cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karin Suursalu
Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa asutaja ja juhataja
2021. aastal tunnustas Harku vald Karin Suursalu tööd Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa juhatajana Erna ja Juhan Tui nimelise kultuuristipendiumiga.
Isiklikku
Teenekas tõlkija Matti Piirimaa on Karin Suursalu isa.
Rugāji vald
pisi|Vallamaja Rugāji vald (läti Rugāju pagasts) on vald Lätis Balvi piirkonnas.
Valla pindala on 317,6 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1446 inimest. Valla keskus on Rugāji küla. Aastal 2011 elas vallas 1314 lätlast ja 114 venelast.
Ajalugu
Agraarreformi eel kuulusid valla maad Balvi mõisale. Vald moodustati aastal 1922. Aastal 1938 oli selle pindala 372,9 km². Aastal 1945 moodustati vallas Daugasne, Dreimaņi, Kraukļi, Medņi, Pakrati, Rugāji ja Teteri külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Rugāji külanõukoguga likvideeritavad Dreimaņi ja Pakrati külanõukogud. Aastal 1961 liideti sellega Daugasne ja Kraukļi külanõukogudes asunud "Rugāji" sovhoosi ja "Blāzma" kolhoosi alad. Aastal 1965 liideti külanõukogus asunud Lazdukalnsi sovhoosi maad Lazdukalnsi külanõukoguga. Aastal 1971 liideti külanõukoguga suurem osa likvideeritavast Kraukļi külanõukogust. Aastal 1977 liideti sellega likvideeritava Daugasne külanõukogu maad, osa külanõukogust liideti aga Tilža külanõukoguga. Külanõukogust sai aastal 1990 vald. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Balvi rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Rugāji piirkonda.
Loodus
Vald jääb Ida-Läti madalikule. Valla kõrgeim koht ulatub 126,8 meetrit üle merepinna. Suuremad jõed on Pedetsi jõgi ja Balupe. Järvedest asuvad seal Stradi valla piiril 148 ha suurune Lazdags ja Stradi ning Litene valla piiril 120 ha suurune Kalnis, valda jäävad Ilganči järv pindalaga 26,6 ha, Pokrata järv pindalaga 25 ha ja Boževa järv pindalaga 22,6 ha.
Looduskaitse all on Vecpededze tamm, Vīkšņi hiidtamm, Kačeva tamm, Rugāji tamm, Dzērvji tamm, Grūzīši tamm ja Viltune tamm. Valda jääb ka mitu nimetut põlispuud ja üks nimetu rändrahn. Vallas asub 53 ha suurune Pokrata järve hoiuala, valla lääneosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Külad
Vallas on kuuskümmend kaheksa küla. Valla keskuses Rugājis (lielciems) oli 2018. aastal 542 elanikku, Tikaiņi külas (vidējciems) oli 2007. aastal 124 elanikku. Teised valla külad on staatusega skrajciems – Aizstirne 19 elanikuga aastal 2007, Aleksandropole 5 elanikuga aastal 2007, Anengofa 24 elanikuga aastal 2007, Baldones 46 elanikuga aastal 2007, Bērzuleja 1 elanikuga aastal 2003, Biškāni 5 elanikuga aastal 2007, Bolupnīki 2 elanikuga aastal 2008, Capurnīki 7 elanikuga aastal 2007, Ciukusola 41 elanikuga aastal 2007, Čušļi 5 elanikuga aastal 2007, Daudzine 31 elanikuga aastal 2007, Daugasne 30 elanikuga aastal 2008, Dekšņi 13 elanikuga aastal 2007, Dobenieki 3 elanikuga aastal 2007, Drebēji 14 elanikuga aastal 2007, Dzelzupe 6 elanikuga aastal 2008, Dzeņi 11 elanikuga aastal 2007, Dzīstnīki 6 elanikuga aastal 2007, Dubļukolns 21 elanikuga aastal 2007, Egļusala 34 elanikuga aastal 2007, Forsteja 16 elanikuga aastal 2007, Gaiļakalns 26 elanikuga aastal 2007, Grīstiņi 28 elanikuga aastal 2007, Grūzīši 5 elanikuga aastal 2007, Ilganči 11 elanikuga aastal 2007, Kačeva, Kaņepīne 26 elanikuga aastal 2007, Kaņepsola 1 elanikuga aastal 2007, Keibinīki 21 elanikuga aastal 2007, Kozupe 38 elanikuga aastal 2007, Krampines 33 elanikuga aastal 2007, Kraukļova 20 elanikuga aastal 2007, Lāptava 21 elanikuga aastal 2007, Līpukolns 4 elanikuga aastal 2007, Līvāni 1 elanikuga aastal 2007, Lopubirze 5 elanikuga aastal 2007, Lūkusola 2 elanikuga aastal 2007, Malnīleidumi 10 elanikuga aastal 2007, Malnosola, Mazezeriņi 4 elanikuga aastal 2007, Medņi 62 elanikuga aastal 2007, Mieriņi 4 elanikuga aastal 2007, Mozpokrota 10 elanikuga aastal 2007, Nagļi 16 elanikuga aastal 2007, Nīdrumola 12 elanikuga aastal 2007, Oparnīki 19 elanikuga aastal 2007, Pērtupe 6 elanikuga aastal 2008, Pliksna 13 elanikuga aastal 2007, Pokrota 49 elanikuga aastal 2007, Rimstavas 2 elanikuga aastal 2007, Rīkstusola 22 elanikuga aastal 2007, Sebeži 1 elanikuga aastal 2007, Silenieki 26 elanikuga aastal 2008, Stomeri 7 elanikuga aastal 2007, Strazdiņi 5 elanikuga aastal 2007, Strautiņi 13 elanikuga aastal 2007, Strodi 50 elanikuga aastal 2007, Teteri 8 elanikuga aastal 2007, Upeitnīki 15 elanikuga aastal 2007, Vēzis 5 elanikuga aastal 2007, Zaļosola 4 elanikuga aastal 2007, Zeļteņi 13 elanikuga aastal 2007, Žeivenīki 17 elanikuga aastal 2007, Vilkava 11 elanikuga aastal 2007 ja Vīlande 21 elanikuga aastal 2007. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Cyphellaceae
Cyphellaceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Roela vald (Palamuse kihelkond)
Roela vald (saksa keeles Rojel) oli vald Tartumaal Palamuse kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Tarakvere vallaga.
Eesti Kirjanik
Kirjandusfestival Eesti Kirjanik (ka Aasta Kirjanik) on alates 2010. aastast augustis Alatskivil Liivi Muuseumis toimuv kirjandusfestival.
Kuni 2014. aastani oli üritus eeskätt aasta kirjaniku valimise konkurss, mida korraldasid ja viisid läbi teadlaskollektiiv Sensatsiooniline Tartu Kevadbänd ja Juhan Liivi Klubi.
Aastast 2015 on tegemist kahepäevase eesti nüüdisproosale keskenduva festivaliga, mille raames antakse muu hulgas välja kirjandusauhinda Eesti Kirjanik. Festivalil esineb kümmekond tuntud autorit, kes kohtuvad kirjandushuvilistega. Festival on toimunud Liivi Muuseumi, Juhan Liivi Klubi ja Raadio Ööülikooli koostöös.
