cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalle Vilpuu
Ta on lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli kitarri erialal.
Haapsalu meeskoor
Koor asutati 1927. Enne Teist maailmasõda juhendas koori Paul Mutt.
Kalle Vilpuu
Vilpuu on mänginud ansamblites Seitsmes Meel, Tõnis Mägi & 777, Magnetic Band, Saxxapeal Bänd, Kuller, Data, Pantokraator, Underwater, House of Games. Ta on teinud koostööd Marju Länikuga.
1991. aastast mängib Vilpuu rokkansamblis Ultima Thule, mis on siiani tema põhibänd.
Aleksei Bubõr
Aleksei Fjodorovitš Bubõr (16. märts 1876 Jekaterinoslavi kubermang – 1919 Ukraina) oli vene arhitekt.
Ta on projekteerinud linna- ja tööstusehitisi näiteks Peterburis, Tallinnas ja Sotšis. Paljusid töid tegi ta koos Nikolai Vassiljeviga ja L. A. Iljiniga.
Galitši vürstiriik
Galitši vürstiriik ehk Galitši-Merja vürstiriik (vene keeles Галицкое княжество, Галич-Мерское княжество) oli vürstkond tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1247–1453, Kirde-Venemaal.
Galitši vürstiriik liideti lõplikult Moskva suurvürstiriigiga peale võimuvõitlust Moskva suurvürsti trooni pärast Vassili II ja Galitši vürsti Juri Dmitrijevitši poegade vahel.
Rejowiec
Rejowiec on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas, Rejowieci valla halduskeskus. Rejowiec asub Rejowiec Fabrycznyst umbes 4 km kagus.
Anatoli Burtsev
pisi|Anatoli Burtsev (2014)
Haneheinalised
Haneheinalised (Zannichelliaceae) on üheiduleheliste taimede sugukond.
Anatoli Burtsev
Anatoli Aleksejevitš Burtsev (jakuudi keeles Анатолий Алексеевич Бурцев; sündinud 14. oktoobril 1944 Jakutskis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi kirjandusteadlane, Sahha teaduste akadeemia liige. Ta on Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli vene ja välismaa kirjanduse kateedri professor. Aastatel 1987–2013 oli ta ühtlasi kateedrijuhataja.
Haneheinalised
Sellesse sugukonda kuulub Eestis kasvavaist taimedest harilik hanehein (Zannichellia palustris).
Anatoli Burtsev
Haridus ja töökäik
Anatoli Burtsev lõpetas 1967. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse osakonna ja 1975. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna aspirantuuri erialal "Lääne-Euroopa, Ameerika ja Austraalia maade kirjandus".
Ta on kaitsnud Moskva riiklikus ülikoolis filoloogiakandidaadi väitekirja "Проблема ориентализма и развитие английского рассказа в конце 19 века". 1990. aastal sai ta samas doktorikraadi väitekirjaga "Английский рассказ конца 19 – начала 20 вв.: Проблемы типологии и поэтики".
Alates 1967. aastast töötab Burtsev Kirde föderaalülikoolis. Aastatel 1987–2013 juhatas ta vene ja välismaa kirjanduse kateedrit. Filoloogiateaduskonna dekaanina töötas ta aastatel 1987–1992 ja 2002–2010.
Tunnustus
Talle on antud Baikali Riikliku Ülikooli auprofessori aunimetus.
Kiasm
Kiasm on koht, kus kahe homoloogse kromatiidi vahel toimub ristsiire ehk krossingover.
Asfaltbetoon
pisi|[[Külmakergetest põhjustatud mõrad asfaltbetoonis]] Asfaltbetoon (nimetatakse veel asfaldiks, sillutiseks ja mustkatteks) on komposiitmaterjal, mida tavaliselt kasutatakse sõidu- ja kõnniteede, parklate ja lennuväljade teede kattena. See koosneb mineraalmaterjalidest, mis on kokku ühendatud asfaldiga ning omakorda laotud kihiti ja kokku surutud. Selle protsessi täiustas ja arendas Belgia leiutaja ning Ameerika immigrant Edward de Smedt. See leiab kasutust järjest rohkem ka paisude kandva osana.
Terminit "asfaltbetoon" kasutatakse tavaliselt vaid tööjoonistel ja ehitusdokumentides, mis määratlevad betooni kui igasugust komposiitmaterjali, mis koosneb sideainega kokku liidetud mineraalidest.
Asfaltbetoonsegu moodustamisel on oluline kasutada kehtivatele normidele vastavate omadustega bituumenit, fillerit ja normides fikseeritud terakoostise ning kvaliteediga liiva ja killustikku, et tagada saadava materjali piisav tugevus ja vastupidavus.
Vastupidavuse näitajad
Mis puudutab pinnase vastupidavust, rehvide kulumist, pidurdamise jõudlust ja maanteemüra, on erinevatel asfaltbetooni tüüpidel ka erinevad vastupidavuse näitajad. Määramaks sobivat asfaldi vastupidavust, võetakse arvesse liikluse tihedust erinevate sõidukite puhul ja vastupidavust hõõrdumise puhul. Asfaltbetoon tekitab vähem müra kui portlandtsemendist valmistatud betoonist pind ning üldjuhul tekitab ka vähem müra kui killustikpinnased. Rehvimüra tekkepõhjuseks on kineetilise energia muundumine helilaineteks ning seetõttu suureneb sõiduki kiiruse suurenemisel ka müra.
Asfaltbetooni purunemine ja taastamine
Asfaldi lagunemine võib väljenduda löökaukudena, asfaldi kerkimisena, rööbastusena. Külmas kliimas võivad asfaldit purustada külmakerked juba ühe talvega. Ajutise parandusena saab kasutada pragude juures bituumenit. Põhilisteks teguriteks, mis põhjustavad asfaldi lagunemist, on kolm: teede kvaliteet, keskkonnatingimused ja liikluskoormused (antud tee lõigul). Keskkonnatingimuste alla kuuluvad soojus ja külmus, samuti vee olemasolu aluskihtide all ning külmakergete võimalus.
Kõrge temperatuuri juures asfaldi sidusus muutub pehmemaks, mille tagajärjel võivad tekkida rööpad. Kõrge kuumuse ja tugeva päiksepaiste tulemusena hakkab asfalt oksüdeeruma, mille tagajärjel muutub asfalt jäigemaks ja vähem vastupidavaks, põhjustades sellega pragusid. Külmas kliimas tõmbub asfalt kokku ning põhjustab pragunemist. Jahtunud asfalt on vähem vastupidav ja vastuvõtlik pragunemisel.
Liiklusega seotud asfaldi vigastused on suuresti seotud masinate raskusega. Suuremaid vigastusi põhjustavad veoautod ja bussid. Sõiduvahendite rehvid põhjustavad asfaldi venivust, mille tagajärjel tekivad praod. Samuti mängib rolli sõiduki kiirus. Suurem pikaajaline koormus asfaldile tuleneb sõidukite aeglasest kiirusest. Selle tagajärjel võivad asfaldisse tekkida rööpad, mõrad ja lainelisused.
