cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Evangeelne Luterlik Kirik
EELK konsistoorium
EELK Konsistooriumi valitavad liikmed (kantsler ja assessorid) valib EELK Kirikukogu peapiiskopi ettepanekul:
EELK praostkonnad
EELK-l on 12 praostkonda:
EELK kogudused
pisi|350px|Viljandi Pauluse kirik Eestis on 167 EELK kogudust, mis on jaotatud 12 praostkonda. Kokku arvatakse luterliku kirikuga seotud olevat umbes 170 000 inimest.
Ajalugu
28. aprillil 1949 saatis EELK esimene peapiiskop Jaan Kiivit kogudustele ringkirja, kus oli öeldud: "Koos kapitalismiga on määratud kadumisele kodanlik moraal, mida iseloomustab halastamatu saagiahnus, ekspluateerimine ja silmakirjalisus, kujuneb uus nõukogude moraal, mida iseloomustab otsekohesus, kaasinimeste eest hoolitsemine ja sotsialistlik suhtumine töösse. Toimimise aluseks ei tohi olla enam usaldamatus, vaid peab olema usaldus. Usklikkudele on selge, et kommunismis esinevad suured võimalused rakendada enneolematus ulatuses algristikoguduse evangeeliumi ja Jeesus Kristuse poolt taotletud usaldust ja leplikku andumust".
Luterliku Maailmaliidu asutajaliige alates 1947. aastast Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik (lühend E.E.L.K.) suutis takistada Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vastuvõtmist maailmaliitu kuni 1963. aastani. 1957. aastal kirjutas Stockholms-Tidningen Eestlastele: "On vastuvaidlematu fakt, et Eesti kiriku ainukene seaduslik riigipea on auväärne piiskop Johan Kõpp, valitud E. V. seadusliku kiriku põhimääruse järele. Tema isiklikult astus maailmaliidu asutamisel Lundis Eesti kirikuga selle liikmeks ja tema jurisdiktsiooni Eesti kiriku üle tunnustati selle aktiga. Sellel taustal tundub imelikuna, et Maailmaliit on pidanud vajalikuks üle seadusliku kirikupea pidada kontakti isikutega, kes ilmselt ebaseaduslikult tahavad esindada paljukannatanud Eesti kirikut kommunistliku okupatsioonivõimu poolt ametisse seatuna. ... Millal on aga kommunistide marionettkirikupead, näit. Kiivit või Turss, julgenud selliselt vabaduse eest välja astuda? Nad ei saa, sest nad ei esinda tegelikkuses oma kirikut ega rahvast, vaid silti nende tühjade toolide kohal: "URSS", oma kommunistlikku peremeest."
"Et nimetatud saabumata jäid, selles on tõenäoliselt määrav olnud orjastatud rahvaste vabaduses tegutsevate kirikute energiline vastuseis, mille eriti mõjuvaks väljenduseks olid kahtlemata õp. Veemi seletused ja ülekuulamine USA Senati uurimiskomisjoni ees."
1974. aastal üritas EELK endale allutada Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirikut tingimusel, et see ei tähistaks iseseisvuspäeva ega küüditamise aastapäeva. See ei läinud siis korda pagulaseestlaste vastuseisu tõttu ja õnnestus alles 2010. aastal.
1975. aastal kohtusid mõlema kiriku esindajad Kirikute Maailmanõukogu täiskogu koosolekul Nairobis. Konrad Veem on seda kirjeldanud järgmiselt:
"Tõstan üles Nõukogude Liidu vägivalda kallaletungiga neutraalsele Eesti Vabariigile, millele on järgnenud sõjaväeline okupatsioon ja anneksioon. Mitmed rahvusvahelised paktid on jõhkral kombel rikutud. Eesti rahvast on saamas vähemusrahvus oma kodumaal slaavi rahvaste elama asumise tõttu Eesti pinnale. Kui Moskva patriarhaadi esindajad sellele tõttavad vastama eitades toime pandavat vägivalda ja õigustades Nõukogude Liidu rahupoliitikat, annab see võimalusi uuteks repliikideks, nüüd juba vaimuliku sisuga. ...
1989. aastal iseloomustas Toomas Paul kiriku eksisteerimise tingimusi järgmiselt: "... lubatud on teatavate religioossete vajaduste rahuldamine muust maailmast eraldatud hoonetes, kusjuures nood "vajadused" on ebaloomulikud ."
EELK autasud ja muud tunnustusavaldused
EELK annab välja mitmesuguseid autasusid ja muid tunnustusavaldusi. EELK tunnustustega seonduv on kirjas EELK kirikuseadustikus. Tunnustusavaldused :
EELK aunimetus on titulaarpraost.
Malcolm X
Surm
Malcolm X maeti Hartsdale'i Ferncliffi kalmistule.
Kahtlustatuna tema mõrvas arreteeriti kolm isikut: organisatsiooni Nation of Islam liikmed Talmadge Hayer, Norman 3X Butler ja Thomas 15X Johnson. Kõik kolm mõisteti märtsis 1966 süüdi esimese astme mõrvas ning mõisteti eluks ajaks vangi. Ent FBI memost, mis avastati COINTELPRO juurdluste käigus, nähtub, et FBI-l oli osa Malcolm X-i mõrvani viinud lahkarvamuste tekitamises. Millist osa FBI tema surmas täpselt etendas, pole teada, kuigi on teada, et vähemalt üks Malcolmi ihukaitsjatest oli New Yorgi politseiosakonna salaagent, kes andis FBI-le infot. Nähtavasti oli Hayer kolmest süüdimõistetust ainus, kes mõrvas tegelikult osales. Hiljem nimetas ta teiste mõrvaritena Albert Thomast, Leon Davist, William Bradleyt ja Wilbur McKinleyt.
Film
Tema eluloo põhjal tehti 1992. aastal film "Malcolm X", mille režissöör on Spike Lee. Nimiosa mängis Denzel Washington. Film kandideeris kahele Oscarile.
Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon
Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon (inglise American Psychological Association, APA) on üks maailma mõjukamaid kutseliste psühholoogide organisatsioone.
APA liikmed on Ameerika Ühendriikide ja Kanada psühholoogid ning assotsieerunud liikmetena paljude teiste riikide psühholoogid. APA koosseisus on 54 kitsamat erialast allorganisatsiooni. Liikmete arv on üle 150 000.
APA asutati 1892. aastal Clarki Ülikoolis. Esimene APA president oli Granville Stanley Hall.
Eveeni-Bõtantai rahvusuluss
Eveeni-Bõtantai uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Asub Leena ja Jana jõe vahel. Lääneosas asub osa Verhojanski mäestikust.
Ulussi halduskeskus on Batagai-Alõta küla.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 2761, neist 68% jakuudid 28% eveenid ja 1% venelased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 2867.
Uluss jaguneb kolmeks kohalikuks omavalitsuseks (nasleg), milles on kokku neli asulat.
Allaihha
thumb Allaihha (vene keeles Аллаиха) on jõgi Venemaa Ida-Siberis Sahhas, Indigirka vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 563 km.
Suffolk (Virginia)
Suffolk (City of Suffolk) on iseseisev linn (independent city) USA Virginia osariigis Hampton Roadsis. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 63 677 inimest. Linna pindala on 1111,3 km², sealhulgas veepindala 75,2 km². Suffolk on pindalalt suurim linn Virginias ja suuruselt üheteistkümnes USA-s.