Festivalidel on igal aastal erinev alateema.
2015. aastal toimus festivalil Raadio Ööülikooli avalik salvestus "Koht kui aeg". Jan Kaus rääkis sisemisest ja välimisest ruumist ning kirjeldas oma nägemust, kuidas inimeste mälestused ning unistused annavad ruumile tähenduse. Kohatunnetust oma uudisteostes avasid teisedki festivalil osalejad: Mika Keränen, Indrek Koff, Vahur Afanasjev, Kaur Riismaa, Jüri Kolk, Jaan Malin, Andrei Hvostov ja Mudlum. Tuuli Roosma ning Arbo Tammiksaar pajatasid elust Siberis vissarionlaste kogukonnas. Vestlusi kirjanikega juhtisid Mari Niitra ja Kristjan Piirimäe.
2016. aastal kandis festival alapealkirja "Oma-müüt". Vaatluse all olid nüüdisaegses eesti kirjanduses avalduvad rahvust ja ühiskonda puudutavad müüdid, samuti ka tegelaste ning autorite eneste kuvandid.
2017. aastal oli festivali alateema "Kestmine".
2018. aastal oli kirjandusfestivali fookuses lugeja, seetõttu autasustati ka teraseid lugejaid.
2019. aasta festivali alateema oli võimalikud ja võimatud tulevikud. Aasta kirjaniku auhinna võitnud Andrei Hvostov sai auhinnaks tühjade lehtedega raamatu ja Mihkel Kunnuse korralduse kirjutada "Tõe ja õiguse" VI osa.
2020. aasta festivali alateema oli „Hea elu“. Eesti aasta kirjaniku auhind pälvis Susan Luitsalu. Žürii liikmete Mari Niitra ja Mihkel Kunnuse sõnul on Luitsalu teose "Ka naabrid nutavad" puhul tegu ajakajalise sissevaatega tänapäeva Eesti keskklassi argipäeva ja väärtushinnangutesse: „Raamat näitab elegantselt fassaadide taha – ja see vaatepilt ei pruugi olla meeldiv. Luitsalu paljastab halastamatult tõusiklust ja naabrist parem olla tahtmist, aga ka perevägivalda ja küberkiusamist.“ Auhinnaks sai Luitsalu kvaliteetse ratsapiitsa.
2021. aasta festivali alateema oli "Kirjanduse silmad".
Josh Billings
Josh Billings (kodanikunimega Henry Wheeler Shaw; 12. aprill 1818 – 14. oktoober 1885) oli Ameerika Ühendriikide humorist. 19. sajandi Ameerikas jäi ta humoristi ja loengupidajana populaarsuselt alla vaid Mark Twainile, kuid tänapäeval tuntakse teda märgatavalt vähem kui Twaini.
Ion (Platoni dialoog)
"Ion" on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis filosoofiline teos. Tegemist on ühe lühima Platoni dialoogiga.
"Ionis" kohtub Sokrates rapsood Ioniga, kes esines Epidauroses Asklepiose festivalil, kus ta saavutas esimese auhinna. Sokrates asub tema kunsti uurima ja kuuleb Ionilt, et see suudab hästi esitada üksnes Homerose teoseid; teiste autorite puhul võib ta neid kuulates koguni uinuda. Sokratese jaoks on see veider, sest Homeros käsitleb ju samasid teemasid mis teisedki autorid, näiteks Hesiodos. Ka käsitleb poeet elulisi teemasid, mida peaks ometi paremini teadma ja edasi andma vastavate alade spetsialistid.
Nii jõuab Sokrates järeldusele, et poeedil puuduvad oskused, ta on nagu prohvetidki jumaliku inspiratsiooni tööriist. Sealt lähtuvalt võrdleb ta muusade, poeetide ja rapsoodide suhet magnetiga ühendatud rauatüki omadusega magneti kombel rauda ligi tõmmata, ehk siis tegu on inspiratsioonist lähtuva inspiratsiooniga. Rapsoodi tegevus pole Sokratese järgi ei muusadest lähtuv kunst, teadmised ega õpitud oskused, vaid inspiratsiooni alamliik; see väljendab Platoni kriitilist suhtumist nii kunstisse üldiselt kui ka eriti rapsoodidesse.
Platon arendab oma kriitilist suhtumist edasi hilisemates dialoogides. nagu "Phaidros", "Pidusöök", "Seadused" ja "Riigimees".
Torvaldo ja Dorliska
"Torvaldo ja Dorliska" (originaalis Torvaldo e Dorliska) on Gioachino Rossini ooper (dramma semiserio) kahes vaatuses Cesare Sterbini libretole Jean-Baptiste Louvet de Couvray romaani/memuaaride Vie et amours du chevalier Faubles (1790) ja Claude-François Fillette-Loraux’ Lodoïska libreto (1791) järgi. Esmaettekanne toimus 26. detsembril 1815 Rooma Teatro Valles.
Torvaldo e Dorliska on õnneliku lõpuga päästeooper. Buffo rollide kaasamine on põhjus, miks see on määratletud semiserio teosena.
Rollide esmaesitajad
-         Domenico Donzelli (Torvaldo)
-         Adelaide Sala (Dorliska)
-         Filippo Galli (d’Ordow)
-         Agnese Loiselet (Carlotta)
-         Raniero Remorini (Giorgio)
Ajalugu
Kõigepealt palus Rossini Rooma teatri uue ooperi jaoks koomilise iseloomuga libretot Angelo Anellilt. Anelli pakkus talle ühte oma vana teksti, mis ei pakkunud Rossinile huvi. Ka rahaasjades ei suudetud kokku leppida. Siis pöördus Rossini noore riigiametniku Cesare Sterbini poole, kellele see oli esimene ooperitekst. Varsti kirjutas Strebini libreto Rossini tippteosele Il barbiere di Siviglia.
Ooper oli karnevalihooaja avaetendusena väljatulekul mõõdukalt populaarne, kuid polnud läbikukkumine. Publik hindas head muusikat, ehkki faabula oli kesisevõitu. Heideti ette koomilise elemendi puudumist. Sellele vaatamata jäi uus ooper mitmetes Itaalia linnades (Veneetsias, Milanos, Napolis, Livornos, Bolognas ja mujal) repertuaari järgmiseks 25 aastaks. Esitati ka Lissabonis (1820), Barcelonas (1820), Pariisis (1820), Münchenis (1820) ja Madridis (1828). Rossini lühendas peagi ooperi ühevaatuseliseks ja pani nimeks L'inganno felice. Teose üksikuid osi kasutas ta oma Otellos.
Ooper vajus unustusse pärast 1840. aastat. Seda esitati taas alles 1987. aastal Viinis, 1989. aastal Savonas ja 1992 Luganos. On olnud Pesaros Rossini ooperifestivalil  ettekandmisel 2006. ja 2017. aastal.
Ooper on helisalvestatud 1976., 1992., 2003. ja 2006. aastal.
