cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Päritavus
Taust
Päritavuse idee hakkas arenema ligikaudu aastal 1918, kui avaldati Ronald Fisheri artikkel "Sugulastevahelised korrelatsioonid eeldades mendellikku pärilikkust". Selles artiklis tutvustas ta meetodeid, mis võimaldavad tunnuste kvantitatiivset mitmekesisust (phenotypic variation) lahterdada mitmeks põhjuslikuks komponendiks. Tunnuste selline lahterdamine on olnud aluseks kogu edasisele kvantitatiivsele geneetikale. Enne seda revolutsioonilist, ühildavat teadusartiklit olid statistilised geneetikud ja Mendeli koolkondlased geneetikaküsimustes suuresti lõhestunud, sest statistiline lähenemine ja mendellik lähenemine andsid geneetikaprobleemidele erinevaid lahendusi. Fisher näitas, et mendelliku pärandumise taga peitub siiski väikeste mõjude kumulatiivne jõud, koos mittegeneetiliste teguritega. Fisheri artikli ilmumisega ühes töötati välja ka geneetilise korrelatsiooni kontseptsioon.
Ülejäänud 20. sajandi vältel leidis päritavus kasutust peamiselt ainult looma- ja taimekasvatuses.
Los Angeles Angels
pisi|305x305px|Los Angeles Angelse logo Los Angeles Angels on Ameerika Ühendriikde elukutseline pesapallimeeskond, mis baseerub California osariigis Anaheimis.
Päritavus
Definitsioon
P = G + E.
Et leida geenimõjude osatähtsus fenotüübi kujunemisel, on sellesse valemisse vaja sisestada mõjude absoluutväärtused. Neid on aga reaalses elus raske hinnata, kui üldse mitte võimatu. Mingi tunnuse uurimisel oleks praktilisem lähenemine võrrelda populatsioonis sees isenditevahelist erinevust ehk populatsiooni mitmekesisust. Kvantitatiivse fenotüübi mitmekesisuse saab panna kirja kui selle kujunemisse panustava mitmekesisuste summa:
,
kus var tähistab arvulise suuruse dispersiooni (variance) ehk mõõtetulemuste hajumust populatsiooni sees. Sel juhul var(P) on näiteks inimestevahelised pikkuste erinevused mingis kindlas populatsioonis. Seda sama valemit saab kirja panna ka dispersiooni teise tähisega \sigma^2 (kreeka täht väike sigma):
.
Laiatähenduslik päritavus
.
Laiatähenduslik päritavus H^2 käsitleb geenimõjusid ühe tervikuna ega erista geenimõjude alamosasid. Päris elus see definitsioon üldiselt kasutust väga palju ei leia, sest on raske hinnata kõikvõimalikke geenimõjusid (sellest lähemalt peatükis "Kitsatähenduslik päritavus").
Kitsatähenduslik päritavus
Geenimõjud saab omakorda jaotada kolmeks osaks: aditiivsed mõjud (A), dominantsus (D) ja epistaas (I). Aditiivsed ehk liituvad mõjud on omaette pisikese tähtsusega, kuid kuhjudes nende tähtsus kasvab. Dominantsus on ühe geeni erinevate variantide koostoime ja epistaas on erinevate geenide omavaheline koostoime. On leitud, et A seletab suure osa geenimõjudest. Samas D ja I osatähtsus geenimõjudele tervikuna on praktilises lähenemises ebaoluline. Taas vaadeldakse saadud alammõjude populatsioonisisest mitmekesisust, mitte absoluutväärtust, ning saab panna kirja järgneva seose:
.
Kitsatähenduslik päritavus h^2 on suhe aditiivsete geenimõjude dispersiooni ja kvantitatiivse fenotüübi dispersiooni vahel:
Näidatud kahest definitsioonist leiab kõige rohkem kasutust just kitsatähenduslik päritavus, sest selle komponente on võrdlemisi lihtsam mõõta. Kuna teaduskirjanduses kajastatakse peamiselt ainult seda varianti, siis kitsatähendusliku päritavuse asemel kasutatakse sageli lihtsalt terminit päritavus. Päritavuse hinnang kehtib ainult ühe konkreetse populatsiooni jaoks ning see võib ajas muutuda.
Päritavus inimgeneetikas
Inimgeneetikas leiab (kitsatähenduslik) päritavus sageli kasutust komplekshaiguste ehk enamiku teadaolevate haiguste uurimisel (kõik haigused, mis ei ole üheainsa geeni põhjustatud). Päritavuse rutiinset hindamist võimaldavad DNA genotüpiseerimis- ja sekveneerimistehnoloogiad. Hinnatakse üksnes kitsatähenduslikku päritavust, mille raames tarvilike aditiivsete mõjude A hinnangud (peamiselt ühenukleotiidsete polümorfismide mõjud) saadakse üldiselt geneetilistest assotsiatsiooniuuringutest ulatusliku statistilise analüüsi tulemusel.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
Kuuendat korda järjest domineeris Ida-Saksamaa medalitabelis. 200 m rinnuliujmise võitnud bulgaarlane Tania Bogomilova suutis aga Saksa DV ujujate hegemoonia lõpetada, hoides ära idasakslaste kolmanda jäjestikuse kuldmedali võitmise sellel distantsil.
