cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vee jaotumine maal
Vee kasutamine
Enamik tarbitavast põhjaveest ja ligikaudu kolmandik pinnaveest kulub põldude, istanduste ja aedade kunstlikuks niisutamiseks. Maa kiiresti kasvav elanikkond vajab toitu. Paikades, kus on küll palju päikest ja toitainerikast mulda, puudub sageli vesi ja kunstlik niisutus on ainus võimalus toiduvilja saamiseks. Kuiva kliimaga piirkonnas peab vett varuma, et seda põllukultuuride kastmiseks jätkuks. Vihmavaesel perioodil kasutatakse kunstlikku niisutust ka muidu sademeterikastel aladel.
Meenikunno soo
pisi|[[Kamarusjärv Meenikunno soos|alt=Meenikunnu Kamarusjärv]] pisi|Meenikunno soo laudtee idapoolne algus novembris Meenikunno soo (ka Meenikunna soo ja Meenikunno raba) on Põlva maakonnas Räpina vallas asuv raba. Soo pindala on 1448 hektarit ning turbakihi maksimaalne paksus 6 meetrit (keskmine 2,6 m). Raba edelaosa on tekkinud pärast jääaega kujunenud veekogu kinnikasvamisel, ülejäänud osas on soo arenenud liivale ladestunud turbal. Soo asub koos Nohipalu Valgjärve ja Nohipalu Mustjärvega 1981. aastal soosaarte reliktse floora kaitseks loodud Meenikunno looduskaitseala piirides.
Vee jaotumine maal
Vee kasutamine
Vee ülemäärase tarbimise ning ebaõige kasutamise tagajärjel halvenevad kuivadel aladel inimeste elutingimused. Kõrbeasulate lähikonnas võivad soolduda mullad. Suurte jõgede vooluhulk väheneb ja nende veed kaovad kõrbeliiva. Suurte järvede veetase alaneb ja pindala väheneb. Nii on juhtunud nt Araali merega Kesk-Aasias.
Buru lapatspapagoi
Buru lapatspapagoi (Prioniturus mada) on papagoilaste sugukonda kuuluv linnuliik, kes elab Indoneesias.
Meenikunno soo
Taimestik
Soo koos saartega on rikas taimestiku ja linnustiku poolest. Eestis harvem ette tulevatest taimedest kasvavad seal näiteks rohekas käokeel ning Nohipalu Valgjärves vesilobeelia ja järv-lahnarohi.
Buru lapatspapagoi
Kirjeldus
Buru lapatspapagoi on peamiselt rohelist värvi ning 32 cm pikk. Nokk on tipust must ja pealagi hallikas. Saba on alt kollane ja pealt sinine.
Meenikunno soo
Taimestik
Sealt võib leida Põlvamaal vaid paaris kohas kasvavat soojemast kliimaperioodist pärit II kaitsekategooriasse kuuluvat sarikalist austria roidputke (Pleurospermum austriacum), rohekat käokeelt (Plathanthera chlorantha), pruunikat pesajuurt (Neottia nidus-arvis) ja roomavat öövilget (Goodyera repens), mis on arvatud III kaitsekategooriasse. Metsadest on valitsevad männi enamusega palumetsad, kust leiab rohkesti metsamarju ja seeni.
Konstantin Pätsi annetatud Eesti Punase Risti teenetemärkide loend
Pärast Eesti Punase Risti teenetemärgi muutmist riiklikuks teenetemärgiks annetas Konstantin Päts Eesti riigipeana Eesti Punase Risti teenetemärgid järgmistele isikutele (loend on mittetäielik):
Abajaloik
Abajaloik on järv Saaremaa vallas Saare maakonnas, suurim veekogu Vilsandi saarel. Asub Vilsandi saare lõunarannikul.
Väike uibuleht
Kasvukohana eelistab ta varjukamaid kohti, näiteks metsad.
Eesti kooride loend
See loend loetleb eesti ja Eesti koore.
Ivy Bridge
Ivy Bridge on koodnimi, mille all peetakse silmas Inteli mikroprotsessorite arhitektuuri, mis järgnes Sandy Bridge'i arhitektuurile ja eelnes Haswelli arhitektuurile.
Eesti kooride loend
Siia loendisse palume kanda Eesti koore ja eestlaste koore üle maailma ja läbi ajaloo.
Ivy Bridge
Peamine erinevus võrreldes Sandy Bridge'iga oli asjaolu, et transistoride värava laius viidi 22 nanomeetrile varasemalt 32-lt. Kiipide esmane tootmine algas 2011. aasta kolmandas kvartalis.
Suures osas säilitas see arhitektuur eelkäija omadused. Näiteks on kasutusel samad ühenduspesad. Samuti on jõudluses väga marginaalsed erinevused, ning põhjus uuendamiseks on hoopis uuemate standardite tugi, nagu näiteks PCIe 3.0, SATA III ja USB 3.0. Samuti peaksid uued mitmepaisulised 3D-transistorid võimaldama kuni 50% väiksemat voolutarvet.
Maadlus 1912. aasta suveolümpiamängudel
1912. aasta suveolümpiamängude maadlusturniir peeti 1912. aasta olümpiamängudel Stockholmis viies Kreeka-Rooma maadluse kaalukategoorias.
Ivy Bridge
Platvorm
Ivy Bridge'i protsessorid toetavad järgmisi sokeldusi (protsessori ühendussiin): Inteli sõnul on Ivy Bridge tagasiühilduv, kuigi mõni emaplaat võib olenevalt tootjast vajada püsivarauuendust.
Maadlus 1912. aasta suveolümpiamängudel
Osales 170 maadlejat 18 maalt.
Ivy Bridge
Erinevused võrreldes varasemaga
Võrreldes Sandy Bridge'iga on lisatud järgmised erinevused (kogu järgnev loetelu pärineb sama teemat käsitlevast ingliskeelsest Vikipeedia artiklist):
Maadlus 1912. aasta suveolümpiamängudel
Soomlased võitsid kolm kuldmedalit, ühe kulla sai rootslane ning ühel alal jäi kuldmedal välja andmata.
Ivy Bridge
Ivy Bridge'i protsessorid
Järgnevalt on välja toodud kõik Inteli välja antud protsessorid. Tabelite andmed pärinevad ingliskeelse Wikipedia samateemalisest artiklist. Paksus kirjas mudeli numbriga kirjutatud protsessorid sisaldavad ka graafikakiirendit Intel HD 4000. Ülejäänud sisaldavad kas graafikakiirendit Intel HD 2500 või on ilma graafikakiirendita. Kõigis tabelites taktsageduse veerus tähistab päis "Turbo" Inteli tehnoloogiaga Turbo Boost saavutatavat taktsagedust.
Maadlus 1912. aasta suveolümpiamängudel
Kehakaalus kuni 75 kg maadles eestlane Martin Klein soomlase Alppo Asikaineniga ajaloo kõige pikema maadlusmatši – 11 tundi ja 48 minutit.
Ivy Bridge
Ivy Bridge'i protsessorid
Lauaarvuti protsessorid
Mudeli tähise lõpus olevate tähtede võti:
Kõrgetasemelised serveriprotsessorid, millele viidatakse vahel ka koodnimega Ivytown, kuulutati esmalt välja 2013. aasta septembris Inteli üritusel "Intel Developer Forum". Selle haru üldnimeks sai Ivy Bridge EP ning see hõlmab kuni 12-tuumalisi ja kuni 30-megabaidise vahemäluga tooteid.
