cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auguste Rodin
"Põrguväravad" ja loometegevus 19. sajandi lõpus
1886. aastal tehti Rodinile ettepanek teha Hugo ja Honoré de Balzaci monumendid. Hugo mälestusmärk pidi paigaldatama Panthéoni ette, kuhu kirjanik aasta varem oli maetud. Rodin kujutas kirjanikku kaljule toetuva alasti titaanina, keda ümbritsevad kolm muusat. Alasti kuju viimse puhkepaiga ees peeti kohatuks ning teos lükati tagasi. 1890. aastal tegi Rodin Hugo skulptuuri ümber ja eemaldas muusad. Aastatel 1909–1933 seisis monument Palais Royali pargis.
1891. aastal telliti Rodinilt Honoré de Balzaci monument. Teos pidi valmima kahe aasta jooksul.
Et Balzac suri juba 1850. aastal, siis Rodin, et saada aimu ning osata edasi anda kirjaniku olemust ja välimust, uuris palju kirjanikust tehtud pilte ning külastas temaga kunagi tihedalt suhelnud lähedasi inimesi, kes teda kirjeldasid. Nende mälestuste põhjal sai Rodin teada, et Balzac oli elu viimastel aastatel väga palju kaalus juurde võtnud ning eelistas kanda dominiiklaste mungarüüd.
Camille Claudel
1883. aastal tutvus Rodin noore kunstitudengi Camille Claudeliga. 1885. aastal asus tollal 19-aastane Camille tööle Rodini ateljees. Temast sai Rodini abiline, modell ja armuke. Nende tormiline suhe kestis pea 15 aastat ning lõppes Camille'ile traagiliselt. Ta kannatas raske depressiooni ja pettekujutluste all ning 1913. aastal paigutasid tema ema ja vend, kuulus kirjanik Paul Claudel, ta vaimuhaiglasse. Seal elas ta kuni oma surmani, üle 30 aasta. Rodin aga ei lõpetanud oma pikaajalist suhet Rose Beuret'ga.
Roomajad
Süstemaatika ja evolutsioon
Alamklass anapsiidid (Anapsida)
Alamklass diapsiidid (Diapsida)
Alamklass kalauimsed (Ichtyopterygia)
Alamklass sünaptosaurused (Synaptosauria)
1Teoreetiliselt ei ole loomsisalikulised siiski täiesti välja surnud, sest tänapäeval elavad neist põlvnevad imetajad, keda aga käsitletakse omaette klassina. 2Teoreetiliselt ei ole sisalvaagnalised siiski täiesti välja surnud, sest tänapäeval elavad neist põlvnevad linnud, keda aga käsitletakse omaette klassina.
Tänapäeval elab ligi 8000 liiki roomajaid, kellest enamik kuulub soomuseliste seltsi.
Üldist
pisi|[[Agama aculeata vees (Tswalu Kalahari looduskaitsealal Lõuna-Aafrikas 2014. aastal)]] Roomajate hulka kuulub väga mitmekesise kehaehitusega loomade rühmi – väikesed sisalikud, jäsemeteta maod, kalu meenutavad kalasisalikud, kilprüüsse suletud kehaga kilpkonnalised, fantastiliste kehavormidega suured ja väikesed, kahel ja neljal jalal kõndivad dinosaurused, lendavad tiibsisalikud jne. Neile kõigile on iseloomulik sarvkihiga naha ja koorega munade esinemine, samuti mitmed muud anatoomilised ja füsioloogilised omapärad, nagu hingamine kopsudega, kaks aordikaart, rinnakorv, imetajate ja lindudega võrreldes suhteliselt vähe arenenud kesknärvisüsteem ja termoregulatsioon. Naha sarvkihist on enamikul roomajatest varvaste otsas arenenud küünised ning nahka katvad soomused.
Skelett
Nagu kogu roomajate kehaehitus, nii on ka roomajate skelett väga mitmekesise ehitusega. Selgroos on hästi eristunud kaela-, rinna-, nimme-, ristluu- ja sabalülid. Teistest kaelalülidest erinevad esimesed kaks, kandelüli ja telglüli, mis annavad peale parema liikuvuse. Tekkinud on tõeline rinnakorv, roided kinnituvad kõhtmiselt rinnaluu külge (madudel on rinnaluu sekundaarselt kadunud). Mõnedel roomajatel (krokodillilised ja hateeria) on kõhusoomuste luustumisel tekkinud nn kõhuroided. Jäsemete luustik on hästi arenenud. Roomajate jäsemed on kahte tüüpi – keha all või keha külgedel paiknevad. Neist viimane on primitiivsem tüüp, kuid on ka enamikul tänapäeva roomajatest. Jäsemed ei kanna sel juhul keha raskust täielikult ning kõht lohiseb mööda maapinda (sellest ka roomajate nimetus). Paljudel väljasurnud roomajatel (sealhulgas dinosaurustel) paiknesid jäsemed keha all, mis võimaldas keha täielikult kanda. Vastavalt neile kahele tüübile erineb ka õlavöötme ja vaagnavöötme luustik. Rangluu kinnitub roomajatele ainuomasele pealisrinnaluule. Vaagnavööde on (erinevalt kahepaiksetest) juba ühenduses selgrooga (niudeluud kinnituvad ristluulülide külgjätketele). Kolju on suhteliselt kitsas ja kinnitub kandelülile ühe kuklapõnda abil. Silmakoobaste vahel puudub luuline vahesein. Kolju on muutunud keerulisemaks, lisandunud on aseluid. Tekivad tiibluu, koljutulbake, ruutluu ja suulaeluu. Suulaeluu on oluline teisese kõvasuulae moodustumisel, sellepärast nihkuvad ka tagasõõrmed tahapoole. Alalõualuu koosneb liigesluust, hambaluust, nurgaluust, ülanurgaluust ja pärgluust. Näokolju iseärasuseks on sarnakaarte (ja nendega ka oimuaukude) teke, neid on kas üks või kaks ja neil on oluline süstemaatiline tähtsus (vt "Süstemaatika ja evolutsioon").
Lihaskond
Ka roomajate lihaskond on võrreldes kahepaiksetega palju keerulisemaks muutunud. Eriti kehtib see jäsemete lihastiku kohta (jäsemed on võimelised sooritama märksa keerulisemaid liigutusi). Ka lisandub hulk näokoljuga seotud lihaseid (lõua-keeleluulihas, oimulihas, tiiblihas) ja keelelihaseid. Seljas on eriti arenenud trapetslihased. Lendavatel roomajatel olid võimsad suured rinnalihased. Kerelihastest on maolistel eriti hästi arenenud nahalihased, sest muud kehalihased on tagasihoidlikult arenenud. Rinnakorvile kinnituvad välimised ja sisemised roietevahelised lihased. Kuna roomajad hingavad nii, et rinnakorvi maht muutub, spetsialiseeruvad ka hingamislihased. Keha alaküljel paiknev kõhu sirglihas on erinevalt muudest selgroogsetest segmentideks jagunenud.
