cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšehhi keskmäestik
Maastikurajoonid
Edelapoolne osa kannab nime Milešovka keskmäestik, mille keskmine kõrgus on 331,7 meetrit. Ka seal eristatakse nelja alamregiooni. Bořeňi keskmäestiku kõrgeimaks kohaks on Bořeňi mäetipp (539 m), Teplice keskmäestiku kõrgeimaks kohaks on Štrbický vrch (475 m), Raná keskmäestiku kõrgeimaks punktiks on Milá (510 m). Milešovka keskmäestiku kõrgeim osa on Kostomlaty keskmäestik, mille kõrgeim tipp Milešovka on ka mäestiku kõrgeim tipp. Sellesse piirkonda jääb ka Porta Bohemica.
Geoloogia
Mäestik tekkis tänu Ohře riftile. Rifti servadel arenes vulkanism, mis pani aluse mäestikule. Vulkaanilistest kivimitest valdab trahhüüt, vähemal määral on ka andesiiti. Piirkonnas on sagedased lakoliidid. Vulkanism leidis piirkonnas aset pliotseenis ja miotseenis.
Valdavad siiski settekivimid, eriti liivakivi. Plešiveci küla jurues leidub pruunsütt. Třebívlice küla juurest on leitud granaate ja ka kolm teemanti.
Karaski mõis
Karaski mõis (saksa keeles Karrasky) oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal.
Mõis tekkis 1734, kui Krootuse (Kõlleste) mõisast eraldati maa-alad Vastse-Kõlleste ja Karaski mõisa jaoks.
1867 ühendati Karaski ja Vastse-Kõlleste mõis ja tekkinud uut mõisat nimetati Karaski mõisaks.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Harald von Samson-Himmelstjerna.
Pilaitė mõis
pisi|Mõisakompleks Pilaitė mõis (leedu Pilaitės dvaras) on endine mõis Leedus Vilniuses Pilaitė vallas Pilaitė linnaosas. Mõisakompleks asub aadressil Piliakalnio g. 6, Pilaitė linnamäe jalamil.
Mõis rajati XVI sajandil, mil sealsed Astikaste rajatud linnuse ümbruskonnas asuvad maad läänistati Viršilastele. Esimesed teated mõisa kohta pärinevad aastast 1525. Hiljem kuulus see Glebavičiustele ja Gorskitele, XVII sajandi keskpaiku omandasid selle aga jesuiidid. 1775. aastal omandas mõisa Seimi hariduskomisjon. Hiljem läks see parun T. Kukevičiuse valdusse, kes rajas pargi.
1827. aastal ostis mõisa Vilniuse ülikool. Põllumajanduskateedri juhi Mykolas Očapovskise eestvedamisel rajati sinna majand, millest kujunes Leedu alade esimene põllumajanduskool. Sealset kooli juhatas professor Mykolas Fričinskis. Tol perioodil elas mõisas kirjanik Olimpija Radvilaitė-Mostovska, kes kirjutas seal raamatu kohalikest legendidest. 1832. aastal ülikool suleti ja mõis läks Mykolas Fričinskise valdusse. Sisuliselt oli omandus siiski nimeline, sest sealsed töölised polnud pärisorjad, vaid maksid obrokit. 1846. aastal rajas Mykolas sinna lõuendite pleegitamise vabriku, mis aga 1852. aastal maha põles.
Mykolase poeg müüs millalgi mõisa Polozovitele, 1881. aastal ostsid selle aga vennad Boltho von Hohenbachid. Nende omandisse jäi mõis aastani 1913, mil selle omandasid Pimenovid. 1921. aastal müüsid Pimenovid suurema osa mõisa maadest maha, neile jäi 107 hektari suurune valdus (varem kuulus mõisale ligi 2000 hektarit maad, sealhulgas 600 hektarit metsa). 1940. aastal võõrandati mõisakompleks. Nõukogude perioodil asusid seal Buivydiškėse sovhoostehnikumi abihooned. 1990. aastal mõisakompleksi hooned erastati.
Mõisakompleksist on säilinud häärber, kaks kontorihoonet, elumaja, kaks jääkeldrit, park, laut, vesiveski ja saun. Kompleksi alale jääb Pilaitė linnamägi. Mõisasüdame territooriumilt võib leida veel vana häärberi, teise lauda, pruulikoja, laohoone ja aiapiirde jäänuseid.
Historitsistlik häärber on nelinurkse põhiplaaniga hoone. Osalt on see ühe-, osalt kahekorruseline, lisaks on majal veel keldrikorrus. Idaosa on kahekorruseline, lääneosa ühekorruseline. Kõrgemat osa ehivad frontoonid, põhjaküljel on nelinurkne atika. Teise korruse lõunaküljel on metallist piirdega rõdu.
Esimene kontorihoone asub aadressil Piliakalnio g. 8. Tegemist on ühekorruselise hoonega, mille välisseinad kaeti nõukogude perioodil silikaattellistega. Põhjapoolsel küljel asub madalam eeshoone, idas ja läänes asuvad puidust verandad. Teine kontorihoone asub aadressil Piliakalnio g. 12. See on ühekorruseline poolkeldri ja mansardkorrusega ehitis. Maakivist hoonet liigendab profileeritud karniis. Frontoonidel on rombikujulised aknad. Lõunaküljel on sissepääs, mis asub katusega varjestatud puitpiirdega terrassil, põhja- ja lõunaküljel on veel uksed, mis viivad poolkeldrisse.
Vesiveski aadress on Piliakalnio g. 10. Tegemist on kahekorruselise sokli- ja ärklikorrusega puithoonega. Alumine osa on laotud maakivist, seda toestavad tugipiilarid. Nelinurkse põhiplaaniga ehitisest eraldub seal turbiinikamber. Üleval on puidust varjualune vintsi tarbeks.
Mõisakompleksi kuuluv aiamaja asub aadressil Piliakalnio g. 14. See on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline hoone, mille kohal asub mansardkorrus. Hoonet katab poolkelpkatus. Lääneosa all asub kõrgema sokliga osas keldrikorrus, seal asub ka allikas, mille äravooluks on rajatud betoonist renn.
Saun asub aadressil Piliakalnio g. 16. Tegemist on ühekorruselise silikaattellistest hoonega, mille kohal on katusealune. Hoone edelaküljel on eeskoda.
Park koosneb suuremast puuderühmast ja väiksematest gruppidest. Selle moodustavad kohalikud liigid: kuused, männid, vahtrad, saared, pajud, haavad, viirpuud. Parki liigendavad Sudervė ojale rajatud paisjärv ja kanalid.
Riina Degtjarenko
Riina Degtjarenko (sündinud 26. juunil 1976 Hiiumaal) on eesti kunstnik.
On lõpetanud 2003. aastal Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia (teatri- ja filmikunstniku) eriala (MA) ning 2003. aastal Tallinna Ülikooli kunstiõpetuse, kunstiajaloo ja joonestamise eriala (MA). 2023. aastal omandas Tallinna Tehnikaülikoolis Disaini ja Tehnoloogia õppekaval rahvusvahelise magistrikraadi (MSC).