2014. aasta jaanuaris tulid turule ka Ivy Bridge EN koodnimega keskklassi serveri sokeldust (LGA 1356) kasutav protsessorite tootesari. Maksimaalne tuumade arv on 10.
18. veebruaril 2014 ilmus uusim Ivy Bridge EX sari, mida turustati kui Xeon E7 v2 ja Sandy Bridge'i asemel põhineb hoopis natuke vanemal Westmere-EX (Nehalem-C) arhitektuuril.
Sülearvuti protsessorid
Mobiilsed protsessorid kasutavad Configurable TDP tehnoloogiat, mis vastavalt vajadusele muudab jooksu pealt protsessori voolutarvet ja taktsagedust. Kasutusel on kuni kolm väärtuse paari:
Kriitika
Jaapani veebileht Impress PC Watch on kritiseerinud ülekiirendamise korral ilmnevat kõrget temperatuuri võrreldes Sandy Bridge'iga. Nende arvates on selle põhjuseks madalama kvaliteediga soojust juhtivate materjalide kasutamine, mida Intel arvatavasti kasutas, et säästa tootmiskuludelt. Täpsemalt kasutatakse protsessori kaane ja kiibi vahel thermal interface material ' i (TIM) varasema tina asemel. Mõistagi sülearvuti protsessoritega seda nähtust ei esine, sest nendel protsessoritel pole kaant. Inteli väitel on olukord ootuspärane, ning põhjenduseks tuuakse väiksem kiip, ning ei kavatseta seda tulevikus parandada.
Keila JK
pisi|Vasakul mustas on Keila JK ja parema kollases [[Viljandi Tulevik]] Keila JK on 1995. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Keila staadionil.
Salemi vald
Salemi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis. Ta asub Stockholmist edelas ning piirneb Botkyrka, Ekerö ja Södertälje vallaga.
Valla osad on Salem ja Rönninge.
Vald loodi 1862. aasta omavalitsusreformiga. Aastatel 1974–1983 oli ta osa Botkyrka vallast.
Kallervo Karu
Kallervo "Kalle" Karu (sündinud 30. augustil 1985) on eesti trummar.
Mänginud trumme ansamblites Slide-Fifty, Toe Tag, Revolver, St. Cheatersburg, Frankie Animal. Praegu mängib trumme ansamblis Vaiko Eplik ja Eliit. Oma peamisteks loomingu mõjutajateks peab ta Dredgi, Placebot, Morrisseyd.
Võistlusel Eesti Laul 2010 osales ta rühmitusega "DISKO 4000".
Ajutine valitsus
Ajutine valitsus on riigi elu korraldamiseks moodustatud täidesaatev võimuorgan, millel (veel) ei ole rahvaesinduse mandaati.
Ajutisi valitsusi moodustatakse enamasti üleminekuaegadel, sõdadest või revolutsioonidest põhjustatud sündmuste järel. Ajutise valitsuse ülesandeks on riigi elu jooksev korraldamine ja võimu- ning õigusliku vaakumi vältimine. Pärast rahva poolt demokraatlikel valimiste tulemusena moodustatud esinduskogu kokkutulemist ja uuele valitsusele mandaadi andmist annab ajutine valitsus oma võimu üle uuele valitsusele.
Eesti Ajutine Valitsus
Eesti Ajutine Valitsus oli Eesti Vabariigi täidesaatva võimu organ 24. veebruarist 1918. a kuni 8. maini 1919. a.
Venemaa Ajutine Valitsus
Venemaa Ajutine Valitsus moodustati Venemaa Riigiduuma poolt pärast Veebruarirevolutsiooni 1917. a. Selle eesotsas olid
Mõned nädalad enne Ülevenemaalise Asutava Kogu valimisi kukutas Lev Trotski poolt juhitud bolševike rühmitus Oktoobrirevolutsiooni käigus Venemaa Ajutise valitsuse ning moodustas uue valitsuse (Rahvakomissaride Nõukogu) eesotsas Vladimir Leniniga. Ülevenemaaline Asutav Kogu saadeti laiali.
Aioi
thumb Aioi on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris. Asub Himeji ja Okayama vahel Seto ääres.
Jüri Tamm
pisi|püsti|Jüri Tamm (2017)
Jüri Tamm (5. veebruar 1957 Pärnu – 22. september 2021) oli Eesti poliitik ja kergejõustiklane (vasaraheitja).
1980. aastal püstitas ta vasaraheite maailmarekordi, tema nimele kuulub Eesti rekord vasaraheites 84.40.
Ta võitis olümpiamängudel (Moskva 1980, Soul 1988) kaks pronksmedalit ja maailmameistrivõistlustel (Rooma 1987) hõbemedali.
Tamm kuulus seitse hooaega järjest vasaraheitjate maailma esikümnesse.
Pärast edukat sportlaskarjääri on Tamm on ehitanud maja ja elektriauto, kirjutanud raamatu, töötanud riigikogus, olnud ettevõtja ja spordijuht, rahvusvahelise energiajulgeoleku foorumi ja elektriautode ralli korraldaja, heategevusliikumise eestvedaja ja Monaco aukonsul.
Lapsepõlv ja noorus
Oma suureks eeskujuks pidas Jüri oma isa Augustit. Rongiõnnetuse tõttu käe kaotanud August Tamm on ühe käega teivast hüpanud 3.10 ja selle tulemusega püstitas ta maailmarekordi.
Vasara andis Tammele esimest korda kätte kehalise kasvatuse õpetaja. Esimene heide ei õnnestunud, vasar maandus söehunnikusse. Kergejõustiku juurde jõudis Tamm alles kaheksandas klassis, vasaraheide hakkas siiski pärast paari trenni väga meeldima.
Tema esimesed treenerid olid kehalise kasvatuse õpetaja Ando Palginõmm ja Tõnis Lukk.
Murranguliseks kujunes 1975. aasta, Jüri kolis siis Kiievisse ja hakkas harjutama olümpiavõitja Anatoli Bondartšuki juures. Sealses treeningurühmas harjutas ka Juri Sedõhh, meeste pikk sõprus algas 1970. aastate teisel poolel.
Viie esimese Kiievi aastaga tõusis Tamm maailmaklassi, viies isikliku rekordi 66.86 pealt 80.46ni.
Kuni 1990. aastani elas Tamm Kiievis ja treenis Bondartšuki käe all.
Sportlaskarjäär
Jüri Tamm püstitas 1980. aastal maailmarekordi 80.46. Tipptulemus püsis Tamme nimel küll ainult paarkümmend minutit, sest samal võistlusel heitis Juri Sedõhh 80.64 ning võttis rekordi enda nimele.
1984. aastal oli Tamm elu parimas vormis, aga Nõukogude Liit boikoteeris Los Angelese olümpiamänge.
NVS Liidu meister 1987, 1988.
Aavoja veehoidla
Aavoja veehoidla (ka Ülejõe veehoidla) on tehisveekogu Harju maakonnas Anija vallas Ülejõe külas.
Jüri Tamm
Sportlaskarjäär
Eesti meister vasaraheites 1991, 1993, 1994.
Aavoja veehoidla
Veehoidla asub Aavojal ja kuulub Tallinna veevarustussüsteemi.
Jüri Tamm
Sportlaskarjäär
Maailma karika võitja 1985.
Euroopa karika võitja 1985.