Lagunemise ennetamine ja parandus
Teede eluiga saab pikendada heal tasemel projekteerimisega, hooldustöödega ja järgides hooldustavasid. Teede projekteerimisel mõõdavad insenerid liiklustihedust ning jälgivad suurte veokite sagedust teel. Samuti hindavad nad aluskihte, et näha millist koormust on see valmis vastu võtma. Teede ja aluskihi paksused on projekteeritud nii, et need suudaks vastu võtta liiklusest tulenevat koormust. Vahetevahel kasutatakse geotekstiili aluskihtide tugevdamiseks, mille tagajärjel ka teede vastuvõtlikkus koormustele suureneb. Drenaaži kasutatakse teede juures vee äravooluks, et vältida aluskihtide nõrgestumist.
Palju odavam on hoida teed pidevalt heas seisukorras kui parandada seda siis, kui see on juba halvas seisukorras. Paljud organisatsioonid seavadki oma prioriteedid sellele, et teed oleksid heas seisukorras, selmet parandada neid kogu aeg. Halvemas seisukorras teed parandatakse vastavalt rahalistele võimalustele.
Marko Bošnjak
30. maist 2016 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 15. maist 2019 kuni 17. maini 2021 oli ta osakonna asepresident. 1. jaanuarist 2022 on ta esimese osakonna president.
Artur Janosz
Artur Janosz (sündinud 16. juunil 1993 Pszczynas) on Poola võidusõitja. Ta võistles GP3 Series sarjas 2015. ja 2016. aastal.
Karjäär
Janosz alustas oma autospordikarjääri kardispordis 2008. aastal, kus ta tegutses 2012. aastani. 2013. aastal läks ta üle European F3 Open sarja, kus sai koha Campos Racing meeskonnas koos Denis Nagulini ja Valeria Carballoga. Kuues koht oli tema parim saavutus ja ta lõpetas hooaja 16 punktiga 13. kohal. Võistkonnasiseselt kaotas ta meeskonnakaaslasele Valeria Carballole, kes kogus 20 punkti ja saavutas 12. koha. 2014. aastal liitus Janosz RP Motorsport sarjaga, mida nüüd nimetatakse Euroformula Openiks, koos Sandy Stuviku, Andrés Saravia, Dzhon Simonyani ja Saud Al Faisaliga. Ta võitis kaks sõitu ja oli kokku üheksa korda poodiumil. Meistrivõistlustel tõusis ta teiseks. Punktidega 243:332 kaotas ta oma meeskonnakaaslasele Sandy Stuvikile.
2015. aastal sai Janosz GP3 Series Trident Racingul kokpiti koos Luca Ghiotto ja Óscar Tunjoga (Beitske Visseri, Amaury Bondueli ja Michele Beretta järel). Kui tema meeskonnakaaslane Luca Ghiotto saavutas viie võiduga meistrivõistluste teise koha, siis Janosz saavutas kokkuvõttes 14. koha. Samuti võistles ta EuroInternationali eest FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Facundo Regalíaga. 2016. aastal lõpetas Janosz koos Antonio Fuoco, Giuliano Alesi ja Sandy Stuvikuga oma teise GP3 hooaja Tridentis. Parima tulemusena kaheksanda kohaga oli ta sõitjate edetabelis 20. kohal. Samuti võistles ta RP Motorspordi nimel Vormel V8 3.5 võistlusel koos Vitor Baptistaga.
Ingrid Kivirähk
Ingrid Kivirähk (aastani 1953 Kasesalu; sündinud 18. mail 1931 Tallinnas) on endine eesti näitleja.
Õppis 1945–1947 Tallinna 7. Keskkoolis ja 1951–1952 Draamateatri õppestuudios, lõpetas 1967 klubitöö erialal Viljandi Kultuurharidustöö Koolis.
Ta oli 1952–1955 ja 1959–1962 Nukuteatri näitleja ning 1965–1982 Eesti Televisioonis helirežissööri assistent ja 1982–1992 fonoteegitöötaja, on mänginud ETV lastesarjades.
Eesti Teatriliidu liige (1953).
Viited
http://etbl.teatriliit.ee/artikkel/kivir%C3%A4hk_ingrid2
Eesti Meestelaulu Seltsi Tartu meeskoor
Eesti Meestelaulu Seltsi Tartu meeskoor on Eesti Meestelaulu Seltsi üks kohalikke (Tartu) meeskoore. Koori dirigent on Made Ritsing ja koori president on Alo Rebane.
Koor on pälvinud auhindu üle-eestilistelt meeskooride konkurssidelt.
Kluczborki maakond
Kluczborki maakond (poola powiat kluczborski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Rasvalasu
Rasvalasu, rasvamägi või rasvaklomp on kanalisatsiooni kogunenud moodustis, milles on hangunud massiks kogunenud rasv, õli, mähkmed, hügieenisidemed, kondoomid, salvrätid jms.
Kui lasu õigeaegselt ei avastata ega eemaldata, siis võib mass kanalisatsioonisüsteemi täielikult ummistada. On ka projekte jäätmete kasutamiseks biokütusena.
Rasvamägede (inglise keeles fatberg) nimetus pärineb kanalisatsiooni hooldustöötajatelt ja on moodustatud termini "jäämägi" (inglise keeles iceberg) eeskujul.
Tartu JK Welco II
Tartu JK Welco II on jalgpalliklubi Tartu JK Welco duubelvõistkond, mis loodi 2012. aastal. Tartu JK Welco II lõpetas oma 3. hooaja III liiga lõunatsoonis 2016. aastal 5. kohaga.
Ajalugu
Tartu JK Welco II loodi 2012. aastal, kuna paljud endised Welco mängijad ja samas ka uued liitujad soovisid mängida musta-valgetriibulises Welco särgis. Heas mänguvalmiduses olid näiteks Baltikumi keskväljakute kroonimata kuningas Mirko Kikkamägi, samuti kaitsja Kristo Must ja legendaarne ründaja Kristjan Noormets. Ühe võistkonna jaoks oli mängijaid nimekirjas liiga palju, mistõttu otsustas klubi juhatus luua esindusvõistkonna kõrvale duubelrivistuse.
Kodustaadion
JK Welco II peab oma kodumänge annelinna kunstmuruväljakul.
Ukraina Rahvuskaart
Ukraina Rahvuskaart (ukraina keeles Національна гвардія України, lühend НГУ/NGU) on Ukraina siseministeeriumi alluvuses tegutsev sandarmeeria üksus, mis moodustati Ukraina sisevägede baasil 2014. aasta 13. märtsil.
Ajalugu
Rahvuskaart moodustati algselt 1991. aasta 4. novembril, kuid saadeti 2000. aasta jaanuaris tollase presidendi Leonid Kutšma korraldusel "kulude kokkuhoiu" eesmärgil laiali. Aastatel 1995–2000 eksisteerisid Ukrainas üheaegselt nii Ukraina Rahvuskaart kui ka Ukraina siseväed. 2014. aastal taasmoodustatud rahvuskaardi esimeseks komandöriks sai kindralpolkovnik Stepan Poltorak, kes oli sel ametikohal kuni 14. oktoobrini 2014. 2017. aastal sai NGU rahvusvahelise sandarmeeriajõudude katusorganisatsiooni liikmeks.