100 m vabalt
Maailmarekord: 49,36 (1981) Rowdy Gaines, Euroopa meister 1983: 50,20 Per Johansson, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.47,44 (1984) Michael Gross, Euroopa meister 1983: 1.47,87 Michael Gross, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 3.47,80 (1985) Michael Gross, Euroopa meister 1983: 3.49,80 Vladimir Salnikov, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 14.54,76 (1983) Vladimir Salnikov, Euroopa meister 1983: 15.08,84 Vladimir Salnikov, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 55,19 (1983) Rick Carey, Euroopa meister 1983: 56,10 Dirk Richter, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 1.58,14 (1985) Igor Poljanski, Euroopa meister 1983: 2.01,00 Sergei Zabolotnov, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.01,65 (1984) Steve Lundquist, Euroopa meister 1983: 1.03,32 Robertas Žulpa, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.13,34 (1984) Victor Davis, Euroopa meister 1983: 2.17,49 Adrian Moorhouse, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 53,08 (1984) Michael Gross, Euroopa meister 1983: 54,00 Michael Gross, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 1.57,01 (1985) Michael Gross, Euroopa meister 1983: 1.57,05 Michael Gross, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Maailmarekord: 2.01,42 (1984) Alex Baumann, Euroopa meister 1983: 	2.02,48 Giovanni Franceschi, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.17,41 (1984) Alex Baumann, Euroopa meister 1983: 4.20,41 Giovanni Franceschi, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.19,03 (1984) Chris Cavanaugh (50,83), Mike Heath (49,60), Matt Biondi (49,67), Rowdy Gaines (48,93) Euroopa meister 1983: 3.20,88 Sergei Smirjagin, Sergei Krasjuk, Vladimir Tkatšenko, Aleksei Markovski <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.39,30 (1984) Rick Carey (55,41), Steve Lundquist (1.01,86), Pablo Morales (52,87), Rowdy Gaines (49,16) Euroopa meister 1983: 3.43,99 Vladimir Šemetov, Robertas Žulpa, Aleksei Markovski, Sergei Smirjagin <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 54,79 (1980) Barbara Krause, Euroopa meister 1983: 55,18 Birgit Meineke, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.57,75 (1984) Kristin Otto, Euroopa meister 1983: 1.59,45 Birgit Meineke, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 4.06,28 (1984) Tracey Wickham, Euroopa meister 1983: 4.08,07 Astrid Strauss, <br style="clear:both;" />
Daviessi maakond (Indiana)
Daviessi maakond (Daviess County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m selili
Maailmarekord: 1.00,59 (1984) Ina Kleber, Euroopa meister 1983: 1.01,79 Ina Kleber, <br style="clear:both;" />
Daviessi maakond (Indiana)
Maakonna halduskeskus on Washington.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
200 m selili
Maailmarekord: 2.09,91 (1982) Cornelia Sirch, Euroopa meister 1983: 2.12,05 Cornelia Sirch, <br style="clear:both;" />
Daviessi maakond (Indiana)
Ajalugu
Maakond moodustati 2. veebruaril 1818.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.08,29 (1984) Sylvia Gerasch, Euroopa meister 1983: 1.08,51 Ute Geweniger, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.28,33 (1985) Silke Hörner, Euroopa meister 1983: 2.30,64 Ute Geweniger, <br style="clear:both;" />
Daviessi maakond (Indiana)
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m liblikat
Maailmarekord: 57,93 (1981) Mary T. Meagher, Euroopa meister 1983: 1.00,31 Ines Geissler, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.05,96 (1981) Mary T. Meagher, Euroopa meister 1983: 2.07,82 Cornelia Polit, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Maailmarekord: 2.11,73 (1981) Ute Geweniger, Euroopa meister 1983: 2.13,07 Ute Geweniger, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.36,10 (1982) Petra Schneider, Euroopa meister 1983: 4.39,95 Kathleen Nord, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.42,41 (1984) Birgit Meineke, Kristin Otto, Karen König, Heike Friedrich Euroopa meister 1983: 3.44,72 Kristin Otto, Susanne Link, Cornelia Sirch, Birgit Meineke <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 8.02,27 (1983) Kristin Otto, Astrid Strauss, Cornelia Sirch, Birgit Meineke Euroopa meister 1983: 8.02,27 Kristin Otto, Astrid Strauss, Cornelia Sirch, Birgit Meineke <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 4.05,79 (1983) Ina Kleber, Ute Geweniger, Ines Geissler, Birgit Meineke Euroopa meister 1983: 4.05,79 Ina Kleber, Ute Geweniger, Ines Geissler, Birgit Meineke <br style="clear:both;" />
Eesti Joonisfilm
Eesti Joonisfilm on Eesti animatsioonistuudio.
Eesti joonisfilmi kogemused ja ambitsioonid lubavad loomingulistele valikutele seada tingimuseks avatuse ja nõudlikkuse. Tegutsetakse kahel suunal – kitsamale vaatajaskonnale mõistetavate unikaalsete autori- ehk festivalifilmide ja laiale auditooriumile mõeldud kvaliteetsete (vägivallatute) koguperefilmide tegemisega. Mõlemas liinis on Eesti Joonisfilm rahvusvaheliselt konkurentsivõimeline. Stuudio autorid Priit ja Olga Pärn, Ülo Pikkov, Priit Tender, Kaspar Jancis kuuluvad oma töödega rahvusvahelisse animakogukonda. Neile on iseloomulik karikatuuri, absurdihuumori ja mõistuspärasuse koostoime ning mängulisus, isiklikkus ja mitmeplaanilisus lugude jutustamisel. Eesti Joonisfilmi tootmisvõimekus tugineb püsikoosseisulisel oskuskaadril – animaatoritel, puhtaksjoonistajatel, värvijatel ja 3D-animatsiooni spetsialistidel. Stuudiol on lai kontaktvõrk riigisiseses ja rahvusvahelises erialases ruumis. Osaletakse festivalide žüriides, töötubades, filmiturgudel. Korraldatakse piiriülest koostootmist. Eesti Kunstiakadeemia 2006. aastal käivitunud animatsiooni õppesuuna juhtivateks õppejõududeks on Joonisfilmi taustaga Priit Pärn ja Ülo Pikkov. Filmi mõte tuleb autorilt, vorm erinevate kunstiliikide sulamist. Seega leiab Eesti Joonisfilmi filmides väljenduse ka eesti kaasaegse kunsti, kirjanduse, helikunsti ja teatri vaimne potentsiaal.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
10 m torn
Euroopa meister 1983: David Ambartsumjan, <br style="clear:both;" />
Eesti Joonisfilm
Ajalugu
Asutatud 22. detsembril 1993, kui kadus riigiettevõte Tallinnfilm.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1983: Brita Baldus, <br style="clear:both;" />
Eesti Joonisfilm
Ajalugu
Eesti Joonisfilmil oli palju eelkäijaid. Üheks esimeseks verstapostiks oli 1931 ilmunud „Kutsu Juku seiklusi“ (helindatud must-valge groteskne multifilm, mille autorid olid Voldemar Päts, Elmar Janimägi ja Aleksander Teppor). Areng joonisfilmi vallas kiirenes peale Teist maailmasõda, kui 1947 loodi Tallinnfilmi tiitrite animatsiooniosakond. Seal töötas tervelt üksteist aastat Elbert Tuganov, enne kui Eesti lõi Eesti esimese animastuudio – Tallinnfilmi Nukufilmi. Esimese nukufilmi „Peetrikese unenäod“ (1958) juures töötas kunstnikuna juba ka Rein Raamat, Tallinnfilmi tulevase joonisfilmi stuudio looja. 1960. aastatel loodi juba esimesi animeeritud reklaame Eesti Reklaamfilmile ja valmisid kaks joonisfilmi Eesti Telefilmile. 1971 loodi Tallinnfilmi joonisfilmistuudio, mis kestis kuni 1994. aastani, millal Tallinnfilm lõpetas töö. Asutaja ja juhtrežissöör oli Rein Raamat. Esimesed Eesti joonisfilmid olid „Veekandja“ ja „Vari ja tee“ (1971, kunstnik Rein Raidme). Stuudio tuumikautoriteks kujunesid Rein Raamat, Avo Paistik ja Priit Pärn. Rahvusvahelise tunnustuseni jõudis Eesti joonisfilm Rein Raamatu filmidega „Lend“ (1973, kunstnik Aili Vint) ja „Kütt“ (1976, kunstnik Rein Tammik). R. Raamatu kaalukamateks töödeks jäävad „Suur Tõll“ (1980, kunstnik Jüri Arrak) ja „Põrgu“ (1983, kunstnik Eduard Wiiralt). Rahvusvaheliselt tuntuim ja pärjatuim endise Tallinnfilmi joonisfilmi stuudio liige on Priit Pärn. Pärna sel perioodil enim auhinnatud filmid olid „Eine murul“ (1987) ja „1895“ (1995 koos Janno Põldmaga). Tuumiku kõrval said oma esimesed joonisfilmid teha ka Ando Keskküla, Rein Tammik, Peep Pedmanson, Leo Lätti, Heiki Ernits, Valter Uusberg, Mati Kütt, Riho Unt, Airi Eras.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
10 m torn
Euroopa meister 1983: Alla Lobankina, <br style="clear:both;" />
Eesti Joonisfilm
Ajalugu
Eesti Joonisfilmis valmis aastal 2000 laste ja kogupere Lotte-sarja esimese osa – "Lotte reis lõunamaale" (seda müüdi 30 maale Euroopasse, Aasiasse ja Lõuna-Ameerikasse. See pani aluse Lotte-vaimule, mida on autorid Janno Põldma, Heiki Ernits ja Andrus Kivirähk täpsustanud ja edasi arendanud sarja uutes osades. 2006. aastal käivitus animatsiooni õppesuund Eesti Kunstiakadeemias. Selle juhtivad õppejõud on Joonisfilmi taustaga Priit Pärn ja Ülo Pikkov.
