cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kooli põik (Narva)
Tänav sai nime oletatavasti lähedal asuva Narva Kreenholmi Gümnaasiumi (aastast 1945. 4. Algkooli) järgi.
Anitkabir
Ajalugu
Mausoleumi on maetud Mustafa Kemal Atatürk.
Larry Page
Lawrence Edward Page (sündinud 26. märtsil 1973) on ameerika arvutiteadlane ja ettevõtja, Google'i asutaja (koos Sergei Briniga) ning Google'i emaettevõtte Alphabet tegevjuht.
2001. aastal loobus ta Google'i tegevjuhi kohast ning andis selle Eric Schmidtile. 4. aprillil 2011 asus ta uuesti tööle Google'i tegevjuhina ja loobus sellest juulis 2015 taas, et hakata Alphabeti, mille alla kuulub ka Google, tegevjuhiks.
Lapsepõlv ja haridus
Page'i hakkasid arvutid huvitama juba kuueaastaselt, mil ta sai mängida esimese põlvkonna personaalarvutitega. Ta oli oma koolis esimene, kes tegi kodutöid tekstiredaktoris. Vanem vend õpetas teda ka seadmeid lahti võtma. Page sai aru, et ta tahab leiutada uusi asju, ning juba 12-aastaselt teadis ta, et tahab kunagi luua oma ettevõtte.
Page õppis Okemos Montessori koolis 1975–1979 ja lõpetas East Lansingi keskkooli 1991. aastal. Page sai bakalaureusekraadi kiitusega arvutitehnika erialal Michigani Ülikoolis ning magistrikraadi informaatikas Stanfordi ülikoolis.
Teadustöö
Otsides doktoritöö teemat, kaalus ta veebi uurimist matemaatilisest vaatepunktist. Ta käsitles linkide struktuuri suure graafina. Tema juhendaja Terry Winograd julgustas teda seda ideed edasi uurima ning Page on hiljem seda nimetanud parimaks nõuandeks, mis ta kunagi saanud on. Ta kaalus ka isesõitvate autode kohta uurimistöö tegemist.
Page uuris, kui palju ja millised teised veebilehed teatud lehele viitavad, ja nende linkide väärtust. Varsti liitus tema projektiga Stanfordi doktorant Sergey Brin. Projekti algne nimi oli "BackRub".
Otsingumootor
Leidmaks lehekülje tähtsust, lõid Brin ja Page algoritmi PageRank ning leidsid, et selle abil saab luua olemasolevatest mitu korda parema otsingumootori. Page'i ühiselamutuba kasutati riistvara jaoks ning Brini toast tehti kontor ja programmeerimise keskus, kus nad testisid uut otsingumootorit veebis. Projekti kiire kasv põhjustas Stanfordi arvutiinfrastruktuurile probleeme.
Brin ja Page kasutasid Page'i algelisi teadmisi HTMList, et seada üles lihtne otsinguleht kasutajate jaoks. Nende otsingumootori populaarsuse kasv tõi kaasa vajaduse järjest rohkemate serverite järele. Augustis 1996 avalikustati Google'i esimene versioon.
1998. aasta keskpaigaks tehti Google'is päevas juba 10 000 otsingut.
Google
Aastal 1998 asutasid Brin ja Page ettevõtte Google Inc. Algne domeeninimi oli Googol, mis tuletati arvust gugol – see pidi tähendama meeletut infokogust, mida otsingumootor hakkab indekseerima. Pärast ettevõtte asutamist määras Page ennast selle tegevjuhiks ja Brini Google'i juhatuse esimeheks.
Page keskendus otsingumootori võimalikult kiireks tegemisele. Samuti toetas ta Google'i avalehe lihtsana hoidmist, et otsingutulemused laaditaks kiiremini.
Aastal 2011 asus Page uuesti tööle Google'i tegevjuhina. 2013. aastaks oli vähemalt 70 Google'i teenust suletud ning järelejäänute välimust ja sisu ühtlustati.
Alphabet
10. augustil 2015 teatas Page, et Google restruktureeriti mitmeks uue valdusühingu Alphabet Inc. tütarettevõtteks. Page'ist sai Alphabeti tegevjuht ning Google'it hakkas juhtima Sundar Pichai. Page'i motivatsioon restruktureerimiseks oli muuta Google selgemaks ja lihtsamini jälgitavaks ning paremini juhtida Google'iga vähe seotud ettevõtteid.
Page lahkus Alphabeti juhi ametikohalt 2019. aasta detsembris, kuid jätkab tööd Alphabeti juhatuses.
Muud tegevused
Page on investor Tesla Motorsis. Ta on investeerinud taastuvenergiasse. Samuti on ta huvitatud intelligentsete süsteemide sotsiaalsest ja majanduslikust mõjust ning sellest, kuidas arenenud digitaalseid tehnoloogiaid saaks kasutada töönädala lühendamiseks, inimeste vajaduste rahuldamiseks ja tehnoloogilise tööpuuduse leevendamiseks.
Isiklikku
2007. aastal abiellus Page Lucinda Southworthiga. Neil on kaks last (sündinud 2009. ja 2011. aastal).
Kalnamuiža ordulinnus
pisi|left|Kalnamuiža ordulinnuse varemed (2014) Kalnamuiža ordulinnus (läti keeles Kalnamuiža pils, saksa keeles Ordensburg Hofzumberge) oli keskajal Liivi ordu linnus. Praeguse haldusjaotuse järgi asub linnus Tērvete piirkonnas Tērvete külas.
Linnus ehitati 16. sajandil.
Linnusest on tänapäevani säilinud üksikud varemed.
Mondlo
Mondlo on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Zululandi ringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mondlo elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,10%, värvilisi 0,06%, valgeid 0,02% ja teisi 0,26%. Suulu keelt pidas emakeeleks 96,31%, ndebele keelt 1,06%, inglise keelt 0,77% ja tsvana keelt 0,63%.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus
pisi|Kodanikuõiguste deklaratsioon ehk Bill of Rights'i terviktekst Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus kodanike põhiõiguste kohta kriminaalmenetluses.
Laserskanner
Laserskanner (argikeeles ka laserskänner) on seade, mis tekitab laserikiire ja mõjutab selle suunda.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus
Parandus võeti vastu Kongressis 25. septembril 1789 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 15. detsembril 1791.
Laserskanner
Laserskanner koosneb laserdioodist, kontrollelektroonikast ja süsteemist, millega saab laserikiirt mõjutada, näiteks seda suunata ja fookuspunkti muuta. Laserskannerisse võib olla sisse ehitatud ka andureid, mis fikseerivad laserikiirte omadusi.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus
Muudatus on osa kodanikuõiguste deklaratsioonist (Bill of Rights).
Laserskanner
Näiteks kui mingist ruumist või objektist luuakse 3D-mudelit, siis laserskanner liigutab laserikiirt üle objekti. Kindlates punktides fikseeritakse, kui kaugel skannerist tabas laserikiir mingit objekti.
Laserskannereid kasutatakse paljudes erinevates seadmetes, näiteks 3D-printerites, graveerimismasinates, vöötkoodilugerites, tööstuslikus tootmises ja ajutise autopiloodi funktsionaalsusega autodes.
