cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väinjärv
Sport
Väinjärvel on talviti olnud 3 km pikkune jäärada, millel on peetud Koeru valla jäärajasõidu meistrivõistlusi.
Fennekrebane
Fennekrebane ehk fennek ehk kõrberebane (Vulpes zerda) on koerlaste sugukonda rebase perekonda kuuluv kiskjaline.
Fennekrebased elavad Põhja-Aafrika ja Siinai poolsaare kõrbetes ja poolkõrbetes. Ta on kassi- või küülikusuurune pikkade kõrvadega loom. Kuumas kliimas elaval fennekil kiirgub suurte kõrvade kaudu üleliigne soojus, millest ta higinäärmete puudumise tõttu ei saa vabaneda higistamise teel. Suurte kõrvade tõttu on tal ka väga hea kuulmine, mis võimaldab saaklooma kaugelt üles leida. Saba on kohev ja pikk, paks karv on liivakarva. Erinevalt teistest rebastest ei ole fennekil vänget lõhna. Teda peetakse ka lemmikloomana. Fennek on segatoiduline. Süüa armastab ta urus, et olla kiskjate eest kaitstud. Ta võib kaua ilma veeta läbi ajada. Fennek on öise eluviisiga, päeval varjub ta päikese eest urgu. Ta on vilgas ja tal on väga hea hüppevõime. Samuti on ta väga kiire kaevaja. Fennek kui liik ei ole ohustatud, kuid tema arvukus väheneb karusnahaküttide tegevuse tõttu. Loomaaedades näeb fennekit harva.
Nimetus ja süstemaatika
Fennekil on 32 kromosoomipaari, teistel rebastel 35–39. Sellest lähtudes nimetatakse teda ka Fennecus zerda'ks, sest osa teadlasi (ka "Loomade elu") arvab ta omaette perekonda.
Rebase perekonda arvati fennek esmakordselt 1980. Fennekrebase lähimaks sugulaseks peetakse afgaani rebast. Nad lahknesid 3–4 miljonit aastat tagasi. Seetõttu on ka võimalik, et hoopis afgaani rebast hakatakse arvama koos fennekrebasega omaette perekonda.
Nimetus "fennek" tuleb araabia keelest (fanak tähendab 'rebane'). Fennekit nimetatakse araabia keeles tha'lab saharawi ('kõrberebane'). Mitmes teiseski keeles on fenneki paralleelnimetuseks kõrberebane.
Ka liivarebast (Vulpes rueppelli) nimetavad kohalikud mõnikord fennekiks (le fennec).
Zerda on naissoovorm (vulpes on naissoost sõna) sõnast zerdus, mida omakorda seostatakse kreeka sõnaga xeros ('kuiv'; viide elupaigale).
Liiki kirjeldas esimesena saksa geograaf ja zooloog Eberhard August Wilhelm von Zimmermann 1780 Canis zerda nime all.
Levila
Fenneki levila moodustavad kõrbe- ja poolkõrbealad Põhja-Aafrikas (Marokos, Alžeerias, Tuneesias, Liibüas, Egiptuses ja Põhja-Sudaanis) ning Siinai poolsaarel (nähtud üks kord 1970. aastate lõpus). Areaali lõunapiir on umbes 14 kraadi põhjalaiust. Väidetavalt on fennekit nähtud ka Araabia poolsaarel, kuid selle kohta puuduvad kinnitatud andmed.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Puhkav fennek Fennekrebane on küülikusuurune graatsiline, teiste rebastega võrreldes suurte, öiseks nägemiseks kohastunud silmadega ja pikkade radari- või taldrikutaoliste kolmnurksete kõrvadega loom. Ta on kõige väiksem rebane ja üldse kõige väiksem koerlane.
Kehaehitus
Ta õlakõrgus on tavaliselt 18–22 cm, maksimaalselt kuni 31 cm. Keha ja pea pikkus on kokku 24–41 cm, saba 18–31 cm. Täiskasvanud fenneki kaal algab 1 kilost ega ületa isastel 1,75 kg. Emased on kergemad.
Kõrvad
Fenneki kõrvad on 15 cm pikkused või pikemadki, tunduvalt pikemad teiste rebaste kõrvadest, ja palju suuremad kui pea. Kõrvad ning väga väike ja terav koon kiirgavad soojust, võimaldades palavuses toime tulla. Suured kõrvad aitavad ka saaklooma kaugelt üles leida. Tema kuulmine on äärmiselt terav.
Hambad
Fenneki hambad on keha suuruse ja eriti koerlaste kohta väga väikesed, sest fennekid ei küti suuri saakloomi.
Saba
Saba on kohev, peaaegu keha pikkune. Sabaots on must.
Karvastik
Karv on pehme ja pikk, seljapool on liivakarva kollane (kollakaspruunist kuldseni, liiva peal peaaegu nähtamatu), kõhupool on valge, et vari ei tekitaks värvierinevust. Fennek on rebastest kõige heledam. Karva hele värv aitab kontrollida kehatemperatuuri. Öösel kaitsevad tihedad karvad külma eest. Paks kasukas ei ole kõrbeasukatele tüüpiline, kuid see tagab hea soojusisolatsiooni, mis on vajalik seetõttu, et lisaks kuivusele iseloomustab fennekrebase elukeskkonda suur ööpäevane temperatuurikõikumine. Öösel kaitsevad külma eest tihedad õhukesed karvad. Äärmuslike temperatuuride tõttu sarnanevad fennekrebase käpad polaarrebase käppadega. Käppade alaosa on tiheda karvaga, et liiva sees oleks parem joosta. Karvad isoleerivad käpad kuumast kõrbeliivast ja pehmendavad samme, nii et saakloomal on teda raske märgata.
Pärakuümbrusenäärmed on peidus suurte tüükaliste karvade all.
pisi|Fennek kõrrepõllul
Toitumine
Nagu kõik rebased, peab fennek jahti üksinda, küttides kõiki, kellest jõud üle käib: peamiselt putukaid (sealhulgas rändtirtse), kahepaikseid, roomajaid (sisalikke ja madusid), linde ja nende mune ning väikeimetajaid, võimaluse korral ka kalu. Samuti sööb ta võimaluse korral marju ja puuvilju (datleid) ega põlga ära raibet. Hädakorral kaevab ta saaklooma liiva seest välja.
Fennek haarab saagi kaelahammustusega ning viib selle urgu ja alles siis hakkab sööma, sest tal on endal oht langeda suuremate kiskjate, näiteks kõrbeilvese saagiks.
Pereliikmed kaklevad omavahel toidu pärast. Toidukadedus on tavaline. Kuigi fennekipere liikmed hoolivad üksteisest ning on üksteise suhtes sallivad, tahab iga isend kogu toitu endale. Võimaluse korral varuvad nad urgu toidutagavarasid.
Fennek joob vett, kui seda on saadaval, kuid suudab pikka aega läbi saada toidust saadava veega, sest teda nähakse tihti veekogudest kaugel. Vee kokkuhoidmiseks on uriin väga kontsentreeritud. Kehatemperatuuri reguleerimiseks fennek vett ei vaja, sest tal puuduvad higinäärmed nagu teistelgi koerlastel. Temperatuuri reguleerimiseks on tal soojust kiirgavad kõrvad ja koon.
