cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taagepera vald
1921. aastal arvati Taagepera vald Valga maakonna koosseisu.
Äksi (Kose)
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Maksim Šabalin
thumb|Oksana Domnina ja Maksim Šabalin 2010. aasta EM-il jäätantsu vabakavas Maksim Andrejevitš Šabalin (vene Максим Андреевич Шабалин; sündinud 25. jaanuaril 1982 Samaras) on Venemaa iluuisutaja, jäätantsija. Ta sõidab paaris Oksana Domninaga.
Taagepera vald
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Taagepera valla maa-alast; osaliselt senise Holdre valla maa-alast; senise Kärstna valla suuremast osast Tõru soo maa-alast Vaoküla vald.
Maksim Šabalin
Maksim Šabalin on 2009. aasta iluuisutamise maailmameister ja kahekordne Euroopa meister (2008 ja 2010).
2010. aasta Vancouveri olümpiamängudel võitsid Šabalin ja Domnina pronksmedali, jäädes alla olümpiavõitjaks tulnud Kanada paarile Tessa Virtue – Scott Moir ja hõbemedalile tulnud USA paarile Meryl Davis – Charlie White. Nende üldpunktisummaks jäi 207,64.
Äksi (Kose)
Külas asub Äksi suur rahn. Samuti asub seal üks arheoloogiamälestiseks arvatud kultusekivi.
Soome linnade loend
A
Akaa (2007) - Alajärvi (1986) - Alavus (1977)
E
Espoo (1972)
F
Forssa (1964)
H
Haapajärvi (1977) - Haapavesi (1996) - Hamina (1653) - Hanko (1874) - Harjavalta (1977) - Heinola (1839) - Helsingi (1550) - Huittinen (1977) - Hyvinkää (1960) - Hämeenlinna (1639)
I
Iisalmi (1891) - Ikaalinen (1977) - Imatra (1971)
K
Kaarina - Kajaani (1651) - Kalajoki (2002) - Kankaanpää (1972) - Kannus (1986) - Karkkila (1977) - Kaskinen (1785) - Kauhajoki (2001) - Kauhava (1986) - Kauniainen (1972) - Kemi (1869) - Kemijärvi (1973) - Kerava (1970) - Keuruu (1986) - Kitee - Kiuruvesi linn - Kokemäki linn (1977) - Kokkola (1620) - Kotka (1878) - Kouvola (1960) - Kristinestad (1649) - Kuhmo (1986) - Kuopio (1782) - Kurikka (1977) - Kuusamo
L
Lahti (1905) - Laitila (1986) - Lappeenranta (1649) - Lapua (1977) - Lieksa (1973) - Lohja (1969) - Loimaa (1969) - Loviisa (1745)
M
Maarianhamina (1861) - Mikkeli (1838) - Mänttä-Vilppula (1973)
N
Naantali (1443) - Nilsiä - Nivala - Nokia (1977) - Nurmes (1974) - Närpes - Nykarleby (1620)
P
Paimio - Parkano (1977) - Pieksämäki (1962) - Pori (1558) - Porvoo (1346) - Pudasjärvi (2004) - Pyhäjärvi
R
Raahe (1649) - Raisio (1974) - Raseborg (2009) - Rauma (1442) - Riihimäki (1960) - Rovaniemi (1960)
Oleg Kalugin
Oleg Kalugin (vene keeles Олег Данилович Калугин) (6. september 1934 Leningrad) on endine NSV Liidu riigiametnik, NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee kindralmajor aastatel 1974–1992.
Soome linnade loend
S
Saarijärvi (1986) - Salo (1960) - Sastamala (2009) - Savonlinna (1639) - Seinäjoki (1960) - Somero - Suonenjoki (1977)
Pontiac
General Motorsi autobrändide hulgas kuulub Pontiac keskklassi, aga on sportlikum ja parema juhitavusega. GMi markide hierarhias paigutus Pontiac kõrgemale kui Chevrolet, aga olles siiski madalamal tasemel kui Oldsmobile ja Buick. Autod on odavamad ja need sobivad hästi noorematele klientidele. 1960. aastatel, osakonnajuhtide Semon Knudseni ja John DeLoreani all sai Pontiac kuulsaks sportlike autodega, nagu GTO ja Firebird.
Oleg Kalugin
Noorus
Oleg Kalugin sündis Nõukogude Liidu julgeolekutöötaja perekonnas, tema isa Daniil Kalugin töötas aastatel 1930–1955 Leningradi parteijuhtide kaitsega tegelenud Siseasjade Rahvakomissariaadi Leningradi ja Leningradi oblasti Valitsuse allüksustes.
Luuretegevus Ameerika Ühendriikides
Pärast NSV Liidu RJK kõrgema välisluurajate ettevalmistamisega tegeleva nn 101. kooli lõpetamist saadeti Kalugin 1958. aastal aastaks inglise keelt praktiseerima ning tutvuma Ameerika Ühendriikidega Columbia Ülikooli, kus ta oli legendi järgi ajakirjanik. Columbia ülikoolis stažeeris ta samaaegselt NLKP Keskkomitee liinis välismaale stažeerima suunatud Aleksandr Jakovleviga.
Seejärel töötas ta ning omandas välisriigis luuretööks vajalikke ajakirjanikuteadmisi ja oskusi NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuvas Tele- ja Raadiokomitees. Teleraadiokomitee suunamisega töötas 1966. aastal Ameerikas Washingtonis raadiokommentaatorina.
1966. aastal saadeti Kalugin NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse (välisluure) töötajana Ameerika Ühendriikidesse, kus ta
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee keskaparaadis
1970. aastal määrati Kalugin Esimese Peavalitsuse Vastuluurevalitsuse (K Valitsuse) ülema asetäitjaks ning 1973. aastal juba Esimese Peavalitsuse Vastuluurevalitsuse ülemaks, olles pärast Teist maailmasõda noorim kindralmajor (1972) NSV Liidus. Aastatel 1973–1979 juhtis Kalugin Nõukogude Liidu välisluure vastuluure valitsust. Vastuluurevalitsuse ülesanne oli välismaal NSV Liidu, NSV Liidu ametiasutuste ja kodanike suhtes välismaiste luureametkondade tegevuste väljaselgitamine ja tõkestamine.
Oleg Kalugini järglase Aleksandr Sokolovi, kes Washingtoni residentuuri residendi asetäitja vastuluure alal andmetel planeeris Oleg Kalugin nõukogude sõjamerelaevastiku 3. järgu kapteni Nikolai Artamonovi (kes 7. juulil 1959 põgenes Poolast Gdynia sadamast nõukogude laevastiku kaatriga ja palus Rootsis poliitilist varjupaika) ebaseadusliku vabaduse võtmise Austriast 1970. aastal ning läbi Tšehhoslovakkia NSV Liitu vägivaldse toimetamise katse, mille käigus Artamonov talle süstitud rahustite üledoosi tõttu suri.
1986. aastal viidi Kalugin üle Moskvasse, kus ta töötas NSV Liidu infoagentuuri TASS esimehe asetäitjana.
1987. aastal viidi Oleg Kalugin üle Riikliku Julgeoleku Komitee tegevreservi koosseisu ning töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemias, kus tegeles julgeolekuküsimustega. Hiljem töötas Kalugin kaks aastat Elektroonikaministeeriumis.