Peeglid
pisi|Laserskanneri peeglite moodul. Punane nool näitab laserikiire teekonda Enamik laserskannereid kasutab laserikiirte suunamiseks peegleid. Peeglitega saab laserikiirt suunata ühe või kahe telje suhtes. Laserikiire suunamiseks kahe telje suhtes saab kasutada ühte peeglit, mida saab mõlema telje suunas pöörata, või kahte peeglit, mida saab pöörata ühe telje suhtes.
Servodega liigutatavate läätsede abil on ka võimalik muuta laseri fookuspunkti kaugust: nii on võimalik laserikiirt mõjutada kõigi kolme ruumi telje suhtes.
Pöörleva peegliga on võimalik tekitada perioodiline liikumine. Näiteks osad vöötkoodilugerid kasutavad pöörlevaid hulknurkpeegleid.
Lisaks elektrimootoritele ja servodele on võimalik peegleid liigutada, kasutades piesoelektrilisi või magnetvälja mõjul kuju muutvaid täitureid. Saavutatav peeglite liikumiskiirus on palju suurem, kuid kiire suunatavus on piiratum kui elektrimootorite või servode kasutamisel.
Eriomadustega materjalid
Osad laserskannerid kasutavad kiire suunamiseks materjale, mille optilisi omadusi saab muuta, näiteks helilainete või elektrivooluga. Sellised seadmed saavad skaneerida palju kiiremini kui peeglite või muude liikuvate osadega skannerid. Nende suurimaks puuduseks on tunduvalt suurem hind.
3D-skaneerimine
Laserskannereid kasutatakse ruumidest ja esmetest 3D-mudelite loomisel.
Laserikiirt suunatakse kas pidevalt või valikuliselt eri suundadesse. Igas punktis salvestatakse laserikiire erinevaid omadusi, näiteks kui kaugel tabas laserikiir mingit objekti, tulemuseks XYZ koordinaadid. Need andmed salvestatakse või edastatakse ühendatud arvutitesse. Uuritavat eset võidakse korduvalt ja mitme erineva nurga alt skaneerida. Tulemuseks on punktipilvede hulk, mis liidetakse kokku üheks punktipilveks, mille põhjal loob tarkvara skaneeritud esemest mudeli.
3D-objekti skaneerimine kiirendab ja lihtsustab disainiprotsesse, võimaldades kiiremini ja lihtsamalt andmeid koguda. 3D-skaneerimist kasutatakse kaardistamiseks, arheoloogias ja muudes valdkondades, kus on vaja midagi mõõdistada. pisi|295x295px|Pildil Google'i isejuhtiv auto. Katusel näha 70 000 dollarit maksev Velodyne 64-beam LIDAR sensor
LIDAR-skanner Google'i isesõitvas autos
Google isesõitva auto kõige olulisem sensor on firma Velodyne loodud laserskanner. Tegemist on kõige töökindlama sensoriga, millega auto tuvastab ümbritsevas keskkonnas toimuvat. Google'i autos kasutatavas LIDAR tüüpi laserskanneris kasutatakse 64 laserikiirt, millega tehakse 1,3 miljonit mõõtmist sekundis. Sellel seadmel on 36-kraadine vaateväli ja suur täpsus kuni 100 meetri kaugusele.
Kolmemõõtmeline printimine
Laserskannereid kasutatakse laialdaselt kolmemõõtmelises printimises.
Laserpaagutamisel kasutatakse võimsat laserit, millega sulatatakse algmaterjali pulber tahkeks materjaliks. Kihthaaval lisatakse pulber, mis vastavalt detaili läbilõikele sulatatakse terviklikuks detailiks. Tänapäeval on võimalik laserpaagutamist kasutades printida detaile plastmassist, keraamikast ja ka metallist.
Stereolitograafia on printimisprotsess, kus kasutatakse vedelat polümeeri, mis tahkub kindla lainepikkusega valguse käes. Selle protsessi juures on oluline, et kasutatav laserskanner suudaks mõjutada laserikiire fookuspunkti, kuna polümeer tahkub ainult laseri fookuspunktis.
Materjalitöötlus
Lasereid kasutatakse tootmisel paljudes erinevates protsessides, mille automatiseerimiseks on vaja laserile liikumis- ja suunamisvõime lisada. Laserskannereid saab kasutada graveerimiseks, lõikamiseks, keevitamiseks ja paljude muude tootmisprotsesside läbiviimiseks.
Laseri võimsusest sõltub selle mõju töödeldavale materjalile:
Meditsiin
Lasereid kasutatakse meditsiinis laialdaselt: Täpset kontrolli vajavate protseduuride läbiviimiseks on laserskanneri kasutamine hädavajalik. Näiteks laserlõikusega silmanägemist korrigeerivad masinad korrigeerivad silmaläätse kuju mõne sekundi jooksul, samal ajal arvestades silma liikumisega. Koos ettevalmistusega võtab kogu protsess aega 5–10 minutit.
Vöötkoodiluger
Paljud vöötkoodilugerid kasutavad laserskannereid koodi lugemiseks. Pöörlevat prismat või mitmetahulist peeglit kasutades liigutatakse laserikiirt kiiresti üle loetava ala. Laserikiir võib liikuda erinevates suundades, et oleks võimalik mitme erineva nurga alt vöötkood tuvastada. Koodi tuvastamiseks jälgib luger pidevalt tagasi peegelduvas valguses mustreid, millest on võimalik kood välja lugeda. Keskkonnast tulenevate vigade vähendamiseks vilgutatakse laserit pidevalt, nii on võimalik kõrvaline valgus signaalist välja filtreerida.
Paeiškūnė
Küla jääb Salantai regionaalparki, osaliselt ka Šaukliai maastikukaitsealale.
Turkestan
Turkestan on kuiv mägine piirkond Kesk-Aasias. Turkestan ulatub Kaspia merest Gobi kõrbeni, piirnedes põhjas Siberiga ning lõunas tänapäeva Pakistani, Iraani, Afganistani ja Tiibetiga.
Argaaniapuu (perekond)
Argaaniapuu (Argania) on puude perekond.
Klassifikatsioon
Argaaniapuu perekonda klassifitseeritakse üks puuliik:
Levila
Argaaniapuud kasvavad Marokos, Alžeerias ja Vahemere-äärsetes riikides.
Kooli põik
Kooli põik on mitme tänava nimi:
Postmasburg
Postmasburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas, Tsantsabane valla halduskeskus.
Postmasburg on asutatud 1892. aastal. Linnaõigused sai Postmasburg 1936. aastal. Linn on saanud nime vaimuliku Dirk Postma (1818–1890) järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Postmasburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 54,65%, värvilisi 36,77%, valgeid 7,35%, India või Aasia päritolu inimesi 0,52% ja teisi 0,71%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 53,88%, tsvana keelt 33,56%, koosa keelt 2,72%, sotho keelt 2,60%, inglise keelt 2,50% ja suulu keelt 1,10%.