Linn moodustati aastal 1974 endistest Suffolki, Hollandi ja Whaleyville'i asulast ning Nansemondi linnast, mis omakorda oli 1972 moodustatud endise Nansemondi maakonna baasil.
Ajalugu
Linna territooriumil elasid indiaanlased. Aastal 1609 ajasid Nansemondi indiaanlased ära kapten John Smithi, kes oli huvitatud Nansemondi jõe austripankadest. Inglise asunikud rajasid Nansemondi jõe kaldale 1742 Suffolki asula (Town of Suffolk), mis sai nime  kuberner William Goochi kodukrahvkonna Suffolki järgi.
Aastal 1779 põletasid Briti väed asula maha. Suffolk sai tulekahjudes kannatada ka 19. sajandil.
Eesti kultuur
pisi|[[Altja võrgukuurid on näide Eesti traditsioonilisest arhitektuurist]] Eesti kultuur on nii Eesti territooriumi kui eestlaste kultuur. See on tihedalt seotud Eesti ajaloo ja loodusega. Eesti ajaloo jooksul on kultuurilisi mõjusid tulnud igast suunast.
Vanimateks teadaolevateks Eesti territooriumi kultuurinähtusteks on Pulli ja Kunda asulakohtadest leitud Kunda kultuuri kuuluvad arheoloogilised leiud. Mõningate meieni jõudnud rahvakultuuri (nt usundiliste) nähtuste juured ulatuvad tõenäoliselt aastatuhandete taha.
Muinasaja lõpuks kujunesid vanade hõimude ja hõimumurrete baasil eesti rahvas ja eesti keel. Eestlased olid paiksed põlluharijad, kes nimetasid end maarahvaks. Kujunesid rahvakultuuri iseloomulikud piirkonnad: Põhja-Eesti, Lõuna-Eesti ning Lääne-Eesti ja saared. Lääne-Eestile ja saartele olid iseloomulikud Skandinaavia mõjutused. Lõuna-Eestis (eriti Mulgimaal) säilisid mitmed vanapärased kultuurinähtused kõige kauem. Kogu eesti rahvakultuuri seisukohast olulisemate ja püsivamate ühiste elementidena võib nimetada regilaulu, rehielamut, rukkileiba, pulma- ja jõulukombeid ning sügisest hingedeaega.
Eesti territooriumi ja eesti kultuuriga on seotud ka baltisakslaste, setude, rannarootslaste ja vene vanausuliste kultuur.
Jooga
Jooga (sanskriti keeles योग yoga ‘ike, rakend, ühendus’, ka 'pingutus' või 'töö'; tiibeti keeles rnal byor; hiina keeles 瑜伽 yuqie; jaapani keeles yuga) on india õpetustes filosoofia ja süsteem vaimseks arenguks ja vabanemiseks.
Sündinud 6. detsembril
''Siin artiklis loetletakse 6. detsembril sündinud tuntud inimesi.
Eesti kultuur
Ristiusustamine
pisi|Eesti [[torupillimängija]]
Jooga
Jooga mõiste tekkis brahmanismis, kus sellega tähistati vaimse teostuse teid, mille abil võib jõuda vabanemiseni sansaarast. Hinduismis on see meetod ühinemiseks ülimaga (brahmaniga vm). Meele kontrolli ja arendamise vahendina on jooga kasutusel nii hinduismis, budismis, džainismis kui ka sikhismis.
Eesti kultuur
Reformatsioon ja valgustus
16. sajandil Saksamaal alguse saanud reformatsiooniga kinnitas Eestis kanda luteri kirik. Kirjaoskusele ja trükisõnale rõhku panev luterlus pani alguse eestikeelsele kirjasõnale ja talurahvakoolile. Ka luterlikku tööeetikat peetakse eestlastele omaseks. Esimene eestikeelne raamat trükiti 1535. aastal, selleks oli Tallinna pastorite Simon Wanradti ja Johann Koelli katekismus (Wanradt-Koelli katekismus).
Jooga
Jooga on hinduismis üks kuuest klassikalisest koolkonnast (daršanast). Jooga põhitekstiks on 2.–3. saj pärinev Patandžali "Yoga-sūtra".
Eesti kultuur
Reformatsioon ja valgustus
18. sajandil levis baltisakslastest valgustajate kaudu Eestis ratsionalism, hakkasid ilmuma esimesed ilmaliku sisuga rahvavalgustuslikud trükised. Linnades rajati barokkehitisi, mille üheks väljapaistvamaks näiteks on Kadrioru loss Tallinnas. Samal ajal levinud hernhuutlaste liikumisel oli oluline osa vanade rahvausundi ning rahvakultuuri elementide väljatõrjumises ning kristluse tugevas juurdumises maarahva teadvuses. 18. sajandi teisest poolest on pärit klassitsistlikud hooned Tartu vanalinnas.
Jooga
"Bhagavadgītās" nimetatakse joogadeks peatükke, mis tähistavad eelkõige ülima jumalaga ühinemise erinevaid etappe.
Eesti kultuur
Ärkamisaeg
pisi|vasakul|[[Kalevipoeg (Glehni park)|Kalevipoeg Glehni pargis]] Pärisorjuse kaotamine ning 1860. aastail alanud talude päriseksostmine andis eestlastele võimaluse majanduslikuks ja kultuuriliseks edenemiseks. Kasvas eestlaste rahvaarv. Euroopas levivate natsionalismi ja rahvusromantismi ideede toel sai alguse rahvuslik ärkamine, eesti rahvuse, iseseisva rahvuskultuuri ja rahvusliku haritlaskonna kujunemine. Oluliseks kultuurikeskuseks oli Tartu ja sealne ülikool. Haritlastest rahvuspatrioodid innustasid eestlasi osalema avalikus elus ja määratlesid tärkava rahva õiguslikud ja kultuurilised nõudmised. Eestlaste etnilise püsimajäämise ja rahvusliku arengu kõige olulisemaks tagatiseks pidasid liikumise juhid omakeelse euroopaliku kõrgkultuuri rajamist.
Jooga
Budismis kujunes 4.–5. saj joogatšaara koolkond, kus jooga tähendab mõtluse ühendamist teadvuse analüüsiga.
Eesti kultuur
Ärkamisaeg
Väljapaistvad rahvusliku kultuuri viljelejad olid pastor Jakob Hurt, Mihkel Veske, kirjanik Friedrich Kuhlbars ning teised eesti soost kirjamehed ja kooliõpetajad. Koostati eesti rahvuseepos "Kalevipoeg". 1857 hakkas ilmuma esimene eestikeelne püsiv ajaleht Perno Postimees (väljaandja Johann Voldemar Jannsen). Jannsen võttis senise maarahva asemel omanimetusena kasutusele mõiste eestlased. Asutati laulu- ja mängukoore, 1869 toimus I üldlaulupidu, millest võttis osa 1000 lauljat-mängijat ja 12 000 pealtvaatajat (tänapäevani püsival traditsioonil on keskne koht eesti rahvusteadvuse kinnitamisel). 1870. aastatel lülitus rahvuslikku liikumisse uusi tegelasi, kellest väljapaistvamad olid Carl Robert Jakobson, Juhan Kurrik ja mitmed teised. Hakati koguma rahvaluulet ning ainelist vanavara, mille kogude vahendusel saame tänapäevalgi pilku heita 18.–19. sajandi talupojakultuurile. 19. sajandi lõpul toimus samas traditsionaalse külaühiskonna ning rahvakultuuri märkimisväärne muutumine, rahvarõivad taandusid kasutusest, rehielamutest asuti korstna, laudpõranda ja suurte akendega elumajadesse.
