cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaspia Mere Koletis
Konstruktsioon
KM-i pikkus oli 92 m, kõrgus 22 m, tiibade siruulatus 37 m. Kere põhi meenutas laeva põhja, kuid väliselt nägi KM välja nagu lennuk. Ees oli kaheksa turboreaktiivmootorit, igaüks tõukejõuga 10 tonni, mida kasutati startimise ajal. Kiilul oli veel kaks samasugust mootorit, millest piisas sõidukiiruse säilitamiseks. Nende abil kiirendas KM kiiruseni 500 km/h, liikudes 4–14 m kõrgusel veepinnast, mis muutis lauguri radaritele nähtamatuks. Rekordlennul ulatus selle mass 544 tonnini, see oli kõige suurema kandevõimega õhusõiduk maailmas kuni transpordilennuki An-225 Mriya valmimiseni 1988. aastal.
Katsed
Esimene katselend tehti 1966. aasta oktoobris Kaspia merel Mahhatškala (Dagestan) lähedal, kuhu KM toimetati osade kaupa mööda Volgat. Kõik KM-iga seotu oli ülisalajane, ning ekranoplaan toodi kohale öösiti. Esimene katselend oli edukas ja projekt sai täiendava rahastuse. Katsetusi tehti Kaspia meres kuni 1980. aastani.
Lennuõnnetus
1980. aastal, paar kuud pärast Aleksejevi surma, toimus lennuõnnetus. Piloot, kes polnud pikka aega KM-i roolis istunud, tõstis stardi ajal õhusõiduki nina liiga järsult üles, KM tõusis kiiresti ja peaaegu vertikaalselt üles ning segaduses piloot langetas järsult tõukejõu. Selle tõttu kukkus KM vasaku tiivaga vastu vett ja uppus nädala pärast, ohvreid ei olnud. KM-i ei üritatudki välja tõsta ega taastada, samuti ei ehitatud seda mudelit rohkem eksemplare.
KM-ist inspireeritud õhusõidukid
KM-i alusel loodi 1972. aastal väiksem transport- ja dessantekranoplaan A-90 Orljonok ('kotkas'), mis oli mõeldud 200 sõduri transportimiseks kuni 1500 km kaugusele. 1986. aastal loodi KM-i baasil ekranoplaan-raketikandja Lun ('loorkull'), mille pardale oli paigutatud kuus juhitavat laevatõrjeraketti.
Enierhietykaŭ
Enierhietykaŭ (transkribeerituna Energetõkav) on alevik Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajoonis, Nieharełaje külanõukogu halduskeskus. Asulas on Enerhietyki peatus Minski ja Baranavičy vahelisel raudteel. Alevik asub Pieratući jõe kaldal. Alevikus on õigeusu kirik.
Ajalugu
Nieharełajet on esimest korda mainitud XVI sajandil. Asula kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, seal asus Minski ja Navahrudaki vahelisel postiteel postijaam. Aastal 1588 läks asula Radziwillide valdusse.
Poola jagamisel läks Nieharełaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1794 asus seal kaks veskit ja kolm piiritusevabrikut.
Pärast 1831. aasta ülestõusu konfiskeeriti asula Radziwillidelt. Aastal 1871 valmis asulat läbiv Mokva-Varssavi raudtee, jaama juurde kujunes uus asustuskeskus, millest kujunes tänapäevane Nieharełaje. Vana osa asulast kannab tänapäeval nime Enierhietykaŭ. Aastal 1879 sai asula omanikuks Emeryk Hutten-Czapski.
Aastal 1937 rajati alevikku MTJ. Aastal 1958 asus selle hoonetesse Valgevene elektritrasside ehitus- ja hooldusmeeskonna masinabaas, selle juurde kujunes aga tööliste asula.
Yin-jooga
Yin jooga on üks jooga praktikatest, mille eesmärk on õppida oma meele vaigistamise kaudu tundma oma keha, avaneda ja saavutada sisemine tasakaal.
Stromatoliit
Stromatoliidid on kuni 1,2 m kõrged ja nende pikkus võib ulatuda mitme meetrini. Kujult on nad korrapäratud, mügarjad, koorikjad või sammasjad. Ehituselt on nad peenekihilised, kiirjad või teralised.
Stromatoliidid koosnevad peamiselt karbonaatsetest mineraalidest, savist ja liivast.
Kõige rohkem leidub stromatoliite troopilises madalas merevees, kus vee soolsus kõigub. Tänapäevaseid stromatoliite moodustavad fotosünteesivad koloonialised tsüanobakterid ekvaatori lähedal, näiteks Bahama saartel, Mehhiko lahes ja Lääne-Austraalias Shark Bays.
Stromatoliidid on sageli väga vanad. Vanimad stromatoliite meenutavad struktuurid on 3,5 miljardit aastat vanad. 1950. aastatel leiti Austraalias ja Kanadas 2 miljardi aasta vanuseid stromatoliite. Eestis on nad eriti iseloomulikud siluri lademetele.
Eestis saab stromatoliite kohata Saaremaal, näiteks Soeginina panga jalamil Atla poolsaare läänerannal ja Kübassaare panga keskmistes kihtides.
William Schopf leidis 1980 Lääne-Austraaliast 3,5 miljardi aasta vanuseid stromatoliidisarnaseid kivimeid ja pidas neid stromatoliitideks. Kui need oleksid stromatoliidid, oleks tegemist kõige vanema jäljega elu olemasolust Maal. Kuid viimasel ajal on selles hakatud kahtlema. On oletatud, et need on hüdrotermaalsed moodustised, mis on tekkinud elusolendite abita. Esimesena seadis Schopfi leiu kahtluse alla Martin Brasier 1999.
Nõukogude sõjaväeluure juhtide loend
Nõukogude sõjaväeluure juhtide loend
Nõukogude Venemaa, Vene SFNV ja NSV Liidu Tööliste ja Talupoegade Punaarmee sõjaväeluure juhtide ja juhtide asetäitjate loend:
Aili Univere
Aili Univere (23. oktoober 1901 Kähri vald – 5. oktoober 1994 Tallinn) oli eesti keeleteadlane
Lamba keel
Lamba keel on bantu keelte M-rühma hulka kuuluv keel, mida kõnelevad lambad Sambia Keskprovintsis, Copperbelti provintsis ja Loodeprovintsis.
2010. aastal loendati 201 000 lamba keele kõnelejat.
Fredy Schmidt
Fredy Schmidt (sündinud 10. veebruaril 1988 Tallinnas) on Eesti laulja ja muusik. Ta on laulnud ja muusikat kirjutanud mitmes Eesti ansamblis.
