cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apuulia krahvkond
Apuulia ja Calabria krahvkonnast sai hertsogkond, kui Robert Guiscard ülendati paavst Nicolaus II poolt aastal 1059 Apuulia ja Calabria hertsogiks. Hertsogkond kaotati aastal 1130, kui viimane Apuulia ja Calabria hertsog Roger II sai Sitsiilia kuningaks. Hertsogitiitlit kasutati seejärel hooti Sitsiilia kuningriigi ilmse pärija tiitlina. , Hauteville
2008. aasta Venemaa presidendivalimised
Erakonna Õiglane Venemaa esimees Sergei Mironov teatas, et nende partei ei kavatse esitada 2008. aasta presidendivalimistele oma kandidaati, vaid võidakse toetada mõne teise partei kandidaati.
Apuulia krahvkond
Krahvkonna loomine
Guillaume I de Hauteville, kes naasis septembris 1042 Melfisse, tunnistati kõigi normannide poolt kõrgeimaks juhiks. Ta pöördus langobardist Salerno vürsti Guaimario IV ja Aversa krahvi Rainulf Drengot poole ning pakkus mõlemale liitu. Kahe normanni perekonna, Altavilla ja Drengot ühinemisel pakkus Guaimario vallutustele ametlikku tunnustust ja aasta lõpul kohtus langobardide ja normanni parunite koosolek Melfis Rainulfi ja Guillaume'iga, mis lõppes järgmise aasta (1043) alguses. Sellel kohtumisel kinnitas Guaimario V di Salerno Hauteville'i domineerimist Melfi üle. Guillaume de Hauteville moodustas oma valdustest teise tuumiku ja eraldas end Rainulfist, Campania territooriumite peast. Kõik esindatud parunid pakkusid vasallina tribuuti Guaimariole, kes tunnistas Guillaume I de Hauteville'i esimeseks Apuulia krahviks. Sidemete tugevdamiseks pakkus ta abielu Guido di Sorrento tütre Guida'ga. Guaimario kinnitas krahvitiitli ka Rainulfile, luues Apuulia krahvkonna.
2008. aasta Venemaa presidendivalimised
22. detsembril lükkas Venemaa keskvalimiskomisjon tagasi seitsme sõltumatu kandidaadi avaldused kandideerimiseks presidendivalimistel. Teiste seas lükati tagasi ka Vladimir Bukovski kandidatuur.
Apuulia krahvkond
Krahvkonna loomine
Guillaume sätestas, et krahvkonna esimene pealinn ja krooni kodu peab olema Melfi, linn, mis peab jääma väljapoole jagunemisi. See võis jääda pealinnaks neljakümneks aastaks enne Salernosse viimist: linnasüda jagati 12 ringkonnaks, igas palee ja krahv kontrolliga selle linnaosa üle. thumb|Apuulia ja Calabria hertsogkond Itaalia ja Balkani poliitilises kontekstis aastal 1084.
2008. aasta Venemaa presidendivalimised
26. detsembril teatas Paremjõudude Liidu üks liidreid Boriss Nemtsov, et ei kandideeri presidendivalimistel, põhjendades seda võrdsete võimaluste puudumisega teha valimiskampaaniat.
Nikaho
Nikaho (jaapani にかほ) on linn Jaapanis Akita prefektuuris. Asub Akitast lõuna pool Jaapani mere ääres.
2008. aasta Venemaa presidendivalimised
Mihhail Kasjanov kogus 2 miljonit toetusallkirja, kuid Keskvalimiskomisjon väitis, et 13,36% allkirjadest on kehtetud või võltsitud ja jättis Kasjanovi registreerimata. Demokraatliku Partei juht Andrei Bogdanov kogus samuti 2 miljonit allkirja ja tema registreerimisega probleeme ei olnud. Küsitluste andmeil jääb tema toetus valijate seas alla 1 protsendi. Valimisõiguslikke kodanikke on Venemaal 108 miljonit.
Nikaho
Linn loodi 2005. aastal Nikaho, Kisakata ja Konoura alevi liitmise teel.
2020. aasta alguses oli Nikahos 23 946 elanikku.
Linna majandus põhineb töönduslikul kalapüügil ja põllumajandusel.
Linna lõunapiiril asub Chōkai mägi.
Apuulia krahvkond
Apuulia ja Calabria hertsogkond
1059. aastal sai Apuulia ja Calabria krahvkonnast, Apuulia ja Calabria hertsogkond, kui Robert Guiscard ülendati Apuulia ja Calabria hertsogiks.
Robert Guiscard alustas oma Apuulia ja Calabria krahvivalitsust kohese sõjaretkega Calabrias. Selle katkestas lühidalt tema kutsumine Melfi kirikukogule 23. augustil 1059, kus ta Apuulia ja Calabria hertsogiks nimetati. Seejärel naasis ta Calabriasse hiljem samal aastal, kus tema väed Cariatit piirasid. Linn alistati hertsogi saabudes ja enne hooaja lõppu alistati ka Rossano ja Gerace. Tähtsatest poolsaare linnadest jäi ainult Reggio Bütsantsi kätte, kui Robert naasis talveks Apuuliasse. Apuulias eemaldas ta Bütsantsi garnisoni Tarantost (kuigi ajutiselt) ja Brindisist. Kui ta naasis aastal 1060 Calabriasse, oli see suuresti Sitsiilia sõjakäigu käivitamine. Reggio langemine nõudis pikka ja rasket piiramist. Roberti vend Roger valmistas siiski vahepeal piiramismasinaid.
Pärast Reggio langemist põgenes Bütsantsi garnison Reggio saarekantsi Scillasse, kus nad kergesti alistati. Rogeri väike rünnak üle väina Messinasse tõrjuti ja Robert kutsuti tagasi suurte Bütsantsi jõudude tõttu Apuulias, kelle oli saatnud Kōnstantinos X Doukas 1060. aasta lõpul. Katepano Miriarca juhtimisel võtsid bütsantslased tagasi Taranto, Brindisi, Oria ja Otranto. Jaanuaris 1061 piirati normannide pealinna Melfit. Mais surusid kaks venda bütsantslased siiski välja ja kehtestasid Apuulias rahu.
Robert Guiscard ja tema noorem vend Roger Bosso tungisid esimest korda Sitsiiliasse mais 1061, ületades Reggio di Calabria ja piirates Messinat, et kontrollida strateegiliselt elulist Messina väina. Robert ründas taas Palermot aastal 1071, kuid ainult linn langes ja mitte selle kants. Ta nimetas Rogeri Sitsiilia krahviks Apuulia hertsogi vasallina. Kants langes jaanuaris 1072. Saare jagamisel oma vennaga jättis Robert endale Palermo, pool Messinat ja Val Demone, ülejäänud, sealhulgas veel vallutamata alad, jäid Roger I-ile.
1078. aastal sõlmis Robert Guiscard dünastilised sidemed Barcelona krahvkonnaga, naites tütre Matilda Barcelona krahvi (1076–1082) Ramon Berenguer II-ga.
