cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viskooskiud
pisi|Viskooskiu süntees. Kokkupuutel väävelhappega tselluloos polümeriseerub. Kui väävelhape reageerib aja jooksul vaseühenditega, siis need sadenevad välja ning saadud kiud kaotavad oma sinise värvuse Viskooskiud (inglise rayon) on tselluloosist saadav tehiskiud, mida põhiliselt kasutatakse mitmesuguste tekstiilide valmistamiseks.
pisi|448px|Viskoosi saamine tselluloosist on pööratav protsess. Tooraineks kasutatakse enamasti kase, kuuse, pöögi või eukalüptipuu tselluloosi. Viskooskiudu (tsellulooskiudu) valmistatakse puidu tselluloosist selle töötlemisel naatriumhüdroksiidi (NaOH) ja süsinikdisulfiidiga (CS2). Nii saadakse vees lahustuv tselluloosksantogenaat, mille lahus – viskoos – surutakse läbi peente avadega pihusti ja moodustunud peened joad suunatakse otse sadestusvanni, kus ksantogenaat happelises keskkonnas laguneb ja sadenevad tahked peaaegu puhta tselluloosi kiud. Kiudusid venitatakse, nii et tselluloosi makromolekulid orienteeruvad pikisuunalisteks ja niidi tugevus kasvab. Neist kiududest saab kedrata tugevat niiti mitmesugusteks otstarveteks. Tuntuimad on siidi meenutavad materjalid nagu viskoossiid ja staapel (tsellvill).
Omadused
Viskooskiud on väga sarnane puuvillale, kuid imab vett endasse rohkem kui puuvill ja kuivab aeglaselt. Märjalt rebeneb kiiresti, ei kannata keetmist, ei elektriseeru. Hea kangas värvimiseks.
Kaire Pikamäe
Vabariigi President nimetas ta 4. juulil 2005 teise astme kohtunikuks. Ta töötab ringkonnakohtu halduskolleegiumis. Ta on avalike andmete puudumise tõttu täpsemalt teadmata ajast Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi eesistuja.
Viskooskiud
Omadused
Viskooskiust tekstiil on seljas jahe, pehme, hea langevusega, kuid kortsub kergemini kui puuvill ja ei hoia hästi vormi. Viskooskiud ei tekita allergiat.
Kaire Pikamäe
Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.
Viskooskiud
Kasutamine
Viskooskiust kangad sobivad hästi just suverõivasteks: pluuside, kleitide, seelikute valmistamiseks, samuti voodrikangaks talverõivastele.
Sageli segatakse viskooskiudu teiste kiududega, et parandada nende omadusi: Villa ja viskooskiu segu parandab villa vastupidavust ning vähendab vanumise ohtu. Puuvillane viskoosilisandiga kangas on puuvillkangast parema läike ja erksama värviga.
Hooldus
Viskooskiust tekstiile tuleb pesta temperatuuril mitte üle 40° C, et vältida värvi kahjustumist. Lubatud kerge tsentrifuugimine. Viskoos talub hästi keemilist puhastamist, kuid paremini saab puhtaks pestes ja tuleks lähtuda iga toote juhistest.
Ajaloost
Viskoos töötati 19. sajandil välja siidikiu asendajaks. Juba aastail 1884–1885 demonstreeris briti keemik Sir Joseph Wilson Swan Londonis kiude, mis olid tehtud nitrotselluloosist (nitraatkiu nime all ). Saadud tulemust oli töödeldud kemikaalidega, et muuta materjal tagasi mittesüttivaks tselluloosiks. Kuid Swani leiutis ei jõudnud demonstreerimisest kaugemale. Viskooskiu arendamine praktilise tööstusliku eesmärgiga algas hoopis Prantsusmaal tööstuskeemiku Hilaire Bernigaud', Chardonnet' krahvi eestvõtmisel. 1889. aastal demonstreeris Chardonnet protsessi, kus nitrotselluloosi juhtimisel läbi ketrusseadme avade (seadet nimetati spinnerette) tekkisid kiud, mida kõvendati sooja õhu düüsides ja muudeti keemiliselt taas tselluloosiks. "Chardonnet' siidi", esimese tehiskiu tööstuslik tootmine algas 1891. aastal Besançonis.
Olgugi et Chardonnet' protsess oli lihtne ja jäätmeteta, oli see teisalt aeglane, kallis ja potentsiaalselt ohtlik nitrotselluloosi omaduste tõttu. 1890. aastal patenteeris üks teine prantsuse keemik Louis-Henri Despeissis protsessi, milles kiud toodeti tselluloosi vaskammoniaakühendist. Leiutis baseerus Šveitsi keemiku Matthias Eduard Schweizeri avastusel (1857), et tselluloosi saab lahustada vasesoolade ja ammoniaagi lahuses ning pärast kiududeks venitamist muuta taas tselluloosiks. 1908. aastal hakkas Saksamaa tekstiilifirma I. P. Bemberg AG tootma vaskammoniaakviskoosi Cupra rayon või bembergsiidi nime all.
Kolmas tootmisviis, mis on tänapäeval viskooskiu tootmises tavalisim, leiutati 1891. aastal, kui kolm briti keemikut Charles F. Cross, Edward J. Bevan ja Clayton Beadle avastasid, et kiude võib toota siirupjast massist, mis tekib tselluloosksantogenaadi lahustamisel naatriumhüdroksiidis. 1905. aastal hakkas Briti siiditootja Samuel Courtauld & Company selle menetlusega tehissiidi tootma viskooskiu nime all. 1911. aastal alustas American Viscose Corporation viskooskiu tootmist Ameerika Ühendriikides.
Clapeyroni-Clausiuse võrrand
Faasisiirdeid kirjeldav võrrand ehk Clapeyroni-Clausiuse võrrand on saksa füüsiku Rudolf Clausiuse ja prantsuse füüsiku Benoît Paul Émile Clapeyroni järgi nimetatud võrrand, mis kirjeldab katkendlikku faasisiiret kahe faasi vahel üheainsa faasi koostisosa kaudu.
Kõverjoont, mis eraldab rõhu-temperatuuri (P-T) diagrammil kahte faasi, nimetatakse teisisõnu ka binodaalkõveraks. Clapeyroni-Clausiuse võrrand annab nimetatud kõverjoone puutujale tõusu. Faasisiirdeid kirjeldava võrrandi võib esitada matemaatilisel kujul
kus on kõverjoone puutuja tõus mis tahes punktis, L on latentne soojus, T on temperatuur, \Delta v on faasisiirde eriruumala muutus ning \Delta s on faasisiirde entroopia muutus.
Andrei Mordvitšev
Andrei Mordvitšev (14. jaanuar 1976 − 18. märts 2022) on Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant, Lõuna sõjaväeringkonna 8. armee juhataja.
Maakimalane
Maakimalane (Bombus lucorum) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse.
Eestis kuulub maakimalane koos põld- ja kivikimalasega kolme kõige arvukama liigi hulka.
Maakimalased teevad oma pesa maa alla.
Kaie Holm
Kaie Holm (sündinud 7. novembril 1967 Kuressaares) on eesti raamatukogundustegelane.
