cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zermelo aksiomaatika
Kokkuvõte Zermelo artiklist "Untersuchungen über die Grundlagen der Mengenlehre, I"
1. Hulgateoorial on tegu asjade piirkonnaga B. Osa asju on hulgad. Kui sümbolid a ja b tähistavad sama asja, siis kirjutatakse a = b, kui mitte, siis a ≠ b. Asja a nimetatakse eksisteerivaks, kui ta kuulub piirkonda B. Juhul, kui piirkonnas B on vähemalt üks klassi K indiviid, öeldakse, et on olemas klassi K kuuluvaid asju.
2. Piirkonda B kuuluvate asjade vahel on põhiseosed kujul aεb. Kui aεb, siis öeldakse, et a on b element. Asja b, millel on elemendiks teine asi a, võib alati nimetada hulgaks. See on ka tarvilik tingimus ainult ühe erandiga (aksioom II).
3. Kui hulga M iga element on ühtlasi hulga N element, siis öeldakse, et hulk M on hulga N element, ning kirjutatakse M ⊆ N. See seos on refleksiivne ja transitiivne. Mittelõikuvateks nimetatakse hulki M ja N juhul, kui ükski hulga M element ei ole hulga N element.
Piirkonna B põhiseaduste kohta kehtivad järgmised aksioomid ja postulaadid.
Aksioom I. Kui hulga M iga element on ühtlasi hulga N element, ja ümberpöördult, siis alati M=N. Ehk iga hulk on määratud oma elementidega. (Määratuse aksioom (ekstensionaalsuse aksioom).)
Aksioom II. On olemas (mittepäris) hulk, nullhulk (tühihulk) 0, millel ei ole üldse elemente. Kui a on mingi asi piirkonnas, siis on olemas hulk {a}, millel on see ja ainult see element. Kui a ja b on kaks asja piirkonnas, siis on alati olemas hulk {a, b}, millel on täpselt need elemendid. (Elementaarhulkade aksioom.)
5. Aksioomi I põhjal on elementaarhulgad {a} ja {a, b}  alati üheselt määratud ning on ainult üks nullhulk. Küsimus, kas a = b, on alati definiitne (nr 4), sest ta on samaväärne küsimusega, kas aε{b}.
6. Nullhulk on iga hulga alamhulk. Hulga alamhulka, mis ei ole nullhulk ega hulk ise, nimetatakse hulga osaks. Nullhulgal ja hulgal {a} ei ole osi.
Et aksioom III võimaldab defineerida palju uusi hulki, on see teatud asendus üldisele hulgadefinitsioonile, millest kui kõlbmatust on loobutud. Esimene erinevus on see, et selle aksioomi abiga ei defineerita hulki sõltumatult, vaid eraldatakse välja juba antud hulkade alamhulkadena, nii et välistatakse sellised vastuolulised moodustised nagu "kõigi hulkade hulk" ja "kõigi ordinaalarvude hulk" ning sellega "ultrafiniitsed paradoksid" (Gerhard Hessenberg, "Grundbegriffe der Mengenlehre"). Teine erinevus on see, et määrav kriteerium E(x) peab olema selgituse nr 4 mõttes definiitne, ning sellega langevad ära kõik niisugused kriteeriumid nagu "lõpliku arvu sõnadega defineeritav" ning sellega Richardi antinoomia ehk lõpliku nimetuse paradoks. Enne aksioomi III rakendamist tuleb tõestada, et kriteerium on definiitne.
7. Kui M1 ⊆ M, siis on hulgal M alati veel üks alamhulk M – M1, hulga M1 täiend, mille elemendid on hulga M need elemendid, mis ei ole hulga M1 elemendid. Hulga M – M1 täiend on M1. Hulga M täiend on nullhulk, hulga M iga osa (nr 6) täiend on hulga M osa.
8. Kui M ja N on kaks hulka, siis aksioomi III põhjal moodustavad hulga M need elemendid, mis on ühtlasi hulga N elemendid, hulga M alamhulga D, mis on ka hulga N alamhulk ning mille elementideks on hulkade M ja N ühised elemendid. Hulka D nimetatakse hulkade M ja N ühisosaks ehk lõikeks ning tähistatakse [M, N]. Kui M ⊆ N, siis [M, N] on M. Kui N on nullhulk või M ja N on mittelõikuvad, siis [M, N] on nullhulk.
9. Ka mitmel hulgal M, N, R, ... on alati lõige D = [M, N, R, ...]. Tõepoolest, kui T on hulk, mille elemendid on hulgad, siis aksioomi III järgi vastab igale asjale a hulga T alamhulk Ta, mille elemendid on parajasti need hulga T elemendid, millel a on elemendiks. Seetõttu on iga a korral definiitne, kas Ta = T, ja kui A on hulga T element, siis A elemendid a, mille korral Ta = T, moodustavad A alamhulga D, mille elemendid on parajasti kõik need ühised elemendid. Hulka D nimetatakse T juurde kuuluvaks lõikeks ning seda tähistatakse DT. Kui hulga T elementidel ühiseid elemente ei ole, siis DT on nullhulk, ja nii on näiteks juhul, kui mõni hulga T element pole hulk või on nullhulk.
10. Teoreem. Igal hulgal M on vähemalt üks alamhulk M0, mis ei ole hulga M element. Tõestus. Hulga M iga elemendi x korral on definiitne, kas xεx (x on iseenda element; seda võimalust aksioomid ei välista). Kui M0 on hulga M see alamhulk, mille elemendid on aksioomi III järgi parajasti need hulga M elemendid, mis ei ole iseenda elemendid, siis M0 ei ole hulga M element. Tõepoolest, M0 kas on iseenda element või mitte. Esimesel juhul oleks hulgal M0 element x=M0, mis on iseenda element, ja see oleks vastuolus hulga M0 definitsiooniga. Et nüüd M0 ei ole iseenda element, siis juhul, kui ta oleks hulga M element, peaks ta olema ka hulga M0 element, mis aga äsja välistati. Tõestuse lõpp.
Aksioom IV. Igale hulgale T vastab hulk UT (hulga T astmehulk), mille elemendid on parajasti hulga T alamhulgad. (Astmehulga aksioom.)
Aksioom V. Igale hulgale T vastab hulk ST (hulga T ühend), mille elemendid on parajasti hulga T elementide elemendid. (Ühendi aksioom.) 11. Kui hulga T ükski element ei ole nullhulgast erinev hulk, siis ST on nullhulk. Kui T = {M, N, R} ning kõik selle elemendid on hulgad, siis kirjutatakse ka ST = M + N + R + ... ning seda ühendit nimetatakse nende hulkade summaks, olenemata sellest, kas mõnedel neist hulkadest on ühiseid elemente. Hulga M ja nullhulga summa on alati M ning M = M + M = M + M + ...
