cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saab MFI-15 Safari
Arendamine
Alguses arendas lennukit MFI-15 nime all firma Malmö Flygindustri. Militaarversioon oli MFI-17, mis pärast Saabi firma poolt ülevõtmist sai nimeks Saab Supporter. Saab tootis umbes 250 lennukit, millest enamik müüdi eraomanikele. Selle toodanguarvu sisse ei loeta Pakistani komplekteeritud 92 ja ehitatud 120 lennukit.
Tehnilised andmed (Safari)
thumb|Kuninglike Taani Õhujõudude T-17
Rootor
"Rootor" on mitmeti kasutatav sõna.
Matemaatikas on rootor vektoroperaator, mis iseloomustab vektorvälja "pöörlemist".
Det Radikale Venstre
Rahvusvahelistesse organisatsioonidesse kuulumine
Partei kuulub nii liberaalsetesse kui ka tsentristlikesse organisatsioonidesse. Rahvusvahelisel tasandil kuulutakse nii Liberaalsesse Internatsionaali kui ka omatakse vaatlejastaatust Euroopa Keskparteide Võrgustikus. Euroopas kuulutakse Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse. Põhjamaade nõukogus kuulutakse Keskparteide gruppi. Euroopa Parlamendis erakonnal kohti pärast erakonna lõhenemist 2007. aastal enam ei ole.
Rootor
Tehnikas on rootor masin või masina pöörlev tööseadis.
Det Radikale Venstre
Ajalugu
Partei esimene programm oli Odense programm. Nimi "Det Radikale Venstre" tähendab taani keelest otsetõlkes "radikaalne vasak". Seda tõlget tuleb vaadata 19. sajandi kontekstis, kus vasakpoolseks peeti liberaale. Kuna nad olid lahkulöönud Venstrest vasakpoolsem/radikaalsem, siis võtsid nad enda eristamiseks kasutusele täiendi "Radikal". Enne 1940. aastat pidas partei end sotsiaalradikaalseks erakonnaks, 1949. aastast peab erakond end sotsiaalliberalismi esindajaks.
Triple sec
Triple sec ([tripl sekk] pr. k. 'kolmekordselt kuiv') on värvitu või oranžikas apelsinimaitseline liköör, mida kasutatakse kokteilides ja retseptides magus- ja maitseainena. On üldiselt asendatav tavalise apelsinilikööriga.
Selle likööri leiutas 1834. aastal Jean-Baptiste Combier Saumuris Prantsusmaal. Originaalitruud triple sec ' i valmistatakse tänapäevalgi, leotades Haitilt pärit päikesekuivatatud apelsinikoori 24 tundi alkoholis ja destilleerides saja-aastastes vasest destilleerimisnõudes.
Triple sec
Astronoomiline talv
Astronoomiline talv algab põhjapoolkeral talvisel pööripäeval ja lõpeb kevadisel pööripäeval, lõunapoolkeral algab see suvisel pööripäeval ja lõpeb sügisesel pööripäeval.
Max Skladanowsky
Max Skladanowsky (30. aprill 1863 Pankow – 30. november 1939 Berliin) oli saksa leiutaja ja filmipioneer.
Pullapää kriis
Pullapää kriisiks nimetatakse 1993. aasta juulist novembrini toimunud sisepoliitilist kriisi Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii ja Eesti kaitseväe, hiljem ka Eesti Vabariigi valitsuse vahel.
Kronoloogia
Kohus mõistis mitmetes kuritegudes süüdistatud Kommeri kuueks aastaks ja kuueks kuuks vangi 26. novembril 1993. Ametlik vanglakaristus oleks lõppenud tal 26. mail 2000. Kommer kandis alguses karistust Pärnus. Viimase aasta oli ta Tallinna keskvanglas ja vabanes 1998. aastal.
Aappilattoq
Aappilattoq on kahe asula nimi Gröönimaal:
Playboy Eesti väljaanne
Playboy Eesti väljaanne ilmus oktoobrist 2007 detsembrini 2011.
Ants Rulli
Ants Rulli (kuni 1935. aastani Alfred Hans Rullinkov; 3. september (vkj)/ /16. september 1908 Aidu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 31. oktoober 1986 Tartu) oli eesti kirurg.
1958. aastal ravis ta esimesena Eestis südamehaigust kirurgiliselt.
Halapaju
pisi Halapaju (Salix acutifolia) on mitmeaastane heitlehine põõsas või lehtpuu paju perekonnast.
Nomenklatuur ja süstemaatika
Enamasti peetakse halapaju eraldi liigiks Salix acutifolia. Liigi autor on Carl Ludwig Willdenow. Sünonüümid on Salix violacea Willd. ja Salix coerulescens Turcz.
Liigiepiteet acutifolia tähendab 'teravalehine'.
Mõned autorid, sealhulgas Soome botaanikud, peavad halapalju härmpaju alamliigiks (Salix daphnoides ssp. acutifolia). Alamliigi autor on Frederik Elias Ahlfvengren.
Levila
Halapaju kasvab pärismaisena Soomes, Leedus, Valgevenes, Ukrainas, Venemaa Euroopa-osas, Põhja-Kaukaasias, Lääne-Siberis, Kasahstanis, Kõrgõzstanis ja Tadžikistanis.
Seda kasvatatakse ka kultuurtaimena.
Carmen Kass
Carmen Kass on lõpetanud Paide 3. Keskkoolis põhikooli ning õppinud EBS-is.
Halapaju
Levila
Eestis kasvab halapaju kõrgete hõredate põõsastena Peipsi liivadel ja Lõuna-Eesti jõgede ääres (Koiva ja Piusa jõgi ) või ka istutatult elamute juures.
Talvine pööripäev
Talvine pööripäev ehk talvine päikeseseisak on ööpäev iga aasta 21. või 22. detsembril, mis on põhjapoolkeral lühim päev ja pikim öö, lõunapoolkeral aga pikim päev ja lühim öö.
Halapaju
Välimus
Halapaju on 1–12 m (tavaliselt 3–8 m ) kõrgune puu või põõsas. Võrsed on halapajul punakaspruunid kuni lillakaspunased. Tal on tumepruunid või tumepunased (erepunased või kollakad) sinaka kirmega pikad, peened ja hargnevad oksad. Oksad on sageli rippuvad.
Talvine pööripäev
Päike asub seniidis lõunapöörijoone kohal. Põhjapooluselt põhjapolaarjooneni on polaaröö ja lõunapooluselt lõunapolaarjooneni on polaarpäev.
Carmen Kass
Modellina
14-aastase Carmeni avastas modellindusega tegelev itaallasest agent, kes tegi talle tööpakkumise.
Talvine pööripäev
See on astronoomilise talve algus, põhjapoolkeral talve algus, lõunapoolkeral suve algus. Talvisest pööripäevast alates põhjapoolkeral päeva pikkus suureneb ja öö pikkus väheneb, aga lõunapoolkeral öö pikkus suureneb ja päeva pikkus väheneb.
Halapaju
Välimus
Ovaalse kujuga pungad on punased või tumepunased, pikkusega kuni 6 mm pikad. Lantsetjad, kiiljad lehed (harva joon-lansetjased), mille pikkus on 6–15 cm ja laius 0,7–1,2 cm. Alt on nad hallid, ülevalt tumerohelised ja teravad. Rootsud on kollakas-punased, pikkusega 1 cm.
Talvine pööripäev
Talviseks pööripäevaks nimetatakse ka suvist pööripäeva lõunapoolkeral.
Carmen Kass
Modellina
18-aastaselt kolis Carmen Pariisi, kus saavutas kiiresti edu ning jõudis paljude moeajakirjade esikaanele: L'Officiel ja Vogue (Prantsusmaa) 1997, Elle (Austraalia), Image (Inglismaa), Madame Figaro, Numéro, Vogue (Prantsusmaa) ja Vogue (Ameerika) 1999.
