cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Multitolerantsus
Erinevused multiresistentsusest
Multiresistentsuse eristamine multitolerantsusest on nimede sarnasuse tõttu väga oluline. Kui multiresistentsus on mikroorganismi geneetiline omadus, mis pärandub põlvest põlve ja võimaldab seda kandval organismil bakteritsiidse toimeaine olemasolul keskkonnas ka kasvada, siis multitolerantsetel bakteritel puuduvad mõlemad nimetatud omadused, mida tõestas oma katsetes juba J. W. Bigger. Resistentsus kujuneb bakteritel elu jooksul kas juhuslike mutatsioonide tulemusel või horisontaalse geeniülekande läbi ja on seetõttu päranduv järglastele. Multitolerantsus on mööduv ja mittepäranduv fenotüüp geneetiliselt sarnaste isendite seas ning ilmneb iseenesliku geneetilise ümberlülituse tagajärjel.
Töömehhanismid
Vaatamata sellele, et persisterite olemasolu on teada juba üle poole sajandi, on selle fenomeni taga olevad molekulaarsed mehhanismid valdavalt teadmata. Persisterite uurimine on väga raske, sest nende populatsioon on väga väike (E. colis 10−6–10−5) ja neid on keeruline eristada hariliku fenotüübiga bakteritest.
On selge, et persisterite geeniekspressioon erineb suuresti statsionaarse ja eksponentsiaalse kasvufaasi rakkude omast. Paljude geenide, sealhulgas ka nende, mis reguleerivad metabolismi, ekspressioon on maha surutud, mis toetab veel persistentsuse seost soikeseisundiga. Samas on kõrgendatud paljude stressivastusega seotud geenide ekspressioon, mis selgitab persisterite ellujäämist bakteritsiidsete ainete mõjul, kuid ei selgita soikeseisundit.
1983. aastal avastati E. coli K-12 tüves mutant, mille kultuuris persisterite populatsioon oli märkimisväärselt suurem (10−2). Selekteerides kõrgema persistentsussagedusega mutante avastati, et mutatsioon on toimunud hipBA lookuses, mis kodeerib üht toksiin-antitoksiin moodulit. Mutatsioonid on toimunud hipA geenis ning usutakse, et need mutatsioonid põhjustavad halvemat sidusust toksiini ja antitoksiini vahel Kuna suureneb rakkude hulk, kelles on kõrge tase toksiini, mis kasvu pärsib, kasvab ühtlasi ka persisterite arv. Seda väidet kinnitavad ka katsed, kus kogu hipBA mooduli deletsiooniga mutandi populatsioonis persisterite osakaal järsult langeb ja samas teiste toksiinide, näiteks RelE, üleekspressioonil persisterite arv mitmekordistub. Seoses soikeseisundi põhjustamisega toksiin-antitoksiin mehhanismide poolt on leitud, et ppGpp tase kõigub ühe kultuuri rakkudes stohhastiliselt ning selle kõrge tase aktiveerib rakus läbi polüfosfaat- ja Lon proteaas-sõltuva kaskaadi toksiin-antitoksiin lookusi, mis omakorda põhjustavad bakterites aeglast kasvu ja persistentsust.
Seni üks edukamaid meetodeid uurida E. coli persistereid on läbi nende metabolismi ja on avastatud, et nende põhilised süsinikuallikad on glütserool ja glükoos.
Usutakse, et selline fenotüüp tekib spontaanselt bakterikultuuris iseenesliku geneetilise ümberlülituse tagajärjel.
Persistentsuse ökoloogiline tähtsus
Usutakse, et persistentsus on kohandumus ellujäämiseks muutuvas keskkonnas. Fenotüüpide paljusust, mis on populatsioonile kindlustuseks muutuvate keskkonnatingimuste vastu, nimetatakse populatsioonigeneetikas riskide maandamise strateegiaks (bet-hedging).
Persistentsus võib tekkida populatsioonis kas läbi iseenesliku geneetilise ümberlülituse või vastusena signaalidele keskkonnast. Viimane oleks organismile energeetiliselt kulukam, sest selleks oleks tarvilik ka süsteem, mis tunneks ära vastava stiimuli, annaks signaali edasi ja reageeriks muutunud oludele. Seega oleks selline süsteem eelistatud ainult juhul, kui muutused keskkonnas oleksid nii sagedased, et tasuksid ära süsteemi pidamise energeetilise kulu.
Iseeneslik lülitumine oleks soositud just siis, kui keskkonnas muutuste toimumine on pigem haruldane või juhul, mil muutused keskkonnas on katastroofilised ning ei jäta organismile aega oludega kohanemiseks ka vastava aparatuuri olemasolul.
Samuti on ka välja pakutud, et peristentsus võib olla vananemise tulemus. Rakkudes võivad nende elu jooksul kuhjuda vigastused ning on näidatud, et rakud, millel on rohkem vigastatud valke, moodustavad väiksema tõenäosusega kolooniaid. Sellest tulenevalt on pakutud välja hüpotees, et persistentsus võib olla kas või osaliselt põhjustatud rakkude juhuslikest vigastustest ja need isendid, mis hakkavad statsionaarsest faasist aeglasemini kasvama, on lihtsalt suuremate kahjustustega.
Alona Kimhi
Alona Kimhi (heebrea keeles אלונה קמחי; sündinud 1966 Lvivis) on Ukrainast pärit Iisraeli kirjanik ja näitleja.
Alona Kimhi sündis Ukraina NSVs, ent emigreerus 1972. aastal koos perega Iisraeli.
Eesti keeles on Kalle Kasemaa tõlkes ilmunud Alona Kimhi kaks novelli, "Kuuvarjutus" ja "Õudulaul ehk Mor Alkabetsi äpardunud võõrutus" (Loomingu Raamatukogu 12–13, 2010).
Krasnozavodsk
Krasnozavodsk on linn Venemaal Moskva oblastis Sergijev Possadi linnaringkonnas. Asub Kunja jõe ääres, Moskvast umbes 88 km kirde pool.
Asula raajti 1915. aastal. 1940 sai linnaks. 2000. aastal eraldati linnast Peresvet.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 12 800.
2010 AB78
2010 AB78 on Maa-lähedane objekt, asteroid, mis avastati 2010. aastal. Asteroidi märkis üles 18. ja 19. jaanuaril Mauna Kea observatoorium. See on umbes 1 km suuruse läbimõõduga.
Oja-haneputk
pisi|Oja-haneputk Oja-haneputk (Berula erecta) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Pulaski maakond (Missouri)
Pulaski maakond (Pulaski County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Waynesville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1833. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 52 274.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
G-77
Ühenduse asutasid 15. juunil 1964 77 Aasia, Aafrika ja Ladina-Ameerika riiki.
Tiik (perekonnanimi)
Tiik on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tiik 279 inimesel (128 mehel ja 151 naisel). Perekonnanimede levikult on Tiik meeste puhul 583. ja naiste puhul 528. kohal.
Heigo Jelle
Heigo Jelle (sündinud 10. veebruaril 1963) on eesti metallikunstnik.
