cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Köln
Linnapilt ja vaatamisväärsused
pisi|[[Kölni toomkirik 2013. aastal]] pisi|[[Hohenzollernbrücke – teraskaarsild üle Reini jõe. Ehitatud 1911]] Kölni kesklinn purustati teises maailmasõjas täielikult ning taastamistööd on tehtud 1950. aastate stiilis, arvestades siiski varasemat hoonete paigutust ja tänavanimesid. Sellest tulenevalt annavad linnale ilme eelkõige lihtsad ja tagasihoidlikus sõjajärgse perioodi hooned, mille vahel asuvad üksikud sõjaeelsest ajast pärit hooned, mis taastati nende ajaloolise tähtsuse tõttu.
Linna kuulsaimaks sümboliks on Kölni katedraal (Kölner Dom). Gooti stiilis kirikut ehitati aastatel 1248–1880. 1996. aastal lisati Kölni katedraal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kölni raekoda (Kölner Rathaus) pärineb 12. sajandist ning on vanim seni kasutuses olev raekoda Saksamaal. Raekoja renessanss-stiilis rõdu ja torn on ehitatud 15. sajandil.
Keskajal rajatud 12 linnaväravast on tänapäeval säilinud veel ainult Eigelsteintorburg Ebertplatzil, Hahnentor Rudolfplatzil ja Severinstorburg Chlodwigplatzil.
Kölnis asuvad mitmed üle Reini jõe viivad sillad. Neist tähelepanuväärseim on Hohenzollernbrücke oma jõepanoraamil domineeriva raudkonstruktsiooniga. Omapäraseks jõe ületamise viisiks on ka Kölni köisraudtee (Kölner Seilbahn), mis ühendab Reini eri kallastel asuvat Kölni loomaaeda ja Rheinparki.
Kölni kõrgeim hoone on 266 m kõrgune Coloniuse teletorn, mille vaateplatvorm on aga alates 1992. aastast suletud.
Kölni suurim staadion on RheinEnergieStadion, mida peamiselt kasutatakse jalgpalliks. Koduliiga mängudel mahutab see 50 374 pealtvaatajat ja rahvusvahelistel kohtumistel 46 134 pealtvaatajat. RheinEnergieStadion on kodustaadioniks Saksa kõrgliiga jalgpallimeeskonnale 1. FC Köln.
Haridus
Köln on suur ülikoolilinn, kus üliõpilaste osatähtsus on umbes 7% (70 000).
Alfred Neuland
Alfred Neuland (õieti Karl Alfred Neiland; 10. oktoober 1895 Valga – 16. november 1966 Tallinn) oli eesti tõstja, esimene Eesti Vabariigi olümpiavõitja (1920) ja maailmameister (1922).
1920. aasta Antwerpeni olümpiakullale võitis ta 1924. aasta Pariisi olümpiamängudel juurde hõbemedali. Lisaks olümpiamedalitele tuli ta 1922. aastal Tallinnas toimunud tõstmise maailmameistrivõistlustel kergekaalus maailmameistriks ning püstitas oma karjääri jooksul 12 maailma- ja 10 olümpiarekordit.
Pärast sportlaskarjääri teenis leiba ärimehena ning lõi kaasa kohalikus elus poliitikuna, hiljem oli treener ja kohtunik.
Lapsepõlv ja noorus
Karl Alfred Neiland sündis 10. oktoobril (vkj 28. septembril) 1895 Valgas Juhan ja Trina Neilandi viienda lapsena. Kokku oli peres seitse last, kellest kolm surid noores eas. 20. sajandi alguses rändas pere Riiga, sest Alfredi isa sai töökoha katlakütjana lauavabrikus. Riias möödusid tulevase olümpiavõitja noorusaastad. Elamistingimused olid halvad, elati tööliskorteris, mis ei aidanud kaasa Alfredi halvale tervisele. Kuna lapsi oli peres palju ja vanemate tähelepanu ei jagunud kogu aeg kõigile, said Alfred ja tema vennad palju omapäi tegutseda. See väljendus kalduvuses tegeleda spordiga, peamiselt tõstmisega.
Leena Peisa
Leena Peisa (esinejanimi Awa; sündinud 16. märtsil 1979 Vantaas) on soome muusik, endine ansambli Lordi pianist.
Elulugu
Leena Peisa sündis Vantaas, teismeea veetis Porvoos. Kuueaastaselt hakkas ta mängima klaverit, teismelisena ka süntesaatorit. Tema esimene bänd oli Punaiseet Messiaat, millega ta liitus 1994. aasta sügisel ja kasutas esinejanime Lende Mielihyvä. Pärast seda, kui bänd 1998. aastal laiali läks, keskendus Peisa haridusele ja õppis Helsingi Ülikoolis sotsiaalteadusi. 2003. aastal liitus ta uuesti bändiga, mis sestpeale kasutas nime Dolchamar.
Alfred Neuland
Karjääri algus
Kuuldused Alfred Neulandi tugevusest levisid ning teda kutsuti ennast näitama Riia spordiseltsi Mars, kus ta üllatas oma tugevusega isegi vanu tõstjaid. Spordiseltsi esimees soovis, et Neuland liituks spordiseltsiga ning vabastas ta selle jaoks isegi liikmemaksust. Tulevase olümpiavõitja esimene esinemine võistlustel leidis aset 1911. aasta veebruaris Riias toimunud tõstmise esivõistlusel. Vaid 15-aastane Neuland võistles kergekaalus ning saavutas tulemusi, mis üllatasid nii osalisi kui ka pealtvaatajaid. Neuland võitis oma kaalus ning püstitas võistlusel mitu Venemaa rekordit. Võistluse üldjärjestuses tuli ta teisele kohale.
Leena Peisa
Elulugu
2005. aastal kutsus Lordi trummar Kita teda asendama bändist lahkunud klahvpillimängijat Enaryt. Bändis Lordi esines ta kõrgest soost vampiiripreilina, kelle nimi Awa tuleneb ingliskeelsest väljendist be aware – 'ole teadlik'. 25. juulil 2012 teatati Lordi veebilehel, et Awa lahkub bändist pärast 11. augusti kontserti.
Leena Peisa elab Anconas Itaalias koos kohaliku bändi The Dogma kitarristi Cosimo Binettiga, kellega kohtuti 2006. aasta Lordi turneel, kus The Dogma oli soojendusbänd.
Alfred Neuland
1920. aasta Antwerpeni olümpiamängud
pisi|Alfred Neulandi büst [[Valgas (skulptor Mati Karmin, 1995)]] 1920. aasta aprillis sai ainult paar kuud varem asutatud Eesti Spordi Liit kirja: eestlastel palutakse osa võtta VII olümpiamängudest. Seda otsust olid eestlased pikisilmi oodanud, sest ettevalmistused mängudeks olid alanud juba eelneva aasta sügistalvel. Kapten Leopold Tõnson eestvedamisel kutsuti kokku paremad Eesti sportlased, et Tondi kasarmutes ühistreeningutega valmistuda olümpiamängudeks. Tõstjate juhendajaks oli Alfred Neuland, kellel oli kindel soov olümpiamängudele minna. Mõnda aega oli küsimärgi all, kas tõstmine üldse võetakse olümpiamängudel võistlusalaks, mistõttu mõtles Alfred Neuland ka teiste alade peale, näiteks teivashüpe, et lihtsalt saada võistlusele. Kokku sõitis 1920. aasta augustis Antwerpeni Eestit esindama 14 sportlast, kelle hulgas oli kolm tõstjat: Alfred Schmidt, Karl Kõiv ja Alfred Neuland.
