cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Övertorneå vald
Valla suuremad asulad on järgmised:
Andreas Vesalius
pisi|Andreas Vesalius Andreas Vesalius (sünnilt Andreas van Wesel, nimi Vesalius on selle latiniseeritud vorm; 31. detsember 1514 Brüssel – 15. oktoober 1564 Zákynthose saar) oli flaami anatoom ja arst. Tema peateost "De humani corporis fabrica" ("Inimkeha ehitusest") peetakse selle mõju tõttu sageli võrdseks Koperniku revolutsioonilise raamatuga "Taevasfääride pöörlemisest".
Sünd ja perekond
Andreas Vesalius sündis 1514. aastal Brüsseli meedikute peres, tema isa oli püha Rooma keisri õukonnaapteeker. Tema vanaisa oli õukonnaarst ja vanavanaisa meditsiiniõppejõud Leuveni Ülikoolis.
Haridustee
1528 läks Vesalius perekonna traditsioone järgides õppima Leuveni Ülikooli ja 1533 jätkas õpinguid Pariisi Ülikoolis.
Pariisi Ülikool oli sel ajal Galenose õpetuse taasavastamise keskus, suure antiikarsti eeskujul hakkas Vesaliust huvitama anatoomia ning temast sai peagi osav lahkaja.
Teadustegevus
Jätkuva sõjategevuse tõttu ei saanud Vesalius Pariisi tagasi minna. Selle asemel suundus ta 1537. aastal Itaaliasse Padova Ülikooli. Kohe, kui ilmnesid tema osavus lahkajana ja suured anatoomiateadmised, anti talle seal doktorikraad ja töökoht meditsiiniteaduskonnas.
Padova võimud suhtusid tema töösse ja lahkamistesse positiivselt. On teada, et kohtunik Marcantonio Contarini varustas Vesaliust laipadega ja sättis ka hukkamiste ajakava vastavalt Vesaliuse värskete laipade vajadusele.
Uuendused õpetamisel
Vesalius õpetas algselt Galenose traditsioonis ja oli väga populaarne õppejõud. Tolle ajani oli kirurgiametit ja lahkamist peetud alaväärtuslikuks, millega meedikud ise ei tegelenud. Kui lahkamisi üldse tehti, nägid need välja nii, et professor luges raamatust ning kirurg lõikas ja näitas elundeid. Kirurg oli rohkem habemeajaja kui arst.
Vesalius aga hakkas oma loengutel ise lahkama ja tudengitele elundeid demonstreerima, seletades, miks need vajalikud on. Vesaliuse lähenemine muutus populaarseks ja kirurgiameti prestiiž hakkas tasapisi tõusma vastavalt sellele, kuidas Vesaliuse õpilased tema õpetust levitasid.
Teadustöö
pisi|Lehekülg raamatust "Inimkeha ehitusest" Vesalius pööras suurt tähelepanu anatoomilistele joonistustele. Ta tegi ise täpseid joonised oma lahkamistest ja palkas selleks ka väga häid kunstnikke. 1538 avaldas Vesalisus sarja "Tabulae anatomica sex" ("Kuus anatoomilist pilti"), mille kolm pilti joonistas ta ise ja ülejäänud tellis Tiziani õpilaselt Jan Van Calcarilt.
Inimkeha uurimine lahkamistel näitas Vesaliusele, et paljud tolleaegse meditsiini ebajumala Galenose väited ei pea paika – vähemalt mitte inimkeha kohta. Vesalius võttis oma seisukohad kokku raamatus "Inimkeha ehitusest" ("De humani corporis fabrica").
Raamatut "Inimkeha ehitusest", mis ilmus 1543. aastal Baselis, peetakse tänapäevase anatoomia alguseks. Raamat oli põhjalik ja rohkelt illustreeritud, Vesalius rõhutas, et on tarvilik ise järgi uurida, kuidas inimkeha talitleb, aga mitte usaldada pimesi varasemaid põlvkondi. Selles teoses lükkas ta ümber mitmeid Galenose seisukohti, aga see tekitas talle palju vaenlasi, sest tolleaegsed meedikud olid veendunud suure kreeklase pooldajad. Ilmus palju Vesaliust kritiseerivaid teoseid, kus väideti, et ta eksib või koguni et inimkeha on Galenose ajast alates muutunud.
Õukonnaarst
1542–1543 oli Vesalius pikalt Padovast ära ning pärast oma peateose ilmumist otsustas Padovasse mitte naasta. Selle asemel läks ta Püha Rooma keisri juurde ja Karl V määraski Vesaliuse õukonnaarstiks. Järgmised tosin aastat, kuni Karl V troonist loobumiseni 1556, teenis ta keisrit. Vesaliusele määrati imperaatorlik pension, kuid ta otsustas siiski jääda Karl V poja Felipe II teenistusse.
Solaris (film, 1972)
"Solaris" (vene keeles "Сoлярис") on Andrei Tarkovski (NSV Liit) film aastast 1972. Filmi süžee põhineb Stanisław Lemi ulmeromaanil "Solaris". Film on kaheosaline.
Andreas Vesalius
Õukonnaarst
Uue kuninga juures oli teenistus raskem. "Tõsised arstid", kes polnud "habemeajajast" kunagi lugu pidanud, jätkasid tema ründamist ja mahategemist ning kui Vesaliusel õnnestuski teha mõni väga edukas operatsioon (nagu näiteks Felipe II poja Don Carlose elu päästmine), pidas kuningas seda rohkem jumalikuks vahelesegamiseks kui meditsiini võiduks.
Solaris (film, 1972)
Osades
jt.
Andreas Vesalius
Õukonnast lahkumine ja surm
1562. aastal õukonnaarsti amet Vesaliust enamei veedelnud. Tema abikaasa ja tütar sõitsid Hispaaniast tagasi Brüsselisse ning Vesalisus ise hakkas ette valmistama palverännakut Jeruusalemma.
1564 asus ta lõpuks reisile. Teel sai ta Veneetsia võimudelt pakkumise minna tööle Padova Ülikooli. Aga tagasiteel sattus laev tugevate tormide kätte, nii et jäi merele plaanitust kauemaks, toiduained lõppesid ning Vesaliuse tervis halvenes. Kui jõuti Zákynthose saarele, oli ta nii nõrk, et suri.
2004
2004. aasta (MMIV) oli 21. sajandi 4. aasta. See oli liigaasta.
Kalender
Eelmine aasta – Järgmine aasta – Sada aastat tagasi
Stalker (film)
"Stalkerit" filmiti Eestis ka Tallinnas Rotermanni kvartalis, vanas elektrijaamas ja Kalarannas, pisut ka Jägala joa hüdroelektrijaamas. Põhiosa filmiti Moskvas ja Leningradis.
1980. aastal sai film Cannes’i rahvusvahelisel filmifestivalil žürii eripreemia.
Andrei Tarkovski filmist "Stalker"
"Selles filmis on mulle oluline just see eriliselt inimlik lahustamatu tervik, mis kristalliseerub igaühe hinges ja moodustab tema väärtuse..."
Olev Remsu "Filmidraamatehnikas" leidub "Stalkeri" analüüs.
Shire jõgi
thumb Shire (inglise; alamjooksul portugalikeelsena Chire) on jõgi Aafrikas. Lähtub Njassa järvest. Voolab lõunasse. Ülemjooksul on tasandikujõgi. Keskjooksul moodustab kärestikke, alamjooksul laskub tasandikule. Suubub vasakult Zambezisse. Pikkus 402 km.
