cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Morality and Partiality
On ka mõõdukamaid tõlgendusi. Olgu impartsialistlik taipamine väide, et kõik inimesed väärivad võrdselt heaolu ja austust; siis impartsialism üldiselt on positsioon, et moraalne inimene on see, kes tunnistab ja hindab impartsialistlikku taipamist ning integreerib seda oma ellu. See integreerimine ei tähenda tingimata vallata laskmist. Mõte, et moraal nõuab toimimist ainult viisil, mida iga mõistlik inimene aktsepteeriks, on impartsialistlik, sest selle järgi väärivad kõik inimesed võrdselt võimalust moraalistandardite asjus sõna sekka öelda. Mõte, et tuleb kinni pidada mis tahes standarditest, mida teistelt oodatakse, on impartsialistlik, sest kuigi standardid seatakse ise, hoidutakse andmast endale või oma sõpradele eesõigusi. Need on mõõdukamad impartsialismi vormid, sest nad lubavad inimese psühholoogiasse ja käitumisse üksjagu erapoolikust. Need formaalsed moraali iseloomustused ei ütle, millist hoolimist ja austust võõrad (või vaenlased) üksteiselt ootaksid või peaksid ootama, kuid impartsialismi vaimu järgi ei saa piirduda ükskõiksusega. Kuidagi peaks sellest, et meiega üheväärsed inimesed on palju halvemas olukorras kui meie, tulenema, et me peaksime midagi ette võtma. Wolfi "mõõdukas impartsialism" hõlmab nimetatud kolm printsiipi.
Kuigi "mõõduka impartsialismi" järgi on erapooletusel moraalis palju vähem keskne roll kui äärmusliku impartsialismi järgi, on selle nõuded moraalselt absoluutsed. Sõltumatult muudest kalutlustest (olgu siis omahuvi või sõprus või armastus) on selle printsiipide rikkumine ebamoraalne. "Mõõdukas impartsialism" ei nõua kõigi inimeste (või tundlike olendite) võrdset väärtustamist, vaid lubab eelistavat sõprust ja armastust. Mõnikord on eelistav tegevus armastatute heaks "mõõduka impartsialismi" järgi ka nõutav: sõprus, armastus ja perekonnasidemed tekitavad erilisi kohustusi, mis tulenevad erilistest ootustest ja erilistest toetamisvõimalustest. Moraalsetes hinnangutes ei ole "mõõduka impartsialismi" järgi erapooletusel kuigi suurt rolli: lahkust ja julmust, tundlikkust ja hoolimatust, ausust, pettust, austust ja manipuleerimist saab märgata ning julgustada või taunida ilma erapooletusele apelleerimata. "Mõõdukal impartsialismil" on rohkesti põhjust julgustada sõprust ja armastust, mis on inimliku õnne mõõtmatu ja sügav allikas ning kõige loomulikum ja tõhusam keskkond moraalitunnete ja -vooruste arendamiseks. Kas partsialistil on midagi, mille pärast nad sellise positsiooniga rahul ei ole? Vähemalt mõned partsialistid leiavad, et sõprust ja armastust väärtustatakse siin valedel põhjustel.
Jutt, et sõprus ja armastus on teatud piirides täiesti lubatav, paneb partsialistide meelest sellised suured asjad, positiivsed hüved, ühele pulgale margikogumise ja golfiga. Partsialistid rõhutavad, et sõprus ja armastus on väärtused omaette. Wolf nõustub sellega, et erapooletu moraal toetab sõprust ja armastust külmalt ega pea neid omaette moraalseteks eesmärkideks. Aga küsimus on Wolfi meelest selles, kui täiuslik ja täielik elujuhis moraal peaks olema.
Kui palju aega, raha ja pingutusi võib suunata armastatutele, kui on olemas teisi, kes on hoopis suuremas hädas? "Mõõdukas impartsialism" ei kirjuta seda täpselt ette, vaid tunnistab kohustust pöörata teistele teatud tähelepanu; selle tähelepanu määr sõltub olukorrast. Ka partsialistid tunnistavad säärast kohustust. Siin ei ole sisulist lahkarvamust, kuigi võib-olla impartsialistid tõmbavad armastatutele suunatud kulutuste piiri madalamale. Kuidas aga on lood täielike kohustega? Kas võib laenata sõbrale korterit abielurikkumiseks? Kas võib sõbra heaks valevannet anda või teda politsei eest peita? Kas võib hääletada kellegi tenuuri poolt ainult sellepärast, et ta on sõber? Kas võib sõbra Bruce Springsteeni kontserdile tasuta sisse lasta? Mõõdukamad impartsialismid on kõigile neile küsimustele vastanud "ei", küllap sellepärast, et kui erapooletu vaatekoht nõuab reegli kehtestamist, siis ta nõuab selle reegli absoluutset järgimist. Ent Wolfi "mõõdukal impartsialismil" ei ole säärast eeldust. Wolf ise kui üks mõistlikest inimestest, kellele tema mõõdukas impartsialism apelleerib, ei paneks sõbra sisselaskmist piletikontrolörile pahaks, isegi kui keegi, kes on öö läbi külma ja vihma käes seisnud, jääb ukse taha, sest piletid lõpevad otsa: sissesaamine on niisugustel juhtudel niikuinii õnneasi. Ja mõni moraalselt vooruslik inimene võiks otsustada lasta sisse oma sõber, kes on tõsine Springsteeni fänn, kuid ei saa pileti ostmist endale lubada. Aga niisugustes asjades tuleb piiri pidada, ja mõõdukas impartsialism ei määra seda piiri kindlaks.
Võtame naise, kes hääletab sõbra tenuuri poolt ainult sellepärast, et ta on sõber. Küllap impartsialist leiaks, et moraal nõuab vähemalt hääletamata jätmist. Partsialisti arvates tähendaks niisugune positsioon lojaalsuse alahindamist ning erapooletu vaatekoha liiga tõsiselt võtmist. Kellel on õigus? Inimesed kipuvad niisugustes vaidlustes oma algset positsiooni süvendama ning oponenti sildistama: impartsialist võiks nimetada partsialisti (või vähemalt kõnealust naist) täiesti põhimõttelagedaks ning partsialist võiks nimetada impartsialisti enesega rahul olevaks, oma õigust taga ajavaks ja külmaks. Wolfi meelest aga peaksid mõlemad leppima sellega, mida teine ütleb. Impartsialisti esimene reaktsioon oleks muidugi mõelda, et tenuuri asjus tuleb sõprus kõrvale jätta (see on ka Wolfi esimene reaktsioon), aga pärast teise poole ärakuulamist on võib-olla kohasem lihtsalt aktsepteerida, et tegu on juhtumiga, milles mõistlikud inimesed on eri meelt. Partsialistile võikski sellest piisata, kui ta just ei arva, et keeldumine oma professionaalsed standardid sõbra heaks kõrvale jätta on ebamoraalne. Wolf ütles eelpool, et kui jutt on sellest, kui palju võib sõbra või armastatu heaks teha, siis asi on piiri tõmbamises. Ent paistab, et siin ei olegi õigupoolest tarvis piiri tõmmata. Selleasemel võib varjutada ala, kus on erineva moraalse toonusega käitumismustrite skaala. Kui on tegu mittemoraalsete väärtustega, siis oleme valmis möönma eelistuste erinevust. Samamoodi võiksime olla sallivad mõningates moraaliküsimustes, ja siin on Wolfi arvates tegu just niisuguse juhtumiga. Mõistliku lahkarvamuse olemasolu komplitseerib aga Wolfi "mõõdukat impartsialismi": raske on tõlgendada moraali tingimust, mis nõuab toimimist standardite järgi, mida kõik mõistlikud inimesed aktsepteeriksid. Tundub, et see nõuab, et meie käitumine vastaks kõige rangematele erapooletuse standarditele, mis jäävad mõistlikkuse piiresse. Ent tunnistamine, et mõnel mõistlikul inimesel on leebemad vaated, peaksid kallutama neid, kes algselt on rangemate vaadetega, lõdvendama oma arvamust moraali absoluutsete nõudmiste kohta. Ideaaljuhul viib see konsensusele lähemale ja tekitab rohkem sallivust. Jääb küll piiripealseid juhtumeid, kus pole selge, mida pidada moraalselt nõutavaks, kuid see pole Wolfi meelest oluline vastuväide.
