Meeskond saavutas edetabelis neljanda koha kahe poodiumikohaga.
Petroșani
Petroșani (ungari keeles Petrozsény, saksa keeles Petroschen) on linn Rumeenias Hunedoara maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Dâlja Mare (Nagydilzsa), Dâlja Mică (Kisdilzsa), Peștera (Zsupinyászuvölgy) ja Slătinioara (Szlatinova községrész).
Petroșani on asutatud 1640. aasta paiku.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroșani elanikest rumeenlasi 90,59%, ungarlasi 6,54%, mustlasi 1,82% ja sakslasi 0,35%.
Õiglane sõda
Õiglase sõja traditsioon on välja kujunenud Augustinuse (sündinud 354. aastal) kirjutiste põhjal ning selle juured peituvad keskaegses Euroopas.
Sissejuhatus
Mitte kõik tolleaegsed tingimused ei kehti tänapäeval ja tegelikult on võib-olla üllatavgi, et õiglase sõja mõiste on sedavõrd rakendatav, nagu see tänaseni on. Probleem kerkib näiteks, kui üritada määratleda, kes olid tsiviilelanikud moodsas totaalses sõjas, nagu oli II maailmasõda, sest sõjatehase tööliste panus sõjategevusse oli niisama oluline nagu lahingus võitlevate sõdurite oma. Enamgi veel, sõjaväelased olid sageli kutsealused ja paljud neist ka parimal juhul vastumeelsed sõdijad.
Õiglase sõja teooria
Õiglase sõja teooria eeldab moraalset vahetegemist agressori ja ohvri vahel, omades religioosset (peamiselt ristiusulist, kuid ka islamlikku) tausta, kuid religioossest taustast hoolimata on oma põhiolemustelt praktiline ja rahvusvahelises õiguses aktsepteeritud arusaam sõjast.
Õiglase sõja teooria püüab vähendada üldtaunitavate agressiivsete sõdade arvu. Üritatakse ära määrata olukorrad, millal ühel või teisel riigil on moraalselt õigus sõda pidada. See läbi õigustataksegi ka vältimatut tapmist ja tsiviilobjektide purustamist. Selleks, et sõda oleks õiglane, peavad nii ius ad bellum kui ka ius in bello nõuded olema rahuldatud.
Sisuliselt tähendab see, et ka ebaõiglast sõda on võimalik tõlgendada õiglasena, kui selle vallapäästmise põhjus on subjektiivselt ja näiliselt õiglane. Moraalist lähtudes võib tsiviilelanike olemasolu sõjatandril arvestamata jätta ka juhtudel, kui tullakse abistama ohverriiki ja selle käigus rakendatakse vägivalda, millel oleks nagu ebaõiglasest sõjast tingitud õigustus. See teooria väidab, et ükski sõda ei saa olla õiglane mõlema osapoole seisukohalt, küll aga võib sõda olla mõlema poole seisukohalt ebaõiglane.
Ius in bello
Ius in bello (ladina keeles 'õigus sõjas') on sõja ajal kehtiv õigus, mille põhiprintsiibid on vahetegemine sõdivate riikide tsiviilelanike ja regulaarvägede võitlejate vahel, ning nõue, et rakendatav vägivald peab olema proportsionaalne kahju suurusega. Selle mõistega viidatakse asjaolule, et ainult sõjaväelased on sõjatingimustes lubatud sihtmärk ning kahjusid üritatakse piirata nende vahendite ulatuses, millega lubatav kahju on tekitatud.
Ius ad bellum põhimõtted
Need on selgelt kaitsesõja, mitte vallutussõja põhimõtted. Need ei keela riiki algatamast sõda, kui põhjus on väga tõsine, aga sellegi poolest peab teine pool olema teinud midagi väga halba, et seda õigustada. Isegi võttes arvesse sellega seotud tingimuste väga üldist iseloomu ja subjektiivse otsustuse tugevat elementi, saab enamikus sõdades olla maksimaalselt üks võitlev pool, kelle eesmärki võib pidada õiglaseks.
Õiglase sõja traditsiooni on tavaliselt tõlgendatud riikidevahelise sõja kontekstis. Ent argumentides enestes pole midagi sellist, et need peaksid piirduma riikidega. Ka pole mingit põhjust piirata käsitust sõjapidamisega tavapärases mõistes.
Ius post bellum
Ius post bellum (ladina keeles 'õigus pärast sõda') viitab õiglusele sõja kolmandas ja viimases etapis: selleks on sõja lõpetamine. Selle eesmärk on reguleerida sõdade lõppu ja lihtsustada üleminekut sõjalt tagasi rahule.
Vidzeme eeslinn
pisi|Vidzeme eeslinna asend Riias
Õiglane sõda
Ius post bellum
Riik, kes soovib õiglase sõja lõpetada edukalt, peaks juhinduma järgmistest normidest:
Vidzeme eeslinn
Vidzeme eeslinn (läti Vidzemes priekšpilsēta) on Riia linnaosa. Vidzeme eeslinn asub Riia ida- ja keskosas Daugava paremal kaldal. Linnaosa pindala on 57 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 172 705 elanikku. Linnaosa moodustati 1941. aasta jaanuaris ja kandis kuni 1990. aasta 28. detsembrini nime Proletaarne rajoon (Proletāriešu rajons). Praegustes piirides on linnaosa alates 1979. aastast.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Vidzeme eeslinna elanikest lätlasi 48,07%, venelasi 36,57%, valgevenelasi 3,42%, ukrainlasi 3,34%, poolakaid 1,91%, juute 1,30% ja teistest rahvustest inimesi 3,27%. 2,11% elanike rahvus oli teadmata.
Asumid
Vidzeme eeslinn jaguneb 11 asumiks: Osaliselt paiknevad linnaosa territooriumil ka Centrs ja Čiekurkalns.
Kuus mõttemütsi
Kuus mõttemütsi (Six Thinking Hats) on Edward de Bono loovustehnika, mis aitab õpetada mõtlejat keskenduma korraga ühele asjale: lahutada emotsioonid loogikast, loovus informatisoonist jne.
Kuus mõttemütsi aitavad juhtida mõtteid nagu dirigent juhatab orkestrit. Nii saab koosolekul panna inimesed oma tavapärasest mõtlemisest välja lülituma ning õpetada neid vaatama asjadele teistmoodi. Mugavus on kuue mõttemütsi idee põhiväärtus.
