cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lenini monument Tartus
Lenini monument Tartus teisaldati 1990. aastal Tartu Memento algatusel koostöös Kaitseliidu Tamme kompaniiga. Kuju tõstis mementolase Hando Kruuvi eestvedamisel postamendilt maha Tartu KEK-i kraanajuht Assar Sild 23. augustil 1990. 29. augustil alustati raudbetoonist südamikuga postamendi lammutamist, milleks kulus kolm päeva.
Kirjeldus
Monumendi skulpturaalne osa, seisev Lenin, oli valmistatud pronksist. Monumendi alus oli viisnurkne, punasest lihvitud graniidist postament aga kümnetahuline. "Postamendil seisev Lenini pronkskuju mõjus jõuliselt ja monumentaalselt. Leninit oli püütud kujutada lihtsate vahenditega. Pearõhk oli asetatud näole, mis väljendas sisemist pinget," on kuju iseloomustatud Tartu mälestiste registris. Kuju kõrgus oli 3,5 meetrit kõrgune ja kaal 3,5 tonni.
Mahavõtmine
Kuju tõstis postamendilt maha 23. augustil 1990 (Molotovi-Ribbentropi pakti 51. aastapäeval) hommikul kella 5 aegu Tartu KEKI-i kraanajuht Assar Sild koos veel viie mehega - Hando Kruuviga Tartu Mementost ja Harri Hennu, Rein Ilväri, Villu Kaasiku ning Priit Rajasaarega sama aasta märtsis loodud Kaitseliidu Tamme kompaniist. Lenini kuju eemaldamise juures viibis ajakirjanik Tiit Pruuli, kes kirjutas sellest ka artikli. Kokku kulunud monumendi mahavõtmiseks 7,5 minutit.
Samal päeval andis Toomas Mendelsoni juhitud Tartu linnavalitsus välja määruse, mille kohaselt oli kuju mahavõtmine õigustühine ja monument tuli taastada. Määrust ei täidetud. Linnavolikogu tunnistas küll järgmisel päeval, et monumendi teisaldajad rikkusid seadust, kuid volikogu ei pidanud monumendi taastamist vajalikuks. Kuju omavolilise eemaldamise eest algatas prokuratuur Hennu vastu kriminaalasja, kuid see lõpetati pärast Eesti Komitee sekkumist. Monumendi taastamise asemel alustati 29. augustil postamendi lammutamist. Selleks kulus kolm päeva, kuna alusel oli raudbetoonist südamik.
Hilisem saatus
Pärast mahavõtmist viidi Lenini kuju kõigepealt mitme mahavõtja töökoha, Tartu Kolhoosiehituskontori õuele. Hiljem hoiustati seda Tähe tänav 108 asunud kaarhallis ja Tartu heakorratrusti (kommunaalkombinaadi väikeettevõtte Haljastus) laoplatsil Jaama tänaval. 1997. aasta 7. novembril, Oktoobrirevolutsiooni 80. aastapäeval püüti Lenini kuju oksjonil maha müüa alghinnaga 199 000 Eesti krooni (tollase kursi järgi 14 052 USA dollarit), pronksi hinnaks vanametallina peeti 25 000 krooni. Oksjon ebaõnnestus.
2000. aastal taotles Tartu linn kujult kunstiväärtuse nimetuse äravõtmist, kuid tulemuseta. 2006. aastal viidi see Eesti Ajaloomuuseumi Maarjamäe lossi hoovi, kuhu on kogutud nõukogudeaegsed monumendid.
Varasem Lenini monument
Samas kohas oli enne pikemat aega püsinud monumenti veel üks Lenini monument. 1949. aastal paigutati Riia mäele Moskva skulptori Sergei Merkurovi tehtud istuva Lenini kuju, mis oli valmistatud raudbetoonist. See vahetati aga välja eesti skulptorite loomingu vastu, kuna betoon hakkas murenema.
Pfalzi kuurvürstkond
thumb|Vapp thumb|Lipp thumb|Pfalzi kuurvürstkonna jaotus aastal 1789.
Reini pfaltskrahvkond (saksa keeles Pfalzgrafschaft bei Rhein), hiljem Pfalzi kuurvürstkond (saksa keeles Kurpfalz), oli Saksa-Rooma riigi ajalooline territoorium, pfaltskrahvi hallatav pfaltskrahvkond. Selle valitsejad teenisid kuurvürstidena Saksa-Rooma riiki "juba ammustest aegadest", nagu täheldatud paavsti kirjas aastast 1261, ja kinnitati 1356. aasta kuldbullaga kuurvürstideks.
Lotringi pfaltskrahvkond
Pfalz tõusis esile Lotringi pfaltskrahvkonnast, mis tekkis 10. sajandil. 11. sajandil domineeris Pfalzis Ezzonite dünastia, kes valitses mitut krahvkonda Reini mõlemal kaldal. Need territooriumid asusid peamiselt Kölni-Bonni ümbruses, kuid ulatusid ka lõunasse Moseli ja Nahe jõgedeni. Lõunapoolseim punkt oli Alzey lähedal.
Varajane ajalugu
Umbes aastast 1085/86, pärast viimase Ezzonite dünastiast pfaltskrahvi Hermann II surma kaotas Pfalz oma sõjalise tähtsuse Lotringis. Pfaltskrahvi territoriaalset võimu vähendati tema krahvkondadeni piki Reini, sellest ajast ka nimi Reini pfaltskrahvkond.
Esimene pärilik Reini pfaltskrahv (1156–1195) oli Konrad der Staufer, kes oli keiser Friedrich I Barbarossa noorem vend. Selle päriliku valdusega liidetud territooriumid algasid Hohenstaufenite valdustest Frangimaal ja Reinimaal (Hohenstaufenite muud harud said valdusi Švaabimaal, Franche-Comté ja nii edasi). Suur osa sellest oli nende keiserlikelt eelkäijatelt, Saali keisritelt, ja osa Konradi emapoolsetelt eelkäijatelt Saarbrückenist. See taust selgitab Ülem- ja Reini Pfalzi pärandi koosseisu järgnevatel sajanditel.
Überetsch-Unterland
thumb|Überetsch-Unterlandi ringkond (roheline) Lõuna-Tiroolis
Pfalzi kuurvürstkond
Varajane ajalugu
Aastal 1195 läks Pfalz Staufeni krahvi pärija Agnese abielu kaudu Welfidele. 13. sajandi algul langes territoorium Welfi pärija Agnese abielu kaudu Wittelsbachi Baieri hertsogitele, kes olid ka Baieri pfaltskrahvid.
Eesti grusiinid
Grusiinid on üks Eesti vähemusrahvusi.
Pfalzi kuurvürstkond
Varajane ajalugu
Pavia lepinguga aastal 1329 andis Ludwig II poeg keiser Ludwig IV Pfalzi oma vennapoegadele Rudolfile ja Ruprechtile.
Kuurvürstkond
1356. aasta kuldbullaga tunnistati Pfalz üheks ilmalikuks kuurvürstkonnaks ja talle anti pärilik keisririigi ülemkammerhärra (saksa keeles Erztruchseß, ladina keeles Archidapifer) amet ning Frangimaa, Švaabimaa, Reinimaa ja Lõuna-Saksamaa riigivikaari (Reichsverweser) amet. Sellest ajast alates oli Reini pfaltskrahv üldiselt tuntud kui Pfalzi kuurvürst (saksa keeles Kurfürst von der Pfalz, ladina keeles Palatinus elector).