Mõnel juhtumil ei saa armastuse ja erapoolikuse vahelist pinget seletada mõistliku lahknevusega inimeste standardite vahel, mida teistelt nõutakse. Mis siis, kui sellist lahknevust ei ole, kuid armastuse ja lojaalsuse tõttu ikkagi ei tahaks ta neid nõudmisi täita? Moraal keelab ühemõtteliselt ja mõistab hukka; me võime siiski temaga kaasa tunda. Siis võib-olla erapooletu moraal on vale. Oletame, et naise poeg sooritas kuriteo ja naine peab otsustama, kas peita teda politsei eest. Kui poeg kätte saadakse, läheb tal halvasti, kuid muidu pannakse süütu inimene vangi. Erapooletu moraal muidugi keelab sel juhul poja varjamist. Seisukoht, et poeg tuleb välja anda, on ühitatav naisele kaasatundmisega ja isegi tema vabandamisega, kui ta seda ei suuda teha. Mõnele inimesele aga tundub, et naisel on tõesti mõistlik küsida, kas toimida moraali nõude järgi. Kui ema elu mõte ja identiteet on poja eluga nii sügavalt seotud, miks peaks erapooletu moraali käsk olema otsustav? Naine võib moraali aktsepteerida, anda teistele õiguse teda laita ja karistada, kuid pidada poja heaolu siiski tähtsamaks kui moraalset lunastust. Naist, kes pärast piinavat kaalumist otsustab toimida moraali vastu, võib isegi imetleda ja austada. Just see, et mõnikord ei ole vale toimida armastatu kasuks, hoolimata tunnistamisest, et teised seda tegu õiglaselt taunivad, ongi võib-olla partsialistliku moraali tugevaim motiiv. Sest seda, mida peetakse mõistlikuks, kaldutakse pidama ka moraalseks. Järelikult võidakse arvata, et mõnikord peab olema moraalne käituda viisil, mida isegi mõõdukalt impartsialistlik vaade keelab. Järelikult ei ole isegi mitte mõõdukas impartsialism tingimusteta ning armastus ja sõprus võivad moraalse prioriteedi pärast võistelda erapooletusega. Wolf peab sellist mõttekäiku ekslikuks. Ta ei pea jutuks oleva naise dilemmat erinevate moraalsete kaalutluste konfliktiks, vaid moraali ja armastuse nõudmiste vaheliseks konfliktiks. Valida tuleb moraali järgimise ja eiramise vahel.
Kvatša
Kvatša on mitme riigi rahaühik:
Tenorsaksofon
pisi Tenorsaksofon on saksofoniperekonna keskmise suurusega liige. See on üks kahest kasutatavamast saksofonist, teine on altsaksofon.
Dwayne Johnson
thumb|240px|Dwayne Johnson 2013. aastal Dwayne Douglas Johnson (sündinud 2. mail 1972 Haywardis Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja, WW2 maadleja ja endine Ameerika jalgpalli mängija.
Tenorsaksofon
Tenorsaksofon on B♭-häälestuses transponeeriv muusikainstrument ja selle noodid kirjutatakse viiulivõtmes, nii et pill kõlab noon (oktav pluss suur sekund) madalamalt kui noodikirjas. Tenorsaksofoni ulatus on täpselt oktav madalam kui sopransaksofonil.
Dwayne Johnson
Johnson on tuntud ka The Rock nime all.
Tenorsaksofon
Tenorsaksofonil on suurem huulik kui sopran- ja altsaksofonil ning see on kergesti äratuntav pillitoru käänu järgi huuliku lähedal.
Tenorsaksofoni kasutatakse klassikalises muusikas (nt kammer- ja soolomuusikas), sõjaväeorkestrites ja džässis. Mõnikord kasutatakse seda ka sümfooniaorkestrile kirjutatud muusikas, üks näide on Raveli "Boléro". Tenorsaksofonil on tavaliselt saatefunktsioon, tal võib olla mõne teise puhkpilliga sama partii.
Mark Snow
Ta on pälvinud 19 Emmyt.
Faizon Love
pisi|Love, [[2005]] Faizon Love (õieti Langston Faizon Santisima; sündinud 4. juunil, 1968 Santiago de Cuba, Cubas) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Mark Snow
Tema muusikat kasutati sarjades "Salatoimikud" ja "Kummituselausuja".
Nanatonana mägi
Nanatonana on küngas Madagaskari saare Masoala poolsaare sisemaal. Geograafilised koordinaadid	on 15°44' S,	50°11' E.
Sambia kvatša
Sambia kvatša (inglise keeles kwacha; tähis ZK; ISO kood ZMW, varem ZMK) on Sambia rahaühik. See jaguneb sajaks ngwee ' ks.
Rahaühiku nimi on pärit njandžakeelsest sõnast, mis tähendab koidikut. Ngwee tähendab 'kirgas'.
Nanatonana mägi
Kõrgus merepinnast on umbes 199 m.
Sambia kvatša
Kui Sambia 1964. aastal iseseisvus, võeti rahaühikuna käibele naelsterling. Aastal 1968 asendati see kvatšaga.
Aastal 2013 viidi läbi rahareform. Pärast seda on käibel rahatähed nominaalväärtusega 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 kvatšat ning mündid 5, 10 ja 50 ngwee ' d ning 1 kvatša.
Märtsis 2014 oli euro kurss umbes 8,22 kvatšat.
Harjasvöölane
pisi|[[Pruun-harjasvöölane.]] pisi|[[Chaetophractus vellerosus]] Harjasvöölane (Chaetophractus) on imetajate perekonnast vööliste seltsist vöölaste sugukonnast harjasvöölaste alamsugukonnast.
Taksonoomia, süstemaatika ja klassifikatsioon
Perekonna autor on Leopold Fitzinger (1871). Ta pani perekonnale nimeks Dasyphractus.
Algul olid selle perekonna liigid perekonna Euphractus koosseisus.
Nimetus Chaetophractus on kreekapärane liitsõna, mis annab tähenduseks 'karvane kilp'. Neil on kilbisel harjaselaadsed karvad.
Tüüpliik on Dasypus villosus (Desmerest, 1804), praegu Chaetophractus villosus (pruun-harjasvöölane).