1996. spordiaasta galal jättis Jüri Tamm tippspordiga hüvasti.
Saavutused
27px
Olümpiamängudel
pronksmedal 78,96
Juri Sedõhhi (81.80) ja Sergei Litvinovi (80.64) vastu ei saanud keegi. pronksmedal 81,16
Poodiumile astusid samad mehed: Sergei Litvinovile kuldmedal (84.80), Sedõhhile hõbe- (83.44) ja Tammele pronksmedal. 5. koht 77,52
Maailmameistrivõistlustel
hõbemedal 80,84
Karjäär poliitikuna
1999. aastal sai Jüri Tammest Riigikogu liige. Ta oli IX, X ja XI Riigikogu liige (1999–2011). Ta pääses XI Riigikokku asendusliikmena pärast Liina Tõnissoni loobumist Riigikogu liikme kohast oktoobris 2007. Tamm kuulus Euroopa Liidu asjade komisjoni ja majanduskomisjoni ning Eesti-Hiina parlamendirühma, Eesti-Ukraina parlamendirühma ja Eesti-Hispaania parlamendirühma. Ta kuulus detsembrini 2010 Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. 7. detsembril 2010 teatas ta, et lahkub nii Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast kui ka SDE riigikogu fraktsioonist.
Isiklikku
Jüri Tamme abikaasa on Inna Tamm, neil on tütar Anna ja poeg Ivo Van Tamm.
Perekond elas kuni 1991. aastani Kiievis, seejärel koliti aastaks Eestisse. Hispaanias elati 1992-1995.
Jüri Tamm on maetud Rannamõisa kalmistule.
Fredrikstad
Fredrikstad (varem ka Fredriksstad) on Fredrikstadi vallale kuuluv osa Norra Vikeni maakonna Fredrikstadi/Sarpsborgi asulast. Seda nimetatakse linnaks. Asub Oslo fjordi kaldal Glåma jõe suudmes.
Linn on asutatud 1567. aastal ja saanud nime kuningas Frederik II järgi.
Linna jalgpalliklubis Fredrikstad FK mängib Raio Piiroja.
Linnas ilmub ajaleht Fredriksstad Blad.
Fredrikstad on kokku kasvanud ida pool asuva Sarpsborgiga ja moodustab Fredrikstadi/Sarpsborgi asula. Sealt viib tee ja meretunnel ka Hvaleri valda.
Georg von Ungern
Georg von Ungern (ka Jürgen von Ungern; umbes 1470 – hilissuvi, tõenäoliselt august 1534) oli Saare-Lääne piiskopkonna aadlik ja poliitik.
Elukäik
Georg oli Otto von Ungerni poeg. Tema vennad olid Otto, Franz ja Reinhold. Georg oli vendadest vanim ja päris 1515. aasta paiku, kui ta isa suri, ka Ungernide peavalduse, Ungurpilsi (Pürkel, Pür(c)keln) Läti alal Riia peapiiskopkonnas. Kuid juba varem oli ta omandanud valduseid Eestimaal. Hiljem lisandusid sellele ka mõisad Läänemaal, kus tema kätte läksid muuhulgas ka Kiltsi (Weissenfeld) ja Ungru (Linden) mõisad. Tema venna Reinholdi valduses oli Palivere mõis (Pallifer). Nõnda sai Ungernidest Üxküllide kõrval üks Läänemaa mõjukamaid vasallisuguvõsasid.
Aastatel 1517–1518 oli ta Läänemaa stiftifoogt. 1527. aastal toetas Ungern Tallinna piiskopi Georg von Tiesenhauseni valimist Saare-Lääne piiskopiks. Viimane oli tema esimese naise esimese mehe õemehe vend.
1530. aastal, kui piiskop Georg von Tiesenhausen suri, soovis Ungern, nagu suur osa Läänemaa aadlikest, näha tema järglasena Brandenburgi markkrahvi ja Riia peapiiskopi koadjuutorit Wilhelm von Hohenzollernit, kuid toomkapiitel valis uueks piiskopiks Reinhold von Buxhövdeni. Ungern sellega ei leppinud ja alustas 1532. aastal otseselt Reinholdi-vastast tegevust, kutsudes Wilhelmi Läänemaale. Sellest sai alguse Saare-Lääne vaenus (kestusaeg 1532–1536). Wilhelm suutiski end Läänemaal kehtestada ning saatis Ungerni Lääne-Euroopasse keisrilt ja paavstilt toetust küsima. Ungern oli kogenud diplomaat, kes oli Saksa-Rooma riiki külastanud varemgi ning oli 1531. aastal saanud keiser Karl V-lt endale ja oma perele privileegidekirja, muuhulgas sai ta vabahärra tiitli.
Aastatel 1533–1534 viibiski Ungern reisidel, külastades nii Saksa kuningat Ferdinand I kui ka paavst Clemens VII-t, kes andis talle õiguse oma vapile lisada hõbedase roosi ning teisi elemente. Wilhelmile ei õnnestunud tal reaalset toetust saada, ehkki kuningas suhtus Wilhlemisse soosivalt ja lubas Wilhelmi omalt poolt kinnitada, kui paavst seda teeb. Paavst keeldus aga Wilhelmit ametisse kinnitamast, sest Buxhövden oli juba ametisse kinnitatud, Wilhelmil polnud aga kiriklikku pühitsust ja ta oli vaadetelt selgelt protestantlik.
1534. aastal, olles tagasiteel Liivimaale, tabas Ungernit aga palavikuhaigus ning ta suri Veneetsia lähedal Paduas. Järgnevalt varises mõjukaimast liitlasest ilma jäänud Wilhelmi võim Läänemaal üsna kiiresti kokku. Samal aastal asusid Reinhold von Buxhövdeni poolele nii keiserlik kammerkohus kui ka ordumeister Wolter von Plettenberg. Ungerni pärijatelt, naiselt ja lastelt võeti aga nende valdused käest, Ungurpilsi mõisa konfiskeeris ajutiselt Riia peapiiskop Thomas Schöning, keda Ungern olevat varem solvanud. Mõni aeg hiljem tagastati mõis siiski Ungernite perele.
Perekond
Ungern oli kaks korda abielus, esimesest abielust oli tal kolm poega, teisest kaks poega ja kaks tütart. Tema teine abikaasa oli Wolmar Hastferi tütar ja Klaus Hastferi lähisugulane Godela (Gudila), kellega ta abiellus enne 1511. aastat.
Georg von Ungerni järeltulijad:
Valedetektor
Valedetektor ehk polügraaf on seade, millega mõõdetakse inimesel mitut füsioloogilist näitajat (vererõhku, südame löögisagedust, hingamissagedust ja naha elektrijuhtivust), samal ajal kui talle esitatakse küsimusi. Eesmärgiks on välja selgitada, kas inimene valetab.
Valedetektoriseanss algab tavaliselt eelvestlusega, mille käigus luuakse küsitleja ja küsitletava vaheline side ning saadakse eelinfot kontrollküsimuste jaoks. Seejärel selgitab küsitleja valedetektori kasutamise eesmärki, rõhutades, et selle abil on võimalik välja selgitada valetamist ning et tähtis on vastata ausalt. Järgneb sageli "stim test": küsitletaval palutakse meelega valetada, mille järel küsitleja teatab, et valedetektor tabas vale ära. Seejärel algab testküsitlus.