Maailmameistrivõistlused Tallinnas
1920. aasta 23. augustil asutati Antwerpenis Rahvusvaheline Tõsteliit, mille asutajariikide hulka kuulus ka Eesti. Eestlased hakkasid organisatsioonis entusiastlikult tegutsema, mis väljendus Tallinnas maailmameistrivõistluste korraldamises. Võistlus leidis aset 1922. aastal 29.-30. aprill Estonia kontserdisaali laval. Võistlejaid oli 33, kuid ainult neljast riigist. Eestlasi osales rohkelt, mistõttu oodati ka palju häid tulemusi neilt. Alfred Neuland võistles kergekaalus ning tuli tulemusega 442,5kg (75kg – 72,5kg – 90kg – 90kg – 115kg) maailmameistriks. Talle järgnesid teisel kohal Eduard Vanaaseme 415kg ja kolmandal kohal Voldemar Noormägi 410kg. Tallinnas toimunud võistluse tulemusena sai Alfred Neulandist esimene eestlane, kes oli tulnud nii maailmameistriks kui ka olümpiavõitjaks. Seda saavutust suutis alles 50 aastat hiljem korrata Jaan Talts.
1924. aasta Pariisi olümpiamängud
Alfred Neulandi järgmiseks suureks sihiks olid 1924. aastal Pariisis toimuvad VIII olümpiamängud. Enne seda võttis ta osa 1923. aasta suvel Göteborgis toimunud võistlustest, kus saavutas tulemusega 250kg (ühe käega rebides 70kg – ühe käega tõugates 75kg – kahe käega tõugates 105kg) kergekaalus esimese koha. Göteborgi võistlused kinnitasid Neulandi head vormi ning sellega tõusid lootused järgneval aastal toimuvate olümpiamängude osas. Viimasele saadeti Eestist üheksa tõstjat, kes kõik olid oma alal tuntud nimed. Alfred Neuland võistles kergekaalus. Algus oli paljulubav, sest esimesel tõstmisviisil, ühe käega rebimine, püstitas ta uue maailmarekordi – 82,5kg. Sealt edasi aga läks asi allamäge, Neuland kaotas kilogramme ühe käega tõukamises ning probleemiks kujunes ka tema trumpala, kahe käega rebimine. Nimelt oli olümpiavõitja harjunud seda tõstmisviisi tegema laia kätehaardega, erinevalt rohkem levinust kitsast haardest. Esimene oli teisest palju ökonoomsem ning see on ka tänasel päeval peamiselt kasutatav variant. 1924. aastal oli see uuendus aga paljudele võõras. Laiem haare polnud küll vastuolus võistlusmäärustega, kuid kohtunikele see ei meeldinud ning ta oli sunnitud tõstmisviisi läbi viima kitsa kätehaardega, mille tõttu jäi tema tulemus nõrgemaks. Kokkuvõttes pidi Alfred Neuland leppima tulemusega 455kg (82,5kg – 90kg – 77,5kg – 90kg – 115kg), mis tõi talle hõbemedali. Pariisi olümpiamängud kujunesid viimasteks suurteks võistlusteks, millest olümpiavõitja osa võttis. Tervet tõstesporti tabas peale Parrisi olümpiamänge langus, sest paljud vanad nimekad atleedid lõpetasid oma sportlaskarjääri, kuid nende asendamiseks puudus juurdekasv. Spordiga lõpparve tegeijate hulgas oli ka Alfred Neuland, kes 1925. aastal loobus tegevspordist.
Eraelu
Lisaks tõstespordile, äritegevusele ja aktiivsusele poliitikas oli Alfred Neuland kuulus ka oma hobide poolest. Nimelt oli olümpiavõitja tuntud viiulimängu oskuse poolest. Tema lemmiklaul oli Toselli serenaad. Lisaks mängimisele tegeles ta ka viiulite kogumisega, tema unistus oli omada ehtsat Stradivariuse pilli. Alfred Neuland oli ka kõva kalamees. Oma kaupluses müüs ta kalapüügiriistu ning jagas külastajatele häid nõuandeid tulevasteks kalastusretkedeks. Tal omas sõiduautot Renault ja külgkorviga mootorratast Indian. Viimase kinkis talle Eesti riik 1924. aastal Pariisi olümpiamängudel hõbemedali võitmise eest.
1940. aastal toimunud Eesti Vabariigi okupeerimine tõi suuri muudatusi ka Eesti esimesele olümpiavõitjale. Äri koos sellega koos käiv vara natsionaliseeriti ning Neuland pidi leidma endale uue töökoha, milleks osutus Jõhvis paiknenud õllevabriku direktori ametikoht. Saksa okupatsiooni ajal küll naasti koos perega koju, kuid 1944. aastal pidid nad taas sealt pagema läheneva rinde tõttu.
Pärast Teise maailmasõja lõppu kolis Alfred Neuland koos perega Tallinna. Seal hakkas ta tööle A. Le Coqi karastusjookide Tallinna osakonna juhatajana. Töö kõrvalt leidis ta aega panustada tõstespordi arengusse. Tallinnas elades kutsuti teda spordiühing Kalev tõstetreeneriks, kuhu ta jäi kuni pensionile minekuni. Alfred Neuland tegutses ka kohtunikuna, kuuludes Eesti NSV Tõstespordi Föderatsiooni presiidiumi ja treenerite nõukogu koosseisu. 1952. aastal sai ta tõstekohtuniku vabariikliku kategooria ja 1955. aastal üleliidulise kategooria tunnistuse. Oma panuse eest tõstespordi arendamisse pälvis Alfred Neuland medalid „Töövapruse eest“ ja „Kehakultuuri eesrindlane“. 1964. aastal anti talle ka Eesti NSV teenelise sporditegelase aunimetus.
Surm
Olümpiavõitja ja maailmameister Alfred Neuland suri 16. novembril 1966 Tallinnas. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Mälestuse jäädvustamine
1995. aastal püstitati Valka Alfred Neulandi mälestussammas, mille autor on skulptor Mati Karmin.
Köln
Sport
Linnas on jalgpalliklubi 1. FC Köln.
Harry Potter ja tulepeeker
"Harry Potter ja tulepeeker" (ingl Harry Potter and the Goblet of Fire) on J. K. Rowlingu romaanisarja "Harry Potter" neljas jagu.
Uued tegelased
Tegelased, kes pole romaanisarja varasemates jagudes esinenud:
Mimees (bioloogia)
Mimeesi erivorm on mimikri.
Teodor Oizerman
Teodor Iljitš Oizerman (Теодор Ильич Ойзерман; 14. mail (vana kalendri järgi 1. mai) 1914 Hersoni kubermangu Tiraspoli maakonna Petrovirivka (Pavlovskojes) (praegu Ukraina Odessa oblasti Širjajeve rajooni Žovteni küla) – 25. märts 2017 Moskvas ) oli juudi päritolu Nõukogude Liidu ja Venemaa marksistlik filosoof.
Elukäik
Ta lõpetas 1938 Moskva Filosoofia, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudi, kus ta õppis Valentin Asmuse juures, ning kaitses 1941 samas kandidaadiväitekirja "Marksistlik-leninlik õpetus paratamatuse muundumisest vabaduseks" (Марксистско-ленинское учение о превращении необходимости в свободу; oponendid olid Pavel Judin, Mihhail Jovtšuk ja Mihhail Dõnnik, juhendaja Georgi Aleksandrov).
Aastal 1951 kaitses ta doktoritöö "Marksistliku teooria areng 1848. aasta revolutsiooni kogemuse najal".