Liigid ja alamliigid on:
Harjasvöölase perekond kuulub vöölaste (Dasypodidae) sugukonna harjasvöölaste alamsugukonda (Euphractinae). Lähim sugulane on perekond kuusvöölane (Euphractus). Kaugem sugulane on perekond Zaedyus samast alamsugukonnast. Harjasvöölaste lähim sugulane on alamsugukond Chlamyphorinae, kuhu kuulub perekond Chlamyphorus. Kaugem sugulane on alamsugukond Tolypeutinae, kuhu teiste hulgas kuuluvad perekonnad keravöölane (Tolypeutes) ja paljassaba (Cabassous). Harjasvöölased ja alamsugukond Tolypeutinae lahknesid molekulaargeneetika andmetel juba oligotseenis üle 33 miljoni aasta tagasi. Perekond harjasvöölane ise lahknes hilismiotseenis umbes 6 miljonit aastat tagasi.
Vanimad fossiilileiud on harjas-pruunvöölase leiud Chapadamalalist Buenos Airese provintsist ja nad dateeritakse pliotseeni umbes 4–3,2 miljonit aastat tagasi.
Levik
Harjasvöölased on Lõuna-Ameerika endeemid. Neid leidub Lõuna-Ameerika kesk- ja lõunaosas, sealhulgas Argentinas, Boliivias, Tšiilis ja Paraguays.
Välimus
pisi|[[Chaetophractus nationi]] Harjasvöölased on väikesed kuni keskmise suurusega vöölased tüvepikkusega umbes 20–36 cm ja sabapikkusega 9–18 cm. Kaal varieerub 0,5–3,5 kg vahel.
Peal on väikestest luuplaadikestest peakilbis, mis ulatub peaaegu ninaotsani. Kõrvad on pigem lühikesed, teineteisest kaugel ja ümarate otstega. Hambad on vöölastel teistsugused kui teistel imetajatel. Hambaemail puudub, hambajuuri on ainult üks. Ülalõualuus on kummalgi pool 9, alalõualuus 9 või 10 niisugust hammast, kokku seega 36–38.
Enamikust teistest vöölastest erinevad harjasvöölased tugeva karvastiku poolest, mis kasvab ka seljakilbisel. Karvad on seljal hele- kuni tumepruunid, alapoolel ja sagedamini tihedama karvaga jäsemetel helepruunid kuni valged.
Seljakilbis on silmatorkavalt lai ja lame ning on jaotatud vöötaolisteks segmentideks, mis nagu peakilbiski koosnevad üksikutest väikestest luuplaadikestest. Kilbise jäiga õla- ja vaagnaosa vahel on 7–9 liikuvat vööd. Kilbise tagumises otsas on plaadikestest üksikud augud, milles on näärmed, mis annavad harjasvöölasteke iseloomuliku lõhna. Lühikesed jalad lõpevad ees ja taga viie küünistega kaitstud varbaga.
Kirjandus
Buenos Aires'', ser. 2a, 1, lk 461–515. R. M. Wetzel 1985. Taxonomy and distribution of armadillos, Dasypodidae. – G. G. Montgomery (toim). The evolution and ecology of armadillos, sloths, and vermilinguas, Smithsonian Institution Press: Wash ington, D.C., lk 23–48.
MacOS High Sierra
macOS High Sierra (versioon 10.13) on operatsioonisüsteemi macOS 14. väljalase, mis ilmus 25. septembril 2017.
macOS High Sierra on macOS Sierra järglane ning sellest järgmine versioon on macOS Mojave. Operatsioonisüsteem on nimetatud Ameerika Ühendriikide California osariigis asuva Sierra mäestiku järgi. macOS High Sierra keskendub uuele tehnoloogiale ja süsteemi jõudlusele.
macOS High Sierra on viimane Macintosh operatsioonisüsteem, mis toetab 32-bitiseid rakendusi, ning viimane operatsioonisüsteem, mis toetab vanemaid Macintoshi arvuteid.
Eric Clapton (album)
"Eric Clapton" on Eric Claptoni esimene sooloplaat, mis ilmus 1970. aasta augustis.
MacOS High Sierra
Süsteeminõuded
Toetatud Macintoshi arvutid:
Eric Clapton (album)
Albumit salvestati 1969. aasta novembrist kuni 1970. aasta jaanuarini USA-s Los Angeleses pärast kontserditurneed ansambliga Delaney & Bonnie. Clapton kasutas taustabändina samu muusikuid, kes tegid kaasa sellel turneel. Samuti oli enamiku laulude kaasautoriks Delaney ja Bonnie Bramlett. Plaadil on Clapton rohkem vaoshoitud kui oma varasematel salvestistel. Album on olemuselt bluusi ja roki segu, kuid sisse on segatud ka R&B-d, kantrit, gosplit ja poppi.
MacOS High Sierra
Probleemid
macOS High Sierras (versioon 10.13) oli turbeprobleem, kus kasutaja sai operatsioonisüsteemis teha administraatori nimel muudatusi, kui sisestas kasutajanimeks "root" ja jättis paroolivälja tühjaks.
Autoimmuunhaigus
Autoimmuunhaigus (lühend AIH) on perekondlik ja/või krooniline haiguslik seisund, mida põhjustab immuunsüsteemi rakkude ebaadekvaatne tegevus. Patoloogilise immuunvastuse korral kaob enamasti immuuntolerantsus ja immuunreaktsioonid (sh immuunvastus ja füsioloogilistest piiridest väljunud autoimmuunsus), mille korral autoantikehade antigeenideks keha enda rakud ja koed, on suunatud nende vastu.
Eric Clapton (album)
2006. aasta Delux CD väljalase
CD 1 (Tom Dowdi mix)
MacOS High Sierra
Probleemid
Viga parandati samal päeval, kui probleem ilmsiks tuli.
Autoimmuunhaigus
Autoimmuunhaigus võib hõlmata ühte elundit või sama liiki kude või rakke, ensüüme, retseptoreid mitmel pool organismis.
Eric Clapton (album)
2006. aasta Delux CD väljalase
Lood 1–11 ilmusid 1970. aasta väljalaskel. Lugu nr 12 avaldati esmakordselt 1999. aastal, Claptoni kogumiku "Blues" limiteeritud väljaande lisa CD-l. Lugu nr 13 ilmus esmakordselt King Curtise 1970. aasta albumil "Get Ready". Lugu nr 14 avaldati esmakordselt.
CD 2 (Delaney Bramletti mix)
Autoimmuunhaigus
Paljude autoimmuunhaiguste korral on tegemist autoimmuunse põletikuga.
Pavel Voronov
Ta oli kindralleitnandina Tallinna garnisoni ülem ja 1905. aasta revolutsiooni aegse sõjaseisukorra ajutine kindralkuberner (10. detsember 1905 – 24. detsember 1905) Tallinnas.
Autoimmuunhaigus
Autoimmuunhaiguste põhjused on seni teadmata. Tõenäoliselt mängib olulist rolli ka geneetika – autoimmuunhaigusi peetakse geneetilise soodumusega haigusteks. On leitud üle 20 geeni-kodeerivaid tsütokiine, valke, kostimukatoorseid molekule ja koretseptoreid, mille deletsioon või üleekspressioon soodustab autoimmuunhaiguste teket.
Inimestel
Arvatakse, et autoantikehade ja autoreaktiivsete lümfotsüütidega on võimalik teatud haiguste ülekanne raseduse ajal emalt lootele.