Vangistuses sööb fennek ka porgandeid, rohelisi ube, õunu ja mune.
Paljunemine
pisi|Kaks fennekit Paaritumine toimub jaanuarist kuni aprillini. Emane indleb umbes kaks päeva. Sel ajal hoiab ta saba horisontaalasendis ühel pool. Isase jooksuaeg kestab 4–6 päeva ning sel ajal on ta väga agressiivne ja märgistab oma territooriumi uriiniga. Tiinus kestab 49–52 päeva. Pojad sünnivad enamasti hiljemalt mais. Kui kõik kutsikad hukkuvad, aga toitu on piisavalt, võib augustis toimuda teine poegimine.
Isane kaitseb emast enne poegimist ja selle ajal. Pesakonnas on tavaliselt 2–4, harva üle 5 kutsika. Emased kaitsevad oma maa-alust pesaurgu, kuhu isased ei sisene. Urg on vooderdatud rohu, sulgede ja villaga. Vastsündinud pojad kaaluvad 30 g ning on kaetud virsikukarva udemetega. Kohtades, kus täiskasvanud fenneki karv on tume, on kutsikate nahk puusöekarva hall. Sündides on neil kõrvad lontis nagu koerakutsikatel ja kinni nagu silmadki.
Areng
Kutsikate silmad avanevad 10. ja 14. päeva vahel. Pisikesed kõrvad lähevad püsti umbes kahe nädala pärast. Sellest ajast peale on kõrvad kõige kiiremini kasvav kehaosa. Lühikese ajaga jõuavad silmad täissuuruseni. Kolme- kuni neljanädalaselt hakkavad kutsikad saama piima kõrvale tahket toitu. Alates 5. elunädalast hakkavad nad uru juures mängima. Võõrutatakse 9–12-nädalaselt.
Esimeseks suveks on kutsikatel iseseisev jahipidamine selge. Suguküpseks saavad noorloomad 6–12-kuiselt. Pojad jäävad perekonna juurde arvatavasti aastaseks saamiseni. Poegi kasvatavad mõlemad vanemad, mõnikord koos varem sündinud järglastega.
Eluiga
Eluiga on vangistuses 10–14 aastat. Kui pikk on fennekite eluiga looduses, pole teada.
Käitumine
pisi|vasakul|Magav fennek Fennekite elust looduses on vähe teada. Nende eluviis on videvikuline ja öine, kuigi neid nähakse ka päeval. Seda juhtub siiski harva, sest fennek on väga ettevaatlik ega talu pikaajalist otsest päikesekiirgust. Tavaliselt jääb fennek päeval oma laialt hargnenud maa-alusesse urgu, kuid ka seal vajab ta kaitset kuumuse eest. Ometi armastavad nad mängida soojal liival ja magada päikesest kuumaks köetud esemetel. Toitu otsima läheb fennek alles jahedatel öötundidel.
Junk Riot
Junk Riot on 2006. aastal asutatud eesti garage/indie/experimental-ansambel.
Fennekrebane
Käitumine
Ka inimese hooldatuna on fennekid aktiivsed peamiselt öösel, erinedes näiteks punarebasest, kelle rütm on suuresti kohanenud inimtegevusega. See võimaldab vähendada energiakulu kehatemperatuuri hoidmisele. Nagu kõik rebased, on fennekid kergesti taltsutatavad. Mitmekesi koos on nad märkimisväärselt kohanemisvõimelised ja mänguhimulised. Ka metsikult eelistavad fennekid elada suuremates rühmades kui teised rebased (kuni 10 isendit). Rühmasisesed suhted ei ole täpselt teada. Mõnikord elab mitu perekonda lähestikku koos, jagades omavahel urge. Paljude elanikega urud on keerukad tunnelite süsteemid, mille keskel on avar ruum. Tunnelid, kus poegi kasvatatakse, võivad olla kuni 5 m pikkused.
Pihlaka tänav (Tallinn)
thumb|Pihlaka tänav
Junk Riot
Noortebänd 2009 võitja.
Pihlaka tänav (Tallinn)
Pihlaka tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis.
Fennekrebane
Käitumine
Kuigi fennekid võitlevad tõsiselt toidu pärast, osalevad nad mitmesugustes sotsiaalsetes mängudes. Võitlus-, küttimis- ja jooksumängud võivad lõppeda tõsiste võitlustega.
Fennekid võivad hüpata seisvast asendist kuni 60 cm kõrgusele ja teevad nelja jala pealt horisontaalseid hüppeid. Üldse võib fennek hüpata oma kehapikkusest 4 korda kõrgemale. See on nii väikese looma kohta märkimisväärne ning aitab teiste kiskjate eest põgeneda ja saaki püüda. Fennekid võivad mööda liivaluiteid siia-sinna tuisata, vahetades järsult suunda. Ohu korral suudavad nad põgeneda tänu taiplikkusele ja tugevatele jalgadele.
Pihlaka tänav (Tallinn)
Tänav algab Männiku teest ning suundub edasi poolkaares lääneloode suunas, ristub Jalaka, Kraavi, Võidu, Nelgi ja Astri tänavaga ning lõpeb Kreegi tänaval.
Fennekrebane
Elupaigad
Elupaigad on kõrb ja poolkõrb. Fennek on kasina kõrbeelu tüüpiline esindaja.
Päeva veedab ta liiva sisse kraabitud urus, varjul kõrvetava kuumuse eest.
pisi|Istuv fennek
Metsavahi tee
pisi|Metsavahi tee Metsavahi tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kloostrimetsa ja Pirita asumis.
Pihlaka tänav (Tallinn)
Pihlaka tänava pikkus on umbes 750 meetrit. Tänaval asub Nõmme Sotsiaalmaja, mis rajati endisse Tallinna Männiku Põhikooli (Tallinna 39. Keskkool) hoonesse.
Fennekrebane
Ökoloogia
Fennek kasutab oma biotoobi võimalused täielikult ära. Märkimisväärsed fenneki arvukuse kõikumised on haruldased.
Metsavahi tee
Tänav algab Merivälja teelt ja lõppeb Kloostrimetsa teega ristudes.
Pihlaka tänav (Tallinn)
Tänav sai nime 1927. aastal. Lühikest aega (1940–1941) kandis see nime Saku.
Metsavahi tee
Tänav sai nime 14. veebruaril 1958 ja nimetati Metsavahi teeks seepärast, et tollal viis tee Pirita metsavahi elamu juurde
Paljassaare tee
Paljassaare tee on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa ja Paljassaare asumis, valdavalt Paljassaare poolsaarel.
Tänav algab Tööstuse ja Sitsi tänava ristumiskohast ja lõppeb umbtänavana Paljassaare poolsaare Katariina kai juures.
Metsavahi tee
Aadressil Metsavahi tee 19 asub Pirita Majandusgümnaasium. Kooli juurdeehitises tegutseb ka Pirita raamatukogu.
Aadressil Metsavahi 51a on Pirita sõjavangide kalmistu.
Paljassaare tee
Tänava nimi on kasutusel 1938. aastast ja nime ajendiks oli seotus Paljassaare poolsaarega.