1989/1990. aastal saadeti Kalugin vanuse tõttu (55) kindralmajori auastmes erru.
Tegevus pärast NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteest lahkumist
1990. aasta juunis astus Kalugin välja NLKP-st.
28. juunil 1990 esines NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esindaja avaldusega, milles süüdistas Kaluginit NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee laimamises ning NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esildise alusel võeti NSV Liidu Presidendi Mihhail Gorbatšovi määrusega Kaluginilt ära riiklikud autasud ja NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsusega kindralmajori sõjaväeline auaste ning personaalpension 350 rubla kuus ja muud soodustused. NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe käskkirjaga võeti Kaluginilt ka ära õigus "Riikliku julgeoleku lugupeetud kaastöötaja" "(Почётный сотрудник госбезопасности)" aumärk. Need otsused kaebas Kalugin kohtusse ning pärast 1991. aasta augustiputši ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee juhtkonna vahetust, saavutas ta ka äravõetud autasude tagastamise.
1990. aasta oktoobris osales Kalugin Demokraatliku Venemaa asutamise kongressil ning liitus organisatsiooniga "Sõjaväelased demokraatia eest" («Военные за демократию»).
1990. aastal kandideeris Kalugin vabanenud NSV Liidu rahvasaadiku kohale ning valiti rahvasaadikuks Krasnodari krai valimisringkonnast. Tema valimiskampaaniat toetasid NSV Liidu elanike seas korruptsioonivastase võitlusega populaarsust kogunud endised NSV Liidu Peaprokuratuuri eriti tähtsate asjade uurijad: Nikolai Ivanov ja Telman Gdljan ning sõjaväelaste sotsiaalse kaitse ühingu Šit («Щит» – 'kilp') esimees Vitali Uražtsev.
Soome linnade loend
T
Tampere (1779) - Tornio (1621) - Turu (1229)
Christiaan Hendrik Persoon
thumb Christiaan Hendrik Persoon (1. veebruar 1761 – 16. november 1836) oli Lõuna-Aafrikast pärit peamiselt Prantsusmaal tegutsenud arst, mükoloog ja botaanik.
Christiaan Hendrik Persoon sündis Kaplinnas. Tema isa oli pärit Pommerist, ema oli hollandlane. Kui ta oli kolmeteistkümneaastane, saatis isa ta Euroopasse õppima. Ta õppis algul teoloogiat, alates 1784. aastast aga arstiteadust Leidenis ja Göttingenis ning 1799. aastal lõpetas ülikooli doktorikraadiga.
Seejärel töötas ta arstina Saksamaal, alates 1802. aastast Prantsusmaal, kus ta veetis oma ülejäänud elu. Sestpeale, kui ta pühendus loodusteadusele, ei olnud ta enam üheski ametis ning elas väga vaeselt. Pärast seda, kui ta nõustus oma herbaariumi riigile pärandama, õnnestus tal saada elatumiseks piisav toetus.
Persoon avaldas esimesed loodusteaduslikud kirjutised 1790. aastate alguses. Aastatel 1805–1807 ilmus tema teos "Synopsis plantarum", kus ta kirjeldas umbes 20 000 taimeliiki. Teedrajav oli aga tema töö seente süstematiseerimisel, mis sai alguse 1801. aastal ilmunud teosega "Synopsis methodica fungorum".
Svanethi
Svanethi (gruusia სვანეთი; ebasoovitatav vorm Svaneetia) on ajalooline ja etnograafiline piirkond Gruusia loodeosa mägedes.
Pontiac
Seoses majandusprobleemide ja ettevõtte ümberstruktureerimisega teatas General Motors 2008. a. plaanist Pontiaci kaubamärk tooteportfellist likvideerida ning viimane Pontiac väljus tehasest 2010. aasta jaanuarikuus.
Oleg Kalugin
Tegevus pärast NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteest lahkumist
Kalugini valimiskapaania ajal esitas endine KGB kaastööline Oleg Tumanov, kes oli olnud suunatud RJK poolt Ameerika Ühendriikide poolt doteeritud psühholoogilise sõja propagandaks kasutatavasse Vabadusraadio vene toimetusse, süüdistuse Kalugini poolt toime pandud riigireetmise kohta.
Christiaan Hendrik Persoon
Tunnustus
1815. aastal valiti Christiaan Hendrik Persoon Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Tema auks pandi Austraalias kasvavate puittaimede perekonnale nimi Persoonia.
1959. aastal nimetas Leideni herbaarium oma mükoloogiaajakirja tema auks Persooniaks.
Soome linnade loend
U
Ulvila (1365) - Uusikaupunki (1617)
V
Vaasa (1606) - Valkeakoski (1963) - Vammala (1965) - Vantaa (1974) - Varkaus (1962) - Viitasaari (1996) - Virrat (1977) - Väståboland (2009)
Y
Ylivieska (1971) - Ylöjärvi (2004)
Oleg Kalugin
Tegevus pärast NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteest lahkumist
1991. aasta augustiputši ajal oli Kalugin Moskvas Valges Majas.
New York Red Bulls
New York Red Bulls on 1995. aastal asutatud USA jalgpalliklubi.
Svanethi
Svanethi printsid
Dadeškeliani dünastia Gelovani
Jogentagana
Nimi
Jogentagana nime tähenduseks on peetud "jõetaga" ja on arvatud, et nimi on pandud Tartu linnuse poolt vaadatuna.
Staatus
Mitmed autorid (Rudolf Kenkmaa, Paul Johansen, Heinrich Laakmann, Harri Moora, ) on pidanud Jogentaganat Ugandi osaks. Oma seisukohta põhjendas Kenkmaa asjaoluga, et Jogentagana nime ei leidu üheski 13. sajandi maadejagamisürikus ja tema ainus mainimine Henriku Liivimaa kroonikas on tehtud justkui möödaminnes. Hilisemad autorid on näinud Jogentaganat pigem eraldiseisva, ehkki võib-olla Ugandi poliitilise mõju all oleva väikemaakonnana (Enn Tarvel, Sulev Vahtre, Paul Alvre ) või jätnud küsimuse lahtiseks (Evald Tõnisson ). Enn Tarvel on Jogentagana Ugandisse mittekuulumist toetava argumendina välja toonud, et Henriku kroonikas on teda siiski arvatavasti veel ühe korra mainitud – kujul "see maa, mis oli jõe taga", tarvitades seejuures "maa" tähistamiseks ladinakeelset sõna terra, mis Henriku sõnakasutuses märgib tavaliselt suuremaid territoriaalseid üksusi. Veel räägib Tarveli arvates Jogentaga maakonnastaatuse kasuks see, et kroonika, jutustades mitmel korral Ugandi laastamisest, ütleb, et seda tehti kuni Emajõeni. Samamoodi, kui pärast ugalaste alistumist Riia piiskopile Ugandi ristiti, siis tehti seda kuni Emajõeni. Paul Alvre põhjendab Jogentagana Ugandisse mittekuulumist Emajõe põhja- ja lõunakaldal elanud hõimude ja hõimumurrete suure omavahelise erinevusega.
Saadjärve linnamäel asus Jogentagana ainus teadaolev muinasaja lõpul kasutusel olnud linnus. Lähte Palalinna linnamägi oli linnuseasemena kasutusel keskmisel rauaajal.