Aastatel 1987–1989 töötas kunstikombinaadis ARSis monumentaalkunstnikuna, edasi kuni 1991 aastani töötas ARS Sepp kunstnikuna. 1992–1996 aktsiaseltsi Sepp juhatuse liige ja kunstnik. 1996–2005 aastatel oli ta OÜ Volunder juhatuse liige ja kunstnik, ning alates 2004 on ta OÜ HJ juhatuse liige.
Ta on olnud Eesti Kunstiakadeemia ehte- ja sepakunsti osakonna õppejõud (1991–2015).
Aastatel 1985–1991 joonistas ka karikatuure ja neid avaldati ajakirjas Pikker.
Heigo Jelle on Eesti Metallikunstnike Liidu liige ja Eesti Seppade Ühenduse liige.
Rocky Summit
Rocky Summit on eeltipp Broad Peaki mäel Gasherbrumi mäemassiivis Karakoramis.
Tipu kõrgus on 8028 m
Selle mäetipu topograafiline prominents jääb alla 50 meetri.
Riia Stradiņši Ülikool
Riia Stradiņši Ülikool (läti Rīgas Stradiņa universitāte) on Riias põhiliselt kõrgemat meditsiinilist haridust andev õppeasutus. Peahoone asub Riias aadressil Dzirciema iela 16.
Ajalugu
Arstiteaduskonna põhjal loodi 1950. aastal Riia Meditsiiniinstituut (Rīgas Medicīnas institūts). Selle rajamise eestvedaja oli Pauls Stradiņš ja esimene direktor oli Ernsts Burtnieks. Algul oli instituudis stomatoloogia- ja arstiteaduse osakond, aga juba järgmisel aastal lisandus farmaatsiaosakond.
1990. aastal nimetati Riia Meditsiiniinstituut ümber Läti Meditsiiniakadeemiaks (Latvijas Medicīnas akadēmija) ja õppetöö korraldati põhjalikult ümber.
2002. aastal hakkas akadeemia kandma nime Riia Stradiņši Ülikool Pauls Stradiņši järgi. Tänapäeval on ülikoolis võimalik lisaks meditsiinierialadele õppida ka sotsiaal- ja loodusteadusi.
Organisatsioon
Ülikooli põhisuunitlus on endiselt meditsiinialase hariduse andmine.
Börde Lamstedti ühisvald
thumb|Vapp thumb|Börde Lamstedti paiknemine Cuxhaveni kreisis
Tehumardi (ansambel)
thumb | 400px | right | Ansambel Tehumardi [[Tehumardi lahingu monumendi ees 1979. aastal.]]
Börde Lamstedti ühisvald
Börde Lamstedt on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis. See paikneb umbes 35 km Bremerhavenist idas ja 15 km Bremervördest põhjas. Keskus on Lamstedtis.
Tehumardi (ansambel)
Tehumardi oli Eesti Laskurkorpuse sõjaveteranide ansambel Saaremaal. Ta tegutses aastatel 1975–1989.
Börde Lamstedti ühisvald
Samtgemeinde Börde Lamstedt koosneb järgmistest valdadest:
Tehumardi (ansambel)
Ansambel moodustati 1975. aastal Salme kultuurimaja juures. Hiljem kuuluti kalurikolhoosi Saare Kalur alluvusse.
Ansambel sai nime Saaremaa valla territooriumil toimunud Tehumardi lahingu toimumispaiga nime järgi.
Esineti peamiselt Saaremaal ja Mandri-Eestis, kuid ka Lätis, Kiievis, Volgogradis ja mujal.
Alates 1975. aastast võeti osa kõikidest rindesõprade päevadest.
Sõrve helilooja Olev Sau on pühendanud ansambel Tehumardile ja selle liikmele Oskar Äärele laulu "Sõrve sõjameeste laul".
Liikmeid: Prits Maaker, Albert Tammik, Jüri Tammistu, Albert Põld, Oskar Äär, Peeter Hüüdma ja Peeter Poll.
Kiirjas ruse
pisi|Kiirjas ruse Kiirjas ruse (Bidens radiata) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Suveniir (ansambel)
Suveniir oli 1974. aastal asutatud Eesti ansambel.
Kiirjas ruse
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Wurster Nordseeküste
Wurster Nordseeküste on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.
Vald on nimetatud ajaloolise Land Wursteni piirkonna ja Põhjamere ranniku järgi. Vald moodustati 1. jaanuaril 2015 seniste valdade Nordholzi, Cappeli, Dorumi, Midlumi, Misselwardeni, Mulsumi, Padingbütteli ja Wremeni ühendamise teel.
Valla pindala on 182,08 km². 31. detsembril 2015 elas seal 16 965 inimest.
Užava
pisi|left|Užava kirik Užava on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Užava valla halduskeskus. Küla asub Užava jõe kaldal merepinnast 5 meetri kõrgusel, Ventspilsist 23 ja Riiast 210 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.
Külla jäävad hiiepaigana kasutusel olnud Užava Puuslikupärn ja Užava Puuslikuoja. Külast mere poole jääb arhitektuurimälestis Užava majakas koos masinahoonega. Riikliku kaitse all on veel Užava luteri kirik, selle uksed ja altar ja Užava muinaskalmed.
Küla kujunes endise Užava mõisa (Hasau) ja aastal 1783 ehitatud luteri kiriku juurde. Suurem osa hoonetest rajati siiski nõukogude perioodil, mil küla oli kohaliku sovhoosi keskasulaks. Seal asub Užava bussipeatus.
Külas kasvav hõberemmelgas (kõrgus 17 ja ümbermõõt 5,1 m) on looduskaitse all.
Aastal 2015 oli külas 399 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 328 ja aastal 2019 oli neid 298.
Vaegnägemine
Vaegnägemine võib olla kaasasündinud, elu jooksul avalduv või trauma tagajärjel tekkinud nägemisprobleem. Artikkel käsitleb vaegnägemist optika seisukohast ning sellest tulenevalt vaid füüsikaliselt seletatavaid nägemisprobleeme.
Inimese silm optilise süsteemina
Inimese silm kui optiline süsteem koosneb silmaläätsest, ripslihasest, pupillist, klaaskehast, nägemisrakkudest ja nägemisnärvist. Silmalääts on elastne kumerlääts, mille kõverusraadiust reguleerivad ripslihased. Pupill on ava vikerkestas, mis kontrollib reflektoorselt silma pääseva valguse hulka. Klaaskeha on kindlate optiliste omadustega keskkond, mida valgus silmas läbib. Nägemisrakkude nimetust kannavad silmapõhjas asuvad valguse intensiivsusele väga tundlikud kepikesed kepikesed ja värvi eristavad kolme tüüpi kolvikesed. Nägemisrakkudest läheb signaal mööda nägemisnärvi ajju, kus signaal tõlgendatakse kasulikuks informatsiooniks. Terve silma korral siseneb valgus pupilli kaudu silma, läbib läätse ja liigub sealt läbi klaaskeha silma põhja võrkkestale, kus moodustab kolbrakkuderohkel piirkonnal ehk kollatähnil ümberpööratud kujutise.