Fennekrebane
Ökoloogia
Kunagi olid fennekid Põhja-Aafrikas jaotunud enam-vähem ühtlaselt. Praegu aga kütitakse neid mõnes kohas Saharas laialt ilma hädavajaduseta (karusnaha saamiseks). Nad ei ohusta koduloomi ega kahjusta inimese huve. Fennekeid püütakse ka lõksu ning neid peavad lemmikloomadena nii kohalikud elanikud kui ka nende maade inimesed, kus fennek ei ela.
Fennekrebane on kantud CITES-i II lisasse. Tervikuna ei ole liik praegu ohustatud, kuid võib sattuda ohtu, kui fennekitega kauplemist ja nende küttimist ei piirata. Paiguti on fennek ulatusliku küttimise tõttu ohustatud ning on paljudes endise areaali osades muutunud üsna haruldaseks või koguni välja surnud.
Loomaaedades näidatakse fennekeid harva.
Lemmikloomana
pisi|300px|Fennek öösel kõrbes Fennek on tõenäoliselt ainuke rebase perekonna liik, keda saab kodus pidada, sest erinevalt näiteks punarebasest ei erita nad ebameeldivat lõhna. Haiseda võib fennek juhul, kui ta kardab. Olgugi et fennekid on kergesti taltsutatavad, on nad siiski metsloomad ning nende pidamine lemmikloomana ei ole kõikjal seadusega lubatud.
Lemmikloomadena peetavad fennekid jäävad üsna metsikuteks. Nad on küll tavaliselt mänguhimulised ja sõbralikud, seda nii teiste koduloomade kui võõraste inimeste suhtes, kuid teevad kära ega pea korda. Fennekid on vilkad ning mõnikord reserveeritud ja sõltumatu olekuga nagu kassid, kuid energilised ja mänguhimulised nagu koerad. Nad vajavad palju liikumist ja armastavad palju kaevata. Erinevalt kassidest ja koertest ei muutu nad vananedes rahulikumaks. Fennekite sotsiaalse suhtlemise üheks vormiks on teineteise näksimine ja puhastamine, mis saab osaks ka fenneki peremehele. Endast väiksematesse koduloomadesse suhtub fennek kui saagisse või mänguasjasse.
Oma keha hoiavad fennekid puhta ning neid saab ka õpetada liivakastis käima. Fennekitel on harjumus lohistada toit oma lemmikkohta puuris. Kui selleks on liivakast, siis ta neelab süües koos toiduga ka liiva. Sellepärast ei tohi liiv olla keemiliselt töödeldud. Liivakastil peavad olema kõrged ääred, sest fennek võib liiva laiali puistata. Mõnikord jäävad fenneki jalapadjandi karvade külge liivakamakad, mis tuleb eemaldada. Ka fennek, kes on õppinud puuris olles liivakastis käima, ei suuda vabalt liikudes tavaliselt puhtust pidada, eriti erutatuna.
Söödaks soovitatakse juurviljasegu, putukaid (jahuusse, kilke, rohutirtse), puuvilja ja mune. Võib anda ka toorest liha, kuigi see paneb uriini vängelt lõhnama. Võib anda ka kuiva koeratoitu ja kassisöödakonservi. On olemas spetsiaalne metsikute koerlaste valmistoit. Vesi peaks kogu aeg käepärast olema.
Enamik fennekeid on inimeste vastu sõbralikud, kuid mõned on agressiivsed. Kui fennek ehmub, võib ta kedagi hammustada või küünistada. Mõned inimesed on fennekite vastu allergilised.
Kõik lemmikloomade arstid ei ole valmis fennekitega tegelema.
23. juuli
23. juuli on Gregoriuse kalendri 204. (liigaastal 205.) päev. Juliuse kalendri järgi 10. juuli (1901–2099).
KGB
alt=KGB peamaja Lubjankal Moskvas|pisi|241x241px|KGB peamaja Lubjankal Moskvas NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee ehk KGB (vene Кoмитет государственной безопасности, lühend КГБ CCCP) oli Nõukogude Liidu riikliku julgeoleku, sisejulgeoleku ja välisteabehanke ametkond, mis tegutses ajavahemikus 5. juulist 1978 kuni 6. novembrini 1991.
Paplite puiestee
Paplite puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis.
KGB
Nõukogude Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee loodi 1954. aastal NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komiteena ning reorganiseeriti pärast 1978. aasta NSV Liidu Konstitutsiooni vastuvõtmist 5. juulist 1978. aastal NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteeks.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Riikliku Julgeoleku Komitee allus kuni 1977.aastani formaalselt NSV Liidu Ministrite Nõukogule, kuid alates 1978. aastast, läbi NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe, ainult Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroole – NSV Liidu kõrgeimale poliitilise võimu organile.
Paplite puiestee
Tänav saab alguse Tammede puiestee lähedalt ja lõppeb Pajude puiesteega ristudes.
Tänav sai nime 4. septembril 1970.
KGB
NSV Liidu RJK organisatsioon
Juhtkond
NSV Liidu RJK Esimene Peavalitsus
, Välisluure, välisriikides asuvate legaalsete ja illegaalsete residentuuride kaudu;
NSV Liidu RJK Teine Peavalitsus
, teostas siseriiklikku vastuluuret, NSV Liidu kodanike ja ka välismaalaste suhtes; välisluuretegevuse kindlustamiseks vajalikud vastuluureüksused olid Esimese peavalitsuse koosseisus – K Valitsus.
NSV Liidu RJK Kolmas Peavalitsus
ning NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Kolmas Valitsus ja Peavalitsus, sõjaväeline vastuluure, sõjaväe poliitilise meelsuse kontroll kuni 1982. aastani Valitsus ja seejärel Peavalitsus, mis teostas kontrolli läbi NSV Liidu Relvajõudude sõjaväeosade juures asuvate Eriosakondade (Особый отдел) kaudu.
NSV Liidu RJK Neljas Valitsus
, julgeoleku tagamine ja järelevalve transpordi ja sideliinidel.
NSV Liidu RJK Viies Valitsus
, NSV Liidu julgeolekuorganite poliitiline politsei "võitlus ideoloogilise diversiooniga", poliitiliste teisitimõtlejatega ja usuorganisatsioonide kontroll, trükiste tsenseerimine, nimetati 1989. aasta 11. augustil Z valitsuseks (Управление по защите советского конституционного строя (Управление "3") КГБ СССР), Filipp Bobkov.