Seedeelundkond
Hambad on enamikul roomajatest üksteisest vähe eristunud, need paiknevad algelisematel vormidel peale lõualuude ka nt suulaeluudel. Enamikul roomajatest kinnituvad hambad luu pinnale, kuid loomsisalikel ja krokodillilistel on need ka hambasompudes (vt tekodondid). Hambad vahetuvad elu jooksul korduvalt. Söögitoru ja magu on lihtsa ehitusega, vaid krokodilliliste magu on eristunud eesmiseks ja tagumiseks osaks. Toit (sealhulgas saakloomad) neelatakse enamasti tervelt (peenestamata), seda hõlbustavad hästiarenenud süljenäärmed. Peensool on kääruline, jämesool lihtne ja lühike. Pärak avaneb kloaaki.
Hingamiselundkond
Roomajate ainuke hingamiselund on kopsud. Kopsud on mitmesuguse ehitusega, näiteks kärsspealistel on need veel üsna lihtsad ja väikese pinnaga. Teistel on kopsud vaheseintega eri sektsioonideks jaotunud ning tiheda traheedevõrguga, mis tagab suure pindala. Madudel on kaks kopsu eri suurusega, või puudub teine hoopis. Hästi on arenenud hingetoru, mida toetavad kõhrelised poolrõngad. Hingamine toimub rinnakorvi mahu muutmise teel peamiselt roietevaheliste lihaste ja kõhulihaste abil.
Vereringe
Roomajate vereringe jaguneb kaheks osaks: väike vereringe, kus veri ringleb südame ja kopsude vahel, ning suur vereringe, kus veri ringleb ülejäänud keha ja südame vahel. Südamevatsakeses on tekkinud osaline vahesein, mis takistab mingil määral hapnikurikka vere segunemist kopsudesse mineva hapnikuvaese verega (krokodillilistel on täielik vahesein). Loote kõhuaort jaguneb kolmeks: kaheks aordikaareks ja kopsuarteriks. Paremast aordikaarest lähtuvad peale keha varustavate soonte ka kaks paari uneartereid, mis suunduvad pähe, ning eesjäsemeid varustavad rangluuarterid, vasakust aordikaarest aga ainult keha varustavad arterid (sealhulgas suur sisusearter). Mõlema aordikaare peasooned ühinevad tagapool seljaaordiks. Venoosne süsteem sarnaneb kahepaiksete omaga. Keha tagaosast kogutakse veri sabaveeni, mis kõhus jaguneb kaheks. Mõlemad harud saavad lisaverd tagajäsemetest, harud lähevad neerudesse (neeru-värativeen), ning ühinevad seejärel taas kõhuveeniks, mis läheb maksa (krokodillilistel jäävad eraldi). Maksast väljub venoosne veri maksaveeni kaudu, mis ühineb neerudest tuleva tagumise õõnesveeniga – see suundub südame paremasse kotta, nagu ka keha esimesest poolest verd toov eesmine õõnesveen.
Südame löögisagedus
Roomajate südametöö sõltub suuresti ümbritseva keskkonna temperatuurist, nii on näiteks krokodillide südame löögisagedus seda kiirem, mida kõrgem on neid ümbritseva keskkonna tempnäit: +10 °C juures teeb krokodilli süda keskmiselt 1–8 lööki minutis, aga +28 °C juures juba 24–40 lööki minutis. Temperatuur, mis on kõrgem kui +40 °C, võib krokodillide südant juba pöördumatult kahjustada.
Hemogramm
Roomajate füsioloogiliste eripärade tõttu saab võtta väiksematelt liikidelt üksnes väga tillukese koguse verd. Vereproovi võtmise vahendite liigsuured mõõtmed ja asjaolu, et roomajatel on veresooned, mida ümbritsevad tihedalt lümfisooned, teevad vereproovi võtmise keerukaks ning ohtlikuks (nii võtjale kui ka andjale), seega enamikul juhtudel loomad tuimastatakse. Verd saab kaudaalse veeni ja südame kaudu. Roomajate vereproovide võtmisel ning tulemuste interpreteerimisel on oluline arvestada nende vanuse, soo, keskkonna (looduses, vangistuses, loomaaias, laboris, terraariumis vms) ja toitumisega ning iga üksiku indiviidi eripäraga.
Roomajate vere analüüsimine on väga keerukas ja tihti ei anna analüüs õigeid tulemusi. Vahel tuleb vere automaatuuringute asemel eelistada mikroskoopiat, eri vererakkude klassifitseerimist ja kokkulugemist. Roomajate hemogramm sisaldab (nagu ka inimeste oma) mitmeid klassifitseeritud näitajaid: leukotsüütide absoluutarv e WBC, erütrotsüütide absoluutarv e RBC, hemoglobiin e HGB, erütrotsüütide keskmine maht e MCV, keskmine hemoglobiini hulk erütrotsüüdis e MCH jt. Nii on näiteks hariliku rästiku punaste vereliblede e erütrotsüütide mõõtmed kõrgus 17–18 µ ja laius 12 µ. Valgete vereliblede ehk leukotsüütide läbimõõt aga keskmiselt 9 µ ning need jaotatakse roomajate vere mikroskoopilisel uurimisel lihtsustatult kaheks:
Erituselundkond
Roomajate neerud on piklikud (eriti pikad madudel) ja sagarateks jaotunud. Tüübilt on need järelneerud ning neil ei ole seost suguelunditega. Ehituse eripärad on tingitud ka sellest, et roomajatel ei ole vaja kehast ülearust vett eemaldada, nagu see nende vee-eluviisiga eellaste puhul oli. Nefroneid on palju ja need on varustatud neerukehakesega ning suubuvad otse kusejuhasse. Looteeas on roomajatel keskneerud, millest kujunevad täiskasvanute neerud ja isaste raiamanused. Kusejuhad väljuvad otse kloaaki, sisalikulistel ja kilpkonnalistel on vahepeal ka kusepõis. Enamik vett imetakse koos toitainetega eeluriinist tagasi, mistõttu produtseeritav uriin on paks valkjas mass, mis sisaldab palju kusihapet.
Füsioloogilised eripärad
Kuna tänapäeva roomajad on kõigusoojased, peeti pikka aega kõiki roomajaid kõigusoojasteks. Tänapäeval on siiski paljud uurijad seisukohal, et mineviku roomajate seas polnud ka püsisoojasus haruldane. Seda kinnitavad suled või muud katted paljudel neist, muu seas ka see, et neist põlvnevad linnud ja imetajad on püsisoojased.
Roomajate ainevahetus pole nüüdisaja liikidel eriti intensiivne, kuid minevikus võis see olla teisiti. Erinevalt kõrgematest selgroogsetest on roomajate lämmastiku ainevahetuse jääksaadus kusihape, mitte karbamiid.
Eluiga on suhteliselt pikk, on teada isegi üle 250 aasta vanuseid kilpkonni.
Bakteriaalsed haigused
Roomajate levinud bakteriaalsed haigused on septitseemia, sepsis, abstsessid, nakkuslik stomatiit, kopsupõletik, selgroo osteomüeliit, septitseemiline kutaanne ultseratiivne haigus (SCUD), ultseratiivne või nekrootiline dermatiit jpt.
Ökoloogia
Roomajad on levinud kõikidel mandritel peale Antarktise ja kõikides kliimavöötmetes, samuti (peamiselt soojematel aladel) meredes ja ookeanides. Roomajate levik minevikus hõlmas ka külmemaid piirkondi kui tänapäeval. Praegune asustus on seotud roomajate keskkonna temperatuurist sõltuva kehatemperatuuriga.