Areng alates 2022. aastast
2023. aasta alguses alustas Ukraina siseministeerium oma valitsemisalas olevate üksuste põhjal ründebrigaadide formeerimist.
Organisatsioon
NGU tegevust reguleerib Ukraina Rahvuskaardi seadus.
Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Selts
Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Selts (saksa keeles Die Kurländische Gesellschaft für Litteratur und Kunst) oli 1815-1939 Lätis Jelgavas tegutsenud selts. See oli Kuramaa kubermangu tähtsaim kultuuriorganisatsioon. Seltsi kuulusid liikmed, kes oli huvitatud kirjandusest, kunstist ja genealoogiast.
Seltsi eestvõttel asutati Kuramaa provintsiaalmuuseum.
Dan Ashbel
Dan Ashbel (sündinud 1949 Tel Avivis) on Iisraeli poliitik ja diplomaat.
Ta õppis geograafiat ja inglise kirjandust Haifa Ülikoolis; hiljem sai ta magistrikraadi politoloogias, ta spetsialiseerus Lähis-Idale.
6. märtsist 2011 on ta Iisraeli suursaadik Soomes ja Eestis.
Vootele Tamm
Vootele Tamm (29. mai 1909 Helsingi – 21. august 1981 Tallinn) oli eesti trompetimängija.
Aastatel 1934–1964 oli ta solist ja kontsertmeister Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. Lisaks mängis ta aastatel 1951–1976 ansamblis Pasunapoisid ja juhatas aastatel 1964–1974 kondiitritoodete vabriku Kalev puhkpilliorkestrit.
Läänepärn
pisi|Läänepärn [[Taanis]] Läänepärn (ka hollandi pärn) (Tilia ×europaea) on hariliku pärna ja suurelehise pärna hübriid.
Vũng Tàu
Vũng Tàu on linn Vietnami kagurannikul Bà Rịa-Vũng Tàu provintsis.
2009. aastal elas seal 330 244 inimest. pisi|tühi|Vũng Tàu
Mikko Koskinen
Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2007/08 Espoo Bluesi meeskonnas. Klubi üheks põhiväravavahiks tõusis ta järgmisel hooajal.
2009. aastal valis New York Islanders ta NHL-i draft'is 31. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Islandersiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2009/10 alguses asus Koskinen mängima American Hockey League'is (AHL) Islandersi tütarklubis Bridgeport Sound Tigers. Vigastuse tõttu jäi ta suuremast osast hooajast eemale. NHL-is debüteeris ta Islandersi meeskonnas 8. veebruaril 2011 mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Pärast seda sai ta Islandersi meeskonnas kirja veel kolm mängu.
2011. aasta novembris naasis Koskinen Soome kõrgliigasse, liitudes KalPaga. Hooaja 2013/14 alguses mängis ta lühikest aega oma esimeses koduklubis Espoo Bluesis. 2013. aasta septembris liitus ta KHL-i klubiga Novosibirski Sibir. 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.
Hooaja 2014/15 keskel kaubeldi Koskinen Sibirist Alexander Saláki vastu Peterburi SKA-sse. Seal mängis ta kuni hooaja 2017/18 lõpuni. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta SKA-ga Gagarini karika. Hooajal 2014/15 valiti Koskinen KHL-i hooaja parimaks väravavahiks. Hooajal 2015/16 oli ta KHL-i väljalangemismängudes parimatõrjeprotsendiga väravavaht (94,9%) ja lasi hooaja 2016/17 väljalangemismängudes endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängu kohta (1,64).
2018. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 2019. aasta jaanuaris pikendas ta Oilersiga lepingut kolme aasta võrra.
Aastatel 2014 ja 2016 võitis Koskinen Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel valiti ta turniiri parimaks väravavahiks ja turniiri sümboolsesse koosseisu (üheksa mänguga oli tema tõrjeprotsent 94,67). Ta kuulus Soome koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Akadeemiline Meeste Lauluselts
Akadeemiline Meeste Lauluselts on Tallinna Tehnikakõrgkooli juures tegutsev meeskoor, juriidiliselt MTÜ. Koori dirigent on Laine Randjärv.
Koor asutati 2015.
Mulgi valla vapp
pisi|Mulgi valla vapp Mulgi valla vapp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Mulgi valla vapp.
Mulgi valla vapp kinnitati vallavolikogu poolt 20. novembril 2019. aastal.
Vapi kirjeldus
Hõbedasel kilbil on neli sinist linaõit asetatud teemandina. Neli sinist linaõit kilbil sümboliseerivad kahe mulgi kihelkonna: Abja, Halliste ja Karksi valdade ning Mõisaküla linna ühinemist.
Põhjendus
Linaõied viitavad linale, kui mulkide ajaloolisele jõukuseallikale. Viis kroonlehte õies sümboliseerivad Mulgimaad. Sinine on vaikuse ja truuduse sümbol ning sümboliseerib rahu, harmooniat ja tasakaalu. Kuldkollane on kõrgema tarkuse värv ja sümboliseerib päikest, valgust ja küpsust. Hõbe sümboliseerib tarkust ja ustavust.
20 (Tallinna bussiliin)
Liin 20 on Tallinna bussiliin, mis sõidab reisisadama D-terminalist Pääsküla jaamani. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel
Supervisioon
Supervisioon, ka valdkondadeülene supervisioon (ingl supervision), on süsteemne nõustamisprotsess, mille fookuses on indiviidide, tööalaste ülesannete ning organisatsiooni omavaheline interaktsioon ja mida juhib väljaõppinud superviisor.
Supervisioon (ingl supervision) on nõustamine, mis on mõeldud eri erialade esindajatele, kes tegelevad oma töös inimestega (nt politsei, sotsiaaltöö-, haridus-, tervishoiu-, psühhoteraapia-, hoolekandevaldkond jmt). Regulaarne supervisioon toimub 5–10 korda aastas.
Supervisiooni temaatika hulka kuuluvad: erialane areng, erialane identiteet, elukestev õpe, eluterve tööhügieeni loomine ja arendamine, läbipõlemise vältimine, uudsete lahenduste leidmine, suhted meeskonnas, koostöö, sh erinevate tasandite vahel, tööalaste rollide ja ülesannete selgus jmt.
Superviisoreid koondab ja valdkonda arendab Eesti Supervisiooni ja Coachingu Ühing (ESCÜ), mis asutati aastal 1997.
Individuaalne supervisioon
Individuaalse supervisiooni puhul nõustab superviisor klienti. Protsessi eesmärk ja korraldus lepitakse kokku osaliste vahel nõustamise alguses. Kohtumiste sisuks on ennekõike juhtumid, kus klient vajab refleksiooni ja uudset vaatenurka, et lahenduseni jõuda. Supervisiooni käigus aitab superviisor kliendil iseennast ja oma tööd analüüsida.
Rühmasupervisioon
Rühmasupervisioonis osalevad sama eriala või tasandi kolleegid. Sagedasemad teemad on tööalased juhtumid või töötegemisega seonduvad probleemid (töösuhted, -keskkond, -rollid). Rühmasupervisioon annab võimaluse jagada enda kogemusi ning areneda teiste kogemuste kaudu, töötada välja uusi lahendusi, luua visioone ja arengukavasid, arendada usaldust ning ühtseid hoiakuid ja väärtuseid, õppida mõistma juba omandatud töövõtteid ja rakendama uusi lähenemisi ning suurendada oma ala asjatundjate pädevust enda töö korraldamisel. Rühma suurus on enamasti 6–12 inimest.