Aastatel 2005–2018 oli Eesti Draamateatri peakunstnik ja loovjuht. Kujundanud lavastusi Eesti Draamateatris, Vanemuises, Pärnu Endlas, Tallinna Linnateatris, Vanalinnastuudios, Estonias, Rakvere teatris, Karlova Teatris, Emajõe Suveteatris, Nukuteatris, Viljandi Ugalas, Väikeses Teatris Moskvas ja Tampere Linnateatris.
Tegutsenud nii stsenograafi, teatri- ja filmikunstniku, kostüümikunstniku, ruumikujundaja, kunstiõpetaja ja Eesti Kunstiakadeemia lektori, illustraatori kui ka graafikadisainerina.
2012. aastal oli ta Eesti Vabariigi 94. aastapäeva ürituste kunstnik ning teleülekande kunstnik 24. veebruaril 2012 Tartus Vanemuise Teatri- ja Kontserdimajas.
Autolevi
Autolevi on Eestis loodud autorenti vahendav ettevõte, mis pakub Eestis, Soomes ja Lätis inimeselt inimesele autorendi platvormi. Ettevõtte lõid 1. oktoobril 2013 Tauri Kärson, Simo Sulev ja Robert Sarv. Ettevõtet juhib Tauri Kärson.
Autolevi toimib jagamismajanduse põhimõtetel. Autolevil on üle 2200 sõidukiga autopark ning platvormiga liitumine on inimestele tasuta. Kasutajaid on platvormil ettevõtte enda väitel üle 35 000 inimese.
2017. aastal kuulus Autolevi 20 Eesti parima idufirma sekka.
2015. aastal osales Autolevi rahvusvahelisel idufirmade konkursil Chivas Regal The Venture, saades Eestis finaali esiviisiku sekka. Ettevõte teeb 2016. aastast koostööd ka ingelinvestoritega.
Kindlustus
Alates 3. märtsist 2020 kehtib kõigile Autolevi autojagamise platvormi kaudu renditud autodele If Kindlustuse kaskokindlustus. Uus Autolevi kaskokindlustus on ainus Eestis, mis katab inimeselt-inimesele autojagamise kahjujuhtumid. Eestis järjest populaarsust koguv autojagamine on toonud enam kui 2200 sõidukit Autolevi platvormile. Seni tugines autojagamise teenus põhjalikule autoomanike ja rentijate taustakontrollile. Autojagamise kindlustuse turule toomine on ainulaadne Eestis ja autorenti pole nii soodsatel tingimustel võimalik kindlustada ka Ameerika Ühendriikide ja Euroopa jagamisplatvormidel. Kindlustust saab võtta mitte autoomanikule püsitasuna, vaid hoopis kindlustab end rentija ning seda päevapõhiselt (hind alates 3 eurost). Tänu sellele ei lähe kahjujuhtumi korral üles ka autoomaniku kindlustuse koefitsient (sest kindlustab end rentija).
Auto kindlustuspoliis sõlmitakse automaatselt Autolevi veebiplatvormil ja selleks eraldi dokumente ise täita ei ole vaja. Rentija valib kindlustuse, mis on kas kolm eurot päevas (omavastutus kuni 1000 eurot) või viis eurot päevas (omavastutus kuni 500 eurot). Kui kahjud on omavastutuse summast väiksemad, siis tuleb tasuda summa kahjude ulatuses ning täit omavastutuse määra maksma ei pea.
Parameetriline võnkumine
Parameetriline võnkumine on võnkumine, mis on tingitud võnkuva süsteemi mõne parameetri perioodilisest muutumisest.
Frauenkirchen
Frauenkirchen on linn (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
pisi|tühi|Basiilika kirik koos frantsiskaani kloostriga
Ajalugu
Frauenkirchenit kui asulat on esmamainitud 1324. aastal nimega Szent Maria. Viini piiramise (1529) ja Viini lahingu ajal purustati küla ja kirik Osmanite vägede poolt. Vürst Pál Esterházy ajal algas küla taastamine.
Aastatel 1695–1702 ehitatud basiilika ja frantsisklaste kloostri ümber arenes 17. sajandi lõpust järk-järgult peamiselt saksakeelne linn, mis on ka kaubanduskeskus. 1897. aastast on Frauenkirchen Neusiedler Seebahniga ühendatud Austria-Ungari raudteevõrku.
1898. aasta järel kasutati madjariseerimispoliitika tagajärjel sunniviisiliselt ungarikeelset nime Fertőboldogasszony (või lihtsalt "Boldogasszony").
Frauenkircheni kogukond, nagu ka ülejäänud Burgenland, kuulus 1920./21. aastani Ungarile (Saksa-Lääne-Ungari). Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Saksa-Lääne-Ungari territoorium Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. 1921. aastast alates kuulub linn Burgenlandi liidumaasse.
Frauenkirchen oli kunagi üks nn seitsmest juutide kogukonnast (Siebengemeinden) Burgenlandis. Burgenlandi juute (koos romade ja sintidega) kiusasid taga ja hävitasid aastatel 1938–1945 natsid. Juudi kalmistu külas meenutab juudi kogukonna kohalolekut seal enne holokausti.
Frauenkirchen on 1982. aastast vald.
Purusamblik
Purusamblik (Ochrolechia) on kottseente perekond.
Whitehall Street (Manhattan)
pisi|Tänava lõpus asuv [[Whitehall Terminal]] Whitehall Street on New Yorgi linna tee Manhattani saarel. Tee paikneb Lower Manhattani (Manhattani linnaosa alamjaotuse) ajaloolises ja ülejäänud saarega võrreldes suhteliselt kaootilises tänavavõrgus.
Rakvere elementaarkool
Rakvere elementaarkool oli kreisilinnas Rakveres tegutsenud õppeasutus (elementaarkool).
1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi haridussüsteem. 1803. aastal kinnitatud rahvahariduse esialgsete eeskirjade ja neid täpsustava ülikoolidele alluvate koolide määrustik seadustasid linnades üheklassiliste elementaarkoolide ja kolmeklassiliste kreiskoolide asutamise. Kreiskooli eelastmena asutati elementaarkool, mis paiknes aadressil Pikk 29. Õppemaksu suuruseks oli kümme rubla aastas ja koolis töötas üks-kaks õpetajat.
Rakvere linn omandas Rakvere elementaarkooli hoone 19. sajandi II poolel. Pikk tänav 29 hoone valmimisaeg oli 1865. ja 1872. aastal omandas kinnistu Rakvere linn elementaarkooli tarvis. Õppetöö toimus elementaarkoolis reeglina saksa keeles ja oli maksuline.
Rakvere elementaarkooli juhatas aastatel 1876–1786 Juhan Kunder, 1905–1906 Ernst Peterson-Särgava.
1880. aastatest hakati linnade ülalpeetavaid elementaarkoole nimetama linnaalgkoolideks, eristamaks neid kroonualgkoolidest. 17. mail 1887 vastu võetud ajutised täiendavad määrused algkoolide juhtimise kohta Liivi-, Kura- ja Eestimaa kubermangus täpsustasid koolide juhtimis- ja järelevalveorganite tegevust ning linnaalgkoolides nähti ette venekeelne õpetus alates esimesest õppeaastast, õppeaeg pikenes neljale aastale. Õppetöö oli maksuline.