Praktikas viidatakse mütsidele alati värvide, mitte otstarbe kaudu. Kui paluda kellelgi kirjeldada oma emotsioone, pole tõenäoline, et saadakse aus vastus, sest inimesed võivad arvata, et emotsionaalne olla on vale. Termin punane müts on neutraalne. Värvide neutraalsus annab võimaluse kasutada mütse piinlikuseta. Mõtlemisest saab kindlate reeglitega mäng, mitte veenmine ja hukkamõist.
Mütsidele viidatakse otseselt:
Mõttemütside kasutamine
Mütside kasutusviis jaguneb kaheks:
Kindel järjekord ei ole määratletud. Iga mütside järjekord, mis tundub vähegi mõttekas, peaks toimima. Mõned jadad on sobilikud arutluseks, mõned probleemide või vaidluste lahendamiseks, järeldusteks jne. Näiteks, sinist mütsi peaks kasutama nii arutelu alguses kui lõpus.
Valge mõttemüts
Valge on neutraalne ja objektiivne.
Valge müts on seotud erapooletute faktide ja kujunditega. Praktikas on olemas kahetasandiline infosüsteem. Esimene sisaldab kontrollitud ja tõestatud fakte – esmajärgulisi fakte. Teine tasand hõlmab fakte, mis usutavasti on tõesed, kuid ei ole veel täielikult üle kontrollitud – teisejärgulised faktid. Valge mõttemüts on kord ja suund. Mõtleja püüab oma infoesitluses olla rohkem neutraalne ja objektiivne. Valge viitab erapooletusele.
Punane mõttemüts
Punane vihjab ärritusele, vihale ja emotsioonidele. Punane müts viitab emotsionaalsele arvamusele. Punase mõttemütsi kandmine annab mõtlejale vabaduse öelda: “Selline on minu arvamus.” See toob arvamused nähtavale, et need saaksid olla osa kaardist ja väärtushinnangutest, mille kaudu pannakse paika teerajad. Punane mõttemüts lubab mõtlejat uurida ja küsida teistelt arvamusi selle mütsi vaadete kohta.
See hõlmab kahte liiki tundeid:
Must mõttemüts
Must on sünge ja tõsine. Must müts on ettevaatlik ja tähelepanelik. See toob välja idee nõrkused. Must mõttemüts aitab kaalutleda riske, ohte, takistusi, võimalikke probleeme ja ettepanekute ebameeldivaid külgi. See aitab vältida ohte ja raskusi, toob välja tähelepanu vajavad asjaolud, mis võivad olla nõrgad või kahjulikud.
Musta mõttemütsi kasutatakse kavandamise käigus:
Must mõttemüts määratleb tulevikuriskid ja võimalikud probleemid:
Must mõttemüts võib välja tuua ka mõtlemisprotsessi vead, kuid see ei tähenda vaidlemist ja ei tohiks olla lubatud vaidlusteni laskuda.
Kollane mõttemüts
Kollane on päikeseline ja positiivne.
Kollane mõttemüts:
Roheline mõttemüts
Roheline on rohi, taimestik, külluslik ja viljakas saak.
Roheline mõttemüts sümboliseerib loovust ja uusi ideid. See on loomingulise mõtlemise jaoks. Rohelise mõttemütsi mõtleja kasutab loomingupausi, et kaaluda igal sammul alternatiivideede olemasolu.
Rohelise mõttemütsi puhul asendab areng hinnangu. Mõtleja püüab ideest eemalduda, et ulatuda uue ideeni.
Rohelise mõttemütsi olulised osad on:
Sinine mõttemüts
Sinine on jahe, samuti on see taeva värv, mis on ülalpool kõike.
Sinine mõttemüts:
Sinist mõttemütsi võib kasutada juhuslikeks sõnavõttudeks, kus müts on nõutav. Samuti selleks, et püstitada sammsammuline mõttetöö järjekord, mida järgitakse. Isegi kui sinine mõttemütsi roll on määratud vaid ühele inimesele, on see siiski avatud igaühele, kellel on pakkuda sinise mõttemütsi kommentaare ja ettepanekuid.
Lipno
Lipno (saksa keeles Leipe) on linn Põhja-Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Lipno maakonna keskus.
Aastal 1349 sai Lipno linnaõigused.
Linnast on pärit näitlejatar Pola Negri.
Haage järv
Haage järv (ka Haage paisjärv, Loku veehoidla) on järv Tartu maakonnas Tartu linna halduspiirkonnas Haage, Pihva ja Kambja vallas Külitse külas. Veekogu pindala on 8,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2620 m. Järves on üks saar.
Aitoolia
pisi Aitoolia (kreeka keeles Αιτωλία) on mägine piirkond Kreekas Kórinthose lahe põhjakaldal. See moodustab Aitoolia-Akarnaania piirkonnaüksuse idapoolse osa.
Mustassaar
Mustassaar (ka Pleesi saar, Pleesi laid) on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Haapsalu Tagalahes asuv 24 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 2,18 kilomeetrit.
Saarel kasvab rohttaimestik. Saar kuulub Silma looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Saare koordinaadid on.
Miss Universum
pisi|Miss Universum 1980 [[Shawn Weatherly]] Miss Universum (Miss Universe) on iga-aastane iludusvõistlus.
Ene Pajula
Ene Pajula (sünninimi Ene Jermakov; sündinud 18. veebruaril 1950 ) on eesti ajakirjanik.
Miss Universum
Esimene konkurss toimus 1952. aastal Ameerika Ühendriikides ja selle võitis Miss Soome Armi Kuusela.
Ene Pajula
Haridus
Ta õppis aastatel 1957–1959 Tallinna 24. Keskkoolis ning lõpetas 1968. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas eesti filoloogia erialal, lõpetades ajakirjandusharus.
Töökäik
Aastatel 1974–1985 töötas ta Eesti Televisioonis "Aktuaalses kaamera" toimetuse keeletoimetaja ja reporterina. 1985–1989 töötas ta Pärnumaal Aesoos hüdroloogiateenistuse vaatluspunkti vaatlejana. 1989–1992 töötas ta ajalehe Läänlane toimetajana ja 1993–2008 oli Lääne maavalitsuse pressiesindaja. Aastatel 2008–2009 oli ta Õpetajate Lehe toimetaja. 2009. aastast kuni pensionieani oli ta vabakutseline ajakirjanik.