Eristatakse monogeenseid autoimmuunhaigusi, näiteks põhjustab autoimmuunset polüendokrinopaatia-kandidiaas-ektodermaalset düstroofiat (APEDECit) AIRE geeni defekt.
Kõrvpaju
Taim kasvab Eestis niitudel, madalsoodes, võsastikes. Taim on Eestis tavaline.
Autoimmuunhaigus
Inimestel
Tänapäeval on kirjeldatud ligi 60 autoimmuunse tekkemehhanismiga haigust, kusjuures üks inimene võib korraga põdeda kaht või enamat autoimmuunhaigust.
Tuntumad autoimmuunhaigused on näiteks liigeseid kahjustav reumatoidartriit, kesknärvisüsteemi ründav hulgikoldeline skleroos (sclerosis multiplex), glomerulonefriit, luupus ning tõenäoliselt ka kõhunäärme insuliini tootvaid rakke (Langerhansi saarte beetarakke) hävitav lapseea suhkurtõbi (diabetes juvenilis) ja psoriaas.
Eric Clapton (album)
2006. aasta Delux CD väljalase
"After Midnight" anti välja esimest korda Claptoni 1988. aasta kogumikul Crossroads. "Comin’ Home" ja "Groupie (Superstar)" avaldati esimest korda 1969. aasta Delaney & Bonnie and Friendsi singlil. Kõik ülejäänud lood avaldati esmakordselt.
Autoimmuunhaigus
Inimestel
Autoimmuunhaiguste näiteid
Autoimmuunhaiguste ravi seni ei tunta, sümptomaatikat püütakse maha suruda tavaliselt immuunsüsteemi mahasuruvate ravimitega, et vähendada ebaadekvaatset immuunvastust (immuunreaktsioone).
Eestis määrab patsientidele ravimeid vastav eriarst (vastavalt elundi(te) haaratusele) – kas dermatoloog, neuroloog, endokrinoloog, reumatoloog, allergoloog jne – või perearst.
AIH on naiste hulgas rohkem levinud kui meeste hulgas: peaaegu 75% autoimmuunhaigusi põdevatest ameeriklastest on naised. Kuid meestel kalduvad autoimmuunhaigused olema tõsisemad. Selliste sooliste erinevuste põhjused on ebaselged.
Autoantikehad
Autoimmuunhaigusi põdevate patsientide verest tuvastatakse haigusele iseloomulikke autoantikehi – need on võetud autoimmuunhaiguste markeriks. Sümptomaatika ja autoantikehade abil määratakse diagnoos.
Indutseeritud autoimmuunsus
Pärast rüümuse siirdamist võib välja kujuneda autoimmuunne sündroom.
Patogenees
Autoimmuunhaiguste patogeneesiga seostatakse ka beetaendorfiine: oletatakse, et immunosupressioon tuleneb immuuntekkeliste (seoseliste) põletikuliste haiguslike seisundite korral tsütokiinide suurenenud sünteesist ja eritamisest, mis stimuleerib ka beetaendorfiinide teket nii näärmehüpofüüsi kui ka lümfotsüütide poolt ning see omakorda inhibeerib T-abistajarakkude talitlust ja võimalik, et reguleerib ka antikehade tootmist.
Ajaloolist
1904. aastal avastasid Donath ja Landsteiner, et äkkhootise külma hemoglobinuuria on autoimmuunhaigus ning on seotud hemolüütiliste autoantikehadega.
Eric Clapton (album)
2010. aasta rariteetide väljalase
Sellel plaadil on salvestatud palad, mis olid enamikul Delux-väljalaske teisel CD-l. Tegu oli varem avaldamata lugudega.
Philip Tagg
pisi|Philip Tagg (2014) Philip Tagg (sündinud 1944 Northamptonshire'i krahvkonnas Oundle'is) on briti muusikateadlane, kes on avaldanud mõjukaid raamatuid popmuusika ja muusikasemiootika vallas. Tagg on Rahvusvahelise Popmuusikauuringute Assotsiatsiooni (International Association for the Study of Popular Music, IASPM) ja võrgustiku Network for the Inclusion of Music in Music Studies (NIMiMS) asutajaliige.
Elulugu
Aastail 1957–1962 õppis Tagg Cambridge'is The Leys Schoolis. Tema kujunemisel muusikuks ja mõtlejaks mängis olulist rolli oreliõpetaja Ken Naylor. Muusikahariduse sai ta Cambridge'i Ülikoolis (1962–1965) ning omandas seejärel muusika- ja keeleõpetaja diplomi Manchesteri Ülikoolis (1965–1966). Noorusaastail saatis Taggi mõningane edu kooriheliloojana. Tema hümn "Duo Seraphim" kanti ette 1963. aasta kolmainupüha (Trinity Sunday) hommikujumalateenistusel, kus Cambridge'i King's College'i koori juhatas David Willcocks. 1964. aastal kandis BBC tema teose "Preces and Responses" üle Edingtoni Festivalilt. Tagg töötas vabatahtlikuna 1963. aasta Aldeburghi Festivalil. Sel ajal tegutses ta ka klahvpillimängijana ühes Šoti kantritantsu ja kahes pop-rocki / souli / kaasaegse R&B bändis.
Heidutatuna väljavaateist, mida 1966. aastal pakkus muusikaõpetaja elukutse, kolis Tagg Rootsi Filipstadi, kus ta õpetas inglise keelt, juhatas noorteklubi ja mängis klahvpille kahes kohalikus bändis (1966–1968). Olles otsustanud keeleõpetajaks ümber spetsialiseeruda, õppis Tagg Göteborgi Ülikoolis (1968–1971), säilitades sideme muusikaga Göteborgi Kammerkooris laulmise ja koorile muusika seadmise kaudu. 1969. aastal kohtus ta Rootsi muusikateadlase Jan Lingiga. Mõistes, et Taggil on kogemusi nii klassikalise kui ka popmuusika vallas, palus Ling teda endale appi Rootsi valitsuse poolt talle ülesandeks seatud uue muusikaõpetajate haridusprogrammi (SÄMUS) käivitamisel Göteborgis.
Nii programmis SÄMUS (1971–1977) kui hiljem Göteborgi Ülikooli muusikateaduse osakonnas (1977–1991) õpetas Tagg klaverisaadet, muusikateooriat ning kursust muusika ja ühiskonna seostest. Töö käigus esile kerkinud probleemid ajendasid teda välja arendama meetodit, millega analüüsida eri tüüpi popmuusika struktuuri- ja tähenduserisusi. Tulemused on näha doktoridissertatsioonis telesarja "Kojak" tunnusmuusikast (1979) ning ulatuslikes retseptsioonitestides, millel põhineb raamat "Ten Little Title Tunes" (2003). Sel ajal tegutses Tagg ka laululooja ja klahvpillimängijana vasakpoolses "rokk-kabaree" bändis Röda Kapellet (1972–1976). Juunis 1981 korraldas ta koos Gerard Kempersi ja David Horniga Amsterdamis esimese rahvusvahelise popmuusikauuringute konverentsi, mille tulemusena moodustati Rahvusvaheline Popmuusikauuringute Assotsiatsioon (IASPM, International Association for the Study of Popular Music).
2000. aastal asutasid Bob Clarida ja Philip Tagg kirjastuse Mass Media Music Scholars’ Press (MMMSP), New Yorgi osariigis registreeritud mittetulundusliku ettevõtte, mille eesmärgiks on levitada muusikateaduslikke kirjutisi muusikast massimeedias.