Hüperoopia
Hüperoopia ehk kaugnägevus tähendab seda, et silmalääts koondab pildi võrkkesta taha ja inimene näeb lähedal asuvaid objekte udusena. Kaugemal asuvad objektid võivad kaasasündinud kaugnägevuse korral olla fookuses, aga ei pruugi. Vastupidi müoopiale on hüperoopia korral silm liiga lühike ning korrigeerivaid läätsi tähistatakse plussiga. Silmalääts suudab piisava kumeruse hoidmisega nõrka müoopiat kompenseerida, aga suurema anatoomilise kõrvalekalde korral sellest ei piisa. Sarnaselt lühinägevusega saab seda korrigeerida prillide, kontaktläätsede või operatsioonidega.
Tihti pannakse kaasasündinud kaugnägevus ühte patta ealise kaugnägevuse ehk presbüootiaga. Kuigi mõlemad tähendavad, et inimene ei näe lähedal olevaid objekte hästi, on tegemist eraldiseisvate probleemidega. Ealise kaugnägevuse tekkepõhjuseks on silmaläätse elastsuse vähenemine ja läätse mõjutavate lihaste nõrgenemine. Presbüootia tekkimine on protsess, mis hakkab igapäevaelu mõjutama tavaliselt umbes 40–50-aastastel inimestel. Hüperoopia ehk kaasasündinud kaugnägevus toob kaasa varasema presbüootia ja müoopia ehk lühinägevus lükkab seda edasi. Presbüootiat korrigeeritakse tihti plussprillidega, mis on ainult lähedale vaatamiseks ehk n-ö lugemisprillidega. Ealine kaugnägevus ei ole seotud silma anatoomiliste omadustega ning ei mõjuta kaugele nägemist, seega on tugevalt lühinägevate inimeste puhul lahenduseks mitme fookusega prillid või kontaktläätsed. Võimalik on kasutada ka korraga erinevaid läätsi ehk ühes silmas müoopiat ja teises presbüootiat korrigeeriv lääts. Nendega kohanemine võtab aega ning ei pruugi iga inimese puhul õnnestuda, sest aju peab õppima ühe silmaga kaugele ja teisega lähedale vaatamist eelistama.
Astigmatism
Astigmatismiks nimetatakse optilist aberratsiooni, mille korral vertikaalsete ja horisontaalsete kiirte koondumispunktid ei lange kokku. Silmas on selle tekkepõhjuseks silmaläätse ees oleva sarvkesta ebakorrapärane või väljavenitatud kuju. Terves silmas on lääts ümmarguse piirjoonega, kuid astigmatismi korral pigem rugbypalli kujuga. Ovaalselt sarvkestalt liigub valgus mitut teed pidi läbi läätse ja ovaali lühema telje suunalised valguskiired koonduvad varem kui teistpidise suunaga kiired. Üldjuhul on sarvkesta venitus horisontaalsuunaline, mistõttu vertikaalsed kiired koonduvad enne võrkkestale jõudmist ja horisontaalsed võrkkesta taga. Tegemist on anatoomilise kõrvalekaldega ning astigmatism on pärilik, kuid võib tekkida ka traumade tagajärjel.
Astigmatismi nimetatakse korrapäraseks, kui sarvkesta kumeruste kaks meridiaani on üksteisega risti. Ebakorrapärasel juhul on meridiaanid mõne teise nurga all või on neid suisa rohkem. Väga väikest astigmatismi ei pruugi inimene isegi märgata – asjad on veidi udused, aga mitte nii palju, et elukvaliteeti häirida. Üks levinud võimalus astigmatismi diagnoosimiseks ja hindamiseks on n-ö kellatest. See tähendab, et inimesel lastakse vaadata kella ja öelda, mis suundades olevad jooned tunduvad tumedamad. Astigmatismi korrigeerimiseks saab kasutada spetsiaalseid prille, millel on meridiaanide vahelist nurka arvestades kombineeritud läätsetugevusi. Võimalik on kasutada ka kontaktläätsede või operatsioonide abi. Korrapärase astigmatismi korrigeerimine on tunduvalt lihtsam kui korrapäratu.
Moskva ringtee
thumb|Moskva ringtee Moskva linna kaardil.
Moskva ringtee (vene keeles Московская кольцевая автомобильная дорога; lühend МКАД) on ringtee, mis kulgeb praegu osaliselt (algselt aga täielikult) mööda Moskva linna administratiivset piiri.
Moskva ringtee rajati 1940. aastatel, rekonstrueeriti 1950.–1960. aastatel ja uuesti 1990. aastatel. 2011. aastal teatasid Moskva linnavõimud kavast järjekordselt ringteed ulatuslikult uuendada.
Moskva ringteel puuduvad samal tasandil ristumised teiste sõiduteedega. Mõlemas suunas on rajatud viis sõidurada. 2011. aasta seisuga oli ringtee läbilaskevõime 9000 masinat tunnis, maksimaalne lubatud kiirus on 100 kilomeetrit tunnis.
Paul Laasik
Paul Laasik (sündinud 29. juulil 1949 Idrinski rajoonis Krasnojarski krais) on eesti näitleja.
Paul Laasik elas 7. eluaastani Siberis, lõpetas 1968. aastal Loksa Keskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lend).
Ta töötas aastatel 1972–1996 Tallinna Linnateatri näitlejana. Seejärel olnud vabakutseline näitleja. Paul Laasik on mänginud ka filmides, telelavastustes ja seriaalides (seltsimees Võsa "ENSV"-s).
PAG
PAG võib tähendada järgmist:
Overall Eesti
Overall Eesti AS on Eesti aktsiaselts, mis müüb ja rendib elektroonika- ja telekommunikatsiooni tooteid. Ettevõtte peakontor asub Tallinnas.
Ettevõte asutati 1990.
Ettevõttes töötab 65 töötajat (2012).
Ettevõtte tähtsaim partner on Canon.
Ettevõte on üks loodusfotovõistluse "Vereta jaht" korraldajaid. .
Geert Booij
Karjäär
Booij on õpetanud Vrije Universiteit Amsterdamis ja Amsterdami Ülikoolis. Alates 1997 on ta Hollandi rahvusliku teadusagentuuri humanitaaria valdkonna liige. 2005–2007 oli ta Leideni Ülikooli kunstide valdkonna dekaan.
Jõelehtme vald
Jõelehtme vald oli vald Jõelähtme kihelkonnas ja Harju maakonnas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vald moodustati 19. jaanuaril 1891, kui toimus vallavolikogu esimene koosolek. Jõelähtme vallaks ühinesid kuus mõisavalda – Jõelähtme, Jägala, Kostivere, Ülgase, Kodasu ja Rummu – ning Jõelähtme kirikumõis. Vallas elas siis 982 inimest.
1939. aasta valdade reformiga läksid valla maa-alad uue Jõelähtme valla koosseisu, välja arvatud Kostivere mõisa järgi oleva Ületee nr. 9 talu, Männiku rabast põhja pool asuvate heinamaade (mis läksid Iru valda), Kostivere mõisa järgi oleva Parasmaa raba nr. A-52 ja sama mõisa järgi olevate lahus-heinamaatükkide (kuni talude nr. 19 ja 25 piirini) maa-alad.
Türklane Itaalias
"Türklane Itaalias" (originaalis itaalia keeles "Il turco in Italia") on Gioachino Rossini koomiline ooper (dramma buffo) kahes vaatuses Felice Romani libretole Caterino Mazzola poolt Franz Seydelmannile kirjutatud libreto "Il turco in Italia" (1788) järgi. Esmaettekanne toimus 14. augustil 1814 Milano Teatro alla Scalas.
