cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katariina Unt
Katariina Unt (1993–1995 Sammul, 1995–1997 Lauk, 1997–2002 Lauk-Tamm, 2002–2010 Lauk; alates 2011 Unt; sündinud 6. detsembril 1971 Tallinnas ) on eesti näitleja.
RT (televõrk)
Kriitika
5. märtsil 2014 teatas RT America uudistesaatejuht Elisabeth (Liz) Wahl otsesaates oma töölt lahkumisest, öeldes: "Ma ei suuda olla osa Venemaa rahastatud võrgustikust, mis peseb puhtaks Putini tegusid. Ma olen uhke, et ma olen ameeriklane ja usun tõe levitamisse. Ja seetõttu, pärast seda uudistesaadet, ma astun tagasi." Tagasiastumise otsene põhjus oli Vene vägede sissetung Ukrainasse ja selle õigustamine RT poolt.
Gleb Bichele
Gleb Bichele (30. juuli 1909 Narva – 28. detsember 2004 Tartu) oli Eesti mehaanikateadlane.
Mardipere tänav
thumb|Mardipere tänav
Katariina Unt
Ta on lõpetanud 1990. aastal Pärnu 6. Keskkooli ja 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend).
Pakri tänav
Pakri tänav on tänav Paldiskis.
Katariina Unt
Aastatel 1994–2001 töötas ta Tallinna Linnateatris. Seejärel oli vabakutseline näitleja. Aastatel 2007–2015 oli VAT Teatri näitleja. Aastatel 2012–2016 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 27. lennu juhendaja (koos Peeter Raudsepaga) ja näitlejatöö õppejõud.
Gleb Bichele
Arvutas 1936. aastal orbiite, mis oleksid soodsad Kuule, Veenusele ja Marsile lendamiseks.
Pakri tänav
Tänav saab alguse Paldiski lahe äärest ja suundub kirdesse. Tänav ristub Mere, Peetri, Rae, Adamsoni ja Lääne tänavaga.
Katariina Unt
Alates 2017. aasta sügisest on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitlejatöö lektor.
Gleb Bichele
Füüsika-matemaatikakandidaat (1946), dotsent (1949).
Mardipere tänav
Mardipere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Gleb Bichele
Ta oli 1944–1956 TRÜ õppejõud, 1944–1946 teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1946–1956 samas dotsent, 1952–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikakateedri juhataja, 1957–1963 samas põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna dekaan.
India autotööstus
India autotööstuse alguseks loetakse aastat 1945, mil rajati firma Mahindra & Mahindra, mis hakkas sissetoodud komponentidest koostama maastikuautosid Jeep CJ. Pärast India iseseisvumist 1947. aastal hakkasid sõiduautosid tootma Premier ja Hindustan. Veoautode ja busside valmistamisel domineeris Tata Motors.
Katariina Unt
Isiklikku
Tema ema on sisearhitekt Malle Lauk, isa metallikunstnik Tõnu Lauk.
RT (televõrk)
Kriitika
18. juulil 2014 teatas RT Internationali Londoni korrespondent Sara Firth Twitteris, et lahkub töölt, kuna ei suuda enam valetada. "Mul on suur austus paljude oma kolleegide suhtes, kuid ma pooldan tõde. RT stiili reegel nr 1 on: Ukraina on alati süüdi." Sara Firth oli RT-s töötanud viis aastat. Tema tagasiastumine oli seotud Malaysia Airlinesi lennuki allatulistamisega eelmisel päeval, milles RT süüdistas Ukraina võime, samas kui muu maailm pidas süüdlaseks Ida-Ukraina venemeelseid separatiste ja Venemaad ennast.
Katariina Unt
Isiklikku
Ta oli aastatel 1993–1995 abielus Indrek Sammuliga ja 1997–2003 Raivo E. Tammega (neil on ühine tütar Rebecca). 2011. aastal abiellus ta kolmandat korda.
RT (televõrk)
Kriitika
Paljud organisatsioonid ja isikud on kritiseerinud teemade ja isikute valikut telesaadetes. Rohkesti ruumi ja kõneaega antakse kõikvõimalike vandenõuteooriate esindajatele, saadetes on sageli külalisteks marginaalsete rühmituste esindajad, kes väljendavad vaateid, mis võimendavad läänemaailmas esinevaid probleeme.
Sanktsioonid
Juunis 2020 keelustas Läti elektroonilise massimeedia nõukogu seitsme RT telekanali edastamise Läti territooriumil. Kanalid «RT», «RT HD», «RT Arabic», «RT Spanish», «RT Documentary HD», «RT Documentary» ja «RT TV» keelatakse põhjusel, et neid kontrollib ja juhib Dmitri Kisseljov, kelle suhtes on Euroopa Liit kehtestanud sanktsioonid Ukraina territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja iseseisvuse õõnestamise eest. 8. juulil 2020 tegi sarnase otsuse Leedu.
India autotööstus
pisi|Premier Padmini taksoversioon. Foto: David Wilmot
pisi|Hindustan Motors Ambassador
pisi|Veoautod maanteel Rajasthanis
Weitensfeld im Gurktal
1479. aastal andis keiser Friedrich III Serbia Brankovići dünastia eksiilis liikmetele Weitensfeldi lossi.
India autotööstus
India autotööstust iseloomustas pikka aega protektsionistlik ja bürokraatlik majandussüsteem (licence raj) mistõttu vananenud automudelid püsisid kaua tootmises ja tolle ajastu autoturgu valitsenud Premier Padminit (algselt Fiat 1100) ja Hindustan Ambassadori (Morris Oxford III) peetakse siiani India autotööstuse sümboleiks. Mõlemat kasutatakse laialdaselt ka taksodena.
Esimeseks moderniseerimiskatseks oli aastal 1981 India valitsuse osalusel loodud firma Maruti Suzuki, mis tõusis erinevaid Suzuki mudeleid tootes kiiresti India müüduimaks automargiks ja on seda tänini. Premier Padmini tootmine hakkas seepeale vähenema, kuigi täielikult lõppes tootmine alles aastal 2000. Hindustan Ambassadori tootmine lõpetati madala nõudluse tõttu 2014. aastal.
Pakri tänav
Tänav sai nime juunis 1994.
Jaapani Akadeemia
pisi|130px| [[Yukichi Fukuzawa, akadeemia esimene president (1879).]] pisi|130px|[[Amane Nishi, akadeemia president 1879–1880 ja 1882–1886.]] pisi|130px| [[Saburō Yamada, akadeemia president (1948–1961)]] Jaapani Akadeemia (jaapani keeles 日本学士院, Nippon Gakushiin) on Jaapani teaduste akadeemia.
India autotööstus
Aastal 1991 liberaliseeriti oluliselt India majandussüsteemi. See avas tee välismaiste tootjate tehaste avamiseks Indias, riigi autotoodang suurenes kiiresti. Samal aastal alustas ka kodumaine Tata Motors lisaks veoautodele sõiduautode tootmist.
Pakri tänav
Pakri tänava ääres asuvad Paldiski Püha Georgi kirik, Paldiski Nelipühi kirik ja Paldiski Spordikeskus.