Territooriumide jagamise praktika tõttu perekonna erinevate harude vahel said 16. sajandi alguses Pfalzi Wittelsbachide nooremad liinid võimule Simmernis, Kaiserslauternis ja Zweibrückenis (Alam-Pfalzis) ning Neuburgis ja Sulzbachis (Ülem-Pfalzis). Pfalzi kuurvürst, kes nüüd asus Heidelbergis, võttis omaks luterluse 1530. aastatel ja kalvinismi 1550. aastatel.
Kui perekonna vanem haru aastal 1559 välja suri, läks kuurvürstkond vankumatule kalvinistile Simmerni Friedrich III-le ja Pfalzist sai üks suuremaid kalvinismi keskusi Euroopas, toetades kalvinistlikke mässe nii Hollandis kui ka Prantsusmaal.
Kolmekümneaastane sõda
Aastal 1619 nõustus Friedrich V võtma Böömimaa seisustelt vastu Böömimaa trooni. Ta alistati varsti, aastal 1620 keiser Ferdinand II vägede poolt Valgemäe lahingus, ning Hispaania ja Baieri väed okupeerisid varsti Pfalzi enda. Kutsuti "Talvekuningaks", kuna tema valitsemine Böömimaal kestis vaid ühe talve. Aastal 1623 pandi Friedrich riigivande alla. Friedrich V territooriumid ja tema seisund kuurvürstina anti üle Wittelsbachide kaugele sugulasele Baieri hertsog Maximilian I-le. Kuigi tehniliselt Pfalzi kuurvürst, oli ta tuntud kui Baieri kuurvürst. Aastast 1648 valitses ta vaid Baieris ja Ülem-Pfalzis, kuid säilitas kõik oma kuurvürsti tiitlid ja vanemluse Pfalzi kuurvürstkonnas.
Vestfaali rahuga aastal 1648 taastati Alam-Pfalzis troonile Friedrich V poeg Karl Ludwig ja talle anti uus kuurvürsti tiitel, milleks oli ka "Pfalzi kuurvürst", kuid vähem tähtis, kui teised kuurvürstid.
Hilisem ajalugu
Aastal 1685 suri Simmerni liin välja ja Pfalzi päris katoliiklasest Neuburgi pfaltskrahv Philipp Wilhelm (ka Jülichi ja Bergi hertsog). Johann Wilhelmi valitsemise ajal (1690-1716) viidi kuurvürsti residents Düsseldorfi, aastal 1718 toodi see tagasi Heidelbergi ja aastal 1720 viidi see Mannheimi. Aastal 1742 päris Pfalzi Sulzbachi hertsog Karl Theodor. Karl Theodor päris ka Baieri kuurvürstkonna, kui selle valitsev liin aastal 1777 hääbus. Pfalzi kuurvürsti tiitel ja võim liideti Baieri kuurvürstkonnaga, Karl Theodor ja tema pärijad säilitasid ainult ühe hääle ja Baieri kuurvürsti eelnevuse. Nad jätkasid tiitli "Reini pfaltskrahv" (saksa keeles Pfalzgraf bei Rhein, ladina keeles Comes Palatinus Rheni) kasutamist.
Karl Theodori pärija, Zweibrückeni (Prantsuse piiril) hertsog Maximilian Joseph kogus aastal 1799 kõik Wittelsbachide territooriumid ühtse valitsemise alla. Pfalz lammutati Prantsuse revolutsioonisõdades. Esiteks okupeeriti ja siis annekteeriti selle vasakkalda territooriumid Prantsusmaa poolt alates aastast 1795; seejärel võeti aastal 1803 selle paremkalda territooriumid Badeni markkrahvi poolt. Reini Pfalz, kui selgepiiriline territoorium, kadus. Aastal 1806 lõpetati Saksa-Rooma riik ja koos sellega kõik kuurvürstide õigused ja vastutused.
Pärast keisririiki
Aastal 1806 ülendati Baden suurhertsogkonnaks ja osa endisest Pfalzist, sealhulgas Mannheim, sai uue suurhertsogkonna osaks. Viini kongressil aastatel 1814 ja 1815 tagastati vasakkalda Pfalz – suurendatuna selliste territooriumidega nagu endine Speyeri piiskopkond ja vaba riigilinn Speyer –Wittelsbachidele ja sai aastal 1816 Baieri kuningriigi ametlikuks osks, vastutasuks Tirooli eest, mille Baieri loovutas Austriale. Seejärel oli see regioon, mis on põhimõtteliselt tuntud kui Pfalz. Ala jäi Baieri osaks Teise maailmasõja järgse ajani, kui see eraldati ja sai uue Rheinland-Pfalzi liidumaa osaks, koos endiste Preisimaa ja Hessen-Darmstadti vasakkalda territooriumidega.
Vapid
thumb|left|Täielik vapp aastast 1703.
Aastal 1156 sai keiser Friedrich I Barbarossa vend Konrad der Staufer pfaltskrahviks. Vana Hohenstaufenite vapp, üksik lõvi, sai pfaltskrahvkonna vapiks. Abieludega lisandusid Pfalzi vapile ka Welfide ja hiljem Wittelsbachide elemendid. Ka Baieri vappi kasutati viitega kuurvürsti Baieri valdustele. Vappi laiendati lõvi ja Baieri vapi lisamisega pärast Maximilian I tõusmist Pfalzi kuurvürstiks aastal 1623, kasutati samaaegselt näidatud vappidega. Sõõr kujutas nende positsiooni Saksa-Rooma riigi ülemkammerhärrana.
Pfalzi kuurvürstkonna valitsejate loend
Pfalzi kuurvürst (saksa keeles Kurfürst von der Pfalz) valitses Reini Pfalzi kuurvürstkonda Saksa kuningriigis ja Saksa-Rooma riigis aastatel 915–1803.
Lotringi pfaltskrahvid, 915–1085
Pfalz kasvas välja Lotringi pfaltskrahvkonnast, mis tekkis 10. sajandil.
Reini pfaltskrahvid, 1085–1356
Umbes aastast 1085/86, pärast viimase Ezzonite dünastiast pfaltskrahvi Hermann II surma kaotas Pfalz oma sõjalise tähtsuse Lotringis. Pfaltskrahvi territoriaalset võimu vähendati tema krahvkondadeni piki Reini, sellest ajast ka nimi Reini pfaltskrahvkond.
Hohenstaufenitest pfaltskrahvid
Esimene pärilik Reini pfaltskrahv oli Konrad der Staufer, kes oli keiser Friedrich I Barbarossa noorem vend. Selle päriliku valdusega liidetud territooriumid algasid Hohenstaufenite valdustest Frangimaal ja Reinimaal (Hohenstaufenite muud harud said valdusi Švaabimaal, Franche-Comté ja nii edasi). Suur osa sellest oli nende keiserlikelt eelkäijatelt, Saali keisritelt, ja osa Konradi emapoolsetelt eelkäijatelt Saarbrückenist. See taust selgitab Ülem- ja Reini Pfalzi pärandi koosseisu järgnevatel sajanditel.