Jevdokija
Jevdokija (vene keeles Евдокия < vanakreeka Εὐδοκία) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2329. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jevdokija 13 naisel.
Transleitaania
pisi|Transleitaania (roheline) [[Austria-Ungaris, mille muud osad olid Tsisleitaania (helehall) ning Bosnia ja Hertsegoviina (tumehall)]]
Transleitaania oli mitteametlik nimi 1867. aastal loodud ja 1918. aastal lõpetatud Austria-Ungari kaksikmonarhia Ungari osa kohta. Transleitaania maad olid ametlikult tuntud kui István Püha krooni maad (Ungari Püha krooni järgi).
Ladina nimi Transleithania tulenes Leitha (Lajta) jõest, kuna enamik territooriumist asus Austria poolt vaadatuna sellest idas – või "taga". Tsisleitaania, s.o kaksikmonarhia Habsburgide maad, mis varem olid Saksa-Rooma riigi osa, samuti Galiitsia ja Dalmaatsia, asusid lääne pool – "siinpool" Leitha jõge.
Lego Mindstorms EV3
Lego Mindstorms Education EV3 komplekt
Lego Mindstorms Education EV3 komplekt (toote kood 45544) on optimeeritud kasutamiseks klassiruumides ja sisaldab kõike, õpetamaks robotite ehitamist ja programmeerimist. Lisaks klotsidele, anduritele ja mootoritele sisaldab komplekt ka mugavat lahtrite süsteemi, kus saab detaile süstematiseeritult hoida. Komplekt koosneb kolmest interaktiivsest servomootorist sisseehitatud pöörde anduriga, ultraheliandurist, värviandurist, güroskoopandurist, kahest puuteandurist, akust, ühenduskaablitest, pallrattast, 541 Lego Technic klotsist, USB kaablist, programmeeritavast juhtplokist ja ehitusjuhenditest
Lego Mindstorms EV3 komplekt
Lego Mindstorms EV3 komplekt (toote kood 31313) on mõeldud kodukasutajale, et arendada loogilist mõtlemist ja programmeerimise oskusi. Komplekt koosneb: kolmest interaktiivsest servomootorist sisseehitatud pöörde anduriga, värviandurist, puuteandurist, ühenduskaablitest, infrapunaandurist, infrapuna pildist, rohkem kui 550 Lego Technic klotsist, USB kaablist, programmeeritavast juhtplokist ja ehitusjuhenditest 5 roboti ehitamiseks nimedega: SPIK3R, EV3RSTORM, R3PTAR, GRIPP3R ja TRACK3R. Selline komplekt maksab näiteks Soomes 399,95 €. Lego teatas ka 12 veebipõhisest juhendist roboti ehitamiseks: ROBODOZ3R, BANNER PRINT3R, EV3MEG, BOBB3E, MR-B3AM, RAC3 TRUCK, KRAZ3, EV3D4, EL3CTRIC GUITAR, DINOR3X, WACK3M ja EV3GAME.
Riistvara
Kõik andurid on varustatud uute kinnitustega.
Transleitaania
Kroonimaad
Pärast Austria-Ungari kompromissi koosnes Transleitaania Ungari kuningriigist, mille koosseisus olid Ungari, endine Transilvaania vürstkond (Erdélyi Fejedelemség), samuti Serbia vojevoodkond ja Temeschwari banaat, edaspidi ka sisemise omavalitsusega Horvaatia-Slavoonia kuningriik koos sõjaväestatud piiritsooniga ning Rijeka vabasadam.
Poliitika
Transleitaania maad olid Austria keisri Franz Joseph I kui apostelliku Ungari kuninga valitsemise all. Tema järel tuli 1916. aastal võimule keiser Karl I (kuningas Károly IV).
18. veebruaril 1867 kutsus Ungari peaminister krahv Gyula Andrássy kokku parlamendi (Országgyűlés). Vastavalt 1868. aasta Horvaatia–Ungari lepingule saavutas endise Horvaatia kuningriigi parlament (Sabor) osalise iseseisvuse otsustada kultuurilisi ja hariduslikke asju.
Lego Mindstorms EV3
Programmeerimine juhtpaneelilt
Lego Mindstorms EV3 juhtpaneeli käivitamiseks tuleb all hoida tumehalli nuppu, mis on ühtlasi ka kõige keskmine nupp. Seade on valmis siis, kui punane taustavalgus on muutunud roheliseks ja on andnud lisaks helisignaali. Juhtpaneeli pealt programmeerimiseks on vaja valida menüüst ikoon, kus on kuus tühja täppi (juhtpaneelil vajutada kaks korda parempoolset nuppu). Alammenüüst tuleb valida "Brick Programm". Plokkide lisamiseks tuleb minna soovitud plokivahesse ja vajutada ülesnuppu, mis avab menüü, kus on kõik võimalikud plokid, mida saab kasutada. Sealt võib leida 11 plokki, mis ootavad sisendit, 6 väljundit ja kustutamise valik. Sisenditest oodatakse numbrilist väärtust, näiteks puuteanduri puhul 1 või 0 (vajutatud või mitte), ajaline ootamine ootab (0,5, 1, 2, 10, 20 või 60 sekundit) ja kaugusandurilt kaugus sentimeetrites või tollides. Väljundite puhul saab juhtida mootoreid. Iga väljund vajab sisendit, määramaks liikumise kestvust. Liikumine võib lõppeda ajalise piiranguga, samuti mõne sisendsignaali saamisel. Loodud plokkide lõpus on võimalik sisse lülitada kordamine kuni lõpmatu arv kordi. Loodud programmi saab salvestada kohe juhtpaneelile ja seda siis hiljem ka arvutis muuta ja täiustada.
Transleitaania
Poliitika
Transleitaania lakkas olemast, kui Horvaatia Sabor otsustas 29. oktoobril 1918 Zagrebis ühineda Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste riigi rahvuskoguga. Országgyűlés tühistas 31. oktoobril 1918 Budapestis Austria-Ungari kompromissi, pärast mida kuulutati 16. novembril välja Ungari demokraatlik vabariik. Siiski ei loobunud kuningas Károly IV kunagi troonist ja taastatud Ungari kuningriiki valitses aastatel 1920–1944 regendina Miklós Horthy.
Lego Mindstorms EV3
Ühilduvus NXT-ga
Mõlemad robotid kasutavad sama RJ12-ühenduskaablit, seega kõik vanema generatsiooni andurid ja mootorid töötavad ka uuel EV3-platvormil. Mõlemad robotid kasutavad Lego Technicu klotse. Seega saab vanema generatsiooni klotse ka uuema roboti ehitamisel kasutada. EV3 kasutab sama alalisvooluadapterit, mida kasutab ka NXT. EV3-tarkvara saab kasutada NXT programmeerimiseks, kuid mitte kogu tarkvara ei toeta NXT-d.
Probleemid akuga
Augustis 2013 avastati Lego Mindstorms Education EV3 aku vooluringis viga. Viga avaldub veateatena programmeeritavas juhtplokis. See viga esineb ainult vähestel akudel ja see ei mõjuta mitte mingil negatiivsel viisil seadet. Kõik, kellel esineb see veateade, vahetatakse aku tasuta uue vastu. Uue aku saamiseks tuleb pöörduda Lego Euroopa klienditeeninduse poole e-posti teel: LEGOed@lego.com (suhtlus toimub inglise, saksa, taani või prantsuse keeles) või telefoni teel numbril 00-800-5346-5555 ( kella 11.00–19.00 Eesti aja järgi).
