cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Põlva valla lipp
Põlva valla lipp 1995–2013
thumb|Põlva valla lipp Põlva valla esimene lipp kinnitati ametlikult 17. veebruaril 1995 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013 kui ühineti Põlva linnaga.
Aastatel 1995–2013 oli Põlva valla lipp ristkülikukujuline vapilipp, mille valge kanga keskosas oli tugeva juurestikuga roheline mänd. Männi kohal lipu ülaääres oli kolm sinist viie haruga õit.
Lipu normaalmõõtmed olid 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Piduliku kandelipu varras oli valge ning vardaehiseks hõbedane muna.
Põlva valla lipp 2013–2018
pisi|Põlva valla lipp
20. oktoobril 2013 ühinenud Põlva valla ja Põlva linna ühinemisel ühtseks Põlva vallaks võeti kasutusele Põlva linna lipp.
Lipu normaalsuurus oli 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe oli 7:11.
Tacitus
pisi|Publius Cornelius Tacitus Publius Cornelius Tacitus või Gaius Cornelius Tacitus (u. 55 – 120 ) oli Vana-Rooma ajaloolane ja kõnemees.
Tacitus sündis tõenäoliselt tänapäeva Lõuna-Prantsusmaal Gallia Narbonensise provintsis. Tema isa kuulus ratsaväelaste ühiskonnakihti ehk teisisõnu alamaadlisse.
Tacitus sai väga hea hariduse. Juba nooruses oli ta tunnustatud oraator. Tema kuulsus kõnemehena oli vastuolus perenimega Tacitus, mis tähendab 'vaikne'.
Praeguses mõistes alustas ta sõjaväeteenistusest ja sai ohvitseriks, siis oli ediil, mis tähendas tööd n-ö siseministeeriumis, siis kvestor (rahandusministeeriumis) ja preetor (justiitsministeeriumis). 88 sai ta preetoriks, 97 konsuliks ja arvatavasti 112/113 prokonsulina Aasia provintsi asehalduriks.
Teosed
Kirjanikuna hakkas Tacitus tegutsema pärast Domitianuse surma 96. Domitianuse valitsusaeg muutis Tacitusele igasuguse türannia vastumeelseks ja see kumab tema loomingust sageli läbi.
98 avaldas Tacitus teose "Julius Agricola elust ja kommetest" ("De vita et moribus Julii Agricolae", lühidalt "Agricola"), mis on järelehüüe 93 surnud sõjaväelasele pidamata jäänud matusekõne asemel. Selle teose algus ja lõpp käsitlevad Agricola elu, aga keskosa on ajalooline monograafia tema vallutusretkest Britanniasse.
Samal 98. aastal ilmus geograafilis-etnograafiline uurimus "Germania". Selle 1. osa kirjeldab germaanlaste päritolu, elu ja maad, 2. osa germaani hõime. Tacitus on germaanlasi osalt idealiseerinud, kujutades neid rikkumata ja tugeva loodusrahvana ning seadnud neid eeskujuks kõlvatutele roomlastele. Ühtlasi viitab teos Rooma riiki põhjast ähvardavale hädaohule sõjakate ja vabadustarmastavate germaanlaste poolt.
Selles teoses mainib ta Läänemere ümbrust kirjeldades aestii hõime ("aestiorum gentes"), mida valdav osa uurijaid peab balti rahvaste üldnimeks või mõneks konkreetseks Ida-Preisimaa alal elanud balti hõimuks. On arvatud, et aja jooksul selle sõna tähendus teisenes ja sellega hakati hiljem märkima läänemeresoome hõimu, mida täna tunneme eestlastena.
102 või paar aastat hiljem ilmus "Dialoog kõnemeestest" ("Dialogus de oratoribus", lühidalt "Dialoog"). Selles arutleb Tacitus kõnekunsti mandumise üle, mis oli tema eluajal populaarne teema. Teos räägib ka sellest, et luule ja kõnekunst on tähtsamad kõigist teistest kunstidest. Tacitus näitas, et kõnekunsti languse põhjustasid ühiskonnaelust ja sisepoliitikast tulenevad puudujäägid lastekasvatuses ja hariduses. Ühtlasi põhjendas ta selle teosega, miks ta otsustas siirduda kõnekunsti harrastamiselt kirjandusse, eriti ajalooraamatute kirjutamisele.
Tacituse peateosed on "Ajalugu" ("Historiae") ja "Annaalid" ("Annales"). Need kirjeldavad Rooma riigi ajalugu alates Augustuse surmast 14 kuni Domitianuse surmani 96. "Ajalugu" koosneb 14 raamatust ja valmis esimesena, "Annaalid" koosnevad 16 raamatust ja valmis hiljem. Mõlemad on säilinud osaliselt. "Ajaloost" on säilinud kõigest 4 esimest raamatut ja 5. raamatu 26 peatükki, mis käsitlevad aastaid 69 ja 70. "Annaalidest" on säilinud 4 esimest, 11.–15. ning osalt 5., 6. ja 16. raamat. Selle 6 esimest köidet käsitlevad Tiberiust, 6 järgmist Caligulat ja Claudiust ning ülejäänud Nerot.
Tacituse "Annaalid" on üks esimesi sõltumatuid ajalooallikaid, mis mainib kristlasi. Tacitus kirjutab, et Nero süüdistas Rooma linna tabanud suures tulekahjus kristlasi ning laskis neist paljud hukata alandaval ja julmal viisil. Põlengu ajal oli Tacitus umbes 7 aastat vana.
Tacitus lootis kirjutada ka Domitianuse järel valitsenud Nervast ja Traianusest, samuti Caesarist, kuid suri enne.
Stiil
Tacitus seadis endale eesmärgiks kirjutada kõigest erapooletult ("sine ira et studio"), aga täielikult pole ta seda suutnud. Ta kirjeldab ajaloosündmusi põneva draamana, kus süngel taustal tõuseb aeg-ajalt esile mõni mehine ja vooruslik inimene. Kirjelduse dramaatilisus oli Tacitusele tähtsam käsitluse täpsusest ja järjekindlusest. Siiski on tema andmed üldiselt usaldusväärsed, kuigi ta pole faktide ja sündmuste valikus, nende rõhutamises ja seostamises järjekindel.
Tacituse järgi määravad ajaloo arengut eeskätt valitsejad. Nende teod ja otsustused olenevad iseloomust. Tacitus püüdis mõista ja edasi anda valitsejate ajendeid ja motiive. Seevastu teateid rahva elu, riigi valitsemise ning riigi ja provintside arengu ja majandusliku olukorra kohta leidub tema teostes vähe.
Tacitus jagas Sallustiuse pessimistlikku maailmavaadet ning järgis ka tema keelt ja stiili. Tacituse stiilile lisavad väljendusrikkust arhaismid ja poeetiline sõnavara ning ebatavalised, mõnikord kontrastsed süntagmad ja sõnaühendid. Tema lakoonilisus ja mõttesügavus on haaravad ja mõtlemapanevad.
Tähtsus
Antiikajal ei mõistetud ega hinnatud Tacitust küllaldaselt. Erandiks oli 4. sajandi lõpus tegutsenud Ammianus Marcellinus, kes oma ajalooteost alustas sealt, kus Tacitus lõpetas.