1985. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
Veepall mehed
Euroopa meister 1983: || Mihhail Georgadze, Jevgeni Grišin, Mihhail Ivanov, Aleksandr Kabanov, Sergei Kotenko, Nurlan Mendigalijev, Georgi Mšvenijeradze, Sergei Naumov, Pavel Prokoptšuk, Erkin Šagajev, Jevgeni Šaronov, Igor Sedov, Nikolai Smirnov <br style="clear:both;" />
Veepall naised
<br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing
Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing (9. mai 1884 Kuressaare – 12. detsember 1947 Leipzig) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas gümnaasiumi Kuressaares. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1904–1911. Prooviaastal oli ta Maarja-Magdaleena koguduses. Ordineeriti õpetajaks 25. detsembril 1912.
Oli 1912–1939 Karksi Peetri koguduse õpetaja.
Läks aastal 1939 Saksamaale. Oli 1939–1945 Lääne-Preisimaal Gollubi koguduse pastor (praegu Golub-Dobrzyń Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). Jäi aastal 1945 emerituuri. Suri aastal 1947 Leipzigis.
Üllői út
pisi|Tänav Budapesti kaardil pisi|Tänava algus [[Kálvini väljakul kujutatuna postkaardil aastast 1912]] Üllői út (ungari keeles 'Üllő tee') on Ungari pealinna Budapesti üks peamisi magistraale. Linna pikim puiestee kulgeb kesklinna äärelt Üllősse. Peaaegu sirgjooneline 15,6 km pikkune tee moodustab piiri linnaringkondade Ferencvárose ja Józsefvárose ning Ferencvárose ja Kőbánya vahel. Selle all, Kálvini väljaku ja Határi puiestee vahel, kulgeb metrooliin M3.
Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing
Isiklikku
Tema isa Ludwig Michael Amandus Masing oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Äi, praost Carl Schlau, oli pastor Salatsis.
Dudley Storey
Dudley Leonard Storey (27. november 1939 Wairoa – 6. märts 2017 Auckland) oli Uus-Meremaa sõudja.
Hobusekasvatus
pisi|Mära koos varsaga Hobusekasvatus on hobuste järelpõlve kasvatamine, eriti tõupuhaste loomade selektiivne inimtekkeline aretus. Planeeritud paaritamist saab kasutada kodustatud hobuste spetsiifiliste soovitud omaduste saamiseks. Üha enam, kaasaegsed tõuaretusjuhised ja -tehnoloogiad võivad suurendada imetamise määra, tervislikku tiinust ja edukat viletsust.
Sissejuhatus
Hobuste aretamine on hobuste taastootmine ja eelkõige loomade, eriti tõupuhaste hobustega selektiivse aretamise inimtegevus. Planeeritud paaritamist saab kasutada kodustatud hobuste spetsiifiliste soovitud omaduste saamiseks. Veelgi enam, kaasaegsed tõuaretusjuhised ja -tehnoloogiad võivad suurendada imetamist, tervislikku tiinust ja edukat poegimist.
Terminoloogia
Hobuse isane vanem on täkk ja emane vanem on mära. Mõlemad vanemapooled on geneetiliselt olulised, kuna kumbki vanem annab pooled kromosoomid järglase ehk varsa genotüüpi. Kuigi paljud hobuseomanikud tiinestavad oma mära mõne lähikonna täkuga, et aretada uus hobune, kasutavad enamus aretajaid selektiivset tõuaretust, et saada soovitud tõujoonte ja omadustega varss. Alternatiivina võib aretaja kasutades eri tõugu vanemaid, luua uue tõu, millel on oma erilised omadused.
Hobuste aretuses tähistab termin "poolvend" või "poolõde" vaid hobuseid, kellel on sama mära, kuid erinevad isad. Hobuste kohta, kellel on sama isa, kuid erinevad märad, öeldakse, et nad on sama täku viljastatud, kuid neid ei arvestata kui sugulasi. "Täis", või ka siis enese õed-vennad on need, kellel on sama mära kui ka sama täkk vanemateks. Kolmveerandõed/-vennad on samast märast pärit hobused ja nad on kas poolvennad, kellel on sama isa.
Tiinustsükkel
Mära tiinustsükkel kontrollib, kuna mära indleb. Märad indlevad üldiselt varakevadest kuni suve lõpuni, vahel tuleb ka ette olukordi, kui märad indlevad hilissügiseni. See sõltub päeva pikkusest, kui päevad hakkavad pikenema, siis hakkavad ka märad indlema. Indlemine kestab 19–22 päeva, keskmiselt 21 päeva. Siis kui päevad hakkavad lühenema märad lähevad tagasi tsüklisse kus nad ei ole suguliselt aktiivsed, nimetatakse ka mitteindlemiseks. Mitteindlemine esineb suuremal osal märadel, kuid mitte kõigil, ei lase märal tiinestuda talve ajal, mis tähendaks seda, et mära peaks sünnitama aasta kõige halvemal ajal ja kuna on noorel varsal kõige raskem ellu jääda.
Tiine mära ülalpidamine
Märadega on lubatud tiinuse ajal ratsutada või muu treeninguga tegeleda, see on neile hea.
Tiinuse esimestel kuudel, mära toitumisvajadus ei kasva märkimisväärselt, seda just sellepärast, et loode kasvab tiinuse esimesel perioodil küllaltki aeglaselt. Tiinuse viimaste 3-4 kuu jooksul algab loote drastiline kasv, ning mära vajab üha rohkem toitaineid. Kindlasti peaks vältima mära ülesöötmist, eriti innaajal. Ülekaalulisus võib põhjustada probleeme hiljem varsaga seoses. pisi|217x217px|Mära poegimas
Poegimine
Märad on tavaliselt eraldatud teistest hobustest poegimisperioodil. Seda eelkõige mära ja sündiva varsa turvalisuse nimel. Mära eraldamisel, saab ka inimene jälgida poegimist, ning olla valmis abi pakkuma kui protsessi käigus peaks minema midagi valesti.