Oizerman on tegelnud peamiselt Kanti, Fichte ja Hegeli ning Marxi ja Engelsi filosoofiaga. Raamatus "Marksismi filosoofia kujunemine" uuris ta Marxi ja Engelsi dialektilist üleminekut idealismilt materialismile ja Hegeli dialektika spetsiifikat. Ta on paistnud silma ka töödega filosoofiaajaloolisest protsessist ja filosoofiaajalooteadusest.
Ta töötas pikemat aega Moskva Riikliku Ülikooli välismaa filosoofia ajaloo kateedris ning NSVL Teaduste Akadeemia Filosoofia Instituudis (filosoofia ajaloo sektori juhatajana).
Tema aspirantide seas olid Evald Iljenkov, Merab Mamardašvili, Piama Gaidenko ja Džermen Gvišiani.
Isiklikku
Oizermani pojad on filosoof Ilja Kassavin ja insener Maksim Oizerman.
Teresa Tuszyńska
pisi|Teresa Tuszyńska Teresa Janina Tuszyńska (5. september 1942 Varssavi – 19. märts 1997 Varssavi) oli poola näitleja ja modell.
Teresa Tuszyńska filminäitlejakarjäär algas 1958. aastal, kui ajakiri Przekrój organiseeris konkursi "Film szuka młodych aktorek" ("Film otsib noori näitlejannasid") ja ta valiti selle laureaadiks. Formaalset näitlejaharidust Teresa Tuszyńskal ei olnud. Aastatel 1958–1973 mängis ta mitmetes Poola filmides ja kahes Tšehhoslovakkia filmis. Kõige rohkem tuntakse teda Margueritte'i rolli järgi 1960. aastal valminud filmis "Nägemiseni homseni", kus ta mängis koos Zbigniew Cybulskiga.
1960. aastatel oli ta üks populaarsemaid poola fotomodelle.
Aivo Noormets
Aivo Noormets (sündinud 21. aprillil 1961 Tallinnas) on eesti kergejõustiklane.
Ta lõpetas 1979. aastal Mustla Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sportima hakkas õpetaja Harald Mäepalu innustusel, jätkas Mustlas Rein Kurbase ning Viljandi Laste ja Noorte Spordikoolis (Viljandi LNSK) treener Tiit Aru ja Tartus Martin Kutmani juhendamisel.
1981. aastal võeti ta kolmekordse juunioride meistrina Eesti koondisse. Noormets on tulnud kolmel korral teatejooksus Eesti meistriks, võitnud Eesti meistrivõistlustel individuaalsetelt 200 meetri jooksus pronksmedali (1984) ning sisemeistrivõistlustel 50 meetri jooksus kuld- (1983) ja pronksmedali (1984). 1984. aastal tuli ta 200 meetri jooksus Gruusia meistriks ja kordas 100 meetri jooksus Eesti rekordit 10,3. Tema isiklik rekord 200 meetri jooksus on 21,84 (1984).
Noormets on võistelnud aastatel 1981–1984 Eesti koondises, kuulunud Kalevisse.
Olnud 1982–1986 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna laborant ja õpetaja, 1987–1992 Koosal spordibaasi juhataja ja kehalise kasvatuse õpetaja, 1992–1993 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna spordibaaside juhataja asetäitja.
2008. aastast on ta SA Vara Sport juhatuse liige. Eratreener.
Kõrgessaare
Kõrgessaare on alevik Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Hiiu valda.
Kuni 2013. aastani oli ta Kõrgessaare valla halduslik keskus.
Rabaul
Rabaul on asula Paapua Uus-Guineas Ida-Uus-Britannia provintsis.
Oli varem Saksa Uus-Guinea (eksisteeris 1884–1914) keskus. 1918. aastani kandis nime Simpsonhafen.
Kõrgessaare
Kõrgessaare alevikus asub veekogudest Viscosa vabriku jaoks Armioja suudmes paisjärvena Köönaauk, selle lähedusse jäävad Tammelais ja Veskilais.
Kõrgessaare sadam.
Rabaul
Asub vulkaaniliselt aktiivses piirkonnas. On olnud pidevalt vulkaanilise tegevuse mõju all (suuremad vulkaanipursked 1878, 1937 ja 1994). Näiteks pärast 1994. aasta purset vähenes evakuatsiooni järel elanikkond 17 000-lt umbes 4000 inimeseni.
Kõrgessaare
Aleviku järgi on nime saanud Vormsi lademe Kõrgessaare kihistu.
Alevikus asus Kõrgessaare mõis. Mõisa valitsejamajas tegutseb tänapäeval Kõrgessaare Raamatukogu. Alevikus on ka Kõrgessaare vallamaja.
Rabaul
Paik on läbi ajaloo olnud sõjaline tugipunkt ja sellest tulenevalt ka lahingute tallermaa, eriti Teises maailmasõjas.
Kõrgessaare
Osa Kõrgessaare alevikust (Tööstuse tee ja sellest hargnevad teed, tänavad) on kohalike hiidlaste hulgas tuntud kui Viskoosa, samanimeline bussipeatus asub viinaköögi lähedal.
Kõrgessaarel tegutses, Hiiu Kaluri gruppi kuulunud kalatehas Dagotar. 2005. aastal omandas Lehtma ja Kõrgessaare kalatehased Hiiu Kalatööstuse Osaühing, mis pankrotistus 2011. aastal.
pisi|Kõrgessaare mõisa viinavabrik
Peep Peterson
pisi|Peep Peterson Peep Peterson (sündinud 29. märtsil 1975 Tartus) on poliitik ja endine Eesti Ametiühingute Keskliidu juht. 18. juulist 2022 on ta tervise- ja tööminister.
Peterson on lõpetanud Tartu 10. Keskkooli ja Tallinna Majanduskooli õigusteaduse erialal ning õppinud Tartu Ülikoolis õigusteadust ja ajakirjandust.
Peterson kuulus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda (SDE) kuni 2013. aastani ning naasis 2019. aastal. Ta oli aastatel 1994–1998 Noorte Sotsiaaldemokraatide president. Ta oli 2009–2013 Tartu linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni liige.
Tõnn Sarv
pisi|Tõnn Sarv 2019. aastal Tõnn Sarv (sündinud 20. septembril 1949 Tartus) on eesti kirjanik, muusik, kultuuritegelane, pedagoog ja ettevõtja.
Praegune tegevus
Vabakutseline. 2004. aastast elab Tais.
Isiklikku
Tema vanaisa oli matemaatik Jaan Sarv, isa Hans Sarv, vennad Mikk Sarv ja Heno Sarv.
Krzysztof Komeda
pisi|Krzysztof Komeda mälestustahvel [[Poznańis]] Krzysztof Komeda (sünninimi Krzysztof Trzciński; 27. aprill 1931 Poznań – 23. aprill 1969 Varssavi) oli poola helilooja ja džässpianist.
Apollonios Pergest
Apollonios Pergest (umbes 265 eKr Väike-Aasias Pamfüülias Perges – umbes 190 eKr) oli Vana-Kreeka matemaatik ja astronoom.
Krzysztof Komeda
Krzysztof Komeda õppis Poznań Meditsiiniakadeemias. Juba üliõpilasena hakkas ta tegelema džässmuusikaga. 1956. aastal asutas ta ansambli Sekstet Komedy. 1960. aastatel oli ta üks tuntumaid poola džässmuusikuid. Tema 1965. aastal ilmunud plaati "Astigmatic" peetakse üheks olulisemaks Euroopa džässialbumiks.
Krzysztof Komeda kirjutas põhiliselt filmimuusikat. Ta kirjutas muusika 65 filmile (sealhulgal mitmele Roman Polański filmile).