Ivanava
Ivanava on linn Valgevenes Bresti oblastis, Ivanava rajooni halduskeskus. Linna läbib Bresti–Pinski raudteeliin.
Linn kandis aastani 1940 nime Janaŭ. Poola keeles on koha nimi Janów, ka Janów Poleski. Kohalikus murdes on linna nimi Janova.
Haridusasutustest on linnas kolm keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal muusikakool ja spordikool. Raamatukogusid on Ivanavas kolm. Tööstusest on linnas toiduainetetööstus, valmistatakse ehitusmaterjale ja töödeldakse metsa.
Ivanavas on ajaloomuuseum, vaatamisväärsusteks on veel katoliku kirik (1848) ja õigeusu kirik (1901).
Ajalugu
Paiga nimi oli algul ilmselt Porchaŭ (Порхаў). Aastal 1465 sai Ivanavast alev, ühtlasi hakkas see kandma Janaŭ nime. Alev kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda.
16. mai 1657 rüüstasid Ivanavat kasakad, sel ajal suri seal märtrisurma Andrzej Bobola. Tol ajal kuulus asula Kopaczitele, aga hiljem läks see Šuiskite valdusse.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 kuulus asula Vene impeeriumi koosseisu. Ivanava hakkas kuuluma Hrodna kubermangu. XIX sajandil said asula omanikeks Oreszkad. Aastal 1884 rajati Ivanava lähedale raudtee, mis aastal 1926 toodi alevile lähemale.
Aastast 1921 oli Ivanava Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. Kuni 1940. aastateni rändas suur osa Ivanava mehi mööda ilma ringi, kogudes raha kirikute ehitamiseks. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga. Ühtlasi venestati asula nimi ja sestpeale kannab see tänapäevast nime Ivanava.
Žeimiai mõis
pisi|Žeimiai mõisa peahoone Žeimiai mõis (leedu Žeimių dvaras) on endine mõis Leedus Jonava rajoonis Žeimiai vallas Žeimiais.
Ajalugu
1397. aastal andis Jogaila Žeimiai mõisa Skirgailale. Hiljem läks mõis Zaviszade valdusse. XVII sajandil hakkas mõis kuuluma Medekšadele. 1780. aastast oli mõis Kossakowskite (neist esimene oli Liivimaa piiskop Józef Kossakowski) omanduses.
Mõisakompleks
pisi|left|Mõisa ait
Mõisa klassitsistliku peahoone lasi ehitada D. Medekša, see valmis aastail 1676–1690. Pärast võõrandamist 1940. aastal töötas seal raamatukogu, hiljem oli see aga põllumajandustehnikumi hoone. Tänapäeval on see kultuurimälestisena kaitse all. Hoone on eravalduses; omanikul on kavatsus see restaureerida.
Mõisakompleksist on veel säilinud ait (varasem kontorihoone), XIX sajandi teisel poolel ehitatud jääkelder, samast ajast pärinevad teenijatemaja ja tall, XIX sajandi alguses ehitatud silotorn ja kabel. Üks kontorihoone hävis Esimese maailmasõja ajal. Mõisakompleksi juures paikneb park, mis sai oma praeguse ilme aastal 1907; selle väravate juures kasvavad kaks põlist pärnapuud. Park rajati XVIII sajandil barokse pargina, mis järgmisel sajandil metsapargiks ümber kujundati. Valdavalt kasvavad seal kuused, saared, vahtrad ja pärnad. Pargis on üks tiik. Pargist viib eemale 500 meetri pikkune pärnaallee.
Ait valmis XVIII sajandil. Aida fassaadil on kivi kirjaga "1893", see tähistab aastat, mil endine kontorihoone aidaks ümber ehitati. Aida fassaadi ehivad pilastrid, esimese korruse kohal paikneb antresool.
Kabeli lasi rajada T. Medekša ja see valmis 1768. aastal tema Bari konföderatsiooni poolt võidelnud poja mälestuseks. Novembriülestõusu ajal kahtlustasid kohalikud elanikud, et mõisnik toetab venelasi, nii võtsid nad mehe kinni ja poosid kabeli juures üles. Hoone on kolmekorruseline ja kaheksanurkse põhiplaaniga; see on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. 2014. aastal kabel restaureeriti ja elektrifitseeriti.
Presnel Kimpembe
Presnel Kimpembe (sündinud 13. augustil 1995 Beaumont-sur-Oise'is) on Prantsusmaa jalgpallur. Ta mängib kesk- või vasakkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga 2005. aastal. Debüüdi Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta 2014. aasta oktoobris. Ta on tulnud hooaegadel 2015–16, 2017–18, 2018–19 ja 2019–20 klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2020–21 valiti Kimpembe Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Kimpembe debüüdi 27. märtsil 2018 sõprusmängus Venemaa vastu. Samal aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.
Kuressaare linnavolinike loend 1934
Kuressaare linnavolinike loend 1934 on 14. ja 15. jaanuaril 1934 Kuressaare Linnavolikogu linnavolinikeks valitud isikute loetelu
Valimisliit "Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri"
6. augustil 1934 valis volikogu linnapeaks Johannes Perensi 11 poolt- ja 2 vastuhäälega, määrates tema palgaks 120 krooni kuus, linnanõunikeks Herman Sanniku ja Reinhold Buxhoevedeni 8 poolt ja 5 vastuhäälega ning linnavolikogu abijuhataks Mihkel Nepsi.
Volikogu koosseis pidas oma viimase koosoleku 24. novembril 1939, kokku pidas ta 72 koosolekut ja võttis vastu 904 otsust
Kaldalöövlane
Kaldalöövlane (Paederus littoralis) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Peeterristi kirik
Peeterristi kirik oli kirik Virumaal Peeterristi asulas.
Kirik ehitati 1808 aadliproua Dorothea von Arpshofeni eestvõttel lagunenud kabeli asemele. Dorothea pühendas selle kiriku oma surnud abikaasale. Kirik oli kivist.
21. septembril 1908 tähistati pidulikult kiriku 100. aastapäeva.
Kirik hävis Teises maailmasõjas.
Tauragnas
Tauragnas on järv Leedus Utena rajoonis Aukštaitija rahvuspargi territooriumil. Kagus piirneb järv Ignalina rajooniga.
Vlakbult
Vlakbult on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Nkomazi vallas.
Tauragnas
Tauragnas on Leedu sügavaim järv. Aastal 1933 mõõdeti selle sügavuseks 60,5 meetrit. Aastal 2007 tehtud kordusmõõtmistel avastati, et järve tegelik suurim sügavus on aga 62,5 meetrit.
Vlakbult
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vlakbulti elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,46%, värvilisi 0,27%, India või Aasia päritolu inimesi 0,23%, valgeid 0,03% ja teisi 0,01%. Svaasi keelt pidas emakeeleks 92,92% inimesi, tsonga keelt 5,51%, suulu keelt 0,36% ja inglise keelt 0,19%.
Tauragnas
Järv on lookleva kaldaga; kaldajoone pikkus on 24,21 kilomeetrit. Tauragnase kaldad on enamasti kõrged (kohati kuni 40 m) ja metsased. Järve kaldale jääb Tauragnai alev, teised asulad on Taurapilis, Pilkeniai, Stučiai, Skroblus I, Varniškės, Sėlė, Šimkūnai.