Ene Pajula on Eesti Ajakirjanike Liidu auliige ja 2011. aastast juhatuse liige.
Isiklikku
Ene Pajula on lahutatud ja ühe poja ema.
Tomahook
pisi|Tomahook Tomahook on Põhja-Ameerika indiaanlaste kerge sõjarelv.
Tomahoogi vars on tavaliselt umbes 60 cm pikk ja traditsiooniliselt valmistatud hikkori-, saare või vahtrapuust.
Rahu sõlmimisel maeti tomahook pidulikult maha (sellest ütlus "sõjakirves maeti maha").
Sõna "tomahook" tuleneb väljasurnud pouhatani keele sõnast  tamahaac, mis on tuletatud ürgalgonkinikeelsest sõnajuurest temah- ('tööriistaga lõikama').
William Alatalo
pisi|William Alatalo (2022) William Alatalo (sündinud 19. aprillil 2002 Ilmajoel) on Soome-Etioopia võidusõitja, kes võistleb FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Jenzer Motorsporti meeskonnas.
Kardisõit
Alatalo alustas kardispordiga 2009. Ta tegi eduka kardispordikarjääri võites Soome meistritiitli klassis Cadet (2010), Raket (2014) ja OKJ (2016).
Vormel STCC Nordic
2017. aastal tegi Alatalo ühekohalise debüüdi Vormel STCC Nordicus koos Kart In Club Driving Academyga. Alatalo võitis Anderstorpil ühe sõidu ja lõpetas hooaja 142 punktiga 5. kohal.
Itaalia F4 Meistrivõistlused
Alatalo siirdus 2018. aastaks Itaalia F4 Meistrivõistlustele, kus veetis kaks aastat Mücke Motorspordis sõites. Kaks hooaega Itaalias tõid talle 42 võistlusel ühe võidu ja teise poodiumikoha.
Vormel Renault Eurocup
2020. aastal võistles Alatalo Vormel Renault Eurocupil, sõites JD Motorsporti eest. Ta jõudis hooaja jooksul kaks korda poodiumile, võitles korra välja parima stardikoha ning saavutas edetabelis 92 punktiga 8. koha.
Isiklikku
Alatalo käib koolis Kuortaneen urheilulukios.
Jegor Borissov
pisi|Jegor Borissov (2010) pisi|[[Vladimir Putin ja Jegor Borissov (2015)]] pisi|Jegor Borissov (2011)
Jegor Afanasjevitš Borissov (jakuudi keeles Охонооһой уола Барыыһап Дьөгүөр; vene keeles Егор Афанасьевич Борисов; sündinud 15. augustil 1954 Tšuraptšas Tšuraptša rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane, majandusdoktor. Ta oli aastatel 2003–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees ja 2010–2014 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president. Aastatel 2014–2018 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea. Ta on Ühtse Venemaa liige.
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1979. aastal Novosibirski põllumajandusinstituudi insener-mehaanikuna. 1991. aastal määrati ta Sahha põllumajandusministri asetäitjaks, 1992. aastal Sahha valitsuse aseesimeheks. Aastatel 1993–1995 oli ta valitsuse esimehe esimene asetäitja, 1998–2000 põllumajandusminister, 1997–2002 Jakutski põllumajanduse teadusliku uurimisinstituudi direktor, 2002–2003 Sahha valitsuse esimehe esimene asetäitja.
2010. aastal andis Sahha parlament Il Tümene talle vabariigi presidendi õigused viieks aastaks. 2014. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi peaks viieaastaseks perioodiks. 28. mail 2018 esitas ta Venemaa presidendile Vladimir Putinile ametist tagasiastumiseavalduse. See rahuldati.
Clostridium thermocellum
Clostridium thermocellum on anaeroobne termofiilne kepikesekujuline bakter.
Ta on grampositiivne, mis tähendab, et bakteri rakukest koosneb tihkest peptidoglükaane ehk mureiini sisaldavast kihist.
Bakter sekveneeriti esmakordselt DOE Joint Genome instituudis 2002. aastal. Genoomijärjestuse määramise vastu tunti huvi, kuna bakteril on unikaalne ekstratsellulaarsete ensüümide süsteem, mis võimaldab tselluloosi lagundada etanooliks.
Genoomi struktuur
Clostridium thermocellum’i rõngaskromosoom koosneb 3 843 301 aluspaarist, milles on kokku umbes 3363 geeni. Kromosoomi kuju on kasulik, sest eksonukleaasid ei pääse ligi DNA otstele. Lisaks sellele saab rõngakujulist kromosoomi superspiraliseerida, mis alandab drastiliselt energiabarjääri selleks, et aktiveerida DNA-d ja eraldada üksikuid ahelaid RNA transkribeerimiseks. Bakterile omaselt on terve genoom pakitud kompaktselt väiksesse regiooni, mida kutsutakse nukleoidiks. Transkriptsioon toimub tsütoplasma ja nukleoidi vahel.
Lisaks rõngaskromosoomile on C. thermocellum'il ka plasmiid ehk kromosoomiväline pärilikkusaine kogum, mis ei ole määrava tähtsusega bakteri elutegevuses. Erinevalt rõngaskromosoomist ei mõjuta plasmiidi kaotus bakteri paljunemis- ja eluvõimet. Kuna C. thermocellum on tselluloosi lagundaja, sisaldab selle DNA geene tselluloosi lagundavate ensüümide moodustamiseks.
Rakustruktuur ja metabolism
C. thermocellum'i üldine sisestruktuur on sarnane enamiku kepikujuliste bakterite omaga. Rakus on nukleoidide piirkond, kus pakitakse ja transkribeeritakse DNA RNA-ks. Tsütoplasmas on ahel või grupp ribosoome, mis moodustavad polüribosoome, et transleerida mRNA polüpeptiidahelaks. C. thermocellum on grampositiivne bakter. See tähendab, et bakteri rakusein koosneb peptidoglükaanist (mureiin), mis on suhkrutest ja aminohapetest koosnev komplekspolümeer. Rakusein annab rakule ta kuju ja jäikuse.
