cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Bronson
Isiklikku
1962. aastal, mängides koos šoti näitleja David McCallumiga filmis "The Great Escape", tutvus ta Davidi abikaasa, inglise näitleja Jill Irelandiga. Pärast nende lahutust 1967. aastal abielluski Bronson Irelandiga 5. oktoobril 1968 (väidetavalt olevat ta McCallumile juba 1962. aastal öelnud, et ta abiellub kunagi tema naisega). Nad lapsendasid Irelandi kolm poega abielust McCallumiga: Pauli (sündinud 1958), Valentine'i (1964) ja Jasoin (lapsendatud 1962; suri 1989 uimastite üledoosi tõttu). Nende abielust sündis 1971. aastal tütar Zuleika, ning 1983. aastal, pärast nende sõbra Hilary Holdeni surma, lapsendasid Bronson ja Ireland Hilary tütre Katrina (sündinud 1968).
Bronson ja Ireland mängisid koos 14 filmis. Jill Ireland suri 18. mail 1990 54-aastaselt rinnavähki. Pärast surma Jill Ireland kremeeriti ning Bronson kandis tema tuhka alati endaga kaasas spetsiaalselt valmistatud õõnestatud jalutuskepi sees.
1971. aastal, pärast Zuleika sündi, ostsid Bronson ja Ireland Vermonti osariigis 260-aakrise talumaja, kus nad kasvatasid hobuseid, kuna Jill Ireland armastas ratsutada. Bronsonile meeldis elada Vermontis, kuna see meenutas talle tema lapsepõlve Pennsylvanias.
Detsembris 1998 abiellus Bronson Kim Weeksiga, endise Dove Audio töötajaga, kes oli lindistanud Jill Irelandi audioraamatuid.
Ta maeti koos oma jalutuskepiga, mille sees oli Jill Irelandi tuhk, Vermonti osariigis West Windsori kalmistule, kus tal oli 260-aakrine talu Zuleika Farm, nimetatud tema ja Jill Irelandi noorima lapse Zuleika järgi.
Eesti kääbuskaruslane
Eesti kääbuskaruslane (Nola estonica) on liik liblikalisi perekonnast Nola ja kääbuskaruslaste (Nolidae) sugukonnast.
Liik esmakirjeldati aastal 2021 (Erki Õunap, Toomas Tammaru).
Liik on leitud Lõuna-Eestist, Lõuna-Koreast ja Venemaa Kaug-Idast, kuid on arvatavasti laiema palearktilise levikuga.
Oksana Tralla
Oksana Tralla (sünninimi Oksana Titova; sündinud 15. veebruaril 1979 Tallinnas) on Eesti tantsija ja koreograaf.
DEA
DEA või Dea võib tähendada järgmist:
Oksana Tralla
1998–2013 töötas Eesti Rahvusballetis balletiartistina ning lõi selle kõrvalt koreograafiat nii Rahvusooperis kui mujal.
2001–2011 töötas Tallinna Ülikooli koreograafia osakonnas klassikalise tantsu õppejõuna.
2012-2018 elas ta Brüsselis ning töötas nii Eesti Kool Belgias kui Brüsseli Rahvusvahelises Balletikoolis.
Muud tööd
Oksana Tralla on loonud koreograafia mitmele draama- ja muusikalavastusele. Teiste seas Steini ja Bocki muusikalile „Viiuldaja katusel“ (Vanemuine, 2003), „Hunt ja seitse kitsetalle” (Eesti Nukuteater, 2004), „ Preili Julie” (Vene Teater, 2005), „Tango in Buenos Aires” (Estonia, 2005), „ Maskiball” (Rahvusooper Estonia, 2009), „Suudlus kuuvalgel” (Estonia, 2009), „Käsikivi kosmosest” (Estonia, 2010) ja „Varastatud oranž jalgratas“ (Eesti Draamateater, 2010). Oksana Tralla osales koreograafina Andres Tenusaare animatsiooni "Kolmnurga afäär" (Nukufilm, 2012) loomisel.
PööningTants
Oksana Tralla eestvedamisel algas 2011. aastal nüüdistantsusari "PööningTants". Rahvusooper Estonia kammersaalis toimunud sarja üheks eesmärgiks oli pealava repertuaari kõrval soodustada ka kaasaegse tantsu arengut Rahvusooperis. PööningTants võimaldas koostööd balletitantsijate, koreograafide, heliloojate, lauljate, luuletajate ning multimeediakunstnike vahel. Projekti raames tuli välja neli tantsulavastust: "Väike prints", "Out of opera", "Jumalate juures" ja "Pärast maailma". Projekt pälvis nii publiku kui ka kriitikute tähelepanu.
Isiklikku
Ta oli aastatel 2011–2021 abielus ajakirjanik Johannes Trallaga. Neil on poeg ja tütar. Aastatel 2012–2018 elas ja töötas perekond Brüsselis.
Albert Sulg
pisi|Albert Sulg, 1974 Albert Sulg (23. veebruar 1919 Tartu – 13. november 1995 Tallinn) oli eesti alpinist.
Ta on alpinistina osalenud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses ja Eestist lähetatud alpinistide esmatõusus seitsmetuhandelisele tippu.
Ta oli 1985. aastal linastunud dokumentaalfilmi "Tallinna tipp" konsultant.
Haridus- ja töökäik
Ta õppis Tartu Poeglaste Gümnaasiumis.
1940. aastal lõpetas ta Eestis sõjakooli. Pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt mobiliseeriti ta Punaarmeesse.
Pärast sõda töötas kuni pensionile jäämiseni Tallinna Raadiotranslatsioonivõrgus montöörina.
Alpinism
pisi|Albert Sulg 1985. aastal 1956. aastal läbisid 6 eesti matkasportlast Kaukasuses Baksani alpilaagris alpinismi õppeprogrammi ning tõusid 28. juunil Azau-Baši (3695 m) tippu.
1958. aastal vallutasid eestlased Elbruse (5642 m) mäetipu. Teiste seas käis tipus ka Albert Sulg.
1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus 30. juulil esmavallutati Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Albert Sulg. See oli eestlaste esimene kõrgtõus.
1962. aastal tõusis ta koos Peeter Varepi ja Hillar Kaaluga Almatõ lähistel Tian Shanis Tšekisti mäetippu marsruudil, mida klassifitseeritakse Vene süsteemi järgi raskuskategooriasse 5A. See oli eesti alpinistide esimene 5A-kategooria marsruudi läbimine.
1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist Lenini mäetipule (7134 m) ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel selle tippu. See oli Eestist lähetatud alpinistide esimene tipputõus seitsmetuhandelisele.
Yumi Watanabe
Yumi Watanabe (jaapani keeles 渡邊 由美 Watanabe Yumi; sündinud 2. juulil 1970) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1988–1991 19 mängu.
Balti Postiliit
Balti Postiliit on organisatsioon, mille eesmärk on edendada Balti riikide omavahelist ja rahvusvahelist koostööd postivahetuse valdkonnas. Postiliit asutati Eesti algatusel 29. jaanuaril 1994.
Postiliit on Ülemaailmse Postiliidu liige.
Kruuta
pisi|Kruuta küla Kruuta oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Roosi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Darwini-Wallace'i medal
pisi|220px| Darwini-Wallace'i medal
Darwini-Wallace'i medal (inglise keeles Darwin–Wallace Medal) on Londoni Linné Seltsi teadusauhind oluliste saavutuste eest evolutsioonibioloogia valdkonnas. Medal on nimetatud Charles Darwini ja Alfred Russel Wallace'i auks.
2010. aastal medali statuuti muudeti. Vastavalt sellele hakati medalit jagama igal aastal.
Maria Reinup
pisi|Maria Reinup rääkimas [[Viru Keskuse Rahva Raamatus raamatu "Maia ja sõbrad" esitlusel Foto: Ave Maria Mõistlik, 10. mai 2022 ]] Maria Reinup (sündinud 6. aprillil 1988) on eesti režissöör.
Haridus
Ta lõpetas 2007 Pelgulinna Gümnaasiumi Tallinnas. Õppis 2008–2009 Tartu Ülikoolis romaani keelte ja filosoofia bakalaureuseõppes, 2009–2010 Tallinna Ülikooli Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis humanitaarteaduste bakalaureuseõppes, seejärel režii magistriõppes.
Tegevus filmi alal
Ta oli aastatel 2012–2018 Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festivali kunstiline juht; aastatel 2012–2019 Pimedate Ööde Filmifestivali programmi koostaja ning 2017–2019 New Yorgis toimuva festivali "What The Fest!?" kunstiline juht. 2015–2018 töötas ta režissöör Dome Karukoski isikliku assistendina filmide "Tom of Finland" ning hiljem Ameerika filmistuudio Fox Searchlightiga eluloofilmi "Tolkien" juures.
Tuljak (restoran)
Tuljak on restoran Tallinnas aadressil Pirita tee 26e. Restorani omanik on OKO Restoranid OÜ.
Channing Tatum
Channing Tatum (täisnimega Channing Matthew Tatum; sündinud 26. aprillil 1980) on Ameerika Ühendriikide näitleja, filmiprodutsent, tantsija ja endine modell.
Tuljak (restoran)
Restoran avati 1960ndate lõpus. Hiljem on restoran kandnud nime Carina. Kohvik taasavati suvel 2015.
Channing Tatum
Debüüdi filmimaailmas tegi Tatum 2005. aastal spordidraamas "Treener Carter". Ta mängis kõrvalosa 2006. aasta filmis "Hakkaja tüdruk" ja peaosa samal aastal linastunud filmis "Keelatud tants". Tatumil on olnud mitmekesiseid osatäitmisi draama- ja komöödiafilmides, sealhulgas "Kuidas ära tunda oma pühakuid" (2006), "Reegliteta võitlus" (2009), "Populaarsed vaenlased" (2009), "G.I. Joe: Kobra rünnak" (2009), "Kallis John" (2010), "Üheksanda leegioni kotkas" (2011), "Vanne" (2012), "21 Jump Street" (2012), "G.I. Joe: Kättemaks" (2013) ja "Foxcatcher" (2014).
Päritolu, lapsepõlv ja noorpõlv
Tatum sündis Cullmani linnas Alabama osariigis. Tema ema Kay (neiupõlvenimega Faust) töötab lennufirmas ja isa Glenn Tatum töötas ehitusalal. Peres oli kaks last, Channing ja tema õde Paige. Temas voolab iiri, prantsuse ja indiaani verd. Kui Tatum oli kuueaastane, kolis tema perekond Mississippi osariiki ja ta esimesed kooliaastad möödusid Mississippi jõe lähistel maal.
Juba koolipoisina oli Tatum sportlik. Ta mängis Ameerika jalgpalli, jalgpalli ja pesapalli, tegeles kergejõustikuga ja praktiseeris võitluskunste, eelkõige wuzuquan 'i koolkonna kung fu 'd suurmeister Chee Kim Thongi traditsiooni õpetajate käe all. Tatum on öelnud, et kõige enam hajutasid tema tähelepanu koolis tüdrukud.
Suurema osa oma teismeliseeast veetis ta Florida osariigis Tampa ümbruses. Algul õppis ta Gaitheri Keskkoolis, seejärel andsid vanemad talle võimaluse valida, kas ta leiab endale sobiva erakooli või läheb õppima sõjakooli. Tatum otsustas Tampa Katoliku Keskkooli kasuks, mille lõpetas 1998. aastal. Ta valiti seejuures ka kõige sportlikumaks koolilõpetajaks.
Seejärel õppis Tatum jalgpallistipendiumi toel Lääne-Virginias Glenville'i Glenville'i Osariigi Kolledžis, kuid langes koolist välja. Ta naasis vanematekoju ja hakkas tegema juhutöid. Ajakiri US Weekly kirjutas, et neil aastatel töötas Tatum muu hulgas kohalikus ööklubis stripparina, kasutades esinejanime Chan Crawford. 2010. aastal ütles ta intervjuus Austraalia ajalehele The Sydney Morning Herald, et tahaks teha filmi oma kogemustest stripparina: "Ma olen juba režissööri välja valinud. Mulle meeldiks, kui seda teeks Nicolas Refn, kes lavastas filmi "Bronson", sest ta on selleks piisavalt segane." 2012. aastal sai tema stripparikogemus aluseks Steven Soderberghi lavastatud filmile "Super-Mike".
Hiljem asus ta elama Miamisse, kus modelliagentuuri talendikütt ta tänavalt avastas.
Tegevus tantsija ja modellina
Aastal 2000 sai Tatum esmakordselt tantsijatööd Ricky Martini laulu "She Bangs" videos. Ta valiti välja Orlandos toimunud prooviesinemisel ja teenis töö eest 400 USA dollarit. Moetööstuses sai ta oma esimesed kogemused, töötades tuntud firmade, näiteks Armani ning Abercrombie & Fitch modellina. Peatselt hakkas ta üles astuma ka telereklaamides, näiteks mängis ta 2002. aastal karastusjookide Mountain Dew ja Pepsi-Cola üleriigilistes reklaamides. Seejärel sõlmis ta lepingu Miami modelliagentuuriga Page 305 ehk Page Parkes Modeling Agency. Hiljem palkas Al David ta ajakirja Vogue fotosessioonidele ja see töö kujunes väga edukaks. Varsti osales Tatum Abercrombie & Fitchi, Nautica, Dolce & Gabbana, American Eagle Outfittersi ja Emporio Armani reklaamikampaaniates. Ajakiri Tear Sheet valis ta oktoobris 2001 oma "50 kõige ilusama näo" edetabelisse. Tatumil olid ka lepingud modelliagentuuridega Beatrice International Models Milanos ja Ford Models New Yorgis.
Kuruski
Kuruski oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Metste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Channing Tatum
Tegevus tantsija ja modellina
Tatum on öelnud, et modellikarjäär on teda elus edasi aidanud, täpsustades: "See tegi minu ja mu perekonna elu palju lihtsamaks, sest ma ei ole kunagi teadnud, mida ma teha tahan, ja nüüd ei pea nad enam üldse minu pärast muretsema. Ma sain elu tundma õppida ja seda tehes ma avastasin, et ma armastan kunsti, ma armastan kirjutamist, ma armastan näitlemist, ma armastan kõiki asju, mis tunduvad mulle mõttekad. Mulle anti võimalus minna ja näha maailma, näha kõike, mis seal on. Mitte kõigile ei anta sellist võimalust."
Tegevus näitlejana (2004–2007)
Aastal 2004 sai Tatum esimese tõelise rolli telesarja "CSI: Miami" ühes osas ja otsustas seejärel pühenduda täielikult näitlemisele. Tema esimene roll täispikas filmis oli pesapallur Jason Lyle'i osa 2005. aastal valminud keskkoolidraamas "Treener Carter", kus ta mängis koos Samuel L. Jacksoniga. Tatum esines ka filmi lisana välja antud räppar Twista muusikavideos "Hope". Samal aastal olid Tatumil veel osatäitmine motokrossisõitjana filmis "Supercross", tiitrites mainimata jäetud roll filmis "Maailmade sõda" ja kõrvalosa filmis "Havoc". Kuigi Tatum on öelnud, et ta armastab modellitööd, jättis ta selle katki ja keskendus näitlejakarjäärile, sest pidas filmides mängimist sisukamaks ja küpsemaks.
Tatum pidi mängima vene filmilavastaja Sergei Bodrovi filmis "Mongol" Tšingis-khaani,, kuid ta asendati jaapani näitleja Tadanobu Asanoga. Lõpuks sai ta rolli filmis "She's the Man", kus ta mängis Duke'i, filmi peategelase Viola Hastingsi (Amanda Bynes) armastatut. Film esilinastus Ameerika Ühendriikides 17. märtsil 2006, kuid see ei osutunud kuigi edukaks: piletitulu oli üle maailma kokku umbes 57 miljonit USA dollarit.
2006. aastal oli Tatumil ka peaosa tantsuteemalises armastusfilmis "Keelatud tants", kus ta mängis mässulist hiphopitantsijat Tylerit, kes peab hakkama baleriin Nora (Jenna Dewan) partneriks. Film esilinastus Ameerika Ühendriikides 11. augustil 2006, teenis esimese nädalavahetusega 21 miljonit USA dollarit ja kogu maailmas 114 miljonit USA dollarit. Tatum astus üles ka Ciara muusikavideos "Get Up" – see lugu kuulus ka "Keelatud tantsu" filmimuusika hulka. Hiljem samal aastal mängis ta veel draamafilmis "Kuidas ära tunda oma pühakuid". Filmi tegevus toimub 1980. aastatel ja tema mängida oli seal Queensi tänavanooruki Antonio osa, kes lahendab oma probleeme rusikate abil. Lisaks Tatumile mängisid filmis peaosi veel Robert Downey juunior ja Shia LaBeouf. Tatum on seda filmi hiljem kirjeldanud kui oma "esimest draamarolli". Tema osatäitmist tõsteti esile 2006. aasta Sundance'i filmifestivalil, kus toimus selle filmi esilinastus. Teda tunnustati ka selle osatäitmise eest nominatsiooniga auhinnale Film Independent's Spirit Awards parima meeskõrvalosatäitja kategoorias.
Tegevus näitleja ja produtsendina (2008–2012)
Aastal 2008 mängis Tatum üht peaosa režissöör Kimberley Peirce'i filmis "Stop-Loss", mis räägib Iraagi sõjast koju pöörduvatest sõduritest; samuti režissöör Stuart Townsendi filmis "Lahing Seattle'is", mis jutustab 1999. aastal Seattle'is toimunud Maailma Kaubandusorganisatsiooni tippkohtumise vastu korraldatud meeleavaldustest. Tatum mängis ka sõltumatus filmis "Lõks", mille lavastas Rita Wilson. Ühtlasi valiti ta filmi "Poor Things", kuid pidi kokkulangevuste tõttu võttegraafikutes seal mängimisest loobuma.
pisi|vasakul|Tatum (paremal) koos [[Jonah Hilliga WonderConi kokkutulekul märtsis 2012]]
Tatum ja Dito Montiel, kes olid teinud koostööd filmis "Kuidas ära tunda oma pühakuid", said uuesti kokku filmistuudio Rogue Pictures märulifilmi "Reegliteta võitlus" võtetel. Tatum mängis seal Sean McArthurit, noormeest, kes teenib New Yorgis elatist piletite vahendamisega. Seejärel tegi ta kaasa Michael Manni 2009. aasta filmis "Populaarsed vaenlased", kus mängis 1930. aastate Ameerika Ühendriikide gängsterit Pretty Boy Floydi. Samal aastal astus Tatum üles Duke'i rollis Paramount Picturesi märulifilmis "G. I. Joe: Kobra rünnak", mis põhines mänguasjafirma Hasbro loodud populaarsetel märulikangelastel. Esialgu oli tal kahtlusi rolli vastuvõtmisel, sest ta kartis, et film ülistab sõda. Käsikirja lugedes ta siiski vabanes oma vastumeelsusest. Sõdurit mängis ta ka stuudios Screen Gems 2010. aastal valminud filmis "Kallis John", mis põhines Nicholas Sparksi samanimelisel bestselleril. Enda sõnul võttis ta rolli vastu, et õppida Lasse Hallströmilt. Kuna Tatum pole kunagi näitlemist õppinud, leidis ta, et ainus võimalus ennast arendada on seda teha võtteplatsil.
pisi|[[Jenna Dewan, Deborah Scranton, Rwanda president Paul Kagame, dokumentaalfilmi tegelane Jean Pierre Sagahutu, produtsent Reid Carolin ja tegevprodutsent Tatum filmi "Earth Made of Glass" esilinastusel]]
Intervjuus ajakirjale Details ütles Tatum, et ta tahaks olla kõigi nende filmide produtsent, milles ta mängib: "Ma ei taha tõesti osaleda enam filmides, mida ma ise ei produtseeri. Välja arvatud juhul, kui tegemist on ühega 10 režissöörist, kellega ma tõesti tahan koostööd teha, ei ole ma huvitatud filmi loomisprotsessist kõrvalejäämisest." Tema, ta abikaasa Jenna Dewan ja nende äripartner Reid Carolin allkirjastasid 2010. aastal kaheaastase produtseerimislepingu firmaga Relativity Media. Koos sõprade Reid Carolini, Adam Martingano, Brett Rodrigueze ja abikaasa Jenna Dewaniga on Tatum asutanud produktsioonifirmad 33andOut Productions ja Iron Horse Entertainment. Nende produtseeritud esimene teos on dokumentaalfilm "Earth Made of Glass", mis jälgib Rwanda presidendi Paul Kagame ja Rwanda genotsiidis ellu jäänud Jean-Pierre Sagahutu elu ja tegevust. Film esilinastus 2010. aastal Tribeca filmifestivalil.
Aastal 2012 juhtis Tatum telesaadet "Saturday Night Live". Tal oli ka peaosa Steven Soderberghi filmis "Plahvatusohtlik", filmis "Vanne" koos Rachel McAdamsiga ja filmis "21 Jump Street" koos Jonah Hilliga. Tatum mängib ka 29. juunil 2012 esilinastunud filmis "Super-Mike". Selle režissöör on Steven Soderbergh ja kaasprodutsent Tatum ise. See põhineb osaliselt Tatumi kaheksakuulisel töökogemusel stripparina Floridas ning kõneleb algajast noorest stripparist (Alex Pettyfer), kelle võtavad oma juhendamisele kaks kogenumat kolleegi (Tatum ja Matthew McConaughey).
Karjäär alates 2013. aastast
2013. aastal esilinastus Steven Soderberghi film "Kõrvalmõjud", kus Tatum mängib koos Rooney Mara ja Jude Law'ga. Film räägib naisest, kes langeb seoses oma abikaasa peatse vanglast vabanemisega ärevushäire küüsi ja peab otsima abi retseptiravimitest. Samal aastal esilinastus ka juba suvel 2012 valmima pidanud "G.I. Joe: Kättemaks", mis on järg 2009. aasta filmile "G.I. Joe: Kobra rünnak" ja kus Tatum mängib oma varasemat tegelaskuju Duke'i. Tema kaaspeaosatäitjated on selles filmis Dwayne Johnson ja Bruce Willis. Samuti valmis sel aastal Roland Emmerichi action-film "Rünnak Valgele Majale", kus ta mängib Washingtoni politseinikku John Cale'i, kes peab päästma Ameerika Ühendriikide presidendi relvastatud terroristide rünnakust.
Isiklik elu
2006. aastal tutvus Tatum filmi "Keelatud tants" võtetel näitleja Jenna Dewaniga. Peatselt pärast filmimise lõppu alustasid nad suhet ja kihlusid septembri alguses 2008 Hawaii osariigis Mauil. 11. juulil 2009 abiellusid nad California osariigis Malibus. Neil on tütar Everly (sündinud 2013 Londonis).
Tatum on tunnistanud intervjuus telesaatele "The Tonight Show with Jay Leno", et ta on düslektik.
Mais 2014 ütles ta intervjuus meesteajakirjale GQ, et ta joob liiga palju ja on edukalt funktsioneeriv alkohoolik.
MacOS Catalina
macOS Catalina (versioon 10.15) on operatsioonisüsteemi macOS 16. väljalase, mis ilmus 7. oktoober 2019.
macOS Catalina on macOS Mojave järglane ning sellest järgmine versioon on macOS Big Sur.
Operatsioonisüsteem on nimetatud Ameerika Ühendriikide Californias asuva Santa Catalina saare järgi. macOS Catalina keskendub uuele tehnoloogiale ning süsteemi jõudlusele ja on esimene macOS operatsioonisüsteem, mis toetab ainult 64-bitiseid rakendusi.
Süsteeminõuded
Toetatud Macintoshi arvutid:
CNNi efekt
Vabal ajakirjandusel on esindusdemokraatiates niinimetatud neljanda võimuna alati olnud mõju poliitiliste otsuste tegemisel. CNNi efekti toetajate sõnul on aga uue üleilmse meedia haare, sügavus ja kiirus loonud senisest oluliselt erineva mõju poliitikate kujundamisele.
Termin viitab CNNi teedrajavale rollile teleuudiste vallas, kelle poolt sündmuste reaalajas kajastamist peeti mõjukaks arvamuste kujundajaks, sest see tõi temaatika ja otsepildi USA televaatajale koju. Sellisteks sündmusteks olid näiteks 1989. aasta Tian'anmeni meeleavaldused, kommunismi kokkuvarisemine Ida-Euroopas, Lahesõda ja Muqdisho lahing. Tänapäeval kasutatakse mõistet laiemalt kogu reaalajas uudiseid edastava meedia kohta.
USA endine riigisekretär James Baker on öelnud CNNi efekti kohta, et see sunnib poliitikuid omama poliitilist seisukohta ning kujundama seda hetkega. Tema endise pressisekretäri Margaret Tutwileri sõnul on reageerimisaeg väga lühike ning analüüsiks ja taustainfo kogumiseks ei jää aega.
Stanislav Kutšer
Stanislav Aleksandrovitš Kutšer (vene keeles Станислав Александрович Кучер; sündinud 18. märtsil 1972 Leningradis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik.
Ta on raadiojaama Kommersant FM poliitikavaatleja ja ühtlasi 2017. aastast meediaprojekti Snob peatoimetaja, vahetades sellel ametikohal välja Nikolai Uskovi.
Aastatel 1990–1996 oli Kutšer Komsomolskaja Pravda kaastööline. 1991. aasta suvel saatis ajaleht ta korrespondendina Ameerika Ühendriikidesse. Alates 1996. aastast töötas ta telekanalites. Aastatel 2005–2007 oli Kutšer ajakirja National Geographic Traveller venekeelse versiooni toimetaja.
2012. aastast on Kutšer Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva kodanikuühiskonna arengu ja inimõiguste nõukogu liige.
Isiklikku
Tema isa Aleksandr Kutšer töötab ajakirjanikuna Peterburis. Ema Natalja Maksimova on ajakirjanik ja kirjanik, elab Orjolis. Abikaasa Jekaterina Varzar on fotograaf.
Stanislav Kutšer valdab inglise, prantsuse ja hindi keelt.
Mtunzini
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mtunzini elanikest valgeid 71,99%, mustanahalisi aafriklasi 25,10%, India või Aasia päritolu inimesi 1,27%, värvilisi 1,23% ja teisi 0,41%. Inglise keelt pidas emakeeleks 48,93% inimesi, afrikaani keelt 33,55% ja suulu keelt 14,63%.
John Elliott (Suurbritannia poksija)
John Elliott (12. oktoober 1901 Hackney, Suur-London – 3. juuli 1945 Balikpapan: tänapäeval Ida-Kalimantani provints, Indoneesia) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija.
Elliott sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis oma kaasmaalasele, kuldmedali- ja olümpiavõitjale Harry Mallinile (Suurbritannia).
Ta langes 3. juulil 1945 Teises maailmasõjas Balikpapani lahingus tollases Madalmaade Ida-Indias.
Uljaste maastikukaitseala
pisi|Vaade [[Uljaste oosilt Uljaste järvele]] Uljaste maastikukaitseala on maastikukaitseala (looduspark) Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Kaitseala pindala hõlmab 568,4 ha maismaad ja 69,3 ha veekogusid. Maastikukaitseala loodi 1959. aastal loodud Uljaste oosi ja Uljaste järve kaitseala (ka: Uljaste kaitseala) baasil. Kaitsekorra aluseks on 2017.03.31 Vabariigi Valitsuse 31. märtsi 2017. a määrus nr 69 "Uljaste maastikukaitseala kaitse-eeskiri".
Trimurti
pisi|Trimurti Hoysaleswara templis Trimurti (sanskriti त्रिमूर्तिः trimūrti 'kolm vormi') on hinduismis mõiste, milles loomise, püsimise ja hävitamise kosmilised funktsioonid on isikustatud looja Brahma, hoidja ja säilitaja Višnu ning hävitaja või muutja Šiva kaudu. Neid kolme jumalat on nimetatud "hindu kolmikuks" või "suureks kolmainsuseks", sageli ka nimega "Brahma-Višnu-Mahešvara".
Trimurti sümboliseerib kõikide jumalike toimete pärinemist ühtsest kujuta allikast brahmanist, sest kolm aspekti tingivad ja täiendavad üksteist.
Trimurtit kujutatakse mõnikord kolme peaga ühe kaela otsas või kolme eri suundadesse vaatava näoga ühel peal.
Daniel Shechtman
Daniel Shechtman (ka Dan Shechtman; heebrea keeles דן שכטמן; sündinud 24. jaanuaril 1941 Tel Avivis) on Iisraeli materjaliteadlane, Nobeli keemiaauhinna laureaat.
Daniel Shechtman on lõpetanud 1968. aastal Iisraeli tehnikainstituudi ja saanud 1972. aastal samas doktorikraadi.
Ta töötab tehnikainstituudi materjaliteaduse professorina.
2011. aastal pälvis ta kvaasikristallide avastamise eest Nobeli keemiaauhinna.
Kurõkülä
Kurõkülä (ka Kureküla) oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Mägiotsa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Räpina kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Paul Kerese mälestusturniir
pisi|Paul Keres Paul Kerese mälestusturniir on suurmeister Paul Kerese (1916–1975) mälestuseks Kanadas Vancouveris ja Eestis Tallinnas korraldatav maleturniir.
1975. aastal võitis Keres Vancouveris maleturniiri, mis jäi tema viimaseks, kuna tagasiteel Eestisse suri ta südamerabandusse. Seetõttu jätkati võistlusi Vancouveris igal aastal peetavate Kerese mälestusturniiridena.
Tallinna rahvusvahelisi maleturniire (The Tallinn International) korraldati 1969–1989 üle aasta, Keres võitis aastatel 1971 ja 1975. 1977. aastast sai võistlus Paul Kerese nime. 1991. aastast asendati üleaastased turniirid iga-aastaste kiirmaleturniiridega "Meenutades Paul Kerest" (Tallinn Rapid). 1999. aastal lisandus kategooria naistele.
Viimase kahekümne aasta jooksul on Kerese auks toimunud ka teisi mälestusturniire. 1990. aastatel leidsid Tallinnas aset ebaregulaarsed tavakiirusel maleturniirid. 2004. aastast toimub seal iga-aastane Kerese mälestusfestival, kus on nii kiir- kui ka tavamale. Kerese festivali kiirturniiri on võitnud ka Viswanathan Anand.
Pepetela
pisi|Pepetela Pepetela (kodanikunimega Artur Carlos Maurício Pestana dos Santos; sündinud 29. oktoobril 1941 Benguelas Angolas) on tuntumaid Angola kirjanikke.
Elukäik
Pepetela sündis Benguelas Portugali päritolu vanemate peres, kes oli mitmendat põlve Angolas elanud. 14-aastaselt asus ta õppima Angola pealinnas Lubangos. Aastal 1958 astus Lissaboni Instituto Superior Técnicosse (Kõrgemasse Tehnikainstituuti), kuid asus aastal 1960 õppima Lissaboni Ülikooli filoloogiateaduskonda, kus õppis aastani 1961, mil ta õpingud katkestas Portugali koloniaalsõda. Soovimata asuda Portugali sõjaväe teenistusse, läks ta Pariisi sotsioloogiat õppima. 1963. aastal sai ta aga stipendiumi, et jätkata õpinguid Alžiiris. Seal lähenes talle Angola Vabastamise Rahvaliikumise (MPLA) liige Henrique Abranches, kes palus Pepetela abi Angola õpingute keskuse loomisel, millega viimane ka nõustus.
Estrun
Estrun on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
pisi|tühi|Kanaliveehoidla Estrunis
Mihhail Lavrovski
Mihhail Leonidovitš Lavrovski (vene keeles Михаил Леонидович Лавровский; sündinud 29. oktoobril 1941 Thbilisis Gruusia NSV-s) on vene ballettmeister, koreograaf, balletipedagoog ja endine balletitantsija. Ta on ballettmeistrist rahvakunstniku Leonid Lavrovski poeg.
Aastatel 1963–1987 oli Lavrovski Moskva Suure Teatri balletiartist. 1978. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna.
Aastatel 1983–1985 oli Lavrovski Thbilisis Zakharia Phaliašvili Thbilisi Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht. 1990. aastatel töötas ta peamiselt välismaal (Novi Sadis, Roomas, Tōkyōs, Berliinis ja Houstonis).
Aastatel 2005–2008 juhtis Lavrovski Moskvas Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatri balletitruppi. Alates 2010. aastast on ta Moskva Koreograafia Akadeemia kunstiline juht.
Roger B. Chaffee
Roger Bruce Chaffee (15. veebruar 1935 – 27. jaanuar 1967) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aeronautikainsener, katselendur ja astronaut.
Chaffee hukkus koos Gus Grissomi ja Edward H. White'iga Apollo 1 põlengus.
Edward H. White
Edward Higgins "Ed" White II (14. november 1930 – 27. jaanuar 1967) oli Ameerika Ühendriikide aeronautikainsener, õhujõudude ohvitser ja NASA astronaut. 3. juunil 1965 sai temast Gemini programmi raames esimene ameeriklane, kes väljus avakosmosesse, viibides seal 36 minutit.
Gemini
White oli üks üheksast mehest, kes valiti 1962. aastal NASA astronautide teise gruppi. NASA määras White'i koos James McDivittiga Gemini 4 meeskonda ja 3. juulil 1965 väljus White avakosmosesse. See kogemus oli piisavalt väsitav, nii et McDivitt käskis White'il naasta kosmoselaeva planeeritust varem. Kosmosekõnni ajal hõljus laevast välja White'i varukinnas ja sellest sai kosmoseprügi. Tänaseks on kinnas atmosfääris ära põlenud.
Apollo
1966. aasta märtsis määrati White esimese Apollo lennu vanempiloodiks. Teised meeskonnaliikmed olid komandör Gus Grissom ja piloot Roger Chaffee. Algselt plaaniti Apollo 1 lend sooritada 1966. aasta lõpus, aga viivituste tõttu pidi lend toimuma 1967. aastal.
Surm
27. jaanuaril 1967 olid Apollo 1 meeskonnaliikmed Saturn V kanderaketi tipus asunud Apollo juhtimismoodulis treeningul. Ootamatult puhkes moodulis tulekahju, mille tõttu jäid mehed moodulisse lõksu. Kuigi mehed jõudsid enne raadioside katkemist tulekahjust teatada ja häire anti kohe, sai kogu meeskond surma, sest White ei suutnud moodulis olnud kerge ülerõhu tõttu ust avada. Kui päästetöötajad ukse 5 minutit pärast põlengu algust avada suutsid, leiti White'i surnukeha keskmiselt istmelt ukse poole küünitamas.
CitySpire
CitySpire on 248-meetri kõrgune ja 75-korruseline multifunktsionaalne pilvelõhkuja New Yorgis.
Uimaharju
Uimaharju on küla Joensuu vallas Põhja-Karjala maakonnas Ida-Soomes.
Külas asub Stora Enso tehas. 31. detsembril 2009 oli Uimaharjus 1375 elanikku.
Kuudra
Kuudra (ka Kuudsa) oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Lutsu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda.
Nõukogude perioodil oli Kuudra küla Põlva külanõukogu koosseisus. Elanike arv 1959. aasta rahvaloenduse järgi oli 54, 1970. aastal 43.
Tsitsi Dangarembga
pisi|Tsitsi Dangarembga, 2006
Kuudra
Küla kaotati 1978. aastal.
Tsitsi Dangarembga
Tsitsi Dangarembga (sündinud 14. veebruaril 1959 Mutokos Rodeesias) on Zimbabwe kirjanik ja filmilavastaja.
Ta sündis aastal 1959 Mutokos Rodeesias (praegu Ida-Mashonalandi provintsis Zimbabwes). Kaheaastaselt kolis ta koos vanematega Suurbritanniasse, kus ta üles kasvas, unustades peaaegu oma emakeele šona keele. Ta asus seal õppima, kuid 1965. aastal jätkas õpinguid Mutares misjonikoolis. Seejärel õppis ta aastatel 1977–1980 õppis ta Cambridge'is arstiks, kuid pärast Zimbabwe iseseisvumist naasis aastal 1980 kodumaale. Õppis Zimbabwe ülikoolis psühholoogiat, töötas turundusfirmas. Ta hakkas kirjutama näidendeid. Aastal 1989 asus ta õppima Berliini filmi- ja teleakadeemias filmirežissööriks. Ta jäi Saksamaale enam kui kümneks aastaks. Hiljem sai ta Berliini Humboldti Ülikoolist Aafrika uuringute alal doktorikraadi, doktoritöö teemaks oli Aafrika filmi retseptsioon.
Aastal 1985 avaldas ta oma esimese loo, aastal 1987 näidendi. Aastal 1988 avaldati tema esimene romaan "Närvilised olud". Aastal 2021 ilmus see romaan ka eesti keeles Heili Sepa tõlkes (inglise keelest) Loomingu Raamatukogus.
Ta asutas aastal 1990 Harares tootmisettevõtte Nyerai Films. Ta on teinud mitmeid lühidokumentaalfilme. Tema novellil põhinev film "Neria" kujunes 1993. aasta Zimbabwe kõige kasumlikumaks linateoseks. Aastal 1996 sai tast esimene mustanahaline Zimbabwe naine, kes on lavastanud täispika mängufilmi - selleks oli "Igaühe laps" Zimbabwe aidsi orbudest.
2022. aasta juunis anti Tsitsi Dangarembga keskuses välja vahistamismäärus. Teda süüdistatakse eelkõige avalikule vägivallale õhutamise ja Covidi-vastaste reeglite rikkumise eest pärast 2020. aasta juuli lõpus korraldatud valitsusvastast meeleavaldust.
Isiklikku
Ta on abielus sakslasest filmitoimetaja Olaf Koschkega, nad elavad Harares ning neil on kolm täiskasvanud last.
Rannakarp
Rannakarp (Mytilus) on rannakarplaste sugukonda kuuluv karpide perekond.
Perekond on üleilmse levikuga.
Svėdasai vald
Svėdasai vald (leedu keeles Svėdasų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Anykščiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 187 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2202 inimest. Valla keskus on Svėdasai alev, kus aastal 2011 oli 884 elanikku. Vallamaja asub aadressil J. Tumo-Vaižganto g. 16. Vallavanem on Valentinas Neniškis.
pisi|Bajorai kabel pisi|Daujočiai pisi|Jotkonysi paisjärv pisi|Kunigiškiai II pisi|Romuva park pisi|Vaitkūnai pisi|Vilkabrukiai
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Tomoko Matsunaga
Tomoko Matsunaga (jaapani keeles 松永 知子 Matsunaga Tomoko; sündinud 10. augustil 1971) on Jaapani endine jalgpallur.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1988–1991 13 mängu.
Sergei Kabanov
Sergei Kabanov (vene keeles Сергей Иванович Кабанов; 18. märts/31. märts 1901 Peterburi – 30. juuni 1973 Leningrad) oli Nõukogude armee sõjaväelane, kindralleitnant (aastast 1941).
Ta sündis aastal 1901 Peterburis töölisperekonnas. Aastal 1916 lõpetas ta neljaklassilise linnakooli ja asus tööle Petrogradi peapostkontorisse kirjade sorteerijana. Ta võttis osa Oktoobrirevolutsioonist.
Ta astus 23. augustil 1919 vabatahtlikult Punaarmeesse.
2014. aasta Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused kergejõustikus
Viiendad Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 2014. aasta 21. juunist 22. juunini. pisi|2014. aasta Superliiga Eintracht-staadionis, [[Braunschweigis]]
Fontaine-Notre-Dame (Nord)
Fontaine-Notre-Dame on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
pisi|tühi|Fontaine-Notre-Dame'i raekoda
David Johann Rahr
David Johann Rahr (2. mai 1677 Tallinn – 8. august 1753 Kihelkonna) oli baltisaksa päritolu pastor Saaremaal.
Tema isa Hermann Rahr oli Toomgildi vanem Toompeal ja Toomkiriku, kus ka David Johann ristiti, varustaja.
Rahr õppis alates 1694 luterlikku teoloogiat Riias lütseumis. Pärast seda, kui Eesti ja selle saared 1710. aasta sügisel katkuohvriks langesid, mille tagajärjel suurem osa rahvast suri ja Saaremaal kaheteistkümnest luterlikust pastorist ainult kaks ellu jäid, nimetati ta 1711. aastal Kihelkonna ja Mustjala pastoriks. 1715. aastal sai ta Saaremaa konsistooriumi assessoriks. Aastatel 1740 kuni 1741 oli ta Mälgu karjamõisa maade omanik. 1743. aastal jättis ta Mustjala koguduse oma väimeespojale pastor Johann Georg Raderechtile (sünd. 1721, Kuressaares), siiski jäi ta kuni oma surmani pastoriks Kihelkonnale. Ta suri 8. augustil 1753 pärast kaheksapäevast haigust.
Zainsk
Zainsk (tatari keeles Зәй, Zəy) on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis. Asub Tatarstani idaosas Zai jõe ääres, 287 kilomeetrit pealinnast Kaasanist.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zainski elanikest tatarlasi 51,4%, venelasi 45,3% ja tšuvašše 1,1%.
Linnas asub Zainski soojuselektrijaam.
Grotowski
Grotowski on poola perekonnanimi.
Edinson Cavani
Edinson Roberto Cavani Gómez (sündinud 14. veebruaril 1987 Saltos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Uruguay jalgpallikoondises ja Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors. Cavani hüüdnimeks on El Matador.
2007. aastal tuli ta Danubioga Uruguay meistriks. Samuti on ta meeskonna koosseisus võitnud Itaalia karikavõistlused, kuus korda Prantsusmaa kõrgliiga, viis korda Prantsusmaa liigakarika ja neli korda Prantsusmaa karikavõistlused.
Uruguay jalgpallikoondisega tuli ta 2011. aastal Argentinas Copa América võitjaks. Koondises on ta löönud 116 mängus 50 väravat, mis teeb temast Uruguay kõigi aegade teise parima väravaküti Luis Suáreze järel.
Danubio
Edinson Cavani alustas oma karjääri Uruguays Montevideo jalgpalliklubis Danubio.
Oma esimesel hooajal esimeeskonnas lõi ta 9 väravat, ja tuli klubiga Uruguay kõrgliiga meistriks.
Palermo
31. jaanuaril 2007 siirdus Cavani Itaalia kõrgliiga klubisse Palermo. Ta tegi debüüdi Serie A kohtumises Fiorentina vastu, kui ta vahetati mängu 55. minutil ning lõi 15 minutit hiljem Palermo viigivärava.
Kahe esimese hooaja jooksul polnud Cavanil kindlat kohta klubi põhikoosseisus.
Napoli
2010. aasta juulis liitus ta teise Itaalia klubiga Napoli, sõlmides viieaastase lepingu. Juba esimeses mängus lõi Cavani kaks väravat Elfsborgile.
Esimese värava Meistrite Liigas lõi ta 2011–12 hooaja alagrupimängus Manchester Cityga, mäng lõppes 1:1 viigiga. Ta lõi korduskohtumises City vastu kaks väravat, kindlustades Napolile 2:1 võidu.
Cavani võitis klubiga samal hooajal ka Itaalia karikavõistlused.
Paris Saint-Germain
2013. aastal siirdus Cavani Paris Saint-Germaini.
Pariisi klubiga on ta tulnud Prantsusmaa meistriks viiel korral. Samuti on ta neljal korral võitnud Prantsusmaa karika ning viiel korral liigakarika.
29. detsembril 2016 lõi Cavani PSG-s oma klubi 100. värava. Värav tuli penaltist mängus Angers SCO vastu.
Hooajal 2017–18 lõi ta Prantsusmaa liigas 28 väravat ja oli taas hooaja parim väravakütt.
Koondisekarjäär
2007. aasta Lõuna-Ameerika U20 meistrivõistlustel oli Cavani seitsme väravaga üheksas mängus turniiri parim väravakütt.
Uruguay täiskasvanute koondises lõi ta värava kohe debüütmängus Colombia vastu.
Cavani esindas Uruguayd 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi 3. koha mängus Saksamaaga värava.
Ta tuli koondisega 2011. aasta Copa América meistriks.
Niklusemägi
Niklusemägi on kõrgendik Karula kõrgustikul, halduslikult Valga maakonnas Valga vallas.
Edinson Cavani
Koondisekarjäär
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Venemaa vastu. Kaheksandikfinaalis lõi ta kaks väravat Portugali vastu, tuues Uruguayle 2:1 võidu.
Niklusemägi
Mäe absoluutne kõrgus on u 60 m (või 75 m).
Mägi on aastast 1958 kaitse all (Niklusemäe kaitseala).
Edinson Cavani
Koondisekarjäär
2. detsembri 2022 seisuga on ta Uruguay koondises mänginud 136 mängu ja löönud 58 väravat, mis teeb temast Uruguay kõigi aegade teise parima väravaküti Luis Suáreze järel.
Meeskondlikud
pisi|Cavani mängimas 2011. aastal Uruguay rahvuskoondises
Isiklikku
Cavani vanavanemad on pärit Maranellost Itaaliast.
Land og Folk
Land og Folk (taani keeles 'Maa ja Rahvas') oli Taani ajaleht, Taani Kommunistliku Partei (DKP) häälekandja, mis ilmus aastatel 1945–1990.
Ajalehte anti välja Kopenhaagenis.
Partei hakkas samanimelist ajalehte illegaalselt välja andma juba 1941. aasta oktoobris, esialgu kord kuus, hiljem tihemini. 1945. aastal hakkas ajaleht ilmuma iga päev. Sama aasta septembris oli ajalehe trükiarv rekordiliselt 60 000. Järgnevatel aastatel trükiarv vähenes, 1948. aastal oli see umbes 27 000. Trükiarv vähenes veelgi külma sõja ajal seoses kommunistliku partei populaarsuse vähenemisega. 1970. aastal oli trükiarv 5500.
Kõrista
Kõrista oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Tõdu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Kõlleste
Kõlleste (ka Kõllõstõ) oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Krootuse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kanepi kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Pindi Kinnisvara
Ettevõtte peakontor asub Tallinnas aadressil Tartu maantee 16. Ettevõtte tegevjuht oli 2017. aasta mais Elari Udam, firma eelmine tegevjuht oli 2015. aasta novembrist varasem sisekaitseakadeemia rektor Lauri Tabur.
Pindi Kinnisvara on võimaldanud oma kaubamärgi kasutamist ka teistel kinnisvarafirmadel frantsiisilepingu alusel, niisugune leping sõlmiti näiteks Pindi esindamiseks Valgas Margus Henningu Kinnisvarade OÜ-ga 2005. aastal, samas loobuti frantsiisist Lõuna-Eestis 2007. aastal.
2004. aastast koostab Pindi Eesti suuremates linnades toimuvate kinnisvaratehingute alusel igakuist hinnaindeksit. 2006. aastal avas juba varem Lätti laienenud firma kontori ka Leedus, tütarettevõtte nimeks sai UAB Realia; plaanis oli luua haru ka Peterburis. . 2008. aasta kinnisvarakrahhi ajal avas Pindi Kinnisvara õigusbüroo, et nõustada kinnisvaratehingutes kannatada saanud ostjaid.
Skara
Skara on linn Rootsis Västra Götalandi läänis, Skara valla keskus.
Skara asutati 988. aastal.
Elanike arv on 2010. aasta seisuga 10 841.
Linnas on säilinud mitmeid keskaegseid hooneid. Linnas tegutseb Rootsi Põllumajandusülikooli (rootsi Sveriges lantbruksuniversitet) üks filiaal.
Sõpruslinnad
pisi|left|[[Skara toomkirik]]
GAZ-69
GAZ-69 (vene keeles ГАЗ-69) on külma sõja ajal Nõukogude Liidus ja litsentsi alusel Rumeenias valmistatud neljarattaveoline maastur.
Aastail 1953–1955 tootis masinat GAZ ja aastatel 1954–1972 UAZ (ametlikult UAZ-69, kuid rahva suus kutsuti ka neid GAZ-69-ks).
Kirjeldus
GAZ-69 baasvariandil on ainult kaks ust ja katus ning külgede ülemine osa on enamasti presendist. Versioonil GAZ-69A on neli ust. Seda tootis ka Rumeenia autotootja ARO algul (1957–1959) IMS-57-na ja hiljem moderniseeritult Muscel M-59-na (1959–1963) ning Muscel M-461-na (1964–1975). UAZ-69 edasiarendusteks on kerge veok UAZ-450 ja uuem maastur UAZ-469.
Kasutamine sõjaväes
thumb|left|GAZ-69 Albaania sõjaväe teenistuses (praegu enam ei kasutata). GAZ-69 oli omal ajal põhiline maastur Nõukogude armees ja asendas selles rollis GAZ-67 ja Willys Jeepi.
GAZ-69A vahetas omakorda välja UAZ-469.
Seda kasutati baasmasinana AT-1 Snapper rakette kandva tankitõrjekompleksi 2P26 loomisel ja neljarattaveolise amfiibsõiduki GAZ-46 MAV loomisel, mis põhineb Teise maailmasõja aegse USA amfiibsõiduki Ford GPA ehitusel.
Feliks Jürna
pisi|Feliks Jürna 1985. aastal. Feliks Jürna (2. aprill 1930 – 19. veebruar 2017) oli eesti alpinist.
Ta on alpinistina osalenud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1960) ja Eestist lähetatud alpinistide esmatõusus seitsmetuhandelise tippu (1965).
Alpinistlikud kõrgtõusud
1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus esmavallutati 30. juulil Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Feliks Jürna. See oli eestlaste esimene tõus üle 6000 m kõrguse mäe tippu.
1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist Lenini mäele (7134 m) ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel tippu. See oli Eestist lähetatud alpinistide esimene tipputõus seitsmetuhandelise tippu.
Kultus (kohvik)
Kultus on kohvik Tallinnas Vabaduse väljakul.
Miljöö
Miljöö on teose aeg-ruum. Miljööd kirjeldatakse peamiselt selleks, et iseloomustada tegelasi, põhjendada nende käitumist ja väljendada autori mõtteid.
Kultus (kohvik)
Kohvik alustas tegevust 2. veebruaril 1937 nime all Kultas. Kohvik nimetati asutaja Nikolai Kultase järgi. Eesti esimesel iseseisvusajal oli see üks tähelepanuväärsemaid kohvikuid. Näiteks pakuti seal 70 sorti torte, kohviliike oli 12. Kohvikus ei müüdud alkoholi.
Kultas kohvikus kasutati sisearhitekt Jaan Siiraku Vikeri mööblitehase kaudu siia jõudnud kuulsaid Mart Stami kujundatud toole ja modernseid klaasnõusid, mis olid lastud kujundada spetsiaalselt Lorupi klaasitehases.
1950. aastatel nimetati kohvik ümber Moskvaks.
2009. aastal nimetati kohvik ümber Kultuseks.
Taeko Kawakatsu
Taeko Kawakatsu (jaapani keeles 河角 多恵子 Kawasumi Taeko; sündinud 30. oktoobril 1972) on Jaapani endine jalgpallur.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 1988 2 mängu.
Hochosterwitzi loss
thumb|300px|Üldvaade
Hochosterwitzi loss (saksa: Burg Hochosterwitz, sloveeni: Grad Ostrovica) on loss Austrias, mida peetakse Austria üheks kõige muljetavaldavamaks keskaegseks lossiks. See asub Kärnteni liidumaal Sankt Georgen am Längsee lähedal 172 m kõrgusel dolokivikaljul, Sankt Veit an der Glanist idas. Kaljuloss on liidumaa üks vaatamisväärsusi ja peamine turismiobjekt.
Asukoht
Hochosterwitz asub 664 m kõrgusel merepinnast ajaloolise Zollfeldi tasandiku äärel Magdalensbergist põhja pool, u 7 km Sankt Veitist idas. Selgel päeval on seda näha kuni 30 km kauguselt.
Ajalugu
Asustuspaigana pronksiajast saati on kaljut esmamainitud 860. aasta dokumendis, mille andis välja Ida-Frangi kuningas Ludwig Sakslane, kinkides mitu oma valdust endises Karantaania vürstkonnas Salzburgi peapiiskopkonnale. Seejärel kandis see nime Astarwiza, selle nimi oli slaavi päritolu. See jäi Salzburgi valduseks, kuni 11. sajandil loovutas Salzburgi peapiiskop Gebhard lossi Sponheimi krahvi Siegfriedi järglastele vastutasuks tema toetuse eest Investituuritüli ajal. Pärast seda, kui Siegfriedi pojapojast Heinrich IV sai 1122. aastal Kärnteni hertsog, suutsid Sponheimi valitsejad Salzburgi ülemvõimust vabaneda. Hiljem andsid nad lääni ministeriaalidele Osterwitzi aadliperekonnast, tõenäoliselt Sponheimide kõrvalharu. 1209. aastal käis keegi Herman von Osterwitz, kes pidas hertsogiõukonnas Sankt Veitis karikakandja pärilikku ametit, Kärnteni hertsogi Bernhard von Spanheimiga kaasas keiser Otto IV kroonimisel Roomas.
thumb|left|150px|Fragment kantsist
Oma raamatus "Change" esitab Austria-Ameerika psühholoog Paul Watzlawick (1921–2007) populaarse loo lossi piiramisest Tirooli krahvinna Margarete (Margarethe Maultasch) vägede poolt. Legendi järgi, mille esimesena kirjutas üles keskaegne kroonik Jakob Unrest ja hiljem Jacob Grimm, Margarete, keda Austria Habsburgid petsid tema pärandinõuetes Kärntenile pärast tema isa surma 1335. aastal, tungis hertsogkonda; kuid tema väed said tüssatud ja tõmbusid tagasi, kui Hochosterwitzi garnison tappis viimase härja, täitis selle viljaga ja viskas üle müüri, teeseldes, et neil on veel nii palju varusid, et neid saaks kasutada viskerelvana. Lugu on Ida-Alpide piirkonnas levinud süžee ja seda tuntakse paljudes variatsioonides, erinevate tegelaskujudega.
15. sajandil püüti viimane Kärnteni karikakandja Georg von Osterwitz Türgi sissetungis kinni ja suri 1476. aastal vangistuses ilma järglasi jätmata. Osterwitzi karikakandja Hans oli perekonna viimane elusolev. Tal oli keisri ees suur võlg ja ta oli sunnitud oma võla tasumiseks lossi tegemistest loobuma. Nii läks nelja sajandi järel, 30. mail 1478, lossi valdus tagasi Habsburgist keisri Friedrich III kätte.
Järgmise 30 aasta jooksul sai loss Türgi arvukate kampaaniate tõttu tugevalt kannatada. 5. oktoobril 1509 andis keiser Maximilian I lossi pandiks Matthäus Lang von Wellenburgile, kes oli siis Gurki piiskop. Piiskop Lang võttis ette kahjustatud lossi olulise renoveerimisprojekti.
thumb|Üks neljateistkümnest kindlustatud väravast
1541. aasta paiku annetas Habsburgist Saksamaa kuningas Ferdinand I Hochosterwitzi Kärnteni kubernerile Christoph Khevenhüllerile. 1571. aastal omandas parun Georg von Khevenhüller kantsi ostu teel. Ta kindlustas Türgi sissetungiohu vastu, ehitades aastatel 1570–1586 relvistu ja 14 väravat. Sellist massilist kindlustust peetakse kantsi ehitamisel ainulaadseks. Tänu 14 väravale, millest igaüks oli varustatud erinevate reetlike meetoditega tee valvamiseks, väidab kohalik legend, et lossi pole kunagi vallutatud ja ühelgi rünnakul ei õnnestunud ületada neljandat (Engelstori) väravat.
Tänapäev
16. sajandist saati ei ole Hochosterwitzis suuri muudatusi tehtud. See jäi ka algse ehitaja Georg von Khevenhülleri soovil Khevenhülleri perekonna valdusse. Marmortahvel 1576. aastast lossiõues dokumenteerib selle taotluse.