cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iževsk
Majandus
Linnas on metallurgia-, masinaehitus- ja relvatehased. Seal leiutas omanimelise automaadi (AK-47) Mihhail Kalašnikov, kes elas seal surmani. Iževskis toodetakse ka mootorrattaid "Iž".
Vandjala
Üldiseloomustus
Alles on ka Katkootsa karjamaade osad, mis jäid Maardu Lõunakarjäärist osaliselt puutumata. Lisaks on säilinud looduslikke karjamaid ja väärtuslikke niite. Küla territooriumil on säilinud kiviaedu, kivikalmeid ja kultusekive. Vana Vandjala südames asub rändrahn Hallikivi, millega on seotud mitmeid pärimusi.
Iževsk
Majandus
Linna suuremate tehaste hulka kuuluvad:
Vandjala
Ajalugu
Vandjala küla on esmamainitud 1241. aastal "Taani hindamisraamatu" "Suures Eestimaa nimistus", mille koostasid 1219–1220 külade ristimise käigus üleskirjutatud andmete põhjal Taani mungad. Nimistu järgi kuulus Vandjala 13. sajandil Jõelähtme kihelkonna alla. Vandjala küla suurus ei ole alates 13. sajandist eriti muutunud.
1379. aastal on esmamainitud Kostivere mõisa nime (Kostifer). Vandjala on selle mõisa koosseisu kuulunud sajandeid.
Veekogu
Veekogude liigitus
Püsivuse järgi
Montessori pedagoogika
Montessori pedagoogika on alternatiivpedagoogika suund, mille rajas Itaalia arst, psühholoog ja pedagoog Maria Montessori. Tema pedagoogiline kasvatussüsteem oli algselt välja töötatud lastele vanuses kuni 12 aastat.
Iževsk
Rahvastik
Iževski elanike arv rahvaloenduse andmetel (ümardatud):
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Iževski elanikest venelasi 68,8%, udmurte 14,8%, tatarlasi 8,9%, ukrainlasi 0,7%, asereid 0,4% ja marisid 0,3%.
Montessori pedagoogika
Ajaloost
Aastal 1914, pärast oma ema surma, külastas Maria Montessori USA-d. Tema loengule Carnegie Hallis tuli 5000 inimest. Loengutesarja raames kirjutas ta raamatu "Teadusliku pedagoogika meetod kasutatuna väikelaste kasvatuses ja laste majades" ("The Method of Scientific Pedagogy as Applied to Infant Education and Children's Houses"). Loodi ka Montessori ühing, mille üheks eestvedajaks sai Alexander Graham Bell. 1924. aastal kohtus Montessori Benito Mussoliniga, kes pärast kõnelusi hakkas Itaalia koolides propageerima Montessori meetodit. Hiljem tekkisid tal Mussoliniga lahkhelid ning Montessori meetod koolides mõneks ajaks kaotati.
Teise maailmasõja ajal elas Montessori Indias. Seal elatud aastate jooksul juhendas ta mitmeid õpetajate kursusi, mis olid väga populaarsed. Näiteks 1939. aastal Madrases toimunud kursustest võttis osa 300 õpetajat üle India. Pärast sõda tuli ta tagasi Inglismaale ning 1946. aastal avas õpetajate kursused Londonis. Tagasi Itaaliasse tuli Maria Montessori 1947. aastal. Samal aastal taasavati Itaalias sõja ajal suletud olnud Montessori ühing Opera Montessori.
Aastal 1948 siirdus Maria taas Indiasse, kus ta juhtis uusi kursusi. 1949 alustas ta kursusi Pakistanis, kuid pidi töö pooleli jätma ja Euroopasse tagasi pöörduma. Tema kursusi Pakistanis jätkas taani pedagoog Albert Max Joosten.
Põhimõtted
Montessori pedagoogika mõte seisneb selles, et stimuleerida lapse enesekasvatust, iseõppimist, enesearendamist. Kasvataja ülesandeks on aga abistada last tegevuse organiseerimisel, toetada teda individuaalse tee leidmisel, oma loomuse realiseerimisel. Montessori rõhutas, et lapse isiksuslikud alused luuakse just nimelt vanuses kuni 12 eluaastat ja selles vanuses tehtud möödalaskmisi on võimatu hiljem heastada. Montessori rõhutas individuaalse lähenemise tähtsust. Tema pedagoogika on suunatud lapse iseseisvuse suurendamisele, kasvataja roll on suunata ja abistada last. Ka rõhutatakse kodu ja kooli koostöö tähtsust lapse arendamisel.
Veekogu
Vee-elustik
Veekogusid asustavad veeorganismid.
Montessori pedagoogika
Põhimõtted
Montessori pedagoogilistest vaadetest on hiljem joondunud ka Rudolf Steiner oma Waldorfi pedagoogika loomisel. Tänapäeval juhib Montessori pedagoogikat rahvusvaheline organisatsioon AMI (Association Montessori Internationale), mille rajas Montessori poeg Mario 1929. aastal. Peakorter asub Amsterdamis. Organisatsioon kureerib Montessori õpetajate ettevalmistamiskursuste ketti. Seal arutatakse läbi ja kinnitatakse metoodika muudatused, lähtuvad Montessori süsteemi järgi kasvavate laste jälgimisest.
Montessori pedagoogika kaheksa printsiipi
Need printsiibid sõnastas Maria Montessori oma pedagoogitegevuse algusaastatel, kaheksa Montessori seisukohta, mis on tuletatud laste jälgimisest ja mis on kogu tema õpetamisele lähenemise alus. Neid arusaamu toetab tänapäeval suur hulk psühholoogia- ja pedagoogikaalaseid uuringuid. Kõik kaheksa printsiipi eksisteerivad Montessori süsteemis koos ja on sinna sügavalt juurdunud.
Paavstide loend
pisi|Paavstide nimekiri Püha Peetruse katedraalis Vatikanis Paavstide loend loetleb paavstid kronoloogilises järjekorras varasematest hilisemateni. Loend tugineb Vatikani ametlikule versioonile, kuid erandiks on Stephanus II (752), kelle ajaloolisus on vaieldav. Vastupaavstid on loetletud vastupaavstide loendis.
Aastatel 756–1870 olid paavstid ühtlasi Paavstiriigi ja alates 1929. aastast Vatikani riigipead. Sellest tulenevalt on siinne loend ka Paavstiriigi riigipeade loend ja Vatikani riigipeade loend.
Vandjala
Kool ja palvemaja
Vene õigeusu kiriku Aruküla Püha Kolmainu kogudus avati Sinodi korraldusega 1871. Paekivist Aruküla Püha Kolmainu kirikuhoone valmis 1873 ja oli mõeldud 200–250 palvetajale. Kirik asub Tallinnast 28 km kaugusel, praeguses Raasiku vallas. Koguduse piirid olid väga laialdased ja koguduse liikmed soode ja rabade taga, mispärast ka koguduse vaimne ja aineline töö raskelt teostatav. 1895. aastal annetati kirikule altaritagune Kristuse ülestõusmise- ja kiriku nimeline, Püha Kolmainu ikoon. Talunik Aleksander Dmitrev annetas kirikule Neeva Aleksandri ikoon. Kõik kolm ikooni pühitseti 29. oktoobril 1895. aastal. Püha Kolmainu kirik sai kannatada 1944. aastal. Pärast seda, kuni koguduse sulgemiseni aastal 1951, toimusid jumalateenistused koguduse majas. Kogudusel oli Arukülas õigeusu kaheklassine kool, mis avati 1873. aastal ja tegutses kogudusele kuuluvas puumajas.
