cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flopiseade
Tööpõhimõte
Vanematel flopiseadmetel tuli pärast disketi sisestamist seadme ees asuv hoob käega alla vajutada, et flopi kogemata välja ei tuleks. Samas lülitas see hoob tööle mootori klammerdushoova ja kahepoolsetes seadmetes teise lugemis-kirjutuspea. Osadel 5¼″ seadmetel surutakse disketti sisestades kokku väljastusvedru, mis hoova avades poolenisti flopi välja viskab. Uuematel 5¼″ ja kõikidel 3½" seadmetel toimub klammerdushoova kinnitamine ja teise pea töölepanek automaatselt ning väljastusnupu vajutamisel toimub vastupidine. Osadel Apple Macintoshi arvutitel, millel oli sisseehitatud flopiseade, oli väljastusnupp asendatud tarkvaraga, mis kontrollis väljastusmootorit. Voolukatkestuse või seadme tõrkumise korral sai sisestatud flopi eemaldada käsitsi, sisestades midagi avasse seadme esipaneelil.
8-tollise disketi päritolu
pisi|IBM 8-tollise flopiseadme patent 1967. aastal andis IBM oma San Jose (USA, California) mäluseadmete arenduskeskusele ülesande töötada välja töökindel ja odav süsteem, et laadida mikrokoode nende System/370 suurarvutitesse läbi protsessi, mida tuntakse Initial Control Program Loadi nime all (ICPL). System/370 oli IBM-i esimene arvutisüsteemide pere, mis ulatuslikult kasutas mikrokoodiks ebapüsivat lugemise/kirjutamise pooljuhtmälu, nii et enamiku mudelite puhul tuli alati sisselülitamisel laadida mikrokood (System/370 eelkäija, System/360 kasutas mikrokoodiks üldiselt püsivat lugemismälu). Samas tahtis IBM ka odavat meediat, mida oleks võimalik klientidele saata tarkvarauuendustega.
IBM-i üks tootejuhtidest, Alan Shugart, delegeeris selle ülesande David L. Noble’ile, kelle tiim töötas välja paindliku kirjutuskaitstud disketi (mäludisketi), mis oli 8-tollise diameetriga ja 80-kilobaidise andmemahutavusega. Algne diskett oli katmata, aga kuna mustus kujunes üsna tõsiseks probleemiks, siis suleti diskett plastümbrikusse, mis oli riidega vooderdatud, et tolmuosakesi eemaldada. IBM tutvustas disketti 1971. aastal, mil see oli lõpuks müügivalmis.
Uut seadet, mida arendati koodnime Minnow all ja tarniti kui 23FD, oli standardne osa System 370 protsessiühikutest (IBM-i siseselt oli kasutusel teine seade koodnimega Mackerel, et kirjutada turustuseks buudikettaid )). Samas kasutati seda kui programmilaadimisseadet teiste IBM-i toodete, nagu näiteks 2835 Storage Control Unit jaoks. Mõne aja pärast lahkus Alan Shugart IBM-ist ja asus tegutsema Memorexis, kus tema tiim hakkas 1972. aastal tarnima Memorex 650-t 175 kB mahtuvusega, mis oli esimene lugemis-kirjutusdisketidraiv.
1973. aastal hakkas IBM tarnima oma esimest lugemis-/kirjutusdisketidraivi 33FD osana 3740 Data Entry Systemist koodnimega "IGAR", mis oli loodud selleks, et otseselt välja vahetada IBM-i perfokaartidel põhinevad andmesisestusmasinad. Tähelepanuväärne oli IBM-i lugemis-kirjuusdiskettide juures see, et kasutati teflonibaasil riidest sisekatet, et meedia eluiga pikendada. 1976. aastal suurendas tarnija Verbatim vastupidavust veelgi, kui lisati teflonkate otse magnetdiskile endale. Uus süsteem kasutas teistsugust salvestusvormingut, mis talletas kuni 250¼ kB samadele diskidele. Seda formaati toetavaid draive pakuti nii mõnegi tootja poolt ja üsna pea muutusid need väiksema infokoguse liigutamisel tavalisteks. Seda disketiformaati hakati kutsuma kui Single Sided Single Density ehk SSSD-formaadiks. See kavandati hoidma täpselt sama palju infot kui üks karp ehk 2000 perfokaarti. Disk oli jagatud 26 sektori 77 rajale, millest igaüks salvestas 128 baiti.
pisi|8-tolline flopiseade (3½-tolline diskett võrdluseks)
Kui 1970. aastatel töötati välja esimesi mikroarvuteid, siis 8-tollist flopit kasutati nende puhul kui üht vähest suure kiirusega massmäluseadet, mis oli sihtrühma jaoks (erakasutajad ja väikefirmad) vähegi taskukohasema hinnaga. Esimene mikroarvutite operatsioonisüsteem CP/M tarnis algselt 8-tolliseid diskette. Samas olid draivid siiski veel kallid, makstes alguspäevil tavaliselt rohkem kui see arvuti, mille külge nad olid pandud, niisiis enamus selle aja arvutitest kasutas siiski veel kassette.
1973. aastal asutas Shugart ka ettevõtte Shugart Associates, mis sai 8-tolliste disketidraivide domineerivaks tootjaks. Nende SA800 muutus kogu tööstuse standardiks kujutegurite ja ühilduvuse mõttes.
1976. aastal tutvustas IBM 500 kB Double Sided Single Density (DSSD) formaati ja 1977. aastal 1-1.2 MB Double Sided Double Density (DSDD) formaati. Teistel 8-tollistel diskidraividel nagu 1 MB Burroughs ei õnnestunud mingitki turuosa saavutada.
pisi|vasakul|Katteta 5¼-tolline flopiseade pisi|vasakul| 8″, 5¼″ ja 3½″ flopiketta lugerid
5¼-tolline flopiseade
pisi|Kahepoolne 5¼-tolline flopi
1976. aasta Wang Laboratoriese juhtkonna koosolekul otsustati, et 8-tolline flopiseade oli lihtsalt liiga suur arvutite jaoks mida nad sel ajal arendasid. Shugart Associates otsustas arendada 5¼-tollise flopiseadme, mis mahutas algselt 98,5 kB, kuid hiljem suurendati 110 kB-ni, lisades 5 rada. 5¼-tolline flopiseade oli tunduvalt odavam kui IBM-i 8-tolline seade, seetõttu hakkasid ka teised arvutitootjad ja -kasutajad väiksemat flopiseadet kasutama. Aastaks 1978 oli üle 10 tootja, kes valmistasid 5¼-tolliseid diskette.
Enamikule koduarvutitele aastatest 1970–1980 oli flopiseade põhiline andmesalvestusseade. Kuna masinatel puudus kõvaketas, laaditi operatsioonisüsteem harilikult disketilt, mis eemaldati ja vahetati siis teise vastu, kuhu oli salvestatud soovitud rakendus. Mõnel arvutil oli kaks flopiseadet, mis lubas kasutajal jätta OS flopi paigale ja lihtsalt vahetada programme sisaldavaid kettaid. 1980. aastate alguses ilmusid seadmed, mis tõstsid mahutavuse 720 kB-le.