Roomajate käitumine on keerulisem kui kahepaiksete oma, näiteks on innaajal isaste vahel võitlused, mitmetel roomajatel on algeline karjaeluviis. Suur osa praegusaja roomajaist on lihatoidulised.
Võimusõrmused
Võimusõrmused on olulised esemed J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".
Võimusõrmused, mida on kokku 20, jagunevad järgmiselt:
Kuid salaja meisterdas Sauron veel ühe sõrmuse – Võimusõrmuse, võimsaima kõigist, selle sõrmuse läbi püüdis ta teisi Sõrmuste vardjaid juhtida ja läbi kõigi võimusõrmuste viia ellu oma tahtmist.
Stefan Stambolov
thumb|right|Stefan Stambolov Stefan Nikolov Stambolov (Стефан Николов Стамболов; 31. jaanuar 1854 – 6. juuli 1895) oli Bulgaaria revolutsionäär, peaminister 1887–1894 ja riigipea 1886–1887.
Taali vulkaan
Taal on kihtvulkaan Filipiinidel Luzoni saare edelaosas, pealinnast Manilast 50 km kaugusel. Ta asub varasema väga tugeva vulkaanipurske tagajärjel tekkinud kaldeeras asetsevas Taali järves. Kõrgeimas järvest välja ulatuvas punktis on Taali vulkaani kõrgus 311 meetrit.
Taal on üks Filipiinide aktiivsemaid vulkaane. Alates 1572. aastast on täheldatud 33 purset. Kõige laastavam neist nõudis 1911. aastal üle tuhande inimelu. Seni viimane purse leidis aset 2022. aastal. Alates 2020. aasta jaanuarist on kunagi tuhandetele inimestele eluasemeks olnud vulkaanisaarele minek keelatud, sest paljud majad jäid tookord purske järel laava alla, kariloomad said surma ja elanikud olid sunnitud põgenema.
Inimahvlased
Inimahvid jagunevad kahte sugukonda:
Kitsaninaline ahv (Catarrhini) magot ehk berberiahv (Macaca sylvanus) kuulub pärdiklaste sugukonda. Erinevus seisneb selles, et pärdikutel on saba aga inimahvidel see puudub. Inimahve ja pärdikuid saab paremini eristada küünarliigese abil, sest see on iseloomulik kõigile tänapäeva inimahvidele. Üheks tunnuseks on ka ussjätke olemasolu.
Inimahv on enamasti omnivoor, välja arvatud gorilla, kes on taimtoiduline loom. Šimpans armastab jahti pidada ja tõuke süüa, aga kõhu saab ta täis taimsest toidust.
Paljud inimahvi liigid on ohustatud või harva esinevad. Selle põhjuseks on troopiliste vihmametsade kadumine.
Dragan Cankov
pisi|Dragan Cankov Dragan Kiriakov Cankov (Драган Кириаков Цанков; 25. oktoober 1828 – 11. märts 1911) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1880. aastal ja aastatel 1883–1884.
Inimahvlased
Süstemaatika
Ülemsugukond Inimahvid
Inimese positsioon süstemaatikas
Kasutades 60 000 bp tuuma DNA-d leidsid teadlased, et esikloomalised tekkisid umbes 80 miljonit aastat tagasi (MAT), Haplorrhini 'd 63 MAT.
Selts: Primates Esikloomalised
Inimlased Hominidae ├─ Orangutanid (Pongo) └─ "Aafrika inimahv" Pierolapithecus catalaunicus (Homininae) ├─ Gorillad (Gorilla) └─ Proconsul africanus ├─ Šimpansid (Pan) └─ Inimesed (Homo)
ÜRO peasekretär
ÜRO peasekretär on ÜRO sekretariaadi juhataja, kes tegutseb ühtlasi ÜRO de facto esindaja ja juhina. ÜRO peasekretäri õigused ja kohustused on sätestatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja XV peatükis (artiklid 97–101).
ÜRO peasekretäri nimetab ametisse peaassamblee julgeolekunõukogu soovitusel. Tavakohaselt ei nimetata peasekretäriks ühegi Julgeolekunõukogu alalise liikmesriigi kodanikku. Üldjuhul nimetatakse iga järgmine peasekretär ametisse erinevast maailmajaost. Seoses ÜRO julgeolekunõukogu alalise liikme vetoõigusega ei pruugi uue kandidaadi soovitamise suhtes üksmeelele jõudmine olla lihtne.
Esimene ÜRO peasekretäri kohusetäitja enne Trygve Lie ametissenimetamist oli lord Gladwyn Jebb (24 .oktoober 1945 – 1. veebruar 1946).
2020. aasta märtsi seisuga on endistest peasekretäridest elus vaid Ban Ki-moon (sündinud 13. juunil 1944).
Endised peasekretärid Boutros Boutros-Ghali (Egiptus) ja Kofi Annan (Ghana) on pärit Aafrikast, kus ÜRO-l on kõige rohkem liikmeid.
Alates 1. jaanuarist 2017 on ÜRO peasekretär António Guterres Portugalist.
Male ja Mõttesport
Male ja Mõttesport oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kehakultuuri ja Spordi Komitee Vabariikliku Male-kabe Klubi häälekandja, mis ilmus 1941. aastal.
Ajakirjas olid male- ja nuputamisülesanded.
Ajakiri vahetas välja varasema ajakirja Ajude Gümnastika (1933–1940).
Male ja Mõttesport kuulub 1941. aastal Saksa okupatsioonivõimu poolt avaldatud Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestikku.
Peasekretär
Peasekretär on juhtiv administratiivne ametikoht mõnes rahvusvahelises organisatsioonis, parteis või muus organisatsioonis. Mõnel juhul on see amet kujunenud ka poliitiliseks (nt NLKP KK peasekretär).
Peasekretärid on või on olnud näiteks järgmistel organisatsioonidel:
서기장
Erki Berends
pisi|Erki Berends ja [[Olavi Pihlamägi 1997. aastal Foto: Jaan Künnap ]] Erki Berends (sündinud 21. märtsil 1955) on eesti ajakirjanik.
Haridus
Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Raadio
Ta on Kuku Raadio (1992) üks asutajaid ja oli selle esimene peatoimetaja (1992–1997). 1997–1998 oli ta aktsiaseltsi Trio LSL programmide peatoimetaja ja 1998. aastast raadio Kuku toimetaja. Berendsi juhitud ja toimetatud saateid: "Kukul külas", "Midagi erilist", "Ärataja", "Tipptund", "RaadioExpress" jpt.
Televisioon
Aastatel 2004–2018 töötas Berends Kanal 2 uudistetoimetuses päevatoimetajana. 2019. aasta jaanuarist alates on ta olnud Tallinna TV uudistejuht.
Raamatud
Rallifanaatikuna tuntud Berends on koos kolleegide Indrek Ilometsa ja Olaf Suuderiga koostanud ja toimetanud neli rallisõiduteemalist raamatut.
Hobid
Ta on olnud seotud paljude suure kõlapinnaga muusikaürituste, näiteks Tartu levimuusikapäevade ja festivali Rock Summer korraldamisega; Berends oli ka 2013. aastal toimunud "Rock Summer 25" korraldajate seas.