Ajalugu
Henriku Liivimaa kroonika mainib Jogentaganat seoses seal 1220. aastal Läti Henriku ja tema kaaspreestri poolt nädala aja jooksul Igeteveri (samastatakse Igaverega), Wetpole, Wasala (Vasula) ja teistes külades läbi viidud ristimisega. Otseselt Jogentagana nime mainimata kirjeldatakse seal toimunud sündmusi veel mitmes kohas. Varem samal aastal oli Henrik koos Petrus Kaikewaldega mitmetes Emajõe põhjakalda külades (nimeliselt on ära toodud Lovecotte (Lohkva) ja Sadegerwe (Saadjärve) juba käinud ristimas. Saadjärve võis ühtlasi olla Jogentagana keskne küla.
1211. aastal tungis Riia piiskopi Alberti vend Theoderich oma sõjasulaste ja Võnnu komtuur Bertold oma orduvendadega Emajõe põhjakaldale. Kohalikud "kogu sellest maakonnast" olid küladest metsa taandunud ja tihedasse rägastikku ehitatud raidtõkke taha varjunud. Sakslased järgnesid neile sinna ja lõid pärast pikalt kestnud võitlust vastased põgenema. Neist mahajäänud vara ja kinnivõetud vangid võtsid sakslased tagasi pöördudes kaasa. 1215. aastal rüüstas "maad, mis oli jõe taga", Theoderichi, Talibaldi poegade ja Bertoldi juhitud sõjavägi.
Opoczno maakond
Opoczno maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Jogentagana
Ajalugu
1224. aastal läks Jogentagana Tartu piiskopkonna koosseisu. Maa jaotati kirikukihelkondadeks, millest senise Jogentagana alaga kattus arvatavasti suur osa Äksi kirikukihelkonnast, Maarja-Magdaleena kirikukihelkonna lõunaosa ja Tartu-Maarja kirikukihelkonna kogu Emajõest põhja poole jääv ala.
Jogentagana ilukirjanduses
Lehte Heinsalu on oma jutustuse "Lemmiko, vanema poeg" tegevuse paigutanud 1212. aasta Jogentaganasse.
Oleg Kalugin
Kohtupidamine riigireetmissüüdistustes
2001. aasta märtsis algatas Venemaa Sõjaväeprokuratuur Oleg Kalugini suhtes süüasja riigisaladuste avalikustamise kohta. Põhjuseks oli Kalugini poolt NSV Liidu / Venemaa kasuks töötanud Ameerika Ühendriikide Föderaalse Juurdlusbüroo vastuluureametniku Robert Hansseni tegevuse paljastamisel puhul antud kommentaarid, milles ta nimetas Hanssoniga suhelnud Venemaa diplomaate Toropovit ja Tretjakovi luurajateks. Venemaa Sõjaväeprokuratuur tõlgendas nende nimede avalikustamist riigisaladuse avalikustamisena Kalugini poolt.
20. juunil 2001 andis Kalugin tunnistusi NSV Liidu kasuks spioneerimises süüdistatud endise Ameerika Ühendriikide sõjaväe koloneli George Trofimoffi kohtuistungil California osariigis Floridas. Kalugini poolt kohtus antud tunnistuste kohaselt kohtusid nad Kalugini töötamise ajal RJK-s Trofimoffiga 1970. aastail Austrias, kus kohtumise käigus arutasid nad Trofimoffi tegevuse üksikasju NSV Liidu kasuks töötava agendina. Kalugini antud ütlusi kohtus tõlgendati Venemaal talle RJK ajal teenistusülesannete täitmisel teatavaks saanud riigisaladuse reetmisena ning 2002. aastal tegi Moskva linnakohus ilma Kalugini kohalolekuta otsuse, mille kohaselt võttis Kaluginilt õiguse kõigile NSV Liidu RJK teenistuseajal saadud autasudele ja kindralmajori auastmele. Moskva linnakohus mõistis Oleg Kalugini süüdi riigireetmises ning määras talle 15-aastase vabadusekaotuse range režiimiga koloonias. Kaluginilt võeti õigus saada personaalpensioni, mida ta sai isegi pärast Ameerika Ühendriikide kodakondsuse saamist, kus Kalugin elab alaliselt juba 1995. aastast.
New York Red Bulls
Klubi koduväljak on Red Bull Arena.
Bitterdoll
Bitterdoll on eesti rokkansambel.
Sillamäe Kalevi staadion
Sillamäe Kalevi staadion on jalgpallistaadion Sillamäel. Staadionil peab oma Meistriliiga mänge jalgpalliklubi JK Sillamäe Kalev. Staadionil on 800 istekohta.
Õhik
pisi|Mikrofoto [[gabrost. Pildil kujutatu tegelik laius on umbes 0,5 cm]]
Õhik (inglise thin section) on kivist tema mikroskoopiliseks uurimiseks valmistatud 0,03 mm paksune plaadike.
Õhikuid uuritakse polarisatsioonimikroskoobiga, et teha kindlaks kivimi mineraloogiline koostis ning vaid mikroskoopiliselt äratuntavad struktuurid. Kivimi mikroskoopilist kirjeldamist nimetatakse petrograafiaks.
Õhikuks nimetatakse nii kivist valmistatud õhukest plaadikest kui ka kogu mikroskoobipreparaati, mis koosneb alusklaasist, katteklaasist ning spetsiaalse palsamiga nende vahele kleebitud kiviliistakust.
Pajęczno maakond
Pajęczno maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Smáratorg 3
pisi|Smáratorg 3 hoone ehitus Smáratorg 3 on kõrghoone Islandil Kópavoguris. See on Islandi kõrgeim hoone ja kõrguselt kolmas ehitis Gufuskálari ja Eiðari raadiomasti järel. Hoonel on 20 korrust ja see on 77,6 m kõrge. Smáratorg 3 avati 11. veebruaril 2008.
Hoone projekteeeris arhitektuuribüroo Arkís.
Enne Smáratorg 3 valmimist oli Islandi kõrgeim hoone Hallgrímuri kirik.
Karuohakas
Karuohakas (Carduus) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub umbes 90 liiki. Karuohakad kasvavad Euraasias ja Aafrikas.
Enamik karuohakaid on ogalised. Peaaegu kõik karuohakad on head meetaimed.
Mõned karuohakad on väga ilusad, kuid sealjuures on nad ometi kõik umbrohud.
Karuohakate seemnetest saab rasvhappeid toota.
Karuohakas on Šotimaa sümbol.
Eestis kasvab neli liiki karuohakaid:
Pabianice maakond
Pabianice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Maakonnas on kaks linna: keskus Pabianice ja Konstantynów Łódzki.
Septimius Severus
Septimius Severus (Imperator Caesar Divi Marcus Antonini Divi Antonini Pii Lucius Septimius Severus Pertinax Augustus; sünninimi Lucius Septimius Severus; 11. aprill 146 – 4. veebruar 211) oli Vana-Rooma keiser 9. aprillist 193 surmani.
Suri loomulikku surma. Omandatud tiitlid:  Arabicus (195), Adiabenicus (195), Pius (195), Parthicus (198), Britannicus (210).
Okeechobee järv
thumb|Satelliidifoto Okeechobee järvest Okeechobee [okitšobi] on järv Põhja-Ameerikas Ameerika Ühendriikides Florida poolsaarel.
