cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Server
Serverite energiatarve
Aastatega 2000–2005 serverite elektrikulu maailmas kahekordistus, tõustes 12 miljardilt 23 miljardi kilovatt-tunnini. Enamiku praeguste serverite kasutegur on 20–40%, mis tähendab, et nad raiskavad ära rohkem kui poole neile tulevast elektrienergiast.
Aastal 2005 kulutasid USA-s serverid 0,6% kogu energiast. Lisaks kulus veel 0,6% energiast jahutussüsteemide peale, mis on vajalikud vältimaks serverite ülekuumenemist.
Praegu kulub USA-s serverite ja nende jahutussüsteemide peale 2,5% energiast. Aastal 2010 arvati, et kui selline trend jätkub, võib serverite energiatarve 2020. aastaks ületada lennuliikluse energiatarbe.
Tadžikikeelne Vikipeedia
Tadžikikeelne Vikipeedia sai alguse jaanuaris 2004.
Morf
Morf on üksus, mis on sõnavormi segment. Morfil on püsiv vorm ja ta on seotud püsiva tähendusega.
Tadžikikeelne Vikipeedia
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Morf
Morfid jagunevad järgmiselt:
Tadžikikeelne Vikipeedia
29% tadžikikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Morf
Potentsiaalselt vabad morfid on sellised, millel on potentsiaali olla ise sõnavormid. See ei ole küll alati realiseeritud.
Kohustuslikult seotud morfid ei saa ise olla sõnavormid.
Vahel on kaks või enam morfi, millel on sama tähendus, täiendavas jaotumises. See tähendab, et need ei saa kunagi ilmneda samas kontekstis ning kahe peale kokku ammendavad nad kõik võimalused, kus morfeem saab esineda.
Näide:
inglise keele umbmäärane artikkel a/an: a esineb siis, kui järgnev sõna algab foneetiliselt konsonandiga, an siis, kui vokaaliga. Siinkohal tasub tähele panna sõna "foneetiliselt", sest nt university algab kirjapildis vokaaliga, kuid häälduses konsonandiga. Sel juhul on valik, kumba täiendavas jaotamises morfi valida, tingitud foneetiliselt.
Jaotumine võib olla tingitud ka leksikaalselt või grammatiliselt (nt saksa adjektiivid muudavad vormi vastavalt nimisõnade soole).
Morfe, mis kuuluvad kindlasse morfeemi ja mis on omavahel täiendavas jaotumises, kutsutakse morfeemi allomorfideks. Iga allomorf on morf.
Rahvusvaheline puuetega inimeste päev
Rahvusvaheline puuetega inimeste päev (3. detsember) on tähtpäev, mida tähistatakse ÜRO algatusel alates 1992. aastast. Puuetega inimeste päeva eesmärk on tõsta ühiskonna teadlikkust puuetega inimeste elust ning pöörata tähelepanu puudega seotud probleemidele. Igal aastal keskendub puuetega inimeste päev erinevale teemale.
Abdullah bin Ahmad Badawi
pisi|Abdullah bin Ahmad Badawi (2009) pisi|[[George W. Bush võtab Abdullah bin Ahmad Badawi 2004. aastal Valges Majas vastu.]] Tun Abdullah bin Haji Ahmad Badawi (hüüdnimi Pak Lah ('onu Abdullah'); sündinud 26. novembril 1939 Bayan Lepases) on Malaisia poliitik.
Ta oli 31. oktoobrist 2003 kuni 3. aprillini 2009 Malaisia peaminister.
Rahvusvaheline puuetega inimeste päev
Ajalugu
1976. aastal kuulutas ÜRO Peaassamblee 1981. aasta rahvusvaheliseks puuetega inimeste aastaks. Esimese rahvusvahelise puuetega inimeste aasta teema oli "Täielik osalus ja võrdsus", mis tähendas üldiselt puuetega inimeste õigust osaleda ühiskonna elus ilma takistusteta ja nautida kaaskodanikega võrdseid elamistingimusi. Järgmisena ÜRO peaassamblee nimetas vahemikku 1983–1992 ÜRO puuetega inimeste aastakümneks, ning alates 1992. aastast tähistatakse puuetega inimeste päeva iga aasta 3. detsembril.
Eestis
Eesti Puuetega Inimeste Koda on suurejooniliselt tähistanud 3. detsembrit alates 1996. aastast, kui toimus esimene rahvusvaheline puuetega inimeste päeva konverents. Iga-aastase puuetega inimeste konverentsi asemel 2002. aastal korraldati Euroopa puuetega aasta avaüritus, mille avas Eesti president Arnold Rüütel. Alates 2020. aastast korraldab EPIKoda loomingulist meediakampaaniat.
Aleksander Jurich
Aleksander August Jurich (ka Alex; 23. november 1880 Humala küla, Harjumaa – 1945 Saksamaa) oli eesti fotograaf ja kunstnik.
Elukäik
Kunstniku kutseoskuse omandas 1912. aastal Berliinis Brasche ateljees maalikunsti erialal ja 1915–1916 August Weizenbergi ateljees skulptuuri alal. Õppis kunstnike Albu ja Gustav Mootse juures graafikat. Käis enesetäiendusreisidel Inglismaal, Saksamaal, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaa ja Aafrikas.
Looming
Jurich on loonud õlimaale, pastellportreid, söe- ja sulejoonistusi.
Ta oli Eesti Kunstnikkude Liidu liige. Esines EKL-i kunstinäitusel 1925. aastal ja Organiseerimatute näitustel.
Aus (perekonnanimi)
Aus on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aus 544 inimesel: 271 mehel ja 273 naisel. Perekonnanimede levikult on Aus meeste seas 168. kohal ja naiste seas 208. kohal. Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 35,5. Levinuim oli perekonnanimi Aus vanuserühmas 10–14, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 5,71.
Harilik tubaknahkis
Hymenochaetopsis tabacina on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente liik. Varem arvati see kuuluvat tubaknahkise perekonda ja sellest tuleneb ka seene senine eestikeelne nimi harilik tubaknahkis.
It's a Miracle
"It's a Miracle" on Rootsi glam metal bändi Crashdïet debüütalbumilt "Rest in Sleaze" pärit singel, mis ilmus 14. novembril 2005.
Mikael Nalbandjan
pisi|Mikael Nalbandjan Mikael Nalbandjan (armeenia keeles Միքայել Նալբանդյան; 2. november 1829, Nor Nahhitševan, Doni vägede oblast – 31. märts 1866, Kamõšin, Saraatovi kubermang) oli üks Armeenia tähtsamaid kirjanikke 19. sajandil, Armeenia hümni "Mer hajrenikh" sõnade autor.
Head mehed, õppinud riistad
Head mehed, õppinud riistad on Eesti kaverlaulude ja lorilaulude ansambel.
Ansamblis lauldakse lorilaule ja räägitakse anekdoote. Ansambli solist ja peamine anekdoodivestja on Mart Niinepuu (artistinimega Wedru). Laulusid laulavad Wedru ja Mumsa [Indrek Väljas] ning külalisesinejad MulliClub`ist. Tootja on ja Alligaator.
Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee
Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee (registrinumbriga 56) oli üks Eesti tugimaanteedest. Maantee oli arvel 2000. aastate alguses, mil tugimaanteed registrinumbriga 56 ja 48 (Tartu–Viljandi maantee) ühendati põhimaanteeks 92 (Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee).
Richard Ernst
pisi|Richard Ernst, [[Nobeli auhind|Nobeli auhinna laureaat (1991), Eesti Teaduste Akadeemia välisliige (2002)]]
Richard Robert Ernst (ka Richard R. Ernst; 14. august 1933 Winterthur – 4. juuni 2021 Winterthur) oli Šveitsi keemik.
18. detsembril 2002 valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Viljandi klooster
Viljandi frantsisklaste klooster oli frantsisklaste klooster keskaegses Viljandis.
Klooster ehitati aastatel 1466–1472. Klooster asus tänapäeva Viljandi Jaani kiriku põhjaküljel.
Kloostri klausuuri mõõtmed olid 51,5 × 26,5–29,0 m.
Kloostri hooned said tugevasti kannatada venelaste rünnakus Vene-Liivi sõjas augustis 1560. 17. sajandi esimestel kümnenditel võeti kloostrikirik (Viljandi Jaani kirik) kasutusele hävinud linnakiriku asemel.
Nimeliselt on teada järgmised Viljandi mungad: Didericus Potgeiter (1497, võis ka Riias olla), Thomas (1497), Hermen Hagen (1503), Tylmanus Ymmenhusen (1535 ja 1537 vahel).
Viljandi frantsisklaste klooster suleti Johann Wilhelm von Fürstenbergi initsiatiivil 1560. aastal.
Kabala rahvamaja
Kabala rahvamaja on rahvamaja Järva maakonnas Türi vallas Kabala külas. Rahvamaja haldab Türi kultuurikeskus.
Tagasihaare
Tagasihaare on raku poolt eritatud keemilise ühendi reabsorptsioon.
Tagasihaare on väga tuntud mõiste virgatsainete (serotoniini, dopamiini, atsetüülkoliini) talitluse kirjeldamisel, kuid sarnane nähtus esineb ka madalmolekulaarsete ühendite toimes - näiteks bikarbonaadi (HCO3−) efektides.
Etnopluralism
Etnopluralism on globalismi, immigratsiooni ja mitmekultuurilisuse vastane ideoloogia, mis pooldab kultuuride, rasside ning sarnaste erigruppide eraldamist nende vastastikulise säilitamise heaks.
Etnograaf Benjamin R. Teitelbaumi järgi kasutas mõistet (saksa keeles Ethnopluralismus) esimesena Saksa sotsioloog Henning Eichberg oma 1973. aasta essees, milles vastandus eurotsentristlikele vaadetele. Tihti samatähenduslikuks hinnatud etnoeristamise (prantsuse keeles ethno-différencialisme) mõistet propageeris alates 1970. aastatest Nouvelle Droite koolkonna mõtleja Alain de Benoist' juhitud mõttekoda GRECE.
2002. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
'''Eesti–Soome 2002. aasta maavõistlus poksis''' toimus 18. mail Heinolas. Võisteldi 10 kehakaalus. Soome võitis 6:4.
Helveskaal (kuni 48 kg): Sami Hautamäki (Soome) – Anton Kukolev (Eesti) tulemus on teadmata
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Pasi Silvennoinen (Soome) – Nikolai Zaitsev (Eesti) tulemus on teadmata
Sulgkaal (kuni 57 kg): Jussi Koivula (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata
Kergekaal (kuni 60 kg): Igor Agejev (Eesti) – Mika Seppä (Soome) tulemus on teadmata
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Sampo Sorri (Soome) tulemus on teadmata
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Aleksandr Grigorjev (Eesti) – Riku Lumberg (Soome) tulemus on teadmata
I keskkaal (kuni 71 kg): Jari Fyhr (Soome) – Ilja Aleksejev (Eesti) tulemus on teadmata
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Jani Rauhala (Soome) – Deniss Kondrašov (Eesti) tulemus on teadmata
Raskekaal (kuni 91 kg): Juha Ruokola (Soome) – Aleksei Zolotenko (Eesti) tulemus on teadmata
Üliraskekaal (üle 91 kg): Tambet Leetsi (Eesti) – Janne Katajisto (Soome) tulemus on teadmata
Roberto Soldado
pisi|paremal Roberto Soldado Rillo (sündinud 27. mail 1985 Valencias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga Granada ründajana.
Alice (LAV)
Alice on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas, Raymond Mhlaba valla halduskeskus.
Roberto Soldado
Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Hispaania klubides Valencia, Osasuna, Getafe ja Villarreal, Inglismaa kõrgliigas Tottenham Hotspuris ja Türgi kõrgliigas Fenerbahçes.
Hispaania jalgpallikoondisse kuulus Soldado aastatel 2007–2013.
Alice (LAV)
Asula sai alguse misjonijaamast, mis asutati 1824. aastal. Alice sai linnaõigused 1852. aastal.
Aastatel 1981–1994 kuulus Alice Ciskei bantustani koosseisu.
Alice'is asub Fort Hare Ülikooli peakampus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Alice'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,05%, värvilisi 5,58%, valgeid 0,57%, India või Aasia päritolu inimesi 0,33% ja teisi 0,48%. Koosa keelt pidas emakeeleks 84,00%, afrikaani keelt 7,27% ja inglise keelt 3,52%.
Pramoedya Ananta Toer
pisi|Pramoedya Ananta Toer Pramoedya Ananta Toer (6. veebruar 1925 – 30. aprill 2006 Jakarta) oli Indoneesia romaanikirjanik.
Lisaks romaanidele kirjutas ta lühijutte, esseesid ja ajalookirjeldusi oma maast ja inimestest. Tema looming hõlmab nii koloniaalajastut ja iseseisvuspüüdlusi kui ka Jaapani okupatsiooni ja on läbi põimunud tema isiklikust ja rahvuslikust ajaloost.
Hollandi võimu ajal oli ta vangistatud aastatel 1947–1949 ja Suharto valitsusajal aastatel 1965–1979. Tema teoseid tsenseeriti Indoneesias, kuigi ta oli ka välismaal tuntud.
Henri V
pisi|Henri d'Artois Henri V (29. september 1820 – 24. august 1883) oli Prantsusmaa kuningas 2.–9. augustini 1830. Samas ei kuulutatud teda kunagi ametlikult kuningaks ning ta ei asunud troonile.
Barsegh Kanahjan
Barsegh Kanahjan (armeenia keeles Բարսեղ Կանաչյան; 1885, Rodosto, Otomani impeerium – 1967, Beirut, Liibanon) oli Armeenia-Liibanoni helilooja ja dirigent.
Kanahjan lõi Armeenia hümni "Mer Hajrenikh" muusika. Samuti arranžeeris ta tuntud Armeenia hällilaulu "Oror im palas" ("Օրօր Իմ Բալաս"). Ta asutas İstanbulis puhkpilliorkestri "Gnar", mida ka dirigeeris, samuti koori "Gusan" ning samanimelise koori (1933–1961) Beirutis. Liibanoni president autasustas teda Riikliku Seedriordeniga Armeenia ja Liibanoni rahvaste suhete edendamise eest.
Henri V
Ta oli viimane Bourbonide dünastia esindaja Prantsusmaa troonil. Troonil järgnes talle Orléansi dünastiast Louis-Philippe I.
In the Raw
"In the Raw" on Rootsi glam metal bändi Crashdïet albumilt "The Unattractive Revolution" pärit singel, mis ilmus 5. septembril 2007. Avanädalal jõudis see Rootsi singlite edetabelis 35. kohale.
River Stour
River Stour (Stour' jõgi) on mitme inglise jõe nimi.
Didier Deschamps
Didier Claude Deschamps (sündinud 15. oktoobril 1968 Bayonne'is) on Prantsusmaa endine kutseline jalgpallur ja praegune Prantsusmaa jalgpallikoondise peatreener.
Ta oli kaitsev poolkaitsja sellistes suurklubides nagu Chelsea, Juventus ja Marseille. Ta oli aastaid Prantsusmaa jalgpallikoondise kapten ning oli ka 1998. aasta maailmameistriks ja 2000. aasta Euroopa meistriks tulnud meeskonna kapten. Marseille ja Juventuse koosseisus on ta kahekordne UEFA Meistrite Liiga võitja (vastavalt 1993. ja 1996. aastal).
2018. aastal oli ta maailmameistriks tulnud Prantsusmaa koondise peatreener. Temast sai sellega kolmas jalgpallur maailmas, kes on tulnud maailmameistriks nii mängija kui ka treenerina. Varem olid seda saavutanud brasiillane Mário Zagallo ja sakslane Franz Beckenbauer.
Paldiski sadam
Paldiskis on/oli mitu sadamat:
Falling Rain
"Falling Rain" on Rootsi glam metal bändi Crashdïet albumilt The Unattractive Revolution pärit singel, mis ilmus 23. veebruaril 2008.
Besart Berisha
pisi|Besart Berisha (2015) Besart Berisha (sündinud 19. juulil 1985 Prištinas) on endine Kosovo-Albaania jalgpallur (ründaja).
Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Tennis Borussia Berlin, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2003–04 Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Klubikarjääri algusaastatel mängis ta veel Taani kõrgliiga klubides AaB ja Horsens, Norra kõrgliiga klubis Rosenborg, Saksamaa kõrgliiga klubis Hamburger SV ja Saksamaa esiliiga klubis Bielefeldi Arminia.
Suure osa klubikarjäärist mängis Berisha Austraalia kõrgliiga klubides. Aastatel 2011–2014 mängis ta Austraalia kõrgliigas Brisbane Roari ja 2014–2018 Melbourne Victory ridades. Aastatel 2018–2019 mängis Berisha Jaapani kõrgliiga klubis Sanfrecce Hiroshima, kuid ei suutnud seal edu saavutada, seejärel naasis ta Austraaliasse, liitudes Western Unitediga, kus mängis aastatel 2019–2021. Berisha klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Kosovo klubi FC Prishtina.
Brisbane Roariga võitis Berisha hooajal 2013–14 Austraalia kõrgliiga põhihooaja ja finaalseeria. Seda sama saavutas ta järgmisel hooajal Melbourne Victoryga.
Berisha lõi Austraalia kõrgliigas kokku 142 väravat, millega on ta liiga ajaloo suurim väravakütt. Liiga hooaja suurim väravakütt oli ta hooaegadel 2011–12 (21 väravat) ja 2016–17 (19 väravat, suurim väravakütt koos Jamie Maclareniga). Alates 2011. aastast kuni hooajani 2019–20 lõi ta kõigil kaheksal hooajal Austraalia kõrgliigas vähemalt 13 väravat.
28. oktoobril 2011 tegi ta Brisbane Roaris mängides Adelaide Unitedi vastu kübaratriki kuue minutiga, mis on A-League'i ajaloo kiireim kübaratrikk.
A-League'i hooaja sümboolsesse koosseisu on Berisha valitud hooaegadel 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2016–17 ja 2019–20. 2015. aastal valiti ta A-League'i kümnendi sümboolsesse koosseisu. 2012. aastal valiti ta Brisbane Roari aasta mängijaks.
Aastatel 2006–2009 mängis Berisha 17 mängu Albaania jalgpallikoondises ja lõi ühe värava, 22. augustil 2007 sõprusmängus Malta vastu. 2017. aastal pidas ta ühe mängu Kosovo jalgpallikoondises.
Leppävaara raudteepeatus
thumb|Raudtee Leppävaara raudteepeatus (lühend Lpv, soome keeles Leppävaaran rautatieasema, rootsi keeles Alberga järnvägsstation) on raudteepeatus Espoos Leppävaara linnaosas. Asub Sello kaubanduskeskuse vastas.
Lähirongid A, E, U, S, Y ja L peatuvad Leppävaaras. See on ka A–rongi lõpp-peatus.
Seppo Tiitinen
pisi|Seppo Tiitinen (2013) Seppo Kalervo Tiitinen (sündinud 15. detsembril 1947 Timola külas Leppävirta vallas) on Soome jurist ja riigiametnik.
Ta oli aastatel 1978–1990 Soome Kaitsepolitsei direktor. Aastatel 1992–1999 oli ta Eduskunna põhiseaduskomisjoni alaline ekspert.
Ta sündis aastal 1947 Timola külas Leppävirta vallas. Ta sai keskhariduse aastal 1966 Varkauses. Aastal 1969 sai ta Helsingi Ülikoolist õigusteaduse kandidaadi kraadi.
55. ekspeditsioon
55. ekspeditsioon oli rahvusvahelise kosmosejaama 55. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 27. veebruaril 2018 pärast 54. ekspeditsiooni jaamast lahkumist ning lõppes 3. juunil 2018.
FC Hiiumaa
Varasem nimi Kärdla Linnameeskond muudeti 2018. hooaja eel.
Briti Nõukogu Eesti esindus
Briti Nõukogu Eesti esindus (inglise British Council Estonia) on Briti Nõukogu Eesti haru, mis asutati 1993. Esindus asub Tallinnas.
Nagu teiste riikide Briti Nõukogude kohalikud esindusedki, tutvustab Eesti esindus Suurbritannia kultuuri ja sealseid õppimisvõimalusi, korraldab inglise keele tasemeeksameid ja annab stipendiume.
Tartu-Viljandi maantee
Tartu–Viljandi maantee (registrinumbriga 48) oli üks Eesti tugimaanteedest. Maantee oli arvel 2000. aastate algupoolel, mil tugimaantee registrinumbriga 56 (Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee) ja 48 ühendati põhimaanteeks 92 (Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee).
Generation Wild (singel)
"Generation Wild" on Rootsi glam metal 'i bändi Crashdïet albumilt "Generation Wild" pärit singel, mis ilmus 28. veebruaril 2010.
Ivan Alfjorov
Ivan Alfjorov (vene keeles Иван Прокопьевич Алфёров 22. märts 1897 Mõsovskaja Vologda kubermang – 12. august 1979 Moskva) oli Nõukogude Liidu väejuht, kindralleitnant.
Ta sündis aastal 1897 Mõsovskajas Vologda kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Kirovi oblasti Luza rajoonis) talupoja perekonnas. Ta alustas sõjaväeteenistust 1916. aastal 216. tagavarapolgus Kozlovis (praegu Mitšurinsk). Aastal 1917 lõpetas ta Moskva lipnike kooli. Pärast lipnike kooli lõpetamist teenis nooremohvitserina 8. Soome laskurkorpuses, mis sõdis Esimeses maailmasõjas 7. armee koosseisus edelarindel.
Otšakiv
Otšakiv (ukraina keeles Очаків) on linn Ukraina Mõkolajivi rajoonis Mõkolajivi oblastis.
Üldteave
Linn asub Musta mere ääres. Lähim suurem linn on Mõkolajiv.
Jan Lecjaks
pisi|Jan Lecjaks 2014. aastal [[BSC Young Boysi särgis]] Jan Lecjaks (sündinud 9. augustil 1990 Plzeňis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis AC Omonia.
Aiolos
pisi|Aiolos Aiolos oli vanakreeka mütoloogias tuulte valitseja. Kreeka müütides on tuulejumalaid mõnikord kujutatud hobustena Aiolose tallidest, mõnikord tiivuliste meestena, "Odüsseia" 10. raamatus aga annab Aiolos Odysseusele kõvasti kinniseotud koti, milles on tuulepuhangud.
Jan Lecjaks
2011. aasta juulis liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga BSC Young Boys. 2013. aastal mängis ta laenul Norra kõrgliiga klubis Vålerenga.
2017. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Horvaatia kõrgliiga klubiga Zagrebi Dinamo. Hooajal 2017–18 tuli ta Dinamoga Horvaatia meistriks. Hooajal 2018–19 oli ta laenul teises Horvaatia kõrgliiga klubis, NK Lokomotivas.
Aastatel 2006–2012 mängis Lecjaks Tšehhi noortekoondistes, osaledes muuhulgas 2009. aastal Tšehhi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel ja 2010. aastal Tšehhi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel.
Robert Adam
Robert Adam (3. juuli 1728 Kirkcaldy, Fife – 3. märts 1792 London) oli šoti uusklassitsistlik arhitekt ja sisekujundaja.
Ka tema isa William Adam oli tuntud arhitekt. Robert õppiski algul isa juhendamisel ning võttis koos vanema venna Johniga hiljem isa äri üle.
1754. aastal läks ta Rooma ning õppis viis aastat Charles-Louis Clérisseau ja Giovanni Battista Piranesi käe all. Naastes asus ta tööle Londonis, kus temaga liitus ka noorem vend James. Seal kujundas ta välja oma stiili, mis sai tuntuks kui Adamstiil. Temast sai üks edukamaid ja nõutumaid arhitekte kogu riigis.
Aastatel 1761–1769 oli ta kuninga õukonna arhitekt. Sestpeale kuni surmani oli ta klassitsismi uuestisünni esimese laine eestvedaja Inglismaal ja Šotimaal. Ta mõjutas arhitektuuri arengut nii Euroopas kui ka Põhja-Ameerikas.
Elulugu
Robert Adam oli sündinud töökate inimeste perekonda ning tema isa, William Adam, oli arhitektuuriga seotud ja tema töö tõttu sai Robert tulevikuks inspiratsiooni. Tänu oma isa erialale läks Robert ka peale keskkoolihariduse saamist Edinburghi ülikooli teadmisi omandama, kuid teadmata asjaoludel ta seda ei lõpetanud. Robertil oli veel kolm venda, kellest kaks olid samuti arhitektid – John ja James Adam.
Robert Adam tundis, et peale ülikoolist lahkumist tahaks ta oma arhitektuurilisi oskusi klassikalises valdkonnas veelgi rohkem täiendada, et olla teistega suheldes elegantsem ja hinnatum ning otsustas minna "Grand Tour'ile" ehk suurele ringreisile. Täpsemalt suundus Adam Prantsusmaale ja Itaaliasse, kus ta sai endale tulevikuks palju kontakte. Tänu keskkooli ladinakeelsele haridusele ning huvile vana Rooma vastu, sai Adam Roomas tuttavaks arhitekt Giovanni Battista Piranesiga ja mõlemal mehel oli huvi Rooma varemete vastu. 1754. aastal läks ta Rooma ning õppis viis aastat Charles-Louis Clérisseau ja Giovanni Battista Piranesi käe all. Tänu Piranesile leidis Robert julgust teostada enda ideid Londonis ning pidas Piranesit enda inspiratsiooniallikaks.
Kotzebue laht
pisi|Kotzebue lahe kaart Kotzebue laht (inglise keeles Kotzebue Sound) on Tšuktši mere laht Alaska läänerannikul. Lõunas on selle piiriks Sewardi poolsaar, kirde pool Baldwini poolsaar.
Robert Adam
Elulugu
Pärast Grand tour'i otsustas Robert oma Londoni ideega algust teha ning võttis koos oma noorema venna James Adamiga üle perefirma, arhitektuuriga tegeleva ettevõtte, mille oli nende isa William kunagi loonud. Oma oskuste ja ideede tõttu ei pidanud vennad Adamid vajalikuks uusi õpilasi ja praktikante ise välja õpetada, meeskonda valiti juba varasemate kogemustega inimesi. Üldiselt said nende meeskonnaliikmeteks need, kes saatsid nii Robertit kui ka Adamit nende "Grand tour'il". Taheti tööle palgata juba tuttavaid ja kogenud inimesi, sest kardeti, et konkurendid võivad tema ideid vastasel juhul varastada. Selles samas perefirmas, mis asus Londonis, joonistas Robert oma joonistused.
Kirjeldus (programmeerimine)
Kirjeldus on programmeerimises objekti, klassi, muutujatüübi, failitüübi või muu deklaratsioon või definitsioon.
Robert Adam
Elulugu
Robert Adam suri ootamatult 1792. aastal Londonis, olles vaid 64-aastane. Ta on maetud Westminster Abbeysse. Robert Adami joonistused, mida oli pärast tema surma ligikaudu 9000, ostis arhitekt John Soane ning tänapäeval asuvad need temanimelises muuseumis Londonis.
Kedleston Hall
pisi|Kedleston Hall Kedlestoni hoone ehitamisel sai endale töö Robert Adam. Ta oli toona veel üpris vähetuntud arhitekt, mille tõttu oli selle töökoha saamine tema jaoks tähtis. Ta oli hoolikas ja disainis maja sisemusest suuremas osas ise. Hoonesse sisenedes oli nähtav marmorist saal, milles oli 20 kapiteeli, mis olid korintose orderis. Sammaste ülesandeks oli näidata selle ruumi dominantsust. Kaasaegsetele inimestele, kes hoonet külastasid, pakkus Kedleston Hall'i välimus suurt imetlusväärsust. Sellest hoolimata ei olnud paljudele selline suurejoonelisus meelepärane, disaini poolest see hoone neile küll meeldis, aga see nägi liiga luksuslik välja.
Kotzebue laht
Lahe pikkus on umbes 150 km, laius suudmealas on 54 km, siseosas umbes 130 km, sügavus 13–25 m. Peaaegu aastaringselt on kaetud jääga. Looded kuni 0,5 m.
Laht sai nime Otto von Kotzebue järgi, kes oli lahe avastanud 1816. aastal ümbermaailmareisil olnud Vene laeva "Rjurik" komandör.
Lahe rannikul on Kotzebue linn.
Robert Adam
Culzeani loss
Robert Adam disainis oma elu jooksul ka erinevaid losse. Üheks selliseks oli Culzeani loss (1777–1792), mis asus Šotimaal. Võib öelda, et tema tööd Inglismaal vanemate majade sisekujundamisel olid piiravaks nii tema annetele ja ka nende teostamisele, Šotimaale naastes sai ta rohkem vabadust oma mõtete väljendamiseks. Tema töödeks Šotimaal olid Mellerstain ja Wedderburn, Culzeani loss, Ayrshire, Oxenfoordi loss ja Midlothian. Culzeani lossi disainides üritas ta kõik oma oskused mängu tuua. pisi|Culzeani loss Lossi ehitamine võttis kokku 15 aastat ja seda tehti neljas osas. Esimeses staadiumis 1777. aastal lisas Adam juba olemasolevale L-kujuga hoonele paremale küljele kolmekorruselise tiiva. Teises staadiumis 1779. aastal tegi ta vastvalminud tiivas sisetöid ja lisas sinna erinevaid ruume. Kolmandas järgus 1785. aastal sai hoone endale torni. Adam tahtis hoonega näidata nii jõulisust kui ka klassikalikku peensust. Neljandas staadiumis 1787. aastal tegi ta lossi keskele torni, kuhu pidi tulema keerdtrepp. Paraku ei olnud keerdtrepi jaoks piisavalt ruumi, mistõttu tegi ta selle hoopis ovaalseks. Ruumis, kus ovaalse kujuga trepp asus, kasutas ta omanäoliseks muudetud klassikalist orderit korintose ja joonia sammaste puhul. Korintose sammastele peale pandi joonia sambad ning lisaks sellele mängis ta oskuslikult ka valgusega. Selle tulemusel tundus trepikoda kõrgust kõrgem.
Adamstiil
Kui palladionism oli oma populaarsust kaotamas, siis tundis Robert, et nüüd on õige aeg astuda järgmine samm enda maine suurendamiseks ning arendas koos noorema venna James Adami abiga välja uue stiili – Adamstiili. Seda stiili iseloomustas kergus ja elegantsus ning see võimaldas vabalt klassikalisi arhitektuurielemente kasutada. See stiil kujunes peamiselt kaunistuslikuks. Võib öelda, et tänu Adamstiilile mäletatakse Robertit kui sisekujundajat, kes pööras alati oma töös erilist tähelepanu detailidele. Tema stiili levikule aitas kaasa disainer George Hepplewhite.
Robertil tekkis peagi hulgaliselt võimalusi oma stiili kasutamiseks, ta sai tellimusi Harewood House, Yorkshire'ist; Croome Court, Worcestershire'ist; Kedleston Hall, Derbyshire'ist; Bowood House, Wiltshire'ist ja Osterley Park, Middlesexist.
Tähtsus
Aastatel 1761–1769 oli ta kuninga õukonna arhitekt. Sestpeale kuni surmani oli ta klassitsismi uuestisünni esimese laine eestvedaja Inglismaal ja Šotimaal. Ta mõjutas arhitektuuri arengut nii Euroopas kui ka Põhja-Ameerikas. Tähtsuse poolest peab mainima, et paljude hinnangul oli ta üks 18. sajandi parimatest arhitektidest. Lisaks sellele oli tal välja kujunenud ka oma põhjalik ja mõjuvõimas sisekujundusstiil, mida nimetatakse Adamstiiliks.
Adda Mardna
Adda Mardna (sünninimega Merjam, 1928–1936 Martinoff, 25. veebruar 1905 – 27. veebruar 2002) oli eesti arst.
Õpingud ja töö
1930. aastal alustas dr. Adda Mardna tööd Tallinna Keskhaigla laboratooriumis, esmalt ilma palgata, siis õena ja alles seejärel arstina. Järgmised viis aastat töötas dr. Adda Mardna Tallinna Sisehaiguste Haigla (praegune Magdaleena Haigla) labori juhataja ning siseosakonna ordinaatorina.
1949–1973 oli dr. Adda Mardna Tallinna Keskhaigla siseosakonna juhataja. Tippspetsialisti ja organisaatorina, õppides ja igapäevast tööd analüüsides suurenes huvi hematoloogiliste haigete raviprobleemide vastu. Dr Adda Mardnast kujunes Eesti hematoloogilise teenistuse rajaja. Eesti NSV teeneline arst (1967).
Isiklikku
Adda Mardna oli kolme poja, Silveri, Toomase ja Peetri ema.
Adda Mardna on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Bērzu mõis
Bērzu mõis (Bērzu muiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus Gustava Zemgala tänaval. Saksa keeles Birkenhof.
Mõisa rajamise aeg on teadmata. Aastatel 1804–1939 kuulus see Bulmerincqide perekonnale. Mõisas elasid nii kirurg Michael von Bulmerincq kui ka rahvusvahelise õiguse ekspert August von Bulmerincq. Mõisa viimane omanik oli Alexander Georg von Bulmerincq.
Tänapäevaks on Bērzu mõisa hooned hävinud. Mõisa asukohta on ehitatud laohooned ja mõisast pole maastikule jäänud ainsatki jälge.
Urmas Ott
pisi|Urmas Ott (1993)
Urmas Ott (23. aprill 1955 Otepää – 17. oktoober 2008 Tartu) oli eesti ajakirjanik.
Elulugu
Aastatel 1974–1975 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris. Ta lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal 1979. aastal ja osales Eesti Televisiooni teleajakirjanike kursustel.
Oti televisioonikarjäär algas 1978. aastal Eesti Televisioonis diktorina, töö peamise osa moodustas uudistesaade "Aktuaalne kaamera". Diktoritöö kõrval juhtis ta "Estraaditähestikku" (1983–1989), "Aktuaalse kaamera" uudiseid luges 1991. aasta varasuveni.
Tuntuks kogu toonase Nõukogude Liidu televaatajate seas sai ta seitse hooaega 1986–1993 kestnud saatesarjaga "Teletutvus", milles ta intervjueeris põhiliselt Nõukogude Liidu ja Venemaa kultuuri- ja ühiskonnategelasi. Sarjas sündis 61 isikuintervjuud. Saatesarja näidati nii Eesti Televisioonis kui ka Kesktelevisioonis. Ott juhtis ka ETV saateid "Hommikutelevisioon", "Öötelevisioon", aastavahetuse autorisaateid "Urmas Ott ja teised" Vol I–V 1991–1995 jt.
Septembrist 1992 kuni juunini 1998 juhtis Ott Eesti Televisioonis saatesarja "Carte blanche" (kokku 138 saadet), Kevadel 2001 usutles toonases TV1-s seitset võimalikku presidendikandidaati. 2003. aastal "Augustivalgust" (ETV) ning 2003–2006 Kanal 2 saadet "Happy Hour".
Urmas Ott juhtis mitut populaarset telesaadet ka Venemaal. Viimaseks saateks jäi tal venekeelne intervjuusari Raadio 4-s "Sündsuse piires" ("В рамках приличия").
Ta suri pärast leukeemia raviks tehtud luuüdi siirdamist müokardi infarkti.
Teosed
Urmas Ott oli aastaid osanik kirjastuses SE&JS. Samas kirjastuses on välja antud kõik tema raamatud:
Mälestuse jäädvustamine
2018. aastal arutasid Tallinna linnavalitsus ja linnavolikogu Raimond Kaljulaidi plaani rajada Balti jaama Tartus olevale Eduard Vilde ja Oscar Wilde'i kujule analoogne kaksikmonument, kus pingil istuksid koos Jaak Joala ja Urmas Ott. 2019. aasta algul teatati, et Urmas Oti lähedased selle kavaga ei nõustunud ning jaama tuleb seetõttu vaid Joala kuju.
Ehissulg
Ehissulg on linnu muust sulestikust väljapaistev, erilise kujuga sulg. Ehissulgi leidub näiteks püttidel, faasanitel, lüürasabal, paradiisilindudel ja lehtlalindudel.
Riiklik piirkiirusseadus
Riiklik Piirkiirusseadus (inglise keeles National Maximum Speed Law, NMSL) seati USAs sisse 1974. aastal 1973. aasta naftakriisist tingitud kütusehinna tõusu ja varustusraskuste tõttu. Seadus kehtis 3. märtsist 1974 kuni 8. detsembrini 1995.
3. märtsist 1974 kuni 31. maini 1987 oli USAs riiklik piirkiirus 55 miili tunnis (90 km/h), ning 1. juunist 1987 7. detsembrini 1995 65 miili tunnis (105 km/h).
Kuigi USA valitsus lootis niimoodi vähendada kütusetarbimist 2,2%, oli tegelik sääst 0,5–1%.
Seadus oli USA autojuhtide seas väga ebapopulaarne, ning paljud osariigid ei toetanud seda.
Eellugu
Algul kuulus USAs piirkiiruste kehtestamise õigus osariikide valitsustele. Vahetult enne riikliku seaduse kehtestamist olid USA osariikides suurimaks piirkiiruseks 75 miili tunnis (120 km/h), Nevada ja Montana osariikides aga puudusid asulavälistel teedel arvulised piirkiirused üldse.
20. novembriks 1973, kui naftakriisi mõjud end juba selgelt olid tunda andnud, olid paljud osariigid piirkiirusi vähendanud:
Vastuvõtmine
Riiklik piirkiirusseadus võeti vastu USA kongressis algatatud "Maanteedel energiasäästmise hädaabieelnõu" eelnõuna (inglise keeles Emergency Highway Energy Conservation Act). Osariikidelt nõuti riikliku piirangu sisseseadmist, et neile eraldataks teede hoolduseks rahalisi vahendeid riigikassast. Seaduse allkirjastas president Nixon 2. jaanuaril 1974, ning see jõustus 60 päeva pärast, 3. märtsi keskööl.
Seadusega nõuti kõigi osariikide neljarealistel eraldusribaga maanteedel 55 miili tunnis (90 km/h) piirkiiruse sisseseadmist, kui vastaval teel juba ei olnud enne 1. novembriks 1973 väiksem piirkiirus. Mõnel juhul, näiteks "New York State Thruway" tasulisel kiirteel (Interstate-kiirteed 90 ja 87), tuli piirkiirust lausa 55 mph-ni tõsta.
2. jaanuariks oli Associated Pressi uuringu järgi:
12. mail 1974 lükkas USA Senat tagasi Kansase senaator Robert Dole'i ettepaneku piirkiiruse tõstmiseks 60 miilini tunnis (95 km/h).
Mõju liiklusohutusele
Riikliku piirkiiruse mõju liiklusohutusele pole arusaadav – kuigi seaduse kehtestamise ja tühistamise järgselt vähenes liiklussurmade arv, võis see olla ka tingitud sõidukite turvalisuse paranemisest, seega on seaduse mõju ebaselge. USA riikliku uurimisnõukogu (National Research Council) uuringu järgi vähenes esimesel aastal pärast seaduse jõustumist liiklussurmade arv 4000 võrra.
Cato Instituudi uuringu järgi liiklusohutus uute piirkiiruste kehtestamise esimestel kuudel hoopis vähenes, ning NRC hüpotees liiklussurmade vähenemise kohta oli hoopis statistiline anomaalia, mis 1978. aastaks taandus keskmisele. Pärast naftakriisi leevendumist jäi piirkiirusseadus kehtima peamiselt liiklusturvalisuse aspektist.
Liiklusohutuse kindlustusinstituudi (Insurance Institute for Highway Safety) avaldas kolm uuringut, mille kohaselt kiiruse suurendamine 55 miililt 65 miilile tunnis maanteedel suurenes liiklussurmade arv 25–30% (1/3 suurenenud sõitmisest, 2/3 suurenenud kiiruse tõttu, ning 1995. aastal, pärast seaduse tühistamist suurenes see veel 15%. Samas aga California Ülikooli Transporditeaduse Keskuse uurijad leiavad, et IIHS ei arvestanud ka liikluse kolimist ohtlikematelt kaherealistelt maanteedelt palju ohutumatele neljarealistele Interstate-kiirteedele. Nende arvates suurenes piirkiiruse 65 miilini tunnis tõstmise tõttu liiklussurmade arv vaid 3.4–5.1 protsenti.
Kütusesääst
1988. aastal USA Transpordiuuringute komitee uuringu järgi vähenes piirkiirusseadusega USAs kütusetarbimine 0,2–1%. Asulavälised Interstate-kiirteed, mida seadus kõige rohkem mõjutas, ning mida 1973. aastaks ei olnud veel lõplikult väljaehitatud, moodustasid USA teedel sõidetud miilidest vaid 9,5%, kuid nendel, vaba liiklusvooluga maanteedel, sõitmisel on kasutegur suurem.
The Heritage Foundation väidab, et USA Transpordiministeeriumi uuringu järgi oli kütusesääst 1% ning iseseisvate uuringute järgi vaid 0,5%.
1987–1988. Kiiruse suurendamine
2. aprillil 1987 vastu võetud Maismaatranspordi ja Üldise Ümberpaigutamise Abistamise seadusega (inglise k Surface Transportation and Uniform Relocation Assistance Act) lubati alates selle jõustumisest 60 päeva pärast (1. juunil 1987) kõikidel osariikidel linnavälistel Interstate-kiirteedel kiirust suurendada 65 miilini tunnis (105 km/h), ning 1987. aasta detsembris vastu võetud seadusega lubati kiiruspiirangute tõstmiseks neljal aastal teatud asulavälised tavateed uuendada Interstate-kiirtee standarditeni. 29. detsembril 1987 olid selle programmiga liitunud California, Florida, Illinoisi, Iowa, Kansase, Kentucky ja Oklahoma osariigid.
