cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IPS-paneel
Super-IPS (S-IPS)
Selle paneelitüübi põhitootja on LG Display, kes on esialgse versiooniga võrreldes teinud palju muudatusi. Algselt olid selle tehnoloogia järgi valmistatud tooted väga kallid ja nende reageerimisaeg (black to black, mustalt mustale) oli kõigest 60 ms. Aja möödudes suutsid insenerid lühendada reageerimisaega 25 ms-ni ja üsna kaua püsis see 16 ms peal. Nüüd suudavad IPS-paneelid konkureerida kiireimate TN-paneelidega.
IPS-tehnoloogia tagab ühtlaselt heleda ja terava kujutise laias vaatenurgas – kuni 178° nii rõht- kui ka püstsihis. Ainuke tõsine probleem S-IPS tehnoloogia juures oli kehv valge-musta suhe. Ka see probleem on nüüdseks lahendatud ja must IPS-ekraanil on peaaegu sama hea kui PVA- ja MVA-paneeliga ekraanidel.
Enchanced S-IPS (E-IPS)
LG Display loodud täiustatud S-IPS-paneelid kasutavad selliseid tehnoloogiaid nagu RTC (Response Time Compensation) ja DCR (Dynamic Contrast Ratio), et parandada pildi reageerimiskiirust ja värvide sügavust. Kasutades tehnoloogiat ODC (Overdrive Circuitry), suudeti langetada reageerimisaeg (grey to grey, hallilt hallile) 5 ms peale ja dünaamiline kontrastsus väärtuseni 1600:1. E-IPS-paneelidel on ka 178-kraadine vaatenurk.
Advanced IPS (AS-IPS) kasutab E-IPS-iga sama tehnoloogiat, aga esimest nimetust kasutatakse firma NEC ekraanide juures.
Horizontal-IPS (H-IPS)
Võrreldes varasemate tehnoloogiatega on muudetud pikslite asetust. Tootja (taas LG Display) vähendas elektroodide laiust, et vähendada valguse lekkimist. Praktikas on muutus raskesti märgatav, aga lähemal uurimisel selgub, et H-IPS on vähem "sädelev" ja kontrast on parem. Mõned märkavad ka teksti selguse ja teravuse paranemist.
Kallimad IPS-paneelid kasutavad A-TW (Advanced True Wide) polarisaatorit, mis aitab parandada musta värvi vaatenurka ja vähendab kahvatut kuma, mis tekib väga laia vaatenurga tõttu. A-TW-tehnoloogia ei ole praeguse seisuga laialt levinud.
e-IPS
e-IPS on H-IPS-i järeltulija. Võrreldes H-IPS-iga on lihtsustatud pikslite struktuuri ja suurendatud maatriksi läbipaistvust. Need muudatused vähendasid tootmiskulusid, et võistelda odavate TN Film paneelide ja Samsungi uue cPVA tehnoloogiaga. Läbipaistvuse suurenemise tõttu on vaja vähem taustvalgustust, et saavutada sama heledus. Vastavalt alaneb ka e-IPS-i tehnoloogiat kasutavate toodete hind.
Kui enamik paneele kasutab 8-bitist värvisügavust, siis osade e-IPS-paneelide puhul on värvisügavus 6 bitti värvi kohta. Sel juhul kasutatakse 16,7 miljoni värvi saamiseks A-FRC (Advanced Frame Rate Control) tehnoloogiat. Samas on S-IPS-ga võrreldes märgata vaatenurga vähenemist.
Performance IPS (P-IPS)
Seda nimetust kannavad firma NEC toodetud paneelitüübid, mis on samuti H-IPS-i järeltulijad. Nimetust P-IPS kasutatakse NEC 3×10-bitiste mudelite kohta, et eristada neid 3×8-bitistest mudelitest. Suurem bittide arv võimaldab kuvaril näidata 1,07 miljardit värvi, võrreldes varasema 16,7 miljoni värviga. Tuleb veel märkida, et praegu toetavad 3×10-bitist paneeli värvisügavust vaid DisplayPort ja Dual-link DVI liidesed. Väidetavalt suudab inimsilm eristada vaid ligikaudu 10 miljonit värvi, seega võib vaielda P-IPS-kuvarite praktilisuse üle.
Super PLS
Uus samm paneelitehnoloogia arengus on Samsungi väljatöötatud Super PLS (Plane Line Switching) – täiustatud kuvar, mis lubab olulist paranemist vaatenurgas ja 10% rohkem heledust. See on mõeldud asendama tavalisi IPS-kuvareid, olles kuni 15% odavam toota ja parema pildikvaliteediga. Ekraan lahutusvõimega kuni WXGA on kasutusel nutitelefonide ekraanidena.
Cooki maakond
Cooki maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Heikki Koort
Heikki Koort (1. märts 1955 Tallinn – 21. mai 2021) oli eesti näitleja, diplomaat, karateka ja sporditegelane.
Koort harrastas aastast 1964 Kalevi korvpallikoolis Avo Jansi, Heino Krevaldi ja Tarmo Velleste juhendamisel korvpalli. Aastast 1973 jätkas Mart Rossmanni käe all Tallinna pedagoogilise instituudi karatesektsioonis, võitis 1975–1983 Eesti meistrivõistlustel medaleid. Koort töötas 1979–1983 Kalevis, oli 1980–1984 ja 1988–1991 karatetreener. Kuulus 1988–1992 Karateföderatsiooni juhatusse ja oli 1992–2000 selle president. Tegutses 1980–2000 karatekohtunikuna (A-kategooria) ja aastast 2008 ka jalgpallikohtunikuna (III kat).
Koort avaldas kirjutisi Spordilehes, Kehakultuuris, Päevalehes ja Sporditähes. Oli Eesti Punase Risti juhatuse liige (1998–2000) ja Lions-klubide Organisatsiooni Eesti Piirkonna juhatuse liige (2013–2017).
Koort töötas 1991–2007 Välisministeeriumi nõunikuna, sealhulgas 1995–1997 Moskvas ja 2000–2003 Ankaras. 2009–2011 oli Koort Tallinna Kommunaalameti peaspetsialist.
Isiklikku
Tema poeg on malefunktsionäär Ken Koort.
Mauke
pisi Mauke (ka Ma'uke ja Akatokamanava) on saar Polüneesias, üks Cooki saartest. Asub Rarotongast 277 km kirde pool.
Mauke pindala on 18,4 ruutkilomeetrit, suurim läbimõõt on 6,5 km.
Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 297 inimest.
Sexual Desire: A Moral Philosophy of the Erotic
"Sexual Desire: A Moral Philosophy of the Erotic" on Roger Scrutoni filosoofiline teos, mis käsitleb seksifilosoofiat. Raamat ilmus 1986.