Apollonios Pergest
Apollonios õppis Aleksandria Museionis Eukleidese juures ja töötas peamiselt Pergamonis.
Matemaatika
Apolloniose suurim panus matemaatikasse on koonuselõigete teooria. See ilmus tema peateoses "Konika" ("Lõiked") ning andis ellipsi, parabooli ja hüperbooli mõiste. "Konika" koosneb 8 köitest, millest esimesed 4 on säilinud kreeka keeles, 3 järgmist üksnes araabiakeelse tõlke kaudu ning viimasest on teada kõigest rekonstruktsioon. "Konika" võttis kokku antiiksed teadmised koonuselõigetest.
Apollonios uuris, missugused on minimaalse ja maksimaalse pikkusega sirglõigud, mida võib tõmmata antud punktist antud kõverale. Tänapäeval nimetatakse neid kaht joont normaaliks ja puutujaks. Ta andis ka meetodi kõvera kõverusraadiuse määramiseks selle mis tahes punktis.
Astronoomia
Apollonios ei olnud rahul Eudoxose kontsentriliste sfääride mudeliga planeetide liikumise kirjeldamiseks. Selle asemel võttis ta kasutusele epitsükliteooria : deferentide ja epitsüklite süsteemi, mille järgi planeet liigub mööda väikest ringjoont (epitsüklit), selle keskpunkt omakorda liigub aga mööda suurt ringjoont (deferenti). Deferendi keskpunktis asub Maa. Apolloniose teoreem näitab, et need kaks maailma kirjeldamise meetodit on võrdväärsed, kui neile anda õiged parameetrid.
Sellele süsteemile andis lõpliku kuju Klaudios Ptolemaios.
Žiežmariai
thumb Žiežmariai (poola keeles Żyżmory, vene keeles vanasti Жижморы ) on linn Leedus Kaunase maakonnas Kaišiadoryse rajoonis merepinnast 73 m kõrgusel Strėva jõe kaldal. Linn on Žiežmariai maavalla halduskeskuseks, kuigi ise selle valla koosseisu ei kuulu. Asub Kaišiadorysest 6 km lõuna pool.
Linnas asuvad gümnaasium, postkontor ja raamatukogu. Sealne kesklinn on urbanistlik mälestis, kus on säilinud XVI sajandist pärit tänavate struktuur ja XIX sajandi hoonestus. Vaatamisväärsusteks on veel Žiežmariai mõisa hoonetekompleks, sealne XIX sajandi keskel valminud puidust sünagoog ja aastal 1924 valminud katoliku kirik.
Ajalugu
Aastal 1348 toimus Žiežmariai lähistel Strėva lahing. Asulat ennast on esimest korda kirjalikes allikates mainitud XIV sajandil, sealset mõisa XV sajandil. Aastaks 1487 oli Žiežmariaist saanud alev. Samal aastakümnel ehitati sinna ka esimene katoliku kirik, mille juures hakkas tegutsema kool. Linnaõiguste saamise kohta on erinevaid andmeid; veel XIX sajandil arvati, et see toimus kas 1522 või 1567 aastal. Aastal 1549 läks asula Barbara Radziwiłłówna valdusse.
XVI sajand oli alevi jaoks soodne, kuna seda läbis Kaunase ja Vilniuse vaheline kaubatee. Aastal 1580 Žiežmariai põles. Põhjasõja ajal laastasid asulat rootslased, ka kannatas see katku läbi.
Žiežmariai sai vabalinna staatuse 1. augustil 1791. Kohaliku aadelkonna vastuseisu tõttu kaotas asula aastal 1795 siiski linnaõigused ja suurema osa oma privileegidest.
I maailmasõja ajal toimus alevi all lahing, kus Leedu väed püüdsid peatada Punaarmee edasitungi Kaunase suunas. Teise maailmasõja ajal Žiežmariai põles. Sõja eel olid asula elanikest ligi pooled juudid, ent sõja ajal hukati neist enamus. Asula sai taas linnaõigused 15. mail 1958. Nõukogude ajal oli linn kohaliku 200 hektarilise pindalaga aiandusliku suunitlusega sovhoosi keskasulaks. Sealne sovhoos oli toona Leedu suurim lillekasvataja. Seal asus ka rajooni maaparandusosakond.
Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liit
Liit asutati 1921. aasta jaanuaris Tartus. 1922. aastal oli liidul 148 osakonda 44 000 liikmega. 1923. aastal valiti liidu esindajana II Riigikogu liikmeks Heinrich Laretei. Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liit likvideerus pärast Kaitseliidu tegevuse taastamist 1925. aastal.
Demobiliseeritud sõjaväelaste ühingud kuulusid kaitsepolitsei poolt jälgitavate organisatsioonide hulka.
Klaver
pisi|Henriëtte Ronner-Knip (1897) Klaver on klahvpill. Klaver erineb klavessiinist selle poolest, et klaveril tekitatakse heli vildiga kaetud haamrikestega, mis klahvide allavajutamisel löövad vastu metallist keeli, pannes need võnkuma. Helilained kanduvad klaveri kõlakasti seinteni, mis neid võimendavad.
Lääne muusikas kasutatakse klaverit laialdaselt sooloesinemiseks ja teiste pillide või laulu saateks. See on väga populaarne abivahend ka heliloojatele, koorijuhtidele ja muusikaõpetajatele. Kuigi klaver on raskesti teisaldatav ja tihti kõrge ostuhinnaga, on klaveri mitmekülgsus muutnud selle üheks kõige tavalisemaks muusikainstrumendiks.
Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituse järgi kuulub klaver kordofonide hulka.
Keeled
Keeled on pingutatud puust kõlakorpuse sees olevale metallist raamile. Madalamad keeled on ühekordsed, keskmised kahe- ja ülemised kolmekordsed. Kolm ühele kõrgusele häälestatud keelt annavad haamrikese lüües ka kolmekordse helitugevuse ja -kandvuse. Haamrikesed on kaetud vildiga, et saada tumedam ja mitte liiga terav kõla.
Eri tüüpi klavereid
Tänapäevaseid klavereid on kahes põhitüübis: tiibklaver ja pianiino. left|pisi|Vanem pianiino
Pianiino
Pianiino on kompaktne, sest selle kõlakast ja keeled asuvad vertikaalselt, kusjuures klaviatuur asub keelte suhtes keskel ja haamrikesed löövad keeli horisontaalselt. Tiibklaveril lööb aga haamrike keelt altpoolt ja langeb seejärel gravitatsiooni mõjul alla tagasi. Seetõttu on tiibklaver pianiinost tundlikum ja annab mängijale suurema kontrolli pilli üle. Siiski, hästireguleeritud pianiino mängib ilmselt sujuvamalt kui tiibklaver, mida pole aastaid reguleeritud, ja mõned väga head pianiinod suudavad võistelda tiibklaveritega tooni kvaliteedis ja tundlikkuses. pisi|vasakul|Tänapäevane pianiino Pianiino klaviatuur ulatub tavaliselt neljanda oktaavi a-ni (la-ni). Kui pianiino klaviatuur ulatub viienda oktavi do-ni nagu tiibklavereil, nimetatakse seda kontsertpianiinoks. Eestis enne Teist maailmasõda valmistatud headest kontsertpianiinodest võib nimetada näiteks Sprenk-Läte omi.