Tore Ruud Hofstad
Maailmakarikavõistlustel
Tore Ruud Hofstad osales karjääri jooksul 49 korda maailmakarikavõistluste etappidel ja jõudis poodiumile neljal korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Vandjala
Kool ja palvemaja
Alaliste hingekarjastena on teeninud koguduses: ülempreester Karp Tiisik, ülempreester K. Jansen, ülempreester P. Kolon, preestrid: J. Kolberg, T. Siiman ja alates 30. maist 1932 M. Jefimov ja asetäitjatena preestrid: K. Eberling, P. Poska, A. Angerjas, K. Gustavson, J. Tolstjakov ja K. Ustav. 1891. aastal oli koguduses liikmeid 995 ja 1932. aastal 260.
Moldorg
Moldorg on nõgusa põhjaga mollitaoline org, kus põhi läheb veerudeks üle sujuvalt, perved on eristatavad.
Vandjala
Kool ja palvemaja
Vandjala külla, eramajja (ehitatud 1850) rajati Aruküla Õigeusukiriku Kostivere abikool, mida kasutati ka palvemajana.
Selle kooli ehitamine langeb kokku laialdase venestamispoliitikaga Aleksander III ajal. 1875 on Nikolai Vasiljev Bataschkovi ja Jelisaveta Denissova tütar Anna üheks ristivanemaks on märgitud külakooli õpetaja Aleksander Emeljanov Orlov. Hoone on oma endisel kujul säilinud ning on eraomanduses. 1911. aastal käis koolis 20 last ja nende õpetajaks noor oli 22-aastane Jaan Orgusaar. Kostiveres elava Teiva Antsu jutu järgi olla veel 1960. aastal selle kooli seinal pühapilte olnud. Kaurila Aino mäletamist mööda olla kõik vanaisad siin koolis käinud.
Jõelähtme vallanõukogu koosolekul (7.04.1919) otsustati võtta Vandjala apostliku õigeusu koolimaja vallakooli ruumideks. Kogudus nõustus sellega teatud tingimustel. 10. augustil sõlmiti akt Vandjala koolimajas Aruküla apostliku õigeusu koguduse nõukogu ja Jõelähtme vallanõukogu vahel hoone üleandmiseks Kostivere-Vandjala abikooliks. Üle võeti: koolimaja (välja arvatud palvetuba), kooli inventar, kooli kuurid, õppeabinõud, raamatukogu, kooli aed 26. oktoobril koostatud aktis loetakse ülevõetud vara väärtuseks 16 208 marka.
Vandjala asus Eesti NSV ajal Nõukogude sõjaväe raadiopeilingukeskuse linnak, s/o 10717 raadiopeilingu linnakus oli kokku 26 hoonet.
Viktor Frankl
Viktor Emil Frankl (26. märts 1905 – 2. september 1997) oli holokausti üle elanud Austria neuroloog ja psühhiaater ning logoteraapia rajaja. Tema tuntuim raamat "... ja siiski tahta elada" (ingliskeelse tõlke pealkiri "Man's Search for Meaning") kirjeldab kogemusi koonduslaagri asukana ja annab ülevaate Frankli eksistentsialistliku psühhoteraapia meetodist.
Elu enne koonduslaaagrit
Frankl sündis Viinis juutide perekonnas. Juba varakult huvitus ta psühholoogiast – gümnaasiumi lõpueksamil kirjutas ta filosoofilise mõtlemise psühholoogiast. Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1923. aastal läks ta Viini Ülikooli meditsiini õppima ning spetsialiseerus hiljem psühholoogiale ja neuroloogiale, eriti depressiooni- ja enesetaputeemadele. Karjääri algusaastatel mõjutas teda tutvus Sigmund Freudi ja Alfred Adleriga.
Psühholoog arstina
1924. aastal sai Frankl Austria Sotsiaaldemokraatlike Üliõpilaste Liidu presidendiks, kellena korraldas õpilastele spetsiaalse nõustamisprogrammi. Sel ajal ei teinud ükski Viini õpilane enesetappu. Programmi edu märkas Wilhelm Reich, kes kutsus Frankli Berliini. Aastatel 1933–1937 juhatas Frankl Viini üldhaiglas nn enesetapupaviljoni, kus aitas rohkem kui 30 000 enesetapumõtetega inimest. Pärast natside võimuletulekut Austrias aastal 1938 ei saanud ta seda tööd enam jätkata, kuna ta oli juut. Ta töötas eraviisil kuni 1940. aastani. Seejärel töötas Frankl neuroloogi ja ajukirurgina Rothschildi haiglas, mis oli sel ajal ainuke, kus juute tööle võeti. Mitmel korral päästsid Frankli meditsiinialased nõuanded natside eutanaasiaprogrammi ohvrite elu. 1941. aasta detsembris abiellus ta Tilly Grosseriga.
Psühholoog vangina
19. oktoobril 1944. aastal viidi Frankl Auschwitzi koonduslaagrisse, kus teda mõned päevad üle kuulati. Sealt saadeti ta Türkheimi natslikku töölislaagrisse. Frankl veetis kuus kuud ja kaks päeva orjatöölisena. Tema naine saadeti Bergen-Belseni koonduslaagrisse, kus ta mõrvati. Frankli isa oli surnud haigustesse juba Theiresienstadtis ja ema mõrvati Auschwitzis. 27. aprillil 1945 vabastasid ameeriklased Frankli vangistusest. Tema sugulastest oli jäänud ainsana ellu tema õde, kes oli põgenenud ja Austraaliasse emigreerunud.
Umbes sel ajal jõudis Frankl järeldusele, et isegi kõige absurdsemates ja piinarikkamates ebainimlikes situatsioonides on elul mõte, seega isegi kannatused ja piin on eluliselt tähtsad. Sellest sai tema logoteraapia üks põhiideid.
Elu pärast koonduslaagrit
Pärast kolme laagriaastat naasis Frankl vabana Viini. 1945. aastal kirjutas ta oma kuulsaima raamatu "... ja siiski tahta elada" ("Man’s search for meaning"), kus kirjeldab töölaagri elu psühhiaatri pilgu läbi.
1946.–1971. aastal juhtis Frankl Viini Neuroloogiapolikliinikut.
1947. aastal abiellus ta Eleonore Katharina Schwindtiga, kes oli kohusetundlik katoliiklane. Paar austas teineteise religioosseid vaateid: mõlemad käisid nii kirikus kui ka sünagoogis ning tähistasid nii jõule kui ka hanukat. Neil sündis tütar Gabriele, kes õppis hiljem lastepsühholoogiks. 1955. aastal sai Frankl Viini Ülikooli neuroloogia- ja psühhiaatriaprofessoriks. Hiljem õpetas ta Harvardis Inglismaal.
Pärast sõda avaldas Frankl üle 30 raamatu (paljud neist on tõlgitud 10–20 keelde). Ta oli logoteraapia looja, pidas sadu loenguid ja seminare üle maailma ning pälvis 29 aukraadi.