12. Niimoodi defineeritud liitmine on kommutatiivne ja assotsiatiivne. Summade ja lõigete (nr 8) kehtivad ka distributiivsuse seadused:
Prinditud elektroonika
pisi|Elektroonika sügavtrükk paberile Prinditud elektroonika kuulub trükkimise meetodi alla, kus erinevatele alusmaterjalidele luuakse elektriseadmeid. Elektroonika printimiseks kasutatakse erinevaid trükitehnikaid, nagu siiditrükk, fleksograafia, sügavtrükk, ofsettrükk ja tindiprintimine.
Elektroonika printimine on elektroonikatööstuse mõistes odav protsess. Elektriliselt funktsioneerivad elektroonilised või optilised tindid ladestatakse substraadile, mille tulemusena tekivad aktiivsed või passiivsed seadmed nagu õhukestel kiledel põhinevad transistorid, kondensaatorid, poolid ja takistid. Elektroonika printimisega oodatakse saada laialdaselt kasutatavat ja odavat elektroonikat, mida saaks kasutada painduvates ekraanides, nutisiltides, dekoratiivsetes ja animeeritud plakatites ning elektriliselt aktiivsetes riietes, mis ei nõua suurt võimsust.
Elektroonika printimist on tihti seostatud orgaanilise elektroonikaga, kus üks või rohkem tintidest koosneb süsinikul põhinevatel ühenditel. Need mõisted põhinevad tindi materjalil, mida saab sadestada lahustil põhineval, vaakumipõhiste või muude protsessidega. Prinditud elektroonika aga täpsustab protsessid ja tingimused nii, et saab kasutada ükskõik mis lahusel põhinevat materjali. Selle alla kuuluvad orgaanilised pooljuhid, anorgaanilised pooljuhid, metallilised juhid, nanoosakesed, nanotorud jne.
Prinditud elektroonika valmistamiseks kasutatakse kõiki tööstuslikke printimismeetodeid kas muudetud või kohandatud kujul. Sarnaselt tavalise printimisega, kantakse elektroonika printimisel tindikihid üksteise peale. Seega on tintide ja printimismeetodite arendamine ja täiustamine selle ala põhilisi ülesandeid.
Üks printimise tähtsamaid eeliseid on võime toota produkti odavalt suures kogustes. Tänu madalamale hinnale saab prinditud elektroonikat kasutada paljudes eri rakendustes. Näiteks RFID-süsteemides, millega saab rakendada kontaktivaba tuvastamist. LED-ide tootmisel ei mõjuta printimine seadme töövõimet. Printimine painduvatele alustele võimaldab elektroonikat paigaldada kumeratele pindadele, näiteks panna päikesepaneele auto katusele.
Nõuded
Suurim prinditavate struktuuride resolutsioon on määratud inimese silmaga. Struktuure, mis on 20 μm väiksemad, ei ole võimalik inimsilmaga eristada ning see ületab ka tavaliste printimismeetodite võimekuse. Elektroonilises printimises on aga tähtis kõrge resolutsioon ja väiksemad struktuurid, kuna need mõjutavad otseselt mikroskeemi tihedust ja funktsionaalsust. Samad nõuded käivad ka täpsuse kohta, millega kihid üksteise peale prinditakse (kiht-kiht registratsioon).
Printimistehnoloogiad
Printimistehnoloogia atraktiivsus elektroonika valmistamisel tuleneb põhiliselt võimalusest valmistada mitmeid mikrostruktuurseid kihte lihtsamalt ja odavamalt võrreldes tavalise elektroonika valmistamismeetoditega. Lisaks on tähtis ka uute või paranenud funktsioonide rakendamine, nagu mehaaniline painduvus. Printimismeetodi valik sõltub materjalide omadustest, nõuetest trükitud kihile, ning samuti ka hinnast ja lõpp-produkti tehnilistest kaalutlustest.
Printimistehnoloogiad jagunevad lehepõhisteks (poognaetteandega) ja rullipõhisteks. Lehepõhine tindiprintimine ja siiditrükk sobivad väiksemate koguste ja täpsemate tööde printimiseks. Sügavtrükk, ofsettrükk ja fleksograafia sobivad suuremateks printimistöödeks, nagu päikesepaneelid, ning nende printimiskiirus võib ulatuda 10 000 ruutmeetrini tunnis (m²/h). Ofsettrükki ja fleksograafiat kasutatakse enamasti anorgaaniliste ja orgaaniliste juhtide valmistamiseks, sügavtrükk sobib kvaliteeditundlikeks kihtideks nagu orgaanilisteks pooljuhtideks ja pooljuhi/dielektriku liidesteks transistorides, kuna sellega saab moodustada kõrge kvaliteediga kihte. Kõrge resolutsiooni saamiseks sobib anorgaaniliste ja orgaaniliste juhtide valmistamiseks ka sügavtrükk. Orgaanilisi väljatransistoreid ja mikrokiipe saab valmistada massprintimise meetoditega.
Siiditrükk sobib elektroonika valmistamiseks kuna sellega saab moodustada pakse mustrikihte pasta-laadsest materjalist. Sellega saab valmistada juhtivaid liine anorgaanilistest materjalidest. Lisaks saab siiditrükki kasutada ka kihtide isoleerimiseks, kus kihi paksus on tähtsam kui suur resolutsioon. Siiditrüki 50 m²/h tootlikkus ja 100 μm resolutsioon on sarnane tindiprintimisele. Seda mitmekülgset ja suhteliselt lihtsat meetodit kasutatakse, et valmistada juhtivaid- ja dielektriku kihtide, orgaanilisi pooljuhte ja orgaanilisi väljatransistoreid.
Materjalid
Elektroonika printimiseks kasutatakse nii orgaanilisi kui ka anorgaanilisi materjale. Tindi materjalid peavad olema vedelal kujul ja käituma nagu juhid, pooljuhid, dielektrikud ja isolaatorid. Materjali hind vastama seadme rakendusele.
Elektrooniline funktsioneerivus ja võimalikkus elektroonikat printida võivad üksteist segada, mistõttu on vaja protsessi hoolikalt optimeerida. Näiteks kõrgem molekulimass polümeerides suurendab juhtivust aga vähendab lahustuvust. Printimiseks peavad viskoossus, pindpinevus ja tahkete osade osakaal olema rangelt kontrollitud. Kihtidevahelised vastastikmõjud nagu märgumine, adhesioon ja lahustuvus ning ka pärast ladestumist tehtav kuivatamine võivad mõjutada tulemust. Kasutada ei saa lisandeid, mis on tavaliste printeri tintides, kuna need halvendavad elektrilisi omadusi.
Materjali omadused määravad erinevused prinditud elektroonika ja tavalise elektroonika vahel. Prinditaval materjalil on veel kindlaid eeliseid, nagu mehaaniline painduvus ja keemilistelt funktsioonide kohandamine (näiteks valguse värvus OLED-is).
Prinditud elektroonikaga on võimalik saavutada PMOS-loogikat, CMOS-loogikat ei ole võimalik printida.