NSV Liidu RJK Kuues Valitsus
, majandusvastuluure ja tööstussaladuste kaitse
NSV Liidu RJK Seitsmes Valitsus
, salajane järelevalve, varjatud füüsilise ja tehnilise jälgimise meetodite ja vahendite abil ning NATO liikmesriikide saatkondade jälgimine ja kaitse
NSV Liidu RJK Kaheksas Peavalitsus
, sidesüsteemid ja šifreerimine, (Восьмое Главное Управление КГБ CCCP (связь и шифровальная служба));
NSV Liidu RJK Üheksas Valitsus
, (Девятое управление КГБ CCCP), NLKP ja NSV Liidu valitsuse juhtkonna füüsiline (füüsilise) valve ja ihukaitse;
NSV Liidu RJK Viieteistkümnes valitsus
(Пятнадцатое Главное управление КГБ CCCP), NSV Liidu kommunistliku partei juhtorganite (NLKP KK ja NLKP KK Sekretariaat) ja NSV Liidu Ministrite Nõukogu poolt kasutatavate ning riiklikku tähtsust omavate objektide valve. Ülem kindralleitnant Sergei Antonov (1974–), milles vähemalt 5 valitsust.
ja NSV Liidu piirivalve Eestis
Tugiteenistused
Uurimisosakonna ülemad:
Ülejooksikud nõukogude riikliku julgeoleku süsteemist
Kasutatav allikas: 2018, Vladislav Krasnov, Soviet Defectors: The KGB Wanted List
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee likvideerimine
1991. aastal pärast RJK viimase juhi Vladimir Krjutškovi juhtimisel toime pandud Augustiputši läbikukkumist reorganiseeris viimane NSV Liidu president Mihhail Gorbatšov 22. oktoobril 1991 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee, lahutades RJK luure, vastuluure, piirivalve ja valitsussidega tegelevad struktuuriosad iseseisvateks teenistusteks.
Üleminekuperiood
6. mail 1991 moodustati NSV Liidu RJK esimehe V. Krjutškovi ja Vene NFSV presidendi Boriss Jeltsini vahelise kokkuleppe alusel Vene NFSV Riikliku Julgeoleku Komitee;
26. novembril 1991 Vene NFSV presidendi Boriss Jeltsini seadlusega reorganiseeriti Vene NFSV RJK – Vene NFSV Föderaalseks Julgeolekuagentuuriks (Агентство федеральной безопасности РСФСР (АФБ РСФСР));
19. detsembril 1991 välja antud Vene NFSV presidendi Boriss Jeltsin korraldusega reorganiseeriti senised Vene NFSV Föderaalne Julgeolekuagentuur ja Vene NFSV Siseministeerium Vene NFSV Julgeoleku- ja Siseministeeriumiks (Министерство безопасности и внутренних дел РСФСР, lühend МБВД РСФСР) ning pärast 25. detsembril 1991 Vene NFSV reorganiseerimist Venemaa Föderatsiooniks, 26. detsembril 1991 Venemaa Föderatsiooni Julgeoleku- ja Siseministeeriumiks (Министерство безопасности и внутренних дел Российской Федерации).
Koos Venemaa julgeolekuteenistuste loomisega liideti nendega ka NSV Liidu RJK koosseisus olnud allasutused:
24. jaanuaril 1992 Venemaa Föderatsiooni presidendi B. Jeltsini korraldusega moodustati Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuagentuuri baasil Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuministeerium (Министерства безопасности Российской Федерации (МБР)).
21. detsembril 1993 moodustati Venemaa Föderatsiooni presidendi B. Jeltsini korraldusega Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Vastuluureteenistus ning 3. aprillil 1995 Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus.
1051
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastakümned: 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad - 1050. aastad - 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad
Aastad: 1046 1047 1048 1049 1050 - 1051 - 1052 1053 1054 1055 1056
Giovanni de' Medici
Giovanni de' Medici oli mitme Medicite dünastiasse kuuluva isiku nimi:
1052
1052. aasta
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastakümned: 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad - 1050. aastad - 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad
Aastad: 1047 1048 1049 1050 1051 - 1052 - 1053 1054 1055 1056 1057
Fortuna bastion
pisi|Fortuna bastion
Ljubov Kozõreva
pisi|Kozõreva, 1956. Ljubov Baranova-Kozõreva (27. augustil 1929 Bugrõ, Leningradi oblast – 22. juuni 2015 Moskva) oli NSV Liidu suusataja, olümpiavõitja, 4-kordne maailmameister ja 17-kordne NSV Liidu meister.
Ljubov Kozõreva oli esimene Nõukogude Liidu naissuusataja, kes võitis suurvõistlustel kuldmedali. 1954. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta kuldmedali mõlemal naiste distantsil: 10 km ja 3x5 km teatesõidus, kus ta oli avavahetuses.
1956. aasta olümpiamängudel Cortina d'Ampezzos võitis Kozõreva kulla 10 km, kuid teatesõidus jäi NSV Liit Soome järel teiseks, kuigi Kozõreva tuli esimesse vahetusse 24-sekundilise eduga soomlase Sirkka Polkuneni ees. 1958. aasta MM-il Lahtis sai Kozõreva 10 km hõbemedali, jäädes kaasmaalasele Alevtina Koltšinale alla 20,8 sekundiga. Teatesõidus sõitis ta viimast vahetust ja jõudis finišisse maailmameistrina.
Pärast abiellumist Ljubov Baranova nime kandes sai ta 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys hõbemedali nii 10 km kui ka teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust. Teatesõidus läks avavahetuses juhtima Rootsi, kui venelane Radja Jerošina kukkus ja lõhkus suusa ega saanud uut suuska nii kiiresti, kui oleks tahtnud.
1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes naiste võistlusel oli uue alana kavas 5 km, kus Baranova sai hõbemedali. Ta jäi esimest korda karjääri jooksul tippvõistlustel 10 km distantsil medalita – oli neljas. Kolm esimest kohta hõivasid teised venelased. Viimast korda tuli Baranova maailmameistriks teatesõidus, kus ta sõitis esimeses vahetuses.
Magnetofon
pisi|Lindipoolidega magnetofon|330x330px
Magnetofon (magnet + kreeka phone ’heli’) on seade helisignaali magnetiliseks salvestamiseks liikuvale andmekandjale – magnetlindile – ja salvestise taasesitamiseks. Samal põhimõttel videosignaali salvestav ja taasesitav seade on videomagnetofon (ehk kõnekeeles videomakk).
Ajaloost
Magnetilise helisalvestuse leiutajaks peetakse taanlast Valdemar Poulsenit, kes 1898. aastal konstrueeris seadme telegraafisignaali salvestamiseks traadile (trumlile keritud terasest pillikeelele). Aga teada on ka magnetilise salvestamise ideed, mis on 10 või isegi 20 aastat varasemad.
Traatsalvestus
Traatsalvestus jäigi mitmekümneks aastaks ainsaks praktilist kasutamist leidnud magnetsalvestuse viisiks ja on piiratud mahus siiani olnud kasutusel nn mustades kastides. Salvestustehnika arendamise tulemusena leiti, et magnetmaterjalist peenike traat tuleb asendada metallist magnetlindiga. Seejuures tekkis hulk probleeme, mis viisid metallist lindi kasutamisest loobumisele.
Lintmagnetofonid
1928. aastal algas Saksamaal mittemetalsel alusel magnetlindi tööstuslik tootmine. Esialgu kanti õhuke magnetmaterjalist töökiht tselluloosist (paberist) alusmaterjalile. Peagi asendati see tugevama diatsetaatalusega, mida kasutati ka filmilindi materjalina. Seejärel võeti kasutusele triatsetaatalus, mis oli märksa vähem tuleohtlik- Lindi standardlaiuseks sai 1/4 tolli ehk 6,35 mm ja paksuseks 55 um.
Selliste magnetlintseadmete puhul saavutati kõne salvestamiseks rahuldav helikvaliteet. AM-raadioringhäälingu tolleaegse taseme juures olid need seadmed stuudiotehnikas kasutusel, ka Eesti Raadios juba enne II maailmasõda.