Heidutatuna Inglismaa ülikoolisüsteemi üha suurenevast bürokraatlikust jäikusest, kolis Tagg 2002. aastal Kanadasse, et asuda professorina tööle Montréali Ülikoolis, kus tema põhiülesandeks oli käivitada popmuusikauuringud ülikooli muusikaosakonnas (2002–2009). Jaanuaris 2010 naasis ta pensionärina Inglismaale, kus kirjutab tänini raamatuid ja avaldab hariduslik-meelelahutuslikke (edutainment) videoid.
2015. aasta juulikuu seisuga on Tagg Leeds Becketti ja Salfordi ülikooli külalisprofessor.
Semiootiline muusikaanalüüs
Taggi muusikaalastest töödest on ilmselt enim tuntud tema muusikaanalüüsid. Valides analüüsiobjektid peamiselt popmuusika vallast, rõhutab ta mittenoodistatavate muusikaliste väljendusvahendite olulist rolli ning tavakuulajate tajureaktsioonide arvestamise tähtsust selle mõistmisel, "kuidas muusika mida kellele millise mõjuga vahendab" tänases maailmas. Ta on muusikaanalüüsi tarbeks kohandanud Charles Seegeri mõistet "museem", mis on teatud tingimustel ja teatud moel piiritletud väikseim terviklik muusikaline üksus. Tagg kasutab "museemi" kontseptsiooni näitamaks, kuidas taoliste üksuste kombinatsioone kasutatakse nii sünkriitiliste (intensionaalsete) ehk ühes ajahetkes tajutavate muusikaliste vormistruktuuride kui ka diataktiliste (ekstensionaalsete) ehk aja jooksul kujunevate vormistruktuuride loomiseks. Taggi väitel on seesuguseid struktuurikombinatsioone võimalik tähenduslikuna mõista märgitüpoloogia alusel, mis sisaldab anafoone (helilisi, taktiilseid, kineetilisi, sotsiaalseid), stiilimärke (muusikastiili määratlevad tunnused, žanrisünekdohhid ehk ühe žanri sisesed rütmilised-intonatsioonilised pars pro toto osutused teis(t)ele žanri(de)le ja kultuurikontekstidele jne) ning episoodimarkereid (muusikateose eri vormiosi piiritlevad struktuurid). Taggi semiootiline teooria on põhimõtteliselt peirceilik, kuid sel on olulisi ühisjooni ka Umberto Eco konnotatsiooniteooriaga.
Taggi originaalne muusikaanalüüsi meetod ehk museemiline analüüs tugineb kahele alusele. Esiteks, analüüsiobjekti kohta käiva metamuusikalise informatsiooni kogumine (retseptsioonitestid, kuulajate arvamused-hinnangud, etnograafilised tähelepanekud jne), mis võimaldab teha esialgseid intersubjektiivsusel põhinevaid oletusi analüüsiobjekti paramuusikalise tähendusvälja (paramusical field of connotation, PFMC) kohta. Paramuusikalise tähendusvälja all peab Tagg silmas analüüsiobjektiga lahutamatult kaasnevat muusikavälist seoste- ehk tähendusvälja, mis on muusikaväline küll ainult selles mõttes, et moodustub algselt mitte muusikalistest, vaid põhiliselt pildilistest ja sõnalistest vormidest-struktuuridest, mis eksisteerivad vastuvõtja teadvuses olenemata sellest, kas ta parasjagu analüüsiobjektiks olevat muusikat kuulab või mitte. Siiski on kõlav muusika see, mis need tähendused kuulaja jaoks esile toob ja üht või teist tüüpi tähendusväljaks seob, s.t need "mittemuusikalised" assotsiatsioonid või tähendused kerkivad vastuvõtvas teadvuses esile samaaegselt, rööbiti, koos muusikaga. Seetõttu kasutabki Tagg oma töödes "muusikavälise" või "mittemuusikalise" asemel mõistet "paramuusikaline" (< kr para kõrval, juures). Museemilise analüüsi teiseks aluseks on analüüsiobjekti mõtestamine struktuurilisele sarnasusele tugineva intertekstuaalse (interobjektiivse) võrdluse põhjal. Viimane tähendab, et analüüsiobjektiks olevale muusikale otsitakse kõrvale teisi muusikaid (s.t interobjektiivset võrdlusmaterjali), mis: [1] kõlaks sarnaselt analüüsiobjektiga ja sisaldaks samu või väga sarnaseid muusikalisi karakteristikuid (museeme); ning [2] võimaldaks tuvastada analüüsiobjektiga samade või väga sarnaste paramuusikaliste tähenduste esilekerkimist (nt võrreldava muusikapala pealkirja, laulusõnade, programmilise teksti, CD-kaanepildi, kontserdiplakati kujunduse jm või selle pala kasutuste, nt filmi-, teatri- või tantsuetenduse konteksti kaudu). Interobjektiivse võrdlusmaterjali eri näited peavad kuuluma samasse muusikakultuuri, mis analüüsiobjektiks olev muusikagi, "sest on äärmiselt ebatõenäoline, et üks ja sama muusikaline struktuur [...] võiks kahes radikaalselt erinevas muusikakultuuris tähendada üht ja sama asja."
Museemiline analüüs ehk muusikaliste tähistajate ja tähistatavate tuvastamine tugineb Taggi sõnul kahele verifitseeritavale argumendile:
Muusikateooria oskussõnavara reform
2011. aastast alates on Tagg tegelenud muusikateooria oskussõnavara reformimisega. Tema lähtekohaks on kaks arusaama:
Thor (film)
"Thor" on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide mängufilm superkangelasest Thorist. Linateos põhineb samanimelisel koomiksil (Marvel Comics). "Thori" lavastas Kenneth Branagh ja peaosalist kehastab Chris Hemsworth.
Philip Tagg
Tunnustus
2014. aasta juunis andis Rahvusvaheline Semiootika Instituut (International Semiotics Institute) Taggile elutööauhinna (Lifetime Recognition Award).
Kartuli tänav
Kartuli tänav (saksa keeles Kartoffelstraße) on tänav Tartus Supilinnas.
Kartuli tänav algab Herne tänaval ja lõpeb Emajõe tänaval.
Tänav on 270 meetrit pikk.
Soome siseministeerium
Soome siseministeerium (soome: Sisäasiaministeriö rootsi: Inrikesministeriet) on Soome valitsusasutus, asukohaga Helsingi, Kirkkokatu 12.
Ministeeriumi juhib siseminister.
Tegevusalad
Ministeeriumi vastutusel on näiteks:
David Duchovny
thumb|David Duchovny, 2007 David William Duchovny (sündinud 7. augustil 1960 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Töökuulsuse orden
Töökuulsuse orden oli Nõukogude Liidu orden, mis loodi Kuulsuse ordeni tsiviilvastena, ning sellega autasustati isikuid väljapaistvate töösaavutuste eest. Ordenit anti välja kolmes järgus (kõrgeim oli I järk). Isik, keda oli autasustatud ordeni III järguga, pälvis järgnevate väljapaistvate tegude eest ordeni kõrgema järguga. Ordeniga kaasnesid mitmed materiaalsed hüved, näiteks pensionitõus ja tasuta sõit ühissõidukites.