2007. aastal lõi ta Tartus indie-pop ' i ansambli Animal Drama. Ansambli koosseisu kuulusid lisaks Fredyle (laul, akustiline kitarr, elektrikitarr) Argo Vals (akustiline kitarr, elektrikitarr), Liis Ring (elektrikitarr, taustalaul), Kristjan-Julius Laak (klahvpillid), Indrek Mällo (bass) ja Karl-Juhan Laanesaar (trummid). 2010. aasta Raadio 2 Aastahiti hääletuse tulemusel sai Animal Drama singel "Taevasinine" aasta demo auhinna[6] ning bänd esines ka edetabeli galasaates, mida kandis üle Eesti Televisioon. Samal aastal ilmus nende debüütalbum "Animal Drama", mida Lauri Leis iseloomustas Postimehes kui nõrkade lugudeta plaati, mille palade üle võiks uhkust tunda ka tähtsad välismaised artistid.[7]
Fredy Schmidt tegutses mitu aastat ansamblis Laika Virgin, kus ta oli laulja ja muusika autor. 2011. aastal andis Laika Virgin välja oma debüütalbumi, millel tegi kaasa mitu eesti lauljat. 2012. aasta Eesti Muusikaauhindade galal sai helikandja aasta alternatiivalbumi auhinna.
Pärast Laika Virginist lahkumist lõid 2013. aasta kevadel Fredy ja endine bändikaaslane Andero Nimmer Tartus elektropopansambli NimmerSchmidt. NimmerSchmidti singel "Sandra" valiti lauluvõistluse Eesti Laul 2014 20 parima loo sekka. See osales lauluvõistluse esimeses poolfinaalis 14. veebruaril 2014. Lauluvõistlusel Eesti Laul 2015 osales NimmerSchmidt singliga "Kellega ma tutvusin?"[6]. 20 parima loo hulka valitud laul osales lauluvõistluse teises poolfinaalis 14. veebruaril[7], taustalauljateks Taavi Peterson ja Kristjan Saharov.
Ankurdamise efekt
Ankurdamise efektiks nimetatakse tunnetuslikku eelarvamust ehk inimese loomupärast omadust otsuste tegemisel jääda kinni esimese ettejuhtuva info (ankru) külge. Selleks võib olla näiteks toote/teenuse hind või mingi muu suvaline (arvuline) suurus. Samuti võib ankurdamisena käsitleda inimese eelarvamusi ja stereotüüpe kellegi või millegi suhtes.
Ankurdamise efekti kirjeldasid 1974. aastal esimestena põhjalikumalt Amos Tversky ja Daniel Kahneman. Nende järgi on ankurdamise efekt otsuse tegemisel ilmneva esialgse väärtuse ülemäärane mõju otsuse tegijale.
Amos Tversky ja Daniel Kahneman viisid läbi uuringu, kus palusid uuritavatel vastata, mitu protsenti ÜRO riikidest on Aafrika riigid. Kuid enne seda pidid osalejad tõmbama käima loosiratta, kuhu olid joonistatud numbritega arvud nullist sajani (0–100), loosiratas aga peatus alati kindlatel ettemääratud numbritel (nt ühe katsealuste grupi jaoks 10 või 65). Kui ratas peatus, küsiti inimestelt, et kas nende arvates jääb Aafrika riikide protsent üle või alla rattal olnud numbri ja seejärel paluti öelda täpne protsendiline hinnang. Inimeste, kelle loosiratas peatus number 10 peal, mediaanhinnang oli 25%, aga nende, kelle loosiratas peatus 65 peal, mediaanhinnang oli 45%. See on klassikaline näide selle kohta, kuidas inimene "ankurdatakse" kinni esimesena saadud info külge või sellele infole väga lähedale.
Fess
pisi|Klassikaline fess Fess (türgi keeles fes) on pika rippuva tutiga idamaine tüvikoonusekujuline, tavaliselt punane vildist peakate.
Fessi on esmamainitud 1803. aastal. Peakate muutus populaarseks Vahemerd ümbritsevates maades 19. sajandi vältel, eriti Osmanite riigis. Peakatte nimetus on tulnud Maroko linna Fès nimest. Fessi populaarsus vähenes 20. sajandi keskpaiku, mil enamik Vahemere-äärseid maid loobus rahvuslike rõivaste ja peakatete igapäevasest kandmisest.
Keemiline sadestamine aurufaasist
pisi|[[Alalisvoolu plasma (violetne) kiirendab süsiniknanotorude kasvu PECVD aparaadis]] Keemiline sadestamine aurufaasist (inglise keeles Chemical vapor deposition ehk CVD) on keemiline protsess, mida kasutatakse suure puhtusega materjalide tootmiseks. Selle käigus viiakse aurudesse lähteained, mis reageerivad ja moodustavad aluspinnale vajalikku ainet. Reaktsioonil on sageli gaasiline saadus, mis kantakse gaasivooluga reaktsioonikambrist välja.
Rohekireslane
Rohekireslane (Adscita statices) on kireslaste sugukonda rohekireslase perekonda kuuluv ööliblikas. Tema tiivaulatus on 25–28 mm. Lendab mai keskpaigast augusti alguseni, lend on kohmakas ja aeglane.
Keemiline sadestamine aurufaasist
Seda protsessi kasutatakse pooljuhtide tootmises ja õhukeste kilede kasvatamises. CVD-protsessiga valmistatakse mitmesuguse struktuuriga materjale: monokristalle, polükristalle, amorfseid aineid ja epitaksiaalsed. Mõningad materjalinäited: räni, süsinikkiud, süsiniku nanokiud, süsiniknanotorud, ränidioksiid, volfram, ränikarbiid, räninitriid, titaannitriid, dielektrikud ja sünteetilised teemandid.
CVD tüübid
Protsesse liigitatakse selle järgi, mis viisil on reaktsioon algatatud.
Integraallülitused
Erinevad CVD-protsessid kasutatakse integraalüliti valmistamiseks. Konkreetsed materjalid on saadud sadestamisega eritingimustel.
Polükristalliline räni
Polükristalliline räni on saadud silaanist (SiH4), kasutuses olevad reaktsioonid:
Antud reaktsioon kulgeb LPCVD süsteemis, kas puhtast silaanist või selle segust lämmastikuga. Temperatuuril 600 ja 650 °C vahel, ning rõhu 25 ja 150 Pa vahel, saavutatakse kasvuhäire 10–20 nm minutis. Alternatiivne protsess kasutab vesinikul põhinevat segu. Vesinik alandab kasvuhäiret, samas temperatuur tõustakse 850 või isegi 1050 °C, et kompenseerida.
Maisi
Maisi on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Keemiline sadestamine aurufaasist
Ränidioksiid
Ränidioksiid (tavaliselt nimetatakse pooljuhtide tootmisel seda lihtsalt oksiidina) sadestatakse mitmel erinevatel protsessil. Tavalised lähteained on silaan ja hapnik, dikloorsilaan (SiCl2H2) ja dilämmastikoksiid (N2O) või tetraetüülortosilikaat (TEOS; Si(OC2H5)4). Reaktsioonid on järgmised:
Maisi
Maisi asub valla põhjaosas.
Keemiline sadestamine aurufaasist
Ränidioksiid
Lähteaine gaas valitakse lähtudes substraati termostabiilsusele; näiteks alumiinium on tundlik kõrgema temperatuuri suhtes. Silaan laguneb 300 ja 500 °C vahel, dikloorsilaan umbes 900 °C ning TEOS 650 ja 750 °C vahel, madala temperatuuri oksiidi kihti tulemusena low-temperature oxide (LTO). Kõik neid reaktsioonid võivad tekkida LPCVD-protsessis, vaid silaani reaktsioon samas toimub APCVD.