Esialgu hoiti linti kas täiesti lahtistel südamikel või suurtel lahtistel poolidel (ehk lindirullide või -ketastena). Stuudiotehnikas on südamikele keritud lint mõnel pool kasutusel siiani. Lindi liikumiskiirusi vähendati algul kasutusel olnud 152,4 cm/s pealt paarikümne aastaga väärtusteni 76,2 cm/s, 38,1 ja 19,05 cm/s.
Stuudiomagnetonid
Professionaalses stuudiotehnikas levisid magnetofonid üsna laialdaselt 1940. aastate lõpuks. Profitehnikas kasutatavate stuudiomagnetofonide töösagedusala on alates 1950. aastatest reeglina olnud 30 – 16 000 Hz, kuid see võib olla veelgi laiem, näiteks 20 – 20 000 Hz või 10 – 25 000 Hz (defineerituna sageduskarakteristiku 3 dB ehk ~30% languse järgi piirsagedustel). Dünaamikaulatus (dünaamiline diapasoon) on üle 70 dB, mürasummutuse kasutamisel üle 90 dB. Mittelineaarmoonutus signaali niminivoo juures ei ületa parimatel seadmetel 0,5%. Kuna mittelineaarmoonutus kahaneb magnetsalvestuse puhul koos signaali nivooga ligilähedaselt ruutfunktsiooni järgi, siis näiteks 50% nivool (signaali nivool –6 dB) on see juba langenud umbes 0,1% suurusjärku. Lindi liikumiskiirus võib olla fikseeritud täpsusega kuni 0,1% või isegi veel täpsemalt, ja selle lühiajalised hälbed (detonatsioon) on sellest veel suurusjärgu väiksemad.
1950. aastate keskel võeti stuudiotehnikas kasutusele stereofoonilised magnetofonid.
1960. aastatel suurendati salvestusradade arvu veelgi, esialgu neljani, seejärel aga veelgi suurema arvuni. Ühtlasi võeti salvestusstuudiote magnetofonides kasutusele laiemad lindid (12,7 ja 25,4 mm), ja nii jõuti 16 ja isegi kuni 24 kanaliga (12 stereokanaliga) stuudiomagnetofonideni. See võimaldas salvestada erinevaid heliallikaid eri aegadel. Samuti oli see lahendus vajalik stereofoonia paljukanaliliste vormide jaoks (kvadrofoonia jt.).
Laiatarbe poolmagnetofonid
Laiatarbekasutusse jõudsid lindipoolidega magnetofonid 1950. aastatel. Kodukasutuseks mõeldud magnetofonid olid tavaliselt lindikiirusega 19,05 cm/s ja seetõttu madalama helikvaliteediga kui professionaalses stuudiotehnikas kasutatavad magnetofonid. Võeti kasutusele poolele lindi laiusele salvestamine ehk kaherajaline salvestus lindi ümberpööramisega või lindiveo reversiga. Sellega kasvas lindi mahutavus kaks korda.
Kui 1950. aastate keskel võeti kasutusele stereofooniline magnetsalvestus, sai selle juures ülekaalu stuudiomagnetofonide salvestusradadega taasesitamise mõttes osaliselt ühilduv salvestusradade süsteem (nn 1-3/4-2 süsteem).
Reporterimagnetofonid
Erilise magnetofonide rühma moodustavad reporterimagnetofonid. Need on portatiivsed magnetofonid, mille abil saab heli salvestada väljaspool stuudiot suhteliselt kõrge kvaliteediga ja stuudiomagnetofonide formaadiga ühilduvalt. Reporteri töö kergendamiseks on reporterimagnetofonidel tavaliselt mitmesugused salvestuse nivoo ja muude salvestuse juures oluliste asjade automaatse reguleerimise vahendid.
Sellesse rühma kuuluvateks võib lugeda ka loodushäälte salvestamiseks mõeldud magnetofonid. Need võivad aga olla küllaltki eriliste omadustega, näiteks linnulaulu, delfiinide või vaalade tekitavate helide salvestamiseks teistsuguse sagedusalaga – vastavalt mitmekümnete kilohertsideni ulatuva ülemise sageduspiiriga või allapoole hertsi ulatuva alumise sageduspiiriga.
Kassettmagnetofonid
Lahtiste lindipoolidega magnetofonid polnud igapäevaseks kasutamiseks piisavalt mugavad, mistõttu püüti leida lahendusi mitmesuguste lindirulli kinniste kestade kujul. Esimesena töötas välja laiatarbeturule mõeldud kinnises kestas – kassetis – paikneva lindiga USA firma RCA (RCA tape cartridge) ja tuli sellega turule 1958. aastal. Kassette, sealjuures ka üsna väikesi, oli diktofonides kasutatud juba ka varem. Profikasutuses ja mingil määral juba ka laiatarbeks olid juba ka mitmeid kinnise lindiaasaga (ühe lindipooliga) kassetid (cartridges). Levinuimaks kassetitüübiks sai aga firma Philips 1963. aastal esitletud kassett tootenimetusega Compact Cassette.
Kompaktkassettmagnetofonid
pisi|Philipsi kassettmagnetofon EL-3302 (1968) Philips laskis samaaegselt kassetiga välja ka selle kasseti kasutamiseks mõeldud kassettmagnetofoni (mudel EL 3300, Põhja-Ameerikas tütarfirma Norelco Carry-Corder 150). Täiendatud mudelite kujul osutus see väga populaarseks aastakümnete jooksul. Sellest sai alguse kassettmagnetofonide ajastu. Peale Philips/Norelco järgmiste mudelite jõudsid turule väga paljude tootjate kassettmagnetofonid, ka seni Philipsiga selles osas konkureerinud firmade omad. Töötati välja ja toodeti väga väikesi kassettmagnetofone, millest enamik oli ainult heli taasesitamiseks, tuntud kui pleierid. pisi| [[Muusikakeskuse kassettmakk]] Suhteliselt kiiresti arendati välja statsionaarsed kassettmagnetofonid, mis oma tehniliste näitajate poolest olid väga lähedased lahtise pooliga lindiga magnetofonidele, vähemalt nende ökonoomsematel lindikiirustel (9,53 cm/s). Selle juures sai salvestusradade süsteemiks monofoonilise ja stereofoonilise salvestise taasesitamise osas ühilduv 1-2/4-3 süsteem, mis oli veel üheks oluliseks eeliseks poolmagnetofonide ees. pisi|Sony Walkman WM-D6C Pro ([[1995)]] Esimeseks laiatarbetaskumagnetofoni nimetust väärivaks kassettmagnetofoniks sai Sony Walkman, mis toodi turule 1979. aastal. Ka sellel nn pleieril (player) puudus esialgu salvestusfunktsioon, mistõttu temaga sai taasesitada ainult valmissalvestisi. Kuid sellel oli oluline osa salvestisega kassettide müügi kasvus tasemeni, kus nende müük ületas heliplaatide müügi.
Muud kassettmagnetofonid
Väga kõrget kvaliteeti nõudvate kuulajate jaoks töötati välja Elcaset (ehk L-cassette, Large Cassette), kuid see ei leidnud laiemat levikut.