David Duchovny
Ta on võitnud Kuldgloobuse oma osade eest sarjades "Salatoimikud" (FBI agent Fox Mulder) ja "Californication" (Hank Moody).
Klarett
Apteeker oli kohustatud saatma seda veini "ilma tasuta, maitsmiseks, sõbraliku tunnustuse täheks" raehärradele raekotta.
Töökuulsuse orden
pisi|Töökuulsuse ordeni 1. järk
Klarett
Inglise keeles nimetatakse klaretiks punaseid Bordeaux' veine.
Töökuulsuse orden
Ordeniga on kokku autasustatud 1. jaanuari 1995 seisuga:
I klass – 952
Eesti NSV
Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga autasustatud:
I klass – 6
II klass – 245
Viimane autasustamine Töökuulsuse ordeniga Eesti NSV-s toimus aastal 1988, kui autasustatutele anti üle 2 II klassi ordenit.
I klassi ordeni pälvisid: Anna Fedotova (Ranna sovhoosi lüpsja), Hilja Kont (Leiburi kondiiter), Hilma Kool (Koeru sovhoosi seatalitaja), Ants Lehtme (Saida sovhoosi traktorist), Maimo Lõppe (kalurikolhoosi töötaja) ja Tadeuš Pupkevitš (Eesti Põlevkivi Narva karjääri ekskavaatori brigaadi brigadir).
Pitšajevo rajoon
Pitšajevo rajoon (vene keeles Пичаевский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Pitšajevo küla.
Rajoon piirneb kirdes Penza oblasti Zemettšino ja Bašmakovo rajooni, kagus Gavrilovka rajooni, lõunas Bondari rajooni, läänes Sosnovka rajooni ja loodes Moršanski rajooniga.
Rajooni pindala on 1294 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 825, 2009. aastal 14 364 ja 2002. aastal 16 542.
Pitšajevo rajoonis on 60 asulat, mis kuuluvad 10 külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kašma, Bolšoi Lomoviss ja Kerša.
ZK
ZK võib tähendada järgmist:
Năvodari
Năvodari (ajaloolised nimed Carachioi, Caracoium, türgi keeles Kara Koyum) on linn Rumeenias Constanța maakonnas. Linn asub ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas, Musta mere ja Tașauli järve ning Corbu järve vahel.
Linna haldusalasse kuulub üks küla: Mamaia-Sat.
Asulat on esmamainitud 1421. aastal, Rumeenia koosseisus on alates 1877. aastal. Praeguse nime sai Năvodari 1927. aastal. 1954. aastal hakati Năvodarisse rajama superfosfaadi ja väävelhappe tehast, mis valmis 1957. aastal. Linnaõigused anti Năvodarile 1968. aasta detsembris.
Pisa
Pisa on linn ja ühtlasi vald Itaalias Toscana maakonnas, Pisa provintsi halduskeskus.
Ajalugu
Keskajal nautis Pisa linn tänu oma tugevale laevastikule ülemvõimu Vahemere lääneosas. Jõukuse tõid kaubandussidemed Hispaania ja Põhja-Aafrikaga. Pisa vabariigi langus algas 1284, mil linn langes Genova alla. 1406 alistus Pisa Firenzele.
Teises maailmasõjas 1944. aastal sai Pisa tugevasti kannatada.
pisi|upright|[[Pisa torn]]
Transport
Pisas asub Galileo Galilei lennujaam.
Vera Leonova
Vera Aleksandrovna Leonova (vene keeles Вера Александровна Леонова; sündinud 23. novembril 1980 Moskvas Nõukogude Liidus ) on Venemaa munitsipaalpoliitik, Moskva omavalitsustegelane ja urbanist. Ta lõpetas 2003. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli kiitusega erialal "lingvistika ja kultuurivaheline kommunikatsioon", 2005. aastal Pariisi Ülikooli magistrantuuri kiitusega erialal "keskaja kirjandus" ning 2010. aastal Oxfordi Brookesi Ülikooli kiitusega. Viimasest sai ta magistrikraadi ärijuhtimises (MBA) erialal "kinnisvara ja linna arendamine". Ta töötas aastatel 2005–2011 Moskva kinnisvaraarendusfirmas RDI Group projektijuhina ja 2013–2014 Moskvas asuva konsultatsioonifirma Strelka projektidirektorina.
Aastatel 2014–2015 töötas ta linnaehituse, arhitektuuri, linnade majanduse ja strateegilise juhtimise valdkonnas iga-aastasi rahvusvahelisi konverentse korraldava mittetulundusühingu Moskva Urbanistikafoorum tegevdirektorina.
2015. aastast on Leonova Kõrgema Majanduskooli Võssokovski-nimelise kõrgema urbanistikakooli asedekaan.
Moskva kohalikud valimised (2017)
Leonova kandideeris kohaliku omavalitsuse valimistel Moskva Zamoskvoretšje rajoonis viiemandaadilises valimisringkonnas ja tuli 33 kandidaadi seas häälte arvult esimeseks. Kandidaadiks esitas teda poliitiline partei Jabloko. Leonovast sai üks Zamoskvoretšje munitsipaalringkonna kümnest saadikust (6 saadikukohta said Ühtse Venemaa ja 4 Jabloko esindajad ). Mandaat kehtib kuni järgmiste valimisteni 2022. aastal.
Isiklikku
Leonova valdab vene, inglise, prantsuse ja hispaania keelt. Tema hobide seas on klassikaline muusika.
Windows 95
Windows 95 on Microsofti graafilise kasutajaliidesega operatsioonisüsteem, mis väljastati 24. augustil 1995. Võrreldes varasemate Windowsi toodetega oli see tehnilisest aspektist suur edasiminek. Tootearenduse käigus nimetati operatsioonisüsteemi Windows 4.0-ks ja ka tema ametliku koodnime Chicago järgi.
Operatsioonisüsteemi Windows 95 on sisse ehitatud Microsofti seni eraldiseisev MS-DOS ja erinevad Windowsi tooted. Selles oli olulisi uuendusi, mida selle eelkäijal, Windows 3.1, ei olnud. Tähelepanuväärseimad uuendused olid uus graafiline kasutajaliides (GUI) ja lihtsustatud isehäälestumise ehk plug-and-play toetus, mis lihtsustas seadmete arvutiga ühendamist. Suuremaid muudatusi tehti ka operatsioonisüsteemi põhikoodis, millest kõige tähtsam oli üleminek 16-bitiselt arhitektuurilt multitegumtööd võimaldavale 32-bitisele arhitektuurile.
Koos suure turunduskampaaniaga saatis Windows 95 turul suurepärane edu. Üsna pea sai sellest kõige populaarsem operatsioonisüsteem. Sellega tulid veel kaasa arvukad funktsioonid ja omadused, mis on muutunud Windowsile iseloomulikeks, näiteks tegumiriba ja "Start"-nupp. Arvati, et Windows 95 põhjustas konkurentide, sh OS/2-e pankrottimineku, ja selle tõttu kaevati Microsoft kohtusse.
Lapi paju
Lapi paju (Salix lapponum) on taimeliik pajuliste sugukonnast paju  perekonnast.