Pole teada, kas hilisantiikajal Tacitust üldse tunti. Ka keskajal oli Tacitus unustatud.
Alles 14. sajandi lõpul hakati Tacituse käsikirju otsima. Kuid õiglast hinnangut neile ei antud, sest seda takistas jäik lähtumine Cicero vaimsest pärandist. Tacituse tähtsuse tunnustamiseni jõuti alles pärast seda, kui Belgia humanist Justus Lipsius (1547–1606) oli 1574 välja andnud väljaande Tacituse kohta.
Kassetipõlvkond
pisi|Osa nn kassetipõlvkonna liikmeid (vasakult: [[Paul-Eerik Rummo, Ly Seppel, Andres Ehin, Mats Traat ja Enn Vetemaa) esinemas kirjandusfestivalil HeadRead 29. mail 2011]] Kassetipõlvkonnaks nimetatakse 1960. aastatel debüteerinud Eesti luuletajaid, kelle teosed ilmusid sarjas "Noored autorid" nn luulekassettidena - mitme autori õhukesed luulevihikud ühes pappkarbis koos. Kassetid koostas Oskar Kruus.
Õsõk-Köli oblast
Õsõkköli oblast on 1. järgu haldusüksus Kõrgõzstanis. Oblast on nime saanud Õsõk-Köli järve järgi.
Kassetipõlvkond
Ajalugu
Põlvkonnaks võib kassettides esindatud autoreid nimetada üksnes tinglikult, kuna nende sünniaastad jäid vahemikku 1927 (Aleksander Suuman) kuni 1947 (Leelo Tungal), samuti puudus neil läbiv ühine ideoloogia. Kassetipõlvkonna vaimseks eelkäijaks peetakse Artur Alliksaart ning tema piirelõhkuvaid mänge keeleliste võimalustega luules. 1960ndad olidki Eesti luules suure vormiuuenduse ajastuks. Ühiskondliku taustana kaasnes sellega inimeste suur huvi luule vastu ning kirjandusele avaldatava ideoloogilise surve mõningane lõdvenemine seoses Hruštšovi "sulaga".
"Noorte autorite" sarja kassette imiteerisid hilisemad debüütkogumikud "Kassett '88" ja "Kassett '90".
1962
Esimene kassett ilmus 1962. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud :
Õsõk-Köli oblast
Varem meil tuntud venekeelse nimekujuga Issõk-Kuli oblast. Oblastikeskuse vana nimi oli Prževalsk.
William Golding
Sir William Gerald Golding (19. september 1911 – 19. juuni 1993) oli inglise kirjanik.
Kassetipõlvkond
1963
Teine kassett ilmus 1963. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud :
1965
Kolmas kassett ilmus 1965. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud :
1966
Neljas kassett ilmus 1966. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud :
1968
Viies kassett ilmus 1968. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud :
Õsõk-Köli oblast
🇰🇬
William Golding
1980. aastal sai ta Bookeri auhinna ja 1983. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Teosed eesti keeles
Romaanid "Mereristsed", "Tuulevaikus" ja "Tuli laevas" moodustavad triloogia "Teekond maailma lõppu".
Peeter Olesk
pisi|Peeter Olesk 2007. aastal. [[Lauri Kulpsoo foto]] Peeter Olesk (25. detsember 1953 Tallinn – 25. november 2021) oli eesti kirjandusteadlane, kriitik ja poliitik ning viljakas publitsist.
Ta oli aastail 1993–1994 rahvastikuminister ning 1994–1995 kultuuri- ja haridusminister. IX Riigikogu liige.
Olesk oli ka Eesti Kirjandusmuuseumi ja Tartu Ülikooli raamatukogu direktor.
Haridus
Peeter Olesk lõpetas Tallinna 27. 8-klassilise kooli 1969. ja Tallinna 1. Keskkooli 1972. aastal. Tartu Riikliku Ülikooli lõpetas ta eesti filoloogina aastal 1977.
Poliitiline tegevus
Peeter Olesk oli Eesti kodanike peakomitee liige (1989–1990).
Aastatel 1993–1995 kuulus ta ERSP-sse, alates 1995. aastast kuni 2021. aastani oli ta Isamaaliidu, Isamaa ja Res Publica Liidu (IRL) ning Isamaa liige. Ta oli IRL-i volikogu liige.
Peeter Olesk oli Mart Laari esimese valitsuse rahvastikuminister (1993–1994) ning kultuuri- ja haridusminister (1994–1995) nii Mart Laari kui ka Andres Tarandi valitsuses.
Peeter Olesk oli IX Riigikogu liige (1999–2003)
Isiklikku
Peeter Oleski naine oli Helsingi Ülikooli eesti keele ja kirjanduse lektor, kirjandusteadlane Sirje Olesk.
Päevanägemine
pisi|Päevanägemise [[heledusfunktsiooni graafik. Abstsissteljel on lainepikkus nanomeetrites]]
Päevanägemine ehk fotoopiline nägemine on silma nägemine hea valguse käes. Inimesel ja paljudel loomadel võimaldab päevanägemine värvuste nägemist kolvikeste abil.
Inimese silm kasutab kolme tüüpi kolvikesi. Nende fotopigment neelab valgust maksimaalselt vastavalt lainepikkustel umbes 420 nm (sinine), 534 nm (roheline) ja 564 nm (punane). Maksimaalne tõhusus on 683 lm/W lainepikkusel 555 nm (roheline).
TV6
TV6 on Eestis tegutsev eratelekanal, mis tuli eetrisse 2008. aasta 24. märtsil.
TV6 on TV3 digitaalne sõsarkanal, mis alustas ka paljude seni TV3-s olnud sarjade näitamist.
9. jaanuarist 2010 lõpetati raha kokkuhoiu vajaduse tõttu TV6 saadete edastamine vabalevis. Kanal on veel nähtav tasuliste kuumaksuliste televisiooniteenusepakkujate kaudu.
Eesti looduse kannatuste aastad
"Eesti looduse kannatuste aastad. Manifest Eesti metsale, kirja pandud iseenda jaoks 2018. aasta suvel ja sügisel, aga kardetavasti sai see natuke liiga sünge" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2018 ilmunud raamat.
Raamatu tutvustus: “Eesti looduse kannatuse aastad” on ühe põlvkonna manifest Eesti metsale. Loodan, et nii süngetes toonides ei ole enam tulevikus vaja Eesti loodusest kirjutada. Eestis on rikkumata metsi alles 2%, rikkumata soid umbes 5%. XX sajand hävitas Eesti looduse.
Mis põhjustas sellise katastroofi, mida me praegu rahvana sügavalt läbi elame? Eestlasi iseloomustab teiste XX sajandil peetud sõdade kõrval kolm isemoodi sõda: soodesõda, fosforiidisõda ja metsasõda. Need ütlevad ilmselt midagi olulist ka eestlaste ilmavaate ja elutunnetuse kohta. Lisaks oleme vähem kui saja aasta jooksul kaotanud (või kohe kaotamas) kolm eestlasi maarahvaks vorminud identiteeti: rannarahva, talurahva ja metsarahva oma.