Mõned küsimused on neutraalsed ("Kas te olete 35-aastane?"), mõned on kontrollküsimused, millele vastates enamik inimesi valetab ("Kas te olete kunagi raha varastanud?"). Ülejäänud küsimused on need, mis küsitlejat tegelikult huvitavad. Eri tüüpi küsimusi esitatakse vaheldumisi. Valedetektoritest loetakse edukalt läbituks, kui füsioloogilised reaktsioonid on tõenäolist valetamist eeldavate küsimuste korral suuremad kui asjakohaste küsimuste korral. Kui see nii ei ole, siis püüab küsitleja panna küsitletavat panna üles tunnistama pärast testi ("Teie olukord läheb ainult hullemaks, kui me seda asja selgeks ei räägi"). Ka ülestunnistuse saamine on testi eesmärk.
On kirjeldatud mitmeid meetodeid valedetektoritesti edukaks läbimiseks. Nendest kõige tähtsam on mitte üles tunnistada. Samuti võib mitme meetodi abil suurendada füsioloogilisi reaktsioone kontrollküsimuste ajal. Kui Amesilt küsiti, kuidas tal õnnestus valedetektoritest edukalt läbi teha, siis ta vastas, et oma Nõukogude partnerite nõuandel ta lihtsalt lõdvestus.
Collège de France
Collège de France (varem ka Collège Royal, Collège des Trois Langues, Collège National ja Collège Impérial) on Pariisis asuv Prantsusmaa teadus- ja õppeasutus, mille asutas 1530. aastal kuningas François I.
Collège de France'i peetakse Prantsusmaa kõige mainekamaks teadusasutuseks. See on pühendunud ainuüksi uurimistööle, üliõpilaskond puudub. Loengukursused on kõigile avatud ja tasuta – lähtudes kooli deviisist "Docet omnia" ("Õpetab kõike/kõiki"). Kool ei väljasta diplomeid ega teaduskraade.
Õppeasutuse töö on koondunud 51 õppetooli ümber. Nende juurde kuuluvad laboratooriumid ja üks Euroopa paremaid teadusraamatukogusid. Raamatukogu on keskendunud ajaloole, humanitaar- ja sotsiaalteadustele, samuti keemiale ja füüsikale ning seal on ka palju haruldasi teoseid.
Kooli peahoone asub Seine'i vasakpoolsel kaldal 5. linnaosas, nn ladina kvartalis St. Jacquesi ja des Écolesi tänava nurgal, Sorbonne'i ülikooli ajaloolise hoone läheduses.
Ajalugu
Algselt Collège Royali nime kandnud õppeasutuse asutas kuningas François I õpetlase ja teadlase Guillaume Budé ettepanekul. See liideti Leuveni vana ülikooliga 1517. aastal loodud Collegium Trilingue'i eeskujul ning kujutas alternatiivi Sorbonne'ile. Ametisse nimetati kuus kuninglikku lektorit (pr "lecteurs royaux"), kes õpetasid esialgu heebrea keelt, vanakreeka keelt ja matemaatikat ehk aineid, mida Sorbonne'is peeti kõrvalisteks. Õppeasutust saatis kiiresti edu, kooli juurde hakkasid kogunema uuendusmeelsed inimesed. Varasemast erinevate ainete õpetamise mõjul uuenes ka juurdunud traditsioon lähtuda õpetades vaid tekstist. 16. sajandi lõpuks tegutses koolis 17 õppetooli ning 1688. aastal nimetati ametisse tegevjuht, kes hakkas õpetlasi ja kooli avalikkuse ees esindama. thumb|259x259px|Collège de France'i õu Õppeasutusele eraldi hoone ehitamise oli juba 1610. aastal algatanud kuningas Henri II, kuid atentaadi tõttu valmis plaanidest Marie de' Medici juhtimisel vaid osa. 1772. aastal võeti Louis XV soovil ette mahukam ehitustöö ja lisati uusi loenguruume. Kuue aasta jooksul tihendas arhitekt Jean-François Chalgrin peaõue ümbritsevat hoonestust (praegune nn Chalgrini hoone). 19. sajandi keskel laiendas arhitekt Paul Letarouilly kompleksi läänesuunas ning lisas paviljonid ja õued, mis kujundavad selle välisilmet ka tänapäeval.
Kool on sajandite jooksul kandnud kolme nime: Collège des Trois Langues, Collège National ja Collège Impérial. Collège de France'i nime all tegutseb see 1870. aastast.
Loengud toimuvad peamiselt Pariisis, aga ka mitmel pool Prantsusmaal ja välismaal. Loenguid saab kuulata ka veebi teel, sest asutus paneb neid üles oma kodulehele ning tal on ka iTunesi ja YouTube'i kanal.
2019. aastast on Collège de France'i juhtinud Šveitsi-Saksa päritolu religiooniteadlane Thomas Römer, kes on asutuse esimene mitteprantslasest juht.
Tuntumaid liikmeid
Collège de France'i professorite hulgas on palju eriti mainekaid teadlasi, näiteks orientalist Étienne Fourmont, arst ja bioloog Pierre Flourens, ajaloolane Jules Michelet, filosoof Henri Bergson, luuletaja Paul Valéry, filosoof ja semiootik Roland Barthes, filosoof Michel Foucault ning antropoloog Claude Lévi-Strauss.
Mart Nutt
Mart Nutt (21. märts 1962 – 2. juuni 2019) oli Eesti poliitik ja ajaloolane, Riigikogu liige.
Hariduskäik
Mart Nutt lõpetas 1980. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena (etnograafina) ning aspirantuuri samas 1988. aastal.
16. detsembril 2011 kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis doktoritöö "Eesti parlamendi pädevuse kujunemine ja rakendamine välissuhtlemises".
Töökäik
Aastatel 1988–1991 oli ta Eesti Vabaõhumuuseumi teadusdirektor, 1990–1992 välisministeeriumi büroo- ja osakonnajuhataja, 2003–2004 Jaan Tõnissoni Instituudi teadusdirektor. Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees 2011–2012, nõukogu liige alates 2012. Ta on olnud ka Eesti Humanitaarinstituudi, Sisekaitseakadeemia, Raadio Vaba Euroopa lepinguline töötaja.
Poliitiline tegevus
Mart Nutt oli lühikest aega, alates 5. detsembrist 1983, Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei (NLKP) liige. 1989. aastal kuulus ta sõltumatu noorteühenduse Res Publica ning 1990. aastal Vabariiklaste Koonderakonna algatajate ja asutajate hulka. Ta oli erakonna Isamaa liige 1990. aastast. Mart Nutt oli Isamaa ja Res Publica Liidu eestseisuse liige.
Mart Nutt oli ÜRO Inimõiguste Nõukogu (United Nations Human Rights Council) Darfuri missiooni liige 2007. Samuti oli ta pikaaegne Euroopa Nõukogu rassismi ja sallimatuse vastane komisjon (ECRI) liige. Nutt oli ka Eesti ÜRO julgeolekunõukogu delegatsiooni liige.
Kuulumine esinduskogudesse
pisi|page=15|Mart Nuti ametivanne Riigikogu XIV koosseisu liikmeks asumisel 29.04.2019 Mart Nutt oli 1992. aastast alates VII, VIII, IX, X ja XI Riigikogu liige ning Tallinna Linnavolikogu liige 1993–1999, 2011–2012, 2014–2015. Osutus valituks linnavolikokku ka 1999, 2005 ja 2013, kuid loobus mandaadist.