Welfidest pfaltskrahvid
Aastal 1195 läks Pfalz Staufeni krahvi pärija Agnese abielu kaudu Welfidele.
Wittelsbachidest pfaltskrahvid
13. sajandi algul langes territoorium Welfi pärija Agnese abielu kaudu Wittelsbachi Baieri hertsogitele, kes olid ka Baieri pfaltskrahvid.
Territooriumi hilisema jagamise käigus Ülem-Baieri hertsogi Ludwig II pärijate vahel aastal 1294 sai Wittelsbachide vanem haru valdusi nii Reini Pfalzis kui ka Baieri "Nordgau" (Baieri alad põhja pool Doonaud) territooriumidel tuumikuga ümber Ambergi linna. Kuna see regioon oli poliitiliselt ühendatud Reini Pfalziga, muutus nimi Ülem-Pfalz (saksa keeles Oberpfalz) 16. sajandi algusest üldiseks, võrreldes Alam-Pfalziga piki Reini.
Pavia lepinguga aastal 1329 andis Ludwig II poeg keiser Ludwig IV Pfalzi oma vennapoegadele Rudolfile ja Ruprechtile.
Pfalzi kuurvürstid, 1356–1777
1356. aasta kuldbullaga tunnistati Pfalz üheks ilmalikuks kuurvürstkonnaks ja talle anti pärilik keisririigi ülemkammerhärra (saksa keeles Erztruchseß, ladina keeles Archidapifer) amet ning Frangimaa, Švaabimaa, Reinimaa ja Lõuna-Saksamaa riigivikaari (Reichsverweser) amet. Sellest ajast alates oli Reini pfaltskrahv üldiselt tuntud kui Pfalzi kuurvürst (saksa keeles Kurfürst von der Pfalz, ladina keeles Palatinus elector). Kuurvürsti amet oli juba varem eksisteerinud (näiteks valiti aastal 1257 kaks rivaalitsevat Saksa kuningat: Richard Cornwallist ja Alfonso X), kuigi on raske määrata selle ameti täpset algust.
Eesti grusiinid
Eestis tegutseb teiste seas Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis.
Überetsch-Unterland
Überetsch-Unterland (itaalia: Oltradige-Bassa Atesina; saksa: Überetsch-Unterland) on ringkond (itaalia: comprensorio; saksa: Bezirksgemeinschaft) Itaalia Lõuna-Tirooli provintsi lõunaosas. See paikneb Adige jõe orus Bolzanost põhjas Salornoni lõunas.
Ülevaade
thumb|left|Vaade üle Unterlandi koos Neumarkti ja Salornoga
Künklik Überetschi piirkond, s.o Eppani ja Kalterni vallad, moodustab ringkonna loodeosa, samas suurem Unterland ulatub alla Adigeni Trento provintsi piiril. Ringkonda kuuluvad ka Andriani ja Terlani vallad Überetschist põhjas.
Peamised majandustegurid on viinamarjakasvatus piki Lõuna-Tirooli Veiniteed Terlanist Salornoni, puuviljakasvatus ja turism.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 64% oru rahvastikust emakeelena saksa keelt, 35.5% itaalia keelt ja 0.5% ladiini keelt.
Haldusjaotus
350px|thumb|right|Überetsch-Unterlandi vallad
Järgmised 18 valda kuuluvad Überetsch-Unterlandi ringkonda:
Pfalzi kuurvürstkond
Pfalzi kuurvürstid, 1356–1777
Territooriumide jagamise praktika tõttu perekonna erinevate harude vahel said 16. sajandi alguses Pfalzi Wittelsbachide nooremad liinid võimule Simmernis, Kaiserslauternis ja Zweibrückenis (Alam-Pfalzis) ning Neuburgis ja Sulzbachis (Ülem-Pfalzis). Pfalzi kuurvürst, kes nüüd asus Heidelbergis, võttis omaks luterluse 1530. aastatel ja kalvinismi 1550. aastatel.
Uuem ajalugu
Alles pärast suuri taastamisi aastal 1815 taastati (Reini või Alam-)Pfalz, kuigi ilma igasuguse kuurvürstliku rollita enam, ühena siis kaheksast Baieri ringkonnast (provintsist). Pärast Teist maailmasõda võttis Ameerika sõjaväeline valitsus Saksamaal selle Baierilt ära ja pani kokku naaberterritooriumidega uue liidumaa Rhenania-Pfalzi (saksa: Rheinland-Pfalz) moodustamiseks pealinnaga Mainzis. Rahvas – niipalju kui Pfalzi jagamine neid puudutas, tundes sügavat hooletussejätmise tunnet kauge Müncheni valitsuse poolt – kiitis selle hiljem rahvahääletusel heaks.
Meistri tänav
Meistri tänav on kahes Eesti asulas:
Rhinophis roshanpererai
Rhinophis roshanpererai on maoliik Rhinophis perekonnast, kes elab Sri Lanka mullas.
Rhinophis roshanpererai erineb sugulastest mitme tunnuse poolest: seljakilbiste ridade arvu poolest mao keskkohas (neid on 17) ja kõhukilbiste ridade arvu poolest, aga ka soomuste värvuse ja väga väikese sabakilbise poolest, mis kaetud spines´idega, millest kolm või neli on väljaulatuvad.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Rhinophis roshanpererai seisuga 16.07.2017.
Kilp (tähtkuju)
right|250px|Kilp pisi|Kilbi tähtkuju öötaevas Kilp (ladina Scutum, lühend Sct) on tähtkuju, mis asub taevaekvaatori lähedal. See on pindalalt 84. tähtkuju, kattes tähistaevast ainult 109 ruutkraadi.
Heledaim täht on α Scuti, mis asub 174 valgusaasta kaugusel ja mille näiv suurus on 3,85.
Kilbi tähtkuju suunas on teel NASA kosmosesond Pioneer 11.
Tähtkujus asub kerasparv NGC 6712.
Paralepista
Paralepista on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Sõnajala tänav (Tallinn)
Sõnajala tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925.
Rhynchocalamus ilamensis
Rhynchocalamus ilamensis on maoliik sulgkärssmao perekonnast.
Rhynchocalamus ilamensis erineb teistest sulgkärssmao perekonna liikidest mitme tunnuse poolest. Morfoloogiliselt saab neid eristada peas ja kaelal paiknevate soomuste värvuse poolest. Molekulaarselt on liigi eristamisel aluseks võetud geneetilise kauguse määr mitokondriaalses tsütokroom b-s, mille kohaselt on Rhynchocalamus satunini lähim ja Rhynchocalamus melanocephalus kaugeim sugulane.
Eerik Saarnok
Eerik Saarnok (24. jaanuar 1930 Tallinn – 24. juuli 1990 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja viroloog.
Elulugu
Eerik Saarnok oli teenistuja poeg.