Tiibklaver
pisi|Tiibklaver Tiibklaveril on kõlakast ja keeled horisontaalses asendis ja keeled suunduvad klaviatuurist eemale. Seetõttu on tiibklaver väga suur pill, mille hoidmiseks ja kasutamiseks sobivad kõrgete lagedega avarad ruumid. Tiibklaveri nimetus tulenebki tema tiivakujulisest kõlakastist. Tiibklavereid on mitmes suuruses. Suurus varieerub olenevalt tootjast ja mudelist, kuid üldiselt eristatakse kontsertklaverit (umbes 2,2–3 m pikk), salongiklaverit (umbes 1,7–2,2 m) ja kabinetklaverit (mis võib olla lühem oma laiusest). Täissuuruses kontsertklavereid kasutatakse tavaliselt kontserdisaalides avalikeks esinemisteks, väiksemaid salongi- ja kabinetklavereid isiklikuks kasutamiseks, mille puhul on tähtsad pilli väiksemad mõõtmed ja madalam hind.
Üks märkimisväärne eelis pianiino ees on tiibklaveril aga see, et kõigil tiibklaveritel on spetsiaalne korduse kang, mis puudub pianiinodel. See korduse kang, igale klahvile oma, püüab haamrikese keele lähedal sellel ajal, kui klahvi mängitakse korduvalt ja kiiresti. Sellises olekus, kui haamrike "puhkab" kangil, saab pianist mängida korduvaid noote, staccato 't ja trillereid märksa kiiremini ja täpsemalt, kui see on võimalik pianiinol.
Elektriklaver
Elektriklaveril kasutatakse heli võimendamise võimaldamiseks spetsiaalseid helipäid, mille abil võimendatakse kas metallist keelte (nt Neo-Bechsteini elektriklaveril) või varraste (nt Rhodes'i elektriklaveril) või spetsiaalsete lehtkeelte (inglise k reed) (nt Wurlitzeri elektriklaveril) võnkumist elektromagnetväljas.
Aukštieji Paneriai
pisi| Aukštieji Paneriai (tõlkes Ülemine Paneriai) on Vilniuse linnaosa. Asub linna edelapiiril Nerise kaldal Paneriai valla territooriumil. Aukštieji Paneriai piirneb loodes Žemieji Paneriaiga, läänes Raisteliaiga, põhjas Gariūnaiga, edelas Naujakiemisega, lõunas Vaidotai ja Degeniaiga, idas aga Kazbėjai ja Liudvinavasega.
Aukštieji Paneriai asub Vilniuse ja Kaunase vahelise raudtee ääres, millelt lahkneb seda Vilniuse ja Lida vahelise raudteega ühendav raudteelõik. Sinna jääb Paneriai tunnel. Seal asuvad Paneriai raudteejaam ja suletud Pušynase raudteepeatus. Linnaosa jaguneb kaheks eriilmeliseks osaks – metsaseks alaks raudteejaama ümbruses ja idapoolseks tööstuspiirkonnaks.
Aukštieji Paneriai jääb osaliselt Paneriai erosiooniküngaste maastikukaitsealale, osalt aga Vokė ürgoru nõlva geomorfoloogilisele kautsealale. Seal asuvad Aukštieji Paneriai park, Paneriai parkmets ja Žemieji Paneriai memoriaalpark.
Aukštieji Paneriais asub tuletõrjedepoo. Paneriai on tuntud kui juutide ja sõjavangide hukkamise koht Teise maailmasõja ajal. Kokku hukati seal umbes 100 000 inimest. Ohvrite mälestamiseks on rajatud memoriaal ja muuseum.
Praeguse linnaosa aladelt viis läbi Vilniust Trakai, Kaunase ja Grodnoga ühendav tee. Linnaosa ise hakkas kujunema XIX sajandil, mil sinna rajati raudteejaam. XX sajandi alguse hakkasid selle ümbrusse kerkima suvilad. Aastal 1931 oli sealses külas 70, Novosiolka nime kandvas suvilapiirkonnas aga 101 elanikku. Aastal 1950 suleti Paneriai tunnel ja rajati uus raudtee. Ühtlasi ühendati Paneriai alad Vilniusega.
Muinsuskaitse all on Paneriai tunnel, Aukštieji Paneriai tumulused ja juutide hukkamis- ning matmispaik.
Gian Galeazzo Visconti
thumb|Gian Galeazzo Visconti Gian Galeazzo Visconti (ka Giangaleazzo Visconti) (1351 – 3. september 1402) oli esimene Milano hertsog, kardetud ja vihatud türann, kes valitses Milanos vararenessansi ajajärgul aastatel 1386–1402. 1360 abiellus Gian Galeazzo Prantsuse kuninga Jean II tütre Isabellaga (1348–1372); sellest abielust sündis tütar Valentina Visconti. Oma onutütre Katharina Viscontiga (?–1404) oli tal poeg Filippo Maria Visconti
Võimu haaramine Milanos
Gian Galeazzo pääses kogu Milanos võimule pärast oma onu Bernabò Visconti vangistamist. Bernabò suri mõni kuu pärast vangistamist arvatavasti kas nälja või mürgitamise läbi. Viscontide kohta on öeldud, et nad "kasutasid mürki rohkem kui soola" ja Gian Galeazzo oli kahtlemata intriigides ja võimuvõitluses vahendeid mitte valiv vastane.
1395. aastal ostis ta endale keisri käest 100 000 floriini eest päritava Milano hertsogi tiitli. 1399. aastal nimetati ta Pavia krahviks.
Valduste laiendamine
Varsti peärast Milano enda kätte saamist haaras ta oma valdusse ka Verona, Treviso, Vicenza ja Pavia omandades seeläbi kontrolli peaaegu kogu Po jõe oru üle.
Gian Galeazzo unistuseks oli liita kogu Põhja-Itaalia oma võimu alla ühiseks riigiks. Suurimaks takistuseks selle unistuse täideviimisel olid Bologna ja Firenze. 1399 vallutas ta Pisa ning Siena, Perugia ja teised Umbria linnad langesid Visconti valdusse 1400.
Mõju kunstipatroonina
Gian Galeazzo võimu ajal alustati Milano toomkiriku ja Certosa di Pavia ehitamist.
Claes Tott
Krahv Claes Åkesson Tott (Claudius Tott, soome Klas Åkenpoika Tott ; 14. august 1630 Ekolsund, Uppland – 15. juuli 1674 Pariis) oli Rootsi poliitik ja diplomaat.
Ta sai 20. märtsil 1652 Rootsi krahvtiitli (nr 16) ja Karleborgi (soome Kaarlepori ehk Uusikaarlepyy) krahvkonna Pohjanmaal, oli ülemkammerhärra (10. juuli 1653), riiginõunik (3. oktoober 1653), kaardiväe kaptenmajor ("grand capitaine") (12. oktoober 1653), saadik Pariisis 1661–1662, Stockholmi ülemkomandant 1664, feldmarssal (26. juuli 1665), 27. oktoobrist 1665 Liivimaa kindralkuberner ja 1672. aastast erakorraline saadik Prantsusmaal Pariisis.
Krahv Tott suri lastetuna Pariisis ja on maetud Jädersi kirikusse Södermanlandis. Tema Läänemaal asunud mõisad päris tema onu, vabahärra Sten Bielke (surnud 1684).
Perekond
Tema vanemad olid kammerjunkur ja hilisem feldmarssal Åke Henriksson Tott (1598–1640) ning tema esimene naine vabapreili Sigrid Bielke (1607–1634).
Claes Tott abiellus Stockholmis 6. juulil 1665 Tallinna linnuses sündinud krahvitari Anna Margareta Oxenstiernaga (1650–1672), kes oli riiginõuniku ja riigikantsleri Södermore krahvi Erik Oxenstierna (1624–1656) ja Elsa Elisabeth Brahe (1632–1689) tütar. Abielust nad lapsi ei saanud.
Star Trek: Film
"Star Trek: Film" on täispikk Ameerika Ühendriikide ulmefilm, mis esilinastus 1979. aastal.
Film oli jätkuks ligi 10 aastat tagasi lõppenud seriaalile "Star Trek" ja kokkuvõte ekraanile jõudmata jäänud telesarjale "Star Trek: Phase II". Filmi peaosades mängis enamik sarja näitlejaid.
Sisukokkuvõte
Maale ja Päikesesüsteemile läheneb kosmosest mõistatuslik pilv, mida saadetakse uurima tähelaeva USS Enterprise kangelaslik meeskond. Peale pikka uurimist ja asetleidmata seiklusi avastatakse, et inimesed on endale ise õnnetuse kaela sikutanud. Loomulikult lõppeb kõik õnnelikult ja ka Maa saab päästetud.
Jokk
JOKK (ka jokk või j.o.k.k.) on kaasajal eestikeelne lühend fraasist "juriidiliselt on kõik korrektne", mida kasutatakse sellise käitumise, tehingu või otsuse kohta, mis on teostatud küll seaduslikult ja/või mida võidakse seadustega õigustada, ent mille vastavus õiglusele, kodanike au- või õiglustundele on küsitav. Varem tähendas 'jokk', et asi on läbi, otsas või valmis. Samuti tähendas jokk alkoholi mõju all viibimise seisundit.
Toimimine JOKK skeemi järgi lähtub õigusaktide tõlgendamisest grammatilise meetodiga. Rein Lang: "Iga jurist aga teab, et seaduse tähenduse täielikuks mõistmiseks ei piisa ainult ühest tõlgendusmeetodist. Põhiseadus ise ütleb samuti, et lähtuda ei tule mitte üksnes selle sättest, vaid ka mõttest."
Lühendit kasutas kirjasõnas esimest korda 28. märtsil 2006 majanduslehe Äripäev tollane arvamustoimetaja Mati Feldmann ajalehe juhtkirjas.
Feldmann meenutas lühendi saamislugu nii: "Mõtlesin, millega juhtkirja lõpetada. Meenus, et koolimatemaatikas lõppes mingi väite tõestamine tavaliselt lühendiga m.o.t.t. ehk mida oligi tarvis tõestada. Kavatsesin juba lõppu m.o.t.t. panna, kui esitähed j.o.k.k. torkasid silma. Tundus omamoodi tabav, sest argikeeles kasutatakse jokki tähenduses läbi, otsas, valmis. Negatiivses mõttes. Aga tehingud, mida poliitikud ja ärimehed õigustasid, olidki tavaarusaama järgi taunimist väärt, aga kinni polnud otseselt kusagilt hakata."
Veebruaris 2010 leidis endine õiguskantsler Allar Jõks, et JOKK-i kõrvale tuleks tuua veel üks väljend, "MOKK ehk moraalselt on kõik korras." Jõks arvas, et JOKK ja MOKK peavad omavahel alati koos olema, sest kui moraal lahutada seadusetekstist, jääb järele ainult paljas seadusepügal.
Katre Kõiva
Katre Kõiva (sündinud 15. jaanuaril 1964) on eesti laulja (sopran).
Ta on esitanud peamiselt klassikalist muusikat (Bach, Händel, Mozart, Lizt). Ta eelistab oma soolokavades 20. sajandi muusikat.
Ooperirolle: Margarete roll Vanemuise "Faustis", Pat Nixon Estonia "Nixon Hiinas".
Esinenud soolokontsertidega Eestis, Soomes, ja USA-s.
Haridus
Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis koorijuhtimise eralal ning Tallinna Konservatooriumis koorijuhtimise ja laulu erialal.
Liidud
Katre Kõiva on Eesti Interpreetide Liidu liige.
Isiklikku
Abielust Rein Rannapiga on Katre Kõival poeg Ikevald-Kaspar Rannap.
Katre Kõiva isa Harri Kõiva oli ehitusinsener ja karikaturist, ema Ottilie-Olga Kõiva on folklorist.
Õde Meeli Kõiva on klaasi- ja valguskunstnik.
Martin Luther King
Martin Luther King (sündinud Michael King, USA-s tavaliselt Dr. Martin Luther King, Jr.; 15. jaanuar 1929 – 4. aprill 1968) oli USA vaimulik ja mustanahaliste inimõiguste eest võitleva liikumise juht.
Oli aastast 1954 Montgomery baptistikoguduse pastor, asutas 1957 Lõuna Kristliku Juhtkonna Konverentsi ning alustas üleameerikalist võitlust rassilise segregatsiooni lõpetamiseks. thumb|vasakul|Martin Luther King (1963)
Organiseeris 1963 kuulsa marsi Washingtoni, kus esines 200 000 kuulaja ees. Tema avalikest esinemistest on kõige tuntum lõik, mis algas sõnadega "I have a dream…" ("Mul on üks unistus").
Simuna (Laukaa)
Simuna on küla Soomes Kesk-Soome maakonnas Laukaa valla idaserval muust asustusest eemal Tarvaala ja Lankamaa vahel.
6. märts
6. märts on Gregoriuse kalendri 65. (liigaastal 66.) päev. Juliuse kalendri järgi 21. veebruar (liigaastal 22. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 300 päeva.
Gabriel Terra
Gabriel Terra (1. august 1873 Montevideo – 15. september 1942 Montevideo) oli Uruguay president aastail 1931–1938.
Edward Leedskalnin
pisi|Leedskalnini loss Edward Leedskalnin (läti keeles Edvards Liedskalniņš, 12. jaanuar 1887 – 7. detsember 1951) oli läti emigrant USA-s, skulptor, tuntud Korall-lossi rajajana Floridas.
Elukäik
Edvards Liedskalnin sündis taluperes, praeguses Stameriena vallas Gulbene piirkonnas. Tema haridustee piirdus nelja klassiga, seejärel asus ta õpipoisiks kivilõhkumistöökojas. 1910. aastal kavatses Liedskalnin abielluda, aga pruut tühistas pulma eel kihluse ja peigmees emigreerus.
Esialgu elas Liedskalnin Londonis, aasta pärast siirdus Kanadasse ja 1912. aastal USA-sse. USA-s elas Oregonis, Californias ja Texases, kus töötas metsalangetajana. 1919. aastal põdes Liedskalnin tuberkuloosi ja pärast seda kolis tervislikuma kliimaga Floridasse, kus ostis väikese maatüki.
Loss
Korall-lossi ehitas Liedskalnin mitmetonnistest kiviplokkidest üksi, kasutades enda leiutatud originaalseid töövõtteid. Ta töötas ehitusel öösiti ja üksinda, tema töövõtted jäidki saladuseks. Liedskalnint peetakse megaliitide ehitussaladuste taasavastajaks, aga tema töövõtetele ei ole leitud tänini ratsionaalset seletust. Liedskalnin on püstitanud ka originaalse teooria magnetismi alal.
Nico Rosberg
Nico Erik Rosberg (sündinud 27. juunil 1985 Wiesbadenis Saksamaal) on endine saksa Vormel 1 piloot. 11 aastat F1 sarjas sõitnud Rosberg teatas mõni päev pärast esimest korda meistriks tulemist, et on otsustanud karjääri lõpetada.
Nico isa on 1982. aasta vormel 1 maailmameister Keke Rosberg. Noorena on Nico Rosberg esindanud ka Soomet, kuid kogu Vormel 1 karjääri esindas ta Saksamaad (tal on nii Saksamaa kui Soome kodakondsus). Ta oskab saksa, prantsuse, inglise ja itaalia keelt, aga mitte soome keelt.
Enne vormel 1
Nico kasvas Monacos Keke ja Sina Rosbergi pojana. Monacos elab ta tänapäevani.
1996. aastal, 11-aastaselt, alustas Nico Rosberg kardisõitja karjääri.
left|thumb|Rosberg [[Vormel BMW sarjas (2002)]] 2002 jätkas ta Vormel BMW sarjas ja võitis selle. 20 etapist võitis ta 9, kvalifikatsiooni võitis ta 5 korral.
Seetõttu jätkas ta oma isa meeskonnas vormel 3 sarjas, kus sõitis kaks aastat. Juba teisel etapil saavutas ta kolmanda koha, neljandal etapil teise koha ja üheksanda etapi ta võitis, sõites ühtlasi kiireima ringi. 1 võit, 1 teine ja 3 kolmandat kohta 20 etapist andsid talle 44 punktiga 8. koha. Temaga koos võistelnud tulevane F1 piloot Timo Glock oli 5. ja Robert Kubica 12. Uustulnukate arvestuses oli Rosberg Christian Klieni järel teine. Rosbergi meeskonnakaaslane Andreas Zuber sai 2 punkti, nii oli Team Rosberg meeskondlikult alles kuues.
2004. aastal võitis ta kaks esimest etappi, kuid ülejäänud 18 etapist lisandus vaid üks võit, üks teine ja üks kolmas koht ja Rosberg jäi 70 punktiga 4. kohale. Siiski edestas ta Lewis Hamiltoni (5.), Robert Kubicat (7.) ja Adrian Sutilit (17.). Kvalifikatsiooni võitis ta 2 korda, kiireima ringi sõitis samuti 2 korda. Kuna Zuber jäi üldse punktita, oli Team Rosberg üldkokkuvõttes endiselt 6.
2005. aastal oli Rosberg küps GP2 sarjaks. Ta võitis 5 etappi 23-st, tuli veel 7 korda poodiumile, võitis 4 korda kvalifikatsiooni, sõitis 5 korda kiireima ringi, katkestas ainult 1 etapil ja võitis sarja 120 punktiga, edestades Heikki Kovalaist, Scott Speedi ja oma meeskonnakaaslast Alexandre Prémat'd. Giorgio Pantano oli 6. ja Nelson Piquet juunior 8. Rosberg ja Premat olid ka parim meeskond.
thumb|Nico Rosberg (2006)
2006–2009: Williams
2006. aastaks sai Rosberg kui GP2 meister koha Williamsi meeskonnas, kus tema kaaslane oli Mark Webber. Juba avasõidul Bahreini Grand Prix'l saavutas Rosberg kiireima ringi ja oli lõpuks 7., Webber oli 6. Sel päeval oli Rosberg 20 aastat ja 258 päeva vana ja nii noorelt polnud veel keegi vormel 1 etapi kiireimat ringi sõitnud. See rekord püsib tänapäevani.
Kuid see jäigi kummagi parimaks sõiduks hooajal. Rosberg oli 4 punktiga 17., Webber 7 punktiga 14. ja Williams 11 punktiga 8. Auto ei olnud sõidukindel: mõlemad katkestasid enam kui pooled sõidud.
2007. aastaks liikus Webber edasi Red Bull Racingusse, mis oli umbes sama taseme meeskond ja ka Webberi tulemused jäid samaks (10 punktiga 12.). Rosbergi kõrval sõitis Williamsis Alexander Wurz, kes Kanada Grand Prix'l tuli isegi poodiumile, kuid kokkuvõttes oli Williamsi esisõitja ikkagi Rosberg (20 punktiga 9., Wurz 13 punktiga 11.). Auto oli märksa töökindlam: Rosberg katkestas ainult 3 ja Wurz 4 etapil ning meeskondlikult oli Williams 33 punktiga 4.
thumb|Rosberg [[Belgia Grand Prix'l (2008)]] Hooaja lõpus teatas Wurz oma loobumisest spordist ja tema asemele palgati Williamsisse 2008. aastaks senine testsõitja Kazuki Nakajima. Kumbki katkestas ainult 2 etapil, kuid kiirust polnud, välja arvatud kahel etapil. Hooaja avaetapil Austraalia Grand Prix'l tuli Rosberg 3. kohale (Nakajima oli 6.) ja vormeliajaloo esimesel ööetapil Singapuri Grand Prix'l oli Rosberg koguni 2. (Nakajima 8.). Kokkuvõttes oli Rosberg 17 punktiga 13., Nakajima 9 punktiga 15. ja Williams 26 punktiga 8.
2009. aastal Rosberg poodiumile ei jõudnud, kuid katkestas ainult 1 etapi, punktidele sõitis peaaegu alati ja oli 34,5 punktiga 7. Hooaja avaetapil Austraalias sõitis Rosberg teist korda kiireima ringi. Nakajima seevastu ei saanud ühtki punkti ja Williams oli paremuselt 7. meeskond. Sellega Nakajima vormelikarjäär lõppes.
2010–2016: Mercedes
2010. aastast sõitis Rosberg Mercedese meeskonnas. Mercedes ostis ära maailmameistriks tulnud meeskonna Brawn GP ja nimetas enda järgi ümber. Rosbergi meeskonnakaaslaseks oli esimestel aastatel 7-kordne maailmameister Michael Schumacher. Meeskonnavahetuse põhjuseks teatas Rosberg, et Williamsi auto ei suuda võita, nagu Rosbergile meeldiks. 2013. aastal asendas Schumacheri McLareni meeskonnast lahkunud Lewis Hamilton. Tema järel tuli Rosberg 2014. ja 2015. aastal üldarvestuses teiseks. 2016. aastal pingelise hooaja järel vormel 1 meistriks tõusnud Rosberg teatas mõni päev pärast hooaja lõppu üllatuslikult, et on otsustanud spordiga lõpparve teha.
Vormel 1 tulemused
* Võistlus jäi vihma tõttu pooleli ning välja jagati vaid pooled punktid.
Gammalsvenskby
pisi|Gammalsvenskby asukoht pisi|Rootsi kirik. [[luterlus|Luteri kirik on ümber ehitatud õigeusu kirikuks. Löövi kohale on rajatud sibulkuppel]] Gammalsvenskby (tõlkes Vana Rootsiküla; ukraina keeles Старошведське; saksakeelne ajalooline nimi Altschwedendorf) on endine hiiurootslaste küla Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis, praegu osa Zmijivka (ukraina keeles Зміївка) külast.
Ignacy Mościcki
Visiit Eestisse
Ignacy Mościcki käis ametlikul visiidil Eestis 1930. aasta suvel.
Kirjandust
"Poola vabariigi esimene kodanik. Prof. dr. Ignacy Moscicki riigimehena ja teadlasena." – artikkel ajalehes Postimees 10. augustist 1930.
Hans Horst Meyer
pisi|Hans Horst Meyer (umbes 1930) pisi| in der Universität Wien Hans Horst Meyer (17. märts 1853 Insterburg, Preisimaa – 6. oktoober 1939 Viin) oli saksa arst ja farmakoloog, kes töötas mõnda aega Tartu Ülikoolis.
Meyer õppis meditsiini Königsbergis, Leipzigis, Berliinis ja uuesti Königsbergis, kus kaitses doktorikraadi. Ta oli Oswald Schmiedebergi õpilane. Meyer asus 1881 tööle Tartu Ülikooli farmakoloogia kateedrisse. Schmiedeberg juhatas Tartu Ülikooli farmakoloogia, dieteetika ja meditsiiniajaloo kateedrit 1869–72, siis juhatas seda Rudolf Böhm (1872–81) ja tema järel Meyer (1882–84). 1884–1904 oli ta professor Marburgi Ülikoolis, seejärel Viinis kuni 1924. 7. juunil 1932 sai ta Tartu Ülikooli arstiteaduse audoktoriks.