Mart Nutt on kõigis Riigikogu koosseisudes kuulunud põhiseaduskomisjoni (VII Riigikogus komisjoni esimees) ja Euroopa Liidu asjade komisjoni.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas. Ta kogus 1968 häält, kuid valituks ei osutunud. 12. maist 2012 kuni 26. märtsini 2014 oli ta XII Riigikogu liige kaitseministri ametisse läinud Urmas Reinsalu asendusliikmena.
Ta kandideeris ka 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3 (Mustamäe ja Nõmme), sai 1068 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta sai Riigikogu liikmeks Urmas Reinsalu asendusliikmena.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas ning kogus 1135 häält. Ta sai XIV Riigikogu liikmeks taas Urmas Reinsalu asendusliikmena.
Mart Nuti seisukohad
Riigi tugevdamise kohta Eesti keele kaitse kohta Sisejulgeoleku kohta
Ühiskondlik tegevus
pisi|Mart Nutt 2012. aastal
Slide-Fifty
Slide-Fifty oli Eesti ansambel, mis tegutses aastatel 2000–2008. Ansambel viljeles punkrokki.
Ajalugu
Slide-Fifty moodustati 2000. aasta sügisel, mil kolm sõpra, Sander Loite, Kallervo Karu ja Ramon Reimets, otsustasid hakata bändi tegema. Kallervo võttis koha sisse trummide taga, Sander haaras kätte soolokitarri ja Ramon basskitarri.
Bändinimeks sai "Slide 50", mis oli mõjutatud poiste huvist rula ja lumelauaga sõitmise vastu ning ühest lihtsast trikist nimega "50-50 slide". Ka oma muusika suunati siis peamiselt skatepunk 'i skeene poole. Kuna bändinime "Slide-50" lugesid paljud kui "Slaid Viiskümmend", siis otsustati hiljem nime muuta ja uueks kirjapildiks sai "Slide-Fifty".
2003. aastal leidis bändis aset koosseisuvahetus. Bändist lahkus Ramon Reimets ning tema asemele tuli Martin Kuut. Kuna Martin oskas kitarri mängida paremini kui Sander, siis mängis edaspidi Martin soolokitarri ja Sander basskitarri.
Edukalt osaleti festivalil Noortebänd, kus saavutati häid tulemusi ja ka publiku poolehoid. Silma jäädi Paavo Pauklinile ja Henri Laasnerile, kes võtsid poisid oma hoole alla. Sellele järgnes turnee tolle aja megabändi Recycle Biniga, mille jooksul tekkisid ka soojemad suhted Henriga.
2003. aasta sügisel kirjutati alla leping Wave Recordsiga ja 8. aprillil 2004 ilmus nende esimene singel "Dad's Nads", mis sisaldas ka selle loo eestikeelset varianti "Loobuda kõigest". Sealt edasi hakati tegelema oma debüütalbumiga.
2005. aasta jaanuari lõpus ilmus bändi esimene album "The Way Ahead", mis meediaväljaannete arvustustes suuresti kiidusõnu sai ning mida paljud teadjamad on lausa täiuslikuks nimetanud.
Bändi koosseis täienes ning kevadel 2005 liitus bändiga Arno Tamm, kes hakkas mängima klahvpille. Sügisel aga läks Arno sõjaväkke ja tema asemel võttis koha klahvide taga sisse Toomas Kolk, kes mängis lisaks veel bändis Fluidum. Talvel hakkas teist kitarri mängima Robert Vaigla, kes enne oli bändi helitehniline jõud ja mängis ansamblis Recycle Bin.
Slide-Fifty osales edukalt Balti Uue Muusika Edetabelis, olles ainuke bänd, kes pidas tabelis vastu esimesest nädalast peale.
Aprilli lõpus 2006. aastal andis bänd välja oma teise albumi "Reach Out". Novembris valmis bändi teine video loole "Believe Me When I Wish Good Luck", millega sooviti saavutada edu ka Eestist väljaspool.
2008. aasta mais, pärast väikest muusikalist pausi avaldas bänd kaks uut singlit, eestikeelse raadiosingli "Vara" ning rokkloo "Astray". Kuid juba sama aasta augustikuus teatas bänd laialiminekust.
Margaret (Rootsi kroonprintsess)
thumb Margaret Victoria Charlotte Augusta Norah (15. jaanuar 1882, Windsori loss – 1. mai 1920, Stockholm) oli Rootsi kroonprintsess, sünnijärgselt Suurbritannia ja Iirimaa printsess.
Ta oli prints Arthuri (Connaughti hertsog) ja Preisi printsessi Louise Margarete tütar. Margareti isapoolne vanaema oli kuninganna Victoria.
Ristimine ja leeritamine
Printsess leeritati samas kabelis 1898. aasta märtsis 16 aasta vanuselt. Leeritamine tähendas lapsepõlve lõppu ning valmisolekut seltskonda minekuks ja abiellumiseks. Enne abiellumist kandis ta tiitlit "Connaughti printsess" (Tema Kuninglik Kõrgus) (Her Royal Highness Princess Margaret of Connaught).
Abikaasakandidaadid
Kui printsess Margaret oli 23-aastane ja ta noorim õde printsess Patricia 18-aastane, peeti neid Euroopa ilusaimateks printsessideks. Nende onu Edward VII tahtis, et nad abielluksid mõne Euroopa kuninga või kroonprintsiga. Jaanuaris 1905 külastasid Connaughti hertsog ja hertsoginna Portugali kuningas Carlos I ja kuninganna Améliet, kelle pojad Luis Filipe ja Manuel II võõrustasid noori Inglismaa printsesse. Portugallased lootsid, et ühest printsessist saab tulevane Portugali kuninganna, kuid nii ei läinud. Seejärel külastasid Connaughtid Hispaaniat, kus loodeti, et Patriciast saab tulevane Hispaania kuninganna, kuid ka see ootus ei täitunud.
Connaughtide järgmine reis viis nad Egiptusse ja Sudaani ning just Kairos kohtusid nad Rootsi prints Gustav Adolfiga (hilisem Gustav VI Adolf). Gustav Adolf ja Margaret armusid esimesest silmapilgust ning kui prints Briti konsulaadis korraldatud lõunasöögil Margaretile abieluettepaneku tegi, võeti see vastu. Margareti vanemad olid väljavalituga rahul, kuigi prints oli Margaretist 10 kuud noorem. Prints oli lühinägelik ja kasutas prille, ta oli pikka kasvu, tumedate juustega, tundis hästi muusikat, oskas tantsida ja oli hea jahimees.
Abielu
15. juunil 1905 toimus Windsori lossi St. George'i kabelis printsess Margareti ja prints Gustav Adolfi laulatus. Kui Gustav Adolfi isast sai 1907. aastal Rootsi kuningas Gustav V, sai abielupaarist Rootsi kroonpaar. Rootsis sai printsess nime Margareta ja tiitli "Rootsi kroonprintsess" (Tema Kuninglik Kõrgus) (Kronprinsessan Margareta av Sverige).
Lapsed
Printsess Margaret oli praeguse Rootsi kuninga Karl XVI Gustavi, Taani kuninganna Margrethe II ja Kreeka endise kuninganna Anne-Marie vanaema.