Bengt Gabrielsson Oxenstierna (1623–1702)
Krahv Bengt Gabrielsson Oxenstierna af Korsholm och Wasa (16. juuli 1623 Mörby, Uppland – 12. juuli 1702 Stockholm) oli Rootsi poliitik ja diplomaat.
Sündis Korsholmi ja Vaasa krahvi, Mörby ja Lindholmeni vabahärra, ning Rosersbergi härra Gabriel Bengtsson Oxenstierna (1586–1656) ja Anna Gustafsdotter Banéri (1585–1656) pojana. Oli 1643–1644 Uppsala ülikooli rektor. 26. märtsil 1651 sai ta isa kaudu krahvitiitli ja immatrikuleeriti 1652. aastal krahvisuguvõsana nr. 8 Oxenstierna af Korsholm och Wasa Rootsi rüütelkonda. 1653. aastast oli ta Wismari tribunali president ja 1654 kuninglik riiginõunik, kantseleinõunik ja Varssavi kindralkuberner.
27. juunist 1662 kuni 11. augustini 1666 oli kindralkuberneri ametis Liivimaal, 1674–1676 saadik Viinis, 1680 Karl XI kantseleipresident ja 1686 Uppsala Akadeemia kantsler.
Perekond
Abiellus 27. veebruaril 1661 Stockholmis vabapreili Eva Juliana Wachtmeisteriga (1639–1666), kes oli sõjanõuniku, riigitallmeistri, Eestimaa maanõuniku ja Aunaku mõisniku, vabahärra Hans Wachtmeister af Björkö (1609–1652) ja Agnes Margareta von Helmstedti tütar. Abielust sündisid:
17. detsembril 1667 abiellus ta Magdalena Stenbockiga (1649–1727), kes oli riiginõuniku, Saaremaa kuberneri ja Liivimaa kindralkuberneri Erik Gustavsson Stenbocki (1612–1659) ja Catharina von Schwerini (1619–1655) tütar. Abielust sündis 15 last, kellest 7 said täiskasvanuks:
Teised lapsed – Beata Catharina (1668–1668), Sigrid Juliana (1675–1677), Ebba Christina (1676–1676), Axel (1679–1680), Sigrid Christina (1681–1682), Carl (1683–1683), Ulrik (1684–1685) ja Carl Fredrik (1688–1688) – surid kõik noorelt.
Harilik kukehari
Harilik kukehari (Sedum acre) on paksuleheliste sugukonda kukeharja perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Samasse perekonda kuulub veel umbes 53 liiki.
Rahvapärased nimetused
Rahvasuus kutsutud kukemari, maoajaja, kiigemääre, lambamarjad, müüripipar.
Kirjeldus
Väike sukulent – taimed on 3–15 cm kõrged. Peenest juurest kasvab välja palju harunevaid varsi, mis on kaetud ruljate tipust ahenevate lihakate lehtedega. Kollased õied on peaaegu raota, moodustades tiheda õisiku. Tupplehti ja kroonlehti on kumbagi 5. Õietupe läbimõõt on 2–5 mm, õie läbimõõt 6–8 mm. Tolmukaid on 10. Õitseb kevadest suve keskpaigani. Seemned pisikesed. Taim levib suurepäraselt ka vegetatiivselt: lehtedega, pungadega või varre osadega, mis kiiresti juurduvad.
Levila ja kasvukohad
Harilik kukehari kasvab Euroopas. Ta on naturaliseerunud Põhja-Ameerikas. Soomes kasvab ta kuni Salpausselkäni, hajusalt ka pisut põhja poole. Eestis on harilik kukehari sage.
Eelistab kasvada kuivadel hõreda taimestikuga päikeselistel, liivastel või kivistel kohtadel, kus vahel üldse muu taimestik puudub. Ta on võimeline kasvama väga kehvadel pinnastel ja kasvõi müüripragudes, kuid ta ei talu varju ja veepuudust.
Kasutamine ja mürgisus
Lihakatesse lehtedesse kogub taim palju toitaineid. Seal on kuni 3% alkaloide, suhkrut, vaha, parkaineid, õunhapet, piimhapet ja C-vitamiini, seetõttu on kasutatud ravimtaimena.
Taime kasvatatakse sageli ka ilutaimena miniaedades, samuti surnuaedadel. Taim juurdub kergesti, kui tal seda lubatakse, kuid sama kerge on teda välja kitkkuda, sest tema juured on madalal.
Harilik kukehari on ka hea meetaim. Ühelt hektarilt võib saada kuni 35 kg mett. Mesi on kuldkollane ja meeldiva lõhnaga.
Taime mahl sisaldab mürgist alkaloidi semadiini ja glükolsiide, mis võivad olla nahale satudes ärritava toimega.
Stig Blomberg
thumb|Skulptuur "Ask ja Embla" Sölvesborgis Stig Blomberg (16. oktoober 1901 Linköping – 19. detsember 1970 Lidingö) oli rootsi skulptor.
Ta õppis kunsti Stockholmi Konsthögskolanis ja Pariisis. Aastatel 1951–1961 oli ta Konsthögskolani õppejõud.
Ta kujutas sageli lapsi ja noorukeid. Tema teoseid leidub kogu Rootsis, näiteks mitu skulptuuri Laholmis ning Lidingös Näseti turul oleva purskkaevu skulptuur.
Stig Blomberg tegutses ka illustraatorina varjunime T Arvidsson all.
Hooldusklass
Hooldusklass on klass raske- ja sügava vaimse alaarenguga õpilaste õpetamiseks. Hooldusklass võib asuda toimetulekukooli, abikooli või tavakooli juures.
Agaavilised
Agaavilised (Agavaceae) on taimede alamsugukond aspariliste sugukonnast asparilaadsete seltsist.
Varasemad taimede klassifitseerimissüsteemid käsitlesid agaavilisi eraldi sugukonnana. APG III süsteem paigutas selle aspariliste alamsugukonnaks.
Sugukonda kuulub 640 liiki umbes 23 perekonnast. APG III süsteem liitis agaavilistega järgnevad sugukonnad: Anemarrhenaceae, Hostaceae, Yuccaceae, Anthericaceae, Hesperocallidaceae ja Chlorogalaceae.
Agaavilised kasvavad põhiliselt troopilises ja lähistroopilises kliimas, kohati ka parasvöötme soojemates piirkondades.
Suur osa liike on sukulendid. Osal liikidest moodustavad lehed madala kodariku (agaavid), teised sarnanevad pigem puuga (lühilehine tääkliilia). Lehed on sageli pikad ja teravatipulised ning mõnikord ääristatud ogadega.
Agaaviliste sugukonda kuuluvad taimi kasutatakse näiteks haljastuses kõrbealadel ja teistes kuivades piirkondades, sest need ei vaja kastmist. Paljud liigid on väga dekoratiivsete õitega. Agaavilisi kasvatatakse palju ka toataimedena (sh agaave, tääkliiliaid ja rohtliiliaid).
Paksulehelistest ja suure suhkrusisaldusega liikidest valmistatakse alkohoolseid jooke. Mõned liigid on väärtuslikud kiutaimed.
Toomas Haldma
Toomas Haldma (sündinud 21. novembril 1957) on eesti majandusteadlane.