Upolu
right|thumb|300px|Upolu on Samoa lõunapoolne suurem saar. thumb|300px|Upolu vaade
Upolu on vulkaaniline saar Vaikses ookeanis Samoas. Saare moodustab ookeani põhjast kerkiv massiivne kilpvulkaan. Saare pindala on 1125 km². Ta on suuruselt teine saar Samoas.
Polüneesia mütoloogia järgi on saar saanud nime esimese seal elanud naise nime järgi.
Star Trek 2: Khani raev
"Star Trek 2: Khani raev" on teine linateos, mille tegevustik leiab aset ulmesarja "Star Trek" maailmas. Film valmis 1982. aastal stuudios Paramount Pictures ja esilinastus 4. juunil 1982.
Paljud fännid peavad seda "Star Treki" ainetel tehtud kinofilmidest parimaks.
Sisukokkuvõte
"Star Treki" osas "Space Seed" leiab tähelaeva USS Enterprise meeskond magajate laevast SS Botany Bay külmutatud olekus Khan Noonien Singhi koos teiste reisijatega. Kui avastati, et Khan on 20. sajandi lõpus põgenenud türann, kes 1990. aastateni valitses osa Maast, võeti ta vangi koos teiste üliinimestest reisijatega, kes moodustasid tema kaaskonna. Laeva Enterprise ohvitser-leitnant Marla McGivers armus Khanisse ja aitas tal laeva enda valdusse saada. Kapten James T. Kirk sai siiski Khanist ja tema meestest võitu ning pagendas nad karmide tingimustega, kuid elukõlbulikule planeedile Ceti Alpha V, kus nad said rajada oma tsivilisatsiooni. Alternatiiviks oleks olnud nende saatmine mõnda Ühinenud Planeetide Föderatsiooni karistuskolooniatest. Spock ohverdas end oma laeva ja meeskonna päästmiseks
Emden (laev, 1909)
pisi|Emden Emden oli Saksamaa sõjalaev, ristleja (1909–1914). Dresdeni sõsarlaev. Sai nime Emdeni linna järgi.
Kiil pandi 1906, laev valmis 1908 ja ta võeti laevastikku 1909. aastal.
Kuulus Esimese maailmasõja ajal viitseadmiral Maximilian von Spee juhitud Ida-Aasia eskaadrisse. Esimese maailmasõja puhkedes saatis Maximilian von Spee Emdeni India ookeanile takistama Inglaste laevaliiklust. Laev hukkus Põhja-Keelingi saare juures 9. novembril 1914 Austraalia ristleja Sydney suurtükitule tagajärjel. pisi|Emdeni teekond India ookeanil kuni tema hukkumiseni
Laeva üldandmed
Pikkus: 118,3 m
Laius: 13,5 m
Süvis: 5,1 m
Veeväljasurve: 3664 t
Võimsus: 15 000 hj
Kiirus: 24 sõlme
Meeskond: 343 inimest
H.264/MPEG-4 AVC
H.264/MPEG-4 AVC ehk H.264 ehk MPEG-4 AVC on videotihenduse vorming, mille on koos välja töötanud ITU ja MPEG-i eksperdid. Vastav ISO/IEC standard jõustati 2003. a nime all Advanced Video Coding konteinerformaadi MPEG-4 10. osana. ITU kasutab samas tähenduses nime H.264.
MPEG-4 AVC on mõneti sarnane laialt tuntud XviD ja DivX algoritmidega. Väikestel kiirustel annab H.264 pisut parema tulemuse kui DivX.
Profiilid
Standard määrab kindlaks mitut liiki rakenduste profiilid, s.t nende kasutamise tingimused ja võimalused:
H.264 SVC
H.264 SVC on standardi laiendus Annex G H.264/AVC, mis on rohkem tuntud nime all Scalable Video Coding. SVC võimaldab edastada videopildist mitme erineva kvaliteediga (ribalaiusega) signaali, mistõttu on see üks paremaid videoedastuse standardeid tänases kontrollimatus internetikeskkonnas. Lihtsalt seletatuna edastatakse madala ja kõrge eraldusvõimega videosignaal ning edastusvea korral kuvatakse vastuvõtus madala kvaliteediga signaal, kuna vead seda sellisel määral ei mõju.
Koos selle täiendusega lisandusid profiilid:
Mäng ja Töö
Mäng ja Töö oli Eestis aastatel 1940–1941 ilmunud ajakiri oktoobrilastele.
Ajakirja peatoimetaja oli Ilmar Peterson.
Boriss Golitsõn
pisi| Boriss Borissovitš Golitsõn, vürst (ka Galitzin, Golitsyn; vene Борис Борисович Голицын; 18. veebruar (2. märts) 1862 Peterburi – 4. (17.) mai 1916 Peterburi) oli vene füüsik ja geofüüsik, üks seismoloogia rajajatest.
Elektromagnetilise seismograafi leiutaja 1902. Johan Vilipi poolt täiustatud seismograafe valmistati Tartus kuni 1940. aastani.
Õppis Nikolai I nimelises mereakadeemias, seejärel läks erru ning siirdus Strasbourgi Ülikooli. 1891–1893 oli Moskva ülikooli õppejõud.
Töötas 1893 ühe semestri Tartu Ülikooli erakorralise füüsikaprofessori, füüsikakateedri juhataja ja Tartu Ülikooli Meteoroloogiaobservatooriumi direktorina. Tartus luges eksperimentaalse ja matemaatilise füüsika kursust ning pidas loenguid elektriteooriast ja elektrokinemaatikast. Uuris musta keha kiirguse probleeme.
Järgmisel aastal läks tagasi Peterburi, kus oli Nikolai I nimelise mereakadeemia õppejõud. 1898. aastast akadeemik ja 1913. aastast Geofüüsika Peaobservatooriumi direktor.
Leonid Sobolev
pisi|Leonid Sobolev Leonid Nikolajevitš Sobolev (Леонид Николаевич Соболев; 9. juuni 1844 – 13. oktoober 1913) oli Venemaa sõjaväelane, Bulgaaria peaminister 1882 – 19. september 1883.
Tasseomantia
pisi|Tasseomantia Tasseomantia on kohvipaksu või teelehtede pealt ennustamine.
Jaan Tomp (ajakirjanik)
alt=Gori šarž Jaan Tompist|pisi|[[Gori (karikaturist)|Gori šarž Jaan Tompist]] Jaan Tomp (13. mai 1882 Uue-Võidu vald – 1943) oli eesti ajakirjanik.
1905–1911 Pärnus ajalehtede Kodumaa, Kodumaa Hääl, Maa, Meie Kodu ja Meie Kodumaa tegevtoimetaja, 1911–1915 Tartus Meie Aastasaja ja Tartu Päevalehe, 1915–1918 Tallinnas Päevalehe ja 1918–1937 Vaba Maa toimetuses (alates 1920 vastutav toimetaja).
Ta oli 1919–1920 Eesti Ajakirjanike Liidu esimees, alates 1934. aastast auliige.
Rēzekne foogt
Esimene Rēzekne foogt on teada aastast 1288, kuid pole päris kindel, kas ta kandis toona juba foogti nimetust. Viimasest foogtist Werner Schall von Bellist sai 1560. aastast Dünaburgi komtuur, kuid foogti koha oli ta kaotanud juba eelmise aasta lõpus, kui ala anti Poola vägede kontrolli alla.
Rēzekne foogt polnud kuigivõrd oluline käsknik ega kuulunud seetõttu ordut juhtivasse siseringi. Teadaolevate foogtide nimekiri on üsnagi puudulik ning on teada vaid üks foogt, kellest sai hiljem Liivi ordumeister – Wolter von Plettenberg.
Raivo Lott
Raivo Lott (sündinud 27. detsembril 1957) on eesti ajakirjanik ja kommunikatsioonispetsialist.
Karjäär
Toimetanud uudiseid telekanalis Kanal 2 (Tallinna uudised), Kuku raadios ("Raeuudised"), Vikerraadios (regionaalsaated)
Isiklikku
Tema isa on Johannes Lott.
Magnetlintsalvesti
pisi| IBM System 360 välisseade Magnetlintsalvesti ehk lindiajam (inglise keeles magnetic tape drive) on tavalise magnetofoniga sarnanev seade, mis võimaldab magnetlindile andmeid kirjutada ja neid sealt lugeda. Seadmele on üles seatud BIOS (Basic Input Output System), mille abil saab seadmelt andmeid lugeda ja sellele salvestada. Seadme mahutavus on mõnisada kilobaiti kuni terabaitideni välja, maht sõltub lindi pikkusest. Seade ei vaja internetiühendust töötamaks.
Magnetlindi lugemiseks on vaja lindiajamit, mis loeb lindilt andmeid. Et andmeid lugeda, peab lint õige koha peale kerima ning alles siis saab andmetega tegelema hakata. Seetõttu on õige koha leidmine mõneti aeglane, kuid kui asukoht on leitud on andmetöötlus kiire. Andmete ülekandekiirus ulatub kuni 140 MB/s, kuid sõltub täiesti lindiajamitest ning kiirused on enamasti väga erinevad. Üldise kasutuse jaoks on see liiga aeglane, kuid odavuse ja mahu tõttu on ta väga hea varukoopiate tegemiseks. Enim leiabki magnetlint kasutust oluliste andmete salvestamisel.
Iga magnetlintsalvesti kasutab mootoreid, mis linti kerivad. Samal ajal töötleb andmeid lugemis-kirjutuspea temast mööduva lindi sisu. Salvestuspea jäädvustab signaali erikujulise elektromagnetiga, andmete kustutamiseks on kustutuspea. Selle mähisesse juhitud signaal magneedib salvestuspea südamiku, tekitades lindile magneetumuse. Taasesitusel lindi magneetumus ei vähene, kuid muudel tegevustel see väheneb tasapisi. Aastate jooksul võib lint niiskuse tõttu kasutuks muutuda, sest magnetiseeruv kiht eraldub plastlindilt.
Disain
Magnetlintsalvestit kasutati esimest korda 1950-ndatel arvutitega, kuid maht ulatus vaid ühe megabaidini. Tehnoloogia arenedes suurenes maht kuni 10 terabaidini ning edasigi kokkusurumata andmetega. Varastes arvutisüsteemides oli magnetlint põhiliseks salvestuseks kasutatud ning striimerid; striimerid olid sel ajal üpriski kallid, kuid lint ise oli odav.
Kuna andmeid on võimalik kokku suruda on tavaks turunduse eesmärgil eeldada vähemalt 2:1 suhet ning 80 GB mahuga linti müüakse kirjaga "80/160". IBM ja Sony kasutavad küll suuremaid kokkusurumis suhteid, kuid osade andmete puhul seda teha ei saa. Nt suuremad videofailid on juba varemalt kokkusurutud ning ei pruugi olla võimalik andmeid enam edasi kokku suruda.
Negatiivne sündmus ingliskeelse nimetusega "shoe-shining" esineb, kui lugemise/kirjutamise ajal andmete edastuskiirus langeb allapoole miinimumi, mis modernsema lindiajami disaini puhul liikuva lindi puhul lubatud on. Selles olukorras ei saa lint kohe pidama ning aeglustab, liigub tagasi ja stardib uuesti. Kui see sündmus kordub, siis edasi-tagasi liikumine meenutab kinga läikima löömist, millest ka nimi. See aeglustab andmetöötluse kiirust, vähendab lindi kogumahtu ning vähendab nii lindi kui ka lindiajami elupikkust. Varasemate lindiajamite puhul oli selline liikumine paratamatu, mistõttu selleaegsed lindiajamid olidki ehitatud töötama start-stopp stiilis.
Hiljem ehk enamik 1980-ndate lindiajamitest kasutas sisemist andmepuhvrit, mis mingil määral vähendas start-stopp-situatsioone. Nende ajamite puhul hakati kasutama ütlust "striimer". Lint peatati vaid juhul, kui puhvris polnud enam andmeid, mida kirjutada, või kui see oli lugemise ajal andmeid täis. Kiiremad ajamid tulid küll kasutusele, kuid isegi puhvrite olemasolu ei eemaldanud start-stopp sündmusi. Kõige uuemad, praeguse aja salvestid, ei kasuta enam ühte kiirust, vaid töötavad mitmel eri kiirusel. Sisemiselt kasutavad nad algoritme mis dünaamiliselt sobitavad lindi kiiruse arvuti andmetöötluskiirusega. Kui arvuti töötluskiirus on siiski aeglasem kui selle miinimum, tekib siiski sama probleem.
Ajalugu
pisi| DEC
Pictoni saar
thumb|Picton, väikseim kolmest suuremast saarest Beagle'i väinas thumb|Taamal Pictoni saar, esiplaanil [[Gardineri saar]] Pictoni saar kuulub Tšiilile ning on kõige väiksem kolmest Beagle'i saarest Tulemaal Beagle'i väinas. Saare pindala on 105 km2. Üks peatuspaik saare põhjaküljel on Banneri laht. Varasemal ajal oli saar peatuspaigaks söelaevadele, ning mööduvad laevad said seal oma söevarusid täiendada.
Ajalugu
Saarel elas nüüdseks peaaegu täielikult välja surnud indiaanirahvas jaganid.
Saart külastas ka Briti mereväeohvitser ja misjonär Allen Francis Gardiner (1794–1851). 5. detsembril 1850 saabus ta laeval Ocean Queen Pictoni saarele, et õpetada mõnedele kohalikele inglise keelt. Maaleminekuks oli neil kaasas kaks paati varustusega, millest üks sai aga tõsise vigastuse ning teine läks segastel asjaoludel kaduma. Kohalikud olid nende suhtes uudishimulikud, kuid vaenulikud. Nii jäid nad kuueks kuuks, ilma varustuseta, sealhulgas püssirohuta, saarele, kuni lõpuks surid nälga. Viimasena suri Gardiner ise, 6. septembril 1851. 6. jaanuaril 1852 leidis ja mattis John Davidson nende surnukehad ning tõi kaasa Gardineri päeviku.
1977. aasta Tšiili ja Argentina konflikti käigus saar mineeriti osaliselt, millest jäänukmärgina on säilinud mõned miiniväljad. Konflikti põhjuseks olid lahkarvamused 1881. aastal sõlmitud piirileppe osas.
Ruse
Teaduslikult kirjeldas ruskmeid esimesena Linnaeus.
Ruskme kõige lähedasem sugulasperekond on Ameerikas kasvav Coreopsis. Liikide jaotumine nende kahe perekonna vahel ei ole veel lõplikult kindlaks määratud.
Taime rahvapärased nimetused on seotud tavaliselt tema haakuvate seemnistega, millest enamik on kisadega. Sellest pärineb ka taime ladinakeelne nimi: bi 'kaks' + dens 'hammas'.
Ruskmeid leidub kõikjal maailmas peale Antarktika. Kõige rohkem leidub neid Ameerikas ja Aafrikas. Umbes 60 liiki kasvab üksnes Okeaanias ja neist umbes 40 on Hawaii saartel endeemsed.
Ruskmed on ühe- ja mitmeaastased rohttaimed. Leheseis on vastastikune, mis on astrilaadsetele ebatavaline. Mõnel liigil asuvad kõige ülemised lehed siiski vastakuti. Lehed võivad olla sulgjad või jagunemata. Viimasel juhul on leheserv saagjas.
Enamikul ruskmeliikidel koosnevad õied putk- ja keelõitest. Mõnel liigil on keelõied mandunud või puuduvad täiesti. Sel juhul ümbritsevad õisi õielehesarnased tupplehed. Õisik on tavaliselt kollane, aga tuleb ette ka valge, roosa või punase õisikuga liike.
Ruskmed on zoohoorid ehk levivad loomade abil. Seemniste pappus on sageli moondunud 2–6 haagisarnaseks karvaks, mis loomade karvastiku külge kinni jäävad. Siis viivad loomad seemnised emataimest kaugele uude kohta. See on võimaldanud ruskmetel levida laialdaselt, isegi üksikutele ookeanisaartele. Kuid teiselt poolt on mõned liigid, eriti üksnes ookeanisaartel leiduvad, väga piiratud levilaga ja neid ähvardab väljasuremine. Ookeanisaartel pole ka kuigivõrd loomi, kes taimi levitaksid, sellepärast on sealsetel liikidel seemniste küljes olevad haagid taandarenenud ja selle asemel on nad kohastunud tuule abil levimiseks, näiteks võib kogu pappus olla suurenenud ja muundunud suletaoliseks.
Mõned ruskmeliigid on ilutaimed, näiteks feerulalehine ruse.
Ameerika ruset ei ole Uus-Meremaal küll kantud invasiivsete liikide loendisse, kuid sellegipoolest peetakse seda seal umbrohuks.
Liigid
Perekonda kuulub umbes 200 liiki.
Eestis leidub nelja liiki ruskmeid:
Ülejäänud ruskmeliikide hulka kuuluvad:
Lentvaris
thumb|Tyszkiewiczite loss Lentvaris (poola Landwarów) on linn Leedus Vilniuse maakonnas Trakai rajoonis, Lentvarise valla halduskeskus. Asub Trakaist 9 km idas ja Vilniusest 13 km edelas, merepinnast 158 meetri kõrgusel Lentvarise järve kaldal.
Lentvarises valmistatakse vaipasid, santehnikat ja puitkarkassmaju, töödeldakse puitu ja metalli. Haridust annavad kaks keskkooli, põhikool ja gümnaasium. Linnas on postkontor ja raamatukogu.
Linnas asub Lentvarise raudteejaam. Linna teenindab Vilniuse linnaliini buss nr. 68.
Linnas asub 19. sajandil ehitatud uusgooti stiilis Tyszkiewiczite loss.
Ajalugu
Lentvarise mõisa on esmamainitud 1596. aastal. Paiga vana nimi oli Lentvoriškės, XVIII sajandi keskpaigas omandas see aga slaavipärase nimekuju Landvarovas, mis XIX sajandi keskpaigas omandas tänapäevase nimekuju. Venemaa keisririigi Vilno kubermangus kandis asula venepärast nime Landvarovo (Ландварово). Aastal 1838 oli Lentvaris väike 14 majapidamisega küla. Asula hakkas kasvama pärast Peterburi–Varssavi raudtee valmimist. Tegemist oli sõlmjaamaga, sealt hargnes harutee Königsbergi. Sinna rajati raudteetööliste elumajasid, raudteetööliste laste tarbeks avati kool, kus õppetöö toimus vene keeles, krahv Tyszkiewiczi eestvedamisel ehitati sinna ka viinavabrik.
Tänu Vilniuse lähedusele kujunes asula kuurordiks. Nii avati mõisa juures XIX sajandi lõpus üks esimesi kohvikuid Leedus - Cafe Riviera. Aastal 1908 oli Lentvarises kaks kooli, seal tegutses kaks lubjapõletusahju.
Sõdadevahelisel ajal kuulus Poola koosseisu. 30. septembril 1941 hukkasid leedu kollaboratsionistid asulas elanud juudid. Teise maailmasõja järel asusid paljud sealsed elanikud Poola. Nende asemele asus leedulasi Aukštadvarisest, Vievisest, Varėnast, Semeliškesest ja Valkininkaist, lisaks asus sinna rahvast mujalt Nõukogude Liidu territooriumilt. Aastail 1940–1941 ja 1944–1953 küüditati 35 Lentvarise elanikku.
Linnaõigused sai 1949. aastal. Samal aastal kohandati vana viinavabriku hooned ümber santehnikat tootva ettevõtte Kaitra tarbeks.
Aastail 1953-1993 asus linna juures Nõukogude armee raketiväebaas.
Elanike arv
2011. aastal oli 54,25% elanikest leedulased, 25,75% poolakad, 11,98% venelased, 4,24% valgevenelased ja 1,03% ukrainlased.
Star Trek 3: Otsides Spocki
"Star Trek 3: Otsides Spocki" on 1984. aastal valminud Ameerika Ühendriikide ulmefilm.
Sündmustik
Eelmise osa lõpus hukkub Spock päästes Enterprise Genesise plahvatuse käest. Enne hukkumist paneb ta oma isiksuse info peitu dr McCoy ajju, kasutades vulcanite mälu integreerimise võtet.
Peale "Khani raevu" sündmusi on tähelaev Enterprise NCC 1701 kapten James T. Kirki juhtimisel jälle kosmose avarustes seilamas. Tähelaevastiku peakorterist saabub korraldus võtta peale eelmisest filmist tuttav dr Marcus ning minna uurima uudse Genesise-nimelise seadme plahvatuses tekkinud planeeti, kuhu maeti ka dr Spock.
Saabudes avastab dr Marcus, et seade ei tööta nii nagu on planeeritud ning kõik protsessid planeedil toimivad enam kui 1000 korda kiiremini. Põnevust lisab asjaolu, et ka klingon nimega Kruge on saanud aimu uuest võimsast seadmest ja tahab seda omale.
Planeedi uurimisel leitakse sealt aga lapse eas Spock. Peale pikka võitlust Krugega suudetakse seade hävitada kuid hävib ka ebastabiilne planeet võttes endaga kaasa nii Kruge kui ka Kirki poja noore dr Marcuse. Selle käigus hävineb täielikult tähelaev Enterprise ning Kirk oma sõpradega põgeneb klingonite ristlejal Spocki koduplaneedile ning taastab tema mälu.