Pärast bütsantslaste väljaajamist Apuuliast ja Calabriast (nende Langobardia thema) unistas Robert Guiscard rünnakust Bütsantsi valdustele Balkanil, Kreekas endas; bütsantslastel olid aga toetajad Abelardo ja Ermanno, krahv Umfredo varatu poeg ja Roberti vennapojad. Normannide invasiooni vastu sõlmis Bütsantsi keiser Alexios I Itaalia normannide vastase liidu Veneetsia vabariigi ja Saksa kuningas Heinrich IV-ga, vältimaks normannide kontrolli Otranto väina üle. pisi|Kaart näitab normannide edenemise ulatust Sitsiilias Roberti sõjaretkede ajal Balkanile. Sitsiilia, Apuulia ja Calabria ning Capua kuuluvad normannidele, kuid [[Sitsiilia emiraat ja Napoli hertsogkond pole veel vallutatud, samuti maad Abruzzos, Spoleto hertsogkonnast lõunas]] Robert võttis oma esimese Balkani-retke ette mais 1081, kui ta lahkus Brindisist umbes 16 000 mehega ning vaatamata esimesele kaotusele Veneetsia laevastikule Durazzo juures vallutas veebruaris 1082 Korfu ja Durazzo, alistades oktoobris (1081) isegi keiser Alexios I Dyrrhachiumi lahingus. Roberti poeg Bohémond omandas mõneks ajaks Tessaalia ja püüdis Roberti äraolekul edendada 1081–1082. aasta vallutusi, kuid ebaõnnestus selles lõpuks.
Rooma paavstiga investituuritülis olev Saksa ja Itaalia kuningas Heinrich IV tungis aga märtsis 1084 Robert Guiscardi toetavasse Rooma, lubades vastupaavsti anda paavstile vangina üle, kui paavst Gregorius VII kroonib ta Saksa-Rooma keisriks. Gregorius keeldus Heinrich IV-at keisriks kroonimast, mistõttu ta krooniti keisriks vastupaavst Clemens III poolt. Seejärel tungis Robert Guiscard Rooma, sundides Heinrich IV tagasi tõmbuma.
Robert naasis seejärel aastal 1084 vallutusi taastama Balkanile, lõi Veneetsia laevastikku 3. merelahingus ja hõivas Korfu ja Kefalloniá, kus ta suri palavikku 15. juulil 1085. Väike linn Fiskardo Kefalliníal on tema järgi nimetatud. Normannide juhi, Apuulia ja Calabria hertsogi Robert Guiscard'i surm aastal 1085 leevendas veidi normannide-poolset survet Bütsantsile.
Robert Guiscardi poeg Taranto vürst (1088–1111) Bohémond I ei jätkanud vallutusi Kreekas, naasis hoopis Itaaliasse, et vaidlustada Roberti järglus oma poolvenna Apuulia hertsogi (1085–1111) Roger Borsaga.
Pärast Roger II tõusmist Sitsiilia kuningaks aastal 1130 sai Sitsiiliast normannide võimu keskus. Apuulia ja Calabria hertsogkond kaotati aastal 1130, kui viimane Apuulia ja Calabria hertsog Roger II sai Sitsiilia kuningaks.
Krahvide ja hertsogite loend
Guillaume'i peetakse tavaliselt esimeseks Apuulia ja Calabria krahviks. Aastal 1047 võttis keiser Heinrich III Guaimariolt hertsogitiitli. Ta ristis Guillaume'i venna ja järglase Drogoni Dux et Magister Italiae comesque Normannorum totius Apuliae et Calabriae ja tegi temast keisri otsese vasalli.
Aastal 1127 läks hertsogkond Sitsiilia kuningale.
Tiitel jäi pärast Roger IV surma vabaks. Selle võis olla taastanud lühikese eluga Guglielmo II poeg. Selle taastas aastal 1189 kuningas Tancredi oma vanemale pojale.
Paul Maitla
Teises maailmasõjas
1945. aasta jaanuari lõpul sai ta rügemendiülema, Harald Riipalu, haigestumise järel varsti Eesti relvagrenaderide diviisi 45. rügemendi ülemaks. Samal ajal võitles diviis Oppelni all. Oppelni juures jäi Eesti diviis piiramisrõngasse. Vägede pääsemisel oli teeneid ka Maitlal. 20. aprillil 1945 ülendati ta Sturmbannführeriks.
Paul Maitla oli sõja lõpus 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi 45. rügemendi ülem ja üks neljast Eesti sõdurist, kes said sõjategevuse eest Raudristi Rüütliristi. Ta sai oma autasu Sinimägedes keskmise mäe (ka Põrguaugu või Grenaderimägi) tagasivallutamise juhtimise eest.
Heino Susi, "Sarviku sulased" (Kirjastuskooperatiiv "Faatum"; teine trükk), lk. 217: "Võta seesama tegelane, kes peale Riipalut 45-nda ülemaks oli. Ma olin kord staabis, kui ta ühte poola poisikest üle kuulas, kelle ta põldude vahelt kätte oli saanud. Poisike ütles, et otsib kadunud hobuseid, aga rügül arvas, et on punane spioon. Mis seal siis juhtus, oli jõle, lihtsalt jõle. Poissi peksti näkku ja lõpuks löödi põrandale. Ja üks kuramuse kangelane astus talle jalakannaga munade pääle..."
Surm
Paul Maitla saatus oli aastakümneid ebaselge, kuni 2005. aastal leiti pisut informatsiooni Tšehhi linna Nymburki linnaarhiividest. Need arhiividokumendid näitavad, et Maitla arreteeriti 9. mail 1945 ning hukati koos 4 sõduriga esimesel rahu päeval pärast Teise maailmasõja lõppu Euroopas Tšehhi kommunistide poolt.
Isiklikku
Ta oli detsembrist 1943 abielus Aino Maitlaga (neiuna Angerjas), abielust sündis tütar. Abikaasa isa Anton Angerjas oli õigeusu preester.
Aardla ürgorg
Aardla ürgorg on Kagu-Eesti lavamaad lõhestav ürgorg Tartu maakonnas. Ta suubub lõuna poolt Emajõe ürgorgu.
Ü
Ü (ü) on ladina kirja täht, mis esineb muu hulgas eesti keeles, aserbaidžaani keeles, karjala keeles, saksa keeles, ungari keeles, tatari keeles, türgi keeles ja türkmeeni keeles.
Eesti keel
Arvutikasutajad asendavad selle vajaduse korral sümboliga y.
Deianeira
Deianeira oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia printsess, Kalydoni kuningapaari Oineuse ja Althaia tütar, Heraklese naine.
Väiko-Härmä
Väiko-Härmä (ka: Väike-Härma, Härma-Väike, Palo, Väikehärma) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Deianeira
Hoopis teine lugu oli Heraklesega, keda Deianeira kohe armastama hakkas. Ent Acheloos ei tahtnud oma pruuti kellelegi anda. Herakles võitles temaga ja sundis Acheloosi neiust loobuma. Herakles ja Deianeira abiellusid ja said poja Hyllose.
pisi|[[Guido Reni maal. Nessos röövib Deianeirat]] pisi|[[Arnold Böcklini maal. Nessos röövib Deianeirat]] Herakles hävitas Lüüdias asuva kuningas Eurytose linna ja võttis sealt hulga vange. Kõige ilusam neist oli kuninga tütar Iole. Käskjalg toimetas vangid kohale enne Heraklest ja teatas, et Herakles olevat Iolesse pööraselt armunud.