India autotööstus
Aastal 2011 valmistati Indias üle 3,9 miljoni auto. India oli toodangumahult maailma autotootjate seas 6. kohal.
Jaapani Akadeemia
Jaapani Akadeemia asutati aastal 1879 Tōkyōs esialgse nimega Tōkyō Akadeemia; eeskujuks oli Londoni Kuninglik Selts. 1906. aastal reorganiseeriti akadeemia Keiserlikuks Akadeemiaks. Aastast 1947 kannab akadeemia tänast nime. Tōkyō Akadeemia esimesed presidendid olid läänemeelsed kirjanik ja tõlkija Yukichi Fukuzawa (määrati esimeseks presidendiks 1879. aasta jaanuaris) ning filosoof Amane Nishi, kes vahetas Fukuzawa presidenditoolis välja 1879. aasta juunis.
Kõige kauem (1948–1961) juhtis Jaapani akadeemiat õigusteadlane Saburō Yamada – ajal, mil Jaapani suhted läänemaailmaga liikusid taas tõususteele.
Struktuur
Akadeemia liikmeskond on jagatud kahte sektsiooni. Kumbki sektsioon jaguneb omakorda alamsektsioonideks.
Auhinnad
Jaapani Akadeemia annab välja järgmisi auhindu: alates 1911. aastast Keiserlikku auhinda ja Jaapani Akadeemia auhinda, alates 1987. aastast iga kahe aasta tagant Edinburghi hertsogi auhinda ning aastast 2004 igal aastal Jaapani Akadeemia medalit.
Jaapani Akadeemia auhind antakse igal aastal kuni üheksale inimesele. Selle autasuga kaasneb miljoni jeeni suurune auhinnaraha.
Akadeemia jaapani liikmed
pisi|130px|Akadeemia liige (1906) [[Shibasaburō Kitasato, katkutekitaja avastajaid.]] pisi|130px| Akadeemia liige (1951) [[Shin'ichirō Tomonaga, kvantelektrodünaamika loojaid]] Jaapani Akadeemia statuudi järgi on liikmete arv piiratud. 1949. aastast kehtiv statuut näeb ette 150 liikmekohta jaapani liikmetele. Tegelikult oli akadeemial 2014. aasta augustis 133 jaapani liiget. Ülejäänud kohad (17) olid vakantsed. Uusi liikmeid valitakse igal aastal detsembris. Viimastel aastatel on valitud aastas viis uut liiget.
Jaapani teadlaste rahvusvahelist kaalu näitab asjaolu, et 38 Jaapani Akadeemia liiget (jaapani liiget) on läbi aegade valitud USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks.
Akadeemia välisliikmed
Jaapani Akadeemia 1949. aastast kehtiv statuut näeb ette 30 auliikmekohta välismaalastele. Tegelikult oli akadeemial 2014. aasta augustis 26 välisliiget (auliiget) ja 1 eristaatusega auliige. Kui 1975. aastal külastas Jaapani Akadeemiat prints Philip, Edinburghi hertsog, anti talle auliikme staatus panuse eest teaduse ja teadusühingute arengusse.
Välisliikmed humanitaar- ja sotsiaalteaduste sektsioonis
pisi|130px|Akadeemia auliige (1990) [[japanoloog Donald Keene oma kodus Tōkyōs (2002)]]
Välisliikmed loodusteaduste, täppisteaduste ja rakendusteaduste sektsioonis
pisi|130px|Akadeemia auliige (1984) [[Yoichiro Nambu, jaapani päritolu USA füüsik, kvantkromodünaamika arendajaid.]]
Jaapani Akadeemia varasemad välisliikmed
Kokku on Jaapani Akadeemiasse läbi aegade valitud 2014. aasta augusti seisuga 92 välisliiget. Praegused välisliikmed on nimetatud eespool.
Välisriikide teadlasi hakati akadeemiasse valima 1895. aastal. Esimene välismaalane akadeemias oli prantsuse õigusteadlane Gustave Émile Boissonade de Fontarabie (1895). Teise välismaalasena lisandus koosseisu alles 1925. aastal Briti orientalist Charles Eliot. Järgmistel aastatel valiti Keiserlikku Akadeemiasse veel mõned liikmed, kuid ajavahemikus 1938–1949 akadeemias võõramaalased puudusid. Alles 1949. aasta lõpul valiti akadeemiasse taas välismaalane – prantsuse orientalist René Grousset. Paari kuu pärast lisandus korraga 8 uut auliiget, teiste seas Albert Einstein, Niels Bohr ja Robert Oppenheimer. Werner Heisenberg valiti akadeemiasse 1965. aastal, kahekordne Nobeli füüsikaauhinna laureaat John Bardeen 1977. aastal.
India autotööstus
India kodumaised sõiduautomargid on Hindustan Motors, Mahindra & Mahindra, Premier, Tata Motors. Suurema osa riigi sõiduautotoodangust annavad välisfirmade Indias asuvad tehased.
India olulisemad kodumaised veoautomargid on Asia Motor Works, Eicher Motors, Force Motors,Tata Motors.
Puhtulaiu tamm
Puhtulaiu tamm on tamm Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Puhtulaiul. See on Puhtulaiu tammedest kõige suurem.
Puu rinnasümbermõõt on 481 cm ja kõrgus 24 m. Aastal 2000 määrati puu vanuseks 370 aastat.
Moweri maakond
Moweri maakond (Mower County) on maakond Ameerika Ühendriikides Minnesota osariigis.
Rubensi toru
Rubensi toru (ka seisulaine leegitoru või leegitoru) on vanaaegne füüsikaseade torus olevate seisulainete olemasolu demonstreerimiseks. Rubensi toru leiutas Saksamaa füüsik Heinrich Rubens 1905. aastal. Toru see näitab selgelt helilainete ja helirõhu vahelist seost, olles algeline ostsilloskoop. Tänapäeval leiab Rubensi toru vähe kasutust ja tavaliselt akustika õppevahendina.
Moweri maakond
Maakonna halduskeskus on Austin.
Rubensi toru
2019. aastal ehitati Saku Suurhalli laval teadusetenduseks kümnemeetrine Rubensi toru, millega taotleti ka Guinnessi rekordit seni pikima Rubensi toru kasutamise eest.
Moweri maakond
Ajalugu
Maakond moodustati 1855. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Reigi mõis
Reigi mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Bernhard I
Bernhard I on olnud mitme valitseja nimi:
Roio pae
pisi|Roio pae Roio pae on liivakivipaljand Ahja jõe paremkaldal Kiidjärve sillast umbes 400 meetrit allavoolu. Roio pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Roio pae on kuni 5 meetrit kõrge ja 30 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand.
Atenuaator
Atenuaator on mitmetähenduslik sõna.
Aksu
Aksu on mitme koha nimi.
Terry maakond
Terry maakond (Terry County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Brownfield.
Maakond moodustati 1876. aastal.
Babajevo rajoon
Babajevo rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblastis. Selle keskuseks on Babajevo linn. Piirneb läänes Leningradi oblastiga.
Rajoon jaguneb halduslikult 7 kohalikuks omavalitsuseks.
