cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Põldeotsa
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Vahemerelise igihalja metsa ja põõsastiku vöönd
thumb thumb|Vahemerelised igihaljad metsad ja põõsastikud [[Iisraelis]] Vahemerelise igihalja metsa ja põõsastiku vöönd on põhja- ja lõunapoolkera lähistroopikas paiknev loodusvöönd lähistroopilise vahemerelise kliimaga piirkondades. Esineb Euroopa lõunaosas Pürenee, Apenniini ja Balkani poolsaarel, Aafrika põhja- ja lõunarannikul, Põhja-Ameerika läänerannikul (California osariigis), Lõuna-Ameerika läänerannikul (Tšiili keskosas) ning Austraalia edela- ja kagurannikul.
Saue vald (1991)
Saue vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonnas Tallinnast läänes ja edelas. Valla territoorium polnud kuigi kompaktne ja valla põhja- ja lõunapoolne osa olid teineteisest küllaltki kaugel (ulatus põhja-lõuna suunal 27 km) ja eraldatud ka valla sees enklaavina paikneva Saue linna maaga ("liivakella" kael kõigest 1,3 km lai, teine kitsus W-O suunal Keila jõe kohal oli vaid 4,5 km lai). Valla teine suurem vooluveekogu oli Vääna jõgi, suuri järvi vallas polnud (Vaharu järv vaid 9–10 ha).
Saue vald piirnes lisaks Saue linnale veel põhjaosas Harku vallaga, kirdes väga lühikesel lõigul Tallinna Nõmme linnaosa Laagri asumiga, idas Saku vallaga (Ääsmäe-Maidla piirkonna kirdepiiriks on Keila jõgi), kagus Raplamaa Kohila vallaga, edelas Kernu vallaga ning läänes Keila valla ja väga lühidalt ka Keila linnaga. Uuemäel oli kokkupuutepunkt ka Tallinna Haabersti linnaosaga (Paldiski maantee ja endise Vääna raudteetammi ristil).
Maastikuliselt jäi valla territoorium tervenisti Harju lavamaa lääneservale. Reljeefi poolest oli vald lainjas tasandik, mille madalamates lohkudes olid sood ja rabad. Lõunapoolne ala oli metsasem, põhjapoolne suuresti üles haritud. Looduskaitsealasid valla maadel ei olnud, küll aga mitmeid väärtuslikke elupaiku ja osa kaitstavast Saue mõisa pargist (jääb valdavalt linna maale nagu ka looduskaitsealune Saue tammik).
Saue vallavanem oli alates 2009. aastast Andres Laisk. Enne teda oli 1996. aastani vallavanem Villu Ingver ja perioodil 1996-2009 Mati Tartu.
2017. aastal liitusid Saue vald, Saue linn, Nissi vald ja Kernu vald omavalitsuste haldusreformi käigus Saue vallaks.
Teed
Saue valda läbis juba 1870. aastal liikluseks avatud raudtee, Saue jaam tegutses 1920. aastast. Esimene elektrirong jõudis Saue külanõukogu maile aga alles juulis 1958. Valla piires oli neli Elroni elektrirongide peatuskohta: vanad Saue ja Valingu ning uued Urda ja Padula. Suurim valla maid läbiv maantee oli Tallinna–Pärnu maantee (Via Baltica), millega Laagri alevikus ristus Keilasse ja Paldiskisse välja viiv Tallinna ringtee. Lõuna pool hargnes Tallinna–Pärnu maanteelt edelasse Ääsmäe–Haapsalu maantee. Teine suurem trass oli Tallinna–Paldiski maantee. Põhja–lõunasuunalised teed olid kehvema kvaliteediga kohalikud maanteed.
Rahvastik
Valla rahvastik paiknes põhiliselt territooriumi kirde- ja keskosas Tallinna ja Sauega vahetult piirnevatel maadel. Keskasulas Laagris elas üle poole elanikkonnast ja selle piirkonna arvelt toimus ka valla rahvaarvu kasv. Valla lõunaosas oli asustustihedus vaid 5–10 in/ km².
Alevik
Laagri
Külad
Saue vallas oli 17 küla: Aila, Alliku, Hüüru, Jõgisoo, Kiia, Koidu, Koppelmaa, Maidla, Pällu, Pärinurme, Püha, Tagametsa, Tuula, Valingu, Vanamõisa, Vatsla ja Ääsmäe.
Eesti Noorsooteater
Ajaloolises Tallinna vanalinnas paiknev teater on osa ainulaadsest nukuteatrikunsti keskusest, mille juurde kuulub 2010. aastal avatud tegevuslik nukuteatrikunsti muuseum ning alates 2006. aastast toimuv rahvusvaheline visuaalteatrifestival Nuq Treff. 2016. aastal avati kolmest hoonest koosnevas nukuteatrikeskuses uus teatrisaal, 400-kohaline Ferdinandi saal.
Eesti Noorsooteatri repertuaari kuuluvad igas vanuses publikule suunatud nuku- ja visuaalteatrilavastused ning sõnalavastused. Nüüdisaegseid visuaalteatrivõtteid kaasavate lavastuste kõrval on repertuaaris ka traditsioonilisi nukulavastusi. Palju pööratakse lavastuste loomisel tähelepanu visuaalsele poolele, mille võivad moodustada elemendid eri teatri- ja kunstiliikidest (liikumine, nuku- ja objektiteater, multimeedia kasutamine, muusika, kujutavad kunstid jm).
Eesti Noorsooteatri truppi kuulub 19 näitlejat, kollektiivis on ligi 100 töötajat.
Ajalugu
ENSV Riiklik Nukuteater asutati 1. jaanuaril 1952 Eesti NSV Kunstide Valitsuse käskkirjaga nr 449. Teatri esialgse tuumiku moodustas Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri ja hiljem ka Eesti Draamateatri juurde loodud nukutrupp. Teatri esimene etendus mängiti 2. jaanuaril 1952. aasta hommikul. Selleks oli Samuil Maršaki “Tare-tareke”. Iseseisva nukuteatri esimene uuslavastus oli Sergei Mihhalkovi nukunäidend ”Ninatark jänku”, mida mängiti esimest korda 23. märtsil 1952.
Juba algusest peale vaevas teatrit ruumiprobleem, mis kestis ligi neli aastakümmet. Algusaastatel elas teater ratastel, andes pidevalt etendusi üle kogu Eesti. Teatrisaali küsimus lahendati 1954. aasta kevadsuvel, kui teatrile eraldati ruumid Lai tn 1 hoones, millest suurem osa jäi endiselt ALMAVÜ (Armee Lennu- ja Mereväe Abistamise Vabatahtlik Ühingu) valdusse. Terve Lai tn 1 hoone sai teater enda käsutusse alles 1990. aastal. Esimene etendus Lai 1 hoones oli Enn Toona “Punamütsike” 30. jaanuaril 1955.
pisi|püsti|Ferdinand Veike reljeef teatrimaja seinal
Teatri esimene peanäitejuht kuni 1981. aastani oli Ferdinand Veike. 1962. aastal esietendus Uno Leiese “Buratino lendab kuule”. Ferdinand Veike nukust Buratinost sai aastakümneteks nukuteatri sümbolkuju. Loodi õppestuudio, 1966. aastal lõpetas esimene lend, nende hulgas Maie ja Hendrik Toompere.