1912. aastal anti hoone Rakvere poeglaste kroonugümnaasiumile ja elementaarkool kolis maja Pikk tänav 64 II korrusele.
Reljeef (kunst)
pisi|Kõrgreljeef pangahoonel. [[Nové Město (Praha)|Nové Město, Praha]] Reljeef on skulptuuri alaliik, mille puhul kõik kujundid on seotud tasapinnalise põhjaga, olles sellesse süvendatud või sellest eenduvad.
Reljeef oli tuntud juba paljudes vanaaja kultuurides ning seega üks vanimaid skulptuurivorme. Reljeefe eristatakse vastavalt teostusviisile:
Psühhosemiootika
Psühhosemiootika ehk semiootiline psühholoogia on teadusvaldkond ühtaegu psühholoogias ja semiootikas, mis uurib märgiprotsesse ning tähenduse kujunemist, teisenemist ja rolli psüühilistes protsessides.
Psühhosemiootikas uuritakse psüühilisi protsesse kui märgiprotsesse ja rakendatakse semiootilist lähenemist ning semiootilisi mudeleid psühholoogias.
Lottsuru
Perekonda kuulub 17 liiki.
Eesti liigid
Eestis elab kaks lottsuru liiki:
Varbuse mõis
Varbuse mõis (saksa keeles Warbus) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Harald von Samson-Himmelstjerna.
Mõisa peahoone hävis 1981. aasta tulekahjus.
Õrnpäevik
Õrnpäevik (Leptophlebia) on ühepäevikuliste seltsi kuuluv putukate perekond.
Digitaalehituse klaster
Digitaalehituse klaster on 2015. aastal ehitussektori kaasaegsete tehnoloogiliste vahendite abil arendamiseks loodud klaster.
Digitaalehituse klaster arendab ning populariseerib ausate äritavade ja -mudelite kasutamist, eesmärgiga toetada klastri liikmete ärisid nii kodu- kui välismaal. Klaster keskendub teadmistepõhise ehituse arendamisele, kaasates selleks valdkonna parimaid juhte ja spetsialiste ning tehes koostööd riigi ja kohalike omavalitsustega. Klaster korraldab rahvusvahelise kogemuse omandamiseks õppereise, koolitusi ning edendab koostööd tehnoloogiliste arenduste ja toetava regulatiivse raamistiku loomiseks. Klaster loob ehitusega seotud ettevõtetele toetava ärikeskkonna, kus tuginedes kaasaegsetele äritavadele saab teha usalduslikku koostööd ning luua tootlikkust tõstvaid digiehituslahendusi.
Kara Ahmed Pasha
Kujutamine kunstis
Türgi teleseriaalis "Sajandi armastus" mängib Kara Ahmed Pasha rolli Yetkin Dikinciler.
Üheksakraav
Üheksakraav (ka Patsu kraav) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Liivi külas.
Üheksakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Üheksakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1117300.
Eurüpteriidid
Eurüpteriidid olid Paleosoikumi ühed suurimad ja hirmuäratavamad vees elutsevad kiskjad. Nad tekkisid Kesk-Ordoviitsiumis (~460 miljonit aastat tagasi) ja surid välja Permi massväljasuremise ajal umbes 248 miljonit aastat tagasi. Väiksemate liikide esindajad olid ainult ligikaudu 10 cm pikkused, kuid mõned liigid kasvasid üle kahe meetri pikkuseks, mis teeb neist läbi aegade suurimad antropoodid.
Nimi eurüpteriid (Eurypterid) pärineb kreekakeelsetest sõnades eury- (eesti keeles lai) ja pteron- (eesti keeles tiib). Nende pika saba ja astlalaadse sabaotsa tõttu kutsutakse neid lülijalgseid tihti ka meriskorpioniteks.
pisi|Eurüpteriidi kehaehitus — vasakul pealtvaates, paremal altvaates
Kehaehitus
Nagu kõigil teistel antropoodidel, on ka eurüpteriidide keha segmenteeritud ning nende keha võib jagada kaheks osaks. Esimene osa on pearindmik, kuhu kinnituvad jalad ning kus asuvad ka liitsilmad, lihtsilmad ja suu. Tagumine osa on tagakeha, mis on omakorda jagatud 12 segmendiks ja otslüliks ehk telsoniks.
Eurüpteriidide kaks suurt liitsilma asuvad pearindmiku esiotsa külgedel ja kaks väiksemat lihtsilma pearindmiku keskosas. Nende kõhuosa koosneb kas ühest kilbisarnasest kehaplaadist või mitmest plaadist. Suu asub omakorda pearindmiku esiotsas keskosa all, kuhu on kinnitunud ka üks paar sõrgu. Pearindmikule kinnitub 6 paari jäsemeid. Esimene paar on suised, mis vastavad homoloogiliselt ämblike kihvadele, kuid mitte skorpioni sõrgadele, vaatamata nende kahe välisele sarnasusele. Enamiku eurüpteriidide suised on võrdlemisi väikesed. Järgmised 4 paari jäsemeid on jalad, mida kasutati liikumiseks. Nende jalad võivad oma ehituselt liigiti varieeruda. Viimane paar jäsemeid on meriskorpionitel aerukujulised jalad, mida kasutatakse hoo lisamiseks ja navigeerimiseks.
Tagakeha koosneb 12 segmendist ehk lülist. Esimesed 6 on tavaliselt laiemad kui viimased 6 ning neid kutsutakse mesosoma'deks (ladina k). Neis kuues segmendis asuvad ka eurüpteriidi 5 paari lõpuseid, mida katavad kaitsvad plaadikesed. Esimese paari lõpuseid kaitsvate plaadikeste all asuvad ka paljunemisorganid. Tagumised 6 lüli moodustavad kitsama „saba“, mis võib olla kas lapik või torujas. Saba lõpus asub astla-, sõra- või aerulaadne telson, kuid erinevalt tavalisest skorpionist pole meriskorpioni astel mürgine.