Enamik märasid poegib öösel või varahommikul ning eelistab seda teha üksi.
Aretus ja tiinus
Metsistunud hobused paarituvad ning poegivad kevade teises pooles. Kodustatud hobuste puhul, eriti võistlushobuste, on soovitatav, et varsad põhjapoolkeral sünniksid võimalikult lähedal esimesele jaanuarile ning lõunapoolkera omad esimesele augustile. Selle tõttu on neil võistlustel eelis kasvus ning vanuses, teiste hobuste ees, kes võistlevad samas vanusegrupis. Kui soovitakse mära varakult viljastada, panevad talliomanikud mära n-ö tulede alla ehk hoiavad talli ööpäev läbi valgustatuna, et simuleerida pikemat päeva. Tänu sellele hakkab mära indlema varem, kui ta oleks seda teinud looduses.
See kõik kehtib hea tervisega mära kohta, kindlasti on seisundeid, mil loomaarst määrab teised pidamistingimused, kuid enamasti puudutavad need mära söötmist ja ravi, vähest liikumist vabandab vaid raske trauma.
Harkivi ühiselamute pommitamine
Harkivi ühiselamutele suunatud raketirünnaku sooritasid Venemaa relvajõud rünnakute seeriaga 17. augusti õhtul ja 18. augusti hommikul 2022. Sellest sai üks suuremaid rünnakuid Harkivile ja üks traagilisemaid öid linnas. Rünnaku tagajärjel hukkus 25 inimest, sealhulgas 11-aastane poiss. 44 inimest sai vigastada (sh 3 last ).
Taust
2022. aasta Venemaa sissetungi alguses Ukrainasse püüdsid Vene sõdurid linna vallutada, kuid see ei õnnestunud. Sellest ajast alates on Harkiv olnud peaaegu pidevate suurtükimürskude ja rakettide tule all.
Sündmuste käik
Teine raketirünnak sooritati kell 21.30 ja see hävitas kolmekorruselise hosteli Saltivski rajoonis, kus elasid kuulmispuudega inimesed. Raketirünnak põhjustas tulekahju ja hoone hävis täielikult.
Ohvrid
Slobidski rajoonis oli tragöödia päeval teada, et hukkus kaks ja sai vigastada 18 inimest, sealhulgas kaks last. Seejärel kaevati varemete alt välja kuue inimese surnukehad. Sündmuspaigas töötas kümme tuletõrje- ja päästetehnikaüksust 40 päästjaga.
Saltivski rajoonis sai surma 19 inimest ja vigastada 22 inimest, sealhulgas 11-aastane laps.
Ukraina
Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi: "Kui sa kuuled Harkivi Saltivkast, on see jälle valus. Valu kogu Ukrainale. Valu Harkivi pärast,” kirjutas ta. "Raketirünnak... Hostelile... Hoone on täielikult hävinud." President kirjeldas elanike tapmist kui "alatut ja küünilist rünnakut tsiviilisikute vastu, millel pole õigustust ja mis näitab agressori jõuetust".
Harkivi oblasti sõjaväeadministratsiooni juhi Oleh Sõnjehubovi sõnul: "Venelased ründasid jõhkralt ja sihikindlalt tsiviilelanikke. Ja nüüd levitavad nad oma niinimetatud "meedias" järjekordset võltsingut "sõjaväerajatiste" kohta. Sõjalisi rajatisi pole. Ainult tsiviilrajatised, sealjuures pensionärid ja lapsed. See on tõeline terrorism, milleks on võimelised ainult kuradid!".
Venemaa
Venemaa kaitseministeerium kinnitas oma infotunnis raketirünnakut Harkivile. Nende versiooni kohaselt tabas ülitäpne maapealne relv välismaiste palgasõdurite ajutist baasi ja selle tulemusena "hävitati üle 90 võitleja".
Arnold Humala preemia
Arnold Humala preemia on auhind, millega tunnustatakse silmapaistvaid tulemusi saavutanud Eesti noormatemaatikuid.
Seda annab välja Eesti Matemaatika Selts alates 1990. aastast.
Jalgrattalasila
Jalgrattalasila ehk jalgrattahoidik on konstruktsioon, mille külge saab parkida ja lukustada jalgrattaid.
See võib olla eraldiseisev, kinnitatud maapinnale või mõne kinnisobjekti, näiteks hoone külge. Siseruumides kasutatakse jalgrattahoidikut tavaliselt eraotstarbeks, väljas on jalgrattalasila sageli üldkasutatavad.
Tihti on jalgrattahoidikud uppis U, laine- või restikujulised, kuid need võivad olla ka dekoratiivsed. Kõige kindlamad on jalgrattahoidikud, mille külge saab kinnitada nii ratta kui ka raami.
Don Diablo
pisi|Don Diablo 2013. aastal Don Pepijn Schipper (sündinud 27. veebruaril 1980), esinejanimega Don Diablo, on Hollandi DJ, produtsent, muusik, laulja ja laulukirjutaja Coevordenist.
Ta on ka plaadifirma Hexagon asutaja.
Jordaania jalgpallikoondis
Jordaania jalgpallikoondis on Jordaania rahvuskoondis jalgpallis.
Haridustehnoloogia
Haridustehnoloogia (inglise educational technology) on pedagoogika haru, mis otsib ja uurib tehnoloogilisi võimalusi, et soodustada ja täiustada õppimist.
Täisterajahu
Täisterajahu on jämeda jahvatusega jahu, millesse on jäetud täies ulatuses kliid ja peaaegu kogu iduosa. See on tumedama värvuse ja halvemate küpsetusomadustega, kuid tervislikuks peetav jahu.
DeKalbi maakond (Indiana)
DeKalbi maakond (DeKalb County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on Auburn.
Ajalugu
Maakond moodustati 7. veebruaril 1835.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Ebolavirus
Ebolavirus (lühend EBOV) on viiruseperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda liigitatakse järgmised viiruseliigid :
Nakkavus
Väljaspool organismi on viiruseliigid tavatemperatuuridel nakkusohtlikud mitmeid päevi, –70 °C on viiruseosakesed üsna stabiilsed.
Nakatumisvõime väheneb ultraviolettkiirguse ja gammakiirguse toimel.
Rakukultuurides on ebolaviirused võimelised nakatama mitmete imetajate rakke, kuid ei ole paljunemisvõimelised (katsete alusel) lindude, roomajate, kahepaiksete ja lülijalgsete rakkudes.