Aastal 1984 tulid koos IBM-i PC/AT-iga turule ka kõrgtihedusega disketid, mis kasutasid 96 rada tolli kohta, suutes mahutada 1200 kB. Kuna sel ajal mahutas tavaline kõvaketas 10–20 MB, peeti sellist suurust üsnagi mahukaks. Kuna kõrgtihedusega seadmed suutsid kirjutada ka kahepoolsetele diskettidele, siis oli ka uuenduste loomine üpris kerge.
Kui silt välja jätta, olid 5¼-tollised disketid väliselt identsed kahepoolsete teisikutega. See viis kummalise situatsioonini, kus seade ise ei saanud aru, kui suur diskett sisestati, enne kui oli sealt andmed maha lugenud. Tänu sellele oli võimalik kõrgtihedust lugeva seadmega võimalik kirjutada kahepoolne flopi ümber kõrgtiheduse omaks. See harilikult töötas. Probleem oli selles, et kõrgtihedusega disketid olid tehtud teisest materjalist. Kui kirjutati kõrgtihedusega flopile, siis lülitati lugemis-kirjutuspea teisele seadistusele, mis kasutas tugevamat magnetvälja. Kahepoolse flopi vanem materjal ei olnud mõeldud kannatama nii võimsat magnetvälja, seega võis juhtuda, et uus tugevam magnetväli kustutas andmed disketilt. Uutele 3½-tollistele flopidele lisati auk ketta kestale, mis võimaldas flopiseadmel ära tunda, kas tegu on kõrgtihedusdiskettiga.
1980. aastate lõpuks oli suurem turuosa juba uutel 3½-tollistel flopidel. Sel ajal olid veel saadaval 5¼-tollised disketid ja flopiseadmed. 1990. aastate alguses kasutasid 5¼-tolliseid kettaid ainult need kellel olid vanema ajastu arvutid. Kõik uuemad arvutid tulid juba 3½-tolliste seadmetega. Kui Windows 95 turule jõudis, oli see saadaval ainult 3½-tollistel flopidel, kuid et seda saada 5¼-tollistel flopidel, tuli see eraldi tellida.
pisi|3¼-tolline diskett
3½-tolline flopiseade
1980. aastate alguses hakkas kujunema väga selge arusaam 5¼-tolliste flopide puudustest. Algselt disainitud, et olla väiksem ja praktilisem kui 8-tolline diskett, muutusid 5¼-tolliste seadmed, kirjutuskvaliteedi paranedes, mis lubas sama andmemahu panna väiksema ala peale, liiga suureks. Teine probleem oli, et 5¼-tollised flopid olid lihtsalt väiksemaks tehtud 8-tollised disketid, mis ei olnud kunagi mõeldud tavakasutuseks. Õhuke plastpakend ei kaitsnud disketti murdumise eest ja avaus lasi tolmul floppi sisse minna. Välja töötati suur hulk seadmeid alates 2½- kuni 3½-tollisteni. Kõigil neil suurustel oli vanemate versioonidega võrreldes palju eeliseid. Kuna 5¼-tollised flopid olid muutunud peaaegu universaalseteks andmekandjateks, oli uutel formaatidel väga keeruline suurt turuosa haarata. Kõik 3-tollised flopid olid kahepoolsed ja ka enamus seadmed võimaldasid lugemist mõlemalt poolt, kui see võimalus puudus tuli lihtsalt diskett teist pidi sisestada. Disketid ise ei mahutanud rohkem kui populaarsem ja odavam 5¼-tolline alternatiiv, samas oli ta töökindlam. Põhiliseks probleemiks oligi tema suur maksumus. 3½-tolline seade muutus standardiks, kui Sony suutis veenda Apple'it kasutama nende seadet oma uues Macintosh 128K arvutis.
Areng
Ka 3½-tolline diskett käis sarnaselt 5¼-tollisega läbi arengutee. Kui Apple tutvustas 1984. aastal Macintoshi, kasutati seal ühepoolseid 3½-tolliseid diskidraive, mille mahtuvuseks reklaamiti 400 kB. Nende draivide poolt kasutatavat kodeerimistehnikat kutsuti GCR-ks, teisisõnu Group Code Recording (sarnaseid salvestamismeetodeid kasutas Commodore oma 5¼-tollistel draividel ja Sirius Computer oma Victor 9000 PC-mitteühilduvas MS-Dos arvutis). Mõni aeg hiljem hakati PC-ühilduvate masinate puhul kasutama ühepoolseid 3½-tolliseid diske, mille mahtuvuseks kuulutati 360 kB (sama, mis kahepoolse 5¼-tollise diski puhul), ja teistsugust, mitteühilduvat salvestusvormingut MFM (Modified Frequency Modulation). GCR ja MFM seadmed (ja nende vormindatud diskid) olid mitteühilduvad, kuigi füüsiliselt olid diskid samad. 1986. aastal tutvustas Apple kahepoolseid 800 kB diske, mis endiselt kasutasid GCR-i. Üsna pea hakkas IBM kasutama 720 kB kahepoolseid topelttihedusega MFM diske arvutites nagu IBM PC Convertible. Ka IBM PC ühilduvad arvutid võtsid need diskid kasutusele, samas kui Amiga kasutas MFM kodeerimist samadel diskidel, et jõuda 880 kB mahtuvuseni.
Uuem ja parem, MFM-l baseeruv "kõrgtihe" formaat, mille diskidel oli eksponeeritud "HD", tuli välja 1987. aastal ja mahutas 1440 kB andmeid. IBM kasutas seda formaati oma PS/2 sarjas, mida tutvustati samuti 1987. aastal. Apple hakkas HD-d kasutama 1988. aastal Macintosh llx peal ja üsna pea muutus HD disketidraiv Macontoshi ja PC riistvara puhul praktiliselt universaalseks. Apple’i FDHD (Floppy Disk High Density) draiv oli suuteline lugema ja kirjutama nii GCR kui MFM vormindatud diske, nii et failide vahetamine PC kasutajate vahel muutus üsna lihtsaks. Hiljem turundas Apple seda draivi SuperDrive'i nime all. Samas hakkas Apple SuperDrive brändinime uuesti kasutama 2001. aastal, nüüd tähistati selle nimega aga oma igaformaadilist CD/DVD-lugejat/kirjutit.
Sony kõrval oli Apple esimene suurem tootja, kes hakkas müüma 3½-tolliste diskidraividega arvuteid ja samas lõpetas nende tarnimise esimesena 1998. aastal, kui kasutusele tuli iMac.
Järjekordne edusamm oksiidkatete osas viis uue "suurendatud tihedusega" (ED ehk extra-high-density) formaadini 2880 kB mahtuvusega, mis tuli kasutusele NeXTcube'i ja NeXTstationi puhul 1991. aastal. Samal aastal võeti see kasutusele ka IBM-i PS/2 mudel 57-l, aga see ei muutunud kunagi eriti laialdaselt kasutatavaks, sest selleks ajaks, kui mudel muutus kättesaadavaks, oli see juba mahutavuselt liiga väike, et võistelda HD formaadiga. 3½-tollised draivid, mida müüdi veel kümnendki hiljem, kasutasid endiselt sedasama 1,44 MB HD formaati, mis standardiseeriti 1989. aastal ISO 9529-1,2-ga.
Veljo
Veljo on mehenimi.