EV3 ja NXT võrdlus
Suurimaks muudatuseks võrdluses NXT ja EV3 vahel on uuendatud programmeeritav juhtplokk. Robot on varustatud uue ARM9 baasil protsessoriga, millel jookseb Linuxi vabavaraline tarkvara, NXT kasutas tööks ARM7 protsessorit. Uut juhtplokki saab juhtida ka mobiilse seadme abil, mille jookseb iOS või Androidi tarkvara, nendega saadakse ühendus Bluetoothi abil. Selleks vajalikud programmis saab alla laadida vastavalt App Store poest ja Google Play Store poest.
Sergei Kuznetsov
Sergei Kuznetsov (vene keeles Сергей Иванович Кузнецов; sündinud 1. juunil 1960 Leningradis) on Venemaa endine jalgpallur.
Ta on mänginud ka Eesti klubis:
Malcolm Young
Malcolm Mitchell Young (6. jaanuar 1953 Glasgow – 18. november 2017) oli šoti päritolu Austraalia muusik, ansambli AC/DC rütmikitarrist ja taustalaulja 1973–2014.
Stanislav Kitto
Stanislav Kitto (sündinud 30. novembril 1972) on Eesti endine jalgpallur (kaitsja).
Ta mängis peamise aja oma mängijakarjäärist Eesti klubis Narva JK Trans.
Statistika
''Statistika uuendatud seisuga 26. september 2014''
Krynica-Zdrój
Krynica-Zdrój (kuni 2002. aastani Krynica ) on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas, Krynica-Zdrój valla halduskeskus. Krynica-Zdrój kesklinn asub Slovakkia piirist umbes 7 km kaugusel.
Ephraim Dietrich Hövel
Ephraim Dietrich Hövel (ka Hoewel ja Hofeldt; 3. juuli 1692 Brandenburg – 23. august 1758) oli Eesti vaimulik.
Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 20. aprillil 1714) aastast 1714 Halle Ülikoolis.
Oli aastatel 1724–1758 Hargla koguduse õpetaja, olles aastast 1749 veel Tartu praostkonna praost.
Isiklikku
Tema väimees Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Kõõrdsilmmadu
Kõõrdsilmmadu (Helicops) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Kõõrdsilmmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Helicops (genre) seisuga 26.04.2014.
Jevgenija
Jevgenija (vene keeles Евгения) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 468. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jevgenija 234 naisel.
Marija Biletska
Marija Hilarjonivna Biletska (ukraina keeles Марія Іларіонівна Білецька, 1864 – 30. detsember 1937) oli Ukraina õpetaja. Ta juhtis Lvivis maja, kus õpilased said peatuda. Ta oli naisliikumise juht.
Elu
Biletska sündis 1864. aastal Ternopilis.
1899. aastal juhtis ta koos Hermina Šuhevõtšiga Püha Olha Instituuti. Instituut pakkus tüdrukutele elamispinda, kui nad õppisid Lvivis. Umbes pooled neist tüdrukutest olid pärit taluperedest.
1912. aastal osales ta Lvivis Konstantõna Malõtska korraldatud naistekomitee koosolekul, et valmistuda sõjaks. Teised koosolekul osalejad olid Olena Zaliznjak (1886-1969), Olena Stepaniv ja Olha Basarab. Nad soovitasid, et Rahvuslikust võitlusfondist kogutud raha kasutatakse Ukraina Sitši laskurite rahastamiseks. Stepaniv teenis selles rühmas laskurina.
Ta sai 1921. aastal üheks aastaks Ukraina Naiste Liidu esimeheks. Järgmisel aastal lahkus ta Püha Olha Instituudist. Aastatel 1925–1926 hoolitses ta puuetega inimeste eest.
Biletska suri Lvivis 1937. aastal.
Nadežda Petrović
Aastal 1884 kolis ta pere elama Belgradi, kus Nadežda õppis naiste kõrgkoolis (lõpetas 1891). Kunstiõpinguid alustas Đorđe Krstići käe all. Aastast 1898 õppis Münchenis Anton Ažbe kunstikoolis.
Nadežda Petrovići esimene isikunäitus toimus Belgradis 1900. aastal. Aastail 1901–1903 täiendas end Münchenis Julius Exteri juures. Aastail 1903–1910 elas ja töötas Serbias.
Aastal 1912 avas ta Belgradis kunstikooli.
Nadežda Petrović osales Esimeses maailmasõjas. Suri rindel tüüfusesse.
Looming
Tema loomingusse kuuluvad maastiku- ja olustikumaalid, portreed.
Olena Stepaniv
Olena Ivanivna Stepaniv (ukraina keeles Олена Іванівна Степанів; 7. detsember 1892 – 11. juuli 1963) oli Austria-Ungari ja Ukraina sõdur, ühiskonnategelane ja majandusteadlane. Ta on tuntud kui Ukraina armee esimene naisohvitser.
Elu
Stepaniv sündis 1892. aastal Austria-Ungaris (tänapäeva Ukrainas) Võšnivtšõkis. 1912. aastal osales ta Konstantõna Malõtska Lvivis korraldatud naiste komitee kohtumisel, et valmistuda sõjaks. Teised koosolekul osalejad olid Olena Zaliznjak, Marija Biletska ja Olha Bassarab. Nad soovitasid kasutada Rahvuslikust Lahingufondist kogutud raha Ukraina Sitši laskurite rahastamiseks.
Kõnnu metskond
Kõnnu metskond oli 1921. aastast senise Eidapere metskonna uus nimetus.
Olena Stepaniv
Elu
Stepaniv osales ka lahingus Makijivka pärast koos Ukraina Sitši laskurite leegioniga ning teda autasustati ülendamisega teiseks leitnandiks ja medaliga vapruse eest. Temast sai tuntuim Ukraina naissõdur. Naissõduritest teatati rahvusvaheliselt ja nende postkaarte jagati, kuid kõige suurema tuntuse saavutas Stepaniv. Ajakirjanik ja näitekirjanik Ferenc Molnár teatas, et nägi naissoost laskureid meestega kõrvuti teenimas, kandmas vormirõivaid ning saamas medaleid ja ametikõrgendusi. Ühe allika järgi olid Stepaniv, Sofija Haletško ja Irõna Kuz esimesed naised, kes 20. sajandil meestega võrdsetel alustel sõdisid, kuid teine allikas toob teisigi näiteid.
Kui sõda lõppes, naasis Stepaniv haridustee juurde ja omandas doktorikraadi. 1927. aastal osales ta II Ukraina loodusteadlaste ja arstide kongressil. 1930. aastal avaldas ta raamatu, milles on kirjas mälestused aastatest 1912–1914. See oli üks 75 teosest, mis ta oma elu jooksul avaldas.