Jooga
Klassikaline jooga
Klassikaline jooga, tuntud ka nimetustega kaheksaosaline ehk ashtanga jooga või ka jooga kui filosoofia või maailmavaade ehk daršana jooga, on Patandžali "Yoga-sūtral" põhinev koolkond, kus jooga on meetodiks meele kontrollimisel ja arendamisel ning see on jagatud kaheksaks astmeks:
Eesti kultuur
Ärkamisaeg
pisi|[[Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument Võrus]] Ärkamisaegses eesti kirjanduses ja kunstis valitses valgustusideedest lähtuv, muinasühiskonda idealiseeriv rahvusromantiline suund. Isamaalistes luuletustes ja lauludes ülistati Eesti looduse ilu ja väljendati palavat armastust kodupinna suhtes. Üha teadlikumalt eeskujuks võetud hõimurahva soomlaste rahvapärimuse ainetel konstrueeriti "muinaseesti maailmapilt", millesse kuuluvate rohkete mütoloogiliste tegelaste tekkest ja tegevusest loodi hulk kunstmuistendeid. Ajaloolistes jutustustes idealiseeriti muistset priiuseaega ja kirjutati rahva teadvusse ettekujutus 700-aastasest orjaööst.
Tähtsat osa rahvuslikus liikumises etendasid eesti seltsid, mis loodi saksa seltside eeskujul üle kogu maa. Tartus asutatud, eesti soost haritlasi koondav Eesti Kirjameeste Selts (tegutses aastail 1872–1893) arendas eesti kirjakeelt, korraldas rahvaluule ja etnograafilise materjali kogumist ning eestikeelse kirjanduse väljaandmist. 1865. aastal asutatud laulu- ja mänguselts "Vanemuine" pani aluse eesti rahvuslikule teatrile (esimene etendus 1870).
Jooga
Bhakti jooga
Bhakti jooga ehk pühendumise jooga on jumalus(t)ele pühendumise praktikad, mille puhul on oluline isiklik suhe ja pühendumine. Bhagavadgitas mainitakse seda kui üht kolmest (karma jooga ja jnana jooga kõrval). Bhakti jooga ja vastavad religioossed liikumised said alguse 7.–9. sajandil Lõuna-Indiast. Üheks selle olulisemaks tekstiks on Bhagavata purana 6.–11. sajandist, milles eristatakse 9 pühendumise vormi. Põhja-Indiasse levisid bhakti liikumised 12.–16. sajandil ning u 12. sajandist pärineb Naradale omistatud Bhaktisuutra, mille 84 värsis kirjeldatakse pühendumise astmeid ja isetu armastuseni jõudmise teed.
Eesti kultuur
Ärkamisaeg
Viljandimaalt alguse saanud liikumisest raha kogumiseks eesti õppekeelega kõrgema rahvakooli (Aleksander I auks nimetati seda Eesti Aleksandrikooliks) asutamiseks kujunes ülemaaline massiorganisatsioon eesotsas selle peakomiteega (tegutses 1870–1884), mis tegeles rahvusliku agitatsiooni ja kultuuriürituste korraldamisega.
Ärkamisaega pidurdas 1880. aastatel alanud venestamine.
Jooga
Karma jooga
Karma jooga ehk tegude jooga (sanskriti keelest कर्म, karma, 'tegu', 'ülesanne') on vaimse arenemise ja vabanemise tee isetute tegude kaudu. Inimene peaks tegutsema vastavalt oma seadmusele, ilma kiindumata oma tegude tulemustesse või isiklikesse asjaoludesse.
Eesti kultuur
Rahvuskultuur ja omariiklus
pisi|[[Konrad Mägi "Sügismaastik"]] 19.–20. sajandi vahetusel mõjutas eesti kultuuri industrialiseerumine ja moderniseerumine ning linnade kiire areng. 1905. ja 1907. aasta revolutsioonide mõjul tekkis rahvusliku liikumise teine laine, mis võttis suuna omariikluse rajamisele. Baltisaksa kultuur oli Eestis jäämas tagaplaanile võrreldes eesti rahvuskultuuriga. Eestikeelses kirjanduses ilmusid täiesti kunstiküpsed teosed sellistelt autoritelt nagu Eduard Vilde, August Kitzberg, Juhan Liiv, Anna Haava, Gustav Suits; rühmitus Noor-Eesti võttis sihiks rahvuskultuuri viimise kooskõlla Euroopa arengutega – "Olgem eestlased, aga saagem ka eurooplasteks!". 1913. aastal valmis Estonia teatri hoone Tallinnas.
Jooga
Karma jooga
Bhagavadgita: "Tee vajalikke tegusid, sest tegevus on tegevusetusest parem."
Kriya jooga (hindi keeles क्रिया योग), ka tegude jooga või praktika jooga, on karma joogast lähtuv süsteem, mille 1861. aasta paiku taaselustas Mahavatar Babaji oma õpilase Lahiri Mahasaya kaudu. Maailmale tutvustas kriya joogat Paramahansa Yogananda, kes kirjutas raamatu "Joogi autobiograafia" ja kes õpetas kriya joogat läänes alates 1920. aastast.
Eesti kultuur
Rahvuskultuur ja omariiklus
pisi|vasakul|Vaas dekooriga "Muhu mänd". [[Langebrauni portselan]] 1918. aastal saavutatud iseseisvus andis võimaluse luua eesti rahvuskultuuri toeks riiklikud institutsioonid. Rahvuskultuuri arengut toetas koolikorraldus ning emakeelne kõrgharidus ja teadus. 1932–1937 ilmus "Eesti Entsüklopeedia", 1938 asutati Eesti Teaduste Akadeemia. Riikliku kultuuripoliitika ja kultuurkapitali toel muutus kunst professionaalseks. 1922 asutati Kirjanike Liit, 1923 alustas ilmumist ajakiri Looming. Tegutsesid kirjanduslikud rühmitused Siuru, Tarapita ja Arbujad. Kõrge kunstiväärtusega proosateoseid lõid August Gailit, Friedebert Tuglas, A. H. Tammsaare jt. Tartus tegutses Kõrgem Kunstikool Pallas, eesti kunsti jõudsid modernistlikud suunad. Muusikaelu kesksed kujud olid Artur Kapp, Heino Eller, Eduard Tubin, Mart Saar jt. Iseseisvusajal jätkus seltsielu, maale jõudis linlik elulaad. Algatati kodukaunistamise aktsioon; Konstantin Pätsi valitsusajal pandi rõhku isamaalisele kasvatusele.
Jooga
Jnana jooga
Jnana jooga ehk teadmiste jooga (sanskriti sõnast jñāna, ज्ञान, 'teadmine') on arenemine ja vabanemine teadmiste teel, mille puhul on oluline leida vastus küsimusele, kes ma olen. 8. sajandil loetleb Śaṅkara Brahmasūtra kommentaaris jnana jooga kolm teed: (1) kuulamine, (2) mõtisklemine ja (3) mediteerimine. 15. sajandist pärineva Vedānta-sāra kohaselt on tõeni jõudmiseks neli vahendit: (1) eristamine, (2) kiindumatus, (3) kuue vooruse arendamine ja (4) tugev tahe.