Meeskonna supervisioon
Meeskonna supervisioon on rühmasupervisiooni vorm, mille käigus lahendatakse ühe meeskonna probleemseid olukordi, keskendutakse meeskonna arendamisele ja jõustamisele, selgitatakse rolle ja ootuseid jm, mida meeskonna liikmed vajavad. .
Võrgustiku supervisioon
Võrgustiku supervisioon on rühmasupervisiooni vorm, mille käigus tegeletakse samasse võrgustiku kuuluvate spetsialistide (nt lastekaitse töötaja, noorsoo politsei, õpetajad, sotsiaaltöötajad, psühholoogid) tööalaste juhtumitega, pakutakse jõustamist, õpitakse teineteise kogemustest, parendatakse koostööd jms. .
Organisatsiooni supervisioon
Organisatsiooni supervisiooni puhul töötatakse kogu asutusega ja keskendutakse organisatsiooni arendamisele. Organisatsiooni supervisiooni käigus arutatakse läbi asutuse visioon, missioon ja arengukava, lepitakse kokku eesmärgid ja nende saavutamise protsess ning tõstetakse esile vajaminevad muutused. Organisatsiooni supervisiooni puhul toimub töö nii individuaalselt kui kogu kollektiiviga.
Superviisor
Kutseline superviisor on läbinud rahvusvahelistele (ANSE – Association of National Organisations for Supervision in Europe) ja riiklikele standarditele vastava väljaõppe.
Superviisor on tellijast sõltumatu, mis tagab tema neutraalsuse ja töö kvaliteedi. .
Eestis pakub superviisori/coachi väljaõpet ISCI – International Supervision and Coacing Institute ja Moreno keskus.
Tõnu Tiits
Tõnu Tiits (22. november 1937 Jõgeva vald – 15. oktoober 2016) oli eesti kirimaletaja, spordifunktsionäär ja pedagoog.
Ta lõpetas 1956. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna arvutusmatemaatika erialal.
Keila Jõepargi Orjakivi
pisi|Keila Jõepargi Orjakivi (juuni 2011) Keila Jõepargi Orjakivi on rändrahn ja kultusekivi Harju maakonnas Keila Jõepargis. Kivi on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Balti jaama turg
pisi|Balti jaama turg Balti jaama turg on universaalturg Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Kopli 1. Turg avati 1993. aastal. Turgu haldab Astri Gruppi kuuluv Balti Jaama Turg OÜ. 2016.–2017. aastal turg rekonstrueeriti. Balti jaama turul tegutseb üle 200 kaupleja ja selle pindala 19 458 m².
Gangseo ringkond
Gangseo ringkond (Gangseo-gu) on mitme Lõuna-Korea ringkonna nimi:
Helin
Helin võib tähendada järgmist:
Meeli Mesipuu
Meeli Mesipuu (sündinud 28. märtsil 1975) on eesti botaanik ja looduskaitsespetsialist.
Ta õppis aastatel 1982–1990 Tallinna 1. Keskkoolis ja aastatel 1990–1993 Tallinna Lilleküla Keskkoolis. Aastatel 1993–1999 õppis ta Tartu Ülikoolis bioloogia osakonnas bakalaureuseõppes botaanika-taimeökoloogia erialal. Aastatel 2001–2004 oli ta Eesti Maaülikoolis magistriõppes, aastast 2005 on ta Eesti Maaülikoolis doktoriõppes.
Ta on töötanud Eesti Maaülikoolis ning pikemat aega pärandkoosluste kaitse ühingus.
Ta on uurinud võtmeheinu, tegelenud Eesti niitude inventeerimise ja seirega.
Kalarand
Kalarand on piirkond Tallinna lahe lõunaosas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis, umbes Linnahalli ja Lennusadama vahel.
Oleg Sentsov
Oleg Sentsov (ukraina keeles Олег Геннадійович Сенцов; sündinud 13. juulil 1976 Simferopolis) on Ukraina filmirežissöör, kirjanik ja aktivist.
Kalarand
Kalarand on sajandeid olnud Tallinna kalanduse keskus, kuid 21. sajandil on piirkonnast kujunenud populaarne elamu- ning vaba aja veetmise piirkond.
Piirkond
Koos rannajoone muutumise ja kalanduse osatähtsuse suurenemisega laienes ka Kalarannaks kutsutud piirkond.
Algselt nimetati Kalarannaks vaid Suur-Patarei tänava äärset kanti, hiljem kandis seda nime kogu Suur-Patarei tänava ja mere vaheline piirkond. Alates 1920. aastatest piirasid Kalaranda tõkked mõlemalt poolt: idast 1920. aastate keskel valminud Kalasadam ja läänest Kalaranna fordis asunud Keskvangimaja.
Aastakümneid veeti Kalaranna piirkonda Tallinna Elektrijaamas kasutatud põlevkivi tuhka, mis on oluliselt muutnud siinset algset rannajoont.
Ajalugu
Esimesed teated Kalaranna kaluritest pärinevad 1352. aastast, kuid pole kahtlust, et kalurid elasid Kalamajas juba varem. 15. sajandi allikates on kalurid enamasti eesti ja soome nimedega, kuid 1527. aasta nimekirjas kohtab eesti nimede kõrval ka palju rootsi nimesid.
Esimesed kaitserajatised ehitati Kalaranda juba Rootsi aja lõpul. Pärast Eestimaa provintsi minekut Põhjasõjas Venemaa kontrolli alla, hakati rajama Tallinna sõjasadamat. 1711.–1721. aastal rajati üks kahest suurest maismaafortist (Läänefort) Kalaranda. Lisaks rajati Kalaranna lähistele merre Topeltpatarei. Vahetult enne Krimmi sõda ehitati mõlemad ümber. Pärast Krimmi sõda kaotas Kalaranna fort aktiivkaitse otstarbe.
Pärast plekktooside kasutuselevõttu 1844. aastal konservide valmistamisel kujunes Kalarannast tähtis Eesti kalatööstuse keskus. Uuenduse tõttu kasvas juba 1885. aastal konservi Tallinna kilu eksportmaht 200 000 kilogrammilt 580 000ni. kalarannas, Suur-Patarei tänaval tegutses Vassili Demini kalatööstus, Vassili Demini toodetud karpidel nimetati kilusid Reveli kiludeks. Demini tehase toodetud kilud said Moskvas 1898. aastal hõbemedali ja sellele järgnesid medalid Baden-Badenis, Lübeckis, Berliinis jm. Vassili Deminist sai ka Venemaa keisri õukonna ametlik varustaja. 1898. aastal rajati Kalaranda, Suur-Patarei 12 J.M. Leesmanni kalatööstus. 19. sajandi lõpul muutusid hästimüüdavaks kaubaks Tallinna kilud, mida siinsed kalatööstused ka valmistasid. Tuntud oli ka Kalarannas tegutsenud Pavel Malahhovi asutatud ja Feodori päritud Malahhovi kalatööstus ning hiljem lisandusid mitmed teised: Rudolf Andersoni, Eva Behri ja J.M. Leesmanni kalatööstused, mis kõik olid tunnustatud Venemaa toiduainetevõistlustel. 1925. aastal valmis Kalaranna servas Kalasadam.