Juhan Alase dendraarium
Juhan Alase dendraarium asub Saaremaal Kuiste külas. Juhan Alas rajas oma dendraariumi innustatuna Mihkel Ranna tööst aastail 1933–1937. Tema puudekogu sisaldab umbes 80 võõrpuuliiki.
Väga ilus on Jaapanist pärineva küpressilise – hiibapuu eksemplar. Sahhalini nulg ning mandžuuria saar (üle 10 m kõrge) esindavad Kaug-Ida liigirohket taimestikku. Virgiinia kadakas on oma pärislevikualal – Põhja-Ameerikas – parim pliiatsipuit. Fraseri nulu kodumaa on samuti Põhja-Ameerika idaosa jne.
Johan Casimir Ehrnrooth
thumb Johan Casimir Ehrnrooth (26. november 1833 Nastola – 5. veebruar 1913 Helsingi) oli Soome (soomerootsi) päritolu Venemaa sõjaväelane. 1881. aastal oli ta lühikest aega Bulgaaria peaminister.
Vene sõjaväes jõudis ta kindralleitnandi auastmeni ja sai tsaari usaldusmeheks. Ta osales imaam Šamili vastases sõjas Tšetšeenias, Poolas mässu mahasurumisel ja Bulgaarias osmanitevastases võitluses. Pärast Bulgaaria iseseisvumist oli ta Bulgaaria sõjaminister.
Lühirajauisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Lühirajauisutamine pisi|Pacific Coliseum Lühirajauisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 13.–26. veebruarini Vancouveris Pacific Coliseumis.
500 m
Finaal: 26. veebruar Osavõtjaid: 32 Olümpiavõitja 2006: Apolo Anton Ohno, USA Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
1000 m
Finaal: 20. veebruar Osavõtjaid: 32 Olümpiavõitja 2006: Ahn Hyun-Soo, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
1500 m
Finaal: 13. veebruar Osavõtjaid: 34 Olümpiavõitja 2006: Ahn Hyun-Soo, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused: Eelsõidud-Poolfinaal-Finaal A-finaalis osales seitse sportlast. Kuna Lõuna-Korea sportlane Lee Ho-Suk diskvalifitseeriti, siis ta sai 12. koha sest temast ettepoole tõsteti kõik B-finaali lõpetanud välja arvatud itaallane Yuri Confortola. Ka itaallane diskvalifitseeriti ja jäeti mõlema finaali arvestuses 13. kohale. <br style="clear:both;" />
5000 m teatevõistlus
Finaal: 26. veebruar Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Lõuna-Korea Ho-Jin Seo, Ahn Hyun-Soo, Ho-Suk Lee, Suk-Woo Song Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
500 m
Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 32 Olümpiavõitja 2006: Wang Meng, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
1500 m
Finaal: 20. veebruar Osavõtjaid: 36 Olümpiavõitja 2006: Sun-Yu Jin, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
3000 m teatevõistlus
Finaal: 24. veebruar Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Lõuna-Korea Chun-Sa Byun, Eun-Kyung Choi, Da-Hye Jeon, Sun-Yu Jin Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Helmut Kadari
Helmut Kadari (kuni 1937. aastani Helmut Kristal; 9. detsember 1903 Tallinn – 29. november 1976 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Õppis Ants Laikmaalt maalimist ja 1922–1926 Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas 1926 cum laude). Mag. iur. 1929 ("Kahevõitlus"). Tartu Ülikooli professor, õigusteaduskonna dekaan.
Paul Tammert
pisi Paul Tammert (sündinud 1. jaanuaril 1956) on Eesti poliitik, majanduskonsultant ja pedagoog.
Hariduskäik
1986. aastal lõpetas Tammert Tallinna Polütehnilise Instituudi toiduainetetööstuse tehnoloogia ja organiseerimise erialal tehnoloogiainseneri kutsega. Diplomitöö teema oli "Taimetoidurestoran Tallinnas". Jätkus uurimistöö Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis, kus töö keskendus mahepõllumajanduse (ökoloogiline ja biodünaamiline põllumajandus) probleemidele.
1993. aastal sai Paul Tammert Tallinna Tehnikaülikoolist majandusteaduste magistri kraadi. Magistritöö teema oli "Eesti maksupoliitika arengustsenaariumid". 1996. aastal astus TTÜ doktorantuuri haldusjuhtimise erialal, 2011. aastal jätkas doktoriõpinguid Tallinna Ülikooli riigiteaduste instituudis fiskaalpoliitika valdkonnas. Mõlemas kõrgkoolis jäi doktoriõpe lõpetamata.
Ta on läbinud erialaseid täiendkoolituskursusi Saksamaal, Hollandis, Taanis, Taiwanil ning osalenud Maailmapanga ja EU Twinningu projektides (Madalmaad).
Töökäik
Tammert on töötanud 1987–1991 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis nooremteadurina; 1992–1994 Riigikogu rahanduskomisjoni konsultandina; 1994–1997 Tallinna Linnavolikogus Tiit Vähi ja Koit Kaaristo majandus- ja finantsnõunikuna; 1998–2001 Keila linnavalitsuse ja Keila tervisekeskuse finantsjuhina; 1994–2004 TTÜ majandusarvestuse instituudi lektorina (maksundus ja avaliku sektori eelarve), 1987–2004 majandusarvestuse instituudi direktori k/t-na; 2004–2008 Sisekaitseakadeemia finantskolledži lektorina (tulumaks, sotsiaalkindlustusmaksud, omandimaksud, maksunduse ajalugu ja fiskaalpoliitika); 2008–2010 MTÜ Eesti Ühistegeline Liit juhatuse liikmena tegevdirektori ülesannetes; 2010-2015 Sisekaitseakadeemia finantskolledži lektorina (majanduse alused, otsesed maksud, sotsiaalkindlustusmaksud, maksu- ja eelarvepoliitika ajalugu, kaasaja fiskaalpoliitika). Lisaks on ta pidanud maksundus kursusi Audentese Kõrgkoolis, Estonian Business Schoolis ja Tallinna Ülikoolis.
Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis töötamise ajal ja pärast seda aitas ette valmistada mahepõllumajandust reguleerivaid õigusakte Eestis.
2017. aastal töötas ta augustist detsembrini Jüri Gümnaasiumis ajalooõpetajana.
2018. aastast koolitab ettevõtjana teisi, äritegevust alustavaid ettevõtjaid (äriplaanide koostamine ja uute äriprojektide algatamine, finantsnõustamine).
Poliitiline tegevus
pisi|Kahedimensiooniline ühiskonnakäsitlus (telgede väärtuseks on Vabadus ja Võrdsus), millest tekib neli sotsiaalselt korda, võimaldab võrdlevalt selgitada erinevate ühiskonnakorralduste ja poliitiliste ideoloogiate olemust. Paul Tammert on kuulunud Eesti Ettevõtjate Erakonda (kandideeris selle nimekirjas ka Riigikokku 1992. aasta valimistel, sai 506 häält), Koonderakonda (1994–1997, oli ka juhatuse liige), Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda (2005–2006) ning Erakonda Eestimaa Rohelised (2006–2011), kus kuulus ka juhatusse. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas ja sai 87 häält. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidu Savisaare Valimisliit ja Tegus Tallinn nimekirjas ning sai 11 häält.