Kvargid
Kvargid on elementaarosakesed, mis osalevad tugevas vastastikmõjus. Et neutronid ja prootonid koosnevad kvarkidest ja elektronid (mis on leptonid) on samuti fundamentaalosakesed, siis võib öelda, et kvargid ja leptonid on praegu teadaolevalt aine vähimad ja jagamatud osakesed.
Üldine kirjeldus
Et värvilaenguid on kolm (punane, sinine ja roheline) ja igale värvilaengule vastab antivärvilaeng (antipunane, antisinine ja antiroheline), siis moodustavad neutraalse liitosakese kas kolm erineva värvilaenguga kvarki või värvilaengu ja selle antivärvilaenguga kvargid. Tulenevalt sellest eksisteerivad kolmest kvargist koosnevad barüonid ning kvargist ja antikvargist koosnevad mesonid.
Teoreetiliselt on võimalikud ka neljast kvargist ja antikvargist koosnevad barüonid (pentakvargid) ja kahest kvargist ning kahest antikvargist koosnevad mesonid (tetrakvargid).
Kvarkide teooria esitas esimesena füüsik Murray Gell-Mann 1964. aastal, katselist tõendust sai teooria 1960. aastate lõpul – 1970. aastate algul.
Nimetus "kvark" (inglise keeles quark) pärineb James Joyce'i romaanist "Finnegan's Wake" (1939), kus selle sõna tähendus jääb ebaselgeks; arvatavasti tähendab see varese kraaksu, võib-olla aga hoopis moonutatud kuju sõnast kvart.
Tugev vastastikmõju
Tugev vastasmõju on otseselt seotud värvilaenguga. "Värvilised" osakesed tõmbuvad. Tugeva vastasmõju eripäraks on, et hadroni läbimõõdu ulatuses on see jõud praktiliselt olematu ning kvargid liiguvad hadroni sees vabalt (seda nimetatakse ka pseudovabaduseks) relativistlike kiirustega. Kvarkide eemaldumisel üksteisest kasvab tugev vastasmõju kiiresti ning jääb siis konstantseks. Kvarki ei ole võimalik hadroni seest vabastada, kuna tema "välja löömiseks" vajalik energia on nii suur, et tõmbab vaakumist välja uue kvargi-antikvargi paari, mis moodustab lahknevate kvarkidega uued hadronid. Seda protsessi kutsutakse hadronisatsiooniks ja selle olemus on veel lõpuni selgitamata.
Värvilaengu kandjaks on gluuon, mis omab korraga nii värvi kui ka antivärvi laengut. Et gluuon on ise "värviline" osake, siis osaleb ta ka ise tugevas vastasmõjus. Seetõttu ei saa eksisteerida vabu gluuoneid, vaid ka gluuonid on seotud hadronite sisse.
Kvarkide omadused
Kvarke on 6 tüüpi: u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvargid (ingliskeelsetest sõnadest up (üleval), down (all), strange (veider), charm (sarm), bottom (põhi), top (tipp)). Meid ümbritsevas tavaaines esinevad üksnes u- ja d-kvargid, teisi on täheldatud vaid kiirendites väga kõrgetel energiatasemetel suhteliselt lühikese aja jooksul. u-kvargi elektrilaeng on +2/3 ja oletatav mass 1,5...4 MeV/c2; d-kvargi laeng –1/3 ja mass 4...8 MeV/c2. Lisaks vastab igale kvargile sama massi, kuid vastupidiste laengutega antikvark.
Kvargi omadusi S (veidrus), C (sarm), B (põhisus) ja T (tipusus) nimetatakse ka kvargi lõhnaks. Kvargid u ja d ei kanna lõhna, nende oleku määrab ära ainult nende isospinn (Iz). Kui kvargid moodustavad hadroni, siis määrab hadroni lõhna tema koosseisu kuuluvate kvarkide summaarne lõhn.
Lõhna olemasolu alusel jagatakse näiteks mesoneid lõhnatuteks (koosnevad ainult d- või u-kvarkidest ja antikvarkidest või lõhnaga kvargist ja sama lõhnaga antikvargist) ning lõhnaga mesoniteks (koosnevad lõhnaga kvargist ja mõnest teisest antikvargist või vastupidi).
Järgnev tabel võtab kokku kuue teadaoleva kvargi omadused:
! Põlvkond ! Nõrk Isospin ! Lõhn ! Nimetus ! Sümbol ! Laeng (e) ! Mass (MeV/c2) ! Antiosake ! Sümbol
Virtuaalsed kvargid
Katsete tulemusena on kindlaks tehtud, et hadronis eksisteerib lisaks teda moodustavatele kvarkidele ka "meretäis" virtuaalseid kvarke (inglise keeles sea of virtual quarks) ja gluuoneid. Neid võib hadronis olla lõpmatu hulk. Virtuaalsete kvarkide paar tekib siis, kui samas hadronis olev gluuon jaguneb kaheks; sama protsess toimub ka vastupidi, kahe kvargi annihileerumine kiirgab gluuoni. Nagu kõik teised virtuaalsed osakesed, nii eksisteerivad ka virtuaalsed kvargid ja gluuonid ainult määramatuse printsiibiga lubatud üliväikese aja jooksul, osaledes kvarke hadronis koos hoidvas tugevas vastasmõjus. Virtuaalsed kvargid võivad teatud oludel hadroniseeruda.
Råsunda
Råsunda on Rootsis Stockholmi läänis asuva Solna linnaosa.
Rahvastik hakkas kasvama 1900. aasta paiku Råsunda Förstads AB algatusel Stockholmi ja Sundbybergi vahelise raudtee ääres.
10. novembril 1911 sai Råsundast munitsipaalkogukond Solna kihelkonnas. Munitsipaalkogukond kaotati 1943, kui Solna sai linnaks.
Linnaosa on tuntud eelkõige endise Rootsi rahvuskoondise jalgpallistaadioni Råsunda staadioni järgi.
Rullnokk
thumb|Mida rohkem rullis mütsinokk, seda vingem Rullnokkadeks nimetatakse teatud elustiili või isegi subkultuuri esindajaid 1990. aastate ja 21. sajandi alguse Eestis.
Stereotüüpne rullnokk on madala haridustaseme ja piiratud silmaringiga noor mees (enamasti u 16–25 aastat vana), kes riietub sportlikult (nimetus ongi tuletatud moekalt kumeraks koolutatud nokaga pesapallimütsist) ja peab elus ülemäära oluliseks autosid, eriti BMWsid. 1982.–1993. aastatel toodetud E30-kerega 3. seeria BMW oligi rullnokkade üks lemmikautosid 1990. ja 2000. aastatel, kuid on nüüdseks oma maine taastanud ja temast on saanud ihaldusväärne retroauto.
Uue generatsiooni Rullnokk – ta hindab kõrgelt autosid, enim levinud on 3. Seeria E36 kere, mille tuunimist kajastab ta enamjaolt oma Instagrami lehel.
Uue generatsiooni Oss – tegu on isikuga, kellele meeldib kooli kõrvalt oma õhtuid sisustada kaubanduskeskuse parklates tümmi kuulates. Tema lemmikautoks on kujunenud diiselmootoriga 5. seeria E61.
Aažio
Aažio (itaalia aggio) on vahe väärtpaberi tegeliku hinna (börsihind, kurss, turuväärtus) ning sellest madalama nominaalhinna (nimiväärtus, nominaalväärtus) vahel.