Aastal 2000 valis ajakiri Vogue ta aasta modelliks.
Halapaju
Välimus
Urvad on silindrilise kujuga 2,5–3,5 cm pikkused. Nad on hõbevalget värvi. Halapaju on kahekojaline taim ja tema urbade järgi ei ole algul võimalik vahet teha, kas oksad on pärit isas- või emastaimelt.
Halapaju õiel on kaks tolmukat, üks lindikujuline tagameenääre, munakujuline paljas sigimik, pikk emakakael ja pikergune emakasuue. Emasurvad saavad heleroheka värvuse just väljaulatuvatelt emakasuudmetelt.
Ökoloogia
Tavaliselt kasvab veekogu kallastel (jõgede, järvede, ojade kallastel).
Halapaju õitseb vara, koos paiselehega. Õitsemise ajal, mis kestab nädal-paar, annavad isasurbadele värvi kollased tolmukapead. Pajude isastaimed on kevadel väga olulised mesilaste õietolmuga varustajad, emastaimedelt saab ainult mett.
Rahvameditsiinis
Lehtedest valmistatakse salitsiini sisaldusega teed või vesitõmmist, mida kasutatakse palavikuvastase ainena. Salitsiin on glükosiid, mis moodustub salitsüülhape organismi sattumisel. See hape on keemiliselt sarnane aspiriinis sisalduva happega, aga nendel on erinevused toime suhtes.
Taime koorest valmistatakse ürditeed, millel on soodne toime seedimisele. Tee taastab isu ja omab kõhulahtisuse vastaset efekti. Samuti selle vesitõmmisega ravitakse artriiti, neuralgiat, ja üldist valu.
Keemiline koostis
Lehed sisaldavad salitsiini, antokloore, parkaineid ja askorbiinhapet.
Carmen Kass
Modellina
Ta on teinud koostööd selliste tuntud disaineritega nagu Alberta Ferretti, Anna Sui, BCBG, Bill Blass, Calvin Klein, Chanel, Christian Dior, DKNY, Dolce & Gabbana, Gianfranco Ferré, Gianni Versace, Gucci, Jill Stuart, MaxMara, Michael Kors, Moschino, Nicole Miller, Prada, Óscar de la Renta, Ralph Lauren, Tommy Hilfiger ja Valentino.
Carmen on poseerinud ka disaineritööde jaoks – Calvin Klein, Chanel, Donna Karan, General Motors, Guy Laroche, Krizia ja Versace.
Olles New Yorgis, sai temast kahe suurima Ameerika moeajakirja, Vogue'i ja Harper's Bazaari põhiline müügiartikkel. 2009. aasta juunis poseeris ta Saksamaa ajakirjale Stern.
Carmen on osanik oma esimeses modelliagentuuris Baltic Models.
Meedias
Tal on olnud ka üksikuid filmirolle. 2001. aastal mängis ta Ben Stilleri komöödias "Zoolander" iseennast. 2004. aastal mängis ta peaosa Ilmar Taska mängufilmis "Täna öösel me ei maga".
Carmen Kassi tegelaskuju kasutas oma romaanis "The Princess Diaries, Volume II: Princess in the Spotlight" ameerika kirjanik Meg Cabot.
Ühiskondlik tegevus
23. mail 2004 valiti Carmen Kass Eesti Maleliidu üldkoosolekul ühehäälselt EML-i presidendiks . Selles ametis oli ta kuni 2011. aasta aprillini. 2004. aastal astus ta ka erakonna Res Publica liikmeks ning kandideeris selle nimekirjas 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kus talle anti ligi 2000 häält, kuid mandaati ta ei saanud.
Isiklikku
Tema modellimõõdud olid 2007. aastal järgmised :
Tema isa Viktor Kass (1945–2021) oli maletreener, õde Victoria Kass on kergejõustiklane, õepoeg Antonio Sebastian Kass on modell, õetütar Yasmyn on laulja.
Astronoomiline kevad
Astronoomiline kevad algab põhjapoolkeral kevadisel pööripäeval ja lõpeb suvisel pööripäeval, lõunapoolkeral algab see sügisesel pööripäeval ja lõpeb talvisel pööripäeval.
Nikolai Ganjušov
Nikolai Ganjušov (vene Николай Петрович Ганюшов; 18. detsember 1931 Vologda oblast – 20. september 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja Eestimaa Kommunistliku Partei KK sekretär. Rahvuselt venelane, mõistis mõnevõrra ka eesti keelt.
Elulugu
Ta töötas 1947. aastal postiljonina Viiburi rajoonis Leningradi oblastis, 1947–1951 oli arve- ja raamatupidaja Viiburi rajooni ja linna sanatooriumides.
Aastatel 1951–1957 teenis NSV Liidu relvajõududes: 1951–1956 Leningradi sõjaväeringkonna 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi autokoolis, 1956–1957 oli Leningradi oblasti Viiburi sõjaväehaigla nr 1079 automehaanik.
Aastatel 1956–1963 õppis ta Loode Tehnoloogiainstituudis ning sai autode ja traktorite insenermehaanikuks. 1957 Balti sõjaväeringkonna 36. Kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi autokooli ülema kohusetäitja.
Karjäär Eesti NSV-s
Aastatel 1957–1961 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis automehaanika õppemeister, 1961 metsnik Viiburi metsamajandis, 1961–1963 tehnik-konstruktor remondimehaanika tehases Progress Tallinnas, 1963–1967 konstruktor ja peainseneri asetäitja Tallinna Ekskavaatoritehases.
1987. aastal sai alampolkovniku auastme.
Karjäär EKP-s
NLKP liige 1953. aastast. Tallinna Ekskavaatoritehase partei-algorganisatsiooni sekretär 1964–1966.
Aastatel 1974–1978 EKP Tallinna linna Oktoobri rajooni rajoonikomitee I sekretär, 1978–1984 EKP Tallinna Linnakomitee II sekretär, 1984 EKP KK tööstusosakonna juhataja, 6. märtsil 1984 kinnitati ta EKP KK pleenumil KK tööstussekretäriks, kellena töötas pensionile minekuni 7. detsembril 1989.
Ta oli EKP Keskkomitee liige 1976. aastast kuni pensionile minekuni, 1984. aastast EKP KK Büroo liige.
Hinnanguid tegevusele
Karl Vaino iseloomustas 1984 Ganjušovi kui head organisaatorit ja autoriteetset inimest. 1988. aastast Moskvast lähtuv kriitika süüdistas teda vanamoodsuses, koostöö puudumises liidulise alluvusega ettevõtetega, ainult jooksvate küsimustega tegelemises, mistõttu uurimine ja teaduslik-tehniline progress tema juhtimisvaldkonnas pidurdus.
Isiklikku
Esimene abikaasa Riina (ühine tütar), teine Jelena (ühine poeg).
Liiapeksi–Loksa maantee
pisi|Maantee talvel Liiapeksi–Loksa maantee (registrinumbriga 85) on üks Eesti tugimaanteedest.
Tõnu Õnnepalu
thumb|Tõnu Õnnepalu esitamas oma luuletusi luulepäevikust "Kevad ja suvi ja" Tallinna Kirjandusfestivalil Niguliste kirikus [[2009 ]] Tõnu Õnnepalu (kirjanikunimega ka Emil Tode ja Anton Nigov; sündinud 13. septembril 1962 Tallinnas Nõmmel) on eesti proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija.