Räni nitriid
Tihti kasutatakse räni nitriidi isolaatorina integraallüliti tootmiseks. Järgmised reaktsioonid sadestavad räni nitriidi gaasifaasist:
Maisi
Aastal 2008 oli külas 20 elanikku.
Keemiline sadestamine aurufaasist
Räni nitriid
Järgmised kaks reaktsiooni võivad tekkida plasmas, et sadesta SiNH:
Need kiled on väiksema sissepingega, aga halvemate elektriliste omadustega (vastavalt 106 kuni 1015 Ω·cm, ja läbilöögitugevus 1 kuni 5 MV/cm).
Süsiniknanotorude valmistamine
Keemiline sadestamine aurufaasist on kõige laiemalt levinud süsiniknanotorude sünteesi meetod. Tegemist on suhteliselt lihtsa ja ökonoomse meetodiga, mis võrreldes teiste meetoditega vajab tunduvalt madalamat temperatuuri. mitmeseinaliste nanotorude (inglise multi-walled nanotubes ehk MWCNT) sünteesiks on vajalik 300–800 °C ja üheseinaliste nanotorude ehk SWCNT jaoks vahemikku 600–1200 °C.
Nimetatud meetod võimaldab kasutada erinevaid süsinikuallikaid kõigis faasides (tahkes, vedelas ja gaasilises). Samuti saab kasutada erinevaid substraate ning nanotorusid saab kasvatada igasuguste vormidele kujul (nt pulber või kile). On võimalik sünteesida süsiniknanotorude individuaalseid kimpe või orienteeritud "metsa". Tavaliselt kasutatavad gaasilised süsinikuallikad on metaan, atsetüleen, etüleen ja süsinikmonooksiid. Vedelatest süsinikuallikatest on kasutusel alkoholid (nt metanool ja etanool), mida kuumutatakse anumas ja puhastatakse inertgaasiga, et kanda aur reaktsioonikambrisse.
CVD reaktor koosneb kvartstorust, mida ümbritseb ahi. Ahi on ühendatud kontrolleriga, mille abil on võimalik temperatuuri reguleerida ja hoida. Kvartstoru käib ühest otsast lahti ja sealt sisestatakse katalüsaator. Reaktor on ühendatud vaakumpumbaga, millega enne sünteesi algust pumbatakse välja kõik mittesoovitavad gaasid. Gaasid liiguvad mööda kaht ahelat. Ühes ahelas liigub kandegaas (He), redutseeriv gaas (H2) ja süsinikuallikas (C2H2). Mööda teist ahelat liigub ainult inertgaas (He). Gaasivooge on võimalik reguleerida iga gaasi teel asuva rotameetriga ühendatud nõelkraani abil. Kvartstoru teises otsas on väike aken, mille kaudu jälgitakse reaalajas nanotorude kasvu arvutiga ühendatud CCD-kaameraga. Süsivesinike aur juhitakse läbi toruahju (temperatuur 600–1200 kraadi), milles paikneb katalüütiline materjal. Selle tulemusena süsivesinik laguneb. CNT kasvavad ümber katalüsaatori ning need kogutakse pärast süsteemi jahutamist. Vedela süsivesiniku puhul (nt benseen) kuumutatakse vedelikku leegis ja inertgaas kannab tekkinud aurud reaktsioonikambrisse (ahju). Tahke süsivesiniku (nt naftaleen, kamper) aurustamine saavutatakse teist madalatemperatuurset ahju kasutades. Saadud CNT ei ole väga kõrge kristallilisusega.
Kolm peamist parameetrit, mis mõjutavad CNT kasvatamist CVD meetodil on: süsivesinik, katalüsaator ja kasvutemperatuur. Madalam temperatuur (600–900 kraadi) soodustab MWCNT teket ning kõrgem temperatuur (900–1200 kraadi) SWCNT teket. SWCNT-d tekivad kõrgemal temperatuuril, kuna neil on tulenevalt nende väikesest diameetrist kõrgem tekkeenergia. MWCNT on võimalik sünteesida enamikust süsivesinikest. SWCNT saab sünteesida üksnes valitud süsivesinikest (nt CO, metaan), mis on mõistlikult stabiilsed kasutatavatel sünteesitemperatuuridel (900–1200 kraadi).
Teemant
pisi|Kunstlikust teemandist briljant, mis on saadud kasutades CVD meetodi abi
Keemilist sadestamist aurufaasist kasutatakse kunstlike teemantide tootmiseks vajalike tingimuste loomisel, et süsiniku aatomeid gaasist kristalliidi vormis substraadi peale sadestada. Teemandi CVD pannakse tähele materjaliteaduses, kuna see võimaldab teemante rakendada viisil, mis varem oli liiga kulukas. Teemandi kasv toimub tavaliselt madala rõhu all (1–27 kPa) ja erinevate gaaside mõjul, mis sisaldavad alati süsiniku ning tavaliselt ka vesiniku. Energiaallikad, peale teisi, on kaarlahendus, kuum niit ja mikrolained. Tegelik protsess on väga keerukas ning alles paljuski uurimisel.
Teemandi CVD annab võimaluse kasvatada teemante suures koguses ja juhtida kasvatamisel nende omadusi.
Baltlaste Piirikivi
1881. aastal sai Carl Robert Jakobson Eesti Kirjameeste Seltsi esimeheks. Paljud senise presidendi Jakob Hurda pooldajad, konservatiivse leeri tegelased, lahkusid protesti märgiks seltsist. Konservatiivse suuna häälekandja Eesti Postimees avaldas lahkujate nimekirju. Lehe tollane väljaandja oli ennast baltluse loosungiga naeruväärseks teinud Harry Jannsen, vastutav toimetaja oli Ado Grenzstein (kirjanikunimega Piirikivi). Jakobson süüdistas Grenzsteini, et viimane esitab lahkujatena isikuid, kes pole seltsi liikmed olnudki.
1. oktoobril 1881 saabus Eesti Postimehele kiri, kus Alatskivi koolmeistrid ja taluperemehed teatasid endi seltsist lahkumisest. Ajaleht avaldas selle. Peagi selgus, et nimekiri oli väljamõeldis, autoriteks Friedrich Kärner ja Alatskivi koolipoiss Juhan Liiv. Kolmas asjaosaline oli Elias Liiv. Võltsitud ees- ja perekonnanimede esimesed tähed andsid ülevalt alla lugedes kokku "BALTLASTE PIIRIKIVI". Kärner andis vihje võltsingu kohta Sakalale.
Kuna nimed olid ajalehes trükitud järjest teiste, päriselt väljaastunute järel, siis ei paistnud nali esialgu kohe välja, kuid avalikuks tulekul levis kõmu isegi Riiga.
Kalmar (eesnimi)
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 16. novembri 2012 seisuga 63 Kalmari-nimelist inimest.
Karl Nortmaa
Ta teenis ratsarügemendis.
Meedla allikad
Meedla allikad (ka: Mahuse allikad) on allikad Saare maakonnas Kaarma vallas.
Need on kolm tõusuallikat, mille allikalehtrite läbimõõt on kuni 7 m.
Anna Maria Millend
Anna Maria Millend (sündinud 1. aprill 2004) on eesti kergejõustiklane (tõkkejooksja).