Rullnokk
Rullnoka välimuse ja elustiili juurde kuulub ka mitmesuguste moerõivaste ja aksessuaaride (ehted, mobiiltelefonide uusima mudeli) eksponeerimine. Harrastused on peamiselt pidutsemine, alkohol, kampadesse kogunemine, valju muusika kuulamine, autodega ringikihutamine, kiirendusvõistlused, teatud juhtudel ka vägivald ja õigusrikkumised. Suvel külastatakse vabaõhufestivale ja suvetuure (Õllesummer, 1990. aastatel Pühajärve Beach Party).
Aažio
Aažioks nimetatakse ka väärtpaberi müügist saadud tulu.
Rullnokk
Rullnokkadele peetakse iseloomulikuks intellektuaalset piiratust, jõhkrat kõnepruuki ning sallimatust endast erinevate suhtes (sh rassism).
Samasuguse elustiili esindajaid nimetatakse vahel ka jõmmideks või ossideks. Ossi puhul on tegemist klass allpool asuva rullnokaga. Nimelt ei ole neil alati moerõivaid ja aksessuaare, kuid nad kogunevad siiski kampadesse ja on pigem madalalaubalised, kellele meeldib tüli norida ja kakelda. Haridustee on neil tavaliselt pooleli jäänud.
Rullnoka mõiste tõi laiemasse kasutusse ajakirjandus. Eriti tuntuks sai see sõna rahva seas 2001. aastal Kanal 2 huumorisaatest "Wremja" (stsenaristid Mart Juur ja Andrus Kivirähk), kus näitlejad Jan Uuspõld ja Dan Põldroos mängisid karikeeritult kahte rullnokka (Aivar Saan ja Peeter Kelk ehk Aiku ja Pets). Rullnokki kujutavaks võib pidada ka ansambli Smilers laulu "Mina, Pets, Margus ja Priit".
2006. aastal valmis Rasmus Merivool Tallinna Ülikooli filmi ja video õppetooli lõputööna lühimängufilm "Tulnukas", mille peategelased on rullnokad.
Rullnokkade elustiili parodeerib Martin Saare laul ja muusikavideo "Mul on bemmil uued kummid".
Pertinax
pisi|Pertinax Avidius Cassius (Imperator Caesar Successi Publius Helvius Pertinax Augustus; sünninimi Publius Helvius Pertinax; 1. august 126 – 28. märts 193 oli Vana-Rooma keiser 1. jaanuarist 193 kuni surmani.
Groningen
Groningen asub mitme kanali ääres (Winschoterdiep, Noord-Willems-Kanaal, Van Starkenborghkanaal ja Eemskanaal).
Pertinax
Mõrvati sõdurite poolt.
Groningen
Groningen on Tallinna sõpruslinn.
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 29. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 27. jaanuarist 8. veebruarini Crans-Montanas Šveitsis. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele). Esimest korda oli MM-võistlustel kavas ülisuurslaalom.
Groningen
Groningenis paikneb Leideni Ülikooli järel vanuselt teine ülikool Hollandis – 1614. aastal asutatud Groningeni Ülikool. Linna elanikest umbes 50 000 on üliõpilased.
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
Slaalom
Finaal: 8. veebruar Osavõtjaid: 94 Maailmameister 1985: Jonas Nilsson  , Rootsi Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 6. veebruar Osavõtjaid: 96 Maailmameister 1985: Markus Wasmeier , Saksa FV Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
Finaal: 2. veebruar Osavõtjaid: 75 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 31. jaanuar Osavõtjaid: 53 Maailmameister 1985: Pirmin Zurbriggen  , Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 31. jaanuar ja 1. veebruar Osavõtjaid: 69 Maailmameister 1985: Pirmin Zurbriggen  , Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Na
Na või NA võib tähendada:
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
Slaalom
Finaal: 7. veebruar Osavõtjaid: 67 Maailmameister 1985: Perrine Pelen  , Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Groningen
Sport
Linnas on jalgpalliklubi FC Groningen.
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
Suurslaalom
Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 66 Maailmameister 1985: Diann Roffe  , USA Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
Finaal: 3. veebruar Osavõtjaid: 53 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 1. veebruar Osavõtjaid: 39 Maailmameister 1985: Michela Figini  , Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: 29. ja 31. jaanuar Osavõtjaid: Maailmameister 1985: Erika Hess  , Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Medalid
<br style="clear:both;" />
Antonio Vivaldi
Antonio Lucio Vivaldi (4. märts 1678 Veneetsia – 28. juuli 1741 Viin) oli Itaalia barokiajastu helilooja ja viiulimängija.
Alates 18. sajandi teisest kümnendist, mil sonaatide ja kontsertide kirjutajana tuntud Vivaldi ka vokaalmuusikat looma hakkas, hakkas ta peamiselt ooperite lavaletoomiseks palju reisima. 1740. aastal kolis Vivaldi Viini, et töötada viiuldajana keiser Karl VI õukonnas. Kuid juba järgmisel aastal Vivaldi suri, põhjuseks ilmselt astma, mis oli Vivaldit kimbutanud juba sünnist saati.
Vivaldi on kirjutanud soolo-, kaksik- ja ansamblikontserte, soolo- ja triosonaate, avamänge, oopereid, vaimulikke vokaalteoseid ja kantaate, kokku umbes 770 teost. Tema tuntuimad helitööd on neljast soolokontserdist koosnev "Neli aastaaega" ning "Gloria" koorile ja orkestrile. Vivaldi paistis silma erakordse töötempo poolest: ooperi "Tito Manlio" kirjutas ta vaid viie päevaga.
Noorus
Vivaldi esivanemad olid 15.–16. sajandil Genova prominentsetest perekondadest. Vivaldide hulgas oli Genova senaatoreid, saadikuid, üks kindral ja üks doodž. Vivaldi mõlemad vanaisad olid rätsepad, isapoolne oli ka pagar. Enne muusikukarjääri oli ta eri allikate andmetel kas pagar või habemeajaja. Vivaldi isa oli viiuldaja Veneetsias Püha Markuse katedraali orkestris ning hiljem ka sama kiriku juurde kuulunud viiulitrios.
Vivaldi sündis 4. märtsil 1678, mil Veneetsiat tabas maavärin, olles kuuest lapsest vanim ning ainus, kes oli hiljem ametilt muusik. Pärast sündi jäi Vivaldi kohe haigeks ning tema elu oli nädalaid ohus. Seepärast ristiti ta alles 4. mail – enam kui kaks kuud pärast sündi. Tema esimeseks muusikaõpetajaks oli isa, kes õpetas talle viiulit. Ühe 19. sajandi Veneetsia ajaloolase ütluste kohaselt mängis ta ka katedraali orkestris, kuid kinnitused selle kohta puuduvad.
Viiuldaja ja õpetaja
Lastekodus töötades tegeles Vivaldi ka heliloominguga, 1711. aastaks oli välja antud juba 36 Vivaldi teose noodid. Komponeerimine oli Vivaldil viiuliõpetamise kõrval ka teine tähtsam tööülesanne, sest tema teoseid esitasid lastekodu lapsed ka kontsertidel. Tõsi, kontserdirepertuaari valis Vivaldi ka teiste heliloojate töid. Vivaldi korraldatud kontserdid Veneetsias ja selle ümbruses osutusid väga populaarseks, lapsi imetleti rohkem kui paljusid tuntud virtuoose ning neid tuldi kuulama isegi välismaalt.