Sverdlovski oblast
pisi|[[Vasekaevandus|Vasekaevanduse põhjustatud keskkonnareostus Tagili jões Ljoviha küla lähistel Sverdlovski oblastis 2018. aastal]] Sverdlovski oblast asub Venemaa Uurali föderaalringkonnas. Asub Kesk- ja Põhja-Uuralite idanõlvadel ja sellega piirneval Lääne-Siberi madaliku alal. Kõrgeim tipp on 1569 m (Konžakovski Kamen).
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
Tõnu Õnnepalu sündis agronoomi ja raamatupidaja pojana.
Sverdlovski oblast
Suuremad jõed on Tavda, Lozva, Sosva, Tura ja Põšma.
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
Õppis Tallinna 29. koolis ja lõpetas Tallinna 3. Keskkooli.
Liiapeksi–Loksa maantee
See saab alguse Tallinna–Narva maantee 53. kilomeetril Kolga aleviku ja Liiapeksi küla piiril. Tee pikkus on 15,5 km. Tee lõpeb Loksa linnas Tallinna ja Rohuaia tänava ristmikul. Samas algavad Loksa–Viinistu tee ja Loksa–Pärispea tee. Loksa linna tänavana kannab see nime Tallinna tänav.
Asulad Liiapeksi–Loksa maanteel
Kolga alevik, Kõnnu küla, Kolgaküla küla, Kotka küla, Loksa küla, Loksa linn.
Jean Anouilh
Jean Anouilh (23. juuni 1910 Bordeaux – 3. oktoober 1987 Lausanne) oli baski päritolu Prantsuse näitekirjanik.
Sverdlovski oblast
Suuremad linnad on Jekaterinburg, Nižni Tagil, Kamensk-Uralski, Pervouralsk, Serov, Novouralsk ja Asbest.
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
Pärast seda on ta olnud vabakutseline tõlkija, kirjanik ja ajakirjanik.
Orlando
thumb|Vaade Orlandole [[Eola järvelt]] Orlando on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Orange'i maakonnas. Asub sisemaal.
Sverdlovski oblast
Alates 1995. aastast oli oblasti kuberner Eduard Rossel (Ühtse Venemaa liige). 23. novembrist 2009 oli kuberner Aleksandr Mišarin. Alates 29. maist 2012 on kuberner Jevgeni Kuivašev.
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
Aastatel 1989–1990 töötas ta ajakirja Vikerkaar algupärase ja tõlkekirjanduse toimetajana.
Sverdlovski oblast
Oblast jaguneb halduslikult 94 munitsipaalmoodustiseks: linnaringkonnaks, munitsipaalrajooniks ja kinniseks asulaks.
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
2003. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Sverdlovski oblast
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli 89,2% elanikest venelasi, 3,7% tatarlasi ja 1,2% ukrainlasi.
Tõnu Õnnepalu
Elukäik
1990ndatel elas ta Pariisis, saades stipendiumi prantsuse kirjanduse tõlkimiseks eesti keelde. Eesti Instituudi Pariisi filiaalis (asutatud aastal 2001) on Tõnu Õnnepalu töötanud direktorina.
Sverdlovski oblast
Rahvastik
Elanike arv:
Tõnu Õnnepalu
Proosa üldülevaade
Õnnepalu proosaloomingule on iseloomulik ainestiku omaelulooline käsitlus, kuid samas ka võõritust loov kõrvalpilk iseendale. Oma esseistlikes proosaraamatutes eemaldub ta süžeest, fiktsionaalsest narratiivist, jutustatud loost. Oma loominguliste eeskujudena nimetab ta Betti Alverit, Ernst Ennot, Jaan Kaplinskit, Viivi Luike. Jaan Kaplinski oli tema õpetaja ja juhendaja ülikooli ajal, mil ta otsustas kirjutamisega tõsisemalt tegelema hakata.
Orlando
Ajalugu
Nimi "Orlando" pärineb umbes 1837. aastast, kui sõdur Orlando Reeves selles piirkonnas seminolide ülestõusu ajal väidetavalt surma sai. Siiski tundub, et Orlando Reeves (vahel ka Rees) oli lähedalasuvas Volusia maakonnas 50 km põhja pool suhkruvabriku omanik ja plantaator. Sellesse piirkonda sattunud pioneerid leidsid Reevesi maavalduste piiri tähistava puu külge löödud sildi ja arvasid, et selle all on sõduri haud. Nad hakkasid seda piirkonda nimetama Orlando hauaks ja hiljem lihtsalt Orlandoks.
Tõnu Õnnepalu
Proosa üldülevaade
Emil Tode nime all avaldatud romaan „Piiririik“ (1993) on taasiseseisvunud Eesti üks olulisemaid ja mõjukamaid kirjandusteoseid, mis on tõlgitud rohkem kui 15 keelde; teose sündmustikku kannab nimetu ja sootu peategelane, kelle mõttemaailm eksleb Ida- ja Lääne-Euroopa piirialadel.
Romaani “Hind” (1995) võib võrrelda muinasjutuga, kus peategelase Joonase rännakuid saadavad imetabased kohtumised, otsimised ja leidmised. Romaan “Printsess” (1997) vahendab elulise loo naispeategelase Anna (printsessi) vaatepunktist, rõhudes tema vabanemispüüdlustele. “Raadio” (2002) keskmes on homoseksuaalne filmiprodutsent, kes naaseb kodumaale Eestisse, olles elanud aastaid Pariisis. Anton Nigovi nime all ilmunud „Harjutusi“ (2002) peetakse 21. sajandi esimese kümnendi üheks parimaks eestikeelseks ilukirjandusteoseks, mida võib vaadelda kui elu- ja mõtteloo poeetilist dokumenti.
Orlando
Ajalugu
1838 Teise seminoli sõja ajal rajas USA armee tänapäevasest all-linnast viie kilomeetri võrra lõuna poole sõjalise tugiposti Fort Gatlini, kuid pärast sõja lõppu jäeti see maha.
Tõnu Õnnepalu
Proosa üldülevaade
“Flandria päevikus” (2007) mõtiskleb Õnnepalu Brüsseli lähedal asuvas vanas majas eemaldumisest ja üksildusest, kuid mitte ainult füüsilises mõttes – eemaldumine väljendub ka meeleseisundis, tundes, et maailm on mandumas. “Paradiis” (2009) kulgeb oleviku ja mineviku vahel, viies lugejad ajas 20 aastat tagasi, mil ülikooli lõpetanud Õnnepalu asus elama Hiiumaale, millest saab autorile omamoodi paradiis. “Mandala” (2012) räägib kirjaniku elust koos kassidega Kollases majas, kus tasapisi tulevad esile mängulised mustrid, nagu mandalale kohane.
Orlando
Ajalugu
Esimese asula rajas piirkonda Aaron Jernigan, kelle järgi Orlandot algul nimetatigi Jerniganiks. Elanikud hakkasid sinna saabuma alles pärast Kolmandat seminoli sõda. Esialgu tegelesid elanikud karjakasvatusega.
Tõnu Õnnepalu
Proosa üldülevaade
Usust, kunstist, elust ja surmast läbi iseenda subjektiivse tunnetuse jutustab “Lõpetuse ingel” (2015), mis viib autori peale intensiivset aega teatrifestivali kuraatorina Vilsandi saarele. “Valede kataloog. Inglise aed” (2017) on päevikulaadne teos, mis pajatab surmast ja taassünnist, vaimsest puhastumisest.
Orlando
Ajalugu
1854. aastal sai Orlando Orange'i maakonna keskuseks. Kuid kogu USA kodusõja vältel jäi Orlando põllumajanduspiirkonnaks, mis pealegi Florida sadamate blokaadi tõttu tugevalt kannatas. Pärast sõda hakkas elanikkond plahvatuslikult kasvama. 31. juulil 1875 nimetati Orlando aleviks (town) ja 1895 linnaks. Perioodi 1875–1895 nimetatakse Orlando kuldajastuks, sest linn oli siis Florida sidrunikasvatuse keskus.