Orgaanilised materjalid
Orgaaniline prinditud elektroonika ühendab teadmised printimisest, elektroonikast, materjaliteadusest ja keemiast, eriti orgaanilisest ja polümeeride keemiast. Orgaanilised materjalid osaliselt erinevad tavalisest elektroonikast struktuuri, funktsionaalsuse ja toimimise mõttes, mis mõjutavad seadme ja mikroskeemi disaini ning ka optimeerimist ja valmistamismeetodit.
Osmussaare kalmistu
pisi|Osmussaare kabel ja kalmistu 2015. aastal pisi|Mälestuskivid saarel elanud peredele pisi|Osmussaare hävitatud kiriku taastatav kellatorn ja mälestuskalmistu Osmussaare kalmistu on Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas asuv ajalooline kalmistu. Kalmistu aluse maa omanik on Lääne-Nigula vald, kuid kalmistu haldaja on Osmussaare Külaühing.
Prinditud elektroonika
Orgaanilised materjalid
Mitmesidemeliste polümeeride avastamine ja nende arendamine lahustuvateks materjalideks andis esimesed orgaanilised tindimaterjalid. Sellistest polümeeridest valmistatud materjalidel on juhtivad, pooljuhtivad, elektroluminestsentsi, fotogalvaanilisi ja teisi omadusi. Teisi polümeere kasutatakse enamasti dielektrikutena ja isolaatoritena.
Enamikul orgaanilistel materjalidel on augutransport eelistatum kui elektronitransport. Uuringud on näidanud, et see on orgaaniliste pooljuhtide/dielektrike liideste eriomadus, millel on suur roll OFET-ide töös. Seega p-tüüpi seadmeid on rohkem kui n-tüüpi seadmeid. Vastupidavus ja eluiga on väiksem kui tavalistel materjalidel.
Osmussaare kalmistu
Varasem ajalugu
Nõukogude okupatsiooni ajal viidi kabeliaia kivid minema ja purustati betooni täiteks. 1941. aastal toimunud pommitamise käigus sai kalmistu tabamuse. Hauatähised loobiti minema ja tõenäoliselt rüüstati ka haudu. Tänapäevani ei ole säilinud ühtegi tervet hauatähist, kuid mõned raudristide maakivist alused võivad asetseda algsetes kohtades ja jälgitavad on ka mõned kalmukünkad. Kalmistu on ümbritsetud kivist piirdemüüriga.
Louise Fletcher
Estelle Louise Fletcher (22. juuli 1934 Birmingham, Alabama – 23. september 2022 Montdurausse, Prantsusmaa) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. Teda teatakse eelkõige õde Ratchedi rollis mängufilmis "Lendas üle käopesa" ("One Flew Over the Cuckoo's Nest" 1975), mille eest ta pälvis parima naispeaosatäitja Oscari.
Prinditud elektroonika
Orgaanilised materjalid
Orgaanilistes pooljuhtides on juhtivad polümeerid polü(3,4-etüleen dioksütiofeen), mis on dopeeritud kaubanduslikult saadavate polümeeridega: polüstüreensulfonaadiga, mida on prinditud kasutades tindiprintereid, siiditrükki ja ofsettükki , ja polüaniliiniga, mida on prinditud siiditrüki , sügavtrüki ja felksograafiaga.
Polümeer pooljuhte, nagu polütiofeen ja polü(3-heksüültiofeen) ja polü(9,9-dioktüülfluoreen co-bitiofeen), töödeldakse kasutades tindiprintereid. Viimast on kasutatud ka sügavtrükiks. Lisaks kasutatakse veel ka erinevaid elektroluminestseeruvaid polümeere ning ka aktiivseid materjale fotogalvaanilisteks elementideks mida saab osaliselt valmistada siiditrükiga.
On ka orgaanilisi ja anorgaanilisi dielektrikke ja isolaatoreid, mida saab töödelda erinevate printimismeetoditega.
Anorgaanilised materjalid
Anorgaaniline elektroonika moodustab kõrgelt korrastatud kihte ja liideseid, mida orgaanilised ja polümeeri materjalid ei suuda moodustada.
Hõbeda nanoosakesi kasutatakse fleksograafias, ofsettrükis ja tindiprintimisel. Kulla osakesi kasutatakse tindiprintimises.
Alalisvoolu elektroluminestsentsi mitmevärvilised kuvarid võivad katta mitmeid tuhandeid ruutmeetreid, või neid saab ühendada kellade ja teiste instrumentide ekraanidele. Need hõlmavad kuut kuni kaheksat trükitud anorgaanilist kihti, sealhulgas vasega dopeeritud fosforit ja plastikust filmi substraati.
Prinditud gallium-arseen-germaanium päikeseelement demonstreeris 40,7% kasutegurit, mis on kaheksa korda parem kui parimatel orgaanilistel rakkudel.
Louise Fletcher
pisi|vasakul|Louise Fletcher, 1959
Isiklikku
Tema mõlemad vanemad olid kurdid.
Prinditud elektroonika
Substraadid
Teised kriteeriumid substraadile on väike karedus ja sobiv märgavus, mida saab juhtida eeltöötlusega, kasutades koroonalahendust.
Tihti kasutatakse substraadina polüetüleentereftalaati, kuna see on odav ja talub kõrget temperatuuri. Paber oleks odav ja mitmekülgne substraat kuid selle karedus ja suur imavus on elektroonika valmistamisel problemaatiline.
Osmussaare kalmistu
Varasem ajalugu
Kalmistul asub 1642. aastal ehitatud ja nüüdseks lagunenud Osmussaare kabel.
Pärast taasiseseisvumist
Pärast Eesti taasiseseisvumist said Rootsi põgenenud osmussaarlased võimaluse taas oma kodusaart külastada, moodustati külaühing ja hakati kabelit ning kalmistut korrastama. Kalmistu keskelt murukamarast on leitud üks purunenud paekivist rõngasrist ja väljaspool kirikuaeda järvepoolselt nõlvalt kaks rõngasristi.
Endise kalmistu asukohta kabelivare kõrvale on endiste osmussaarlaste poolt 1992. aastal paigaldatud kellatorn ja eraldi aia sisse mälestuskivid seitsmele saarel elanud suguvõsale.
Maria (kala)
pisi|Atlandi tuura Maria konserveerimine Tuur Maria on teadaolevalt suurim Eesti vetest püütud kala.
Mariaks nimetatud emane Atlandi tuur püüti 24. mail 1996. aastal Muhumaa lähedalt Seanina neeme juurest. Rekordsuur tuur oli 2,9 meetrit pikk ja kaalus 136 kilo. Kala vanuseks hinnati 45 aastat.