Kõige huvitavam ja erilisem rakuväline omadus tuleneb selle bakteri unikaalsest võimest lagundada tselluloosi. C. thermocellum'i rakupinnal asub tsellulosoom, mis on keeruline tsellulolüütiliste ensüümide süsteem. Tsellulosoom koosneb umbes 20 katalüütilisest ensüümist, mida kodeerivad rohkem kui 100 geeni. Mõned geenid määravad otseselt tsellulaaside sünteesi, teised reguleerivad tsellulosoomi aktiivsust indutseerijate ja repressoritega.
Selleks, et viia läbi tsellulolüüsi, peab C. thermocellum kinnituma taime pinnale. Selleks on tal piilid ehk struktuurid, mis võimaldavad bakteril liikuda ja kinnituda. Piilid on piltlikult öeldes haardekonksud, mis seonduvad taimede pinnale.
Kuna C. thermocellum on anaeroobne organism, omastab ta enamiku oma energiast läbi metaboolse käärimise. Käärimisel ei saa bakterirakk tarbida energia tootmiseks hapnikku, mistõttu puuduvad head elektronide aktseptorid. Selle asemel kasutab bakter väiksemaid suhkrumolekule nagu glükoos, mis saadakse tselluloosi lagundamisest, ning lagundab selle etanooliks ja süsihappegaasiks. Kääritamise käigus tekivad vaheainetena ka vesinik ja atsetaat.
Ökoloogia
Clostridium thermocellum elab hapnikuta soojas keskkonnas ja saab energiat organismidest, mis sisaldavad tselluloosi (nagu eukarüootsed taimed). Ta võime lagundada tselluloosi tähendab seda, et ta võib elada praktiliselt igas keskkonnas, mis sisaldab orgaanilisi koostisosi, nagu mullas, vees ja loomade seedekulglas. Tõenäoliselt on C. thermocellum esindatud eelkõige herbivooride nagu hobuste ja lehmade seedekulglas, kuna nad toituvad rohust. Rohi on raskesti seeditav, sest selles on palju tselluloosi. C. thermocellum 'il on rohusööjate loomade seedesüsteemis oluline roll tselluloosi lagundamises. Lisaks sellele mõjutab C. thermocellum keskkonda, aidates kaasa süsinikuühendite tootmisele ja biomassi lagundamisele. Seeläbi vabastab ta surnud biomassist uute organismide kasvuks vajalikke toitaineid.
Tsellulolüüs
C. thermocellum on hästi tuntud oma võime poolest lagundada tselluloosi, mis on vees lahustumatu aine. Selleks, et tselluloosist toitaineid saada, toodab C. thermocellum palju ensüüme, mis on tsellulolüüsiks vajalikud. Bakteril on kompleksne tsellulaaside süsteem ehk tsellulosoom, mis koosneb 20 katalüütilisest valgust. Need valgud osalevad bakteri tselluloosile kleepumises, tselluloosi lagundamise erinevates etappides ja suhkrumonomeeride transpordis.
Üks kõige tähtsamaid proteiine tsellulosoomis on CipA, mis on suur mittekatalüütiline 250 kDa suurune kinnitusvalk. CipA'l on üheksa domeeni, mida nimetatakse kohesiinideks. Kohesiinid seonduvad tsellulosoomi ensüümidega. Ensüüme omavahel ühendades aitab CipA neil sünergiliselt toimida.
Lisaks sellele osaleb CipA substraadile seondumises. Selleks on CipA'l süsivesikuid siduv domeen.
Veel toodab C. thermocellum glükosiidi hüdrolaase, mis lagundavad tselluloosis glükosiidsidemeid.
Idagootide kuningriik
Idagootide kuningriik Itaalias ja naaberaladel kestis aastastatel 493–553. Itaalias asendasid idagoodid Odoakeri, de facto Itaalia valitseja, kes oli aastal 476 kukutanud Lääne-Rooma keisririigi viimase keisri. Gootide kuningriik jõudis oma haripunkti oma esimese kuninga Theoderich Suure valitsemise ajal. Enamus Lääne-Rooma keisririigi lõpuaastate ühiskondlikke institutsioone säilis tema valitsemise ajal. Alates aastast 535 tungis Itaaliasse Bütsants. Idagootide valitseja sel ajal, Vitiges, ei suutnud edukalt kaitsta ja püüti lõpuks kinni, kui pealinn Ravenna langes. Idagoodid koondusid uue juhi Totila ümber ja vallutasid peaaegu kõik tagasi, kuid lõpuks siiski kaotasid. Idagootide kuningriigi viimane kuningas oli Teias. Oma suurima ulatuse ajal ulatus kuningriik tänapäeva Prantsusmaast läänes kuni tänapäeva Serbiani idas.
Idagoodid
Idagoodid olid gootide idapoolne haru. Nad asutasid võimsa riigi Daakias, kuid sattusid 4. sajandi lõpus hunnide mõju alla. Pärast Hunnide riigi kokkukukkumist aastal 454 asustati suur hulk idagoote Ida-Rooma keisri Marcianuse poolt föderaatidena Rooma provintsi Pannooniasse. Kuid Leo I valitsemise ajal aastal 460 laastasid nad aastamaksu tasumata jätmise pärast Illüüriat. Rahu sõlmiti aastal 461, mille kohaselt saadeti Thiudimiri poeg Theoderich Amali pantvangina Konstantinoopolisse, kus ta sai rooma hariduse. Varasematel aastatel asus suur hulk goote, algul Aspari ja siis Theoderich Strabo juhtimisel, Rooma armee teenistusse ja oli märkimisväärne poliitiline ja sõjaline võim Konstantinoopoli õukonnas. Ajavahemik 477–483 nägi keerukat kolmepoolset võitlust Theoderich Amali, kes oli oma isa järglane aastast 474, Theoderich Strabo ja uue idakeisri Zeno vahel. Selles konfliktis vahetusid liidud regulaarselt ja suured Balkani osad laastati seetõttu. Lõpuks, pärast Strabo surma aastal 481, sai Zeno Theoderichiga kokkuleppele. Möösia ja Dacia Ripensise osi loovutati gootidele ning aastal 484 nimetati Theoderich magister militum praesentaliseks ja konsuliks. Siiski läksid Theoderich ja Zeno vaevalt aasta hiljem tülli ning taas laastasid Theoderichi goodid Traakiat. Siis tekkis Zenol ja tema nõuandjatel mõte tappa kaks kärbest ühe hoobiga ning suunata Theoderich keisririigi teise tülika naabri – Odoakeri Itaalia kuningriigi vastu.