Rajooni põhjaosas elab vepslasi.
Alexia Hilbertidou
pisi|Alexia Hilbertidou [[NASA meeskonnaga, juuli 2017]]
Alexia Hilbertidou (sündinud 10. veebruaril 1999 Küprosel) on Uus-Meremaa naisõiguslane ja ühiskondlik aktivist. Ta on asutanud ettevõtte GirlBoss New Zealand, mille eesmärgiks on aidata Uus-Meremaa noortel naistel tööturule jõuda.
Elukäik
Alexia Hilbertidou sündis Küprosel, tema vanemad kolisid Uus-Meremaale, kui Alexia oli alles beebieas. Ta on kreeka ja samoa päritolu. Ta õppis Aucklandis (Albany Senior High School), kus ta oli IT- ja füüsikatundides sageli klassi ainuke tüdruk. Alexia Hilbertidou asutas GirlBoss New Zealand'i, kui ta oli 16. Tema eesmärgiks oli julgustada teismelisi tüdrukuid minema õppima teaduse, tehnnoloogia, inseneritehnika ja matemaatikaga seotud erialasid, et olla hiljem konkurentsivõimelised üha enam tehnika ja teaduse poole liikuval tööturul.
Tunnustus
2016. aastal võitis Hilbertidou Noore Juhi auhinna ("Young Leader Award", mida jagatakse Uus-Meremaal kõige mõjukamatele alla 25-aastastele naistele). Ta esindab Uus-Meremaad rahvusvahelises Teismeliste Juhtide Kogus (Global Teen Leader Summit). 2018. aastal sai Hilbertidou Buckhinghami palees toimunud tseremoonial Kuninganna Noore Juhi Auhinna (Queen's Young Leader Award).
Alexia Hilbertidou ja SOFIA
pisi|Alexia Hilbertidou [[SOFIA'l]]
Maimu tänav
Maimu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Maimu tänav sai nime 18. augustil 2003. Tänav on saanud nime kalandustermini maim järgi.
¡Alarma!
"¡Alarma!" on ansambli Daniel Amos album (1981).
Ta on ka nelikalbumi "The ¡Alarma! Chronicles" esimene album.
Salutähe tänav
Salutähe tänav on tänav Tartus Ihaste linnaosas.
Tänav sai nime 1991.
Rafael Carioca
pisi|Rafael Carioca 2010. aastal [[Moskva Spartaki särgis]] Rafael de Souza Pereira (tuntud kui Rafael Carioca; sündinud 18. juunil 1989 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Tigres UANL.
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Grêmio, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal.
2008. aasta detsembris sõlmis ta viieaastase lepingu Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva Spartak. 2010. aasta hooajal mängis ta laenul Brasiilia kõrgliiga klubis Vasco da Gama.
Aastatel 2014–2017 mängis Rafael Carioca Brasiilia kõrgliigas Atlético Mineiro ridades. 2014. aastal võitis ta klubiga Brasiilia karika. 2015. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2017. aasta augustis siirdus ta Tigres UANL-i. Kahel korral on ta klubiga tulnud Mehhiko meistriks. 2020. aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.
Lemle tänav
Lemle tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Lemle tänav sai nime 19. septembril 2001. Tänav on saanud nime veetaimede lemleliste järgi.
Studénka
Studénka paikneb merepinnast 239 meetri kõrgusel.
Saastna nõiamänd
Puu kõrgus on 15 meetrit.
Studénka
Linna läbib Praha–Krakówi raudteeliin.
Timothy Liljegren
Timothy Winston Liljegren (sündinud 30. aprillil 1999 Kristianstadis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
2017. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i draft'is 17. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Maple Leafsiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2017/18 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies. Oma debüüthooajal oli ta kõige noorem uustulnukaks AHL-is. 2018. aastal võitis ta Marliesiga Calder Cup'i. 2020. aastal valiti Liljegren AHL-i tähtede mängule.
NHL-is debüteeris Liljegren 18. jaanuaril 2020 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Maple Leafsi põhikoosseisus asus ta mängima hooajal 2021/22. Esimese värava lõi ta liigas 15. jaanuaril 2022 mängus St. Louis Bluesi vastu.
Liljegren võitis hõbemedali 2016. aastal Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ja 2018. aastal Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel.
Lüükia ja Pamfüülia
thumb| thumb|300px|Rooma Väike-Aasia provintsid Trajanuse ajal, sealhulgas Lycia et Pamphylia thumb|300px|Rooma keisririik [[Hadrianuse ajal (valitses aastatel 117-38), senatiprovints Lycia et Pamphylia Lõuna-Anatoolias]]
Lüükia ja Pamfüülia (ladina: Provincia Lycia et Pamphylia, kreeka: ἐπαρχία Λυκίας και Παμφυλίας) oli Rooma keisririigi provints Lõuna-Anatoolias. Selle asutas keiser Vespasianus (valitses aastatel 69- 79 pKr), kes ühendas Lüükia ja Pamfüülia üheks haldusüksuseks. Aastal 43 pKr annekteeris keiser Claudius Lüükia. Pamfüülia oli olnud osa Galaatia provintsist.
Vespasianuse joonistatud piirid kulgesid Induse jõest (mis voolas selle ülemisest orust Kaarias) läänes Pisiidia platool kuni Ascaniose järveni (Burdur Gölü), Apameiast lõunasse. Põhjas ja idas moodustas see joone, mis järgis Limna (Hoyran Gölü) ja Caralise (Beyşehiri järv) järvede kaldaid, pööras lõunasse Adalla lahte (mare Pamphylium) ja järgis mõneks ajaks Tauruse mägesid (Toros dağları) ida suunas kuni Isauriani. Seejärel järgnes Kiliikia Trahheia, et jõuda merre Iotapest läänes. Piirid selgusid, võttes arvesse geograafilisi ja majanduslikke tegureid. Kaasa arvati Ksanthose, Kestrose (Aksu) ja Eurymedoni (Köprüçay) jõgede vesikonnad. Peamised linnad olid kahe viimase jõe suudmetes. Pisiidias Pamfüülias järgisid nad osaliselt mõnd teed Anatoolia sisemaale. Kõige olulisem oli tee Attaleiast (Antalya) Apameiasse. Lüükias järgis tee Patarast Laodikeiasse rannajoont. Olulised linnad olid Side, Ptolemais, Gagai ja Myra rannikul, Seleukia sisemaal ning Kremna, Colbhasa ja Komama Pisiidia platool, kuhu Augustus rajas Rooma kolooniad (asulad). Milyase platool olid Oinoanda, Tlos, Nisa, Podalia, Termessos ja Trebenna. Teised olulised linnad Lüükias olid Pednelissos, Ariassos ja Sagalassos; piki Eurymedonit olid Aspendus ja Perge, kus oli Artemise pühamu. Kõige olulisem linn piirkonnas oli Patara Ksanthose suudmes.