Stepaniv asus õpetama gümnaasiumis, mille asutasid basiilika õed Lvivis; ta jäi sinna kuni 1935. aastani, mil Poola ordu juhid ta õpetamise lõpetasid. Seejärel asus ta tööle Ridna Škola ühingusse, mis oli ukraina keele eest seisnud alates 1881. aastast. Ta töötas ka Ukraina Kooperatiivide Auditeerimisliidus ja oli tuntud isiksus.
Eraelu
Stepaniv abiellus Roman Daškevõtšiga, kes oli jurist ja Ukraina Rahvaarmee kindral-horunžõi (kindrallipnik). 1926. aastal sündis neil poeg Jaroslav Daškevõtš.
Surm ja pärand
Stepaniv suri Lvivis 1963. aastal. Temast on olemas väljamõeldud elulood.
1991. aastal nimetati Lvivis tema järgi ümber tänav, viidates temale kui esimesele naisele, kellest sai Ukraina armee allohvitser.
2002. aasta oktoobris nimetati Jelizaveta Tšaikina tänav Ukraina pealinnas Kiievis ümber Olena Stepanivi tänavaks.
Aleksander Ots
Sündinud Tallinnas 18. juunil 1983
Aleksander Ots on Eesti laulja ja näitleja, samuti tegutseb ta filmi-, tele- ning teatriprodutsendina, on aktiivselt tegev reklaami- ning turundusvaldkonnas ning korporatiivfilmide tootjana. Aleksander Otsa produtsendiportfelli kuulub ka Eesti läbi aegade vaadatuim Dokumentaalfilm „Ott Tänak – The Movie“. Aleksander Ots on andnud mitmekümnetele joonisfilmitegelastele ning on taustahääleks telesaatele Rakett69. Aleksander Ots töötas raadios Uuno hommikuprogrammi saatejuhina aastatel 2004 - 2012.
Aleksander Ots on ansambli Köömes solist ning laulutekstide autor.
Filmograafia produtsendina:
Draamasari: Ühega miljoneist (tootmises)
Dokumentaalfilm: OLDBAC KALANA (tootmises)
Draamasari: Armastus (2022 - 2023)
Dokumentaalfilm: Lydia (2021)
Dokumentaalfilm: Päris Rannap (2021)
Altai keel
Altai keel (altai keeles алтай тил) on lõunasiberi keelte hulka kuuluv turgi keel. Altai keele kirjutamisel kasutati 1938. aastani ladina kirja, seejärel mindi üle kirillitsa kirjale.
Aleksander Ots
Dokumentaalfilm: Ott Tänak – The Movie (2019)
Dokumentaalfilm: Emotsionaalsed hobujõud (2019)
Kontsertsalvestus: Tallinna Poistekoori jõulukontsert Niguliste kirikus (2017)
Kontsertsalvestus: Eesti muld ja Eesti Ruja lauluväljakul (2017) Dokumentaalfilm: Eesti muld ja Eesti Ruja (2017)
Dokumentaalfilm: Ruja – Keelatud! (2017)
Telesaade: Suvepunker+ (2014)
Telesaade: Punker (2014)
Kaavere vald
Kaavere vald (saksa keeles Kawershof) oli vald Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see Kurista vallaga
Valla alal asus Kaavere mõis.
Jevgeni Ponjatovski
Jevgeni Ponjatovski (vene keeles Евгений Сергеевич Понятовский; sündinud 9. septembril 1991 Peterburis) on Venemaa jalgpallur (väravavaht).
Ta on mänginud ka Eesti klubides:
Lorentzi medal
pisi|240px|Lorentzi medal
Lorentzi medal on teadusauhind, mida annab iga nelja aasta tagant välja Hollandi Kuninglik Kunstide ja Teaduste Akadeemia. See asutati 1925. aastal hollandi füüsiku ja nobelisti Hendrik Lorentzi doktorikraadi 50. aastapäeva puhul. Medal antakse olulise panuse eest teoreetilisse füüsikasse, ehkki varem on selle saajate hulgas olnud ka tuntud eksperimentaalfüüsikuid.
Veinikott
Veinikott kaitseb veinipudeleid (ja muid pudeleid, näiteks käsitööõlle-, äädika-, oliiviõli- ja lõhnaõlipudeleid) purunemise eest. Spetsiaalses kotis või ümbrises on veinipudel ja pudeli silt polsterdatud ja kaitstud. Samuti aitab imavast materjalist või vedelikku mitteläbilaskvast materjalist veinikott pagasis kaitsta teisi pakendatud esemeid.
Lorentzi medal
Esimese medali saaja oli Max Planck, kelle valis välja Lorentz isiklikult. Auhinna 23 laureaadist 11 on hiljem saanud ka Nobeli auhinna. Lorentzi medalit loetakse kõige väärikamate rahvusvaheliste akadeemiliste füüsikaauhindade seas prestiižilt viiendal kohal olevaks.
Veinikott
Veinide kinkekotid on tavapärasest paberkotist kõrgemad ja kitsamad. Paberist veinikotid valmistatakse vastupidavast jõupaberist (spetsiaalne paber paberkottide valmistamiseks), sageli on koti põhjas ja sangade all kartongist tugevdused, mis lisavad kotile tugevust.
Veinikotte valmistatakse ka muudest materjalidest, näiteks riidest või nahast, nii käes kandmiseks kui kasvõi jalgrattale kinnitamiseks.
Veinikotte valmistatakse ühele või mitmele pudelile, ühekordseid ja korduvkasutatavaid. Veinikott võib olla ka vooderdatud isoleeriva materjaliga, mis hoiab veini õigel temperatuuril.
August III
pisi August III (7. oktoober 1696 – 5. oktoober 1763) oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst aastatel 1734–1763.
Ta oli August II (1670–1733) ainus seaduslik järglane. Peale isa surma 1733. aastal oli ta ka Saksimaa kuurvürst (1733–1763). Saksimaal oli ta tuntud kui Friedrich August II (Paks).
Kindlustamaks oma võimalusi Poola troonile läks aastal 1712 üle rooma-katoliku usku. Abiellus 1719 Saksa-Rooma keisri Joseph I tütre Maria Josephaga.
Põhjamaade kultuuripunkt
Põhjamaade kultuuripunkt on sidepunkt Põhjamaade kultuurilisele koostööle. Põhjamaade kultuuripunkt toimib kui sekretariaat kultuuriprogrammidele ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu asjatundjate gruppidele, annab informatsiooni programmide kohta ning jagab nõu nendele, kes toetust taotlevad. Põhjamaade kultuuripunkt kaardistab ühtlasi Põhjamaade kultuuri nii sees- kui ka väljaspool Põhjamaade regiooni. Institutsioon asutati 2007 Suomenlinnas Helsingis Põhjamaade Ministrite Nõukogu egiidi all.
Põhjamaade kultuuripunkti ülesandeks on edendada ja arendada Põhjamaade kultuurilist koostööd. Asutuse töödel ja tegevustel peab olema kõrge Põhjamaine profiil ning need peavad panustama Põhjamaade sünergiasse.
Kalju Vainola
Kalju Vainola (19. juuni 1930 – 10. veebruar 2021) oli eesti elektroonikainsener ja teadlane, kes on tegutsenud teadusaparatuuri väljatöötamise ja tootmise alal.