Peamiselt USA-s said küllatki laia leviku silmuslindiga (ühe lindirulliga) kassetid (cartridge 'id), mida kasutati peamiselt autodes.
Digitaalsignaali salvestamiseks mõeldud DAT-magnetofon valmis 1987. aastal. Selles kasutatav kassett erineb ehituse ja lindil kasutatava magnetmaterjali poolest tavalisest kassetist. Ka see magnetsalvestuse vahend ei leidnud laialdast kasutamist, peamiselt seoses optiliste (CD-d) ja magnetoptiliste ketaste| (MiniDisc jt) kasutusele võtmisega.
Piiratud kasutamist leidis ka digitaalne helisalvestus videokassettmagnetofoni abil (videokanalit kasutades).
Täiendavat informatsiooni
Eestis on kassettmagnetofoni projekteeritud raadiokompleksi Estonia-010 jaoks. See magnetofon masstootmisse ei jõudnud.
Eestis Tartu Aparaaditehases toodetud nn mustades kastides oli kasutusel magnetsalvestus.
Magnetofonide eriliigi moodustavad magnetsalvestusel põhinevad diktofonid ja telefoni automaatvastajad. Diktofonides leidis vähesel määral kasutamist ka salvestamine lindist mõnevõrra paksemale magnetkettale.
Vähesel määral on kasutusel olnud ka sellised magnetofoni lahendused, milles grammofoni kasutati lindiveo jaoks.
Põhimõte ja ehitus
Helisignaali kandjaks (helikandjaks) on magnetofonides magnetlint, mis on õhuke plastriba, mille ühele poolele on kantud tugeva jääkmagneetumusega magnetmaterjalist (raud- või kroomoksiidist) üliõhuke kiht – töökiht.
Ühtlase kiirusega liikuva lindi magnetmaterjalist töökihile jäädvustatakse helisignaali hetkväärtusele vastavalt muutuva jääkmagneetumusega rada (jälg) salvestuspea abil. Taasesitamiseks loetakse salvestist taasesituspea abil.
Magnetpead
pisi|Stereomagnetofoni helipead (1-3/4-2 süsteem) Salvestuspea on oma olemuse poolest elektromagnet, mille mähist läbivad salvestatava helisignaali vool ja eelmagneetimisvool. Kuid üldjuhul on salvestuspea realiseeritud peaaegu kinnise magnetahela kujul, milles on lindiga kokku puutuva tööpinna kohal ülikitsas katkestus, mida nimetatakse tööpiluks. Selle pilu kohal magnetahelast osaliselt väljuv magnetväli magneedibki lindi töökihti peaasjalikult suhteliselt tugeva eelmagneetimisvoolu ja sellest kordades nõrgema signaalivoolu koostoimel laius-impulss-modulatsiooniga ehk pulsilaiusmodulatsiooniga (PWM) lähedasel viisil.
Taasesitamisel indutseerib liikuva lindi magnetkihi vastavalt salvestatud helisignaalile muutuv magnetväli taasesituspea mähises salvestatud helisignaalile vastava elektripinge signaali. Selle juures kõrge sagedusega eelmagneetimise komponenti taasesituspea tööpilu suhteliselt suure laiuse tõttu praktiliselt ei teki, küll aga tekib laiusmoduleeritud eelmagneetimise helisignaalile vastava magneetumuse keskväärtuse poolt tekitatud signaal.
Tööpilu täitematerjaliks on tavaliselt pronksfoolium. Selle paksus aeglaste lindikiiruste puhul võib olla 1 μm suurusjärgus, suurematel kiirustel proportsionaalselt suurem. Magnetofonide töösagedusala ülemine piir on võrdeline lindikiirusega ja ligikaudu võrdne poolega lindi liikumiskiiruse ja tööpilu laiuse (paksuse) jagatisest. Suurte lindikiiruste puhul seda aga piiratakse teadlikult mitmesugustel kaalutlustel.
Magnetpeadel võivad olla magnetahelas tööpilust palju paksemad pilud ka tagaküljel, et stabiliseerida magnetahela omadusi tööpinna ja tööpilu kulumise ja magnetmaterjali omaduste muutumisel vananemise jm. tõttu.
Salvestus- ja taasesituspea ülesannet võib täita ka üks universaalhelipea, millel võivad vajaduse korral olla ümberlülitatavad mähised.
Magnetofonil on ka kustutuspea, mis salvestusrežiimis kustutab tugeva magnetväljaga lindil olnud eelneva salvestise (mille puudumisel pole aga kustutamine vajalik).
Taasesitusvõimendi
Helipeast saadavat nõrka (millivoldi suurusjärgus) pinget võimendatakse taasesitusvõimendi abil umbes voldi suurusjärku ja selle juures teostatakse ka vajalikud sageduslikud korrektsioonid. Füüsikaliselt on elektromagnetilise induktsiooni põhimõttele (diferentseerimisele) vastavalt helipeast saadav pinge proportsionaalne signaali sagedusega. Selle põhimõttelise signaali sagedusega proportsionaalse kasvu kompenseerimiseks tuleb nö. põhikorrektsioonina kasutada pöördvõrdelise sagedussõltuvusega (integreerivat) korrektsiooniahelat.
Lisaks tuleb teostada sageduskarakteristiku korrektsioon veel vähemalt lindi magnetiliste omaduste põhiajakonstandiga/ murdesagedusega määratud esimest järku languse osas. See tähendab taasesitusvõimendi sageduskarakteristikusse lindi põhiajakonstandiga võrdse esimest järku nullkoha lisamist.
Täiendavalt tuleb sageduskarakteristikut reguleerida taasesituspeast (peamiselt koosinusseaduspärasusega kirjeldatavast nn pilufunktsioonist) põhjustatavate kõrvalekallete korrigeerimiseks. Enamasti kasutatakse selleks töösagedusala ülemise piirsageduse lähedale seadistatud teist järku filtreerimisahelat, et vältida töösagedusalast välja jäävate kõrgemasageduslike komponentide, eriti mürade (kahina), tarbetut võimendamist, mis on eriti oluline väikese lindikiiruse puhul.
Salvestusvõimendi, eelmagneetimisvoolu generaator, kustutusgeneraator
Salvestusvõimendi peab tagama salvestamisel magnetpeas voolu, mis tagab magnetlindi magneetumuse kogu töösageduste alas vastavalt standardiseeritud sageduskarakteristikule, mida kirjeldab esimest järku ülekandefunktsioon (sageduskarakteristik), ja mida seetõttu iseloomustatakse ühe ajakonstandiga (ühe murdesagedusega). Selle saavutamiseks on salvestusvõimendis tavaliselt vajalik realiseerida kindel magnetlindi tegelikest sagedusomadustest tingitud sageduskarakteristiku kõrvalekallete korrigeerimiseks sageduskarakteristiku tõus kõrgemate sageduste suunas selle ülemises otsas ehk sageduskarakteristiku korrektsioon. Vajalik salvestusvõimendi sageduskarakteristik on eri lindikiiruste ja eri linditüüpide jaoks erinev.