Haridustee
Haldma lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika eriala cum laude, õppis aastatel 1983–1986 Moskva Riikliku Ülikooli aspirantuuris ning kaitses 1987. aastal Moskva Lomonossovi nimelises Riiklikus Ülikoolis doktoriväitekirja teemal "Ettevõtte tegevustulemuste analüüsi informatsiooniline tagamine" (juhendaja R. S. Saifulin).
Töökäik
Toomas Haldma töötas aastatel 1981–1983 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas teadurina ning 1983–1986 Moskva Riikliku Ülikooli arvestus ja majandusanalüüsi kateedri aspirandina. 1986. aastast oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna assistent ning 1987–1992 lektor.
Haldma oli aastatel 1990–1993 majandusteaduskonna prodekaan ning 1992–2003 majandusarvestuse dotsent. Ta töötas 1995–2003 majandusarvestuse õppetooli hoidja ning 2003–2013 juhatajana. Aastatel 2005–2011 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan, 2011–2014 ettevõttemajanduse instituudi juhataja ning 2014–2019 rahanduse ja majandusarvestuse õppetooli juhataja.
2003. aastast on Haldma Tartu Ülikooli majandusarvestuse professor, 2004. aastast strateegilise juhtimise magistriõppe programmijuht ning 2019. aastast osakoormusega Norra Nord University majandusarvestuse professor.
Ta on esinenud külalisseminaride ja -loengutega Kaunase Tehnoloogiaülikoolis (2019) Nord Universitys Norras (2018), Taras Ševtšenko Kiievi Rahvusülikoolis (2017, 2018), Kristianstadi Ülikoolis Rootsis (2017), Simferopoli Tauria Rahvuslikus Vernadski Ülikoolis Ukrainas (2013), Innsbrucki Ülikoolis (2012), Göttingeni ülikoolis (2008, 2011), St. Galleni Ülikoolis (2011), Linzi Ülikoolis (2011), Tampere Ülikoolis (2005, 2007), Hamburgi Ülikoolis (1993, 2005), Stuttgardi Ülikoolis (2005) ja Lüneburgi Rakenduskõrgkoolis (1994).
Teadustöö
Tema peamised uurimisteemad on ettevõttesisene arvestus ja aruandlus, ettevõtte controllingusüsteemid, majandusarvestus avaliku sektori institutsioonides ning ettevõtte finantsaruandluse analüüs.
Tegevus teadusajakirjade juures
Haldma on mitme rahvusvahelise teadusajakirja, näiteks Journal of Management Control (Springer Publishing), Journal of Public Budgeting, Accounting & Financial Management (Emerald Publishing), Economics and Management ja Proceedings of the Estonian Academy of Science toimetuskolleegiumi liige.
Liikmesus
Haldma on 1991. aastast Eesti Majandusteadlaste Seltsi liige. Alates 1999. aastast on ta European Network for Research into Organisations and Accounting Change’i ja 2005. aastast Comparative International Governmental Accounting Research (CIGAR) Networki liige.
Haldma on kuulunud Euroopa Majandusarvestuse Assotsiatsiooni (European Accounting Association – EAA) juhtorganitesse: 2000–2006 EAA juhtkomiteesse (EAA Executive Committee), 2009–2012 EAA nõukokku (EAA Board) ja 2012–2014 EAA juhatusse (EAA Management Committee).
Ta kuulus aastatel 1993–1994, 2001–2004 ja alates 2010. aastast Eesti Vabariigi Raamatupidamise Toimkonda ning 2013. aastast Tartu Ülikooli auditikomiteesse.
Kahendsüsteem
Kahendsüsteem ehk binaarsüsteem on positsiooniline arvusüsteem, mille alus on 2.
Kahendloogikas öeldakse numbrimärgi 1 kohta "tõene" ja numbrimärgi 0 kohta "väär".
Kahendsüsteemi põhiliseks kasutusalaks on arvutid. Kuigi enamasti lähtuvad arvutite ja muude elektroonikaseadmete mikrokiibid kahendloogikast, ei ole see ainuvõimalik arvusüsteem arvutisiseseks andmete vahetamiseks või säilitamiseks.
Kahendsüsteemis toimub arvude loendamine järgmiselt: 0, 1, 10, 11, 100, 101, 110, 111, 1000, 1001 jne. Mitmekohalist arvu tuleb lugeda nii, nagu iga koht oleks eraldi number, näiteks: 10 tuleb lugeda "üks, null", mitte "kümme". Et kasutada saab ainult kahte sümbolit (0 ja 1), siis juba kümnendsüsteemse arvu 2 esitamiseks tuleb kasutada mõlemat: 10. Väikseima kohakaaluga (2<SUP>0</SUP>=1) koht muutub iga kahe arvu järel, järgmine iga nelja arvu järel, edasi iga kaheksa arvu järel jne. Iga järgnev järgukaal on eelnevast kaks korda suurem, millest tulenebki see, et järgukaaludeks on kahe täisarvastmed.
Kahendsüsteem on ainus, lihtsaim positsiooniline arvusüsteem kõigist võimalikest.
kahendsüsteemist kümnendsüsteemi
Selleks tuleb numbrimärgid korrutada vastava järgukaaluga:
Geotsentriline maailmasüsteem
pisi|[[Ptolemaiose geotsentriline maailmasüsteem]] Geotsentriline maailmasüsteem on maailmasüsteem (universumi mudel), mis paigutab Maa universumi keskpunkti.
Kahendsüsteem
Täisarvu teisendamine kümnendsüsteemist kahendsüsteemi
Selleks tuleb arvu kahega täisarvuliselt jagada ning saadav arv moodustub jääkidest. Arv kahendsüsteemis saadakse jääkide lugemisel alt üles.
Geotsentriline maailmasüsteem
Tekkimisest
Platonit peetakse esimeseks, kes kutsus üles looma korda taevase liikumise näivas segadikus. Selleks pakkus ta aksioomi, et taevased liikumised on ühtlased ja ringjoonelised või koosnevad ühtlastest ja ringjoonelistest liikumistest. Enne Johannes Keplerit ei pannud ükski arvestatav astronoom selle aksioomi loomulikkust kahtluse alla.
Kahendsüsteem
Täisarvu teisendamine kümnendsüsteemist kahendsüsteemi
18 / 2 = 9, jääk 0, see bitt on LSB <BR> 9 / 2 = 4, jääk 1<BR> 4 / 2 = 2, jääk 0<BR> 2 / 2 = 1, jääk 0<BR> 1 / 2 = 0, jääk 1, see bitt on MSB
Geotsentriline maailmasüsteem
Kontsentriliste sfääride teooria
Platoni üleskutsele vastas tema õpilane Eudoxos, kes tuli välja ideega, et planeedid on kinnitatud kontsentriliste sfääride külge. Sfäärid liiguvad erinevate, kuid ühtlaste kiirustega ning nende summaarne liikumine kirjeldabki planeedi liikumist taevavõlvil. Seda mudelit arendasid edasi Kallippos Kyzikosest ja Aristoteles. Kontsentriliste sfääride teooria on ilusa ja selge sisuga geotsentriline maailmasüsteem – Maa on keskel ning kõik taevakehad tiirlevad selle ümber tugevatel, kuid läbipaistvatel sfääridel.