Rollid
-         Dorliska (sopran), Torvaldo naine
-         Torvaldo (tenor)
-         d’Ordow (bass), hertsog
-         Carlotta (metsosopran), Giorgio õde
-         Giorgio (bariton), Ordowi lossi valvur
-         Ormondo (bass), hertsogi relvajõudude ülem
Süžee
Tegevus toimub keskajal d´Ordowi lossis ja selle ümbruses. Teos räägib Dorliska ja Torvaldo vahelisest armuloost. Türanlik hertsog d’Ordowi tahab Torvaldo kaunitarist naist Dorliskat omale. Hertsog juhtub naisega metsas kokku ja soovib teda vallutada. Dorliska põgeneb d’Ordowi eest ja otsib varjupaika naabruses asuvast lossist. Õnnetuseks kuulub see loss hertsogile. Naine jäetakse vangina lossi. Torvaldo läheb abikaasat päästma. Ta soovib maskeerituna lossi tungida, kuid avastatakse ja võetakse samuti kinni. Hertsogi teener Giorgio ja naine Carlotta aitavad Dorliskal ja Torvaldol põgeneda. Külaelanike abil võetakse hertsog kinni ja mõistetakse surma.
Muusikalood
-         Dorliska kavatiin „Ah, Dorliska sfortunata!”
-         Hertsogi ja Dorliska duett „Dorliska voi tremate”
-         Torvaldo kavatiin „ Fra un istante a te vicino”
-         Hertsogi, Torvaldo ja Giorgio tertsett „Ah qual raggio di speranza”
-         Ormondo aaria „Sopra quell'albero”
-         Torvaldo aaria kooriga „Dille che solo a lei”
-         Dorliska aaria „Ferma, costante, immobiile”
-         Carlotta aaria „Una voce lusinghiera”
-         Hertsogi ja Giorgio duett „Ah non posso! invan lo spero!”
-         Dorliska ja Torvaldo duett „Quest'ultimo addio”
-         Hertsogi, Dorliska, Torvaldo, Giorgio, Carlotta, ja Ormondo sekstett kooriga „Alme ree!...tremate!...invano!”
Sulejówek
Ürikutes on Sulejówekit esmamainitud 1562. aastal. Alevi staatuse sai Sulejówek 1958. aastal ja linnaõigused 1962. aastal.
Sulejówekis elas aastatel 1923–1926 Józef Piłsudski.
Kivirahu (Lääne maakond)
Kivirahu on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Tahu lahes asuv väike saar (rahu).
Rahu koordinaadid on.
George Burns
pisi|Georg Burns 1986. aastal George Burns (sünninimega Nathan Birnbaum; 20. jaanuar 1896 – 9. märts 1996) oli Ameerika Ühendriikide laulja, estraadikoomik ja näitleja, Gracie Alleni abikaasa.
British Airwaysi lend 9
British Airwaysi lend 9 oli lennukompanii British Airways lend Londonist Heathrow' lennujaamast Uus-Meremaale Aucklandi. Vahemaandumised olid Mumbais, Chennais, Kuala Lumpuris, Perthis ja Melbourne'is.
24. juunil 1982 lendas Kuala Lumpurist õhku tõusnud reisilennuk Boeing 747 üle Indoneesias parajasti purskava Galunggungi vulkaani ning sattus õhku paiskunud vulkaanilise tuha tõttu tõsisesse ohtu. See oli esimene teadaolev juhtum lennunduse ajaloos, kus vulkaaniline tuhk oli lennuturvalisust ohustanud.
Lennu käik
Lennuk tõusis õhku pärast vahemaandumist Kuala Lumpuris ning võttis suuna Austraalia poole. Kuala Lumpuris oli vahetunud ka lennu meeskond. Pardal oli 248 reisijat ja 15 meeskonnaliiget. Kell oli 20.40 kohaliku aja järgi.
Kui lennuk oli jõudnud India ookeani kohale ja möödunud Jaava saarest, hakkas salong täituma suitsuga. Et tol ajal tohtis veel lennukis suitsetada, kulus veidi aega, enne kui see ärevust hakkas tekitama. Suitsul oli väävli lõhn. Aknast välja vaadates nägid reisijad lennuki keret ümbritsevat helendust.
Ka meeskond kokpitis nägi helendust ja tuuleklaasi pommitavat sädemesadu. Esialgu peeti nähtust Püha Elmo tuledeks, mis võivad tekkida äikesepilve läbimisel. Radar näitas aga, et taevas on täiesti pilvitu.
Peagi nägid reisijad mootorite tagant välja ulatuvaid tuleleeke, mis ulatusid lennuki sabani. Umbes kell 20:42 kohaliku aja järgi seiskus 4. mootor. Meeskond lülitas vastavalt väljaõppele kütuse juurdevoolu välja ja pani ootele tulekustutussüsteemi. Vähem kui minuti pärast seiskus 2. mootor ja mõne sekundi pärast seiskusid peaaegu üheaegselt ka 1. ja 3. mootor.
Meeskond pööras lennuki ümber ja võttis suuna Jakarta lennujaamale, teavitades ka lennujuhte hädaolukorrast. Lennuk oli umbes 11 000 meetri kõrgusel ning hakkas vaikselt allapoole liuglema. Iga 1 km suuruse kõrgusekaotusega liikus lennuk edasi 15 km. Arvutused näitasid, et maapinnani jõudmiseks kulub umbes 23 minutit. Mootoreid püüti pidevalt taaskäivitada, tagantjärele arvas kapten, et seda tehti umbes 50 korda. Teel Jakartasse tuli üle lennata umbes 3500 meetri kõrgustest mägedest Jaava lõunarannikul, kuid languse jätkudes oli oht, et lennuk oleks mägede kohale jõudes juba madalamale liuelnud. Otsustati, et kui mootorid selleks ajaks ei käivitu, muudetakse kurssi ja püütakse teha hädamaandumine ookeani. See oli siiski ohtlik, sest keegi ei olnud varem nii suurt lennukit proovinud vette maandada.
Kuigi aega oli vähe, jõudis lennuki kapten Moody teha ka pöördumise reisijate poole: "Daamid ja härrad, kõneleb teie kapten. Meil on väike probleem. Kõik neli mootorit on seiskunud. Me teeme parima, et need taas käima saada ja ma usun, et te ei ole väga suures ohus."
Et ka salongirõhu tagamise süsteemi olid käigus hoidnud mootorid, hakkas rõhk salongis langema ning hapnikumaskid langesid alla. Meeskond otsustas, et alarõhu vältimiseks tuleb siiski kiiremini laskuda. Meeskond oli järjepidevalt proovinud mootoreid käivitada ja kell 20:56 kohaliku aja järgi käivitus taas 4. mootor. Kapten kasutas mootorit, et laskumist aeglustada. Veidi hiljem käivitus ka 3. mootor ja nüüd sai meeskond aeglaselt tõusma hakata. Varsti käivitusid ka 1. ja 2. mootor. 2. mootor seiskus hiljem küll uuesti, aga maandumist see ei ohustanud. Jakarta lennuvälja kohale jõuti probleemideta. Maandumisega oli probleeme, sest selgus, et kokpiti tuuleklaas oli muutunud praktiliselt läbipaistmatuks. Meeskond suutis maanduda pardanäitude abil.
Juhtumi uurimine
Kui lennukit päevavalguses uurima hakati, paistis, nagu oleks seda liivapritsiga töödeldud. Selgus, et tuuleklaasi olid läbipaistmatuks muutnud sellele tihedalt täkitud kriimustused. Suurel osal lennuki kerest oli värv kuni metallipinnani maha kraabitud.