Eessõna
Kuni 19. sajandi lõpuni oli suguiha peaaegu võimatu arutada, välja arvatud erootilise armastuse osana, ja ka sel juhul ei tohtinud üksikasju arutada. See kahjustas ka erootilise armastuse arutamist, sest nii paistis see saladuslikumana, kui see on, sest selle põhimotiiv jäi kõrvale. Keeld ületati, kui Richard von Krafft-Ebing, Charles Féré ja Havelock Ellis hakkasid seda levinud loodusnähtust väidetavalt teaduslikult arutama. Teaduse prestiiži tõttu pälvis see piisava ühiskondliku heakskiidu. Ent just sõltuvuse tõttu teaduse prestiižist jäi see aines endiselt unarusse. Seksuaalkäitumist tuli hakata käsitama inimese loomalikkuse osana, instinktina, mille avaldumine näitab keeruka bioloogilise protsessi avastamata seadusi. Ent kuigi iha on loodusnähtus, ei saa seda loodusteaduslikult uurida. Selleks ajaks, kui Sigmund Freud oli välja tulnud oma šokeerivate ilmutustega, mis jällegi olid maskeeritud neutraalseteks, "teaduslikeks" tõdedeks universaalse tungi kohta, oli välja kujunenud viis, kuidas praegu inimese seksuaalsuse üksikasjadest tavaliselt räägitakse. Freudi järgi on suguiha eesmärk suguelundite ühinemine suguühtes, mis viib seksuaalse pinge alanemisele ja seksuaalinstinkti ajutisele kustutamisele, rahuldusele, mis sarnaneb nälja kustutamisega. See väljendab teatud viha suguakti ja sellega seonduva vastu ega haara seksuaalse elamuse erijooni. Et "seksuoloogid" on selle omaks võtnud, on tekkinud "teadus", mis tahab seletada kirjeldamatut. Kinsey aruanne koos järgneva pseudoteadusliku kirjandusega jätkab Krafft-Ebingi moraliseerivat projekti, mis tahab meie moraalseid tundeid vastastada neid ähvardavate faktide "teadusliku" kirjeldusega. Samas žanris on Mastersi ja Johnsoni aruanne, mis korduvalt mainib "seksuaalse soorituse" "tõhusat talitlust", "adekvaatsust" ja "sagedust", "demüstifitseerides" sugutungi. See on tekitanud uued enneolematud ebausud ja uut laadi pseudoteadusliku müsteeriumi, mida käesolev raamat püüab hajutada.
Harva on küsitud, mida teist inimest ihalev inimene läbi elab. Iha ei ole samane ei instinkti ega armastusega. See on inimesele eriomane nähtus, mis nõuab sedasama sündsust, mis kunagi keelas selle arutamist. Raamatus kaitstakse seda sündsust, kuid seda ei saa teha, olemata sündsusetu.
1 Probleem
Immanuel Kanti järgi kuulub suguiha inimeseks olemise "patoloogiasse". Georg Wilhelm Friedrich Hegeli ("Õigusfilosoofia") järgi on erootilises armastuses vastuolu, Jean-Paul Sartre leiab sama vastuolu ihast. Arthur Schopenhaueri ("Maailm kui tahe ja ettekujutus") järgi kätkeb suguihas luul, et seksuaalsete püüete subjekt ja objekt on indiviid. Need vaated on pessimistlikud ja vastanduvad antiikaegsetele. Platon hakkas (oma terminites) eristama erootilist armastust ja suguiha. Tema tänini mõjuka vaate järgi on meie loomalik loomus suguiha põhiline kandja, erootilises armastuses aga osaleb inimese kui mõistusliku olendi loomus. Platon pidas neid nii vastandlikeks, et nad ei sobi ühte teadvusse. Et erootiline armastus saaks õilmitseda, tuleb iha välja puhastada ja kõrvale heita. Jääb järele "platooniline" armastus, mis on mõistuspärane ja moraalselt puhas. Selle väärtus on Platoni järgi võrreldav filosoofia väärtusega. See seob transtsendentse reaalsusega ning on etapp teel vaimse täitumise ja vabanemiseni, kui hing vabaneb ideede maailma. Platoni vaate jäänuseid võib leida uusplatonistidelt, Augustinuselt, Aquino Thomaselt ja Boethiuselt, kes mõjutas Chaucerit, trubaduure, Cavalcantit, Boccacciot ja Dantet. Siit ka levinud (kuid kahtlastel eristustel rajanev) mõte, et suguiha on peamiselt füüsiline, aga armastusel on alati vaimne aspekt. See elab edasi ka Immanuel Kanti teoorias hoolimata kogu moraalsest ja emotsionaalsest distantsist Platoniga ning Kanti pessimismist erootilise ilu suhtes. Siinne raamat võitleb Platoni teooriaga. Loomaliku ja ratsionaalse eristus on inimeseks olemise mõistmiseks väga vajalik, aga autor vastustab suguiha panemist loomalikkuse arvele. Autor püüab seletada, miks suguiha on peetud saladuslikuks või paradoksaalseks, ning näitab, et selles on oma iva. Ta annab seksuaalmoraalile filosoofilise aluse, ning väidab, et suguaktist ei saa moraalset kaalutlust lahutada, ilma et see kaotaks oma eripära. Tänapäeval on eelarvamus, et spetsiifilist seksuaalmoraali ei saa olla, vaid moraal käib kaasas alati millegi muuga, millega seks on seotud; suguakt iseenesest ei ole õige ega väär.
Suguiha koormab tuhat üksteisega vastuolus olevat eelarvamust, ja pole selge, millise meetodiga sellele filosoofiliselt läheneda. Nähtavasti on vajalikud nii mõisteanalüüs, fenomenoloogia, eetiliste ja vaimufilosoofiliste mõistatuste lahendamine kui ka tee rajamine teaduslikule teooriale. Põhiprobleem on kirjeldamine kõige pinnapealsemal tasandil, suguiha kui inimkogeduse kaardile panek; seda ongi nimetatud nii fenomenoloogiaks kui ka mõisteanalüüsiks. Autor on umbusklik fenomenoloogia suhtes, eriti eelduse suhtes, et kogemust tuleb kirjeldada esimese isiku vaatekohast. Küll aga tunnustab ta fenomenoloogide (Kantini ja võib-olla Aristoteleseni tagasiulatuvat) ideed, et inimliku kogemuse maailma tuleb eristada teadusliku vaatluse maailmast. Esimeses me oleme tegijad, kes on oma saatuse sepad ja on üksteisega suhetes mõistete kaudu, mis teaduslikku maailmapilti ei mahu. Teise järgi me oleme organismid, mis alluvad salapärasele põhjuslikkusele ning on üksteisega suhetes mehaaniliste liikumisseaduste kaudu. Kant loovis kahe ammendava, ühitamatu ja tema meelest ühtviisi võimatu vaate vahel transtsendentaalse ja empiirilise maailma suhtele. Ühe järgi on tegu eraldi valdadega, kuhu kuuluvad eri objektid. Teise järgi on tegu kahe vaateviisiga ühele ja samale materjalile. Autor kaitseb teise idee versiooni, mida on mõjutanud Dilthey, Edmund Husserl ja viimase aja analüütiline teadusfilosoofia arutelu loomulike liikide üle (Hilary Putnam, "The Meaning of "Meaning"; Saul Kripke, "Nimetamine ja paratamatus").