Panus politoloogia arengusse
pisi|Riikluse areng läbi selle vormide Paul Tammert esitas oma raamatutes "Poliitilised valikud türannia ja heaoluühiskonna vahel" ja "Millist riiki" mõtte asendada ühedimensiooniline (vasak-parem, või reformistlik-konservatiivne) ühiskonnakäsitlus mitmedimensioonilise (vabadus, võrdsus ja vendlus) ühiskonnakäsitlusega. Sellest tekkis omakorda neli tänapäeval esindatud sotsiaalset korda (kooperativism, individualism, elitarism, bürokratism) ja üks tuleviku ühiskonna aluseks olev sotsiaalne kord (personalism). Jaotades iga sektori omakorda 3 x 3 maatriksiks, tekkis võimalus luua tervikpilt erinevatest ühiskonnakorralduse vormidest ja neid juhtivatest ideoloogiatest ning selgitada võrdlevas analüüsis nende sisu, mille võtab kokku kõrvalolev joonis.
Riikluse arengut kirjeldas ta ajaloolise arengu võtmes: linnriik > militaarriik > territoriaalriik > modernne riik > sotsiaalriik. Lisaks ennustas ta, et 21. sajandil hakkab isiksusliku arengutaseme saavutanud inimeste baasilt (personalism), alt üles arenevas protsessis kodanikuühiskond, mis oma olemuselt on anarhistlik ja patsifistlik.
Teoseid
Paul Tammerti teosed on ilmunud peamiselt tema enda kirjastuses Aimwell.
Artikleid
Koostöös Eesti Rooma Klubiga on talt ilmunud rahasüsteemi ja selle alternatiivseid lahendusi käsitlevaid artikleid, s.h:
Mardilaul
Mardilaul on eesti rahvalaul, mida esitavad mardisandid mardilaupäeval.
Kahekroonine münt (1992)
1992. aastal vermitud kahekroonine münt on üks Eesti Vabariigis eraviisiliselt emiteeritud meenemüntidest. Münt on pühendatud Tartu Ülikooli asutamise 360. aastapäevale ning seda vermiti ebaseaduslikult eraisiku poolt teadmata hulk.
Kujundus
Münt on hõbehalli värvi ja kaalub ~13 grammi, läbimõõt on kolm sentimeetrit ning selle serv on sile.
Avers
Mündi esiküljel on järele aimatud Günther Reindorffi kujundatud Eesti Vabariigi suurt riigivappi, sõnu "Eesti Vabariik" ja aastaarvu "1932".
Ajakirjandusest
Väljakirjutus 1992. aasta 3. novembri Postimehest:
'''Ülikooli 360. aastapäeva toimkond pole tellinud juubelimünti'''
Tartu Ülikooli 360. aastapäeva toimkond saatis <<Postimehe>> toimetusele kirja, milles öeldakse: <<Ajakirjanduses ilmunud andmetel on ettevõtlikud ärimehed valmistanud ja müüki paisanud ülikooli nn. juubelimündi. Ülikooli juubelitoimkond on hämmingus, et selline asi on teoks saanud, ja avaldab kahetsust, et senini puudub võimalus tõkestada niisugust isetegevust ning ülikooli kujutise ja sümboolika ebaseaduslikku tarvitamist. Toimkond rõhutab, et ülikoolil ei ole mingit seost müntide väljalaskmisega ning ta ei saa heaks kiita ülikooli juubeli ärakasutamist ärilistes huvides. Loodetavasti tõhustub õiguskaitse edaspidi ka selles vallas.>>
Uudisteteoimetus
Väljakirjutus 1992. aasta 27. oktoobri Päevalehest:
Kas jälle üks eraviisiline meenemünt?
23. oktoobril tähistati Emajõelinnas Tartu Ülikooli 360. aastapäeva, aga juba järgmise päeva hommikul emiteeriti (s.t. "lasti käibele") Tallinna "täikal" seda sündmust tähistav juubelimünt- valgest metallisulamist 2-kroonine, üldkujundusega nagu 60 aastat tagasi. Selle esiküljel on hästi järele aimatud Günther Reindorffi kujundatud vabariigi suurt riigivappi, kuigi lõvid on siledama selja ja kurjema näoga. Ka aastaarv 1932 on jäetud muutmata, kuna siis käis praeguse Rootsi kuninga vanaisa kunagise ülikooli asutaja Gustav II Adolfi ausammast avamas. Ka mündi teine pool on kujundatud kunagise autori Georg Vestenbergi pildi järellainetusena. Võrreldes originaalpildiga on ülikooli peahoone tarkusesambaid ja aknaraame tunduvalt tugevdatud ning tähetorni vaateplatvorm on saanud vedela pannkoogi kuju. Juubelit tähistav kiri on aga UNIVERSITAS TARTUENSIS 1632-1992. Viimane aastaarv näitab aega, mil praegune Rootsi kuningas ülikooli asutaja ausamba taas avas.
Numismaatikud on nõutud, sest sellised asjad rikuvad usaldust meie riigi raha vastu. Müntide vermimine peaks olema täielikult selleks riigi poolt volitatud asutuse ainuõiguseks. Mida arvab sellest Eesti Pank?
Jaan Niin
Harilik rästik
Harilik rästik (Vipera berus), ka lihtsalt rästik, on Eesti ainus looduslik mürkmao liik. Ta kuulub soomuseliste seltsi, rästiklaste sugukonda ja rästikute perekonda. Harilik rästik on Eestis looduskaitse all (III kategooria).
Madsen (1988) ja Capula ning Luiselli (1994) püstitasid hüpoteesi, et enamik rästikuid ei ela kauem kui 8–9 aastat. Inglismaal tehtud uuring pakub aga mitmete rästikute elu pikkuseks looduses rohkem kui 25 eluaastat.
Rästikud elavad 10–15-aastaseks, aga on teateid 25- ja 30-aastastestki rästikutest.
Enn Nõu
Enn Nõu õppis Tallinna 28. algkoolis. 1944. aastal põgenes ta koos perega Rootsi. Aastatel 1953–1961 õppis ta Uppsala Ülikooli arstiteaduskonnas; 1978. aastal sai meditsiinidoktori kraadi. Ta on töötanud arstina mitmes Uppsala Ülikooli kliinikus ja dotsendina Uppsala Ülikoolis.
Harilik rästik
Liigi vanus
On kirjeldatud hariliku rästiku fülogeograafiat koos adaptatsiooni ja levikuga jääaegade jooksul.
Enn Nõu
Ta on oma teostes käsitlenud muuhulgas ka Vabariigi Valitsuse eksiilis tegevust.
Harilik rästik
Liigi vanus
Pakutud on veel, et rästikud asustasid Kesk- ja Põhja-Euroopa kõige varem pleistotseenis, hariliku rästiku liigiteke aga toimus pliotseenis. Üksnes mõned rästiku vormid pärinevat jääajast. Samas ei olda nende madude puhul liigitekete osas üksmeelel.
Enn Nõu
Enn Nõu valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Harilik rästik
Alamliigid
Rästikuid on aegade jooksul liigitatud väliskuju, luustiku (selgroolülide), kehamustri kui ka soomuste ning kilbiste arvu ja paigutuse põhjal.
Enn Nõu
Isiklikku
Enn Nõu abikaasa on kirjanik Helga Nõu.