1920.–1930. aastail pidasid eraettevõtjad soojal aastaajal mootorpaatide ja väikeste reisilaevadega ühendust Kalaranna ja Pirita ning lühemat aega ka Merivälja vahel.
1930ndail asusid Kalaranna ja Sadama piirkonnas: Võrgu tänav 14 J. Baumanni, Võrgu tänav 3 R. Geige, Võrgu tänav 5 F. Kirsipuu ja F. Lindholmi, Võrgu tänav 4-12 Nagel, Knabe ja Ko, Võrgu tänav 10 T. Variku, Võrgu tänav 19 G. Scuberti, Võrgu tänav 27 Joosep Leesmanni, Suur-Patarei tänav 2, Feodor Malahhovi, Suur-Patarei tänav 11 V. Holmi konservitööstused.
1945. aastal rajati piirkonda Tallinna Kalakombinaat ja 1947. aastal artell Rool, millest hiljem kasvas välja Kolhoosidevaheline Laevatehas (hilisem ettevõte Kalaranna).
Ettevõtte keskkonnategevuse seire
Ettevõtte keskkonnategevuse seire (inglise keeles corporate environmental monitoring) on regulaarne teabe kogumine ettevõtte tegevuse tulemuslikkuse jälgimiseks või teatud kriteeriumidele, näiteks õigusaktide nõuetele vastavuse kontrollimiseks.
Kalarand
Ajalugu
1990. aastatel lõppes Kalarannas kalandusega seotud tegevus, võeti üles piirkonda läbinud raudtee ning selle muldkehale rajati Kultuurikilomeeter (2011–2014).
Mihhail Svetov
pisi|Mihhail Svetov (2019) pisi|Mihhail Svetov
Mihhail Vladimirovitš Svetov (vene keeles Михаил Владимирович Светов; sündinud 4. jaanuaril 1985 Moskvas) on Venemaa opositsioonipoliitik, libertaarsete ideede peamine populariseerija Venemaal.
Alates juunist 2021 elab väljaspool Venemaad, põhiliselt Lõuna-Ameerikas.
Ta on Venemaa Libertaarse Partei föderaalkomitee liige, partei liige 2010. aastast. Laiemalt sai ta tuntuks aastatel 2018–2019 Moskvas mitme miitingu korraldamisega: 30. aprillil 2018 miitinguga suhtlusportaali Telegram blokeerimise vastu, 29. juulil 2018 miitinguga pensionireformi vastu, 10. märtsil 2019 miitinguga vaba interneti toetuseks ja 23. juunil 2019 miitinguga kriminaalasjade fabritseerimise vastu. Kõigil neil esines ta ka ise sõnavõtuga. Ta on lustratsioonide pooldaja.
Svetov oli 20. juulil 2019 Moskvas Prospekt Akademika Sahharoval toimunud viimaste aastate suurima osavõtjate arvuga meeleavalduse (Aleksei Navalnõi hinnanguil 30 000 – 40 000 osavõtjat, tegelikult umbes 22 000 osalejat) põhikorraldajaid. Meeleavaldusel nõuti õiglasi ja vabu valimisi. Nädal varem olid võimud keeldunud registreerimast valimistele opositsioonipoliitikuid. Üks esinejaid oli ka Svetov ise. Meeleavaldus lõppes otsusega, et kui võimud ei registreeri seitsme päeva jooksul kõiki kandidaate, keda ebaõiglaselt kõrvaldati, siis korraldatakse 27. juulil Moskva Linnavalitsuse hoone juures uus meeleavaldus.
Korporatsioon Rotalia meeskoor
Korporatsioon Rotalia meeskoor on Korporatsioon Rotalia juures tegutsev meeskoor.
Mihhail Svetov
Svetov kutsus Cato Instituudi presidendi Peter Goettleri pidama loengusarja Venemaal.
Korporatsioon Rotalia meeskoor
Koor asutati 2015.
Kooril on kolm dirigenti: Mariliis Kreintaal, Roland Viilukas ja Lauri Breede.
Koor on Eesti Meestelaulu Seltsi liige.
Elmar Arak
Elmar Arak (28. jaanuar 1938 – 23. jaanuar 2018) oli eesti proviisor.
Arak lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli proviisorina. 1980. aastal kaitses ta kandidaadikraadi farmatseutilise keemia ja farmakognoosia alal Leningradi Keemia ja Farmaatsia Instituudis (väitekiri "Химико-фармакогностическое изучение ромашки аптечной, выращиваемой в Эстонской ССР").
Pärast ülikooli lõpetamist rajas ja juhatas ta Apteekide Peavalitsuse Tartu Kontrollanalüüsi Laboratooriumi (1963–1979). 1980. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis eri ametikohtadel assistendist professorini (assistent 1979–1981, vanemõpetaja 1981–1986, dotsent 1986–1992, professor 1992–1997, dotsent 1997–2003, spetsialist 2003–2018).
Elmar Arak juhendas kolm doktoritööd (Katrin Pudersell 2006, Heidi Annuk 2002, Ain Raal 1989) ja mitmeid magistritöid, avaldas ligi 30 rahvusvahelist teadusartiklit ja arvukalt teadustöid. Ta oli farmaatsia instituudi farmakognoosia ja farmaatsia organisatsiooni õppetooli hoidja, algatas ravimtaimede katsebaasi, Tartu Ülikooli apteegi ja ajakirja Eesti Rohuteadlane taastamise ning osales farmaatsiat puudutavate seotud eelnõude väljatöötamises ja otsustuskogude töös.
Arak oli Eesti Farmaatsia Seltsi esimees (1986–1992) ja auliige.
Vene Rahvuskultuuri Keskus
Vene Rahvuskultuuri Keskus (lühendatult VRK) on Eesti venelaste organisatsioon. VRK on vene kultuuri tähtsaim keskus Eestis. Organisatsiooni kontor asub Tallinnas aadressil Mere puiestee 5. VRK juhatuse esimees on Nikolai Solovei.
VRK asutati 8. mail 2001.
Depoo turg
Depoo turg oli Astri Gruppi kuuluv turg ja toidutänav Tallinnas.
Andreas Knüpffer
Andreas Knüpffer sündis Greizis (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal). Ta immatrikuleerus aastal 1656 Leipzigi ülikooli ning aastal 1662 Jena ülikooli. Ordineeriti 25. juunil 1671 õpetajaks.
Depoo turg
See avati külastajatele 2016. aastal asendamaks remondis olevat Balti Jaama Turgu.
Andreas Knüpffer
Oli aastatel 1671–1674 Märjamaa Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1674–1705 oli sama koguduse õpetaja. Sai mais 1692 Maa-Lääne praostkonna praostiks. Tema pani aluse Knüpfferite suguvõsale Eestimaal.
Arend Johann Knüpffer
Õppis Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleeriti 15. septembril 1691 Tartu-Pärnu ülikooli, siis 5. septembril 1692 Wittenbergi ülikooli, kus sai 16. oktoobril 1694 magistriks, immatrikuleerus aastal 1698 veel Leipzigi ülikooli. Ordineeriti 22. oktoobril 1700 õpetajaks.