Ta töötas tehases Punane RET Peakonstruktori osakonnas ja seejärel Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ajavahemikus 1954–1965.
Pikemat aega oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalse Konstrueerimisbüroo (TA SKB) peakonstruktor ja direktor.
Kalju Vainola oli Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige, Tallinna Teadlaste Maja nõukogu liige ja nõunik.
1988. aastal sai ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedali.
Sergei Prihhodko (sündinud 1984)
Sergei Prihhodko (vene keeles Сергей Сергеевич Приходько; sündinud 9. mail 1984 Leningradis) on Venemaa jalgpallur, väravavaht.
2012. aastal mängis ta Eesti klubis JK Narva Trans.
Tema isa Sergei Prihhodko oli samuti väravavaht.
André Previn
pisi|André Previn (2012) André George Previn (sünninimi Andreas Ludwig Priwin; 6. aprill 1929 Berliin – 28. veebruar 2019 New York) oli saksa-juudi päritolu Ameerika Ühendriikide pianist, dirigent ja helilooja. Ta on filmimuusika loomise ja orkestreerimise eest saanud neli Oscarit ning plaadistuste eest kümme Grammy auhinda. Previn oli Briti impeeriumi ordu rüütelkomandör (KBE).
Elu- ja töökäik
Previn sündis Berliinis juudi päritolu peres, ent tema sünniaasta ei ole kindel (kas 1929 või 1930), sest 1938. aastal Saksamaalt lahkudes läks tema sünnitunnistus kaotsi. 1939. aastal põgenes perekond USAsse. Previn kasvas üles Los Angeleses ning sai 1943. aastal USA kodanikuks.
1950. aastaist alates tegutses Previn džässpianistina, esinedes kontsertidel ja salvestades plaate. Salvestustel (peamiselt plaadifirmale Contemporary Records) olid tema partnerid teiste hulgas Shelly Manne, Leroy Vinnegar ja Benny Carter. Soolodžässpianistina interpreteeris ta Jerome Kerni, Frederick Loewe'i, Vernon Duke'i ja Harold Arleni loomingut. Ta tegi koostööd Dinah Shore'i ja Julie Andrews'iga. Previni peamised mõjutajad džässpianistina olid Art Tatum, Oscar Peterson ja Horace Silver. Ta on plaadistanud ka klassikalist klaverimuusikat Mozartilt, Gershwinilt, Poulencilt, Šostakovitšilt ja teistelt.
1967. aastal sai Previn Houstoni Sümfooniaorkestri dirigendiks, 1968–1979 oli ta Londoni Sümfooniaorkestri peadirigent, 1976–1984 Pittsburghi Sümfooniaorkestri muusikaline juht, 1985–1988 Royal Philharmonic Orchestra peadirigent, 1985–1989 Los Angelese Filharmoonikute muusikaline juht.
Isiklikku
Previn on olnud abielus viis korda, ta on kuue lapse bioloogiline isa. Tema esimene abikaasa oli Betty Bennett, kellega tal on kaks last. Teine abikaasa oli Dory Previn (Dory Langan).
Previni neljas abikaasa oli Heather Sneddon, kellega tal oli üks laps. Abielu kestis 1982–2002. Seejärel abiellus Previn saksa viiuldaja Anne-Sophie Mutteriga, kellele ta kirjutas ka viiulikontserdi. Nad lahutasid abielu 2006. aastal, ent jäid sõpradeks ja jätkasid koos esinemist.
Karukimalane
pisi|Karukimalane Karukimalane (Bombus terrestris) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
Eestis on nad üsna haruldased.
Orlando furioso
Orlando on kristlik rüütel, keda prantsuse ja inglise allikais nimetatakse Rolandiks. Tegevustiku taustaks on sõda Karl Suure kristlike paladiinide ning Euroopasse tungida püüdva saratseenide armee vahel. Poeem kõneleb sõjast, armastusest ning romantilisest rüütellikkuse ideaalist. Tekstis segunevad realism ja fantaasia, huumor ja tragöödia. Tegevuspaigaks on terve maailm, lisaks reis Kuu peale. Arvukasse tegelaskonda kuuluvad kristlased ja saratseenid, sõdurid ja võlurid ning fantastilised olendid, kelle seas on hiiglaslik merekoletis (orca) ja lendhobune hipogreif. Komplitseeritud struktuuris põimuvad paljud teemad, millest tähtsamate seas on paladiin Orlando vastamata armastus paganliku printsessi Angelica vastu, mis ajab Orlando hulluks, armastus kristliku naisrüütli Bradamante ja saratseen Ruggiero vahel, kes on väidetavalt Ariosto patroonide, Ferrara d'Este aadlisuguvõsa esivanemad, ning sõda kristlaste ja muhameedlike uskmatute vahel. Ariosto läheneb rüütliromaanide maailmale renessanssinimese vaatenurgast, mistõttu on tema teose sündmustik ühtaegu tõsiseltvõetav ja koomiline, mitmete tegelaskujude käitumisloogika iseloomulik pigem uuele ajastule ja kurtuaasse rüütlikirjanduse stereotüübid sageli ülepaisutatud.
Poeem jaguneb 46 lauluks, milles on erinev arv stantse ottava rima värsimõõdus (riimiskeemiga abababcc). Ottava rima oli kasutusel ka varasemas itaalia romantilises eepikas, sealhulgas Luigi Pulci "Morgantes" ja Boiardo "Orlando innamoratos". Ariosto teoses on kokku 38 736 rida, see on üks Euroopa kirjanduse pikemaid luuleteoseid.
"Orlando furioso" põhjal on loodud arvukalt muusikateoseid, eriti barokkoopereid nagu Francesca Caccini "La liberazione di Ruggiero dall'isola d'Alcina" ("Ruggiero vabastamine Alcina saarelt", 1625) ja Luigi Rossi "Il palazzo incantato" (1642). Antonio Vivaldi lavastas selle põhjal kolm ooperit: "Orlando furioso" (1713, Giovanni Alberto Ristori), "Orlando furioso" (1714, muusika Ristorilt ja temalt endalt) ning "Orlando" (1727, Vivaldi). Kuulsaimad selleteemalised ooperid on ehk Georg Friedrich Händeli "Orlando" (1733), "Ariodante" ja "Alcina" (1735). 1782 lavastati ka Haydni ooper "Orlando paladino".
Kunstis on "Orlando furioso" teemasid kasutanud Eugène Delacroix, Tiepolo, Ingres, Redon ja Gustave Doré.
1975. aastal lavastas Italia režissöör Luca Ronconi teose põhjal miniseriaali "Orlando furioso". "Orlando furioso" alusel on loodud Disney koomiks piilupart Donaldi sarjas "Paperin furioso", mis hiljuti ilmus ka eesti keeles.
Eestis on "Raevunud Orlando" ainetel teinud samanimelise muusika ja lauludega tantsuetenduse Tartu vanatantsuansambel Saltatriculi (2015), teksti tõlkis ja koreograafia seadis Külli Kressa.
Gilsen
Gilsen oli Eestimaa vasallisuguvõsa.
On teada, et 1383 kuulus suguvõsale Ridala vasallilinnus.