Eesti kultuur
Nõukogude periood
pisi|Mälestusplaat Eesti esimesele joonisfilmile "[[Kutsu Juku seiklusi"]] 1940. aasta Nõukogude anneksioon katkestas Eesti kultuurilise arengu ning allutas kultuuri ja hariduse ideoloogilisele kontrollile. Kunstis ja kirjanduses nõuti sotsialistlikku realismi. Samal ajal arenes märkimisväärne eesti kultuuri haru eksiilis: Rootsis, Kanadas jm andsid eesti kirjastused välja pagulaskirjanike teoseid, levis eesti seltsielu. Ka Eestis jätkus kultuuriinimeste vaimne vastupanu nõukogude võimu survele. Vastupanu ja kompromissi paineid on oma teostes ilmekalt kujutanud Jaan Kross. Nõukogude ajastu eesti kirjandusele sai üldiselt iseloomulikuks n-ö ridade vahele kirjutamine ning kassi-hiire mäng ideoloogilist järelevalvet tegeva Glavlitiga. 1960. aastate "sula" võimaldas mõnevõrra suuremat vabadust; luules kerkis esile nn kassetipõlvkond (Paul-Eerik Rummo, Jaan Kaplinski, Hando Runnel, Viivi Luik jt). 1970. aastate üks armastatumaid luuletajaid oli Jüri Üdi ehk Juhan Viiding. Proosauuenduse "maaletooja" oli 18-aastaselt esikromaani avaldanud Mati Unt. Kunstis kestsid pallaslaste traditsioonid 1960. aastateni, pärast seda hakkasid levima avangardistlikumad lähenemised (Jüri Arrak, Tõnis Vint, Ando Keskküla, Leonhard Lapin), mis said algselt inspiratsiooni tehnika- ja kosmoseoptimismist (Elmar Kits, Nikolai Kormašov). 1970. aastail pääses taas rohkem mõjule traditsioonilisem suund (Olev Subbi, Aili Vint, Malle Leis), mis arenes kohati fotorealismini. Eesti heliloomingusse jätsid olulise jälje Gustav Ernesaks, Ester Mägi, Eino Tamberg, Veljo Tormis, Arvo Pärt jt. Vaatamata võimude jahedale suhtumisele jõudis Eestisse taas džäss ja nüüd ka rokkmuusika.
Tänapäeva Eesti kultuur
pisi|Eestis on väga elujõuline rahvatantsukultuur. [[XIX üldtantsupidu 2014. aastal]] pisi|Rahvatantsuetendus [[Vanemuise väike maja|Vanemuise väikeses majas Tartus]] Tänapäeva Eesti kultuurile on iseloomulik kiire sidemete taastamine maailmaga, tehnoloogiline areng ja otsingud uute kunstivormide alal. Samal ajal on Eestis kanda kinnitanud globaalse loomemajanduse toodang ja massikultuur.
Jooga
Hatha jooga
Hatha jooga (sanskriti sõnast हठ, haṭha, 'tugevus') on kehale ja psüühikale tähelepanu pöörav süsteem, mille sugemeid on nüüdisajal rakendatud ravikehakultuuris ja meditsiinis. Kõnekeeles nimetatakse hatha joogat kui kehaliste harjutuste süsteemi ka lihtsalt joogaks.
Eesti kultuur
Tänapäeva Eesti kultuur
Samas ei ole kadunud ka side rahvakultuuriga. Näiteks oli Statistikaameti andmetel 2008. aastal Eestis kokku 73 000 mõne rahvakultuurialaga tegelevat inimest. Nende seas oli 39 000 koorimuusika ja 18 000 rahvatantsu harrastajat ning üle 4000 pillimuusikaga tegeleja, kellest 2700 mängisid puhkpilliorkestrites. Samuti tegutses Eestis umbes 1400 harrastuskoori, pea 1200 rahvatantsurühma, ligi 350 harrastusteatrit või näiteringi, 230 käsitööringi, 200 rahvamuusikaansamblit, 125 folkloorirühma, üle 130 puhkpilliorkestri ning muid harrastuskollektiive, ringe ja ansambleid.
Jooga
Hatha jooga
Kundalini jooga on üks hatha jooga suundi, mis jõudis läbi Harbhajan Singh Khalsa Yogiji (Yogi Bhajan) 1969. aastal läände. Joogi Bhajan pani aluse ka Kundalini Jooga Uurimisinstituudile (Kundalini Yoga Research Institute) Ameerika Ühendriikides ning ülemaailmsele organisatsioonile "3HO" (healthy, happy, holy – terve, õnnelik, püha).
Eesti kultuur
Tänapäeva Eesti kultuur
Arhitektuurile on mõju avaldanud taasiseseisvumise järgne ehitustegevus, kus tooni annab oluline ehitusmahtude suurenemine äripindade osas. Kohatised ehitusbuumid on võimaldanud läbi lüüa ka otse koolipingist tulevatel noortel arhitektidel ning iseloomulik on uuega katsetamine. Üheks parimaks Eesti moodsa arhitektuuri näiteks võib pidada Rotermanni kvartali planeeringut. Samas on ehitustegevus koondunud suuresti Tallinna ja selle lähiümbrusesse. Kohati on arhitektuursed lahendused pälvinud rahva teravat kriitikat (nt Tartu Kaubamaja).
Jooga
Hatha jooga
Yin jooga on samuti üks hatha joogast arendatud süsteeme.
Kristlaste Ühendus
thumb|right|Kristlaste Ühenduse altar [[Helsingis]] Kristlaste Ühendus (aastatel 1994–2016 Eestis ametlikult kasutatud nimi Kristlaste Osadus, Kristlaste Osaduse Kirik ; saksa keeles Die Christengemeinschaft) on kristlik usuühendus, mille asutas 1922. aastal Šveitsis Rudolf Steinerist inspireeritud rühm peamiselt luterlikke teolooge ja vaimulikke Friedrich Rittelmeyeri juhtimisel.
Kristlaste Ühenduse Tallinna Kogudus asub aadressil Koidula 7–1.
Eesti kultuur
Tänapäeva Eesti kultuur
Maalikunstis on esile kerkinud näiteks Alice Kask, Marko Mäetamm, Navitrolla ja Kaido Ole ning graafikas Peeter Allik. Eraldi kunstiliigina on hakatud käsitlema fotograafiat (Peeter Laurits). Enam leiavad kasutamist installatsioon, performance ja video (Jaan Toomik). 1992 loodi Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus. 2006. aastal avati Kumu kunstimuuseum.
Filmikunstist on tuntud näiteks Arvo Iho (Karu süda), Sulev Keedus (Georgica), Elmo Nüganen (Nimed marmortahvlil), Ilmar Raag (Klass) ja Veiko Õunpuu (Sügisball, Püha Tõnu kiusamine). Tavaliseks on muutunud koostöö tegemine teiste riikide filmigruppidega. Priit Pärn on viinud Eesti animatsiooni maailmakaardile ning väga populaarsed on Heiki Ernitsa ja Janno Põldma koostöös valminud animafilmid. Samuti alustas Eesti Kunstiakadeemia animatsiooni õpetamist.