See raamat on läänemeresoomlase viimane karje uue maailmakorra künnisel. Minu meelest peaksime tegema kahte asja – säilitama indiaanlase väärikuse ja minema oma kavatsustes lõpuni. Mis kavatsused need täpsemalt on, sellele küsimusele otsime raamatus vastust.
Härjadi
Härjadi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Phorkys ja Keto
pisi|255px|Phorkys ja Keto Phorkys ja Keto olid Pontose ja Gaia ehk Mere ja Maa lapsed. Neil oli 7 last, kõik tütred, ja mitte ühtki lapselast: 3 graiat ehk halli naist, kes olid sündimisest saadik vanad ning kellel oli kolme peale üks silm ja üks hammas, kolm gorgot ja Skylla. Nende lasteks on teisigi koletisi peetud.
Nende vend Nereus ja õde Doris olid samuti omavahel abielus, aga sellest abielust ei sündinud koletisi, vaid hoopis 50 nereiidi.
Baski autonoomne piirkond
Baski autonoomne piirkond ehk Baskimaa on 1. järgu haldusüksus (autonoomne piirkond) Hispaanias Biskaia lahe ääres Kantaabria mägede piirkonna idaosas.
Piirkond hõlmab Araba, Biskaia ja Gipuzkoa provintsi.
Piirkonna ametlikud keeled on baski ja hispaania keel.
Suuremad linnad on Bilbao, Vitoria-Gasteiz, Donostia, Barakaldo ja Getxo.
Majandus
Tähtsamad tööstusharud on rauamaagi kaevandamine, must metallurgia, masina-, keemia- ja paberitööstus.
Põllumajanduses on kõige rohkem levinud piimakari.
Viited
🇪🇸
Ruutvõrrand
pisi|Ruutvõrrandi lahendid on ruutfunktsiooni nullkohad Ruutvõrrand on algebraline võrrand üldkujuga kus x on tundmatu ning a, b ja c on arvud, kusjuures a \not= 0.
Ruutvõrrandi lahendivalem on
Reaalarvuliste kordajatega ruutvõrrandil on reaalarvude hulgas alati kas kaks erinevat, kaks kokkulangevat või mitte ühtegi lahendit. Geomeetrilises tõlgenduses asuvad ruutvõrrandi lahendid kohtadel, kus ruutfunktsiooni graafik lõikab x-telge.
Definitsioon
Ruutvõrrand on võrrand kujul kus x on tundmatu ehk otsitav ning a, b ja c on antud arvud, kusjuures a \not= 0. Võrrandi vasaku poole avaldises on ax^2 ruutliige ehk pealiige, bx lineaarliige ja c vabaliige. Arvud a, b ja c on ruutvõrrandi kordajad, sealhulgas a on ruutliikme kordaja ja b lineaarliikme kordaja.
Näiteks on ruutvõrrand, kus a = 3, b = -2 ja c = 1.
Näiteks on taandatud ruutvõrrand, seevastu  on taandamata ruutvõrrand, sest selles on ruutliikme kordaja -1.
Täielik ruutvõrrand on ruutvõrrand, mille kõik kordajad on nullist erinevad. Mittetäielik ruutvõrrand on ruutvõrrand, mille mõni kordaja on null. Mittetäielikus ruutvõrrandis võib null olla kas lineaarliikme kordaja, vabaliikme kordaja või mõlemad. Vastavalt sellele on mittetäielikul ruutvõrrandil kolm võimalikku kuju:, või ax^2 = 0.
Ruutvõrrandi lahend on tundmatu x iga selline väärtus, millega tundmatut väärtustades võrrand kehtib. Näiteks ruutvõrrandi x^2-x-6=0 lahend on x = 3, sest. Samuti on selle ruutvõrrandi lahend x = -2, sest.
Ruutvõrrand on teist järku algebraline võrrand, mis tähendab, et võrrandi vasak pool on polünoom, mille aste on 2. Seda polünoomi nimetatakse ka ruutpolünoomiks ehk ruutkolmliikmeks.
Üldkujuline ruutvõrrand
Üldkujulise ruutvõrrandi lahendid saab leida valemist See valem annab kaks lahendit x_1 ja x_2, millest ühe arvutamisel valitakse valemi lugejas märk +, teise arvutamisel aga -.
Näiteks ruutvõrrandi lahendid on seega  ja.
Lahendivalemi tuletamiseks lähtume võrdusest Viime c paremale poole: Korrutame pooli suurusega 4a: Liidame mõlemale poolele b^2: Vasaku poole saame nüüd kirjutada täisruuduna: Järelikult millest avaldame otsitava x:
Taandatud ruutvõrrand
Taandatud ruutvõrrandi lahendid saab leida valemist Näiteks võrrandi lahendid on millest x_1 = 2 ja x_2 = -4.
Taandatud ruutvõrrandi lahendivalem järeldub vahetult üldkujulise ruutvõrrandi lahendivalemist, kui seal panna a, b ja c asemele vastavalt taandatud ruutvõrrandi kordajad 1, p ja q ning viia nimetaja 2 juuremärgi alla.
Diskriminant
pisi|Ruutfunktsiooni graafiku lõikumine x-teljega sõltuvalt diskriminandi märgist Ruutvõrrandi lahendivalemis ruutjuure märgi all olevat avaldist nimetatakse selle ruutvõrrandi diskriminandiks.
Reaalarvuliste kordajatega ruutvõrrandi erinevate reaalarvuliste lahendite arv sõltub diskriminandi märgist. Diskriminandi märgi järgi saab kindlaks teha reaalarvuliste kordajatega ruutvõrrandi reaalarvuliste lahendite arvu ilma võrrandit lahendamata. Näiteks võrrandil 2x^2-6x+5=0 puuduvad reaalarvulised lahendid, sest. Ruutvõrrandil leidub reaalarvulisi lahendeid kindlasti siis, kui a ja c on erineva märgiga, sest sel juhul on diskriminant kindlasti positiivne.
Geomeetriliselt vastavad ruutvõrrandi lahenditele ruutfunktsiooni lõikepunktid x-teljega. Kui ruutvõrrandi diskriminant on positiivne, siis lõikab ruutfunktsiooni graafik x-telge kahes erinevas punktis, nulliga võrduva diskriminandi puhul puutub graafik x-telge ühes punktis ning negatiivse diskriminandi puhul graafikul lõikepunkte x-teljega pole.
Ruutkolmliikme tegurdatud kuju
Need võrdused kehtivad ka juhul x_1 = x_2.
Kui on teada ruutkolmliikme tegurdatud kuju, siis saab sellest otse välja lugeda ruutvõrrandi lahendid. Näiteks teades, et, võime järeldada, et ruutvõrrandi lahendid on x_1 = -4 ja x_2 = -1.
Viète'i valemid
Üldkujulise ruutvõrrandi lahendid x_1 ja x_2 rahuldavad võrdusi Taandatud ruutvõrrandi lahendid x_1 ja x_2 rahuldavad võrdusi Need valemid avastas 16. sajandil prantsuse matemaatik François Viète, kelle järgi nad on ka nime saanud.
Kehtib ka vastupidine: kui x_1 ja x_2 rahuldavad nimetatud võrdusi, siis on need arvud vastava ruutvõrrandi lahendid.