Puskariajajad
Sisu
Film kujutab kolme sõbra – Trussi, Balbessi ja Bõvalõi – askeldusi metsamajakeses. Põhiline tegevus on puskari ajamine müügiks. Ettevõtmine kulgeb edukalt. Pärast töötegemist tuleb tahtmine omavalmistatud toodangut proovida, mida on terve riiulitäis. Siis tahetakse nalja heita oma koerakese Barbossi üle. Talle antakse puskarisse kastetud suhkrutükke. Koer heidab magama. Napsised mehed teevad üksteise kulul nalja, veiderdavad ning käivad maja ümber oletatavat miilitsakontrolli otsimas. Koer on vahepeal üles tõusnud ning ajab maha riiulitäie puskaripudeleid. Seejärel tirib ta puskariaparaadist välja jahutuse spiraaltoru ja jookseb sellega metsa. Kolmik alustab talvises metsas suuskadel tagaajamist. Pärast mõningaid seiklusi jõutakse plankaia juurde. Sellest üle ronides selgub, et aia taga on miilitsajaoskond. Puskariajajad vahistatakse.
Ebolavirus
Bioloogilise relvana
Laboratooriumides töödeldavad Ebola viiruse tüved on klassifitseeritud bioloogiliste relvade 4. kategooriasse.
Hiirte katse viirusena
USA 4. kategooria turvalaboris läbi viidud katsed, mille käigus nakatati hiiri spetsiaalselt hiirte tarbeks muundatud Ebola viiruse tüvega, võivad indikeerida geenide osalust Ebola viirusnakkuse ja hiirekeha elundisüsteemide võimes viiruseosakeste liikumisele vastu panna – letaalse lõppega nakkuse korral on Ebola viiruse osakestel tendents (kalduvus, soodumus) aktiveerida geene, mis soodustavad veresoonte põletikku ja rakkude surma, tervenenud hiirtel aga oli geenikombinatsioon, uurijate arvates, soodne ja viiruseosakesed aktiveerisid geene, mis kontrollivad veresoonte reparatsiooni ja nakkuse levikule ebasoodsat toimet avaldavate immuunrakkude tootmist.
Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika
pisi|Kiriku sisevaade Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika (leedu keeles Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo bazilika) on kirik Leedus Panevėžysi rajoonis Marijampolės, aadressil Bažnyčios g. 1.
Kirik on Johannes Paulus II palverännakupaikadest.
Kirikuhoone
Praegune kirikuhoone õnnistati sisse aastal 1824, kuigi praeguse üldilme sai see hiljem. Hoone esindab neobarokki. Kirik on ladina risti kujulise põhiplaaniga kolmelööviline ehitis, millel on ka apsiid. Sellel on kaks torni ja kolm löövi. Hoone ümber on müüriga piiratud kirikaed.
Ajalugu
Prienai maavanem lasi aastal 1717 praeguse Marijampolė kohale Pašesupise külla kabeli rajada.
Hiljem rajasid alevi staatuse saanud asulasse kloostri mariaanid. Aastal 1750 ehitasid nad alevisse ka puidust kiriku. Nende järgi hakati alevit kutsuma Marijampolėks. Aastal 1758 eraldati kohalikust mõisast kiriku ja kloostri tarbeks maad. Aastal 1777 on mainitud seal tegutsevat kihelkonnakooli. Kihelkond ise moodustati siiski aastal 1783.
Aastal 1803 põles maha kirik, tules hävis ka kloostri katus. Jumalateenistused jätkusid laudadest kokkuklopsitud varjualuses, mis aga aastal 1818 tormis hävis. Aastal 1819 valmisid uue kirikuhoone seinad ja katus.
Dearborni maakond
Dearborni maakond (Dearborn County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika
Ajalugu
Aastal 1824 valmisid ka uue hoone laed ja põrandad. Sama aasta 5. septembril õnnistati uus kirik sisse. Toonane kirik ei olnud aga veel praeguse ilmega. Aastal 1882 lisati frontoon ja kaks torni, aastal 1914 aga kaks kabelit. Ühtlasi hakkas kirik kandma peaingel Miikaeli nime.
Dearborni maakond
Maakonna halduskeskus on Lawrenceburg.
Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika
Ajalugu
Aastail 1906-1940 oli sealne kogudus organisatsiooni Žiburys liige. Aastal 1906 avas kogudus organisatsiooni toel ka linnas kooli. Aastal 1907 avati õhtukool ja raamatukogu, aastal 1909 avas kogudus kooli ka Kvietiškises. Aastal 1918 hakkas kiriku juures tegutsema Neitsi Maarja Patuta Viljastumise ordu emaklooster, mille juures avati ka algkool. Aastal 1923 valmis kiriku juurde ka kloostri kolmekorruseline hoone. Aastal 1938 hakkas selle juures tegutsema tütarlaste kutsekool.
Ka mariaanid avasid aastal 1920 kiriku juures oma gümnaasiumi, mille hoone valmis aastal 1923. Aastal 1927 avasid nad seal raamatukogu.
Dearborni maakond
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 50 047.
Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika
Ajalugu
Aastal 1987 avati kiriku juures Jurgis Matulaitise kabel (Jurgis Matulaitis kuulutati selsamal aastal õndsaks). Aastal 1992 sai kirikust basilica minoris.
Dearborni maakond
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Fimbrios
Fimbrios on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Fimbrios klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Fimbrios seisuga 14.12.2013.
Läitenöör
Läitenöör on suurema hulga süütlite läitmiseks kasutatav abivahend, mis kujutab endast põleva ümbrisega kaetud traati, mille läbimõõt on 2–4 mm.
Sõltuvalt nööri tüübist liigub leek mööda läitenööri kiirusega 2–20 cm/sek.
Süütlite ühendamine läitenööriga tehakse spetsiaalsete klambrite abil ning süütenööri südamik peab olema kontaktis läitenööri põleva kestaga.
Biblioteca Ambrosiana
Biblioteca Ambrosiana (Ambrosiuse raamatukogu) on kardinal Federico Borromeo poolt 1607. aastal asutatud ajalooline Milano raamatukogu.
Raamatukogu asub Ambrosiuse palee (itaalia keeles Palazzo dell'Ambrosiana) ruumides. Samas hoones asub ka Pinacoteca Ambrosiana, mille asutas samuti kardinal Borromeo. pisi|tühi|Raamatukogu sissekäik
Ungari Töörahva Partei
Ungari Töörahva Partei (ungari keeles Magyar Dolgozók Pártja, MDP) oli Unagri Rahvavabariigis aastatel 1948–1956 võimul olnud kommunistlik partei. MDP asutati Ungari Kommunistliku Partei (MKP või UKP) ja Ungari Sotsiaaldemokraatliku Partei (MSZDP) ühinemisel.
Näiliselt prooviti jätta mulje kahe võrdse osapoole vabatahtlikust liitumisest, tegelikult survestasid MKP ja NSV Liit sotsiaaldemokraate. Sotsiaaldemokraatide ridadesse kuulunud teisitimõtlejad, kes ühinemist ei pooldanud, visati salaamitaktikale kohaselt pärast MDP asutamist parteist välja. Sisuliselt muudeti ühinemisega Kommunistliku Partei nime ja kaotati Sotsiaaldemokraatlik Partei.