Lõpetas 1949 Tallinna 7. Keskkooli, 1955 TÜ arstiteaduskonna, 1968 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1971, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "О лабораторной диагностике вирусов Коксаки А и их выявления в Эстонской ССР". Oli 1955–59 Kohtla-Järve Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri dermatoloog-veneroloog, 1959–63 peaarst, 1963–65 Tallinnas Vabariikliku Dermatoveneroloogia Dispanseri laboriarst, 1968–75 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi enteroviiruste labori ja viroloogia sektori vanemteadur; 1975–76 Kirovi-nimelise Näidiskalurikolhoosi peasanitaararst, aastast 1976 Tallinna Dermatoveneroloogia Dispanseri statsionaari dermatoloog ja osakonnajuhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: viroloogia, viirushaiguste laboratoorse diagnoosimise meetodid. Evitas Eestis Coxsackie A-grupi viiruse laboratoorse diagnoosimise vastsündinud valgetel hiirtel. Nõukogude Eesti Tervishoiu ingliskeelsete tekstide toimetaja. 9 teadustrükist.
Vladimir Simagin
pisi|Vladimir Simagini haud [[Novodevitšje kalmistul Moskvas]]
Vladimir Pavlovitš Simagin (vene keeles Владимир Павлович Симагин; 21. juuni 1919 Moskva – 25. september 1968 Kislovodsk) oli vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1962).
Simagin oli kahekordne Moskva malemeister (1947, 1959). Ta mängis seitsmel korral NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril, kus parimaks saavutuseks jäi tal 1961. aastal saadud 9.–10. koht.
1947. aasta suvel mängis Simagin Pärnu turniiril kus jäi 12. kohale.
Suurmeistrina esines ta edukalt rahvusvahelisel turniiridel: 1963. aastal Sarajevos (2.–5. koht), 1965. aastal Zinnowitzis (1.–2. koht) ja 1967. aastal Sotšis (1.–5. koht).
Simagin osales septembris 1968 Kislovodskis rahvusvahelisel turniiril, kus jõudnud koguda 5,5 punkti, suri ootamatult südameataki tagajärjel. 25. septembril.
Kirimale
Simagin jagas NSV Liidu 1. kirimale meistrivõistlustel (1948–1951) 2.–4. kohta, 6. kirimale meistrivõistlustel (1963–1964) tuli ta NSV Liidu meistriks ja 7. kirimale meistrivõistlustel (1965–1966) võitis hõbemedali.
Kirimale 6. maailmameistrivõistluste poolfinaalis (1967–1968) jagas Simagin 5.–7. kohta.
Baruj Benacerraf
Baruj Benacerraf (29. oktoober 1920 – 2. august 2011) oli Venezuela päritolu Ameerika Ühendriikide immunoloog.
Benacerraf sai 1980. aastal koos Jean Dausset ja George Davis Snelliga Nobeli meditsiiniauhinna geneetiliselt määratud raku pindstruktuuride avastamise eest, mis juhivad immunoloogilisi reaktsioone.
Svetlana Issakova
pisi|Svetlana Issakova, 2010. Svetlana Issakova (sündinud 14. juunil 1993 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.
Priske lahingu mälestussammas
Priske lahingu mälestussammas on mälestusmärk Harju maakonnas Anija vallas. See on püstitatud Vabadussõja Priske lahingus langenute mälestuseks.
Mälestussammas avati 12. juunil 1932.
Svetlana Issakova
Karjäär ja saavutused
Svetlana Issakova tuli Eesti meistriks iluuisutamises 2008. aastal. Aastatel 2007, 2011 ja 2013 võitis ta Eesti meistrivõistlustel hõbemedali ja aastatel 2010 ja 2012 pronksmedal. Samuti on ta viiekordne juunioride Eesti meister.
Priske lahingu mälestussammas
Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aastal see õhiti.
Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990.
Svetlana Issakova
Karjäär ja saavutused
2011. aastal Bernis toimunud Euroopa meistrivõistlustel saavutas Issakova 18. koha.
La Sentinelle
pisi|püsti|tühi|La Sentinelle'i kirik
Herta Elviste
Herta Elviste (sünninimi Hertha-Marianne Brandt, alates 1954. aastast Herta Eelmäe; 12. juuni 1923 Pärnu-Jaagupi – 29. oktoober 2015) oli eesti näitleja.
Tema vanemad olid käsitöölised. Ta lõpetas 1936 Pärnu-Jaagupi algkooli, õppis aastatel 1939–1942 Pärnus Putnini balletistuudios. Töötas 1940–1950 ja 1952–1958 Pärnu Endlas; alates 1958. aastast Vanemuises.
Isiklikku
Herta Elviste oli abielus näitleja Uno Loidiga ja alates aastast 1954 Vanemuise näitleja Lembit Eelmäega. Esimesest abielust sündis poeg Vaino Elviste (eluaastad 1948–1975). Teisest abielust sündis 1956 poeg Andrus Eelmäe, kellest sai samuti näitleja.
Friedrich I (Baden-Baden)
Friedrich I Badenist (1249 – 29. oktoober 1268), Zähringite suguvõsa liige, oli Badeni ja Verona markkrahv, samuti Austria hertsog 1250. aastast kuni oma surmani. Hohenstaufenist kuningas Konradini kaasvõitlejana raiuti ka temal Napoli kuninga Charles I käsul pea maha.
Nõue Austriale
Ta sündis Austrias Allandis Švaabimaa Badeni markkrahvi Hermann VI (u.1226–1250) ja tolle naise Gertrudi (1226–1288) ainsa pojana. Gertrud oli viimase Babenbergist Austria hertsogi Friedrich II vennatütar ja pärijanna.
Kuna Austria hertsog Friedrich II tapeti 1246. aasta Leitha jõe lahingus, Babenbergide hertsogiliin hääbus. Badeni markkrahv Hermann VI tõstis abielu kaudu Gertrudiga Austria ja Steiermargi valduste pärimisnõude. Kuid pärast keiser Friedrich II surma 1250. aastal ei olnud tugevat keiserlikku autoriteeti tema tiitli maksmapanemiseks. Ehkki teda toetasid paavst Innocentius IV ja vastukuningas Hollandi Willem, ei saanud Hermann ülekaalu võimsa Přemysliidist Böömimaa kuninga Václav I ja tema sõjaka poja Otakar II tõstetud nõuete suhtes.
Oma isa surma ajal oli noor Friedrich Meißeni õukonnas, kuhu tema ema Gertrud oli põgenenud. Ta võis olla markkrahv Hermanni järglane Badenis, kus tema onu Rudolf I tegutses regendina. Oma ema kaudu ka Austria ja Steiermargi hertsogkondadele pretendeerinud Friedrich asus elama Viini lähedale. Kui aga Otakar II abiellus 1252. aastal Gertrudi tädi Margaretega ja liikus Austriasse, pidi ta taas põgenema, esialgu Steiermarki ja hiljem Sponheimi õukonda Kärntenis.
Seos Konradiniga
Umbes 1266. aastast kasvas Friedrich Baieri hertsogi Ludwig II Wittelsbachi residentsis, kus ta sõbrunes Švaabimaa hertsogi Konradiniga, Saksamaa kuninga Konrad IV noore poja ja keiserliku Hohenstaufenite dünastia pärijaga. Temalt ootas Friedrich toetust oma võimunõuete jõustamisel.