Keiser Diocletianuse (valitses aastatel 284-305 pKr) haldusreformiga, mis suurendas Rooma provintside arvu kaks korda, vähendades nende suurust, jaotati Lüükia ja Pamfüülia provints kaheks eraldi provintsiks. Provintsid rühmitati 12 diötseesi, mis allusid keisririigi neljale pretoriaanide prefektuurile. Lüükia ja Pamfüülia allusid Aasia diötseesile (Dioecesis Asiana), mis kuulus pretoriaanide idaprefektuuri (Oriens).
T-vitamiin
T-vitamiin (ka Goetschi vitamiin, torutiline, T-vitamiini kompleks) on peamiselt putukate ning selgroogsete kasvu reguleeriv toitumisfaktor, mida leidub looduslikult mitmes seeneliigis. Keemilise koostise kohta on andmeid vähe: arvatakse, et nimetatud vitamiinid koosnevad foolhappest, B12-vitamiinist jm.
T-vitamiin on vesilahustuv ja üsna kuumuskindel toitumisfaktor, mida leidub sellistes seentes nagu torula (lad k Candida utilis) ja Penicillium, samuti termiitide koloonia nendes putukates, kes mainitud seentest toituvad (näiteks termiitide töölistest putukaid toidetakse valdavalt suhkrutega).
Vitamiini kui kasvufaktori ja -regulaatori toime avastati putukatega (peamiselt termiitidega) tehtud katsete kaudu, kuid kasvamise kiirenemist täheldati ka hiirtel, salamandritel, konnadel, sipelgatel ja harilikel äädikakärbestel.
T-vitamiini avastajaks peetakse Austria bioloogi dr Wilhelm Goetschi (1947), kes avastas, et termiidid ei tooda vitamiini ise, vaid saavad seda toiduga.
Adlerberg
Adlerberg oli aadlisuguvõsa. Suguvõsa üks esivanemaid oli 1599–1602 Rootsi foogt Erik Rasmussen. Eriku pojapoeg oli teoloogiadoktor ja Uppsala peapiiskop Olaus Swebelius. Olause seitse last said 1684. aastal aadlitiitli ja ühes sellega nime Adlerberg.
Suguvõsa immatrikuleeriti 1777 Eestimaa rüütelkonda ja 1821 Liivimaa rüütelkonda.
Suguvõsale kuulus eri aegadel Eesti alal Varudi mõis.
Šeduva
Šeduva on linn Leedus Radviliškise rajoonis. Linn on Šeduva valla halduskeskuseks. Šeduva asub merepinnast keskmiselt 87 meetri kõrgusel, linnas asub Šeduva moreenkõrgustik (115–125 m). Linna läbib Radviliškise-Daugavpilsi raudtee.
Šeduvas on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, hollandi tuulik, aastal 1649 püstitatud katoliku kirik.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šeduva elanikest leedulasi 97,69%, venelasi 1,38% ja teiste rahvaste esindajaid 0,93%.
Ajalugu
Esimesed kirjalikud teated linna kohta pärinevad aastast 1449, mil seal sündis Kiievi rabi Moše Hagole. Aastast 1529 pärinevad teated sealse kiriku kohta. Aastal 1542 nimetati Šeduva linnaks, Magdeburgi õigused sai see 25. juunil 1654. Algul valitses linn end ise, kui aastal 1775 hakkas see kuuluma Stanisław II-le. Toona kaotasid paljud väiksemad linnad Magdeburgi õigused, kuid aastal 1779 sõlmisid linnaelanikud kuningaga lepingu, mille alusel sai Šeduva omavalitsuse tagasi. Kuigi ametlikult oli sellest ajast peale tegemist aleviga, säilisid asulal linnaõigused ja see oli staatuselt maakonnalinnadega võrdne.
Aastal 1798 ostis Šeduva mõisa parun von Ropp. Ta ei tunnistanud alevi elanike õigust omavalitsusele ja hakkas neilt nõudma teopäevi. Elanikud kaebasid ta peale ja võitsid aastal 1814 Šenatis kõigi oma privileegide tunnustamise.
Peale 1863. aasta ülestõusu mahasurumist muudeti Šeduva raekoda õigeusu kirikuks. Aastal 1879 ehitati kirikule keskväljakule uus hoone, aga aastal 1934 see lammutati.
Aastail 1871-1873 valmis linna läbiv raudtee, mis aitas kaasa kaubanduse arenemisele. Aastal 1897 olid 61 % linna elanikest juudid, kohalik kaubandus oli peaaegu täielikult nende kontrolli all. Aastal 1941 hävitasid Saksa okupatsiooniväed kõik sealsed juudid, põhiliselt lasti neid maha 25. ja 26. augustil, mil tapeti kokku 664 inimest.
Sepavälja tänav
Sepavälja tänav on tänav Tartus Ropka linnaosas.
Sepavälja tänav algab Sepa tänavalt ja suundub edelasse. Tänavaga ristuvad Leegi ja Alasi tänav. Tänava lõpus paikneb põhiosaga risti tänava teine lõik, mis ulatub Võru tänavast Sepakuru tänavani.
Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaam
pisi|Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaam Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaam (ka Pivdennoukrainska tuumajaam) on tuumaelektrijaam, mis asub Ukrainas, Južnoukrajinski linna lähedal Mõkolajivi oblastis.
Kuressaare Vanalinna Kool
Kooli sünniaasta on 1995, kui kool sai Kuressaare Vanalinna Keskkoolist Kuressaare Vanalinna Kooliks. Kool oli alates aastast 1996 kuueklassiline, aastal 1999 sai üheksaklassiliseks. Praeguse nime sai kool 1995. aastal.
Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaam
Ehitust alustati aastal 1977, töötab alates 1983. aasta algusest.
Intsidendid
2019. aastal avastati tuumajaama arvutitega seotud ebaseaduslik krüptoraha kaevandamine.
Risto Vürst
pisi|Risto Vürst [[Põhja-Tallinn (ansambel)|Põhja-Tallinna koosseisus "Ringvaate" Eesti Laul 2013 salvestusel 3. veebruaril 2013]] Risto Vürst (sündinud 8. juulil 1989), esinejanimega Fate, on eesti räppar, hiphoppar ja laulusõnade autor.
Kuressaare Vanalinna Kool
Kronoloogia
1811 – valmis kooli uus hoone (praegu Pikk tänav 31 Kuressaare Vanalinna Kool). Hoones asus kolmeklassiline Kuressaare Kreiskool, mis moodustati 15. septembril 1804. aastal asutatud Kuressaare linnakooli kolmest kõrgemast klassist.
1839 – Kuressaare kreiskool reorganiseeriti Kõrgemaks Aadli Kreiskooliks, õppetöö toimus saksa keeles. Aastatel 1842/1943 toimus koolihoone ümberehitus
Risto Vürst
Oktoobris 2014 ilmus Getter Jaani singel "Isa jälgedes", loo autorid on Risto Vürst ja Sven Lõhmus.
Kuressaare Vanalinna Kool
Kronoloogia
1861 – Venemaa keisririigi määrusega reorganiseeriti kool neljaklassiliseks progümnaasiumiks
1865, 12. mail – Kuressaare Poeglaste Gümnaasium reorganiseeriti 7-klassiliseks gümnaasiumiks
Risto Vürst
Juunis 2015 ilmus Artjom Savitski ja Maia Vahtramäe singel "Kõik algab uuesti", loo autor on Risto Vürst.
