cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tartu vanalinna muinsuskaitseala
1966. aastal loodud Tallinna vanalinna muinsuskaitseala andis eeskuju sarnaste kaitsealade loomiseks teiste linnade juures. Nii võeti Tartus keskajal linnamüüriga piiratud olnud ala koos seda ümbritsenud bastionide vööndiga kaitse alla 1973. aastal. Seda territooriumi laiendati 1976. aastal Veski tänavani ja 1990. aastatel J. Kuperjanovi ja Kitsa tänavani ning liideti hiljem juurde sektor Jakobi ja Tähtvere tänava vahel.
Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory
"Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory" on Ameerika progressiivse metal ' i ansambli Dream Theater kuues stuudioalbum, mis ilmus 1999. aastal.
See oli ansambli esimene stuudioalbum, kus nende uus liige Jordan Rudess mängis klahvpille, mõjutades tugevalt nende loomingut. Fännid võtsid selle plaadi innukalt vastu ning pidasid seda paremaks kui eelmist stuudioalbumit "Falling Into Infinity".
Muusikaliselt sarnaneb plaat väga nende teise stuudioalbumiga "Images and Words", tegelikult on terve plaat järjeks nende "Images and Wordsi" loole "Metropolis Pt. 1: The Miracle and the Sleeper". "Metropolis Pt. 2" jutustab terve loo mehest, kes hüpnoteraapia abil õpib tundma oma eelmist elu. Peategelane Nicholas saab teada, et oli eelmises elus neiu Victoria, kes tapeti jõhkralt, ning Nicholas soovib saada teada, miks ja kuidas see juhtus.
Jaandi hoiuala
Jaandi hoiuala (keskkonnaregistri kood KLO2000305) on hoiuala Saare maakonnas Saaremaa vallas Türju ja Ohessaare külas. Hoiuala geograafilised koordinaadid on. Hoiuala suurus on 14,4 ha.
Jaandi hoiuala kaitse-eesmärk on elupaigatüüpide (lubjarikkal mullal kuivade niitude, lubjavaesel mullal liigirikaste niitude, loodude, aas-rebasesaba ja ürt-punanupuga niitude, lääne-mõõkrohuga lubjarikaste madalsoode, liigirikaste madalsoode ja puiskarjamaade) kaitse ning linnuliikide (laululuige, hallpõsk-püti, roo-loorkulli, taida ja sookure) elupaikade kaitse.
Mopaanipuu
pisi|Mopanipuu seemned Mopaanipuu (Colophospermum mopane) on puu liblikõieliste sugukonnast, mopaanipuu perekonna ainuke liik.
Levik
pisi|vasakul|Mopaanimets Sambias [[Lõuna-Luangwa rahvuspark|Lõuna-Luangwa rahvuspargis]] Mopaanipuu kasvab Aafrika lõunaosas. Teda leidub Angolas, Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Mosambiigis, Sambias ja Malawis.
Mopaanipuu kasvab kuumas ja kuivas kliimas. Puu kasvab tasandikel 200 kuni 1150 meetri kõrgusel merepinnast, kõige paremini kuni 900 meetri kõrgusel. Namiibias kasvab mopaanipuu peamiselt tasandikel, kuid ka mäenõlvadel ja kuivanud jõesängides. Ta eelistab lubjarikast pinnast, kuid kasvab ka settelistel muldadel ja väheviljakal pinnasel, kus teisi puittaimi ei leidu. Puu ei talu pakast ning vajab suvist vihmaperioodi. Mopaanipuu kasvab hästi piirkondades, kus aasta keskmine sademete hulk on 200–450 mm, kuid talub ka üle 800 mm sademeid. Puu jääb ellu isegi Namiibia põuastel aladel, kus sajab ainult 125 mm aastas. Pärast tulekahju, pakasekahjustusi ja maharaiumist taastub puu juurevõsudena. Teistele taimedele soodsas liigirikkamas keskkonnas võivad rohttaimed tärkava puu lämmatada.
Sageli on mopaanipuu ümbruskonnas ainuke puittaim ning seetõttu tähtis nii küttematerjali kui ka toorainena.
Kirjeldus
pisi|[[Aafrika elevant|Elevant mopaanisalus Namiibias Etosha rahvuspargis]] Mopaanipuu on enamasti heitlehine puu. Kohati võivad lehed kuivaperioodiks ka puule jääda. Talvist kuivaperioodi ennetades lehed varisevad. Namiibias on puud enamasti lehes novembrist juunini. Uued punakad lehed tärkavad oktoobris enne oodatavat vihmaperioodi.
Areaali lõunaosas – Lõuna-Aafrika Vabariigis, Botswanas ja Zimbabwes – kasvab mopaanipuu 4–18 m kõrguseks ning võib kohati olla pigem põõsas. Põhja pool on puud kõrgemad (kuni 30 m) ja võivad kasvada tihedama saluna.
Namiibias vaadeldud isenditest umbes 60 protsenti olid puud ja 40 protsenti põõsad.
Võra
Puu on kitsa sihvaka võraga. Põõsana kasvavad isendid on hargnevad ja ümara võraga.
Tüvi on veidi kõver; koor on hallikaspruun ning moodustab sügavaid vertikaalseid vööte.
Leht
Mopaanipuu leht on liblikakujuline kaheosaline liitleht. Lehed kinnituvad vahelduvalt. Lehe pikkus on umbes 8 cm ja laius umbes 3,5 cm.
Kuuma päikese käes voldib puu oma lehed kokku. Enne varisemist muutuvad lehed kuldkollaseks. Purustatud leht on tärpentini lõhnaga.
Õis
Puu õitseb detsembris-jaanuaris. Namiibias õitseb ta tavaliselt detsembrist märtsini. Õied asuvad enamasti okste tipus. Õied on väikesed ja rohelised; suhteliselt silmatorkamatud. Õiel on 20–25 rippuvat tolmukat.
Vili
Vili on omapärase kujuga kaun, mis valmib aprillist juunini. Vilju võib Namiibia puudel leida aasta ringi, kuid kõige rohkem valmib neid veebruarist maini.
Lamedad neerukujulised seemned on vaigused. Seemne pikkus on umbes 5 cm ja laius 2 cm. Seeme idaneb sageli kauna sees.
Puit
Lülipuit on punakaspruun ja tumedate vöötidega. Aastarõngad on kontrastsed. Puidu tihedus on umbes 1300 kg/m³.
Drenaaž
Drenaaž (ka salakraavitus, torutus) on mingi maa-ala pinnasesse ehitatud dreenitorudesüsteem, mille eesmärk on vaadeldavalt alalt liigse vee kokkukogumine ja selle ärajuhtimine.
Alberico Gentili
pisi|Alberico Gentili
Drenaaž
Drenaažisüsteeme jaotatakse sõltuvalt ehitusest ja otstarbest horisontaal- ja vertikaaldrenaažideks ning nende kahe üheaegsel kasutamisel saadud kombineeritud drenaažiks.
Mopaanipuu
Ökoloogia
Lehtedest toituvad liblikate vastsed, sealhulgas kuni 10 cm pikkune "mopaaniuss" Gonimbrasia belina ja mets-siidiuss Gonometa rufobrunnea. Proteiinirikkad mopaaniussid kuuluvad kohalike inimeste toidulauale.
Alberico Gentili
Alberico Gentili (Albericus Gentilis; 14. jaanuar 1552 – 18. juuni 1608) oli itaalia päritolu õigusteadlane, Oxfordi ülikooli esimene professor regius tsiviilõiguses ja üks esimesi, kes püüdis luua rahvusvahelise õiguse süsteemi.
