cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anu-Liis Riispere
Elulugu
Lõpetas 1950 Tartu 2. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogi-taimefüsioloogina ja 1965 Zooloogia ja Botaanika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1968, Zooloogia ja Botaanika Instituut), väitekiri "Männi (Pinus silvestris L.) mineraalsest toitumisest loomuldadel". Oli 1957–62 TÜ Bioloogiajaama nooremteadur, 1962–65 Zooloogia ja Botaanika Instituudis aspirant, 1965–67 laborant, 1967–70 nooremteadur, 1970–91 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori vanemteadur.
Nihat Zeybekçi
2004. aastal valiti ta Õigluse ja Arengu Partei esitatud kandidaadina Denizli linnapeaks. 2011. aasta Türgi parlamendivalimistel valiti ta Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. 25. detsembrist 2013 kuni 17. novembrini 2015 oli ta Türgi majandusminister. Uuesti sai ta Türgi majandusministriks 24. mail 2016.
Anu-Liis Riispere
Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekudede regeneratsioon, puude mineraalne toitumine, taimede parasiidiresistentsus, taimekudede reaktsioon kahjustustele. 35 teadustrükist.
Maitse mõõdupuust
Kokkuvõte
Aga kuigi kõik üldised kunstireeglid põhinevad ainult kogemusel ja tähelepanekutel inimloomuse ühiste tunnete kohta, ei vasta inimeste tunded alati neile reeglitele. Need vaimu peenemad tunded on väga õrna loomuga ning selleks et nad oma üldiste ja kindlaks tehtud printsiipide järgi kergesti ja täpselt mängima hakkaksid, on tarvis paljude soodsate asjaolude kokkulangemist. Vähimgi väline takistus või sisemine korratus häirib nende liikumist ning ajab kogu masinavärgi toimimise segi. Kui me tahaksime mõne ilu või inetuse mõju järele proovida, peaksime hoolikalt valima aja ja koha ning viima kujutlusvõime sobivasse olukorda ja dispositsiooni. Kui puudub meelerahu, keskendumine või tähelepanu, siis katse ei õnnestu. Vormi ja tunde loomulik suhe on siis vähemalt raskemini avastatav ja selle nägemine nõuab suuremat hoolikust. Me ei saa selle mõju leida niivõrd iga konkreetse ilu toime järgi, vaid püsiva imetluse järgi nende teoste vastu, mis on elanud üle kõik moekapriisid ning teadmatuse ja kadeduse eksitused.
Homerose kuulsust ei ole tumestanud kliima, valitsuse, usu ja keele muutused. Autoriteedi või eelarvamuse tõttu võib halb luuletaja või kõnemees ajutiselt moodi minna, kuid tema maine ei jää püsivaks ega ulatu kõikjale. Tulevased põlved ega võõramaalased ei näe tema võlu ja tema puudused saavad ilmseks. Kui aga tegu on tõelise geeniusega, siis teda imetletakse seda rohkem, mida kauem tema teoseid ikka veel loetakse ja mida laiemalt teda tuntakse. Kitsas ringis on liiga palju kadedust ja kiivust ning isegi lähedane tutvus tema isikuga võib vähendada heakskiitu tema teostele.
Paistab niisiis, et hoolimata maitse lahknevustest ja kapriisidest on olemas teatud üldised heakskiidu ja laidu printsiibid, mille mõju võib hoolikalt vaadates näha kõigis vaimutoimingutes. Mõned vormid ja omadused on seesmise koe algse ehitusega mõeldud meeldima, mõned mitte meeldima, ja kui need niimoodi ei mõju, on asi mingis elundi puudujäägis. See, kellel on palavik, ei saa pidada oma maitsmist võimeliseks maitse üle otsustada, ja see, kelle on kollatõbi, ei saa pretendeerida võimele otsustada värvuste üle. Igal olendil on terve ja mitteterve olek, ja ainult tervelt olekult võib oodata maitse ja tunde tõelist standardit. Kui elundi terve oleku korral on inimeste tunded täielikult või suurelt jaolt ühtelangevad, saab sellest tuletada täiusliku ilu idee, nii nagu seda, kuidas esemed tervele inimesele päevavalges paistavad, nimetatakse nende tõeliseks värvuseks, kuigi mööndakse, et värvus on kõigest meelte kujutlus.
Seesmistel elunditel on sageli puudujääke, mis ei lase neil üldistel printsiipidel, millest ilu- või inetusetunne sõltub, mõjuda või nõrgendavad seda mõju. Sellepärast ei saa oodata, et nendest esemetest, mis vaimu ehituse tõttu on loomupäraselt mõeldud naudingut pakkuma, tunneksid kõik naudingut. Tuleb ette olukordi, mis heidavad esemetele vale valgust või ei lase õigel valgusel tuua kujutlusvõimele õiget tunnet ja taju.
Üks põhjus, miks paljud ei tunne õiget ilutunnet, on see, et neil puudub see kujutlusvõime rafineeritus, mida eeldab tundlikkus nende peenemate emotsioonide suhtes. Kõik pretendeerivad sellele rafineeritusele, räägivad sellest ning taandaksid igasuguse maitse selle standardile. Aga selleks et maitsele valgust heita, on tarvis seda rafineeritust täpsemalt defineerida.
Vaimne maitse on sarnane, kuigi ilu ja inetus on veel vähem kui magus ja mõru esemete omadused, vaid kõik need kuuluvad täielikult tundele, seesmisele või välisele. Peab möönma, et esemetel on teatud omadused, mida loodus paneb neid tundeid esile kutsuma. Et neid omadusi võib olla vähemal määral ja nad võivad olla üksteisega segatud, siis maitse sageli ei märka neid või ei suuda kõiki maitsenüansse eristada. Kui elundid on nii peened, et nad ei jäta midagi märkamata, ning nii täpsed, et tajuvad kompositsiooni iga koostisosa, siis me ütleme, et maitse on rafineeritud, olgu siis sõna-sõnalt või metafoorselt. Siin ongi rakendatavad ilu üldised reeglid, mis on saadud üldtunnustatud eeskujude põhjal ning tähelepanekutest selle kohta, mis on meeldiv või ebameeldiv siis, kui see on esitatud eraldi ja suurel määral. Ja kui needsamad omadused kompositsiooni koosseisus ja vähesel määral ei tekita mõne inimese elundites tuntavat meeldivust või ebameeldivust, siis me ütleme, et ta ei saa sellele rafineeritusele pretendeerida. Nende üldiste reeglite või üldtunnustatud eeskujude ettenäitamine on nagu võtme ja nahariba leidmine. Kui kirjanduse kaunidusi ei oleks kunagi süstematiseeritud ega üldistele printsiipidele taandatud ega tunnustatud eeskujusid näidatud, siis oleksid ikkagi olnud paremad ja halvemad maitsed, kuid ei oleks olnud nii lihtne vaigistada halba kriitikut, kes alati tunnistab ainult oma maitset. Aga kui näidata talle kunsti üldtunnustatud printsiipi ning illustreerida seda näidetega, mida ta omaenda maitse põhjal tunnistab printsiibile vastavaks, ja tõestada, et seesama printsiip on rakendatav käesoleval juhtumil, kus ta selle mõju ei tundnud ega tajunud, siis ta peab tegema järelduse, et viga on temas ning tal jääb rafineeritusest puudu.
Nagu iga meele ja võime puhul, peab meie vaimse maitse täiuslikkus olema ilu ja inetuse kiire ja terav tajumine. Inimene ei saa endaga rahul olla, kui kahtlustab, et tal on midagi suurepärast või laiduväärset kahe silma vahele jäänud. Sel juhul osutub, et inimese täiuslikkus ning meele või tunde täiuslikkus on ühendatud. Väga rafineeritud maitse võib paljudel juhtudel nii inimesele endale kui ka sõpradele väga ebamugav olla, kuid rafineeritud nalja- ja ilumaitse on väga soovimisväärne, sest see on kõigi kõige peenemate ja süütumate naudingute allikaks, milleks inimene on võimeline. Sellega nõustub kogu inimkond. Maitse rafineeritus võetakse kindlasti hea meelega vastu. Seda tõendavad kõige paremini need eeskujud ja printsiibid, mida tunnistavad kõik rahvad ja ajastud.
Hoolimata maitse rafineerituse suurest sünnipärasest erinevusest saab maitset kõige paremini kasvatada ja parandada harjutamine mingi konkreetse kunsti peal. Kogemus teeb tunde täpsemaks, nii et tajutakse iga osa kaunidusi ja puudusi ning hinnatakse iga osa eraldi. Tunne muutub selgeks ja aredaks.
Ka ühe olulise teose hindamisel tuleb seda vaadelda korduvalt, panna tähele ja mõelda mitmes valguses. Esimesel vaatamisel jääb kiirustamise tõttu segane mulje. Osadevahelisi suhteid ei nähta, stiilitunnuseid eristatakse vähe, üksikuid täiusi ja puudusi ei eristata. Ja on ka sellist liiki pinnapealne ilu, mis esialgu meeldib, kuid peagi osutub, et see ei sobi kokku mõistuse või kire adekvaatse väljendusega, nii et maitse põlgab selle ära või jätab sellele palju väiksema väärtuse.
Mingit laadi ilu kontempleerimise harjutamine toob tahes-tahtmata kaasa suurepärasuse liikide ja astmete võrdlemise ning nende omavahelise proportsiooni hindamise. See, kes pole saanud ilu liike võrrelda, ei ole pädev ühegi eseme kohta arvamust avaldama. Ainult võrdlus kujundab kiituse ja laituse ning nende astmete aluse. Kõige jämedamaski maalis on nii palju värvide sära ja jäljenduse täpsust, mis on kaunidused, ja talupoeg või indialane imetleks seda väga. Ilu madal aste on suurima suurepärasusega tuttavale inimesele ebameeldiv, nii et ta nimetab seda inetuks.
Et kriitik saaks oma asja täielikumalt teha, peab ta hoiduma eelarvamustest ning mõtlema ainult esemele, mida ta hindab. Iga kunstiteost tuleb selleks, et ta õigesti mõjuks, vaadata teatud vaatekohast ja see, kelle tegelik või kujutletav olukord ei vasta sellele, mida teos nõuab, ei saa seda täielikult nautida. Kõnemees pöördub konkreetse publiku poole ning peab arvestama selle erilise vaimuga, arvamustega, kirgedega ja eelarvamustega, muidu ta ei saa kuulajaid mõjutada. Kui publik ei ole tema suhtes hästi meelestatud, peab ta enne asja juurde asumist kuulajate poolehoiu võitma. Kriitik, kes pärineb teisest ajastust, peab kõike seda arvesse võtma ning paigutama end kuulajate asemele. Kriitik peab ka võimalust mööda unustama oma suhtumise autorisse ning võtma teost vastu nagu inimene üldse. See, keda mõjutab eelarvamus, ei aseta end niisugusele vaatekohale. Kui teos on mõeldud teisele ajastule või teisele rahvale, siis niisugune kriitik ei võta arvesse vastavaid vaateid või eelarvamusi. Ta ei võta ka arvesse, et teos on mõeldud avalikkusele, ega unusta oma huvi sõbra või vaenlase, rivaali või kommentaatorina. See väärastab tema tundeid ega lase teose kaunidustel ja puudustel talle vabalt mõjuda. Nõnda hälbib tema maitse tõelisest standardist ning ta kaotab usutavuse ja autoriteedi.
Eelarvamus lõhub igas asjas tervet otsustust ja väärastab kõiki intellektuaalseid toiminguid, nii ka hea maitse ja ilutunde puhul. Hea taju juurde käib eelarvamuse mõju ohjeldamine, ning mõistus on vähemalt selle eeltingimus, kui mitte olemuslik osa. Kõigis üllamates kunstiteostes on osad omavahel vastavuses. Selle kaunidusi ja puudusi ei saa tajuta, kui mõtlemine ei suuda kõiki neid haarata ja võrrelda, et tajuda terviku kooskõla ja ühtsust. Igal kunstiteosel on ka eesmärk, milleks see on mõeldud, ja seda saab hinnata rohkem või vähem täiuslikuks vastavalt sellele, kui hästi ta sellele vastab. Kõnekunsti eesmärk on veenda, ajaloo eesmärk olla õpetlik, luule eesmärk olla nauditav kirgede ja kujutlusvõime kaudu. Kriitik peab teose eesmärke kogu aeg silmas pidama ning suutma selle üle otsustada, kuivõrd vahend vastab eesmärkidele. Ja kõige luulelisemgi teos on kõigest väidete ja arutluste ahel. Need ei pruugi küll olla kõige õigemad ja täpsemad, kuid on usutavad, kuigi kujutlusvõime värvid seda varjavad. Tragöödia ja eepose tegelasi tuleb kujutada mõtlevana ja tegutsevana vastavalt iseloomule ja asjaoludele. Luuletajal ei saa olla sellises rafineeritud ettevõtmises edu, kui tal peale maitse ja leidlikkuse pole otsustuste tegemise võimet. Tõelise maitse toimingud nõuavad samasugust võimete suurepärasust – arusaamise selgust, eristamise täpsust – nagu mõistuse täiustamine. Vaevalt kunagi juhtub, et arukas inimene, kelle on mingi kunstiga kogemust, ei oska selle ilu üle otsustada. Sama haruldane on see, et kellegi on hea maitse, kuid puudub terve aru.
Nii et kuigi maitse printsiibid on üldised ning kõigil inimestel enam-vähem, kui mitte täielikult samad, on vähesed pädevad andma hinnanguid igale kunstiteosele või seadma oma tunnet ilu standardiks. Sisetunde elundid on harva nii täiuslikud, et üldised printsiibid saaksid täielikult rakenduda ning tekitada neile vastava tunde. Neil on kas mõni puudus või on nad kuidagi korrast ära ning seetõttu nad tekitavad eksliku tunde. Rafineerimata kriitik annab hinnanguid eristusi tegemata, arvestades ainult eseme jämedamaid ja käegakatsutavamaid omadusi. Peenemad varjundid jäävad tähele panemata ja arvestamata. Kui tal ei ole küllalt kogemust, on tema hinnang hägune ja kõhklev. Kui ta pole saanud võrrelda, imetleb ta kõige tühisemaid kaunidusi, mis on pigem puudused. Kui teda mõjutab eelarvamus, on tema loomulikud tunded väärastatud. Kui heast tajust jääb puudu, pole ta pädev nägema plaani ja arutluse kaunidusi, mis on kõrgeimad ja suurepäraseimad. Tavaliselt kannatavad inimesed mõne niisuguse puuduse käes, sellepärast on kaunite kunstide tõeline kohtunik kõige elegantsematelgi ajastutel nii haruldane. Tal peab olema tugev aru ja harjutamisega täiustatud rafineeritud tunne ning tal ei tohi olla eelarvamusi. Sellise kohtuniku hinnang ongi maitse ja ilu tõeline standard.