Viète'i valemid järelduvad vahetult ruutpolünoomi esitusest lineaartegurite korrutisena, kui seal sulud lahti korrutada. Nimelt, kui x_1 ja x_2 on ruutvõrrandi lahendid, siis Et kaks polünoomi on võrdsed parajasti siis, kui vastavate liikmete kordajad on võrdsed, siis saame esimeses ja viimases avaldises lineaarliikmeid ja vabaliikmeid võrreldes seosed ja c = ax_1x_2. Nendest tulenevad Viète'i valemid üldkujulise ruutvõrrandi jaoks. Viète'i valemid taandatud ruutvõrrandi jaoks saame erijuhul a = 1, b = p, c = q.
Praktikas võimaldavad Viète'i valemid ruutvõrrandi lahendite õigsust kontrollida. Samuti aitavad nad mõnel juhul võrrandit peast lahendada. Näiteks ruutvõrrandi lahendamisel on vaja leida arvud x_1 ja x_2, mille puhul  ja x_1x_2 = 12. Need arvud on x_1 = 2 ja x_2 = 6.
Viète'i valemite abil saab lihtsasti leida ruutfunktsiooni graafiku haripunkti. Et graafik on sümmeetriline haripunkti läbiva vertikaalsirge suhtes, siis on haripunkti x-koordinaat ruutvõrrandi lahendite aritmeetiline keskmine: Haripunkti y-koordinaadi saame seejärel arvutada ruutfunktsiooni väärtusena leitud argumendil: Viimaste valemite lõppkujud kehtivad olenemata sellest, mitu reaalarvulist lahendit ruutvõrrandil on. Haripunkti koordinaatide teadmine on mõnikord kasulik ruutfunktsiooni graafiku joonestamisel.
Viète'i valemeid saab üldistada ükskõik millise astmega polünoomi juhule.
Kompleksarvulised lahendid
Kui reaalarvuliste kordajatega ruutvõrrandi diskriminant D on negatiivne, siis võrrandil puuduvad reaalarvulised lahendid, aga on olemas kompleksarvulised lahendid. Kui D<0, siis ruutvõrrandi lahendivalemis on, kus i on imaginaarühik, ning üldkujulise ruutvõrrandi lahendid avalduvad valemiga Need lahendid on teineteise kaaskompleksid.
Näiteks võrrandi puhul on. Võrrandi lahendid on seega Lahendite järgi saab vasaku poole esitada lineaartegurite korrutisena, ülaltoodud näites
Lahendamismeetodid
Kuigi iga ruutvõrrandit saab lahendada lahendivalemi abil, on teinekord otstarbekam kasutada mõnda muud meetodit, mis nõuab vähem arvutustööd.
Erikujulised võrrandid
Mittetäieliku ruutvõrrandi lahendeid on võimalik leida võrrandi teisendamise teel.
Mõnikord kehtib võrrandi kordajate vahel seos, mille alusel saab võrrandi lahendid otse välja kirjutada. Levinuimad nendest seostest on järgmised.
Viimaseid seoseid saab üldistada ka kõrgemat järku võrranditele.
Ruutkolmliikme tegurdamine
Vaatleme kõigepealt taandatud ruutvõrrandit. Tegurdamismeetodi puhul püütakse lahutada võrrandi vasak pool lineaartegurite korrutiseks ja viia võrrand kujule. Et kahe arvu korrutis on null parajasti siis, kui vähemalt üks tegur on null, peab olema x + m = 0 või x + n = 0. Seega üks lahend on x_1 = -m ja teine lahend x_2 = -n.
Näiteks ruutvõrrandi lahendamiseks lahutame vasaku poole teguriteks:. Siit saame võrrandi lahendid x_1 = 2 ja x_2 = -4.
Sobivat teguriteks lahutust aitab otsida asjaolu, et arvude m ja n summa võrdub arvuga p ja korrutis arvuga q. Seda näeme sulge avades:.
Tegurdamismeetodit kasutatakse valdavalt olukorras, kus võrrandi kordajad p ja q on täisarvud. Kui täisarvuliste kordajatega taandatud ruutvõrrandil leidub lahendeid ratsionaalarvude seas, siis on need lahendid samuti täisarvud. Seega võime sobivate m ja n leidmiseks lahutada võrrandi vabaliikme q kõikvõimalikel viisidel kahe täisarvu korrutiseks ja kontrollida, kas nende arvude summa on p. Näiteks võrrandi puhul vaatame läbi arvu -8 teguriteks lahutused,  jne, kuni leiame lahutuse , mille tegurite summa on 2. Kui ükski variant vajalikku summat ei anna, siis võrrandil täisarvulisi ega üldse ratsionaalarvulisi lahendeid ei ole. Sel juhul on võrrandi lahendid irratsionaalarvud (või kompleksarvud).
Üldkujulise ruutvõrrandi lahendamiseks püütakse võrrand esitada kujul. Siit kx + m = 0 või lx + n = 0. Ruutvõrrandi lahendid on ja.
Üldkujulise ruutvõrrandi saab teisendada tegurdamiseks sobivamaks taandatud ruutvõrrandiks kordaja üleviimise võttega. Lähtume võrrandist ja korrutame mõlemat poolt ruutliikme kordajaga a: Toome sisse uue muutuja y = ax ning kirjutame võrrandi taandatud ruutvõrrandina Saadud ruutvõrrand erineb esialgsest võrrandist ainult selle poolest, et ruutliikme kordaja a on üle läinud vabaliikmesse. Selle võrrandi lahendamisel saame lahendid y_1 ja y_2. Lähtevõrrandi lahendid on ja.
pisi|Arvu -24 kõik lahutused täisarvude korrutiseks, kus tegurite järjekord pole oluline Kui lähtevõrrandi kordajad a, b ja c on täisarvud, siis on ka saadud taandatud ruutvõrrandi kordajad täisarvud. Seetõttu piisab täisarvuliste lahendite leidmiseks vaadelda arvu ac teguriteks lahutusi. Kui lähtevõrrandi kordajad on ratsionaalarvud, siis saame need teisendada täisarvudeks, korrutades võrrandi pooli kordajate nimetajate vähima ühiskordsega.
Lahendame näiteks võrrandi. Kirjutame võrrandi uue tundmatu y = 4x kaudu:. Vaatleme vabaliikme -24 teguriteks lahutusi ja proovime leida sellise lahutuse, kus tegurite summa on 5. Näeme, et ei sobi,  ei sobi, aga  sobib. Järelikult. Seega uue võrrandi lahendid on y_1 = -3 ja y_2 = 8 ning esialgse võrrandi lahendid ja.
Tegurdamismeetod ei nõua ruutjuure arvutamist, kuid võimaldab efektiivselt lahendada ainult piiratud hulka võrrandeid.
Täisruuduks täiendamine
Täisruuduks täiendamise meetodi idee on haarata ruutvõrrandi ruutliige ja lineaarliige täisruuduks teiseneva avaldise koosseisu, kasutades ära summa ruudu valemit. Sellega saadakse võrrand, mis sisaldab tundmatut ainult üks kord ning seda on võimalik otseste teisendustega avaldada.
pisi|Avaldise x^2 + px täiendamiseks täisruuduks tuleb talle liita Taandatud ruutvõrrandi lahendamiseks rakendame järgmisi samme.