1963. aastal tuli teatrisse tööle Leningradi Teatriinstituudi nukunäitlejana lõpetanud Rein Agur. 1960. aastate lõpus kujunes temast paralleelselt Eesti teatriuuendusega ka nukuteatri põhjalik uuendaja. Veike traditsiooniliste sirmilavastustega samal ajal tekkis lavastaja Aguri ümber tuumik uuendusmeelsetest noortest, kes leidsid enda jaoks avatud mängulaadi. Nukuteatris algas uus ajajärk. Nuku kõrval ilmus lavale ka näitleja, hakati kasutama osalist ja täielikku avatud mängu, nn täna-mängime-printsiipi jne. Rein Agurist sai 1981. aastal teatri peanäitejuht. Pidevalt katsetava teatri repertuaari ilmusid Shakespeare'i, Tuglase ja Eesti rahvaluule töötlused, lavastusi hakati mängima ka täiskasvanutele.
1993. aastal nukuteatri kunstilise juhina alustanud Eero Spriit püüdis teatris ühendada draama- ja nukuteatri elementi. 1999. aasta tõi teatrisse Evald Hermaküla, kes jätkas valitud teed ja tahtis nukuteatrisse luua paralleelselt draama- ja nukutrupi ning alustada Tallinna Riikliku Konservatooriumi kõrgemas lavakunstikoolis nukunäitlejate koolitamist.
2000. aastal asusid nukuteatrit juhtima Andres Dvinjaninov ja direktor Meelis Pai. Eesmärgiks seati kvaliteetne laste- ja noorteteater, mis hõlmaks nii nuku- kui ka draamalavastusi. Uuenes loominguline ja administratiivne kollektiiv, avati renoveeritud teatrimaja.
2006. aastal avati ka suur mängupaik – teatri siseõu kaeti katusega ning tekkis kuni 700 inimest mahutav saal. Saali avalavastus oli menukas noortemuusikal "Romeo ja Julia". Õuelaval mängiti viimaseid kordi 2012. aastal. 2015. aasta juunis algas seal ehitus ning õuelava asemele kerkis juurdeehitis.
Uuenenud ja pea 1400 ruutmeetrit lisapinda saanud nukuteatrikompleks avati 13. novembril 2016. Uue kompleksi süda asub juurdeehitises, kus on Ferdinandi saal – klassikaline teatrisaal 422 kohaga. Juurdeehitis ühendas muuseumimaja (Nunne 8) ja teatrimaja (Lai 1), tõi juurde tööruume kollektiivile ning publikuala ja muuseumiruume külastajatele.
Teater on Rahvusvahelise Nukuteatrite Liidu UNIMA ning Põhja- ja Ida-Euroopa Nukukunstide Keskuse NEECPA asutajaliige.
Nukuteatrimuuseum
2010. aastal avati teatrimaja kõrvalhoones üks väheseid nukukunstimuuseume maailmas. Muuseumi eesmärk on näituste, haridusprogrammide ja isetegemisega tutvustada külastajatele nukuteatrikunsti. Püsinäitus "Nukuteatri loomise lugu" avati 13. novembril 2016 koos uuendatud teatrikompleksiga. Muuseum algab nelja põhielemendi tutvustamisega teatraalsel moel ning kulgeb läbi kolme korruse, kus kõigil on võimalus tutvuda viie nukuliigi ja paljude teatriametitega. Igal nukuliigil on oma ruum ja lava, kus saab ise nukkude elluäratamise peent kunsti järele proovida.
Sten-Hans Vihmar
thumb|Sten-Hans Vihmar (2011) Sten-Hans Vihmar (sündinud 6. oktoobril 1987 Sauel) on eesti ühiskonnategelane ja kaitseliitlane.
Ühiskondlik-poliitiline tegevus
Sten-Hans Vihmar kuulus aastatel 2005–2006 Isamaaliitu ja 2006–2011 Isamaa ja Res Publica Liitu. Ta osales IRL-i haridus-, põllumajandus- ja kaitsepoliitika väljatöötamisel. 22. mail 2007 valiti ta täishäältega IRL-i noorteühenduse esimeheks. 2010. aasta hiliskevadel astus ta IRL-i noorteühenduse esimehe kohalt omal soovil tagasi ja lahkus erakonnast.
thumb|Sten-Hans Vihmar Tõnismäel pronkssõduri ees meelt avaldamas (2006)
2006. aastal tegutses Vihmar poliitilise survegrupi Alati Ustav eestvedajana. Poliitiline survegrupp Alati Ustav moodustus 2006. aasta mai lõpus inimestest, kes osalesid Sten-Hans Vihmari ja Siim Abroi korraldatud pronkssõdurivastasel piknikul. Selle üldisem eesmärk oli koondada erinevaid poliitilisi jõude koostööle, et pronkssõdur Tõnismäelt eemaldada. Vihmari algatusel koguti pärast pronksiöid allkirju Tallinna linnapea Edgar Savisaare vastu. Selle põhjuseks olid Savisaare sõnavõtud pronksiööde ajal, mis Vihmari hinnangul üritasid lõhestada Eesti ühiskonda. 29. aprillist 9. maini 2007 internetis toimunud allkirjade kogumise kampaania käigus saadi 98 200 toetusavaldust.
2011-2012 oli ta Eesti Rahvusliku Liikumise juhatuse liige.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ühena nn ühinenud üksikkandidaatidest Tartu linnas.
2014. aastal oli ta üks MTÜ Vaba Ukraina algatajatest.
2018. aasta veebruarist oktoobrini oli Vihmar Vabaerakonna liige. Tegeles Vabauudiste meedianõunikuna erakonna uudistekanali väljatöötamises.
thumb|Sten-Hans Vihmar (2014)
Septembris 2021 asutas Tartus koos Indrek Särjega MTÜ Konservatiivide Klubi.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta parteituna Tartu linnas Keskerakonna nimekirjas.
Ta on rahvuskonservatiivse arvamusportaali Konservatiiv.ee toimetaja.
Juuli keskmine õhutemperatuur
Juuli keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel.
Juuli jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.
Juuli on kõige soojem kuu suuremas osas põhjapoolkera maismaast, sealhulgas ka Eestis.
Tabel
Tabelis on toodud juuli keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades.
Tali-Ihantala lahing
Väed
Soome Saksamaa
19. september
19. september on Gregoriuse kalendri 262. (liigaastal 263.) päev. Juliuse kalendri järgi 6. september (1901–2099).
Hispaania keel
Hispaania keel arenes vulgaarladina keelest Ibeeria poolsaarelt pärast Lääne-Rooma impeeriumi kokkuvarisemist viiendal sajandil. Vanimad hispaania keele mõjudega ladinakeelsed tekstid on leitud 9. sajandil Ibeeria poolsaare põhja poolt. 16. sajandi alguses jõudis hispaania keel Hispaania impeeriumi kolooniatesse, eelkõige Ameerikasse, aga ka Aafrikasse, Okeaaniasse ja Filipiinidele.
Umbes 75% tänapäevasest hispaania sõnavarast on pärit ladina keelest. Samuti on mõjusid antiiksest Kreekast. Teine suurim mõjutaja on olnud araabia keel Al-Ándalusi (711–1492) aegadest. Araabia keelest pärineb umbkaudu 8% sõnavarast.