Lennukilt eemaldati mootorid ja viidi tootja Rolls-Royce'i tehasesse, kus need osadeks võeti ja kõiki detaile põhjalikult uuriti. Mootorite sisemus oli tugevalt kahjustada saanud, metallpinnad olid ära kriimustatud ning kaetud peene tolmu, kivipuru ja liivaga, mis osutus vulkaaniliseks tuhaks. Peagi selgus, et pursanud oli Jaava lääneosas paiknev Galunggungi vulkaan, mis paiskas vulkaanilist tuhka kuni 15 000 meetri kõrgusele. Lennuk oli sattunud tuhapilve, mille tuul oli vulkaanist umbes 150 km kaugusele kandnud.
Vulkaaniline tuhk on äärmiselt abrasiivne materjal; see seletabki kulumisjälgi lennuki kerel. Koos õhuga mootorisse tunginud tuhk oli mootori ummistanud. Lennukimootoris on põlemistemperatuur umbes 2000 °C, vulkaanilise tuha sulamistemperatuur on aga 1300–1400 °C. Materjal sulas ja kleepus mootori detailide külge. Kui aga mootor hiljem maha jahtus, koorus osa tuhast moodustunud ainest lahti, ja õhk pääses taas mootorisse.
Umbes kolm nädalat hiljem lendas sama vulkaani tuhapilvest läbi ka Singapore Airlinesi Boeing 747, mis koges samasuguseid probleeme.
Pärast seda õnnelikult lõppenud õnnetust hakati vulkaanipurskeid lennunduse seisukohalt hoolikamalt jälgima ning täiustati pilootide väljaõpet, õpetades neid ära tundma märke, mis viitavad vulkaanilisele tuhale õhus. Tuhapilved on ohtlikud ka seetõttu, et radar neid ei näita. Tavalised pilved on oma niiskusesisalduse tõttu radaris nähtavad.
Juhtumist ja tõrke põhjuste uurimisest tehti sarja "Mayday" kuuluv dokumentaalfilm pealkirjaga "All Engines Failed/Falling From The Sky" (tõlkes Kõik mootorid seiskunud/Taevast kukkudes).
Reisijate hulgas olnud Betty Tootell kirjutas reisist raamatu "All Four Engines Have Failed".
Wudalianchi Shi
Wudalianchi Shi (五大连池市, Wǔdàliánchí Shì) on maakonna õigustega linn Hiinas Heilongjiangi provintsis Heihe Shi's.
Haldusüksuse pindala on 9874 km².
Elanike arv on umbes 360 000 (2002), 1999. aasta andmetel 355 597.
Wudalianchi Shi keskus on Wudalianchi.
Loodus
Wudalianchi paikneb Songneni tasandiku ja Väike-Hingani üleminekualal.
Muszynka
Muszynka on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Krynica-Zdrój vallas. Muszynka asub Slovakkia piirist natuke rohkem kui 1,5 km kaugusel.
Kivirahu (Hiiu maakond)
Kivirahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme küla koosseisus Soonlepa lahes asuv 251 m² suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 80 meetrit.
Rahu koordinaadid on.
Rahu kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Soonlepa lahe saarte sihtkaitsevööndi koosseisu ja on looduskaitse all.
Karl Kõiv
Karl Eduard Kõiv (3. detsember 1894 Tartu – 6. august 1974 Tallinn) oli Eesti tõstja.
Ta jagas 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängudel tõstmises tulemusega 190 (45 + 60 + 85) 7.–8. kohta.
Ta sai aastatel 1921–1924 Eesti meistrivõistlustel tõstmises 1 kuld- ja 3 pronksmedalit.
Aastatel 1922–1925 tegutses ta esimeses Eesti Spordi Liidu raskejõustikuosakonnas.
Être et avoir
"Être et avoir" on Gabriel Marceli filosoofiline raamat, mis ilmus 1935 Aubier' väljaandel.
I Metafüüsiline päevik (1928–1933)
10. november 1928
Kas saab öelda, et idee on olemas? Niivõrd kui ideed kujutletakse objekti mustri järgi, on ta mitteolemasolev, nagu ka objekt kui niisugune. Objekt on olemas ainult niivõrd, kui tal on sama loomus nagu minu kehal, st niivõrd, kui temast ei mõelda kui objektist. Idee saab olemas olla ja on olemas, kuid täpselt niivõrd, kui see ei taandu pseudoobjektiivsetele kujutlustele, mis me temast kujundame. Materialistlik tõlgendus on küll iseenesest absurdne, kuid kätkeb ähmast arusaama sellest, mis ma siin öelda tahan. Idee on olemas niivõrd, kui ta on rohkem või vähem külgejääv. Pöörasin ideed (või see pöördus) nagu täring, vaatasin selle eri tahke.
22. november
Kas mitte süüdistus või vajadus kedagi süüdistada pole igasuguse põhjusliku seletuse aluseks? See tundub olevat lähedal Friedrich Nietzsche psühholoogiale.
Märkmed (ettekandmata jäänud) ettekandeks filosoofiaseltsis (1927 või 1928)
Kui ma väidan, et mingi asi on olemas, pean ma alati silmas, et ta on seotud minu kehaga, et selle ja minu keha vahel saab olla kokkupuude, olgu see siis kui tahes kaudne. Prioriteet, mille ma oma kehale annan, sõltub sellest, et minu keha ei ole mulle antud kui eksklusiivselt objektiivne, st sellest, et ta on minu keha. Müstiline ja intiimne side minu ja minu keha vahel annab värvingu kõigile eksistentsiaalsetele otsustustele.
Cyphellopsis
Cyphellopsis on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Zederhaus
Zederhaus on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas.
thumb|left|Alpikarjamaad Riedingi kõrgorus
Zederhausi org asub Salzburgi Lungau piirkonna loodeosas, Madal-Tauerni mäestiku lõunanõlval, ulatudes Weißecki mäele (2711 m). Radstadti Tauerni hari põhjas eraldab selle Pongau piirkonnast. Riedingi kõrgorust, täna kaitseala, voolab Zederhausi oja kagu suunas, jõudes Sankt Michaelis Muri jõkke. Väiksem külaoja läbib mitut ajaloolist vesiveskit.
Hõredalt asustatud vallas, mis on suurim Tamswegi ringkonnas, on järgmised vallaosad: Lamm, Rothenwand, Wald ja Zederhaus.
Orgu iseloomustab täna Tauern Autobahni ehitus 1970. aastatel, mis on suur põhja-lõuna suunaline maanteeühendus, mis on osa Euroopa teest E55. Tauerni maanteetunneli, mis on üks pikimaid Austrias, lõunapoolne sissepääs asub Zederhausi keskuse juures. Liiklussõlm viib kiirteele Salzburgi suunas. Laiendatud mürakaitseseinte ehitamise abil on heitkoguseid vähendatud mitu korda; praegu ehitatakse Zederhausi külakeskuse lähedale 900 m pikkusele lõigule õhumüra barjääri.
Puhkpilliorkester
Puhkpilliorkestrisse kuuluvad flöödid, klarnetid, kornetid, trompetid, flüügelhornid ja bassid. Suurde kontsertorkestrisse kuuluvad veel oboed, fagotid, saksofonid, bassklarnet, metsasarved, tromboonid ja timpanid.