Marburgis töötas Meyer koos Emil Adolf von Behringiga, kes pälvis 1901 kõigi aegade esimese Nobeli meditsiiniauhinna, ja Otto Loewiga, kes pälvis sama auhinna 1936. Loewi oli tema kolleeg ka Viinis.
Neli tema õpilast on saanud Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Neist George Hoyt Whiiple pälvis selle 1934, Corneille Heymans 1938 ja Carl Ferdinand Cori 1947.
Koos Schmiedebergiga avastas Meyer, et glükuroonhape on paljude ravimite tähtsaim reaktsioonipartner (antud juhul kampri metaboliit).
Ta avastas ka seose üldtuimastite lipofiilsuse ja tõhususe vahel. Meyer järeldas, et lipofiilsus on tuimasti tõhusust määrav asjaolu. Need avastused võttis ta kokku kolmes artiklis, mis ilmusid 1899 "Eksperimentaalpatoloogia ja -farmakoloogia arhiivis". Nende artiklite kaasautor oli Fritz Baum. Järgmisel aastal tuli Meyerist sõltumatult samadele järeldustele Charles Ernest Overton ja seda nimetatakse Meyeri-Overtoni reegliks. Seda on nimetatud ka anesteesia kõige olulisemaks korrelatsiooniks.
Meyer avastas veel, et teetanuse mürk mõjub kesknärvisüsteemile ja kandub sinna närvisüsteemi perifeeriast motoneuronite kaudu. See selgitab nii seda, miks selle haiguse inkubatsiooniperiood kestab mitu tundi, kui sedagi, miks teetanuse ravi antikehade abil eriti ei aita.
Meyer ja Rudolf Gottlieb kirjutasid suure saksakeelse farmakoloogiaõpiku, mis ilmus 1910–1936 9 köites. Meyer mõjutas suurel määral ravimeid puudutavate seaduste väljatöötamist ja rakendamist Austrias.
Auhinnad
Meyer sai elu jooksul palju auhindu. Üks suuremaid neist oli Hans Meyeri medal, mille Viini Teaduste Akadeemia asutas tema 70. sünnipäeva puhul 1923. See medal antakse igal viiendal aastal välja kõige tähtsamale saksa keeles avaldatud farmakoloogiaalasele teadustööle. Tema 70. sünnipäevaks pühendati talle "Eksperimentaalpatoloogia ja -farmakoloogia arhiivi" köide, mida toimetas Bernhard Naunyn.
Perekond
Meyer abiellus 1881 Doris Boehmiga. Neil sündis kolm poega: Kurt Heinrich (1883–1952), Arthur Woldemar (1885–1933) ja Friedrich Horst (1889–1894).
Vanem poeg Kurt Heinrich oli 1920–1929 Saksa keemiafirma BASF teadusdirektor ja hiljem Genfi ülikooli keemiaprofessor. Ta oli Edmond Henri Fischeri doktoritöö juhendaja. Fischer sai 1992 Nobeli meditsiiniauhinna.
Arthurist sai Berliinis väljapaistev kirurg, üks esimesi kirurge, kes kopsuemboolia korral edukalt embolektoomia sooritas. Arthuri naine oli juut ja kui natsid 1933 võimule tulid, hakati neile seda ette heitma. 14. novembril 1933 laskis Arthur algul maha oma naise ja siis enesegi.
Kirjandus
Mildenberger, Florian 2007. Wissenstransfer gegen den Zeitgeist – antidarwinistische Gelehrte aus Dorpat in Mitteleuropa nach 1870. Rmt.: Schmidt, Burghart (toim.), Von der Geschichte zur Gegenwart und Zukunft: Wissenschaftstransfer und Innovationen rund um das Mare Balticum. Hamburg: DOBU Verlag, 59–82.
Metamorfoos
Mõiste on kasutusel mitmes valdkonnas:
Ränikarbiid
thumb|Ränikarbiidikristall
Messier 87
Messier 87 (ka M87, NGC 4486) on suur elliptiline galaktika, mis asub Neitsi tähtkujus Maast 52 miljoni valgusaasta kaugusel. Galaktikas asub umbes 15 000 kerasparve, võrdluseks Linnuteel on umbes 150 kerasparve. M87 on üks tugevamaid raadiolainete allikaid ning on astronoomide ja amatöörastronoomide seas populaarne vaatlusobjekt.
Ränikarbiid
Ränikarbiid (SiC) on pooljuhtmaterjal.
Messier 87
Messier 87 avastas Prantsuse astronoom Charles Messier 1781. aastal. Galaktika tähed on peaaegu sfääriliselt sümmeetriliselt jaotunud ning galaktika keskmest kaugenedes hakkab nende tihedus vähenema. Galaktika keskel asub ülimassiivne must auk. Musta auku pildistas 2017. aastal Event Horizon Telescope ning foto avaldati 10. aprillil 2019.
Ränikarbiid
Sulab temperatuuril 2730 °C.
Vees ei lahustu.
Looduses leidub ränikarbiidi väga harva moissaniidina. Tavaliselt toodetakse ränikarbiidi kunstlikult ja enamik müüdavast materjalist on sünteetiline.
Ränikarbiid on pooljuht.
Ränikarbiidi võib vaadelda vääriskivina, ta sarnaneb teemandiga nii välimuse kui ka füüsikaliste omaduste poolest (läbipaistvus, murdumisnäitaja, kõvadus).
Johann Heinrich Pestalozzi
pisi|Johann Heinrich Pestalozzi Johann Heinrich Pestalozzi (12. jaanuar 1746 Zürich – 17. veebruar 1827 Brugg, Aargau kanton, Šveits) oli Šveitsi pedagoog, filantroop, koolireformaator, filosoof ja poliitik.
Ränikarbiid
Ajalugu
Aastast 1893 toodetakse ränikarbiidist pulbrit, mida kasutatakse abrasiivina.
Johann Heinrich Pestalozzi
Elulugu
Pestalozzi oli pärit arsti perekonnast, kelle esivanemad olid reformatsiooni ajal Itaaliast põgenenud. Viieaastaselt jäi Pestalozzi orvuks, kui suri tema isa.
Koolis peeti teda puupeaks ja ta oli kaasõpilaste pilkealune. 17-aastaselt astus ta Collegium Carolinumisse Zürichis, et õppida juristiks. Kool jäi siiski lõpetamata, sest Pestalozzi ei rahuldunud sellega, mida koolis õpetati.
Ränikarbiid
Ajalugu
1906 patenteeriti ränikarbiidist punktdiood raadiolainete detekteerimiseks. See toimus ainult paar nädalat pärast sarnast patenti, kus punktdiood oli ränist.
1907 avastati elektroluminestsents, kui Henry Joseph Round täheldas kristallide pingestamisel tekkivat kollakat valgust. Viimast avastust peetakse ühtlasi valgusdioodi leiutamiseks.
Kasutamine
thumb|Porsche Carrera GT ränikarbiidist [[ketaspidurid]]
Ränikarbiidi kasutatakse kuulivestide jaoks keraamiliste plaatide loomisel.
Mõne sportauto keraamilised pidurid on valmistatud ränikarbiidist.
Astronoomias tehakse teleskoopide peeglid ränikarbiidist, sest see on madala soojuspaisumisega, hea soojusjuhtivusega ja suure kõvadusega.