September 2015
September 2015, kroonika
2015. aasta september algas teisipäeval ja lõppes 30 ööpäeva hiljem kolmapäeval.
ZANU–PF
ZANU-PF (täispikalt Zimbabwe African National Union – Patriotic Front; inglise keelest Zimbabwe Aafrika Rahvusliit – Patriootlik Rinne) on Zimbabwe poliitiline organisatsioon, võimupartei alates riigi iseseisvumisest aastal 1980. Seda juhtis Robert Mugabe, kes oli algul Zimbabwe Aafrika Rahvusliidu (ZANU) peaminister aastani 1987. Pärast seda ühinesid ZANU ja Zimbabwe Aafrika Rahvaliit (ZAPU) ja moodustasid ZANU–PF-i, mille esimehest Mugabest sai Zimbabwe president. Ta oli president 2017. aastani.
Loodepiirkond
Halduslikult jaguneb 7 departemanguks: Boyo, Bui, Donga-Mantung, Menchum, Mezam, Momo ja Ngo-Ketunjia.
Piirkonnas asub Douala-Edea loodusreservaat.
🇨🇲
Aavo Otsar
Aavo Otsar (8. november 1941 Kohtla-Järve – 26. märts 2004 Tartu) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu
Aavo Otsar oli töölise poeg.
Lõpetas 1960 Kohtla-Järve 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Oli 1965–1968 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi teadur, aastast 1968 TÜ raamatupidamise kateedri assistent, 1970–1992 vanemõpetaja, aastast 1992 rahanduse ja arvestuse instituudi õppeülesande täitja. Õpetanud finantsaruandluse analüüsi, maksuarvestust, ettevõtte majandusanalüüsi.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: ettevõtete majandustegevuse analüüs. Pärast TÜ-st lahkumist töötas ettevõtteis pearaamatupidajana. Koos Moskva teadlastega osalenud uurimisprojektis "Tootmiskoondiste efektiivsuse suurendamise reservid" ja projektis "Tartu Kliinilise Lastehaigla kulude võrdlev analüüs". Üle 30 teadustrükise, sh 1 monograafia, õppevahendid ja õppemetoodilised materjalid.
Trakai
Trakai (poola Troki või Nowe Troki) on linn Leedus Vilniuse maakonnas, Trakai rajooni ja Trakai valla keskus. Asub 28 km Vilniusest läänes Galvė, Akmena, Skaistise, Totoriškise, Luka, Gilušise, Babrukase, Lovka, Nerespinka ja Plomėnai järvede vahel.
Linnas on jahisadam ja Trakai raudteejaam. Linna lõunaosas on kultuurimaja, rajooni keskhaigla, polikliinik ja postkontor, linnas on ka raamatukogu.
Linn on tuntud seal asuva Trakai linnuse järgi. Linnas asub ka teine Trakai linnus. Linnas on Trakai ajaloomuuseum, seal asub Trakai rahvuspargi administratsioon. Linna piiridesse jäävad Užutrakise mõisa ja Totoriškėse mõisa hoonetekompleksid. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1409, õigeusu kirik aastal 1863. Trakai kenesa valmis XVIII sajandil.
Haridust annavad Trakai spordiinternaatkool, gümnaasium, keskkool, algkool ja Leedu politseikool. Seal tegutseb Trakai kuninglik kammerteater. Linnas on sakraalkunsti näitus ja karaiimide etnograafia näitus.
Linna nimi tuleneb sõnast trãkas, mis tähendab metsas asuvat kõrgemat paika, raiesmikku või põlendikku, ka metsa all kasvavat puhmastikku.
Ajalugu
Arheoloogiliste leidude põhjal olid Trakai alad asustatud esimesel aastatuhandel eKr. Praegune linn ei pärine siiski mitte sellest asustusest. Trakai nime kandis varem praegune Senieji Trakai küla, kus asus Leedu suurvürstide linnus. Praeguse Trakai aladele rajas esimese linnuse XIV sajandi teisel aastakümnel Kęstutis ja aastaks 1375 oli see Vilniuse järel Leedu alade (kuigi mitte kogu suurvürstiriigi) tähtsuselt teine keskus. Aastaks 1409 valmis Trakai teine linnus, mis oli Vytautase residentsiks.
Vytautas asustas ka karaiimide pärimuse kohaselt linnuse kaitseks Krimmist 380 peret Trakaisse. Linnas elavate tatarlaste pärimuse kohaselt asusid sinna ka Kuldhordi eest koos khaan Tohtamõšiga pagenud tatarlased.
Aastal 1409 sai Trakai ka Magdeburgi õigused, samal aastal avati linnas kihelkonnakool. XV sajandil valmis ka linna raekoda. Aastal 1413 kujunes linn Trakai vojevoodkonna halduskeskuseks.
Alates XVI sajandi algusest hoiustati Trakais Leedu suurvürstiriigi arhiivi ehk Leedu Meetrikat. XVI ja XVII sajandil hakkas linna tähtsus poliitilise, kaubandus- ja kultuurikeskusena vähenema. Aastal 1609 põöetasid katoliku fanaatikud maha kohaliku mošee, sünagoogi ja protestantide pühakoja. XVII sajandi keskel oli linn Vene-Poola sõja ajal mitu aastat Moskva okupatsioonivägede valduses; sel ajal laastati linn ja põletati see maha. Ühtlasi purustati ka mõlemad Trakai linnused. Trakai põletati maha ka Põhjasõja ajal.
Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Новые Троки või Троки. Linn kuulus Vilno kubermangu ja oli Troki maakonna halduskeskus.
Aastal 1946 liideti Trakaiga suur osa selle ümbruskonna alasid. Aastal 1854 eraldati sellest Senieji Trakai ümbruskonna alad. Aastal 1960 moodustati Trakai maastikukaitseala, aastal 1991 aga Trakai rahvuspark. Nõukogude perioodil rajati linna kämping, jahtklubi, turismibaas ja kaks puhkebaasi.
Elanike arv
2011. aastal olid 66,53% elanikest leedulased, 19,01% poolakad, 8,8% venelased, 1,44% valgevenelased, 0,63% ukrainlased ja 0,59% tatarlased.
Tuntud elanikke
pisi|püsti|Algirdas Vaclovas Patockas pisi|püsti|Seraja Šapšal pisi|püsti|[[Vassili I ja Leedu Sofia]]
Nortal
Nortal AS (endise nimega Webmedia Group) on Baltikumi suurim rahvusvaheline tarkvaraarendusettevõte, mis pakub peamiselt rätsepatööna tehtud IT-lahendusi nii avaliku kui erasektori ettevõtetele. Nortali tarnitud lahendusi kasutavad kliendid telekommunikatsiooni, finantsteenuste, tööstuse, logistika, tervishoiu ja avalikus sektoris.
Nortal pakub nii avaliku sektori kui erasektori ettevõtetele andmepõhist äriprotsesside lihtsustamise teenust. Ligi kolmandik Eesti e-valitsuse lahendustest on välja töötatud Nortali ja tema Eesti eelkäijas Webmedias.