Tuleb eristada kaht maailmamõistmist. Maailm ei ole mitte ainult teadusliku uudishimu objekt, vaid ka soovi objektide ja takistuste maailm. Meie kategooriad vastavad nii asjade inimlikele otstarvetele kui ka materiaalsele mitmekesisusele. Mõned registreerivad ainult otstarvet, näiteks "laud". Teised kirjeldavad mõnd keskkonna korduvat joont ning võib-olla postuleerivad nende ühtse välimuse seletuse, näiteks "loom", "köögivili" ja "kivi". Mõned sobivad mõlemasse klassi, näiteks "kõva". Filosoofid on viimasel ajal tähelepanu pööranud funktsionaalsete liikide ja loomulike liikide erinevusele (Putnam, Kripke, David Wiggins ("Sameness and Substance"; Daniel Dennett ("Brainstorms"). Et me oleme ühtaegu aktiivsed ja kontemplatiivsed olendid, siis on loomulik, et me kasutame mõlemat liiki mõisteid ning et "kõva" ja "pehme" vahel on palju mõisteid. Ent lisaks otstarbele ja teadmisele on meil elamused, väärtused, emotsioonid ja religioosne usk, mis dikteerivad oma mõistetrajektoore.
Mõnedel mõistetel, sealhulgas loodusteaduslikel, on seletav funktsioon. Peale selle, et seletusi sõnastatakse nende abil, on nad ise seletavad, sest nende alla subsumeerimine annab juba objekti empiiriliselt avastatava iseloomu seletuse. (Seda, et kirjeldus ja seletus lähevad teineteiseks üle, on öelnud teiste seas Williard Van Orman Quine ("Sõna ja objekt") ja Wilfred Sellars, ("Science, Perception and Reality"). Teised mõisted, sealhulgas paljud terve mõistuse ja intuitiivse arusaamise mõisted, ei ole (või pole põhiliselt) seletavad. Nad jagavad maailma meie huvide järgi, märkides tegevuse, emotsioonide ja elamuse võimalusi; see ei luba asjade eneste korrale palju tähelepanu pöörata. Sellised mõisted kipuvad järele andma teadusliku uuenduse survele. Ent ilma tavamõtlemisest ja tavategevusest pärinevate mõisteta puuduks meil hädavajalik instrument oma maailma mõistmiseks. Eluilm ei ole loodusteaduse maailmast lahus olev maailm, vaid maailm, mis on kirjeldatud teisiti, nimelt mõistetega, mis tähistavad inimkogemuse intentsionaalseid objekte. Intentsionaalsusest tuleneb, et minu teadvus on ka representeerimise vorm: teadvus näitab mulle maailma ja suhestab sellega. Aga kõik representeerimise vormid ei ole läbipaistvad. Teadus kasutab kirjeldusi, mis eeldab, et kirjeldatavate loomus tuleb alles avastada. Eluilma objektide kirjeldused on (või püüavad olla) läbipaistvad (Martin Heidegger, "Olemine ja aeg"). Eluilma "fenomenoloogilised liigid" on ainult osaliselt ennustamiseks kasutatavad. Mõnikord teaduslik seletus hajutab need, mõnikord ei saa teadus neid asendada. Teaduslik sügavale tungimine võib teha pinna arusaamatuks või vähemalt mõistetavaks ainult aeglaselt ja vaevaliselt, kõhklusega, mis õõnestab inimtegevuse vajadusi. (Inimese suguiha puhul see ongi nii.) Tegijatena me kuulume maailma pinna juurde, astume sellega vahetusse suhtesse. Mõisted, mille abil me seda esitame, moodustavad hädavajaliku sideme reaalsusega. Ilma selleta ei saaks kohane tegevus ja kohane reaktsioon ilmuda nii ruttu ja pädevalt, et meie õnn ja ellujäämine oleks tagatud. Need mõisted on enamasti asendamatud, sest need on kujunenud inimese olukorra survel inimpõlvede vajaduste tarvis. Ratsionaalsed rekonstruktsioonid ähvardavad need sidemed katkestada. (Michael Oakeshottil ("Rationalism in Politics" ja von Hayekil on täiendavad argumendid "ratsionalismi" vastu poliitikas.)
Autor püüab suguiha mõiste tagasi tuua selle õigele kohale eluilma kirjelduses ning näidata, miks seksiteadus ei saa seda mõistet asendada ega valgustada inimlikku nähtust, mida see kirjeldab.
Inimesed on organismid, mis alluvad loodusseadustele, ja isikud, kes alluvad moraaliseadusele (või ka mitte). Isikud on moraalisubjektid, nende tegudel ei ole ainult põhjused, vaid ka põhjendid. Lisaks soovidele on neil kavatsused. Mõnikord panevad nad oma tungidele vastu ja allutavad need. Moraalisubjekt on kõiges nii aktiivne kui ka passiivne ning on omamoodi seadusandja keset oma emotsioone. Ta ei ole mitte ainult kiindumuse ja armastuse objekt (nagu kogu loomus), vaid ka kiituse ja laituse, viha ja austuse objekt. Kõigis neis vastandustes avaldub eristus isiku ja asja vahel. Me tajume üksteist ja toimime üksteisele isikutena, vahendades kõiki oma reaktsioone üksteisele vaba moraalisubjekti mõistega. Vaevalt saab aktsepteerida Immanuel Kanti teooriat, mis omistab inimestele metafüüsilise tuuma, transtsendentaalse mina, mis on teispool loodust ning on looduse piirangutest igavikuliselt vaba. Tema teooria on siiski tuletatud taibetest inimtegususe kohta, mida ei saa tagasi lükata, ja autor tahab kaitsta seda, mis on Kanti vaates kaitstav, vältides talumatut metafüüsikat, mille tema ning tema järel Husserl, Heidegger, Patočka ja teised tegid inimeseteooria põhiväiteks. Samas lükkab autor tagasi katsed esitada puhtteaduslikku inimese teooriat, mis oleks "parim seletus" sellele, mis me oleme. Me ju oleme vaid paistvused, ja meie loomuse parim seletus saab küllap läbi ilma isiku mõisteta, kuigi see mõiste määratleb, mis me üksteise ja iseenda jaoks oleme.
Autor eristab teaduslikku arusaamist, mis püüab maailma seletada, ja intentsionaalset mõistmist, mis püüab kirjeldada, kritiseerida ja õigustada eluilma. Teine on katse mõista maailma mõistete abil, mille kaudu me seda kogeme ja sellele toimime. Need mõisted toovad välja meie tavaelu vaimuseisundite intentsionaalsed objektid. Intentsionaalne mõistmine täidab maailma tähendustega, mis kätkevad meie eesmärkides ja emotsioonides. Sellisest mõistmisest lähtub kantiaanlik sotsioloogia, milles ühiskondlikku maailma, milles me toimime, mõistetakse erinevalt kiretu vaatleja maailmast, (Dilthey, Max Weber). Intentsionaalne mõistmine on mõistuslikele toimijatele hädavajalik ja võib-olla ka asendamatu loodusteadusest tuletatud arusaamise jaoks. Seda ei huvita mitte niivõrd maailma seletamine kui maailmas kodus olemine, tegutsemisvõimaluste, sümpaatia objektide ja puhkepaikade äratundmine. Intentsionaalses mõistmises peab olema suuri seletavaid elemente, sest ilma uskumuste süsteemita ei saa edukalt tegutseda. Ja uskumuse omamine on sidumus tõe otsingule ning seega teaduslike teooriate rajamisele ning maailma liigitamisele loomulikeks liikideks. See aga ei anna meie mõistuspärasele käitumisele piisavat alust, nii nagu kivide keemiline liigitus ei anna alust kujuri tegevusele. Neutraalne, teaduslik vaade kirjeldab küll hästi vahendeid, millega eesmärke ellu viia, kuid ei kirjelda eesmärke. Elu eesmärgid on ka isiklike kogemuste tähendused, ja teaduse maailm on tähenduseta maailm. (V. Belohradský, "Krize eschatologie neosobnosti"; Václav Havel, "Politics and Conscience")
Inimesed, keda ma kohtan, kuuluvad loomulikku liiki inimene ja käituvad selle liigi seaduste kohaselt, ent ma subsumeerin inimesed ja nende teod mõistete alla, mis nende seaduste sõnastuses ei figureeri. Nende seaduste hallutsinatsioon (nii tuleb seda praeguses teadmatuses nimetada) juhib tähelepanu tõeliselt suhtlemiselt kõrvale. Kui fundamentaalsed faktid inimese kohta moodustab tema teaduslik olemus, siis on raske teda armastada, põlata või leinata. Teaduslik sügavus toob kaasa pinna kaotuse, kuid me elame ja tegutseme pinnal, seal loob meid sotsiaalne interaktsioon, mida meie omakorda loome. Seesama saladuslikkus, mis varjan isikut neurofüsioloogi eest, varjab ajalugu marksistliku deterministi eest ja moraali sotsiobioloogi eest. Nende teaduste võlu on demüstifikatsiooni võlu, aga lõpuks nad müstifitseerivad seletatava veel sügavamalt, laskes meil seletamise eesmärgi unustada. Aga intentsionaalse mõistmise mõisted ei ole kergesti analüüsitavad. Nende seesolek tundes ja tegevuses teeb raskeks nendele keskenduda. Inimmaailm ei ole küll sügav, kuid on tihe. (R. A. D. Grant, arvustus raamatule: S. R. Letwin. "The Gentleman in Trollope".) Sellepärast on emotsiooni intentsionaalsusest sageli lihtsam rääkida nii, nagu see oleks taju, mitte mõtlemise asi: viha objekti tajutakse vihaselt. Võib-olla ka isiku mõiste nõuab arusaamist teatud laadi tajust: arusaamist sellest, mis tähendab näha inimesi isikutena. Ja seda taju ei pruugi saada kergesti lahti harutada kultuurist, millele see rajaneb, ja käitumise lõppeesmärkidest. See ei tähenda, et meie intentsionaalne mõistmine tekitab pelgalt ideoloogiat Marxi mõttes, uskumuste süsteemi, mis müstifitseerib maailma, toetades kodanlikke püüdlusi. Marksistidel on õigus, kui nad eristavad uskumusi nende seletuse järgi ning omistavad sellisele uskumusele, mida seletatakse tõehuvist erineva inimliku huviga, hälbiva epistemoloogilise staatuse.
2017.–2018. aasta maailma karikasari laskesuusatamises
2017.–2018. aasta maailma karikasari laskesuusatamises on 41. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 24. novembril 2017. a. Östersundis ja lõppeb 25. märtsil 2018. a. Tjumenis. Oma üldarvestuse tiitlit 2016.–2017. hooajast kaitsevad Martin Fourcade ja Laura Dahlmeier.
Yasuto Honda
Yasuto Honda (jaapani keeles 本田 泰人 Honda Yasuto; sündinud 25. juunil 1969 Kitakyushus) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1997 29 mängu ja lõi 1 värava.
Pas-en-Artois
pisi|Loss
Pas-en-Artois on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Pas-en-Artois asub 26 km Arrasist edelas, teede D1, D6 ja D25 ristumiskoha ümbruses, Kilienne'i jõe orus, mis on Authie väike lisajõgi.
pisi|tühi|
Huviväärsused
thumb|200px|left|Kirik
Juhan Truu
Juhan Truu (aastani 1934 Johannes Treu; 26. jaanuar 1902 Koorküla vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 7. aprill 1963 Lõuna-Aafrika Vabariik) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1922 Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1918–1919 võttis ta osa Vabadussõjast. Aastatel 1922–1927 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1927–1928 töötas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis õpetajana.
Ta oli aastatel 1928–1944 Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1939–1940 Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta lahkus aastal 1944 Rootsi.
Aastatel 1945–1947 oli ta E.E.L.K. Uppsala koguduse õpetaja. Aastatel 1948–1963 oli ta Hollandi Gereformeerde Sindningskerki misjonär Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Renato Molinari
Renato Molinari (sündinud 27. veebruaril 1946; Nesso vald, Como provints, Lombardia maakond) on Itaalia endine veemootorisportlane.
Ta alustas veemotospordiga tegelemist 1964. aastal.
Ta on erinevates võistlusklaasides kokku 18-kordne maailmameister ja 11-kordne Euroopa meister, lisaks on ta veel Roueni 24 tunni võidusõidu neljakordne võitja.
Katk kutsariks
"Katk kutsariks" on Metsatöllu seitsmes stuudioalbum.
Renato Molinari
Ta oli Vormel 1 võidusõidupaatide esimeste maailmameistrivõistluste võitja 1981. aastal ning võitis sama tiitli veel aastatel 1983 ja 1984.
Tilburg
Tilburg on linn Hollandis. See on elanike arvult Hollandi suuruselt kuues linn.
Jelena Muhhina
Jelena Muhhina on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Eisen (perekonnanimi)
Eisen on perekonnanimi.
Tallinna raamatumess
Tallinna raamatumess on alates 2013. aastast igal kevadel Tallinnas rahvusraamatukogus toimuv raamatumess.
Messi sisu
Mess kestab mitu päeva ning on mõeldud nii kirjanduse ja raamatukaubanduse asjatundjatele kui ka kirjandushuvilistele. Messiga kaasnevat kultuuriprogrammi pakutakse kõigile tasuta. Toimub suur raamatumüük ning rohkesti uute raamatute esitlusi, seminare, koolitusi, lugejate kohtumisi kirjanikega ja lastele mõeldud töötube.
Korraldajad ja osalejad
Üritust toetavad kultuuriministeerium ja Eesti Kultuurkapital.
Messil osaleb tavaliselt suurem osa liitu kuuluvatest kirjastustest (2018. aasta seisuga 35 kirjastusest).
Gilbert Dufour
pisi|240px| Gilbert Dufour
Vjatšeslav Divonin
Ta lõpetas aastal 1987 Narva 11. Keskkooli. Meistersportlane (1988).
Gilbert Dufour
Gilbert-Jean-Baptiste Dufour (18. mai 1769 Chaumont, Haute-Marne'i departemang – 10. märts 1842 Metz, Moselle'i departemang) oli prantsuse sõjaväelane ja poliitik, Prantsuse revolutsioonisõdadest ja Napoleoni sõdadest osavõtja.
Vjatšeslav Divonin
Aastast 2013 3D Line OÜ juhatuse liige.