Odoakeri kuningriik
Aastal 476 kukutas germaanlasest magister militum Odoaker läänekeiser Romulus Augustuluse ja kuulutas ennast rex Italiae ("Itaalia kuningas"), samas jäi ta nimeliselt keisri alluvaks. Seda fakti tunnistas Zeno aastal 477, kui ta nimetas Odoakeri patriitsiks. Odoaker jättis alles Rooma administratiivsüsteemi, tegi aktiivselt koostööd senatiga ning tema valitsemine oli tõhus ja edukas. Aastal 477 tõrjus ta vandaalid Sitsiiliast välja ja aastal 480 vallutas ta pärast Julius Nepose mõrva Dalmaatsia.
Itaalia vallutamine gootide poolt
Zeno ja Theoderich jõudsid kokkuleppele, mille järgi võis Theoderich võidu korral valitseda Itaalias kui keisri asetäitja. Theoderich koos oma rahvaga asus Möösiast teele 488. aasta sügisel, läbis Dalmaatsia ja ületas Alpid ning jõudis Itaaliasse 489. aasta augusti lõpul. Esimene vastasseis Odoakeri armeega toimus Isonzo jõel (Isonzo lahing) 28. augustil. Odoaker kaotas ja taandus Verona suunas, kus kuu hiljem toimus järgmine lahing, mis lõppes hävitava gootide võiduga. Odoaker põgenes oma pealinna Ravennasse, samas kui suurem osa tema armeest Tufa juhtimisel alistus gootidele. Theoderich saatis siis Tufa ja tema mehed Odoakeri vastu, kuid Tufa vahetas jälle poolt ja liitus Odoakeriga. Aastal 490 oli Odoaker võimeline võitlema Theoderichi vastu, võtma Milano ja Cremona ning piirama sisse peamise gootide baasi Ticinumis (Pavia). Siis sekkusid läänegoodid, Ticinumi piiramine jäi ära ja Odoaker sai 11. augustil 490 Adda jõel otsustavalt lüüa. Odoaker põgenes jälle Ravennasse, samas senat ja paljud Itaalia linnad kuulutasid end Theoderichi pooldajaiks.
Goodid asusid nüüd Ravennat piirama, kuid kuna neil puudus laevastik ja linna sai varustada mere poolt, võis piiramine kesta peaaegu lõputult. Alles aastal 492 oli Theoderich võimeline looma laevastiku ja vallutama Ravenna sadamad, lõigates seega läbi ühendusteed välismaailmaga. Selle mõju ilmnes kuus kuud hiljem, kui linna piiskopi vahendusel algasid läbirääkimised kahe poole vahel. Kokkuleppele jõuti 25. veebruaril 493, mille järgi tuli Itaalia nende vahel jaotada. Selle lepingu tähistamiseks korraldati pidusöök. Selle pidusöögi ajal 15. märtsil tappis Theoderich pärast toosti ütlemist Odoakeri oma kätega. Järgnes üldine veresaun Odoakeri sõdurite ja toetajate suhtes. Theoderich ja tema goodid olid nüüd Itaalia isandad.
Theoderich Suure valitsemine
pisi|Idagootide kuningriik 525. aastal pisi|Euroopa kaart aastatel 526–600
Theoderichi valitsemise olemus
Nagu Odoakergi, oli Theoderich näiliselt patricius ja Bütsantsi keisri alam, toimides tema asekuningana Itaalias, mida aastal 497 tunnistas ka uus keiser Anastasius. Samal ajal oli ta kuningaks oma rahvale, kes ei olnud Rooma kodanikud. Tegelikult toimis ta kui sõltumatu valitseja, kuigi erinevalt Odoakerist, säilitas ta hoolikalt oma allutatud seisundi väliseid vorme. Odoakeri kuningriigi administratiivne masinavärk, sisuliselt endise keisririigi oma, jäi alles ja koosnes ainult roomlastest, nagu Cassiodorus. Senat jätkas tavapärast tegutsemist ja vastutas tsiviilametite täitmise eest ning keisririigi seadusi tunnistati ikka veel nii, nagu valitseksid roomlased, kuigi goodid valitsesid nende üle nende endi seaduste järgi. Tõepoolest, nagu alluvale valitsejale kohane, ei omanud Theoderich rooma õigussüsteemis õigust anda välja omi seadusi (leges), vaid ainult edikte (edicta) või mõne detaili selgitusi. Administratsiooni järjepidevust illustreerib asjaolu, et mitmed vanemad Odoakeri ministrid, nagu Liberius ja Cassiodorus Vanem, jäeti uues kuningriigis kõrgele positsioonile. Tihe koostöö Theoderichi ja Rooma eliidi vahel hakkas murenema hilisematel aastatel, eriti pärast kirikulõhe paranemist Rooma ja Konstantinoopoli vahel (vaata allpool), kui juhtivad senaatorid korraldasid koos keisriga vandenõu. See viis magister officiorum Boëthiuse ja tema kasuisa Symmachuse vangistamise ja hukkamiseni aastal 524.
Laevastik
Laevastik on kindla eesmärgiga moodustatud ja juhitud laevade (mõnikord ka muude veesõidukite) grupp või organisatsioon.
Idagootide kuningriik
Theoderichi valitsemise olemus
Teisest küljest jäid armee ja kõik sõjaväelised ametid ainult gootidele. Goodid asustasid peamiselt Põhja-Itaaliat ja hoidsid end suuresti roomlastest lahus, seda tendentsi tugevdasid nende erinevad usud: goodid olid enamasti ariaanid, samas rahvas, keda nad valitsesid, järgisid Chalkedoni kristlust. Sellest hoolimata, ja erinevalt läänegootidest või vandaalidest, oli siin märkimisväärne usuline sallivus, mida laiendati ka juutidele.
Laevastik
Kirjeldus
Laevastikke võidakse moodustada näiteks sõjalaevadest, kalalaevadest, kaubalaevadest, sportlaevadest jne.