I maailmasõda
I maailmasõja ajal asutas ta Rootsis õmblemisringid, kus õmmeldi Punase Risti jaoks varustust. Kui parafiiniga varustamine muutus väheseks, organiseeris ta küünlakogumised ning novembris 1917 seadis sisse kursused tüdrukutele. Samuti liikusid tema kaudu rindele ja tagasi erakirjad ning kirjad kadunud meeste otsimiseks. Lisaks töötas ta väsimatult vangide heaolu eest.
Surm
Printsess Margaret suri ootamatult 1. mail 1920 oimuluu operatsiooni tüsistustesse. Margaret oli kaheksandat kuud rase ja ootas oma kuuendat last.
Rumbciems
Küla asub Abava jõe kaldal. Rumbciems jääb endisest valla keskusest Valgalest 6, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 116 kilomeetri kaugusele.
Küla asub Abava ürgoru maastikukaitsealal. Rumbciemsis kasvav Mežtiņi tamm on looduskaitse all; küla juures asub Abava jõel looduskaitsealune Abava juga. pisi|tühi|Abava juga
Eesti Postimees
Eesti Postimees (ka Eesti Postimees ehk Näddalaleht : ma- ja linnarahvale) oli eesti ajaleht, mille väljaandmist alustas Johann Voldemar Jannsen 13. jaanuaril (1. jaanuaril) 1864.
Kuni 1894. aastani anti ajalehte välja Tartus, aastatel 1894–1905 ilmus leht Tallinnas.
Lehe väljaandmisel abistasid Jannsenit nii tütar Lydia Koidula kui ka poeg Harry Jannsen, samuti tegid sellele kui juhtivale rahvusluse häälekandjale kaastööd ka kõik olulisemad eesti rahvusliku liikumise tegelased. Aja jooksul jäi ajaleht aga uuemate ja radikaalsemate rahvuslaste arvates liiga mõõdukaks ning hambutuks. Eriti teravalt asus Jannsenit kritiseerima Carl Robert Jakobson, kes 1878. aastal rajas oma ajalehe Sakala.
1880. aastal haigestus Jannsen afaasiasse ning pidi lehe toimetamisest loobuma. Selleks ajaks oli Eesti Postimees juba ka Sakalale alla jäänud.
1881. aastal oli vastutav toimetaja Ado Grenzstein, toimetamisel aitas kaasa Harry Jannsen.
Aastail 1882–1886 toimetas lehte Karl August Hermann.
1893. aastal ostis Eesti Postimehe Jakob Tülkilt, August Busch ja tõi selle Tartust Tallinna ja kirjastas seda aastani 1904.
1904. aastal kutsuti Eesti Postimehe toimetajaks ja osanikuks Jaan Sitska. 1905. aasta revolutsiooni ajal, 1905. aasta lõpul Eesti Postimees suleti ja selle toimetajal keelati Baltimaades elamine sõjaseaduse kehtimise ajaks.
Monarhistlik Rahvapartei
Monarhistlik Rahvapartei (Partido Popular Monárquico) on Portugali partei (asutatud 1974). Ta pooldab Portugali troonile Loulé hertsogi Pedro de Mendoça kandidatuuri.
Uru noorteteater
thumb|300px|Uru noorteteater hooaja lõpetamisel
Uru noorteteater (ka U.N.T.) on teater Tartus. Uru noorteteater tegutseb Tiigi 76A.
Jude Wanniski
Jude Thaddeus Wanniski (17. juuni 1936 Pottsville – 29. august 2005 Morristown) oli USA majandusteadlane, ajakirjanik ja konservatiivne kommentaator.
Uru noorteteater
Ajalugu
10.10.2009 ja 12.10.2009 toimusid klubi Rock'n'Roll Heavenis katsed, mille käigus võeti vastu 8 uut näitlejat. Alates 2009/2010 hooajast tegutseb Uru Noorteteater endise Tartu rokiklubi Rock'n'Roll Hell ruumides aadressil Tiigi 76a
Jude Wanniski
Elulugu
Wanniski lõpetas California Ülikooli Los Angeleses bakalaureusekraadiga politoloogias ja magistrikraadiga ajakirjanduses.
Uru noorteteater
Näitlejad
Koosseis 2007/2008
Jude Wanniski
Elulugu
Aastatel 1972–1978 oli ta ajalehe The Wall Street Journal asetoimetaja.
Karl Kangro
Karl Kangro (1862 Tartu – 11. mai 1935 Riia) oli eesti loomaarst.
Jude Wanniski
Elulugu
Aastal 1976 võttis Wanniski kasutusele termini supply-side economics, et eristada taasärkavat klassikalist majandusteooriat valdavast keinsianismist ja monetarismist (demand-side economics).
Karl Kangro
Ta lõpetas Tartu veterinaarinstituudi, oli aastatel 1894–1897 Pärnu ja alates 1897. aastast Riia linna loomaarst, töötas alates 1921. aastast Läti Ülikoolis (alates 1928. aastast professor).
Jude Wanniski
Elulugu
Tema raamat "The Way The World Works" (1978) aitas kaasa klassikalise majandusteooria taassünnile. National Review arvas selle raamatu 20. sajandi saja mõjukama raamatu hulka. Seal rääkis ta oma avastusest, et USA Senasti hääletused Smooti-Hawley tariifiakti üle langesid päevapealt kokku 1929. aasta musta neljapäevaga.
Uru noorteteater
Näitlejad
Koosseis 2008/2009
Koosseis 2009/2010
Jude Wanniski
Elulugu
Wanniski oli 1978–1981 Ronald Reagani nõuandja ning kavandas tema esimese ametiaja maksukärped.
Aastal 1978 asutas Wanniski ettevõtte Polyconomics, mis tegeleb investeerimisnõustamisega poliitilise ja majandusteadusliku analüüsi alusel. Aastal 1997 rajas ta veebiõppekeskuse Supply Side University.
Aastal 1998 püüdis Wanniski kaasa aidata dialoogile Louis Farrakhani ja nende vahel, kes nimetasid Farrakhani antisemiidiks. Ta korraldas Farrakhani intervjueerimise reporter Jeffrey Goldbergi poold, kes oli teinud kaastööd juudi nädalalehele The Forward ja ajalehele New York Times. Et seda pikka intervjuud kuskil ei avaldatud, otsustas Wanniski panna selle üleskirjutuse üles oma veebisaidile seoses senaator Joseph Liebermani ühe memoga.
2003. aasta alguses vastustas Wanniski häälekalt kavatsetavat sõda Iraagis, mille tõttu ta muutus mõnevõrra kontroversiaalseks tegelaseks. Peale selle toetas ta 27. oktoobril 2004 avalikult demokraatide presidendikandidaati John Kerryt, öeldes: "hr Bush on muutunud imperialistiks – inimeseks, kelle otsused ülemjuhatajana on teinud maailma ohtlikumaks kohaks."
Aach (täpsustus)
Aach on mitme koha nimi Saksamaal:
Hansumäe kivikülv
Hansumäe kivikülv asub Harjumaal Viimsi vallas Muuga külas Muuga Kabelikivist 700 meetri kaugusel loodes Hansumäe talu ümbritsevas soises sanglepa-toomingalodus. See koosneb 10 rändrahnust: 6 neist lesib üsna lähestikku vana talumaja ümber, 4 üksikult pisut kaugemal.
Neist suurim rahn on 31,2-meetrise ümbermõõduga Hansumäe hiidrahn. Hiidrahnu ümbruses on mitmesaja meetri laiune kivikülv. Kive jätkub kõrvalasuva Mustamäe talu metsa allagi.