Eluviis
Noorena sarnanesid eurüpteriidid täiskasvanud isenditega, seega arenesid nad vaegmoondega. Eurüpteriidid käitusid ilmselt väga sarnaselt tänapäeval elavate odasabadega. Nad veetsid enamiku oma ajast riimveelistes või magedates veekogudes, ainult varajased eurüpteriidiliigid elasid soolases merevees. Veelise eluviisiga eurüpteriidid olid võimelised liikuma ka maal, kasutades viimast paari aerulaadseid jalgu enda edasilükkamiseks. Mainitud liikumisviisi kasutasid eurüpteriidid kudemisperioodil enda kaldale lükkamiseks. Fossiilsed allikad viitavad, et meriskorpionid veetsid enamiku oma ajast madalaveelistes keskkondades, kus nad toitusid teistest organismidest ja nende jäänustest. Võib eeldada, et eurüpteriidid küttisid nii oma noorukeid kui ka teistesse liikidesse kuuluvaid eurüpteriite. Meriskorpionid kasutasid kasvamiseks kestumist, ajades mõne aja pärast oma vana kesta maha ning asendades selle uue ja suurema kestaga. Noore kestaga isendite fossiilsed leiud on haruldased, kuna kestudes olid nad vaenlaste rünnakutele tunduvalt haavatavamad, sest noore kesta tugevnemine võttis aega. Selle tõttu hakkasid Siluri ajastul meriskorpionid kestumisprotsessi läbima maismaal, kus neil vaenlasi ei olnud. On võimalik, et aja möödudes kohandusid nad järjest enam maismaal liikumise ja elamisega ning panid aluse esimestele täiesti maismaalistele antropoodidele, kes panid omakorda aluse esimestele maismaalistele selgrootutele, kuid selliseid fülogeneetilisi seoseid pole veel leitud. Kivististe abil on hästi jälgitav meriskorpioniliste üleminek vee-elult maismaaelule. Näiteks meriskorpionid hingasid tagakeha lõpustega, mis muutusid maismaaskorpionite kopsudeks. Maismaaskorpione on leitud Karboni ajastu (359–299 miljonit aastat tagasi) kivististe hulgast.
Ihnofossiilid
Terved eurüpteriidide fossiilid on haruldased, kuid nende jäljefossiile ehk ihnofossiile on leitud paljudest leiukohtadest. Kuulsamad avastused pärinevad Vara-Devoni ajastust Saksamaalt (Poschmann 2010) ja Fife regioonist Šotimaa idaosast (mis kuuluvad ~1,6-meetrisele isendile). Teised kuulsad leiukohad pärinevad Austraaliast ja USA idarannikult.
Fossiilsed leiud Eestis
Eesti aladelt on meriskorpionite fossiile leitud Siluri kivimitest valdavalt Lääne-Eestis ja saartel Rootsiküla lademest. Leitud on ka terveid skelette. Ameerika teadlased korraldasid vahetult enne teist maailmasõda kaks kivististe kogumisretke Saaremaale, kust nad viisid kaasa rikkaliku eurüpteriidide kivististe kollektsiooni, mida kasutatakse uurimistöödeks veel tänapäevalgi. Eestis on kirjeldatud ~20 liiki meriskorpioneid. Eurüpteriidid on Eestis looduskaitse all ja nende ilma loata kogumine on keelatud.
Fülogeenia
75% eurüpteriidi isendite leidudest kuulub Eurypterines'e taksonisse, kuhu kuulub 99% leitud isenditest. Pterygotioigea perekond on oma 56 liigiga kõige liigirohkem, millele järgneb Adelophthalmoidea perekond 43 liigiga.
Oletatakse, et teiste selleaegsete lõuatute selgrootute kehaplaatide tugevnemine viitab sellele, et neid ohustavad eurüpteriidid muutusid järjest keerukamaks ja osavamateks küttideks. Kuid see väide nõuab veel edasist uurimist. Samuti seostatakse kalade liigirikkuse kasvu eurüpteriidide liigirikkuse vähenemisega Alam-Devonis. See väide ei viita aga, nagu eurüpteriidide liigirikkus oleks konkurentsi tõttu vähenenud, kuna fossiilsed leiud seda ei kinnita.
South Street
South Street on New Yorgi linna tee Manhattani saarel. Tee paikneb Lower Manhattani (Manhattani linnaosa alamjaotuse) ajaloolises ja ülejäänud saarega võrreldes suhteliselt kaootilises tänavavõrgus.
Türi Põhikool
Kool moodustati haridusreformiga, millega liideti Türi Gümnaasiumi ja Türi Majandusgümnaasiumi põhikooliosad omaette ühtseks põhikooliks ning gümnaasiumiosad ühtseks gümnaasiumiks. Koolide liitmisele olid vastu paljud lapsevanemad, kuid vaatamata vastuallkirjade kogumisele viidi haridusreform ellu.
Koolihoone
Algul toimus õppetöö kahes endise Türi Gümnaasiumi (ja veel varasema Türi Keskkooli) hoones:
2020. aasta augustis valmis Türi Põhikooli uus, tänapäevane hoonekompleks: koolimaja, mis on projekteeritud 600 õpilasele, ja spordihoone. Kolmnurkse põhiplaaniga hoone projekteeris arhitektibüroo Karisma Arhitektid OÜ.
Uus koolimaja ja ristkülikukujuline spordihoone on ühendatud tunnelisse peidetud jooksurajaga, sisehoov meenutab aga amfiteatrit.
Koolimaja aadress on F. J. Wiedemanni 3a, Türi, Järvamaa.
Inimesed
Koolis õpib pool tuhat õpilast ja töötab 57 õpetajat.
Erivajadusega laste õpetamiseks töötab logopeed, eripedagoog, õpiabi õpetajad ning õpilasi nõustavad psühholoog ja sotsiaalpedagoog.
Lycodonomorphus obscuriventris
Levila
Neid veelise eluviisiga madusid võib kohata Mosambiigis, Lõuna-Aafrikas, Malawis ja Zimbabwes.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodonomorphus obscuriventris seisuga 24.03.2015.
Ülijumal
Ülijumal ehk taevane üliolend on panteistlik taevajumal, kes toimib ilmastikunähtustes; usundilooliselt oletatavasti vanim jumalakujutelm – taevas on ise jumal.
Mõned uurijad väidavad, et ülijumal oli ürgse loodususundi ja polüteismi oletatav vaheaste.
Lumisamblik
Lumisamblik (Pertusaria) on kottseente perekond.
Londoni Kuninglik Selts
Londoni Kuninglik Selts ehk Londoni Kuninglik Ühing, ka kuninglik ühing või kuninglik selts, lühend LKS (inglise keeles The Royal Society of London for Improving Natural Knowledge, tavaliselt vormis Royal Society) on Londonis 1660. aastal asutatud teadusühing, vanimaid teadusühinguid maailmas.
1660. aasta novembris rajatud ühingu põhikirja kinnitas kuningas Charles II. Seltsi asutajaliikmete seas olid John Wilkins, Jonathan Goddard, Robert Hooke, Christopher Wren, William Petty, Robert Boyle jt teadlased ja filosoofid.
Algselt oli selts nn Nähtamatu kolledži laiendus, mis loodi uuringute tegemiseks ja arutelude pidamiseks. Tänapäeval on kuninglik selts Briti valitsuse nõuandja teadusküsimustes ning saab raha parlamendilt. Selts toimib Suurbritannia teaduste akadeemiana, annab välja umbes 700 uurimisstipendiumi ja rahastab alustavaid teadusfirmasid. Samuti nõustab kuninglik selts teadusküsimustes Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja Euroopa Komisjoni.
Seltsi juhib seltsi põhikirja kohaselt 21-liikmeline nõukogu, mille eesotsas on seltsi president. Nõukogu liikmed ja presidendi valivad endi seast seltsi liikmed. Praegu on seltsil ligikaudu 1600 liiget (koos välisliikmetega) ning igal aastal valitakse umbes 700 kandidaadi hulgast kuni 62 uut liiget, sealhulgas kuni 10 välisliiget. Seltsil on ka kuninglikud liikmed ja auliikmed. Seltsi liikmed võivad kasutada enda nime järel tiitlit FRS (Fellow of the Royal Society), välisliikmed aga tiitlit ForMemRS (Foreign Member of the Royal Society). Kuningliku seltsi praegune president on Nobeli keemiaauhinna pälvinud Venkatraman Ramakrishnan, kes astus ametisse 1. detsembril 2015.