Idagootide kuningriik
Suhted germaanlaste riikidega läänes
See oli välispoliitika, mitte siseasjad, mis tegid Theoderichist sõltumatu valitseja. Abieluliitude abil püüdis ta luua keskset positsiooni barbaririikide seas läänes. See oli osaliselt mõeldud kaitsemeetmena ja osaliselt mõeldud vastukaaluks keisririigi mõjule. Tema tütred abiellusid läänegootide kuninga Alarich II ja Burgundia vürsti Sigismundiga, tema õde Amalfrida abiellus vandaalide kuninga Thrasamundiga, samas ta ise abiellus Frankide kuninga Chlodowech I õe Audofledaga.
Laevastik
Kirjeldus
Mereväes on laevastik suurim sõjalaevade koondis, mis võib koosneda näiteks laevabrigaadidest ja laevadivisjonidest, mõnedes suuremates merevägedes ka laevadiviisidest.
Idagootide kuningriik
Suhted germaanlaste riikidega läänes
Selline poliitika ei olnud alati edukas rahu säilitamisel: Theoderich sattus sõtta Chlodowechiga, kui see ründas aastal 506 läänegootide valdusi Gallias. Frangid olid kiirelt edukad, tappes Vouillé lahingus Alarichi ja alistades aastal 507 Akvitaania. Siiski tegutsesid Theoderichi väejuhid alates aastast 508 Gallias ja olid edukad Septimania läänegootidele säilitamisel, samuti laiendasid nad idagootide võimu burgundide arvelt Lõuna-Galliasse (Provence). Aastal 510 taastas Theoderich siin varem olnud Gallia pretoriaanide prefektuuri. Nüüd oli Theoderichil ühispiir läänegootide kuningriigiga, kus ta pärast Alarichi surma valitses oma tütrepoja Amalarici regendina.
Perega oli väheke seotud ka Sigismund, kes kui ustav Chalkedoni katoliiklane arendas tihedaid sidemeid Konstantinoopoliga. Theoderich tajus selles ohtu ja kavatses tema vastu astuda, kuid frangid tegutsesid esimestena ja tungisid Burgundiasse aastal 523, alistades selle kiiresti. Theoderich sai vaid hõivata valdusi Provence'is Durance jõest põhjas kuni Isère jõeni.
Rahu vandaalidega, mida kindlustati aastal 500 abielusidemetega Thrasamundiga, ja nende ühise huviga kui ariaanide võimuga Konstantinoopoli vastu, lõppes pärast Thrasamundi surma aastal 523. Tema järeltulija Hilderich soosis Nikaia katoliiklasi, ja kui Amalfrida protesteeris, mõrvast ta tema ja tema saatjaskonna. Theoderich valmistas ette retke tema vastu, kuid suri enne.
Suhted keisririigiga
pisi|275px|[[Bütsants aastal 500]] Theoderichi suhted oma nimelise isanda Ida-Rooma keisriga olid alati pingelised poliitilistel, aga ka usulistel põhjustel. Eriti Anastasiuse valitsemise ajal viisid need mitmete kokkupõrgeteni, kuid ükski neist ei kasvanud siiski üle üldiseks sõjapidamiseks. Aastatel 504–505 käivitasid Theoderichi väed kampaania Pannonia ja strateegiliselt tähtsa linna Sirmiumi tagasisaamiseks, mis ametlikult olid Itaalia pretoriaanide prefektuuri osad ja mida siis okupeerisid gepiidid. Kampaania oli edukas, kuid see viis ka lühikese konfliktini keiserlike vägedega, kus goodid ja nende liitlased olid võidukad. Riigisiseselt, Akakiose skisma Rooma ja Konstantinoopoli patriarhaatide vahel, mille põhjustas keiserlik toetus Henotikonile, aga ka Anastasiuse monofüsiitide tõekspidamised, olid Theoderichile kasuks, kuna Itaalia vaimulikkond ja Rooma aristokraatia, keda juhtis paavst Symmachus, oli sellele jõuliselt vastu. Seega sel ajal võis Theoderich loota nende toetusele. Sõda frankide ja läänegootide vahel viis uuele hõõrdumisele Theoderichi ja keisri vahel, kuna Chlodowech I kujutas ennast edukalt katoliku kiriku eest võitlejana "ketserlike" ariaanidest gootide vastu, saavutades keisri toetuse. See viis aastal 508 isegi Anastasiuse poolt laevastiku saatmiseni, mis laastas Apuulia rannikut.
Justinus I keisrikstõusuga aastal 518 taastati näiliselt rohkem harmoonilised suhted. Eutharich, Theoderichi väimees ja eeldatud järglane, nimetati aastal 519 konsuliks, samas aastal 522 lubas Justinus Theoderichil Akakiose skisma paranemise tähistamiseks mõlemad konsulid nimetada. Varsti tekitasid taastekkinud pinged Justinuse ariaanidevastased õigusaktid ning pinged kasvasid gootide ja senati vahel, kelle liikmed, kui Chalkedoni kristlased, toetasid nüüd keisrit. Theoderichi kahtlusi kinnitasid kompromiteerivate kirjade kinnipidamised juhtivate senaatorite ja Konstantinoopoli vahel, mis viis aastal 524 Boëthiuse vangistamise ja hukkamiseni. Paavst Johannes I saadeti Konstantinoopolisse ariaanide nimel vahendama ja kuigi ta saavutas eesmärgi, tagasitulekul ta vangistati ja suri varsti pärast seda. Need sündmused suurendasid veelgi gootidevastaseid tundeid.
Theoderichi surm ja dünastilised vaidlused
Pärast Theoderichi surma 30. augustil 526 hakkasid tema saavutused kokku kukkuma. Kuna Eutharich oli surnud aastal 523, sai Theoderichi järglaseks tema alaealine tütrepoeg Athalarich, keda regendina asendas tema ema Amalasuntha. Tugeva pärija puudumine põhjustas idagootide riiki ümbritseva liiduvõrgustiku lagunemise: läänegootide kuningriik taastas oma iseseisvuse Amalarichi juhtimisel, suhted vandaalidega muutusid aina vaenulikemaks ja frangid alustasid jälle laienemist, alistades tüüringid ja burgundid ning ajasid läänegoodid nende viimastest valdustest Lõuna-Gallias peaaegu välja. Ülimuslik domineerimine, mida idagootide kuningriik oli Theoderichi ajal läänes nautinud, läks nüüd pöördumatult frankidele.