Kalast saadi 28 kilogrammi musta kalamarja, milles oli ligikaudu 1,5-1,7 miljonit marjatera ning suhteline viljakus seega 11-12 000 marjatera kala 1 kilogrammi kohta. Kala oli pikemat aega nälginud, magu ja sool tühjad ning rasvavarud puudusid, tema kogukaal oli pikkusega võrreldes väike. Vanust hinnati rinnauime esimese kiire aastaringide järgi, mida eri viisidel lugedes võis vanuseks saada 40-55 aastat. Ihtüoloog Tiit Paaveri sõnul on liiginimi "atlandi tuur" antud juhul pisut eksitav, kuna tõenäoliselt oli Maria mitte eksikülaline, vaid sündinud Läänemeres - suurt erinevust Prantsuse ja Hispaania tuuradest näitasid ka DNA-uuringud.
Loodusteadlase Peeter Ernitsa idee alusel valmis 1996. aastal režissöör Andres Söödi dokumentaalfilm "Emakala surm" (stuudio Eesti Telefilm).
Maria püüdmise järel avaldati korduvalt kahetsust, et teda ei õnnestunud elus hoida ning kasutada Läänemere tuurade asurkonna taastamiseks. Samas on hilisemates uuringutes selgunud, et Läänemeres elab kaks tuuraliiki: euroopa tuur (Acipenser sturio) ja atlandi tuur (Acipenser oxyrinchus), kelle hulka kuulub ka kohalik läänemere tuura populatsioon, sealhulgas Maria. Kuna 1996. aastal peeti neid veel samaks liigiks, oleks juhul, kui Mariat oleks kasutatud sugukalana, teda tõenäoliselt paaritatud euroopa tuuraga ja tulemuseks olnuks Läänemere tuurapopulatsiooni hübridiseerumine.
Cupcini
Cupcini on linn Moldovas Edineți rajoonis.
Cupcinit on ürikutes esmamainitud 1431. aastal, aleviks ai asula 1964. aastal.
Aastatel 1961–1990 kandis asula nime Kalininsk.
Linnaõigused sai Cupcini 1994. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Cupcini elanikest moldaavlasi/rumeenlasi 65,36%, ukrainlasi 24,06%, venelasi 9,20%, bulgaarlasi 0,28% ja gagauuse 0,20%.
Inertsiaalne navigatsioonisüsteem
Kasutusalad
INS-il on palju rakendusi, alates sõjalennukitest ja allveelaevadest kuni kommertslennukite ja kosmosesondideni (space probe). INS-i saab kombineerida ka muude navigatsioonivahenditega, nagu GPS või radar, et pakkuda veel täpsemaid navigeerimis- ja juhendamisvõimalusi. INS on oma arengu käigus toonud uuendusi navigeerimisse ja juhtimisse, võimaldades täpsust ja autonoomiat sõjalistes, kaubanduslikes ja kosmosega seotud rakendustes.
Täpsus
INS-i täpsus sõltub andurite kvaliteedist ja kalibreerimisest, samuti arvutialgoritmide stabiilsusest ja töökindlusest. Anduri müra, temperatuurimuutuste või mehaanilise vibratsiooni tõttu võib INS-is esineda vigu. Nende vigade minimeerimiseks tuleb INS-i perioodiliselt kalibreerida ja väliste viidete abil korrigeerida. Vanemad inertsiaalsed süsteemid (1970. ja 1980. aastate algus) võisid eksida kuni 2 nm/h. Kaasaegsetes inertsiaalsüsteemides on veamäär tavaliselt 0,6 nm/h.
Eelised
INS-i peamine eelis on see, et see on täielikult iseseisev ja sõltumatu välistest signaalidest. GPS ja raadiosignaale on võimalik segada ja summutada. INS võib töötada mistahes keskkonnas süvamerest avakosmoseni ning pakkuda täpset navigatsiooniteavet isegi piirkondades, kus välised viited ei ole kättesaadavad või usaldusväärsed. INS ei võta vastu ega kiirga tuvastatavat kiirgust ja ei vaja välist antenni, mis võiks olla leitav radari järgi.
Kahekojane tarn
Kahekojane tarn (Carex dioica) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Dodge Charger
Dodge Charger on Dodge kaubamärgi all müüdav automudel, mida on valmistatud 1960ndate keskpaigast tänapäevani seitsme põlvkonna vältel ja mis on erinevatel ajastutel olnud erinevate keretüüpidega.
1966–78 oli Dodge Charger kaheukseline tagarattaveoga keskklassi auto (Chrysler B-body), 1983–87 väiksem esiveoline keskklassi auto (Chrysler L-body) ning alates 2006. aastast on tegu suure taga- või nelikveoga sedaaniga (LX ja LD platvorm).
Esimene põlvkond (1966–1967)
Esimese põlvkonna Charger on kaheukseline fastbast-kerega kupee, millel oli salongis 4 istekohta. Keskmise suurusega Charger jagas komponente Coronetiga, mis kasutas samuti Chrysler B platvormi. Baasmootoriks oli 318-kuuptolline (5,2 l) V8 koos kolmekäigulise manuaalkäigukastiga ningsaadaval oli ka automaatkäigukast. Pakuti ka ka suuremaid ja võimsamaid mootoreid: näiteks 426-kuuptolline (7,0 l) Hemi V8. Esimese põlvkonmna Chargeri müüginümbrid jäid kesiseks.
Dodge Charger SRT8
pisi|1. põlvkond pisi|2. põlvkond Dodge Charger SRT8 (Street and Racing Technology) on Dodge'i sportsedaan.
Seda on toodetud kolm põlvkonda. Teise põlvkonna Chargeri mootor on HEMI, mille töömaht on 6428 cm³ ja millel on V8 bensiinimootor. Võimsust on 477 hobujõudu, pöördemomenti 637 Nm, kiirendusaeg 0–100 km/h on 4,8 s. Käigukastiks on 5-käiguline automaat. Tippkiirus on 290 km/h. Kütusekulu linnas on 17 l/100 km ja maanteel 10,2 l. Veljed on 20-tollised. Auto kaal on 1979 kg.
Auto on ehitatud tagaveolisele platvormile LX, mis on inspireeritud Mercedes-Benz E- ja S-klassi omadest. Sama mootorit kasutavad ka Jeep Grand Cherokee SRT8, Chrysler 300 SRT8 ja Dodge Challenger SRT8. SRT8 pikas tagatules on 164 LED-lampi. Charger SRT8 põhiline rivaal on 87 hobujõudu võimsam Cadillac CTS-V.
Keemu
Keemu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Matsalu külast.
Gaasipõleti
Gaasipõleti on gaaskütusega (näiteks atsetüleen, maagaas või propaan) seade (põleti) peamiselt kuumutamiseks vajaliku leegi tekitamiseks.
Mõned põletid segavad kütust välisõhuga, et tagada täielik põlemine. Atsetüleeni kasutatakse tavaliselt koos dihapnikuga.
Gaasipõletite rakenduste seas on jootmine ja keevitamine. Viimase korral kasutatakse õhu asemel hapnikku, et saada terase sulatamiseks vajalik kuumem leek. Laboris kasutatakse Bunseni põletit, mille kütuseks on maagaas. Et sulatada metalle sulamistemperatuuriga kuni 1100 °C, näiteks vask, hõbe ja kuld, kasutatakse loomuliku õhutõmbega propaanpõletit.