Zederhaus
Ajalugu
thumb|left|Prangstangeni protsessioon
Zederhaus jagab maalähedase Lungau piirkonna ajalugu, mis oli kunagi Rooma Noricumi provintsi osa. Võimalik, et kauge piirkond asustati alles 14. sajandil. Sajandeid kuulusid valdused Salzburgi peapiiskopkonda, kuni see 1803. aastal sekulariseeriti.
Kohalikku kabelit on esmamainitud 1445. aasta dokumendis, toona Weißpriachi Püha Ruperti kiriku filiaal. 1813. aastast on Püha Johannes Zederhausis omaette kihelkond.
Kohalikud talupojad lootsid hooajalisele mägikarjamaa majandamisele, samas kui täna on paljud elanikud pendeldajad. Kohalik tava vähemalt 17. sajandist on iga-aastane protsessioon Prangstangeniga, kuni 8 m kõrguse puidust teibaga, mis on kaunistatud lilledega ja mille kohalikud poissmehed jaanipäeval kirikusse kannavad.
Brian Cox
Brian Edward Cox (sündinud 3. märtsil 1968) on Briti füüsik, muusik ja teaduse populariseerija. Ta on Manchesteri Ülikooli osakestefüüsika professor.
Volpeglino
243 meetri kõrgusel merepinnast asuva Volpeglino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta).
Volpeglino oli aastatel 1928–1947 ühendatud Volpedo valla halduspiiridesse.
Rick Porcello
Frederick Alfred Porcello III (sündinud 27. detsembril 1988 Morristownis, New Jerseys) on Ameerika Ühendriikide pesapallur, söötja. Ta mängib MLB klubis Boston Red Sox. Ta on paremakäeline.
2007. aasta MLB draft'is valis Detroit Tigers ta 27. valikuna. MLB-s tegi ta Detroit Tigersi meeskonnas debüüdi aprillis 2009. Ta oli sel hooajal liiga kõige noorem mängija.
Alates 2015. aastast mängib ta Boston Red Soxis. 2016. aastal oli ta American League'is esimene võitude arvu poolest. Samal hooajal pälvis ta American League'i parimale söötjale antava Cy Youngi auhinna ja lisaks American League'i tagasituleku auhinna.
2018. aastal tuli ta Red Soxiga World Seriesi võitjaks.
Travemünde
pisi|Travemünde rand ja traditsioonilised katustega toolid ([[Strandkorb'id)]] Travemünde on Lübecki linnaosa, see asub Trave jõe suudmes Lübecki sadamaalal. Suurem asustus tekkis Travemünde aladele 12. sajandil, kui Saksimaa hertsog Heinrich Lõvi sinna Trave jõe valvamiseks kindluse ehitas, hiljem tugevdasid seda taanlased. Travemünde sai linnaks 1317, aastal 1329 läks lõplikult Lübecki vabalinna alla. Kindlustusrajatised hävitati aastal 1807.
Travemünde on aastast 1802 olnud merekuurort, seal on Saksamaa suurim Läänemere-äärne parvlaevasadam. Senini säilinud majakas, mis ehitati aastal 1539, on Saksamaa Läänemere kalda äärsetest vanim. Teine turismiatraktsioon on Trave suudmes ankrus seisev muuseumlaev Flying P-Liner Passat.
Igal aastal toimuv Travemünde Nädal (Travemünder Woche) on üle kogu Põhja-Euroopa tuntust kogunud purjevõistlus. Seal toimub igal aastal ka liivafestival Sand World.
Travemündes elas 2016. aastal 13 534 inimest.
Augusto Ferrer-Dalmau
Augusto Ferrer-Dalmau Nieto (sündinud 20. jaanuaril 1964 Barcelonas) on realistliku ja akadeemilise stiiliga hispaania maalikunstnik, kes on spetsialiseerunud ajaloo- ja lahingumaalidele.
Travemünde
Kirjandus
Travemündet kui 19. sajandi kuurortlinna kirjeldas Thomas Mann oma 1901. aastal ilmunud romaanis "Buddenbrookid". Mann kirjeldas Travemündet vabaduse, õnne ja raamatu tegelase Antonie puhul ka armastuse kohana, mis vastandub argielu probleemidele.
Augusto Ferrer-Dalmau
Elulugu ja looming
Augusto Ferrer-Dalmau õppis San Ignacio de Sarriá jesuiitide koolis. 1980. aastate lõpus töötas ta mitmes ettevõttes tekstiilidisainerina. Huvi sõjaväelase elukutse ja ajaloo vastu ajendas teda juba väga noorelt sellel teemal maalima ja raamatut ("Román Battalion") kirjutama, kuigi tema esimesed teosed olid maastikud, eelkõige meremaastikud. Inspireerituna Antonio López García loomingust keskendus ta linnakeskkonnale ja jäädvustas lõuendile Barcelona vaateid. 1990. aastate lõpust on ta keskendunud ajaloolis-sõjalistele teemadele ning kujutab oma maalidel sageli maastikku koos lahingutegevusega.
Ta on loonud omanimelise kunsti ja ajaloofondi (Fundación Arte e Historia Ferrer-Dalmau). 2010. aastast on ta teinud koostööd kirjastuste ja institutsioonidega ning Hispaania sõjaajaloole spetsialiseerunud ühendusega. Ta asutas ka ajakirja FD Magazine, milles ta käsitleb Hispaania ajalugu ja rahvast kunstilisest ja sotsiaalsest vaatenurgast. Ferrer-Dalmau on olnud sõjakunstnikuna maailma konfliktipiirkondades, näiteks Afganistanis, Süürias, Liibanonis, Malis, Iraagis, Somaalias, kus ta on teinud visandeid ja maalinud.
Ferrer-Dalmau teoseid võib näha mitmes muuseumis, näiteks Museo de la Guardia Real (Palacio Real de El Pardo, Madrid), el Museo del Ejército, el Museo de la Academia General Militar (Zaragoza), el Museo de la Academia de Caballería de Valladolid,​ el Museo del Arma de Ingenieros'' (Madrid) jm. pisi|"Carga del río Igan por el Regimiento Alcántara" (2013)
Tunnustus
Ta on saanud Isabel la Católica ordeni ja suure sõjaväeristi (la Gran Cruz al Mérito Militar). 2022. aastal pälvis Ferrer-Dalmau Hispaania kultuuriministeeriumi kuldmedali kaunite kunstide alal (Medalla de Oro al Mérito en las Bellas Artes). Ta on CEU San Pablo ülikooli audoktor ning Santa Isabel de Hungría Kuningliku Kaunite Kunstide Akadeemia (Sevilla) ja San Romualdo de San Fernando Kuningliku Akadeemia (Cádiz) liige. pisi|274x274px|Ferrer Dalmau loomas maali "Rocroi, el último tercio"
Koluma rahu
Koluma rahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Auksaare lahes asuv 0,34 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 437 meetrit.
Koluma rahu kuulub Vilsandi rahvusparki.
Rahu koordinaadid on.
Czyrna
Czyrna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Krynica-Zdrój vallas. Czyrna asub Slovakkia piirist ligi 7 km kaugusel.