Kuldaeg sai otsa 1895. aasta talvel, kui külm võttis sidrunipuud ära. Sidrunitoodang langes 60 korda ja maa hind 100 korda. Sellest oli nii palju kasu, et endine ühekultuuriline piirkond hakkas viljelema teisigi põllukultuure ja piirkonna majandus muutus vähem haavatavaks.
1920. aastail toimus Florida majanduses järsk kasv. Maa läks jälle hinda, elanikkond kasvas märgatavalt ja rajati suur hulk tänapäeva Orlando linnaosi. Buumi lõpetasid mitu Floridat tabanud orkaani ja ülemaailmne majanduskriis ehk suur depressioon.
Linnast lõunas asub McCoy õhujõudude baas. Õhujõudude baas oli linnas juba Teise maailmasõja ajal, praegust nime kannab ta lennuõnnetuses hukkunud koloneli Michael McCoy mälestuseks alates 1958. 1956 rajas ettevõte Martin Marietta, tänapäeval Lockheed Martin, linna lennukitehase.
Orlando lähedal asuvad Canaverali neem, mis on tähtis kruiisilaevade sadam, Canaverali neeme õhujõudude baas ja Kennedy Kosmosekeskus. Vahemaa on nii väike, et nende ettevõtete töötajad saavad Orlandos elada. Seetõttu on Orlandos asutatud või sinna kolinud hulk kõrgtehnoloogiaettevõtteid.
thumb|Teemapark "Märg ja metsik" 1964. aastal ostis Walt Disney linna äärde 25 000 m² soist maad lõbustuspargi Disneyland rajamiseks. See valmis 1971. Disney valis Orlando sellepärast, et maa kohal nõrgenevad orkaanid kiiresti ja sisemaapiirkonnad kannatavad nende all palju vähem kui rannikualad. Soostunud sisemaa oli rannikualadest ka märksa odavam. Disneylandi edu (niihästi külastajate arv kui ka kasum) ajendas teda rajama teisigi lõbustusparke USA-s, hiljem on Disneylande rajatud mujalgi maailmas.
Sellest ajast on turism Orlando peamine sissetulekuallikas. Orlando on pidevalt olnud maailma üks tähtsamaid turismisihtkohti. Hiljem on linna lähedusse rajatud kümneid muid lõbustusparke ja teemaparke, rohkem kui kusagil mujal maailmas. Aastas külastab linna üle 50 miljoni turisti.
Välissuhted
Orlandos asuvad Mehhiko ja Suurbritannia konsulaat.
Orlandol on üheksa sõpruslinna: Curitiba (Brasiilia), Guilin (Hiina), Marne-la-Vallée (Prantsusmaa), Monterrey (Mehhiko), Orenburg (Venemaa), Reykjanesbær (Island), Tainan (Taivan), Urayasu (Jaapan) ja Valladolid (Hispaania). Marne-la-Vallée ja Urayasu on Orlandoga seotud Disneylandi kaudu, mis nendes linnades asub.
thumb|Kesk-Florida ülikooli vilistlaste keskus (2007)
Haridus
Linnas asub Kesk-Florida Ülikool, mis on üliõpilaste arvult Florida teine ülikool.
Sport
Linnas tegutseb NBA korvpalliklubi Orlando Magic.
Kunst (täpsustus)
Kunst on üldisemas tähenduses meisterlik oskus (technē) mis tahes loomingulisel tegevusalal.
Meriküla pank
Meriküla pank on pank Ida-Viru maakonnas Vaivara vallas Meriküla külas ning asub Utria klindisaare idatipus peale Hanelu klindilõhet ning kagu ja lõunaküljes.
Meriküla panga alguses pöördub Põhja-Eesti pank ja kogu Balti klint merest eemale ja klindimoodustised suunduvad sisemaale. Lõunasuunast piirab Meriküla panka Laagna klindiorg.
Meriküla pangal puuduvad paljandid, kogu klindiserv on kaetud rusukalde, pinnase ja taimkatega ning moodustab avamusala.
Baglan
Baglani all võidakse silmas pidada:
Tjumeni oblast
Suuremad linnad on Tjumen, Tobolsk ja Išim.
Bahreini kuningas
Bahreini kuningas (araabia keeles ملك البحرين, malik al-Baḩrayn) on alates 2002. aastast Bahreini riigipea tiitel.
Bahreini kuningas on konstitutsiooniline monarh, kelle õigused ja kohustused on määratletud 2002. aasta põhiseaduses. Talle kuulub riigis peaaegu absoluutne võim. Muuhulgas kuulub kuninga kompetentsi Bahreini Rahvusassamblee ülemkoja 40 liikme nimetamine.
Bahreini kuninga tiitli võttis omale senine emiir Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah 14. veebruaril 2002. Enne seda kandsid Bahreini monarhid aastatel 1783–1971 Bahreini ḩākimi ja aastatel 1971–2002 Bahreini emiiri tiitlit.
Transilvaania Alpid
thumb|Transilvaania Alpid Transilvaania Alpid ehk Lõuna-Karpaadid (rumeenia keeles vastavalt Alpii Transilvaniei ja Carpații Meridionali) on mäestik Euroopas, osa Karpaatidest. Asuvad Rumeenia territooriumil.
Maksimaalne kõrgus 2544 m (Moldoveanu).
Transilvaania Alpid on looduslikuks piiriks Valahhia (lõunas) ja Transilvaania (põhjas) vahel.
Niisutus
pisi|Metsa niisutamine. [[Metsaökosüsteemi õhuniiskusega manipuleerimise eksperiment SA Järvselja Õppe- ja Katsemetskonna maadel.]] Niisutus (ka kastmine ja irrigatsioon) on mingi maa-ala (enamasti põllu) kunstlik veega kastmine.
Eristatakse viit niisutusviisi : uduniisutus, vihmutus, pindmine niisutus, mullasisene niisutus ja altniisutus.
Ajalugu
Arheoloogilistes uurimistes on leitud tõendeid niisutamisest, kuna looduslikud sademed ei olnud põllukultuuride kasvatamiseks piisavad.
Niisutamine on hinnanguliselt alguse saanud Induse oru tsivilisatsioonis umbes 4500 eKr ja drastiliselt suurendanud nende asulate suurust ja jõukust. Niisutus ja veemajandussüsteemid on välja töötanud Induse oru tsivilisatsioon, kaasa arvatud kunstlikud veehoidlad Girnaris, mis pärinevad 3000 eKr ja algne kanali niisutussüsteem umbes 2600 eKr.
Hiina
Hiina kõige vanemad ja tuntumad hüdraulika insenerid olid Sunshu Ao (6. sajandil eKr) kevadete-sügiste ajastul ning Ximen Bao (5. sajandil eKr) sõdivate riikide ajastul. Mõlemad töötasid suurte niisutusprojektidega. Vana-Hiinas asuvas Sichuani piirkonnas töötas hüdroloog ja hüdraulika insener Li Bing välja Dujiangyani niisutussüsteemi, mis tänapäevalgi varustab piirkonda veega. Hani dünastia ajal 2. sajandil pKr kasutasid hiinlased ketiga toimivaid pumpi, millega toodi vett alt kõrgemale. Selleks kasutati pedaale, vesirattaid või rattaid, mis härgade abil pöörlesid. Vett kasutati linnas elamutes ja palee aedades, kuid peamiselt põllumaa niisutamiseks.
Korea
Koreas leiutas insener Jang Yeong-sil 1441. aastal maailma esimese vihmamõõturi. See paigutati niisutussüsteemidesse, mille abil mõõdeti ja koguti sademete andmeid prognoosimiseks.