Grundarfjörður
Grundarfjörður on asula ja vald Islandil Vesturlandis. Asub Snæfellsnesi poolsaarel. Poolsaare tipus on Kirkjufelli mägi.
Reinhold von Ramm
Reinhold von Ramm sündis Padise ja Vihterpalu mõisniku Claus von Rammi ja Sophie Elisabeth von Lieveni pojana.
Okeechobee järv
Asub poolsaare lõunaosas Orlando ja Miami linna vahel.
Grundarfjörður
Peamine majandusharu on kreveti- ja kalapüük, millele panid aluse prantslased umbes 1800. aastal. Kaubandusega hakati tegelema 1786. aastal Salteyraróse laeva tulekuga linna.
Okeechobee järv
Okeechobee järv asub laias lubjakivinõos. Järvel puuduvad suuremad väljavooluteed. Seetõttu on üleujutuste tagajärjel järvest edelas tekkinud Evergladesi soostik. Järve pindala on 1890 km² ja suurim sügavus 4 m.
Grundarfjörður
Linnas on kirik, haigla ja sadam.
Okeechobee järv
Pärast 1928. aasta üleujutust, mille tagajärjel hukkus 2400 inimest, ehitati ümber järve kuni 6 m kõrgune tamm.
Reinhold von Ramm
19. märtsil 1688 teenis kornetina Johann Andreas von der Pahleni Liivimaa ratsaväerügemendis, 12. detsembril 1689 teenis samas juba leitnandina. 28. märtsil 1701 teenis Harju maamiilitsarügemendis leitnandina ning 1702. aastal samas väeosas kaptenina.
Okeechobee järv
Järve nimi tuleb hitšiti keelest ja tähendab 'suur vesi'.
Grundarfjörður
Grundarfjörður on mainitud Eyrbyggja saagas.
Reinhold von Ramm
Pärast isa ja venna surma päris Padise ja Vihterpalu mõisa.
Rammide perekonnapärimuse järgi nuhtles vene keiser Peeter I Reinhold von Rammi oma kepiga, kuna viimane ei tahtnud Paldiski sadama tööliste jaoks riigile vilja müüa. Ramm keerutas end raskest olukorrast välja, väites et plaanis vilja hoopis ilma rahata annetada ja nad leppisid Peetriga ära. Peeter I jättis oma kepi Rammile, ning see oli perekonna valduses kuni Teise maailmasõjani.
Perekond
Reinhold von Ramm abiellus 1705. aastal Gertrude Elisabeth von Aderkasiga (1683–1744), kes oli rittmeister Otto Reinhold von Aderkasi (1642–1707) ja vabapreili Anna Margaretha von Lieveni tütar. Abielust sündisid :
Algiinhapped
Algiinhappeid leidub pruunvetikate rakukestades.
Algiinhapete derivaate – sooli ja estreid – nimetatakse alginaatideks.
Algiinhapped on enamasti valged, kuid nende värvus võib varieeruda kollakaspruunini.
Algiinhapetel on võime siduda 200–300 korda oma massist suurem kogus vett.
Algiinhappeid kasutatakse eriti toidulisaainena, vastav E-kood on 400.
Eesti vetikatest sisaldab algiinhappeid harilik põisadru.
Põgari palvemaja
thumb|Põgari palvemaja
Põgari palvemaja on baptistide palvemaja Lääne maakonnas Haapsalu linnas Põgari-Sassi külas Tuuru–Puise tee 1. kilomeetripunkti juures. Seda palvemaja kasutab Mäevalla Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide kogudus.
Palvemaja oli ja on küla esinduslikumaid hooneid. Koos väikese abihoonega on need ainsad hooned, mis Põgari-Sassi küla mandriosas jäävad Tuuru–Puise teest mere poole (veel on säilinud Amermaa talu hooned Tauksi saarel).
22. septembril 1944 pidas hoone einekambris viimase nõupidamise Otto Tiefi valitsus.
22. septembril 1999 avasid peaminister Mart Laar ja Ridala vallavanem Rein Hallik maja seinal Otto Tiefi valitsuse auks mälestustahvli.
23. septembril 2004 pidas Juhan Partsi valitsus hoones väljasõiduistungi. 2004. aasta lõpus eraldas valitsus palvemaja remondiks 221 000 krooni ja maja remonditi 2005. aastal.
18. septembril 2014 pidas Taavi Rõivase valitsus hoones väljasõiduistungi.
26. septembril 2019. pidas Jüri Ratase valitsus Põgari palvemajas väljasõiduistungi.
Palvemaja seinale on paigaldatud infotahvel.
Kärstna vald
Kärstna vald (saksa keeles Kerstenshof) oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866 –1939. Vallamaja asus Kärstna külas.
Valla alal asus Kärstna mõis ja Murikatsi mõis.
Keelikurohi
Keelikurohi (Carlina) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Eestis kasvab harilik keelikurohi (Carlina vulgaris) ja tema kolm alamliiki:
Keelikurohud on põhiliselt püsikud. Nende vars on lühike, aga lehed on koondunud lehekodarikku.
Mõnda keelikurohtu kasvatatakse ilutaimena.
Jaan Leppik
Jaan Leppik (ka Jaan Lepik või Jaan Leppik-Punabu, pseudonüüm Jaan Lehtlane; 21. märts 1861 Holstre vald – 5. juuli 1943 Holstre vald) oli eesti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.
Ta oli metsavahi poeg. Õppis Holstre Pulleritsu vallakoolis 1871–1873, Paistu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1879.
Temalt on ilmunud luulekogud "Salmikud" (1884), "Laululind" I–IV (1886, 1891, 1895, 1899), "Kastetilgad" (1889), "Wagad healed" (1896). Tema luuletusi ilmus ka ajalehtedes Postimees ja ajakirjas Linda. Villem Grünthal-Ridala on tema luule laadi kirjeldanud kui pehmet ja idüllilist.
Ta on maetud Paistu kalmistule.
Sally von Kügelgen
Sally von Kügelgen (2. märts 1860 Tartu – 16. oktoober 1928 Rooma) oli baltisaksa maalikunstnik.
Piotrków Trybunalski maakond
Piotrków Trybunalski maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Sally von Kügelgen
Tema isa oli maastikumaalija Konstantin von Kügelgen (1810–1880), kellele 1842–1856 kuulus Nõmme mõis Väike-Maarja kihelkonnas.
Subkultuur
Subkultuur on erilaadse käitumise ja tõekspidamistega inimeste grupp, mis eksisteerib suuremas kultuuris (dominantkultuuris).
Sally von Kügelgen
Kunstialaseid teadmisi sai Sally esmalt isa juhatusel, seejärel Julie Wilhelmine Hagen-Schwarzi juures. Ta täiendas end Peterburis Ivan Kramskoi juures ning vabakuulajana Peterburi Kunstide Akadeemias.
Harilik laanelill
Kirjeldus
Taime suhteliselt suured lehed paiknevad varre tipuosas männasena, nendest allpool võib varrel esineda väiksemaid lehti. Õieraod kasvavad välja ülemiste männaslehtede kaenlaist, enamasti 1...2 valget üksikõit. Laanelill paljuneb peamiselt maa-aluste võsundite abil.
Sally von Kügelgen
Elas 1890. aastast alates pidevalt Roomas, külastades aeg-ajalt kodumaad.
Subkultuur
Tihti sisaldab kultuur arvukalt subkultuure. Subkultuurid võivad põhineda ühisel eal, religioonil, etnilisel pärandil või tõekspidamistel. Ka elukutsed võivad olla subkultuuri kujunemise aluseks. Mõned subkultuurid arenevad ühisest hobist või huvist. Subkultuurid võivad olla lähedased dominantkultuurile või moodustada selles omaette maailma, kuid võivad ka dominantkultuurile vastanduda ning isegi sellega konfliktis olla. Tuntud on näiteks mitmesugused kurjategijate subkultuurid ja paljud ebaseadusliku tegevusega seotud subkultuurid.
Harilik laanelill
Kirjeldus
Taime varre kõrgus on 7...20 cm; õitseaeg juunist juulini.
Sally von Kügelgen
Sally von Kügelgen on loonud portreid ja kompositsioone, kasutades teiste meistrite maalidelt laenatud motiive.
Harilik laanelill
Kirjeldus
pisi|left|Harilik laanelill Eestis
Sally von Kügelgen
Ta on Pilistvere kiriku altarimaali autor. Tema valmistatud on ka Tallinna Kaarli kiriku altarifreskod, mis on Carl Timoleon von Neffi poolt Peterburi Iisaku katedraali jaoks tehtud kompositsioonide pealiskaudsed koopiad.
Harilik laanelill
Levila ja kasvukohad
Hariliku laanelille levila on tsirkumpolaarne; Eestis tavaline.
Subkultuur
Subkultuuris võivad peale väliste tunnuste (stiilielementide) esineda kõik võimalikud kultuurielemendid: oma eripärane keel, moraal, hierarhia, kunst, muusika, kombestik, traditsioonid, ajalugu, uskumused jne.
Harilik laanelill
Levila ja kasvukohad
Kasvukohana eelistab happelisemat pinnast, kasvades hästi näiteks rabastuvates metsades, nõmmedel.
Subkultuur
Teke
Subkultuuride tekkes on oma osa keskkonnal, tehnoloogial, sotsiaalsetel suhetel. Leidub uurijaid, kes peavad näiteks ealisi subkultuure urbaniseerumise tulemuseks. Suurte heterogeensete populatsioonide koondumine linnalistes piirkondades viib sugukondlike suhete lõdvenemiseni, kujuneb uus sotsiaalne struktuur ja normatiivne üksmeel. Dünaamilise populatsiooni tihedus viib lõpuks välja hälbiva käitumiseni ja anoomiani. Urbanistlikes tingimustes leidub rohkem hälbivaid gruppe kui traditsioonilistes ühiskondades. Suured linnad (näiteks Amsterdam, San Francisco või London) oma mitmekesise elanikkonnaga loovad mõnedes piirkondades atmosfääri subkultuuriliste põlvkondade tekkimiseks.
Subkultuuride tekkes on oma osa sisemistel tõukejõududel. Viimased võivad jääda teadvustamata. aga neid võidakse ka formuleerida. Näiteks Linus Torvalds loetleb häkkerite subkultuuri (kogukonda) koos pidavate motiividena elusäilitusmotiivi (survival tähenduses: toimetulek, elusuutlikkus, elutagamine), ühiselumotiivi (social life tähenduses: vajadus sotsiaalse ühekuuluvuse järele, arvutiasjandus kui viis kuuluda kogukonda) ja meelelahutusmotiivi (entertainment tähenduses: ergutatud energiseeriv mõttetegevus, arvuti ja võrk kui võimalus meeldivaks tegevuseks). Subkultuuri tekkeks ei piisa ühest tingimusest: alles tõukejõud üheskoos sünnitavad teatava eluviisi, sellele vastava käitumise ning tunnuslikud välised märgid.
Erisused
Ealine subkultuur. Kuulumine mõnda ealisse subkultuuri on tavaliselt seotud perioodiga, mis jääb lapsepõlve ja töölemineku või abiellumise vahele. Tihti on sellistel subkultuuridel üheks kultuuriliseks eneseväljenduseks stiil. Stiili kasutatakse kui sümbolit. Stiil hõlmab mitmeid elemente: imidž: milliseid lisandeid tarvitatakse (ehted, soengud jne); käitumisviis: mida ja kuidas kantakse; argoo: eriline sõnavara ja keelekasutus. Sellised subkultuurid kasutavad dominantkultuuri moodi ja esemeid uues kontekstis, andes neile oma tähenduse.
Etniline subkultuur. Etnilisi subkultuure moodustavad tavaliselt vähemusrahvused oma keele, kommete, traditsioonide jm-ga neid ümbritseva dominantkultuuri suhtes. Etnilised subkultuurid võivad samaaegselt olla ka religioossed subkultuurid.
Sae (Vinni)
Sae küla läbib Voore oja. 18. sajandi kaartide järgi on Voore ojal olnud vesiveski (Lider).
Poddębice maakond
Poddębice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Tõmmis (graafika)
Tõmmis (graafikas ka estamp) on trükivormiga paberile või muule materjalile tehtud jäljend. Trükinduses on tõmmis trükilao äratõmme, graafikas graafikaplaadi äratõmme.
Tõmmiseks võidakse nimetada ka paljundusmasinas tehtud koopiat.
Linda (skulptuur)
pisi|[[August Weizenbergi Linda monument. Pronks, graniit. 1920.]] "Linda" on Tallinnas Lindamäel asuv August Weizenbergi 1920. aastal valminud monument. See on muinsuskaitse all.
Monumendi pronksist figuraalne osa kujutab Eesti rahvuseeposest "Kalevipoeg" tuntud episoodi, kus Kalevi kalmule kivi tassiv leinav Linda on istunud kivile puhkama. Skulptuur on paigutatud kõrget kaljurüngast meenutavale tahulisele graniidist alussambale.
Ajalugu
Kunstnikul oli huvi eesti mütoloogia vastu ja ta soovis püstitada Tartusse Toomemäele Vanemuise kuju ja Tallinna Kalevipoja ema Linda kuju. Esimene, marmorisse raiutud "Linda" variant valmis 1880. aastal ja asub nüüd Eesti Kunstimuuseumis. 1920. aastal teostus skulptori soov – Kalevi hauale Toompea jalamile Rootsi kantsile püstitati Tallinnas A. Straussi valukojas pronksi valatud Linda kuju. Kuju aluseks toodi Soomest graniidirahn, mis sai paika 27. mail 1920. Monumendi järgi on nime saanud ka Linda park.
Küüditamisohvrite mälestamine
Kaks korda aastas, 1949. aasta märtsiküüditamise aastapäeval 25. märtsil ja 1941. aasta juuniküüditamise aastapäeval 14. juunil, toimub Linda kuju juures Eesti Memento Liidu korraldamisel küüditamisohvrite mälestamine. Mälestustseremoonial peetakse kõned ning asetatakse Linda monumendi jalamile pärjad ja süüdatakse küünlad Riigikogu, Vabariigi Valitsuse, Kaitseväe ja Kaitseliidu, Tallinna Linnavalitsuse, diplomaatilise korpuse ja kodanikuorganisatsioonide poolt. Tavapäraselt algab mälestustseremoonia kell 16, samal ajal helistatakse üle Eesti kirikukelli.