Aga kust niisugust kriitikut leida? Kuidas teda ära tunda? Tundub, et need piinlikud küsimused toovad meid tagasi sellesse ebakindlusse, millest me oleme püüdnud lahti saada.
Aga kuigi selle üle, kas mõni konkreetne inimene on hea tajuga, rafineeritud kujutlusvõimega ja eelarvamustest vaba, sageli vaieldakse, on niisugused omadused kogu inimkonna silmis väärtuslikud ja austusväärsed. Kahtluste korral tuleb toimida nii nagu teistegi vaidlusküsimuste korral, mida arul tuleb lahendada: tuleb tuua parimaid argumente, mida suudetakse leiutada, ning tunnistada, et tõeline ja otsustav standard on olemas, ning olla salliv nende suhtes, kes apelleerivad sellele standardile teistmoodi kui meie. Meile piisab praegu sellest, kui oleme tõestanud, et kõigi inimeste maitse pole ühe pulga peal ning mõne inimese maitse on teiste omast parem, kuigi on raske öelda, kes see on.
Olgugi et rafineeritud maitsega inimesi on vähe, on neid kerge ära tunda nende aru tervuse järgi ning selle järgi, et neil on suuremad võimed kui teistel. See üleolek teeb elava heakskiidu, mille nad annavad headele kunstiteostele, üldtunnustatatuks. Paljud inimesed tajuvad üksinda ilu nõrgalt ja kaheldavalt, aga kui meistriteos neile kätte näidatakse, siis nad oskavad seda nautida küll. Kui keegi niimoodi tõelist luuletajat või kõnemeest imetlema õpib, levib see imetlus ka edasi. Ja kuigi eelarvamused saavad mõneks ajaks valdavaks, ei ühine nad kunagi tõelise geeniuse mõnd rivaali ülistama, vaid taganevad lõpuks loomulikkuse ja õige tunde jõu ees. Kuigi kultuurrahvas võib kergesti eksida oma lemmikfilosoofi valikus, ei eksi ta kunagi pikalt selles, keda pidada lemmik-eepikuks või -traagikuks.
Jääb veel kaks maitsete erinevuse allikat, mis ei kaota küll ilu ja inetuse piiri ära, kuid mõjutavad sageli heakskiidu või laituse määra. Üks on inimeste erinevad kehavedelikud, teine on meie ajastu ja kodumaa erilised kombed ja arvamused. Maitse üldised printsiibid on inimloomusele ühtsed. Hinnangute erinevus tuleb tavaliselt mõnest võimete puudusest või väärastusest, olgu siis eelarvamuse, vähese kogemuse või rafineerituse puudujäägi tõttu. On õige ühte maitset kiita ja teist taunida. Aga seal, kus on niisugune seesmise koe või välise olukorra erinevus, mis jätab mõlemad täiesti laitmatuks, nii et kumbagi ei saa teisele eelistada, on hinnangute mõningane erinevus vältimatu ning me otsime asjata standardit, millega vastandlikud hinnangud lepitada.
Noort inimest, kelle kired on soojad, puudutavad armastuse ja õrnuse kujundid rohkem kui vanemat inimest, kes naudib tarku filosoofilisi mõtisklusi eluviisist ja kirgede ohjeldamisest. Kahekümnese lemmik võib olla Ovidius, neljakümnesel Horatius ja viiekümnesel võib-olla Tacitus. Neil juhtudel oleks mõttetu püüda omaks võtta teiste arvamused ja loobuda oma loomulikest kalduvused. Me valime lemmikkirjaniku nagu sõbra – meelelaadi ja dispositsiooni sarnasuse järgi, eelistades lõbusust või kirge, tundeid või mõtteid.
Üks inimene naudib rohkem ülevat, teine õrna, kolmas naljakat. Üks on puuduste suhtes väga tundlik ja nõuab, et kõik oleks õige, teisel on elavam ilutunne ja ta andestab ühe kõrgelennulise või südantlõhestava koha pärast kakskümmend rumalust ja eksimust. Üks otsib lühidust ja energiat, teine külluslikku ja harmoonilist väljendust. Ühele meeldib lihtsus, teisele kaunistused. Komöödial, tragöödial, satiiril ja oodil on igaühel oma poolehoidjad. Kriitik ei tohi muidugi piirduda ühe žanri heakskiiduga ja teised hukka mõista, aga peaaegu võimatu on mitte eelistada südamelähedasemat. Need eelistused on süütud ja vältimatud ning nende üle pole mõistlik vaielda, sest pole standardit, mille järgi otsustada.
Meile meeldivad kirjandusteoses rohkem pildid ja tegelased, mis meenutavad meie ajastu ja kodumaa kombeid. On tarvis pingutust, et leppida vanaaja lihtsusega, sellega, et printsessid toovad allikalt vett ning kuningad ja kangelased teevad endale ise süüa. Me küll mööname, et see pole autori viga ega teose inetus, kuid niisugune teos ei puuduta meid nii palju. Sellepärast on raske komöödiat ühest ajastust teise või ühelt maalt teisele üle tuua. Prantslane ega inglane ei naudi Terentiuse "Androslannat" ega Niccolò Machiavelli "Cliziat", kus naine, kelle ümber tegevustik keerleb, ei ilmu kordagi lugejate ette, mis vastab Vana-Kreeka ja tänapäeva Itaalia tagasihoidlikule meelelaadile. Õpetatud ja mõtlemisvõimeline inimene teeb nendele kommete iseärasustele möönduse, aga tavapublik ei suuda oma tavaarusaamu nii palju kõrvale panna, et nautida seda, mis neile ei sarnane.
Antiiksete ja modernsete vaidluses sageli üks pool vabandab antiiksete näivat absurdsust oma aja kommetega ning teine pool ei võta seda vabandust vastu või möönab seda vabandusena ainult autorile, mitte teosele. Ülalmainitud süütutele kommete iseärasustele tuleb kindlasti mööndus teha, sest mood ei tohiks luuletaja kuulsust rikkuda. Kui aga ajastu kombed olid pahelised ning neid kujutatakse ilma laiduta, siis on tõesti tegu inetusega. Inimlikkuse ja sündsuse puudujääk, mis on mitme kreeka luuletaja, mõnikord koguni Homerose ja traagikute tegelastel silmatorkav, vähendab tunduvalt nende üllaste teoste väärtust ning annab moodsatele autoritele eelise.
Moraaliprintsiibid on nagu teisedki spekulatiivsed arvamused voolamises ja pöördumises. Spekulatiivsed eksitused teoste väärtust kuigi palju ei kahanda. On tarvis ainult pisikest mõtte või kujutlusvõime pingutust, et elada sisse kunagistesse arvamustesse ning neid ja järeldusi nendest nautida. Aga väga suurt pingutust on tarvis selleks, et muuta oma hinnangut kommetele ning kiita või laita, armastada või vihata midagi muud kui seda, millega ollakse ammu harjunud. Kui inimene on kindel selle moraalistandardi õigsuses, mille järgi ta otsustab, on ta õigusega kiivas ega väärasta hetkekski oma südametundeid, et kirjanikule vastu tulla.