18. sajandi esimese kolmekümne aasta jooksul, mil Vivaldi oli tegev Veneetsias, oli avalik muusikaelu jagunenud kolme institutsiooni vahel: Püha Markuse katedraali orkester, neli lastekodu ja mitmed ooperiteatrid, millest vanim avati juba 1580. aastal. Lisaks sellele korraldasid aristokraatlikud pered oma kodus muusikaõhtuid, mida kuulati väga huvitunult ka ukse tagant. Juba 1711. aastaks oli Vivaldi töötanud neist kõigis kolmes, viimasena ooperiteatris Teatro Sant’ Angelo.
Arvukad reisid
Pärast 1711. aastat hakkas Vivaldi reisima, andes kontserte nii teistes Itaalia linnades kui ka välismaal. Sellegipoolest töötas ta vaheaegadega 1740. aastani – aastani enne oma surma – edasi ka lastekodus.
1713. aastal läks ta näiteks kuuks ajaks Vicenzasse, et tuua lavale oma esimene ooper "Ottone in villa". Samal ajal töötas ta Teatro Sant’ Angelo teatris, kogudes tuntust viiuldajana. 1716. aastal kandsid lastekodu tüdrukud esmakordselt ette Vivaldi esimese oratooriumi "Juditha Triumphans devicta Holofernis barbarie".
1717. aasta lõpus kolis Vivaldi kaheks aastaks Mantovasse, kus temast sai kapellmeister Hessen-Darmstadti prints Philippi õukonnas. Vivaldi ülesandeks oli tuua ettekandele oopereid, kantaate ja arvatavasti ka kontserte. Vivaldi teosed valmisid sel ajal uskumatu kiirusega: 1719. aastal valminud ooperi "Tito Manlio" partituuri on kirjutatud märkus: "muusika Vivaldilt, kirjutatud viie päevaga". Juba 1720. aastal kolis Vivaldi taas Veneetsiasse, kus ta kirjutas uusi oopereid Sant’ Angelo teatri jaoks. Samal ajal tutvus ta laulja Anna Giraud’ga ja nad kolisid kokku. Vivaldi väitis küll, et tüdruk pole tema jaoks enamat kui vaid majahoidja ja hea sõber, nagu Anna õde Paolina, kes elas samuti samas majas.
Itaalia näitekirjanik Carlo Goldoni rääkis oma mälestustes ka Vivaldist ja Gireaud’st. Ta kirjutas: "Preester, suurepärane viiuldaja, aga keskpärane helilooja koolitas preili Gireaud’d lauljaks. Tüdruk oli noor, sündinud Veneetsias, aga oli prantsuse parukategija tütar. Ta ei olnud ilus, kuigi ta oli elegantne, väikest kasvu, ilusate silmade ja kütkestava suuga." Nad elasid koos kuni Vivaldi surmani.
thumb|Ainus teadaolev helilooja kaasaegne kunstiteos, millel on kindlalt kujutatud Vivaldit. Pier Leone Ghezzi joonistas selle karikatuuri aastal 1723, mil Vivaldi elas Roomas. Tekst pildil tähendab: "Punane preester, selle ooperi muusika looja, mis esitati Caprnaicas 1723."
1718. aastas sagenesid Vivaldi reisid teistesse Itaalia linnadesse veelgi. Ta käis seal, kus parajasti Vivaldi teoseid ette kanti. Tihti ta dirigeeris neid või oli viiulisolistiks. Kaks aastat, 1723–1724 oli Vivaldi Roomas. Seal olles leidis ta endale metseeni: kardinal Pietro Ottoboni, kes oli olnud metseeniks ka Arcangelo Corellile. Uskudes Vivaldi poolt kirjutatut, mängis ta Roomas olles ka isiklikult paavst Innocentius XIII-le. Vaatamata Veneetsiast eemalolekule, jäi Vivaldi ka sealse lastekodu teenistusse. Tõsi, tema ainsaks tööülesandeks jäi kirjutada igas kuus kaks kontserti ning saata nende noodid Veneetsiasse. Ühe kontserdi eest teenis ta ühe tukati ning saatmiskulud kattis lastekodu. Samuti jäi ta impressaariona tööle ka Teatro Sant’ Angelosse.
1730. aastal läks Vivaldi Prahasse, mis oli tol ajal muusikat, eriti aga ooperit armastav linn. Seal kanti esmakordselt ette kaks äsjakirjutatud ooperit, mille noodid tänaseks säilinud pole. Neil aastatel käis ta ooperite lavale toomiseks Reggio Emilias, Firenzes, Trevisos ja Livornos, kuni 1731. aastal naasis ta taas Veneetsiasse, et juba aasta hiljem minna samal põhjusel Mantovasse ja Veronasse.
Viimased aastad
pisi|Chiesa di San Giovanni in Bragora Veneetsias Pärast Prahas elamist keskendus Vivaldi peamiselt vaid ooperite kirjutamisele: instrumentaalmuusikast anti veel välja vaid mõned tema tšellosonaadid. Kontserte kirjutas ta veel lastekodu jaoks, mis hakkas 1735. aastast maksma kindla palgana 100 tukatit aastas, ning käsikirjade müügiks eraisikutele. Vivaldi sõnul teenis ta käsikirju eraisikutele müües rohkem, kui lasta kirjastustel teoseid välja anda.
Vivaldi oli kuulus üle Euroopa, mistõttu võis ta oma teoste eest küsida kõrget hinda. Tõhus oli ka tema töötempo. Kuuldavasti kirjutas Vivaldi kontserdi kõik partiid valmis kiiremini, kui nootide kopeerija neid ümber kirjutada suutis. Vivaldil oli ka õpilasi, kes tema teoseid ostsid ning keda Vivaldi siis instrueeris, kuidas neid lugusid mängida. Nende seas oli mitmeid saksa õukondade kapellmeistreid, näiteks tolle aja üks olulisemaid tšehhi heliloojaid, Jan Dismas Zelenka.
1738. aastal läks Vivaldi Amsterdami, et võtta osa teatri Schouwburg van Van Campen 100. asutamisaastapäeva pidustustest. Ta dirigeeris pidustuste avakontserti ning oli viiulisolist D-duur concerto grosso (RV 562a) ettekandel. See oli esimene kord, kui Vivaldi Amsterdami külastas, kuigi terve heliloojakarjääri jooksul oli tema teoseid seal välja antud. Vivaldi oli Amsterdamis väga menukas, kuigi tema kuulsus Veneetsias oli selleks ajaks juba hääbunud.
Mõned aastad enne oma surma müüs Vivaldi kõik oma teosed lastekodule. Ta plaanis minna koos Anna Giraud’ga elama Viini, kuhu nad 1740. aasta aprillis ka läksid. Sellega lõppes ka 1703. aastal alguse saanud teenistus lastekodus Ospedale della Pietà. Viini tahtis ta minna pärast keiser Karl VI kutset ning lootuses, et Viin, kus itaalia ooper oli väga populaarne, võiks ta hääbuvale karjäärile veel hästi mõjuda. Samuti oli Veneetsia neil aastatel majanduskriisis ning Vivaldi kartis, et ta ei suuda seal enam piisavalt teenida.