1267. aastal langetas ta saatusliku otsuse saata Konradini ekspeditsioonil Anjou Charlesi vastu, kelle paavst Clemens IV kroonis Sitsiilia kuningaks ja kes tappis 1266. aasta Benevento lahingus Konradini onu Manfredi. Konradin oli asunud 24. juulil 1268 Rooma, kuid Charles võitis 23. augustil otsustavalt Hohenstaufenite vägesid Tagliacozzo lahingus, pärast mida Konradin ja Friedrich põgenesid ja sattusid 8. septembril Torre Asturas Anziost lõuna pool vangi. Frangipani pooldajate poolt reedetuna ja kuningas Charlesile üleantuna jäid mõlemad Napoli Castel dell'Ovos alandavasse vangistusse. Kuningas ise mõistis nad surma; legendi järgi kuulsid nad otsusest malet mängides ja jätkasid ükskõikselt mängu. Konradinil ja Friedrichil raiuti 29. oktoobril Piazza del Mercatol avalikult pea maha.
Nende säilmed maeti algul kiiruga maha, kuid hiljem viidi Konradini ema Elisabethi Baierist käsul Santa Maria del Carmine kirikusse. Paavst Clemens suri kuu pärast hukkamist; Charles aga saadeti 1282. aasta Sitsiilia vespriga oma kuningriigist välja.
Anna Kajalina
Anna Kajalina (sündinud 8. märtsil 1991 Tallinnas) on Eesti võrkpallur.
2005. aastal osales Kajalina Euroopa noorte meistrivõistlustel võrkpallis. 2008–2009 mängis ta Narva klubis Narva Galla SK. 2009. aastal liitus ta Itaalia klubiga RebecchiLupa Piacenza, 2010. aastast mängib ta Rebecchi Nordmeccanica Piacenzas. Temast sai esimene Eesti võrkpallur, kes mängis Itaalia A-seerias.
Anna Kajalina on 203 cm pikk.
Hrestivka
Hrestivka (ka Kirovskoje; vene Кировское) on linn Ukrainas Donetski oblastis Horlivka rajoonis. Asub Venemaa poolt annekteeritud alal.
1954. aastatel rajatud kaevandusasula sai 1956. aastal nimeks Kirovskoje (Kirovske) ja linnaks 1958. aastal.
2019. aastal oli linnas 27 660 elanikku.
Krekenava kihistu
Krekenava kihistu on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe kihistu. Kihistut hakkas esimesena eristama Petras Lapinskas aastal 1964. Kihistu on saanud nime Krekenava alevi järgi. Kihistu stratotüüp on Krekenava-7 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 869,6–880,3 meetril. Leedus eristatakse Krekenava kihistut maa keskosas ja Nemunase madalikul, ent Leedu keskosa aladel eristatakse selle kõrval veel Vaineikiai kihistut.
Kihistu moodustavad peeneteraline lubjakivi ja mergel. Selle suurim paksus on 10,7 meetrit.
Julie Payette
Julie Payette (sündinud 20. oktoobril 1963) on Kanada insener ja endine CSA astronaut, kes oli 29. Kanada kindralkuberner.
Payette valiti CSA astronaudiks 1992. aastal ning ta osales kahel NASA Space Shuttle'i missioonil. 1999. aastal osales ta missioonil STS-96, millega ta sai esimeseks kanadalaseks, kes on külastanud Rahvusvahelist Kosmosejaama ja osalenud selle ehitamisel. Tema viimaseks missiooniks jäi 2009. aastal toimunud STS-127.
Payette lahkus CSAst 2013. aastal.
13. juulil 2017 teatas peaminister Justin Trudeau, et kuninganna Elizabeth II oli andnud oma nõusoleku Payette'i kindralkuberneriks määramisele ning ta andis ametivande 2. oktoobril 2017. Ta oli neljas naine ja kuues Kanada prantsuskeelsest osast pärit kindralkuberner.
170 eKr
170. aasta eKr oli 170. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DLXXXIV (584).
Mały Traścianieci koonduslaager
pisi|Aastal 2002 avatud mälestustahvel Mały Traścianieci koonduslaager (saksa keeles Vernichtungslager Maly Trostinez) oli üks suuremaid koonduslaagreid (töölaager) tänapäeva Valgevene riigi territooriumil Minski lähedal Mały Traścianieci külas. Laagri territoorium jääb tänapäeval Minski koosseisu, asudes osaliselt Šabany linnaosa territooriumil.
Ajalugu
Olukord muutus 10. mail 1942, mil laagrisse saabusid esimesed juudid. Sinna toodi ümberasustamise sildi all juute nii Saksamaalt, Austriast kui ka Tšehhimaalt. Nii Berliinis, Hannoveris, Dortmundis, Münsteris, Dortmundis, Kölnis, Breslaus, Königsbergis, Viinis, Prahas, Brnos, Terezínis, Nürnbergis, Münchenis, Kasselis, Stuttgardis kui ka Frankfurdis organiseeriti SS vägede poolt transpordikeskused, mida kasutati juutide Mały Traścianieci laagrisse saatmiseks. Enamasti hukati juudid kohe saabumisel. Ligi 10 000 seal hukatud Viini juudi tõttu on see paik, kus holokaustis hukkus enim Austria juute.
Pöörd-ebaheinik
Pöörd-ebaheinik (Paralepista flaccida) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Mały Traścianieci koonduslaager
Ajalugu
Laagri põhifunktsioon oli siiski Minski geto ja linna ümbruses elavate juutide likvideerimine. Juudid hukati põhiliselt mahalaskmise teel, kuid laagril oli ka paar mobiilset gaasikambrit. Oktoobriks 1943 oli suurem osa Minskis elanud juutidest selles laagris hukatud.
28. juunil 1944 asusid sakslased holokausti jälgede varjamiseks laagrit hävitama. Sellele vaatamata avastasid piirkonna vabastanud Nõukogude väed 34 matmispaika. Vabastati ka üksikud veel elus olevad juudid, kes 7. juulil andsid tunnistusi laagris toimunu kohta.
André Lhote
André Lhote (5. juuli 1885 Bordeaux – 24. jaanuar 1962) oli prantsuse maalija, illustraator ja kunstikriitik.
Mały Traścianieci koonduslaager
Ajalugu
Yad Vashemi hinnangul hukati seal vähemalt 65 000 juuti, sealsetest massihaudadest on ametlike teadete kohaselt avastatud 201 500 surnukeha. Kuna aga surnukehad olid põletatud, oli säilmete eristamine raske; ka puudus sealsel surmalaagril aruandlus. Nii on seal hukkunute täpne hulk teadmata, mõnedel hinnangutel hukati seal 330 000 inimest.
André Lhote
Sündis Bordeaux's. Õppis kohalikus kunstikoolis skulptuuri ning töötas skulptorina. Maalijana oli autodidakt.
Mały Traścianieci koonduslaager
Hukkamispaigad
pisi|vasakul|Eduard Strauch oli üks tapatalgute korraldajatest
Laagri enda territooriumil reeglina hukkamisi toime ei pandud. Laagri läheduses asus kaks hukkamispaika, kuhu viidi hukatavad Nõukogude sõjavangid, juudid, partisanid ja partisanidega koostöös kahtlustatavad kohalikud elanikud.
André Lhote
Töötas kaks aastat Villa de Medicis Roomas. Debüteeris 1906. aastal Sõltumatute Salongis ja 1907. aastal Sügissalongis. Oli mõlema salongi liige. 1908. aastal kolis Pariisi. 1910. aastal osales kubistide ühisnäitusel.