Windows 95
Arendus
Esialgse Windows 95 kavandi juured viivad 1992. aasta märtsi , aega vahetult pärast Windows 3.1 turuletulekut. Sel ajal veel arendati Windows for Workgroups 3.1 ja Windows NT 3.1. Microsoft planeeris uut ja innovatiivset Windowsi versioon, mille koodnimi oli Cairo. Cairo pidi olema Microsofti Windows NT-l põhinev uue põlvkonna operatsioonisüsteem ning sisaldama uut kasutajaliidest ja objektipõhist failisüsteemi, aga seda ei plaanitud tootmisse lasta enne 1994. aastat. Cairo jõudis küll turule 1996. aasta juulis Windows NT 4.0 kujul, aga sellel puudus varem planeeritud objektipõhine failisüsteem, mis hiljem kujunes WinFS-iks.
Samal ajal, kui Windows 3.1 jõudis turule, tõi IBM turule oma operatsioonisüsteemi OS/2 uue versiooni OS/2 2.0. Microsoft mõistis, et nad vajavad uuendatud Windowsi versiooni, mis toetaks 32-bitiseid rakendusi ja multitegumtööd, aga samas suudaks töötada väiksema jõudlusega arvutitel, mille jaoks Windows NT ei olnud mõeldud. Nii hakati välja töötama uut Windowsi versiooni, mille koodnimeks sai Chicago ja mis pidi jõudma turule 1993. aasta lõpus. Selle järgi hakati seda kutsuma Windows 93-ks. Esialgu otsustati, et uut kasutajaliidest ei lisata, kuna seda plaaniti Cairole. Esialgne eesmärk Chicagoga oli teha ainult paigaldus, seadistamine ja võrgundus lihtsamaks. Chicago pidi turule jõudma koos MS-DOS 7.0-ga, pakkudes kasutajale veelgi integreeritumat kasutuskogemust ja muutes teiste firmade jaoks DOSi kloonide tegemise kasutuks. MS-DOS 7.0 oli sel ajal arenduses koodnimega Jaguar ja pidi kasutaja soovil suutma joosta Windows 3.1-l põhineval 32-bitisel kaitstud kernelil Cougar, et paremini võistelda DR-DOS-iga. Chicago projekti juhtis Brad Silverberg, kes oli toona Microsofti kodusüsteemide osakonna vanem asepresident. Microsofti toonane tooteplaan nägi välja selline:
Esimene Chicago funktsioonide spetsifikatsiooni kavand sai valmis 30. septembril 1992. Cougarist sai Chicago kernel.
Beetaversioon
Enne Windows 95 väljalaset pakuti USA ja Suurbritannia kasutajatele UWindows 95 Preview Programi raames võimalust operatsioonisüsteemi proovida. USAs saadeti 19,95 dollari eest ja Suurbritannias 19,95 naela eest ostjatele 3,5" flopiketaste komplekt, mille abil sai Windows 95 installida kas uuendusena Windows 3.1-le või uue operatsioonisüsteemina tühjale arvutile. Programmis osalejad said ka tasuta proovida The Microsoft Networki (MSN) võrguteenust, mis tuli kaasa Windows 95-ga. Prooviversioon aegus novembris 1995, seejärel said selle kasutajad osta Windows 95 täisversiooni. Tehti mõned versioonid, mida pole lekitatud siiani, näiteks Chicago 30.
Enne Windows 95 anti sellest välja mitmeid beetaversioone:
Väljalase
Windows 95 reklaamiti klippidega, mis sisaldasid Rolling Stonesi 1981 singlit "Start Me Up", mis oli reklaamides viide operatsioonisüsteemis esimest korda sisalduvale "Start"-nupule. Kuulutati avalikult, et Microsoft maksis ansamblile 8 kuni 14 miljonit dollarit nende loo kasutamise eest Windows 95 reklaamikampaanias. Microsoft aga väitis, et see oli aga ansambli enda levitatud kuulujutt, et tõsta oma turuväärtust, ja Microsoft maksis neile ainult murdosa sellest summast. Operatsioonisüsteemi reklaamimiseks ja selle funktsioonide tutvustamiseks anti välja ka pooletunnine turundusvideo, mida reklaamiti kui "maailma esimest küberkomöödiat". Seal näitlesid Jennifer Aniston ja Matthew Perry.
Suurbritannias sai sealne suurim arvutikett PC World suure koguse Windows 95 plakatite ja müügimaterjalidega kaste ja paljud poeketid avasid uksed südaööl, et müüa esimesi Windows 95 eksemplare. Klientide arv oli tunduvalt väiksem, kui reklaamidest paistis. Londonis jagas Microsoft inimestele tasuta ajalehti.
USAs New Yorgis valgustati Empire State Building nii, et sealse valgusinstallatsiooni värvid vastaksid Windowsi logo omadele. Kanadas Torontos riputati CN Toweri külge 100 meetri pikkune loosung. Inglismaal jagati tasuta ajalehte The Times, mille miljoni eksemplari eest maksis Microsoft 1,5 miljonit.
Arhitektuur
pisi|Arhitektuurijoonis
Windows 95 oli välja töötatud nii, et see ühilduks võimalikult hästi olemasolevate MS-DOSi ja 16-bitiste Windowsi rakendustega ning seadmete draiveritega, pakkudes veel stabiilsemat ja paremini töötavat süsteemi. Windows 95 tehniline arhitektuur on Windows for Workgroups 3.1 enhanced mode 'i edasiarendus. Opereeriva süsteemi madalaim tase koosneb suurest hulgast 32-bitises kaitstud töörežiimis jooksvatest virtuaalsetest seadmedraiveritest (VxD) ja ühest või enamast virtuaalsest DOS-arvutist, mis jooksevad virtuaalsel 8086-töörežiimil. Virtuaalsed seadmedraiverid vastutavad füüsiliste seadmete eest, näiteks video- ja võrgukaardid, imiteerides virtuaalseid seadmeid, mida kasutavad virtuaalsed arvutid, või pakkudes eri süsteemiteenuseid. Kolm kõige tähtsamat virtuaalset seadmedraiverit on
Real Virtuality
Real Virtuality on patenditud arvutimängu mootor, mis on arendatud Bohemia Interactive Studio poolt (lüh. BIS). Algselt oli selle nimi Poseidon ning seda mängumootorit kasutati esmakordselt sõjasimulaatoris Operation Flashpoint, aga see on leidnud rakendust ka Arma, Arma 2 ja Arma 3 sõjasimulaatorites. Samuti on seda kasutatud sõjaväe treeningsimulaatorites VBS1 ja VBS2.
Versioonid
Mängumootoril on neli erinevat versiooni
Windows 95
Arhitektuur
Win32 rakendusliides on rakendatud kolme mooduli abil, millest kumbki koosneb 16- ja 32-bitisest komponendist:
Shizuka Arakawa
Shizuka Arakawa (jaapani keeles 荒川 静香 (Arakawa Shizuka); sündinud 29. detsembril 1981 Shinagawas) on Jaapani iluuisutaja.
Ta sündis Tokios Shinagawas, aga kasvas üles Miyagi prefektuuri keskuses Sendai linnas. Ta on Koichi ja Sachi Arakawa ainus laps. Ta sai nime jaapani 12. sajandi õukonnatantsija Shizuka Gozeni järgi.
2000. aasta märtsis astus ta Waseda ülikooli ja lõpetas 2004. aastal selle sotsiaalteaduste bakalaureusena. Kõigest mõni päev pärast lõpueksamite sooritamist tuli ta maailmameistriks.