Nartsõzivka
Nartsõzivka (ukraina keeles Нарцизівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 285. Pindala on 0,999 km².
Greiffenhageni haigla
Greiffenhageni haigla (ka: Tallinna Erakliinik) oli aastatel 1904–1988 Tallinnas, Suur-Roosikrantsi tänaval tegutsenud haigla (tänase aadressiga Roosikrantsi 2a). pisi|Algne haiglahoone Roosikrantsi tänaval Haigla asutati 1904. aastal kirurg Wilhelm Adolf Greiffenhageni eestvedamisel.
Haigla oli Eestis esimene, kus aastast 1907 hakati tegema röntgenläbivalgustust ja -pildistamist ning aastast 1908 röntgenravi.
1940. aastal, peale baltisakslaste lahkumist Eestist, jäi haigla ka edaspidi töötama vastavalt sihtasutuse põhikirjale. Sihtasutuse juhatusest siirdusid mõned liikmed küll Saksamaale, kuid nende asemele valiti eesti ringkondadest uued. Haigla juhatajana asus tegevusse dr. Theodor Asu, sisejaoskonna juhatajana dr. Julius Bartels, tema assistendina dr. Olga Nartsissov, haava jaoskonna juhatajana dr. Bruno Vahtrik ja tema assistendina dr. A. Naber. Konsultantidena olid haigla teenistuses kõrvahaiguste alal dr. Henno Lender ja dr. Gottfried Dunkel, närvihaiguste alal dr. Endel Kirsimägi, laste- ja sisehaiguste alal dr. Roman Laamann, kuna röntgeneoloogia alal jutis haigja juhataja dr. Th. Asu.
Nõukogude ajal nimetati haiglat Harjumäe haiglaks.
1997. aastal koostati hoonele rekonstrueerimisprojekt, millega muudeti varasem kasutusotstarve majutusasutuseks. Kunagist kalmistu nime kandev Hotell St. Barbara tegutseb hoones tänaseni.
Raigo Toompuu
Raigo Toompuu (sündinud 17. juulil 1981 ) on Eesti kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Tema isiklik rekord kuulitõukes on 12. augustil 2010 Tallinnas tõugatud 20.20.
Kettaheites on tema isiklik rekord 58.77 ja vasaraheites 53.40.
Steatiit
Steatiit ehk peitkristalne talk on pehme looduslik mineraal. Selle kohta on kasutatud ka nimetusi kristalne magneesiumsilikaat, voolukivi, massiivne talk, prantsuse kriit, voolukivi silikaat, voolukivi talk, looduslik steatiit talk.
Koostis
Steatiit koosneb peamiselt talgist ja sisaldab palju magneesiumi. Lisanditest on olulisemad 1,5%iga CaO ja Fe2O3 ja alla 4% Al2O3.
Kasutusalad
Indiaanlased on loonud steatiidist piipe.
Viited
Speksteen
Kutsikasolge
Peremeesorganismiks on üldiselt selgroogsed, harva ka selgrootud. Inimesed haigestuvad fekaal-oraalsel teel kutsikasolkme munadega, harvem halvasti töödeldud lihasaadustega, milles leidub parasiidi nakatamisvõimelisi vorme (nt kana-, sea- või veiseliha termiliselt ebapiisavalt töödeldud tooted). Kutsikasolkme põhjustatud toksokariaasil on kaks vormi: vistseraalne ehk siseelundite toksokariaas ja silma ehk okulaarne toksokariaas rändvastne.
Vältimaks haiguse kandumist tiinelt emakoeralt kutsikatele, on ennetatav anthelmintne ravi rangelt soovituslik. Efektiivsete anthelmintsete ravimite alla kuuluvad püranteel, fenbendasool, selamektiin.
Panzerwerfer
Panzerwerfer oli Saksamaal toodetud mitmelasuline raketiheitja.
Kutsikasolge
Nakatumine ja elutsükkel
Inimene on solkmetele parateenseks ehk mitteadekvaatseks peremeheks, kelles parasiidi vastsed ehk larvid rändavad verega eri elunditesse ja kehaosadesse, kuid täiskasvanuks ei arene. Rändvastsed võivad kahjustada maksa ja kopsu, aga rännata ka silmadesse ja kesknärvisüsteemi. Sellised vastsed võivad koes kapselduda ja säilitada nakatamisvõime (kui on tegemist nt närilisega, keda süües nakatub koer) kuni peremehe elu lõpuni. Ka üksainuke larv võib olla inimesele patogeenne. Tavalisemateks sümptomiteks ongi nakatunud organismi tugev allergiline reaktsioon.
Ravi
Inimeste jaoks, kes kannatavad kutsikasolkme sisikonnainfektsiooni all, kasutatakse ravimitena albendasooli, mebendasooli ja tiabendasooli. Koerte ja kutsikate usstõvede ravimiseks kasutatakse anthelmintikume. Parim ravi kutsikatele on ravi püranteelpamoaadiga. Lisaks helmintide vastasele ravile on soovitav lemmikloomi ravida ka nahaparasiitide tekitatavate haiguste vastu. Kasutatakse nt looma nahale määrimiseks selamektiini, mis vereringesse imendudes ravib efektiivselt ka lestadest, sügelistest ja kirpudest põhjustatud haigusi, s.h hoiab ära ka looma nakatumise lülijalgsete abil levivate haigustega.
Ennetamine
Toksokariaasi nakatumist pole võimalik täielikult vältida, mistõttu soovitatakse loomadele teha regulaarset ussitõrjet: kuuekuuseks saamiseni iga kuu, edasi neli korda aastas. Roojaproov võib olla heaks meetodiks kutsikal nakkuse tuvastamisel. Inimeste puhul on heaks ennetuseks regulaarne kätepesu, liha kuumutamine õigel temperatuuril ning jälgimine, et väikelapsed ei sööks mulda. Kuna inimeses kutsikasolge täiskasvanuks ei saa, siis inimese fekaalides ussi mune ei leidu – diagnoosimine vastava sümptomaatika alusel ja immuunmeetoditega.
Novatseen
Novatseen on väljapakutud termin kirjeldamaks ajajärku planeedil Maa, mil tekib inimesest kõrgema intellektiga olend, kes jätkab mõistusliku elu arengukäiku.
Mõiste tõi kasutusse James Lovelock on 2019. aastal ilmunud samanimelise raamatuga, mille esmakirjastaja oli Penguin Books, kuid hiljem avaldas selle ka MIT Press. Raamatu kaasautor on ajakirjanik Bryan Appleyard. Teos on avaldatud ka eesti keeles.
Lovelocki käsitlus
Novatseeni mõistega märgib Lovelock arengujärku planeedil Maa, mis algas 2017. aastal DeepMindi loodud masinõppe arvutiprogrammiga AlphaGo. Programm püüdis jõuda inimvõimekuse piirini keerulises strateegiamängus go ja see õnnestuski 2017 aastal kui selle programmi edasiarenenud variant nimega Alphago Master võitis maailma parimat professionaalset hiina mängijat Ke Jied tulemusega 3-0. Lisaks sellele saavutasid järgnevad programmi edasiarendused AlphaGo Zero ja AlphaZero veelgi kõrgema, inimese võimekust ületava taseme. Et tegemist polnud pelgalt ühe mängu jaoks loodud süvaõppe meetodit kasutava tehisintellekti programmiga näitab see, et programm suutis lühikese aja jooksul saavutada taseme, mis ületas üht parimaks peetavat maleprogammi Stockfish ja jaapani male shogi programmi Elmo. Viimased AlphaGo programmid olid ka selle tõttu tähelepanuväärsed, et nad õppisid mängu tipptasemeni selgeks ilma inimeste poolt mängitud partiidega tutvumata. Nad alustasin niiöelda nullist, iseendaga mängides, teades ainult mängureegleid.