Eesti nüüdiskirjanduses on edukaimaks proosaautoriks Andrus Kivirähk. Tuntud autorid on veel näiteks Indrek Hargla ja Tõnu Õnnepalu ning varasemate autorite seas jätkas Jaan Kaplinski. Kirjanduses puudub selge stiil ja iseloomulik on uussiirus. Luules domineerib vabavärsi kasutamine. Edukad on Contra, Kristiina Ehin, Kivisildnik, Jürgen Rooste, Wimberg, jt.
pisi|vasakul|[[Chalice Faustina Von Krahli Teatris]] Eesti teatrikunstis on uue tegijana esile kerkinud teater NO99. Valdkonna arengule on olulist mõju avaldanud Peeter Jalakas, Tiit Ojasoo, Ene-Liis Semper, Hendrik Toompere, Uku Uusberg jt. Näitlejatele on tavapäraseks muutunud tuntuse kogumine televisioonis.
Rahvamuusika on teinud läbi teatava taassünni. On hoogustunud pärimusmuusika õppimine ja õpetamine, tekkinud on mitmeid muusikafestivale (Viljandi Pärimusmuusika Festival, Viru Folk jt) ning folkmuusika kuulajaskond on laienenud. Samuti luuakse palju folgimõjutustega muusikat.
Enam kogub tähelepanu eestivene kultuur.
Kultuuri rahastamisel on oluline roll Eesti Kultuurkapitalil.
Kultuuri tarbimine
Kultuuritarbimise uuringu kohaselt külastas Eestis 2007. aastal kultuuriasutusi 94% kõrgema haridusega, 85% keskharidusega ja 69% põhiharidusega 20–64-aastastest elanikest. Enim käidi teatris ja kontsertidel, järgnesid muuseumi-, näituse-, raamatukogu- ja kinokülastused. Kõige vähempopulaarsed olid uuringu kohaselt spordivõistlused. Haridustaseme järgi oli suurim erinevus madalama ja kõrgema haridusega elanike muuseumi- ja näituskülastajate vahel (ligi kahe ja poole kordne) ning väikseim spordivõistluste puhul (vaid 10%).
Võrreldes teiste Euroopa riikidega on Eesti inimeste kultuuritarbimine keskmisest suurem ja sarnaneb sellega Põhjamaade vastavate näitajatega. 2013. aasta Eurobaromeetri uuringus leiti, et võrreldes Euroopa keskmisega käiakse Eestis oluliselt rohkem kontsertidel ja teatris. Samuti tähendati, et Eestis harrastatakse palju rohkem käsitööd ja tantsimist ning lisaks on Eesti elanikud aktiivsemad interneti kasutamisel kultuuri tarbimiseks.
Kultuuripoliitika põhialused aastani 2020
"Kultuuripoliitika põhialused aastani 2020" (lühemalt "Kultuur 2020") on Riigikogus vastu võetud dokument, mis on alus riiklike otsuste tegemisel kultuurivaldkonnas aastani 2020.
Strateegiadokument on jätk 1998. aastal Riigikogus vastu võetud Eesti riigi kultuuripoliitika põhialustele. Vabariigi Valitsus kiitis kultuuripoliitika põhialuste dokumendi heaks 21. novembril 2013. Kultuuripoliitika põhialuste dokumendi kinnitas lõplikult Riigikogu 12. veebruaril 2014.
Dokumendi põhisisu
Dokumendis käsitatakse Eesti kultuurina nii eestlaste kui Eestis elavate teiste rahvuste esindajate loodut. Dokument sedastab, et kultuuriprotsessis osalevad kõik ühiskonna liikmeid kas loojate või loomingust osasaajatena. öeldakse, et Eesti kultuur koos omanäoliste piirkondlike kultuuriruumidega on osa maailmakultuurist.
Kultuuripoliitika põhialused lähtuvad veendumusest, et kultuur on üheks võtmeteguriks riiklike ja kohaliku tasandi eesmärkide saavutamisel. Vastavalt Eesti Vabariigi põhiseadusele otsustavad ja korraldavad kõiki kohaliku elu küsimusi kohalikud omavalitsused, kes tegutsevad seaduste alusel iseseisvalt. Dokument "Kultuur 2020" määratleb kultuuripoliitika kujundamise ja elluviimise põhimõtted ja tegevussuunad Vabariigi Valitsusele, pidades samal ajal silmas, et kohalikel omavalitsustel on kanda oluline roll kohaliku tasandi kultuurielu korraldamisel, kultuuriasutuste ülalpidamisel ja kultuuritegevuse toetamisel.
Vastlapäev
pisi|[[Vastlakukkel|Vastlakuklid on Eestis üks traditsioonilisi vastlatoite]] Vastlapäev (ka lihaheitepäev, pudrupäev, liupäev ~ liugupäev) on kristlikus kirikukalendris ja eesti rahvakalendris tuhkapäevale eelnev päev ehk viimane päev enne ülestõusmispühadele eelnevat varakevadist seitsmenädalast suurt paastu. Vastlapäeva nimetus ongi pärit alamsaksakeelse sõna vastelavent 'paastuõhtu, vastlaõhtu' algusosast vastel. Nimetus levis rahva hulka hernhuutlaste kaudu. On pakutud ka, et eestikeelne sõna pärineb rootsi sõnast fastlag (kolm päeva kestev pidu enne paastu algust).
Paastuajal on keelatud lõbustused ja rammus toit, seega kasutati vastlapäeva, et korralikult pidutseda ja süüa enne paastu. Eesti traditsiooniline vastlatoit on herne- või oasupp ja seajalad, uuemal ajal ka vahukoorega vastlakuklid. Eesti vastlapäevakombestikku kuulub kelgutamine ning pikk kelguliug ennustab järgnevaks suveks head linakasvu.
Paljud romaani rahvad tähistavad vastlapäeva karnevaliga, tuntuim on New Orleansi Mardi Gras (prantsuse keeles 'rasvane teisipäev'). Anglosaksi tava on vastlapäeval pannkookide söömine. Vene rahvatraditsioonis on pidustustele ja pannkookide söömisele pühendatud terve nädal – võinädal (Масленица).
Essad Bey
pisi|Essad Bey Mohammad Essad Bey (sündinud Lev Nussimbaum, kasutas ka nime Leo Noussimbaum; hiljem Kurban Said ('vabatahtlik ohver'); 20. oktoober 1905, Kiiev – 1942 Itaalia, Positano) oli Ukraina juudi päritolu Saksamaa kirjanik ja ajakirjanik.
Kiievis sündinud Essad Bey veetis lapsepõlve Aserbaidžaanis Bakuus, kust põgenes bolševike eest 14-aastaselt, 1920. aastal. 1922. aastal omandas ta Saksamaal elades tõendi selle kohta, et oli pöördunud islami usku Berliini Türgi saatkonna imaami juuresolekul. Ta leidis endale niši publitsistina, kirjutades teemadel, millest Lääne avalikkus vähe teadis: Kaukaasiast, Vene keisririigist, 1917. aasta revolutsioonist Venemaal, toona vastavastatud naftamaardlatest ja islamist. Ta kirjutas saksa keeles Mohammad Essad Bey nime all.
Vastlapäev
Eestis oli veel 20. sajandi algul toitumine aastaajaga seotud. Sealiha näiteks söödi ainult talvel. Siga tapeti mardipäevaks või jõuludeks ja jagati talve peale. Vastlapäevaks olid ainult jalad järel ja seetõttu neid söödigi. Pärast vastlapäeva sealiha ei söödud, sellest ka nimetus "lihaheide". Kui liha oli otsas, lehm polnud veel hakanud lüpsma ja kanad munele, oligi olukord paratamatult paastuga sarnane.