1967. aastast asub selts Londoni kesklinnas aadressil Carlton House Terrace 6–9. Seltsi hoone on muinsuskaitse all ning võetud 1. järgu hoonete nimekirja.
Seltsi moto on ladinakeelne "Nullius in verba", mis tähendab "ära usu kellegi sõnu". See viitab seltsi liikmete otsusele uskuda vaid katsetega tõestatud fakte ning tuleb Horatiuse "Epistlitest", kus too võrdleb end gladiaatoriga, kes on ametist loobunud ja seepärast vaba.
Londoni Kuninglik Selts on Euroopa akadeemiate ühenduse ehk ALLEA liige.
Ajalugu
Kuninglik selts sai alguse nn nähtamatust kolledžist või kolleegiumist (invisible college), mille raames natuurfilosoofid (tänapäevases mõistes loodusteadlased ja filosoofid) 1640. aastate Inglismaal koos käisid. Nähtamatus kolledžis arutati uut filosoofiat, mille eesmärk oli edendada teadmisi loodusest vaatluste ja eksperimentide abil; tänapäeval nimetatakse seda teaduseks.
Seltsi ametlik asutamiskuupäev on 28. november 1660. Tol päeval kohtusid Gresham College'is 12 meest pärast toonase Greshami astronoomiaprofessori Christopher Wreni loengut ning otsustasid rajada "kolledži füüsikalis-matemaatiliste teadmiste edendamiseks" ("a Colledge for the Promoting of Physico-Mathematicall Experimentall Learning"). Nende seas olid Christopher Wren, Robert Boyle, John Wilkins, Sir Robert Moray ja vikont William Brouncker. Asutamisdokumentides on loetletud asutajaliikmetena ka neid, kes tookord kohal ei viibinud, nagu Henry Oldenburg, kellest sai järgmisel aastal üks kahest seltsi esimesest sekretärist. William Brounckerist sai seltsi esimene president.
Selts pidi kohtuma kord nädalas, et jälgida katseid ja arutleda teaduslikel teemadel. Seltsi esimene eksperimentide kuraator oli Robert Hooke. Moray kõneles sellest ettevõtmisest esimest korda kuningas Charles II-le ning sai temalt heakskiidu. Ehkki selts jäi esialgu nimeta, ilmus nimi The Royal Society trükis esimest korda 1661. aastal. 1663. aastal nimetati see teises kuninglikus põhikirjas (Royal Charter) loodusteadmiste parandamise nimel tegutsevaks Londoni kuninglikuks seltsiks (The Royal Society of London for Improving Natural Knowledge).
Peavarju leidis kuninglik selts Greshami kolledžis. Samas asusid ka selle kiiresti kasvav raamatukogu (esimene raamat annetati seltsile 1661) ning teaduslikku huvi pakkuvate näidiste kogu. Pärast Londoni 1666. aasta tulekahju kolis selts mõneks aastaks Arundel House'i, Norfolki hertsogite Londoni koju. Omaenese kodu, kaks maja Crane Courtis, omandas kuninglik selts alles 1710. aastal, mil seda juhtis Isaac Newton.
1662. aastal anti seltsile kuningliku põhikirjaga kirjastamisõigus. Esimesed raamatud olid John Evelyni "Sylva" ja Robert Hooke'i "Micrographia". 1665 hakkas Henry Oldenburgi toimetusel ilmuma ajakiri Philosophical Transactions. Mõne aasta pärast võttis selts selle kirjastamise enda kanda.
Seltsi liikmed olid algusest peale valitavad, ehkki tingimused olid ebamäärased ja enamik liikmeist polnud akadeemilise haridusega teadlased. 1731. aastal kehtestati uus reegel, mille kohaselt tuli iga kandidaat esitada kirjalikult koos toetajate allkirjadega. Need avaldused annavad mõningast aimu, miks keegi seltsi liikmeks valiti ja millised olid sidemed liikmete vahel.
1780. aastal kolis selts uuesti, sedapuhku kuningalt saadud Somerset House'i. Selle korraldas Sir Joseph Banks, kes oli 1778. aastal saanud seltsi presidendiks ning jäi sellesse ametisse surmani 1820. aastal. Banks pooldas, et seltsi liikmete seas oleks nii tegutsevaid teadlasi kui ka rikkaid amatööre, kellest võiksid saada teadlaste patroonid. Tema seisukoht kaotas 19. sajandi I poolel populaarsust ning 1847 otsustas selts, et edaspidi valitakse liikmeid vaid nende teadustöö põhjal.
See uus professionaalne lähenemine tähendas, et kuninglik selts polnud enam pelgalt õpetatud selts, vaid tegelikult ka teaduste akadeemia. Valitsus tunnustas seda 1850. aastal, andes seltsile 1000 Inglise naela uurimistööks ja seadmete soetamiseks. Sellega rajati valitsuse grantide süsteem ning sai alguse seltsi tihe side valitsusega, mis lubas seltsil siiski säilitada teadustööks hädatarviliku autonoomia. 1857. aastal kolis selts taas oma kahe palgalise töötajaga, seekord Burlington House'i Piccadillyl.
Järgmise sajandi jooksul kasvas seltsi töökoormus ja töötajaskond kiiresti ning senised ruumid jäid kitsaks. Seepärast kolis selts 1967. aastal selle praegusse asupaika Carlton House Terrace'il. Tolleks ajaks oli seltsil üle 140 palgalise töötaja, kes edendasid kuningliku seltsi tegevust sõltumatu teaduste akadeemia, õpetatud seltsi ja teaduse rahastajana.
2010. aastal omandas selts Chicheley Halli Buckinghamshire'is. Hoonesse rajati Kavli Kuningliku Seltsi Rahvusvaheline Keskus (Kavli Royal Society International Centre), kus korraldatakse muu hulgas ka rahvusvahelise tähtsusega teaduskonverentse.
Kirjastustegevus
Philosophical Transactions on maailma vanim ja kõige kauem ilmunud teadusajakiri. Selle esimese numbri toimetas ja avaldas 1665. aasta märtsis seltsi esimene sekretär Henry Oldenburg. Tänapäeval avaldatakse ka teemanumbreid ning ajakiri jaguneb kaheks: A-seeria tegeleb matemaatika ja füüsikateadustega, B-seeria bioloogiateadustega.
Tunnustus
Kuninglik selts annab välja arvukalt auhindu ja medaleid ning korraldab loenguid, tunnustamaks teadussaavutusi. Vanim neist on Croone'i loengute sari, mis algatati 1701. aastal seltsi asutajaliikme William Croone'i lese palvel. Croone'i loengud toimuvad tänini kord aastas ja neid peetakse seltsi tähtsaimaks auhinnaks bioloogias. Ehkki Croone'i loengud algatati 1701, toimus esimene neist alles 1738, seitse aastat pärast Copley medali asutamist, mis on kuningliku seltsi vanim tänini kasutusel olev medal ja mida antakse "silmapaistvate saavutuste eest uuringuis mis tahes teadusharus".