Nortalis töötab üle 1700 töötaja kümnes riigis. Üle 90% ettevõtte käibest tuleb väljastpoolt Eestit. Ettevõte tegutseb Euroopas, Lähis-Idas ja Aafrikas ning loeb enda koduturgudeks Põhja-Ameerika, Saksamaa, Eesti, Soome, Leedu, Araabia Ühendemiraadid ja Omaani. Lisaks tegutseb Nortal ka Serbias, Kataris, Nigeerias ja Botswanas. Nortali lahendusi on rakendatud viiel kontinendil ja 60 riigis.
Nortali juhatuse esimees on Priit Alamäe, lisaks kuuluvad firma juhatusse Andre Krull ja Neringa Narbutiene.
Ettevõte on Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu liige. Nortal Eesti juht Ats Albre tegutseb aastast 2023 ka ITL-i president.
Ajalugu
pisi|vasakul|Nortali peakontor Tallinnas [[Ülemiste Citys]] Webmedia grupi moodustumine sai alguse 2000. aastal Tartus, kui asutati osaühing Webmedia, mis hiljem vormistati ümber aktsiaseltsiks. 2001 lisandus ettevõtte osanikeringi riskikapitalifirma AS Intergate, kellelt Webmedia töötajad ostsid 2004. aastal osaluse tagasi. 2003 avati kontor ka Tallinnas.
AS Webmedia Group (esialgse nimega AS WMG) asutati AS Webmedia restruktureerimisel rahvusvaheliseks ettevõtete grupiks 2005. aasta augustis, kui ettevõtte osanikeringi lisandus Rootsi konsultatsioonifirma Acando Frontec, kuid jaanuaris 2008 ostsid Webmedia töötajad Acandolt osaluse tagasi. Esimesed tütarettevõtted olid AS Webmedia (Eestis), Webmedia UAB (Leedus) ja Webmedia OY (Soomes). 2006. aastal lisandusid tütarettevõtted Rumeenias ja Serbias. Samuti võeti ettevõte Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liikmeks.
Alates 2008. aastast tegutseb üks Webmedia grupi harukontor Kataris. 2009. aasta juulis sõlmis Webmedia Group lepingu osalemaks Katari e-riigi ülesehitusel. Webmedia Group on olnud seotud ka projektidega Moldovas, Nigeerias ja Kõrgõzstanis.
pisi|Logo, mida kasutati kuni 2012. aasta maikuuni pisi|Logo, mida kasutati 2012–2015 2009. aasta septembris toimunud Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse ettevõtlusauhindade väljakuulutamisel pälvis tollal veel Webmedia Groupi tütarettevõte Webmedia majandussurutisega parima kohaneja tiitli. Sama aasta oktoobris sai ettevõtte ärinimeks AS Webmedia Group.
2010. aasta juulis sõlmisid Webmedia Group ning Kesk- ja Ida-Euroopa üks suuremaid riskikapitalifonde Enterprise Investors kokkuleppe, mille kohaselt omandas fond 36-protsendise osaluse Webmedia Groupis. Tehingu väärtus oli 110 miljonit krooni (7 miljonit eurot). Samal aasta omandas Webmedia Cybernetica AS-i tervishoiuüksuse, lisades e-tervise tootesarjale laboriteabe süsteemi.
2011. aasta mais ostis Webmedia Soome tarkvarafirma CCC Corporation ja teatas soovist kolme järgmise aasta jooksul senist käivet kahekordistada. 2011. aastal alustas Webmedia Group tegevust ka Omaanis.
2013. aastal alustas ettevõte Omaani investeerimisportaali Invest Easy arendamist, mida tunnustati hiljem, kui üht maailma parimat valitsuse ja ettevõtete vahelise suhtluse portaali. Samuti võitsid Nortal ja Fast Enterprises 226 miljoni euro suuruse pakkumismenetluse uue maksusüsteemi arendamiseks Soome maksuametile.
2016. aastal ostsid Nortali töötajad ettevõtte omanike ringist välja investeerimisfondi Enterprise Investors ja LHV Pensionifondid ning mõne endise töötaja väikeosalused. 50% aktsiate eest käidi välja 15 miljonit eurot. Sama aasta oktoobris teatati ühinemisest Rootsi ettevõttega Element, mille tulemusel lisandub ettevõtte teenuseportfelli uus ärisuund ja Nortali omanike ringi liituvad Elemendi osanikud.
2017. aastal laieneti USA turule ning avati tütarettevõte Seattle'is.
2018. aastal omandas Nortal USA äriühingu Dev9.
2020. aastal laiendas Nortal tegevust Saksamaal ja ostis tarkvaralahendusi pakkuva ettevõtte Schütze AG. Nortali töötajate arv kasvas ühinemise tulemusena 1000 inimeseni.
Samal aastal pälvis Nortal Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) ja Eesti Tööandjate Keskliidu konkursi „Ettevõtluse auhind“ Aasta Ettevõte 2020 Aasta Eksportöör 2020 auhinnad.
2021. aastal omandas Nortal vähemusosaluse küberjulgeoleku idufirmas Talgen, et tugevdada küberturvalisust ning avada uusi võimalusi Euroopas ja Põhja-Ameerikas.
2022. aastal pälvis Nortal EASi ja KredExi ühendasutuse ja Eesti Tööandjate Keskliidu konkursi „Ettevõtluse auhind“ ning Eesti Kaubandus-Tööstuskoja konkursil „Konkurentsivõime edetabel“ Konkurentsivõimelisim Suurettevõte 2022 ja Konkurentsivõimelisim side-, kommunikatsiooni- ja IT-ettevõtte 2022 auhinnad.
Lisaks omandas Nortal piiriüleste IT-arendustiimide loomisele ja juhtimisele suunatud ettevõtte Skelia. Turule toodi uus kaubamärk "pwrteams", mis pakub klientidele piirideüleseid tehnoloogiameeskondasid. Nortali töötajate arv kasvab ostuga 1700 inimeseni.
Ettevõte laienes 2022. aastal oma tegevust ka Kanadasse ning suurendab turul oma kliendibaasi.
Samal aastal rajas Nortal globaalse kasvustrateegia üksuse, mille juhiks sai rahvusvahelise kogemusega Elizabeth Kiehner.
Tegevusvaldkonnad
Nortal on info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning strateegiliste ärilahenduste täisteenust pakkuv ettevõte. Enda tegevust kirjeldades väidab ettevõtte, et nende sooviks on muuta ettevõtlus- ja valitsemisprotsessid tõhusamaks ja lihtsamaks nii ettevõtete kui inimeste jaoks. Lisaks IT-põhiste lahenduste loomise tegeleb Nortal ka konsultatsioonide pakkumisega seadusandluse ajakohastamise teemadel.
Eestis on loodud näiteks struktuurifondide operatiivsüsteem Rahandusministeeriumile ja tööhõive teabesüsteem Töötukassale, proaktiivsed teenused Sotsiaalkindlustusametile.
Suuremate välismaiste projektide hulgas on näiteks Nigeeria valitsuse tellimusel loodud elektrooniline finantsjuhtimisplatvorm GIFMIS, e-maksusüsteem Botswana ja Omaani maksuametitele ning valitsuse e-teenuste portaal Invest Easy Omaani Sultaniriigile. Saksamaal e-retsepti pilootprojekt Hesseni liidumaal, kus elab üle 6 miljoni inimese. Samuti lõi Nortal koos partneritega digitaalset terviseandmete platvormi ja rakenduse SimplyGo, mille eesmärk on muuta reisimine taas võimalikuks covid-19 järgses maailmas.