Piret Minn
Piret Minn (neiuna Piret Leidsaar; 4. aprill 1961 Rapla – 24. jaanuar 2019) oli eesti omavalitsustegelane, Rapla vallavanem aastatel 2017–2019.
Ta lõpetas aastal 1979 Rapla Keskkooli. Oma edasise elu otsustas ta siduda keemiaga. 1984. aastal sai ta tollases Tallinna Polütehnilises Instituudis lõpudiplomi keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal.
Tööteed alustas Minn laborijuhatajana Sadolini värvivabrikus Raplas. 2015. aastal sai temast Sadolini peadirektor, kes vastutas ka Baltikumi ja Ukraina turundus- ja müügitegevuse eest.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Rapla vallavolikogu liikmeks valimisliidu Valimisliit Rapla Vallakodanike Liit 2017, ta valiti vallavolikogu liikmeks; 6. novembril 2017 valiti ta Rapla vallavanemaks.
Isiklikku
Ta oli abielus ja tütre ema. Tema ema Helene Leidsaar (1930–2012) oli Raplas kooliõpetaja.
Johannes Geis
Johannes Geis (sündinud 17. augustil 1993 Schweinfurtis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis 1. FC Nürnberg.
Ta alustas klubikarjääri Greuther Fürthis, debüteerides hooajal 2010/11 Saksamaa esiliigas. Saksamaa kõrgliigas mängis ta esmakordselt hooajal 2012/13. 21. aprillil 2013 lõi ta mängus 1. FC Nürnbergi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas.
Aastatel 2013–2015 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis Mainz 05.
2015. aasta juunis siirdus ta umbes 12 miljoni euro eest Schalkesse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2017/18 oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Sevilla.
2019. aasta jaanuaris sõlmis ta kuni hooaja lõpuni lepingu Saksamaa esiliigaklubiga 1. FC Köln. Pärast seda liitus ta Nürnbergiga.
Aastatel 2008–2015 mängis Geis Saksamaa noortekoondistes.
MRT Keskus
MRT Keskus (makedoonia keeles Центар МРТ) on 22-korruseline kõrghoone Skopjes, mis majutab Põhja-Makedoonia rahvusringhäälingut (Македонска радио-телевизија).
Grusiinid
Grusiinid ehk georglased (varem eesti keeles grusiinlased; gruusia keeles ქართველები (kharthvelebi)) on Lõuna-Kaukaasia rahvas, kes elab põhiliselt Gruusias (2014. aasta rahvaloenduse andmetel 3 224 564 ). Märkimisväärne arv grusiine elab ka Türgis ja Venemaal (2010. aasta rahvaloenduse andmetel 157 803 ). Koguarvuks hinnatakse umbes 6 miljonit.
Enamik grusiine on kristlased ning kuulub autokefaalsesse Gruusia Õigeusu Kirikusse. Türgis ja Adžaarias leidub ka islamiusuliste grusiinide kogukondasid.
Gruusiinid räägivad gruusia keelt. Grusiinide hulka loetakse ka mitu subetnost: megrelid, lasid, svanid, kelle keeled on gruusia keelest mõnevõrra erinevad.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 490 grusiini (neist Tallinnas 244). 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 946 grusiini (578 meest ja 368 naist). Neist 653 emakeel oli gruusia keel ja 250 olid Eesti kodanikud.
Kännumampel
Kännumampel (Kuehneromyces) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Juan Gersón
Juan Gersón (tegutses u 1562) oli 16. sajandil Mehhikos elanud põlisrahvusest maalikunstnik, kes tegutses Tecamachalcos, praeguses Puebla osariigis. Ta ristiti prantsuse teoloogi Jean Gersoni auks.
Juan Gersón avastati alles 1962. aastal, kui rühm Mehhiko uurijaid leidis dokumendid tema tegevuse kohta. Algselt arvati, et ta oli Itaalias õppinud flaamlane, sest tema kunstnikukäekiri kandis mitmeid Põhjamaade renessansi jooni. Siiski näitas lähem uurimine, et Gersón oli ristitud põliselanik, kes esimese vallutusjärgse põlvkonna inimesena omandas euroopaliku maalimisstiili täiuslikult. Tema kompositsioonides on ära tuntud motiive renessansiaegsetelt Saksa puulõigetelt. Ent kunstnik muutis sageli eeskujude formaati ja kohandas need horisontaalsetest ristkülikutest vertikaalsetesse ovaalidesse, lisas värvid ja kontuurid. See näitab, kui hästi võisid kohalikud teise traditsiooni eeskujudesse süveneda kohalike orduvendade vahendusel, kes nii kunstnikena kui ka õpetajatena olid siiski asjaarmastajad, ja küündida Hispaanias tunnustatud kutseliste maalijate tasemele.
Juan Gersóni maalingud kaunistasid 16. sajandi Kesk-Mehhiko kabeleid. Teada on, et ta maalis Tecamachalco San Francisco kiriku lae, talle on stiili põhjal omistatud ka maalingud Epazoyucanis. Ta maalis Vana testamendi ja Ilmutusraamatu stseenid esmalt kohalikku päritolu puukoorest paberile (amate), seejärel kleepis need müüridele. Suure tõenäosusega kasutas ta eeskujudena Euroopast Uus-Hispaaniasse jõudnud piibliteemalisi puulõikeid. Värvitoonid maalinguis on säravad türkiis- ja helesinised (maiade sinine), erkpunased ja muldvärvitoonid, mis paistavad olevat võrreldes valmimisaastaga 1562 üldse mitte aja jooksul tuhmunud.
Tecamachalco 28 stseeni algavad Kaini ja Aabeli looga, järgnevad stseenid veeuputusest, Paabeli torni ehitamisest, Aabrahami ohvrist, Jaakobi unenäost, prohvet Hesekieli nägemusest taevase Jeruusalemma kohta ja Saalomoni templi põletusohvrialtarist. Kuus stseeni on Johannese Ilmutusraamatust.
Mõned uurijad on oletanud, et Gersón võis olla Voynichi käsikirja illustreerija
Välislingid
[http://mexicosmurals.blogspot.com/2017/01/tecamachalco-apocalypse-murals.html Tecamachalco: the Apocalypse murals. - mexicosmurals (blog)]
Rein Lillmaa
Rein Lillmaa (24. juuni 1941 – 21. jaanuar 2019) oli Eesti teleoperaator ja fotograaf.
Lastesarjadest jäävad tema elutööks „Onu Tik-Taki seiklused”, „Päkapikula”, "Buratino tegutseb jälle" ja "Saame kokku Tomi juures".