Põhja-Ameerika
Ameerika Ühendriikides vanim teadaolev niisutuskanal töötati välja vahemikus 1200–800 eKr ja avastati USA Arizona osariigis Maranas 2009. aastal. Niisutuskanal töötati välja kaks tuhat aastat enne Hohokami kultuuri ja ei ole kindlaks tehtud, milline kultuur sellele aluse pani, kuna Põhja- Ameerikas oli Hohokam ainus kultuur, kes teadaolevalt kasutas niisutuskanaleid. Nende niisutussüsteemid toitsid 1300 pKr suurimat edela piirkonda. 7.–14. sajandil ehitati ja hooldati ulatuslikke niisutussüsteeme madalate soode aladel ja Gila jõe ääres, mis võistlesid Vana-Egiptuse ja Vana-Hiina süsteemide keerukusega. Hohokam kultuuris kasvatati näiteks puuvilla, tubakat, maisi, ube ja kabatšokke.
Astronoomiline sügis
Astronoomiline sügis algab põhjapoolkeral sügisesel pööripäeval ja lõpeb talvisel pööripäeval, lõunapoolkeral algab see kevadisel pööripäeval ja lõpeb suvisel pööripäeval.
Dirigentide loend
''Siin on loetletud orkestridirigente; koorijuhid on loetletud koorijuhtide loendis. Eraldi loend on Eesti dirigentide loend
Pichu Pichu
Pichu Pichu on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides. Selle kõrgus on 5665 meetrit.
Sorbiinhape
thumb Sorbiinhape ehk 2,4-heksadieenhape (keemiline valem C6H8O2) on orgaaniline hape, mida kasutatakse konservandina. Looduses leidub seda kõige rohkem pihlakamarjades.
Pärmi- ja hallitusseente arenemist takistav toime on ka sorbiinhappe sooladel sorbaatidel.
Sorbiinhappe toidulisaaine kood on E200.
Loodusmälestis
pisi|Loodusmälestis: [[Cono de Arita (Salta provints, Argentina)]] Loodusmälestis ehk loodusmonument ehk üksikobjekt (varasemas eesti keeles ka loodusmälestusmärk) on elus või eluta looduse objekt, mis omab looduslikku tähtsust, kultuuriloolist või esteetilist väärtust, ja on inimtegevuse tagajärjel sattunud ohtu.
Loodusmälestised on eluta objektidest näiteks rändrahnud ja paljandid, elus objektidest aga näiteks kotkad (merikotkas, väike konnakotkas jt) ja taim järv-lahnarohi.
Magneetumine
Magneetumine ehk magnetiseerumine on magnetvälja asetatud magneetiku (magnetiliste omadustega aine) muutumine magnetvälja tekitavaks.
Ferromagneetikud võivad magneetuda iseeneslikult.
Magneetumise tugevust väljendab füüsikaline suurus magneetumus (mõõtühik A/m).
Jostein Gaarder
pisi|Jostein Gaarder (2009) Jostein Gaarder (sündinud 8. augustil 1952 Oslos) on norra kirjanik ja avalik intellektuaal. Tema tuntuim teos on "Sofie maailm".
Bugsy Siegel
Benjamin "Bugsy" Siegel (sünninimega Benjamin Siegelbaum, 28. veebruar 1906 Brooklyn, New York – 20. juuni 1947 Beverly Hills, Los Angeles) oli USA gangster, kelle ideedest sai alguse Las Vegase muutumine maailma õnnemängude pealinnaks.
Tšeljabinski oblast
Tšeljabinski oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Uurali föderaalringkonnas.
Suuremad linnad on Tšeljabinsk, Magnitogorsk, Zlatoust, Miass ja Kopeisk.
Haldusjaotus
Oblast on jaotatud 27 rajooniks ja 15 rajooni õigustega linnaks.
Rajoonid:
Rajooni õigustega linnad:
Kodanik
Riigi kodanik on füüsiline isik, kellel on vastava riigi kodakondsus. Mõningatel juhtudel peetakse antud riigi kodanikeks ka selles riigis registreeritud juriidilisi isikuid. Linnriikide ajasul nimetati vabu inimesi – st mitte orje – linnakodanikeks.
Andkhvoy
Andkhvoy (varasemad eestikeelsed nimekujud Andhui ja Andhoi) on linn Afganistani põhjaosas Fāryābi provintsis Türkmenistani piiri lähedal Qeyşāri jõe ääres, Hindukuši ja Amudarja vahel kõrbe servas, Balkhist lääne pool.
Kodanik
Kodanikualgatusest, kodanikuühiskonnast, kodanikuühendustest jne rääkides ei kasutata sõna kodanik selle riigiõiguslikus tähenduses, vaid mõeldakse ühiskonna liiget. Ta võib juriidiliselt olla ka mõne teise riigi kodanik või ilma kodakondsuseta.
Andkhvoy
Andkhvoy piirkond on viljaka mullaga, kuid ebatervisliku kliimaga. Pärslased on seda kõrvetava liiva, soolase vee, kärbeste ja skorpionide pärast nimetanud maapealseks põrguks.
Elanike arvuks hinnatakse 13 000 (1981. aasta hinnangul 13 500). Varem on see ulatunud 25 000-ni.
Elanikud on peamiselt türkmeenid. Usbekid ja tadžikid on vähemuses.
Umbes 60% Afganistani käsitöövaipadest valmistatakse Andkhvoys. Karakullist valmistatakse villa. Kootakse jämedaid kangaid.
Kaubeldakse puuvilja ja karakullnahkadega.
Tegeldakse ka põllumajandusega.
Andkhvoyst lõuna pool kaevandatakse kivisoola.
Elektrienergiaga varustamise tagab Türkmenistan 2002. aastal valminud liini LEP-110 Andkhvoy– Sheberghān kaudu.
Legendi järgi rajas linna Aleksander Suur. Linna ümbritses Andkhvoy khaaniriik, mis 1820. aastani kuulus Turkestani (Buhhaara emiraati). Aastal 1820 piiras Dost Mohammed linna neli kuud, vallutas selle tormijooksuga ning tegi maatasa. Andkhvoy khaan alistus afgaanidele. Aastal 1885 ühendati Andkhvoy Vene-Afganistani piirikomisjoni otsusel ametlikult Afganistaniga.
Andkhvoys suri 1825. aastal inglise rändur William Moorcroft.
Leonid Brežnev
Leonid Iljits Brežnev (vene keeles Леонид Ильич Брежнев Leonid Iljitš Brežnev; ukraina keeles Леонід Ілліч Брежнєв; 19. detsember 1906 Kamjanske, Katerõnoslavi (Jekaterinoslavi) kubermang (tänapäeval Dnipropetrovski oblast), Ukraina, Venemaa keisririik – 10. november 1982 Zaretšje, Moskva oblast, Vene NFSV, NSV Liit) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, aastatel 1964–1982 NLKP Keskkomitee peasekretär ning vahemikus 1960–1964 ja 1977–1982 NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimees.
Sisepoliitikas ta suuri muudatusi ei korraldanud. Tema valitsusaega iseloomustas kasvav korruptsioon ning suurenev ühiskondlik-majanduslik stagnatsioon ja tehnoloogiline mahajäämus lääneriikidest. Välismaailmas kinnistus NSV Liit Brežnevi ajastul sõjalise ja poliitilise üliriigina, kes laiendas oma mõjuvõimu Aafrikas ja Aasias.