Sportlaskarjäär
Arakawa hakkas uisutama viieaastaselt ja astus kohalikku uisukooli. Seitsme-aastaselt hakkas ta võtma balletitunde ja õppima Hiroshi Nagakubo käe all, kes esindas Jaapanit paarissõidus 1972. aasta taliolümpiamängudel. Kaheksa-aastaselt hüppas ta juba kolmekordse salchow 'i.
1997 tuli ta Jaapani meistrivõistlustel täiskasvanute seas Fumie Suguri järel teiseks, 1998 juba Suguri ees esimeseks ja pääses olümpiamängudele koduses Naganos. Ta saavutas 13. koha, olles edukaim Jaapani iluuisutaja. Samal aastal osales ta ka maailmameistrivõistlustel Minneapolises, saavutades küll 22. koha, aga seegi oli Jaapani paremuselt teine tulemus.
2000 jäi Arakawa Jaapani meistrivõistlustel alles 5. kohale (võitis Chisato Shina, Fumio Suguri oli 3.) ega pääsenud suurvõistlustele.
Naiseks olemise kunst
Autori käsitluses on igas naises sünnihetkel olemas eluterve arhetüüpide palett: elurõõmus Tütarlaps, sensuaalne Armastaja, hoolitsev ja hoolitsetud Perenaine ning väärikas Kuninganna. Ema arhetüüp sisaldub Perenaise arhetüübis. Kasvatus, elukogemus ja ühiskondlikud tabud võivad pärssida mõnede arhetüüpide arengut (näiteks ignoreerimine lapsepõlves vähendab lootusi hilisemas elus enesekindla Kuningannana esineda ja vanemlikustatud lapse staatus asendab Tütarlapse muretuse vastutuse koormaga) või – vastupidi – sundida neid hoopis üleeksponeerima (madal enesekindlus võib viia eluterve Armastaja iga hinna eest tähelepanu poole püüdleva variarhetüübi rüppe). Kui arhetüüp ei saa esineda oma eluterves vormis, avaldub see üle- või alakompenseeriva variarhetüübina. Näiteks Tütarlapse nõrgad variarhetüübid on Kuivik (Tütarlapse energia puudub täiesti) ja Inetu Pardipoeg; ülekompenseerivad varjud on Naiivitar ja Amatsoon (ülevõimendatud Tütarlapse energiale lisanduvad mehelikud omadused).
Kuna erinevad eluolukorrad vajavad erinevate arhetüüpide sekkumist, on autori käsitluses tasakaalus elu jaoks tarvis saavutada hea läbisaam kõigi arhetüüpidega. Variarhetüübid ei ole läbinisti halvad – näiteks naissportlased vajavad Amatsooni energiat oma alal läbilöömiseks – kuid pikaaegne ja teadvustamata püsimine variarhetüüpide vallas hakkab kurnama nii naist ennast kui teda ümbritsevaid inimesi. Seetõttu ongi raamatus ka praktilised näpunäited, kuidas end ühes või teises arhetüübis kindlamalt tunda, neid endas taasäratada ja kuidas needsamad arhetüübid mõjutavad naise suhteid.
Shizuka Arakawa
Sportlaskarjäär
2002 tuli Arakawa taas Jaapani meistrivõistlustel Suguri järel teiseks. Nelja kontinendi meistrivõistlused toimusid Lõuna-Koreas Jeonjus ja Arakawa saavutas seal USA sportlase Jennifer Kirki järel teise koha, Suguri ei osalenud.
thumb|Shizuka Arakawa (2004) 2004 tuli Arakawa Jaapani meistrivõistlustel Miki Ando ja Suguri järel kolmandaks, kuid tänu edukale esinemisele eelmisel aastal sai Jaapan siiski kõigile suurvõistlustele kolm kohta. Arakawa tuli Dortmundis maailmameistriks Coheni, Kwani ja Ando ees, Suguri oli 7. Seevastu Grand Prix' finaalis Colorado Springsis võitis Suguri Coheni ees, Arakawa oli kolmas. Arakawa sai läbi aegade kolmandaks jaapanlannaks Midori Ito ja Yuka Sato järel, kes naiste üksiksõidus medalile tulnud.
2005 Arakawa katkestas Jaapani meistrivõistlustel. Jaapani meistriks tuli teist korda Ando, järgnesid Mao Asada ja Suguri. Siiski arvati Arakawa Moskvas toimunud maailmameistrivõistlustele. Ta saavutas seal 9. koha. Irina Slutskaja võitis Coheni ees, Kwan oli 4., Suguri 5. ja Ando 6. Hoolimata heade tulemuste puudumisest hooajal kutsuti Arakawa Grand Prix' finaali Pekingisse, kus jaapanlasi oli kolm, kõik naisüksiksõitjad, ja Arakawal õnnestus saada neist parim koht: teine Slutskaja järel.
2006 tuli Arakawa Jaapani meistrivõistlustel Suguri ja Asada järel kolmandaks. Niimoodi tuligi ta oma karjääri jooksul Jaapani meistriks täiskasvanute seas üksnes kaks korda.
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos lõpetas Arakawa lühikava kolmandana Coheni ja Slutskaja järel ning Suguri ees, kuid ta läbis vabakava veatult ja tuli olümpiavõitjaks. Cohen tuli hõbe- ja Slutskaja pronksmedalile, Suguri jäi neljandaks. Andol vabakava ebaõnnestus ja ta langes 8. kohalt 15.-ks. Arakawa tõi Jaapani ainsa medali Torino olümpiamängudelt. Temast sai esimene jaapanlasest olümpiavõitja iluuisutamises ja Jaapani läbi aegade teine taliolümpiavõitja. Ta on ajaloo vanim naiste üksiksõidu olümpiavõitja, kui mitte arvestada 1908. aasta olümpiavõitjat Madge Syersit, kes võitis 27-aastaselt.
thumb|Shizuka Arakawa (2009) Shizuka Arakawa viimane treener oli Nikolai Morozov. Enne seda on tema treenerid olnud teiste hulgas Jevgeni Platov ja Tatjana Tarassova.
Ta oli tippsportlasena 166 cm pikk.
Pärast sportlaskarjääri
Kohe pärast olümpiavõitu loobus Arakawa spordist. Ta jätkas esinemist iluuisutamisetendustes, samuti on ta tegutsenud telekommentaatorina. Ta on oma uisusõu "Sõbrad jääl" teleprodutsent.
2006. aastal mängis Arakawa Jaapani telesarja "Shichinin no onna bengoshi" ("Seitse naisjuristi") 8. osas prokuröri.
Tal on viis koera (sealhulgas sülekoer shih tzu) ja hamster.
Gavrilovka rajoon
Gavrilovka rajoon (vene keeles Гавриловский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Gavrilovka Vtoraja küla.
Rajoon piirneb kirdes Penza oblasti Bašmakovo ja Belinski rajooni, kagus Umjoti rajooni, lõunas Kirsanovi rajooni, läänes Bondari rajooni ja loodes Pitšajevo rajooniga.
Rajooni pindala on 1050 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 795, 2009. aastal 12 162 ja 2002. aastal 14 182.
Gavrilovka rajoonis on 49 asulat, mis kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ira ja Srednjaja Ira.
Suurop (miiniveeskja-traaler)
Suurop oli Eesti merejõudude miiniveeskja-miinitraaler.
Ajalugu
Laev ehitati 1905 Inglismaal Glasgow's reisilaevana nimega Apostol Pavel.