Väidetavalt Mozarti "Così fan tutte" mõjutustega teos, mida esitati Milano teatris veidi enne Rossini ooperi esietendust. Seetõttu võeti 22-aastase helilooja uus teos külmalt vastu. Kriitikud väitsid ka, et see koomiline ooper jääb aasta varem esietendunud Rossini eelmise ooperi “Itaallanna Alžiiris” (L'italiana in Algeri) varju. Tagasihoidliku vastuvõtu põhjuseks arvati olevat ka, et tollal domineerinud Türgi-teemalised (alla turca või turcheria) teosed olid publiku ära tüüdanud. Seitse aastat hiljem (1821) esitas Milano teater selle ooperi uues lavastuses. Nüüd tundus teos publikule ja kriitikutele oma lustliku faabula ja meeldiva muusika poolest olevat väga meelepärane. Seejärel võeti ooper paljude teatrite repertuaari. Londonis esitati 19. mail 1822 ja New Yorgis märtsis 1826. Püsis paar aastakümmet maailma teatrite püsirepertuaaris, kuid langes siis pikaks ajaks unustusse. 1950. aastal esitas teose Rooma Teatro Eliseo Maria Callasega donna Fiorilla rollis. Noor Franco Zeffirelli ooperi lavastas 1954. aastal ooperi La Scalas, Maria Callas taas peaosas. Seejärel on ooper sageli olnud paljudes teatrites ettekandmisel, kuid pole Rossini soositumate teoste hulgas. Eestis on lavastatud RAT Estonias (dirigent Neeme Järvi, lavastaja Paul Mägi, 1971) ja Pärnus Endla Teatris koostöös Kaunase Riikliku Muusikateatriga festivali PromFest raames (dirigent Erki Pehk, lavastaja Andrus Vaarik, 2021).
Rollide loojad
Francesca Maffei-Festa (donna Fiorilla), Adelaide Carpano (Zaida), Luigi Pacini (don Geronio), Pietro Vasoli (Prosdocimo), Filippo Galli (Selim), Giovanni David (don Narciso), Luigi Pacini (don Geronio). Dirigeeris Alessandro Rolla.
Faabula
Tegevus toimub 19. sajandi alguses Napoli lähistel. Poeet Prosdocimo otsib teemat koomilise ooperi kirjutamiseks. Ta otsustab teose faabula siduda mustlastega, mis on küll banaalne, kuid mustlased toovad alati kaasa sekeldusi ja intriige, mis annaks ooperile värvi. Mustlastüdruk Zaida räägib poeedile oma luhtunud armastusloo. Poeet soovitab mustlastel don Geroniole ennustustega selgeks teha, et ta on sarvekandja. Linna on saabunud Türgi prints Selim, kes on armunud don Geronio naisesse donna Fiorillasse. Viimane pole samuti printsi suhtes ükskõikne, sest ta on oma mehest, senistest majasõpradest ja austajatest tüdinud. Poeet pidi aga napilt saama nahatäie, kuna armukadedad don Geronio ja don Narciso pole eriti huvitatud häbiväärsel kombel ooperisse sattuma. Don Geronio ja tema ooperitenorist majasõber don Narciso, kellele ka donna Fiorilla meeldib, on türklasele armukadedad. Don Geronio püüab oma kergemeelset abikaasat kombelisemaks kasvatada, kuid ilma eduta. Kokku satuvad ka Selim ja Zaida. Selim avastab Zaidas oma kunagise abikaasa. Türklane on nüüd oma kirgliku armastusega seotud kahe konkureeriva naisega. Naised lähevad Selimi pärast peaaegu kaklema. Selim omakorda tahab donna Fiorillat don Geroniolt ära osta. Donna Fiorilla paneb Selimi otsustama, kumma ta valib. Selim hiilib vastusest kõrvale, kuid kavatseb Fiorilla röövida. Donna Fiorilla ei taha koos Selimiga põgeneda ja otsustab jääda oma mehe juurde. Ta nõuab don Geroniolt “vastutasuks”, et võib lähedaseks austajaks pidada ka don Narcisot. Türklasel ei jää üle muud kui lahkuda. Selim ja Zaida asuvad merereisile Türgi poole. Donna Fiorilla naaseb kodulinna. Don Geronio saab naise tagasi ja annab talle kõrvalehüpped andeks. Leppimine on hellitav. Mõlemad paarid on taas koos ja Prosdocimo rõõmustab ooperi õnneliku faabulaga lõpu üle.
Helipuldi kvaliteedimäärajad
Helipuldi kvaliteedimäärajad on teatud tehnilised komponendid, mis aitavad helipulte liigitada amatöör- ja tippklassi. Nendeks komponentideks on eelvõimendid, protsessor ja arvuti. Samas ei mõjuta ainult tehnilised tegurid helipuldi kvaliteeti, vaid ka kasutajasõbralikkus, vajalike funktsioonide paigutus ja kättesaadavus ning klientuuri- ja turuhinnang. Viimast hinnatakse kõige enam lihtsuse ja minimaalse õppimiseks kuluva aja baasil.
Mukura
Mukura on mitme asula nimi:
Helipuldi kvaliteedimäärajad
Analoog- ja digitaalpuldid
On olemas kahte sorti helipulte - analoog ja digitaal. Digitaalsete helipultide suureks eeliseks on "tagasivõtmine" ehk iga liigutust on võimalik helipuldi mällu salvestada ja seda hiljem hõlpsasti "tagasi kutsuda". Analoogpuldil peab iga nupuliigutuse eraldi dokumenteerima, et vajadusel puldi seisu hiljem taastada. Samas helilise poole pealt, võrreldes digitaalsega, on analoogehitusel(traat, raud, elektrilised komponendid) iseäralikum ja pehmem helikeel.
LGBT-liikumised Eestis
LGBT-liikumisteks Eestis nimetatakse sotsiaalseid liikumisi Eestis, mis taotlevad LGBT-inimeste võrdsustatud aktsepteerimist ühiskonnas. LGBT-liikumiste eelduseks oli ideoloogiliste piirangute hajumine nõukogude režiimi nõrgenedes ja organiseeritud LGBT-kogukonna olemasolu.
Sarnaselt ülejäänud Ida-Euroopa riikidega oli kogukonna organiseerumise esimeseks sammuks tutvumiskuulutused ajalehtedes. Geide ja lesbide tutvumiskuulutuste tulemusena tekkinud tutvusringkondadest hakkasid kujunema tulevaste organisatsioonide algtuumikud. Eesti LGBT-kogukond hakkas organiseeruma 1990. aastal. 1990. aastate algust iseloomustab kiire aktiivsuse kasvu periood: loodi esimesed LGBT-organisatsioonid, hakati organiseerima klubilist tegevust ja teavitustööd. Sõltumatu ajakirjanduse teke võimaldas LGBT-kogukonnal hakata enda häält kuuldavaks tegema. Järgmise sammuna hakkas liikumine tegelema poliitiliste eesmärkidega.