Elulugu
Ta sündis Katerõnoslavi kubermangus Kamjanskes Ilja Jakovlevitš Brežnevi (1874–1930) ja Natalja Denissovna Mazalova (1886–1975) perekonnas. Tema isa sündis Brežnevo külas praeguses Kurski oblasti Kurski rajoonis ning elas seal enne Kamjanskesse elama asumist. Brežnevid on pika ajalooga üksik majapidamise perekond, kes 17.sajandil teenisid bojaaripoegadena Jeletski, Jefremovski, Orjoli, Kurski, Starooskolski ja Novosilski maakondades. Leonid Brežnevi vanaisa Jakov Maksimovitš Brežnev, eluaastad 1843-1930, elas üksikmajapidamises Kurski maakonnas, Streletski vallas, Brežnevo külas, ta pärines oma kaugest esivanemast Kurski bojaaripojast, Stepan Mihhaili poeg Brežnevist, kes oli mõisnik Kurski ja Usožski stanist.
1915. aastal võeti Leonid vastu klassikalisse gümnaasiumi, hiljem õppis ta töökoolis, mille ta lõpetas 1921. 1921. aastast töötas ta Kurski võitehases. 1923. aastal astus ta komsomoli.
Ta lõpetas Kurski Maamõõtmis-Maaparandustehnikumi (sisseastumise ajal kandis see maakorraldustehnikumi nime), kus ta õppis 1923–1927, ning sai III järgu maamõõtja klassifikatsiooni. Ta töötas maakorraldajana mõne kuu ühes Kurski oblasti maakonnas, see järel Valgevene NSV Orša ringkonna Kohhanovo rajoonis (praegu Viciebski oblasti Tałačyni rajoon).
Septembris 1930 ta lahkus Uuralist ning astus Kalinini-nimelisse Moskva Masinaehitusinstituuti, kevadel 1931 aga läks üle Dneprodzeržinski Metallurgiaosakonna õhtusse teaduskonda ning töötas õpingute kõrvalt tehases treialina.
ÜK(b)P-sse astus ta 24. oktoobril 1931.
1935. aastal lõpetas ta Dneprodzeržinski Metallurgiainstituudi.
Aastatel 1935–1936 teenis ta aega Nõukogude Armees Baikali taga Pestšanka külas Tšita lähedal.
1930ndatel alustas ta parteikarjääri Dnepropetrovskis, olles enne sõda ÜK(b)P Dnepropetrovski oblastikomitee KK sekretär. Sõja läbis ta poliittöötajana, lõpetades 4. Ukraina rinde poliitvalitsuse ülema kohal kindralmajori auastmes. Seejärel oli ta NLKP Zaporižžja ja Dnipropetrovski oblastikomitee KK esimene sekretär.
thumb| Buklett Iraani postmarkidega, mis on pühendatud NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe L. I. Brežnevi visiidile Iraani novembris 1963. Piiratud kinketiraaž Nõukogude delegatsiooni liikmetele. Maailma esimene Brežnevi kujutis postmarkidel.
Aastatel 1950–1952 Moldaavia KP KK I sekretär. NLKP XIX kongressil 1952 valiti ta Jossif Stalini ettepanekul NLKP Keskkomitee sekretäriks ja NLKP Keskkomitee Presiidiumi liikmeks. Pärast Stalini surma eemaldati ta 1953 nendelt ametikohtadelt.
Chuck Palahniuk
thumb|Chuck Palahniuk Charles Michael "Chuck" Palahniuk [ˡpɑlənɪk] (sündinud 21. veebruaril 1962) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, satiiriliste romaanide autor.
Leonid Brežnev
Elulugu
Nikita Hruštšovi toetusel tuli ta 1956 tagasi Moskvasse ning töötas 1960. aastani NLKP KK sekretärina (aastatel 1956–1957 oli ta NLKP KK Presiidiumi liikmekandidaat ning 1957. aastast liige). Aastast 1960 oli Brežnev tseremoniaalsel NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe ametikohal.
1963. aastal naasis ta sekretariaati. Ta osales Hruštšovi kukutamises ning valiti 1964 Hruštšovi asemele NLKP KK peasekretäriks ja järk-järgult hakkas ta valitsema konservatiivset ja konsensuslikku koalitsiooni.
Välispoliitikas oli see aeg Nõukogude Liidule suhteliselt edukas, kui mainida 1968. aasta Praha kevade mahasurumist, 1975. aasta Helsingi protokolli allakirjutamist ja sõjavägede viimine Afganistani 1979 algas Nõukogude Liidule edukalt. 1980 korraldas Nõukogude Liit XXII olümpiamängud. Seevastu Nõukogude Liidu majandus muutus järjest vähem konkurentsivõimeliseks.
Autasud
Brežnev armastas väga autasusid. Paljude riikide medaleid ja ordeneid anti talle kokku 114. Sealhulgas laskis ta endale anda neli Nõukogude Liidu kangelase aunimetust (keegi teine peale Georgi Žukovi neid nii palju ei saanud) ja 1973. aastal Lenini rahupreemia.
1975. aastal anti talle Frédéric Joliot-Curie nimeline Rahu Kuldmedal ning 1977. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia kõrgeim autasu ühiskonnateaduste vallas – Karl Marxi nimeline Kuldmedal.
20. veebruaril 1978 anti talle Nõukogude Liidu kõrgeim sõjaline autasu Võidu orden, mida senini oli antud üksnes edukalt juhitud sõjaliste operatsioonide eest. 21. septembril 1989 tühistati NSV Liidu Ülemnõukogu presiidiumi esimehe (M. Gorbatšov) seadlusega Brežnevi autasustamine Võidu ordeniga "kui ordeni statuudile vastukäiv".
Kangelasenimetused
Sotsialistliku töö kangelase aunimetuse sai ta "teenete eest raketitehnika arendamisel ja kosmoselaev-tehiskaaslasel Vostok sooritatud nõukogude inimese eduka kosmoselennu tagamisel".
Nõukogude Liidu kangelase aunimetused sai ta sünnipäevade puhul.
1966. aasta Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse andmist oli põhjendatud nii: "väljapaistvate teenete eest Kommunistliku Partei ja Nõukogude riigi ees kommunismi ehitamisel, riigi kaitsevõime kindlustamisel ja suurte teenete eest võitluses Saksa fašistlike röövvallutajate vastu rindel Suure Isamaasõja aastatel seoses 60. sünnipäevaga".
Brežnev oli muuhulgas kolmekordne Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi kangelane, kolmekordne Bulgaaria Rahvavabariigi kangelane, kolmekordne Saksa Demokraatliku Vabariigi kangelane, Mongoolia Rahvavabariigi kangelane, Mongoolia Rahvavabariigi töökangelane, Kuuba kangelane, Laose Rahvademokraatliku Vabariigi kangelane ja Vietnami Sotsialistliku Vabariigi töökangelane.
Sõjaväelised auastmed
Aprillis 1975 anti Brežnevile Suures Isamaasõjas saavutatud võidu 30. aastapäeva puhul armeekindrali auaste. 7. mail 1976 sai ta Nõukogude Liidu marssali auastme. Kõrgemad sõjaväelased pidasid seda ebaõiglaseks.
Haigusaeg
Märtsis-aprillis 1976 elas Brežnev üle haiguse (võib-olla müokardi infarkti), mis mõjutas ta mõtlemis- ja kõnevõimet nii suurel määral, et ta oli töövõimeline vaid kümmekond minutit päevas. Otsused tegi tema lähikond (kes saatis ka väed Afganistani). Brežnevi ajastu teine pool oli otsustusvõimetuse ja stagnatsiooni aeg, ehkki väliselt imperialistlik.
Tal diagnoositi asteenia ja ajuveresoonte skleroos. Lisaks tarvitas ta ülemäära uinuteid. Viimased kaks-kolm aastat enne surma oli ta sisuliselt töövõimetu. Ta läks mõneks tunniks küll Kremli kabinetti, kuid tekkinud küsimusi arutada ei suutnud, tegi üksnes paar telefonikõnet.