Vivaldi suri 28. juulil 1741 Viinis, Stephani kiriku registri järgi "sisemise tule" tagajärjel. "Sisemine tuli" oli ilmselt astma, mis vaevas Vivaldit sünnist saati. Tema ärasaatmine toimus Viini Püha Stephani katedraalis, mille poistekooris laulis ka tollal üheksa-aastane Joseph Haydn. On teada, et Vivaldi matustel laulis kuus Stefani kiriku laulupoissi, kuid pole teada, kas nende seas oli ka Haydn. Pillava elustiili tõttu suri ta vaesena, kuigi tal tavaliselt rahalisi probleeme polnud. Vivaldi matused läksid maksma 19 floriini ja 45 kroitserit, samal ajal kui aadlike matused maksid vähemalt 100 floriini. Vivaldi haua kohal asub praegu Viini Tehnikaülikooli hoone.
Vivaldi loomingu taasavastamine
Pärast Vivaldi surma tema looming, mille menukus oli selleks ajaks niigi madal, unustati. Ka "Neli aastaaega", mille 18. sajandi lõpust pärit arranžeeringuid tunti, oli algse teosena unustatud. Esimesteks Vivaldi-järgseteks muusikateadlasteks, kes tema loominguga tutvusid, olid 19. sajandi J. S. Bachi uurijad. Bach oli teinud seadeid paarikümnest Vivaldi kontserdist. Kuid laiemale publikule see avastus Vivaldi muusikat ei tutvustanud.
1926. aastal soovis üks Piemonte klooster maha müüa ühe muusikakollektsiooni ning võttis ühendust Itaalia Rahvusraamatukoguga, et teada saada, kui palju see väärt on. Kui üks muusikateadlane palus need endale saata, et kollektsiooniga tutvuda, saabus talle mitu kasti Vivaldi muusika käsikirjadega. Kollektsioon koosneb 478 kontserdist, millest 110 on viiuli- ja 39 fagotikontserdid, 80 sonaadist, 15 ooperist. Praegu asuvad need noodid Torino raamatukogus ning moodustavad 90 protsenti kõikidest säilinud Vivaldi käsikirjadest.
1939. aasta septembris toimus kuue päeva jooksul festival, kus esitati vaid Vivaldi muusikat. Kontsertidel oli suur ja korraldajate jaoks ootamatu menu. Sellest ajast peale tunneb Vivaldi instrumentaalmuusikat ka laiem avalikkus, ooperid ja oratooriumid püsisid aga ikka varjusurmas. Vivaldi teoseid avastatakse ka tänapäeval: ooperi "Argippo" manuskript avastati näiteks aastal 2006 ja ühe flöödikontserdi trükitud noot aastal 2010.
Looming
Vivaldi loomingut iseloomustab dramaatiline, kuid lihtne ja ökonoomne kirjaviis. Ta paistis silma erakordse produktiivsuse ja töötempoga. Umbes 40 aastaga jõudis ta kirjutada umbes 770 teost. Vivaldi on barokiajastu soolokontserdi peamine kujundaja ja kuulsaim looja.
Instrumentaalmuusika
Vivaldi instrumentaalmuusika jaguneb kolme žanri vahel: sonaat, kontsert ja sinfonia (itaalia stiilis avamäng). Praeguseks on säilinud 92 sonaati, 474 kontserti ja 14 sinfonia 't.
Erinevalt klassitsismi- ja romantismiajastu, aga ka mõnede kaasaegsete komponistide (nt Domenico Scarlatti 555 klavessiinisonaati) helitöödest, ei ole Vivaldi sonaadid kunagi kirjutatud ühele esitajale. Kõige rohkem (62) on tal soolosonaate, mille mängimiseks on vaja kolme pilli: soolopilli ning harmoonia- ja bassipilli basso continuo. Harmooniapilliks oli tavaliselt orel või klavessiin ning bassipilliks tšello, viola da gamba või fagott. Enamiku säilinud soolosonaatidest (41) on Vivaldi kirjutanud viiulile ja basso continuo 'le, säilinud on ka soolosonaate tšellole, flöödile, plokkflöödile ja oboele basso continuo 'ga.
Vivaldi esimesed välja antud teosed on 12 triosonaati (1705). Triosonaat tähendab seejuures teost, mis on kirjutatud kahele pillile ja basso continuo 'le, mistõttu oli loo mängimiseks vaja vähemalt nelja instrumenti. Vivaldi kirjutatud triosonaatidest on säilinud 27, kõige rohkem (20) kahele viiulile ja basso continuo 'le. On tähelepanuväärne, et peaaegu kõikides triosonaatides on Vivaldi kirjutanud soolopartiid kahele samasugusele pillile. Žanr oli Vivaldi ajal väga uus, esimesed triosonaadid oli loonud tema vanem kaasaegne Arcangelo Corelli.
Vivaldi loomingu kontserdižanris saab esituskoosseisu järgi jagada kuueks: soolokontserdid (üks solist), kaksikkontserdid (kaks solisti), ansamblikontserdid (3–6 solisti), kontserdid kahele orkestrile solisti(de)ga, kammerkontserdid, kontserdid keelpilliorkestrile basso continuo 'ga. Esimesed kolm tüüpi sarnanevad kõige enam instrumentaalkontserdi klassikalise tähendusega, kus teost esitavad orkester (Vivaldi puhul keelpilliorkester) ja solist või solistid. Kammerkontserte esitas 3–6 solisti basso continuo 'ga, kuid ilma orkestrita.
Vivaldi esimesed kaksteist kontserti anti välja kogumikuna 1711. aastal, see oli 12 triosonaadi ja 12 Taani kuningale Frederik IV-le pühendatud viiulisonaadi (1709) järel kolmas Vivaldi teoste kogumik.
Kõik Vivaldi ooperiavamängud, mida helilooja ise nimetas sinfoniate 'ks, on sarnaselt kontsertidega kolmeosalised. Kui välja jätta "Dorilla in Tempe", pole ühelgi avamängul ooperiga mingisugust temaatilist seost. Vivaldi ooperite partituuris asub avamäng seejuures enne tiitellehte. Vaid ühes sinfonia 's ("Ottone in villa") kasutab Vivaldi puhkpille, täpsemalt kaht oboed. Kõikides teistes on esitajaks keelpilliorkester.
Vokaalmuusika
Oma esimese ooperi kirjutas Vivaldi aastal 1713, kui helilooja oli 35-aastane. Selleks ajaks oli Vivaldi juba tuntud kontsertide kirjutaja, sellest aastast kuni elu lõpuni tegeles ta paralleelselt mõlema žanri loomisega. Uskudes kirja, mille Vivaldi kirjutas kaks aastat enne oma surma, kirjutas ta kokku 94 ooperit. Kuid nende hulgas on kahtlemata nii enda ooperite mitmeid redaktsioone kui ka seadeid teiste heliloojate ooperitest. Tänapäevani on säilinud umbes 20 ooperi terviklikud noodid ja umbes 50 libretot.
Vivaldi ooperid, nagu barokiajastul kombeks, põhinesid enamjaolt vanakreeka ajalool ja mütoloogial, kuid võrreldes algallikatega olid ooperite süžeed pisut vähem avameelsed. Samuti olid tol ajal populaarsed keskaegsed armastuslood nagu Vivaldi ooperites "Orlando" ja "Ginevra". Lisaks nendele on Vivaldil veel eksootilisi oopereid, mille tegevus toimub Ameerikas ("Motezuma"), Hiinas ("Teuzzone") või Lähis-Idas ("La verità in cimento").