Sõudmine
Hakkas sõudmisega tegelema 1984. aastal Valeri Osmokesku õpilasena ning tõusis kiiresti omaealiste sõudeparemikku. Aastatel 1991–1992 juhendas teda Matti Killing.
Gilbert Dufour
1813. aastal tõstis keiser Napoleon I Dufouri paruniseisusse (baron de l'Empire).
Aastatel 1839–1842 oli Dufour Metzi meer.
Pais-põhjasamblik
Pais-põhjasamblik  (Arctoparmelia incurva) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Jakov Juzefovitš
pisi|Jakov Davidovitš Juzefovitš Jakov Juzefovitš (vene Юзефович Яков Давыдович, 12. märts/24. märts 1872 Grodno kubermang – 5. juuli 1929 Tartu) oli Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant, 1917). Ta oli valgekaartlane.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vene kodusõjas.
1920 emigreerus ta Saksamaale, seejärel Poolasse ja Eestisse.
Protsessvärv
Protsessvärvid (inglise keelest process colors) on neli standardse värvitooniga värvi, mida kasutatakse neljavärvitrükis.
Neljavärvitrüki protsessvärvid on
Muid trükivärve, mida võidakse kasutada lisaks protsessvärvidele, nimetatakse spot-värvideks.
Ajaloost
Enne trükiettevalmistuse siirdumist arvutitesse ja arvutiterminoloogia võidukäiku räägiti Eestis protsessi asemel triaadist, protsessvärve CMY nimetati triaadi värvideks ja neile lisatud musta ei loetud värviks. Samuti on varem olnud kombeks tsüaani siniseks ja magentat punaseks nimetada, või öeldi "triaadi sinine" ja "triaadi punane". Väljendit "triaadi värvid" kasutab ka Eesti lipu seadus.
Välislingid
[http://opiobjektid.tptlive.ee/Varviop/VT_Varvitrukk1.htm M. Tammert. CMYK-värvid. – Värviõpetuse teooria]
Lümfisoonte filarioos
Lümfisoonte filarioos on lümfisüsteemi mõjutav ning kehaosi moondav ja suurendav troopiline haigus.
Seda levitavad hallasääsed ja sääsk Culex quinquefasciatus.
Üzeyir Hacıbəyov
pisi|Üzeyir Hacıbəyov (1924) Üzeyir Hacıbəyov (18. september (5. september vkj) 1885 Ağcabədi – 23. november 1948 Bakuu) oli Aserbaidžaani helilooja, pedagoog ja ühiskonnategelane.
Lääne-Sajaan
pisi|Kaart Lääne-Sajaan (vene keeles Западный Саян) on mäestik Aasias Venemaa kaguosas.
Kõrgeim tipp on Kõzõl-Taiga mägi (3121 m).
IV liiga 2013
IV liiga 2013 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga, IV liiga 2013. aasta hooaeg, mis jagunes neljaks tsooniks - ida, põhi, lõuna ja lääs. Hooaeg algas 7. aprillil 2013 ja lõppes 13. oktoobril 2013.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 3 korda, kokku 21 mängu.
Voorud 15-21
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
Mängutulemused
style="background: #DFE7FF;"|1:03 style="background: #FFDFDF;"|0:02
style="background: #DFE7FF;"|0:04
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|-:+2 style="background: #FFDFDF;"|0:123
style="background: #DFE7FF;"|9:04
Voorud 1-14
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
style="background: #DFE7FF;"|2:03
Aegumatud armastuslood
Sarja anti välja koostöös Eesti Päevalehe laupäevalehega LP.
Kokku ilmus 40 köidet: alates 2. aprillist 2016 kuni 31. detsembrini 2016 igal laupäeval uus raamat.
Antsla kalmistu
Antsla (Metsa)kalmistu on kalmistu Võru maakonnas Antsla vallas Taberlaane külas. Ajalooliselt jäi kalmistu Võrumaale Urvaste kihelkonda.
Ajalugu
Kalmistu kavandati 1934. aastal metsakalmistuna, kavandi tegi Tartu Ülikooli botaaniaaia juhataja Jaan Port. Kalmistu rajati aastatel 1936–1937, esimene matus oli detsembris 1937.
Kalmistu on alates 1997. aastast kultuurimälestis.
Kirjeldus
Kalmistu jääb Antsla linnast 1 km kaugusele.
Kalmistul asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on eraldi kultuurimälestis nr 5693 "II maailmasõjas hukkunute ühishaud". Kalmistul asub ka Jaan Antsovi hauatähis, mille autor on kujur Endel Taniloo ja mis on eraldi kultuurimälestis nr 7327 "Hauasammas Jaan Antsovi haual, E.Taniloo, 1976 (graniit)".
Ivan Grigorovitš
pisi|Mereväeminister admiral Ivan Grigorovitš 1911-1913 Ivan Konstantinovitš Grigorovitš (26. jaanuar (ukj 7. veebruar) 1853 Peterburi – 3. märts 1930 Menton) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (admiral).
Antsla kalmistu
Kirjeldus
Kalmistul asub ka kabel, mis valmis 1993. aastal ja mille õnnistas sisse Urvaste toonane kirikuõpetaja Villu Jürjo.
Ivan Grigorovitš
Ta oli aastail 1911–1917 Venemaa keisririigi viimane mereminister.
Ivan Grigorovitš oli Tallinna aukodanik.
Varajane karjäär
Grigorovitš oli pärit Vene aadliperekonnast ja otsustas pärast isa Konstantin Ivanovitš Grigorovitši surma sõjaväelase karjääri kasuks. Lõpetanud 1874. aastal merekadettide korpuse, töötas Grigorovitš laevadel ohvitserina. 1893. aastal ülendati ta 1. järgu kapteniks. Aastatel 1896–1898 määrati ta Venemaa mereväeatašeeks Londonis. 1899. aastal määrati ta juhtima Prantsusmaal valmivat lahingulaeva Tsesarevitš. 1903. aastal sõitis Tsesarevitš Port Arturisse.
Jaapani torpeedopaadi ootamatu rünnaku ajal Port Arturis tabas Tsesarevitšit Jaapani torpeedo, kuid laev jäi pinnale ja aitas tõrjuda Jaapani rünnakut. Lahingus osalemise eest autasustati Grigorovitši Püha Vladimiri 3. klassi mõõkadega ordeniga. Pärast admiral Stepan Makarovi surma ülendati ta kontradmiraliks ja määrati Port Arturi sadama ülemaks. Tema tõhusa juhtimise all ei olnud Venemaa Vaikse ookeani eskaadril Port Arturi piiramise ajal puudust söest, laskemoonast ega mis tahes varudest. 1904. aastal autasustati teda ka Püha Stanislavi 1. klassi ordeniga.