Ungari Töörahva Parteid juhtis aastani 1956 Mátyás Rákosi, seejärel kolm kuud Ernő Gerő ning kuni partei tegevuse lõppemiseni János Kádár. Teistel, väiksematel erakondadel lubati kuni 1949. aasta lõpuni tegutseda iseseisvate koalitsiooniparteidena.
Ungari ülestõusu ajal tegid Kádári ja Imre Nagy lähikondlased MDP-st Ungari Sotsialistliku Töölispartei (MSZMP). Nagy uus valitsus ei pidanud ülestõusu revolutsioonivastaseks, vaid "suureks, rahvuslikuks ja demokraatlikuks tähtpäevaks" ning lubas lõpetada salapolitseiameti Államvédelmi Hatóság (AVH) tegevuse. Ungari lubadus lahkuda Varssavi Lepingu Organisatsioonist ja olla neutraalne viis 4. novembril 1956 Nõukogude Liidu sekkumiseni. Alates 8. novembrist toetas Kádári juhitud MSZMP taas Nõukogude Liitu.
Esimene sekretär
Aastatel 1948–1953 peasekretär.
Esimees
Täitis vaid esindusülesandeid, kaotati 1950.
İstanbuli Atatürki lennujaama terroriakt
İstanbuli Atatürki lennujaama terroriakt oli terroriakt, mis toimus 28. juunil 2016 İstanbuli Atatürki lennujaamas.
Umbes kell 21.50 kohaliku aja järgi (18.50 GMT) hakkasid kolm terroristi Kalašnikovi automaatidest rahvast korrapäratult tulistama. Politsei avas seejärel vastutule, üks terrorist tapeti, kaks terroristi lõhkasid pommivööd. Terroriakti tulemusel hukkus kohe või suri hiljem haiglas vigastustesse 45 inimest (neist 19 välismaalast) ja 239 inimest sai haavata. See oli seni viimane rohkem kui tosinast suuremast terroriaktist Türgis möödunud 12 kuu jooksul ja Türgi selle aasta enesetapupommirünnakutest kõige ohvriterohkem.
Türgi kuulutas 29. juuni riiklikuks leinapäevaks. Türgi president Recep Tayyip Erdoğan tegi avalduse, milles mõistis hukka rünnaku, mis leidis aset muslimite püha kuu Ramadaani ajal, öeldes: "see näitab, et terroristid ei hooli usust ega väärtustest". Vähemalt 80 riiki mõistis terroriakti hukka, avaldades poolehoidu ja toetust ohvritele. Ka ÜRO mõistis rünnaku hukka ning Euroopa Nõukogu ja Euroopa Liit väljendasid kaastunnet ja solidaarsust Türgiga.
Ameerika Ühendriikide Kongressi sisejulgeolekukomitee esimees Michael McCaul ütles, et rünnakute korraldaja on tšetšeen Ahmet Tšatajev. Väidetavalt oli ta olnud äärmusrühmituse ISIS sõjaministeeriumi liige. Tema praegune asukoht ei ole teada. Gruusia parlamendi kaitse- ja julgeolekukomisjoni esimehe Irakli Sesiašvili sõnul oli Ahmed Tšatajev president Mihheil Saakašvili ajal Gruusia luure agent, keda kasutati tšetšeenia võitlejatega läbirääkimistel. Gruusia endine president Mihheil Saakašvili teatas telejaama Rustavi-2 otsesaates esinedes, et 2012. aasta septembris Tšatajev vahistati Gruusias, kuid 2012. aasta valimistel oktoobris võimule tulnud uus valitsus eesotsas Bidzina Ivanišviliga vabastas ta ning Tšatajev läks Süüriasse ja ühines seal terroristliku rühmitusega ISIS.
High Line
High Line on 2,33 kilomeetrit pikk park, mis asub Manhattanil, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. Park on ehtitatud endise kõrgendatud raudtee peale. Park sai valmis 2009. aastal ja parki külastab aastas keskmiselt viis miljonit inimest.
Yosuke Ideguchi
Yosuke Ideguchi (jaapani keeles 井手口 陽介 Ideguchi Yosuke; sündinud 23. augustil 1996 Fukuokas) on Jaapani jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic.
Ta alustas klubikarjääri Jaapani kõrgliiga klubis Gamba Osaka. 2016. aastal valiti ta Jaapani kõrgliiga hooaja uustulnukaks ja 2017. aastal liiga sümboolsesse koosseisu.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on ta alates 2017. aastast mänginud 15 mängu. Koondisesekarjääri esimese värava lõi ta 31. augustil 2017 MM-i valikmängus Austraalia vastu. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiameeskonda.
Harilik sugapea
Harilik sugapea (Cynosurus cristatus) on kõrreliste sugukonda kuuluv rohttaimeliik.
Kirjeldus
Väikeste mätastena kasvav kollakasroheline taim. Lehed on harilikul sugapeal 1–3 mm laiad, lehelaba on lühike, suhteliselt tugeva keskrooga ja lame. Keeleke on kuni 1 mm pikkune ja tömp. Pööristähk on kitsas, loogelise teljega. Pähikuid on kahesuguseid: välimised lehvikutaolised ja viljatud ning sisemised viljuvad. Taimed kasvavad 20–60 cm kõrguseks.
Levik
Eestis on taime paiguti, tavaline on ta Saaremaal ja Kagu-Eestis. Ta kasvab niitudel ja puisniitudel, samuti kultuuris.
Dvarčionys
pisi| Dvarčionys (poola keeles Dworczany) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Dvarčionys piirneb lõunas Didieji Pupojaiga, idas Galgiaiga, kirdes Kairėnaiga, läänes aga Kalnaiga.
Dvarčionysi aladele jääb osaliselt Aukštagirise parkmets. Linnaosa läbib Dvarčionysi geomorfoloogiline kaitseala.
Dvarčionysis on algkool ja raamatukogu. Lõunapoolsemasse ossa on rajatud aianduskooperatiivid.
Dvarčionysi varasem nimekuju oli Dvarčėnai. Paik on saanud nime sealt läbi voolava Dvarčia oja järgi.
Linnaosa on tekkinud samanimelise küla aladele. Aastal 1866 oli seal 64 elanikku. Aastal 1888 rajati külla tellisevabrik, lisaks veel savikarjäär, kus kaevandati kohalikku punast savi. Aastal 1905 oli selle alal Mickūnai valda jääv küla, toona oli seal 60 elanikku. Tsaariajal kasutati küla kohta venekeelset nimekuju Дворчаны. Aastal 1931 oli Dvarčionysis 157 elanikku. Sealne tellisevabrik suleti aastal 1940.
Nõukogude perioodil rajati külla keraamilisi plaate tootev ettevõte. Küla liideti Vilniusega aastal 1959. Pärast Leedu taasiseseisvumist tegutses seal ettevõte AB „Dvarčionių keramika“, mis jätkas keraamiliste plaatide tootmist aastani 2016, mil see pankrotistus.