Kaari Sillamaa Laste Kaunite Kunstide Kool
Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Kool on erahuvialakool Tallinnas aadressil Auna 6/Aru 10.
Kooli loomise idee käis välja Tallinna Filharmoonia direktor Tarmo Leinatamm. Idee viis ellu Kaari Sillamaa, kes hakkas kooli ka juhtima.
Anna Maria Millend
Nairobis peetud juunioride kergejõustiku MMil võitis ta 20. augustil 2021 ajaga 13,44 hõbemedali.
Kaari Sillamaa Laste Kaunite Kunstide Kool
Koolis hakati õpetama viit kunstiala: laul, tants, teater, joonistamine ja keraamika.
Tänapäeval on põhirõhk teatriga seotul.
Kooli direktor on Kaari Sillamaa. Kooli on nimetatud seetõttu ka Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Kooliks
Astmeline teater
...on see, kui laps/õpilane ühest teatrist on välja kasvanud ja teise teatrisse üle läheb.
Vastavalt esinejate vanusele valitakse ka mängitavad tükid, pannakse need muusikasse, sõnasse ja tantsusammudesse ning kui on kujundatud ka lava ja näitlejad kostüümidesse riietatud – kutsutakse saali publik – samuti vastavalt vanusele.
Kaunite-kooli teatrietenduste valmimisel ei ole õpilased ainult näitlejate rollis vaid nad kaasatakse ka töödesse lava taga – nii tulevad õpilaste hulgast rekvisiitorid, kostümeerijate ja grimeerijate-juuksurite abid, dekoratsioonid valmivad juhendajate käe all jne.
Mudilaste laulu- ja näitering (3-4)
Mudilasteater (koolieelikud 5-7a)
Laste muusikateater noorem rühm (7-10)
Laste muusikateater vanem rühm (11-13)
Noorte muusikateater (14+)
Lavavõitlus (13 +)
Tütarlaste tants (7-13)
Naima Suude
Naima Suude (sündinud 14. märtsil 1932) on eesti köite- ja nahakunstnik.
Kaari Sillamaa Laste Kaunite Kunstide Kool
Astmeline teater
Solfedžo lastele (7-13)
Naima Suude
Looming
1995, 2000, 2005, 2010, 2015 rahvusvaheline köitekunstinäitus "Scripta manent", Tallinn
Isikunäitused
===Valik varasemaid näitusi === Näitustel osalenud 1970. aastast
Cécile La Grenade
Ta on õppinud USAs toiduainete töötlemise tehnoloogiat.
Kurista mõis
pisi|Mõisa tall-tõllakuur pisi|Kurista mõisa kabeli varemed Kurista mõis (saksa keeles Kurrista) oli rüütlimõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub endine mõisasüda Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas.
Ajalugu
Kurista on ümbruskonna mõisate seas üks vanemaid. Esimesed teated sellest pärinevad 14. sajandist (Coristal), mil mõis kuulus Viljandi komtuurile. 1632. aastal läks mõis Taubede suguvõsa omandusse, 1820. aastal Samson-Himmelstjernadele, kellele kuulusid ka Kaave ja Kaavere mõis. Viimane omanik enne mõisa võõrandamist 1919. aastal oli Harald von Samson-Himmelstjerna.
1866. aasta vallareformiga loodi mõisa territooriumile omavalitsusüksusena Kurista vald.
Mõisa halduspiirkonda kuulusid Aidu, Vägari, Kose, Kurista, Siimusti ja Viruvere külad.
Mõisaansambel
Mõisa vana peahoone rajati arvatavasti mitmes järgus: kivist esimene korrus 18. sajandi lõpul, ülejäänu 19. sajandi vältel. Hoone oli kahekorruseline, lühike ja kõrge, kolmandal korrusel olid lakaruumid. Suurem osa sellest hävis tulekahjus 1970. või 1971. aastal.
Säilinud müüridele ehitati uus peahoone, mida kasutas Jõgeva metsamajand. Samast ajast pärinevad ka puust karuskulptuurid maja ees. Ärihooneks on maja jäänud tänini.
Ka Kurista mõisa kõrvalhooned on suuresti ümber ehitatud. Kunagise peahoone esise suure auringi servas asub hilisbaroksete elementidega ait, kaugemale jääb maakividest kuivatihoone.
Kalmistu
Mõisaomanike Samson-Himmelstjernade perekonnakalmistu jääb mõisasüdamest 4 kilomeetrit edelasse, Põltsamaa–Laiuse maantee äärde. Kalmistust on säilinud vaid teravkaaravadega uusgooti stiilis kabeli varemed.
Maaja Toompuu
Maaja Toompuu (sündinud 10. märtsil 1948) on Eesti riigiametnik.
Maaja Toompuu on teenistuses olnud Lääne maavalitsuse rahandusosakonna juhataja ja Lääne maavanema kohusetäitjana aastal 1999 ning aastail 2007–2008.
Ruovesi vald
Naabervallad on Juupajoki vald, Mänttä-Vilppula linn, Orivesi linn, Tampere, Virrati linn ja Ylöjärvi linn. pisi|tühi|Kevadine põld vallakeskuses
Balti turniir
Balti turniir (rahvusvahelise nimega Baltic Cup) on Eesti, Läti ja Leedu võistkondade või ka individuaalsportlaste osavõtul peetav või peetud spordivõistlus mõnel spordialal. Aeg-ajalt on olnud kaasatud ka teiste riikide sportlasi. Nii osalesid Nõukogude perioodil võistlustel sageli Valgevene NSV või ka Leningradi oblasti sportlased.
Suur Arktiline looduskaitseala
pisi|300px|Suure Arktilise looduskaitseala asukoht Suur Arktiline looduskaitseala (vene keeles Большой Арктический государственный природный заповедник) on looduskaitseala Krasnojarski krais, Venemaal. Kaitseala pindala on 41 692 ruutkilomeetrit, see on Euraasia suurim kaitseala.
Ajalugu
Vene Föderatsiooni valitsus asutas selle looduskaitseala 11. mail 1993 resolutsiooniga nr 431.
Osad
Suur Arktiline looduskaitseala on jaotatud üheksaks osaks:
Ökoloogia
Looduskaitseala põhimõte on lasta loomastikul ja taimestikul kasvada ilma inimese sekkumiseta. Teiste seas elaval Suurel Arktilisel looduskaitsealal ka näiteks jääkarud, polaarrebased, lumekakud, põhjapõdrad ja valgevaalad.
Meie Stuudio
Meie Stuudio Tantsukool on Põlva maakonnas Põlvas tegutsev spordi- ja tantsukool. Kooli omanik on MTÜ Meie Stuudio.
Meie Stuudio tantsukool on tegutsenud 2005. aastast.15. tegutsemisaasta jooksul on võidetud võistlusi nii kodu- kui ka välismaal. Tantsukooli treenerid on Andre Laine, Merit Täht, Eva Luts, Tarvo Jõgeva ja Tiina Ilves.