Tauragnase säng asub jääajal tekkinud tunnelorus. Samasse tunnelorgu jääb veel kolm järve (Labė, Labelis, Jauniškise järv). Järve keskmine laius on 540 meetrit. Järve põhi on täis lohkusid, seda katavad savi ja karbonaatne põhjamuda.
Tauragnais asub järve kaldal puhkeplats. Ka rajati alevisse aastal 1955 hüdroloogiajaam. Sealsete vaatluste kohaselt jäätub Tauragnas keskmiselt 19. detsembril, vabaneb jääkattest aga 16. aprillil, kuigi varjulisemates soppides püsib jääkate märgatavalt kauem. Viie meetri sügavuselt mõõdetuna on järve keskmine veetemperauur juulis ja augustis 19 kraadi, oktoobris 9,7 kraadi, novembris aga 5,8 °C.
Oliver Bjorkstrand
pisi|Oliver Bjorkstrand (2013) Oliver Bjorkstrand (sündinud 10. aprillil 1995 Herningis) on Taani jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana paremal äärel.
Tauragnas
Legendi kohaselt olevat kord järve ääres peatunud vürst Rigimantas oma väesalgaga. Seal alustas tema vana kandlemängija pillimängu, mis meelitas metsast välja tarva. Mehed arvanud, et küllap see loom tahab neile õige asupaiga kätte näidata Tarvas läinud üles ühele mäele ja sõdalased rajanud sinna siis Tarapilise linnuse. Linnuse alla järve äärde tekkinud aga Tauragnai alev.
Oliver Bjorkstrand
Ta alustas karjääri hooajal 2011–12 Taani klubis Herning Blue Fox. Järgmisel hooajal suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes Western Hockey League'i klubiga Portland Winterhawks. Seal mängis ta kokku kolm hooaega. Hooajal 2014–15 oli ta liiga suurim punktikoguja ja parim väravakütt, pälvides Bob Clarke Trophy.
2013. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i draft'is 89. valikuna. Blue Jacketsi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi 17. märtsil 2016 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Oma esimese ja teise värava lõi ta liigas kaks päeva hiljem mängus New Jersey Devilsi vastu. Suurema osa sellest hooajast oli ta mänginud Blue Jacketsi noorteklubi Lake Erie Monstersi rivistuses American Hockey League'is. 2016. aastal tuli ta Monstersiga Calder Cupi võitjaks. Samal hooajal valiti ta Calder Cupi väärtuslikumaks mängijaks. Blue Jacketsi põhikoosseisu liikmeks sai Bjorkstrand hooajal 2017/18. Hooajal 2020/21 tõusis Bjorkstrand Blue Jacketsi hooaja resultatiivseimaks mängijaks (18+26). Hooajal 2021/22 oli Bjorkstrand Blue Jacketsi suurim väravakütt (28 väravat) ning ta tegi samal hooajal seni oma resultatiivseima hooaja NHL-is (28+29).
Tauragnas
Tauragnase nime on vanasti kirjutatud Thowraggen, Tarogin, Taurogno, Turogno, Taurogin. Nimi tuleneb sõnadest tauras, mis tähendab tarvast, ja ragas, mis tähendab sarve.
Oliver Bjorkstrand
2022. aasta juulis kaubeldi Bjorkstrand Seattle Krakeni.
Taani jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2015. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Schaumburgi dünastia
thumb|130px|Vapp
Schaumburgi dünastia oli Saksa valitsejate dünastia. Umbes 1485. aastani oli see tuntud ka kui Schauenburgi dünastia. Koos oma iidse valduse Schaumburgi krahvkonnaga valitses perekond ka Holsteini krahvkonda ja selle jaotusi Holstein-Itzehoed, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (kuni 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (kuni 1460) ning viimase kaudu ajuti ka Schleswigi hertsogkonda.
Ajalugu
thumb|left|[[Schaumburgi loss (Alam-Saksi)|Schaumburgi loss, Schaumburgi dünastia iidne asupaik, foto aastast 2009.]]
Schaumburgid said nime Schauenburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end Schauenburgi isandateks (1295. aastast krahvideks) kutsuma. Adolf I sai arvatavasti esimeseks Schauenburg isandaks 1106. aastal.
1110. aastal määras Saksimaa hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I valitsema Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi, läänina.
Taani okupeeris Holsteini pärast Stellau lahingut (1201), kuid Schauenburgi krahv ja tema liitlased vallutasid selle tagasi Bornhövedi lahingus (1227).
Varvara Guljajeva
Varvara Guljajeva (sündinud 10. augustil 1984) on eesti kunstnik. Varvara & Mar on kunstnikuduo, mille moodustasid Varvara Guljajeva ja Mar Canet Sola 2009. aastal. Sageli on duo looming inspireeritud digiajastust. Oma praktikas seisavad nad silmitsi sotsiaalsete muutuste ja tehnoloogilise ajastu mõjudega. Lisaks sellele võluvad Varvara & Mar tehisintellekt, kineetika, osalus ja digitaalne väljamõeldis, mis on nende töö lahutamatu osa.
Tobiase Keelpillikvartett
Tobiase Keelpillikvartett on aastal 2000 asutatud Eesti keelpilliansambel. Kvartett moodustati helilooja Rudolf Tobiase auks, kes lõi Eesti esimese keelpillikvarteti.
Koosseis
Ansambli koosseis on järgmine:
Vasavere veehaare
Vasavere järv on Pannjärve karjääri liiva kaevandamise tulemusel tekkinud tehisjärv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Vasavere külas. Veekogu pindala on 41,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 4942 m.
Bumerang
Bumerangid on ajalooliselt olnud valmistatud puust, harvem ka luust. Tänapäevased spordis kasutatavad bumerangid on tavaliselt valmistatud plastikust või muudest tänapäevastest materjalidest.
Põlisrahvaste bumerangid, mida kasutati jahiloomade tabamiseks, ei olnud algul ise tagasi pöörduvad. Tagasipöörduv bumerang arenes välja hiljem.
Kirjakjärv
Kirjakjärv (ka Kirjakujärv, Suur Kirjakjärv) on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Konsu külas. Veekogu pindala on 13,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1815 m.
Cantores Vagantes
Cantores Vagantes on Eesti varajase muusika ansambel.
Ansambli kunstilised juhid on Reet Sukk ja Taavi-Mats Utt.
Hinterautal
Org ulatub oma läänepoolsest otsast Scharnitzis (970 m merepinnast) ülemisse idapoolsesse otsa nimega Rossloch (1500 m merepinnast), üle 14 km läänest itta. Alates Scharnitzist piiravad orgu põhjast Põhja-Karwendeli ahelik ja Hinterautal-Vomperi ahelik, neid katkestab Karwendeli org. Lõunas piirab orgu Gleirsch-Halltali ahelik.