Nihat Zeybekçi
Isisiklikku
Ta on abielus ja tal on neli last.
Maitse mõõdupuust
Kokkuvõte
Spekulatiivsete eksituste seas on usundi omad kõige vabandatavamad. Rahva ega üksikisiku kultuursuse ega tarkuse üle ei tohi otsustada nende teoloogiliste printsiipide jämeduse või peenuse põhjal. Usuasjades, mis eeldatavalt käivad üle inimmõistuse, ei kuulata seda head taju, mis inimesi igapäevaelus juhib. Õiglane kriitik peab paganliku teoloogia absurdsustest mööda vaatama ja meie järeltulijad peavad olema sama sallivad meie suhtes. Usulisi printsiipe ei tohi luuletajale pahaks panna, kui need ei vii fanatismi ega ebausuni. Kui see juhtub, siis nad ähmastavad moraalitundeid ning nihutavad pahe ja vooruse loomulikke piire. Siis on need igavesed puudused, mida ajastu eelarvamused ja väärarvamused ei õigusta.
Katoliikluse juurde käib vägivaldse vihkamise õhutamine igasuguse muu kultuse vastu ning kõikide paganate, muhameedlaste ja ketserite kujutamine Jumala raevu ja kättemaksu märklauana. Katoliiklikud fanaatikud peavad neid tundeid, mis on tegelikult väga laiduväärsed, voorusteks ning kujutavad neid oma tragöödiates ja eepilistes poeemides jumaliku kangelaslikkusena. See on rikkunud kaht suurepärast näidendit – Pierre Corneille' "Polyeucte'i" ja Jean Racine'i "Athalie'd".
Ka usulised printsiibid on kunstiteose puuduseks, kui need tekitavad ebausu ning tungivad igasse tundesse, olgu see kui tahes usukauge. Luuletajat ei vabanda see, et tema kodumaa kombed on koormanud elu nii paljude usuliste tseremooniatega, et midagi ei jää selle ikke alt välja. Jääb alatiseks naeruväärseks, et Petrarca võrdleb oma armastatut Laurat Jeesuse Kristusega ja too meeldiv libertiin Giovanni Boccaccio tänab väga tõsiselt Kõigeväelist Jumalat ja naisi selle eest, et nad on kaitsnud teda vaenlaste eest.
Kirjandus
56, lk. 29–38. Kathleen Marie Higgins, Robert Hopkins, Robert Stecker, David E. Cooper (toim). Companion to Aesthetics, Blackwell Publishing 2009, lk 331–334.
Four_Dissertations
Khayyāmi tänav
Khayyāmi tänav (pärsia keeles خیابان خیام; Khiābān Khayyām) on Iraani poeedi ’Omar Khayyāmi järgi nimetatud tänav Iraani pealinnas Teheranis.
Pavel Vorožtsov
pisi|Pavel Vorožtsov (2008) Pavel Vorožtsov (vene Павел Владимирович Ворожцов; sündinud 30. aprillil 1980 Tallinnas) on Eesti ja Venemaa teatri- ja filminäitleja.
Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli. Aastal 2006 lõpetas ta Moskva Kunstiteatri stuudiokooli.
Ta on töötanud Tallinnas Vene Teatris. 2007 kutsuti ta Moskva Kunstiteatrisse.
Iker Muniain
Iker Muniain Goñi (sündinud 19. detsembril 1992 Pamplonas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Athletic Bilbao põhiliselt vasaku äärepoolkaitsjana. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta liitus Athletic Bilbao noorteakadeemiaga 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 30. juulil 2009 UEFA Euroopa Liiga eelringi mängus BSC Young Boysi vastu, saades 16 aasta 7 kuu ja 11 päeva vanuselt Bilbao noorimaks debütandiks 94 aasta jooksul. Nädal aega hiljem lõi ta korduskohtumises Young Boysi vastu värava. Sama aasta 30. augustil sai ta Bilbao noorimaks debütandiks Hispaania kõrgliigas. Hispaania kõrgliigas lõi Muniain esimese värava 4. oktoobril 2009 mängus Valladolidi Reali vastu, saades noorimaks väravalööjaks Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2010–11 valiti ta Hispaania kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks.
2019. aastal sai Muniain Athletic Bilbao kapteniks.
2009. aastal saavutas Muniain Hispaania kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel kolmanda koha. Aastatel 2011 ja 2013 tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiameeskonda.
Santiago Ramón y Cajal
Santiago Ramón y Cajal (1. mai 1852 Petilla de Aragón – 17. oktoober 1934 Madrid) oli Hispaania patoloog, histoloog, neuroteadlane, Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaat. Tänu läbimurdelistele uuringutele aju rakulise ehituse ja organisatsiooni valdkonnas peetakse teda nüüdisaegse neuroteaduse rajajaks.
Ta oli silmapaistva kunstiandega ning jättis sellega püsiva jälje neurobioloogia ajalukku. Sadu tema joonistatud närvirakkude ja ajukoe skeeme kasutatakse õppetöös senimaani.
Elukäik
Santiago Ramón y Cajal sündis 1852. aastal Hispaanias Petilla de Aragóni külas. Lapsepõlves oli ta mässumeelne ja probleemse käitumisega, mistõttu oli sunnitud mitu korda kooli vahetama. Tänu märkimisväärsele kunstiandele soovis ta noorena kunstnikuks hakata, aga see soov leidis tema kohaliku kogukonna arstina töötavas isas tugevat vastuseisu. Ülikooliõpinguid alustas ta siiski arstiteaduste valdkonnas Zaragoza ülikoolis, kus ta 1873. aastal sai meditsiinikraadi.
Ülikooliõpingute järel teenis ta arstina Hispaania sõjaväe meditsiiniteenistuses ning osales 1874.–1875. aastal Guerra de los Diez Añose (1868–1878) (Guerra Larga) ülestõusus Kuubas. Teenistuse ajal haigestus ta malaariasse ja tuberkuloosi ning pöördus tagasi Hispaaniasse. 1877. aastal kaitses ta Madridis meditsiinidoktori kraadi ning 1883. aastal asus Valencia ülikoolis tööle anatoomiaprofessorina. Hiljem töötas ta professorina ka Barcelonas (1887) ja Madridis (1892). 1922. aastal asutas ta Bioloogiauuringute Laboratooriumi (Laboratorio de Investigaciones Biológicas), mis hiljem nimetati tema auks ümber Cajali Instituudiks (Instituto Cajal).
1879. aastal abiellus ta Silveria Fañanás Garcíaga. Abielust sündis neli tütart ja kolm poega.
Santiago Ramón y Cajal suri Madridis 1934. aastal 82 aasta vanuselt.
Teadustöö
Noore teadlasena keskendus Cajal Zaragoza ja Valencia ülikoolis bakterioloogiale ning uuris koolera mikrobioloogiat ja kudede põletiku patoloogiat.