Mõned Interstate-kiirtee standarditele vastavad, aga süsteemi mittekuulunud teed integreeriti kiiruse suurendamiseks Interstate-kiirteede võrgustikku:
1995. Riikliku piirangu lõpp
Lõplikult tühistas riikliku kiiruspiirangu USA kongress 8. detsembril 1995 kehtima hakanud riikliku maanteede süsteemi tähistamise eelnõuga (inglise k National Highway System Designation Act), millega anti kiiruspiirangute seadmise õigus tagasi osariikidele endile. Paljud osariigid võtsid taas kasutusele riikliku seaduse eelsed piirangud. Montanas ei seatud algselt Interstate-kiirteedel sisse numbrilist kiiruspiirangut, nõuti vaid, et kiirus peab olema "mõistlik" (nagu enne riikliku seaduse kehtestamist), seades siiski sisse öise kiiruspiirangu 65 miili tunnis. Lõplikult võeti Montanas kasutusele numbriline kiiruspiirang 75 miili tunnis 28. mail 1999, mida 5. mail 2015 suurendati 80 miilini tunnis. Viimasena suurendas kiirust Hawaii osariik 2002. aastal, kui kiirteede H-1 ja H-3 teatud lõikudel suurendati piirkiirust 60 miilini tunnis.
Vaatamata riikliku kontrolli tühistamisele on osariikides piirkiirused pärast 1995. aastat valdavalt vähenenud:
Spidomeetrid
1. septembril 1979 vastu võetud seadusega, mis pidi ka parandama spidomeetrite ja hodomeetrite täpsust, esitas USA Liiklusohutusamet (National Highway Traffic Safety Administration) kõikidele uutele autodele spidomeetrinõuded: spidomeetri skaala pidi lõppema 85 miili tunnis (135 km/h) juures, ning 55 miili tunnis tuli spetsiaalselt tähistada, kuna toonase Liiklusohutusameti juhataja Joan Claybrooki arvates "paistab sel juhul 60 miili tunnis spidomeetril lähedane maksimumile". 22. oktoobril 1981 otsustas Liiklusohutusamet selle nõude tühistada, kuna "sellest tulenevat kasu ei peetud märkimisväärseks" ja "esiletõstetud 55 ei andnud juhile võrreldes teeäärse liiklusmärgiga palju informatsiooni juurde".
Evolutsioon (festival)
"Evolutsioon" oli aastatel 1994–2002 Tallinnas biennaalina toimunud rahvusvaheline nüüdistantsufestival.
Festivali korraldas 2. tants ja enne seda (aastani 1999) Tantsuinfo Keskus.
Russiinikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Russiinikeelne Vikipeedia (russiini keeles Русиньска Вікіпедія) on Vikipeedia russiinikeelne versioon.
Russiinikeelne Vikipeedia sai alguse 23. jaanuaril 2011.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Honan
Honan on Hiinas Honani provintsis toodetud kerge siidkangas, eponžidest kõige peenem. Honan on traditsiooniliselt kootud labases siduses ja koeks kasutati ebaühtlast kreemvalget metsikute siidiliblikate siidniiti. Honan on eponžidest ainuke, mida saab kergesti värvida ka taimsete värvainetega; ta värvub kergesti ja ühtlaselt. Kangas on mati pinnaga ja tugeva koestruktuuriga, sellest tehakse luksuslikke kardinaid, padjakatteid ja eriti lambivarjusid. Tänapäeval nimetatakse honaniks ka sarnase struktuuri ja välimusega tehiskiust kangaid.
Suursaadik (auaste)
Suursaadiku auaste on võrreldav Prantsusmaal presidendi antava suursaadiku tiitliga.
Eesti
Eestis on suursaadik diplomaatiline auaste – karjääridiplomaadile Eesti riigi nimel antav eluaegne aunimetus – mis antakse välissuhtluse kogemuste ja välisteenistuses saavutatud silmapaistvate tulemuste eest. Suursaadik on Eestis ainus diplomaatiline auaste.
Suursaadiku diplomaatilise auastme võib anda karjääridiplomaadile, kes on töötanud välisteenistuses vanemnõunikuna vähemalt viis aastat. Erandkorras võib atesteerimiskomisjoni ettepanekul anda diplomaatilise auastme neid tingimusi järgimata karjääridiplomaadile, kes on saavutanud silmapaistvaid tulemusi Eesti välisteenistuses või rahvusvahelises institutsioonis. Diplomaatilise auastme annab eluajaks Vabariigi President, kes võib auastme ka ära võtta, kui diplomaat on kriminaalkorras karistatud. Vabariigi Presidendile teeb diplomaatilise auastme andmise või äravõtmise ettepaneku Vabariigi Valitsus. Sellekohase taotluse esitab Vabariigi Valitsusele välisminister atesteerimiskomisjoni ettepanekul.
Suursaadiku auaste sätestati 1995. aastal avaldatud välisteenistuse seaduses. Kuid ka enne seda jagati Eestis diplomaatidele suursaadiku auastet. Nimelt oli president Lennart Meril kombeks, et kui ta kedagi lähetas välisriiki, siis nimetati Eesti esindaja kohe ka suursaadiku auastmesse.
Suursaadikud
Seisuga 3. veebruar 2020 on Eesti presidendid andnud alates 1991. aastast suursaadiku diplomaatilise auastme 39 Eesti karjääridiplomaadile.
Pärimusmuusika Ait
pisi|Pärimusmuusika Ait Pärimusmuusika Ait on Viljandi maakonnas Viljandis, Tasuja puiestee 6 asuv hoone, kus tegutseb Eesti Pärimusmuusika Keskus.
Hoone avati 28. märtsil 2008.
Ajalooliselt asus hoone kohal Viljandi mõisa üks aitasid. . Viljandi mõisa aidahoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks nr 14725.
Nõukogude ajal kasutati hoonet laona.
Letseburgikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Letseburgikeelne Vikipeedia (letseburgi keeles Lëtzebuergesch Wikipedia või Wikipedia op Lëtzebuergesch) on Vikipeedia letseburgikeelne versioon.
Letseburgikeelne Vikipeedia sai alguse 2004. aasta juulis.
Gustav Puu
Gustav Puu (18. märts 1901 Päite, Voka vald, Virumaa – 19. jaanuar 1992) oli eesti haridustegelane ja jurist.
Gustav Puu õppis usuteadust Tartu Ülikoolis, ent õpinguid jäid tiisikuse tõttu pooleli. Ta ravis ennast Taagepera sanatooriumis. Hiljem lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Võttis osa Vabadussõjast.
Alustas haridustegevust juba 1920-ndate lõpul, mil pidas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi egiidi all loenguid ning koostas 1933. aastal Eesti Haridusliidu ülesandel kodanikuõpetuse õpiringide kava. Töötas 1930-ndate keskel Tallinnas vandeadvokaadina. Asutas Tallinnas nn kodukeskkooli, mis võimaldas hariduse saamist kirja teel. Oli 1939. aastal Eesti Hariduse Sõprade Seltsi Poeglaste Eraprogümnaasiumi sekretär. Töötas ka Haridusliidus.
Pärast Eesti okupeerimist 1940. aastal töötas vene keele õpetajana Jäneda põllutöökoolis. Saksa okupatsiooni ajal töötas Kuressaare maavalitsuses tervishoiu ja hariduse alal ning määrati 1942. aastal abimaavanemaks.
Põgenes 1944 Rootsi koos abikaasa Meta Johanna (sündinud Jahnson) ja kahe lapsega, 16-aastase tütre Maia ja 8-aastase poja Tõnuga. Õppis Rootsis ümber raamatupidajaks ja oli tegev rootsieestlaste pagulaspoliitikas Uppsalas ja Stockholmis. Aastal 1971 asus ümber Umeåsse Põhja-Rootsis. Ta suri seal 1992. aastal.