Väiko-Härmä
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Deianeira
Deianeira läks mehele vastu. Tagasiteel koju jõudsid nad Evenose jõeni, millel kentaur Nessos ülevedajaks oli. Nähtavasti ei tundnud Nessos Heraklest ära, sest ta katsus Deianeirat ära röövida, kui naine tema seljas oli. Deianeira hüüdis appi; Herakles laskis kentauri, kes oli juba teisele kaldale jõudnud, mürgitatud noolega ja tappis ta. Nessos ei surnud siiski kohe, vaid jõudis öelda, et naine võtaks tema verd. Kui tema mees peaks iial mõnd teist naist rohkem kui oma naist armastama hakkama, tulevat teda ainult kentauri verega võida.
See aeg tunduski käes olevat. Deianeira võttis kentauri verd, immutas sellega kodus uhke rüü ja andis selle teenrile Lichasele, kes selle viis Heraklesele. Selgus, et kentauri veri oli ülimürgine. Ent ka Herakles oli üliinimene; seetõttu ta ei surnud, vaid tundis lakkamatut piina. Suurest valust viskas ta Lichase merre ja see uppus. Valust pääsemiseks käskis ta lõpuks tuleriida kokku kanda ja kui ta sellele heitis, tundis ta rõõmu, et piinast vabaneb. Deianeira poos juba enne seda end suurest häbist ja meeleheitest üles.
Nende poeg Hyllos abiellus Iolega.
Deianeira kunstis
Deianeirat on maalinud Arnold Böcklin, Guido Reni ja Peter Paul Rubens. Camille Saint-Saëns on kirjutanud ooperi "Deianeira".
Kroonprints Rupprechti medal
Kroonprints Rupprechti medal oli Baieri kuningliku perekonna teenetemedal, mis asutati Baieri kroonprintsi Rupprechti 56. sünnipäeval, 18. mail 1925.
Medalil on kolm järku: kuld-, hõbe- ja pronksmedal. Välja on antud 15 kuldmedalit, 252 hõbemedalit ja 1381 pronksmedalit.
Kuldmedal on valmistatud kullatud hõbedast. On olemas ka kogemata tehtud 12 puhtast kullast medalit, sest ei teatud, et kuldmedali järku medalid peavad olema valmistatud kullatud hõbedast.
Väävelhape
thumb|Kips on väävelhappe hüdraaditud sool Väävelhape (valemiga H2SO4) on anorgaaniline hape, tema anhüdriid on vääveltrioksiid. Väävelhape on tugev hape ja selle käsitsemisel tuleb olla ettevaatlik. Väävelhape on kõikide sulfaatide lähtehape. Väävelhapet tuntakse ka "lõngaõli" ja "akuhappena". Väävelhappe soolad kandsid eesti rahva hulgas nimetusi "kübaramust" ja "sinine silmakivi".
Omadused
Väävelhape sulamistemperatuur on 10 kraadi ja keeb temperatuuril 337 kraadi Celsiuse järgi. Kui temperatuur ületab 300 kraadi, hakkab väävelhape lagunema, moodustades vääveltrioksiidi ja vett.
Väävelhape on suure tihedusega õlikas vedelik, väga hea elektrijuhtivuse ja suure dielektrilise läbitavusega.
Tootmine ja kujutamine
Väävelhapet toodetakse vitriolimenetlusel ja (tina)pliikambrimenetlusel (mõlemad ajaloolised), kontaktmenetlusel või topeltkontaktmenetlusel.
Vitriolid on sulfaadid, mis lasevad end suhteliselt kergesti termiliselt lagundada vääveltrioksiidiks ja metallioksiidiks.
Apteeker ja keemik Johann Rudolf Glauber (1604–1670) konstrueeris maailma esimese väävelhappemanufaktuuri, mis umbes 1650. aastal tootis Nordhausenis (Harzis – Saksamaal) väävelhapet. Tema teeneks on naatriumsulfaadi – toonase nimetusega glaubrisoola, nüüdse nimetusega mõrusoola – meditsiinilise lahtistava toime avastamine ja tootmise alustamine.
Sumerid
Sumerid (ka sumerlased) olid vanaaja rahvas. Nad elasid 4. aastatuhande lõpus ja 3. aastatuhandel eKr Mesopotaamia lõunaosas (Sumeris). 2. aastatuhande alguses alistati amoriitide poolt ja nad liideti Babüloonia riigi koosseisu. Sumerid ise semiidistusid.
Sumerid on pärandanud maailmale rea leiutisi, millest kuulsaimad on ratas ja vanker.
Mary
Mary on mitme isiku, koha ja muu objekti nimi.
Mary on inglispärane naisenimi. Seda nime on kandnud järgmised kuningannad ja printsessid:
Äriseadustik
Äriseadustik (lühend: ÄS) on Eesti Vabariigi seadus, mis korraldab ettevõtjate tegevust.
Välislingid
Господарське право
Efraim Zuroff
Haridus
Aastal 1970 sai ta New Yorgi Yeshiva ülikoolist bakalaureusekraadi ajaloo erialal. Seejärel emigreerus ta Iisraeli, kust sai Jeruusalemma Heebrea Ülikoolist magistrikraadi tänapäeva juudi ajaloos. 1997. aastal sai ta samast ülikoolist filosoofiadoktori kraadi (lõputöö teema "Ameerika Ühendriikide ortodokssete juutide reaktsioon holokaustile").
Tegevus
1986. aastal määrati ta Simon Wiesenthali Keskuse Jeruusalemma osakonna direktoriks.
Suhted Eestiga
12. juulil 2009 avaldati Iisraeli ajalehes The Jerusalem Post artikkel, milles Zuroff mõistis hukka Euroopa Parlamendi 23. septembril 2008 tehtud otsuse, millega 23. august kuulutati Euroopa stalinismi ja natsismi ohvrite mälestuspäevaks. Zuroff märkis artikli lõpus, et "selle kampaania" taga on Eesti, Läti ja Leedu, kes soovivad leevendada oma süüd holokaustis ning tõrjuda selle ainulaadset seisundit.
27. juulil 2009 pidas ta Tallinnas meediaklubi Impressum kokkukutsutud konverentsil ettekande Simon Wiesenthali tegevusest. Samal üritusel esinesid teiste seas veel Kristina Norman, Dimitri Klenski, Dmitri Linter, Maksim Reva ja Johan Bäckman.
Isiklikku
Zuroff on abielus, tal on neli last (2 poega ja 2 tütart) ja seitse lapselast.
Ж
Ж (ж) on kirillitsa täht. Vene tähestiku ж vaste eesti kirjas on ž. Ladina kirja kasutavate keelte ortograafias võib olenevalt keelest sellele vastata ka zh.
Tavaliselt tähistatakse selle tähega helilist palataal-alveolaarset sibilanti /ʒ/ või helilist retrofleksset sibilanti /ʐ/.
Täht on kõigi kirillitsat kasutavate slaavi keelte tähestikes ja enamikus kirillitsat kasutavate mitte-slaavi keelte tähestikes. Asukoht tähestikus ja tähistatav häälik erinevad keeleti.
Rupert Murdoch
thumb|Rupert Murdoch Maailma Majandusfoorumil Davosis (2007) Keith Rupert Murdoch (tuntud rohkem kui Rupert Murdoch; sündinud 11. märtsil 1931 Melbourne'is) on Austraalias sündinud meediaärimees.
Ta on ettevõtte News Corporation aktsionär, juhatuse esimees ja tegevdirektor. 1985. aastal sai ta USA kodakondsuse ega oma sellest ajast enam Austraalia kodakondsust. Kodakondsuse vahetuse tingis asjaolu, et USA seadused ei lubanud välismaalasel omada telejaama.