1990. aastad
Esimeseks teadaolevaks katseks Eestis elavaid LGBT-inimesi ühendada loetakse 1990. aasta kevadel ilmunud kuulutust ajalehes Nelli Teataja. Pseudonüümi "Erik" all esinenud noormees tutvus küll väheste kuulutustele vastanud inimestega, aga organisatsiooni loomiseni asi ei jõudnud. Mais toimus Tallinnas Ajaloo Instituudis seksuaalvähemuste ajalookonverents "Seksuaalvähemused ja ühiskond: muutuvad suhtumised homoseksuaalsusesse 20. sajandi Euroopas", kuhu kogunenud lesbid hakkasid mõtlema oma ühenduse loomisele. 13. oktoobril 1990 asutatud Eesti Lesbiliit oli esimene seksuaalvähemuste organisatsioon Balti riikides. Lesbiliit oli võrgustiku tüüpi organisatsioon, mille põhitegevuseks oli teabe vahendamine ja ürituste korraldamine. Tipphetkel tellis liidult teavet 200 inimest. 1995. aasta kevadel registreeriti Eesti Lesbiliit ametliku organisatsioonina, mistõttu tuli liikmed nimeliselt kirja panna. Seetõttu vähenes liikmete arv tunduvalt. Selleks ajaks olid tekkinud ka esimesed mõrad organisatsiooni tuumiku sees.
1991. ja 1992. aastal kujunes välja Härjapea Meeste Selts. Selts üritas hakata välja andma geiajakirja Võimalus, aga selleni ei jõutud. Samal ajal üritati moodustada geisid ja lesbisid ühendavat segaorganisatsiooni, mis ebaõnnestus naiste vähese huvi tõttu. Mõlemad ettevõtmised koondasid geisid ning nende baasil asutati Tartus 1992. aasta mais Eesti Gayliit. 1993. aastal asutati transühendus Gendy. Samal aastal loodi ka Eesti Nahkmeeste Selts, mis koondas erinevate seksuaalsete fetišitega homo- ja biseksuaalseid mehi. Nahkmeeste Selts hoidis LGBT-kogukonna üldisematest tegevustest eemale. 1993. aasta sügisel üritas seltskond lesbisid hakata välja andma ajakirja Mind. Järgmisel aastal proovis Eesti Lesbiliit hakata välja andma lesbiajakirja Amatsoon. Kumbki ajakiri ei jõudnud esimese numbrini. 1994–1999 ilmus Eesti Lesbiliidu infoleht ELL-Info, mida ilmus umbes 50 numbrit. Tegemist on kõige pikaajalisema ja regulaarsema seksuaalvähemuste väljaandega Eestis.
1996. aastal tegid geid katse luua segaorganisatsioon Eesti Gayde ja Lesbide Assotsiatsioon (EGLA). Kuna naised ei läinud organisatsiooni loomisega kaasa, siis selle tegevus vaibus kiiresti. 1997. aastal asutas Andres Laidvee Tartus geimeeste ühenduse Apollo, mille aktiivne tegevus vaibus esimese aastaga. Apollo hoidis käigus usaldustelefoni ning korraldas üle nädala laupäevaõhtuid Tartu Elleri muusikakooli baaris Heller. 1998. aastal avati Eesti Lesbiliidu osalusel Eesti esimene geiklubi Nightman. 1998. aastal puhkenud sisetülide tõttu lakkas Lesbiliidu tegevus. Sama aasta lõpus moodustas Lilian Kotteri eestvedamisel selle tuumikust Eesti Lesbide ja Binaiste Ühingu (LesBi Ühing).
2000. aastad
1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses tegutses LGBT-organisatsioonidest eriti aktiivselt Eesti Gayliit. 2000. aastal tehti katse LGBT-ühendusi koondada, kui toimusid Eesti Gayliidu, Eesti LesBi Ühingu ning ühenduse Apollo vahelised ebaõnnestunud läbirääkimised. 2001. aastal üritati järjekordsel katsel anda Eesti LGBT-liikumistele ühtset katust. Koostöös Eesti Gayliidu ja LesBi Ühinguga plaaniti hakata tegelema LGBT õiguste kaitse ja partnerlussuhete seadustamisega. Loodud EGL Arendus avas 2002. aasta kevadel Eesti esimese geisauna Klubi 69. 2001. aastal peatus Eesti Lesbide ja Binaiste Ühingu sisuline tegevus. Selle asemel tõusis Eesti aktiivseimaks lesbiühenduseks 2000. aastal asutatud veebilehest MeaCulpa välja kasvanud noorteühendus. 2003. aastast alates hakkasid kaks aktiivsemat organisatsiooni – Gayliit ja MeaCulpa – omavahel tihedat koostööd tegema ning ei näinud enam ühise juriidilise institutsiooni alla kogunemise vajalikkust. 2004. aastala avati Eesti Gayliidu ja MeaCulpa koostöö tulemusena Eesti Gay ja Lesbi Infokeskus (GLIK), mis hakkas mitteametlikult täitma katusorganisatsiooni rolli. Samal aastal toimus MeaCulpa eestvedamisel Tallinnas Eesti esimene geiparaad "Baltic Moonbow Pride". Rongkäike organiseeriti Tallinnas perioodil 2004–2007.
2007. aastal asutati Reimo Metsa eestvedamisel Seksuaalvähemuste Kaitse Ühing (SEKY), mille eesmärgiks on seksuaalvähemuste õiguste kaitse ja õigusalane nõustamine. 9. oktoobril 2008 asutati Tartus mittetulundusühing Eesti Gei Noored (EGN). Erinevalt varasematest organisatsioonidest ühendas see kõiki LGBT-inimesi ehk nii geisid, lesbisid, biseksuaalseid kui ka transsoolisi inimesi. Ühingu algseks eesmärgiks oli korraldada noortele üritusi, aga esimese paari tegutsemise aasta jooksul laiendati tegevust ka teavitustöö ja poliitika valdkonda. 2009. aastal loodi transinimestele mõeldud TransFoorum. Samal aastal suleti rahapuuduse ja motivatsiooni languse tõttu GLIK.
2010. aastad
2010. aastal asutati kristlike LGBT-inimesi koondava Geikristlaste Kogu. 2012. aastal muutis Eesti Gei Noored enda nime Eesti LGBT Ühinguks. 2016. aastal asutati Rakveres mittetulundusühing Sevenbow, mille eesmärgiks on korraldada Eesti esimene LGBT filmifestival Festheart.
2017. aasta suvel tegutsesid Eestis aktiivselt järgmised LGBT-inimesi ühendavad organisatsioonid: Eesti LGBT Ühing, SEKY, Gendy, Geikristlaste Kogu ja Eesti Nahkmeeste Klubi.
Hocine Soltani
Hocine Soltani (27. detsember 1972 Thénia, Thénia piirkond, Boumerdès' provints, Alžeeria – 1. märts 2002 Marseille) oli Alžeeria poksija. Ta oli esimene ja on seni ainus Alžeeria sportlane, kes on võitnud kaks olümpiamedalit.
Soltani võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale olümpiavõitjale Andreas Tewsile (Saksamaa).