Tantsukoolis tantsib ligi 140 Põlva- ja Võrumaalt pärit tantsijat. Meie Stuudios tegutseb 10 rühma, 1 mudilaste vanuseastmes, 3 algkooli vanuseastmes, 3 põhikooli vanuseastmes, 1 gümnaasiumi vanuseastmes ja 2 täiskasvanute vanuseastmes. Tantsukoolis õpitakse show-tantsu, tänavatantsu, kaasaegset tantsu ja ka rahvatantsu.
Kooli ja Põlva Eksperimentaalteatri koostöös valmis 2010 lavastus "Meie Põlvamaa".
Taimõr (laev, 1909)
pisi|right|300px|Taimõr ja Vaigatš aastal 1913. Taimõr oli auru jõul töötav jäämurdja. 1200-tonnine laev ehitati Vene keisriväele aastal 1909 Peterburis. Taimõr sai nime Taimõri poolsaare järgi.
Taimõr ja tema sõsarlaev Vaigatš ehitati, et kaardistada siiani kaardistamata alasid Põhja-Jäämeres. See ettevõtmine sai tuntuks kui Põhja-Jäämere hüdrograafiline ekspeditsioon.
Elna Adler
Elna Adler (sündinud Elna Valter, eestistatult Valdre; 24. juuli 1929 Savala küla, Maidla vald – 22. märts 2007 Tallinn) oli eesti keeleteadlane, filoloogiakandinaat (1958).
Ta lõpetas 1953 soome-ugri keelte erialal Tartu Riikliku Ülikooli. Töötas 1957–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudis (1959. aastast soome-ugri keelte sektori vanem teaduslik töötaja). Uurinud läänemeresoome keelte grammatikat ja vadja keelt, kogunud ja avaldanud vadja keele ainestikku.
India pantergeko
India pantergeko ehk leopardgeko (Eublepharis macularius) on pantergekolaste sugukonda kuuluv sisalikuline.
Ljubov Poljakova
Ljubov Poljakova (sündinud 28. detsembril 1950) on vene rahvusest Eesti tantsujuht.
India pantergeko
India pantergeko elab looduses Iraanis, Afganistanis, Pakistanis ja India loodeosas. Elupaikadeks on enamasti kõrbed, kivised ning kuivad rohumaad. India pantergeko on öise eluviisiga. Päeval kaevuvad nad kivide vahele või pinnasesse. Tegemist on üsna populaarse lemmikloomaga.
Ljubov Poljakova
Aastatel 1976–1990 oli ta Narva tantsuansambli Noorus juhendaja.
India pantergeko
Pidamine lemmikloomana
pisi|Noor isane leopardgeko. Foto: Gerttu Blank India pantergekod kasvavad 15–25 cm pikkuseks ning elavad 10–20 aastat. Arvestada tuleb, et nad söövad elusaid putukaid ja vajavad toidulisandeid. Selleks, et kasvatada õnnelikku ja tervet looma, on vaja üles seada korralik terraarium, kus on UVB lamp, soojuslamp, peidukohad (sh märg peidukoht), veekauss, söödatangid, termomeeter, hüdromeeter, taimed ja ronimiseks mitmesugused võimalused.
Ljubov Poljakova
Ta oli XIII (1985) ja XIV üldtantsupeol (1990) vene ja külalisrühmade üldjuht. XII üldtantsupeol (1981) oli ta vene rühmade üldjuhi assistent ja VI noorte laulu- ja tantsupeol vene rühmade juht.
India pantergeko
Pidamine lemmikloomana
Täiskasvanud india pantergeko terraarium peaks olema vähemalt 60 cm pikk, 40 cm kõrge ja 30 cm sügav. Kui on rohkem isendeid, siis peaks ka terraarium olema suurem. Loomale elupaika valides tuleks arvestada, et terraariumis oleks soojem ja külmem ala. Seega mida pikem on elupaik, seda suurem on võimalus tekitada mitmekülgne elukeskkond.
Pidevalt tuleb jälgida niiskust, mis peaks jääma 30–40% vahele. Lisaks on vaja mõõta nii külmema kui ka soojema osa temperatuuri ning vastavalt sellele lülitama soojuslampi sisse (kuni 12h päevas, võimalik automatiseerida):
Kuigi internetis leidub arvamusi, et india pantergeko ei vaja UVB valgust, siis see paraku ei vasta tõele. Lambi puudumine aitab kaasa metaboolse luuhaiguse tekkele. Seega tuleks päevasel ajal hoida UVB lampi sees 2–12h. See aitab kaasa D vitamiini sünteesile ja see omakorda soodustab kaltsiumi varundamist ning kasutamist. UVB lambi kiirgus võiks jääda 2–5% juurde ning see peaks olema pinnasest 40 cm kõrgusel. Kui lugeda eesti- ja välismaiseid foorumeid, siis kõige enam soovitatakse T5 tüüpi lampe, näiteks Arcadia ShadeDweller PROT5 komplekti. UVB lambipirni tuleks vahetada aasta tagant.
Leopardgekod söövad elus putukaid nagu kilgid, rohutirtsud, jahuussid, prussakad (nt dubia) ning ka nende menüü peaks koosnema kõigist mainitud putukatest. Enne toitmist tuleb kindlaks teha, et söök on ise söönud, et tagada maksimaalne toiteväärtus. Kui toita ussikesi, siis nemad võib panna toidunõusse, kust india pantergeko nad kätte saaks. Kui toita prussakaid, rohutirtse või kilke, siis tuleks soetada spetsiaalsed tangid ning nende vahelt anda. Osad india pantergekod on kohutavalt halvad jahimehed ning kui lasta putukad nende terraariumi sisse, siis ka mitme päeva möödudes võivad need putukad elus olla ja geko näljas.
Kuni 6 kuu vanust india pantergekot tuleks toita iga päev, 6–12 kuu vanust üle päeva ning täiskasvanud gekot 2–3 korda nädalas. Kuna nad eelistavad süüa varahommikul või -õhtul, siis võiks seda rütmi järgida. Mõned omanikud on täheldanud, et nende isukus on suurem, kui välja lülitada UVB lamp.
Mārtiņēni
Mārtiņēni on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Mārtiņēni asub valla keskosas Antonīca jõe kaldal. Sinna jääb Silavase bussipeatus. Külas kasvav tamm ümbermõõduga 4,2 meetrit on looduskaitse all.
Ida Auken
Ida Margrete Meier Auken (sündinud 22. aprillil 1978 Frederiksbergis ) on Taani Sotsialistlikku Rahvaparteisse kuuluv poliitik, Taani parlamendi liige (alates 2007), endine Taani keskkonnaminister (2011–2014).
Tema lapsepõlv möödus Valbys. Ta on õppinud Kopenhaageni Ülikoolis teoloogiat ning praktiseerinud kaplanina nii Kopenhaageni Ülikooli Haiglas kui ka ühes vanglas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ka toimetajana kirjastuses Alfa.
2005. aasta Taani üldvalimistel kandideeris ta Sotsialistliku Rahvapartei ridades tollal veel eksisteerinud Ribe maakonnas ning ja jäi 2100 isikliku häälega napilt valitute hulgast välja. 2007. aasta üldvalimistel osutus ta valituks Kopenhaageni valimisringkonnas, kogudes ligi 9000 häält. Alates 13. novembrist 2007 on ta Taani parlamendi liige. Aastaid oli ta Sotsialistliku Rahvapartei volitatud eestkostja keskkonnaalastes teemades ning ta on kuulunud parlamendis nii keskkonna-, energia- kui ka kultuurikomiteesse.