Essad Bey
Samu teemasid hästi tundvad ajaloolased ja kirjanduskriitikud on tunnistanud Essad Bey allikana ebausaldusväärseks. Tänapäeval tsiteerivad ajaloolased harva tema raamatuid, ehkki Essad Bey käsitletud teemad on endiselt kriitilise tähtsusega. Ka on tema loomingulise viljakuse tõttud kaheldud tema nime all avaldatud raamatute autorsuses. Ühe hüpoteesi kohaselt tegutses Essad Bey peamiselt vahendaja ning käsikirjade toimetajana, turustades neid enda nime all, mis oli selleks ajaks juba kuulus. 1934. aastal soovitas tema agent Werner Schendell (1891–1961) tal raamatute vahel aeg aastaks maha võtta, et ta nii viljakas ei paistaks. Tol aastal ei ilmunud Essad Beyl saksa keeles ühtki raamatut, üksnes kaks novelli poola keeles.
Vastlapäev
Kuupäevad
Vastlapäev on liikuv tähtpäev, mille kuupäev sõltub ülestõusmispühadest. Ülestõusmispüha peetakse esimesel pühapäeval, mis järgneb esimesele täiskuule pärast kevadist pööripäeva või pööripäeval (milleks loetakse 21. märtsi). Vastlapäev on päev enne tuhkapäeva, millele järgneb nelikümmend päeva (seitse nädalat miinus pühapäevad) kestev ja ülestõusmispühaga lõppev suur paast. Seega on vastlapäev noorkuu teisipäev ajavahemikus 3. veebruarist 9. märtsini.
Essad Bey
1938 põgenes Essad Bey natsismi eest Šveitsi.
Vastlapäev
Kuupäevad
Rahvanali ütleb, et kui vastlapäev langeb reedesele päevale (mida ei juhtu kunagi), võivad vanatüdrukud kosjas käia.
Vastlapäeva kuupäevad:
Eesti vastlapäevakombestik
Vastlapäeva rööpnimedeks on olnud liugupäev, pudrupäev ja lihaheide. Liugupäeva nimi on seotud eelkristlike kommete ja loitsimistega. Lihaheite nimetus võib olla tulnud vastlapäevale järgnenud suurest paastust, aga ka asjaolust, et talvisest loomatapust oli varakevadeks enamasti liha otsakorral. Viimaks võeti seajalad ja keedeti neist leent ja rasva välja, ka koos herneste või ubadega. Keedeti ka tanguputru viimaste lihariismetega. Et piim oli lahti läinud, hakati liha asemel rohkem piimasööke ja võid sööma.
Vastlarasva sõrmedelt ära ei lakutud ja palgeid rasvaläikest puhtaks ka ei nühitud – muidu pidavat suvel terariistad kõik kergesti sõrme hakkama.
Seajalgadest jäänud kondid viidi lauta sigadele asemete alla – see pidi sigade kasvule hea olema. Kontidest tehti ka vurre. Vurritamisel arvatakse olevat algselt olnud maagiline funktsioon.
Vastlapäeval küpsetati leiba ja karaskit; veel tehti üks väike kakk, mis hoiti alles ja anti karjasele kaasa siis, kui too esimest korda loomadega välja läks. Poole antud pätsist pidi karjane kõigi elajate vahel ära jagama, teise poole aga õhtul puutumatult peremehele tagasi tooma. Sellest järelejäänud osast poetati terve aasta otsa raasukesi igale poole tähtsamatesse paikadesse ja toimetustesse.
Vastlapäeval lasti liugu, et kindlustada hea linasaak. Lisaks pidutseti kõvasti, au sees olid jõumängud ja jõukatsumised, lauldi ja loitsiti liu laskmise ajal linaloitsu, kus kõik saaki ohustavad umbrohud üles loeti, et neid siis linapõldudelt ära peletada. Mida pikem liug, seda rohkem kahjutegijaid sai üles loetud ja seda parem saak usuti ka tulevat. Mõnel pool tehti mäeveerule eelmise aasta linaluudest lõkked üles, millest siis liuglejad läbi pidid libisema, et puhtaks saada. Vastlapäeval käidi külas – mida kaugemale külla mindi, seda pikemad linad kasvasid. Kui oli palju lund, siis võidi teha lumekindlus ja seda püüti naljaga pooleks "vallutada".
Et vastlapäev on noore kuu aeg, siis niideti sel päeval lambaid või lõigati lammastel vähemalt tukad ära – see pidi selle ära hoidma, et nõiad ei saanud öösel võõrasse lauta tulla lambaõnne ära lõikama. Teati ka rääkida, et kui keegi vastlaööl endale üheksast laudast villa toob ja sellest siis kindad koob, võib ta neid kindaid kandes astuda ükskõik missuguse kohtu ette ükskõik mis jutuga ja alati õiguse saada.
Veel keerati pihlakaokstest kaar ja aeti loomad ning mõnel puhul ka inimesed sealt alt läbi kõndima.
Mõnedes paikades oli kombeks ühiselt valmistada Metsik – õlgedest inimesekuju, millele riided (vaheldumisi üks aasta naise-, teine aasta meheriided) selga pandi. Metsiku sisse peideti ja mõeldi kõik halvad asjad, mis siis erilise loitsuvööga õlenuku sisse hoolsasti kinni seoti. Pärast viidi see kuju külast suure kisaga välja metsaveerde või selleks püsti aetud posti otsa ja pandi põlema. Hiljem püüti põlenud jäänuste järgi vaadata, millest lahti saadi ja mis uuesti välja pääses või siis hävimata jäi.
Kui vastlapäev sattus hästi noorde kuusse, siis öeldi, et see on “nõrk vastel”. See lubas varajast kevadet. Kui kuu juhtus olema veel noorem kui kolm päeva, siis pidi eriti hea vilja-aasta tulema. Samamoodi ennustas vastlatuisk head viljasaaki ja palju marju.
Naised uskusid, et kui vastlakuu laseb ennast vaadata, siis saab tema käest endale aastaks ilu ja tervist nõutada. Juukseid kammiti hoolega. Usuti, et kui tüdruk läheb vastlapäeva öösel ristteele, teeb lume sisse hernestest risti ja selle kohal kükitades häda teeb, võib kutsuda välja Vanatühja, kes sellise teo peale igasuguse soovi võis täita.
Patronuse loits
Patronuse loits on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" keeruline loits.
Paljud täiskasvanud võlurid ja nõiad ei suuda seda loitsu sooritada. Kui aga loits õigesti sooritada, tekib Patronus. Patronus võtab teatud kuju ning kaitseb dementorite eest. Selleks, et Patronust esile kutsuda, on vaja mõelda õnnelike sündmuste peale või midagi toredat ette kujutada. Seejärel tuleb lausuda loits: Expecto patronum. Patronusega saab saata ka sõnumeid (nagu näiteks Kingsley Shacklebolt 7. osas saatis). Severus Snape vihjas 5. osas "usaldusväärsematele suhtlemisvahenditele" kui patronuste abil sõnumite saatmisele.
Patronused
Univers de Harry Potter Волшебные существа мира Гарри Поттера
Iko Maran
Ta lõpetas 1935. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õigusteaduskonnas).