Reeglina kasutatakse sageduskorrektsiooniks teist järku ahelaid. Sellega piiratakse küll salvestusel kõrgemate sageduste salvestamine, kui seda on ülemine piirsagedus, aga samas vähendatakse lindi ületüürimise (küllastussemineku) ohtu salvestatava signaali kõrgsageduslike komponentide poolt, mis jäävad antud magnetofoni töösagedusalast välja. Eriti oluline on see kuuldealasse jääva ülemise piirsagedusega väikeste lindikiiruste puhul (näiteks nn s-moonutuse vältimiseks).
Eelmagneetimisvoolu generaator peab olema piisavalt kõrge sagedusega, et oleks täidetud Nyquisti-Kotelnikovi kriteerium kogu salvestusvõimendi väljundsignaali sagedusala suhtes. Seetõttu püütakse kasutada eelmagneetimisvoolu sagedusega 100 kHz ja enam.
Salvestuse juures signaali voolu ja eelmagneetimisvoolu samaaegseks tekitamiseks salvestuspea mähises kasutatakse salvestuspea juures passiivkomponentidest (R, C, L) moodustatud signaale summeerivat ahelat.
Kustutusgeneraator ei pea olema nii kõrge sagedusega, kuid peab olema selle juures kustutamise tagamiseks piisava võimsusega. Nende sageduste tuiklemissignaalide tekkimise vältimiseks kasutatakse tihti ühte ja sama generaatorit. Selle juures võidakse väikesevõimsuselist eelmagneetimisvoolu saada kustutusgeneraatorist sageduskordisti abil (kasutades selliselt juhul tavaliselt sageduse kahekordistamist).
Mõlema generaatori signaali kvaliteedil (eriti poollainete sümmeetrilisusel) on oluline osa salvestise madala mürataseme saavutamisel. Määrav tähtsus on siiski lindi magneetimises otseselt osaleva eelmagneetimisvoolu kvaliteedil. Orienteerivalt suurendab eelmagneetimisvoolu mittelineaarmoonutuse iga protsent salvestise mürataset 1 dB võrra.
Salvestusnivoo indikaator
Salvestusnivoo indikaator näitab salvestatava signaali nivood nominaalnivoo (0 dB ehk 100%) suhtes. Selleks on reeglina lindi jääkmagneetumus 320 nWb/mm (1 mm raja laiuse kohta). Et nivoo indikatsioon peab olema kiiretoimeline, siis kasutatakse peamiselt tippväärtusdetektori tüüpi detektoreid (mõõtealaldeid), mis on valitud sobiva tagastumise inertsiga.
Salvestusnivoo indikaator võib töötada ka taasesitamisel, näidates sel juhul tegelikult lindile jäänud salvestise taset.
Lindiveomehhanismid ja lindikiirused
Üldjuhul paneb veovõlli ja hoorattaga veomehhanism peade vastu liibuva (ja/või padjakese abil surutud) lindi peade eest mööda liikuma ühtlase ja täpselt määratud kiirusega etteandepoolilt vastuvõtupoolile, mille vedu on tavaliselt teostatud kas libiseva siduri või nõrga veojõuga mootori abil.
Profihelitehnikas on lahtiste lindipoolidega magnetofonides levinumad lindi liikumise standardkiirused olnud 38,1 cm/s ja 19,05 cm/s (kuni 1950. aastate lõpuni oli kasutusel ka 76,2 cm/s).
HTTP-küpsis
Küpsis (ka HTTP-küpsis või küpsisefail, inglise keeles cookie, HTTP cookie) on tekstikujuline andmeplokk kliendi veebibrauseris, mida saadetakse määratud domeenile iga kord, kui klient teeb sinna päringu. Nii saab server vastava kliendi päringu eristada teiste omadest ja pakkuda talle isikupärastatud andmeid. Küpsiseid võib kasutada veebilehtedele sisselogimiseks, eelistuste salvestamiseks ja ostukorvi sisu meelespidamiseks.
Magnetofon
Lindiveomehhanismid ja lindikiirused
Amatöörhelitehnikas kasutatakse reeglina väiksemaid lindikiirusi. Lahtiste lindipoolide puhul kasutatakse lindikiirusi 19,05, 9,53 ja 4,76 cm/s, väga harva ka 2,38 cm/s. Reeglina on väiksemate lindikiiruste puhul salvestise kvaliteet tunduvalt kesisem. Kassettmagnetofonides on standardkiiruseks 4,76 cm/s, vaid harva kasutatakse täiendavat lindikiirust 2,38 cm/s, üliharva 1,19 cm/s, viimaseid lisakiirustena (diktofonina kasutamiseks). Mikrokassettmagnetofonides on põhiliseks lindikiiruseks 2,38 cm/s, harva ka 1,19 cm/s lisakiirusena (diktofonina kasutamiseks).
Diktofonide lindikiirused olla veelgi väiksemad ja need võivad olla salvestise ulatuses ka varieeruvad, kui kasutatakse lihtsat poolivedu, nagu see sageli on.
HTTP-küpsis
Teostus
pisi|Näide küpsise kasutamisest, kus veebibrauser saab serverilt koos lehega ka küpsise ning teist lehte pärides saadab tagasi ka küpsise Küpsis sisaldab vähemalt ühte nime-väärtuse paari, mis sisaldab informatsiooni. Küpsis saadetakse esmalt serverist veebibrauserile HTTP päises ja pärast saadab veebibrauser serverile sama küpsise tagasi iga kord, kui ta teeb sinna päringu.
Magnetofon
Monofooniline ja stereofooniline salvestus
Esialgu salvestati heli monofoonilisena, aga 1950. aastatel hakati heli salvestama ka stereofooniliselt kahel salvestusreal – üks vasaku ja teine parema stereokanali jaoks. Algul kasutati stereofoonilist salvestust stuudiotehnikas, kuid peagi ka amatöörtehnikas, selle juures samuti kaherajaliselt. Vastavalt on stereomagnetpea sees kaks üksteise peal täpselt kohakuti asetsevat eraldi magnetpead – kummagi kanali jaoks üks.
HTTP-küpsis
Teostus
Küpsistel võib olla aegumistähtaeg, kui kaua veebibrauser neid alles hoiab. Aegumistähtajata küpsised kustutatakse veebibrauseri sulgemisel. Kasutajad võivad ka ise veebibrauseri seadeid muuta, et küpsiste kasutamine oleks keelatud või nad säiliksid vähem, või kustutada neid käsitsi, et säästa kettaruumi ja hoida privaatsust. Viirusetõrjeprogrammid kustutavad sageli teatud küpsised, mis võivad arvutikasutaja privaatsust vähendada.
Magnetofon
Monofooniline ja stereofooniline salvestus
Kuna amatöörtehnikas kasutati linti üldiselt kahesuunaliselt – lindi ühe liikumissuuna puhul salvestati poolele lindi laiusest, lindi lõppemisel pööratakse lint ümber (vahetatakse lindipoolide kohad omavahel või keeratakse kassett ümber) ja salvestamine toimub seejärel ka teisele poolel lindi laiusest. Kinnise lindisilmusega kassettide puhul ümberpööramist ei toimu. Sellisel juhul vajab stereosignaal lindil korraga kahte salvestusrada ehk kokku nelja rada.
Ühte magnethelipeasse võib olla paigutatud ka neli magnetpead, mis võimaldab lindi ümberpööramise asemel kasutada reversit – muuta lindi liikumise suunda. Kassettmagnetofonis toimub revers tavaliselt automaatselt. Poolmagnetofonides on reversi kasutamine pigem haruldane.