Castor (laev)
Castor (IMO numbriga 9444584) on vedurlaev. Laev on sõitnud Eesti ja Läti lipu all. Laev ehitati 2007 Ukrainas Mõkolajivis OAO Nikolajevi Masinatehases.
Pjotr Aleksejev
Aleksejev sündis arvatavasti 1813. aastal Peterburis ja alustas samas ka oma haridusteed. 1834–1838 järgnesid ülikooliõpingud Tartus, kus ta alustas kameralistikaga, aga suundus hiljem meditsiiniteaduskonda, kuid ei lõpetanud stuudiumi. 1829. aastast oli ta vastasutatud vene tudengite korporatsiooni Ruthenia liige ja sellesse aega jäävad samuti tema esimesed luulekatsetused.
Luuletaja esimesed luuletused, "Koidik" ja "Minu täht", ilmusid 1838. aastal. Aasta hiljem trükiti ajakirjas Otetšestvennõje zapiski (Oтечествeнные записки – 'isamaalised kirjutised') tema tõlge Friedrich Schilleri ballaadist "Sukelduja" (Der Taucher) ja almanahhis "Утреннaя заря" ('koidupuna') ilmus Aleksejevi luuletus "Ööbik" (Соловей). Schillerit tõlkis ta ka hiljem ("Rõõm").
Aleksejev tegutses algul Tartu erapansionaatides vene keelt ja kirjandust õpetades ning sellest kujunes peagi tema põhitegevus.
1840. aastal ilmus tema luulekogumik "Лирические стихотворения и сказки" ("Lüürilised luuletused ja muinasjutud"), mis sai positiivse vastuvõtu osaliseks. Tartus kujunes välja laus vene üliõpilastest koosnev luulekoolkond, kus tõusis kõige selgemalt esile Nikolai Jazõkovi luule, aga kelle loomingut matkivat üliõpilaslaulu viljelesid mitmed Ruthenia korporantidest poeedid, nagu Aleksandr Karamzin, Nikolai Ivanov jt.
Aastatel 1839–1861 (teistel andmetel hoopis 1840–1861) oli ta õpetaja Varssavi õpperingkonna haridusasutustes ning seal anti 1841. aastal välja ka tema romantiline poeem "Мель-Дона", mis räägib Tartus tekkinud traagilise lõpuga armukolmnurgast. Kriitikud ei andnud sellele teosele armu. Samal perioodil tükiti Peterburis ära mitmed tema teosed, nagu "Kaasaegne hääl vene sõdalaste auks ja kuulsuseks" (1854), "Närtsimatu luuderohi Issandas lahkunud valitseja Nikolai I kalmule" (1859), "Troonipärija, Tema Keiserliku Kõrguse Nikolai Aleksandrovitši täisealiseks saamise puhul" (1859) ja "Rahva tänulikkus Tema Keiserlikule valitsejale Aleksander II le" (1861), kuid suuremat tähelepanu need ei pälvinud.
Säilinud on ka 1844–1849 loodud, aga avaldamata jäänud luuletused ja kogumik luuletaja enda eluolu ning argieluvaateid kirjeldavat luulet aastatest 1854–1867. Viimaste seast leiab ka luulevormis kirjelduse 30. juulil 1860 toimunud kohtumisest ukraina kirjaniku Tarass Ševtšenkoga.
Aastatel 1861–1864 õpetas ta Arhangelskis ladina keelt ning töötas seejärel lühikest aega Šiauliai gümnaasiumis. 1869. aastal läks ta riiginõuniku auastmes pensionile ja suri järgmisel aastal Holmogorõs Arhangelski kubermangus.
Pjotr Aleksejevi vähene panus kirjandusse ning originaalsete tähtteoste puudumine on jätnud ta siiski vene kultuuris teisejärguliseks kirjameheks. Olulisem osa selle luuletaja loomingust jäi Tartus veedetud üliõpilasaastatesse.
Süütetaht
Süütetaht ehk hõõgtaht on süütlite läitmiseks kasutatav abivahend, mis kujutab endast kaaliumsalpeetriga immutatud puuvilla- või linakiududest nööri.
Süütetahi läbimõõt on 6–8 mm ja põlemiskiirus 0,3–0,5 cm/min. Põlemine toimub kõrgel temperatuuril hõõgudes ja selle kiirus on sõltuvuses tuule kiirusest.
Ramsau am Dachstein
Seal toimusid 1999. aasta suusatamise maailmameistrivõistlused, kust Eestisse toodi kolm medalit (Andrus Veerpalu hõbe ning Kristina Šmiguni hõbe ja pronks).
Maalides head
"Maalides head" on heategevusprojekt, kus Eesti avaliku elu tegelased maalivad heategevuseks maali, mis pannakse oksjonile ja saadud tulu annetatakse heategevuseks.
Projekti eestvedajad on kolm noort: Marianne Tamm, Annabell Sarapuu ja Maarja-Liis Uri. Projekt sai alguse aastal 2016, kui tüdrukud olid vaid 15-aastased.
Projekti eesmärgiks on aidata lapsi, kes on haiged ja peavad juba väga noorelt veetma päevi haiglas või ravimeid võttes. Läbi selle projekti toetatakse Minu Unistuste Päeva organisatsiooni, et nemad saaksid aidata rohkem laste unistusi täide viia. Projekti eestvedaja Marianne Tamm on ise vabatahtlik Minu Unistuste Päevas. Teiseks oluliseks eesmärgiks on olla eeskujuks Eesti noortele, näidata oma tegevusega, kuidas on võimalik teha ise midagi põnevat ning juhtida tähelepanu sellele, mis toimub meie ühiskonnas lastega, kes vajavad oma ellu rohkem rõõmu ja hingejõudu.
2016. aastal annetati Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal annetati Minu Unistuste Päevale ja Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidule. 2018. aastal annetatakse Minu Unistuste Päevale.
2017. aastal sai "Maalides head" projekt Seitsmeste uhkuse tiitli.
Osalejad
Maalinud on: Mick Pedaja (2016), Põhja Tallinn (2016), Kaire Vilgats (2016), Kätlin Hallik (2016), Maia Vahtramäe (2016), Kristel Aaslaid (2016), Elina Born (2016), Tanja Mihhailova-Saar (2016), Keili Sükijainen (2016), Jekaterina Novosjolova (2016), Mari Jürjens (2016), Karl Gustav Adamsoo (2016), Tõnis Niinemets (2016), Annabel Guitar (2016), Marilyn Jurman (2016), Martti Hallik (2016), Suvesangarid (2016), Silver Kaljula (2016), Indrek Ventmann (2016), Padjaklubi (2016), Liina Ariadne Pedanik (2017), Inga Lunge (2017), Ivo Linna (2017), Anni Rahula (2017), Liis Lemsalu (2017), Lenna Kuurmaa (2017), Gertu Pabbo (2017), Birgit Sarrap (2017), Helen Adamson (2017), La La Ladies (2017), Lauri Liiv (2017), Rasmus Rändvee (2017), Grete Paia (2017), Märt Avandi (2017), Perekond Meikarid (2017), Juss Haasma (2017).