3. oktoobril 2011 asus Auken Helle Thorning-Schmitti valitsuses ametisse Taani keskkonnaministrina. Selles ametis oli ta kuni 3. veebruarini 2014.
Trivia
Teismelisena mängis Ida Auken käsipalliklubis Kopenhaageni Ajax, olles paaril aastal ka klubi esindusvõistkonnas.
Isiklikku
Tema ema on vaimulik ja Euroopa Parlamendi liige Margrete Auken ning isa on kirjandusprofessor Erik A. Nielsen. Tema abikaasa on Bent Meier Sørensen, kes töötab juhtimise, poliitika ja filosoofiateemade lektorina Kopenhaageni Majandusülikoolis (CBS). Tal on pojad Niels (sündinud 2011) ja Simon Meier (sündinud 2013).
Publikatsioonid
Lisaks sellele on ta kirjutanud teoloogilisi artikleid, mille teemaks on olnud riigi ja kiriku vahelised suhted, religioon, Giorgia Agambeni poliitiline teoloogia ning poliitika ja õigusteadused.
Viking Motors
Viking Motors AS on Eesti automüügi ettevõte, mille asutas 1993. aastal Peeter Kalli.
Ajalugu
Firma alustas tegevust Volvo sõiduautode müügi ja hoolduse/remondiga Tallinnas aadressil Paldiski mnt 135.
1995. aastal sõlmiti Saabi ja Jaguari esinduslepingud.
Opeli müüki alustas firma Tallinnas 1999. aastal juba uuel aadressil Tammsaare tee 51. Aastal 2000 alustati Opeli müüki ka Ida-Virus ja edasiseks kohalikuks esindajaks oli Viking Motors Ida-Viru, mida juhtis Elgudza Kopaladze.
Peagi lisandusid firma müügiportfelli veel ka kõik muud GM Euroopa turul müüdavad autod. Nendeks olid Cadillac, Chevrolet, Hummer ja Corvette. Firmal oli suur areng ja laienemine Balti riikidesse. Viking Motors ostis SAAB autode maaletooja Lätis E&S Auto SIA, mille nimi muutus Viking Motors SIA -ks. Ka Lätis lisandusid Cadillac, Corvette ja Hummer. Samal ajal avati ka esindus Leedus Kaunases.
2008/2009 tõi maailmamajanduses tõsised muutused ja endine maailma suurim autokontsern General Motors pankrotistus, asuti likvideerima oma kaubamärke. Nii kadusid maailmakaardilt Saab, Hummer, Saturn ja Pontiac. Cadillac Europe / Kroymans pankrotistus Hollandis 2009. aastal ja seega kadusid need kaubamärgid Balti turgudelt lõplikult. Viking Motors SIA müüdi edasi Northern Viking SIA-le ja Leedus toimiv esindus suleti.
Põhiregister
Põhiregister oli Eesti andmekogu, mida peeti üldistes huvides ning riigi kõige olulisemate ülesannete täitmiseks. See mõiste oli kindlaks määratud andmekogude seaduses, mis kehtis aastatel 1997–2007.
Seaduse järgi peeti põhiregistreid järgmiste oluliste objektide kohta :
Põhiregistri vastutav töötleja oli ministeerium ning volitatud töötleja riigiasutus, riigile kuuluv äriühing või muu seadusega määratud isik või asutus.
Põhiregistritena asutatud andmekogud
Põhiregistriteks olid järgmised andmekogud :
Avaliku teabe seadus, mis reguleerib ka andmekogude asutamist, pidamist, muutmist ja lõpetamist, ei sisalda enam mõistet põhiregister, kuid mõnede andmekogude põhimäärused kasutavad seda mõistet veel ka rohkem kui kümme aastat pärast seda, kui andmekogude seadus (milles põhiregistri mõiste oli määratud) enam ei kehti. Sellised andmekogud on kataster, keskkonnaregister ja rahvastikuregister.
Virmalised (ajaleht 1907)
pisi|Wirmalised 1907 esiküljel [[Karl August Hindrey karikatuur]] Virmalised : "Sõna" kaasanne (esiküljel nimega "Wirmalised.") oli huumori- ja satiiriajaleht, mis ilmus 1907. aasta augustis Tartus ja piirdus ainult 1 numbriga. Korraga ilmus see väljaanne nii ajalehe Postimees eriväljaandes Elu kui ka ajalehe Sõna lisalehena. Osa tiraažist ilmus alapealkirjaga ""Elu" erakorraline hinnata kaasanne".
Virmalised oli pigem augutäiteks ajalehele Sädemed, mis ei ilmunud 1907. aasta juunist septembrini.
Kapsēde
Kapsēde (ka Kapsēda) on küla (lielciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Medze valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 25 meetri kõrgusel Balti jääpaisjärve kaldavallil, piirkonna keskusest Grobiņast 7,3 ja Riiast 213 kilomeetri kaugusel.
Virmalised (ajaleht 1907)
Ajalehte trükiti Tartus Postimehe trükikojas.
Kapsēde
Lisaks vallamajale asuvad külas veel põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Kapsēdesse jäävad Maztramdaki, Kapsēde ja Kapsēdes skola bussipeatus. Mõisa pargis asuv Medze linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Küla kohal asus varem Kapsēde mõisa keskus. Nõukogude perioodil kujunes küla sovhoosi Medze keskasulaks. XXI sajandi algusaastatel alustati mõisaansambli korrastamist; mõisa tallidesse rajati võõrastemaja. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Külas kasvab kolm looduskaitsealust põlispuud: mänd ümbermõõduga 3,75 m ja kõrgusega 13 m, mänd ümbermõõduga 2,56 m ja kõrgusega 26 m ning mänd ümbermõõduga 2,5 m ja kõrgusega 22 m. Varem oli looduskaitse all ka külast läänes karjääri lähistel asunud Rudais akmens kõrgusega 1,6 m, pikkusega 3,7 ja laiusega 2,5 m.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Strautiņi muinaskalmed ja Kapsēde muinaskalmed.
Külas asuval Teises maailmas hukkunud sõdurite haual on mälestusmärk.
2015. aastal oli külas 640 elanikku, 2017. aastal 475,a 2019. aastal 470 ja 2020. aastal 469.
Los Angelese maakond
pisi|Los Angelese maakonna lipp pisi|Los Angelese maakonna pitsat Los Angelese maakond on maakond Ameerika Ühendriikides California osariigi lõunaosas Vaikse ookeani ääres. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Los Angeles.
Maakonna pindala on 12 310 km². Veepindala on 1790 km². Maakond on suurem, kui USA kahe väiksema osariigi – Delaware ja Rhode Island – pindala kokku.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 10 170 292. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 9 818 605. Seal elab üle veerandi California rahvastikust ja see on elanike arvult riigi suurim maakond ning etniliselt üks kõige mitmekesisemaid maakondi. Asustustihendus on 826 in/km².
Los Angelese maakonnas asub muu hulgas Mount Wilsoni observatoorium.