Cantores Vagantes
Varajase muusika stuudio Cantores Vagantes tegutseb alates 1989. aastast. Ansamblisse kuuluvad muusikud interpreteerivad varajast muusikat originaalpillide koopiatel, respekteerides ajaloolist esituspraktikat. Koosseis ei ole täpselt fikseeritud, esitajate arv sõltub muusika nõudmistest.
Hinterautal
Läänepoolses küljes on Isari jõe veed esialgu orgu sügavalt sisse lõikunud, pärast seda kulgeb org kuni Isari jõe lätteni sujuvamalt. Pärast seda lõpeb org alpikaussi nimega Rossloch.
Cantores Vagantes
Stuudioga on eesti muusikutest koostööd teinud klavessinistid Reinut Tepp, Imbi Tarum, Lembit Orgse, Marju Riisikamp ja Iren Lill, organistid Ene Salumäe ja Tiia Tenno, viiuldajad Anu Gehlert, Elo Tepp ja Meelis Orgse, barokkfagoti mängijad Kaido Suss ja Peeter Sarapuu, tšellist Egmont Välja, viola da gamba mängijad Peeter Klaas ja Roland Lill, Lilian Langsepp barokkharfil, Robert Staak lautol, oboemägija Ele Raik.
Hinterautal
Hütid
Pärast Scharnizer Almi ja Wiesenhofi talumajapidamisi oru lääneosas ei ole rohkem hütte, enne kui Kastenalm idaosas. Siit edasi pakub ulualust vaid Hallerangeri hütt. Kõik muud hütid nõuavad kohalejõudmiseks vähemalt alpimatku.
Tegevused
Org on avalikule liiklusele suletud. Oma pikkuse ja väikese keskmise kalde tõttu on marsruut Kastenalmini klassikaline Karwendeli mägirattamatk. Idapoolsest otsast võib jõuda paljude Karwendeli tippudeni, näiteks lõunast Birkkarspitzeni. Mägironijad kasutavad kiireks läbi oru pääsuks sageli mägirattaid.
Süstasõit on orus Isari jõel ka levinud.
Sämi-Kurismiku
Sämi-Kurismiku (ka Sämi-Kuristiku) oli küla Virumaal, ajalooliselt Uhtna mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Sämi-Tagaküla küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Nigula kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Sämi külaga.
Asunik
Asunik (ka kolonist) on inimene, kes on majapidamise rajanud alale, mis varem oli ülesharimata.
Keelpillikvartett Prezioso
Keelpillikvartett Prezioso on aastast 2006 tegutsev Eesti keelpillikvartett.
Koosseis
Ansambli koosseis on järgmine :
Petseri linnavolinike loend 1934
Petseri linnavolinike loend 1934 on 14. ja 15. jaanuaril 1934 Petseri linnavolinikeks valitud esindajatest :
Jaunpilsi vald
Valla pindala on 157 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2167 inimest. Valla keskus on Jaunpilsi küla.
Ajalugu
Vald on kujunenud Jaunpilsi mõisa (Neuenburg), Strutele mõisa (Strutteln), Jurģi mõisa (Georgenhof), Pļavnieki mõisa (Plaueneck), Spriņģi mõisa (Springen), Mariņmuiža mõisa (Marienhof) ja Lauki mõisa (Feldhof) maadele. Aastal 1935 oli valla pindala 137 km². Jaunpilsi vallas moodustati aastal 1945 Jaunpilsi ja Jurģi külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1965 liideti Jaunpilsi külanõukoguga likvideeritav Jurģi külanõukogu. Aastal 1979 liideti külanõukoguga veel osa Degole külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2009. aastast kuulus vald Jaunpilsi piirkonda, aastal 2021 liideti see aga Tukumsi piirkonnaga.
Loodus
Vald asub piirkonnas, kus Zemgale madalik läheb üle Ida-Kuramaa kõrgustikuks. Suurimaks jõeks on Abava, valla põhjapiiril voolab ka Abava lisajõgi Viesata. Suuremad järved on Apsaujase järv (28,8 ha), Brandavase järv (12,3 ha) ja Bautēlis (8,4 ha). Looduskaitse all on Puduri tamm, Apsīši tammed, Garlauki pärn ja Garlauki hobukastan. Lisaks on vallas looduskaitse all veel kolmkümmend kuus nimetut põlispuud.
Kaitstavad objektid
pisi|Jaunpilsi kirik Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunpilsi loss, Jaunpilsi ordulinnus, Jaunpilsi lossi kindlustised ja park, Jaunpilsi kirik, selle kantsel, altar ning maal "Madonna lapsega", Jaunpilsi vesiveski ja Jaunpilsi Võllamäe linnamägi. Kohaliku kaitse all on Sveikuļi muinaskalmed, Mazkursenieki muinaskalmed ja Jaunpilsi Põrgumäe hiiepaik.
Piirkonna üldplaneeringus on ära märgitud veel mitmed objektid, mida soovitakse säilitada: 1940. aastal valminud Jaunpilsi piimatööstuse hoone, aastal 1938 valminud Jaunpilsi keskkooli hoone, vana Jaunpilsi kooli hoone, Jaunpilsi luteri kiriku kell, Jaunpilsi tuuliku varemed, Jaunpilsi lossi tuulelipp aastast 1646, aastal 1878 valminud Lauki koolimaja, XVIII sajandil rajatud Lauki mõisa hoonetekompleks (nuumaedik, pesuköök, teenijate maja, tootmishoone), Lauki mõisa park, XVIII sajandil ehitatud kupja maja, aastal 1825 valminud Jaunpilsi kirikumõisa õpetaja maja, aastal 1899 valminud Jaunpilsi vallamaja, XVIII sajandil rajatud Skujumuiža mõisa hooned ja sealne mantelkorsten, koolimaja, eluhoone, Jaunpilsi lossi pargi sild aastast 1905, Jaunpilsi mõisa parunite kabel aastast 1856, Jaunpilsi mõisa laut, küün, teenijate maja, Jaunpilsi vesiveski, tootmishooned, Pļavase mõisa hooned (häärber ja ait), aastal 1644 valminud Strutele luteri kirik, Strutele mõisakompleks (häärber, teenijate maja, park, aastal 1864 valminud magasiait), Strutele mõisa allee, Läti leegioni mälestuspaik Saulīši mägi, Metsakalmistu, Vītiņi kalmistu, Sparvase kalmistu, Spriņģi kalmistu, Lauki kalmistu, Lauki kalmistu pärnaallee, Rubuļi kalmistu, Kļavase talu elumaja aastast 1808, Ieviņase talu (Liepa kõrts), Vītiņi talu, Trīdiķi talu, Mežavoti talu, Jaunpilsis asuv Rootsi müür, Jaunpilsi postkontor-tarbijate seltsi maja, Jaunpilsi põllukivid, Dačka maja aseme jujurde viiv tammeallee, Jaunkalni talu ja kaks Sudrabiņi talu.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1928 lätlast, 39 venelast, 31 valgevenelast, 5 ukrainlane, 5 poolakat ja 46 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Edu (täpsustus)
Edu on enda seatud eesmärkide saavutamine.