Biksēre mõis
pisi|Biksēre mõisa peahoone Biksēre mõis ehk Libe mõis (saksa keeles Libbien, läti keeles Biksēres muiža, ka Libes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Praegu asub Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas Biksēres. Biksēres asuv ja tänapäeval Biksēre mõisaks kutsutav kompleks on tegelikult endise Libe mõisa süda, tegelik Biksēre mõis asus sealt 2,5 kilomeetrit eemal.
Ajalugu
Biksēre mõisa mainitakse esimest korda aastal 1583. Toona andis Stefan Batory mõisa Ramelitele. Hiljem vahetas mõis korduvalt omanikke, kuni aastal 1824 sattus see Magnuste suguvõsa kätte. Mõisakompleks jäi Magnuste valdusse kuni aastani 1939.
Mõisaansambel
Mõisakompleksi säilinud hooned on kõik ehitatud Magnuste ajal. Lihtsat peahoonet ehib arhitektuurilise kurioosumina uusgooti stiilis torn. Tänapäeval asub hoones vallamaja. Mõisakompleksi juures ei olnud tootmishooneid ega isegi teenijate maja, see-eest asusid seal kõrts ja tenniseväljak. Vanas mõisa magasiaidas asub muuseum. Endisel mõisa golfiväljakul asub praegu lava.
Mudaravi
pisi|Pärnu mudaravila Mudaravi on iidne loodusravimeetod, millel on soojustoime, bioaktiivne ja mehaaniline toime.
Biksēre mõis
Mõisaansambel
Mõisakompleksi juures asub 15 hektari suurune park. Aastal 2006 avati seal puuskulptuuride kollektsioon.
Mudaravi
Mudaravi oli tuntud juba Vanas Egiptuses, samuti muistses Kreekas ja Roomas, ülejäänud Euroopas aga keskajal ja hiljem. Muda kasutati kas üldvannidena või määriti kehale ja lasti päikese käes kuivada, mis soojendas organismi sügavuti väga efektiivselt. Mudaravi eesmärk ongi soojendada kudesid. Naha temperatuuri tõustes intensiivistub naha vereringe ja tõuseb pulsisagedus (temperatuur kudedes võib tõusta 45–55 °C ja püsida pikka aega). Ravikuur leevendab valu, parandab ainevahetusprotsesse ja kudede troofikat, viib organismist välja liigset vedelikku ja jääkaineid.
Mudaravi Eestis
Eestis rajas esimese muda- ja kümblusasutuse Friedrich von Buxhoeveden 1824. aastal Saaremaale Kihelkonna lähedale Rootsikülla. Peagi kerkisid analoogilised ehitised ka Haapsallu, Kuressaarde, Pärnusse ja Narva-Jõesuusse.
Kuressaares rajati 1840. aastal Weise mudaraviasutus. Muda võeti samast lähedal olevast lahest, kus poisikesed supluse ajal alati ennast üleni mudaga sisse määrisid ja seisid nõnda meres vähemalt 15–20 minutit. 1856. aastal rajas puusepp Jakop Weise lesk pargi äärde mudaravila. Selle kuulsus ulatus ka Peterburi günekoloog-akušööri Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewskini, kes põdes kauemat aega reumaatilist liigeste põletikku. Pärast Weise ravilas saadud mudakuuri paranes ta seisund tunduvalt. Järgmisel aastal võttis ta Kuresaarde tulles Peterburist kaasa neli reumahaiget, ka need paranesid edukalt.
Wladislaw Mierzejewski otsustas ehitada Kuressaarde teise mudaravila, mis valmis juba 1876. aastal Peterburi ja Itaalia arhitektide juhendamisel. Ühtlasi rajas ta raudteerööpad, et muda hobuvagonettidega Suurest lahest ravilasse transportida. 19. saj teisel poolel tegutses Kuressaares kokku kolm mudaravi asutust, nende patsientide arv kasvas pidevalt. 1889. aastaks ulatus see 715 inimeseni. Suurelt osalt tulid nad Peterburist, Moskvast ja mujalt Venemaalt. 1900. aastal oli supelvõõraid 592 perekonda. Bruno Pao andmetel käis 1900. aastal Kuressaare mudaravilas jalga ravimas Soome marssal Carl Mannerheim (1867–1951) Kokku viibis ta Kuressaares ravil kuus nädalat. Arvatavasti oli ta Roomassaare mudaravilas dr med Wladislaw Mierzejewski juures. Mudaravila hävines Teise maailmasõja ajal pommirünnakute tagajärjel.
Suviti toimub Kuressaares endise Mierzejewski mudaravila territooriumil loodusravi mess.
Ken'yū Sugimoto
Ken'yū Sugimoto (jaapani keeles 杉本 健勇 Sugimoto Ken'yū; sündinud 18. novembril 1992) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2017–2018 8 mängu.
Ferrara hertsogkond
Ferrara hertsogkond (itaalia keeles Ducato di Ferrara) oli Põhja-Itaalias asunud suveräänne riik.
Aleksander Laipman
Aleksander Laipman VR I/3 (ka Aleksander Laipmann; 2. detsember 1886 Araste küla, Vigala vald, Läänemaa – 12. veebruar 1920) oli Eesti sõjaväearst.
Ferrara hertsogkond
Taust
pisi|left|150px|Müüri ja vallikraaviga ümbritsetud Ferrara, u 1600 Ferrara asustuse algupära ei ole selge ning ilmselt asustasid piirkonna Po jõe suudmes olevate laguunide elanikud. Ferraras on kaks varajase asustuse keskpunkti, millest üks asub katedraali ümbruses ning teine, nn castrum bizantino, selle vastaskaldal San Pietro linnaosas, kus Po jõe Primaro lisajõgi voolab Volano kanalisse.
Alu mõis
pisi|Kunagise Alu mõisa peahoone Alu mõis (saksa keeles Allo) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb Rapla maakonna Rapla valla territooriumile. Mõisakompleks asub Alus.
Ferrara hertsogkond
Taust
Ferrara nime on kirjalikult esmamainitud 753. aastal, mil see esineb langobardide kuninga Desideriuse dokumendis kui linn, mis moodustas osa Ravenna eksarhaadist. Aastal 757 tõotas Desiderius langobardide "Ferrara hertsogkonna" (ducatus ferrariae) paavst Stephanus II-le. Pärast aastat 984 oli tegemist Modena ja Canossa krahvi Tedaldo läänivaldusega. Hiljem kuulutas Ferrara end küll sõltumatuks, kuid aastal 1101 vallutas linna Toscana markkrahvinna Matilde di Canossa. Selleks ajaks domineerisid linnas mitu suurt perekonda, kellest kõige silmapaistvam oli perekond Adelardi (ehk Aleardi).
Aleksander Laipman
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis, lõpetas Tartu Ülikooli, oli EÜS-i liige.