Andreas Knüpffer
Isiklikku
Tema poeg Arend Johann Knüpffer oli Jõelähtme ja Kuusalu koguduse õpetaja, pojapoeg Arnold Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Depoo turg
Depoo turg asus Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Telliskivi 62.
Arend Johann Knüpffer
Pidas Wittenbergi ülikoolis 17. veebruaril 1693 ja mais 1694 dispuute De molitionibus anabaptistarum in Scecia (Resp. Arn. Joh. Knüpffer).
Isiklikku
Tema isa Andreas Knüpffer oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, poeg Arnold Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.
Krapkowice maakond
Krapkowice maakond (poola powiat krapkowicki) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Georges Ravarani
Georges Ravarani (sündinud 1. mail 1954 Luksemburgis) on Luksemburgi jurist, kohtunik.
1. novembrist 2015 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 13. septembrist 2021 on ta III osakonna president.
Johannes II Komnenos
Ta oli keiser Alexios I Komnenose ja Irene Dukaina vanim poeg ning teine Komnenoste dünastia keiser. Johannes sündis valitseva keisri ajal, mistõttu sai ta endale staatuse porphyrogennetos (purpuris sündinud).
Johannes II jätkas oma isa alustatut. Ta soovis pühendunult korvata kahju, mida impeerium oli kannatanud pärast Manzikerti lahingut 1071. aastal. Teda peetakse oma dünastia silmapaistvaimaks keisriks. Tema isa Alexios I peatas barbarite edasitungi ning Johannes asus taastama impeeriumi. Oma veerandsajandilise valitsemise ajal sõlmis keiser liidu Püha Rooma keisririigiga, saavutas otsustava võidu petšeneegide üle, millega lõppesid igaveseks nende rünnakud keisririigile. Lisaks purustas ta ungarlased ja serblased Balkanil. Ta juhtis isiklikult arvukaid kampaaniaid türklaste vastu Väike-Aasias. Johannes II sõjakäigud muutsid fundamentaalselt võimutasakaalu idas, sundides türklasi kaitsele ning loovutama mitmeid linnu ja kindluseid Bütsantsile. Kagus laiendas keiser Bütsantsi kontrolli Maeanderist läänes kuni Kiliikiani ja Tarsuseni idas. Püüdes demonstreerida Bütsantsi ideaali keisri rollist kristliku maailma juhina, marssis Johannes Bütsantsi ja ristisõdijate riikide ühendatud vägede eesotsas islamistlikku Süüriasse, kuid vaatamata suurele jõule, millega ta kampaaniat läbi surus, pettusid Johni lootused tema ristisõdijate liitlaste kõrvalepõiklemise ja nende vastumeelsuse tõttu tema vägede kõrval võidelda.
Johannes II valitsusajal kasvas keisririigi rahvaarv umbes 10 miljonini. Tema 25 aastast valitsemisaega on tema kaasaegsed vähem jäädvustanud kui Johannese isa Alexios I või poja Manuel I oma. Eriti vähe on teada tema siseriiklikust poliitikast.
Välimus ja iseloom
Keskaegne ajaloolane William Tüürosest kirjeldab Johannes II lühikese ja koleda inimesena, kelle silmad, juuksed ja jume olid nii tumedad, et teda tunti kui "mauri". Sellele vaatamata oli Johannesel hüüdnimi Kaloïōannēs, mis tähendas "ilus" või "hea", mis viitas pigem tema iseloomule kui välimusele. Johannes oli äärmiselt vaga inimene. Keisri õukonnaliikmed pidid piirduma vesteldes vaid tõsiste teemadega. Keisrile serveeritud toit oli väga lihtne ja Johannes pidas liigses luksuses elavatele õukondlastele loenguid. Ta kõneles enamasti väärikalt, ent vahel andis ka teravmeelseid vastuseid. Johannes II oli ustav abikaasa oma naisele, mis oli keskaegsetele valitsejatele ebatavaline. Isiklikust kasinusest hoolimata oli Johannesel keiserlikkust rollist kõrge ettekujutus. Ta ilmus tseremooniatele oma täies hiilguses, kui see oli vajalik.
Johannes II oli tuntud oma jumalakartlikkuse ning leebe ja õiglase valitsemisaja poolest. Teda peetakse moraalse valitseja eeskujuks ajal, mil julmus oli normaalne. Väidetavalt ei mõistnud keiser kunagi kedagi surma ega lasknud kedagi sandistada. Tema ajal tegeleti laialdaselt heategevusega. Seetõttu on teda kutsutud ka Bütsantsi Marcus Aureliuseks. Oma isikliku eeskujuga parandas ta märkimisväärselt oma aja kombeid. Tema ja tema tegude kirjeldused näitavad, et tal oli suurepärane enesekontroll ja isiklik julgus ning ta oli suurepärane strateeg ja kindral.
Võimuletõus
Johannes II isa Alexios I (v. 1081–1118) põdes viimastel eluaastate aastatel raskekujulist reumat, mis muutis isegi voodist tõusmise talle väga vaevarikkaks. Väidetavalt olevat keisri tõbi inspireerinud sultani õukonda etendama koomilisi vaatemänge, kus kandev roll oli antud lonkavale ja pidevalt kukkuvale "Alexiosele". Lisaks põristas keiser ka r-tähte, ja selle puuduse matkimine – muidugi ülepaisutatult – muutis komejandi veelgi naljakamaks.
Kui keisri poeg Johannes kuulis, et isa on suremas, kiirustas ta paleesse. Kuid ühe versiooni järgi ei teinud ta seda mitte soovist hinge heitvat isa toetada, vaid selleks, et isiklikult veenduda keisri peatses surmas, mida viletsas seisus Alexiose nägemine ka kinnitas. 15. augustil 1118. läks Johannes Mangana kloostrisse, kus Alexios lebas surivoodis. Seega polnud Johannesel mingit kahtlust peagi toimuvas võimuvahetuses ja ta ei jäänudki pikemalt paleesse, vaid lahkus sealt sama kiiresti, kui oli tulnud. Keisrinna, kes tegi kõik, et upitada troonile Annat, ei jätnud Johannese poolt pakutud juhust kasutamata ja kirjeldas Alexiosele poja käitumist võimalikult mustades värvides. Kuid haigusest jõuetu keiser suutis ta jutule reageerida vaid käe tõstmisega. Pole teada, kas Alexios soovis poega õnnistada või hoopis needa. Keisrinna aga olevat seejuures pidevalt korranud: "Sinu poeg lahkus, et röövida sinult, kes sa veel elad, võim!" Teise versiooni järgi lahkus Johannes hoopis isa teadmisel ning nende kohtumisel, millest keisrinnal polnud aimu, õnnistas keiser Johannest ja ulatas talle võimu sümbolina oma sõrmuse.