Koostöö ülikoolidega
2005. aasta suvel asutati Nortali (endise nimega Webmedia Group) suveülikool, mis pakub õppuritele praktilise tarkvaraarenduse kogemust. Suveülikooli eest autasustas Tartu Linnavalitsus ettevõtet 2006. aastal vastutustundliku ettevõtja tiitliga. 2010. aastal kandideeris suveülikooli 111 noort, 2011. aastal 130 ja 2012. aastal 165 üliõpilast.
2008. aasta oktoobris sõlmis ettevõte koostöölepingud Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooliga, toetamaks IT-hariduse kvaliteeti. Lepingute kohaselt pidi Nortal investeerima kahe aasta jooksul üle kolme miljoni krooni (üle 190 tuhande euro) üliõpilaste loengutesse ja praktikumidesse.
Samuti toetab ettevõte Eesti gümnaasiumidele suunatud loodusteaduste ja matemaatikaolümpiaade ning kiirkuubimise võistlusi.
Kõrvalfirmad
Nortali uurimis- ja arendusosakonna all asuti 2006. aastal arendama programmi, mis võimaldaks Java programmeerimiskeeles kirjutatud tarkvara töökindlust ilma ooteajata kontrollida. JRebel (esialgse nimega JavaRebel) võitis 2009. aastal Jolt Awardsi produktiivsuse auhinna ja alates 1. augustist 2009 arendatakse seda eraldiseisvas spin-off ettevõttes OÜ ZeroTurnaround. 2016. aastaks töötab ettevõttes juba umbes 170 inimest ja seda peetakse üheks Eesti suurimaks idufirmaks.
Endised Nortali töötajad olid ka idufirma Plumbr rajamise juures ja ettevõttele kuulub osalus Plumbris.
2016. aastal eraldus ettevõttest tootmisprotsesside, tarneahelate ja töökohtade automatiseerimisega ning planeerimislahenduste väljatöötamisega tegelenud haru. Ärisuuna ostsid ära ettevõtte endised töötajad. Moodustatud Leanest OÜ-sse läks üle kümme Nortali töötajat ja see võttis üle Stafflogic ja Staffic toodete arendamise.
Nortal aitab kaasa Eesti IKT sektori arendamisele toetades Eesti Äriinglite Assotsiatsiooniga (EstBAN) sõlmitud strateegilise partnerluse kaudu iduettevõtteid oskusteabe, nõustamise ja rahaga.
Tunnustus
Ettevõtte juhatuse esimees Priit Alamäe ja tollane juhatuse liige Taavi Kotka valiti audiitor- ja konsultatsioonibüroo Ernst & Youngi eestvedamisel korraldatud konkursil Eesti Aasta Ettevõtjaks 2011.
Nortal kuulus Kesk- ja Ida-Euroopa 30 kõige kiiremini kasvava ning EMEA regiooni 500 kõige kiiremini kasvava tehnoloogiaettevõtte hulka nii 2008. kui ka 2009. aastal.
Nortal on neljal korral (2008., 2010., 2014. ja 2015. aastal) valitud ajalehe Äripäev ja ajakirja Pere ja Kodu poolt Eesti kõige pere- ja töötajasõbralikumate ettevõtete Top 3.
Nortali loodud Invest Easy ettevõtjaportaal aitas Omaanil teha Maailmapanga iga-aastase aruande "Doing Business 2017" ettevõtluskeskkonna lihtsuse (ease of doing business) edetabelis aastaga tõusta 127 kohta ettevõtte asutamise kategoorias. Portaal on pälvinud auhindu ka 2016. aastal Tema Kõrguse šeik Salem al Ali al Sabah’ informaatikaauhinna valitsuse kategoorias, Al Roya majandusauhinna parima valitsuselt ettevõtjatele mõeldud e-teenuse eest, GCC e-valitsuse auhinna parima riigisektorilt ettevõtjatele mõeldud e-teenuse eest. Global Enterprise Registration (GER.co) reiting hindas Nortali loodud Omaani ettevõtlusportaali Invest Easy maksimumpunktidega ning nimetas selle üheks viiest maailma parimast G2B (government to business) lahendusest.
2015. ja 2016. aastal tunnustas EcoVadis Nortalit auhinnaga Silver Level.
2019. aastal valiti Nortal Saksamaal Nordrhein-Westfalen (NRW) liidumaal aasta välisinvestoriks.
2020. aastal nimetati Nortal aasta ettevõtteks ja aasta eksportööriks Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) ja Kaubandus-Tööstuskoja konkursil.
2021. aastal nimetati Nortal unistuste tööandjaks.
2022. aastal valiti Nortal konkurentsivõimelisimaks suurettevõtteks 2022 ja konkurentsivõimelisim side-, kommunikatsiooni- ja IT-ettevõtteks Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) ja KredExi ühendasutuse ja Kaubandus-Tööstuskoja konkursil.
Psühholoogiline manipulatsioon
pisi|Bostoni veresauna sensatsiooniline kujutamine (5. märts 1770): selliseid pilte kasutati enne Ameerika Vabadussõda Ameerika kolonistide seas rahulolematuse esilekutsumiseks ja Suurbritannia krooniga seotud ühtsuse edendamiseks. Manipuleerimine on kellegi kaval mõjutamine, pannes teda teataval viisil tegutsema hoolimata tema varasematest seisukohtadest.
Manipuleerimine suhetes
Manipuleerimine on õpitud käitumine, kuna seda hakatakse õppima juba varajases lapsepõlves ning peetakse üheks toimetulekustrateegiaks. Meil kõigil on valik, kas manipuleerida teistega või mitte. Manipuleerimisel ja teiste mõjutamisel on vahe. See on üksteise huvidega mittearvestamine ja ärakasutamine oma eesmärkide elluviimiseks, mõjutamine aga ainult enda huvidega arvestamine.
Igasuguse manipulatsiooni efekt on lühiajaline. Manipuleerija ei huvitu teiste tunnetest ja mõtetest, mis võib olla põhjustatud nõrgast emotsionaalsest intelligentsusest.
Isikud, kes kasutavad manipuleerimist, saavutavad reeglina oma tahtmise kas lunimise, palvete või põhjendamise kaudu.
Tiia Penjam, Õpetaja lehe artiklis, pööras tähelepanu sellele, et innovatsioon kooli õppemeetodites võib samuti esineda manipulatsiooni.
Kui arvestada Krips (2010) teooriatega, siis võib innovatsioon muutuda manipulatsiooniks, kui õpetaja suhtub õpilasse kui objekti, mis tähendab teise ärakasutamist. Tüüpilisemad manipuleerimise viisid on sund, valetamine või informatsiooni varjamine ning mingi emotsiooni tekitamine (näiteks hirm, kaastunne, kannatus jne). Manipuleerimine suhetes toimub tahtlikult või tahtmatult, mille tagajärjeks on suhete rikkumine. Sageli manipuleeritakse teise inimese nõrkusi ja hirme ära kasutades. Manipuleerija ise aga oskab jääda igas suhte probleemis puhtaks.
Manipuleerimine tööalaselt
Kui juht on manipulaator, tegutsevad tema alluvuses käsutäitjad, mis tähendab, et meeskonnatöö puudub. Tööalaselt on manipuleerimine sageli seotud võimuga. Kellel rohkem võimu, saab seda ära kasutada. Tavaliselt jätavad manipuleerijad, nagu ka ahistajad, töösuhetes endast meeldivalt positiivse mulje. Enamasti ümbritsevad end töökaaslastest liitlastega ja/või võidavad nende poolehoiu. Need, kes ei liitu, tõrjutakse mingil viisil ülejäänud rühmast eemale.
Manipuleerimine turunduses
Turumanipulatsioonis on omad reeglid. See on Euroopa riikides keelatud.
Laias laastus esineb turumajanduses ehk börsil teabel põhinev manipulatsioon (esindab kuulujuttude jm. info levitamine, millest manipulaator kasu võidab), kunstlikel tehingutel põhinev (kajastab väärtpaberite nõudluse ja pakkumise ebaõiget teavet) ja hinnaga teostatav manipulatsioon (isik või grupp suunab, hoiab hinda).
Erandiks on finantsinspektsiooni poolt kehtestatud lubatud manipulatsioonid
Selleks on Euroopas kaks õigustatud põhjendust. Eestis sellised erandeid siiani ei ole kehtestatud.
PayPal
See on üks maailma suurimaid interneti maksesüsteeme. PayPali omanikuks oli aastast 2002 eBay ning 2014. aastal teavitati plaanist PayPal taas eraldada eBayst. 2015. aasta juulikuuks olid vajalikud protsessid lõpule viidud ning PayPal oli taas eraldiseisev ettevõte.
PayPali pangakonto nimeks on kontoomaniku e-posti aadress. Rahaülekande tegemine on seetõttu lihtne.
Georges-Olivier Châteaureynaud
Georges-Olivier Châteaureynaud [žorž-olivj'ee šatorein'oo] (sündinud 1947 Pariisis) on prantsuse kirjanik.
1982. aastal pälvis ta Renaudot' auhinna romaani "La Faculté des songes" eest ning 2005. aastal Goncourti novelliauhinna novelli "Singe savant tabassé par deux clowns" eest.
Eesti keeles on ilmunud tema novellikogu "Õnne põik" (Loomingu Raamatukogu 6–8, 2014, tõlkinud Indrek Koff, tõlgitud teostest "Singe savant tabassé par deux clowns", "Le Héros blessé au bras" ja "La Belle charbonnière").
Tartu Reaalkool
Eellugu
1875. aastal viidi Venemaa Keisririigis läbi kutsehariduse reform, mille käigus kinnitas Venemaa keiser 15. mail Venemaa reaalkoolide põhimääruse. Reaalkooli asutamise mõtte Tartus algatas Tartu linnavalitsus (magistraat). Bürgermeister Carl Victor Kupffer esines 1875. aastal sellekohase palvega Riia õppekonna kuraatori Saburovi ees ja tegi ettepaneku, et riik andku üle Tartu Kreiskooli maja ja liikuv inventar ühes iga-aastase riigi toetusega (2271 rubla). Kreiskooli asemele lubas linnavalitsus asutada linnakooli. Kooli kuludeks oli ette nähtud 18 535 rubla, mis oli 5675 rubla võrra vähem üleriiklikust õppeklasside reaalkooli normaalsest kuluarvest kokkuhoidmise abil. Küsimuse otsustamiseks kulus tervelt 6 aastat. Vahepeal töötas kreiskoolis 8 alamat klassi ajutise katsena reaalkooli programmi piirides
Tartu Reaalkooli avamine
Tartu Reaalkool avati Tartu magistraadi taotlusel 1877. aastal endise Tartu Kreiskooli reorganiseerimise tulemusel. Ametlik luba Tartu Reaalkooli avamiseks saadi keisrilt alles 18. novembril 1880.
Tartu Reaalkooli direktorid olid: Andreas Bruttan (1880–1881); Johannes Ripke (1881–1892).
Õppetegevus
Tartu Reaalkoolis (Dorpater Realschule) toimus õppetöö saksa keeles. Koolis oli algul viis klassi, 1882. aastast pikendati õpiaega lõpuklassis primas kahele aastale, 1885. aastast muudeti kool kuueaastaseks. 1887. aastal avati kooli juures ka ettevalmistusklass, kuna elementaarkool ei olnud suuteline pakkuma vajalikke eelteadmisi reaalkoolile. Kooli arenemine oli sihitud sinna poole, et klasside arvu suurendada kuueni ning sellega võimaldada lõpetajail pääseda eksamile Riia polütehnikumi. See õigus saadi alles 1885. aastal.
Õppekavas olid: usuõpetus, saksa keel, vene keel, prantsuse keel, matemaatika, füüsika, keemia, ajalugu, geograafia, loodusõpetus, projektsiooniõpetus, joonistamine, laulmine ja võimlemine. Valikainena võis võtta ka kreeka keelt ja ladina keelt. Valikainete omandamine oli eelduseks gümnaasiumi lõputunnistuse saamisele, ilma milleta ei olnud võimalik ülikooli astuda.
1887. aasta seadusega tuli koolis tarvitusele võtta kõigis Tartu õpperingkonna keskkoolides õppekeelena vene keel senise saksa keele asemel. Venestusajal, aastail 1887–1892 mindi koolides kõikides ainetundides (v.a usuõpetus) järk-järgult üle venekeelsele õpetusele. 1893. aastast keelati emakeel linnas mitte ainult õppekeelena, vaid ka õpilaste suhtlemiskeelena koolis. See oli sügav muutus koolielus ja tuli teostada 5 aasta jooksul. Saksa õppekeele aeg kestis ümmarguselt 10 aastat ja järgnev vene õppekeele aeg aastatel 1891–1918, s.o 27 aastat.
1931. aastal võttis Tartu linna haridusnõukogu vastu otsuse likvideerida Tartu Poeglaste Reaalgümnaasium ja Tartu tehnikagümnaasium ning nende baasil luua Tartu poeglaste gümnaasium.
Els
Els on naisenimi.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 33 Elsu-nimelist inimest. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Els 34 naisel.
Männi-kivipuravik
Männi-kivipuravik (Boletus pinophilus) on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik.
Kirjeldus
Kübar punakaspruun, tugevalt radiaalkurruline, kleepiv, kuni 25 cm läbimõõdus. Torukesed noorelt valged, hiljem kollakad kuni oliivrohelised, peaaegu vabad; poorid väikesed, ümarad, vanalt roostepunakad. Jalg valge kuni punakaspruun, ülaosas selge peene punakaspruuni või veinpunaka võrguga, ümarmuguljas, väga jäme, kuni 10 × 6 cm. Seeneliha valge. Eospulber kollakasroheline. Eosed käävjas-ellipsoidsed, 14–18 × 4,5–6 µm.
Liivastes männikutes, väga sageli, enamasti vähearvukalt. Augustist septembrini.
Roland Clara
pisi|Roland Clara Roland Clara (sündinud 8. märtsil 1982 Brunicos Bolzano provintsis) on endine Itaalia murdmaasuusataja.
Clara parim tulemus individuaalselt rahvusvahelisel tasandil oli saavutatud 30 km suusavahetusega sõidus 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis, kus ta sai viienda koha. Samal võistlusel sai ta Itaalia 4×10 km teatevõistkonna koosseisus neljanda koha. 2011. aasta MM-il Oslos oli ta 30 km suusavahetusega sõidus seitsmes.