Hispaania keel on üks kuuest ÜRO ja üks kahekümne neljast Euroopa Liidu ametlikust keelest.
Hispaania keele ajalugu
Hispaania keel kuulub indoeuroopa keelte hulka, millest kõige varasemat rekonstrueeritud keelt räägiti umbes 5000 aastat tagasi Musta mere ääres. See levis järk-järgult kaugemale ning keele eri variante hakati kasutama suurtel maa-aladel: peaaegu kogu Euroopas, Indias ning nendevahelistel aladel. Migratsiooni tulemusena kaotasid keeled omavahel kontakti ning eraldusid üksteisest. Olenemata sellest on keelte grammatiline ja osalt ka sõnavaraline ühisjoonänapäevani säilinud.
Üheks suuremaks indoeuroopa keelte rühmaks olid itali keeled, mille alla kuulub ka ladina keel. Ajapikku jõudis ladina keel ka väljapoole Itaaliat. Ladina keel hakkas eristuma suure levikuala tõttu ning nii tekkis romaani keelerühm, mille hulka kuulusid esialgu ka hispaania ja katalaani keel. Hiljem hakkas eralduma üha rohkem keelesüsteeme, mis keskajal tänu rahvuste eristumisele ja riigi territoriaalsele jagunemisele said üheks rahvuslikuks sümboliks.
Ladina keele juurdumine Hispaania aladel oli erinev. Need piirkonnad, mis olid seotud Roomaga, arenesid kiiremini ning olid ladina keelele vastuvõtlikumad (eriti oluline oli ladina keel kaubanduses). Teised, kaugemad piirkonnad latiniseeriti hiljem (nt Burgos, mida peetakse hispaania keele sünnipaigaks). Põhjapoolsemad alad, nagu näiteks Kastiilia, jäid Rooma impeeriumi mõjualast välja ja nende keelde tõi muudatusi läänegootide võim. Seetõttu oli nende keel tol perioodil veidi normiväline. Rooma impeeriumi langemisega kadus ka ladina keele prestiiž, mistõttu hakkasid mitmed piirkonnad kohalikku ladina keelt mugavdama.
Hispaania keel on arenenud, võttes üle uuendusi teistelt rahvusrühmadelt. Kõige suurema panuse hispaania keelele on andnud araablased, kes valitsesid Hispaania aladel 8.–15. sajandil. Rekonkista ehk taasvallutuse ajal hakkasid inimesed lõunasse vallutatud aladele tagasi liikuma, tuues endaga kaasa kastiilia keele, mis ajapikku asendas rivaali araabia keele. Järgnevatel aastatel tekkisid veel erinevad keelenormid Sevillas ja Toledos.
15.–16. sajandi maadeavastusperioodil levis hispaania keel ka üle mere Ameerikasse, Kanaaridele, Balkanile ja Filipiinidele. 16. sajandil hakati Hispaanias kõneldavat baski keelt kasutama kirjanduslikel eesmärkidel.
Hispaania keele kirjapilt
Hispaania keel kasutab ladina tähestikku ning näeb välja järgnev:
A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, Ñ, O, P, Q, R, S, T, U, V, W, X, Y, Z. (Ch, Ll).
Lisaks tavapärastele kasutatakse pööratud küsi- ja hüüumärke ¿ ja ¡. Samuti on hispaania keeles kasutusel akuutne hääldusmärk vokaalide peal: á, é, í, ó, ú. See märgib rõhulist silpi, lisaks kasutatakse seda üksiksilbiliste homofooniliste (sama häälduse, kuid erineva tähendusega) sõnade eristamiseks – si ("kui") ja sí ("jah"). Ainsad diakriitilised märgid on täht ⟨ñ⟩, mida peetakse erinevaks tähest ⟨n⟩ ning mõnikord ⟨u⟩ peal kasutatav treema, näiteks sõnas bilingüe (eesti k "kakskeelne").
Hispaania keele grammatika
Nimi- ja omadussõna süsteemidel on kaks sugu ja kaks arvu. On olemas ka artikleid, eessõnu ja määrsõnu, millel on ainsuse kesksugu. Hispaania keeles on umbes viiskümmend pööratud verbivormi. Verbi pööramise põhimõtted on järgmised: Samuti kasutatakse erinevaid verbivorme, mis väljendavad formaalsust ja mitteformaalsust. Hispaania keele süntaks on eesti keelele vastupidine – täiendsõna asetatakse tavaliselt pärast nimisõna (näiteks gato grande "suur kass", gato tähendab kassi ja grande suurt). Hispaania keel on klassifitseeritud kui subjekt-verb-objekt keel; kuigi nagu enamikus romaani keeltes, on sõnade järjekord varieeruv ja sõltub pigem lausest endast kui süntaksist. Hispaania keel võimaldab ära jätta subjekti määravad asesõnad, sest neid näitab pöördelõpp.
Hispaania keele fonoloogia
Hispaania keele hääldus on foneemiline ehk häälduspärane – loetakse, nagu on kirjas, kuid nelja erandiga. Neli peamist fonoloogilist jaotust toetuvad (1) foneemile /θ/ (teeta), (2) /s/-le silbi lõpus ja selle helimuutusele, mille käigus suulise konsonandi häälduskoht liigub häälekõrisse, (3) (s)-i hääldusele ja (4) foneemile /ʎ/ (mis muutus y-ks).
Astuuria dialekt
Geograafiliselt eristatakse kolme dialekti – lääne-, kesk- ja idakeelt, mille nimetus sõltub sellest, kus seda räägitakse. Sünonüümid Astuuriaga on järgmised: bable, asturiano y leonés. Seda mõju ei leia ainult Hispaanias, vaid ka Miranda do Douros, Portugalis, kus see on ametlikult tunnustatud. Mõned astuuria keele fonoloogilised omadused (võrdlus kastiilia keelega):
Aragoni dialekt
Aragoni dialekti on räägitud Aragonose Püreneede piirkondades. Mõned fonoloogilised tunnused, mis kinnitavad ladina päritolu, on järgmised:
Kastiilia dialekt
Peamine tunnus, mis eristab kastiilia dialekti, on kalduvus muuta kaashäälikute gruppe, näiteks /kt/ (/θt/); aθto/ (/akto/). Häälikut ⟨d⟩ hääldatakse pehmelt, mis on tingitud Kastiilia elanike kõnemaneerist: /madriθ/ (Madrid); /deθiθ/ (decid).
Hispaania (kastiilia) kirjakeel põhineb Kastiilia murdel. See on üldiselt arusaadav kõikidele hispaania keele kõnelejatele.
Andaluusia dialekt
Andaluusia dialektile iseloomulikud tunnused:
Nende tegurite tõttu on andaluusia dialekti kõla teiste dialektidega võrreldes palju pehmem ja voolavam.
Extremadura dialekt
Jagatakse foneetilisi tunnuseid, mida varem näidati ⟨x⟩-i hääldamise kaudu või toetuti ladina ⟨f⟩-le (mida hääldamisel ei kasutata). Extremadura dialekt on vastupidine aragoni dialektile, mis säilitab hääliku ⟨d⟩. Lisaks võib Extremaduras kohata seseo-nähtust.
Murcia dialekt
Murcias, nagu ka Extremaduras, jagatakse eespool nimetatud foneetilisi tunnuseid (näiteks hääliku ⟨x⟩ kasutamine). Lisaks esineb Murcias intervokaalse ⟨d⟩ kadumine (Granada -> Graná ), yeísmo ning seseo (piirkonna lõunaosas).
Kanaari saarte dialekt
Kanaari saarte dialekt erineb teistest hääletu postalveolaarse afrikaadi [t̠ʃ] häälduse poolest, mis kõlab nagu [t̠ʝ]. Selge näide on sõna muchacho (poiss), mida hääldatakse [mu't̠ɨat̠ʝo] või [muyayo]. Samuti eksisteerivad Kanaari saartel seseo ja yeísmo.
Gibraltari dialekt
Gibraltaril levinud llanito dialekt on kombinatsioon Andaluusia hispaania keelest ja Briti inglise keelest. Gibraltari ja Briti ülemereterritooriumide olemasolu tõttu on tagajärjeks omapärane keelekombinatsioon.
Hispaania keel Eestis
Eestis on võimalik hispaania filoloogiat õppida bakalaureuseõppes peaerialana Tallinna ülikoolis ja Tartu ülikoolis. Lisaks on Tallinnas kaks keeltekooli, mis on spetsialiseerunud ainult hispaania keelele – Hispaania Maja ja Centro Picasso. Hispaania keel on ka paljude keeltekoolide õppekavas.
Bistrița
Bistrița on linn Rumeenias Transilvaanias, Bistrița-Năsăudi maakonna keskus.
Missa solemnis
Missa solemnis tähendab ladina keeles "püha missat" ja seda on kasutatud missat esitavate muusikateoste nimetusena. Kui sellenimelisele teosele viidatakse ilma helilooja nimeta, mõeldakse tavaliselt Ludwig van Beethoveni teost.
Naiste olümpiamängud
Naiste olümpiamängude nime all toimusid Pariisis 20. augustil 1922 esimesed naiste maailmamängud.
Kuulitõuge
''Tõugati kahe käega 8-naelast (3,63 kg) kuuli
Odavise
''Visati kahe käega
Missa solemnis (Beethoven)
"Missa solemnis" D-duur op. 123 on Ludwig van Beethoveni aastatel 1819–1823 kirjutatud missa. Teose esmaettekanne oli 7. aprillil 1824 Peterburis.
Bistrița jõgi
Bistrița on nelja Rumeenia jõe nimi:
Magistraat
Magistraat oli kõrge riigiametnik Rooma riigis ja hiljem mõnel pool mujal.
Magistrát
Eistvere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Imavere valda.
Magdalena Forsberg
thumb|Magdalena Forsberg 2006. aasta MM-il Maria Magdalena Forsberg (sünnilt Wallin, sündinud 25. juulil 1967 Örnsköldsvikis) on Rootsi endine murdmaa- ja laskesuusataja.
Forsberg võitis maailma karikavõistluste üldkarika kuus korda järjest aastatel 1997–2002 ja võitis karjääri jooksul 42 MK-etappi. Maailmameistriks tuli ta kuus korda, sai korra teise koha ja võitis viis pronksmedalit. 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys sai ta kaks pronksmedalit.
Ta on abielus endise laskesuusataja Henrik Forsbergiga.
Türgi angoora
pisi| Türgi angoora (ka angoora kass) on kodukassi tõug, mis pärineb Türgist ja on arvatavasti suguluses pärsia kassiga. Angoora kass on peene kondiga ja siidja poolpika karvaga, enamasti valget värvi.
Sekretär
Sekretäritöö seisneb kogu asjaajamise ja kontorikorralduse tõrgeteta laabumise korraldamises, et juhid ja spetsialistid võiksid tegeleda oma põhitööga. Sekretär on ühenduslüli kontori ja välismaailma vahel.
1090. aastad
1090. aastad
1090. aastad on aastad 1090–1099 pKr.
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Kümnendid: 1040. aastad 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad - 1090. aastad - 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad
Aastad: 1090 1091 1092 1093 1094 1095 1096 1097 1098 1099
Šairi hobune
Šairi hobune on pärit Inglismaalt. Seda tõugu arvestatakse tagasi nende hobusteni, mis William Vallutaja 1066 Inglismaale tõi.
Šairi hobune on maailma suurim hobune turjakõrgusega 198 cm ja massiga 1 tonn. Nad on enamasti mustjaskõrvid ja kõrvid, nende otsmikul on valge lai lauk. Tihedakarvalistel jalgadel on sokid ja sukad.
Kõige suurem šairi hobune oli Sampson, kelle turjakõrgus nelja-aastaselt 1846 oli 216 cm ja mass poolteist tonni. Sel aastal nimetati ta ümber Mammothiks. Guinnessi rekordite raamatusse pääses šairi hobune Goliath, kelle turjakõrgus oli 198 cm. Goliath suri 2001. aastal.
Šairi hobuseid kasutatakse tõuaretuses, et järglased suuremad tuleksid.
Port Moresby
Port Moresby (tok-pisini keeles Pot Mosbi või Mosbi) on Paapua Uus-Guinea pealinn. Linn moodustab ühtaegu omaette 1. järgu haldusüksuse (ringkond).
Port Moresby asub Uus-Guinea saare kagurannikul Paapua lahe ääres.
Linna asukoht oli juba enne eurooplaste saabumist tähtis kauplemiskoht.
20. veebruaril 1873 heiskas kapten John Moresby selles asulas Suurbritannia lipu ja kuulutas selle paiga Suurbritannia osaks. Ta nimetas selle oma isa, admirali Fairfax Moresby järgi.
Eurooplaste tegelik kolonisatsioon algas kümmekond aastat hiljem. Asulast sai Briti Uus-Guinea pealinn. 1906 läks Briti Uus-Guinea Austraalia haldusse, 1918 lisandus sellele endine Saksa Uus-Guinea. Esimene lihapood ja esimene vürtspood avati 1909. Elekter saabus linna 1925 ja kanalisatsioon 1941. 1975. aastal sai ta iseseisvunud riigi pealinnaks.
Port Moresby on üks kõige kiiremini kasvavaid linnu Australaasias. Aastas suureneb linna elanike arv kuni 4%. Näiteks 1980 oli linnas 120 tuhat ja 1990. aastal 195 tuhat elanikku.
Port Moresby sõpruslinnad on Jayapura (Indoneesia), Jinan (Hiina, alates 1988) ja Townsville (Austraalia, alates 1983).
Linnas on väga kõrge kuritegevuse tase. Ajakiri Economist nimetas Port Moresby 2004 maailma kõige halvema elukvaliteediga pealinnaks. Linnas toimub väga palju vägistamisi, rööve ja mõrvu. Suurt osa linnast kontrollivad kuritegelikud jõugud. Töötus jääb 60% ja 90% vahele ning mõrvu toimub 3 korda sagedamini kui Moskvas ja 23 korda sagedamini kui Londonis.
Port Moresby on sageli kaetud suitsulooriga. Seda tekitavad arvukad järelevalveta jäetud lõkked teede ääres ja jäätmaadel, mis vahel tulekahjudeks muutuvad. Tuletõrje nendega üldiselt ei tegele, kui just olulised hooned tuleohtu ei satu.
Kliima
Port Moresbys on lähisekvatoriaalne kliima. Aasta läbi on ühtlaselt palav, kuid eksisteerivad kuiv ja märg aastaaeg.
Kõige kõrgem õhutemperatuur, 37 °C, on mõõdetud jaanuaris, kuid igas kuus on mõõdetud sooja üle 30 °C. Kõige madalam temperatuur on 18 °C, mis on mõõdetud aprillis ja juunis.
Aastane keskmine sademete hulk on 1012 mm. Kõige sademeterohkemad kuud on veebruar (198 mm) ja jaanuar (178 mm). Kõige sademetevaesemad kuud on august (18 mm) ja september (25 mm).
Välislingid
🇵🇬
Taani kuninglik perekond
thumb| thumb|[[Taani kroonprints Frederik]]
Taani kuninglikku perekonda kuulub Taani monarh ja tema pereliikmed. Kõik Taani kuningliku perekonnaliikmed omavad kas tiitlit Taani prints või Taani printsess. Kuningannat nimetatakse tema Majesteet, tema ja troonipärija lapsi Tema Kuninglik Kõrgus ja teisi perekonna liikmeid Tema Kõrgus. Nad kuuluvad Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi dünastiasse, kust pärineb ka praegune Norra kuninglik perekond.
Laiendatud kuningliku perekonna liikmed
Laiendatud kuninglikku perekonda kuuluvad pereliikmed, kes ei oma kuninglikku tiitlit, kuid on kuninganna Margrethe II-ga lähedalt suguluses: printsess Benedikte abikaasa, nende lapsed ja laste abikaasad. Kuna printsess Benedikte on abielus Sayn-Wittgenstein-Berleburgi printsiga, kannavad ta lapsed tiitlit Sayn-Wittgenstein-Berleburgi prints või printsess. Samuti kuuluvad perekonda printsess Benedikte lapselapsed.
Kreeka kuninglik perekond, Hispaania kuninganna Sofía ja Suurbritannia prints Philip
Kreeka kuningapere liikmed kannavad lisaks tiitlit Taani prints või printsess, kuna Kreeka kuningas George I sündis Taani printsina. Siia kuulub Kreeka kuningapaar Konstantínos II ja Anne-Marie, kes on kuningapaar ainult nime poolest, ning nende lapsed ja lapselapsed.
Lisaks võib pereliikmeteks lugeda ka Hispaania kuningannat Sofíat ja Suurbritannia printsi Philipit, kes sündisid vastavalt tiitlitega Kreeka ja Taani printsess ning prints.
Norra kuninglik perekond
Norra kuningapere liikmed on Taani kuningaperega suguluses Haakon VII kaudu, kes sündis Taani printsina.
Seewald
Seewald on mitmetähenduslik sõna:
Falabella hobune
pisi Falabella on Lõuna-Ameerikas aretatud väiksekasvuline hobusetõug.
Falabella turjakõrgus on 63–86 cm ja kaal keskmiselt 70-80 kg. Neid peetakse peamiselt lemmikloomadena või näituste jaoks.
Põhja suusaalad 1972. aasta taliolümpiamängudel
right|200px|Olümpiasümbol Põhja suusaalade 1972. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Jaapanis Sapporos kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4x10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km ja 3x5 km teatesõit, kahevõistlus, suusahüpetes normaalmägi ja suur mägi. Võistlused olid ühtlasi 1972. aasta maailmameistrivõistlused.
15 km
Kuupäev: 7. veebruar <br style="clear:both" />
30 km
Kuupäev: 4. veebruar <br style="clear:both" />
50 km
Kuupäev: 10. veebruar <br style="clear:both" />
4×10 km teatesõit
Kuupäev: 13. veebruar <br style="clear:both" />
5 km
Kuupäev: 9. veebruar <br style="clear:both" />
10 km
Kuupäev: 6. veebruar <br style="clear:both" />
3x5 km teatesõit
Kuupäev: 12. veebruar <br style="clear:both" />
Normaalmägi + 15 km
Kuupäev: 4. .5. veebruar <br style="clear:both" />
Normaalmägi
Kuupäev: 6. veebruar <br style="clear:both" />
Suur mägi
Kuupäev: 11. veebruar <br style="clear:both" />
641
641. aasta
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Aastakümned: 590. aastad 600. aastad 610. aastad 620. aastad 630. aastad - 640. aastad - 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad
Aastad: 638 637 638 639 640 - 641 - 642 643 644 645 646
Bastian Schweinsteiger
Klubikarjäär
23. sünnipäevaks oli ta Saksamaad esindanud juba 41 kohtumises, mis oli Saksamaa rekord. Hiljem ületas selle Lukas Podolski, kes 23. sünnipäevaks oli pidanud 44 koondisemängu.
Ta mängis 2010. aastal Meistrite Liiga finaalis, kus Bayern kaotas Milano Internazionalele. 2013. aastal võitis ta Bayerni koosseisus Meistrite Liiga, kui finaalis alistati Dortmundi Borussia.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Manchester Unitedis.
Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Major League Socceri klubi Chicago Fire.
Koondisekarjäär
Schweinsteigeri esimene mäng Saksamaa jalgpallikoondises oli 6. juunil 2004, kui sakslased kaotasid Kaiserslauternis Ungari jalgpallikoondisele 0:2. Oma esimesed väravad koondises lõi ta 8. juunil 2005 Kaiserslauternis sõpruskohtumises Venemaa jalgpallikoondisega. Mäng lõppes 2:2.
Schweinsteiger osales 2004. aasta EM-il kõigis kolmes Saksamaa mängus. Avamängus Hollandi jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 68. minutil seisul 1:0, kuid mäng lõppes 1:1 viigiga. Teises mängus Läti jalgpallikoondise vastu mängis ta teise poolaja ja väravad jäid ses kohtumises löömata. Kolmandas kohtumises Tšehhi jalgpallikoondise vastu mängis ta esimesed 86 minutit, Saksamaa kaotas 1:2, jäi alagrupis kolmandaks ja langes välja.
Saksamaa kutsuti 2005. aasta konföderatsiooni karikavõistlustele ja Schweinsteiger osales kõigis Saksamaa alagrupimängudes. Avamängus Austraalia jalgpallikoondisega mängis ta esimesed 83 minutit ja lahkus seisul 3:2. Saksamaa võitis 4:2. Teises mängus Tuneesia jalgpallikoondise vastu, mille Saksamaa võitis 3:0, osales ta kogu kohtumise ja lõi 80. minutil Saksamaa keskmise värava. Viimases alagrupimängus Argentina jalgpallikoondise vastu osales ta esimesed 70 minutit ja vahetati välja eduseisul 2:1. Mäng lõppes 2:2, aga Saksamaa võitis parema väravate vahe tõttu Argentina ees alagrupi. Schweinsteiger oli saanud esimeses ja kolmandas mängus kollase kaardi ega saanud seetõttu poolfinaalis Brasiilia jalgpallikoondise vastu kaasa teha. Saksamaa kaotas 2:3. Pronksimängus Mehhiko jalgpallikoondise vastu mängis Schweinsteiger esimesed 83 minutit, lõi 41. minutil 2:1 ja vahetati välja 83. minutil seisul 3:2. Saksamaa võitis lisaajal 4:3.
2006. aasta MM-il osales Schweinsteiger kõigis Saksamaa mängudes. Avakohtumises oli ta platsil terve mängu ja Saksamaa võitis Costa Rica jalgpallikoondise 4:2. Teises mängus Poola jalgpallikoondise vastu vahetati ta 77. minutil välja ja Saksamaa võitis üleminutil löödud väravast 1:0. Ecuadori jalgpallikoondis võideti 3:0 ja Schweinsteiger mängis terve mängu. Järgmises mängus (Schweinsteiger vahetati 72. minutil välja) võitis Saksamaa Rootsi jalgpallikoondise 2:0. Veerandfinaalis Argentina vastu vahetati Schweinsteiger välja 74. minutil kaotusseisus 0:1, kuid Saksamaa suutis penaltiseerias võita ja minna poolfinaali. See oli ainus mäng, mida Schweinsteiger ei alustanud algkoosseisus. Ta vahetati sisse 73. minutil ja mängis lõpuni. Lisaajal võitis Itaalia jalgpallikoondis 2:0. Pronksimängus Portugali vastu lõi Schweinsteiger 56. ja 78. minutil 1:0 ja 3:0. Teise värava üle rõõmustades sai ta kollase kaardi ja vahetati 79. minutil välja. Ta valiti selle kohtumise parimaks mängijaks.
Euroopa 2008. aasta EM-il sekkus Schweinsteiger avakohtumises Poola vastu 56. minutil seisul 1:0. Saksamaa võitis 2:0, aga Schweinsteiger teenis kollase kaardi. Teises kohtumises Horvaatia jalgpallikoondise vastu sekkus ta 66. minutil seisul 0:2. Saksamaa kaotas 1:2, aga Schweinsteiger sai teisel üleminutil punase kaardi ning pidi vahele jätma kolmanda alagrupimängu, kus Saksamaa võitis Austria jalgpallikoondise 1:0. Saksamaa pääses alagrupist teisena edasi ja jõudis veerandfinaali Portugali vastu. Schweinsteiger mängis 83 minutit, lõi 22. minutil avavärava ja valiti kohtumise parimaks mängijaks. Ta vahetati välja 83. minutil seisul 3:1 ja Saksamaa võitis 3:2. Poolfinaalis Türgi jalgpallikoondise vastu mängis ta kogu kohtumise ja lõi 26. minutil viigivärava 1:1. Viimasel minutil löödud väravast võitis Saksamaa 3:2. Finaali mängis Schweinsteiger samuti algusest lõpuni kaasa, aga Hispaania jalgpallikoondis võitis selle Fernando Torrese väravast 1:0.
2010. aasta MM-il osales Schweinsteiger kõigis kohtumistes ja ühe erandiga algusest lõpuni. Avamängus võideti Austraalia 4:0, teises kaotati Serbia jalgpallikoondisele 0:1 (Schweinsteiger sai kollase kaardi) ja kolmandas võideti Ghana jalgpallikoondis 1:0. Saksamaa võitis Ghana ees alagrupi. Järgmises mängus alistati Inglismaa jalgpallikoondis 4:1 (Schweinsteiger andis kolmanda värava jaoks söödu) ja see oli Inglismaa läbi aegade suurim kaotus MM-finaalturniiril. Veerandfinaalis võideti Argentina 4:0 ja Schweinsteiger andis 3. minutil vabalöögi, mille Thomas Müller realiseeris. Poolfinaalis kaotati Hispaaniale 0:1 ja pronksimängus, kus Schweinsteiger oli kapten, võideti Uruguay jalgpallikoondis 3:2.
Ta lõpetas koondisekarjääri pärast 2016. aasta Euroopa meistrivõistlusi. Euroopa meistrivõistluste alagrupimängus Ukraina vastu löödud värava jäi tema viimaseks väravaks koondise särgis. Kokku esindas ta Saksamaad koondises 121 korda ja lõi 24 väravat. Ühtki mängu, kus Schweinsteiger värava lõi, Saksamaa ei kaotanud. Kõige rohkem, 3 väravat, lõi ta mängus Portugali jalgpallikoondisega.
Isiklikku
12. juulil 2016 abiellus ta Serbia tennisisti Ana Ivanovićiga.
Schweinsteigeri vanem vend Tobias Schweinsteiger on samuti jalgpallur. Ta mängib Saksamaa kolmanda liiga meeskonnas SpVgg Unterhaching.
Triton (kuu)
Triton on Päikesesüsteemi ainus suur kuu, mis tiirleb ümber planeedi vastassuunas planeedi pöörlemisele. Seda nimetatakse retrograadseks orbiidiks. Ebahariliku orbiidi ja samuti koostise tõttu, mis meenutab Pluutot, on arvatud, et Triton on kunagine kääbusplaneet, mille Neptuun Kuiperi vööst enda kaaslaseks haaras.
Tritoni läbimõõt on 2707 km. Ta on Päikesesüsteemi suuruselt 7. kuu. Ta on koguni suurem kui Pluuto. Kui kuud järjestada suhtelise suuruse poolest planeediga võrreldes, on Triton koguni teine, jäädes alla vaid Maa ümber tiirlevale Kuule.
Triton hõlmab 99,5% kogu Neptuuni ümber tiirlevast massist (kõik Neptuuni kuud ja rõngad kokku). Triton on Neptuuni ainus kuu, mis on piisavalt suur selleks, et planeedil oleks hüdrostaatiline tasakaal. Ta on üks vähestest geoloogiliselt aktiivsetest kuudest Päikesesüsteemis, ülejäänud on Jupiteri kaaslane Europa ning Saturni kaaslased Titan ja Enceladus. Selle tulemusena on kuu pind suhteliselt noor ja sellel on vähe löökkraatreid. Tritonil on krüovulkaanid ja tektoonika, mis vihjavad keerukale geoloogilisele ajaloole.
Tritoni tuum koosneb kivimitest ja metallidest ning see moodustab kuu massist kaks kolmandikku. Tuuma peal on jää ehk külmunud vee kiht ning sellel külmunud lämmastiku kiht. Tritoni keskmine tihedus on 2,061 g/cm³, mis tähendab, et jää moodustab kuust 15–35%.
1989. aasta möödalennul avastas kosmosesond "Voyager 2", et Tritoni temperatuur on 38 K ehk -235 °C. Nii madalal temperatuuril on väga vähe aineid gaasilisel kujul ja seetõttu on Tritoni atmosfäär peaaegu olematu, kõigest seitsmekümnetuhandik maisest. Atmosfäär koosneb peamiselt lämmastikust, on leitud ka metaani ja süsinikmonooksiidi jälgi.
Tritoni pöörlemisperiood on 5 päeva, 21 tundi, 2 minutit ja 28 sekundit. Ta on kogu aeg oma planeedi Neptuuni poole sama küljega pööratud nagu Kuu Maa poole.
Tritoni raskusjõud on 0,779 m/s² ehk kolmeteistkümnendik maisest või pool Kuu omast. Tritoni paokiirus on 1,455 km/s ehk kaheksandik maisest kuu enese suhtes ja 2,33 km/s ehk viiendik maisest Neptuuni suhtes.
Tritoni näiv tähesuurus on +13,42. See on palju tuhmim kui palja silmaga nägemiseks vaja. Isegi Neptuun (näiv tähesuurus 7,67–8,00) pole palja silmaga nähtav.
Tritoni pindala on 23,0 miljonit km². Võrdluseks: Venemaa keisririigi pindala suurim ulatus oli 22,8 miljonit km² ja Nõukogude Liidul 22,4 miljonit km².
Avastamine ja nimi
Tritoni avastas William Lassell 10. oktoobril 1846 ainult 17 päeva pärast Neptuuni enda avastamist Johann Gottfried Galle poolt. Kulus veel sajand, enne kui 1949 avastati Neptuuni järgmine kuu Nereid.
Triton sai nime vanakreeka merejumala Poseidoni (vanas Roomas Neptunuse) poja Tritoni järgi. Nime pakkus välja Camille Flammarion 1880. aastal. Ametlikult tunnistati seda nime alles pärast Nereidi avastamist, enne kutsuti Tritonit Neptuuni kuuks.
Lassell ise ei pannud oma avastusele üldse nime. Kuid järgmisel aastal pakkus John Herschel välja nimed Saturni 7 tollal teada olevale kuule ning kui 1848 avastati Saturni kaheksas kuu, pakkus Lassell Herscheli stiili järgides sellele nimeks Hyperion, mis jäigi käibima.
Tumedad laigud
Tritoni tumedad laigud on nimetatud eri mütoloogiate veehaldjate järgi.
Jakovlev Jak-3
Jakovlev Jak-3 (vene keeles: Як-3), oli Teise maailmasõja aegne Nõukogude Liidu hävituslennuk, Punaarmee üks paremaid hävituslennukeid.
Jak-3 oli kergem ja väiksem kui sama mootoriga Jak-9, seega oli Jak-3 suurema erivõimsusega.
Trombonist
pisi|Trombonist Trombonist ehk tromboonimängija on instrumentalist, kes kasutab heliloomingu esitamiseks trombooni.
Raja vald
Raja vald (kuni 1939. aastani  Skarjatina vald, eestipäraselt ka Karjati vald) oli vald Narva jõe ülemjooksu idakaldal aastatel 1920–1945. Vallamaja asus Skarjatina Gora külas.
Valda kuulusid külad: Konduši I küla, Konduši II küla,, Kuritšeki küla, Mokredi küla, Omuti I küla, Omuti II küla, Radoveli küla, Skamja küla, Skarjatina Gora küla, Stepanovštšina küla, Suur Perevoloki küla, Suure Zagrivje küla, Väike Zagrivje küla, Zaborovje (Заборовье) küla, Vtroja küla, Uue Gorodenka asundus.
Valla riigimõisad: Annenskoje mõis (Annemõis), Korsakovi mõis, Remenniku mõis, Zaglištše mõis, Zagrivski Obrezi mõis, Väike-Tetšino mõis.
Ajalugu
Enne 1920. aastat oli hilisema Karjati valla territoorium põhiosas Peterburi kubermangu Oudova maakonna Karjati vald, väike lõunaosa kuulus sama maakonna Vjažitsõ valda.
Alates 1920. aastast kuulus Karjati vald Vaivara kihelkonda Virumaal. Karjati vald (Narva jõe ülemjooksul) koos Kose valla (Narva jõe keskjooksul) ja Narva vallaga (Narva jõe alamjooksul) moodustasid Narva-taguse.
Raja vald moodustati 1939. aastal toimunud haldusreformiga senise Karjati valla piires ehk siis Karjati vald nimetati ümber Raja vallaks.
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]]
1944. aasta novembris arvas Vene NFSV Raja valla territooriumi Leningradi oblasti Slantsõ rajooni koosseisu.
Rahvastik
1922. aastal oli Karjati vallas 118 eestlast (3,4%), 3374 venelast (96,4%) ja muid rahvusi 7 (0,2%) – kokku 3499 elanikku.
1934. aastal oli Skarjatina vallas 158 eestlast (4,6%), 3290 venelast (95,0%) ja muid rahvusi 16 (0,4 %) – kokku 3464 elanikku.
1929. aastal oli Karjati vallas 619 talundit. Valla elanikest umbes 95% olid venelased.
Asustus
Valda kuulusid külad: Skarjatina, Stepanovtštšina, Mokredi, Zaborovje, Djuk-Perevoloka, Radoveli, Zagrivje, Konduši ja Omuti, Vtroja, Skamja, Kuritšek, Perevolok, Kukin Bereg, Malintsevo ja Remenniku (Ременник) talu (Vtroja jõel).
Valla alal asusid ka kadunud külad: Kakolok (Каколки, Коколок), Kuritšek (Куричек, Курица, Выдрино), Malentsevo (Маленцово, Малинцово, Самохон).
Saari
Saari on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Jalametsa
Jalametsa on küla Järva maakonna Järva vallas.
Küla lähistel Jalametsa rabas asub Jalametsa järv.
Külas oli mõis.
Külast lõunas Kikeveres (20. sajandi alguse kaartidel ka Kiksvere) on Kikevere kalmistu ja endise Kikevere õigeusu kiriku (20. sajandi alguse verstakaartidel Ц.Успенiя) park.
Vana Jalametsa
20. sajandi alguse kaartidel on kaks eraldi küla: Uue-Jalametsa (Jalametsa mõisa ümbruses) ja Vana-Jalametsa (Jalametsa mõisast kirdes, kus paiknesid kaardi järgi Mihkli, Mugeri, Saare ja Tagametsa talu).
Laine Leichter
Laine Leichter (aastani 1945 Laine Siim; 8. juuni 1919 Harkiv – 23. aprill 2019 Tallinn) oli eesti tšellist ja muusikapedagoog. Ta oli Eesti tšellistide koolkonna rajaja.
Laine Leichter õppis Tartus Tiina Kapperi ja Tallinnas Galina Tšernjavskaja tantsustuudios. Tema esimene tšelloõpetaja oli Estonia teatri tšellist Karl Bachblum. Ta õppis Tallinna Konservatooriumis tšelloerialal aastatel 1929–1935 ( Raymond Bööcke klass) ja 1935–1942 (August Karjuse klass). 1938. aastal lõpetas Tallinna I tütarlastegümnaasiumi.
Aastatel 1938–1940 mängis Tallinna Töölisteatris, 1940–1946 ja 1949–1953 Eesti Raadio sümfooniaorkestris ja 1953–1968 Estonia teatri orkestris (rühmakontsertmeistri abi), esines samuti solisti ja ansamblimängijana. Töötas tšellopedagoogina 1942–1948 Tallinna Konservatooriumis, 1948–1959 Tallinna Lastemuusikakoolis, 1959–1965 Tallinna Muusikakoolis ja 1964–2011 Tallinna Muusikakeskkoolis.
Laine Leichter oli Eesti tšellistide koolkonna looja. Sellesse koolkonda kuuluvad Toomas Velmet, Teet ja Marius Järvi, Leho Karin, Henry-David Varema, Mart Laas, Andreas Lend, Marcel Johannes Kits jpt väljapaistvad tšellistid. Tema viimane õpilane Marcel Johannes Kits on esimene eesti keelpillimängija, kes on võitnud maailma ühe kaalukama rahvusvahelise konkursi, George Enescu nimelise konkursi grand prix’.
1998. aastal valmis Eesti Televisioonis sarjas „Eestiaegsed inimesed” Peep Puksi film „Laine Leichter”.
Isiklikku
Tema abikaasa oli muusikateadlane ja -kriitik Karl Leichter. Tema tütar on Epp Karin ja lapselapsed Leho Karin ja oboemängija Kasso Karin (1971).
Jõgeva–Mustvee maantee
Jõgeva–Mustvee maantee (registrinumbriga 36) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Tartu–Jõgeva–Aravete maantee 46. kilomeetril Õuna külas. Tee pikkus on 38,9 km. Tee lõpeb Kalma–Mustvee tee 5. kilomeetril Mustvee linnas (Mustvee linna tänavana Tartu tänav). Torma aleviku tänavana kannab nime Jõgeva maantee.
Sillad Jõgeva–Mustvee maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Asulad Jõgeva–Mustvee maanteel
Õuna küla, Liivoja küla, Võduvere küla, Raaduvere küla, Lõpe küla, Laiusevälja küla, Palupere küla, Kantküla küla, Ookatku küla, Koimula küla, Vaiatu küla, Võidivere küla, Näduvere küla, Liikatku küla, Torma alevik, Vanamõisa küla, Rassiku küla, Kõnnu küla, Võtikvere küla, Mustvee linn.
Kanepi
Kanepi on alevik Põlvamaa edelaosas, Kanepi valla keskus.
See paikneb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ja Võhandu jõe ülemjooksu vahel. Alevikku läbib Rõngu–Otepää–Kanepi maantee. Alevikust põhja jääb Jõksi järv ning järvest välja voolav Võhandu jõgi märgib aleviku läänepiiri.
Kanepile naaberkülad on Piigandi kirdes, Erastvere kagus, Hino edelas ja Jõksi loodes. Endistest küladest asusid lõunas Lajavangu, läänes Nahakülä, loodes Ritsike ja idas Kolovere. Kanepi lõunaosa nimetatakse Kerikuküläks.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud 1582. aastal. Tänini säilinud maakividest Kanepi kirik ehitati ajavahemikul 1806–1810. Aastatel 1780–1818 Kanepi Jaani koguduse õpetajaks olnud Johann Philipp von Rothi käe all käivitati ka Kanepi kihelkonnakool ning Kanepi oli Võru praostkonna keskuseks.
2019. aasta algul elas asulas 577 inimest. 2014. aastal oli elanikke 612.
Nimi
Kanepi kohta pärinevad esimesed kirjalikud andmed 1582. aastast professor Hausmanni Tartu maakonna inventarinimestikust, kus see on kirjas Kanapieza külana. Seda nime tunti isegi veel 100 aastat tagasi. Edaspidi kirjutati seda kohanime 1627 kujul Kannapoeh Kuella, kus elas Kannapse Jack, 1638 Kannebkyllo, 1685 Kanepe ja Kanipä, 1722 Dorf Kannepäh, 1782 Cannapäh ja Kannapä, 1798 Kanapœ ja 1839 Kannapäh. 19. sajandil on rahvasuust üles kirjutatud nimekujusid Kannapiste, Kanepitsi ja Kanepitsa ning elanikunimetus kanepetsaq. 1909. aastast pärineb nimekuju Kanapää ja 1923. aastast Kanepi.
Kanepi nimi võeti lõplikult kasutusele 1925. aasta rahvaküsitluse alusel. Sellele eelnes vaidlus, kas nimeks võtta Kanepi või Kanapää. 1923 käsitles teemat põhjalikult Matthias Johann Eisen, kes leidis, et algupärane nimi polnud pää-lõpuline.
Varasemates nimekujudes kajastub järelliide -tsa, mis märgib mitmuse omastavat. 1627 mainitud talupoja nimi võinuks ainsuses kõlada Kanepse Jaak. Rööpselt on kasutatud mitmuse nimetavat märkivat nimekuju Kanepiq. Mõlemad käändelõpud on tänapäevaks hääbunud, kuid neid kasutati veel 19. sajandil. Kõrisulghäälikut märgiti sageli h-ga sõna lõpus, kuid saksa keeles on h pikendusmärk ja arvatavasti sellepärast kujunes Kanepi saksakeelne nimi pää-lõpuliseks. Eeskujuks võisid veel olla Otepää (Odenpäh) ja Kirumpää (Kirrumpäh) nimi. Siit tekkis ka eestikeelne nimevariant Kanapää..
Marja Kallasmaa pakkus, et Kanepi nimi tuleb hääbunud maastikusõnast kand : kanna, kuid sel juhul tuleks p-d pidada pää-sõna jäänukiks, mida see vist ei ole. Ent sõnal kand võib põhineda pisut idas asuva küla Lauri vana nimi Kanastõ või Kannastõ.
Ajalugu
pisi|Kanepi maakivist kirikuhoone Kanepi on põlisküla. Selle juurde tekkis Piigandi mõis ja esialgu oli Kanepi selle mõisa ainus küla. Peale Piigandi mõisa on küla kuulunud ka Kanepi kirikumõisa alla.
1590 nimetati Kanepi küla all talupoega Mustiiar Tenis, kelle nimi seostub Heisris oleva Piigandi Mustjärvega.
17. sajandi lõpu kaartidel on küla tuumikuna tunnetatav vanade talude piirkond praegusest alevikust ida pool praeguse Tartu–Võru maantee ääres. 19. sajandil hakkas alevik kasvama vana küla lääneserva Kanepi kiriku ja pastoraadi ümber.
Kanepi kihelkond moodustati Rootsi kuninga Karl XI käskkirjaga 4. augustist 1675 Põlva, Otepää ja Urvaste kihelkonna äärealade kokkuliitmise teel. Kihelkonnas oli 1725. aastal 375 talu, elanikke oli 1883. aastal 8763. 1802. aastal muutis Johann Philipp von Roth Kanepi Võru praostkonna keskuseks, asutas sinna Võrumaa kirikuõpetajate konvendi, raamatukogu ja keeleuurimusliku ringi. Kanepi kirikumõisas asusid ka kihelkonnakohus ja kihelkonnakonvent.
Kanepi alevik tekkis 19. sajandi keskpaigas kirikuküla ümber. Alevi õigused sai Kanepi 19. sajandi keskpaigas, kuna tegemist oli olulise haridus- ja kultuurikeskusega. Kuna Kanepi paikneb oluliste teede sõlmpunktis, sai see 19. sajandil kihelkonnakeskuseks. Kanepi kuulus kuni 1894. aastani Piigandi valla alla, siis aga liideti Erastvere vallaga.
pisi|Kanepi vallamaja 20. sajandi alguses oli Kanepi alevik kohaliku vaimuelu keskuseks. Kanepist oli kujunenud 20. sajandi alguses paikse elanikkonnaga ning majandus-, haridus- ja kultuurikeskusena arvestatav alevik. Koha kasvu pidurdasid aga raudtee kaugus ja ehituskruntide puudus – Erastvere mõisa riigistamisega lõpetati seal kruntide väljastamine. 20. sajandi alguses püüdsid Kanepi elanikud saada ka alevi õiguseid, kuid see ei õnnestunud.