Mały Traścianieci koonduslaager
Hukkamispaigad
Üks hukkamispaikadest oli Błahaŭščyna metsatukk. Seal hukatud aeti lahtistesse haudadesse, mille pikkus oli 50 meetrit, sügavus aga kolm meetrit. Taolisi massihaudasid avastati metsast 34 tükki, hinnanguliselt oli seal hukatud 100 000 inimest.
André Lhote
Ta õpetas Académie de la Grande Chaumière maalikoolis, kus õppis ka eesti kunstnikke, teiste hulgas Karin Luts ja Arkadio Laigo. Samuti õpetas ta Académie Notre-Dame des Champs'is ning asutas 1922. aastal Montparnasse'i Academy André Lhote.
Lhote looming on mõjutatud Paul Cézanne'ist ja kubistidest, kuid ta hoidus kubistidele omastest rangetest vormiprintsiipidest. Oli võrdselt võimekas nii kompositsioonis kui ka koloriidis. Viljeles peamiselt figuraalmaali, eriti akti, kuid ka maastiku- ja portreemaali.
Mały Traścianieci koonduslaager
Hukkamispaigad
Teine hukkamispaik oli Šaškaŭka. See avati 1943. aasta sügisel. Sinna rajati hukatute põletamiseks ka suur ahi,millesse võis inimesi laadida otse veoautodelt. Hukatavaid sinna toimetavad autod olid ühtlasi ka liikuvad gaasikambrid - heitgaasid juhiti otse autode suletud kastidesse.
Komandandid ja personal
Koonduslaagri esimene komandant oli baltisaksa päritolu Heinrich Eiche. Tema juhtis koonduslaagrit sügiseni 1943, mil tema asemele asus Austria päritolu hauptscharführer Rieder. Eiche põgenes Argentinasse ja kadus jäljetult.
Laagri personalist tabati Eduard Strauch, kes mõisteti süüdi ja suri Belgia vanglas aastal 1955. Hamburgis mõisteti aastal 1968 süüdi kolm laagri ülevaatajat: Otto Erich Drews, Otto Hugo Goldapp ja Max Hermann Richard Krahner, kes said eluaegse vanglakaristuse. Üks laagri organiseerijatest, Heinrich Seetzen, sooritas enesetapu. Aastal 1970 anti kohtu alla laagriga seotud Gerhard Maywald, kes vabastati aga hiljem süütõendite puudumise tõttu. Hiljem mõisteti ta siiski neljaks aastaks vangi 8000 Läti juudi tapmises osalemise eest.
Ohvrid
pisi|püsti|Laagris hukatud Valgevene katoliku vaimulik Vincent Hadleŭski
Laagris on hukkunud mitmed tuntud isikud:
Tõenäoliselt hukkusid selles laagris ka sellised isikud:
Memoriaalkompleks
Aastal 1963 püstitati laagri kohale obelisk igavese tulega.
Aastal 2002 avati laagri kohal väike mälestustahvel, et mälestada seal hukatuid.
Aastal 2015 avati laagri territooriumil hukkunute mälestamiseks memoriaalkompleks.
Joshua Butler Wright
pisi|J. Butler Wright Joshua Butler Wright (Irvington New York, 18. oktoober 1877 – 4. detsember 1939, Havanna Kuuba) oli Ameerika Ühendriike esindav diplomaat, kes teenis riiki saadikuna Ungaris, Uruguays, Tšehhoslovakkias ja viimaks Kuubal. Ta oli kahekümnes ja samas viimane riigisekretäri kolmas abi.
Isiklik elu
Ta oli C. R. Wrighti poeg ning abiellus Maude A. Wolfe'iga 1902. aasta juunis.
Riigiteenistus
pisi|[[Eesti Vabariik|Eesti Wabariigi saadik Ants Piip ning J. Butler Wright; foto on pildistatud pärast esimese volituste üleandmist 1923. aasta vana-aastaõhtul Valges Majas.]] J. Butler Wrighti residents-osariigiks oli Wyoming.
Tema viimasel eluaastal, suursaadikuna Kuubal, suutis aurulaev St. Louis, pardal peamiselt pagevad Saksa juudid, Havannas silduda. See juhtum oli aluseks 1976. aasta filmile “Neetute merereis”.
Milan Lukić
pisi|Milan Lukić Milan Lukić (serbia keeles Милан Лукић; sündinud 6. septembril 1967 Fočas, Bosnias ja Hertsegoviinas, Jugoslaavias) on endine Serbia paramilitaarse organisatsiooni Valged Kotkad (Beli Orlovi) juht, kelle endise Jugoslaavia rahvusvaheline kriminaaltribunal mõistis 2009. aasta juulis süüdi inimsusvastastes kuritegudes ja sõjatavade rikkumises Bosnias ja Hertsegoviinas Višegradis Bosnia sõja ajal 1992–1995. Tema kuriteod seisnevad peamiselt Bosnia moslemite tapmises Višegradi piirkonnas. Lukić mõisteti eluks ajaks vangi. Lukići kuritegude seas olid mõrv, piinamine, kallaletung, rüüstamine, vara hävitamine ning vähemalt 132 teadaoleva mehe, naise ja lapse tapmine. Tribunal mõistis süüdi ka Lukići nõo Sredoje Lukići ja perekonnasõbra Mitar Vasiljevići, kes said vastavalt 30 ja 15 aastat vangistust osalemise eest paljudes Milan Lukići kuritegudes.
Alates 2014. aasta veebruarist kannab Lukić karistust Eestis Tartu vanglas vastavalt Eesti valitsuse ja ÜRO vahelisele kokkuleppele, mis puudutab endise Jugoslaavia rahvusvahelise kriminaaltribunali kohtuotsuste täitmist.
Hu
Hu võib tähendada:
Samuti võib hu olla Ungari lühend või keelekood ungari keele märkimiseks.
Meistri tänav (Tallinn)
Meistri tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Tänav sai nime 16. jaanuaril 2002.
Positivus
pisi|[[King Charles Positivuse Nordea laval 19. juulil 2014]] Positivus on iga-aastane suvine muusika- ja kultuurifestival, mida peetakse juulikuu kolmandal nädalavahetusel Salatsis Lätis. Festivaliala paikneb Liivi lahe männimetsasel mererannal.
Positivusel kuuleb indie-, pop-, folk- ja elektroonilist muusikat. Festivali korraldaja on kontserdiagentuur Positivus Music.
Festivalil on kolm pealava: Lattelecomi lava (kuni 2014. aastani Tele2 lava), Nordea lava ja Red Bull Music Academy lava. Peale selle on festivalialal mõned väiksemad lavad: I Love You lava parimatele Baltimaade artistidele, Palladiumi lava, kunsti ja looduse lava, mis pakub moderntantsuetendusi, akustilisi esinemisi ja luulet, teatri- ja improvisatsioonivaatemänge, tsirkust ja palju muud. Kinotelgis näidatakse uusi filme maailma filmifestivalidelt.
Festivali asukoht on ligipääsetav Via Baltica maanteed mööda. Parkla, telkla ja toiduala asuvad festivaliala vahetus läheduses.