1887. aastal saabus ta karjääris pöördepunkt, kui ta 35-aastaselt Madridi külastades nägi esimest korda mikroskoobist Camillo Golgi väljatöötatud hõbekromaat-rakuvärvimismeetodiga töödeldud ajukoe lõike. Kuigi tegemist oli tol ajal veel suhteliselt vähe tuntud meetodiga, mõistis Cajal, et selle abil on võimalik tuua selgust vastuolulisele küsimusele 19. sajandi neurobioloogias – sellele, kuidas närvirakud interakteeruvad. Kogemus innustas teda alustama uurimistööd neurobioloogia valdkonnas, mis kestis aastakümneid ja oli märkimisväärselt viljakas.
Neuroni doktriin
1830. aastatel püstitasid Jacob Schleiden, Theodor Schwann ja Rudolf Virchow rakuteooria, mille kohaselt kõik elusorganismid koosnevad rakkudest. Saksa teadlased Joseph von Gerlach vanem ja Otto Deiters postuleerisid aga seejärel, et närvikude on erandlik, kuna närvirakud ei ole iseseisvad üksused, vaid moodustavad ühtse retikulaarse võrgu ehk süntsüütsiumi. Seda seisukohta kinnitas ja rafineeris itaallasest neuroanatoom Camillo Golgi, kes oma hõbekromaathistoloogilise rakuvärvingu meetodile tuginedes väitis, et närvirakkude aksonid moodustavad retikulaarse võrgu, samas kui närvirakkude dendriidid ei moodusta ühist võrku ning täidavad pigem toite- ja tugirolli. Golgi väljatöötatud histoloogilist preparaati kasutades jõudis aga Cajal diametraalselt vastupidisele seisukohale. Uurides väikeaju rakulist struktuuri ja hiljem pea tervet ülejäänud aju, järeldas Cajal, et närvirakud moodustavad selgepiirilisi eraldi üksusi ning interakteeruvad otseühenduse asemel vastavate ühenduspunktide kaudu. See kontseptsioon sai tuntuks neuroni doktriinina ning leidis lõplikku kinnitust 1950. aastate elektronmikroskoopiauuringutes.
Funktsionaalse polaarsuse teooria
Cajali teine suur panus neurobioloogiasse oli funktsionaalse polaarsuse teooria. Selle kohaselt käituvad dendriitideks nimetatavad närvirakujätked ja rakukeha informatsiooni sisendina, samas kui aksoninimeline närvirakujätke täidab informatsiooni väljundi funktsiooni. See teooria võimaldas rakkude morfoloogiale tuginedes ennustada informatsiooni liikumissuunda läbi närvivõrkude. Tänu funktsionaalse polaarsuse teooriale kirjeldas inglise neurofüsioloog Charles Sherrington hiljem detailselt informatsiooni liikumist refleksikaartes ning see teooria on tänapäevani üks moodsa neuroteaduse alustaladest.
Lisaks neuroni doktriinile ja funktsionaalse polaarsuse teooriale oli Cajalil karjääri jooksul neuroteadustes muidki silmapaistvaid saavutusi. Ta avastas närviraku aksoni kasvukoonuse, kirjeldas esimesena dendriitide spaine ning koostas neuroni doktriinile ja funktsionaalse polaarsuse teooriale põhjalt esimesed refleksikaare diagrammid. Cajal postuleeris ka sünaptilist spetsiifilisust seletava kemotaksise teooria ning kirjeldas põhiliste ajuregioonide rakulise mikrostruktuuri, tegi joonised ja iseloomustas üksikasjalikult põhilisi morfoloogilisi rakutüüpe. Ta oli esimene, kes pani aju närvirakkude gruppide joonistele nooled. Kuigi tol ajal ei teatud ega osatud seletada täpselt neuronites toimuvat, oletas Cajal üldjoontes õigesti: närviimpulsside liikumisteedel ajus on kindlad suunad.
Silmapaistvate saavutuste eest jagas Santiago Ramón y Cajal 1906. aastal Itaalia neuroanatoomi Camillo Golgiga Nobeli füsioloogia-/meditsiiniauhinda.
Sõõrike-Parasmaa vald
Sõõrike-Parasmaa vald (saksa keeles Sörrik-Parrasma) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Sõõrike-Parrasmaa vald Vee vallaga.
Valla alal asus Sõõrike ja Parasmaa mõis.
1991. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
1991. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Bulgaarias Varnas.
UEFA Meistrite Liiga 2011–2012
UEFA Meistrite Liiga 2011–12 hooaeg oli Euroopa parimate klubimeeskonnade vaheliste võistluste 20. hooaeg (UEFA Meistrite Liiga eelkäija, Euroopa karika 57. hooaeg). Hispaania klubi Barcelona kaitses tiitlit.
Manchester City, Napoli, Trabzonspori, Viktoria ja Oțeluli jaoks oli 2011–2012 hooaeg esimene UEFA Meistrite Liigas.
Grupp E
-
Grupp F
-
John Cotton Dana
pisi|John Cotton Dana John Cotton Dana (19. august 1856 Woodstock – 21. juuli 1929 Newark) oli mõjukas USA raamatukoguhoidja ja muuseumidirektor, kelle peamine eesmärk oli muuta raamatukogu vastavaks inimeste igapäevaelu vajadustele ja edendada lugemise populaarsust.
Kimovski rajoon
Rajoon piirneb põhjas Novomoskovski rajooniga, idas Rjazani oblastiga, lõunas Kurkino rajooniga ja läänes Uzlovaja rajooniga.
John Cotton Dana
Elu
1878. aastal lõpetas ta Dartmouth College'i õigusteaduse alal. 1880. aastal suundus ta Denverisse, kus 1889–1898 oli raamatukogu juhataja. Seal tegi ta lugejatel võimalikuks avada raamaturiiuleid, nii et nad said ise endale meelepäraseid raamatuid valida, enne oli see õigus vaid raamatukoguhoidjal. Tema sooviks oli viia raamatukogud 20. sajandisse, muutes nad pulbitsevateks kogukonnakeskusteks, mitte muististe kogudeks, mis pakuvad huvi ainult väiksele ringkonnale. Samuti korraldas ta eraldi ruumi lasteraamatute jaoks.
Kimovski rajoon
Rajooni pindala on 1112 km². Elanike arv oli 2017. aastal 38 270.
Kimovski rajoonis on 151 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kimovski linna) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Terminal
Terminal on otspunkt või lõppseade, seega võib terminal olla:
John Cotton Dana
Elu
1898–1902 oli ta raamatukoguhoidja Springfieldis, kus ta jätkas Denveris alustatud tegevust. Ühe muudatusena lasi ta raamatukoguhoones eemaldada mitmed piirded ja muutis seega ruumikujundust avatumaks. Ta pööras palju tähelepanu raamatukogu kasutusmugavuse ja tingimuste parandamisele.
UEFA Meistrite Liiga 2011–2012
Grupp G
-
Grupp H
-
John Cotton Dana
Elu
Dana oli Ameerika Raamatukoguühingu president, mis nüüd annab välja temanimelist auhinda.
Isiklikku
John Cotton Dana abiellus 1888. aastal, kuid tema naine Adine Rowena Wagener ei olnud hea tervisega ja neil ei olnud lapsi.
UEFA Meistrite Liiga 2011–2012
Kaheksandikfinaal
Kaldkirjas – turniirist väljalangenud meeskonnad.