Admiralina
pisi|Ivan Grigorovitš (1914)Pärast sõja lõppu sai Grigorovitš Musta mere laevastiku staabiülemaks. Ta määrati 1908. aastal Libau mereväebaasi komandöriks, teda autasustati Püha Anna 1. klassi ordeniga ja 1909. aastal sai ta Kroonlinna mereväebaasi komandöriks. 1909. aastal määrati ta mereväeministri asetäitjaks ja ülendati 1911. aastal admiraliks. 1911. aastast kuni revolutsiooni alguseni 1917. aastal töötas ta Venemaa mereväeministrina, jälgides tohutut ümberrelvastamisprogrammi. Mereväe ehitamine hõlmas nelja Gangut-klassi lahingulaeva ehitamist Balti laevastikule ja nelja Imperatritsa Marija klassi lahingulaeva ehitamist Musta mere laevastikule. Ta külastas keiserliku Venemaa laevatehaseid ja laevastikke, et jälgida sõjalaevade ehitust, meeskonna ja meremeeste väljaõppe edenemist. Tal olid head suhted Riigiduumaga ja ta kasutas oma populaarsust ära, et hankida mereväe laiendamiseks tohutuid lisavahendeid. Ta juhtis Venemaa keiserlikku mereväge kogu Esimese maailmasõja jooksul. 1911.–1915. aastal oli ta Admiraliteedi juhatuse esimees ja aastatel 1913–1917 Riiginõukogu liige.
Pärast Veebruarirevolutsiooni
Pärast Veebruarirevolutsiooni 31. märtsil 1917 vabastati Grigorovitš ametist. Ta hakkas töötama ajalookomisjonis ja tal paluti kirjutada oma memuaarid. Ta hakkaski kirjutama «Воспоминания бывшего морского министра» ("Endise mereväeministri mälestused"), mille lõpetas 1919. aasta kevadeks. Mälestused olid kirjutatud hoolikalt, ei puudutanud peaaegu üldse poliitilisi küsimusi ja kirjeldas sündmusi enne Veebruarirevolutsiooni algust. Sellest hoolimata lebasid need arhiivis üle 70 aasta ja avaldati alles 1993. aastal pärast Nõukogude Liidu lagunemist. 1921. aasta oktoobris vallandati ta koondamisega ja elas pärast seda äärmises vaesuses, põdedes sageli kopsupõletikku. Grigorovitšil polnud oma korteri kütmiseks isegi küttepuid ja talvel 1920-1921 elas ta mõnda aega mereväeinseneri ja laevakonstruktori Aleksei Krõlovi korteris, kellel oli küttepuid. Pensionile jäämisest alates palus ta luba välismaale ravile pääsemiseks ja 1924. aasta sügisel kolis ta Prantsusmaale, kuhu jäi elu lõpuni. Ta elas paguluses Lõuna-Prantsusmaal kuurortlinnas Mentonis, üürides tuba pansionaadis, teenides sissetulekut enda maalitud meremaalide müügist. Ta suri 3. märtsil 1930 77-aastaselt. Ta maeti algul Mentoni vene kalmistule.
2005. aastal viidi urn tema tuhastatud põrmuga raketiristlejaga Moskva Novorossiiskisse ning sealt lennukiga Peterburisse ja maeti tema testamendi kohaselt perekonna hauakambrisse Aleksander Nevski kloostris.
Teda on autasustatud Vürst Danilo I ordeniga, Takovo Risti ordeniga ja veel mitme teenetemärgiga.
Iskilikku
Grigorovitš oli abielus V. I. Uljanovi (Lenini) teise nõbu Maria Nikolajevna Šemjakinaga.
Tütred Marija (1885–1963) ja Natalja (1901–1964).
Yankee Doodle
pisi|Yankee Doodle'i esimene salm kivisse graveerituna pisi|Yankee Doodle USA armeekoori esituses 2005. aasta albumilt Songs of the Soldier "Yankee Doodle" on tuntud angloameerika lauluviis, millest sai Ameerika Ühendriikide patriootlik laul Iseseisvussõja ajal. Laulu sünniajaks peetakse Seitsmeaastase sõja perioodi Ameerikas aastatel 1756–1762, mil Briti kolonistid võitlesid koos Briti kuningliku armeega Prantsusmaa vastu. Esialgsed sõnad olid hollandi asunike lõikuspeo laulust ja viis pärines juba 15. sajandi Hollandist.
Enne Iseseisvussõda olid laulu sõnad brittide loodud ja pilkasid ameerika koloniste, keda peeti uhkeldavateks ja mitte tõsiselt võetavateks sõduriteks. Ameeriklased trotsisid seda suhtumist ja muutsid laulu sõnad omale meelepäraseks. Aastaks 1781 oli "Yankee Doodle" muutunud pilkelaulust rahvusliku uhkuse sümboliks.
"Yankee Doodle" on Connecticuti osariigi hümn. Laulu viis on ka Ameerika Hääle signatuur. EÜE Euromaisi 1982. aasta rühma laul "Euromais" loodi "Yankee Doodle'i" viisile ning Mart Laari, Mati Lauri, Lauri Vahtre sõnadele.
Pelves
pisi|Maantee Pelves'i
Pelves on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Pelves asub 10 km Arrasist idas, teede D33E ja C4 ristumiskoha ümbruses, Scarpe'i jõe orus ning Autoroute A1 ja Autoroute A26 liiklussõlmest vahetult lõunas.
pisi|tühi|
Kévin Constant
Kévin Constant (sündinud 10. mail 1987 Fréjus'is) on Guinea jalgpallur, poolkaitsja.
Ida-Sajaan
pisi| pisi|Ida-Sajaanid Ida-Sajaan (vene keeles Восточный Саян) on mäestik Aasias Venemaa kaguosas, mille ulatus Siberi lõunaosas on üle 1000 km. Ta hõlmab Krasnojarski krai lõunaosa, Burjaatia lääneosa, Irkutski oblasti ja Tõva kirdeosa.
Kévin Constant
Debüüdi Guinea rahvuskoondises tegi ta 14. oktoobril 2007 sõprusmängus Senegali vastu. Esimese värava lõi ta 11. augustil 2010 sõprusmängus Mali vastu. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste alagrupimängus lõi ta värava samuti mängus Maliga.
Ida-Sajaan
Mäestiku kõrgeim tipp on Munku-Sardõk (3491 m).
Kévin Constant
Constant on mänginud kolm mängu ja löönud ühe värava ka Prantsusmaa U-17 jalgpallikoondises.
Aida tänav (täpsustus)
Aida tänav on tänava nimi järgmistes Eesti asulates:
Neco (laulja)
Tahir Nejat Özyılmazel (esinejanimega Neco; sündinud 24. juulil 1948) on Türgi laulja.
1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Türgit lauluga "Hani".
Jonna Sundling
Ta on olümpiavõitja, kolmekordne juunioride maailmameister ja kuni 23-aastaste maailmameister. 2012. aastal võitis ta Innsbruckis toimunud noorte olümpiafestivalil hõbemedali vabatehnikasprindis.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 15. veebruaril 2015 Östersundis 15 km vabatehnikas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 16. märtsil 2018, kui oli Falunis vabatehnikasprindis teine. Vabatehnikasprindis teenis ka oma esimese etapivõidu, kui võitis 30. novembril 2018 Lillehammeris toimunud etapi.
Maailmakarikavõistlustel
Jonna Sundling on individuaalarvestuses osalenud ( seisuga 1. detsember 2018 ) 30 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile kahel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Madal unilook
Madal unilook ehk ussikapsas (Sisymbrium supinum) on ristõieliste sugukonda unilooga perekonda kuuluv ühe või kaheaastane rohttaim.