Kuninglik selts kultuuris
Jonathan Swift parodeeris kuninglikku seltsi raamatus "Gulliveri reisid", kus ta kirjeldab Laputa saare leiutajaid. Neal Stephensoni ajalooliste romaanide sarjas "The Baroque Cycle" on tegelaste seas paljud kuningliku seltsi asutajatest.
Teised kuninglikud seltsid
Peale Londoni seltsi on analoogseid kuninglikke seltse hiljem asutatud ka Edinburghis, Uus-Meremaal, Kanadas, Iirimaal, Rootsis jm.
Kaksvärvmadulased
Kaksvärvmadulased (Loxocemidae) on väikseim madude sugukond.
Klassifikatsioon
Kaksvärvmadulaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoperekond :
Richard Kraut
Richard Kraut (sündinud 27. oktoobril 1944 Brooklynis) on USA filosoof. Ta on Northwesterni Ülikooli Charles ja Emma Morrisoni humanitaarteaduste professor.
Kraut sai magistrikraadi Michigani Ülikoolist ja doktorikraadi Princetoni Ülikoolist, kus tema juhendaja oli Gregory Vlastos.
Macroprotodon
Klassifikatsioon
Perekonda Macroprotodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Vahemere-äärsetes maades.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Macroprotodon seisuga 01.04.2014.
Türi Lasteaed
Türi Lasteaed on lasteaed Türil, mis tegutseb kolmes õppehoones: Lokutal (Tehnika 12), Türi kesklinnas (Vabaduse 2a) ja Türi-Allikul (Keskuse, Türi-Alliku küla).
Türi Lasteaed moodustati 1. veebruaril 2015 Kesklinna lasteaia, Türi-Alliku lasteaia ja Särevere lasteaia Kurepesa liitmisel Lokuta lasteaiaga. Alates 1. juulist 2016 tegutseb lasteaed kolmes hoones, kus kokku käib üle 300 lapse.
Tonalism
Tonalism (asteegi sõnast tonalli 'saatus, hing') on traditsionaalkultuurides esinev uskumus inimese ühisest saatusest isikliku tootemloomaga.
Baltimore'i Markuse kogudus
Baltimore'i Markuse kogudus (inglise keeles St. Mark Estonian Evangelical Lutheran Church of Baltimore) oli E.E.L.K. kogudus, mis tegutses 1951–1982 Marylandi osariigis Baltimore'is.
Kogudus asutati 11. märtsil 1951 ja algul kuulus sinna 120 liiget. Kogudus tegutses kuni 1982, mil Baltimore'i ja Washingtoni koguduse liitmisel moodustati Baltimore'i ja Washingtoni kogudus.
Koguduse pastoreid
Koguduse pastoreid:
Ulman
Ulman on perekonnanimi.
Žacléř
Žacléř (saksa keeles Schatzlar, varem Bornflos või Bernstadt) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Žacléř asub Poola piiri ääres, Trutnovist ligi 11 km ja Hradec Královést umbes 40 km põhjas.
Žacléři on esmamainitud 1334. aastal.
Žacléři vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Transtsendentne üleloomulik olend
Transtsendentne üleloomulik olend on inimkogemuse väline üleloomulik olend, kelle olemus ja nähtumus on tundmatu ja hoomamatu ning keda seetõttu ei ole võimalik vahetult kogeda.
Miletín
Miletín (saksa keeles Miletin) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Jičíni ringkonnas. Miletín asub Jičínist umbes 23 km idas ja Hradec Královést ligikaudu 24 km põhjaloodes.
Miletín paikneb merepinnast 334 meetri kõrgusel.
Miletínit on esmamainitud 1124. aastal, linnaõigused sai 1560. aastal. 1846. aastal põles linn maha, kuid taastati.
Miletínis on sündinud tšehhi ajaloolane, kirjanik, tõlkija ja rahvaluulekoguja Karel Jaromír Erben (1811–1870).
Juusadiantum
Juusadiantum (Adiantum capillus-veneris) on adiantumiliste sugukonda adiantumi perekonda kuuluv sõnajalgtaim.
Juusadiantum kasvab niiskes ja varjulisel liivasel pinnasel, liivsavil või lubjakivil paljudes kasvukohtades, sealhulgas vihmametsas, võsamaal, laialehistes- ja okasmetsades ning kaljudel, sageli jõgede või järvede astangutel. Sobivas kasvukohas kasvab arvukalt.
Juusadiantum kasvab 15–30 cm kõrguseks. Lehed, need meenutavad mõneti hõlmikpuulehti, on kaheli-kolmetised, pikkus kuni 50 cm. Juusadiantumi värskeid või kuivatatud lehti juusadiantumi ürti (Capilli veneris herba), harvemini koos juurikate ja juurtega, on kasutatud rahvameditsiinis.
See on vastupidav ilutaim, mis sobib ka niiskesse jahedasse ruumi.
pisi|Juusadiantumi lehed
November 2014
November 2014, kroonika
2014. aasta november algas laupäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast pühapäeval.
Washingtoni Markuse kogudus
Washingtoni Markuse kogudus oli E.E.L.K. kogudus, mis tegutses aastatel 1949–1982 Washingtonis.
Kogudus asutati 1949. Kogudus tegutses kuni 1982, mil Baltimore'i ja Washingtoni koguduse liitmisel moodustati Baltimore'i ja Washingtoni kogudus.
Kronprinz Wilhelm
pisi|Kronprinz Wilhelm vanal postkaardil Kronprinz Wilhelm oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärk oli Atlandi ookeani ületus. 202,17 m pikkuse aurulaeva, mis lasti vette 1901. aasta märtsi lõpus, ehitas AG Vulcan Stettin. See sai nime Saksa Keisririigi kroonprintsi Wilhelmi järgi.
Laev, mis pälvis aasta pärast valmimist Sinise Lindi, müüdi vanarauaks 1923. aastal.
Anatoli Luts
Anatoli Luts (24. detsember 1908 – 10. veebruar 1932 Narva) oli eesti poksija. Ta oli poksis 1927. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg). Ta sai Eesti meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 2. koha aastatel 1929, 1930 ja 1932. Viimane saavutus 31. jaanuaril 1932 on eriti hinnatav, sest Anatoli Luts oli juba haige ja surigi 10 päeva pärast.
Ta osales ühe korra Eesti-Läti maavõistlusel ning võitis oma kohtumise kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1927. aastal.
Ta maeti 14. veebruaril 1932 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Reinhold von Liphart
Päritolu ja haridustee
Ta sündis Raadi mõisniku rittmeister Carl von Lipharti (1719−1792) ja tema abikaasa Margaretha von Vietinghoffi (1719−1772) vanema pojana. Õppis Braunschweigis Collegium Carolinumis. Aastal 1764 astus Strassburgi ülikooli.