Märtsis 2006 avalikustas Itaalia parlamendi komisjon, et Brežnev oli käskinud korraldada atentaadi Johannes Paulus II-le. Komisjoni juhtinud senaatori Paolo Guzzanti sõnul on see "väljaspool mõistlikku kahtlust". Tõendid leiti hiljuti avatud Saksa DV ja Bulgaaria salateenistuse arhiividest.
Teosed
1978. aastal ilmusid ajakirjas Novõi Mir ("Новый мир") 15-miljonilises tiraažis Brežnevi mälestusteraamatud ehk nn "Brežnevi triloogia", mille eest pälvis Brežnev 1979. aastal NSV Liidu kõrgeima kirjandusauhinna Lenini preemia. Sellesse kuulusid raamatud "Väike maa" ("Малая земля"), "Taassünd" ("Возрождение") ja "Uudismaa" ("Целина"). Hiljem on küll selgeks saanud, et raamatute autor ei olnud mitte Brežnev ise, vaid hoopiski kutselised ajakirjanikud Anatoli Agranovski, Aleksandr Murzin ja Vladimir Gubarev ning kirjanik Arkadi Sahnin. Hiljem ilmusid samas ajakirjas veel täiendavad mälestuste peatükid: 1981. aastal "Kui elu käis tehasevile järgi" ("По заводскому гудку") ja "Kodumaatunne" ("Чувство Родины") ning 1983. aastal "Moldaavia kevad" ("Молдавская весна"), "Kosmiline Oktoober" ("Космический Октябрь") ja "Kommunistidest" ("Слово о коммунистах"). 1987. aastal korjati need raamatud raamatupoodidest ära ja anti makulatuuriks.
Mälestuse jäädvustamine
thumb|Leonid Brežnev, 1974
Brežnevile püstitati mälestussammas Novorossiiskisse ja pronksbüst Dniprodzeržõnskisse.
Brežnevi surma järel nimetati Naberežnõje Tšelnõ linn Brežneviks ja Moskvas nimetati Tšerjomuški rajoon Brežnevi rajooniks. Moskvas ja veel neljas Nõukogude Liidu linnas nimetati kokku viis väljakut Leonid Iljitš Brežnevi järgi. Perestroika aastatel võeti linnadelt ja tänavatelt Brežnevi nimi ära.
Brežnev eesti teatrilaval
Aastal 1989 lavastas Ago-Endrik Kerge Vanemuises Tauno Yliruusi näidendi „Magamistoad“ (esietendus 30. aprillil), mis kujutas Brežnevit aastal 1968, Praha kevade mahasurumise päevil. Brežnevit kehastas Lembit Eelmäe, tema abikaasat Herta Elviste. .
Kukkusi
Kukkusi (vadja Kukkuzi) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Bolšoi Lutski külaasunduses. Asub Lauga jõe paremal kaldal.
Leonid Brežnev
Hinnang Brežnevi valitsemisajale
Perestroika ajal anti Brežnevi valitsemisajale teravalt negatiivne hinnang kui "seisakuajale" ("stagnatsiooniperiood"). Hiljem on siiski venemaalaste küsitluste hulgas Brežnev tõusnud üsna tippu kui liider, eriti hinnatakse teda kui suhtelise stabiilse materiaalse jõukuse ajastu loojat.
Leonid Brežnev on sageli sotsioloogiliste küsitluste tipus kui Venemaa 20. sajandi parim valitseja.
Kukkusi
Kukkusis räägiti läänemeresoome keelt, mida tavaliselt on klassifitseeritud kui isuristunud vadja keele murret ehk Kukkusi murret. Petri Kallio ja Tiit-Rein Viitso on sellise määratluse vastu argumenteerinud. Kallio hinnangul on tegu, vastupidi, vadjastunud isuri murdega. Viitso peab seda isuri keelele lähedaseks, ent siiski eraldiseisvaks läänemeresoome murdeks. Tema arvates hakati kukkusilasi vadjalasteks pidama sellepärast, et nad ühest küljest polnud isurid ega soomlased, teisalt olid aga kunagise Vadja viiendiku asukad.
Külas leidub tänapäeval veel vähesel määral selle keele kõnelejaid.
As‘adābād
As‘adābād (varasem eestikeelne nimekuju Asadabad) on linn Afganistanis Kunari jõe ääres, Konarhā provintsi halduskeskus.
Alates USA sissetungist Afganistani on seal olnud mitmeid vahejuhtumeid. USA relvajõud paigutasid sinna provincial reconstruction team 'i veebruaris 2004.
As‘adābād on üks väheseid Afganistani linnu, kus võim on seniajani avalikult Ţālibāni käes. Kohalike juhte ei saa mingi kuriteo eest vahistada, kuni nad võimul on. See kokkulepe sai võimalikuks tänu linnapea hõimukaaslusele Afganistani presidendi Ḩāmid Karzayga.
Hinajaana
Hinajaana (sanskriti keeles hīnayāna ‘väike sõiduk’; tiibeti keeles theg dman; hiina keeles ⼩ 乘 xiaosheng; jaapani keeles shōjō) on mahajaana järgijate poolt antud üldnimetus konservatiivsetele budismi koolkondadele.
Ajalugu
Umbes aastal 400 e.m.a. toimus Vesālīs teine budistlik Suurkogu, kus Buddha loodud sanghast eraldus Mahasanghika koolkond. See viis eraldumiseni ning hiljem uue koolkonna tekkimiseni, mis hakkas ennast nimetama "suureks sõidukiks" ehk mahajaanaks ja teisi "väikseks sõidukiks" ehk hinajaanaks.
Mahasanghika koolkond
Mahasanghika koolkond lahknes sthaviravaadast teisel suurkogul (umbes 100 aastat peale Buddha parinirvaanat). Koolkonna kohta käivad andmed on napid, kuna koolkond ja ka suurem osa selle kaanonist hävisid keskajal muslimite invasiooni käigus. Mahasanghika õpetuses väärib äramärkimist lokottaravādaehk "ülemaise" Buddha õpetus, mis tõstab Buddha kõrgemale tavapärasest inimlikust olendist. Mõneti sarnaneb see kontseptsioon mahajaana arusaamaga.
Sthaviravaada koolkond
Sthaviravaada koolkonna ainsaks tänapäevani säilinud harukoolkonnaks ning ühtlasi ainsaks säilinud mitte-mahajaana koolkonnaks on theravaada, mida iseloomustab rõhuasetus arahandi ideaalile ja Buddha antud originaalõpetusele ehk Tipitakale. Tänapäeval on theravaada koolkond levinud Kagu-Aasias.
Pudgalavaada koolkond
Pudgalavaada (ka vātsīputrīja või sammitīja) koolkond tekkis 3. sajandil e.m.a sthaviravaada koolkonna lõhenemisel ning püsis kuni 9. või 10. sajandini. Koolkonna kõige iseloomulikumaks vaateks on õpetus pudgala ehk "isiksuse" olemasolust, milles teiste koolkondade esindajad nägid vastuolu Buddha anātman 'i ehk isetuse kontseptsiooniga. Pudgalavaada koolkonna järgi on "isiksus" lõplikult reaalne substraat, mis teeb võimalikuks ümbersündide, mälu ning teo ja teovilja seaduse (karma) toimimise.
Sautraantika koolkond
Sautraantika koolkond tekkis vastureaktsioonina kommenteerivale ja abhidharmale keskendunud õpetussuunale. Koolkonna nimi (tõlkes "suutraga lõpetades") annab tunnistust sellest, et abhidharmat pühakirja osana ei tunnistata.