Veerandfinaal
-
CL
CL võib tähendada järgmist:
Cl võib tähendada järgmist: CL võib tähendada järgmist:
Ahmad Zakajev
pisi|Ahmad Zakajev Ahmad Zakajev (tšetšeeni Заки Хьалид кант Ахьмад, vene Ахмед Халидович Закаев; sündinud 26. aprillil 1959 Kasahhi NSV-s) on Itškeeria poliitik, näitleja ja brigaadikindral, üks iseseisvuslaste juhte. Aastatel 2007 kuni 2010 oli Zakajev tunnustamata Itškeeria eksiilvalitsuse peaminister. Elab 2002. aastast Londonis.
Tõusis Esimese Tšetšeenia sõja ajal mõjukaks välikomandöriks.
2001. aastal anti Venemaal välja Zakajevi arreteerimisorder.
2003. aastal rahuldas Suurbritannia Zakajevi taotluse poliitilise varjupaiga saamiseks.
2010. aasta oktoobris saatis Zakajevi eksiilvalitsus end laiali ja tunnistas sõjaperioodi kõrgeima võimuorganina Itškeerias Doku Umarovist lahku löönud Hussein Gakajevi juhitud Riiklikku Kaitsekomiteed (vene keeles Госкомитет обороны — шура маджлис).
Põltsamaa tee
Põltsamaa tee on tänav Viljandi linnas.
Hachimantai
Hachimantai (jaapani 八幡平) on linn Jaapanis Iwate prefektuuris. Asub Ōu mägedes, piirneb läänes Akita prefektuuri Kazuno ja Semboku linnaga.
Hachimantai linn loodi 2005. aastal Ashiro ja Nishine linna ning Matsuo küla liitmise teel.
University of the Incarnate Word
Ülikooli algust loetakse aastast 1881, mil asutati samas Kehastunud Sõna kool.
Tugevamad erialad ülikoolis on õendus, muusikateraapia ja kehakultuur.
Boerentoren
Boerentoren (ametlikult KBC-toren) on Antwerpenis asuv 112,5 meetri kõrgune hoone. See valmis aastatel 1929–1932, olles Edificio Telefónica järel kõrguselt teine pilvelõhkuja Euroopas.
Aleksei Jelissejev (kindralleitnant)
Aleksei Borissovitš Jelissejev (vene keeles Алексей Борисович Елисеев) (17. märts 1887 Peredolski vald, Luuga maakond – 22. detsember 1942 Leningrad) oli NSV Liidu sõjaväelane (kindralleitnant). Ta sündis kehviktalupoja perekonnas.
Ta on olnud mereväe rannikuüksuste ülem Kaug-Idas ja Läänemere regioonis. Nõukogude–Saksa sõja alguses juhtis ta Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitse Lääne-Eesti saarestiku, Väinamere ja Liivi lahe rannikukaitset.
DY
DY võib tähendada järgmist:
Dy võib tähendada järgmist:
Gozdnica
Asula on rajatud 1285. aastal, linnaõigused sai 1315. aasta paiku. Freiwaldau kaotas linnaõigused 1759. aastal. Kuni 1945. aastani oli asula Saksamaa koosseisus. 1967. aastal sai Gozdnica linnaõigused tagasi.
Õlitõkkepoom
pisi|Naftatõkkepoom Õlitõkkepoom (ka naftatõkkepoom) on seadis veepinnale laiali valgunud õli (nafta) püüdmiseks.
Stubaital
thumb|upright=1.35|Stubaital ja Stubai liustik Tiroolis Austrias
Stubaital on alpiorg Tiroolis Austrias. See on Stubai Alpide keskne org. Orus voolab Ruetzi jõgi.
Yanosuke Watanabe
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1925. aastal 2 mängu.
Stubaital
See 40 km pikkune org kulgeb Innsbrucki lähedasest Schönbergist edelasse. Ruetzi jõe mõlemal kaldal Fulpmesist allavoolu jäävad linnad paiknevad terrassidel. Fulpmesis terrassid liituvad, moodustadades orupõhja. Neustift im Stubaitalist edela suunas jätkuv peaorg kannab nime Unterberg ja sellest hargneb põhja suunas Oberbergtal. Fulpmesis asuv 16 MW hüdroelektrijaam varustab elektriga Austria Liiduraudteed. Fulpmesi kinos on kasutusel Austria vanim filmiprojektor.
Stubaitali oru lõpus asuvat Stubai liustikku kasutatakse suusakuurordina.
Erki Õunap
Erki Õunap (sündinud 5. juulil 1977) on eesti entomoloog.
Ta on lõetannud Tartu Ülikooli 2002. aastal teadusmagistrina. Ta on spetsialist lepidopteroloogia alal. Ta esmakirjeldas liigi eesti kääbuskaruslane.
Ta töötab alates 2005. aastast Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudis (enne seda Zooloogia ja Botaanika Instituudis).
Alates aastast 1999 onn ta Eesti LUSi entomoloogiaajakirja Lepinfo tegevtoimetaja.
Aleksei Suetin
pisi|200px| Aleksei Suetin (1995) pisi|200px| [[Jevgeni Vasjukov ja Aleksei Suetin mängimas veteranide MM-il (1996)]]
DM
DM võib tähendada järgmist:
Aleksei Suetin
Aleksei Stepanovitš Suetin (vene keeles Алексей Степанович Суэтин; 16. november 1926 Zinovjevsk – 10. september 2001 Moskva) oli vene maletaja, maletreener ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1965).
DM
dm võib tähendada järgmist:
Aleksei Suetin
Pärast teist maailmasõda elas Suetin Tuulas, Minskis ja seejärel Moskvas. 1950. aastal sai ta NSV Liidu meistersportlaseks ja 1961. aastal täitis ta rahvusvahelise meistri normi. Suurmeistriks sai Suetin 39. aastaselt 1965. aastal.
Ta oli Tigran Petrosjani treener Petrosjani–Botvinniku MM-tiitlimatšis (1963). 1980. aastatel esines ta televisioonis Kasparovi–Karpovi MM-tiitlimatši kommentaatorina.
1996. aastal tuli Suetin 69-aastaselt Bad Liebenzellis veteranide maailmameistriks. Kaks aastat varem võitis ta Bielis peetud veteranide MM-il pronksmedali (võitis Mark Taimanov).
Oda Nobunaga
Oda Nobunaga [織田 信長; sündides saadud nimi Kichihoshi; hiljem Saburo; 3. juuli 1534 – 21. juuni 1582) oli Jaapani daimjo ja üks Sengoku perioodi juhtfiguure. Teda peetakse esimeseks Jaapani kolmest "suurest ühendajast": Oda Nobunaga, seejärel Toyotomi Hideyoshi ja viimasena Tokugawa Ieyasu, kes viis Jaapani sõdade perioodist lõplikult välja.