Mopaanipuu
Ökoloogia
Puu õõnsustes pesitsevad sarvlindlased. Ka väikesed mesilased Plebina denoita koguvad oma mustjat mett puutüve sisse.
Alberico Gentili
Gentili sündis Itaalias protestantlikus perekonnas ja pidi 1579. aastal seetõttu sealt lahkuma. Enne seda oli ta jõudnud siiski käia ülikoolis ja saada õigusteaduse doktoriks. Esialgu läks ta Ljubljanasse (Laibachi), hiljem Saksamaale, kus õpetas õigusteadust Tübingenis ja Heidelbergis. 1580. aastal saabus ta aga Inglismaale, kus tegi kiiret karjääri. 1587. aastast kuni surmani oli ta Oxfordi ülikooli professor.
Drenaaž
Vaata ka
Täckdikning
Alberico Gentili
Üks olulisemaid küsimusi, mida Gentili käsitles, oli õiglane sõda. Senimaani polnud renessansiaegsed õpetlased, kes distantseerisid end skolastilisest õpetusest, sellele uut määratlust andnud. Skolastiline õiglase sõja doktriin aga sätestas, et sõjas võib vaid ühe poolel olla õiglus, samuti mitmeid väga piiravaid sätteid sõjale. Protestantlikele humanistlikele õigusteadlastele see aga ei sobinud, sest ususõdadeaegses Euroopas olid sõjad tihedad ja universaalset autoriteeti paavsti ja katoliku kiriku näol enam polnud. Gentili oligi üks olulisemaid ilmalikule õiglase sõja traditsioonile alusepanijaid. Tema seisukohad olid: sõda võib olla õiglane mõlemalt poolelt, sest põhjuseid õiglaseks sõjaks on väga mitmeid ja tihti satuvad need vastuollu (kaitsesõda lugesid humanistid nimelt alati õiglaseks); lubatud on ennetav sõda vastase vastu, sest ainult irratsionaalsed inimesed laseksid end kõigepealt kahjustada, et siis õiglast sõda alustada, seejuures ei ole vaja väga otsest ohtu, vaid piisab ka kartusest rünnaku ees, ehkki päris suvalise kahtluse korral siiski ka sõtta minna ei tohtinud; karistussõda on lubatud kõigile, kes suudavad õiguserikkumist karistada. Viimase alla luges ta ka variandi, kus õiglases sõjas on kahju saanud pool rünnanud ja karistab kahjutegijat, kuid teeb seda ülemäära karmilt; sel juhul võisid teised riigid karistatava poolel sõtta astuda. Samuti toetas ta ka sõjapidamist riikliku au ja kuulsuse nimel, sest pidas patriotismi kui ühe riigi inimesi liitvat jõudu väga oluliseks. Samas välistas ta kindlalt usu nimel sõttamineku, sest just see kiskus temaaegset Euroopat kõige rohkem lõhki ja oli ilmne, et ükski osapool ei suuda saavutada lõplikku võitu. Usuasjades eksijaid pidi karistama Jumal.
Mopaanipuu
Kasutamine
Mopaanipuud on traditsiooniliselt kasutatud küttepuuna. Puit on kõrge kütteväärtusega ja põleb kaua. Puidust valmistatakse ka puusütt. Puit on suhteliselt raske ja kõva ning seetõttu halvasti töödeldav, kuid vastupidav termiidikahjustustele. Mopaanipuidust on ehitatud maju ja piirdeid, seda on kasutatud kaevandustugede, sillapostide, liiprite, mööbli ja muusikariistade valmistamiseks.
Alberico Gentili
Gentili retoorika oli selgelt suunatud ka Hispaania, toonase Euroopa tugevaima võimu vastu, kes tema arvates plaanis universaalmonarhia kehtestamist. Gentili toetas aga selgelt uut, kujunevat suveräänsete riikide süsteemi, kus iga riik oli põhimõtteliselt teisega võrdne. Seetõttu oli universaalmonarhia tema jaoks ka täielikult negatiivne mõiste.
Gentili seisukohad olid aluseks Hugo Grotiuse ja teiste humanistlike õigusteadlaste seisukohtadele, kes tema radikaalseid positsioone tunduvalt mahendasid.
Rahvaesindaja
Rahvaesindaja ehk rahvasaadik ehk deputaat on esindusdemokraatia riigi kodanik, kellele rahvas on valimistel andnud õiguse teostada riigivõimu.
Mopaanipuu
Kasutamine
Puu koort ja lehti on traditsiooniliselt kasutatud seedehäirete vastu, nii purustatud lehti kui ka kuumutamisel eralduvat kummivaiku pannakse haavadele paranemise kiirendamiseks.
Niinest tehakse punutisi.
Viited
Artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artiklit seisuga 20. märts 2009.
Juppuni
Juppuni (inglise polyphasic sleep, Uberman sleep) on unedistsipliin, mille puhul magatakse vaid 20–30-minutiste juppidena, mis on jagatud kogu ööpäeva peale. Tulemuseks on vähenenud unevajadus – kõigest 2–5 tundi ööpäevas. Pooldajad väidavad, et see ei halvenda vaimseid võimeid (liiga palju), mõned koguni väidavad, et nende vaimsed võimed paranesid võrreldes traditsioonilise unerütmiga.
Keldid
pisi|Keltide levila laienemine: {{legend|#ffff43|[[Hallstatti kultuur}} {{legend|#97ffb6|Keldi ekspansioon enne 275 eKr}} {{legend|#d2ffd2|Lusitaania piirkond}} {{legend|#27c600|Tänapäeval keldi keeli rääkivad piirkonnad}}]] pisi|Keldi ornament iseloomulike triskeletaoliste trompetikujuliselt laienevate mitmikspiraalidega (trumpet scroll) pisi|Pronksist kaelaehe kullatud ornamendiga, 3. sajand eKr Keldid on kultuurilt ja keelelt lähedased indoeuroopa hõimud, kes elasid I aastatuhandel eKr Lääne- ja Kesk-Euroopas.
Juppuni
Variandid
Uberman on arvatavasti levinuim. 'Core sleep' on Ubermanile lisatav mõnetunnine pidev öine uni. Mõned harrastajad vahetavad sellega välja 1–2 päevast uinakut. Vaba stiil – Ubermani variatsioon, mille puhul magatakse siis, kui selleks tuntakse vajadust. See üldjuhul koondab uinakud öösel tihedamini kokku ja jätab päeva vabamaks. See võib nõuda eelnevat harjumist rangema režiimiga. On ka katsetatud teisi unerütme – 3, 4, 5 korda ööpäevas erineva pikkusega uinakud.
Keldid
Varaseimad kirjalikud andmed keltidest pärinevad eelkõige antiikautoritelt. Hekataios Mileetosest kirjutas neist 6. sajandil eKr, Herodotos 5. sajandil eKr.
Keel
Keeleliselt kuuluvad keldid kolme rühma: gallia (Prantsusmaal, hääbunud), briti (enamuses sulandunud anglosaksi keelega) ja gaeli keel. Tähtsaimad keldi hõimud olid belgid, keltibeerid, helveedid, britid.
Red River of the North
pisi Red River on jõgi Põhja-Ameerikas.