Üks Gilsenite rajatud mõis (Kiltsi mõis) sai nime suguvõsa järgi.
Kulmi piiskopkond
Kulmi piiskopkond (saksa keeles Bistum Kulm või Bistum Culm; ladina keeles Dioecesis Culmensis; poola keeles Diecezja chełmińska) oli katoliku kiriku piiskopkond ja riik 13.–15. sajandil.
Kulmi piiskopkond oli Preisimaa piiskopkonna otsene järglane, mis rajati 1215. aastal. Seetõttu võiks esimeseks Kulmi piiskopiks pidada Preisimaa misjonipiiskoppi Christianit. 1243. aastal rajati Kulmi piiskopkond ametlikult koos Ermlandi, Pomesaania ja Samlandi piiskopkondadega.
Neljast vastrajatud Preisimaa piiskopkonnast oli Kulm ainus, mis paiknes juba varem kristlikul maa-alal. Seetõttu kujunesid sealsed valitsemisstruktuurid üpris ruttu: 1245. aastal asus ametisse esimene piiskop Heidenreich ning 1251. aastal rajati toomkapiitel.
1264. aastal inkorporeeriti viimane Saksa ordusse, ordu omandas ka 2/3 piiskopkonna diötseesist. Piiskopi stift (ilmalik valdus) moodustas ülejäänud kolmandiku, millest ta omakorda pidi kolmandiku andma toomkapiitlile. Kiriklikult allus Kulmi piiskop Riia peapiiskopile.
Kulmi stiftis olid seega ilmalik ja vaimulik võim piiskopi käes, kes hoidis enda kontrolli all ka majanduselu ja seadusloomet. Siiski oli stiftis suur mõju ka Saksa ordul, kuna kohtu- ja sõjalist võimu teostavad stiftifoogtideks (neid oli Kulmi piiskopkonnas kaks: piiskopi ja kapiitli foogt) olid enamasti Saksa ordu rüütelvennad.
15. sajandil kasvas ordu mõjuvõim veelgi, kuna tänu pidevatele sõdadele Poolaga suurenes piiskopkonnas oluliselt Saksa ordu sõjaväe osakaal. Samas said piiskopid rohkem kaasarääkimisõigust Preisimaa välispoliitikas, mille ajamine oli seni olnud sisuliselt ordu ainuprivileegiks.
Pärast Kolmeteistkümneaastast sõda Preisimaal sõlmitud Teise Thorni rahulepinguga läks Kulmi piiskopkonna ala 1466. aastal Poola kuningriigi võimu alla. Rahulepingus nõuti ka piiskopkonna minekut Riia peapiiskopkonna alt Gniezno peapiiskopkonda, kuid lähema sajandi jooksul seda siiski ametlikult ei juhtunud. Kulmi piiskopid kaotasid aga ilmaliku võimu ning toomkapiitel vabastati Saksa ordusse kuulumise kohustusest. Sellega likvideerus ka Kulmi piiskopiriik.
Julija
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 261. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Julija 624 naisel.
Põhjamaade Kiirguskaitse Selts
Põhjamaade Kiirguskaitse Selts (rootsi keeles Nordiska sällskapet för strålskydd, inglise keeles Nordic Society for Radiation Protection) on Põhjamaade koostööorgan kiirguskaitse vallas.
Kiirguskaitse seltsi algataja oli rootsi füüsik Rolf Sievert. Selts asutati Islandi, Norra, Rootsi, Soome ja Taani esindajate osalusel 10. juunil 1964 Stockholmis. Samal aastal sai seltsist Rahvusvahelise Kiirguskaitse Assotsiatsiooni (IRPA) liige.
Seltsi peamine eesmärk on vahendada Põhjamaade vahel kiirguskaitsealaseid teadmisi ja kogemusi. Tegevus puudutab muu hulgas töötajate ja patsientide, kuid ka kogu elanikkonna kaitset kiirguse eest. Selts peab iga kolme aasta tagant korralisi konverentse, kus teaduslike ettekannetega esinevad nii seltsi liikmed kui ka asjatundjatest külalisesinejad. Vajadusel korraldatakse lisaks temaatilisi konverentse.
Seltsi liikmeks võetakse inimesi, kellel on seltsi tegevusvaldkonnaga seotud kõrgharidus või muul viisil omandatud asjatundlikkus.
Selts annab välja Bo Lindelli auhinda.
Mets-jürilill
Mets-jürilill (Cardamine impatiens) on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Mets-jürilille levila ulatub Hispaania põhjaosast ja Briti saartelt läbi Kesk-Euroopa Kesk-Venemaale.
Punanurk
Punanurk (ka Punane nurk, vene keeles красный уголок) oli Nõukogude Liidus vabrikutes, kolhoosides, koolides ning riigi- ja muudes asutustes levinud tuba (või toa osa), mis oli pühendatud kommunistlike sõnumite levitamiseks ning meelelahutuseks. Punanurkade loomine muutus tavaliseks 1920. aastatel, hilisemas Nõukogude Liidus muutusid punanurkade asemel tavaliseks selgemalt määratletud reeglitega Lenini toad.
Punanurkades oli tavaliselt üleval Marxi, Lenini ja Nõukogude Liidu juhi pildid ning kommunistlik Nõukogude sümboolika. 20. aastatel oli punanurga üheks sihiks arendada ka Nõukogude elanike lugemisoskust, mistõttu oli punanurkades enamasti palju raamatuid ning tihti täitis punane nurk külades ka raamatukogu ülesannet. Nurkades peeti miitinguid, õpetati kommunismi-vaimus elamist ja kommunismi ajalugu, levitati riigi propagandat ja üritati motiveerida kohalikke produktiivsust tõstma.
Tegemist oli Nõukogude süsteemi ühe ebastabiilsema osaga. Kuigi punanurk oli asutustes kohustuslik, muutusid nurga nõuded ja isegi punase nurga nõue ise sagedasti, sõltudes Moskvas levivatest meeleoludest ja ideedest. Kohalikud partei ja poliithariduse juhid olid tihti hädas punanurkade täitmisega riigi nõuetele vastavalt ning tundsid end nendes muutlikes oludes sageli eksinult.
Satoshi Ishii
Satoshi Ishii (jaapani keeles 石井 慧 Ishii Satoshi; sündinud 19. detsembril 1986 Ibarakis) on Jaapani judoka.
Ishii karjääri tippsaavutused on kuld 2008. aasta suveolümpiamängudelt Pekingist ja 2006. aasta Aasia mängude hõbe.
Vändra klaasivabrik
Vändra klaasivabrik oli klaasivabrik Pärnu maakonnas Võidulas Vana-Vändra mõisa alal.
Vabriku rajas 1822. aastal Carl Georg Amelung. Vabrikus toodeti pudeleid (pudelivabrik). 1844. aastal rajas Amelung pudelivabriku lähedal teise vabriku, mis tootis aknaklaasi (klaasivabrik). 1860. aastal suleti pudelivabrik, ent klaasivabrik jäi tööle.
1920. aastal muutis Karl Amandus Moritz Graubner ettevõtte aktsiaseltsiks Vändra Klaasivabrik.