Rüütelkonnategelane
Asehalduskorra ajal oli ta aastatel 1783−1792 Viljandi kreisi aadlimarssal. 1790. aastal sai õuenõuniku teenistusastme. 1805. aasta 11. märtsil (vkj) valiti ta maapäeval Liivimaa maanõunikuks, kellena oli ametis surmani. Samal ajal oli ta ühtlasi Pärnu kreisi ülemkirikueestseisja.
Tegevus Liivimaa sotsieteedis
Ta oli aastast 1792 Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliige, olles üks asutajaliikmetest. Aastal 1809 valiti ta presidendiks, kellena oli ametis 1828. aastani. Tema ajal 1813. aastal toodi selts Riiast üle Tartusse.
Mõisavaldused
Oma isalt, kes pani aluse suguvõsa suurmaaomandile, päris ta laialdased maavaldused: talle kuulus 1776. aastal moodustatud majoraat, mis koosnes Raadi mõisast, tervet kihelkonda hõlmavast Vastseliina mõisast ja 1786. aastal omandatud Maramaa mõisast. Samuti pärandas isa talle Tartumaal Kõnnu, Roela ja Tarakvere mõisad ning Viljandimaal Kabala mõisa. Reinhold laiendas suguvõsa valdusi veelgi. 1792. aastal ostis ta Viljandimaal Ollepa, Tartumaal 1799. aastal Vana-Kuuste, 1821. aastal Kuremaa ja 1824. aastal Võikvere (liitis selle Kuremaaga) ning viimaks 1828. aastal Võrumaal Saarjärve mõisa.
Varia
Ta pani aluse hiljem tuntust kogunud Raadi mõisa kunstigaleriile.
State Street
pisi|[[Shrine of St. Elizabeth Ann Bayley Seton ja James Watson House]] State Street on New Yorgi tänav Manhattani saarel. Tänav paikneb Lower Manhattani (Manhattani linnaosa alamjaotuse) ajaloolises ja ülejäänud saarega võrreldes suhteliselt kaootilises tänavavõrgus.
Július Torma
Július Torma (ungaripäraselt Gyula Torma; 7. märts 1922 Budapest – 23. oktoober 1991 Praha) oli Ungari, Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija, rahvuselt slovakk.
Torma oli kuuekordne Ungari meister aastatel 1941-1946 ning kokku kümnekordne Tšehhoslovakkia meister. Ta esindas aastatel 1942-1944 kümnel korral maavõistlustel Ungarit, 1946. aastal ühel korral Slovakkiat ja aastatel 1947-1955 kümnel korral Tšehhoslovakkiat.
Torma võitis Tšehhoslovakkia võistlejana kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks, osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Zygmunt Chychłale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ramón Tapiale (Tšiili) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Tšehhoslovakkia võistlejana võitis Torma kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai keskkaalus (kuni 73 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Erich Schöppnerile (Lääne-Saksamaa).
Tamsalu Gümnaasium
Kooli eelkäija oli 1868 Uudekülas avatud külakool. 1909 muudeti külakool Nõmküla 2-klassiliseks ministeeriumikooliks. 1917 muudeti ministeeriumikool Uudeküla 6-klassiliseks algkooliks. 1919 kolis kool Tamsalu mõisa härrastemajja ja ühes sellega sai kooli nimeks Tamsalu Algkool. 1957 nimetati kool Tamsalu Keskkooliks. Aastast 1995 kannab kool nime Tamsalu Gümnaasium.
Kronprinzessin Cecilie
pisi|Kronprinzessin Cecilie enne [[Esimene maailmasõda|esimest maailmasõda]] Kronprinzessin Cecilie oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärk oli Atlandi ookeani ületus. 215,29 m pikkuse aurulaeva, mis lasti vette 1906. aasta detsembri alguses, ehitas AG Vulcan Stettin. See sai nime Saksa Keisririigi kroonprintsessi Cecilie järgi.
Laev lammutati vanarauaks 1940. aastal.
Põltsamaa Muuseum
pisi|Põltsamaa Muuseum paikneb Põltsamaa lossihoovis Põltsamaa Muuseum on muuseum Põltsamaa linnas.
Venekraav
Venekraav (ka Ohtla peakraav) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Liivi, Mõrdu Ubasalu, Kabeli, Keskvere, Laiküla, Ohtla, Soo-otsa ja Uusküla külas.
Põltsamaa Muuseum
Muuseumi valdkonnad on Põltsamaa linnuse, linna, kihelkonna ja piirkonna aja- ja kultuurilugu. Muuseumis korraldatakse mitmesuguseid üritusi: ajutisi näitusi, loenguid, muuseumitunde, kodukandipäevi jmt.
Oskars Batņa
Oskars Batņa (sündinud 7. mail 1995 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliiga klubis Mikkelin Jukurit.
Põltsamaa Muuseum
Muuseum asub Põltsamaa ordulinnuses. Muuseum on Põltsamaa valla hallatav asutus.
Venekraav
Kraavi pikkus on 15,1 km ning see suubub Laiküla külas paremalt Liivi jõkke (4,9 km suudmest). Kraavi valgla on 35,4 km². See saab alguse Uusküla külas.
Oskars Batņa
Ta alustas klubikarjääri Lätis, debüteerides Läti kõrgliigas hooajal 2011–12.
Põltsamaa Muuseum
Ajalugu
1987. aasta 5. oktoobril loodi Põltsamaa Muinsuskaitse Selts, mille üks põhieesmärke oli muuseumi asutamine. Samal aastal sai muuseum ka esimese eksponaadi: Aleksei Katmaa annetas Põltsamaa linna 1929. aasta kaart-skeemi. 1990. aasta augustis korraldas selts kodukandipäevad, kus oli võimalik demonstreerida juba esinduslikku näitust vanavarast.
Venekraav
Venekraav on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Oskars Batņa
Aastatel 2014–2016 mängis ta North American Hockey League'i klubis Bismarck Bobcats. Hooajal 2016–17 mängis ta Alps Hockey League'i klubis EC Kitzbühel. Aastatel 2017–2020 mängis ta KHL-is Riia Dinamo ridades. 2020. aasta augustis liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Anglet Hormadi. 2021. aasta augustis siirdus ta Soome kõrgliiga klubisse Jukurit.
Venekraav
Venekraavi keskkonnaregistri kood on VEE1117400.
Põltsamaa Muuseum
Ajalugu
1991. aastal sisustati Põltsamaa Huvikoolis muuseumituba. 1996. aastal loodi Põltsamaa Huvikoolis muuseumitöötaja ametikoht. 1997. aasta algul renditi Põltsamaa Majandusühistult linnuseõuel asuv laohoone. Muuseumi töö organiseerimiseks ja muuseumitöötaja abistamiseks loodi muuseumi nõukogu.
Oskars Batņa
Läti jäähokikoondise koosseisus on Batņa osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Põltsamaa Muuseum
Ajalugu
Muuseum avati pidulikult 9. augustil 1997. Juba enne avamist toimusid Põltsamaa ajaloo konverents, ajaloohuviliste mõttevahetus ja muuseumitunnid.