Kahendsüsteem
Kümnendarvu murdosa teisendamine kahendarvuks
Murdosa korrutatakse kahega. Kui tekkis täisosa, see lahutatakse ja saadakse bitt väärtusega 1; kui täisosa ei tekkinud, saadakse bitt väärtusega 0.
Näiteks murru 0,410 teisendus. 0,4 * 2 = 0,8 täisosa ei tekkinud, tulemusse bitt 0 0,8 * 2 = 1,6 lahutame täisosa, tulemusse bitt 1 0,6 * 2 = 1,2 lahutame täisosa, tulemusse bitt 1 0,2 * 2 = 0,4 täisosa ei tekkinud, tulemusse bitt 0 0,4 * 2 = 0,8 täisosa ei tekkinud, tulemusse bitt 0 0,8 * 2 = 1,6 lahutame täisosa, tulemusse bitt 1 0,6 * 2 = 1,2 lahutame täisosa, tulemusse bitt 1 0,2 * 2 = 0,4 täisosa ei tekkinud, tulemusse bitt 0 jne
18,410= 10010,01100110... <SUB>2</SUB>
Kahendarvu teisendamine BCD-koodi
Kahendarv jagatakse 4-kaupa bittideks alates noorimast (LSB). 1) Kui neli bitti esitavad kümnendarvu väärtusi 0...9, siis teisendusi ei vajata. 2) Kui neli bitti esitavad kümnendarvu väärtusi 10...15, siis liidetakse bitttidele kahendaarv 01102=610 ja tehakse ülekanne järgmisesse rühma.
Kahendarvu teisendamine Gray-koodi
n-bitine kahendarv teisendatakse Gray koodi biti kaupa järgnevalt: G[n]=B[n], järgmised bitid teisendatakse vastavalt valemile G[i]=B[i] XOR B[i+1], kus i saab väärtused n–1, ..., 0
Kahendarvu teisendamine negatiivseks
Selleks on kaks võimalust:
0110010       1 --- 0110011
Lõpuks lisatakse ette märgi bitt -7710=101100112
Geotsentriline maailmasüsteem
Deferentide ja epitsüklite teooria
Ptolemaiose maailmasüsteem osutus äärmiselt edukaks, kõigepealt kirjeldas ta taevakehade näivat liikumist täpsemini kui ükski varasem mudel. Lisaks õnnestus Ptolemaiosel tuletada arvutusmeetodid, mis tuntavalt lihtsustasid tema mudeli kasutamist. Ptolemaiose universumi mudel osutus nii edukaks, et ta suretas praktilistes kasutustes välja kõik teised geotsentrilised süsteemid ning muutus ise geotsentrilise maailmasüsteemi sünonüümiks, kuigi rangelt võttes on tegu ainult geostaatilise süsteemiga.
Kahendsüsteem
Kahendarvu teisendamine negatiivseks
0000000 1001101 --- 0110011
Viimasena lisatakse ette märgi bitt -7710=101100112
Tehted
Kahendarvude liitmine ja korrutamine toimub järgmiselt.
Korrutamine
0 * 0 = 0 0 * 1 = 0 1 * 0 = 0 1 * 1 = 1
Analoogiliselt toimub ka lahutamine ja jagamine. Lahutamisel teisendatakse arv kõigepealt negatiivseks ja siis liidetakse.
Suuremate arvude liitmise ja korrutamise näide (korrutamist võib alustada nii noorematest kui vanematest bittidest):
1101    1101     1101 + 110    * 110    * 110 -    -    - 10011    1101      1101         1101        1101        ---    ---        1001110    1001110
Nihketehted
Nihketehted võimaldavad korrutamisi ja jagamisi kiirendada. Nihe vasakule suurendab arvu kaks korda, nihe paremale vähendab kaks korda.
Paremale nihutamisel lähevad nooremad bitid kaduma, tühjaks jäänud vanemad bitid täidetakse nullidega. Vasakule saab aritmeetilist nihet teha ainult siis, kui vanematel bitikohtadel on nullid muidu tekiks ületäitumine. Negatiivse arvu nihutamisel peab märgibitt jääma paigale.
Välja nihkuvad bitid lastakse kaduma minna nii parema kui vasaku nihke korral ja teist poolt täidetakse nullidega.
Ühelt poolt välja nihkuvad bitid kirjutatakse teisel poole tühjadeks jäänud kohtadele.
Jokkmoki vald
Jokkmoki vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. See on pindalalt teine vald Rootsis.
Vald on väga hõredalt asustatud. Suur osa elanikest on saamid. Suuremad asulad on:
Vallas on 4 rahvusparki: Sareki, Muddusi, Padjelanta ja Stora Sjöfalleti rahvuspark.
Välislingid
Jokkmokk
Portugal Eurovisiooni lauluvõistlusel
Portugal osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1964. aastal.
Teaduskirjanik
Teaduskirjanik või aimekirjanik või teadusajakirjanik (ingl. science writer või science journalist) on teaduslikest arusaamadest populaarteaduslikus stiilis kirjutav ajakirjanik või teadlane, tihti teadusajakirjandusele spetsialiseerunud inimene.
Portugal Eurovisiooni lauluvõistlusel
Esimesel korral esindas Portugali António Calvário lauluga "Oração". Toona jäädi viimaseks. Riik on jäänud veel kahel korral viimasele kohale: 1974. aastal, mil Paulo de Carvalho laulis "E depois do adeus" ja 1997. aastal, mil Célia Lawson esitas "Antes do adeus". Olenemata viimasest kohast on "E depois do adeus" saavutanud tuntust kui üks kahest nelgirevolutsiooni alguse signaalist.
Teaduskirjanik
Peamised žanrid, milles teaduskirjanikud kirjutavad, on populaarteaduslik ehk aimeraamat ja teaduslik essee.
Portugal Eurovisiooni lauluvõistlusel
Portugal võitis Eurovisiooni esimest korda alles 2017. aastal ja sellega on Portugal kõige kauem võitu oodanud riik, sest esimest osalemist ning esimest võitu lahutas 53 aastat. Portugalile tõi võidu Salvador Sobral lauluga "Amar pelos dois". Enne seda pärines Portugali parim tulemus 1996. aastast, kui Lúcia Moniz saavutas kuuenda koha lauluga "O meu coração não tem cor".
Alates poolfinaalide kaasamist 2004. aastal Portugal ei pääsenud kordagi finaali kuni 2008. aastani. Belgradis esindas riiki Vânia Fernandes, kes saavutas poolfinaalis teise koha, kuid finaalis pidi leppima 13. kohaga. Pääses finaali ka aastal 2009.
Lauluvõistlust kannab üle Portugalis Rádio e Televisão de Portugal (RTP).
Festival da Canção
Festival da Canção (tihti nimetatud ka "Festival RTP da Canção") on Portugali riiklik eelvoor Eurovisiooni lauluvõistluseks. Tavaliselt toimub see veebruaris või märtsis. Tegemist on üks pikema Eurovisiooni jaoks laulu valimise protsessiga. Varem on valinud võitja regionaalsed žüriid, kuid viimastel võistlustel on võitja valinud televaatajad.
Olenemata Portugali kolmest eemaldumisest on lauluvõistlus siiski toimunud. Ainult 2002. aastal lauluvõistlust ei toimunud.