8. mail 2007 ostis Murdochi ettevõtte tütarettevõte News Corp Europe 100% Läti kõige vaadatuma eratelekanali Latvijas Neatkariga Televizijas aktsiatest ja 70% osaluse telekanalis TV5. Hinnanguliselt maksis ta selle eest 414,4 miljonit krooni.
1. augustil 2007 sai talle kuuluv News Corporation õiguse 5 miljardi USA dollari eest osta maailma mõjukaimat ärilehte Wall Street Journal välja andva Dow Jones & Co enamusaktsiad.
Poliitiline tegevus
paremal|pisi|Murdoch (paremal) koos [[John F. Kennedy ja Zell Rabin Valges Majas 1961. aastal]] pisi|President [[Ronald Reagan ja Murdoch Valges Majas 1983. aastal]]
Väljaande The New York Times andmetel pidasid Ronald Reagani valimiskampaania korraldajad tema võidus oluliseks Murdochi ja talle kuuluva väljaande New York Post panust 1980. aasta presidendivalimistel.
Donald Trumpi valitsusajal toetasid Murdochi väljaanded, sealhulgas Fox News, presidenti oma kajastustega.
Aastal 2023. tunnistas Rupert Murdoch Dominion Voting Systemsi ja Fox Newsi kohtuistungil, et mõned telekanali saatejuhid levitasid teadlikult valelikku väidet valimispettuse kohta.
Isiklikku
Murdoch on olnud neli korda abielus.
1956. aastal abiellus ta Patricia Bookeriga, kes oli poemüüja ja stjuardess, kellega tal sündis 1958. aastal tütar Prudence Murdoch. Nad lahutasid abielu 1967. aastal. Samal aastal abiellus mees šoti-eesti päritolu ajakirjaniku Anna Maria Torvaga, kes töötas Sydney ajalehes The Daily Telegraph. Anna Maria isa Jakob Tõrv oli pärit Tõrvanõmme talust Tõstamaa vallast. Anna Torva samanimeline vennatütar Anna Torv on Austraalia filminäitleja.
Telangana
Telangana (telugu తెలంగాణ) on India osariik. 2014. aastani oli see piirkond Andhra Pradeshi osariigi põhjaosas. Hõlmab umbes endise Hyderabadi vürstiriigi telugutega asustatud ala.
Rupert Murdoch
Isiklikku
25. juunil 1999 (68-aastaselt) abiellus Rupert Murdoch kõigest 30-aastase Wendi Dengiga. Neil on kaks last, Grace (s 2001) ja Chloe (s 2003). 2013. aastal abielu lahutati.
Telangana
Detsembris 2009 teatas India siseminister kavatsusest luua lähiajal Telangana osariik. 2. juunil 2014 sai Telanganast India 29. osariik.
Rupert Murdoch
Isiklikku
Aastatel 2016–2022 oli Murdoch abielus modelli ja näitleja Jerry Halliga (s 1956), kes on nelja lapse ema varasemast kooselust muusik Mick Jaggeriga. Ka see abielu lahutati.
Telangana
Osariigi pealinn on Hyderabad.
Välislingid
🇮🇳
Arne Lepp
Arne Lepp (28. november 1928 – 23. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, anatoom.
Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna. Aastatel 1959–1962 läbis ta aspirantuuri Moskva I Meditsiini Instituudis, 1971 kaitses kandidaaditöö "Kopsusegmentide ja subsegmentide põhilised tunnused nende variantide põhjal inimesel ja mõningatel loomadel".
Teosed
Arne Lepp on raamatu "Inimese anatoomia" (ilmunud kirjastuse Valgus väljaandel 1974. aastal) üks kaasautoreid. 2013. aastal ilmus tema koostatuna Tartu Ülikooli Kirjastuses õpiku uuendatud versioon.
Isiklikku
Tema abikaasa Ela Kogerman-Lepp oli samuti arstiteadlane ja anatoom.
480
480. aasta
Sajandid: 4. sajand - 5. sajand - 6. sajand
Aastakümned: 430. aastad 440. aastad 450. aastad 460. aastad 470. aastad - 480. aastad - 490. aastad 500. aastad 510. aastad 520. aastad 530. aastad
Aastad: 475 476 477 478 479 - 480 - 481 482 483 484 485
Põhja-Preparise väin
Väina laius on 133 kilomeetrit.
Laukapuu
Laukapuu (Prunus spinosa) on roosõieliste sugukonda toompuu perekonda kuuluv põõsas.
Laukapuu on tetraploidne. Tal on 32 kromosoomi.
Laukapuu on Eestis looduskaitse all.
Levila
Laukapuu kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Ees-Aasias. Eestis leidub teda läänerannikul ja saartel (Saaremaal ja Väike-Pakril). Ta on naturaliseerunud Uus-Meremaal ja Põhja-Ameerika idaosas.
Välimus
Laukapuu on keskmise kõrgusega põõsas või 3–4 m, rekordina kuni 8 m kõrgune rohkesti harunev puu. Ta võib moodustada tihnikuid.
Laukapuu lehed on äraspidimunajad, saagja servaga, 2–4 cm pikad, 1–2 cm laiad, noorelt alt karvased.
Laukapuu õitseb enne lehtimist. Õied paiknevad ühekaupa või ka ebakorrapäraselt paariti. Õied on valged, 1,5 cm läbimõõduga, 5 kreemikasvalge kroonlehega. Õied on mõlemasoolised ja neid tolmeldavad putukad.
Laukapuul on lühikese viljavarrega väikesed sinkjasmustad luuviljad. Need on väikesed, läbimõõduga kuni 12 mm, kerged ega ripu allapoole nagu teistel ploomipuuliikidel. Viljaliha on rohekas ja luuseemne küljes kinni.
Kasvatamine
Laukapuu on külmakindel ja mulla suhtes vähenõudlik. Ta talub kuiva, kuid annab palju juurevõsusid ja metsistub kiiresti. Laukapuu on valgusenõudlik.
Kasutamine
Laukapuu sobib ploomipuusortide aluseks. Punaseleheline sort 'Purpurea' on kasutusel iluaianduses.
Laukapuu marjad on mõrkjad. Öökülmad mahendavad veidi nende maitset. Viljadest valmistatakse hoidiseid ning likööre.
Kuna laukapuu oksad on okkalised ja ta moodustab kergesti tihnikuid, siis istutatakse laukapuid üksteise kõrvale ritta selleks, et saada hekki.
Minevikus valmistati laukapuust jalutuskeppe ja sõjanuiasid.
Laukapuu lehti söövad paljude liblikaliikide röövikud.
Vaaksaarõ
Vaaksaarõ (ka: Vaaksaare, Vaaksare, Vaaksara, Vaksara, Vaksare) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Vaaksaarõ nulka.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, neist 5 eestlased. 2000. aastal oli elanikke 5.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Eesti orgude loend
''Siin on Eestis asuvaid orge. Välismaal asuvad orud leiate välismaa orgude loendist.''
Danderydi vald
Danderydi vald on vald Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist põhjas.
Vald koosneb neljast osast: Danderyd, Djursholm, Enebyberg ja Stocksund.
Valla lõunapoolne asustus kuulub Stockholmi asulasse.
Danderydi valla elanike keskmine maksustatav sissetulek on üks Rootsi kõrgemaid.
Peterburi sillad
Peterburi linna piiridesse jääb 342 silda . Linna haldusalasse kuuluvates linnades on vastavalt: Kroonlinnas 5, Puškinis (Tsarskoje Selos) 54, Peterhofis 51, Pavlovskis 16 ja Oranienbaumis 7 silda.
Avatava keskosaga on 22 silda.
Danderydi vald
Vallas on kaks Stockholmi metroo peatust.
Peterburi sillad
Aastast 2004 peetakse linna pikimaks sillaks Bolšoi Obuhhovski silda (üldpikkus 2824 meetrit, ilma kaldrajatisteta 382 meetrit).
Kõige laiem on üle Moika viiv Sinine sild (ligi 100 meetrit lai).
Üle Neeva peasängi ja Suur-Neeva viivad sillad
thumb|Bolšoi Obuhhovski sild
Üle Fontanka viivad sillad
thumb|Panteleimoni sild
Üle Moika viivad sillad
thumb|Punane sild
Üle Gribojedovi kanali viivad sillad
thumb|Pangasild
Cai Mingliang
Ta on üks silmapaistvamaid Taiwani "teise laine" filmilavastajatest koos oma kaasaegsete Hou Hsiao-Hsieni ja Edward Yangiga. Tema filmid on linastunud maailma kõige tähtsamatel festivalidel ning võitnud palju auhindu, samuti on teda ülistanud filmikriitikud.
Pärast Taiwani kolimist 1977. aastal lõpetas ta Hiina Kultuuri Ülikooli 1982. aastal näitekunsti erialal ning järgmised 10 aastat elatas end töötades teatris ning kirjutades tele- ja filmistsenaariume.
Debüütmängufilmiga "Rebels of the Neon God" (1992) saavutas ta rahvusvahelise edu ning teda hakati võrdlema noore Rainer Werner Fassbinderiga. Lisaks viimasele on Caid mõjutanud François Truffaut, eriti tema koostöö näitleja Jean-Pierre Léaud'ga. Nii kasutab ka Cai oma filmides harrastusnäitlejat Lee Kang-Shengi, kelle roll filmis "What Time Is It There?" (2001) on pühendatud Truffaut'le. Cai stiil erineb Truffaut' omast, nimelt kasutab ta pikki staatilisi kaadreid, vähest dialoogi, minimaalselt muusikalist tausta ja olematuid lähivõtteid. Tema filme iseloomustavad teemad on indiviidi võimetus teha arusaadavaks end nii ühiskonnale kui iseendale, üksindus, sürreaalsed karakterid ja võõrdumine.
Cai on auhinnatud Berliini filmifestivalil Hõbekaruga filmide "The Wayward Cloud" (2005) ja "The River" (1997) eest. Cannes'i filmifestivalil võitis FIPRESC-i auhinna filmi "The Hole" (1998) eest, lisaks kümneid auhindu mainekatelt festivalidelt.
Hääletu ruum
"Hääletu ruum" (norra keeles "Det stumme rommet") on Norra kirjaniku Herbjørg Wassmo 1983. aastal kirjutatud Tora-triloogia teine raamat, millele eelnes "Pimeda klaasverandaga maja".
Ka seda teost on peetud keeleliselt väga andekaks, kuna autor oskab mõjuvalt rääkida inimeste tunnetest ja kogemustest aladel, mida sageli peetakse tabuks.
Romaan on ilmunud eesti keeles 1996. aastal kirjastuses Eesti Raamat Elvi Lumeti tõlkes (ISBN 9985650921).
Sisu lühikokkuvõte
Raamatus "Hääletu ruum" jätkub varaküpse neiu Tora ja tema perekonna lugu.
Ka kodus on näiliselt rahulikumad ajad, sest kasuisa on vangis ja kõik hingavad kergendatult. Tora kõrvale on kirjanik toonud võrdluseks ka teise samaealise tütarlapse: ülemise naabritüdruku Soli, kel tuleb ühtaegu hoolitseda nii oma hullumeelse ema kui ka terve hulga nooremate õdede-vendade eest ning samal ajal toetada peret ka majanduslikult. Sol aga on loomult ettevõtlikum ja vastandub paljus Torale. Viimasel õhtul enne Tora emakodust lahkumist ilmub aga tema kasuisa ootamatult välja ning vägistab tüdruku kõrvalises metsatukas. Linna jõudes selgub, et Tora on rase.
Gotthard Wilhelm Marcks von Würtemberg
Vabahärra Gotthard Wilhelm Marcks von Würtemberg (14. mai 1688 Riia, Liivimaa kubermang – 1778 Gotthardsbergi mõis, Lerbo, Södermanland) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal).
19. märtsil 1720 sai ta koos Pärnus sündinud venna Carl Gustav Marcksiga (1693–1775) Rootsi aadlikuks (nr. 1726) ja uueks perenimeks Marcks von Würtemberg. 16. oktoobril 1759 sai ta Rootsi vabahärratiitli (nr. 263).
1763. aastast oli ta Rootsi feldmarssal.
Perekond
Tema vanemad olid Bremenist pärit Liivimaa maakohtunik Johan Marcks (u 1640–1710 Pärnus katku) ja Anna Margaretha von Rehausen (1659–1741), kes oli major Gotthard Rehauseni ja Hedvig von Bildsteini tütar.
Ta abiellus 16. novembril 1710 Lesnaja lahingus hukkunud Koila mõisniku, ooberstleitnant Georg Gustav von Wrangelli (Georg Gustaf Wrangel, 1665–1708) lese Anna Elisabeth Hauenschildtiga (1678–1743), kes oli Rootsi aadliku, Vao mõisniku Pohjanmaa rügemendi ülema, kindralmajor Detloff Hauenschildti (suri 1703 Tallinnas) ja Väätsa (Kiltsi?) mõisast pärit Sophia Helena von Nierothi tütar, Eestimaa maanõuniku Magnus von Nierothi (surnud 1670) ja vabapreili Anna Elisabeth Taube (1633–1680) tütretütar.
Septembris 1744 abiellus ta vabapreili Elisabeth Gyllenstiernaga (u 1712–1798), kes oli vabahärra Axel Eriksson Gyllenstierna ja Elisabeth Charlieri tütar.
Pimeda klaasverandaga maja
"Pimeda klaasverandaga maja" (norra keeles "Huset med den blinde glassveranda") on Norra kirjaniku Herbjørg Wassmo läbimurdeteos, mis ilmus 1981. aastal.
See on Tora-triloogia esimene raamat, triloogiasse kuuluvad veel raamatud "Hääletu ruum" ja "Marraskil taevas".
"Pimeda klaasverandaga maja" ilmus eesti keeles 1995. aastal kirjastuses Eesti Raamat Elvi Lumeti tõlkes.
Sisu lühikokkuvõte
Raamatu peategelane on varateismeline tüdruk Tora, kes elab koos ema ja võõrasisaga kõrvalises maakohas Vesteråleni saarestikus Põhja-Norras. Tegevusaeg on 1950. aastad.
Vaese pere ainsa lapsena tuleb tüdrukul varakult silmitsi seista nii täiskasvanute maailma rutiiniga (ema abistamine, naabrilaste valvamine jm) kui ka elu kõige tumedama poolega. Ajal, mil Tora ema Ingrid käib kohalikus kalatehases öövahetuses tööl, kasutab kasuisa tüdrukut seksuaalselt ära. Tora tunneb end süüdi selles, et ta on sündinud sakslasest sõduri juhusliku sohilapsena. Tüdruk arvab, et ta polegi paremat elu väärt ja ei usu, et ema teda kuulda võtaks. Nii jäävad Tora ainsateks toetajateks tädi Rakel ja tema abikaasa Simon, kes küll tüdruku tõelisi saladusi ei tea, ent ometi teda igati hästi hoiavad ja õpetavad.
Inno Salasoo
Inno Salasoo (aastani 1932 Sogenpits; sündinud 6. septembril 1929 Tartus) on eesti keemik ja botaanik.
Elulugu
1944. aastal läks Inno Salasoo koos vanematega Saksamaale, 1949. aastast elab Austraalias Sydneys.
1947. aastal lõpetas ta Kemptenis (Baier) eesti Gümnaasiumi, õppis 1951–1956 Uus-Lõuna-Walesi Ülikoolis (õhtuses osakonnas) keemiat. 1957 kaitses ta Sydney Tehnikakolledžis teadusbakalaureuse kraadi, 1963 Uus-Lõuna-Walesi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi orgaanilises keemias.
Salasoo töötas 1963–1964 Alginates Australia uurimislaboris, oli 1965–1967 Uus-Lõuna-Walesi Ülikooli arstiteaduskonna patoloogialabori teadur, 1968–1992 orgaanilise keemia õppejõud, 1991–1994 Eesti Arhiivi Austraalias arhivaar, ühtlasi 1979 ja 1985 Oregoni Ülikooli ning 1989 Lääne-Austraalia Ülikooli ja Aberdeeni Ülikooli külalisprofessor.
Teadustöö
Inno Salasoo on kirjutanud uurimusi orgaanilisest, bio- ja fütokeemiast. Ta on avastanud alpi-nõmmeküünla (Richea continentis) ja mitmete teiste kanarbikuliste pinnavahast diterpeense süsivesiniku rimueeni, mis oli varem teada peamiselt okaspuudel, ning uusi taimeliike, andnud rööpkanarbikuliste sugukonnale ja reale selle liikidele eestikeelsed nimed.
Ta on The Royal Australian Chem. Institute'i (aastast 1957), The Chemical Society (1963–1983) ja Phytochemical Society of Europe'i (1983–1992) liige.
Salasoo on pidanud ettekandeid Tallinnas ja Tartus. Ta on käsitlenud ka eesti keele võõrkeelena õppimise küsimusi ning osalenud algajaile keeleõppevahendite (helikassettide) koostamisel.
Muu looming
Inno Salasoo on avaldanud mitu mälestusteraamatut ja kirjutisi eestlastest Austraalias. Samuti on ta viisistanud umbes 20 soolo- ja koorilaulu.
Tegevus Austraalia eestluses
Salasoo on osalenud Austraalia eestlaste ühistegevuses ja organisatsioonides. Ta on olnud Eesti Üliõpilaskonna Sydneys (EÜkS) esimees (1956–1957) ja EÜkS-i ajakirja Mõttekriips toimetaja (1957–1958), EELK Sydney Jaani koguduse juhatuse (1957–1960) ja nõukogu liige (1963–1966, 1981–), Austraalia Eesti Seltside Liidu juhatuse liige (1970–1972), Austraalia eestlaste nädalalehe Meie Kodu toimetuskolleegiumi liige (1970–1981), Metsaülikooli Austraalias asutaja ja juhataja (1971–).
Isiklikku
Inno Salasoo on Hugo Salasoo poeg, Nony Salasoo vend ning Evald Abram Jalaku tütre Tiiu-Ann Salasoo abikaasa.
Agder
Agder (vanapõhja Agðir) on Norra ajalooline piirkond (landsdel), mis paikneb Rogalandi maakonnast idas ja Vestfold og Telemargi maakonnast läänes.
See jaotatakse järgmisteks piirkondadeks (ringkondadeks): Lister, Lindesnesregionen, Kristiansandregionen, Setesdal ja Østre Agder.
Linnu on 10: Flekkefjord, Farsund, Lyngdal, Mandal, Kristiansand, Lillesand, Grimstad, Arendal, Tvedestrand ja Risør.
Ajalugu
Agder oli viikingiaja alguses enne Harald Kaunisjuust väikekuningriik. Agderlasi hüüti egder (egðir).
Agder oli hiljem (Gulatingsloveni all) maakond (Egdafylki). Halduslikult sai Egdafylkist Agdesideni lään, üks Norra pealääne 17. sajandil. See koosnes väikeläänidest: Listeri lään, Mandali lään ehk Midtsysseli lään, Nedenesi lään ja Råbyggelageti lään.
Kuni 15. sajandini Skieni ja Stavangeri vahel linnu ei olnud, nii et Agder oli puht maaringkond. Kõige varajasem teadaolev linnaline asula Agderis oli Arendal, mis arvatavasti oli umbes aastast 1500 Tønsbergile alluv alev.
Kuni umbes 1902. aastani arvati Agder Vestlandeti piirkonda. Arendalis ilmuski ajaleht Vestlandske Tidende.
Varem oli tavaks jaotada Agder rannikualaks Agdesideniks ja sisemaaosaks Råbyggelagetiks. Viimane hõlmas Aust-Agderi maakonna sisemaa ning Åserali hilisemas Vest-Agderi maakonnas.
Agderi maakondi nimetatakse praegu sageli Sørlandetiks. See nimi võeti kasutusele 1902 ning algul tähistas see ainult rannariba. Ta oli mõeldud tähistama oluliselt suuremat piirkonda kui praegune Agder. See pidi olema suur piirkond, mille keskuseks pidi olema Kristiansand.
Nimi
Nimi on umbes 1500 aastat vana.
Nime tähendus on ebaselge.
See võib olla tuletis sõnast ǫgd (ögd; 'terav olema') ning tähendada 'merest välja ulatuv maa'.
Teise versiooni järgi on nimi seotud vanapõhja sõnaga agi ('merelainetus') ning tähendab 'rahutu merega maa'.
EIL
EIL on lühend:
Ф
Ф (ф) on kirillitsa täht. Vene tähestiku ф-le vastab eesti kirjas f.
Täht loodi kreeka tähestiku tähe fii eeskujul.
Ќ
Ќ (ќ) on kirillitsa täht, mis on kasutusel makedoonia keeles. Seda kasutatakse helitu palataalklusiili /tʲ/ märkimiseks.
Christian
Christian on mehenimi.
Seda nime on kandnud järgmised pühakud:
Christian oli 1423–1432 Saare-Lääne piiskop.
Christian (1566–1633) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst 1611–1633.
Abee
Sõna tuleb arameakeelse sõna abba ('isa') ladinakeelsest kujust abbas.
Abava jõgi
thumb|Abava jõgi Sabile lähedal Abava on jõgi Lätis, Venta parempoolne lisajõgi. Saab alguse Pālanda järvest, voolab algselt põhja, seejärel lääne suunas. Kandava ja Sabile vahel voolab ürgorus. Oru kaitseks on moodustatud Abava ürgoru looduspark. Pikkus 129 km.
Boeing 757
pisi|[[Continental Airlines|Continental B757-200]] Boeing 757 on USA lennukiehitusfirma Boeing Commercial Airplanes kahemootoriline, keskmiste kauguste reaktiivreisilennuk.