EDU võib tähendada järgmist:
Pirukas
pisi|Õunapirukas pisi|Pirukas Pirukas on peenestatud ja maitsestatud täidisega pagaritoode.
Ajaloost
Pirukataigen tehti valdavalt rukkijahust. Kõige levinumad olid mitmesugused kalapirukad nii värskest kui soolakalast. Kalad pandi pirukasse harilikult tervelt. Rohkem valmistati soolaräime- ehk silgupirukaid, Peipsi ja Võrtsjärve ümbruses ka kiisa-, särje-, latika- ja ahvenapirukaid. Lihapirukaid küpsetati vähem, täidiseks soolatud sealiha- või singitükk. Tuntud olid ka kapsa- ja- kaalikapirukad, eriti Põhja-Eestis.
Viited
Obstkuchen Мерза хьокхум
Soolöövlane
Soolöövlane (Paederus riparius) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Jarmo Eskelinen
Jarmo Johannes Eskelinen (sündinud 17. mail 1962 Kajaanis) on endine Soome poksija.
Eskelinen oli kokku seitsmekordne Soome meister – 1981. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg), aastatel 1983-1985 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning aastatel 1986-1988 sulgkaalus (kuni 57 kg).
Eskelinen osales 1984. aasta Los Angelese olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg) ja 1988. aasta Seouli olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumised II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Eskelinen sai 24. Euroopa meistrivõistlustel 1981. aastal (Tamperes) kärbeskaalus (kuni 51 kg), 26. Euroopa meistrivõistlustel 1985. aastal (Budapestis) kukk-kaalus (kuni 54 kg) ja 27. Euroopa meistrivõistlustel 1987. aastal (Torinos) sulgkaalus (kuni 57 kg) kokku kolm pronksmedalit.
Eskelinen töötab poksitreenerina ja on tegutsenud ka poksikohtunikuna.
Cam Atkinson
2008. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i draft'is 157. valikuna. Aastatel 2008–2011 mängis ta jäähokit kolm hooaega Boston College'i meeskonnas. 2011. aasta märtsis sõlmis ta lepingu Blue Jacketsiga. Ta debüteeris NHL-is hooajal 2011–12 ning lõi 10. oktoobril 2011 mängus Vancouver Canucksi vastu oma esimese värava NHL-is. Enamusesellest hooajast mängis ta siiski American Hockey League'i klubis Springfield Falcons. Blue Jacketsi põhikoosseisu liikmeks sai ta hooajal 2012–13.
Hooajal 2016–17 oli Atkinson Blue Jacketsi hooaja parim mängija, kui lõi põhihooajal 35 väravat ja kogus 62 punkti. 2017. aasta novembris pikendas ta Blue Jacketsiga lepingut seitsme aasta võrra. Hooajal 2018–19 tegi ta oma seni edukaima hooaja, kui lõi 41 väravat ja kogus 69 punkti.
2021. aasta juulis kaubeldi ta Jakub Voráčeki vastu Philadelphia Flyersi.
Aastatel 2017 ja 2019 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.
Grizelda Kristiņ
Grizelda Kristiņ (läti keeles Grizelda Kristiņa, neiupõlvenimega Grizelda Bertholde; 19. märts 1910 Vaid – 2. juuni 2013) oli viimane elus olnud liivlane, kelle emakeel oli liivi keel.
Ta lõpetas kooli Mazirbes, hiljem õppis kodumajanduskoolis Soomes (Orimattilas). Enne teist maailmasõda elas ta Riias, kus töötas sööklas ja seejärel sööklaid kontrollivas asutuses.
Teise maailmasõja ajal pages ta Rootsi ja sealt aastal 1951 Kanadasse. Ta elas Campbellville'i linnas Ontario provintsis.
Grizelda Kristiņ kirjutas liivikeelseid luuletusi.
Kohalik Tühimik
Kohalik Tühimik (inglise keeles Local Void) on suuremahuline kosmiline tühimik Kohaliku Galaktikarühma lähedal.
Selle avastasid 1987. aastal ameerika astronoomid Brent Tully ja Rick Fisher.
Kohaliku Tühimiku naabriks on tasandiline Kohaliku Lehe piirkond. Sisuliselt moodustab Kohalik Leht Kohaliku Tühimiku ääristava galaktikatest seina. Kaugus Maalt kuni Kohaliku Tühimiku keskmeni on umbes 23 Mpc (75 miljonit valgusaastat).
Kohalik Tühimik sisaldab tõenäoliselt oluliselt vähem galaktikaid, kui pidanuks neid olema kosmoloogilise standardmudeli järelduste kohaselt.
Noarootsi Kool
Kool avati 1. septembril 1987. aastal Noarootsi 9-klassilise Koolina. 1990. aastal avati Noarootsi Gümnaasium ja 1994. aastal Noarootsi Kool ja Noarootsi Gümnaasium lahutati.
Ajalugu
Noarootsi Kooli eelkäijaks peetakse Pürksi kooli, mis alustas tegevust 6. oktoobril 1930. Kooli ehitamise idee tekkis vallavolikogul 1925. aastal, sest Paslepa valla koolimajade olukord oli halb. Otsustati rajada 6-klassiline algkool. 1930. aastaks välja kujunenud Pürksi kool sai alguse mitmest väiksemast koolist. 1930–1932 juhtis seda kooli Aleksander Samberg. Uus koolihoone oli suur, mahutades lisaks viiele klassiruumile ka internaadi ja õpetajate korterid.
6. mail 1977 puhkes õpetaja hooletuse tõttu Pürksi koolimaja ja kuigi seitse tuletõrjeautot jõudsid kiiresti kohale, ei jõutud koolihoonet päästa. 11. mail jätkusid 1.–3. klassi tunnid Pürksi lasteaias ja 4.–8. klassi tunnid Sutlepa koolimajas. Pärast Pürksi koolimaja põlengut asusid tollane Pürksi kooli direktor Viktor Pöhl ja Pürksi külanõukogu esinaine Ivi Kivi võitlema uue koolimaja ehitamise eest, olles veendunud, et ilma koolita sureb küla välja. Kooli avamist toetas tolleaegse  V. I. Lenini nimelise kolhoosi esimees Vladimir Belovas. 1987. aastal valmis uus koolimaja, mis on kasutusel tänapäevani.
Hoone avati 1. septembril 1987 ja kooli uueks nimeks sai Noarootsi 8-klassiline Kool, sest selles käisid kõik piirkonna lapsed. Direktorina asus tööle Laine Belovas. 1990. aastate alguses sai Soome rahvaülikoolides õppida rootsi keelt. Enamik Noarootsi õpetajaid kasutas seda võimalust. Rootsi keele ja kultuuri õppimine ja väärtustamine, asupaik endisel rannarootslaste alal ja sõprusmaakonna olemasolu Rootsis viisid loogilise jätkuna selleni, et tuli idee luua Noarootsi Gümnaasium, kus üheks õppesuunaks sai põhjamaade kultuur ja hakati õpetama rootsi keelt. 1990. aastal avatigi Noarootsi Gümnaasium avatigi. 1994. aastal lahutati põhikool ja gümnaasium.