Hääletamise ajalugu (1975–2015 finaalid)
Portugal on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Portugal on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Teaduskirjanik
Mõnikord tehakse vahet populaarteaduslikul kirjandusel, mis kirjutab üldisematest, ja teadusajakirjandusel, mis kirjutab pigem uuematest teadusprobleemidest. Vahet võib teha ka selle järgi, et aimekirjanik kirjutab üldarusaadavamal viisil, teaduskirjanik aga ühtaegu arendab teaduslikke arusaamu. Vastavalt võib siis ka vahet teha populaarteaduslike teoste kirjutajal (aimekirjanikul) ja teaduskirjanikul (või teadusajakirjanikul).
Teadusajakirjanikeks kitsamas mõttes peetakse neid, kellele ajakirjandus on põhitööks. Teaduskirjanikeks peetakse sagedamini loodusteadustest kui humanitaarteadustest kirjutajaid.
Eestis on teaduskirjanikena viljakad olnud teadlastest näiteks Henn Käämbre, Harry Õiglane, ajakirjanikest näiteks Tiit Kändler ja Arko Olesk, teaduskirjanike hulka võib arvata ka Ilmar Vene ja Lennart Meri ("Hõbevalge", "Hõbevalgem"). Eesti teaduskirjanike ühendusena on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts.
Maailmas on teaduskirjanikena tuntud näiteks David Attenborough, Philip Ball, Fritjof Capra, Richard Dawkins, Jared Diamond, Martin Gardner, Stephen Jay Gould, Stephen Hawking, Kevin Kelly, Stefan Klein, Desmond Morris, Matt Ridley, Carl Sagan ja teised.
Vaata ka
science journalist
1804
1804. aasta (MDCCCIV) oli 19. sajandi 4. aasta.
Prints Philip, Edinburghi hertsog
Prints Philip, Edinburghi hertsog (1921–1947 Taani ja Kreeka prints Philip; hiljem Philip Mountbatten; 10. juuni 1921 Mon Repos Korfu – 9. aprill 2021 Windsori loss Berkshire) oli kuninganna Elizabeth II abikaasa.
Lapsepõlv
Elu esimesed poolteist aastat elas ta Korfu saarel, kuigi olukord Kreekas oli ebastabiilne. 22. septembril 1922 loobus printsi onu Konstantinos I troonist. Revolutsiooniline kohus mõistis prints Andrease perekonna surma, kuid neil õnnestus tänu kuningas George V abile pääseda.
Prints Philipil oli neli vanemat õde, kes kõik abiellusid saksa printsidega:
Haridus
Printsi perekond põgenes Pariisi, kus nad elasid Saint-Cloudi villas, mis kuulus isa vennanaisele Marie Bonaparte'ile. Eksiilis Philipi vanemate abielu lagunes: tema isast sai alkohoolik ja mängur, ema läks hulluks ning saadeti hullumajja. Hiljem leidis ema oma tee religioonist.
Printsi haridustee algas Ameerika koolist Saint-Cloudis. Kuid tema vanaema leedi Milford Haven soovitas talle inglise haridust ning ta saadeti Surrey algkooli Suurbritannias.
12-aastaselt saadeti prints Saksamaale, kus ta õppis Salemi lossikoolis, mis kuulus tema tädimehele. Pärast Adolf Hitleri võimuletulekut lahkus prints 1936 Saksamaalt ja lõpetas õpingud Inglismaal.
Merevägi
1. mail 1939 alustas prints mereväekarjääri Dartmouthis Kuninglikus Mereväekolledžis. Teise maailmasõja ajal teenis ta alates 1940. aastast Tseilonil, patrullides India ookeanil. Hiljem sai temast leitnant.
Abielu ja perekond
pisi|Prints Philipi lipp. 20. novembril 1947 abiellus Philip toonase troonipärijanna printsess Elizabethiga. Enne abiellumist pöördus Philip anglikaani usku, loobus nõudlustest Kreeka troonile ning sai Suurbritannia kodanikuks. Ta võttis perekonnanimeks Mountbatten ning temast sai Edinburghi hertsog. 1957. aastal sai temast ka Suurbritannia prints.
Elizabethil ja Philipil on neli last: kuningas Charles III, printsess Anne, prints Andrew ja prints Edward.
Poliitiline tegevus
19. ja 20. oktoobril 2006 käis prints Philip koos oma abikaasa kuninganna Elizabeth II-ga Eestis riigivisiidil.
Isiklikku
Aeg-ajalt liikus kuuldusi, et Philipil oli abieluväliseid armusuhteid. Printsi viimane biograaf Gyles Brandreth, kes intervjueeris printsi ja tema lähimaid sõpru, on jõudnud aga järeldusele, et kõik need süüdistused on olnud alusetud.
Mellbystrand
pisi Mellbystrand on asula Rootsis Hallandi läänis Laholmi vallas. Asub Laholmi lahe ääres.
19. sajandist alates on see tuntud kuurort. Seal on Rootsi pikim, 12 km pikkune liivarand (lõunapoolne osa jääb Skummeslövsstrandi). Rand on jagatud tsoonideks, et oma kohta ujumast tulles kergem oleks üles leida. Rannas on ka 300 m pikkune lõik koerte ujutamiseks ning nudistidele eraldatud lõik.
Helle Karro
Helle Karro (sündinud 14. detsembril 1957) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia professor.
Simon von der Borch
Simonit on esmamainitud 1445. aastal, mil ta polnud veel vaimulik. 1452. aastal oli ta saanud Hildesheimi toomhärraks, aastatel 1476–1477 on teda nimetatud aga Saare-Lääne ja Lippe toompraostiks, Hildesheimi skolastikuks ja Tartu toomhärraks. 1477. aastal valiti ta aga Tallinna piiskopiks ning kinnitati Rooma paavsti poolt sama aasta 16. juunil.
1479. aastal esitas Liivimaa ordu Simoni enda kandidaadiks Riia peapiiskopi kohale, kuid Rooma paavst eelistas piiskopiks teha Stefan Grube. Siiski oli ka Borch paavsti soosikuks: 1487. aastal reisis ta Rooma ning sai järgmisel aastal paavsti legaadiks Skandinaavias, Vestfaalis ja Preisimaal. Mõni aeg hiljem tõi Borch Tallinna 4 nunna, et panna alus uuele nunnakloostrile. Sellest plaanist ei saanud siiski asja: 1498. aastaks oli üks nunn surnud ja ülejäänud 3 pöördusid tagasi Saksamaale. thumb|Porkuni linnuse rekonstruktsioon. Simon von der Borch on tuntud Porkuni piiskopilinnuse väljaehitajana, see sai tema järgi ka nime (Borkholm).
Liivimaa ordu maameister Bernhard von der Borch oli tema nõbu. Sellest hoolimata ei astunud Borch kunagi Saksa ordu liikmeks.
Emily Greene Balch
Emily Greene Balch (8. jaanuar 1867 – 9. jaanuar 1961) oli USA majandusteadlane, kirjanik ja patsifist, kes 1946. aastal pälvis koos John Mottiga Nobeli rahuauhinna panuse eest Naiste Rahvusvahelise Rahu ja Vabaduse Liidu arengusse.
1921. aastal loobus ta unitarismist ja hakkas kveekeriks.
Ta jäi elu lõpuni vallaliseks.
Sapporo Dome
thumb Sapporo Dome (jaapani 札幌ドーム (Sapporo Dōmu)) on Jaapanis Sapporos asuv staadion. Seal peetakse pesapalli- ja jalgpallivõistlusi. See on pesapalliklubi Hokkaido Nippon Ham Fighters ja jalgpalliklubi Consadole Sapporo koduväljak.