Rein Lillmaa oli ka järgmiste filmide, saadete ja seriaalide operaator:
Uno Veeperv
Uno Veeperv (kuni 2. juunini 1936 Uno Veeber; 3. august 1930 Hummuli vald, Viljandimaa – 26. juuli 2010 Viljandi) oli Eesti NSV parteitöötaja ja omavalitsustegelane.
1950. aastast oli ta ELKNÜ Valga Rajoonikomitee instruktor, 1951–1958 töötas ajakirjanikuna Valga rajoonis. 1958. aastal oli ta Kiviõli rajooni ajalehe Töö Lipp toimetaja, seejärel ajalehe Valga Kommunist kirjade osakonna juhataja. Aastatel 1959–1962 oli ta EKP Valga Rajoonikomitee lektor-konsultant, hiljem propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja, 1962–1965 Valga rajooni Partei- ja Riigikontrolli Komitee esimees, 1965–1979 EKP Valga Rajoonikomitee I sekretär, 1979–1987 Viljandi rajooni RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1988–1999 oli ta ETA erikorrespondent.
NLKP liige 1952. aastast. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX ja X koosseisu saadik.
Aeglane liikumine
Aeglane liikumine (kasutatakse ka nimetust aeglane elustiil või aeglase elustiili liikumine) kannab endas ideed, et kõike tuleks teha enda jaoks sobivas tempos ja mitte asjatult kiirustades. See ei tähenda, et asju tuleks teha ilmatu aeglaselt, vaid püütakse vastanduda kiirustavale eluviisile ning valida hoolsamalt, millele aega pühendatakse, ning tehakse seda paremini ehk hinnatakse kvaliteeti kvantiteedile.
Aeglane liikumine sai alguse 1986. aastal Roomast, kus taheti avada McDonald'si kiirtoidurestorani, kuid kohalikud hakkasid selle vastu protesteerima. Sellest sündmusest sai alguse aeglase toidu liikumine, millega väärtustatakse kohalikku ja mahedalt kasvatatud toitu ning toidu söömise nautimist. Aja jooksul on aeglane elustiil levinud ka teistesse eluvaldkondadesse: aeglane mood, aeglane turism, aeglane äri, aeglane treenimine jne.
Aeglane toit
Aeglase toidu liikumine sai alguse 1986. aastal Itaaliast, kui kohalikud protestisid kiirtoiduketi McDonald’s restorani avamise vastu. 1989. aastal loodi organisatsioon Slow Food eesmärgiga kaitsta kohalikke toidukultuure ja nende mitmekesisust ning traditsioone, mis elutempo kiirenemise ning kiirtoidu populaarsuse kasvuga maailmas kaduma hakkasid. Organisatsiooni jaoks on oluline pöörata inimeste tähelepanu toidu päritolule ning sellele, kuidas inimeste toiduvalikud mõjutavad ümbritsevat maailma.
Aeglase toidu kasvatamise juures peetakse silmas, et tooraine oleks kasvatatud mahedalt, kasutamata kasvu kiirendavaid mürke. Lisaks on oluline, et tooraine valmiks tarbija lähedal ning et toidu vedamiseks ei kasutataks keskkonnakahjulikke transpordiviise. Toidu valmistamise ja söömise juures on oluline võtta aega ning söömisel keskenduda toidule kõigi oma meeltega, pöörates tähelepanu nii toidu maitsele, struktuurile, lõhnale, helile kui ka välimusele.
Eestis tegeleb Slow Food liikumisega Slow Food Saaremaa, mis on rahvusvahelise organisatsiooni alaüksus, ühendades kohalikke toidutegijaid.
Cittaslow
Cittaslow liikumine algas Itaalias, kui nelja väikelinna linnapead tahtsid rakendada aeglase toidu liikumise põhimõtteid oma linnades. Tänaseks on Cittaslow liikumisega liitunud linnasid juba 30 riigis ja 272 linnas, kusjuures suurem osa linnadest asuvad Euroopas. Liikumisega saavad liituda linnad, milles elab kuni 50 000 elanikku.
Aeglane turism
Aeglane turism lähtub põhimõttest, et veetes sihtkohas rohkem aega saavutatakse koha ja selle kultuuriga suurem side. Aeglases turismis külastatakse rahulikumaid kohti, veedetakse aega kohalikega ning avastatakse nende kombeid. Aeglane turism on justkui mõtteviis, mis soosib oma teekonnal kohtade ja inimeste süvitsi tundma õppimist. Massiturismi sihtkohtadele eelistatakse pigem kohti, mida külastavad kohalikud. Samuti peetakse oluliseks keskkonnasõbralikkust, mistõttu valitakse transpordiks lennukiga lendamise asemel tihti aeglasem liikumisviis. Majutuseks valitakse mitme tärni hotelli asemel pigem kodumajutusi, mis aitab kohaliku kultuuriga rohkem sidet luua.
Aeglane mood
Aeglane mood vastandub massimoele, et aeglustuks uute riiete ostmise vajadus ja tekiks looduskeskkonnale vähem kahju. Aeglases moes eelistatakse kohalikes väike-ettevõtetes õiglastel tingimustel valmistatud kvaliteetseid riideid ning soositakse riiete taas- ja uuskasutust.
Eestis on üks tuntumaid aeglase moe tegijaid Reet Aus.
Aeglane äri
Aeglase äri eesmärk on vähendada ettevõtjate ja töötajate läbipõlemist. Selleks mõeldakse oma tegevus hoolikalt läbi ning valitakse piiratud arv tooteid või teenuseid ning turunduskanaleid ja keskendutakse nende kõrge kvaliteedi tagamisele.
Aeglased ärid võtavad aega pikaajaliselt mõtlemiseks. Lühiajaliste lahenduste asemel analüüsitakse probleeme süvitsi ning proovitakse leida pikaajalisi strateegilisi lahendusi, et tegevused oleksid jätkusuutlikumad ja kasulikumad. Probleemide ilmnemisel võetakse aega, et nende sügavamatest põhjustest aru saada ning neid lahendada. Niimoodi on võimalik edaspidiste pidevate „tulekahjudega tegelemise“ arvelt palju aega võita. Samuti võetakse aega puhkuseks, et lasta oma loovusel ja efektiivsusel taastuda ning pööratakse tähelepanu ka enesearengule.
Lisaks on aeglase äri juures oluline koostöö tegemine ja inimestega suhtlemine. Need tegevused võivad tunduda liialt ajakulukad, kuid nii tegutsedes on võimalik jõuda kaugemale.
Lazid
pisi|Lazi mehed traditsioonilises riietuses, 1900 Lazid (lazi ლაზი või ლაზეფე; türgi lazlar, gruusia ლაზი või ჭანი) on rahvakild, kes elab Musta mere ääres Türgis ja vähemal määral Gruusias. Koguarvu hinnatakse 50 tuhandele.
Lazid olid varem kristlased, tänapäeval enamasti sunniidid.
Lazid kõnelevad lazi keelt, mis kuulub samasse keelterühma gruusia, megreli ja svani keelega.