Elukäik
Oda Nobunaga sündis 1534. aastal Owari provintsis kohaliku daimjo pojana. Nobunaga näol oli tegu nutika taktikuga, kes tõusis läbi mitmete võitude ümbritsevate daimjote üle oma suhteliselt tagasihoidlikult positsioonilt tohutult suure võimuni. Kuid teekond sinna ei olnud lihtne. Tema nooruseas oli ta teistsugune võrreldes oma ealistega. Leides huvi uuemates leidudes, mida Jaapanisse toodi, rakendas Nobunaga need oma elusse sisse. See huvi erandlikkuse osas oli ta käitumises ja ka riietuses näha. Kui ta isa Oda Nobuhide ära suri, ilmus Nobunaga sasitud riietusega oma isa matusele, võttes tseremoonia jaoks ette valmistatud viiruki tuha ja viskas selle oma isa altarile. See tõi endaga kaasa selle, et Oda Nobunaga õpetaja Hirate Masahide tegi seppuku, tseremoniaalset enesetapu. Oma mentori enesetapuga toimus Oda Nobunagas seisukoha muutus, seda keegi ei tea kuid selle kaudu hakkas Nobunaga ennast Oda klanni pealiku kohale pürgima.
Oma ebahariliku käitumisega minevikus pidi ta Owari pealiku koha saavutamiseks oma enda venna, onu ja loomulikult Imagawade vastu võitlema. Nad olid pikemalt oma jõudu Owari provintsi üle näidanud ja tulles Oda Nobuhide surm, tekkis neil võimalus Oda klanni veel rohkem alla suruda.
Üheks tema märkimisväärsemaks sõjaliseks võiduks saab nimetada 1560. aastal toimunud Okehazama lahingut, kus Nobunagal õnnestus 3000 mehega enda poolel Imagawa vägesid võita. Kasuks oli neil selles sõjas pimeduse ja ilmastiku eelis. Tänu selle võidule sai ta oma klannis rohkem poolehoidu, mis aitas tal vaikselt laiendada Owari provintsi.
1568. aastal vallutas Nobunaga Kyōto, tollaegse pealinna, Ashikaga Yoshiakit toetades. Yoshiaki oli Ashikaga šogunaadi šoguni-tiitli pretendendiks, ning Nobunaga sõjalise toetusega õnnestus tal see tiitel ka omastada. Sellest hoolimata teostas reaalsuses võimu Nobunaga, esitades Yoshiakile avalikult käsklusi ja manitsusi; nende omavaheline liit lõppes viis aastat hiljem 1573. aastal, kui Nobunaga Yoshiaki omavolilise liidu loomise Takeda suguvõsaga tõttu pealinnast minema kihutas. Yoshiaki väljasaatmine tegi sisuliselt lõpu ka selleks hetkeks suhteliselt tähtsusetule üle 200 aasta Jaapanit domineerinud Ashikaga bakufu'le.
Nobunaga paistis peale militaarse pädevuse silma ka oma julmuse ning üleolevuse poolest: ta lasi massiliselt põletada juba alistatud vaenlasi, sealhulgas tsiviilelanikke, kes juhtusid tapatalgute ajal piirkonnas viibima. Üheks Nobunaga kalduvuseks oli lasta massiliselt tappa buda munki: Oda nägi neis tülikaid ning ohtlikke vaenlasi, kuna budismist inspireerituna oli Jaapanis toimunud arvukalt rahvaülestõuse, sh niinimetatud Ikko-Ikki mässulised. Juhus, kus sellised tapatalgud läbi viidi toimus 1571. aastal Hiei mäel. Oda Nobunaga lasi kõik elanikud sellel mäel tappa, kus oli ka Enryaku-ji klooster, mis hävines. Tema negatiivsust munkade vastu oli ka ühes kirjavahetuses Takeda Shingeniga 1572 aastal. Takeda Shingen oli oma kirjas nimetanud ennast kui budistide kaitsejaks, millele Oda Nobunaga oma vastuses talle oli ennast kui kuuendaks taevalikuks deemoni kuningaks kutsunud.
Innovatsiooni Jaapani sõjanduses läbi Oda Nobunaga käe all oli laialdane tulirelvade kasutuselevõtt – 1543. aastal läbi portugallaste Jaapanisse jõudnud tulirelvad leidsid 1575. aastal esimest korda uuel maal suuremat kasutust, kui Nobunaga saatis Nagashino lahingusse 3000 musketitega relvastatud sõdurit. Pärast seda lahingut muutus tulirelvade kasutamine Jaapanis üleüldiseks. Tema leidlikkus eurooplaste relvade kasutamisel andis eelise teiste daimjode üle, kes taolisi relvi ei kasutanud. Peale relvade oli ta endale ka soetanud võitleja Yasuke, aafriklane, kes tuli koos risti usu misjonäride rühmaga Jaapanisse. Yasuke oli ka Honnō-ji templi rünnaku juures, viies läbi oma viimase katse enda valitsejat kaitsta.
Üheks tema kaasajal skandaalsemaks peetud omaduseks oli usk omaenda ülimuslikkusse – ta lasi endale püstitada templi, kus teda sai jumalana kummardada ning kuulutas enda sünnipäeva riigipühaks. Lisaks ei omistanud ta endale eluajal mitte ühtki legitimeerivat tiitlit, isegi mitte šoguni oma – ilmselt uskus ta, et see seaks ta tiitli omistajast alamasse seisusse. Taoline õiguspärasusest hoidumine oli Jaapanis ainulaadne ning ennekuulmatu.
Oda Nobunaga oli enda eesmärgiks võtnud Jaapani taasühendamise, kuid see õnnestus tal vaid poolikult. 1582. aastal Mori suguvõsa vastu sõjakäigul olles jäi ta koos poja Nobutadaga kinni põlevasse Honnō-ji templisse, kui tema väejuht Akechi Mitsuhide pöördus teadmata põhjustel tema vastu. Oli teada, et Oda Nobunaga oli väiksema eskordiga Honnō-ji templis ööd veetmas, mistõttu võimalus teda tappa oli Mitsuhide jaoks sobilik. Oda Nobunaga surma juures peetakse võimalikuks ka seda, et enne kui Nobunaga surnuks oleks põlenud, sooritas ta tõenäoliselt enne seda enesetapu.
Nobunaga alustas ka maade ümberjagamise poliitikat, mida jätkasid ning arendasid tema järeltulijad Toyotomi Hideyoshi ja Tokugawa Ieyasu, ning määras vallutatud alad oma vasallidele valitsemiseks. Lisaks sellele standardiseeris ta 1576. aastal mõõtühikud ning asus Taika reforme jäljendades talupoegadelt relvi konfiskeerima, mida Hideyoshi samuti jätkas.
Tokugawa Ieyasu oli Oda klanni pantvangina saadetud oma nooruse eas, kus ta oli siis ka tuttavaks saanud noore Oda Nobunagaga. Leides Nobunagas võimalust tagasi võita oma kaotatud kodu Imagawa provintsis, liitus Tokugawa Ieyasu (1562) hiljem Nobunaga ülesandes Jaapanit ühendada. Toyotomi Hideyoshi tuli Nobunaga silme alla siis kui ta oli liitunud ta sõjaväega, liikudes seal väikselt ülespoole.
Pärand
Tänapäeval on Oda Nobunaga nime Jaapani kultuuris mitmel moel näha. Ilmudes erinevates anime-seriaalides ("Nobunaga the Fool ja Nobunagun"), mangades (Drifters, Sengoku Komachi Kurou Tan ja Sengoku Sutoreizu), mängud (Nobunaga no Yabo: Shinsei; Nobunaga no Yabou ja Nobunagas Ambition) ja ka teatrietendused.