Vaimulikuks muusikaks võib pidada suurt osa Vivaldi loomingust. Lastekodus töötades kirjutas ta jumalateenistustel esitamiseks missasid, psalme, hümne, kuid ka mitteliturgilise tekstiga teoseid: motette ja oratooriume. Vaimuliku muusika alla võib liigitada ka instrumentaalteoseid: sinfonia 'id, kontserte ja sonaate, mida esitati jumalateenistuste alguses ja lõpus. Vaimuliku muusika alla ei kuulu vaid üksnes Vivaldi ooperid ja kantaadid.
Vivaldi vaimulikust vokaalmuusikast ei teadnud enne 1926. aasta suurleidu eriti midagi isegi muusikateadlased. Arvati, et küsimus pole mitte partituuride kadumises, vaid asjaolus, et Vivaldi ei loonudki vaimulikku muusikat, sest tal polnud põhjust seda kirjutada. 1926. aastal avastatud kogumikest tulid välja enam kui 50 religioosse vokaalteose noodid. Esimese vaimuliku teose kirjutas Vivaldi aastal 1711 ühe Brescia kirikufestivali jaoks, põhjalikumalt hakkas Vivaldi sakraalmuusikaga tegelema 1713. aastal, mil vana koormeistri lahkumise järel sai Vivaldist maestro di coro Ospedale della Pietàs.
Vivaldi teoste kataloogimine
Vivaldi elu ajal välja antud teosed on kataloogitud kronoloogilises järjekorras oopusenumbritega. Kuid sellest loetelust jäävad näiteks välja tööd, mille manuskripte Vivaldi raha teenimise eesmärgil otse eraisikutele müüs. Seetõttu on Vivaldi suurim oopusenumber kõigest 12. 20. sajandil hakati Vivaldi teoseid uuesti loetlema. Esimesed teoste loetelud kirjutasid Antonio Fanna, Mario Rinaldi ja Marc Pincherle. Fanna loetelu sisaldab aga vaid instrumentaalmuusikat. Kolme esimest 20. sajandi Vivaldi kataloogi aluseks võttes koostas Peter Ryom 1974. aastaks kõige täiuslikuma ja kasutatavama kataloogi. Teoste märkimiseks kasutatakse seal lühendit "RV" (saksa keeles "Ryoms Verzeichnis" – "Ryomi kataloog"), millele järgneb arv araabia numbrites. Teosed on järjestatud žanrite alusel, kataloogi lõpus on eraldi välja toodud hiljuti avastatud teosed. Viimane teos selles loetelus kannab järjekorranumbrit 780.
Ažiotaaž
Ažiotaaž ehk aažiospekulatsioon on finantsspekulatsioon, mis põhineb aažiol.
Ülekantud tähenduses nimetatakse ažiotaažiks olukorda, kus kired möllavad.
Barnaul
Barnaul on linn Venemaal, Altai krai keskus. Barnaul asub Obi jõe ülemjooksul, Barnaulka jõe suubumiskohas.
Barnaul on üks Siberi teadus- ja hariduskeskusi. Seal asub 5 ülikooli ja palju muid kõrgemaid õppeasutusi. Linna haldusalasse kuulub üle 20 linnalähedase alevi ja küla, millega koos on elanike arv 649 600 (2007).
Ajalugu
Aastal 1730 rentis Akinfi Demidov hõbedasulatustehase rajamiseks riigilt maad ja tõi kakssada pärisorist talupoega. Tehase tegelik ehitus algas 29. septembril 1739 ja seda peetakse linna sünnipäevaks. Samal aastal rajati äravoolukanal ja tamm. 1742 liideti tehasega sellest 2 versta kaugusel asunud Ust-Barnaulski küla.
1749 riigistas valitsus Demidovi tehase ja tõi sinna üle piirkonna administratiivkeskuse, mis seni oli paiknenud Kolõvanis. Altai krai ala kuulus tsaariaja lõpuni Tomski kubermangu. Järgmisel aastal töötas Barnaulis juba 17 ahju Demidovi-aegse 2 ahju ja 7 ääsi asemel. 1771 nimetati Barnaul linnaks (mägilinnaks).
Barnaulis töötas alates 1748 Ivan Polzunov, kes leiutas katkematu töötsükliga aurumasina. See valmis vahetult pärast tema surma 1766 ning töötas kolm kuud, tehes selle ajaga tasa oma ehitamise kulud.
1823. aastal ehitati sinna esimene paberivabrik Siberis. 19. sajandil sai Barnaulist oluline kaubanduslinn ja kaevanduskeskus. Barnaulis toodeti 90% Venemaa hõbedast: tuhat puuda aastas.
Barnaulis kui tähtsas tööstuskeskuses töötas palju kõrgelt haritud insenere, mistõttu linn muutus ka ümbruskonna intellektuaalseks keskuseks. Linn paistis silma nii oma arhitektuuri, harrastusteatri, muuseumi kui ka raamatukogude poolest.
Loodusvarade ammendumine ja tehase halb juhtimine viisid hõbedatoodangu järkjärgulise languse ja lõpuks tehase sulgemiseni 1893. Ent muu tööstus ja kaubandus olid nii heal järjel, et linn jäi selletagi püsima.
1915 rajati linnani raudtee.
2. mail 1917 toimus linnas, kus peaaegu kõik majad olid puust, suur tulekahju. Maha põles 40 kvartalit, sealhulgas palju arhitektuuriliselt väärtuslikke hooneid. Hukkus 34 inimest, ent peavarjuta jäi 20 000.
Laatsaret
Laatsaret ehk hospital ehk hospidal (vanemas kirjanduses ka laatsarett) on sõjaväeasutuse või üksuse haigla. Laatsaret võib asuda vastavas hoones sõjaväelinnakus või olla telkidest ja konteineritest-masinatest üles pandud maastikul (välilaatsaret).
Laatsaretiks nimetati varem ka tavalist haiglat.
Aastarõngad
pisi|Aastarõngad langetatud puu tüves Aastarõngad ehk aastaringid on mitmeaastase taime, eriti puu ristlõikes nähtavad ümmargused puidu tekstuuri jooned.
Aastarõngad tekivad ainult seal, kus kliimatingimuste tõttu kambiumirakkude jagunemine ajutiselt vaibub. Seda võivad põhjustada talved aastaajakliima puhul või kuivaperioodid lähistroopilistes ja troopilistes piirkondades, mis võivad vahelduda ka poole aasta tagant (poolaastarõngad).
Puu kambiumikihist moodustub ühe aastaga tavaliselt üks aastarõngas. Igal kasvuperioodil lisandub puutüves selle välispinnale õhuke puidukiht, mida tüve ristlõikes nähtava kuju järgi nimetatakse aastarõngaks.
Iga aastarõngas koosneb kahest vööndist: heledamast (kevadpuit) ja tumedamast (hilispuit). Kevadpuit näib ristlõikes heledamana, sest vegetatsiooniperioodi algul toodab kambium trahheiidirakke, mis on suuremõõtmelised ja õhukeseseinalised. Tumedamana näiv hilispuit koosneb paksuseinalistest ja väiksemamõõtmelistest trahheiididest. Aastarõngaste laiuse järgi otsustatakse puutüve ra­diaal­se juurdekasvu üle, nende arvu järgi määra­takse puu vanus, nende laiuse muutumise iseloom on tähtis den­dro­kronoloogias. Mitmetel pehmetel lehtpuudel (kask, haab, pärn) on aastarõngad raskesti eris­tatavad.