Eksponaadid
Praeguseks on tulmeraamatutesse registreeritud u 4100 eset, raamatut, dokumenti ja üle 4000 foto. Museaalid jõuavad muuseumi enamasti annetusena.
Põltsamaa suudlus 1960. aastatel leiti Põltsamaa keskaegse kiriku asemelt kohalikust paest tehtud nurgakonsool, mille esiküljel on reljeef kahe ühtesulanud peaga. Muuseumi väärikaimat eksponaati nimetatakse Põltsamaa suudluseks.
Põltsamaa portselan Portselanimanufaktuuri sinivalged tooted leidsid tunnustust, kuid nende kulukas tootmine kestis vaid 18. sajandi lõpuni. Põltsamaa portselan on haruldane. 1970. aastatel arheoloogilistel kaevamistel leitud portselanesemed asuvad Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis ning ka Põltsamaa Muuseumis.
Harmoonium Woodstock Canada Harmoonium osteti Mullavere külast. Muusikariist oli väga halvas seisukorras, see oli lahti võetud, uuesti kokku pandud ja siis üle värvitud. Pill korrastati ja puhastati värvist 1990. aastatel. Muuseumis on sellel pillil kõlanud nii raske kui ka kerge muusika palu.
Kuldmünt 20. mail 1997 leiti Põltsamaa lähedalt Kuningamäelt haruldane kuldmünt, mis on ilmselt vermitud Austria Montforti krahvkonnas krahv Guilelmus (Wilhelm) IX poolt. Tegemist on Prantsuse tolleaegse populaarse kuldmündisordi ecu d´or au soleil jäljendusega, mis keskaegsel Liivimaal kandis nimetust Sonnenkrone. Münt kuulub Ajaloo Instituudi kogusse.
Västrik (perekonnanimi)
Västrik on eesti perekonnanimi, mis tuleneb linnunimest "västrik".
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Västrik 53 mehel ja 46 naisel. Levikult on Västrik kui perekonnanimi meeste puhul 1959. ja naiste puhul 2674. kohal. Nimi on levinuim Tartu maakonnas, kus seda on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,20.
Pärnu Linnagalerii
Pärnu Linnagalerii on kunstigalerii Pärnu raekojas aadressil Uus tänav 4. Galerii on Pärnu linnavalitsuse allasutus. Galerii korraldab kunstinäitusi ja edendab Pärnu kunstielu.
Galerii asutati 1995. aastal. Aastatel 1995–2002 asus galerii aadressil Rüütli tänav 30, seejärel 2002–2010 Pärnu Kontserdimajas ja 2010. aastast Pärnu raekojas.
Galerii juurde kuulub ka Pärnu Kunstnike Maja (Nikolai tänav 27), kus on muu hulgas kunstigalerii.
Eerik Laidsaar
Eerik Laidsaar (kodanikunimega Johannes Pillikse või Juhan Pillikse; 26. oktoober 1906 Helme kihelkond, Hummuli vald – 22. aprill 1962 Benalla, Austraalia) oli eesti kergejõustiklane, prosaist, näitekirjanik ja (spordi)ajakirjanik.
Elulugu
Eerik Laidsaar sündis sepp Jaak Pillikse ja Marie Alliku pojana. Noorus möödus Viljandimaal Riidaja vallas Kalmal. Hariduse omandas Tartu linna III algkoolis ja Tallinna Kommertsgümnaasiumis. 1930. aastatel tegutses noormees Rahvalehes ja Spordilehes ning oli Leedu ajalehe Sportas korrespondent Eestis.
Oli 1936. aasta vangistuses raha väljapetmise eest, pärast seda töötas ta kuni 1941. aastani Tallinnas vabakutselise ajakirjanikuna. Oli ansambli Laulvad Seilorid liige. Saksa okupatsiooni ajal viibis ta lühikest aega vanglas, pärast seda aga töötas Eesti Sõna, Maa Sõna ja Rindelehe toimetustes.
Teise maailmasõja ajal siirdus Saksamaale ja alates 1950. aastast elas Austraalias. Uuel kodumaal oli ta raudteelane, skaudijuht ning Melbourne'i Ülikoolis kehalise kasvatuse ja matemaatikaõpetaja. Ta on maetud Fawkneri kalmistule.
Sport
Harrastas kergejõustikku. Ta sai 1926. aastal Eesti meistrivõistlustel meeste kümnevõistluses 4843,480 punktiga kolmanda koha. 1930. aastal oli ta Eesti meistrivõistlustel kolmikhüppes 12.54,5-ga medalikolmikus.
Isiklikke rekordeid: kaugushüppes 6.96, kolmikhüppes 13.56 (1932). Eesti Spordiliidu Austraalias juhatuse liige ning ajakirjanik kohalikus ajalehes Sporditeel.
Norbert Schemansky
Norbert Schemansky (tuntud ka kui Norb Schemansky; 30. mai 1924 Detroit, Michigan – 7. september 2016 Dearborn, Michigan) oli USA tõstja. Ta oli esimene, kes võitis tõstmises neli olümpiamedalit.
Enne sportlaskarjääri algust võitles Schemansky Teises maailmasõjas õhutõrjeüksuses ja võttis osa Bulge lahingust.
Schemansky võitis 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis hõbemedali raskekaalus (üle 82,5 kg) tulemusega 425 kg. 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis võitis ta poolraskekaalus (kuni 90 kg) kuldmedali, püstitades maailmarekordi 445 kilogrammiga. 1956. aasta suveolümpiamängudest Melbourne'is jäi ta seljaprobleemide tõttu eemale. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta raskekaalus (üle 90 kg) pronksmedali tulemusega 500 kg. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta samas kaalukategoorias samuti pronksmedali tulemusega 537,5 kg.
Maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks kuldmedali poolraskekaalus (alla 90 kg) aastatel 1951 ja 1953 ning ühe kuldmedali raskekaalus (üle 90 kg) aastal 1954. Ta saavutas maailmameistrivõistlustel hõbemedali aastatel 1947, 1962 ja 1963.
Karjääri jooksul püstitas Schemansky kokku 24 maailmarekordit.
pisi|left|Vasakul paremale: [[James Bradford, Juri Vlassov ja Norbert Schemansky 1960. aasta olümpiamängude poodiumil]]
Stereotüüpia (meditsiin)
Stereotüüpia on korratav või ritualistlik tegevus, seisukoht või loosung. Stereotüübid võivad olla lihtsad tegevused nagu keha kiigutamine või keerukad, nagu jala üle põlve panemine või selle mitte tegemine, samuti ka ühe koha peal tammumine. Veel võib keerukaks stereotüüpseks tegevuseks lugeda liigset enese eest hoolitsemist. Need käitumismallid võivad olla inimestel, kel on vaimne alaareng, autismispektri häire, tardiivdüskeneesia ja stereotüüpiline liikumishäire, uuringud on näidanud, et stereotüüpidel on seos osade skisofreenia tüüpidega. Frontotemporaalne dementsus on samuti tavaline neuroloogiline korduvate käitumiste ja stereotüüpsuse põhjustaja. On mitmeid hüpoteetilisi stereotüüpsuse põhjustajaid ning on ka mõned ravivõimalused.