Arvustused
Festivali ja selle asukohta on kiitnud nii Positivuse külastajad kui ka esinejad. Briti ajaleht Metro lisas 2012. aastal Positivuse oma parimate suvefestivalide nimekirja, iseloomustades seda kui "pretensioonitut üritust tugeva ja mitmekülgse line-up ' iga, mis toob kokku umbes 20 000 külastajat". Samal aastal võitis Positivus parima Euroopa festivali auhinna briti väljaandelt Festival Guide, lüües selliseid populaarseid festivale nagu Roskilde festival, Roch Werchter ja Hispaania Benicassim. 2011. ja 2012. aastal kuulus Positivus Filter Magazine ' i viie oodatuima rahvusvahelise suvefestivali nimekirja, 2012. aastal ilmus selles ajakirjas ka festivali arvustus.
Ajalugu
Positivus alustas 2007. aastal. Aastate jooksul on festivalil paljude teiste seas esinenud: Editors, Hurts, Imagine Dragons, James, King Charles, Manic Street Preachers, Mark Ronson & The Business Int., Moby and Fatboy Slim, Muse, Noah and the Whale, OK Go, Palma Violets, Röyksopp, Scissor Sisters, Sigur Rós, The xx, Travis, läti Gustavo, Instrumenti ja Prāta Vētra, eesti Animal Drama, Bedwetters, Dave Storm, Elephants From Neptune, Ewert and the Two Dragons, Iiris, Outloudz, Frankie Animal, Lepatriinu, Trad.Attack! ja Sibyl Vane.
Mitch Marner
Mitchell Marner (sündinud 5. mail 1997 Markhamis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2013–2016 mängis ta kolm hooaega Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. Hooajal 2015–16 tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Marner pälvis samal hooajal finaalmängude väärtuslikumale mängijale antava auhinna Stafford Smythe Memorial Trophy, finaalmängude resultatiivseimale mängijale antava Ed Chynoweth Trophy, väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Awardi ja OHL-i kõige väärtuslikumale mängijale antava Red Tilson Trophy ning ta valiti kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks mängijaks.
2015. aastal valiti ta NHL-i draft'is Maple Leafsi poolt neljanda valikuna. Klubi põhimeeskonnas on ta NHL-is mänginud alates hooajast 2016–17. Debüüthooajal valiti ta uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team).
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Lapsevanema-lapse interaktsiooni teraapia
Lapsevanema-lapse interaktsiooni teraapia (parent-child interaction therapy – PCIT) on üks käitumuslik vanemate treeningu vorm, mille arendas Sheila Eyberg laste jaoks vanuses 2–7 ning nende hooldajate jaoks. PCIT on tõenditel baseeruv ravivorm väikestele lastele, kellel on käitumuslikke või emotionaalseid hälbeid ning rõhuasetus on selle puhul asetatud lapsevanema-lapse suhte kvaliteedi parandamisele. Lisaks muudetakse sellega lapsevanema-lapse interaktsiooni mustreid.
Lähtudes Diana Baumrind’i lastekasvatuse arenguteooriast õpetab PCIT autoriteetset lastekasvatust, mis kombineerib soojust, hoolitsevat toetust ning eakohaseid piiranguid. PCIT kasutab nii seotuse kui ka sotsiaalse õppimise teooriaid.
PCIT astmed
PCIT-d jagatakse kahte astmesse, suhte arendamine (lapsele suunatud suhtlus) ning distsipliini õpetamine (lapsevanemale suunatud suhtlus). Lapsele suunatud suhtlus keskendub lapsevanema ja lapse seotuse tugevdamisele, mis on alus teisele astmele. Lapsevanemale suunatud suhtlus, mis rõhutab struktuuri ja järjepidevuse hoidmist distsipliini osas. Iga faas algab eraldiseisva didaktilise sessiooniga, kus lapsevanemad osalevad ilma lapseta, millele järgnevad seeriad nädalaseid juhendamisi iga faasi jaoks.
Lapsele suunatud suhtlus
Lapsele suunatud suhtluse eesmärk on arendada armastav ja toetav seos lapsevanema ja lapse vahel läbi mänguteraapia. Lapsevanematele õpetatakse selgeks nimekiri asjadest, mida teha või mitte teha oma lapsega suheldes. Vanemad kasutavad neid oskusi igapäevasel mänguperioodil, mida nimetatakse eriliseks ajaks lapsega. Antud faasi eesmärk on ehitada ja tõsta lapse enesehinnangut, mille käigus suureneb ka positiivne sotsiaalne käitumine.
PRIDE oskused
Lapsevanematele õpetatakse, milliseid oskusi kasutada mainitud erilise aja jooksul oma lapsega.
PRIDE kui ingliskeelne akronüüm tähendab järgmist:
P – Praise (kiida) R – Reflect (peegelda) I – Imitate (jäljenda) D – Describe (kirjelda) E – Enjoyment (nauding)
See akronüüm on meeldetuletuseks, et lapsevanemad peaksid oma laste tegevusi kirjeldama, peegeldama, mida nad ütlevad, imiteerima oma lapse mängu, kiitma positiivseid tegevusi ning üritama seda aega ka nautida. Harjutamise ajal julgustatakse vanemaid vältima küsimusi, kommentaare ja kriitikat. Neile öeldakse lisaks, et nad kombineeriks PRIDE oskusi tähelepanu otsivate käitumiste ignoreerimisega, kui need pole destruktiivsed või agressiivsed. Kuna PCIT-d saab kasutada laste puhul vanuses 2–7, võtab juhendamine arvesse arengulisi erinevusi igas vanuses ning õpetab vanemaid seda ka tähele panema. Vanemaid julgustatakse kiitma ja peegeldama kõiki lapse katseid verbaalselt suhelda, kuna kõneoskus on samaaegselt arenemas.
Lastevanematele suunatud suhtlus
Lapsevanemale suunatud suhtluse eesmärk on õpetada vanemale efektiivsemaid vahendeid oma lapse distsiplineerimiseks läbi mänguteraapia ja käitumusliku teraapia. Vanematele õpetatakse efektiivsete käskude andmist. Efektiivsed käsklused on otsesed, positiivselt esitatud, spetsiifilised, kasutatud ainult vajadusel ning eakohased. Neid antakse ükshaaval ning normaalse hääletooniga koos selgitusega kas enne käsu andmist või pärast lapse kuuletumist. Lapse käskude täitmisele ja mittetäitmisele järgnevad ka alati tagajärjed.
Vanemad kiidavad oma lapsi, kui käskusid järgitakse ning järgivad aja maha võtmise protseduuri, kui lapsed seda ei tee. Sessiooni ajal esitavad vanemad mängimise ajal käskluse, millele järgneb asjakohane tagajärg.
Mõõdikud
Terapeudid hindavad perekondade arengut PCIT käigus mitmeti. Esiteks, vanema ja lapse käitumise jälgimine ning kodeerimine, kasutades diaadilist vanema-lapse suhtluse kodeerimissüsteemi (Dyadic Parent-Child Interaction Coding System, DPICS), mida mõlemat kasutatakse iga sessiooni alguses, et valida oskusi, millele sessiooni käigus tähelepanu suunata ning, et hinnata, millal vanemad on täitnud ühest faasist teise liikumise kriteeriumid. Enne iga sessiooni täidavad vanemad ka Eybergi Laste Käitumise Küsimustiku intensiivsuse skaala (Intensity Scale of the Eyberg Child Behavior Inventory, ECBI), mis mõõdab lapse hetke häiriva käitumise sagedust kodus. Terapeut esitab info iga nädal graafiliselt, hindamaks lapse arengut, ning erinevatel ajahetkedel ravi käigus jagab seda graafikut ka vanematega. Lõpetuseks, lisaks eelnevalt mainitud kriteeriumitele ei lõpetata ravi enne, kui vanem on väljendanud enesekindlust oma oskuste osas lapse käitumist juhtida ning on valmis ravi lõpetama.