HTTP-küpsis
Ajalugu
Nimetus "küpsis" tuleb sarnasusest õnneküpsisega (fortune cookie), sest mõlemad sisaldavad peidetud informatsiooni. Internetis küpsiste kasutamise idee pärineb aastast 1994, kui programmeerija Lou Montulli töötas firmas Netscape Communications, mis arendas elektroonilise kaubanduse rakendusi. Lou ja John Giannandrea koostasid algse Netscape'i küpsise spetsifikatsiooni ning küpsiseid toetas juba samal aastal Mosaic Netscape'i versioon 0,9beta, mis tuli välja 13. oktoobril 1994. Algul kasutati küpsiseid kontrollimaks, kas Netscape'i veebilehe külastajad olid sellel lehel juba varem käinud.
Seansi haldus
Tüüpiliselt saadab lehe esmakülastusel server veebibrauserile seansiküpsise (session cookie), millel on unikaalne väärtus. Kõik järgmised veebibrauseri päringud ei ole serveri jaoks uue külalise päringud, vaid sama unikaalse seansi küpsise ehk ühe kliendi päringud. Server saab meeles pidada kliendi tegevusi ning klient ei pea enam sisestama informatsiooni, mida ta on juba jaganud serveriga. Klient saab ennast sisse logida veebilehele, panna virtuaalsesse ostukorvi tooteid, muuta veebilehe keelt või muuta teistmoodi endale veebilehte isikupärasemaks kõigest ühe küpsise salvestamisega. Seansi halduses on veebibrauseril salvestatud seansiküpsis ja kõik andmed, mis on kliendiga seotud, on serveri andmebaasis. Kuna seansiküpsised tüüpiliselt ei oma aegumistähtaega ja nad unustatakse veebilehe sulgudes, siis peab ka veebiportaalidesse igal külastuskorral sisse logima.
Magnetofon
Monofooniline ja stereofooniline salvestus
Lindi peal võib radu olla aga veelgi rohkem (millele viitab näiteks nimetus 8-track), aga rajad on siis vastavalt kitsamad.
HTTP-küpsis
Isikupärastamine
Küpsiseid võib kasutada ka eelmiste külastuskordade eelistuste meelespidamiseks. Nende küpsiste aegumistähtaeg on pikem, et valitud seaded oleks alles ka pärastpoole. Näiteks sisse logides võib olla valik jäta mind meelde (remember me), mida märkides saadetakse sisse logimisel kliendile lisaks seansiküpsisele veel üks pikemaajaline küpsis, mis sisaldab infot konto identifitseerimiseks. Kuigi veebibrauseri sulgudes kaob ka seansiküpsis, jääb pikemaajaline küpsis alles ning kunagi hiljem samale lehele sattudes tunneb server kliendi ära ning logib ta automaatselt sisse. Sageli jäetakse ka meelde kasutaja keele-eelistused, mistõttu kord veebiportaalis omale sobiva keele valinud klient võib ka järgmisetel külastustel hankida informatsiooni samas keeles. Alles saab hoida ka andmeid, milliseid foorumi teemasid klient on juba lugenud, mitu vastet soovib klient otsingufunktsiooniga saada või millist kujundust soovib klient veebilehel kasutada.
Magnetofon
Monofooniline ja stereofooniline salvestus
Kvadrofoonilise salvestuse jaoks peab kanaleid ja vastavalt salvestusradu olema neli. Kui salvestamisel kasutatakse ainult ühes suunas liikuvat linti, siis saab salvestamiseks kasutada nelja magnetpead sisaldavat stereofoonilist helipead. Stuudiotehnikas annab see lahendus võimaluse kvadrofoonilist salvestust teatava ühilduvuse tasemel taasesitada stereofooniliste stuudiomagnetofonide abil. Amatöörtehnikas tekib olulisi probleeme ja väheste kvadrofooniliste magnetofonide puhul on jäädud stuudiotehnikas kasutatava lahenduse juurde.
HTTP-küpsis
Jälgimine
Jälitamisküpsised (tracking cookie) peavad tavaliselt meeles ainult veebilehe külastust. Külastusstatistikat tegevad programmid saadavad esmakordsel külastusel veebibrauserile küpsise. Iga kord lehele tagasi tulles saadab veebibrauser sama küpsise tagasi ja seetõttu teab ka jälgimisprogramm, et kasutaja on lehel juba käinud ega loe teda mitu korda uueks külastajaks. Sel moel saab külastusstatistikat tegev programm lugeda iga külalist korra ja anda adekvaatsemat infot külaliste arvu kohta ajavahemikus.
Küpsist on võimalik salvestada iga HTTP-päringu jooksul ja seetõttu saavad küpsiseid jagada ka veebilehel sisalduvad failid (pildid, JavaScript, CSS), millele teeb veebibrauser päringu. Kliendi külastatud lehekülgi on võimalik jälgida, kui kõigis nendes lehtedes sisaldub sama domeeni fail (näiteks reklaam). Reklaamifirmad (näiteks Google AdWords) saavad tänu küpsisele siduda külastatud leheküljed ühe kliendiga ja pidada tema veebiharjumuste kohta andmebaasi.
Magnetofon
Mürasummutus
Taasesitamisel tekkiva kuuldeala kõrgsageduslikuma osa müra (kahina) vähendamiseks kasutatakse nõrga kõrgsagedusliku signaali nõrgestamist erinevate võtete abil. Tuntumad neist on dünaamilise müra filtreerimise (DNF) mitmesugused variandid ja Dolby poolt välja töötanud mürasummutuse süsteemi lahendused (DNR).
HTTP-küpsis
Näidispäised
Veebibrauseri pöördumine Google.ee poole
Magnetofon
Dünaamilise müra filtreerimine (DNF)
Dünaamilise müra filtreerimine puhul ei avalda mürasummutussüsteem üldse mingit toimet, kui helis esineb piisavalt tugevaid kõrgema sagedusega komponente, kuid hakkavad neid ja kogu kõrgemate sageduste osa mõnevõrra nõrgestama kui nad langevad madalale tasemele, näiteks alla 30 dB (ehk alla 3%) nominaalnivoost. Sellega muutub heli kõla, kuid ühtlasi nõrgendatakse ka kõrgemasageduslikku müra. Nii jätavad taasesitamisel tugevamad kõrgema sagedusega heli komponendid puutumata, aga nõrgemaid muudetakse kahjuks veelgi nõrgemaks. Sellest siis ka helipildi mõningane tuhmumine. Põhimõtteliselt on DNF puhul võimalik mürasummutussüsteemi parameetreid muuta (häälestada) sõltuvalt salvestise iseärasustest ja kuulaja soovidest, kuid lihtsates seadmetes seda ei võimaldata.
HTTP-küpsis
Näidispäised
Google.ee vastus:
Veebibrauseri uus pöördumine Google.ee poole:
Selles näites külastati esmakordselt google.ee lehte. Google.ee saatis set-cookie käsuga küpsised ning kui google.ee lehele teha järjekordne päring, saadab veebibrauser välja sama küpsise.
Küpsise seadmine PHP-toega veebiserveris
PHP kood: