cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stipulatsioon
Stipulatsiooni mõiste Eesti õiguses
Eesti õiguses ei ole stipulatsiooni teel võimalik lepingut sõlmida, sest puudub kohustus lepingu sõlmimisel sõnada kindlaid sõnu, nagu seda pidi tegema Vana-Roomas. Eesti õiguse kohaselt on lepingut võimalik sõlmida suuliselt, kuid verbaalset lepingut tuleb eristada suulisest lepingust ja seega ei ole need samastatavad.
Celebrity Eclipse
Celebrity Eclipse on ettevõttele Celebrity Cruises kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud 2010. aastal Meyer Werfti tehases Papenburgis Saksamaal.
Celebrity Eclipse on Solstice-klassi laev, ta sõsarlaevad on Celebrity Solstice ja Celebrity Equinox ning 2011. aastal valminud Celebrity Silhouette ja 2012. aastal valminud Celebrity Reflection. Solstice-klassi laevad on keskkonnasõbralikud: neil on päikesepatareid, nende kere projekti ja värvkatet on täiustatud ja valgustussüsteem kasutab valgusdioode. Nende täiustuste tõttu kasutab Solstice-klassi laev 30% vähem energiat kui teised sama suured laevad.
Ajalugu
Laev telliti juulis 2006 Saksamaalt Meyer Werfti laevatehaselt Papenburgis. Kiil pandi 23. jaanuaril 2009, laev lasti vette 28. veebruaril 2010. 15. aprillil 2010 anti valmis laev omanikule üle. Laeva ehitamine maksis kolmveerand miljardit USA dollarit. Laev ristiti 24. aprillil 2010 Southamptonis, ristiema on purjetaja Emma Pontin. 29. aprillil 2010 asus Celebrity Eclipse oma esmareisile Southamptonist Iirimaa Cobhi.
Laeva kasutamine
Suviti sõidab Celebrity Eclipse Euroopas ja reisid väljuvad Southamptonist. Talviti sõidab laev Kariibi merel ning reisid väljusid 2010. ja 2011. aasta lõpul Miamist, aga 2012. aasta lõpul Fort Lauderdale'ist. Laev sõidab Malta lipu all.
Celebrity Eclipse'i üks esimesi reise toimus veel enne ristimist. 2010. aastal suleti Eyjafjallajökulli vulkaani purske tõttu Suurbritannia õhuruum ja paar tuhat Briti turisti ei saanud Hispaaniast kodumaale tagasi. Hea tahte märgina saatis reeder Celebrity Eclipse'i neid ära tooma. Laev lahkus Southamptonist Bilbaosse 21. aprillil ja jõudis tagasi 23. aprillil, päev enne ristimist. Celebrity Eclipse võib peale võtta 2852 reisijat, laevaperes on 1271 liiget.
Tehnilised andmed
Celebrity Eclipse on 317,14 m pikk ja 36,8 m lai, süvisega 8,3 m ja kogumahutavusega 121 878. Laeval on 17 tekki.
Celebrity Eclipse'il on neli Wärtsilä diiselmootorit W16V46, mille koguvõimsus on 67,2 MW, laeva kiirus on 24 sõlme. Laeva sõuseadme moodustavad 3 Wärtsilä põtkurit CT300, millest igaühe võimsus on 3 MW.
Volmari liit
Volmari liit ehk Valmiera liit oli 1526. aasta 15. juunil Volmaris Liivimaa maapäeval sõlmitud liiduleping, millega Riia peapiiskop ja Tartu piiskop, Saare-Lääne piiskop, Kuramaa piiskop ja Tallinna piiskop andsid end koos oma toomkapiitlite ja rüütelkondadega Liivimaa ordumeistri ja ordu kaitse alla. Liit andis ordumeistrile kõrgeima ilmaliku võimu Liivimaal, kuid mitte otsest võimu piiskopkondade üle. Volmari liit kehtis 1530. aastani.