Kuressaare Vanalinna Kool
Kronoloogia
1887 – gümnaasium muudeti venekeelseks kooliks, sajandivahetusel lubati eesti keelt õpetada fakultatiivselt. Venestusajal, aastail 1887–1892 mindi koolides kõikides ainetundides (v.a usuõpetus) järk-järgult üle venekeelsele õpetusele. 1893. aastast keelati emakeel linnas mitte ainult õppekeelena, vaid ka õpilaste suhtlemiskeelena koolis.
1891 – gümnaasium reorganiseeriti 8-klassiliseks gümnaasiumiks
1907–1910 – koolihoone restaureeriti juugendstiilis
1910 – gümnaasium nimetati Venemaa keisri Nikolai II poja auks Aleksei Nikolajevitši nimeliseks – Aleksei Gümnaasium
1915–1917 õppetöö katkes I maailmasõja tõttu, kooli evakueerimine Danilovisse
1922–1937 – Saaremaa Ühisgümnaasium
1934 – gümnaasiumi juurde asutati 5-aastane Saaremaa Keskkool
1937 – Saaremaa Gümnaasium
1940 – Kuressaare Keskkool
1941–1944 – Kuressaare Gümnaasium
1944 – sõja käigus hävines koolihoone peaaegu täielikult
1960 – Kingissepa 8-klassiline kool
1993/1994 – Kuressaare 3. Keskkool (vene ja eesti õppekeelega) Kooli juurde tulid osaliselt I–IV klass Kuressaare 1. Keskkooli juurest. Nii kaotati Kuressaare koolides õhtupoolne vahetus. Seda aastat loeme Kuressaare Vanalinna Kooli algusaastaks.
1994/1995 – Kuressaare Vanalinna Keskkool
1995/1996 – Kuressaare Vanalinna Kool
1999/2000 – kool muudeti ainult eesti õppekeelega kooliks
Emmaste Immanueli kogudus
Kogudus kuulub EELK Saarte praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Hüllo-Kristjan Simson, organist Siiri Rüütelmaa. Juhatuse esimees on Siiri Rüütelmaa.
Alarma!
Tiraaž on ajakirja enda väitel 15 miljonit.
Throckmortoni maakond
Throckmortoni maakond (Throckmorton County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Throckmorton.
Maakond moodustati 1858. aastal.
Auruturbiin
pisi|Modernse auruturbiini [[rootor]]
Auruturbiin on soojusjõumasin (labamasin), mis muundab kõrgsurve veeauru potentsiaalse energia kõigepealt kineetiliseks energiaks ja seejärel pöörleva rootori võlli mehaaniliseks energiaks.
Auruturbiine liigitatakse aktiiv- ja reaktiivturbiinideks, mille energiamuundamise kasutegur on tavaliselt 60 % ja 85 %, kui väljuv aur läheb tööstusettevõtete tarbijatele. Nüüdisaegsete auruturbiinide siseneva auru rõhk ulatub 24–26 MPa-ni, auru temperatuur kuni 580 °C-ni ja turbiini võimsus kuni 1 GW-ni. Auruturbiine kasutatakse elektri tootmiseks elektrijaamades ja sõjalaevade jõuallikana.
Game Maker Language
Game Maker language (GML) on Game Makeri skriptikeel.
Valimisringkond nr 5
pisi|Valimisringkond nr 5 Valimisringkond nr 5 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Hiiu, Lääne ja Saare maakonna.
1992. aasta Riigikogu valimised
Ringkond hõlmas Harju ja Rapla maakonna (praegu 4. ringkond). Ringkonnas oli saadaval 10 mandaati.
1995. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.
1999. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 6+1 mandaati.
548
548. aasta (DXLVIII) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas kolmapäeval. Arvu 548 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Valimisringkond nr 5
2003. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
2007. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
2011. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 58 583, neist käis valimas 34 281 ehk 58,52%. E-hääli anti 8626.
Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Jaanus Tamkivi (RE), Urve Tiidus (RE), Kalle Laanet (KE), Tõnis Palts (IRL) ja Neeme Suur (SDE).
2015. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 56 033, neist käis valimas 33 851 ehk 60,4%. E-hääli anti 11 030.
Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Urve Tiidus (RE), Kalle Laanet (RE), Enn Eesmaa (KE), Hannes Hanso (SDE), Raivo Aeg (IRL) ja Andres Ammas (EVA). Kompensatsioonimandaadiga sai Riigikokku Lauri Luik (RE).
2019. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati.
Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Kalle Laanet (RE) 3344 häälega, Helle-Moonika Helme (EKRE) 3202 häälega ja Enn Eesmaa (KE) 1805 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Urve Tiidus (RE) 2617 häälega, Jaanus Karilaid (KE) 1661 häälega ja Heiki Kranich (RE) 390 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 54 833, neist käis valimas 36 017 ehk 65,7%. E-hääli anti 34 242.
Sepikoja tänav
Sepikoja tänav on tänav Tartus Ropka linnaosas.
Sepikoja tänav saab alguse Võru tänavalt ja suundub itta. Tänav ristub Sepakuru, Ääsi ja Kolde tänavaga ning lõppeb Jalaka tänavaga ristudes.
Bay maakond
Bay maakond võib olla:
Käba tänav
Käba tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Käba tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime kalastusvahendi käba järgi (käba – 'võrgu või õnge ujuk').
Schafbergbahn
Schafbergbahn on meetrilise rööpmelaiusega ratasajamiga raudtee Ülem-Austrias ja Salzburgi liidumaal, viies St. Wolfgang im Salzkammergutist üles Schafbergile (1783 m). Kogupikkusega 5,85 km saavutab see kõrguste erinevuse u 1200 m.
Schafbergbahni ehitust hakati ette valmistama 1892. aastal ja töid alustati järgmisel aastal. Selle omanik on Österreichische Bundesbahnen (ÖBB) ja sellega opereerib kohalik ettevõte SchafbergBahn und Wolfgangsee Schifffahrt (SLB), mis on Salzburg AG osa. Raudteel on nii traditsioonilised auruvedurid kui ka diiselvedurid, sealhulgas vagunid. Väidetavalt on see vanim auru jõul töötav ratasajamiga raudtee Austrias.
Ajalugu
19. sajandil sai Schafberg populaarseks mägironijate seas, eriti oma tipuvaate tõttu, kust võib näha kuni viit Austria järveringkonna järve. 1839. aastast on tipus olnud mägironijate hütt, et paremini rahuldada kasvavat külastajate arvu. Sajandi lõpu poole kutsuti üles ehitama mäest üles raudtee, et neist liikumistest kasu saada; kontseptsiooni põhiline pooldaja oli ettevõtja Bertholt Curant. Algusest peale oli raudtee mõeldud peamiselt turistidele. Samuti tunnistati, et saab pakkuda ühisteenuseid parvlaevadega üle kõrvaloleva järve.