Eellugu
19. sajandi algul oli klaasitööstus Eestis tähtsamaks tööstusharuks. Oma iseloomult olid need manufaktuurtööstused, kus töö toimus põhiliselt käsitsi. Neis töötas nii vabu palgalisi töölisi kui ka pärisorje. Meistrid ja oskustöölised olid enamasti sakslased. Töölisi oli manufaktuuris tavaliselt paarikümne ümber.
Klaasipuhuja erialale pääsesid eestlased esmakordselt pärast Esimest maailmasõda. Eestis töötanud klaasitööstusettevõtete üldine arv ei ole teada.
Arvukalt töötas klaasikodasid Kesk-Eestis metsarikka piirkonna tõttu.
J. D. Elsteri poolt rajatud pudelite tootmise klaasimanufaktuur töötas Kullimaa külas samanimelise talu viljapuuaias aastail 1813-1839. Siin oli põhitöölisi 17-20, klaasipuhujaiks sakslased. Klaasisulatusahju küttepuud töötasid metsas üles ja vedasid kohale kohalikud elanikud. 1820. aastal läks Kullimaa klaasimanufaktuur tolleaegse klaasi suurtööstur Carl Amelungi omandiks. Sellel mehel oli mitu klaasivabrikut Eesti alal, oli ka Vändra klaasivabriku rajaja.
Vändra klaasivabriku loomine ja sulgemine
Vändra klaasivabriku asutas 1822. aastal Carl Amelung ning see asus Vändra mõisa ala põhjapiiril Vändra-Käru maantee ääres. Ettevõte rajati Härmse talu maadele. Algul toodeti ainult pudeleid, hiljem, 1840. aasta paiku, ehitati juurde veel teine manufaktuur aknaklaasi tootmiseks. 1865. aastal eraldati klaasivabriku maa-ala Vana-Vändra mõisast omaette väikeseks tööstusega seotud mõisamajandiks (Cardinenhof).
1890. aasta paiku ehitati ettevõte ümber ja täiendati. 1910. aasta sai peale eelmise omaniku Carl Moritz Graubneri surma klaasivabriku omanikuks tema poeg Carl Alexander Graubner. 1918. aastal, kui C. A. Graubner suri, sai klaasivabriku omanikuks tema poeg Karl Amandus Moritz Graubner. Ettevõte töötas ka veel iseseisva Eesti perioodil, kui Järvakandi klaasivabrikus 1928. aastal alustati klaasitootmist masinatega, lõpetas Vändra manufaktuur tegevuse.
Tingimused vabrikus
Klaasivabrikud olid mõlemad peaaegu ühesugused ehitused, kivist seinte ja plekist katustega, umbes 40 m pikad ja 30 m laiad. Ühes otsas asus ahi, kust köeti ning seda nimetati gasomeetriks.
Kütmine toimus puudega ja kolme kanali kaudu tungis gaas klaasisulatusahju. Seal muutus ta põlevaks gaasiks ja ajas ained, mis klaasiseguks pottidesse oli pandud, sulama. Kui kõrge temperatuur seal olla võis, seda ei teata, kuid on lugu Esimese maailmasõja ajast, kus mõned sõdurid olid ohvitseriga kord töötamist pealt vaadanud. Ohvitser oli huvitatud olnud vedela klaasi temperatuurist ja küsinud omanikult, kes ka seal juhtunud olema, temperatuuri kõrgust. Omanik mõelnud veidi ja vastanud, et 200°C. (Tegelikkuses sõltuvalt klaasi koostisest võib klaasi sulamistemperatuur vahelduda 550-1200°C vahel. )
Tootmisprotsess
Klaasisulatusahi oli umbes 7 m pikk ja 4 m kõrgune kiviehitus pealt võlvitud laega, kuna sisemuses klaasisulatamispottide jaoks sellekohased alused olid tehtud. Pottisid oli 8, kummalgi poolel 4, ja iga poti kohas ahju külje sees auk umbes 30 cm läbimõõduga, mis sulatamise ajal kaetud olid ja kust sulavedel klaas umbes 1,5 m pikkuste ja 4 cm jämeduste, seest õõnsate raudtorudega, mida piipudeks nimetati, välja võeti ühe otsaga ja teisest otsast puhuma hakati. Klaasipuhumispiibu otsa hakkas ringikeerutamisega umbes 4 kg massiga vedel klaasikera. Pärast seda tõmmati sulatamispotist tuline klaasikera koos piibuga välja, tõsteti peast kõrgemale ja hakati klaas silindriks puhuma. Vahepeal pandi puhutud silinder koos piibuotsaga sulatusahju paariks sekundiks ülessoojendamiseks. Lõpliku kuju saavutamiseks tuli seda teha paaril korral.
Klaasisulatusahjul oli sulatuspottide kõrval eri ava - trummel. Sellejuures puhuti välja umbes 130-140 cm pikkune ja samasuguse ümbermõõduga kinniste otstega klaassilinder. Pärast seda lõigati otsad klaasilõikamisnoaga ehk teemandiga ümmarguselt lahti. Silinder lõigati ka pikuti, pandi siis peegelsileda kivi aluspõhjaga laotamise ahju. Ahju kõrges temperatuuris hakkas klaassilinder lahtilõigatud kohast laiali valguma. Pehmet klaasi libistati ja silitati kuni täieliku sileduse saavutamiseni selleks ettenähtud roopidega. Vastava seadme abil libistati tulikuum klaasitahvel teisele poole ahju jahtuma.
Jahtunud klaasitahvlid läksid edasi lõikuslauale, kus neile teemandi abil anti suurus 120cm x 120cm (3-3,7 mm paks). Klaasi lõikamine ja pakkimine toimus ajal, kui uus mass ahjus sulas (selleks kulus 24-28 tundi).
Klaasi tootmine toimus aastaringselt, välja arvatud 2-3 nädalasel remondiperioodil. 8 tunnise tööpäeva jooksul tegi iga meister 32 klaasitahvlit (120 x 120 cm). Remondi ajal said meister ja sulataja pool palka - nemad faktiliselt remondist osa ei võtnud. Remondist osavõtjad töölised said täispalga.
Materjali vedu
Ained klaasisegudes olid: liiv, sooda, glaubrisool ja puusüsi. Alguses olid ained Saksamaalt toodud, ka liiv laevaga Pärnu sadamasse ja sealt hobustega Vändrasse. Hiljem oli see omalt maalt saadud Piista külast Jürgensteini maalt, aga tegu oli kehva kvaliteediga liivaga, mistõttu hakati Petserist kõlbulikku liiva tooma. Ainete kohaletoimetamine ja klaasi linnadesse vedu toimus kõik hobustega. Ümbruskonna talupidajad olid alaliselt veovooris. Klaasikastid ning pudelite ja purkide koormad said linnadesse viidud ja sealt soodat ja glaubrisoola jälle tagasi toodud, kuni Kärusse raudtee ehitati. Sellega lõppesid ka ümbruskonna talupidajate linnavoorid. Lühikese maa tõttu jõudsid ka vabriku omad hobused seda ära vedada.