2011. aasta Eesti Muusikaauhinnad
Õhtujuhtideks olid lauljad Tanel Padar ja Maarja-Liis Ilus.
Nominendid
Võitjad on loetletud esimesena ning paksus kirjas.
Enim figureerivad nominatsioonides Lenna (viies kategoorias), Koit Toome ja Orelipoiss (mõlemad neljas).
Väike-Nõmmküla
Väike-Nõmmküla ehk Persåker on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Külas asub looduskaitsealune rändrahn Väike Patstein.
Sylheti jaotis
Sylheti jaotis (varem Srihatta jaotis; bengali সিলেট বিভাগ) on (1. järgu haldusüksus) jaotis Kirde-Bangladeshis. Jaotise keskus on Sylhet.
6. juuli 1947 referendumiga liideti Assami koosseisu kuulunud piirkond Ida-Pakistaniga, praeguse Bangladeshiga.
Jaguneb 4 ringkonnaks: Habiganji, Moulvibāzāri, Sunāmganji ja Sylheti ringkond.
🇧🇩
Martin Wühner
Martin Wühner (7. november 1845 – 22. juuli 1923) oli apteeker ja eesti rahvusliku liikumise tegelane.
Õppis 1869–1873 Tartu ülikoolis rohuteadust. 1873–1887 apteeker Daugavpilsis, Pihkvas, Haapsalus, Pärnus, Tallinnas ja Laiusel. 1887–1909 apteeker Muhu-Liival ja apteegirentnik Pöides. 1909 ostis Pöide apteegi ja viis selle Orissaarde.
Tema vend Hans Wühneri oli aktiivne rahvusliku liikumise tegelane. Martin Wühner tegutses pea kõigis tema venna juhitud ettevõtmistes: aitas rajada Eesti Aleksandrikooli liikumist, tegutses Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsis ja Vanemuise Seltsis.
Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliige ning külastas sageli rahvuslikke koosviibimisi Johann Voldemar Jannseni ja Lydia Koidula pool. 1920. aastal valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
18. jaanuar
18. jaanuar on Gregoriuse kalendri 18. päev. Juliuse kalendri järgi 5. jaanuar (1901–2099).
CariDee English
thumb CariDee English (sündinud 22. mail 1985 Fargos Põhja-Dakotas) on USA modell.
Ta võitis võistlusliku televisioonisarja "America's Next Top Model" seitsmenda hooaja.
Nikola Petrović-Njegoš
thumb|Nikola II Petrović-Njegoš (vasakul) ja [[Dejan Stojanović 1990. aastal Pariisis]] Nikola Petrović-Njegoš (sündinud 7. juulil 1944) on Montenegro kuningliku perekonna pea (kuningas Nikola II) alates 24. märtsist 1986.
Plekipainutuspink
thumb|Lehtmetalli mehaaniline painutuspink Plekipainutuspink on igasuguse pleki ja lehtmetalli painutamiseks mõeldud seade. Enim kasutavad plekipainutuspinki plekksepad ning teised vastava ala spetsialistid. Seade annab plekksepale võimaluse tekitada plekile soovitud kohta ning soovitud nurga alla painutus. Seadme tööpõhimõte seisneb selles, et seadme vahele lükatakse eelnevalt mõõtu lõigatud plekktahvel. Seejärel pigistab seade tahvli kinni ning tekitatakse plekile soovitud nurga alla painutus.
Parthenopaios
Parthenopaios on vanakreeka mütoloogias üks või kaks tegelast.
Plekipainutuspink
Otstarve
Plekipainutuspingi otstarve on lihtsustada ning kiirendada plekkseppade tööd. Seade võimaldab teha sirget ning kvaliteetset painutust ka mitmemeetristele plekktahvlitele. Lisaks on mõnele painutuspingile lisatud ka lõikamisfunktsioon. See tähendab, et plekksepp saab suurest plekirullist tõmmata sobiva pikkusega pleki masina vahele ning teha lõike. Seejärel saab plekksepp juba lõigatud tükile masinaga sobiva kuju painutada. Plekipainutuspinki kasutatakse näiteks katuste harja- ning ääreplekkide tegemiseks, aknalaudade painutamiseks, korstnapitsile plekk-kaitse tegemiseks ning väga paljudesse muudesse kohtadesse sobiva kujuga plekkdetailide tegemiseks.
Plekipainutuspinkide liigitus
Põhiliselt eristatakse kolme tüüpi painutuspinke: Mehaaniline painutuspink - pleki painutamine soovitud nurga alla toimub mehaaniliselt ehk füüsiliselt plekksepa käte jõu abil. Elektriline painutuspink - pleki painutuseks kasutatakse elektrimootorit Hüdrauliline painutuspink - pleki painutus toimub hüdrauliliselt.
Parthenopaios
Tavaliselt räägitakse ühest Parthenopaiosest, kes oli Hippomenese ja Atalanta ainus laps ja langes sõjas Seitse Teeba vastu ühena sõjapealikest, olles kaotajate poolel.
Esiteks tundub Hippomenese ja Atalanta poeg liiga noorena selleks, et sõjas Seitse Teeba vastu pealikuks saada. Äärmisel juhul sobiks 10 aastat hiljem toimunud epigoonide sõjaretk. Teiseks torkab silma, et enamik sõjapealikke olid omavahel sugulased; ei Hippomenes ega Atalanta kuulunud Argose kuningasukku. Kolmandaks kasvas Hippomenese ja Atalanta poeg üles Boiootias, mille pealinn oli Teeba, ja pidi seetõttu sõdima oma pealinna vastu.
Apollodorose järgi oli Parthenopaioseid kaks. Üks neist oli Hippomenese ja Atalanta poeg. Teine oli Argose kuninga Talaose poeg ning seega Adrastose ja Hippomedoni vend, Amphiaraose naisevend, Polyneikese ja Tydeuse äia vend.
Parthenopaiose tappis Apollodorose järgi Periklymenos, Euripidese järgi Amphidikos. Adrastos pidas langenute matusetuleriida juures kõne, mille järgi Parthenopaiost mehed austasid ja paljud naised armastasid. Ta ei teinud iial ülekohut, rõõmustas, kui tema rahvas rõõmu tundis, ja kurvastas, kui tema rahvas oli kurb.
Pole teada, et tal oleks naist või järglasi olnud.
Okayama
Okayama on linn Jaapanis, Okayama prefektuuri keskus. Asub Honshū lõunaosas.
Okayama moodustati 1889. aastal mitme asula liitmise teel. 2005. aastal liideti linnaga Mitsu ja Nadasaki linnad., 2007. aastal liideti Okayamaga Seto ja Takebe linnad.
Tuntumad vaatamisväärsused on Kōraku-eni aed ja Okayama loss (rekonstruktsioon).
Linnas on 1949. aastal asutatud Okayama ülikool.
Okayamas on arenenud masina-, tekstiili- ja keemiatööstus.
pisi|tühi|Vaade Okayamale
Šugni keel
Šugni keel on pamiiri keelte hulka kuuluv keel, mida kõneles 1975. aastal umbes 40 000 inimest Tadžikistanis ja 1994. aastal 20 000 inimest Afganistanis. Šugni ehk kušaani rahvast rušanide, bartangide, orošoride jt allrühmadega kokku võib olla kogu maailmas kuni 73 000 hinge, kuid teistel andmetel oli neid ainuüksi Tadžikistanis 1999. aastal 90 000.