On ka erinevates kohtades tema mälestusmärke olemas, minnes ta kujust kuni ta erinevate haudadeni välja. Tuleb ka mainida, et pärast Honnō-ji templi maha põlemist, ja selle põhi eesmärgi: Oda Nobunaga surmaga, jäeti aastaid hiljem originaal kohale mälestusmärk. Ja Honnō-ji templi asukoht vahetati samuti. Nüüd on Honnō-ji tempel Kyotos ühe kaubanduskeskusega seotud. Üks tore lisand Honnō-ji templi juures on üks väike muuseum, mis on Oda Nobunagale pühendatud. Peale muuseumi on ka üks haud Oda Nobunagale kuuluv. Mitme haua olemasolu Sengoku perioodil ja ka enne oli eesmärgiga, et hauaröövlid nende igavast rahu ei segaks.
Pärnu maantee (Viljandi)
Pärnu maantee on tänav Viljandi linnas.
Tänav on osa Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteest. Tänava pikkus on 1201 m.
Woods Hole Oceanographic Institution
pisi|280px|[[Woods Hole 1950. aastatel]] Woods Hole Oceanographic Institution, lühend WHOI on Ameerika Ühendriikides Massachusettsi osariigis Woods Hole'is asuv sõltumatu mittetulundusorganisatsioon, juhtiv okeanograafia valdkonna uurimis- ja haridusasutus.
WHOI asutati 1930. aastal.
WHOI keskused, laborid ja uurimisrühmad
Woods Hole Oceanographic Institutioni struktuuri kuulub seitse keskust ning üle saja labori ja uurimisrühma.
Koleopteroloogia
Koleopteroloogia on teadusharu, mis tegeleb mardikaliste (Coleoptera) putukate uurimisega.
Mardikaliste liikide arv on väga suur, seepärast on ka nende uurijaid maailmas rohkesti.
Eesti koleopteroloogid
Eestis on peamised koleopteroloogid olnud Georg von Seidlitz, Johannes Miländer, Georg Miländer, Valentin Soo, Uno Roosileht jt.
Belgia lambakoer
Belgia lambakoer on Belgiast pärinev koeratõug.
a) Groenendael (pikakarvaline),
b) Laekenois (karmikarvaline),
Dipteroloogia
Dipteroloogia on teadusharu, mis tegeleb kahetiivaliste (Diptera) putukate uurimisega.
Belgia lambakoer
c) Malinois (lühikarvaline),
Dipteroloogia
Kahetiivaliste seltsi kaks peamist rühma (alamseltsi) on sääselised ja kärbselised.
Belgia lambakoer
d) Tervueren (pikakarvaline).
Dipteroloogia
Rahvusvahelisi dipteroloogia kongresse peetakse aastast 1986 iga nelja aasta tagant.
Väino Juhan Riismandel
Väino Juhan Riismandel (8. september 1920 Rakvere – 10. aprill 2017 University Park, Maryland, USA) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu
Väino Juhan Riismandel on maksuinspektori poeg ja John Norman Riismandeli isa.
Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi cum laude ja 1942. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Aastail 1942–1943 õppis ta Jena Friedrich Schilleri Ülikoolis Saksamaal, aastail 1951–1952 USA-s Evanstonis Northwesterni Ülikoolis Illinoises ja aastail 1954–1958 Washingtonis George Washingtoni Ülikoolis.
Õigusteaduse magistrikraadi sai Väino Riismandel 1943. aastal Tartu Ülikoolis, kui kaitses väitekirja "Kehtiv käibemaksuõigus". Doktoriväitekirja "Die Kommunalfinanzen in Estland 1918–44 unter besonderer Berücksichtigung des Steuerwesens" kaitses ta 1945. aastal Jena Fr. Schilleri Ülikoolis.
1943–1944 Tartu Ülikooli finantsõiguse vanemassistent. Asus 1944 Saksamaale. Aastast 1949 elab USA-s. Oli 1952–1958 USA Kongressi Raamatukogus Euroopa õiguse osakonna välismaise õiguse spetsialist, 1958–1973 USA laevastikuasutuse Office of General Counsel protsessiadvokaat, juriskonsult, protsessi- ja vaidenõuete osakonna juhataja, juriidilise osakonna abijuhataja; 1973–1994 USA Kaitseministeeriumi erihalduskohtus halduskohtunik.
Väino Riismandel oli aastail 1932–1938 Noorte Kotkaste Tallinna maleva Lõuna malevkonna "Side" rühma noorkotkas ning lõpuks ka rühmapealik. Tegevuse eest noorkotka ja pealikuna anti talle 5. veebruaril 2013 Noorte Kotkaste Tallinna maleva teeneterist.
FN P90
FN P90 ehk FN Project 1990 on püstolkuulipilduja (täpsemalt enesekaitserelv; PDW), mille väljatöötaja ja tootja on Belgia relvatehas Fabrique National de Herstal (FN).
Eesti kosmosebüroo
Eesti kosmosebüroo on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) koosseisu kuuluv üksus, mille eesmärgiks on Eesti ettevõtjate ja Teaduste Akadeemia asutuste kaasamine Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) programmidesse. Büroos töötab alaliselt kolm EASi töötajat ning vajadusel kaasatakse büroo tegevusse inimesi ka väljastpoolt sihtasutust.
FN P90
Relv disainiti üheskoos FN 5,7×28 mm laskemoona ja FN Five-seveN püstoliga, mis olid ühise pakkumisena mõeldud vastama NATO soovile asendada liikmesriikide 9×19 mm parabellumi laskemoona kasutavad tulirelvad efektiivsematega. Arendustöö algas 1986. aastal ja relv läks tootmisse aastal 1990, millele viitab arv 90 relva nimetuses. 1993. aastal kaasajastati relva ja 5,7x28 mm laskemoona täiendavalt vastavalt NATO nõuetele kuulivestide läbistamise suhtes ja samal ajal tuli turule ka sama laskemoona kasutav Five-seveN püstol.
Eesti kosmosebüroo
Eesmärgid
EASi kosmosebüroo peamised tegevused on :
Belgia lambakoer
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas: "Algupärane lambakoer, tänapäeval teenistuskoer (valvekoer, kaitsekoer, jälituskoer jne), kes on ühevõrra nii teenistus- kui ka perekoer."
Samas allikas on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Belgia lambakoer on valvas ja liikuv, ülevoolavalt elav ja jätkuvalt tegutsemisvalmis."
Dipteroloogia
Eesti dipteroloogid
Eestis on peamised dipteroloogid olnud Hans Remm, Kaupo Elberg ja Olavi Kurina.
Discovery (täpsustus)
"Discovery" tähendab inglise keeles 'avastus'.
See on mitme asja nimi või pealkiri:
Yoshimatsu Ōyama
Yoshimatsu Ōyama (jaapani keeles 大山 義松 Ōyama Yoshimatsu) oli Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1925. aastal 2 mängu.
Svetlana Savitskaja
pisi|Svetlana Savitskaja 1983. aasta Nõukogude Liidu postmargil Svetlana Savitskaja (vene keeles Светлана Евгеньевна Савицкая; sündinud 8. augustil 1948 Moskvas) on vene katselendur, kosmonaut ja õppejõud (dotsent).
Svetlana Savitskaja on maailma teine naiskosmonaut pärast Valentina Tereškovat ja maailma esimene naiskosmonaut, kes on väljunud avakosmosesse.