Illustreerime seda lahendamiskäiku võrrandi puhul. Kirjutame võrrandi kujul Vasak pool on täisruudu avaldise algus. Et lineaarliikme kordaja 6 peab olema 2m, siis m = 3. Järelikult m^2 = 9. Liidame selle mõlemale poolele: Vasaku poole saame esitada täisruuduna: Järelikult Seega ehk  ja.
pisi|272px|Avaldis (x+p)x esitub ruutude vahena .Täisruuduks täiendamise meetodil on ka teine variant, mille puhul viime kõigepealt vabaliikme paremale poolele ja võtame vasakul ühise teguri x sulgude taha:. Nüüd avaldame vasakul teguri x+p avaldiste ja \frac p2 summana, teguri x aga nende vahena. Seejärel kasutame ruutude vahe valemit. Nii tekib jällegi võrrand, kust x on vahetult leitav.
Näiteks võrrandi viime kujule Vasakul esitame ja. Järelikult Ruutude vahe valemi põhjal saame Seega, millest ning.
Üldkujulise ruutvõrrandi saab ruutliikme kordajaga jagamise teel teisendada taandatud ruutvõrrandiks. Seejärel võime rakendada eelnevas esitatud võtteid. Teine võimalus on korrutada üldkujulise ruutvõrrandi pooli ruutliikme kordajaga a ning ülaltooduga analoogiliste sammude abil tekitada vasakule poolele avaldis.
Täisruuduks täiendamise meetod võimaldab lahendada ükskõik millist ruutvõrrandit. Selle abil saab tuletada ka ruutvõrrandi lahendivalemit.
Lahendivalemi kasutamine
Ruutvõrrandi lahendivalemi kasutamine on universaalne meetod ruutvõrrandi lahendite leidmiseks ja seda saab rakendada seal, kus teised meetodid tulemust ei anna (näiteks ruutkolmliige pole täisarvudes tegurdatav) või nõuavad liiga palju tööd (näiteks võrrandi kordajad on murdarvud). Samuti kasutatakse lahendivalemit siis, kui ruutvõrrandi lahendamist on vaja programmeerida.
Peale tavapärase valemi on olemas veel ka teine lahendivalem mis järeldub esimesest Viète'i valemite abil: ruutvõrrandi lahendid x_1 ja x_2 saab avaldada ka vastavalt kujul ja. Teise lahendivalemi eelis on see, et juhul a=0, b\not=0, kui ruutvõrrand muutub lineaarvõrrandiks, saame üheks lahendiks selle lineaarvõrrandi lahendi, samas kui tavapärane valem annab sellisel juhul nulliga jagamise. Teise lahendivalemi puudus on see, et ta ei võimalda arvutada ühte lahendit ruutvõrrandite puhul, kus c=0.
Teist lahendivalemit kasutatakse mõnede arvutusmeetodite koosseisus, mis peavad arvestama, et lahendatava ruutvõrrandi ruutliikme kordaja võib olla võrrandi ülejäänud kordajatega võrreldes absoluutväärtuselt väga väike või lausa null. Üks selline on näiteks Mulleri meetod.
Geomeetriline lahendamine
Geomeetriline lahendamine tähendab ruutvõrrandi lahendite konstrueerimist sirkli ja joonlaua abil. Jagades vajadusel ruutvõrrandi läbi ruutliikme kordajaga, võime eeldada, et võrrandi ruutliikme kordaja on 1.
Geomeetriliste meetodite seas on keskne roll meetodil, millega saab leida antud arvu ruutjuurt, see tähendab, lahendada võrrandit x^2 = q, kus q on positiivne arv. Järgnev konstruktsioon on esitatud Eukleidese peateose Elemendid II raamatu 14. lauses.
vasakul|pisi|Ruutjuure geomeetriline leidmine Tõmbame lõigu AB pikkusega q. Pikendame seda üle punkti B punktini C nii, et lõigu BC pikkus oleks 1. Konstrueerime poolringjoone, mille diameetriks on AC. Tõmbame lõigule AC punktist B ristsirge. Olgu D selle ristsirge lõikepunkt poolringjoonega. Siis lõigu BD pikkus on \sqrt{q}.
See järeldub kolmnurkade BDC ja BAD sarnasusest: kehtib seos, millest.
Meetodites, mis ei kasuta koordinaatsüsteemi, eeldatakse tavaliselt, et võrrandi kordajad ja lahendid on teatavate lõikude pikkused. Seetõttu peab lahendatav võrrand olema esitatav kujul, kus kõik kordajad on positiivsed, samuti vähemalt üks lahend. Täielikke taandatud ruutvõrrandeid, mis neid tingimusi rahuldavad, on kolme tüüpi:, ja. Viète'i valemite põhjal on neist esimesel ruutvõrrandil kaks positiivset lahendit, teisel ja kolmandal aga üks positiivne ja üks negatiivne lahend. Seejuures on teise ruutvõrrandi lahendid kolmanda võrrandi lahendite vastandarvud.
Võrrandi lahendamiseks tõmbame lõigu AB pikkusega p. Konstrueerime ringjoone, mille diameeter on AB. Tõmbame punktist A lõigule AB ristlõigu AC pikkusega \sqrt{q} ja punktist C kiire risti lõiguga AC. Olgu D ja E selle kiire lõikepunktid ringjoonega. Võrrandi lahendid on lõigu CD pikkus ja lõigu CE pikkus.
pisi|292px|Carlyle'i ringjoon võrrandi x^2+px+q=0 lahendamiseks Koordinaatsüsteemi kasutamisel on võimalik lahendada ka negatiivsete kordajatega või negatiivsete lahenditega ruutvõrrandeid. Üks selline meetod on Carlyle'i ringjoon. Eeldame, et lahendatav võrrand on kujul. Märgime koordinaattasandil kaks punkti koordinaatidega (0,1) ja (-p,q). Tõmbame ringjoone, mille diameetri otspunktideks on need kaks punkti. Kui see ringjoon lõikab x-telge, siis on ruutvõrrandi lahenditeks lõikepunktide abstsissid.
Selle ringjoone võrrand on. Et ringjoone lõikepunktides x-teljega on y = 0, siis lõikepunktide x-koordinaadid rahuldavad võrrandit.
Geomeetrilised meetodid olid ruutvõrrandi lahendamisel tavalised kuni keskajani, mil võimsamad ja üldisemad algebralised meetodid nad asendasid.
Lilius & Hertzberg
Lilius & Hertzberg oli 1898. aastal Helsingis asutatud kirjastus ja trükikoda, mille asutajad olid Kasimir Lilius ja Hugo Hertzberg. 1907. aastal lahkus Hertzberg pangaärisse ning 1918. aastal müüs Liliuse perekond ettevõte Holger Schildt'i kirjastusele. Lilius ja Hertzbergi trükikojas trükiti muuhulgas ka Eesti Vabariigi esimesed võlakirjad, mis toimisid riigi esimeste maksevahenditena.