Esimest korda mälestati aasta varem toimunud küüditamist Linda kuju juures 14. juunil 1942.
Kiievi Borõspili lennujaam
Kiievi Borõspili rahvusvaheline lennujaam (ukraina: Міжнародний аеропорт "Бориспіль"; IATA: KBP, ICAO: UKBB) on rahvusvaheline lennujaam Borõspilis, 29 km Kiievist ida pool. See on Ukraina suurim lennujaam, mis teenindab suuremat osa Ukraina rahvusvahelistest lendudest.
Aastatel 1991–2015 teenindas liini Estonian Air, selle lennutegevuse peatamisest saati Nordica.
<!-- Borispili lennujaam on üks kolmest lennujaamadest, mis teenindavad Kiievis. Kiievi Žuljani lennujaam on reisijaga lennujaama asuvad lõuna osa Kiievis, lennujaam teenindab peamiselt riigisisestele lendudele. Gostomel lennujaam on kaubandus lennujaamas asuvad Loode-eeslinn Kiievis, enamasti kasutatud Antonov äriühing.
Borispili riigi rahvusvaheline lennujaam on osa Airports Council International.
Ajalugu
22. juunil 1959. aastal algas ministrite nõukogu Ukraina NSV tellitud loomine regulaarne tsiviillennuliikluse liiklust toonase sõjaväe lennuvälja lähedal Borispilis. 7. juulil 1959. aastal uue lennujaama (nimeline Kiievi-Tsentralnõi) sai oma esimese regulaarlend. See oli Aeroflot Tupolev Tu-104 marsruudil alates Moskvasse, mis vedas 100 reisijat ja umbes 3500 naela (1600 kg) lasti pardale. Esimene teenindatavate liinide oli Moskva-Kiiev-Moskva ja Leningradi-Kiiev-Leningrad.
Novembris 1960, esimene alaline õhu rühma koosnes Tu-104 ja Antonov An-10 tasapindades ülesandeks oli lennujaamas. Seni lennujaama oli kätte ainult õhusõidukitele, mis asus Moskvas ja teistes linnades ning Nõukogude Liidus. Uus reisijate terminalis Borispil lennujaam avati 1965. aastal. Hiljem samal aastal automaatne maandumissüsteem abi süsteem oli paigaldatud lennujaamas.
1963. aastal oli Ukraina territoriaalse haldusministri Tsiviillennunduse moodustanud oma Borispil alajaotisesse hõlmanud lennujaamas ja lennuteenustest grupis. Õhu grupis suurenes oluliselt 1960-1970.-ndal aastal. Alates 1974. aastast koosnes neljast laevastikest turbofan õhusõidukid (Tu-104, Tu-134, Tu-154 lennukid) ja kaks laevastikest turbopropelleriga õhusõidukid (Iljušin Il-18 lennukid).
Teel lõpliku aastakümnetel oli Külma sõja, et Nõukogude õhujõud säilitanud kohalolu lennujaama 1 VTAP (1. Sõjalise lennunduspiirkonna Transportation Regiment) lennutreeningu Iljušin Il-76 lasti düüsid.
1980. aastal Borispili lennujaam hakkas saava piiratud rahvusvaheliste lendude omi. Täiendav reisijateveo teenuseid ja tolli/piirivalve, olid sel eesmärgil loodud. Siiski, tavaline Nõukogude kodanikke ei lubatud kalduda välismaale Kiiev asemel piiratud sõita ainult Moskva lennujaamades. 1980. aasta lõpus Mihhail Saakašvili, kaasaegse Gruusia president, kätte tema ajateenija kõnealusel Nõukogude piirivalvur oli Borispilis eraldi rühm, mis oli piirikontrolli kontrolli lennujaama.
1993. aastal transpordi ministeeriumi äsja sõltumatu Ukraina ümber lennujaama juurde Borispil riigi rahvusvaheline lennujaamas ja lõi kohaliku alajaotisele Air Ukraina teenida seda. Lennujaama avati reisijate ja lennud. Arv õhu-ja reisijatevedu oli kasvanud pärast seda.
2000. aasta algusel Borispil sai Rummu lennujaama teenindavad mitte ainult sinna, vaid ka transiidiks lennud, et välisriigi lennuettevõtjad. Strateegia lennujaama areng oli rõhutades Rummu roll, kuna siseriikliku reisijateveo nõudluse kasv oli ebapiisav võrreldes võimaliku transiitliiklus.
2002. aastal lennujaamas oli sertifitseeritud all ISO 9001 kvaliteedijuhtimise süsteemi.
Angervarrelised
Angervarrelised (Asclepiadaceae) on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Kiievi Borõspili lennujaam
Ajalugu
See oli üks Ida-Euroopa suurimaid lennujaamu üle kuue miljoni reisija läbinud 2008. aastal. Lennujaama käepidemeid umbes 60% kõigi kaubanduslike lennuliikluse Ukrainas. -->
Angervarrelised
Uuemas süstemaatikas paigutatakse kogu angervarreliste sugukond koerakooluliste (Apocynaceae) sugukonda.
Kiievi Borõspili lennujaam
Struktuur
Lennujaamas on neli terminali: alt=Terminal D|tühi|pisi|Terminal D
Angervarrelised
Sugukonda kuulub umbes 350 perekonda ligikaudu 2800 liigiga. Enamik sugukonna esindajaid kasvab Lõuna-Aafrika troopilistes ja lähis-troopilistes piirkondades aga esindajaid on ka kõikjal mujal peale Antarktika. Kasvuvormilt on paljud liigid liaanid ja hõredakasvulised põõsad.
Puusepa (Võru)
Puusepa on küla Võru maakonna Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Južno-Sahhalinsk
Južno-Sahhalinsk (vene Южно-Сахалинск, jaapani 豊原 (Toyohara)) on linn Venemaal Sahhalini oblastis. Asub Sahhalini saare lõunaosas, Sussuja jõe kaldal. Geograafilised koordinaadid on 46° 57′ N, 142° 44′ E.
Asutatud 1842. aastal Vladimirovka külana.
Pärast Vene-Jaapani sõda kuulus koos Lõuna-Sahhaliniga 1905–1946 Jaapanile ja kandis nime Toyohara.
Elanike arv oli 2005. aastal 173 600, 2010. aastal 181 700 (rahvaloendus) ja 2012. aastal 186 267 (linnaringkonnas 193 235).
Kliima
Južno-Sahhalinskis valitseb parasvöötme mussoonkliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on 2,8 °С. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine temperatuur on –12,2 °С, kõige soojema kuu, augusti keskmine temperatuur on 17,3 °С. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum on 34,7 °С, mis registreeriti 1999. aasta augustis, õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –34,8 °С, mis registreeriti 2001. aasta veebruaris. Sademeid on keskmiselt 861 mm.
Välissuhted
Linnas asuvad Hokkaidō prefektuuri ja Alaska osariigi esindus. Asuvad järgmiste riikide peakonsulaadid:
Viktor Vassiljev
Vassiljev kuulus Koonderakonna juhatusse ning kõneles pärast partei lagunemist 2002. aastal plaanist luua sotsiaaldemokraatlik partei: "...üldjoontes soovime sellist sotsiaaldemokraatiat nagu Rootsis. Ja loomulikult tahan, et mul oleks selles parteis oma poliitiline positsioon. Riigikogusse tahan kindlasti."