Suurima käibega tegevusala on filmitööstus.
Linnad
Kokku asub maakonnas 88 linna.
Suurimad linnad
pisi|Halliga märgitud alad tähistavad inkorporeeritud linnasid ja valgega inkorporeerimata alad
Teised linnad
Kõige väiksema elanike arvuga linn on Vernon, kus elas 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 112 inimest.
Esivere tuulepark
Esivere tuulepark on tuulepark Eestis, mis asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas. Tuulepargi poolt hõlmatava maa-ala suurus on 25,4 ha.
Esivere tuulepark rajati Lääne maakonnas Hanila vallas Esivere külas 2005. aastal ja ühendati elektrivõrguga sama aasta oktoobris. Samal kuul saavutas tuulepark täisvõimsuse. Esivere tuulepargis on neli 2 MW võimsusega Enercon E-70 tüüpi elektrituulikut, mis kuuluvad OÜ Nelja Energiale. Pargi koguvõimsus on 8 MW, mis katab 3000 inimese energiavajaduse.
Esivere tuulepargi aastatoodang
Lindau-klassi miinijahtija
pisi|Miinijahtija Weilheim Wilhelmshavenis mereväemuuseumis pisi|Ulm (klass 351) ja Minden (klass 331) Põhjamerel 1996. aastal.
Lindau-klass (klass 320, 331, 351) on Lääne-Saksamaal külma sõja ajal ehitatud miinilaevade seeria. Algselt ehitati laevad miinitraaleriteks, hiljem aga ehitati ümber miinijahtijateks või mehitamata kaater-miinitraalerite juhtlaevadeks. Ei ole enam üldjuhul aktiivses kasutuses.
Ajalugu
Laevad ehitati 1958–1960 Burmester Werfti tehases. Tegemist oli teadaolevalt esimese sõjajärgsel Saksamaal ehitatud sõjalaevaga. Kokku ehitati 18 miinitraalerit (klass 320), millest ajavahemikul 1970–1983 ehitati 12 ümber miinijahtijateks (klass 331) ja 6 kaatertraalerite juhtlaevadeks (klass 351). Laevad teenisisd Saksamaal 4., 6., ja 8. miinitraalerite divisjonis. 1998–2001 läks neist enamus edasi teiste riikide kätte:
2000. aasta sügisel arvati viimased Lindau-klassi laevad Saksamaal teenistusest välja. 1 on säilitatud mereväemuuseumis Wilhelmshavenis ja 1 noortekeskusena Duisburg-Ruhrortis. 1 laev on järelturufirma VEBEG müügist leidnud kasutuse ka eramootorjahina Itaalias.
Järglaseks on Frankenthal-klassi miinijahtija (klass 332).
Kirjeldus
Lindaud ehitati erinevast väärispuidust kerega, et vähendada magnetvälja. Kere oli jagatud sektsioonideks. Üldiselt kasutati võimalikult mittemagnetilisi materjale. Algul olid laevad kahe pika sõuvõlliga ja muudetava sammuga sõukruvidega, kuid hiljem ehitati ümberpööratavate püstsammastega sõukruvidele, mis suurendas manööverdusvõimet.
ZA/UM
ZA/UM on Eesti kultuurirühmitus, mis oli 2013. aastal seotud kultuurilehe Sirp peatoimetaja vahetusega ning paistis silma peamiselt kultuuri- ja arvamusportaalidega ZA/UM ja Nihilist.
Liikmete hulka kuuluvad kirjanik Kaur Kender, kirjanik Siim Nurklik, kirjanik ja kodanikuaktivist Made Luiga, fotograaf Ruudu Ulas, ajakirjanik Märt Belkin ja moefotograaf Lilian Marie Merila. 2021. aasta lõpus lahkusid liikmete hulgast kirjanik ja muusik Robert Kurvitz, kriitik Helen Hindpere, kunstnik Aleksander Rostov ning literaat ja kunstnik Martin Luiga.
ZA/UM on kirjastanud raamatuid, sealhulgas Robert Kurvitza romaani "Püha ja õudne lõhn" (2013), Kaur Kenderi ja Taavi Eelmaa näidendiraamatu "Kaurita. Kadunud sõbra juhtum" (2014), Mudlumi (Made Luiga), Teemu Mäki, Olavi Ruitlase ja Kenderi teoseid (2014–2016). ZA/UMi liikmeid on seostatud ka Margus Linnamäe rahastatud arvutimängufirma ZA/UM arvutimänguprojektiga "Disco Elysium" (ka "No Truce With the Furies"), mis osalt tugineb Kurvitza romaanile.
Rühmituse nimi seostub vene sümbolistlikus luules 20. sajandi algul levinud terminiga zaum, mis tähistas ratsionaalsuse ületamisele püüdlevaid "mõistusetaguseid" eksperimente kõlasümbolismi ja keeleloomega. Termini lõi 1913. aastal vene luuletaja Aleksei Krutšonõhh.
NIHILIST.FM
ZA/UM alustas nüüdseks suletud lehekülje NIHILIST.FM kuhu kasutajad said luua sisu kultuuri ja muude arvamuste kohta. Lehekülg oli tuntud Kaur Kenderi kirjutatud teose “UNTITLED-12” ja anonüümse autori raamatu “Kuidas minust sai HAPKOMAH”. Lehekülg alustati aastal 2014 ja suleti aastal 2017. Lehekülge nähti kui ekstreemse ja agressiivsena, mis omakorda tõstis inimeste tähelepanu. Lehekülg rõhutas Eesti ühiskonna mõtte vaimset tardumist ja mahajäämist. Kasutati isiklike solvanguid, roppusi ja isegi valenimesid artiklitel. Anarhilisus aga oli kontrollitud toimetajate poolt ning tuleviku plaan hõlmas teha lepinguid kirjutajatega, kes teeniksid 70% reklaamitulust ja 30% jääks leheküljele.
ZA/UM andis välja teose "Nihilist.fm. Final cut", mille pani kokku Siim Sinamäe. See avalikustati 2017. aastal. Teos koondas kokku parimad ja märgatavamad palad lehekülje ajaloost.
Disco Elysium
Disco Elysium on ZA/UMi arendatud ja avalikustatud rolli-videomäng, mida saatis suur edu. Mängule tõi edu nende tugev narratiiv ja suur valikute arv selles narratiivis. Mäng võitis The Game Awards mängu auhinnagalal neli auhinda: "Parim lugu", "Parim Sõltumatu Mängustuudio Poolt Tehtud Mäng", "Parim Rollimäng" ja "Värske indie-mäng". Ajakiri Time nimetas Disco Elysiumit üheks parimaks aastakümne mänguks koos 9 teise mänguga. Nüüdseks on Disco Elysiumil üle 25000 arvustuse müügikohas Steam, millest 94% on positiivsed. ZA/UM on välja kuulutanud uue versiooni mängust "Disco Elysium - The Final Cut", mis on tasuta eelnevatele omanikele. See annab mängule uut sisu, aga lisab ka hääled oma tegelastele, kes olid eelnevalt ainult tekstipõhised oma rääkimisega. Nüüdseks on Disco Elysiumil ka oma vinüülalbum muusikaga, riidesari, eriversioonid koos füüsiliste lisadega, nagu kuju ja plakatid.