Töötas aastatel 1953–1959 Kingissepa-nimelise TRA Draamateatri ja 1965–1971 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri kirjandusala juhatajana.
Looming
Ta on kirjutanud koos Bernhard Lüllega Lall Kahase varjunime all näidendeid, noorsoojutustusi ja jutukogusid. Lisaks kirjutanud lasteproosat, värssjutustuse. Tema teostele on omane tundlik loodustaju ja karakterite peen eritlus.
Mihhail I Fjodorovitš
Mihhail I Fjodorovitš (Feodorovitš) Romanov ehk Mihhail Romanov (vene keeles Михаил I Феодорович Романов) (12. juuli (vkj) 1596 – 13. juuli (vkj) 1645) oli Romanovite dünastia rajaja Venemaal. Ta oli Vene tsaar 11. juulist 1613 kuni surmani.
Noorus ja trooniletõus
Mihhail Fjodorovitši isa oli bojaar Fjodor (Feodor) Nikititš Romanov (munganimi Filaret) ja ema Ksenia Ivanovna Šestova (Romanova; nunnanimi Suur Marfa).
Romanovid, nagu Godunovid olid Kostroma maaomanikud. Ka opritšniku tütar Ksenia Šestova oli pärit Kostromast. Tema ema oli opritšniku Bogdan Otrepjevi, kes samuti oli pärit Kostromast, tütar. Seega oli isehakanud Dmitri ehk Vale-Dmitri I (Grigori Otrepjev) tema sugulane. Sellega seletatakse ka Vale-Dmitri I heatahtliku suhtumist Romanovitesse. Mihhali isa, patriarh Filaret oli Moskva tsaari Ivan IV esimese abikaasa, tsarinna Anastasia vennapoeg ja tsaar Fjodor I onupoeg.
Ta valiti Maakogu (Zemski Sobor) poolt 21. veebruaril 1613 kogu Venemaa valitsejaks 16-aastaselt. Moskva tsaariks kroonimine leidis aset Moskva Kremlis Uspenski katedraalis 11. juulil 1613.
Isiklikku
Mihhail oli kaks korda abielus.
Mihhail Fjodorovitš on maetud Moskva Kremli Arhangelski katedraali.
Reet Montonen
Reet Montonen (neiupõlvenimega Reet Talussaar; 25. detsember 1959 – 27. jaanuar 2008) oli eesti psühholoog.
Ta lõpetas 1978. aastal Tartu 5. Keskkooli (õppis bioloogia-geograafia eriklassis).
Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist töötas Reet Montonen Tartu Psühhiaatriakliinikus. Tema kitsamad erialad olid lastepsühholoogia, psühhoanalüüs ja pereteraapia. Magistrikraadi sai Reet Montonen eripedagoogika erialal.
Võhmuta vald (Järva-Jaani kihelkond)
Võhmuta vald (saksa keeles Wechmuth; aastast 1916 Ivanovi vald ehk Jaani vald ) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Valla pindala oli 92 km² ja elanikke oli 2762 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 594 talundit ja elamut ning need kasutasid 8387 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Türje külas.
Vallas asus muu hulgas Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudtee Võhmuta raudteepeatus.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Võhmuta valla maa-alast, välja arvatud Järsi ja Metsamõisa külade, Võhmuta asunduse, Liivaku, Salu, Kuristiku, Kalda, Lombi, Kivimäe, Kopli, Lipumäe, Pusuotsa, Tammiku, Vilja, Tammrääga ja Mullamaa talude, talude nr. A-2–A-9 juurdelõigete ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartaalide nr. 64–73 ja 196–209 maa-alad; senise Kuksema valla maa-alast, välja arvatud Kihme ja Kiigemõisa külade ja Purdi mõisa järgi olevate sootükkide nr. A-78, A-76 ja A-57 maa-alad; senise Väinjärve valla Ramma küla maa-alast Võhmuta vald.
Puhatu soo
Puhatu soo on soo Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas; osa Puhatu soostikust.
Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus
pisi|[[Haapsalu Maria-Magdaleena kirik]] Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus on EAÕK kogudus Haapsalus.
Kogudus asutati 1. veebruaril 1836.
1993. aastal eraldusid kogudusest need liikmed, kes tahtsid alluda Moskva patriarhaadile, ja eraldujad panid aluse MPEÕK Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudusele.
Kogudus kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kirikut.
Walter Nicolai
pisi|Walter Nicolai Walter Nicolai (1. august 1873 Braunschweig – 4. mai 1947 Moskva) oli Saksa sõjaväelane, Esimese maailmasõja ajal Saksamaa sõjaväeluure Abteilung III b ülem.
Walter Nicolai sündis sõjaväelase perekonnas ning jätkas perekonna sõjaväetraditsioone, astudes pärast Halberstadti toomkooli lõpetamist kadetikorpusse. Selle lõpetamise järel 1893. aastal asus ta leitnandi auastmes tegevteenistusse.
1901. aastal asus Walter Nicolai õppima Sõjaväeakadeemias, mille lõpetamise järel 1904. aastal, suunati ta edasist teenistust jätkama Kindralstaapi.
1905. aastal pärast Vene-Jaapani sõda suunati Nicolai koos grupi kindralstaabi nooremohvitseridega õppima jaapani keelt, et vajadusel olla piirkonnas sõjaline vaatleja. Pärast pooleteiseaastast ettevalmistust Walter Nicolai komandeering Jaapanisse annulleeriti.
1906. aastal suunati Walter Nicolai Saksamaa ja Venemaa piirialale, Königsbergi Ida-Preisimaal, kus ta määrati 1. armeekorpuse staabi luureohvitseriks.
Walter Nicolai 7 aasta jooksul Venemaa keisririigi Varssavi sõjaväeringkonna suhtes läbi viidud sõjaväeluure tulemused olid Saksamaa Kindralstaabi hinnangul eeskujulikud. Walter Nicolai eeskujul määrati teistessegi Venemaaga piirnevatesse sõjaväeosadesse kindralstaabi sõjaväeluure Ic kindralstaabiohvitserid.
Walter Nicolai tegevust Venemaa-suunalisel teabehankel toodi eeskujuks teistegi sõjaväeringkondade luureohvitseridele. 1912. aasta juulis viidi ta üle Kindralstaapi ning 1913. aasta märtsis edutati 40-aastane Walter Nicolai Kindralstaabi luure- ja vastuluureosakonna Abteilung III b ülemaks.
Hellenurme mõis
thumb|Hellenurme mõisa peahoone pisi|Peahoone Hellenurme mõis (saksa keeles Hellenorm) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval kuulub mõisa süda Elva valda Tartu maakonda.
Ajalugu
Hellenurme mõisat on esmamainitud 1641. aastal, mil see kuulus Wrangellidele. Põhjasõja järel kuulus mõis Dückeritele ja Bruiningkitele.
1850. aastal ostis mõisa Theodor Johann von Middendorff. Seal elas ja töötas ka tema poeg, tuntud looduseuurija ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff.
Hellenurme mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli ornitoloog Ernst von Middendorff.
Varia
1865–1866 oli Hellenurme mõisas koduõpetajaks Jakob Hurt.
Laitse aiandusühistute tee
Laitse aiandusühistute tee (registrinumber 11382 ) on kõrvalmaantee Saue ja Lääne-Harju vallas.