Maailma karikasarjas
Roland Clara osales karjääri jooksul 172 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile seitsmel korral, neist kõige kõrgemale astmele ühe korra.
Isiklikku
Clara esindab suusaklubi Fiamme Gialle. Ta elab Riscones ja on ametilt politseinik.
Sögeli ühisvald
Sögeli ühisvald (Samtgemeinde Sögel) on ühisvald (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Selle pindala on 285,71 km². 31. detsembril 2015 elas seal 16 144 inimest.
Sellesse kuuluvad järgmised vallad:
Valdemar
Valdemar on mehenimi. Valdemar on eesti mugandus nimest Waldemar.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli see Eestis populaarsuselt 2289. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Valdemar 10 mehel.
Maleva (ajaleht)
Maleva oli aastatel 1909–1910 Viljandis välja antud eesti ajaleht, mille vasutav toimetaja ja väljaandja oli Ado Peet.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Rein Otsepp
Rein Otsepp (28. august 1935 Tallinn – 13. oktoober 2020) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu
Rein Otsepp oli raudteetöölise poeg.
Aastatel 1959–1962 oli ta Tallinna TSN TK büroojuhataja, aseesimees ja esimehe abi, 1962–1992 TPI/TTÜ poliitilise ökonoomia (majandusteooria) kateedri õppejõud, 1973. aastast dotsent, 1981–1992 kateedri juhataja, 1992–1999 Eesti Krediidipanga osakonnajuhataja, 1999–2001 panga nõukogu esimees, aastast 2001 nõukogu liige; võttis osa panga loomis-, kujunemis- ja juhtimisprotsessist, ühtlasi oli 1999–2003 eraülikooli Veritas professor, 2003–2005 Audentese Ülikooli õppeülesande täitja.
Teadustöö
Uurinud tootjate majandusliku ja materiaalse vastutuse aspekte ja toodangu kvaliteedi probleeme. Pidanud loenguid ja ettekandeid Budapesti, Varssavi, Rostocki ja Praha kõrgkoolides. Ligi 70 teadustrükist.
Veera
Veera on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 58. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Veera 2543 naisel.
Bumbi
Bumbi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Kaive vallas.
Küla asub valla põhjaosas. Bumbi jääb valla keskusest Kaivest 2,8, endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 19,4 ja Riiast 113,9 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Külas asuvad Bumbi muinaskalmed on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Marshalli maakond (Kansas)
Maakonna halduskeskus on Marysville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1855. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 660.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Riina Põldroos
Riina Põldroos (sündinud 9. detsembril 1976) on eesti moekunstnik.
Isiklikku
Riina Põldroosi isa on eesti kunstnik ja kirjanik Enn Põldroos.
Vikerkaare Rubiin
"Vikerkaare Rubiin" (inglise keeles "Rainbow Ruby", korea keeles, hiina keeles ) on Lõuna-Korea, Hiina ja Kanada televisiooni joonisfilmisari. Eestis näidatakse sarja telekanalites ETV2 ja ETV+.
Favipiraviir
Favipiraviir (T-705; Avigan) on eksperimentaalne antiviraalse toimega ravim.
Nimetused ja tähised
IUPAC nimetus: 5-fluoro-2-oxo-1H-pyrazine-3-carboxamide.
CAS-i registreerimisnumber on 259793-96-9. PubChemi number on : CID 492405. Farmakoterapeutiline rühm : määratlemata, ATC-kood on määratlemata (ravim on registreerimata).
Näidustused
Ravim on mõeldud A-, B-, C-gripi viiruste, Lääne-Niiluse viiruse, kollapalaviku viiruse ning mitmete flavi-, arena-, bunya- ja alfaviiruste põhjustatud nakkuste raviks.
Ebola viiruse vastane toime
Jaapan pakkus WHO-le eksperimentaalset gripiviiruse vastast ravimit favipiraviir, mis on andnud laborihiirte eksperimentaalsel nakatamisel Ebola viirusega ja selle ravis, ka mitmeid päevi pärast nakatumist, teadlasi rahuldavaid tulemusi.
4. oktoobril 2014 sai teatavaks, et prantslasest meditsiiniõe, kes nakatus, töötades humanitaarabiorganisatsiooni Piirideta Arstid vabatahtlikuna Libeerias, ravis oli kasutatud favipiraviiri.
Väljatöötamine
Favipiraviiri töötas välja 1998. aastal Yousuke Furuta (tootja Toyama Chemical). Ravimi õigused kuuluvad Fujifilmile.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Favipiravir seisuga 09.10.2014.
Transjordaania emiraat
pisi|[[Mandatoorne Palestiina|Palestiina ja Transjordaania]] Transjordaania emiraat (inglise keeles Emirate of Transjordan, araabia keeles إمارة شرق الأردن Imārat Sharq al-Urdun sõnasõnalt "Ida-Jordaania emiraat") oli Briti protektoraat Lähis-Idas, aastatel 1921–1946.
Abitibi järv
Abitibi järv on järv Kanadas Kirde-Ontarios ja Ida-Quebecis.
Järv on üsna madal ja selles on palju saari (üle 900).
Järvest voolab välja Abitibi jõgi, mille järgi on ka järv nime saanud.
Läänepiirkond (Kamerun)
Läänepiirkond on Kameruni 1. järgu haldusüksus (piirkond).
Halduslikult jaguneb kaheksaks departemanguks: Bamboutos, Haut-Nkam, Hauts-Plateaux, Koung-Khi, Ménoua, Mifi, Ndé ja Noun.
🇨🇲
Spelle ühisvald
Spelle ühisvald (Samtgemeinde Spelle) on ühisvald (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
See koosneb järgmistest valdadest:
Loone Ots
Elukäik
Loone Ots on inseneri tütar.
Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse osakonna ning oli 1990–1993 Tartu Ülikooli magistrant. Ta kaitses folkloorimagistri kraadi Tartu Ülikoolis 1993. aastal väitekirjaga "Dr. Oskar Kallase elu ja töö" ja oli aastail 1993–1999 Tartu Ülikooli doktorant, ühtlasi eesti kultuuri ja kirjanduse lektor Balti Õpingute Projektis (hiljem Euroopa Kolledž) 1993–2016. 1999. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi pedagoogikas väitekirjaga "Õppekomplekt multikultuuriliseks hariduseks eesti kirjanduse näitel" (Tartu, 1999). Täiendanud end Tallagh' Tehnikakõrgkoolis Iirimaal multimeedia stsenaariumide kirjutamise ja tekstiloome valdkonnas.
Olnud Tallinna Ülikooli vanemteadur. Õpetanud külalislektorina eesti kirjandust Moskva Riiklikus Ülikoolis ja Peterburi Riiklikus Ülikoolis ning pidanud loenguid Göttingeni Ülikoolis. 2007. aastast õpetab eesti keelt, tekstiloomet ja stilistikat täiskasvanukoolitustel.
Teadustöö
Loone Otsa peamised uurimisvaldkonnad on olnud folkloristika historiograafia, muinaspõhja müüt ja selle seosed eesti folklooriga. Koos Peeter Espakiga on ta avaldanud gümnaasiumiõpiku "Müüt ja kirjandus". Hariduse valdkonnas on uurinud multikultuursust, õpilaste toimetulekut, õpilaste kultuuritarbimist ja lugemisoskuse edendamist algõpetuses. Viimase kohta on avaldanud mitu tegevusraamatut.