Eestis puudusid toona nii oskused, paber kui ka trükitehnika võlakohustuste trükkimiseks, seetõttu pöörduti Soome trükkalite poole. Neist saadi lõpuks kaubale Lilius & Herzbergi trükikojaga, sest omaniku mõlemad pojad olid Soome vabatahtlikena võtnud osa Eesti Vabadussõjast ja üks neist langes Narva rindel. Esimesed võlapaberid jõudsid Eestisse 22. jaanuaril 1919. Kuna rahvas ostis võlakirju väga loiult, tuli need kasutusele võtta rahana. Sama ülesannet täitsid ka Tallinna Arvekoja maksutähed.
Elementaarne arvuteooria
Elementaarne arvuteooria on arvuteooria haru, mis koondab elementaarmatemaatika vahenditega lahendatavaid arvuteooria probleeme. See ei tähenda, et elementaarse arvuteooria meetodid ja tulemused ise oleksid lihtsad.
Blanšeerimine
Blanšeerimine (prantsuse keeles blanchir “valgendama”) on toiduainete (enamasti puu- ja köögiviljade, samuti mõnda liiki kala) lühiajaline (mõnekümnest sekundist mõne minutini) töötlemine ("kuumehmatamine") keeva vee või auruga ning järgnev külma vee all kastmine keemisprotsessi kiireks peatamiseks.
Eesmärk
Blanšeerimise eesmärgiks võib olla erksa värvuse ja värske maitse säilitamine (lillkapsas, aeduba, spargelkapsas), koore eemaldamise hõlbustamine (tomatid, mandlid, virskud), toiduaine pehmendamine enne praadimist, toorelt serveeritavate toiduainete osaline pehmendamine (porgand, spargel- ja lillkapsas) ning samade köögiviljade ettevalmistav pehmendamine enne sügavkülmutamist. Õunu ja pirne blanšeeritakse ka enne kuivatamist, et nad tumedaks ei muutuks.
Meetod
Blanšeerimiseks tuleb ajada vesi suuremas keedunõus vulinal keema, lisada vastavad toiduained ning lasta neil lühikest aega keeda (umbes 30 sekundit), kuid näiteks tomatitele piisab koore lahtilöömiseks juba 20 sekundist. Seejärel tõsta toiduained vahukulbiga sõelale ja jahutada kiiresti külma voolava vee all, et peatada edasine pehmenemine.
Oluline on korraga panna vette vaid niipalju toiduaineid, et keemisprotsess ei katkeks. Eriti mugav on tõsta blanšeeritavad toiduained vette suure sõela või frittimisrestiga.
Külmutamiseks mõeldud köögivili tuleb enne külmutamist eriti hoolikalt kuivatada, et vältida jää tekkimist.
Blanšeerimine kui taimekasvatuse termin
Blanšeerimiseks nimetatakse ka taimekasvatustehnikat, mille abil hoitakse taime lehed valged või välditakse nende roheliseks muutumist, kasvatades neid täielikus pimeduses. Just see tööintensiivne protsess muudab belgia endiivia hinna niivõrd kõrgeks.
Ashmore ja Cartier
Ashmore'i ja Cartier' saarte ala moodustavad Ashmore'i saarestik ja Cartier' saar Timori meres. Ashmore'i saarte pindala on 10 ha. Cartier' saare pindala on 2 ha. Saared on madalad. Kuuluvad Austraaliale.
Traditsioon ja individuaalne talent
"Traditsioon ja individuaalne talent" (Tradition and the Individual Talent) on T. S. Elioti essee.
See ilmus esimest korda 1919 ajakirjas The Egoist. Eesti keeles on see ilmunud Jaak Rähesoo tõlkes raamatus "Valitud esseesid" (1997).
I osa
Ingliskeelses kirjasõnas on harva juttu traditsioonist, kuigi aeg-ajalt kurdetakse selle puudumist. Mõnikord ainult nimetatakse kellegi luulet traditsiooniliseks või liiga traditsiooniliseks. Heakskiiduga kasutatakse seda sõna ainult mõne meeldiva arheoloogilise rekonstruktsiooni kohta.
Igal rahval on peale oma loova mõttelaadi ka oma kriitiline mõttelaad; ja teise nõrkusi ta ignoreerib rohkem kui esimese omi.Inglased peavad prantslasi endast kriitilisemateks, ja mõnikord isegi uhkustavad sellega, just nagu prantslased oleks vähem spontaansed. Võib-olla ongi, aga tuleb meeles pidada, et kriitika on sama vältimatu kui hingamine. Me peame raamatu lugemisel tekkivaid mõtteid ja tundeid väljendama, oma kriitilist vaimu kritiseerima. Võib välja tulla, et kui me mõnd luuletajat kiidame, siis me rõhutame seda, milles ta kõige vähem teistega sarnaneb. Sealt me arvame leidvat selle inimese eripärase olemuse. Meile meeldib, kui ta vahetutest eelkäijatest erineb, me tahame seda erinevust nautida. Ilma selle eelarvamuseta leiame sageli, et küpse luuletaja loomingu kõige isikupärasemates joontes elavad jõuliselt edasi eelkäijad.
Aga eelmise põlvkonna saavutuste pimedat või arga jäljendamist ei saa heaks kiita, siis on uudsus parem kui kordamine. Traditsioon on olulisem asi. Seda ei saa pärida, vaid suure vaevaga omandada. See sisaldab eeskätt ajalootunnetust, mis on möödapääsmatu sellele, kes tahab ka kahekümne viieselt veel luuletaja olla. Selleks on tarvis tajuda ka mineviku kohalolekut. See sunnib kirjutama tundega, et kogu Euroopa kirjandus Homerosest saadik ja kogu oma rahvuskirjandus on korraga olemas ja korrastatud. Traditsiooniliseks teebki kirjaniku see ajalootunnetus, millega ta tajub nii ajatut, ajalikku kui ka mõlemat korraga. Seesama teeb kirjaniku teadlikuks oma kohast ajas.
Ühelgi kirjanikul, ühelgi luuletajal ei ole üksinda täit tähendust. Teda tuleb vastandada ja kõrvutada varasematega. See on esteetilise kriitika printsiip üldse. Mitte ainult iga teos ei pea kuuluma tervikusse, vaid iga uus kunstiteos muudab kõiki eelnevaid.
Plessetski kosmodroom
pisi|Tsiklon-3 start Plessetskist 15. augustil 1991 Plessetski kosmodroom on kosmodroom Venemaal Arhangelski oblastis Plessetski alevis. Koha geograafilised koordinaadid on.
Plessetski kosmodroom ehitati mandritevaheliste ballistiliste rakettide stardipaigana, sest üle Põhja-Jäämere oli lühim tee Ameerika Ühendriikidesse. See valmis 1959. aastal, samal aastal paigaldati sinna esimene stardivalmis tuumalõhkepeaga R-7 rakett.
Kosmodroom on tuntud koodnimede GIK-1 ja GNIIP all.
Tänapäeval asub seal üheksa stardiseadeldist, kust võivad startida kanderaketid Rokot, Zenit, Sojuz, Molnija, Tsiklon ja Angara.
Plessetskis on toimunud üle 1500 raketistardi, kosmosesse on toimetatud üle 2000 satelliidi ja kosmoselaeva.