Tee pikkus on 4,6 km, millest lõviosa on Saue vallas ning Lääne-Harju valda jääb vaid umbes 100 meetri pikkune lõik pärast Vahepere silda Vasalemma jõel.
Tee saab alguse Kaasiku külas Laitse raudteepeatuses, ta ületab 150 meetri pärast Munalaskme–Laitse tee ning 5. kilomeetril Vasalemma jõe. Tee kulgeb läbi Kaasiku, Vansi, Laitse ja Lemmaru küla. Tee lõpeb Lemmaru külas, Lääne-Harju vallas.
Tee ületab ühe truubi ja ühe silla.
Bussipeatusi teele ei jää.
Kuni 2,4 kilomeetrini on tee mustkattega, edasi jätkub kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus on mustkattega teeosas 200-500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute kohta andmed puuduvad. Tee on valgustatud raudteepeatuse ja Munalaskme–Laitse tee vahel.
Moodus (muusika)
Moodus (ladina keeles modus, 'mõõt', mõõtkava, liik, 'standard', 'laad', 'meetod'; itaalia keeles modo, prantsuse keeles mode, inglise keeles mood(e)) on lääne muusikateoorias sõna, millel on kolm peamist sõna 'modus' algsete tähendustega seotud rakendust. Moodus on
Fugass
Fugass on maa- või veepinna alla või mõnesse objekti paigaldatud improviseeritud lõhkelaeng, mis lõhatakse vastase edasiliikumise takistamiseks. Fugass on olnud kasutusel paljudes sõdades keskajast alates; algselt kasutati lõhkeainena püssirohtu.
Moodus (muusika)
Moodus kui muusika mõiste pärineb 1. sajandist e.m.a. Kuni 18. sajandini kohtab seda paljudes erinevates tähendustes. Sõna kasutusvaldkondade rohkus annab aimu, et vanaajal ei olnud praktiline musitseerimine lahutatud poeesiast ja grammatikakunstidest ning muusika kui teaduslik distsipliin ehk ars oli matemaatika olemuslik osa. Seetõttu leidub mooduse mõiste lisaks muusikateooriale ka grammatikast, retoorikast, loogikast, poeesiast, matemaatikast ja arhitektuurist. Vanaaja muusikateaduslikud traktaadid annavad sõnale "moodus" tähendusi, mis tänapäeva spetsiifiliselt muusikaalases keelekasutuses puuduvad. Laiemas tähenduses kasutati ladinakeelsetes keskaegsetes ja renessansiaja muusikaalastes tekstides, hiljem esineb sõna "moodus" muusika mõistes eelkõige kitsalt muusikaterminoloogias.
Mooduse mõiste üldises, ühest küljest 'mõõdu', teisest küljest 'laadi', 'viisi' tähenduses on vanaaja ladinakeelsetes muusikatekstides tulenevalt kasutusest
Alates antiigist kuni järjest harvemini 16. sajandini kohtab mõistet "moodus" muusika elementaarteooria tehnilise termini tähenduses. Kõrvuti harvem esinevate varasemate tähendustega 'toon', 'helikõrgus, või 'pillikeel' on sõna "moodus" kasutusel peamiselt kui 'skaala', 'klass' ja 'toon' ning 'intervall'. Omamoodi tõlgenduse annab Guido Arezzost lähtuv tähendus modus vocum (astmeklass).
Vana- ja keskaja muusikateoorias nimetati mooduseks heliridu ning viimaks ka intervalle, grammatikas ja loogikas kõneviise (indikatiivi, konjunktiivi jne), adverbide 'paratamatu' ja 'tõenäoline' abil lauseliikide determinatsiooni ja süllogismideliike. Üldiselt oli mõiste "moodus" kõrvuti mõistetega genus, species ning alates 12. sajandist ka maneries või maneria kasutusel kui klassifitseerimismõiste, millena võeti "moodus" kasutusele ka rütmi- ja notatsiooniõpetuses (varaseim dokument on Johannes de Garlandia traktaat "De mensurabili musica" aastast 1240). Klassifitseerimismõiste tähenduses kasutas Garlandia sõnu modus ja maneries sünonüümina. Sõna maneria (kunst) on muusikaterminina kasutusel juba Bernhardus Clarevallil traktaadis "Tonale" 12. sajandi esimest poolest ning Guy d’Eu'l traktaadis "Regulae de arte musica" 12. sajandi esimesest poolest, tähistades teatud kirikuhelirea finalise kas ülemise tertsi või alumise sekundiga liiki. Kirikuheliridade ja rütmimooduste vahelisi seoseid hakkasid küll looma hilisemad autorid.
Klassifikatsioonimõistena tähistab Garlandia mõistega "moodus" pikkade ja lühikeste vältuste rida. Ta tuletab kuus vältuste rea klassi (speciet, maneeri, moodust). Kolme nende klasside rectus modus tuleneb mõistest recta mensura, 'noodi mõõt', milles vaheldub recta longa (kaheosaline) või recta brevis (üheosaline) vältus. Garlandia räägib mooduse perfektsest 'moodusest' (laadist, vormist) kui vältuste reast, milles vältuste rida lõpeb sama vältuse või vältuste grupiga, millega ta algas ning imperfektsest moodusest, kui rida lõpeb erinevalt. Garlandia järeltulijate jaoks kujuneb "moodus" terminiks, millega tähistatakse pikkade ja lühikeste helide üksteisele järgnemise viisi. Sestpeale, kui rütm taandatakse lakkamatule kolmeosaliste rütmiühikute (perfectiones) järgnevusele (Lambertus enne aastat 1279, Kölni Franco aastal 1280), suhtutakse modaalsetesse vältuste ridadesse kui juhuslikesse. Moodustest kui perfectio realisatsioonidest räägib Johannes de Grocheo aastal 1300. Ars nova (alates 1320) puhul tähendab mõiste "moodus" perfektset või imperfektset longa mõõtu ning alates 14. sajandi lõpust nimetatakse mooduseks maxima mõõtu (modus maximarum oder maior) ja longa mõõtu hakatakse nimetama modus longarum oder minor. 14. sajandi lõpust nimetatakse mooduseks ka kõigil tasanditel kehtivat üldist mõõtu.
Elliot Page
Elliot Philpotts-Page (sündinud nimega Ellen Grace Philpotts-Page 21. veebruaril 1987) on Kanada näitleja.
Peaosatäitmisega filmis "Juno" (2007) võitis ta MTV filmiauhinna ning oli nomineeritud ka Kuldgloobusele ja Oscarile.
Ta on tuntud ka peaosatäitjana filmis "Hard Candy" ("Karm tüdruk"; 2005) ja Kitty osa täitjana filmis "X-Men: The Last Stand".
Lapsepõlv
pisi|vasakul|Ellen Page 2007. aastal Page on sündinud ja kasvanud Halifaxis Nova Scotias. Tema vanemad on Martha Philpotts (ametilt õpetaja) ja Dennis Page (ametilt graafikadisainer). Page õppis Halifaxi algkoolis Queen Elizabethi keskkoolis ja lõpetas 2005. aastal Shambhala kooli. Ta veetis ka paar aastat Torontos. Lapsena meeldis Elliotile mängida multikategelaste nukkudega ja puu otsas ronida.
Karjäär
Elliot alustas näitlemist 10-aastaselt hobuseid armastava Maggie Macleanina filmis "Pit Pony" ning sellest välja kasvanud samanimelises seriaalis.