Juppuni
Teooria
Tavalise (ühe või kahe magamiskorraga ööpäevas) uni koosneb korduvatest tsüklitest, mis omakorda koosnevad mitmest eri faasist. Pole teada, kas kõik faasid on ühepalju vajalikud. Algselt juppunega kohanedes on inimene pidevas unepuuduses, mis sunnib aju võtma lühikesest uneajast maksimumi (mis mõnede teooriate kohaselt on ainult REM). Kohanemine peaks idee järgi endaga kaasa tooma mugava unerütmi.
Red River of the North
Voolab põhja suunas ja suubub Winnipegi järve.
Keldid
Keel
Tänapäeval keldi keeli kõnelevad rahvad elavad Iirimaal, Šotimaal, Walesis, Mani saarel ja Bretagne'is. Rahvastik, kultuur ja keel on kõige kauem ja ulatuslikumalt säilinud Briti saartel, eriti Iirimaal.
Keltide geograafiline pärinemine
Kreeklased andsid nimetuse keltoi Kesk-Euroopa barbaritele, kes elasid Alpidest ja Doonaust põhja pool. Roomlased nimetasid neid hoopis galli – selle nimetuse kajastusi võime jälgida üle kogu Euroopa, alates Galaatiast tänapäeva Türgis, edasi Galliast, mis on tänapäeva Prantsusmaa, Galiitsiasse Põhja-Hispaanias ja gaeli keeleni Iirimaal, Šotimaal ja Mani saarel.
Hallstatti kultuur
pisi|300px|Ülevaade Hallstatti ja La Tène'i kultuuride levikust {{legend|#f6bc0a|Hallstatti kultuuri ala (800 eKr) kollane }} {{legend|#d5c089|Hallstatti kultuuri mõjuala (u 500 eKr) helekollane}} {{legend|#80da34|La Tène'i kultuuri ala (450 eKr) roheline }} {{legend|#9bce9b|La Tène'i kultuuri mõjuala (250 eKr) heleroheline }} Märgitud on suuremate keldi hõimude asualad La Tène'i perioodi lõpuks Keldi tsivilisatsioon kerkis esile umbes 700 eKr Austrias – see oli niinimetatud Hallstatti kultuur. Hallstatti jõukuse allikaks oli sool, mida vahetati Kreekast ja Etruuriast pärit kauba vastu. 19. sajandil avastasid arheoloogid Hallstattis 2000 hauda. Sealt leidsid nad muu hulgas hõimupealike kehad, mis olid asetatud neljarattalistele vankritele. Nendega olid rikkalikud hauapanused – raudmõõgad, pronksist põimitud kaelavõrud ja muud ehted; kiivrid, kaunistatud imepäraste olenditega, nagu jäärapäine madu; toredad hobuserakmed. Seal oli rohkelt keedunõusid ja luid, mis viitasid suurtele teispoolsuse pidustustele. Nad olid elanud umbes aastal 700 eKr. Selline avastus avas akna keldi rauaaega. Pronksiaja ühiskonnast, mille asemele nad ilmusid, on säilinud vähe tõendeid sõjakäikudest, nagu ka kõrge staatuse märke ehitiste või matuste puhul. See keldi rauaaja ühiskond näib aristokraatlikum oma juhtide uhkete kodade ja väärikate matustega. See kultuur levis lääne poole. pisi|300px|Keltide ekspansioon Euroopas [[6. sajand eKr – 3. sajand eKr]] pisi|vasakul|Keldi pronkspeegel Britanniast, 1. sajand eKr–1. sajand
Red River of the North
Põhja-Ameerikas on ka teine Red River Mississippi jõgikonnas.
Juppuni
Praktika
Kohanemisperiood on pikk ja raske. Stampi ja rahvasuu (üritajate blogid) andmetel väheneb väsimus umbes 10 päeva pärast ja kaob 2 nädala möödudes. Tihtipeale juhtub, et magatakse sisse või ei planeerita oma aega piisavalt hästi ja see pikendab kohanemisperioodi nii palju, et eksperiment katkestatakse.
Kriitika
Ei ole teaduslikku alust väitmaks, et juppunega harjumine on loomulikult võimalik. Kritiseerijad väidavad, et ajul ei ole kontrollimehhanismi une katkestamiseks ilma unetsüklit lõpetamata, iseenesest kestaks uni alati terve tsükli (umbes 90 minutit, sõltub isikust). Seega on ainus võimalus end kogu aeg äratuskellaga sundida järgima seda režiimi.
Keldid
La Tène'i kultuur
Umbes aastal 500 eKr oli Kirde-Prantsusmaal ja Reini keskjooksul La Tene'i kultuuri algperiood; selle järel läksid keldid märgatavalt liikvele. Alates 5. sajandist eKr tulid nad röövsalkadena lõunasse ja terroriseerisid Vahemere maade rahulikke linnriike. Kui nad valgusid Apenniini poolsaarele, võitsid nad etruskidelt Po jõe oru, asutasid 5. sajandil Milano ja rüüstasid Rooma linna aastal 390 eKr, Rooma riigis. Oma kõige laiema mõjuala saavutasid keldid umbes 260 eKr ning neid peeti koos pärslaste ja sküütidega üheks kolmest rahvast barbarite Euroopas. 5. sajandi lõpupoole valgusid need hõimud lääne poole Galliasse, Britanniasse ja Iirimaale, edelasse Ibeeriasse, lõunasse Põhja-Itaaliasse ja 3. sajandil eKr Balkani poolsaare ja Mandri-Kreeka kaudu itta Väike-Aasiasse. pisi|püsti=2|350px|Keldi kultuuri levik 3. sajandil eKr Francisco Villar The Indo-Europeans and the origins of Europe Galaadid, keda oli kolm hõimu, tungisid Galaatia aladele üle Balkani 278-277. aastal eKr ning rüüstasid piirkonda kuni Pergamoni kuningas Attalos I sundis nad 230. aasta paiku eKr Väike-Aasia sisealadele paigale.
Keldid Britannias
Keldi kultuur jõudis Britanniasse umbes 600 eKr. Uuem laine koos meisterliku metallikunstiga, millest annavad tunnistust pronkspeeglid ja mustritega kaunistatud kilbid, järgnes umbes 250 eKr. Lääne poole liikumine on jälgitav Briti saarte keelte põhjal. Vanem oifeli keel peegeldub Iirimaa ja Põhja-Britannia gaeli keeles, braitoni keelerühmast kujunesid aga välja kõmri, korni ja bretooni keel ning ilmselt ka piktide keel mõnel pool Šotimaal. Kuid roomlaste tulekuni ja ka sajandeid pärast seda, elasid keldid kõikjal üle kogu Briti saarte. Seal, mandri lääneserval, Britannias ja Cornwallis, aga eelkõige Walesis ja Iirimaal, leidsid keldid endale püsivama elupaiga.
Hõimude hulka, keda praegu peetakse keltideks, kuulusid helveedid praeguse Šveitsi alal, bojid Itaalias, avernid Prantsusmaal ja skordiskid Serbias. Kaasaegsed uurimused näitavad, et nad tulid algselt ühisest Põhja-Euroopa algkodust. pisi|Keldi sõdalase riietus ja relvad Kelten-Keller muuseum, Rodheim-Bieber, Saksamaa
Keltide iseloomustus
Keldid ei olnud üks rahvas, vaid tuhanded väikesed hõimud, kes mõnikord olid kuninga alla ühendatud. Nende keelel oli erinevaid kohalikke vorme. Põhiliselt olid keldid maainimesed, kes hindasid karja enam kui vilja. Nad näivad kangelaslike, riiakate, hooplevate, suurte joodikute ja suurte lihasööjatena. Karja varastamine oli rahvuslik sport.
Sõjas olid nad hulljulged ja väga head leinajad. Keldid olid sõjakad, neid valitses militaarne aristokraatia; nad olid loovad – lõid imelist kunsti, mida iseloomustasid hoogsad ja tundelised voolavad jooned ning abstraktsed figuurid. Nad olid ka väga vaimsed ning uskusid tervesse hulka jumalatesse ja jumalannadesse ./.../
Bütsantsi Ammianus Marcellinus kirjeldab:
''Peaaegu kõik gallialased on pikad, heledapäised ja punapõsksed; hirmus kurjade silmadega, väga riiakad ja äärmiselt uhked ning ülbed. Terve võõramaalaste vägi ei suudaks vastu seista ühele gallialasele, kui ta kutsuks appi oma naise, kes on tavaliselt väga tugev ja sinisilmne, eriti kui ta pungitab oma kaela, kiristab hambaid ja vehib oma kahvatute kätega, mis on tohutult suured, ja hakkab jagama lööke ning laduma mükse, mis on nagu katapuldilt heidetavad viskerelvad''.
Ta lisas, et nad on väga puhtad – isegi vaesed inimesed ei kandnud räbalaid.
Sugudevaheline võrdsus keltidel
Vanad ürikud räägivad, et keldi naised olid pikad, metsikud ning tugevad ja lahingus sama hirmuäratavad kui mehed. Keldi müntidel on sageli kujutatud alasti naine hobuse seljas võidukalt vehkimas oda või mõõgaga.
Esimese sajandi lõpus pKr kirjutab Tacitus, et keldid ei tee vahet mees- ja naissoost valitsejate vahel. Kuulsat Rooma-vastast mässu kuninganna Boudicca juhtimisel (60 pKr) toetas kõhklemata kogu provints. Kuninganna Cartimandua, kirdenaabrite brigantide liider, omas hõimus piiramatut võimu. Ta andis varasema ülestõusu juhi Caratacuse roomlastele aastal 47 välja ja aastal 53 kuuleme temast taas: ta on abikaasast lahku läinud, et abielluda arvatavalt noorema ja mehisema sõjakaariku juhiga.
Strabon kordab Poseidonise teadet ühe Gallia ranniku lähedal asuva saare kohta, kus samniitide naised elasid ilma meesteta, olles andunud ekstaatilisele Dionysose kummardamisele. Tegemist võis olla naiste kolledžiga, nagu oli keldi prohvetitel – vatedel. Ka Artemidoros jutustab, et Britannia ranniku lähedal sooritavad naised ohvritalitusi, mis on pühendatud (puht naiste) jumalannade Demeteri ja Kore austamisele.
Ka druiidid võisid olla nii mehed kui naised. Me loeme kuldse sirbiga druiidi valgetest rüüdest, druiidist härjanahas tähnilise valgetest sulgedest peakattega, mille tiivad lehvivad. On ka kirjeldusi naisdruiididest mustas, kuldsed lindid rinnal risti.
Keldi religioon
Keltide muistne usund tugineb niinimetatud kolmekordsele ühtsusele, mis on kogu keldi kultuuri üks alustalasid. Nii näiteks on keltide usundis jumalanna, kellel on kolm kehastust – tütar, naine ja ema; keltide panteon koosneb kolmest jumalusest: Lugh, Daghda (Taran) ja Ogme; keltide ühiskonnas oli traditsiooniliselt kolm klassi: preestrid, juhid ja niinimetatud tootjad (kalurid, põlluharijad, käsitöölised ja muude selliste ametite esindajad); numbril kolm põhines keltide ettekujutus maailmast: kolm eksisteerimise sfääri, kolm põhielementi (vesi, õhk ja tuli) jne. Viimasest tuleneb ka keldi triskelioni nüüdisaegne seletus, mille järgi kolmjala keskel on seisev Maa, mis ammutab elu kolmelt dünaamiliselt elemendilt ehk siis veest, õhust ja tulest.
Pühapaigad
Keldid ei ehitanud templeid, vaid pidasid jumalateenistusi metsasaludes. Nad kummardasid oma jumalusi pühades hiites ehk nemetonades, kuid neil puudusid uhked templid pühakujude paigutamiseks. Scoliastus: Nad austavad jumalaid metsades, ilma, et neil oleks vaja templeid. Hiisi, kui kohaliku rahva vaimseid keskusi, hävitati armutult Caesari, Suetinus Paulinuse, aga ka hilisemate preestrite püha Martini ja püha Patricku poolt. Temenos (kraaviga eraldatud tarandik, sõna-sõnalt eraldatud koht) oli tähtsaim kultusekoht, tempel selles oli teisejärguline. Templiks võis olla puust, punutisest või kuivmüürist onnike, milles oli jumalakuju või mõni maagiline ese, nagu katel, relv või muusikariist. Ruudu- või ristkülikukujulises tarandikus asus püha puu (eriliselt pühad olid tamm, pähklipuu ja jugapuu) või kaunistatud post, mille ümber käidi või tantsiti.
Ka allikad olid pühad ning sageli omistati neile ravitoimet. Allikas oli seostatud mingi kindla jumalusega, nagu näiteks Covetina Carrowburghis.
Jumalannasid seostati tihedamalt loodusega, nemad olid mägede, jõgede ja metsade vaimud, aga palju oli ka muid loodusjumalaid ja inimtegevuse valdkonna jumalannasid.
Megaliitilised kohad, mida tänapäeval tuntakse Newgrange'i (Iirimaal), Granja de Toninuelo (Hispaanias) ja Bois-de-la-neuve-Grange'i (Prantsusmaal) nime all, võivad olla päikesekultusele pühendatud paigad, kuna päike on gaeli keeles grian ja kaasaegses iiri keeles näiteks grian na maighdean ("veetlevaim neidude seas") tähendab sõna-sõnalt "päike neidude seas". Päike laskub talvisel pööripäeval Newgrange'is kalmukünka sügavusse.
Druiidid
Keldi ühiskonnas on teateid neljast põhiklassist: aristokraadid, kelle hulgast tulid pealikud ja sõjamehed; haritlaskond, kes koosnes druiididest, bardidest, ennustajatest, seadusetundjatest, arstidest, kunstnikest ja oskustöölistest; alamklass, kes koosnes väiketalunikest, vähem osavatest käsitöölistest ja teenijatest; ning orjad, kes olid kõigist kõige alamad.
Druiidid olid keldi preestrid, kes hoidsid maagia ja tervendamise saladusi. Druiididest on ajaloolisi tunnusmärke Iirimaal, Inglismaal, Walesis ja Gallias. Kuigi on vähe dokumenteeritud tõendeid druiididest keldi asundustest Hispaanias, Itaalias, Galaatias ja Doonau orus, näib olevat võimalik, et nad olid ka seal olemas. Druiidid rändasid teiste suguharude juurde ja korraldasid koosolekuid, milles erinevad rahvused vennastusid. Mõned asjatundjad usuvad, et druidism pärineb keldi maakohtadest lääne pool asuvate rahvaste, megaliitidest monumentide ehitajate juurest, kes olid keltide tulles end juba Euroopa lääneosas sisse seadnud.
Druiidid juhatasid tseremooniaid ja neil oli oluline roll õpetlaste, seaduseandjate ja kohtunikena. Nad õpetasid, et kui inimene sureb, siis asub tema hing elama uude kehasse ning sünnib sellesse maailma uuesti. Kuid druiidid juhtisid ka suurejoonelisi inimohverdusi, mida tehti väga julmalt, näiteks põletati ohvreid tohututes punutud korvides elusalt.
Bard
Druiidiks olemine eeldas terve elu kestvat õppimist, mis algas siis, kui poisike valiti välja oma vaimse loomuse või varajase tarkuse pärast. Möödus kaksteist aastat või enamgi, et jõuda esimesele, bardi tasandile. Bardid öeldi olevat "suguharu mälu", sest nemad säilitasid ajaloo, õppides pähe sadu poeeme, lugusid ja salajase puude alfabeedi ning luues uusi laule ja luuletusi, et talletada uusi sündmusi.
Ovaat
Järgmine aste oli ovaat, kelleks saamine võttis veel kümme aastat. Ovaat õppis loodusmeditsiini, ennustamist ja käis dimensioonide vahel. Ovaat oli see, kel oli side teise ilmaga, eriti samhaini ajal ja kes rändas esivanemate riiki neilt tarkust saama.
Druiid
Viimaks, pärast veel kümme aastat kestnud õppimist sai ovaadist druiid – kuningate nõustaja, kohtunik, filosoof ja suguharu ülempreester.
Druidism osutas vastupanu roomlastele Gallias ja Britannias, druiidi usundi vaimne keskus asus aga Britannias. Nende peakorter asus Mani saarel, mida inglased hiljem Angleseyks nimetasid. Aastal 60 ründas seda saart kindral Suetonius Paulinus, kelle armeel olid vastas druiidid. Naised olid mustades rüüdes, valmis neile relvade ja nõidustega vastu astuma. Siiski purustasid roomlased pühamud ning tapsid nende hoidjad.
Kui Julius Caesar vallutas Britannia ja ametlik druiidi religioon oli Walesist minema pühitud, läks see tarkus põranda alla ja rändlaulikud kandsid oma teadmisi laiali, andes neid edasi salaja usku pöördunutele, kui nad meelelahutuseks vanu laule laulsid. Legendid, niisugused nagu "Puude lahing", sisaldab varjatult keldi jumalate, kangelaste ja Valge Jumalanna enda traditsioone ( Valge Jumalanna oli keldi luule sümbol, kuu ning kõik loovad teadmised ja maagia)
Keldi jumalused
Keldi jumalatest, kes hiljem samastati Marsiga, tekkisid hübriidid, näiteks Mars Rigisamus (West Coker, Somerset), Mars Corotiacus (Martlesham, Suffolk) ja Mars Loucetius (Bath).
Lahingujumalannad
Palju esines lahingujumalannasid, näiteks Nemetona. Iiri müütides mainitakse kolmikjumalannat Machat, Morrigani ja Badbi, kelle lisaülesandeks oli samuti lahingute kaitsmine. Gallide jumalanna Epona, kelle nimi tähendab "jumalikku hobust", võtsid üle paljud Rooma ratsaväelased ning tema kultus levis üle impeeriumi.
Isa-jumalus
Iiri müüdid räägivad isa-jumalast Dagdast, kelle valdses on külluse ja elu uuenemise katel ja Tuatha de Danaani rahva emast Danast. Bathi kuumaveeallikate jumalanna oli Sul, mis tähendab "allilmapäikest". Keltide maades arvati, et päike vajub igal õhtul vee alla. Mõnikord arvati, et allikavesi ravib silmahaigusi, tuues kannataja silmi päikesevalguse. Matres Suleviaesid (päikeseemasid) leidub Ungaris, Roomas, Gallias, Saksamaal, Briannias – kõik seotud ravi ja päikesega – ning päikesekettaga kaunistatud naisterahva kujukesi leidub suurel hulgal keltide tervistavatel allikatel kõikjal Prantsusmaal ja Saksamaal, Inglismaal aga ainult ühes kohas. J. E. Campbell, 19. sajandi folklorist, on kirja pannud, et Dia Greinne on vana šoti nimi päikesejumalanna jaoks.
Juppuni
Kriitika
Tsirkaaditsükkel – organismi aktiivsuse reguleerimine sõltuvalt valgusest – on teine probleem. Juppuni jagaks aktiivsuse terve ööpäeva peale, seega ignoreerib loomulikku unisust öösiti. See peaks viima tavalise unepuuduse sümptomiteni (stress, nõrgem immuunsüsteem jne), aga sellealaseid uuringuid ei ole tehtud.
Vaso Abašidze
Vaso Abašidze (ვასო აბაშიძე; eesti keeles on kasutatud ka nimekuju Vasso; õieti Vasil Abašidze (ვასილ აბაშიძე); 4. detsember 1854 Dušethi – 9. oktoober 1926) oli Gruusia näitleja ja lavastaja.
Tema mängu- ja lavastamislaad oli realistlik. Teda peetakse gruusia realistliku näitlejakoolkonna rajajaks.
Kaunispe hoiuala
Kaunispe hoiuala kaitse-eesmärk on järgmiste elupaigatüüpide:
kaitse.
Vaso Abašidze
Abašidze töötas 1874. aastast õpetajana Khuthaisis ja Aserbaidžaanis.
Khuthaisis hakkas ta mängima harrastusteatris. 1879. aastal sai temast Thbilisis elukutseline näitleja, kus ta sageli mängis komöödiates.
Keldid
Lugh
Lugh oli üks vähestest tõeliselt rahvusvahelistest keldi jumalustest.Ideaalset keldi jumala haaret kujutab selgelt lugu Lughist, kes tuli Tarasse ennast jumalate õukonda pakkuma. Uksehoidja küsis temalt ta oskuste kohta ning kuna ta oskas kõike, valisid teised jumalad ta enda juhiks.Ta oli Lugh Samildanach, "kõigeoskaja".
Vaso Abašidze
Hiljem hakkas ta teatris ka lavastama. Ta on tõlkinud ja lavastanud vähemalt 42 näidendit.
Keldid
Lugh
Brigid oli tulejumalanna ammu enne seda, kui temast sai kristlik pühak.
Vaso Abašidze
1885. aastal asutas ta Gruusia esimese teatriajalehe Theatri.
Keldid
Lugh
Muidugi ei ole see jumalate loetelu lõplik, nimetatud on vaid mõned.
Keldi mütoloogia
Keldi vaimsusest rääkides ei saa mööda minna müütidest, kus peitub selle rahva ajalooline mälu, vabaduseiha ning jumalikkuseihalus.
Vaso Abašidze
Elu lõpukümnendil (1916–1926) mängis ta ka kolmes mängufilmis.
Keldid
Keldi mütoloogia
Olemasolevad teadmised keldi mütoloogiast on kui pusle, mis on kokku pandud arheoloogiliste leidude, võõramaalaste märkmete ja jutustuste ning mitu sajandit hiljem kristlaste poolt kirja pandud vihjete põhjal. Iiri müüte võib jagada teemade järgi erinevateks tsükliteks. Suur hulk müüte on pühendatud Iirimaa esimestele asukatele. Seal jutustatakse saarele üksteise järel saabunud sisserändajate lainetest: fomoorlastest, firbolgidest, Tuatha De Danannidest (jumalanna Dana rahvast). Müütides on detailselt talletatud iirlaste ajalooline mälu. Neis kirjeldatud Tuatha De Dananne ei ole tänapäeva teadlased sidunud ühegi rahvusrühmaga, pigem on neid peetud keldi jumalateks. Arvatakse, et nad kindlustasid end saarel pärast võitu firbolgide üle Magh Tuireadhi lahingus.
Vaso Abašidze
Tema nime kannab Vaso Abašidze nimeline Thbilisi Muusika- ja Draamateater.
Keldid
Ulsteri lood
Teise tsükli moodustavad Ulsteri lood, kus räägitakse kuulsa sõjamehe Cuchulainni kangelastegudest, kes kaitses Iirimaa kirdeosas asunud kuningriiki Connachtast saabunud vaenuvägede eest. Cuchulainn oli druiidi tütre Dechtire ning (ühe versiooni järgi) päikesejumal Lughi poeg, seega oli ta pärinud emalt tarkuse ja inimlikkuse ning isalt jumalikkuse.
Ulsteri lood kuuluvad kangelaste ajastusse, kui tegutses Finn mac Cumhaill koos kuningat kaitsvate feenidega. Ühes müüdis on juttu sellest, kuidas Finn lapsepõlves Tarkuselõhega kokku sattudes omandas üleloomuliku tarkuse.
Kuningas Arthur
Kõige populaarsemaks keldi tsüklitest, mille kuulsus juba hiliskeskajal jõudis kaugele oma maa piiride taha, olid kuningas Arthuri ja tema rüütlite lood. Nende kangelaslugude vanimate versioonide juured olid sügaval keldi folklooris ja maagias. Hiljem kaunisse vormi valatud lood muutusid hiljem õukonnaetiketi käsiraamatuteks. Samuti väljendub seal poeetiline kujundlikkus, mis on inspireerinud luuletajaid ja kunstnikke tänapäevani.
Iiri mütoloogia oluliseks osaks on eepilised jutustused merereisidest vaimuvalda. Tavaliselt on nende lugude peategelased tavalised inimesed, mitte suured sõdalased. Paljudes juttudes räägitakse vaimuvalla külalistest ("Tadgi teekond vaimuvalda"). Tähtsal kohal müütides on ka keltidele nii oluline number 3.
Ainus müüt, mis baseerub tõestisündinud lool, jutustab 4. sajandil Britannias tegutsenud Rooma väejuhist Magnus Maximusest, kes tegi ebaõnnestunud katse keisriks saada. Erinevalt tema ajaloolisest eeskujust on Maximust kujutatud tõelise keisrina: ta abiellub Eleniga, vallutab Britannia ning saab selle keisriks. Kahjuks kaotab ta trooni, aga võidab selle, tänu oma kavalusele, tagasi Itaalias.
Vasad
pisi|Vasade vapp Vasad (Vasa dünastia) olid kuninglik dünastia Rootsis aastail 1523–1654 ja Poolas aastail 1587–1668.
Keldid
Kasutatud allikad
Raamatud
Artiklid
Vasad
Päritolu
Vasade dünastia oli ilmselt saksa päritolu. Alates 15. sajandist asusid nad Upplandis ja tõusid peagi Rootsi mõjukaimate aadliperekondade sekka. 1464 ja 1465 oli Kettil Karlsson Vasa Rootsi regent. Tema sugulane Erik Johansson Vasa oli Riiginõukogu liige 16. sajandi alguses ning tema pojast Gustav Erikssonist (Gustav I Vasa) sai esimene Vasade soost kuningas. Ta oli ka esimene kuningas pärast Kalmari uniooni lõppu. Vasade kuningavõim oli alates 1545. aastast pärilik.
Vasa dünastiast Rootsi kuningad ja kuninganna
pisi|Vasade dünastia rajaja [[Gustav I Vasa]] pisi|[[Gustav II Adolf]]
Vasade valitsusaega on Rootsis üldiselt peetud äärmiselt edukaks. Esimene Vasa, Gustav I, kukutas viimase Kalmari uniooni valitseja Christian II ja seadis sisse päriliku kuningavõimu. Ta teostas ka reformatsiooni, riigistades enamiku kirikumaid. Samas suutis ta Taaniga rahu hoida ja riigi majandust oluliselt turgutada. Tema poeg Erik XIV paistis silma võimeka riigimehe ja sõjandusteoreetikuna, kes algatas Eestimaa omandamisega 1561. aastal ka Rootsi riigi laienemise. Kuid tema ebastabiilse valitsemisstiili ja vaimuhaiguse tõttu kukutati ta 1568. aastal ja uueks kuningaks sai tema noorem vend Johan III, endine Soome hertsog. Ta laveeris katoliiklaste ja protestantide vahel ja saavutas sellega liidu Poolaga. Ta abiellus ka Jagelloonid]e dünastiasse kuuluva Katarina Jagellonicaga, kes oli Poola kuninga Zygmunt II õde. Nende poeg Zygmunt valiti hiljem Poola kuningaks, seega sai alguse Vasade (Wazade) võim Poolas. Johani surma järel sai Sigismundist ka Rootsi kuningas, kuid ta läks katoliikliku usutunnistuse tõttu tülli oma onu, Södermanlandi hertsogi Karliga, kes ta 1599. aastal kukutas ja Karl IX nime all ise Rootsi kuningaks sai. Nii jagunes Vasade dünastia vanemaks liiniks, mis valitses Poolas, ja nooremaks Rootsis. Nende vahel puhkesid usuliste ja dünastiliste erimeelsuste tõttu ägedad sõjad, mis kestsid kuni 1629. aastani.
1611. aastal sai Rootsi kuningaks Gustav II Adolf, keda on peetud üheks kõigi aegade silmapaistvamaks Rootsi monarhiks. Ta suutis sõdades võita nii venelasi, poolakaid kui ka sakslasi, muutes Rootsi tõeliseks suurriigiks. Ta kirjutas alla ka Tartu Ülikooli rajamise ürikule. 1632. aastal langes ta aga 38-aastasena Lützeni lahingus. Gustav Adolfi järel sai Rootsi kuningannaks tema alaealine tütar Kristiina, kelle ajal jätkas riigikantsler Axel Oxenstierna tegelikult Gustavi-aegset poliitikat. Kolmekümneaastases sõjas jätkati sõdimist protestantide poolel ning 1648. aastal saadi Vestfaali rahuga endale Saksamaal Ees-Pommeri ja Bremen. Selleks ajaks oli Kristiina juba iseseisvalt valitsema asunud. Ta paistis silma suure harituse, metseenluse ja katoliikluselembusega. Samas haarasid tema ajal suure osa riigimaadest enda kätte suuraadlikud ning riigi majanduslik olukord halvenes.
Aastal 1654 loobus Kristiina troonist, pöördus katoliku usku, lahkus riigist ja suri 1689 lastetuna. Troon läks tema nõole Karl X Gustavile Pfalzi dünastiast (Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld), Wittelsbachide nooremast harust, kes olid Vasa dünastia järeltulijad naisliinis.
Vasade järeltulijad naisliinis (algul Pfalzi Wittelsbachid, hiljem Holstein-Gottorpi dünastia) valitsesid Rootsis 1818. aastani. Viimane valitsejanna, kes nimetas end Vasa printsessiks, oli Saksimaa kuninganna Carola (1833–1907), Saksimaa kuninga Alberti abikaasa ning aastal 1809 troonist ilma jäänud Gustav IV Adolfi lapselaps. Ent ka praegustel Rootsi monarhidel Bernadotte'i dünastiast on tilgake Vasade verd, mille nad on pärinud naisliinis Gustav IV Adolfist põlvnenud Viktorialt, kes oli sündinud Badeni printsessina ning oli Gustav V abikaasa ja praeguse kuninga Karl XVI vanavanaema.
Vasa dünastiast Poola kuningad
pisi|Poola ja Rootsi kuningas Zygmunt III (Rootsis Sigismund)
Kuningas Sigismund kaotas aga Rootsi trooni, sest ta oli katoliiklane. Järgmiseks Rootsi kuningaks sai tema onu Karl IX. Seega oli sellest hetkest kaks Vasa dünastiat: vanem, katoliiklik haru Poola troonil ja noorem, protestantlik haru Rootsi troonil. See tekitas kahe riigi vahel arvukaid sõdu.
Zygmunt III poegade Władysław IV ja Jan II Kazimierzi ajal algas Poola allakäik. Sõjad Türgi, Venemaa ja Rootsiga nõrgestasid riiki. 1652 seati Poola Seimis sisse liberum veto, mille kohaselt Seim sai otsuseid teha ainult ühehäälselt, nii et faktiliselt muutus otsuste tegemine võimatuks: ükskõik kes paljudest saadikutest sai ükskõik missuguse eelnõu üksinda blokeerida. 1657 anti Preisimaale suveräänsus. Andrussovo vaherahuga 1667 pidi Poola Venemaale loovutama ulatuslikke alasid. Venemaale läksid Smolenski ja Kiievi linn ning Ukraina kuni Dneprini. Juba aastal 1668, pärast Jan Kazimierzi loobumist troonist asus Poola troonile Michał Korybut Wiśniowiecki, kes ei olnud Vasa, kuigi ka Rootsi troonist loobunud Kristiina, kes oli nüüd katoliiklane, plaanis mõnda aega oma kandidatuuri ülesseadmist Poola kuninga valimistel. Viimane meessoost Vasa, Poola kuningas Jan II Kazimierz suri 1672. aastal Pariisis.
Valimised
pisi|[[Valimiskast]] Valimisteks kutsutakse tavaliselt rahva hääletamist, mille tulemusel jagatakse ametikohti või positsioone. Valimisi kasutatakse esindusdemokraatia riikides rahvaesindajate ametissemääramisel.
Valimise teostavad valijad, kes on tavaliselt riigi hääletusõigusega kodanikud, valides vastavate positsioonide kandidaatide vahel.
Carabobo osariik
Carabobo osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas.
Halduslikult jaguneb 14 omavalitsusüksuseks.
Detsember 2010
Detsember 2010, kroonika
2010. aasta detsember algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast reedel.
Sügisene pööripäev
Sügisene pööripäev ehk sügisene võrdpäevsus on ööpäev iga aasta 22. või 23. septembril, millal on kogu Maal päev ja öö sama pikad - 12 tundi.
Päike asub seniidis ekvaatori kohal. Põhjapoolusel lõpeb polaarpäev ja algab polaaröö, lõunapoolusel lõpeb polaaröö ja algab polaarpäev. thumb|250px|Sügisesel pööripäeval asub Päike seniidis ekvaatori kohal See on astronoomilise sügise algus, lõunapoolkeral kevade algus, põhjapoolkeral sügise algus. Sügisesest pööripäevast alates ületab öö pikkus põhjapoolkeral päeva pikkuse, lõunapoolkeral aga ületab päeva pikkus öö pikkuse.
Sügiseseks pööripäevaks nimetatakse ka kevadist pööripäeva lõunapoolkeral.
Järvakandi JK Tribling
Järvakandi JK Tribling on Järvakandi jalgpalliklubi, mis asutati 1994. aastal.
Draakonimäed
thumb|300px|Draakonimäed
Draakonimäed on mäestik Lõuna-Aafrika kaguosas, osa Suurest astangust. Kulgeb edela-kirde suunas. Kagunõlv on järsk, loodenõlv lauge. Kõrgus kuni 3482 meetrit (Thabana Ntlenyana – 'ilus väike mägi', Lesotho kõrgeim tipp).
Keskkonnaharidus
Keskkonnaharidus (inglise keeles environmental education) on ühiskonnas käibivate looduskasutusse, üldökoloogiasse ja keskkonnaga seotud humanitaarharidusse puutuvate teadmiste, oskuste ja hoiakute ning väärtuste süsteemne edastamine.
Keskkonnahariduse laialdast õppekavadesse integreerimist on alates 1980. aastate teisest poolest tehtud eriti Põhjamaades. Seal on varem domineerinud loodusteaduslike ainete kõrval hakanud pearõhk minema keskkonnaga seotud ühiskonnateadustele.
Keskkonnahariduslikud asutused Eestis
Eestis on loodud mitu keskkonnahariduskeskust ja loodushariduskeskust:
Loodushariduse andmisega tegelevad ka
Keskkonnahariduslike ettevõtmistega tegelevad ka looduskoolid — Palupõhja looduskool, Muraste looduskool, Mäe loodusmaja, Sagadi looduskool, Tipu looduskool.
17. oktoobril 2018 allkirjastasid Eesti haridus- ja teadusminister Mailis Reps ja Eesti keskkonnaminister Siim Valmar Kiisler keskkonnateadlikkuse ja -hariduse riikliku tegevuskava.
Trujillo
Trujillo on mitme asula nimi:
Annely Kuningas
Annely Kuningas (sündinud 9. novembril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Lõpetanud 1985. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi muusika eriklassi ja 1989. aastal Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise erialal.
Töötanud Sindi Gümnaasiumi muusikaõpetajana.
Ta töötas alates 1991. aastast Pärnu Kunstide Majas koorijuhi ja vokaalansamblite juhendajana, juhendas samas laste- ja ettevalmistuskoori Pöial-Liisi, vokaalansamblit Liisud, ettevalmistuskoori ansamblit ja Audru valla segakoori ja Uulu Segakoori. Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud auhinnalisi kohti koorikonkurssidel nii Eestis kui ka välismaal.
Annely Kuningas on töötanud solfedžoõpetajana Pärnu Muusikakooli filiaalis ja Audru Huvialakoolis. Osalenud laste lauluvõistluste žüriides.
2006. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli kunstide teaduskonnas muusikateraapia kursuse ja alates sellest ajast on töötanud ka SA Pärnu Haigla Psühhiaatria Kliiniku Päevakeskuses muusikaterapeudina.
Alates 2007. aastast laulab ta Eesti Koorijuhtide Naiskooris.
Aastal 2008 pälvis ta Pärnu linna aasta õpetaja aunimetuse.
Eesti poolakeelsed kohanimed
NB! SEDA LOENDIT MITTE TÄIENDADA-PARANDADA, OLEMAS ON Eesti mitmekeelne kohanimede loend
Eesti poolakeelsed kohanimed on loend, mis aitab orienteeruda Eesti poolakeelsetes kohanimedes, eriti ajaloolises kirjanduses, mis puudutab ajastut 1561 - 1660, kui Eesti ala lõunapoolne osa kuulus Poola provintsi Inflanty koosseisu.
Trujillo osariik
Halduslikult jaguneb 20 omavalitsusüksuseks.
Osariik moodustati 1863. aastal.
Anne Uusna
Anne Uusna (Lahesaare) (sündinud 14. jaanuaril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Õppinud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika eriklassis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist ja poplaulu. Haridusteaduse magister gümnaasiumi ja põhikooli muusikaõpetaja erialal.
Võitis 1985. aastal ETV saatesarja "Kaks takti ette", edestades näiteks Siiri Sisaskit ja Thea Paluojat.
Ta töötas alates 1993. aastast Pärnu Kunstide Majas, kus juhendas vokaalsoliste ja vokaalansambleid. Alates 2020. aastast jätkab tööd Pärnu Kunstide Koolis. Tegutseb hääleseadjana mitme Pärnu koori juures ja klaverisaatjana.
Töötanud ka lasteaia muusikaõpetajana.
Aastal 2005 pälvis ta loomingulise tegevuse eest Pärnu linna muusika aastapreemia ja 2006 Eesti Kultuurkapitali muusika aastapreemia.
Aastast 2006 Pärnu Kammerkoori hääleseadja, koormeister ja projektidirigent. Koori dirigendina osales ta edukalt ETV saatesarjas "Laululahing" (2008). Aastast 2007 on ta ka Pärnu Noortekoori dirigent.
Erinevate kollektiivide juhina on saavutanud tunnustust ja esikohti nii Eestis kui ka välismaal.
Tuntud popsolistide koolitajana. Aastal 2007 vabariikliku SÜG solistide ja duettide konkursi parim juhendaja.
Puhkova
Puhkova on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Vespasianus
Lapsepõlv ja noorus
Vespasianuse isa oli Flavius Sabinus, kes oli Rooma sõjamees ja maksukoguja. Tema ema oli Vespasia Polla, kes ei olnud samuti ühiskonnas eriti kõrgel sotsiaalsel tasemel, kuid kelle vend kuulus senatisse. Varajases nooruses jäi Vespasianus oma vanema venna Flavius Sabinuse varju, kes tõusis 48. aastal tähtsaks juhiks Doonaul ning oli aastaid Rooma prefekt keiser Nero ajal. Vespasianuse karjäär ei pidurdunud ka kuidagi, kuigi väidetavalt kõhkles ta enne kui astus venna jälgedes senatisse. Pärast sõjaväekarjääri Traakias, oli ta kvestor (rahandusametnik) Kreetal ning sai preetoriks kohe, kui seadus seda võimaldas, nimelt 39. aastal sündis tal esimene poeg Titus.
Vespasianus proovis Caligula valitsemisajal keisri poolehoidu võita ning järgmise keisri, Claudiuse võimuperioodil võitis ta ühe võimuka vabakslastud orja, Narcissuse poolehoiu. Vespasianusest sai Legio II Augusta komandör. See leegion osales 43. aastal sissetungil Britanniasse. Ta osales seal edukalt ning ta sai oma saavutuste eest triumfiauhindu. 51. aastal sai Vespasianusest konsul. Pärast Claudiuse surma 54. aastal langes ka Narcissuse positsioon ja mõjuvõim, mis viisid lõpuks mehe enesetapuni. Mõnda aega ei saanud Vespasianuse enam ühtegi olulist ametiposti. Umbes 63. aastal sai temast Aafrika prokulaadi juht, kuid tema sealne range rahanduspoliitika viis tema populaarsuse väga madalale. Ühel korral pildusid vihased inimesed teda koguni kaalikatega. Ahne maine saatis Vespasianust sellest ajast elu lõpuni, kuigi pole alust kahtlustada teda positsiooni ära kasutamises ja rahva arvelt rikastumises.
66. aasta sügisel oli Vespasianus keiser Neroga Kreekas, kus ta mõtlematult jäi keisri kunstilavastuse ajal magama. Samas ei mõjutanud see intsident Vespasianuse määramist juutide mässu maha surumise juhiks Juudamaal 67. aasta veebruaris, kus Rooma oli juba eelnevatel aastatel kaks hävitavat kaotust saanud. See ametisse nimetamine oli erakordne, sest Juudamaale ei oldud varem leegionäridest koosnevat garnisoni saadetud, kuid Vespasianusele anti kolm leegionit ning lisaks veel abivägesid. Selle töö jaoks peeti Vespasianust turvaliseks valikuks, sest ta oli ühest küljest väga pädev kindral, kuid samas piisavalt alandlik, et mitte seal kaugel Nero vastu üles tõusta. Vespasianus viis 67. ja 68. aastal läbi kaks edukat sõjalist kampaaniat, mille käigus vallutati peaaegu kogu Juudamaa, välja arvatud Jeruusalemm. Pärast Nero surma 68. aasta juunis lõpetas Vespasianus võitluse Juudamaal.
Võitlus võimu pärast
pisi|Rooma impeerium nelja keisri aastal (68-69). Sinisega on märgitud Vespasianusele lojaalsed provintsid. Sõjategevuse katkemine Juudamaal oli üllatav. Samal ajal lahendas ta ka erimeelsusi Süüria Gaius Licinius Mucianusega. Pole teada, mida need kaks komandöri arutasid, kuid on pakutud, et võibolla arutati juba siis võimule pääsemist. Vespasianus nõudis, et sõjalise operatsiooni jätkamine Juudamaal nõuab uue keisri Galba käskkirja. See võis olla ka poliitiline käik, sest Vespasianus otsustas aktsepteerida Galba võimu, kuna keiser pärines auväärsest perekonnast, kellega vastuollu astumine oleks olnud ohtlik. Vespasianus hoidis madalat profiili ning saatis talvel 68.–69 oma poja Tituse Galbat õnnitlema.
Uudised Galba mõrvast 15. jaanuaril 69 jõudsid Tituseni, kui ta oli Korinthose saarel, teel Galbat õnnitlema, mille järel Titus naasis Vespasianuse juurde. Kodusõda Roomas oli vältimatu, kuid peamised troonile pretendeerijad, Otho ja Vitellius olid mõlemad mehed, kellega Vespasianus oleks võinud konkureerida. Pärast Otho lüüasaamist hakkas ta toetajaid koguma. 1. juulil kuulutasid kindla plaani alusel kaks Egiptuse leegionit Vespasianuse keisriks ning paar päeva hiljem tegid seda ka Süüria ja Juudamaa leegionid. Vaevalt, et impeeriumi teiste osade reageerimine oli planeerimata, kuid Vespasianus väitis, et tema toetus põhines Vitelliuse valel juhtimisel. pisi|Vespasianuse poeg Titus Oma positsiooni kindlustamiseks viis ta 69. aasta kesksuvel läbi põgusa kampaania juutide vastu. Ta saatis ka oma laevastiku välja, millel oli käsk kohtuda Mucianusega. Vespasianus ise suundus Aleksandriasse, kus hoidis kinni maisivarusid, mis olid mõeldud Rooma saatmiseks. Augustis 69. aastal avaldasid Vespasianusele toetust ka Balkanil asuvad väed ning üks sealne komandör, Antonius Primus sisenes viie leegioniga Itaaliasse, kus purustas Cremona lähedal peamised Vitelliuse väed ning linn rüüstati. Seejärel võttis Antonius suuna lõunasse ning sisenes Rooma 20. detsembril. Vitellius võeti kinni ja hukati. Siiski ei jõudnud Antonius jõuda linna õigel ajal, et hoida ära Vespasianuse venna Sabinuse hukkamist, kes oli okupeerinud Kapitooliumi ja kaitses seda Vitelliuse vägede eest. Väideti ka, et ilma Antoniuse sissetungita oleks Vespasianus suutnud võimu võtta vereta, mis on pigem ebatõenäoline. Mingit tänu Antoniusele ei järgnenud. Kiirelt jõudis kohale Mucianus, kes haaras Roomas ohjad enda kätte.