Soltani sai sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Kirkor Kirkorovile (Bulgaaria). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Vasile Nistorile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Soltani poksis novembrist 1998 kuni jaanuarini 2000 elukutselisena ning pidas kokku 4 kohtumist ja võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Trainkos
pisi|Kosovo Raudteele alluvad teed Trainkos (varem Kosovo Raudtee, albaania keeles Hekurudhat e Kosovës) on riiklik raudteekompanii, mis haldab Kosovo alade raudteid. Sealne rööpmelaius on Euroopa standartlaius.
Esimene raudtee Kosovo aladel valmis aastal 1873, mil türklased ehitasid Thessalonikist raudtee läbi Skopje Mitrovicësse. Esimese maailmasõja eel kasutas sealseid teid Serbia Raudtee, hiljem Jugoslaavia Raudtee. Uute teede rajamine jätkus piirkonnas aastani 1963.
Aastal 1999 lõpetas NATO vägede sekkumine Jugoslaavia raudtee tegevuse Kosovo aladel. Nii moodustati sealsete raudteede haldamiseks ettevõte Kosovo Railways J.S.C UNMIK Railways. Kosovo põhjaosas taastas Serbia Raudtee hiljem osa teedest ja asus neid haldama. Aastal 2011 eraldus Kosovo Raudteest infrastruktuuriga tegelev firma Infrakos, raudteefirma enese nimeks sai Trainkos.
Trainkose hallata on 430 kilomeetrit raudteid, millest 333 kilomeetrit on avatud nii reisi- kui ka kaubaliikluseks, ülejäänud teed on üksnes kaubarongidele.
Algselt koosnes Kosovo raudteevõrgustik kahest peamisest liinist, mis kohtusid Fushë Kosovë raudteejaamas. Esimene neist on Kosovo esimene raudtee, mis ulatub Kraljevoni. Teine tee algab Nišist, läbib Pristina ja jaguneb kaheks teeks, mis viivad Prizrenisse ning Pejësse. Reisirongiliiklus toimub Pejëst Põhja-Makedooniani. Kaubarongiliikluseks kasutatakse ka veel mõningaid lõikusid, näiteks Fushë Kosovë raudteejaamast Obiliqini, ent ülejäänud teed ei ole praegusel ajal kasutusel.
Craig Dawson
pisi|Craig Dawson [[Bolton Wanderersi särgis (2013)]] Craig Dawson (sündinud 6. mail 1990 Rochdale'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers.
Ta alustas klubikarjääri Radcliffe Borough's. 2009. aastal liitus ta Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Rochdale. Ta lõi hooajal 2009–10 liigas 42 mänguga kümme väravat ja aitas Rochdale'il jõuda Inglismaa tugevuselt kolmandasse liigasse. Dawson valiti sel hooajal League One'i hooaja parimaks mängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu.
2010. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion, kuid jäi hooajaks 2010–11 laenule veel Rochdale'i. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Bolton Wanderers. Dawson sai West Bromwich Albioni põhikoosseisu liikmeks hooajal 2014–15. Samal hooajal, 28. septembril 2014 lõi ta mängus Burnley vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
Hemmoori ühisvald
thumb|Vapp thumb|Hemmoori paiknemine Cuxhaveni kreisis
Craig Dawson
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Watfordiga. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule West Ham Unitedi, kellega liitus hooaja lõpus püsiva lepingu alusel.
Hemmoori ühisvald
Hemmoor on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis. Selle keskus on Hemmoor.
Craig Dawson
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Wolverhampton Wanderersiga.
Aastatel 2011–2013 mängis Dawson Inglismaa kuni 21-aastaste koondises, kus lõi 15 mänguga kuus väravat. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril mängis ta Suurbritannia jalgpallikoondises.
Hemmoori ühisvald
Samtgemeinde Hemmoor koosneb järgmistest valdadest:
Šagrään-helerai
Šagrään-helerai (Leucoraja fullonica), tuntud ka kui vanutaja rai, on rai liik, kes kuulub railaste sugukonda.
Šagrään ise on karestatud päevitamata nahk, tüüpiliselt on see värvitud roheliseks ning on tehtud haide või raide nahast. Kohalik nimi, "vanutaja rai", tuleb instrumendist, mida kasutavad vanutajad, et töödelda riiet, viidates tema karmile, karedale ja okkalisele seljale.
Morfoloogia
Šagrään-helerai seljauime plaat on pigem laiem kui pikem. Eesmine marginaal on nõgus ning lainetamatu ning umbes kolmandiku võrra pikem tagumisest. Ninamik on tal koonusekujuline ning terav. Saba on plaadist lühem ning sellel asetsevad kaks väikest, ühesuurust seljauime koos algelise sabauimega. Silmad ja suu on suured, hambad on teravad ning neid on ülalõualuul umbes 64 ja alalõualuul umbes 56. Ülemine kehapind on kareda ja karmi tekstuuriga koos suurte ogadega ninamikul, silmade ümbruses ning õlal. Alates selja keskosast jookseb kaks viiekümnelist selgroolülide rida, mis ulatuvad esimese seljauime taha, Selgroolülid puuduvad esimese ja teise seljauime vahel. Alumine pind on sile, väljaarvatud plaadi eesmine äär, saba alus ning saba ise. Tema värvus on ülikonna hall või pruun, väikeste tumedate täpikestega ülemisel kehapinnal ning valgemad täpikesed alumisel kehapinnal. Maksimaalselt kasvab 120 cm pikkuseks.
Levik ja elupaik
Seda liiki esineb suhteliselt külmades vetes mandrinõlvadel 30-550 m sügavusel. Kõige sagedamini leidub teda 200 m sügavuselt, aga lõunapoolsemates piirkondades leidub teda sügavamalt. Ta eelistab liivaseid ja ilmselt ka kiviseid elupaiku. Teda leidub Atlandi ookeani idaosas, Venemaal, Murmanskist läbi Norra, Lõuna-Islandi, Fääri saarte, Keldi mere, Põhjamere põhjaosa ja Skagerraki, Maroko põhjaosani, kaasaarvatud (harva) Vahemere lääneosas ning Madeira saarte lähistel. Inglismaa ja Walesi madalatest vetest ta aga puudub.
Majanduslik tähtsus
Ajalooliselt on seda raid hinnatud tarbimise jaoks madalama väärtusega. Kommertsiaalselt püütakse teda õngejadadega ning traalnootadega.
Kiidjärve vald (Võnnu kihelkond)
Kiidjärve vald (saksa keeles Kiddijerw) oli vald Võnnu kihelkonnas.
1893. aastal liideti vald Vastse-Kuuste vallaga.
OpenGL
OpenGL (Open Graphics Library) on standardne kirjeldus, mis defineerib mitmekeelse, mitmeplatvormilise programmiliidese (API) 2D- ja 3D-arvutigraafikat kuvavate rakenduste loomiseks. See liides koosneb rohkem kui 250 funktsiooni väljakutsest, mida saab kasutada lihtsate geomeetriliste primitiivide muutmisel keerukateks kolmedimensioonilisteks kujutisteks. OpenGL-i töötas 1992. aastal välja Silicon Graphics Inc. ning seda kasutatakse laialdaselt CAD-is, virtuaalreaalsuses, teaduslikus visualiseerimises, lennusimulatsioonides ja videomängudes. OpenGL-i haldab mittetulunduslik tehnoloogiakonsortsium Khronos Group.