Murded
nendele lisaks ka iseseisvateks keelteks peetud
Hiinas kõneldavad Sarikoli murded pole neile arusaadavad.
Keeleoskus
(Jazgulami, šugni ja vahhi keele andmed on kahtlaselt sarnased ega pruugi olla tõesed.)
Tähestik
pisi|left|Esimene katse 1931. aastal Aastal 1931 loodi tähestik ladina tähestiku alusel, kuid 20. sajandi algusest on teada ka araabia kirjas tekste. Mõne aastaga sai tähestik järgmise kuju:
Enne 1938. aastat avaldati õpikuid, ajalehti ja muud. Seejärel kuni 1980. aastate lõpuni kirjakeelt ei tarvitatud. Nüüd on kohandatud kirillitsas avaldatud üht teist muuhulgas ajalehtedes Badahšon (Бадахшон), Marifat (Маърифат), Farhangi Badahšon (Фарҳанги Бадахшон).
Šugni keele õpikus tarvitatud tähestik:
Võrdluseks:
Himeji
Linna haldusalasse kuuluvad Ieshima saared.
Himeji loss on üks Jaapani vanimaid säilinud losse ja kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Siloti keel
Siloti keel on indoiraani keel, mida kõneleb hinnanguliselt üle 6 miljoni inimese põhiliselt Bangladeshi Sylheti jaotises. Seda keelt võidakse käsitada ka bengali või assami keele murdena.
thumb|left|700px|Siloti ja bengali kiri
Sõjaväelaste loend
''Siin on loetletud sõjaväelasi.
Suur-Nõmmküla
Suur-Nõmmküla ehk Klottorp on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Külas asub muinsuskaitsealune arheoloogiamälestis kalmistu „Kabelimägi" (osaliselt Aulepas).
Modus tollens
Modus tollens (lüh MT, lad modus tollendo tollens) on tingimusloogikas kasutatav keeleline järeldusreegel, mis põhineb eitusel. MT reegel väidab, et kui ülesandes pakutud eelduste kohaselt ei pea paika lause teine pool, ei vasta tõele ka lause esimene pool.
Modus tollens 'i reegel
MT lausetes kehtib järgmine eelduste ja järelduste vaheline kooskõla :
Näide
Järgnev näide demonstreerib modus tollens 'il põhineva loogikaülesande korrektset käiku:
Xu Shen
pisi|Xu Shen Xu Shen (Xǔ Shèn; traditsioonilises kirjas; 許慎; lihtsustatud kirjas 许慎; 58 – umbes 147) oli hiina õpetlane.
Ta koostas esimese etümoloogilise hiina mõistemärkide sõnastiku "Shuowen Jiezi" (說文解字) ning korrastas esimesena mõistemärgid ühiste koostisosade järgi. Sõnastikus on üle 9000 mõistemärgi, mis on paigutatud radikaali (部首) järgi. Seal selgitas ta mõistemärkide päritolu, tuginedes varasema pitsatkirja uurimisele.
Xu sai sõnastiku valmis aastal 100, kuid poliitilistel põhjustel pidi ta ootama 121. aastani, mil ta esitles oma teost Ida-Hani dünastia keisrile Andile. Teistel andmetel valmis teos pärast 100. aastat.
Ta oli nimekas konfutsiaanlik õpetlane, kes oli spetsialiseerunud suurele klassikale, ning kirjutas teose "Wujing yiyi" (五經異義; "Lahknevad tähendused suures klassikas"). Kuigi algtekst on kaduma läinud ning Tangi dünastia ajal rikutud, rekonstrueeris Qingi dünastia aegne õpetlane Chen Shouqi selle osaliselt, tuginedes fragmentidele ja tsitaatidele.
Mark I
Mark I oli Esimese maailmasõja ajal Suurbritannias väljatöötatud ja kasutuselevõetud tank.
Tank töötati välja 1915. aastal. Kuna katsetused osutusid edukaks, lasti Mark I tootmisse ning Briti armee tellis kohe sada tanki. Aprilliks 1916 toodeti kokku 150 tanki (isaseid ja emaseid kumbagi 75).
Tanki ehitus
Masinad jagunesid kaheks – isasteks (male) ja emasteks (female). Nende rombikujuliste tankide mass oli isastel 28,6 ja emastel 27,4 tonni. Masina pikkus oli 9,94 m, kõrgus 2,49 m ja laius isastel 4,2 m ning emastel 4,38 meetrit. Soomuse paksus 6–12 mm. Mootor oli 6-silindriline õhkjahutusega Foster-Daimler, mille võimsus oli 105 hobujõudu ning mis arendas maksimaalselt 1000 pööret minutis. Tanki kiirus maanteel oli 5,9 km/h ning tegevusraadius 38 km.
Mark I oli madala raskuskeskme ning pika roomikuga rombjas sõjamasin, mis oli võimeline liikuma sõjas purustatud pinnal ning ületama kaevikuid.
Tanki sisemus ei olnud jagatud eraldi osadeks, mis tähendas seda, et meeskond ja mootor jagasid ühte "ruumi". See kõik tähendas äärmiselt ebameeldivat ja ebamugavat keskkonda meeskonnale. Igasugune ventilatsioon puudus, et tagada tanki maksimaalne kindlustatus. Sõdurid pidid taluma kuni 50 °C kuumust ning mootori ja relvastuse poolt tekitatud mürgiseid gaase. Ei olnud sugugi haruldane, kui terve tankis viibiv meeskond oli teadvuseta või kukkus kokku, kui said uuesti värske õhku kätte.
Selleks, et kaitsta end tanki sees lendavatest hülssidest, olid nad varustatud nahast ning metallrõngastest valmistatud maskidega. Samuti pidid nad kandma nahast peakatet, mis kaitses neid end äralöömast vastu tanki sees olevaid konarusi. Standardvarustuse hulka kuulus ka gaasimask, nii nagu igal teisel jalaväelasel tollel ajal.
Tanki meeskonda kuulus kokku 8 meest. Kuna tanki sees olev müra ja vibratsioon muutis üksteise kuulmise täiesti võimatuks, kasutati omavaheliseks sidepidamiseks lippe, värvilisi diske ja käemärke. Sidepidamiseks oma üksusega väljaspool tanki aga tuvisid või virgatseid.
Tanki juhtis neli meeskonnaliiget: kaks juhti (kellest üks oli meeskonnaülem, kes juhtis pidureid; teine peakäigukasti) ja kaks "käigumeest" (kumbki kontrollis oma roomiku käike). Kuna müra tanki sees oli kõrvulukustav, siis kolm "käigumeest" pidasid omavahel sidet käemärkidega ning üksteise tähelepanu saamiseks löödi mõne raske esemega vastu mootoriplokki.
Sujuvamaid või väiksemaid suunamuutusi sai teha tanki taga asetsenud "juhtsillaga", mis koosnes kahest hiiglaslikust rattast. Pööramiseks tuli kabiinist üks ratas selle külge kinnitatud kaabliga blokki tõmmata. Paraku ei osutunud "juhtsild" efektiivseks ning Mark I järeltulijatele seda enam ei paigaldatud.
Tanki relvastus ja soomus
Põhiline relvastus paiknes kere külgmistes pooltornides. Isased olid relvastatud nelja 7,7 mm Hotchkissi kuulipildujaga ja kahe 57 mm kahuriga ning emased ainult 5 kuulipildujaga.