Sellega saavutas tehisintellektil (TI) põhinev arvuti iseõppimise võime. Sama süvaõppe tehnoloogiat kasutades avastasid Singapuri teadlased, et programm suudab inimese silma vaadates ennustada tema südameataki riski (lisaks ka muid selle inimesi omadusi nagu sugu, jms), kusjuures see ilmnes juhuslikult, sest tegelikult küsitu arvutilt hoopis midagi muud. pisi|Autonoomne tehisintelligentsiga varustatud sõjalaev [[Sea Hunter väljumas Portlandi sadamast.]]
Novatseeni etapil loob inimene küborgi, kelle infotöötlemise võimekus ületab inimese oma vähemalt 10 000 kuni miljon (füüsiline piir) korda, kes on võimeline nägema ka spektrialasid (ultraviolet- ja infrapunakiirugus), mida inimene ei näe ning vahetama informatsiooni piiranguteta ka ülikaugetelt distantsidelt. Siinkohal võib veel märkida, et juba praegu projekteerivad uusi arvuteid ja nendel jooksutatavaid programme suures osas arvutiprogrammid ise.
Lovelock arvab, et see uus intellekt suudab päästa nii planeedi kui ka inimkonna üha süveneva kliimamuutuse käest, sest see ohustab ka nende olemasolu. Ta leiab koguni, et selle üliintellekti valitsemisperioodil võivad inimesed olla õnnelikumad kui senistes ühiskonnakorraldustes. Samas tunnistab ta, et sellise olendi suhtumine inimesse võib hakata sarnanema sellele, milline on praegu inimese ja tema poolt ülalpeetava lemmiklooma oma.
Suurimaks ohuks inimkonnale peab ta praeguste valitsejate tellimusel loodavaid autonoomseid relvasüsteeme ja nendele antud võimet, leida ükskõik milline inimene maailmast ja tappa ta juba eelnevalt antud käsu alusel. Kuna arvuteid kasutatakse ka inimgenoomi uurimiseks ja uute ravimite sünteesimiseks, siis peab ta võimalikuks seda, et tulevikus suudavad küborgid soovi korral sünteesida viiruse, mis on senistest palju tapvam. Samas peab ta sellist arengu vähevõimalikuks, kuna kosmoseavarustest on palju enam energiat saadaval ning sealt on ka lihtsam hankida vajalikke materjale (näiteks komeetidelt), kui Maalt.
Pernštejni kindlus
Pernštejni kindlus (tšehhi keeles hrad Pernštejn, saksa keelest Bernstein < Bärenstein) on keskaegne kindlus, püstitatud kitsale kaljule, mis kõrgub Nedvědice küla ning Svratka ja Nedvědička jõe kohal. Kindlus asub Lõuna-Määrimaal, Brnost 40 km loodes.
Ajaloost
Kindlus ehitati Medlovi valitsejate poolt ligikaudu 1270.–1285. aastal, selle nimi on tšehhipärastatud variant saksa nimest Bärenstein 'karukalju'. 1285. ilmus kindluse nimi esmakordselt kirjalikes allikates. 15. sajandil ehitati linnus ulatuslikult suuremaks, lisati barbakaan ja eeslinnused, bergfried ja uuemad eluruumid ehitati üheks hoonemassiks kokku. 16. sajandi keskpaigas ehitas mõjukas Pernsteinide suguvõsa (Pernštejnové), kelle käes oli linnus juba 13. sajandil, hooned suuremaks ja kaasajastas ruume vararenessansi maitse järgi. 1596. aastal müüsid nad linnuse maha. 1618. aastal, Kolmekümneaastase sõja alguses, kuulus linnus keisrit pooldavatele Lichtenstein-Kastelcornidele. 1645. aastal oli Rootsi sõjavägi kindluses laagris, sellest ajast pärineb kuuliauk neljandas kindluseväravas. 1828. aastal rekonstrueerisid ja parandasid hooneid kindluse viimased omanikud Mitrovskýd, kes muutsid selle viimaks ka külastajatele ligipääsetavaks. 1945. aastal läks kindlus riigi valdusse.
Pernštejni kindlus on üks paremini säilinud keskaegseid kindlusi Tšehhis. See on olnud mitme mängufilmi võttekoht, näiteks Werner Herzogi "Nosferatu – öö fantoom" (1979) ja Stephen Sommersi "Van Helsing" (2004).
Ruhnu vald (Ruhnu kihelkond)
Vallamaja asus Ruhnu külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 42. valimisringkonda, kust valiti Johannes Perens.
Vald kuulus Sõrve põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Jaak Kärner
Jaak Kärner (22. märts 1892 Õisu vald, Viljandimaa – 22. juuli 1937 Tartu) oli Eesti laskur.
Ta võttis osa I maailmasõjast ja Vabadussõjast.
1925. aastal pani ta aluse Kaitseliidu Paistu malevkonna Õisu kompaniile, kus oli ka relvurpealik.
Ta oli 1935. aastal suurmeister täiskaliibrilisest püssist laskmises.
2007. aastast korraldab Kaitseliidu Sakala malev temanimelist mälestusvõistlust.
Kaust
Kaust on papist või muust materjalist kaaned koos nende vahel olevate paberitega. Kausta võidakse koguda ja seal säilitada dokumente, ajaleheväljalõikeid, kirju, fotosid jne.
Bitis gabonica rhinoceros
Bitis gabonica rhinoceros on rästiklaste sugukonda,  aafrikarästiku perekonda kuuluva  gabooni aafrikarästiku alamliik.
Klassifikatsioon
Bitis gabonica rhinoceros'e süstemaatika pole päris selge. Roomajate andmebaasis käsitletakse teda eraldi maoliigina Bitis rhinoceros.
Levila
Need maod elavad Guinea-Bissaus, Guineas, Sierra Leones, Libeerias, Elevandiluurannikul, Ghanas ja Togos.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Bitis rhinoceros seisuga 16.04.2014.
Hippias (lühem)
"Hippias (lühem)" (ka Väiksem Hippias) on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis filosoofiline teos, üks kahest dialoogist, mille peategelaseks on sofist Hippias.
Dialoogi autoriks peetakse üldiselt Platonit, kuid see puudub Aristotelese Platoni dialoogide loendis. Aristoteles on kasutanud lõike sellest dialoogist, toomata ära Platoni autorlust. Platoni dialoogiks on seda nimetanud üksnes Aleksander Aphrodisiasest, nii on oletatud, et selle autoriks võis olla ka Antisthenes.
Dialoogi teemaks on valed ja see, millist valetajat tuleks paremaks pidada; kas sellist, kes valetab teadlikult, või sellist, kes juhtub kogemata valetama.