Looming
pisi Ots on kirjutanud 45 näidendit peamiselt Eesti ajaloo ja kultuuriloo ainetel. Ta nimetab oma teoseid kultuuriloolisteks fantaasiateks. Ots võtab ajaloost tuntud faktid ja lisab neile vaba tõlgenduse. Iseloomulikult on näidendite karakterite hulgas tugev ja iseseisev naine, nt Katarina II ("Keisrinna hull", 2009).
Näidendid
Ta on kirjutanud ajaloolise näidendi Jaan Poskast "Jaan Poska saaga" (2011) ning Karl Ristikivi ja Salme Niilendi kirjavahetusel põhineva näidendi "Üksainus Araabia öö" (2016). Näidend "Koidula veri" (2005) põhineb fiktsioonil, mille järgi Juhan Liiv Lydia Koidula ja Vene keisri vallaslaps. (Teatris "Vanemuine" lavastas selle A.Mäeots 2008.a.) Draama "Birkeruh' episood" jutustab Marie Underi ja Friedebert Tuglase armuloost suvel 2017. Karl Ristikivi lapsepõlve ja romaanimotiive põimib lavateos "Karl Ristikivi põlev lipp" (2012). Draama "Katarina mõrsjalinik" (2015) seob Karl Ristikivi päeviku ja romaani "Mõrsjalinik". Näidend "Julie ja tähed" räägib Tartus elanud baltisaksa kunstniku Julie Hagen-Schwartzi elust Tartu täheteadlaste ringkonnas.(Teatris "Vanemuine" lavastas selle M.Kasterpalu 2016.a) Mononäidend "Üksi lehekuu põues" räägib Jaan Tõnissoni elust; selle on 2019. aastal lavastanud Karl Sakrits, peaosas Mihkel Tikerpalu. Komöödia "Ihu Paradiis" kujutab noore Johann Voldemar Jannseni ja saksa helilooja Richard Wagneri väljamõeldud kohtumist Pärnu supelasutuses. Koos tšehhi kirjaniku Filip Jan Zvolskýga on kirjutanud komöödia "Armastus karantiinis" (2020).
Ots on kirjutanud dokumentaalnäidendeid eesti ajaloo ja kultuuriloo seikade kohta. Silmapaistvamad on "Punane hukk" Tallinna 1944. aasta märtsipommitamisest (2014) ja "Üle seitsme mere" 1944. aasta suurpõgenemisest (2020).
Ta on kirjutanud lastenäidendid eesti kultuuriloost, sh "Rupertuse kättemaks" (2017), "Nikolaus ja apelsinid" (2018) ning "Jõulumõõk ehk Lukutagused" (2021).
Antiutoopiad "Gerondid, ehk Lõpp" ja "Kaksteist vihast sooneutraalset" kirjeldavad Eesti võimalikke tulevikustsenaariume, mõtestades eestlase identiteeti globaliseerunud maailmas.
Ots on kirjutanud mitu libretosid muusikateatrile, nt kabareeprogrammid "Kriisiaja laulud" (2009), "Kabaree Marcelle"(2011), muusikalid "Aelita 2.0" (2018) ja "W" (koos Ain Mäeotsa, Anu Tontsi ja Rein Pakuga), operett "Miina Härma pruudipõli" (2020) ja ooper "Püha mäe rõõm" (2017). Eesti muusikateatris erandlikud on kolm müsteeriumilibretot vanamuusikastuudiole Vaikuse Muusika (kõigi kolme muusika autor on Tõnu Sepp): "Rõõmulaul" Karl Ristikivi sama pealkirjaga romaani põhjal (2016), "Kunstniku armastus" Jaan Krossi novelli "Neli monoloogi Püha Jüri asjus" alusel (2018) ja "Püha Elisabeth" Tüüringi Elisabethi eluloost (2019).
Saale (eesnimi)
Saale on naisenimi.
Loone Ots
Näidendid
Näidendeid on avaldatud ka trükikogumikena, nt "Koidula veri ja teisi näidendeid" (2010), "Birkenruh' episood ja teisi näidendeid" (2016). Eraldi on ilmunud "Carmen alexandrinum: kuidas sündis eesti luule" (2010) ja libreto "Püha Elisabeth" (2021).
Proosa
Kirjutanud mitu lasteraamatut ("Lugusid kuulsatest eestlastest", 2016) ja aimekirjandust ("Eesti kroonil kroonitud", 2010; "Eesti riigipead", 2015) pisi|Tõlkija Loone Ots koos autor Filip Jan Zvolskýga raamatu "Vana Praha legendid ja kummitused" esitlusel Viru Keskuse Rahva Raamatus 15.11.2019. 2012. aastal avaldas Ots mälestusteraamatu "Mustamäe valss" ja 2020. aastal dokumentaalteose "Minu Odessa".
Saale (eesnimi)
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 882. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Saale 76 naisel.
Loone Ots
Proosa
2021 sai Otsa novell "Minu suhe saatanaga" kirjastuse Puänt novellivõistluse eripreemia.
2021 pälvis Ots romaani "Armastus" eest Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel esikoha ja Ellex Raidla romaani tõlkimiseks inglise keelde.
Tõlked
Ots on tõlkinud vene, inglise ja soome keelest (Kaari Utrio "Tuulepistrik", 2017).
Lavastused
Ots on lavastanud Tartus Maarjateatris ja stuudios Vaikuse Muusika.
Ühiskondlik tegevus
Loone Ots on Eesti Kirjanike Liidu, Eesti Keeletoimetajate Liidu, Eesti Lugemisühingu, Eesti Teatriliidu, Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu, Lastekaitse Liidu ja Eesti Sõjaväemuusika Sõprade Seltsi liige, Jaan Tõnissoni Seltsi asutajaliige ning Tartu Richard Wagneri Seltsi asutaja ja endine esimees. Aastail 2012–2018 oli ta Lastekaitse Liidu president ning 2013–2021 Eesti Säästva Arengu Komisjoni liige ja asepresident.
Poliitiline tegevus
Veebruarist 2019 kuni jaanuarini 2021 oli ta Isamaa liige. Jaanuaris 2021 astus Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Tartu linna ringkonna liikmeks. Ta kuulub erakonna volikokku. Ta on EKRE Tartu ringkonna ajalehe Kivisild toimetaja. pisi 12. juunil 2021 valiti Loone Ots EKRE Tartu linna ringkonna üldkogul Tartu ringkonna juhatuse liikmeks ja Tartu linnapeakandidaadiks. Kohalikel valimistel sai ta 1277 häält ja osutus valituks Tartu linnavolikokku.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 837 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Loone Ots on abielus endise konkurentsiameti peadirektori ja praeguse Ohutusjuurdluse Keskuse juhi Märt Otsaga (snd 1966). Ta on EELK Tartu Maarja koguduse nõukogu liige ja on pälvinud EELK peapiiskopi aukirja.
Viited
pisi|Loone Ots Henrik Visnapuu ja Loone Otsa draama "Keisri usk" esietendusel Luunjas 15.07.2020