Lennuki saamislugu ulatub 1970. aastatesse, kui hakati planeerima järeltulijat 727le. Boeing 757 prototüüp 757-200 tegi esmalennu 19. veebruaril 1982. Esimene reisilennufirmana (operaatorina) sai sellised lennukid Eastern Airlines. Lennukil on mitmeid ühiseid jooni 767-ga, mida arendati samal ajal.
1998. aastal tuli välja versioon 757-300, mis on 7,11 meetrit (23 jalga) pikem ja mahutab 40 reisijat rohkem.
2004. aastani ehitati kokku 1050 Boeing 757 lennukit.
Tehnilised andmed
Tiivaulatus:
Pikkus:
Kõrgus (koos kiiluga):
Kabiini (salongi) laius
Mootorid: 2 x 163 kN kuni 193 kN, turboventilaator
Suurim lennukaal:
Reisikiirus:
Lennuulatus:
Reisilennulagi:
Kütuse kogus:
Reisijate arv:
Hind (2002. aastal):
Vallentuna vald
Vallentuna vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis. Ta asub Stockholmist põhjas.
Praegune omavalitsusüksus moodustati 1971. aasta haldusreformi tulemusena.
Anonymous (ansambel)
pisi|Anonymous Eurovisioon 2007 poolfinaalis Anonymous on Andorra ansambel.
Bändi moodustasid 2004. aastal head koolisõbrad Niki Francesca ja Gillem Gallego. Nende eeskujuks olid punkbändid Blink-182 ja Sum 41.
Esialgu ei leitud bändi uusi liikmeid – polnud inimesi, kellele oleks meeldinud samasugune muusika nagu Nikile ja Gallegole. Hiljem tulid bändi Cristian ja Alejandro.
Eurovisioon
Anonymous osales aastal 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Salvem el món". Laul oli katalaani- ja ingliskeelne ning sai poolfinaalis 12. koha, mis on siiani olnud parim Andorra saavutus Eurovisiooni lauluvõistlusel. Finaali pääsemiseks sellest siiski ei piisanud.
Kuna Eurovisioonil ei või osaleda alaealised (alla 18-aastased), Cristian asendati, sest ta on kõigest 16-aastane. Ka teised Anonymouse liikmed olid väga noored: Niki, Alejandro ja Gallego olid siis 19-aastased.
Liikmed
‎
Boeing 767
Boeing 767 on Ameerika Ühendriikides toodetav kahemootoriline laiakereline reisilennuk.
Boeing 767 vajaduse ajendiks oli Boeingu soov konkureerida Airbus A310-ga. Esimene tootmisse läinud mudel oli 767-200 (nagu 757 puhul, jäeti ka siin ära lühim versioon 100). 767-300 oli pikendatud kerega versioon. Uusimal versioonil 767-400 on uuendatud tiivad ja parandatud tehnika.
Toomas Aakre
Toomas Aakre (22. september 1942 Tartu – 11. juuli 2015) oli eesti ehitusinsener.
Ta lõpetas 1970. aastal TPI-s tööstus- ja tsiviilehituse erialal insenerina. Tegutses hiljem tööstus- ja tsiviilehituse eriala riikliku eksamikomisjoni esimehena.
Ta on osalenud mitme ehituskonkursi žüriis.
Uusvada
Uusvada (ka: Uusvata, Uusvaada, Usvata, Uusva, Uusvaate) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Koolina nulka.
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 23 elanikku. Neist 22 on eestlased. 2000. aastal oli elanikke 31.
Uusvada külas tegutses setu rahvalaule laulnud meestekoor 1970. aastail.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Rohelised aasad
"Rohelised aasad" (norra keeles "Ligge i grønne enger") on Norra kirjaniku Anne B. Ragde romaanisarja kolmas raamat. Esimene raamat kannab pealkirja "Berliini paplid" ja teine osa  "Erakvähid".
Romaan ilmus eesti keeles 2008. aastal Elvi Lumeti tõlkes.
Peale isa Tori surma jääb talu eest vastutama tütar Torunn, kes tunneb end isa surmas süüdi. Masendusega võideldes püüab ta hoolitseda talu eest.
Pärast Tori surma on aga ka tema vendadel taluga plaanid tekkinud: Margido otsustab rajada vanasse küüni kirstulao, mis mõnevõrra talu makseraskusi vähendaks, ja suve hakul ilmub Neshovile ka noorim vend Erlend, kes plaanib vanadesse silotornidesse ehitada moodsat suvekodu. Korraldatakse suur aiapidu, et ühiselt plaane pidada, kuid korraga on Torunn kadunud. Ta ei võta telefoni ega vasta sõnumitele ...
Marraskil taevas
"Marraskil taevas" (norra keeles "Hudløs himmel") on Norra kirjaniku Herbjørg Wassmo 1986. aastal kirjutatud Tora-triloogia kolmas ja ühtlasi viimane raamat. Sellele eelnesid "Pimeda klaasverandaga maja" ja "Hääletu ruum".
Romaan ilmus eesti keeles 1997. aastal kirjastuses Eesti Raamat Elvi Lumeti tõlkes (ISBN 9985651537).
Sisu lühikokkuvõte
Tora on nüüd üksildasem kui kunagi varem, sest peab hoolega oma rasedust varjama. Varakevadel on tal nurisünnitus, mis traumeerib teda väga, kuna tüdruk peab selle läbi tegema ihuüksi, kuid teisalt on see ka väga vabastav.
Üsna pea pärast seda jääb ootamatult raskesti haigeks ning sureb Tora suurim toetaja, tädi Rakel. Tüdruk, kes ei suuda enam ema juurde naasta, tunneb, et tema teeks on Rakeli elu edasi elada.
Babylon 5
"Babylon 5" on USA eepiline telesari, mille loojaks, produtsendiks ja enamiku jagude stsenaariumi autoriks on J. Michael Straczynski. Ulmeseriaali muusika on kirjutanud Christopher Franke.
Seriaali tegevus leiab aset aastatel 2258–2262. "Babylon 5" oli tele-eetris viis hooaega, igaühes 22 osa. Kokku toodeti 110 jagu.
Avafilm "The Gathering" jõudis eetrisse 22. veebruaril 1993. Seriaali esmaesitus leidis aset 26. jaanuarist 1994 kuni 25. novembrini 1998 USA telekanalitel Prime Time Entertainment Network ning 5. hooaja puhul kanalil TNT.
Eestis oli sarja võimalik esmalt näha põhjaeestlastel Soome Yle2 kanalilt, hiljem näitas seda ka Kanal 2.
Kogu "Babylon 5" teleseriaal, sellega seotud telefilmid ja samasse taustsüsteemi asetatud televisiooni jätkusari "Crusade" on täies ulatuses ilmunud DVD-del.
Lisaks telesarjale on avaldatud "Babylon 5" teemalisi romaane, koomikseid ja arvutimänge. Sarja tugevalt iseloomustav muusika on ilmunud CD-del. 2005. aasta sügisel hakati välja andma trükitud stsenaariumide sarja.
"Babylon 5" on võitnud mitmeid ulmeauhindu, sealhulgas kaks korda Hugo auhinna parima draama eest. Fännide seas levinud arvamuse kohaselt võib tegu olla ühe kõigi aegade parima televisiooni-ulmesarjaga. Eriti tugevaiks peetakse kolmandat ja neljandat hooaega, kus sündmused liiguvad edasi peadpööritava tempoga ja pinge jõuab haripunkti. Parima elamuse saamiseks ja sündmuste mõistmiseks aga tuleks vaadata seriaali algusest lõpuni.