2002. aastal loodi tollase Noarootsi Kooli direktori Hella Koorti eestvedamisel kooli juurde õpilaskodu. Tänapäeval moodustavad Noarootsi Kooli õpilaskonnast kolmandiku mujalt Eesti piirkondadest pärit õpilaskodus elavad õpilased. Noarootsi Koolis on umbes 90 õpilast.
2009. aastal liideti kooliga Noarootsi lasteaed.
Naujukai
Mosėdise paisjärve saarele jääb Mosėdise vana juudi kalmistu. Kalmistu on muinsuskaitse all. Kalmistu asub saarel aastast 1970, mil rajati Mosėdise paisjärv.
Tamna
Tamna oli küla Virumaal, ajalooliselt Karitsa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Levala küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Rakvere kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Levala külaga.
Külast on teateid alates 1591 (Tamnalby).
Tõrva linnavolinike loend 1934
Tõrva linnavolinikeks valiti 14. ja 15. jaanuaril 1934 (RTL 1934, 13):
Marion Melnik
Marion Melnik (sündinud 28. veebruaril 1982 Turus) on eesti ja soome ooperilaulja (sopran).
Ta on alates 2001. aastast õppinud Sibeliuse akadeemias.
Isiklikku
Marioni ema on pianist Ariel Klas ja isa oli laulja Oleg Melnik. Marioni õde on ooperilaulja Angelika Klas-Fagerlund.
Sageduskoste
Sageduskoste (inglise keeles frequency response) on lineaarse süsteemi väljundsuuruse reageering ehk koste süsteemi sisendsuuruse sageduse või/ja faasi muutumisele. Kui seejuures sisendsignaal muutub siinusfunktsiooni kohaselt, siis on väljundsignaalil sama sagedus mis sisendsignaalil, väljundsignaali amplituud ja faas aga muutuvad sõltuvalt sisendsignaali sagedusest. Muutumise iseloom sõltub süsteemi sagedusomadustest, näiteks sagedusfiltrite korral toimub muutumumine ülekandefunktsiooni järgi.
Lihtsustatult öeldes, kui süsteemi sisestatakse teatud sagedusel siinuslaine, siis reageerib lineaarne süsteem väljundis samal sagedusel teatud amplituudi ja faasinurga muutusega sisendsuuruste suhtes. Lineaarses süstemis on väljundsignaal võrdeline sisendsignaaliga: kui süsteemi sisendis signaali amplituudi näiteks kahekordistada, suureneb väljundis amplituud samuti kahekordselt.
Signaali amplituudi sageduskostet esitab graafiliselt amplituudi-sageduse karakteristik (tunnusjoon), lühemalt sageduskarakteristik. Graafiku püstteljel on väljundsignaali ja sisendsignaali amplituudide suhet väljendav ülekanddetegur ja rõhtteljel sagedus.
Sisend- ja väljundsignaali vaheliste faaside erinevuse sagedussõltuvust – faasikostet – esitab graafiliselt faasi-sageduse karakteristik, mille graafiku püstteljel on faasinurga ühikud.
Sageduskoste eri liik on impulsskoste, mis kirjeldab süsteemi reageeringut lühikesele sisendimpulsile ajas muutuva funktsioonina väljundis.
pisi|300x300px|[[Madalpääsfilter |Madalpääsfiltri väljundpinge amplituud väheneb alates lõikesagedusest 6 dB võrra oktaavi kohta (sageduste suhe 2 : 1) või vastavalt 20 dB dekaadi kohta (sageduste suhe 10 : 1)]]
Hinnang ja graafikul kujutamine
Füüsikalise süsteemi sageduskoste hindamine hõlmab üldiselt süsteemi ergutamist sisendsignaaliga, nii sisend- kui ka väljundsuuruste mõõtmist ja nende võrdlemist sellise protsessi abil nagu Fourier' kiirteisendus (FFT). Üks asi, mida tuleb analüüsi puhul silmas pidada, on see, et sisendsignaali sagedussisaldus peab katma huvipakkuva sagedusala, sest tulemused ei kehti sagedusala katmata osa kohta.
Sageduskostet iseloomustab süsteemi koste amplituud, mida tavaliselt mõõdetakse detsibellides (dB), ja faas, mida mõõdetakse radiaanides või kraadides, vastavalt sellele, kas sagedust mõõdetakse radiaanides sekundis (rad/s) või hertsides (Hz).
Mittelineaarne sageduskoste
Kui uuritav süsteem on mittelineaarne, siis puhtalt lineaarne sagedusala analüüs ei too esile kõiki mittelineaarsuse omadusi. Nende piirangute ületamiseks on määratletud üldistatud sageduskoste funktsioonid ja mittelineaarsed väljundsageduskoste funktsioonid, mis võimaldavad kasutajal analüüsida keerulisi mittelineaarseid dünaamilisi efekte. Mittelineaarse sagedusvastuse meetodid näitavad keerulist resonantsi, intermodulatsiooni ja energiaülekande efekte, mida ei ole võimalik näha puhtalt lineaarse analüüsi abil, mis muutuvad mittelineaarses maailmas üha olulisemaks.
Rakendused
Elektroonikas oleks see stiimul sisendsignaal. Kuuldavates piirkondades nimetatakse seda tavaliselt seoses elektrooniliste võimendite, mikrofonide ja kõlaritega. Raadiospektri sageduskoste võib viidata koaksiaalkaabli, keeratud kaablipaari, videovahetusseadmete, traadita sideseadmete ja antennisüsteemide mõõtmistele. Infrahelisageduse mõõtmised hõlmavad maavärinaid ja elektroentsefalograafiat (ajulained).
Sõltuvalt rakendusest on sagedusreaktsiooni nõuded erinevad. Kõrge helikvaliteediga helisignaalide puhul peab võimendi sagedusvahemik olema vähemalt 20-20 000 Hz, kusjuures keskmistel sagedustel, umbes 1000 Hz, on tolerants kuni ±0,1 dB; telefoni puhul piisab aga kõne mõistetavuse tagamiseks sagedusvahemikust 400-4 000 Hz, mille tolerants on ±1 dB.
Elektrooniliste komponentide või süsteemide täpsuse näitamiseks kasutatakse sageli sageduskõveraid. Kui süsteem või komponent taasloob kõiki soovitud sisendsignaale ilma mingi konkreetse sagedusala nõrgenemiseta, nimetatakse süsteemi "lamedaks" või lamedate sageduskõveratega süsteemiks.
Kui sageduskoste on mõõdetud (nt impulsskostena), saab selle karakteristikat, tingimusel et süsteem on lineaarne ja ajas muutumatu, lähendada suvalise täpsusega digitaalse filtriga. Samamoodi, kui on tõestatud, et süsteemil on kehv sagedusreaktsioon, saab enne signaalide taasesitamist rakendada digitaal- või analoogfiltrit, et kompenseerida neid puudusi.
Sageduskoste kõvera kuju on väga oluline radarite, side- ja muude süsteemide häirete tõrjel.