Seda ohtlikku väliskliimat halvendas regentluse nõrk riigisisene seisund. Amalasuntha oli rooma haridusega ja kavatses jätkata oma isa lepituspoliitikat gootide ja roomlaste vahel. Selleks taotles ta aktiivselt senati ja äsja keisriks saanud Justinianus I toetust, pakkudes Vandaali sõja ajal neile isegi baase Sitsiilias. Siiski ei leidnud need ideed palju poolehoidu gooti aadli hulgas, kes lisaks välistasid valitsemist naise poolt. Nad protesteerisid, kui Amalasuntha otsustas anda oma pojale rooma hariduse, eelistades, et Athalarich peab suureks sirguma kui sõdur. Ema sundis teda õppima, kuid selle asemel valis Athalarich pillava ja ohjeldamatu elu, mis saatis ta enneaegselt surma.
Lõpuks tekkis gootide seas vandenõu tema kukutamiseks. Amalasuntha otsustas neile vastu hakata, kuid ettevaatusest tegi ta ka ettevalmistusi põgenemiseks Konstantinoopolisse ja isegi kirjutas Justinianusele, paludes varjupaika. Kui ta otsustas hukata kolm juhtivat vandenõulast, jäi tema seisund suhteliselt turvaliseks kuni aastal 533 hakkas Athalarichi tervis tõsiselt halvenema. Amalasuntha pöördus siis abi saamiseks oma ainsa sugulase nõbu Theodahadi poole, kuid samal ajal saatis saadikud Justinianuse juurde ettepanekuga loovutada Itaalia talle. Justinianus tõepoolest saatis oma võimeka agendi Petros Patrikiose läbirääkimisi pidama, kuid enne tema Itaaliasse jõudmist Athalarich suri (2. oktoobril 534), Amalasuntha kroonis Theodahadi kuningaks lootuses saada tema toetus, kuid kukutati ja vangistati tema poolt. Theodahad, kes oli rahumeelne, saatis kohe saadikud Justinianusele teatama oma trooniletõusust ja kinnitama, et Amalasunthaga on kõik korras.
Justinianus reageeris kohe, pakkudes oma toetust kukutatud kuningannale, kuid mai alguses 535 viimane hukati. See kuritegu andis Justinianusele ideaalse vabanduse, tema vägede võidu valguses vandaalide üle, tungida vastulöögina gootide valdustesse. Theodahad püüdis sõda ära hoida, saates saadikuid Konstantinoopolisse, kuid Justinianus oli juba otsustanud Itaalia tagasi vallutada. Ainult troonist loobumisega keisri kasuks võis Theodahad loota sõda ära hoida.
Arhitektuur
pisi|300px|Theoderichi palee, nagu on kujutatud [[St'Apollinare Nuovo basiilika seintel. Kujud sammaste vahel, mis kujutasid Theoderichi ja tema õukonda, eemaldati pärast Ida-Rooma vallutusi]]
Kuningriigi lühikese ajaloo tõttu ei saavutatud kahe rahva ja nende kunsti ühtesulamist. Siiski võeti Theoderichi ja Amalasuntha eestkostel ette suuremahulisi antiik-Rooma ehitiste taastamisi, ja Rooma arhitektuuri traditsioon jätkus. Ravennas kerkisid uued kirikud ja monumentaalehitised, millest mitmed on säilinud. Sant'Apollinare Nuovo basiilika, selle ristimiskabel ja Peapiiskopi kabel esindavad tüüpilisi hilisrooma arhitektuurilisi ja dekoratiivseid motiive, kuid Theoderichi mausoleumil on puhtgootilikke jooni, nagu selle näpitsdekoor, mitte tellistest, vaid massiivsetest Istria lubjakivi plokkidest mördita ehituskonstruktsioon ja 300-tonnine monoliitkatus.
Kirjandus
Kogu säilinud idagootide kuningriigis kirjutatud kirjandus on ladina keeles, kuigi mõned vanemad tööd on tõlgitud kreeka ja gooti keelde (näiteks Codex Argenteus), ja kirjandus on kindlalt kreeka-rooma traditsiooniga. Cassiodorus, olles väljapaistva taustaga ja võttes endale kõrgeid ametikohti (konsul ja magister officiorum), kujutab Rooma valitsevat klassi. Nagu paljud teised sama taustaga, teenis ta Theoderichit ja tema pärijaid ustavalt ja hästi, väljendades mõndagi selle aja kirjutistes. Tema teoses "Chronica", mida hiljem kasutas Jordanes oma töös "Getica", samuti mitmetes tema ja teiste selle aja tähtsate roomlaste kirjutatud panegüürikates gooti kuningatele pannakse rooma kirjanduslik ja ajalooline traditsioon gooti isandate teenistusse. Tema eelisseisund võimaldas tal koostada "Variae Epistolae", riigi kirjavahetuse kogu, mis annab hea ülevaate gooti riigi tööst. Boëthius on teine tähtis tegelane sellest ajast. Haritud ja ka tähtsast perekonnast, kirjutas ta töid matemaatikast, muusikast ja filosoofiast. Tema kõige kuulsam töö, "De consolatione philosophiae", kirjutati vangistuses olles süüdistatuna petmises.
Tuhkvalgus
Tuhkvalgus on planeedi kaaslase (näiteks Kuu) tähest (näiteks Päikesest) otseselt valgustamata pinna helendumine, mida põhjustab planeedilt (näiteks Maalt) peegeldunud valgus. pisi|Kuusirp ja tuhkvalgus Palja silmaga on see nähtav Kuu pealt ja seetõttu seostame seda ennekõike Maa planeedi kaaslasega, kuid sama nähtus esineb ka teiste planeetide kaaslastel.
Kui kuusirp on kitsas, siis võib Kuu valgustamata osal märgata nõrka helendust ehk tuhkvalgust – selle põhjuseks on Maalt Kuule peegeldunud valgus. Nähtus sarnaneb kuuvalgetele öödele Maal: tuhkvalguse korral on Kuul "maavalge öö", kuna Maa on Kuust suurem ja parem peegeldaja, siis on Kuul "maavalgel ööl" märksa valgem kui kuuvalgel ööl Maal. Tuhkvalgusega osa näib olevat väiksema läbimõõduga kui sirp – see tuleneb nägemise iseärasusest: tugevamini valgustatud ese näib suuremana sama suurest, kuid nõrgemini valgustatud esemest.