Ta on Eesti Keskerakonna liige. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta 5582 häält ja pääses isikumandaadiga Tallinna Linnavolikokku. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta 4079 häält ja pääses isikumandaadiga Tallinna Linnavolikokku, kuid jätkas selle asemel tööd Riigikogus.
Ta oli telesaate "Prillitoos" koosseisuväline autor 1984–1996.
Vassiljev on Püha Peaingel Miikaeli Rüütliordu Eesti Suurprioraadi suurprior.
Seisukohavõtte
Viktor Vassiljev on paistnud korduvalt silma värvikate sõnavõttudega. Nii pälvis ta 2015. aasta algul laialdast kriitikat Riigikogu sotsiaalkomisjoni avalikul istungil "Üksikvanemate olukorrast ja vajadustest Eestis" esitatud arvamusavaldusega, mille kohaselt on naised, kelle laste isad elatisraha ei maksa, selles ise süüdi ja tuleks steriliseerida. (Pärast sõnavõtu meediasse jõudmist vabandas ta kohatu väljaütlemise pärast.)
2016. aasta kevadel Nõmme Raadios esinedes leidis Vassiljev, et koolivägivald on evolutsiooni seisukohalt õigustatud: "Ja laste agressiivsus täpselt samamoodi peegeldab seda, olgu ta siis tänaval, olgu ta koolikiusamine, see on samasugune positiivne nähtus põhimõtteliselt – ainult et keegi sai kannatada, keegi sai peksa. /---/ Kiviajal oleks ta lihtsalt mättasse löödud ja ta poleks järglasi saanud, aga kuna meil on teatud sotsiaalabi struktuurid, sotsiaalne võrgustik, meil on meditsiin, siis saavad hakkama ja jäävad ellu ka need, kes on absoluutselt saamatud, küündimatud, lollid ja samasugustega saavad nad järglasi." Samas intervjuus soovitas ta ka Euroopasse suunduvate pagulaste paadid koos põgenikega uputada. Ligikaudu samal ajal kirjeldas Vassiljev ajakirja Naised kaaneloos, kuidas ta lõõgastub, vaadates Ameerika märuleid, "kus pekstakse neegreid, nii et tatti, verd ja hambaid lendab". Lisaks ajakirjandusele ja poliitikutele nii konkureerivatest parteidest kui ka koduerakonnast kritiseeris Vassiljevi esinemisi sedakorda ka Lastekaitse Liit. Varem on Vassiljev samas raadiojaamas esinenud arvamusega, et Riigikogu hoonesse kui "riigi kõige pühamasse paika" ei tohiks lubada koeri, lapsi ja vanureid.
Viktor Vassiljev ise peab enda sõnavõtte humoorikaiks: "Oma pika keele pärast olen ma paljude inimestega raksu läinud. Aga lõbus on."
Isiklikku
Viktor Vassiljev on abielus. Tal on üks poeg esimesest ja kaks poega teisest abielust, samuti üks lapselaps.
Severus Alexander
Severus Alexander (Imperator Caesar Divi Antonini Magni Divi Septimii Severii Pii Marcus Aurelius Severus Alexander Augustus); sünninimi Marcus Bassianus Alexianus; 1. oktoober 209 – veebruar 235 oli Vana-Rooma keiser 14. märtsist 222 kuni surmani, seega valitses ta 13 aastat ning suri 26-aastaselt.
Väidetavalt juhtus Severus Alexandri sünnil üks intsident, mille järgi arvati, et tegemist on tulevase keisriga. Tema sündimise ajal olevat seinalt ala kukkunud keiser Traianuse pilt, mis oli paljudele tähendusrikas märk.
Ta oli oma eelkäija, keiser Elagabaluse sugulane ning sai troonile Elagabaluse ema ja vanaema poliitmängude tõttu, kes ei soovinud võimust loobuda ja asendasid seega ühe keisri teisega. Severus Aleksander üritas oma valitsemisajal senatiga hästi läbi saada ja valitseda marcus-aureliuslikus vaimus. Üldiselt on ta ajalukku läinud hea, malbe ja tagasihoidliku keisrina. Keisril tuli pidada palju kaitse sõdu barbarite vastu, kes ründasid riiki erinevatest külgedest. Väidetavalt müüs keiser maha kõik riigi ja oma isiklikud vääriskivid, sest pidas enda ehtimisest olulisemaks riigikassa täitmist.
Tema peamiseks hobiks oli tuvide kasvatus, millele tal kulus palju aega ja pühendumist. Severus Alexandril olevat olnud umbes 20 000 tuvi.
Teatud osa ajaloolasi arvab, et Severus Alexandri ajal kirjutati väga paljudele Rooma hoonetele järgmine lause: "Ära tee teisele seda, mida sa ei taha, et teine sulle teeks!"
Tema populaarsus vähenes aja jooksul ning 235. aastal tapeti ta sõdurite poolt. Keisri ihukaitse pretoriaanid valisid järgmiseks keisriks Maximinus Thraxi.
Tõmmis (leotis)
Tõmmis on eeterlikke õlisid või lõhnaineid sisaldav taimede või nende osade vesi- või piiritusleotis. Kasutatakse parfümeeria- ja farmaatsiatööstuses ning mõnede toiduainete valmistamisel.
Vaata ka
Drogenauszug Extract Ekstraktas エキス Wyciąg (farmacja) Экстракт Ekstrakti
Org
thumb|300px|Jõeorg [[Kaukasuses Gruusias]] Org on mitmesuguse suuruse ja enamasti pikliku kujuga negatiivne pinnavorm.
Termin "org" ei oma kindlat geomorfoloogilist definitsiooni. Orul ei ole ei suuruse alam- ega ka ülemmäära, ehkki on mõistetav, et saja ruutmeetri suurust karstilehtrit või miljonite ruutkilomeetrite suurust ookeanibasseini me oruks nimetada ei saa. Orgude süsteemi nimetatakse orustikuks.
Org on ala, mis on ümbritsetud kõrgemate aladega, ehkki mitte alati igast küljest, sest tihti voolab läbi oru jõgi või oja. Orgude teke ongi tavaliselt jõgede erosiooni tulemus. Peale jõgede võivad orge uuristada ka liustikud, peamiselt pikad alpi liustikud. Kolmas põhiline võimalus orgude tekkeks on läbi murrangute tekke. Sellised on näiteks riftiorud või muud väiksemad alangud.
Norra troonipärimisjärjekord
pisi|Norra kroonitud prints Haakon Magnus Norra troonipärimisjärjekord on nimekiri inimestest, kellel on õigus Norra kuningriigi troonile juhul, kui eelnev inimene peaks surema. Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprints Haakon, kes saab Norra kuningaks, kui praegune kuningas sureb.
Alates 1990. aastast, mil muudeti Norra konstitutsiooni, kehtib Norras võrdne ehk absoluutne primogenituur, mis tähendab, et vanim laps, sõltumata soost, on troonipärimisjärjekorras eelispositsioonil. Muudatus pole tagasiulatuv, mistõttu esimene inimene, kelle kohta see kehtib, on printsess Ingrid Alexandra. Konstitutsioonimuudatuse tõttu on tema eespool oma nooremast vennast, kuid tema isa Haakon on jätkuvalt nimekirjas oma vanemast õest, printsess Märtha Louisest eespool.