Kriitika
Aastal 2013 ilmunud artikli "Kultuurimonopol" vastukaja tõttu pidi ZA/UM pöörduma otse avalikkuse ette, öeldes "Me ei ole poliitiline liikumine. Me oleme kultuuriline liikumine. Meil on väga sisulised sõnumid Eesti kultuurielule, mida ei oleks saanud väljendada artiklis "Kultuurimonopol" kirjeldatud paradigma sees. Meid on sildistatud marksistideks, trotskistideks, fašistideks, küünilisteks 90ndate ärimeesteks ja argpükslikeks süsteemi kaitsjateks. Need on vastassuunalised sildid ning just see näitabki, et meie sõnum ei ole poliitiline, veel vähem päevapoliitiline. Meie seas on nii noori finantsinimesi ja ettevõtjaid kui ka kodanikuaktiviste, püsiva töökohata kirjanikke ja kunstnikke. Ühendavaks on ainult usk Eesti kultuuri. Kõik meie tõekspidamised on kantud parimast põhiseaduse vaimust." ja selle lõpplauseks jäi "Olge mõistlikud ja kultuursed inimesed, palume mitte boikoteerida Eesti kultuuri!"
Vasaraheite Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Vasaraheite Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
Pidula allikad
Allikad asuvad Pidula oja lähedal. Allikate koguvooluhulk on 50 l/s.
Stephan Knieper
Stephan Knieper (ka Stephan Kniper; 1636 Tallinn – 8. juuni 1687) oli Eesti vaimulik.
Knieper õppis usuteadust (immatrikuleeriti 16. jaanuaril 1656) Tartu ja (immatrikuleeriti 11. septembril 1660) ja Wittenbergi Ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 30. oktoobril 1667.
Oli aastatel 1667–1687 Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja.
Knieper valdas heal tasemel eesti keelt. Kuulus aastal 1682 sinodil moodustatud Uue Testamendi eestikeelse tõlke käsikirja revideerimise komisjoni, redigeeris ise käsikirja, oli üks peamisi toimetajaid. Osales Liepa (25. august – 25. september 1686) ja Pilistvere piiblikonverentsil alates 21. jaanuarist 1687, lahkus sealt aga enne lõppu. Stephan Knieper maeti 15. juunil 1687 Tallinna Niguliste kirikusse.
Isiklikku
Tema teise naise Gertrutha isa Johannes Knieper oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja, nende poeg Carl Philipp Knieper oli Vaivara koguduse õpetaja.
Käharik
Käharik (Rhytidiadelphus) on sambla perekond laanikuliste sugukonnast.
Tallinna rae piltvaibad
pisi pisi|Vaipade koopiaid võib näha ka filmis "[[Apteeker Melchior (film)|Apteeker Melchior"]] Tallinna rae piltvaibad on Tallinna raekojale aastal 1547 kootud seina- ja pingivaibad. Vaibad on kootud looduslike tekstiilivärvidega värvitud villasest lõngast. Need valmistati Madalmaades Enghieni linnas. Piltvaipadel on kujutatud piiblist tuntud kuningas Saalomoni loo motiivid. Kõigile vaipadele on tellija tunnusena sisse kootud kolm Tallinna vappi, vappide kohal on kudumise aasta 1547. Alates 1937. aastast kuuluvad vaibad Tallinna Linnamuuseumi varade hulka.
Tallinna piltvaipade 9-meetrist originaali säilitatakse Tallinna Linnamuuseumi tekstiilihoidlas. Viie ja poole sajandi vanused vaibad on nii hinnalised, et neid ei lubata paljaste kätega puudutada. Raekoja kodanikesaalis on aga eksponeeritud keskaegse vaiba koopia, mis valmistati 2004. aastal Tallinna raekoja 600 aasta juubeliks Inglismaal Oxfordi ettevõttes Hines of Oxford. Vaipade tegemisel juhinduti linnamuuseumis hoitavate piltvaipade tagaküljelt võetud pleekimata lõnganäidistest ja fotodest.
Command & Conquer
Mäng kujutab alternatiivset vaadet tänapäevale, kus toimub maailmasõda ÜRO Global Defense Initiative'i ja organisatsiooni Brotherhood of Nod vahel.
Mängu ühes missioonis toimub tegevus Eesti territooriumil.
Tallinna rae piltvaibad
20. sajandil oli kaks juhust, kui Tallinn oleks võinud oma hinnalistest piltvaipadest ka ilma jääda. 1909. aastal, kui linnavalitsuses oli tolle aja kohta, kus Eesti kuulus Vene tsaaririiki, väga palju eestlasi, arvati, et vaibad võiks maha müüa, kuna eelarveaugud vajasid täitmist. Mõeldi, et saadud raha eest saaks ehitada linna haigla või kooli vms. Siiski astus üldsus vahele. Ilmus väga palju artikleid, isegi Riia ja Peterburi lehtedes. Niisiis jäid vaibad müümata. I maailmasõja ajal viidi kuulus vaip Moskvasse lahingute eest varjule. See oleks võinud nagu näiteks Tartu Ülikooli varad, sinna jäädagi. Jaan Poska oskas aga Tartu rahulepinguga vaibad koos muu hinnalisega Venemaalt tagasi nõuda.
Valea lui Mihai
Valea lui Mihai (ungari keeles Érmihályfalva) on linn Rumeenias Krisaanias Bihori maakonnas. Linn asub Ungari piirist 3 km kaugusel.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Valea lui Mihai elanikest ungarlasi 81,03% ja rumeenlasi 13,23%.
Johannes Robert Sööt
Johannes Robert Sööt VR II/3 (27. november (vkj)/ 9. detsember 1896 Kaagjärve vald, Karula kihelkond, Võrumaa – 4. mai 1931 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major).
Elukäik
Lõpetas Valga kõrgema algkooli ning asus 15. augustil 1915 sõdurina teenistusse kaardiväe tagavarapataljoni. 10. aprillil 1917 komandeeriti 2. Peterhofi lipnike kooli ning lõpetas selle 1. augustil 1917. 19. augustil määrati teenima 93. tagavarapataljoni. 15. detsembril 1917 asus teenima Eesti rahvusväeosadesse, komandeeriti Tallinnasse Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee käsutusse. 10. jaanuarist 1918 ilmus 2. Eesti jalaväepolku, vabastati sõjaväeteenistusest seoses Eesti rahvusväeosade likvideerimisega sakslaste poolt 12. märtsil 1918.
21. novembril 1918 ilmus uuesti teenistusse taasformeeritavasse 2. jalaväepolku, määrati 1. roodu nooremaks ohvitseriks. Loeti eesliinil viibivaks alates 13. detsembrist 1918. 5. mail 1919 määrati 1. roodu ajutiseks ülemaks. 6. mail 1919 sai Kaldi küla juures haavata. Sai terveks 20. juunil 1919. 1. juulist 1919 määrati 12. kompanii vanemaks ohvitseriks. 25. augustil 1919 määrati sama kompanii ülema ajutiseks kohusetäitjaks. 28. detsembrist 1919 komandeeriti 3. diviisi ülema käsutusse.