Kosmodroomi teenindav personal elab Mirnõi linnas.
Õnnetusjuhtumid
26. juunil 1973 hukkus stardivalmis Kosmos-3M raketi plahvatusel üheksa inimest. 18. märtsil 1980 hukkus Vostok-2M raketi plahvatamisel 48 inimest. 15. oktoobril 2002 plahvatas rakett Sojuz-U mõni sekund pärast starti, lööklaine tõttu sai lähedalasuvas hoones surma üks sõdur.
2007. aasta augustis vallandus skandaal, kui tuli avalikuks, et mitmed kosmodroomil teeninud ohvitserid osalesid reamees Sergei Sinkoneni surnukspeksmisel. 29. augustil teatati kosmodroomi staabiülema, kindralmajor Konstantin Tšmarovi vallandamisest.
Bretagne'i lipp
Bretagne'i lipp või bretooni keeles Gwenn ha du (Valge ja must) loodi 1923. aastal USA lipu ja Kreeka lipu eeskujul.
5 musta horisontaalset triipu tähistavad prantsuskeelseid diötseese ja 4 valget triipu bretoonikeelseid. Hermeliinid pärinevad Bretagne'i hertsogite vapilt.
Graiad
Graiad ehk hallid naised (kreeka keeles vanaeided) olid Phorkyse ja Keto tütred. Nende nimed olid Deino, Enyo ja Pemphredo. Neil oli kolme peale üks silm ja üks hammas ning nad olid sündimisest peale vanad, kuigi punapõsised. Silma kandsid nad keset otsaesist nagu kükloobid. Nad elasid Okeanose kaljupangal.
Perseus varastas nende silma ega andnud enne tagasi, kui oli neilt saanud abi võitlemiseks Medusa vastu.
Rami Sa'ari
Rami Sa'ari (kasutatakse ka nimekuju Rami Saari; heebrea רמי סערי; sündinud 17. septembril 1963 Petaẖ-Tikvas Iisraelis) on iisraeli luuletaja, tõlkija, keeleteadlane ja kirjanduskriitik.
Helsingi ülikoolis õppis ta Ago Künnapi käe all ühe semestri ka eesti keelt.
Juuniks 2021 on Sa'aril ilmunud 12 raamatut ja üle 80 tõlkeraamatu. Tõlkinud on ta nii luulet kui proosat albaania, eesti, soome, kreeka, ungari, portugali ja hispaania keelest. Muuhulgas on Sa'ari tõlkinud järgmisi eesti autoreid: Jaan Kaplinski ("Jää ja Titanic", 2008), Ellen Niit, Ivar Sild, Mari Vallisoo, Juhan Viiding ja Tõnu Õnnepalu (https://www.ramisaari.com/estonit-shira/ ja https://www.ramisaari.com/estonit-siporet/)
2002. aastast on ta toimetanud rahvusvahelise luuleveebi www.poetryinternational.org Iisraeli luulekülgi.
Alates 2005. aastast on ta toimetanud raamatusarja "Tsafon" ("Põhi"), mis tutvustab iisraeli lugejatele Baltimaade ja Skandinaavia maade kirjandust. 1996. ja 2003. aastal sai ta Peaministri kirjandusauhinna (Iisraeli kõige olulisem kirjandusauhind) ja 2006. aastal Tšernihhovski auhinna tõlgete eest. Luuletaja ametlikul kodulehel (https://www.ramisaari.com/rami-saari/) on rohkem ja aktuaalset infot ka eesti keeles.
Koenigsegg CCGT
pisi|Koenigsegg CCGT Koenigsegg CCGT on Rootsi autotootja Koenigseggi ehitatud võidusõiduauto. Debüüdi tegi auto 2007 Genfi Motor Show'l. CCGT on loodud võistlemiseks GT võistlussarjas.
Mehaaniliselt sarnaneb CCGT väga tänavasõiduautoga, sest on loodud Koenigsegg CCX-i põhjal. Kõige märgatavam erinevus CCGT ja CCX vahel on mootor. Et mootor vastaks GT1 klassi nõuetele, mis on seatud ACO ja FIA poolt, tuli eemaldada kesktõuke turbolaadurid DOHC V8-mootorilt. Mootori mahtu suurendati 4,7 liitrilt 5,0 liitrile, et osaliselt hüvitada kahe turbolaaduri eemaldamist. Võimsus on õhu poolt piiratud 600 hobujõuga.
Ferdinand Cohn
thumb|Ferdinand Cohn Ferdinand Julius Cohn (24. jaanuar 1828 Breslau – 25. juuni 1898 Breslau) oli saksa bioloog ja taimefüsioloog, üks mikrobioloogia rajajaid.
Cohn sai 1847. aastal kraadi botaanikas, olles 19-aastane.
Cohn oli esimene, kes klassifitseeris bakterid taimede hulka. Ta jagas ka bakterid nelja rühma: Sphaerobacteria (kerakujulised), Microbacteria (pulkjad), Desmobacteria (filamentsed) ja Spirobacteria (kruvikujulised bakterid).
Aastal 1885 pälvis ta mikrobioloogide kõrgeima auhinna – Leeuwenhoeki medali.
Cohn on tuntud ka grampositiivsete Bacillus ' e perekonda kuuluvate bakterite elutsükli uurijana: ta avastas, et kui Bacillus ' e bakterid satuvad ebasoodsasse keskkonda (näiteks kõrge temperatuuri kätte), siis moodustavad nad endospoore. Sellega näitas Cohn, et steriliseerimine kuumutamisega ei ole efektiivne.
Kalendrireform
pisi|Kalendrireformide läbiviimine on tihti kaasa toonud mitmeid segadusi. Sellel inglise maalikunstniku [[William Hogarthi (1697–1764) maalil "An Election Entertainment" (1754–1755; seeriast "Humours of an Election") on kõrtsipõrandal näha ka protestiloosung "Give us our Eleven days" ('Andke meile meie üksteist päeva'), mis oli viigide partei poolne protest tooride vastu, kes kehtestasid Gregoriuse kalendri vastuvõtmise Inglismaal, mille käigus "kadus" 11 päeva]] Kalendrireform on kalendri muutmine, mis võetakse tavaliselt ette, et kohandada seda paremini looduse või ühiskonna elurütmiga. Aja jooksul on neid läbi viidud ilmselt loendamatul arvul, kuid kirjalikke teateid on neist vaid mõnede kohta.
Reform võib puudutada väga erinevaid valdkondi: võidakse muuta aasta, kuu või nädala pikkust, aastate arvestamise korda ja palju muudki, näiteks ka lihtsalt kuude ümbernimetamist.
Hiina kalendrireformid
Esimene kirjalike allikate kaudu teada olev kalendrireform viidi läbi Vana-Hiinas 21. Kristuse-eelse sajandi lõpus. Iga 4 aasta tagant hakati lisama liigaastaid, millega muudeti muistne Hiina päikesekalender Päikese suhtes tunduvalt täpsemaks, see oli võrreldav 2000 aastat hiljem kasutusele võetud Juliuse kalendri omaga. Umbes 3. sajandil pärast Kristust viidi Hiinas läbi uus kalendrireform, mis muutis selle umbes sama täpseks kui hilisem Gregoriuse kalender.