Kohhanivka (Lõpovetsi rajoon)
Kohanivka (ukraina keeles Коханівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 445. Pindala on 2,309 km².
Hippias (lühem)
Dialoogi käivitab Sokratese ja Hippiase mõttevahetus teemal, kas suurem sangar on Achilleus või Odysseus. Hippias peab selleks Achilleust, kuna Homeros on tema meelest Iliases kujutanud Odysseust kavaldajana ja Achilleust ausa ning avameelse isikuna. Sokrates protesteerib selle vastu, tuues ära mitmed kohad Iliases, kus Achilleuse sõnad on tema tegudega vastuolus. Ta toob näite, kus Achilleus väidab algselt üht ja veidi hiljem Ajaxile teist. Sokrates sunnib Hippiase nõustuma väitega, et asjatundja suudab samal teemal efektiivsemalt valetada kui see, kes teemat ei tunne. Seejärel väidab Hippias, et Achilleus eksis teadmatusest omaenda tulevikuplaanide suhtes.
Saare vald (Tarvastu kihelkond)
Saare vald (saksa keeles Saaremois) oli vald Viljandimaal Tarvastu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Kuressaare vallaga.
Hippias (lühem)
Sokratese näiv ebamoraalsus on tekitanud mitmes autoris (sealhulgas Victor Cousin ja Eduard Zeller) kahtlusi teose autorluses. Samas ei võrdu võimekus valetada tahtega valetada, mida Hippias aga tähele ei pane.
Nagu Platoni varasematele dialoogidele üldiselt omane, nii jääb ka selles dialoogis lahendus leidmata ja valetamisoskus lõpuni määratlemata.
Nahktiksikulised
Nahktiksikulised (Dermateaceae) on seltsi Phacidiales kuuluv seente sugukond.
Priidu Niit
Priidu Niit (sündinud 27. jaanuaril 1990) on Eesti kettaheitja.
Tema isiklik rekord on 5. juunil 2011 Rakveres heidetud 60.69.
Hans Hirvelaan
Hans Hirvelaan (kuni 27. märtsini 1935 Hans Ingermann) (2. juuli (vkj 20. juuni) 1898 Viljandi – 20. august 1941 Rapla) oli Eesti sõjaväelane (major), VR II/3.
Elulugu
Hans Ingermann sündis 2. juulil (vkj 20. juunil) 1898 Viljandis köstrimajas kirikuteenija peres ning õppis Tallinna kaubanduskoolis.
Esimene maailmasõda
1916. aasta juunist kuni 1917. aasta veebruarini töötas H. Ingermann Peeter Suure merekindluse sadama kontoris Tallinnas ametnikuna. 1917. aasta veebruaris kutsuti ta sõjaväeteenistusse ning määrati 295. tagavarapolku, kust juba sama aasta mais viidi üle 440. Buguruslani jalaväepolku. 1917. aasta septembris suunati ta Gattšina lipnikekooli, mida aga ei lõpetanud, kuna bolševikud ajasid kooli novembris laiali.
Eesti rahvusväeosade moodustamisel siirdus detsembris 1917. aastal teenima Tallinnas 3. Eesti jalaväepolku, 1918. aasta veebruaris viidi üle sõjavägede intendandi valitsusse ning demobiliseeriti aprillis 1918, kui Saksa okupatsioonivõimud saatsid laiali Eesti rahvusväeosad.
Eesti Vabadussõda
Pärast Eesti Vabadussõja algust siirdus vabatahtlikult 24. detsembrist 1918 scoutspataljoni. 1919. aasta jaanuaris arvati ta pataljoni A-kompaniisse ja nimetati ohvitseri kohusetäitjaks, veebruaris nimetati D-kompanii nooremohvitseriks.
Hans Ingermann võttis osa lahingutest Punaarmee vastu Lõuna-Eestis ja Lätimaal, sai 30. märtsil 1919 Orava mõisa all raskelt haavata. 1919. aasta detsembris 1919 määrati ta scoutspolgu 7. roodu ajutiseks ülemaks, 1920. aasta jaanuaris arvati jalamaakuulajate komandosse.
Teenistus Eesti Vabariigis
Juulis 1922 viidi üle 10. jalaväepolku, kus oli H. Ingermann oli 4. roodu rühmaülem, 6. roodu rühmaülem ja ajutine rooduülema kohusetäitja.
1923. aasta septembris suunati alalisväe ohvitseride kursusele, 1924. aasta veebruaris ülendati nooremleitnandiks ja 1924. aasta juulis lõpetas ohvitseride kursused ning jätkas teenistust 10. jalaväerügemendi 6. kompanii rühmaülemana.
1925. aasta veebruaris autasustati Hans Ingermanni Vabadusristi II klassi 3. järgu ordeniga nr 2915 "hinnates vahvust, mis nooremleitnant Hans INGERMANN Scouts polgu ohvitseri asetäitjana Eesti Vabadussõjas üles näidanud 29. märtsil 1919 Orava mõisa all Rescha talu juures ja 3. augustil 1919 Ostrovo linna all Knjäs-Ivanovo küla tagasi vallutamisel.
1925. aasta oktoobris viidi üle H. Ingermann Kaitseliidu Tallinna maleva instruktoriks, 1926. aasta novembris ülendati ta leitnandiks, 1928. aasta veebruaris määrati maleva vaneminstruktoriks ning täitis korduvalt ka ajutise maleva pealiku abi ja pealiku kohuseid.
1930. aasta veebruaris ülendati ta kapteniks ja veebruarist juulini 1930. aastal läbis kompaniiülemate kursused.
1934. aasta augustis nimetati H. Ingermann Kaitseliidu Tallinna maleva pealiku alaliseks II asetäitjaks.
1935. aasta 27. märtsist eestistas ta oma nime Ingermann Hirvelaaneks.
1936. aasta juunist kuni detsembrini oli Hans Hirvelaan ajutine Kaitseliidu Tallinna maleva pealik, 1938. aasta veebruaris ülendati ta majoriks.
Pärast 1940. aasta juunipööret, kui Nõukogude okupatsioonivõimud Kaitseliidu likvideerisid, vabastati H. Hirvelaan 28. juunil 1940 teenistusest ning määrati sõjaministri käsutusse. 1940. aasta augustis arvati 6. Üksiku jalaväepataljoni 1. kompanii ülemaks. Eesti sõjaväe likvideerimise järel suunati ta 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 182. Eesti Laskurdiviisi 171. Laskurpolku Petserisse, kuid vabastati teenistusest novembris 1940.
Teine maailmasõda
1941. aastal pärast Teise maailmasõja lahingute algust Idarindel ja suvesõjas oli ta 1941. aasta juulist metsavend, tuli läbi Punaarmee rindejoone Järvamaal ning formeeris augusti alguses Türil omanimelise vabatahtlike Hirvelaane pataljoni.
Hans Hirvelaan langes 20. augustil 1941 Rapla raudteejaama juures lahingus punaarmeelastega ning on maetud Rapla kalmistule.
Pahmamine
Pahmamine (murdes ka tallutamine, lõunaeesti murretes ja Hiiumaal sõtkutamine ) oli suvivilja peksmine viljaladet ehk pahmast tallates.