Villem Lapimaa (tennisist)
Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna 20. Keskkooli ning hiljem õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Tennisetreeninguid alustas 9-aastaselt, olles treener Jüri Põldoja õpilane.
1970. aastal tuli Villem Lapimaa üksikmängus Nõukogude Liidu noortemeistriks.
Aastatel 1970, 1972 ja 1973 saavutas Nõukogude Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel hõbemedali.
Aastatel 1972–1978 Eesti NSV meistrivõistlustel paarismängudes 1 hõbeda ja 5 pronksi. Villem Lapimaa on mänginud 16 korda Eesti tennisekoondises.
Kolleegiumiregistraator
pisi|"Esimene [[teenistusaste. Kolleegiumiregistraatori teenistusastmesse ülendatud semstvokirjutaja poeg". Vassili Perovi maal (1860)]]
Kolleegiumiregistraator (vene keeles коллежский регистратор) oli aastatel 1722−1917 kehtinud Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XIV klassi teenistusaste. 1917. aastal oli sellest kõrgem kubermangusekretäri teenistusaste. 1845. aastani oli kolleegiumiregistraatoril võimalik tõusta isikliku aadliku seisusse, pärast seda aga ainult aukodanikuks.
Reimo Sagor
Reimo Sagor (sündinud 14. mail 1987 Lääne-Nigula vallas) on eesti näitleja.
Ta on õppinud Palivere Põhikoolis ja lõpetanud 2006. aastal Taebla Gümnaasiumi ning 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26.lend).
Aastast 2014 töötab Reimo Sagor Vanemuise teatris näitlejana.
Toksilised jäätmed
Toksilised jäätmed on peamiselt keemilised jäätmed, mis võivad elusolenditele põhjustada surma, vigastusi või sünnidefekte. Need levivad üsna kiiresti ning sellisel juhul saastuvad nii järved, jõed kui ka atmosfäär. Toksilisi jäätmeid nimetatakse ka ohtlikeks jäätmeteks või äravisatavaks materjaliks, mis kujutavad endast pikaajalist riski inimeste tervisele ja keskkonnale.
Ohtlikud jäätmed on mürgised kõrvalsaadused tootmises, põllumajanduses, linna septilistes süsteemides, garaažides, haiglates, laborites ja tööstuses. Toksilised jäätmed võivad olla vedelad, tahked või mudased ja need võivad sisaldada raskmetalle, kemikaale, ohtlikke patogeene või muid toksiine. Ohtlikeks jäätmeteks nimetatakse ka radioaktiivseid jäätmeid. Ohtlikke jäätmeid tekib ka majapidamisest: patareisid, arvutiseadmeid, värvi ülejääke, pestitsiide.
Mõju tervisele
Toksilised jäätmed sisaldavad sageli kantserogeene ja kokkupuude nendega mingil põhjusel, näiteks lekke või aurustumise tõttu, suurendab kaitseta inimeste vähiriski. Näiteks harvaesineva verevähi polütsüteemia tekitaja leiti mürgiste jäätmete prügila ümbrusest Kirde-Pennsylvanias 2008. aastal.
USA-s viidi läbi uuring, mis keskendus tavajäätmeprügilate lähedal elavate inimeste tervisele. Uuringu eesmärk oli välja selgitada, kas tavajäätmeprügilate lähedal elada on sama kahjulik kui ohtlike jäätmete prügila lähedal. Uuring kestis seitse aastat. Uuriti 18 vähiliiki, et näha, kas prügila lähedal elavatel osalejatel on kõrgem risk vähki haigestuda kui neil, kes ei ela prügilate ümbruses. Uuring viidi läbi Ameerika Ühendriikide idaosas Massachusettsi osariigis, 1,61 kilomeetri raadiusega Põhja-Hamptoni piirkondlikus prügilas.
Kuigi toksilised jäätmed on maetud sügavale maa alla, on siiski inimesed nendega uuesti kokku puutunud, näiteks üleujutuste tõttu. Nii juhtus ka pärast orkaani Katrina. Elavhõbeda bioakumulatsiooni tõttu sisaldavad magevee ja mere ökosüsteemide kalad elavhõbedat, mis jõuab nii inimeste kui ka loomade toidulauale.
Käitlemine ja kõrvaldamine
Orgaanilisi jäätmeid võib kõrgel temperatuuril põletada. Kui jäätmed sisaldavad raskmetalle või radioaktiivseid isotoope, tuleb need eraldada ning hoiustada, sest neid ei saa hävitada. Jäätmeid käideldes püütakse vältida toksiliste jäätmete keskkonda sattumist. Kuid toksilisi jäätmeid satub paratamatult keskkonda. Võimalikuks ning ka efektiivseks toksiliste jäätmete ladustamisviisiks oleks ladustamine suletud mahutites, mis peavad olema teisaldatavad. Sobivad näiteks klaas- või betoonmahutid ja läbimatu savi alla matmine. Kui toksiliste jäätmete käitlemine on seadustega reguleeritud, siis ebaseaduslikku toksiliste jäätmete kõrvaldamist võib karistada rahatrahviga ning äärmisel juhul ka vangistusega. Ohtlike jäätmete matmispaika ja muud saastunud tühermaad kasutatakse rohealana või kujundatakse ümber kaubandus- või tööstuspinnaks.
Ameerika Ühendriikide toksiliste jäätmete regulatsiooni ajalugu
USA ministeeriumid loovad seadusi, mis reguleerivad ohtlike jäätmete hulka. Neid seadusi jälgib Ameerika Ühendriikides tegutsev keskkonnakaitse organisatsioon. Organisatsioon ja ministeeriumid kontrollivad, kas toksilisi jäätmeid käideldakse ja kõrvaldatakse ettevaatusabinõusid järgides. Keskkonnakaitse organisatsioon kirjutab ning jõustab määruseid, mis tulevad Kongressilt. Ameerika Ühendriikide keskkonnakaitse organisatsioon on USA föderaalvalitsuse organisatsioon, mis loodi selleks, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda. Paljudes USA linnades kogutakse kodumajapidamiste mürgiseid jäätmeid, et need käitlemisjaamadesse viia. Mõned jäätmed, mida ei pruugita vastu võtta tavaprügilates, on näiteks laskemoon, kaubanduslikud laevaheitmed, lõhkeained ja löögitundlikud esemed, hüpodermilised nõelad ja süstlad, meditsiinijäätmed, radioaktiivsed materjalid ning suitsuandurid.
Keskkonnakaitse organisatsioon lõi keskkonnafondi seaduse. Seal on toodud ebaseaduslikult maha jäetud toksiliste jäätmete käitlemise ja kõrvaldamise nõuded.