Suzanne Valadon
Suzanne Valadon (23. september 1865 Bessines-sur-Gartempe, Haute-Vienne, Prantsusmaa – 7. aprill 1938 Pariis) oli prantsuse kunstnik. 1894. aastal sai temast esimene Rahvuslikku Kujutavate Kunstide Ühingusse (Société Nationale des Beaux-Arts) vastu võetud naiskunstnik.
Isiklikku
Vallalise pesunaise tütrena sai temast viieteistkümneselt akrobaat tsirkuses, kuid aasta hiljem lõpetas trapetsilt kukkumine tema karjääri.
Vaba hingena kandis ta porganditest pihikut, pidas stuudios kitse, et see "sööks ära ta halvad joonistused" ning söötis oma "headest katoliiklastest" kassidele reedeti kala asemel kaaviari.
pisi|Erik Satie portree (1893) Suzanne Valadoni teoste hulgast leiab ka helilooja Erik Satie portree. Neil oli 1893. aastal pool aastat kestnud suhe ja rabatud Satie tegi talle pärast esimest ühiselt veedetud ööd ka abieluettepaneku. Satie jaoks oli suhtest Valadoniga tekkinud lähedus ainus sedasorti kogemus tema elus ning pärast seda, kui Valadon ta maha jättis, ütles Satie: "Ei midagi muud kui jäine üksindus, mis täidab pea tühjuse ja südame kurbusega." Satie heliteos "Vexations" arvatakse olevat lahkuminekujärgse kurbuse tulemus.
1896. aastal abiellus Valadon börsimaakler Paul Moussis'ga. See võimaldas Valadonil täiskohaga kunstnikuks hakata, kuid abielu lõppes 1909. aastal, mil Valadon jättis ta maha endast poole noorema kunstniku André Utteri pärast. Nad abiellusid 1914. aastal ning Utter korraldas nii Valadoni kui ka tema poja Maurice Utrillo karjääri. Kuni abielu lahutamiseni 1934. aastal esinesid Valadon ja Utter sageli koos näitustel.
Suzanne Valadon suri 7. aprillil 1938 72-aastaselt insuldi tagajärjel ja maeti Pariisi Saint-Oueni surnuaeda (Cimetière de Saint-Ouen). Tema matustel käinute seas olid ka ta sõbrad ja kolleegid André Derain, Pablo Picasso ja Georges Braque.
Modell
Kunstihuvi tõttu sai Valadoni elu keskpunktiks Pariisi Montmartre'i linnaosa. Seal töötas ta esialgu mitme kunstniku modellina, vaadeldes nende tehnikaid ja neist õppides. Seejärel sai juba temast endastki maalikunstnik.
Ta töötas modellina Henri de Toulouse-Lautreci (kes andis talle ka maalitunde), Pierre-Auguste Renoir' ja Pierre-Cécile Puvis de Chavannesi heaks ning on teada, et ta oli kõigi kolme armuke.
Esialgu esines ta varjunime Marie all. Toulouse-Lautrec nimetas ta Suzanne'iks, sest neiu meenutas talle piiblitegelast Susannat. Valadon ja Toulouse-Lautrec olid suhtes kaks aastat, Valadon soovis mehega abielluda ja kui nende suhe 1888. aastal lõppes, proovis end koguni tappa.
Suzanne Valadon poseeris ka Renoir' maalile "Suured suplejad", mis valmis 1884–1887. Valadon on esiplaanil istuv naine. Renoir pidas seda oma parimaks teoseks ja kui kriitika sellesse leigelt suhtus, ei maalinud ta enam ühtki nii suurte mõõtmetega teost.
Valadon oli koos oma kunstnikest kaaslastega sage külaline Pariisi baarides ja kõrtsides ning just teda on kujutatud Toulouse-Lautreci õlimaalil "Pohmell" (u 1888).
pisi|Autoportree (1883) pisi|"Aktid" (1919) pisi|Kunstnik Maurice Utrillo portree (1921)
Oru lossi Issanda Muutmise kirik
Oru lossi Issanda Muutmise kirik oli kirik Virumaal Jõhvi kihelkonnas Oru lossi juures.
Suzanne Valadon
Kunstnik
Suzanne Valadon ei saanud formaalset kunstiharidust. Ta oli osalt iseõppija, kuid teda õpetasid ka kunstnikud, kellele ta poseeris.
Oru lossi Issanda Muutmise kirik
Kirik ehitati 1899. aastal arhitekt Gavriil Baranovski projekti järgi. Kirik valmis 1899. aastal ja 16. augustil 1899 see pühitseti sisse.
Suzanne Valadon
Kunstnik
1890. aastate alguses sai ta sõbraks Edgar Degas'ga, kellele avaldasid muljet tema julge joonega joonistused ja peened maalid. Degas oli esimene, kes hakkas tema teoseid ostma, ja kannustas tema püüdlusi. Valadon jäi üheks Degas' lähimaks sõbraks kuni tolle surmani 1917. aastal.
Väike-Niinsaare järv
Väike-Niinsaare järv on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kurtna külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 340 m.
Suzanne Valadon
Kunstnik
Valadon maalis natüürmorte, portreesid, lilli ja maastikke. Tema teosed on hinnatud tugeva kompositsiooni ja erksate värvide poolest. Tüüpilised on eredad taustad ja selged piirjooned. Siiski tõid talle kõige rohkem tuntust naistest tehtud aktimaalid – suuresti seetõttu, et 19. sajandil oli ebatavaline, et ühe naiskunstniku peamine ainestik on naisaktid. Perfektsionistina töötas ta mõne oma õlimaali kallal kuni 13 aastat, enne kui neid näitas. Lisaks tegi ta pastelljoonistusi.
Oru lossi Issanda Muutmise kirik
1938. aastal kirik suleti ja selle varad läksid 1938. aastal avatud Kohtla-Järve Issanda Muutmise kirikule.
Suzanne Valadon
Kunstnik
Tema joonistused on valminud põhiliselt perioodil 1883–1893, edaspidi ta pigem maalis. Tema esimene teadaolev naisaktimaal valmis 1892. Tema maalid on vähem idealiseeritud kui tema kaasaegsete postimpressionistidest meeskunstnike teosed. Valadon oli üks esimesi, kes kujutas meest naise igatsuse objektina, mitte vastupidi nagu tavaliselt. Modellidena kasutas ta peamiselt oma lähedasi, eriti poega ja ema. Ta maalis ka mitmel autoportreel end alasti ja neist viimastel kujutas ta salgamata oma vananevat keha.
Campidano di Oristano
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Suzanne Valadon
Kunstnik
1890. aastate alguses said teoks tema teoste esimesed näitused, mis koosnesid peamiselt portreedest. Oma teoseid näitas ta regulaarselt Pariisi galeriis Galerie Bernheim-Jeune. Tema hilisemad maalid, näiteks 1923. aastast pärinev "Sinine tuba", olid erksamate värvidega ning demonstreerisid uut rõhuasetust dekoratiivsetele taustadele ja mustritele.
Oru lossi Issanda Muutmise kirik
Kirik hävis 1944. aastal.
The Dark Side of the Moon
Albumi andis välja 1. märtsil 1973 Harvest Records.