Klaasvabriku ehitused ja vabrikuküla
Koos klaasivabrikuga hakkasid kerkima mitmed teised küllaltki vajalikud ettevõtted. Esimesed väiksemad ettevõtted ehitati klaasivabrikute, nimelt pudelivabriku lähedusse. Veski ja tambikoda asusid ühes ja samas suures hoones. Esialgu nimetati mõlemat nn. ettevõtmist veskiks: eespool jahuveski ja tagapool "saviveski", mida hiljem tambikojaks hakati kutsuma, kuna seal töötav hiiglaslik uhmer (poolemeetrise läbimõõduga, poole tonni raskune) kõva mürtsumist tekitas. Kaasajal on hoone küll alles, kuid hooletusse jäetud ning seisab kasutamata.
Sepipada oli 20 m pikk ja 9 m lai laastukatusega kivihoone, mis asus veskist paarikümne meetri kaugusel. Hoone ehitati ligikaudu samal ajal, kui Carl Moritz Graubner oma maja ehitas ja sellest sai tolle aja tähtsaim väikeettevõtmine. 1/4 hoonest võttis enese alla suur sepaääs. Peale selle olid ruumis veel paar alasit, komplekt metallitöötlemisriistu ja kolmnurgakujuliselt asetatud kolm hobuserauda õnnetuse eemalepeletamiseks.
Potituba oli väheldase majakese suurune puuhoone, millest pool oli savivarude all, teine pool potimeistrite käsutuses. Hoone pole säilinud.
Pole alles ka enam klaasilõiklat, mis metsakuivadest palkidest ehitati.
Vesiveski asus jõe keskel asuva saarekese vasakul küljel (jõe voolu suunas vaadates ). See oli samuti puuhoone. Ettevõtlik mölder ehitas saare ümber ka kivimüüri ka kantpalkidest kaitsetega sillakese, et oleks kergem vett kontrollida. Kaasajal ongi ainult selle müüri jäänused alles jõekanalist.
Peale nende ehituste olid külal veel kondikuivati, söeahi, lubjapõletusahjud, millest aga midagi järele pole jäänud.
Lubjapõletusahjud asusid jõe lähedal, üle tee asuvas kuusetukas, kus öösel ja päeval mürises ja löömas tuli, kui lubjavarud täiendust vajasid. Klaasivabriku põllumajandust teenindavateks hooneteks olid kaks hobusetalli, viljakuivati, katlamaja, viljaait, külmhoone (jääkelder). Tänapäeval on need hooned kas täielikult või osaliselt hävinenud. Koos tööstushoonetega ehitati ka esimesed elumajad vabriku töölistele. 1979.aastal oli neist vanimaks 1823.aastal ehitatud klaasivabriku meistrite elumaja.
Vabrikuomanik C. Amelung elas samuti elumajas, mis meistrite elumajast pisut suurem. Tänaseni säilinud häärberi ehk härrastemaja ehitas vabrikuomanik Moritz Graubner (1870-ndail aastail).
Kõrts oli vabrikuküla keskel. Selles olid sakstele ja talumeestele oma kõrtsitoad, kõrtsmiku enese eluruumid, võõrastemaja (2 tuba), puukuur jt. ruumid. Kõrtsust veidi eemal asus veinikelder, tänapäeval kasutatud kartulikeldrina.
2A29 MT-12 Rapira
thumb| MT-12 vedukitega [[MT-LB Berliinis paraadil 1977]]
100 mm kahur 2A29 MT-12 Rapira on Nõukogude Liidus valmistatud tankitõrjekahur, mis on tänapäevalgi kasutuses. GRAU koodnimetus 2A29.
Kirjeldus
Kahuril on lisaks teleskoopsihikule ka panoraamsihik, mille abil on võimalik anda kaudtuld. Lokaalsetes sõdades ongi kahurit kasutatud pigem kaudtuletoetuseks. Raud on erinevalt eelkäijast vintsoonteta ja sellest on võimalik tulistada ka laserjuhitavaid rakette 9M117 Kastet. Kahuril on ZiL-150 tüüpi veoauto rattad ja hüdroamortisaatoritega tugevdatud torsioonvedrustus. Vedrustus fikseeritakse laskmise ajaks.
Relvasüsteem on moraalselt vananenud ja tänapäeva lahinguväljal tankitõrjeks vähemobiilne, kuid on siiski täiesti arvestatav jalaväe otse- ja kaudtuletoetusel ning efektiivne varitsustes.
Ajalugu
Rapirad valmistati 2А19 T-12 edasiarendusena 1970. aastail ja see on hoolimata tänapäevase sõja liikuvast iseloomust siiani kasutuses. Neid on rakendatud näiteks Tšetšeenia sõdades, kuid siiski peamiselt kaudtulerelva rollis.
Kasutamine
Uuemat tüüpi 2A29 Rapirad on relvastuses peamiselt:
Kõpu metskond
Kõpu metskond moodustati 1920. aastal (kuni 1924. aastani nimetus Suure-Kõpu metskond). Metskonna koosseisu võeti Suure-Kõpu ja Puiatu mõisa ning Vastemõisa riigimetskonna metsamaad.
Dolen
Dolen oli Eestimaa vasallisuguvõsa ja hilisem aadlisuguvõsa. Suguvõsa nimi Dolen tuleneb Riia lähedal asuvast Dohle linnusest.
Ajalugu
Suguvõsa esiisa oli arvatavasti 1209. aastal mainitud Mõõgavendade ordu teise ordumeistri Volquini kaaslane Gerlacus. Läti Henriku kroonikas mainitakse Johannes Dolenit, kellele 1224. aastal läänistati üks Tartumaa küla.
Avigliano
Avigliano on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Basilicata maakonnas Potenza provintsis. Avigliano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1991. aasta 27. detsembri dekreediga.
Keskmiselt 867 meetri kõrgusel merepinnast asuva Avigliano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Oliver Kask
Oliver Kask (sündinud 10. septembril 1976 ) on Eesti jurist, kohtunik.
Avigliano
Haldus
Avigliano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Atella, Bella, Filiano, Forenza, Pietragalla, Potenza, Ruoti.
Oliver Kask
29. aprillil 2004 nimetas president Arnold Rüütel Riigikohtu üldkogu ettepanekul Oliver Kase teise astme kohtunikuks. Ta töötab Tallinna ringkonnakohtu halduskolleegiumis.
2011. aastal vabanes Riigikohtus ametikoht seoses riigikohtunik Julia Laffranque'i nimetamisega Euroopa Inimõiguste Kohtusse. Välja kuulutatud konkursil konkureerisid Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Ivo Pilving, õiguskantsleri asetäitja-nõunik Madis Ernits ja Oliver Kask ise. Riigikohtu esimees Märt Rask tunnistas, et valik oli väga keeruline, kuid ta otsustas esitada Riigikogule Pilvingu kandidatuuri.
Avigliano
Haldus
pisi|Avigliano pisi|Vaade Castel Lagopesolele
Oliver Kask
16. märtsil 2018 kuulutas Riigikohtu esimees välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid riigisekretär Heiki Loot, vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets ja Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ise. Valituks osutus Heiki Loot.
Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.
Delta maakond (Colorado)
Delta maakond (Delta County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°86' N, 107°86' W.