Svetozar Gligorić
pisi|Svetozar Gligorić, Oberhausen 1961 Svetozar Gligorić (2. veebruar 1923 Belgrad – 14. august 2012 Belgrad) oli serbia maletaja ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1951), rahvusvaheline arbiiter (1972).
Ta oli 12-kordne Jugoslaavia malemeister, saanud enim medaleid maleolümpiatelt (kokku 12, sealhulgas kuld 1950. aastal, 6 hõbedat ja 5 pronksi aastatel 1952–1974).
N-bromosuksiinimiid
N-bromosuksiinimiid on valge kristalliline pulber, sulamistemperatuur 175–178°C, vees on mittelahustuv, kuid lahustub polaarsetes aprotoonsetes solventides.
N-klorosuksiinimiid ja N-jodosuksiinimiid on orgaanilises sünteesis analoogselt kasutatavad vastavalt kloorimiseks ja joodimiseks.
Breweri kuusk
Breweri kuusk (Picea breweriana) on männiliste sugukonda kuuse perekonda kuuluv igihaljas okaspuu.
Nime päritolu
Liik on nime saanud ameerika botaaniku William Henry Breweri (1828–1910) järgi, kes korjas esimese botaanilise eksemplari 1863. aastal.
Esimesena kirjeldas Breweri kuuske teaduslikult USA botaanik Sereno Watson (1826–1892).
Botaanilised tunnused
Võra on tihe ja kooniline. Tüve läbimõõt on tavaliselt 1,17–1,35 m. Võra on väga iseloomulik: oksad on rõhtsad ja sellelt ripuvad alla võrsed, mis moodustavad justkui kardina. Kuid selline võra hakkab kujunema alles 10–20 aasta vanustel puudel, mis on 1½–2 m kõrged, noorematel paiknevad võrsed rõhtsalt ja üsna hõredalt. Võra on kardinataoliseks kujunenud kohastumusena lumerohketes piirkondades kasvamiseks, sest niimoodi ei murdu oksad lume raskuse all: lumi ei kogune okstele.
Korp on hall kuni pruun, õhuke ja rõmeline.
Juurestik on üldjuhul maapinnalähedane, kuid sammasjuured võivad kuivades ja sügavates muldades ulatuda mõne meetri sügavusele.
Pungad on hallikaspruunid, ümara tipuga, kuni 5–7 mm pikkused. Võrsed on rippuvad, piklikud, saledad ja hallikaspruunid.
Okkad on tömbid, 1,5–3,0 cm pikad ja tumerohelised. Okkad paiknevad võrsetel ühekaupa. Nad on lamedad, ülaltpoolt läikivrohelised ja altpoolt kahe valge õhulõheribaga.
Käbid on 6,5–12 (14) cm pikad, silinderjad, noorelt tumepunakaspurpurjad, valminult punakaspruunid. Käbid on rippuvad, suletult 2 cm laiad, avatult 3–4 cm laiad. Käbidel on õhukesed ümarad painduvad 2 cm pikkused seemnesoomused.
Seemned on 3–5 mm pikad, tiivakesed ligi neli korda pikemad. Ühe seemne mass on 6,1–8,9 mg, millega nad on Põhja-Ameerika kuuskede seemnetest kõige raskemad.
DNA uuringute alusel on Breweri kuusk teiste kuuseliikidega võrreldes basaalne liik ehk teisisõnu eraldus teistest kuuseliikidest esimesena. See annab kinnitust seisukohale, et kuuse perekond kujunes välja Põhja-Ameerikas ja levis sealt teistele mandritele.
Levila
Breweri kuuse väike levila paikneb USA-s Oregoni edelaosas ja California loodeosas Klamathi ja Siskiyou mägedes (530–) 1000–2300 m kõrgusel üle merepinna. Levila hajutatud asurkondade kaugus Vaikse ookeani rannikust on 22–145 km.
Kasvukoha tingimused
Breweri kuusk eelistab niisket õhku ja parasniisket mulda. Ta ei talu seisvat pinnavett ega väga kõrget pinnasevett. Ta talub talvekülma kuni –23...–29 °C, väheviljakat ja niisket kasvupinnast, täisvarju ja rohket lund. Noores eas lume raskuse all viltu vajunud seemikutest kasvavad kõvera tüvega puud.
Kliima
Levila kliimat mõjutab Vaikse ookeani lähedus. Talved on seal jahedad ja sademeterohked, suved aga üsna kuivad. Rannikule kõige lähemates levila läänepiirkondades esineb aastas sademeid keskmiselt 2800 mm ja üle selle, idaosas aga vähem kui 1000 mm. Enamik sademetest esineb talvel vihma ja lumena, suvel sajab vaid 5% aasta koguhulgast. Samuti on suhteline õhuniiskus kõrge lääneosas ja keskmisest madalam idaosas. Läänealale on veel iseloomulik, et mitme aasta vältel sajab talvel ainult vihma ja suvel esineb sageli udu. Idaosas aga võib orgudesse kogunenud lume paksus küündida 5 meetrini ja suvel esineb sageli äikesetorme. Jaanuari keskmine õhutemperatuur varieerub –1 °C idas kuni +5 °C läänes. Juuli keskmine õhutemperatuur on läänes 11 °C ja idas 20 °C. Kuigi Breweri kuusk on suutnud kohaneda mitmesuguses kliimas, on tema laialdast levikut takistanud kesine vastupanuvõime metsapõlengutele.
pisi|Breweri kuused Klamathi mägedes pisi|Mertensi tsuuga kasvab tihti koos Breweri kuusega
Kaasliigid
Siskiyou mägedes kasvab Breweri kuus koos järgmiste puuliikidega: hall nulg (Abies concolor), roheline ebatsuuga (Pseudotsuga menziesii var. menziesii), suhkrumänd (Pinus lambertiana), läänemänd (Pinus monticola), madal tamm (Quercus pumila), tore nulg (Abies magnifica), kalifornia lõhnaseeder (Calocedrus decurrens), Mertensi tsuuga (Tsuga mertensiana), nutka kuldküpress (Chamaecyparis nootkatensis) jt.