Norra konstitutsiooni järgi on alates 1990. aastast troonipärimisjärjekorras olemise õigus kuninga või kuninganna ametlikust seaduslikust abielust sündinud lastel, või nende järglastel nii, et (valitsevale monarhile) lähima liini vanemad lapsed on eelisseisus kaugemate ja nooremate ees.
Troonipärimisjärjekord 2007. aasta 1. augustil
1. kroonprints Haakon (s. 1973), kuningas Haraldi poeg 4. Printsess Märtha Louise (s. 1971), kuningas Haraldi tütar.
Sajandid
Sajandid
Praegu on 21. sajand. Eelmine sajand oli 20. sajand ja üle-eelmine oli 19. sajand.
Radomsko maakond
Radomsko maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Sajandid
Nendes artiklites on loetletud aastatuhandete ja sajandite sündmused. Artiklites üksikute sajandite kohta on kümnendite ja aastate nimekirjad.
Eriliste ajaloosündmuste kohta vaata ka Ajalugu.
Varasema aja kohta vaata kosmoloogiline ajaarvamine, geoloogiline ajaarvamine, evolutsiooniline  ajaarvamine, jääaeg, kiviaeg.
Iquique
Iquique on linn Tšiili põhjaosas, Tarapacá piirkonna keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul, Atacama kõrbest läänes. Geograafilised koordinaadid on 20°13′S, 70°10′W.
16. sajandil rajasid hispaania konkistadoorid linna, kuigi asustus on sel kohal olnud vähemalt 9000 aastat. 1835. aastal külastas linna Charles Darwin. Linn kuulus alguses Peruule, kuid 19. sajandi lõpus toimunud Salpeetrisõja käigus läks Tšiili valdusse.
Linn on oluliselt kannatanud mitmes maavärinas. Sealhulgas 1868, 1877, 2005 ja 2014.
2002. aastal elas seal 164 396 elanikku ning 2017. aastal 191 468 elanikku.
Seal asub üks kahest Tšiili vabasadamast.
Troinoi
Troinoi ja teiste piiritust sisaldavate parfümeeriatoodete müük ja tarbimine on põhjustanud endises Nõukogude Liidus ja praegusel Venemaal probleeme, sest neid tarvitatakse laialdaselt joomiseks (alkohoolse joobe saavutamiseks).
Troinoi on müügil ka Eestis. Et seda turustatakse parfümeeriatootena, on kontroll selle turustamise ja tarbimise üle võrreldes alkohoolsete jookidega väga leebe.
Õrn lemmalts
Õrn lemmalts (Impatiens noli-tangere) on lemmaltsaliste sugukonda lemmaltsa perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Õrna lemmaltsa levila hõlmab suure osa Euraasiast; Eestis hajusalt.
Koerakoolulised
Koerakoolulised (Apocynaceae) on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Õrn lemmalts
Kasvukohana eelistab niiskemaid alasid nagu jõgede kaldad ning niisked lehtmetsad.
Kirjeldus
Õrna lemmaltsa lehtede kuju varieerub munajatest elliptilisteni. Leheservi palistavad tömbid hambad. Õied on kollased, kannusjad, 3 cm pikad. Taime varre kõrgus on 30(40)...80 cm; õitseaeg juunist juulini (Ibidem).
Severus
pisi|[[Trieris vermitud Follis Severuse profiiliga]] Severus (ladina keeles Flavius Valerius Severus Augustus; sünniaeg teadmata – 16. september 307), tuntud ka kui Severus II, oli Vana-Rooma ohvitser ja hiljem keiser augustist 306 aprillini 307, mil ta astus tagasi. Tapeti Rooma lähedal Maxentiuse käsul.
Valitsemisaastad
Ta oli Vana-Rooma armee ohvitser, kelle Galerius määras ta Constantius I Chloruse abikeisriks (caesar) ning pärast viimase surma kaasvalitsejaks (augustus). Pärast usurpaator Maxentiuse võimuhaaramist Roomas 28. oktoobril 306 saatis Galerius Severuse Mediolanumist (tänapäeva Milano) Rooma seda maha suruma. Tema väed alustasid Rooma piiramist, kuid Maxentius suutis tema väed enda poole võita, mille tagajärjel põgenes Ravennasse. Maximianus suutis ta sealt Rooma lähedale kohtumisele meelitada. Vangistati Tres Tabernaes ning tapeti hiljem.
Mahasiddha
Mahasiddha on ...
Kanoniseeritud mahasiddhad
84 mahasiddhat on kanoniseeritud:
Acinta, Ajokipa, Ananga, Babhahi, Bhadrapa, Bhandepa, Bhiksana, Bhusuku, Caluki, Camaripa, Campaka, Caparipa, Catrapa, Caurangipa, Darika, Dhahuli, Dharmapa, Dharmapa, Dhokaripa, Dhombipa, Dombipa, Ghandhapa, Goraksa, Gorura, Indrabhuti, Jalandhari, Jayananda, Kalakala, Kalapa, Kamaripa, Kambala, Kanakala, Kandipa, Kanhapa, Kankana, Kankaripa, Kantali, Kapalapa, Karnaripa, Khadgapa, Kirava, Kokalipa, Kotali, Kucipa, Kukkuripa, Kumaripa, Laksminkara, Lilapa, Lucika, Luyipa, Mahipa, Manibhadra, Medhina, Mekala, Mekopa, Minapa, Nagabodhi, Nagarjuna, Nalina, Naropa, Niguna, Pacari, Panaha, Pankaja, Putali, Rahula, Sahara, Sakara, Samudra, Sarvabhaksa, Savaripa, Shalipa, Shantipa, Tandhapa, Tantipa, Tengipa, Thaganapa, Tilopa, Udheli, Vinapa, Virupa, Vyali, Yogipa.
Kanoniseeritud mahasiddhade arv 84 on üks  budismi pühadest arvudest. Näiteks andis Buddha enda elu jooksul edasi 84 000 õpetust rahvale.
Välislingid
ЛЬВЫ БУДДЫ жизнеописания восьмидесяти четырёх сиддхов
Ungari Nõukogude Vabariik
pisi|320px|[[Béla Kun, 1919. aasta Ungari revolutsiooni juht]]
Ungari Nõukogude Vabariik (ungari keeles Magyarországi Tanácsköztársaság või Magyarországi Szocialista Szövetséges Tanácsköztársaság; neist viimane oli põhiseaduse järgi riigi ametlik nimi 23. juunist kuni 1. augustini) oli lühiajaline sõltumatu kommunistlik riik, mis loodi Ungaris Esimese maailmasõja tagajärjel.
Tegemist oli Esimese Ungari Vabariigi järglasega ja riik püsis 1919. aasta 21. märtsist sama aasta 1. augustini. Riiki, mida ei tunnustanud ei Prantsusmaa, Suurbritannia ega Ameerika Ühendriigid, juhtis Béla Kun. Tegemist oli maailmas alles teise sotsialistliku riigiga pärast seda, kui Oktoobrirevolutsiooni järel said Venemaal võimule bolševikud. Ungari Nõukogude Vabariik osales sõjalistes konfliktides Rumeenia Kuningriigi, Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi ja tekkiva Tšehhoslovakkiaga. Riik kukkus kokku, kui Rumeenia väed Budapesti okupeerisid ja Ungari kuningriik seejärel taastati.