Levila ja kasvukoht
Niiskematel loodudel, kallastel, põlevkivikarjäärides, kamardumata kohtades. Lääne- ja Põhja-Eestis, paiguti.
Kirjeldus
Taime kõrgus 7–25 cm.Varsi mitu, lamavad või tõusvad. Lehed sulglõhised või –jagused, hõredalt karekarvased. Õitseb juunist augustini. Õied valged, õied ja viljad kandelehtedega. Kõdrad varrest eemalehoiduvad, kõverdunud.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2023).
Schwerini piiskopkond
thumb|right|Schwerini vürst-piiskopkonna vapp
Schwerini diötsees ja vürst-piiskopkond oli katoliiklik diötsees Saksamaal, Mecklenburgis, Schwerinis. Esimene teadaolev piiskop pühitseti diötseesis 1053. aastal ja diötsees lakkas olemast 1994. aastal.
Reformatsioonieelne katoliku (vürst-)piiskopkond
Roomakatoliku Schwerini diötseesi (saksa: Bistum Schwerin) piiskopid, Bremeni peapiiskopkonna abipiiskopid, olid samaaegselt ilmalikud (poliitilised) vürstiseisuses (vürst-piiskop) valitsejad Schwerini vürst-piiskopkonnas (saksa: Hochstift Schwerin); loodud 1180. aastal ja sekulariseeritud 1648. aastal), otse keisrile alluv Saksa-Rooma riigile osariik. Schwerinis asus kapiitel, Schwerini toomkirik ja 1239. aastani piiskoppide residents. 1180. aastal viidi vürst-piiskopi residents Bützowisse, millest sai peamine residents 1239. aastal.
Schwerini piiskoppide tiitel
Mitte kõik Schwerini toolil valitsejad ei olnud vürstliku ilmaliku võimuga vürst-piiskopid ja kõiki ei kinnitatud paavsti poolt piiskoppideks. 1180. aastal eraldati osa Schwerini diötseesi territooriumist Saksimaa hertsogiriigist ja sellest sai otse keisrile alluv territoorium nimega Schwerini vürst-piiskopkond, Saksa-Rooma riigi feodaalne liikmesriik, nagu paljud vürst-prelatuurid.
thumb|left|[[Bützowi loss, vürst-piiskopi residents-loss Bützowis]] thumb|right|[[Schwerini toomkirik, piiskoppide kirik Schwerinis, vaade enne 1845. aastat]]
Vürst-piiskopkond oli valitav monarhia, kus valitsevaks vürstiks oli vastav piiskop, mille valis tavaliselt toomkapiitel ja kinnitas Püha Tool, või erandkorras nimetas ainult Püha Tool. Seejärel andis keiser paavsti poolt kinnitatud piiskoppidele vürstlikud regaalid, seega vürst-piiskopi tiitli. Mõnikord ei saanud aga vastav isik paavsti kinnitust, kuid talle anti siiski vürstlikud regaalid. Ka vastupidist juhtus paavsti poolt kinnitatud piiskopiga, keda ei määratud kunagi vürstiks. Mitmed kapiitli poolt valitud võimukandjad ei saavutanud ei paavsti kinnitust ega keisri investituuri, kuid tegelikult kuulus neile sellele vaatamata de facto vürsivõim. Aastatel 1532-1648 olid kõik võimukandjad luterlased.
Tooli vastavad valitsejad kandsid järgmisi tiitleid:
Katoliku administraatorid ja vürst-piiskopid (1474–1532)
Reformatsiooni tõttu suruti katoliku piiskopkond 1555. aastal maha, ilma formaalse järglaseta.
Mecklenburgi luterlikud piirkonnapiiskopid 1921. aastast
thumb|right|[[Schwerini toomkirik, Mecklenburgi Landesbischofi jutluskoht.]]
Kui Mecklenburg-Schwerini ja Mecklenburg-Strelitzi suurhertsogid tagasi astusid, muutusid luterlikud liidumaakirikud iseseisvateks ja võtsid vastu oma uued kirikukorrad, pakkudes välja funktsiooni Landesbischof (liidumaapiiskop). 1934. aastal ühendati piirkondlikud kirikud Mecklenburgi Evangeelseks Luterlikuks Kirikuks.
Uus katoliiklik hierarhia Schwerinis 20. sajandist
thumb|right|Püha Anna praostlik kirik, [[Hamburgi arhidiötseesi abipiiskopi asukoht Schwerinis]]
Pärast poolteist sajandit kestnud hülgamist, kui territooriumil viibinud katoliiklaste eest hoolitsesid ainult misjonärid, kes kuulusid Põhja-Saksamaa põhjamisjonite apostellikku vikariaati, asutati esimene reformatsioonijärgne kogudus 1709. aastal (St. Anna, Schwerin). 1930. aastast kuulusid katoliku kogudused endises Schwerini diötseesis (ja kogu Mecklenburgis) Osnabrücki diötseesi.
Ent kuna Mecklenburg oli Nõukogude Liidu okupatsioonitsoonis, Osnabrück aga Briti okupatsioonitsoonis (s.t poolitatud Saksamaa ja külma sõja ajal poliitilises maailmas teisel poolel), nii määras Osnabrücki piiskop piiskopliku komissari. 1959. aastast määras Osnabrücki diötsees Schwerini abipiiskopi, kes vastutas Mecklenburgi katoliku koguduste eest:
Diötsees kaotati 10. oktoobril 1994, selle territoorium määrati ümber juba loodud Hamburgi arhidiötseesile, mistõttu Mecklenburgi katoliku kogudused said osaks uuest Hamburgi arhidiötseesist.
Etnomeedia
MTÜ Etnomeedia on Eestis registreeritud mittetulundusühing, mille eesmärk on tutvustada rahvaste etnograafiat, folkloori, antropoloogiat ja teisi rahvuskultuuri valdkondi.
Selle juht on Aleksei Aleksejev. Peale tema kuuluvad MTÜ Etnomeedia juhatusse ka Jüri Muttika ja Mihhail Božko.
Paljas tinasamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Kenichi Shimokawa
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1997 9 mängu.
Starstreak
Starstreak on Suurbritannias valmistatud kaasaskantav õhukaitsesüsteem.
Niidu-asparhernes
pisi|Niidu-asparhernes Niidu-asparhernes (Tetragonolobus maritimus, sünonüüm Lotus maritimus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Penin
pisi|Penini loss
Penin asub 23 km Arrasist läänes, teede D77 ja D82 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Dieveniškėse regionaalpark
pisi|Regionaalpargi direktsioon Dieveniškėse regionaalpark (leedu keeles Dieveniškių istorinis regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Šalčininkai rajoonis.
Dieveniškėse regionaalpark asub Leedu kaguosas Gauja jõe kallastel ja Dieveniškėse alevi ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta sealse ümbruskonna maastikke ja kultuuripärandit. Sealsel Valgevene piiri äärsel alal on koos elanud leedulased, valgevenelased, juudid ja poolakad, pannes aluse omapärasele Dieveniškėse murrakule, mida on kirjeldanud Peeter Arumaa. Geoloogilises mõttes on see ainus piirkond Leedus, kus on sagedased liiva ja kruusa konglomeraadid.