Li Na
pisi|2007 jõudis Li [[Sydneys poolfinaali.]] thumb|[[2008. aastal jõudis Li Wimbledonis 2. ringi.]] Li Na (hiina keeles 李娜 Lǐ Nà, sündinud 26. veebruaril 1982 Wuhanis) on Hiina endine naistennisist.
Tema perekonnanimi on Li.
Ta on esimene Hiina tennisist, kes jõudnud maailma edetabelis 30 parema (2006), 20 parema (2007) ja 10 parema (2010) hulka. 17. veebruaril 2014 tõusis ta WTA edetabelis 2. kohale. See on tema senise tennisekarjääri kõrgeim koht. Ta on läbi aegade esimene hiinlane, kes võitnud WTA turniiri (2004), esimene hiinlane, kes saanud suure slämmi turniiril asetuse (Wimbledonis 2006), esimene hiinlane, kes jõudnud suure slämmi turniiril poolfinaali (2010 Austraalias, sama suutis samal võistlusel ka Zheng Jie) ja esimene hiinlane, kes jõudnud suure slämmi turniiril finaali (2011 Austraalias). 2011. aastal võitis ta esimese hiinlasena suure slämmi turniiri (Prantsusmaal). 2014. aastal võitis ta Austraalia lahtised meistrivõistlused.
Elulugu
Li sündis Hubei provintsi keskuses Wuhanis. 6-aastaselt hakkas ta käima sulgpallitreeningutel, kuid treener märkas, et ta mängib sulgpalli väga tennise moodi. Kui Li oli 8-aastane, palus treener tüdruku vanematel laps tennist mängima panna.
1999 hakkas Li elukutseliseks tennisistiks. Kuni 2004 võitis ta üksikmängus 19 ITF-i turniiri ja 1 WTA turniiri üksikmängus (3. oktoobril 2004 Guangzhous alistas Li finaalis Martina Suchá 6:3, 6:4). Lisaks võitis ta 5. jaanuaril 2008 WTA turniiri Gold Coastis (alistas finaalis Viktoria Azarenka 4:6, 6:3, 6:4). Neli korda on ta WTA turniiri finaalis üksikmängus kaotanud: 1. mail 2005 Estorilis Lucie Šafářovále (Tšehhi) 7:6 (7:4), 4:6, 3:6, 7. mail 2006 Estorilis Zheng Jiele (Hiina) 7:6 (7:4), 5:7 ja Li loobus, 8. märtsil 2009 Monterreys Marion Bartolile (Prantsusmaa) 4:6, 3:6 ja 14. juunil 2009 Birminghamis Magdaléna Rybárikovále (Slovakkia) 0:6, 6:7.
Paarismängus on ta võitnud 2 WTA turniiri ja 19 ITF-i turniiri üksikmängus ning 16 ITF-i turniiri paarismängus. Sealjuures võitis ta oma elu 7 esimest ITF-i turniiri paarismängus. Põhiliselt oli tema partneriks tema kaasmaalane Li Ting (ei ole sugulane). Esimese WTA turniiri võitis ta juba 18. juunil 2000 Taškendis, kus ta koos Li Tingiga alistas finaalis kohaliku Usbekistani paari Iroda Tuljaganova ja Anna Zaporožanova. Teine WTA turniirivõit tuli 18. juunil 2006 Birminghamis koos Jelena Jankovićiga (Serbia) USA–LAV paari Jill Craybas–Liesel Huber üle 6:2, 6:4. Paarismängus ta WTA turniiri finaalis kaotanud ei ole.
2006. aasta Aasia mängudel Dohas võitis Li pronksmedali. Ta oli saanud kõrgeima asetuse ja veerandfinaalis võitis ta 8. asetusega Tuljaganova 3:6, 7:5, 6:2, aga poolfinaalis kaotas 4. asetusega Sania Mirzale Indiast 2:6, 2:6. Aasia meistriks tuli Zheng Jie.
2008. aasta suveolümpiamängudel võitis ta avaringis 3. asetusega Svetlana Kuznetsovat (Venemaa) 7:6 (7:5), 6:4, kolmandas ringis Kaia Kanepit (Eesti) 4:6, 6:2, 6:0 ja neljandas ringis Venus Williamsit (USA) 7:5, 7:5, kuid kaotas poolfinaalis Dinara Safinale (Venemaa) 6:7 (3:7), 5:7 ja pronksimängus Vera Zvonarjovale (Venemaa) 0:6, 5:7.
2010. aastal jõudis Li Austraalia lahtistel poolfinaali. Ta oli saanud 16. asetuse ning alistas Ágnes Szávay (Ungari) 3:6, 7:5, 6:2, 22. asetusega Daniela Hantuchová (Slovakkia) 7:5, 3:6, 6:2, 4. asetusega Caroline Wozniacki (Taani) 6:4, 6:3 ning veerandfinaalis 6. asetusega Venus Williamsi 2:6, 7:6 (7:4), 7:5, aga poolfinaalis kaotas Serena Williamsile 6:7 (4:7), 6:7 (1:7). Sama turniiri teise poolfinaali jõudis Zheng Jie, kes aga kaotas Justine Heninile (Belgia) vastupanuta 1:6, 0:6.
2010. aasta Aasia mängudel Hiinas Guangzhous osales Li ainult naiskonnavõistluses. Hiina oli saanud kõrgeima asetuse ning võitis veerandfinaalis Kõrgõzstani 3:0, poolfinaalis 4. asetusega Tai 3:0 ja finaalis 3. asetusega Taiwani 2:1. Li võitis kõik oma kohtumised.
Veerandfinaali on ta jõudnud kolm korda: 2006 ja 2010 Suurbritannias ning 2009 USA-s.
2011. aastal tuli ta Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste võitjaks, alistades finaalis 5. asetusega Francesca Schiavone 6:4, 7:6 (7:0). Teel võidule alistas ta neljandas ringis 9. asetusega Petra Kvitová 2:6, 6:1, 6:3, veerandfinaalis 4. asetusega Viktoria Azarenka 7:5, 6:2 ja poolfinaalis 7. asetusega Maria Šarapova (Venemaa) 6:4, 7:5. Varem polnud Prantsusmaa lahtistel ainuski hiinlane veerandfinaaligi jõudnud.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis sai Li üksikmängus 10. asetuse, aga kaotas avaringis Daniela Hantuchovleá 2:6, 6:3, 3:6. Naispaarismängus osales ta koos Shuai Zhangiga ja nad alistasid avaringis Argentina paari Gisela Dulko – Paola Suárez 6:4, 6:2, aga kaotasid teises ringis 4. asetusega Tšehhi paarile Andrea Hlaváčková – Lucie Hradecká 3:6, 1:6. Segapaarismängus Hiina ei osalenud vastava tasemega meestennisisti puudumise tõttu.
Li on atleetlik, kiire reaktsiooni ja tugeva löögiga mängija. Kui samal ajal korraldatakse turniir nii üksik- kui ka paarismängus, osales ta sageli mõlemas ja on mõlemas suurt edu saavutanud. Tema puudusteks on nimetatud suurt hulka sundimata vigu ja üsna standardset mängu: lootes oma jõule, lõi ta harva vintpalle. Li oli ka üsna sageli vigastatud ja mängis seetõttu keskmisest vähem.
19. septembril 2014 teatas ta profitennisest loobumisest.
Nikolai Tšistjakov
Nikolai Tšistjakov (20. mai (vkj 8. mai) 1853 Võisiku – 20. august (vkj 7. august) 1912 Rannu) oli õigeusu vaimulik.
Ta pühitseti preestriks 1888. aastal ning teenis vaimulikuna Kõrgessaare, Kikevere ja Rannu õigeusu kogudusi.