Isiklikku
Tema emapoolne onu oli kirjanik Christian Rutoff, hilisem Kristjan Rajasaare.
Mukri raba
pisi|Mukri raba Mukri raba on soo Lõuna-Raplamaal Kehtna vallas, selle lähim alevik on Eidapere. Raba on kaitse all alates 1922. aastast. Mukri maastikukaitseala oma praegustes piirides loodi 2001. aastal ning selle pindala on 2147 hektarit, millest raba moodustab 2095 hektarit.
Tutvustus
Raja ääres on puhkeala/piknikuplats, infotahvlid, telkimisala ja 18 meetri kõrgune vaatetorn, millelt avaneb vaade tervele rabale. Rabas asub 2,2 hektari suurune Eidapere järv, kus on turbasaared ja vesiroosid.
Mukri rabas on esindatud turbalasund, liigivaene taimestik ning arvukalt älveid ja laukaid. Laukate sügavus võib küündida kuni kolme meetrini ning nendel puudub kõva põhi. Tihti on lauka servad alt tühjad, seetõttu on ohutum laukasse mitte ujuma minna. Humiinainete sisalduse tõttu on rabavesi pruunikas ja happelise reaktsiooniga. Raba turbalasundi paksus on 5,7–8,5 meetrit. Raba keskosas kõrgub puisraba, äärealadel kasvab aga siirde- ja madalsoomets.
Teke ja nime päritolu
pisi|Mukri raba vaatetorn
Mukri raba nimi tuleneb Mukri küla (varem ka Mukro) nimest. Kõnekeeles kasutatakse tihti nimekuju Mukre. Raba lõunapoolset osa nimetatakse ka Ellamaa rabaks. Sellegipoolest on see tegelikult terviklik rabalaam, mille poolitab 1920. aastatel ehitatud tee loomaks ühenduse Mukre küla ja Eidapere elanikega. Mukri raba hakkas kujunema järve soostumise tõttu preboritaalse kliimastaadiumi lõpul (umbes 10 000 – 9000 aastat tagasi) ning on üks Eesti vanemaid Soo. Soo arengu viimane staadium on raba ehk kõrgsoo, mistõttu on kõik rabad sood, aga kõik sood ei ole rabad.
Taimestik
Mukri raba levinuim taim on turbasammal, mille puhul roheline kasvab vesisemates kohtades ja punane kuivemates kohtades. Esindatud on ka tupp-villpea ja teised sama perekonna liigid, mis õitsevad varakevadel ning ümaralehine huulhein, mis püüab rabataimede ümber lendavaid pisikesi putukaid. Suve teises pooles võib rabas näha vesiroose, soopihla ja rabakat. Sügisel valmivad rabas mustikad ja rabamurakad ning hiljem ka jõhvikad.
Linnud
pisi|Mukri raba laukad
Loomad
pisi|Mukri raba järv
Suurtest sõralistest tegutsevad Mukri rabas metssead, kes söövad eri taimede maa-aluseid osi ning põdrad, kes otsivad kaitset suvise parmurünnaku eest ning eelistavad süüa veetaimi, seejuures eriti vesiroosi lehti.
Studio Vocale
Studio Vocale (Äriregistris Muusikaühing Studio Vocale MTÜ) on Eesti mittetulundusühing, mis korraldab Haapsalu vanamuusikafestivali ja haldab samanimelist vokaalansamblit, mille asutas 1994 Toomas Siitan.
Lindanisa
Lindanisa on linn rahvuseeposes "Kalevipoeg". Kõrgkeskaegne nimi Lindanise viitab taanlaste poolt Läänemere ristisõdade käigus 1219 aastal anastatud ja omastatud muinaseestlaste linnusele Härjänpääl, praegusel Toompeal.
Lindanisa nime saamist on mainitud eepose seitsmeteistkümnendas loos ( Sõjaratsu sõit, Assamalla lahing,  Juhtumised põrgukatla juures,  Murueide tütarde tants).
Eesti radadel õitses seitse suve rahu ja õnn. Olevipoeg, kes oli linnatark, ehitas Kalevi kalmukünkale kindlate kantsidega linna. Linn oli rohkele rahvale ka varjupaigaks. Kalevipoeg otsustas anda linnale nime oma ema auks
Linna on mainitud kuueteistkümnendas loos, kus Kalevipoeg, kes oli otsinud oma laeva Lennukiga teed maailma otsa, purjetab peale rohkeid seiklusi tagasi Lindanisa lahe suunas. Samuti üheksateistkümnendas loos, kus peale edukat põrgus käiku ja Sarviku varakambri tühjendamist, asuti Lindanisas lustima, hõiskama ning mõdu jooma.
Siidisaba
Siidisaba kuulub Eestis III kategooria kaitse alla.
Mäekalda paljand
Mäekalda paljand on paljand Tallinnas Lasnamäe linnaosas paekaldas, Laagna tee ääres. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina ja see on Lasnamäe lademe laiendatud stratotüübiks.
Kokku paljandub seal ligi 20 meetrit erinevaid kihte. Paljandi ülemised pool meetrit moodustavad Uhaku lademe Kõrgekalda kihistu savikad lainjad lubjakivid, selle all on 8,45 meetrit Lasnamäe lademe lubjakive. Nende all on 46 cm Aseri lademe rauda sisaldavate ooididega lubjakivi. Veel allpool on 95 cm Loobu kihistu glaukoniitlubjakivi. Selle all on 40 cm Pakri kihistu liiva sisaldavat lubjakivi, veel allpool 2,5 meetrit Volhovi lademe glaukoniitlubjakivi. Selle all on Billingeni lademe dolomiidistunud lubjakivi. Sellele järgneb Leetse kihistuu glaukoniitliivakivi. Allpool on 25 cm Varangu kihistu savikat argilliiti. Paljandi alumise osa moodustab Türisalu kihistu argilliit.
Lääne-Frangi riik
Lääne-Frangi riik (ladina keeles Francia Occidentalis) oli lühiealine kuningriik, mis hõlmas Karolingide impeeriumi lääneosa maad, mis läksid 843. aasta Verduni lepingu tulemusel Karl Suure pojapoja Charles II Paljaspea vaieldamatu kontrolli alla. 300px|pisi|Läänefrankide kuningriik (punane) aastal 843. Frangi riik, Karl Suure poolt ühendatud riik, mis koosnes suurest osast Lääne-Euroopast, jagati pärast kolmeaastast kodusõda (840-843) tema pojapoegade vahel. Nende vanaisa asutatud frangi Karolingide impeerium kestis nende isa Ludwig Vaga kaudu ainult ühe põlvkonna. Tema riik, suur pärusvaldus, mis kattis enamuse Põhja-Itaaliast (Lombardia), Prantsusmaa (välja arvatud Bretagne), Madalmaad, Šveitsi ja enamuse tänapäeva Austriast ja Saksamaast, jagati pärast mõningaid vähese mõjuga kokkupõrkeid Ida-Frangi riigiks, Lääne-Frangi riigiks ja Kesk-Frangi riigiks.