Struktuur
OpenGL-il on kaks peamist otstarvet:
OpenGL võtab geomeetrilisi primitiive, nagu punktid, jooned ja hulktahukad, ja muudab nad graafikakonveierit kasutades piksliteks. Enamik OpenGL-i käske saadavad primitiive graafikakonveierisse või konfigureerivad seda protsessi, kuidas konveier primitiive töötleb. Enne OpenGL 2.0-i väljaandmist oli igal konveieri etapil kindel otstarve ja selle konfigureerimine oli jäigalt piiratud. OpenGL 2.0-il seevastu on mitu täielikult programmeeritavat etappi, mida saab modifitseerida GLSL-i kasutades.
OpenGL on madalatasemeline protseduur-API, mis nõuab, et programmeerija kirjutaks ette täpsed kujutise renderdamiseks vajalikud sammud. See vastandub kirjeldava (ehk kujutisgraafi või säilitusrežiimiga) APIga selles, et viimases on programmeerijal vaja kujutist ainult kirjeldada ja saab lasta teegil edasi teostada selle visualiseerimise üksikasju.
OpenGL on ajalooliselt olnud mõjutatud 3D-kiirendite arengust, edendades tarbijataseme riistvaras nüüdseks tavalist funktsioonivaliku põhitaset. Mõned näited sellest, mida OpenGL on aidanud arendada:
Graafikakonveieris toimuva protsessi lühikirjeldus võiks olla järgmine :
Paljudel tänapäevastel 3D-kiirenditel on eespool kirjeldatust palju suurem funktsioonivalik, kuid nende uuendused põhinevad pigem siiski antud baaskonveieril, mitte selle radikaalselt ümbertöötatud variantidel.
Laiendused
OpenGL-i standard lubab üksikutel tootjatel laienduste kaudu lisada tehnoloogia arenedes täiendavaid funktsioone. Laiendustega võivad kaasneda uued funktsioonid ja konstandid ning need võivad juba olemasolevate OpenGL-i funktsioonide piiranguid vähendada või ära kaotada. Igal tootjal on oma tähtedest koosnev lühend, mida kasutatakse tema poolt loodud uute funktsioonide ja konstantide nimetamisel. Näiteks Nvidia lühendit NV kasutatakse nende loodud suletud funktsioonide ( ja konstantide  defineerimiseks.
Kui juhtub, et rohkem kui üks tootja nõustub sama laiendatud funktsioonivalikut rakendama, siis kasutatakse lühendit EXT. Võib ka nii juhtuda, et Architecture Review Board ülendab mingit laiendust; sel juhul hakatakse seda kutsuma standardlaienduseks ja kasutatakse lühendit ARB. Esimeseks ARB laienduseks oli, mis lasti välja versioonis 1.2.1. Nüüdseks pole  enam valikuliselt implementeeritud ARB laiendus, vaid on olnud OpenGL-i programmiliidese põhiosas alates versioonist 1.3.
Enne laienduse kasutamist peab programm kindlaks tegema selle olemasolu ja seejärel kätte saama viidad uutele funktsioonidele, mida laiendus defineerib. See protsess on platvormispetsiifiline ning selle lihtsustamiseks on loodud teegid, näiteks GLEW ja GLEE.
Peaaegu kõikide laienduste spetsifikatsioone võib leida ametlikust laienduste registrist.
Kõrgema taseme funktsioonivalik
OpenGL oli mõeldud vaid graafika väljastamiseks – tal on ainult renderdusfunktsioonid. API-l ei ole võimalusi akendussüsteemi, heli, ekraanile väljastamise, hiire/klaviatuuri ega teiste sisendseadmete kasutamiseks. Esmapilgul võib see küll piirav tunduda, aga see laseb renderdamisega tegeleval koodil olla operatsioonisüsteemist, millel ta jookseb, täiesti sõltumatu. Siiski on integratsiooni omaakendussüsteemiga teatud määral vaja, et tagada puhas interaktsioon peremeessüsteemiga. Seda saavutatakse järgmiste API lisade (add-on) kaudu: Lisaks tagavad GLUT, SDL, SFML ja GLFW teegid põhiakenduse funktsionaalsuse OpenGL-i kasutamisel.
Mõned avatud lähtekoodiga mitmeplatvormilised tööriistakomplektid nagu GTK+, Qt ja WxWidgets sisaldavad vidinaid OpenGL-i sisu integreerimiseks.
Dokumentatsioon
OpenGL-i edu taga on osaliselt tema ametliku dokumentatsiooni kvaliteet ja rohkus. OpenGL ARB on välja andnud kasutusjuhenditest ja programmiliidese muudatustega kooskõlla viidud spetsifikatsioonidest koosneva raamatute sarja, mille raamatuid nimetatakse nende kaanevärvide järgi.
The Blue book (sinine raamat)
The Green book (roheline raamat)
The Orange book (oranž raamat)
Ajalugu
1980. aastatel oli küllaltki keeruline kirjutada tarkvara, mis toimiks paljudel erinevatel graafikariistvaradel. Arendajad pidid looma igale riistvarajupile oma kohandatud liidesed ja draiverid, mis oli aga aeganõudev ning majanduslikult kallis. 1990. aastate algul oli Silicon Graphics (SGI) juhtiv tööjaamade 3D-graafikas. Tema IRIS GL-i programmiliidest peeti tipptasemeliseks ning temast sai tööstuse de facto standard. IRIS GL oli üle avatud standarditel põhinevast PHIGS-ist, sest seda peeti kergemini kasutatavaks ja see toetas kohese režiimiga renderdamist. Sellele vastupidi peeti PHIGS-i raskesti kasutatavaks ja funktsioonivaliku poolest iganenuks.
SGI hinnangul ei olnud IrisGL API ise avamiseks sobiv, kuna sel oli probleeme litsentseerimise ja patendiga. Lisaks olid IrisGL-il API funktsioonid (näiteks akendamine, klaviatuuri ja hiire API), mis polnud 3D-graafika jaoks vajalikud.
Kõigele lisaks oli SGI-l suur hulk tarkvarakliente, keda nad kavatsesid hoida OpenGL API-ks muutmisega mõned aastad lukustatuna SGI (ja IBM-i) riistvara küljes, vähemalt seni, kuni turutoetus OpenGL-ile kasvas. Samal ajal proovis SGI oma kliente edasi oma riistvara peal hoida Iris Inventor ja Iris Performer programmeerimise API-de arendamisega.
OpenGL standardiseeris ligipääsu riistvarale, lükkas riistvara liidestamisprogrammide draiverite arenduskohustuse riistvaratootjatele ja delegeeris akendamisfunktsioonid alusoperatsioonisüsteemile. Kõigi erinevate riistvara liidestamisprogrammide sel moel sama keelt rääkima saamisel oli märkimisväärne mõju – see andis tarkvara arendajatele kõrgematasemelise platvormi 3D-tarkvara arendamiseks.