USA-s on pidevalt vaidlused, kuidas õigusakte õiglaselt luua ja ellu viia, ühel pool on üldsus ja keskkonnakaitsjad, teisel pool valitsus ja ettevõtted. Vaidlused algasid 1979. aasta suve lõpus Põhja-Carolina osariigis, kui rakendati Massachusettsi keskkonnaorganisatsiooni ressursside säilitamise ja taastamise seadus. Põhja-Carolina osariigis valati Piemonte maanteele nimelt üle 100 000 liitri polüklooritud bifenüüle (PCB) sisaldavat õli. Tekkis suurim PCB-leke Ameerika ajaloos, tuues kaasa rahvatervise kriisi, mis avaldab mõju tulevastele põlvedele. Trükkplaatide saastunud materjal koguti lõpuks kokku ning maeti Warreni maakonna prügilasse. Kui inimesed said teada, et seal ladustatakse mürgiseid jäätmeid, järgnes sellele kodanike vastasseis, korraldati ka suuri avalikke demonstratsioone.
Aastaid pärast Warreni maakonna proteste, 1884. aastal, tehti ressursside säilitamise ja taastamise seaduses muudatusi ohtlike ja tahkete jäätmete kõrvaldamise kohta. Muud meetmed, kaasa arvatud 1984. aasta muudatused, tõid kaasa keskkonnakaitse organisatsiooni suurenenud võimu, kehtestati rangemad ohtlike jäätmete käitlemise standardid ja maa-aluse mahuti programm.
Ohtlike jäätmete kõrvaldamine on USA-s jätkuvalt konflikti allikas. Majandus- ja keskkonnapoliitikas peab võtma seisukoha, kus ja kuidas jäätmeid kõrvaldada. Samuti tuleb pidevalt mõelda ka toksiliste jäätmete kõrvaldamisega seotud õnnetuste vältimisele ning taoliste kriiside ärahoidmisele.
Paderborni ülikool
pisi|Logo Paderborni ülikool (saksa keeles Universität Paderborn) on ülikool Saksamaal Paderbornis.
Ülikool asutati 1972.
Ülikoolis õpib üle 20 300 üliõpilase.
Seli (Lääneranna)
Seli on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
10. jaanuarini 2014 oli osa Pagasi külast.
Benno Voelkner
Benno Gustav Voelkner (3. september 1900 Danzig – 21. jaanuar 1975 Schwerin) oli saksa kirjanik.
Rahvusvaheline perepäev
Rahvusvaheline perepäev on 15. mail tähistatav päev.
Perepäeva eesmärk on meelde tuletada perekonna kui kõige vanema ja olulisema institutsiooni tähtsust ja väärtust.
Rahvusvaheline perepäev asutati ÜRO Peaassamblee poolt 1993. aastal ning juba järgmisel aastal tähistati seda esmakordselt.
Ševtšenkove (Odessa oblast)
Ševtšenkove (ukraina keeles Шевченкове) on küla Ukrainas Odessa oblastis Izmajili rajoonis. See asub 63 km kaugusel rajooni keskusest Izmajilist ja 28 km kaugusel Dzinilori raudteejaamast.
Ševtšenkove lähedal asub suur hulk Doonau jõgikonda kuuluvaid veehoidlaid.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli külas 5625 elanikku. Küla pindala on 6,37 km².
Rahvaarv
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ševtšenkove elanikest suurem osa ukraina keelt kõnelevad inimesed (96,85%).
Põlva Muusikakool
Põlva Muusikakool on muusikakool Põlvas aadressil Võru tänav 1.
20. septembril 1967 alustas Põlvas tegevust Põlva Lastemuusikakool. Esialgu tegutses kool Põlva Keskkooli kolmes klassiruumis.
Alates 1990. aastast tegutseb muusikakool Põlva valla hallatava asutusena Põlva kesklinnas pargi ääres aadressil Võru tänav 1. Samas hoones asus varem Eestimaa Kommunistliku Partei Põlva Rajoonikomitee.
Muusikakooli rajaja ja kooli direktor aastatel 1967–2004 oli Ülle-Liis Sööt. 2004. aastast on direktor kooli vilistlane Ester Liblik.
Muusikakoolis on võimalik õppida 16 erialal (sealhulgas klaverit, keelpille, puhkpille, akordionit ja lõõtspilli), tegutsevad keelpilliorkester, noorte kapell ja vokaalansamblid.
2016. aastal tunnustas Haridus- ja Teadusministeerium Põlva Muusikakooli nimetusega "Parim huvikool 2016".
Juuni 2014
Juuni 2014, kroonika
21. juuni
pisi|21. juunil leiti Hiiumaa lähedalt allveelaeva Akula vraki asukoht
Kaseorg
Kaseorg on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaseorg 127 inimesel: 53 mehel ja 74 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kaseorg meeste puhul 1913. kohal ja naiste puhul 1392. kohal.
Perekonnanimi Kaseorg oli kõige levinum vanuserühmas 50–54 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,94. Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,60 inimest.
Liivimaa kodusõda
Liivimaa kodusõda oli sisemine relvakonflikt keskaegsel ehk Vana-Liivimaal 13.–16. sajandil. Toona leidis neid aset mitu:
Täpsusorienteerumine
pisi|Orienteerumisülesanne täpsusorienteerumises
Täpsusorienteerumine on üks neljast Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni (IOF) poolt tunnustatud orienteerumisalast.
Võistleja peab kaardi ja kompassi abil lahendama orienteerumisülesandeid. Kaardile on ringiga märgitud hulk kontrollpunkte. Kontrollpunktide piirkonnas maastikul on 3–5 orienteerumistähist. Iga kontrollpunkti läheduses on tee või raja ääres tähistatud otsustuskoht. Võistleja peab kaarti ja kompassi kasutades ja maastikku tõlgendades valima, milline tähis vastab kaardile märgitud kontrollpunkti ringi keskpunktile. Iga kontrollpunkti piirkonnas paiknevatele tähistele vastavad kokkuleppeliselt tähed A, B, C, D ja E, vaadatuna vasakult paremale. Iga orienteerumisülesande vastusena tuleb kontrollkaardile märkida õige täht, komposteerides kaasasoleva kontrollkaardi vastavas veerus asuvat lahtrit. Orienteerumisülesande lahendamine sarnaneb valikvastustega testiga, kus tuleb valida, milline erinevatest kontrollpunkti tähistest on õige, st vastab kaardil märgitud kohale. Vastus tuleb märkida otsustuskohast lahkumata. Võimalik on aga ka see, et ükski maastikul asuvatest tähistest ei vasta kaardil näidatud kontrollpunkti ringi keskpunktile. Sel juhul tuleb märkida kontrollkaardi lahtrisse Z (zero ehk tühi vastus). Rajal on alati mõned ajavõtuga kontrollpunktid, kus vastus tuleb anda kiiruse peale. Kontrollaeg ajavõtuga kontrollpunktides on 60 sekundit.
Iga õigesti vastatud orienteerumisülesanne annab ühe punkti, ajavõtuga kontrollpunktide puhul annab ühe punkti õige vastus, mis on antud kuni 60 sekundi jooksul. Tulemuste arvestuses järjestatakse võistlejad kogutud punktisumma alusel.