Keisrinna Irene oli Johannest halvustanud korduvalt ka varem. Ta üritas Alexiost veenda, et nende pojal pole ühtegi head iseloomujoont ning teda ei saa printsess Anna voorusliku abikaasaga ligilähedaseltki võrrelda. Keiser, kes väidetavalt oli nendest juttudest väsinud, teeskles kord ajapuudust, kord jälle andis lubaduse asjade üle mõelda. Kuid on ka kirjeldatud juhtumit, kui ta sattus raevu ja käratas naisele: "Sa jagad minuga sängi ja võimu, lõpeta minu tagantkihutamine tütre kasuks, nõnda lõhud sa head tava! Ega sa pole hulluks läinud? Kas sa tead, et mõni varasem keiser oleks eelistanud väimeest oma võimu väärivale pojale? Kõik roomlased hakkaksid minu üle naerma ja arvaksid, et ma olen aru kaotanud." pisi|Johannes II (vasakul) ja tema vanim poeg Alexios, keda kroonib Kristus. Bütsantsi 12. sajandi esimese poole käsikirjast Johannes loomulikult teadis oma ema eelistusi – ja veel ühe versiooni järgi võttis ta viimase külaskäigu ajal jõuetu isa näpust sõrmuse salaja. Kuid ka selle versiooni juures esineb variant, et ta tegi seda hoopis isa nõusolekul. Mis aga Alexiose magamistoas (kui Johannes sinna üldse jõudis) tegelikult toimus, see jääb igavesti saladuseks. Igal juhul kogus Johannes pärast isa juurest lahkumist kokku relvastatud toetajaid ning ratsutas Konstantinoopoli suure palee juurde. Esiti polevat keisrinna mõju all olev palee valve soostunud teda isegi uksest sisse laskma. Sellega nõustuti vaid siis, kui Johannes näitas isalt saadud sõrmust. Keisrinna Irenele tuli sündmuste areng üllatusena, ta ei suutnud poega veenda tagasi astuma ega Nikephorost trooni eest võitlema panna. Ajaloolane Leonora Neville'i hiljutises Anna Komnene elulooraamatus on aga see sündmuste käik, eriti Anna seotus paleepöördekatsega, ümber lükatud. Oluline on aga, et lõpptulemusel õnnestus Johannesel õde kõrvale tõrjuda ja lasta ennast kroonida ning Bütsants sai enesele järjekordse keisri.
Keiser Alexios I suri ööl pärast Johannese otsustavat võimuhaaramist. Johannes keeldus isegi vandenõu kartuses oma isa matustel osalemast, hoolimata ema palvetest. Mõne päeva pärast suutis uus keiser aga kindlustada oma positsiooni piisavalt. Umbes aasta pärast tegi keisri ema Irene veel ühe katse tütre Anna troonile tõstmiseks. Selleks ajaks oli keisri vastu sepitsetud ulatuslik vandenõu, kuid selle elluviimine luhtus küllaltki kentsakal moel. Nimelt kavatsesid vandeseltslased kroonida keisriks Anna abikaasa Nikephorose, kuid kõigile ootamatult jättis ta õigel ajal paleesse ilmumata ja nii polnudki vandeseltslastel kellegi pähe krooni asetada ning vandenõu oli läbi kukkunud. Anna jaoks aga lõppes see katse kloostrisse pagendamisega, kus ta sai hiljem pühenduda oma aja isa Alexios I valitsemisaja kirjeldamisele.
Anna abikaasal Nikephorosel polnud erilisi ambitsioone troonile tõusmiseks. Lisaks puudus vandeseltslastel ka kindel toetus. Annalt võeti ära tema vara, mis pakuti keisri sõbrale Johannes Axouchile, ent ta tegutses targalt ning keeldus. Annale tagastati tema vara ning vend ja õde leppisid mingil määral oma vahel ära. Keisrinna Irene taandus kloostrisse ning printsess Anna lõigati tõhusalt avalikust elust välja. Anna asus tegema ajaloolase tööd. Nikephoros aga säilitas head suhted oma õemehe ja keisri Johannesega. Säilinud on vähe kirjutisi Johannese enda kommentaaridest vandenõude kohta tema vastu. Ühes neis on keisri sõnad järgnevad: "Pärast troonile tõusmist hävitas Jumal minu nähtavate ja nähtamatute vaenlaste kavalad plaanid ja päästis mind igast lõksust, mis allutas kõik mu vaenlased mu jalge alla."
Oma pärandi kaitseks kroonis keiser 1122. aastal oma noore poja Alexiose kaaskeisriks.
Valitsemine
Esimestel trooniloleku päevadel oli Johannese positsioon niivõrd ebakindel, et ta ei kartnud mitte lihtsalt võimust ilmajäämise, vaid ka oma elu pärast. Kartes kukutamist, ei julgenud vastne keiser isegi minna oma isa matustele, mis andis bütsantslastele põhjust võrrelda keisrit kivi külge klammerdunud polüübiga.
Perekonnaintriigid, mis panid ohtu tema troonipärimise, viisid ilmselt teistsugusele lähenemisele valitsemisest. Johannes otsustas määrata kõrgetele ametikohtadele mehed väljastpoolt keiserlikku perekonda. See oli radikaalne kõrvalekalle tema isa Alexiose lähenemisest, kes kasutas keiserlikku perekonda ja selle paljusid sidemeid peaaegu kõigis kõrgemates administratiivsete ja sõjaliste ametikohtade täitmiseks.
Johannes Axouch oli Johannes II kõige usaldusväärsem nõuandja ja ainus lähedane sõber. Axouch oli türklane, kes võeti lapsena vangi 1097. aasta Nikaia piiramises. Ta kingiti keiser Alexiosele. Keisri hinnangul võis türklasest saada hea kaaslane tema pojale ning seetõttu kasvas Axouch üles keiserlikus majapidamises printsi kõrval. Pärast Johannes I võimuletulekut, nimetati Axouch kohe megas domestikos 'eks (kreeka keeles: μέγας δομέστικος). Tiitlikandja oli Bütsantsi armeede ülemjuhataja. On oletatud, et Axouch oli lisaks impeeriumi tsiviiladministratsiooni juht, sest Johannese järglase, Manuel I ajal oli Axouchi valduses keiserlik pitser. See oli mitteametlik ametikoht, mis kandis nimetust mesazon ning oli võrdväärne vesiiri või peaministriga. Selline ametisenimetamine oli märkimisväärne ning radikaalne erinevus Alexios I onupojapoliitikast. Keiserlikus perekonnas tekitas see teatavat pahameelt, mida tugevdas tõsiasi, et nad pidid Johannes Axouchi ees kummarda, kui teda kohtasid.
Johannes II otsus mitte lubada sugulasi valitsemise juurde jäi kogu tema valitsemisajaks sedasi. Keiser määras mitmed oma isa teenijad, nagu Eustathios Kamytzes, Michaelitzes Styppeiotes and Georgios Dekanos, kõrgematele haldusametitele. Need mehed olid Alexios I valitsemise hilisematel aastatel poliitiliselt varjutatud Johannese ema tõttu. Johannes II tõstis esile mitmeid uusi mehi, nende hulgas protovestriarios 'eks (kõrge rahandusametnik) määratud Gerogy Taronites ning hiljem väimeesteks saanud Mauneul Anemas ja Theodoros Vatatzes. Johannese abielupoliitika eesmärk oli tuua esile uusi perekondi. See võis olla suunatud teatud silmapaistvate perekondade, nagu Dukased, Diogenesed ja Melissonosed, mõju vähendamiseks, kellest osad olid minevikus ise keiserliku perekonna moodustanud.
Johannes II lõi oma sõjakäikudega Anatoolias sõjalise julgeoleku ja majandusliku stabiilsuse selles piirkonnas, mis võimaldas seal alustada ametliku provintsisüsteemi loomist. Taastati Thrakesioni teema (provints) halduskeskusega Philadelphias. Thrakesionist lõunasse loodi uus Mylasa ja Melanoudioni teema.
Sebastrokator Isaak Komnenose vandenõu
pisi|Isaak Komnenos Poprhyrogennetose mosaiik [[Chora kirikus]] Johannes II noorim vend Isaak oli olnud venna esmane toetaja troonipärimise kriisi ajal. Vaatamata sellele, et Isaakile anti kõrgeim õukonnatiitel – sebastokrator –, võõrdus ta hiljem vanemast vennast ning temast sai aktiivne vandenõulane. Johannese valitud usaldusväärsete nõustajatega, nagu John Axouch, ja hiljem ka tema poja ja kaaskeisri Alexiose toel, ei andnud keiser Isaakile impeeriumi valitsemisel mingit tähenduslikku rolli. Alexios I valitsemisajal oli sebastokatostel märkimisväärne võim. Seega ootas ka Isaak, et talle antakse sarnane autoriteetne koht. Need nurjunud ambitsioonid olid ilmselt peamised põhjused, miks Isaak oma venna võimus pettus. Isaak võttis eesmärgiks oma venna kukutamise. 1130. aastal, mil Johannes II suundus sõtta türklaste vastu, sai ta teada vandenõust ning venna Isaaki ja teiste magnaatide osalusest. Kui keiser proovis Isaaki tabada, põgenes viimane Danishmendide emiiri Ghazi juurde, kes ta vastu võttis. Hiljem saadeti Isaak Bütsantsi lahkulöönud Gabradese juhitud Trebizondi. Isaakist sai seldžukkide Rumi sultanaadi sultani Masoudi külaline ja hiljem ka Armeenia Kiliikia printsi Leo oma. Tõenäoliselt üritas Isaak nende valitsejate abiga hõivata jõuga keisririigi troon. Sellised koalitsioonid ei saanud teoks, ent näib, et Isaakil säilis tugev toetajaskond Konstantinoopolis. 1132. aastal tuli keisril kiirustades sõjakampaanialt naasta, sest pealinnas olid tema venna toetajad palunud Isaakil nende valitsejaks hakata. Triumfi, mida Johannes tähistas pärast Kastamuni vallutamist 1133. aastal, võib pidada Johannese kui keisri legitiimsuse avalikuks kinnituseks, mida kehastab väliste vaenlaste lüüasaamise tähistamine. 1138. aastal leppisid vennad ära ning Isaak naasis pealinna. Juba aasta hiljem saadeti noorem vend eksiili Heraclea Ponticasse, kus ta veetis ülejäänud Johannes II valitsusajast. Isaaki tellitud ulatuslikud kunstiteosed kujutasid palju tema porphyrogennetose ('purpuris sündinud') staatust ning tema suhteid keisrist isa Alexios I-ga. Vähe või üldse mitte kujutati tema suhteid venna Johannesega või sebastokratori tiitlit, mille ta vennalt sai.
Diplomaatia
pisi|Johannes II kiri paavst Innocentius II-le Johannes II läänesuunalise välispoliitika keskne tõekspidamine oli liidus püsimine Püha Rooma keisririigiga. See oli vajalik, et vähendada Lõuna-Itaalias valitsenud normannide ohtu Bütsantsi territooriumidele Balkanil. See oht muutus eriti teravaks kui Sitsiilia Roger II tõusis võimule ning võttis endale kuninga tiitli. Saksa keiser Lothar III asus 1136. aastal Bütsantsi rahalise abiga ründama normannide alasid, mis ulatusid lõunas Barini. Paavst Innocentius II, kelle kiriku maid Roger II ohustas, toetas keisrite ettevõtmist. Lisaks ohule ajendas Innocentiust ka asjaolu, et Roger II tunnustas paavstina vastupaavsti Anacletus II. Keisrite liit ei suutnud aga Rogerile vastu seista ning 1139. aastal õnnestus kuningal Mignano lepinguga sundida Innocentiust end tunnustama. 1140. aastal pöördus Johannes Lothari järglase, Konrad III poole, et leida Bütsantsi troonipärijale, Manuelile sobiv pruut. Välja valiti Konradi käli, Sulzbachi Bertha, kes saadeti kiiresti Bütsantsi. Samal ajal pöördus ka Roger II Johannes II poole, et leida pruuti oma pojale, ent see katse ebaõnnestus.
Bütsantsile tekitas probleeme ka keisri kalduvus sekkuda oma naise perekonna, Ungari valitsejate siseasjadesse. Bütsants hoidis pealinnas Ungari troonipretendenti, kes oli hea vahend poliitilisteks mängudeks ja Ungariga manipuleerimiseks. Ungarlased võtsid seda aga kui põhjust sõjaks. Nende liit serblastega viis Bütsantsi jaoks tõsiste tagajärgedeni Bütsantsi domineerimise osas Lääne-Balkanil.
Idas püüdis keiser, nagu ta isagi, ära kasutada Ivoniumi seldžukkide sultani ning Anatoolia kirde- ja sisealasid kontrolli all hoidva Danishmendi dünastia erimeelsusi. 1134. aastal viis seldžuki sultan Masoud oma väed Danishmendide kontrolli all olevasse Kastamuni linna, et kaitsta seda Bütsantsi rünnaku eest. Liit osutus siiski ebausaldusväärseks, kui seldžuki väed oma positsioonid maha jätsid ja öö jooksul lahkusid.
Levantis asuvate ristisõdijate riigid tunnistasid üldiselt, et Bütsantsi nõuded Antiookia suhtes olid õiguslikud, ent praktikas tunnistati neid alles seejärel, kui keisririik muutus piisavalt tugevaks, et neid jõuga vallutada. Johannes II diplomaatia kõrghetk piirkonnas oli aga 1137. aasta, mil ta suutis Antiookia vürstiriigi ning Edessa ja Tripoli krahvkonnad panna endale austust avaldama. Bütsantsi soovi, et teda võetakse ristisõdijate riikide seas kui ülimuslikku nende riikide üle, võeti tõsiselt. Seda tõestab Jeruusalemma kuninga ärevus, kui ta kuulis Johannesse plaani teha armeega palverännak pühasse linna 1142. aastal.
Usuasjad
pisi|Varasem Kristuse Pantokraatori kloostri kabel, praengune Zeyreki mošee Johannes II valitsusaega saatsid pidevad sõjad ning erinevalt tema isast, kes osales aktiivselt teoloogilistes ja õpetuslikes vaidlustes, näis Johannes rahul olevat, et jättis kiriklikud küsimused patriarhi ja kirikuhierarhia hooleks. Keiser võttis osa vaid siis, kui religioon mõjutas otseselt keiserlikku poliitikat. Näiteks suhted paavstiga või ida ja lääne kirikute võimalik liit. Ta korraldas palju vaidlusi kreeka ja ladina teoloogiate vahel.