1992. aastal juhtis SGI OpenGL ARB loomist, mis on grupp firmasid, mis säilitaksid ja laiendaksid tulevatel aastatel OpenGL spetsifikatsiooni. OpenGL arenes SGI varasemast 3D-liidesest IrisGL-ist (ja on selle stiiliga väga sarnane). Üheks IrisGL-i puuduseks oli, et ta tagas juurdepääsu vaid neile funktsioonidele, mida alusriistvara toetas; teisi funktsioone, mida riistvara ei toetanud, ei saanud kasutada. OpenGL ületas selle probleemi, tagades tarkvaraliselt neid funktsioone, mida riistvara ei toetanud, mis lasi rakendustel kasutada arenenud graafikat suhteliselt madala võimsusega süsteemides.
1994. aastal mõeldi OpenGL++-i väljaandmise peale, kuid seda ideed ei tehtud kunagi teoks.
31. juulil 2006 teatati, et OpenGL spetsifikatsiooni haldamine antakse üle Khronose grupile.
OpenGL 1.0
Lasti välja 1. juulil 1992.
OpenGL 1.1
Lasti välja 1997. Versioon 1.1 oli tagasiühilduv versiooni 1.0, mis tähendas, et kõik OpenGL 1.0 spetsifikatsiooni järgi teostatud programmid toimisid muutmata kujul ka 1.1 spetsifikatsiooni järgi. GL-ile lisati palju uusi võimalusi, eriti tekstuuri vastendamiseks, aga ka geomeetria ja fragmentidega töötamiseks.
OpenGL 1.2
Lasti välja 16. märtsil 1998. Versioon 1.2 oli tagasiühilduv versiooniga 1.1. Selle versiooniga lisati GL-ile mitmeid uusi võimalusi, eriti tekstuuri vastendamiseks ja pikslitöötluskonveierile.
OpenGL 1.2.1
Lasti välja 14. oktoobril 1998. Tõi sisse ARB laienduste kontseptsiooni. Ainuke selles versioonis defineeritud ARB laiendus oli multitekstuur, mis võimaldas ühe renderduskorraga fragmendile mitut tekstuuri rakendada.
OpenGL 1.4
Lasti välja 24. juulil 2002. Oli tagasiühilduv kõigi varasemate OpenGL versioonidega. Lisaks paljudele klassikalise fikseeritud funktsioonidega GL konveieri lisavõimalustele, sisaldas versioon 1.4 ka OpenGL ARBi poolt heakskiidu saanud  laiendust, mis toetas programmeeritavat otspunktide (vertex) töötlemist.
OpenGL 1.5
Lasti välja 29. juulil 2003. Oli tagasiühilduv kõigi varasemate OpenGL versioonidega. OpenGL 1.5 tõi endaga kaasa lisavõimalusi klassikalise fikseeritud funktsioonidega GL konveierile ja ARB laienduste kogu, mis sisaldas muuhulgas ka varjustamiskeele GLSL (OpenGL Shading Language) spetsifikatsiooni,,   ja   laiendusi, mille abil sai fikseeritud funktsioonidega konveieri asemel kasutada kõrgtasemelist varjustamiskeelt.
OpenGL 2.0
Lasti välja 7. septembril 2004. Oli tagasiühilduv kõigi varasemate OpenGL versioonidega. OpenGL 2.0 toetas kõrgtasemel programmeeritavaid varjutajaid.
OpenGL 2.1
Lasti välja 2. juulil 2006. Oli tagasiühilduv kõigi varasemate OpenGL versioonidega. OpenGL 2.0 toetas kõrgtasemel programmeeritavaid varjutajaid. Sisaldas eelmise versiooni parandusi ja mõningaid muudatusi.
OpenGL 3.0
Kasutades versiooni 3.0 täielikku konteksti, oli OpenGL 3.0 tagasiühilduv varasemate GL-i versioonidega. OpenGL 3.0 ettepoole ühilduvat konteksti kasutades polnud paljud OpenGL 2.1-s olevad võimalused kättesaadavad.
OpenGL 3.1
Lasti välja 24. märtsil 2009. Erinevalt eelmistest versioonidest, pole OpenGL 3.1 tagasiühilduv vanemate variantidega. Versiooni 3.0 käsud ja liidesed, mis leiti olevat ebasoovitatavad, eemaldati sellest GL-i variandist. Ühilduvuse taastamiseks, kui seda vaja läheb, lisati uus laiendus. See laiendus tohib esineda ainult 3.1 ja sellest uuemates versioonides.
OpenGL 3.2
Lasti välja 3. augustil 2009. OpenGL 3.2 spetsifikatsioonist on kaks versiooni: tuumik- ja ühilduvusprofiil. Tuumikprofiil on tagasiühilduv ainult versiooniga 3.1. Ühilduvusprofiil tagab tagasiühilduvuse kõige vanemate GL-versioonidega ja asendab versioonis 3.1 sisse toodud  laienduse.
OpenGL 3.3
Lasti välja 11. märtsil 2010. OpenGL 3.3 spetsifikatsioonist on kaks versiooni: tuumik- ja ühilduvusprofiil. Mõlemad profiilid on tagasiühilduvad 3.2 versiooni vastavate profiilidega. Tõi GLSL versiooni 3.30 toe ja uusi laiendusi.
OpenGL 4.0
Lasti välja 11. märtsil 2010. OpenGL 4.0 spetsifikatsioonist on kaks versiooni: tuumik- ja ühilduvusprofiil. Mõlemad porfiilid on tagasiühilduvad versiooni 3.3 vastavate profiilidega. Tõi GLSL versiooni 4.00 toe ja uusi laiendusi.
OpenGL 4.1
Lasti välja 26. juulil 2010. OpenGL 4.1 spetsifikatsioonist on kaks versiooni: tuumik- ja ühilduvusprofiil. Mõlemad on tagasiühilduvad versiooni 4.0 vastavate profiilidega. Versioon 4.1 tõi uusi laiendusi ja täiustatud ühilduvuse OpenGL ES 2.0-ga, lisades OpenGL-ile OpenGL ES 2.0 omadusi, mida versioon 4.0 ei sisaldanud.
OpenGL 4.2
Lasti välja 8. augustil 2011. OpenGL 4.2 spetsifikatsioonist on kaks versiooni: tuumik- ja ühilduvusprofiil. Mõlemad on tagasiühilduvad versiooni 4.1 vastavate profiilidega. Versioon 4.2 tõi uusi laiendusi ja võimalusi.
Kõikide versioonide kirjeldused on saadaval OpenGL-i dokumentatsioonis. '
OpenGL 4.5
Lasti välja 11. augustil 2014.
Tantilla
Tantilla on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Tantilla klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Nad elavad Kesk-Ameerikas, Põhja-Ameerika lõunaosas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas.
Eluviis
Nad on üsna väikesed maod ja nende süljenäärmete nõre toimib mürgina saakloomadele. Inimestele on maod ohutud. Eluviis on neil valdavalt öine ja varjuv. Teadlased teavad nende paljunemise kohta üsna vähe, kuid arvatakse, et emasloomad munevad munad ja munadest koorunud maopojad on üsna vanemate moodi.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tantilla seisuga 26.01.2014.
Maarja Mitt-Pichen
pisi|Maarja Mitt (2008) pisi|Maarja Mitt (2011) Maarja Mitt-Pichen (kuni 2019. aastani Maarja Mitt; sündinud 8. detsembril 1983) on eesti näitleja.