Rakendused
PCIT-d on kasutatud vägivaldsete perede, vastanduvate laste ning ka julmalt koheldud laste puhul.
PCIT on mudel, mis on näidanud edu vastandliku trotsiva häire puhul ning mida on edukalt kasutatud autistlike laste puhul. Hetkel on ka palju uuringuid tehtud, kuidas PCIT-d saaks kasutada hoidmaks keerulised lastekasvatusega grupid ravis. Ka mitmed PCIT kohandused on näidanud häid tulemusi: PCIT gruppides, PCIT koolis õpetajate jaoks või kodus kasutatav PCIT.
Uuringud näitavad et PCIT treeningul õpitud oskused üldistuvad ka kodule. PCIT’d kasutatakse laialdaselt Ameerika Ühendriikides ning on jõudnud ka Austraaliasse, Saksamaale, Hiina, Jaapanisse, Hongkongi, Norra, Hollandisse, Lõuna-Koreasse, Taiwani, Uus-Meremaale ja Küprosele.
Kuluefektiivsus
Lapsevanema lapse suhtluse ravi on leitud olevat kuluefektiivne. Seda mõõdeti võrreldes ravikulude ja käitumuslike arengute suhtarvu.
Molander
Molander on rootsi perekonnanimi.
Nicklas Maripuu
Erik Nicklas Maripuu (sündinud 2. märtsil 1992 Mölndalis) on Rootsi jalgpallur.
Imre Perli
Imre Perli (29. juuli 1973 – 15. aprill 2000) oli eesti arvutispetsialist, kes sai ta tuntuks nn Perli andmebaasi loojana.
Nicklas Maripuu
Aastatel 2007–2008 kuulus ta Rootsi alla 17-aastaste koondisse ja 2009–2011 alla 19-aastaste koondisse.
Imre Perli
Haridus ja varasem karjäär
Pärast keskkooli lõpetamist asus Imre Perli õppima Tallinna Tehnikaülikooli automaatikateaduskonda, kuid õpingud katkesid peagi. 1991. aastal süüdistati teda korterivarguses ning karistati kahe ja poole aastase vabaduskaotusega tingimisi. Ta täiendas ennast Soomes aasta aega arvutialal.
1992. aastal tegi ta arvutiprogrammeerimistöid aadressbüroole. 1993. aastal oli tööl Rahvastikuregistris. 1993– töötas Eesti Mobiiltelefonis.
Nn "Perli Andmebaas"
1994. aastal sõlmis ta Politseiametiga lepingu ristkasutusega andmebaasi loomiseks autode, autoomanike, omanikuvahetuste, liiklusrikkumiste ja tagaotsitavate autode kohta. Perli lisas andmebaasi ka Eesti Telefoni, Eesti Mobiiltelefoni ja Radiolinja andmed. 1995. aasta algul arvati Perli töögrupi koosseisu, mis tegeles politseile vajalike andmebaaside loomisega. Politseiamet ise loobus kavatsetava andmebaasi loomisest, kuid Perli jätkas tööd andmebaasi loomiseks. Tal oli ligipääs paljudele delikaatsetele isikuandmetele, mis ta lisas oma andmebaasi. 1996. aastal hakkas ta oma loodud andmebaasi erafirmadele müügiks pakkuma.
Politsei asus juhtumit uurima, ning algatas 1996. aasta novembris kriminaalasja. Perli andis ennast esialgu üles, kuid seejärel hakkas juurdlusest kõrvale hoidma. Perli kuulutati tagaotsitavaks. Paradoksaalsel kombel aga tol ajal kehtinud seadusandlus ei võimaldanud kedagi karistada andmebaaside loomise eest. Politsei kätte sattus Perli juhuslikult 1997. aasta septembris. Kohtu alla anti ta 1998. aastal selle eest, et kinnipidamisel leiti tema autost narkootikume, võltsitud dokumente ja relv. Imre Perlit karistati tingimisi kolmeaastase vabaduskaotusega.
Surm
Imre Perli suri 15. aprillil 2000. aastal Raplamaal Kaiu vallas politseioperatsiooni käigus. Surma kellaajaks on märgitud 03:24 öösel. Tema surma täpsemad asjaolud on ebaselged. Esialgu väitis politsei, et Perli mürgitas enda. Ta olevat võtnud politseinike silme all laualt mingit pulbrit, pani seda endale suhu, paari sekundi pärast purskas ta ninast verd, ning ta kukkus põrandale.
Perli surnukeha lahanud arst väitis, et ta suri ajutrauma tagajärjel. Kohale kutsutud kiirabi olevat jõudnud alles ca 50 minuti pärast (kinnitamata andmetel) Rapla politsei jõudis pärast viis kuud kestnud uurimist järeldusele, et Perli kukkus ennast vahistamise ajal surnuks, politseinikud ei olevat tema suhtes vägivalda tarvitanud.
Imre Perli viimne puhkepaik asub Liiva kalmistul. Temast jäid maha eksabikaasa Maarja ja 1997. aastal sündinud poeg Roland.
Tere-Holi kožuun
Tere-Holi kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuun jaguneb 4 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 4 asulat.
Siracourt
pisi|Siracourt'i vallamaja ja kool
Siracourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Siracourt asub 43 km Arrasist läänes ja 5 km Saint-Pol-sur-Ternoise'ist läänes, teede D100 ja N39 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Muhtarophis
Muhtarophis on maoperekond Colubridae sugukonnast.
Klassifikatsioon
Perekonda Muhtarophis liigitatakse üksainus maoliik:
Maoperekond on nimetatud Türgi herpetoloogi Muhtar Başoğlu auks.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Muhtarophis seisuga 17.09.2017.
Madonna della Corona pühamu
Madonna della Corona on neitsi Maarjale pühitsetud katoliiklik palverännukoht (kirik) Verona provintsis, kuhu kogunevad aeg-ajalt palverändurid.
Nimi
Selles kontekstis ei tähenda corona mitte 'krooni', vaid 'kaljut' või 'kaljumüüri'.
George Snell
George Davis Snell (19. detsember 1903 – 6. juuni 1996) oli Ameerika Ühendriikide geneetik ja immunoloog.
1980. aastal sai ta koos Baruj Benacerraf'i ja Jean Dausset'ga Nobeli meditsiiniauhinna geneetiliselt määratud raku pindstruktuuride avastamise eest, mis juhivad immunoloogilisi reaktsioone.
Bellis Kullman
Bellis Kullman (sündinud 12. mail 1947) on eesti mükoloog.
Bellis Kullmann on sündinud Ilmatsalus Tartumaal.
Teemantlindlased
Nimi Pardalotus tuleb kreekakeelsest sõnast pardalōtos 'täpiline'.