Regionaalpargi tänavkülade struktuur pärineb XVI sajandi maareformi aegadest, mil Leedu suurvürstiriiki jäävatel aladel kehtestati kolmeväljasüsteem ja valduste struktuur. Toona asustati riigimõisade talupojad ümber teede äärde, mis pani aluse tänavkülade tekkele, kus elumajad ja aidad asusid teede pool, laudad ja küünid aga kruntide haritava maa poolsel küljel. Regionaalpargis on säilinud 13 taolist vanapärast tänavküla.
Regionaalpargis kasvavad mitmed Leedu punases raamatus olevad taimed, nende seas Lathyrus laevigatus, vööthuul-sõrmkäpp, balti sõrmkäpp, kahkjaspunane sõrmkäpp, laialehine sõrmkäpp, valge tolmpea, läikiv kurdsirbik, jõgi-särjesilm, põld-piiphein, harilik käokann, arujumikas, kibe tulikas, harilik ungrukold ja mägiarnika. Valge tolmpea jaoks on see ainuke kasvukoht Leedu aladel. Kaitstavatest seeneliikidest esinevad seal roosa kõrvliudik, roostetorik, pruunjas narmik ja tammenahkis.
Sealsetes metsades võib kohata hunti ja ilvest, ent need pole seal püsiasukad. Püsiva seire objektideks on sealsetest liblikatest violetjas kuldtiib, lindudest teder, öösorr, herilaseviu, musträhn ja sinirind. Kaitstavatest liblikatest elavad seal veel suur-kuldtiib ja vareskaera-aasasilmik.
pisi|left|Poškonysi kivi
Regionaalparki jäävad looduskaitsealune Stakai tamm, Grybiškėse mänd ja tamm. Selle aladel asuvad Rimašiai kivikülv ja Kalviai kivid, lisaks on seal mitmeid märkimisväärseid kive nagu Dieveniškių Mokas, Poškonysi kivi, Dailidėse kivi, mitmete legendidega seotud Žižmai kivi ehk Neetud pulm, Jankelis ja Jankeliukas. Mitmed neist esindavad Leedu lõunaosas ja Valgevene loodeosas leiduvaid tulbakujuliseid kive, mis on tõenäoliselt I aastatuhandel jatvingite püstitatud mälestised.
Regionaalpargi territooriumil asub üks linnamägi, sinna jääb ka Norviliškėse loss. Regionaalpargis on viis riikliku kaitse all olevat tumuluste gruppi.
Dieveniškėse regionaalpargi halduskeskus asub Poškonysi külas, Centrinė 2. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Dieveniškės ja Poškonys.
Dieveniškėse regionaalpargi pindala on 8 598 hektarit, 51% kaitsealast on metsade all. Erinevate kaitsealade all on sellest 86%.
Metcalfe'i maakond
Metcalfe'i maakond (Metcalfe County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1860. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 099.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Vilis Lācītis
Vilis Lācītis, kodanikunimega Aleksandrs Ruģēns (sündinud 20. novembril 1975) on läti kirjanik ja muusik.
Elab ja kirjutab Ühendkuningriigis Oxfordis. Ta on õppinud antropoloogiat Oxfordi Ülikoolis.
Muusikuna tegutses Lätis aastail 2002–2007 ansamblis Pupociklu Vasara.
Ruģēnsi pseudonüüm Vilis Lācītis viitab läti nõukogude sotsrealismi klassikule Vilis Lācisele ja nagu kirjanik ise on öelnud – kui Lācis (läti k „karu“) oli klassik, siis Lācītis (läti k „karuke“) on väike klassik, klassikuke. Oma raamatuesitlustel astus autor kirjanikutee algusaastail publiku ette karukostüümis või karumaski taha peitudes, mistõttu tema isik jäi algul saladuseks.
Teosed
Vilis Lācītise debüütteos „Stroika vaatega Londonile“ saavutas kiiresti publikumenu, olles 2010. aastal autori kodumaal kõige loetum läti keeles kirjutatud romaan. Samuti pälvis romaan Jānis Roze raamatupoe eriauhinna, Ventspilsi raamatukogu sümpaatia auhinna, Delfi lugejate auhinna ning oli kirjanduse aastaauhinna finalist debüütteoste kategoorias. 2011. aastal anti teos välja ka audioraamatuna.
Jaanuaris 2017 ilmus Vilis Lācītise esikromaan inglise keeles pealkirjaga "Stroika London with a View"; see on saadaval ka e-raamatuna.
Muud
2013. aastal ilmus ansambli Pupociklu Vasara esikalbum.
Makseviis
Makseviis on kaupade või teenuste eest tasumise meetod. Makseviisid jagatakse sularahaga (paberraha, mündid) ja sularahata (nt kaardimakse, püsikorraldus) meetoditeks.
Paberraha oli levinud Hiinas juba 7. sajandil, Põhja-Ameerikas võeti see kasutusele 1690., Prantsusmaal 1716., Inglismaal 1797. aastal ja seejärel terves maailmas. Paberraha on keskpanga või mõne muu raha käibele laskmist korraldava asutuse maksevahendina toimiv võlakiri.
Elektrooniline raha ehk e-raha on tänapäeval üks kõige laiemalt kasutatavaid raha erivorme. Paberraha ja väärismetalliga võrreldes on selle eelis tunduvalt väiksemad käibele laskmise ja ringluskulud. E-raha kasutamine võimaldab suurendada ülekandmiskiirust ja vähendada töötlemise mahukust.
Maksekeskkonnas on ka teisi sula- või kontoraha mittekaasavaid makselahendusi, näiteks virtuaalraha. See on digitaalne väärtus, mida ei ole väljastanud keskpank, krediidi- või e-rahaasutus. Mõnel juhul saab seda kasutada raha alternatiivina.
Eestis tehakse makseid peamiselt elektrooniliselt. Pankade vahendusel tehtud maksetest algatatakse enam kui 99% elektrooniliste kanalite kaudu ja vaid 1% mitteelektrooniliselt.
Ajalugu
Tänapäeva maksete eelkäijad on bartertehing ja kaupraha (ingl commodity money). Bartertehing on tehing, kus kaup vahetatakse kauba vastu. Tehingu puuduseks on eeldus, et leidub keegi, kes vajab pakutavat kaupa ning ühtlasi pakub vastu nõutavat kaupa. Kauprahal ehk kaubal on väärtus ka siis, kui seda ei kasutata rahana (näiteks sool, kuld).
Monometallism ehk ühemetallisüsteem on rahasüsteem, mille aluseks on üks väärismetall, näiteks kuld või hõbe. Esimesed süsteemid põhinesid hõbedal ja kehtisid enamikus riikides 19. sajandil. 20. sajandi alguseks asendas selle kullastandard.
Fidutsiaar- ehk usaldusrahaks nimetatakse väärismetalliga tagamata pangatähti. Usaldusraha muutus populaarsemaks siis, kui kullastandardi jäigad reeglid hakkasid majanduskasvu pidurdama.