Staadion valmis 2001. aasta märtsis ja selle tribüünidele mahub 42 300 pealtvaatajat. Staadioni projekteeris jaapani arhitekt Hiroshi Hara. Staadionil peeti 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste alagrupi mängud. Dome'il peeti ka 2007. aasta suusatamise MM-i avatseremoonia ning toimusid murdmaasuusatamise ja kahevõistluse sprindivõistlused.
Jihlava
Jihlava (saksa keeles Iglau) on statutaarlinn Tšehhis, Vysočina maakonna keskus. Asub Jihlava jõe ääres.
Hooldusõpe
Hooldusõppeks nimetatakse raske ja sügava intellektipuudega lastele orienteeritud õpet.
Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio
Tema isa oli Publius Scipio Nasica Corculum ning ta oli ka Scipio Africanuse, Scipio Aemilianuse ja Tiberius Gracchuse lähisugulane. 141 eKr valiti ta tänu oma isa mõjule ülempreestriks. 138 eKr valiti ta ka Rooma konsuliks, kuid sattus pärast seda vangi, sest tema ajal oli vägesid halvasti juhitud. Kui Tiberius Gracchus valiti rahvatribuuniks, sattusid nad väga tõsisesse vastuollu ning 133 eKr, kui Gracchus tuli senatisse kõnet pidama, nõudis Scipio tema tapmist, mis ka toimus. Et pärast seda muutus tema elu Itaalias väga ebamugavaks, otsustas senat saata ta Väike-Aasiasse. Seal suri ta aga kõigest aasta hiljem, ilmselt mürgitatuna Gracchuste pooldajate poolt.
Turu lennujaam
Turu lennujaam (soome Turun lentoasema, rootsi Åbo flygplats) on lennujaam Soomes Turus.
See asub umbes 8 km Turu kesklinnast põhja pool.
Lennujaam teenindab aastas umbes 350 000 reisijat ja on seega suuruselt neljas lennujaam Soomes.
Boa Vista saar
thumb|Boa Vista asend Boa Vista on saar Atlandi ookeanis, idapoolseim Roheneemesaartest.
Saare pindala on 620 km², kõrgus kuni 387 meetrit.
Vassili Šuiski
Vassili Šuiski nime on kandnud mitu Šuiskite vürstisuguvõsa liiget:
Harilik vesihernes
Hariliku vesiherne rahvapärased nimetused on lihtne vesihernes, kalahernes ja vesipõis.
Vesihernes on veetaim, millel juured puuduvad. Selle eest on tal pikk vars, mille pikkus võib olla üle ühe meetri.
Harilik vesihernes kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Aasia parasvöötmes. Teda leidub nii toitainetevaestes kui -rikastes vetes, nii seisvas kui tasa voolavas vees. Siiski eelistab ta päikesepaistelist seisvat vett. Peamiselt esineb ta tasandikel, aga teda on kohatud ka 1 km kõrgusel merepinnast.
Veest ulatub välja püstine õievars kollaste õitega. Vesihernel on 14–15 õiest koosnev kobarõisik. Üksikul õiel on kaks õielehte, see on kuldkollane ja kellukakujuline. Harilik vesihernes õitseb aprillist augustini. Ta on putuktolmleja ja teda tolmeldavad peamiselt sirelased.
Vesiherne teeb iseloomulikuks see, et lisaks lehtedele kinnituvad varrele mõne millimeetri suurused munajad põiekesed (püünispõied), mis meenutavad natuke herneid – sellest ka taime nimetus. Põiekeste ülesandeks on taimele lisatoidu hankimine, milleks on näiteks väikesed putukad. Taolisi põiekesi pole ühelgi teisel Eesti taimel, välja arvatud sama perekonna teised, hoopis vähem levinud liigid. Vesihernes on lihasööja taim.
Korduvalt on tehtud katseid hoida hariliku vesiherne abil kontrolli all sääskede arvukust lootuses, et vesihernes püüab sääsevastsed kinni ja sööb ära. Kuid see töötab ainult sääskede perekonnal Culex, seevastu sääskede vastu perekonnast Aedes see ei aita, sest need paljunevad suurvee ajal ajutiselt üleujutatavates kohtades, kus vesihernest ei ole.
Saksamaal kuulub harilik vesihernes õis- ja sõnajalgtaimede punasesse raamatusse.
Esimest korda kirjeldas harilikku vesihernest teaduslikult Linnaeus aastal 1753.
Matterhorn
Mäe kõrgus on 4478 meetrit. Mäel on terav tipp ja järsud nõlvad, eriti lõunaküljel.
Esmavallutusel 14. juulil 1865 hukkus seitsmest mägironijast neli. Järgneva 130 aasta jooksul on Matterhorn nõudnud üle 500 ohvri ja on üks surmatoovamaid tippe Alpides.
Kõige rohkem kasutatakse tipputõusuks Hörnli rada (Šveitsi poolelt) ja Lioni rada, mis on tehniliselt raskem (Itaalia poolelt).
1803
1803. aasta (MDCCCIII) oli 19. sajandi 3. aasta.
Gravitatsiooniline punanihe
Gravitatsiooniline punanihe on efekt, mis seisneb selles, et gravitatsioonivälja olemasolul kiirgavad samad protsessid madalama sageduse ja suurema lainepikkusega (punasemat) kiirgust kui gravitatsioonivälja puudumisel.
Gravitatsioonilise punanihke suurusjärk on valgete kääbuste puhul umbes 10−4. Seda efekti on mõõdetud ka Maa gravitatsiooniväljas, kus punanihke suuruseks on 10−9.
Et gravitatsiooniline punanihe on võrdeline keha massiga ja pöördvõrdeline tema raadiusega, on efekt tunduvalt suurem mustade aukude läheduses.
Dan Lead
Daniel Müntinen (alias Dan Lead; sündinud 5. juunil 1983 ) on eesti animafilmirežissöör.
Ta on auhindu võitnud amatöörfilmi "Punapäine päikseloojang" autor.
2009. aastal tegutses ta stuudios Birds Of Paradise Animation.
Elbrus
Elbrus on Kaukasuses asuv Venemaa kõrgeim mägi. Euroopa ja Aasia piiri erinevate kontseptsioonide tõttu võidakse Elbrus arvata Euroopasse või Aasiasse. Kui ta kuulub Euroopasse, siis on ta ka Euroopa kõrgeim mägi.
Elbrus asub Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikus Karatšai-Tšerkessia ja Kabardi-Balkaaria piiril. Elbrus on 5642 meetrit kõrge. Elbruse teine, idapoolne tipp on pisut madalam – 5621 meetrit.
Tipus on Elbrus kaetud igijääga. Elbruselt laskub 22 liustikku, mis toidavad Baksani, Kubani ja Malka jõge (kõik Venemaal).
Elbrust ei tohi segi ajada Alborzi ehk Elbursiga, mis on Iraani kõrgeim mäeahelik. Selle kõrgeim tipp Damāvand on 5610 meetrit kõrge.
Mägironimine
Elbruse kahest tipust madalamale tõusis esimest korda 10. juulil 1829 (vkj) Hillar Hadžirov, Venemaa ekspeditsiooni teejuht, rahvuselt karatšai. Kõrgemasse tippu tõusis esimest korda 1874 Suurbritannia ekspeditsioon, mida juhtis Florence Crauford Grove ning kuhu kuulusid veel Frederick Gardener, Horace Walker ja šveitslane Peter Knubel.
NSV Liidu algaastatel sai alpinism populaarseks ja Elbrusel oli väga palju külastajaid.
1942. aasta augustist 1943. aasta jaanuarini oli Elbruse lähiümbrus Wehrmachti poolt okupeeritud. Saksa üksused viisid Elbruse tippu haakristiga lipu, mis lehvis seal seni, kuni see Hruštšovi käsul maha võeti. Selleks ajaks oli lipp nii ära kulunud, et peale lipuvarda polnud sellest õieti midagi järel. See oli viimane Natsi-Saksamaa lipp, mis NSV Liidu territooriumil lehvis.
Teadaolevalt esimese eestlasena tõusis Elbruse tippu 11. augustil 1956 Bernald Sillaots. Teisena jõudis sinna 4. augustil 1958 sakslaste grupis näitleja Jaanus Orgulas ja päev hiljem veel 31 eestlast. 1958. aastast hakkas Elbruse tipus käima juba palju eestlasi.
1997. aastal sõideti Elbruse sadulale Land Rover Defenderiga, mis oli Guinnessi rekord.
Load
Elbrus asub väga lähedal Gruusia piirile. Sellepärast nõuavad Venemaa võimud kõigilt Elbrusele minna tahtjatelt piiritsooni mineku luba. Seda annab välja Naltšikis asuv sõjakomissariaat.
Elbruse ümber on loodud Elbruse rahvuspark. Rahvusparki sisenemine nõuab vastavat luba. Loa saamiseks ei ole kindlat süsteemi ja hinnad on kokkuleppel. Lube saab Elbruse külast, mis asub Baksanist algava maantee lõpp-punktis. Seal asub ka rahvuspargi keskus.
Kõik välismaalased peavad omama eraldi OVIRi luba. Lube annab välja viisade ja välismaalaste registreerimise keskus Tõrnõauzis, mis asub Baksani–Elbruse maanteel. Luba maksis 2008. aastal 50 rubla. Seda saab ka näiteks Mineralnõje Vodõ lennujaamast, kuid märksa kallimalt. Lube saab ka hotellide kaudu.
Gräsö
pisi|Gräsö kirik Gräsö on Rootsile kuuluv saar Põhjalahes. Pindala 88 km2. Halduslikult kuulub Uppsala lääni Östhammari valda. Saarel elab umbes 800 inimest. Parvlaevaühendus on mandril asuva Öregrundiga.
Šani mägismaa
pisi|Šani mägismaa asend pisi|Šani mägismaa lõunaosa maastik Šani mägismaa on mägismaa Euraasia kaguosas Myanmari idaosas, osaliselt ka Hiina, Laose ja Tai territooriumil. Pindala umbes 150 000 km². Koosneb gneisist, kiltkivist ja lubjakivist.
Mägismaa lääneosas on lainjad tasandikud kõrgusega umbes 900 m, idaosas kurdpangasahelikud kõrgusega kuni 2693 m, mida eraldavad Salweeni, Mekongi jt jõgede kitsad orud ja kanjonid.
Šani mägismaal kasvavad heitlehised ja igihaljad metsad ning on levinud savannid.
Sali saar
thumb|Sali asendit näitav kaart thumb|Rand saarel Sal (portugali sõnast 'sool') on Cabo Verdele kuuluv saar Atlandi ookeanis, kõige kirdepoolsem Roheneemesaartest. Minevikus oli saarel soolakaevandus. Saare pindala on 216 km² ja kõrgus 405 meetrit.
Sali suurim asula on saare keskel paiknev Espargos, kus on ka saare lennujaam. Kui juurde arvata linnalähipiirkonnad, elab seal enam kui pool saare enam kui 14 tuhandest elanikust.
Salis on aastas 350 päikesepaistelist päeva. Seetõttu on Sal turismikeskus, mida külastab üle poole Cabo Verde turistidest. Tuul puhub peamiselt loodest.
Ajalugu
Sal on Roheneemesaartest vanim, umbes 50 miljonit aastat. Ta on vulkaanilise päritoluga, ent saare tekitanud vulkaan pole enam aktiivne.
Sali avastas 3. detsembril 1460 Henrique Meresõitja kapten António da Noli ja nimetas Planaks ehk tasaseks saareks. Varsti avastati saarel soolalademed. Soola eksporditi peamiselt Aafrika kolooniatesse ja Ladina-Ameerikasse. Soola toodeti sajandeid, ent 19. sajandil tootmine järjest vähenes ja lõpetati 1930. aastal, kui saarele rajati tuunide töötlemise tehas.
Pietro Mennea
pisi Pietro Paolo Mennea (28. juuni 1952 Barletta – 21. märts 2013 Rooma) oli Itaalia kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja) ja poliitik. Olümpiavõitja (1980) ja kolmekordne Euroopa meister (1974 ja 1978). 200 m jooksu maailmarekord 19,72 oli tema valduses 17 aastat.
1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis ta 200 m jooksu ja tuli teiseks 100 m ja 4×100 m teatejooksus.
Olümpiamängudelt on ta 200 m jooksus võitnud pronksmedali 1972. aastal Münchenis ja kuldmedali 1980. aastal Moskvas.
1979. aastal, kui Mennea oli üliõpilane (poliitika), osales ta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel Mexicos. Ta jooksis seal maailmarekordi, mille alles 1996. aastal jooksis üle Michael Johnson.
Pietro Mennea oli aastatel 1999–2004 Euroopa parlamendi liige.
Heliotsentriline maailmasüsteem
pisi|Heliotsentriline maailmasüsteem
Heliotsentriline maailmasüsteem ehk heliotsentriline mudel on maailmasüsteem ehk universumi mudel, mille kohaselt Maa koos teiste planeetidega tiirleb ümber universumi keskmes asuva Päikese.
Mudeli esmaseks väljatöötajaks peetakse Mikołaj Kopernikut, hiljem täiustas seda Galileo Galilei ja lõplikult tõestas selle Johannes Kepler.
Avahi unicolor
Avahi unicolor on liik avahi perekonnast.
Punapäine päikseloojang
Luksemburgis toimunud 54. ülemaailmsel UNICA amatöörfilmide festivalil võitis film 2002. aastal pronksmedali.
Avahi unicolor
Elutseb Lääne-Madagaskaril.
Viru Valge
Viru Valge on Eesti viin, mille tootmist Liviko alustas 1962. aastal. Viru Valge etiketil on läbi aegade olnud mulgi kuues pasunamees, kelle pilk on sümboolselt suunatud läände, taustal on pankrannik. Viru Valge etiketi kujundasid Bernhard Jürno ja Paul Luhtein.
Viina maitset ja aroomi mahendatakse söefiltreerimise abil. Viru Valget valmistatakse eestimaisest teraviljast destilleeritud piiritusest, viin valmib Liviko retsepti järgi aktiivsöega filtreerimisel.
Viru Valge pudelid toodetakse Järvakandi klaasitehases.