Aastarõngad peegeldavad, millistes tingimustes puu kasvas. Kasvu mõjutavad sademed, toitainete hulk maapinnas, päikesevalguse hulk ja temperatuur. Eeldatavalt mõjutab ilmastik kogu piirkonna puude aastarõngaste laiust ühtemoodi, st lähedastes kasvutingimustes kasvanud puude aastarõngad moodustavad sarnase mustri.
Ilmastik põhjustab kord laiemate, kord kitsamate rõngaste kasvamist, mille tagajärjel tekib puudel iseloomulik aastarõngalaiuste muster, mille järgi saab kindlaks teha, kas võrreldavad puud on kasvanud samal ajal või mitte. Äärmuslikes ilmastikuoludes võib
Pseudoaastarõngad on silmatorkavad kõikumised puidu moodustumise kulus (tiheduse kõikumised), mis ei ole seotud kambiumirakkude jagunemise vaibumisega.
Aastarõngaste uuringuid kasutatakse puude vanuse määramisel, samuti paleoklimatoloogias, dendrokronoloogias jm.
Viited
Dendrochronology
Mika Vasara
Mika Tapani Vasara (sündinud 22. oktoobril 1983 Pieksämäki linnas) on endine soome kuulitõukaja, kes kuulus Pieksämäen Veikot -98 spordiklubisse. Vasara treenis oma isa Markku Vasara käe all.
Vasara kuulitõukesaavutuste hulka kuulub 19-aastaste MM-pronks (2002) ja U23 Euroopa meistrivõistlustel pronks (2005). Oma esimese Soome meistrivõistluste medali sai Vasara aastal 2006, kui ta võitis sisekergejõustiku võistlustel pronksi ja Soome meistrivõistlustel (Kalevan kisat) hõbeda. Vasara tõukas esmakordselt 20 meetrit Leppävirral 4. juunil 2006 ja tänu sellele tulemusele sai temast 20. liige 20 meetri klubis. Praegu on tema tipptulemus 20,21. See on kõigest 9 cm vähem kui praeguse Eesti tippmargi omanikul Taavi Peetrel. Vasara võttis osa ka 2006. aasta Göteborgi EM-ist, finaali ta aga ei pääsenud.
2007. aasta suvel esindas Vasara Soomet kergejõustiku Euroopa karika võistlusel, kus jäi teiseks. Soome meistrivõistlustel 2007 sai ta ka samuti teise koha. Samal aastal võistles Vasara Osaka kergejõustiku maailmameistrivõistlustel, kus ta kuulitõuke kvalifikatsioonivõistlusel tõukas 19,55 m. Aasta lõpus valis noorte ettevõtluskoda ta 2007. aasta pieksämäelaseks.
Aastal 2008 algas Vasara hooaeg lubavalt, kui ta sisekergejõustiku SM-võistlustel saavutas teise koha. Suvehooajal läks tal käevigastuse tõttu kehvasti. Kõik püstitatud eesmärgid jäid saavutamata.
2009. aasta veebruaris toimunud sisekergejõusiku SM-võistlustel vigastusest hoolimata võitis Vasara oma esimese täiskasvanute sisekergejõusiku Soome meistrivõistluste kulla tulemusega 18,49 m. Ka 2009. aasta suvehooaeg läks Vasaral küünarnukivigastuse tõttu kehvasti. Oma sõnade kohaselt mõtles ta vigastuste tõttu isegi sportlaskarjäärile kriipsu pealetõmbamist. Nüüdseks on Vasaral selja taga juba 9 operatsiooni, viimased kaks on olnud seoses küünarnukiga.
Spordi kõrvalt on lõpetatud ka kõrgharidus. Mika on õppinud Kuopios Savonia Ametikõrgkoolis majandust.
2008. aastast alates elab ta abikaasa Terje Vasara ja lastega Eestis.
Pescennius Niger
pisi|Pescennius Niger Pescennius Niger (Imperator Caesar Annii Fusci Caius Pescennius Niger Iustus Augustus; sünninimi Lucius Pescennius Niger; 140 – 19. aprill 194) oli Vana-Rooma keiser 9. aprill 193 surmani.
Hukati.
Lüüdi keel
Lüüdi keel on läänemeresoome keel või murre, mis kuulub soome-ugri keelte hulka. Sõna "lüüdi" tuleneb kas gooti sõnast liudi – 'rahvas' või vene sõnast люди (ljudi) 'inimesed'. Lüüdi keelt räägivad lüüdid.
Lüüdi keelt võib pidada karjala ja vepsa keele vahemurdeks või omaette keeleks. Lüüdilasi on umbes 10 000 ja neist 3000 räägib lüüdi keelt emakeelena. Keelt räägitakse Karjala Vabariigi idaosas Petroskoi läheduses.
Lüüdi keel jaguneb kolmeks murdeks:
Google
pisi|Google Inc. Logo
Google LLC on hargmaine tehnoloogiaettevõte, mille asutasid 1998 Stanfordi ülikooli doktorandid Larry Page ja Sergei Brin. 2015. aastast on Google'i omanik Alphabet Inc.
Google Search on selle ettevõtte arendatav maailma populaarseim interneti otsingumootor, Google'i esimene ja tähtsaim toode.
Google'i sõnastatud ettevõtte missioon on "korrastada maailma informatsiooni ning teha see üldiselt kättesaadavaks ja kasulikuks".
97% ettevõtte käibest annab reklaamimüük.
Firma lähtub ressursside jaotamisel 70-20-10 põhimõttest: 70% inimressursist ja tehnilistest vahenditest pannakse põhiotsingu ja reklaaminduse arendamiseks, 20% läheb tuumiktegevusega seotud valdkondade arendamiseks (näiteks uudiste otsing) ning 10% muude tegevuste arendamiseks.
2009. aastal ostis Google Soomes Haminas Stora Ensolt vana paberitehase, et sellest teha serveripark.
Ajalugu
Larry Page ja Sergey Brin hakkasid Google'i otsingumootorit välja töötama 1996. aasta jaanuaris. Kui tolleaegsed otsingumootorid järjestasid veebilehekülgi selle alusel, et mitu korda otsitav mõiste antud lehel esineb, siis nad otsisid paremat lahendust, mis võimaldaks hinnata lehekülgede olulisust. Nad võtsid lehekülgede hindamisel aluseks selle, kui palju teisi veebilehekülgi algsele saidile viitab, ja lõid selle põhjal tehnoloogilise lahenduse PageRank.
Otsingumootor
Lisaks veebilehtede otsingule on Google'i otsing laienenud paljudesse muudesse valdkondadesse. Nii on praegu võimalik otsida ka pildifaile, päevauudiseid, videoid, asukohapõhist infot, asukohti kaardil, internetis müüdavaid kaupu, programmikoodi. 2005. aasta juuni seisuga oli Google indekseerinud 8,05 miljardit veebilehte ja 1,3 miljardit pilti. Suure osa indekseeritavatest andmetest Google ühtlasi puhverdab ehk salvestab vahemällu, tänu millele võivad leheküljed olla vaadeldavad isegi siis, kui nende koduserver on maas.