Kalendrireformid Mesopotaamias ja Ees-Aasias
Vana-Babüloonia valitseja Hammurapi ajal viidi Mesopotaamias läbi esimene Ees-Aasiast teada olev kalendrireform, millega sealset kuukalendrit korrigeeriti Päikese suhtes (lunisolaarkalender), lisades iga 2–3 aasta tagant 13. lisakuu. Sellise kalendri võtsid hiljem kasutusele ka juudid ning araablased. Viimased loobusid aga Muhamedi ajal lisakuu lisamisest, millega nende kalender muutus taas puhtaks kuukalendriks ja on seda tänini. Juudid seevastu arendasid välja väga keeruka algoritmisüsteemil põhineva lunisolaarkalendri, mis enam-vähem tänase kuju sai juba 2. sajandil.
Juliuse kalendrireform
Julius Caesari poolt läbi viidud kalendrireform on esimene kindlalt teadaolev Õhtumaades aset leidnud suurem kalendrimuudatus. Probleem seisnes Vana-Rooma kalendris, mis oli oma põhitüübilt kuukalender, mida oldi kauges minevikus täiendatud aeg-ajalt lisatavate päevadega. Selline süsteem oli aga küllaltki ebaõnnestunud: aasta keskmiseks pikkuseks kujunes 4-aastases tsüklis 366,25 päeva ning lisaks sellele võisid kalendriga tegelevad preestrid (pontifeksid) lisapäevi oma suva kohaselt juurde panna, nii et sageli polnud ka kõrgeimatele riigiametnikele teada, kas konkreetne aasta on liht- või liigaasta. Päevade arvestus läks üha enam segamini ning aastaks 46 eKr oli rooma kalendri viga Päikese suhtes juba 80 päeva. Caesar, kellest oli saanud Rooma diktaator ja koos sellega ka mitmete muude, sealhulgas ülempreestri (pontifex maximuse) tiitli valdaja, otsustas korra ka kalendriasjades paika panna. Selleks kutsus ta kohale Aleksandria astronoomi Sosigenese, kes soovitas aasta pikkuseks määrata 365 päeva ning lisada igale 4. aastale lisapäeva. Sellist reformi oli püüdnud juba 3. sajandil eKr läbi viia hellenistlik vaarao Ptolemaios III, kuid toona ebaõnnestunult, egiptuse kalender jäi 365-päevaliseks, mis tähendas selle pidevat liikumist Päikese suhtes (1461 egiptuse aastaga tegi Maa ümber 1460 tiiru). Ka selline süsteem ei muutnud kalendriaastat Päikese suhtes päris täpseks, keskmiseks aastaseks veaks kujunes umbes 12 minutit. Samas oli see nii rooma kui ka egiptuse kalendrist tunduvalt täpsem. Lisaks aasta pikkusele muutis Caesar ka selle alguse asukohta, lükates selle 1. märtsilt 1. jaanuarile, mil Roomas nimetati ametisse olulisemaid riigiametnikke. Aasta seitsmes kuu (endine viies, Quintilis) nimetati tema auks juuliks. Aastatel 46 eKr–45 eKr viidi kalendrireform läbi ning oma põhiosas ei toimunud Juliuse kalendris muudatusi kuni 1582. aastani.
Siiski viidi aja jooksul läbi mitmeid väikeseid muutusi. Keiser Augustus pidi kalendrit korrigeerima, sest ilmselt Rooma kodusõdadest tekkinud segaduste tõttu oldi liigaastateks tehtud iga 3., mitte 4. aasta. Augustus taastas Caesari süsteemi, jättes mõnel aastal lisapäevad ära. Lisaks sellele nimetati aasta 8 pKr paiku kaheksas kuu (Sextilis) tema auks ümber augustiks. Mõnikord on väidetud, et lisaks sellele muutis Augustus kuu ka 31-päevaliseks, et see oleks võrdne juuliga, kuid tõenäoliselt oli see nõnda isegi juba enne Caesarit.
Gregoriuse kalendrireform
pisi|Paavst [[Gregorius XIII]] Juliuse kalendri ebatäpsus oli teada võib-olla juba selle loojale Sosigenesele, ent ilmselt ei peetud viga esialgu oluliseks. Enam kui 1000 aastat oligi see nii, sest 13. sajandiks oli viga muutunud alles 8-päevaseks ning inimese eluea jooksul polnud niivõrd aeglane muutus tajutav. Suuremaid probleeme tekitas kalendri vigasus taevakehade liikumise suhtes aga kirikuringkondadele, sest Dionysiuse tabelite järgi välja arvutatavad kuufaasid ja tegelike faaside aeg lahknesid üha enam, seda ka Metoni tsükli enda vigasuse tõttu (see oli siiski tunduvalt väiksem kui Juliuse kalendril). Veelgi hullem oli aga ehk see, et tegelik kevadine pööripäev nihkus ajas ettepoole ning lihavõttepühad hakkasid toimuma "valel" ajal, mis oli suur usuline probleem. Tänu astronoomia ja matemaatika arengule hakkas tekkima üha enam õpetlasi, kes seda probleemi mitte ainult ei mõistnud, vaid oskasid viga ka välja arvutada. 13. sajandiks oldi välja arvutatud reaalse päikeseaasta ligikaudne pikkus ning astronoom Johannes de Sacrobosco esitas koguni ka uue kalendrireformi kava, millega oleks iga 288 aasta tagant üks liigaasta ära jäetud. Selline muudatus oleks aga kalendrit tunduvalt komplitseerinud, pealegi oleks see aastast vigasust Juliuse kalendriga võrreldes vähendanud vaid poole võrra. Kalendrireformiks polnud toona veel valmis ka kirik, mis 13. sajandil tegeles ilmaliku võimupoliitikaga ning 14. sajandil vaevles sisemise lõhestatuse käes. Paavst Clemens VI püüdis 1340. aastatel küll kalendrireformi käima lükata, kuid see takerdus mitmete tegurite, sealhulgas katkuepideemia tuleku tõttu.
Tõsisem katse kalendrireformiks tehti paavst Sixtus IV ajal (1470. aastatel), kes kutsus Rooma asjaga tegelema toonase kuulsaima astronoomi Regiomontanuse. Too oli oma kalendris juba täpselt näidanud, kui palju Juliuse aasta ja päikeseaasta (lihavõttepühade tähistamise aega võrreldes) erinevad. Seega oli nüüd küsimus vaid reformi läbiviimise tehnilistes üksikasjades. Ometi takerdus reform ka nüüd, sest Regiomontanus suri ootamatult ning hiljem keskendusid paavstid rohkem ilmalikele asjadele, eriti oma valduste suurendamisele, sellised teoreetilised küsimused jäid aga unarusse. Uuesti kerkis kalendrireformi idee üles viiendal Lateraani kirikukogul (1510. aastatel). Reformi läbiviimist arutati mitmete astronoomide, sealhulgas Mikolaj Kopernikuga, kuid too arvas, et reformi veel läbi viia ei saa, sest kalendriviga polevat päris täpselt määratletud. Seega polnud pärast Regiomontanust keegi kalendrireformiga enam tõsisemalt tegelenud.