Tooted
Viru Valge brändi alla kuuluvad või on kuulunud järgmise tooted: Viru Valge Black, Viru Valge Jubilee, Viru Valge Special Anniversary, Viru Valge Vägev ja Viru Valge maitseviinad (Barbaris, Blackcurrant, Cherry, Greenapple, Lemon, Vanilla, Watermelon). Liviko on tootnud kõrge alkoholisisaldusega viina Viru Valge Vägev (80% vol).
Johan Borgen
pisi|Johan Borgen Johan Collett Müller Borgen (28. aprill 1902 Kristiania – 16. oktoober 1979) oli norra kirjanik, ajakirjanik, esseist, näitekirjanik ja kriitik.
Borgeni karjäär algas lühijuttude kirjutamisega 1920ndatel. Ta jätkas eksperimentaalsete novellide kirjutamist ning temast sai üks 20. sajandi olulisemaid Norra kirjanikke. Eriti hästi kujutas ta oma tekstides lapsi ja noori ning käsitles oma aja ühiskonna eksistentsiaalseid probleeme. Kuigi tema tekstid rääkisid noorte inimeste kohutavatest tegudest, hoidus Borgen moraalitsemisest.
Tema esimene raamat "Mot mørket" oli lühijuttude kogumik, mis ilmus aastal 1925. Raamat ei saavutanud erilist edu. Järgmistel aastatel reisis Borgen mööda Euroopat. Järgmine raamat "Når alt kommer til alt" (1934) kirjeldas keskealise intellektuaali probleeme, skandinaavlastele omast viisakust ja endassesulgumist. Raamatu peategelane oli ka tema näidendis "Mens vi venter" (1938), mis saavutas mõningast edu. Näidendis jätkus eraldatuks jäämise hirmu ja igapäevaelu eest põgenemise temaatika.
Aastatel 1954–1959 oli Borgen kirjandusajakirja "Vinduet" ('aken') toimetaja.
Borgeni tuntuim teos on romaan "Väikelord" ("Lillelord") (1955).
Veronika Kalmus
pisi|Veronika Kalmus 2009. aastal Veronika Kalmus (kuni 2. septembrini 1995 Veronika Teder; sündinud 8. juunil 1973 Elvas) on eesti kabetaja ja sotsioloog.
Haridustee
Kalmus õppis aastatel 1980–1987 Elva Keskkoolis ja 1987–1991 Elva 2. Keskkoolis (lõpetas kuldmedaliga) ning aastatel 1991–1995 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas sotsioloogia erialal (lõpetas cum laude).
1998. aastal kaitses ta Oslo Ülikoolis meediauuringute magistrikraadi väitekirjaga "Estonian ABC-Books 1900–1997: Reflections of Cultural and Ideological Changes" ("Eesti aabitsad 1900–1997 kultuuriliste ja ideoloogiliste muutuste peegeldajatena", juhendajad Marju Lauristin ja Wenche Vagle) ning 2003. aastal Tartu Ülikoolis sotsioloogia doktorikraadi väitekirjaga "School Textbooks in the Field of Socialisation" ("Kooliõpikud sotsialisatsiooniväljal", juhendaja Marju Lauristin).
Töökäik
Veronika Kalmus oli aastatel 1991–1992 Tartu Ülikooli haridussotsioloogia labori laborant. Aastatel 1999–2005 töötas ta meedia ja kommunikatsiooni õppetooli teadurina, 2005–2009 meediauuringute dotsendina ning 2009–2014 meediauuringute professorina. Alates 2015. aastast on ta sotsioloogiaprofessor ja sotsioloogia doktoriõppekava programmijuht.
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Alates 2007. aastast on Kalmus ka rahvusvahelise uurimisvõrgustiku EU Kids Online Eesti töörühma juht, 2009. aastast Euroopa Kommunikatsiooniuuringute ja -Hariduse Assotsiatsiooni (ECREA) liige, 2011. aastast Eesti Sotsioloogide Liidu asepresident ja 2018. aastast Balti Uuringute Edendamise Assotsiatsiooni (AABS) liige.
Kalmus kuulub mitme teadusajakirja (Cyberpsychology: Journal of Psychosocial Research on Cyberspace, Ariadne Lõng, Eesti Haridusteaduste Ajakiri ja Russian Psychological Journal) toimetuskolleegiumi.
2019. aastal valiti ta Euroopa Akadeemia (Academia Europaea) filmi-, meedia- ja visuaaliuuringute sektsiooni liikmeks.
Kabetajana
Ta on kaheksakordne Eesti naiste meister Vene kabes (1989–1990, 1992–1993, 1995, 1997 ja 1999–2000).
1991. aastal võitis ta samal alal NSV Liidu noorte meistrivõistlused.
Evald Tõnisson
Lõpetas 1946 Paides keskkooli, astus 1946 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonda. Vangistati viimasel kursusel 1951, sest oli kuulunud Paide õpilasorganisatsiooni "Uus Eesti". Oli 1951-1955 Põhja-Komis vangilaagris.
Eestisse naastes lõpetas 1956. aastal TRÜ ajaloo osakonna. 1969 ajalookandidaat (TRÜ, väitekiri "Liivlaste muistised Vidzemes (X kuni XIII sajandi algus)"; 1988 ajaloodoktor (kinnitatud 1989, TÜ), väitekiri "Городища Эстонии".
Ühtlasi oli ta aastatel 1989–1992 TÜ eesti ajaloo kateedri professor, 1992–1993 arheoloogia õppetooli juhataja ja professor, 1993. aastast emeriitprofessor.
Uurimisvaldkond
Eesti ja naabermaade rauaaeg, eriti muistsed linnused.
Isiklikku
Tema tütred on ajakirjanik Kärt Hellerma ja astrofüüsik Mirt Gramann.
Vööt-käbilind
pisi|Vööt-käbilinnu muna
Levila
Vööt-käbilind on levinud okasmetsavööndis Põhja-Ameerikas, Alaska poolsaarel ja Aasias kuni Kirde-Euroopani. Siberis on ta tüüpiline taiga lind. Eestis on ta ebajärjekindel ja harv külaline oktoobrist märtsini. Teda kohatakse enamasti kuuse-käbilindude hulgas.
Välimus
Üldpikkus 15–18 cm. Kuuse-käbilinnust natuke väiksem ja saledama nokaga. Iseloomulikud on kaks laia valget tiivavööti ja küünarsulgede valged tipuäärised. Ka kuuse-käbilinnul võivad tiibadel olla valged vöödid, kuid need on selgelt kitsamad. Siiski on ka noorel ja esimese aasta vööt-käbilinnul kitsad tiivavöödid ja küünarsulgede tipud võivad olla täielikult kulunud. Isaslinnu sulestik on põhiliselt karmiinpunane, emaslinnul rohekaskollakas, noorlinnul tumedatriibuline. Lennul näib ta kuuse-käbilinnust sihvakam ja pikema sabaga.
Vööt-käbilind häälitseb lennul kuuse-käbilinnust kõrgemalt ja pehmemalt khiip, khiip. Kutsehüüd on mängupasuna kõlaga ninahäälne venitatud tööt. Laul on kiirem kui teistel käbilindudel, selles on kiireid kurinaid, sirinaid ja muud sarnast.
Pesitsemine
Pesitsemine algab ilmselt natuke hiljem kui teistel käbilindudel, märtsis-aprillis. Pesa asetseb tavaliselt kuusel 5–10 meetri kõrgusel ja on samasugune nagu teistel käbilindudel. Kurnas on tavaliselt kolm või neli muna.