1892. aasta aprillis algatati Schafbergbahni ehitamine. Selle ehitas peamiselt Itaalia tööjõud, arvuliselt u 350, samal ajal kui praktiliselt kõik materjalid, sealhulgas tööriistad ja elamisvahendid, transporditi muuladega, kes teostasid liini ehitamise ajal väidetavalt üle 6000 reisi erinevatele töökohtadele. Töö jätkus läbi kogu 1892/93. aasta talve, peatades vaid lühiajaliselt kõige äärmuslikumate ilmastikutingimuste korral. Teepõhi tuli mäeküljest välja lõigata koos arvukate kaevandite, truupide ja sildadega; peamised tsiviilehituslikud tunnused hõlmavad 24 m pikkust viadukti, mitut kivist kaarsilda, kaljukärpeid ja paari tunnelit, millest pikim on 91 m. Hoolimata töö väljakutsest ja liinile sageli muljetavaldava tsiviilehituse lisamisest kulges ehitamine suhteliselt kiiresti.
Ligikaudu ühe aasta jooksul olid kõik liini põhifunktsioonid lõpule viidud, mis võimaldas raudtee avada 1. augustil 1893. Ühest otsast teise on liini ulatus 5,85 km, järveäärse St. Wolfgang Schafbergbahnhofi jaama ja Schafbergspitze tipujaama vahel, kattes nende kahe koha vahel kõrguste erinevus 1220 m. Schafbergbahn on ratasajamiga raudtee, mis kasutab Abt süsteemi rööpmelaiusega 1000 mm.
Algselt telliti raudteele tööle kolm vedurit, millest viimane tarniti 1894. aastal. Selle aja jooksul tehti lisaks raudteele endale ka täiendavaid toetavaid projekte; liini tipus puudus reisijate jaoks enamik mugavusi kuni sajandivahetuseni. Umbes kümme aastat pärast raudtee avamist ehitati külgnev hotell, kus külastajatele oli palju vahendeid. Hotellikompleksi laiendas selle omanik, Österreichische Bundesbahnen, varsti pärast Teise maailmasõja lõppu ning see on aktiivne ja populaarne peatus tänapäevani.
Veerem
Traditsiooniliselt on raudteel kasutatud auruvedureid; kogu veerem ühildub liini Abt süsteemiga. Kuigi diiselvedurid on olnud Schafbergbahnil kasutusel alates 1960. aastatest, on raudtee juhtkond tunnustanud auru veojõu jätkamise kasulikkust, meelitades piirkonda turiste; vastavalt sellele tarnis Schafbergbahn 1996. aastal mitu uut Šveitsis Winterthuris SLM toodetudauruvedurit. Need uuemad vedurid on erinevalt varasematest konstrueeritud töötama raskema diislikütuse asemel kerge õliga ja neid saab käitada üks inimene.
Alates 2016. aastast opereerib Schafbergbahnil auruvedurite park (nii nafta- kui ka kivisöeküttel), töötab kaks tänapäevast Stadleri toodetud diiselvedurit ja üks diiselvagun. Kui mõned neist on suhteliselt hiljutised üksused, mis pärinevad 1990. aastatest, siis kolm vedurit pärinevad Schafbergbahni varasematest päevadest ja on seega regulaarselt opereerinud juba üle sajandi. Neid kasutatakse spetsiaalsetes pärandrongides, mis sõidavad ainult suviti, samal ajal kui suuremal osal regulaarliinidest sõidavad raudtee õliküttega vedurid.
Auru jõul töötavad rongid kasutavad puitkerega vaguniparki, mis suudab vedada maksimaalselt 60 inimest, diiselveduriga saab aga ühe reisiga vedada kuni 74 inimest. Sõiduaeg alumisest jaamast tipujaama on auru jõul 59 minutit, samas kui diiselrongiga saab kiiremini – 39 minutit. Vedurit 999.105, mis lükkas vagunit raudteel üles, esitati lühikese lõiguna 1965. aasta muusikalises mängufilmis "Helisev muusika", mille peaosas oli Julie Andrews. Mitme minuti pikkune kaader raudteest lisati 1987. aasta Ameerika-Austria telefilmile "Christmas with Flicka".
Marsruut
Alumine jaam asub St. Wolfgangi idaosas (Ülem-Austria liidumaal), Wolfgangsee ees. Pärast linnast lahkumist ja mäkke ronimise alustamist siseneb liin St. Gilgeni territooriumile Salzburgi liidumaal. Lähim raudtee oli Salzkammergut-Lokalbahn Salzburg-Bad Ischl (suletud 1957. aastal), millel oli St. Wolfgangi jaam järve vastaskaldal, mis oli Schafbergbahni vastava jaamaga ühendatud parvlaevaga.
Vaata ka
thumb|right|220px|5099 vagun (ÖBB) ja aururong St. Wolfgangi jaamas
Evald Aavik (1924–2001)
Evald Aavik (19. märts 1924 Tallinn – 12. september 2001) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 5. Keskkooli. 1943 novembrist 1944 septembrini oli Soome armees ja võitles 200. jalaväerügemendi koosseisus Jätkusõja tõrjelahingutes. Peale Eestisse naasmist mobiliseeriti ta Punaarmeesse ja saadeti tööpataljoni, kust vabanes 1947 aprillis.
1951. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Ta töötas aastal 1951 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, aastatel 1952–1958 Eesti Riiklikus Nukuteatris, 1958–1960 oli ta Rakvere Teatri näitleja, 1962–1971 Tallinna Pioneeride Palee teatri lavastaja.
Evald Aavik suri 12. septembril 2001 ja ta maeti 29. septembril 2001 Metsakalmistule.
Abtenau
Abtenau on turulinn (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas. Omavalitsus asub Tennengaus Lammertalis Lammeri jõe ääres, u. 45 km Salzburgist lõunas ja hõlmab kogu Lammertali keskosa.
Omavalitsus koosneb 23 külast: Abtenau, Au, Döllerhof, Erlfeld, Fischbach, Gseng, Hallseiten, Kehlhof, Leitenhaus, Lindenthal, Möselberg, Pichl, Rigaus, Salfelden, Schorn, Schratten, Seetratten, Seydegg, Stocker, Unterberg, Wagner, Waldhof, Wegscheid.
André Muhirwa
André Muhirwa (1920 Murehe – 28. aprill 2003) oli tutsi päritolu Burundi poliitik UPRONA parteist. Ta oli pärit Batare sugukonnast, Burundi kuninga Ntare IV pojapojapojapojapoeg, Busumanyi pealiku Mbanzabugabo poeg.
Pärast Louis Rwagasore surma rivaalitsesid Muhirwa ja Paul Mirerekano juhtkoha pärast UPRONA-s. "Ühena haruldastest ganwa liikmetest Batare sugukonnast, kes olid asunud UPRONA poolele, ilmutas Muhirwa omapärast kombinatsiooni poliitilisest tarkusest ja aristokraatlikust väljapeetusest. Tema silmnähtavalt patriitslik välimus, pikk kasv ja väljaulatuvad silmamunad, tema erakordselt kiire taip ning varjata oma sisemisi tundeid ükskõiksuse maski taha tegid Muhirwast otsekui tutsi karikatuuri." Muhirwa lahkumine partei- ja valitsusjuhi kohalt sai alguse Mirerekano korraldatud UPRONA võitlejate kokkutulekust Prints Louis Rwagasore staadionil 26. augustil 1962, kus Mirerekano süüdistas partei juhtkonda Rwagasore ürituse reetmises. Seepeale kuulutas kuningas Mwambutsa IV välja partei uue täitevkomitee valimise septembris. Esimeheks sai hutu Joseph Bamina, Muhirwa ja Mirerekano olid valitud aseesimeeste seas. Teravnenud etniliste pingete õhkkonnas teatas Muhirwa 7. juunil 1963 tagasiastumisest valitsusjuhi kohalt.
Perekond
Tal sündis kuus poega ja kolm tütart.
Esimesest abielust sündisid poeg bioloog Grégoire Muhirwa ja tütar Christine Muhirwa, kes abiellus sõjaväelase ja poliitiku Albert Shiburaga.
Aastal 1952 abiellus ta kuningas Mwambutsa IV vanema tütre Rose Paula Iribagiza (Rosa Paula Mwambutsaga). Abielu lahutati ajavahemikus 1960–1962. See oli tema teine abielu. Neil sündisid pojad Rémy ja Charles ning tütred Louise ja Michelle.
Ta oli hiljem abielus Benedicte Mukamudariga. Neil sündisid pojad Alain, Olivier ja Eddy.
Mahoni kohus
Teatud Planeeritavate Küsimuste ja Väljamaksete Uurimiskohus ehk Mahoni kohus oli avalik kohtuorgan Iirimaal, mis kehtestati 1997. aastal Dáil Éireanni poolt, et uurida korrumpeerunud poliitikute makseid poliitiliste otsuste kaudu.
Juhtumite käigus on kogutud tõendusmaterjale ja avalikke tunnistusi koos tunnistajate abiga, et uurida kohtu enda kohta ilmunud väiteid ajakirjanduses. Kohus, mis oli kõige pikemalt tegutsenud ning avalikest kohtutest kalleim, tegutses aktiivsena Põhja-Iirimaal 1997. aasta novembrist kuni 2012. aasta märtsini. Kohtu ülalpidamise maksumus küündis 250 miljonist eurost 300 miljoni euroni. 2008. aasta septembris said otsa avalikud arvamused ning legaalsete kohtumõistmiste tõttu toimusid mitmepäevased viivitused.
Murray maakond (Minnesota)
Murray maakond (Murray County) on maakond Ameerika Ühendriikides Minnesota osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1857. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8725.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
547
547. aasta
Pastora Imperio
Elukäik ja karjäär
Peagi sai temast laialt tuntud artist. 1912. aastal esines ta Madridi Teatro Romas ja hiljem paljudes paikades üle kogu Hispaania. 1914. aastal reisis ta Pariisi ja hiljem käis muu hulgas Kuubas, Argentinas ja Mehhikos. Ta sai naispeaosa Manuel de Falla balletis "El amor brujo". Esietendus toimus 15. aprillil 1915 Madridi Teatro Laras.
1928. aastal lõpetas ta karjääri, kuid naasis lavale juba 1934. aastal. Lõpliku punkti oma karjäärile pani ta 1962. aastal.
Ta oli abielus ühe kõigi aegade kuulsama härjavõitleja Rafael Gómezega (hüüdnimega El Gallo; 'kukk').
Pastora mängis filmides "Surmatants" (La danza fatal) (1914), "Ühe rassi kuninganna" (La reina de una raza) (1917), "María de la O" (María de la O) (1936), "Suur markiis" (La marquesona) (1940), "Kaneelikooreke!" (¡Canelita en rama!) (1943), "Nõiduslik armastus" (El amor brujo) (1949) ja "Duell karjas" (Duelo en la cañada) (1959). Ta mängis ka Juan Ignacio Luca de Tena näidendis "Kuhu lähed, Alfonso XII? (¿Dónde vas, Alfonso XII? ) (1957).
Danilo Kiš
Danilo Kiš (kirillitsas Данило Киш; 22. veebruar 1935 Subotica – 15. oktoober 1989 Pariis) oli Jugoslaavia kirjanik ja tõlkija.
Ta debüteeris kirjanduses 1962. aastal lühiromaanidega "Pööning" (Mansarda) ja "Psalm 44".
1973. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus ta asus Bordeaux' I Ülikoolis õpetama serbohorvaadi keelt. Aastatel 1979–1985 õpetas ta serbohorvaadi keelt ja jugoslaavia kirjandust Lille'i I ülikoolis. Toona viibis ta ka tihti Jugoslaavias, põhiliselt Belgradis ja Montenegros.
Ta on tõlkinud serbohorvaadi keelde vene poeete (Ossip Mandelštam, Sergei Jessenin, Marina Tsvetajeva), ungari poeete (Sándor Petőfi, Endre Ady), aga ka prantsuse autoreid (Lautréamont, Charles Baudelaire, Raymond Queneau, Jacques Prévert).
Danilo Kiš suri 1989. aastal Pariisis kopsuvähki ja ta maeti (vastavalt tema soovile) Belgradis õigeusu kommetele vastavalt.
Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Mirjana Miočinvić, abielu lahutati 1981. aastal. Seejärel abiellus ta Pascale Delpechiga, kes tõlkis tema raamatuid prantsuse keelde.
Oskar Elevant
thumb|Oskar Elevant 1935. aastal
Oskar Eduard Elevant (20. oktoober 1884 Tartu-Maarja kihelkond – 23. august 1951 Tartu) oli Eesti 1905. aasta revolutsionäär ja pagulane; hiljem kindlustusametnik Stockholmis ja Tallinnas. Ennekõike on Oskar Elevant tuntud kui eesti erapoliitiku ja Saksa agendi Aleksander Kesküla lähedane kaastööline ja erasekretär.
Lapsepõlv ja haridustee
Oskar Elevant (ka Elefant) sündis 1884. aasta 20. oktoobril Raadi mõisas Tartus. Tema vanemad Mihkel ja Karoliine Elevant olid eestlased. Elevant lõpetas 1902. aastal Tartu linnakooli ning õppis seejärel 1903. aastal August Jaansoni kaubanduskooli raamatupidamiskursustel Peterburis. 1904. aastal sooritas ta Valgas kooliõpetajaeksami.
Osalemine 1905. aasta revolutsioonis
1905. aasta kevadel töötas Elevant Rahvakoolide inspektori kirjutajana Tartus. Ta kuulus Tartu sotsiaaldemokraatlikku organisatsiooni, mille liikmete seas olid ka Gottlieb Ast, Karl Ast, Aleksander Kesküla, Jaan Sarv, Aleksander Sepp, August Hanko, Karl Ruga, Aleksander Tassa, Rudolf Tassa, Friedebert Tuglas, Karl Türna, Jaan Sõra, Mart Sõra, Ernst Viilks, Adele Ruttik, Alma Ein, Luise Sõra, Alma Ostra, Amalie Unt ja Alide Ertel. Organisatsioon korraldas salajasi koosolekuid, kus loeti revolutsioonilist kirjandust, ning andis välja hektograafil paljundatud lendlehti, mida levitati tööliste ja maaelanikkonna seas. Ööl vastu 4. aprilli 1905. aastal korraldati mitmete ringi liikmete juures läbiotsimised ning Elevandilt saadi kätte suur hulk kirju Aleksander Sepalt, Aleksander Tassalt ja teistelt, milles oli muuhulgas juttu "hektograafi saatmisest ja sellest, kuidas haisupommide jaoks vedelikku valmistada." Elevant, Karl Ast ja Viilks vahistati samal päeval. Vangistusest vabastati Elevant sama aasta 18. oktoobril, päev pärast tsaari manifesti 17. oktoobril vangimaja sisse piiranud Tartu Ülikooli üliõpilaste ja linnakodanike poolt. Pärast vangist vabanemist osales Elevant revolutsioonilises organiseerimistöös, kuni sotsiaaldemokraatlikud grupid arreteerimiste ja karistussalkade tegevuse tõttu laiali lagunema hakkasid.
Elu paguluses kuni Esimese maailmasõjani
1905. aasta lõpus lahkus Elevant Peterburi ja Helsingi kaudu Stockholmi, kuhu jõudis veebruarikuus. Rootsi politseitoimikus kirjeldatakse teda kui keskmist kasvu, blondi ja siniste silmadega noorukit. Sealt edasi liikus Elevant koos Rudolf Tassaga Oslosse ja lõpuks Pariisi, kus ta viibis eesti pagulaste koloonia liikmena aastatel 1907–1908. Pariisis aitas Elevant Andres Didol anda välja revolutsioonilist ajalehte Õigus ning oli 1906.–1907. aastal üks Pariisi Eesti Seltsi asutajatest. 1908–1909 elas Elevant Helsingis, kus ta töötas ühe reklaamilehe juures ning professor Kaarle Krohni alluvuses Soome Kirjanduse Seltsi juures, tegeledes Jakob Hurda rahvaluulekogust ümberkirjutuste tegemisega. Ühtlasi saatis oma sõpra viiuldaja Rudolf Tassat kontsertidel Skandinaavia pealinnades ja reisis mõnda aega ise Venemaal. Väidetavalt värvati Elevant juba tema esimese Rootsis oleku ajal Vene sandarmeeriagendi ning Stockholmi Soome-Eesti seltsi esimehe Hans Oll-Reinsoni poolt Vene salapolitsei teenistusse agendinimega "Mägi" valvama teiste välismaal viibivate revolutsionääride järele.
Alates 1910. aastast jäi Elevant püsivalt Stockholmi, kus ta esmalt andis vene keele eratunde Rootsi kindralstaabi ohvitseridele ja tegi vene keelest tõlkeid. 1911. aastal sai ta tööd kontoriametnikuna firmas Nya Förenade Elektriska Aktiebolaget, kus ta töötas kuni 1914. aastani.
Koostöö Aleksander Keskülaga
1914. aasta augustis avaldas Elevant Stockholmi Prantsuse saatkonnale soovi Prantsuse sõjaväkke astuda, kuid tema palve lükati tagasi. 1914. aasta septembris agendina Saksa kindralstaabi teenistusse võetud Aleksander Keskülaga hakkas Elevant uuesti lävima ilmselt juba 1914. aasta novembris, Kesküla esimese Rootsi-reisi ajal. Tänu Elevandile, kes 1915. aastal valiti Stockholmi Eesti Seltsi esimeheks, lõi Kesküla kontakti Stockholmis elavate sotsiaaldemokraatidest kaasmaalastega, kelle hulgas oli ka Stockholmi bolševikegrupi sekretär Jakob Bogrovski. Tänu Bogrovski sõprusele Elevandiga oli Keskülal võimalik lugeda Stockholmis viibivate bolševike kirjavahetust Leniniga Šveitsis.
1914. aastal töötas Elevant Nyman & Schultzi reisibüroos ning seejärel 1915. aasta suvel Saksa kindralstaabi ülesandel paar kuud kindlustusseltsis Salamandria. 1915. aasta sügisel asus Elevant tööle kontoriametnikuna Petrogradist Stockholmi saabunud ärimehe Marc Michel Koyre kindlustusseltsis Rossija, mis tegeles Venemaale minevate kaupade kindlustamisega. Elevandi töökaaslaseks seal oli venelane Jakov Surits, hilisem tuntud Nõukogude diplomaat. Nii tänu Suritsale, kui ka oma teistele kontaktidele oli Elevant seega hästi kursis Vene enamlaste tegevusega Rootsis. Aleksander Kesküla, kelle tolleaegseks eesmärgiks oli Rootsit Saksamaa poolel sõtta tõmmata ning kellele oli vastumeelne Rootsi sotsialistide patsifistlik tegevus, kasutas Elevandi positsiooni ära, et sööta Rootsi politseile ette valeinfot, nagu oleks 1916. aasta märtsis toimunud Stockholmi rahukonverentsil valmistatud ette terrorirünnakuid. Valesüüdistuste tagajärjel vangistati konverentsi organiseerinud noorsotsialistid Zäta Höglund, Erik Hedén ja Ivan Oljelund ning Rootsist saadeti välja Stockholmi bolševikegrupp täies koosseisus eesotsas Nikolai Buhhariniga.
1917.–1918. aastal oli Elevant Prantsuse Stockholmi saatkonna rahastatava mitteametliku Eesti välisesinduse "Eesti Büroo" sekretär ning lisaks Keskülale ühtlasi selle ainuke töötaja. Büroo asus Stockholmis Drottninggatanil hotell Regina kõrval. Elevandi ülesanneteks mh rootsikeelse "Eesti Büroo bülletääni" koostamine, trükkimine ja levitamine, büroo külaliste vastuvõtmine jne. Koos Keskülaga tegi Elevant katset diskrediteerida alates 1918. aasta veebruarist Skandinaavias viibinud esimese Eesti välisdelegatsiooni liikmeid, eeskätt Jaan Tõnissoni ja Mihkel Martnat, keda nad Prantsuse saatkonna juures süüdistasid saksameelsuses. Samuti intrigeerisid nad Soome kodusõja ajal Soome valge valitsuse vastu, püüdes takistada salajast relvade ja laskemoona transporti Rootsist Soome.
Elu ja tegevus pärast Esimest maailmasõda
Kindlustusselts Rossija läks 1919. aastal pankrotti, mille järel Elevant oli pool aastat töötu, kuid sai seejärel tööd kindlustusseltsis Hansa. 1920. aastal sündis poeg Georg Konstantin ning 1924. aastal tütar Saimi Marie.
1934. aastal võeti Elevant vastu Eesti kodakondsusesse. Juba 1924. aastast oli Elevant kannatanud depressiooni ja unetuse all ning 1935. aastal tabas teda tõsisem närvihaigus. 1935. aasta 20. juunil tegi ta meeltesegaduses katse surnuks lämmatada oma kümneaastast tütart, et säästa teda "tulevase sõja" eest. Elevandi rasket psüühilist seisundit loeti kergendavaks asjaoluks ning kohus teda seetõttu ei karistanud, küll aga veetis ta järgnevad pool aastat psühhiaatriahaiglas.