Babylon 5
Babylon 5 on hiiglaslik kaheksa kilomeetri pikkune kosmosejaam Eridani Epsiloni tähesüsteemis. Jaam on Babyloni seeria jaamadest uusim. Esimesed kolm hävinesid ehituse ajal, Babylon 4 kadus salapäraselt ööpäev pärast käikulaskmist. Babyloni jaamade ehitamise ajendiks oli Maa ja Minbari vaheline sõda, mis pidi peaaegu lõppema inimestele katastroofiliselt. Uute sõdade vältimiseks ehitas Maa kosmosejaama, mis pidi saama erinevate tsivilisatsioonide kohtumispaigaks neutraalsel pinnal ja tähtedevahelise diplomaatia sõlmpunktiks.
Jaama esimese komandöri Jeffrey Sinclairi sõnul oli Babylon 5 inimkonna "viimane, parim rahulootus". Tegelikkuses kujunes Babylon 5 poliitiliste intriigide ja tähtedevahelise konflikti tallermaaks.
Seriaali kontseptsioon
Seriaali "Babylon 5" peetakse mõnikord tüüpiliseks kosmoseooperiks (vrd seebiooperid), kuid sama hästi võib seda lugeda poliitiliseks põnevusdraamaks.
Seriaali eetrissejõudmise ajal tegi selle eriliseks autori J. Michael Straczynski koostatud plaan, mis kavandas ette sarja peamised sündmused kogu viieaastase tsükli jooksul – algusest lõpuni.
2005. aastaks on see võte televisioonis üpris laialt levinud, kuid "Babylon 5" kirjutamise ajal oli tegu täiesti uudse lähenemisega. Kosmoseseriaale kummitasid toona kulunud klišeed, nagu laste ja "armsate" robotite esitlemine tegelaskujudena, ning tehnoloogiline ebajärjekindlus. Tehniliste probleemide "lahenduseks" pakkusid seriaalide stsenaristid tihtipeale välja kontekstiga haakumatuid kosmilisi osakesi või muid ulmelisi nähtusi, mis järgmistes osades täielikult unustati.
"Babylon 5" tegevus seevastu toimub algusest lõpuni läbimõeldud taustsüsteemis. Ka tegevustikul on algus, arendus ja lõpp, nagu igal heal romaanil. Peategelased kasvavad, arenevad, elavad ja surevad. "Babylon 5" käsitleb kesksete teemadena poliitikat, filosoofilisi küsimusi, religiooni ning inimsuhteid.
Läbimõeldud plaan võimaldas "Babylon 5" tootmiskulusid optimeerida, näiteks kasutada efektiivselt ära dekoratsioone ja kostüüme. Kõik eriefektid on seriaalis algusest peale loodud arvutis, mis toona oli ennekuulmatu.
"Babylon 5" elas tootmistsükli jooksul läbi ka mitmeid muudatusi. Pärast avahooaega vahetati välja näitleja Michael O'Hare (jaama komandör Jeffrey Sinclair) ning järgmisel neljal aastal juhtis Babylon 5t John Sheridan – endine sõjakangelane, kes ainsa inimesena oli suutnud hävitada Minbari lahingulaeva. Näitleja Andrea Thompson lahkus ootamatult teisel hooajal ja Claudia Christian pärast neljanda hooaja filmimist. Neljanda hooaja tootmise ajal tõusis reaalne oht, et viiendat ei tulegi, mistõttu J. Michael Straczynski kiirendas plaanitud sündmuskäiku.
Tsivilisatsioonid
Kuna Babylon 5 kosmosejaam ehitati kohtumispaigana, siis on üks sarja peamisi teemasid eri tsivilisatsioonide kultuuriline ja sotsiaalne suhtlus. Babylon 5-s on esindatud viis mõjukat tsivilisatsiooni ja lisaks mitmed väiksemad.
Demultipleksor
pisi|1/2 demultiplekseri skeem Demultiplekser ehk demultipleksor on kommutaator ehk valikulülitus, millel on üks infosisend ja mitu väljundit. Juhtsisendite arv sõltub väljundite arvust ja vastupidi. Vastavalt juhtsignaalile kommuteeritakse infosisendi signaal ühte väljundisse. Väljundite arv on 2n, kus n on juhtsisendite arv. Järelikult saab kahe juhtsisendiga ehk kahebitise koodiga kommuteerida 4 väljundit, kolme juhtsisendiga 8 väljundit jne.
Babylon 5
Maa Allianss
Maa Allianss loodi 21. sajandi lõpul pärast kolmandat maailmasõda. Algul oli see lõtv rahvaste ühendus, hiljem aga muutus pea kõigi Maa rahvaste tihedaks liiduks. Sellele lisandusid Alliansi kolooniad mitmel pool galaktikas. Osa kolooniatest taotleb iseseisvust, eriti paistab sellega silma Marsi koloonia.
Demultipleksor
Strobeeritaval ehk keelusisendiga demultiplekseril on täiendav juhtsisend väljundsignaali väljalülitamiseks.
Babylon 5
Maa Allianss
"Babylon 5" sündmuste toimumise ajal on Maa Allianss üks viiest galaktika peamisest tuntud suurest tsivilisatsioonist.
Pärast Maa-Minbari sõja lõppu on Allianss edukalt arendanud tähtedevahelist kaubandust, kuid osa mõjukaid poliitilisi rühmitusi pooldab ksenofoobiat ja isolatsionismi. President Luis Santiago tapetakse vandenõu tulemusel. Võimule saab senine asepresident Morgan Clark. Uus president asutab gestaapoliku salapolitsei Öövalve, ning saadab Senati laiali. Maa ja tema kolooniad muutuvad totalitaarseks riigiks. Suure mõju omandab poolmilitaarne organisatsioon Psi Korpus, mis ühendab telepaate ja tegeleb nende järelevalvega. Maa astub kodusõja lävele.
Minbari Föderatsioon
Minbari föderatsioon on võrreldes Maaga vana tsivilisatsioon. Kosmosesse jõudsid nad enam kui tuhat aastat enne inimkonda. Nende tehnoloogia on inimeste omast märgatavalt kõrgemal tasemel, jäädes alla üksnes varjude, vorlonite ja Esimeste omale.
Minbarid on humanoidid, enamasti saledad ja kahvatud, kuid füüsiliselt märksa tugevamad kui sama kogukad inimesed. Peas pole neil juuksed, vaid hallid teravatipulised luumoodustised. Minbaride koduplaneet on Maast märksa külmema kliimaga, nende tähe seitsmes planeet. Seetõttu ei talu minbarid hästi kõrgeid temperatuure ja 30 kraadi Celsiuse järgi on neile pikema aja jooksul surmav.
Inimeste esimene kohtumine minbaridega tõi kaasa katastroofi. Arusaamatuse tõttu avas Maa kosmoselaev Minbari kosmoselaevale tule, mis tappis minbaride liidri Dukhati. Järgnenud Maa-Minbari sõda oli inimkonnale katastroofiline. Minbarid omasid selget ülekaalu. Kuid vahetult enne Maa lõplikku hävitamist minbarid taganesid ja andsid alla. Selle põhjus oli toona teadmata.