Eellugu
1520. aastatel levis Vana-Liivimaa linnades kiiresti luterlik reformatsioon, samuti nõrgendas seda sisemiselt piiskoppide ja nende vasallide vahelised vastuolud aadlike privileegide küsimuses. 1525. aastal muutus olukord kogu Liivimaa jaoks aga veelgi pingelisemaks, kui Ida-Preisimaal asuv Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern otsustas sealsed orduvaldused sekulariseerida ning temast sai Poola kuninga vasallist Preisimaa hertsog. See oli tugev hoop Liivi ordule, kuna see kaotas mitte ainult ühe oma kõige kindlama liitlase, vaid ka ordu kõrgeima pea, samaaegselt nõrgendas see aga ka Riia peapiiskopi ja Tartu piiskopi Johannes Blankenfeldi positsioone, kes oli juba aastakümneid olnud Hohenzollernide dünastia ja eriti kõrgmeistri kaastööline ning soosik.
Preisimaa ordukeskuse kadumine tekitas võimaluse, et sama juhtub ka Liivimaal. Seda toetasid nii vastne hertsog Albrecht kui ka mõned luterlikud tegelased Riias sealhulgas linna sündik Johannes Lohmüller. Kuid Liivimaa orduharu detsentraliseeritud struktuur ja piiskopkondade iseseisvus muutsid sellise lahenduse võimatuks; pealegi polnud ordumeister Wolter von Plettenberg valmis ordutõotustest lahti ütlema ning luterlaseks hakkama. 1525. aasta suvel sõlmisid Liivimaa maaisandad ja rüütelkonnad hoopis omavahelise liidu, millega nad lubasid senist olukorda Liivimaal säilitada ning keelasid usulised uuendused kuni üldise kirikukoguni.
Siiski pidid ordumeister ja piiskopid tegelikult leppima luterluse levikuga Liivimaa linnades ning 1525. aasta 21. septembril võttis Plettenberg Riia linna enda ainuvõimu alla (senini oli linn vastavalt 1452. aastal sõlmitud Kirchholmi lepingule olnud ordu ja peapiiskopi topeltvõimu all, ehkki Riia polnud 1524. aastal peapiiskopiks saanud Blankenfeldile truudusevannet andnud). Samuti kinnitas ta Riia usuvabaduse. See sai teoks eelkõige seetõttu, et vältida Riia lähenemist ja alistumist luterlikule Preisimaa hertsogile.
Samal ajal nõrgenes Blankenfeldi positsioon veelgi, sest samuti luterlikuks hakanud Tartu linn keeldus teda enda isandana tunnustamast ning pealegi hakati teda kahtlustama reeturlikus koostöös venelastega. Asi lõppes sellega, et 1525. aasta detsembris vangistati Blankenfeld ordumeistri nõudmisel Riia rüütelkonna poolt ning paigutati Rauna piiskopilinnusesse "koduaresti".
1526. aasta kevadel toimunud maapäeval ei õnnestunud liivimaalastel Blankenfeldi probleemi lahendada, sest peapiiskop keeldus maapäevale tulemast. Seejärel sõlmisid tema ja ordumeister aga salajase lepingu, millega Blankenfeld sisuliselt tunnustas ordumeistri kõrgeimat positsiooni Liivimaa maaisandate seas, vastutasuks loobuti aga tema süüdistamisest reeturlikkuses.
Volmari liidu sõlmimine ja tingimused
1526. aasta juunis toimus uus maapäev, kuhu kogunesid kõik Liivimaa isandad ja seisused. 15. juunil sõlmiti seal leping, mis sidus kõiki Liivimaa poliitilisi jõudusid (ordu, piiskopid, kapiitlid ja rüütelkonnad), välja arvatud 3 suurt linna (Riia, Tallinn ja Tartu).
Sõlmitud liidulepingu tingimused olid järgmised:
Tagajärjed
See leping tagas sisuliselt ordu ülemvõimu Liivimaal, eriti selle välispoliitika üle, kuid jättis piiskoppidele siiski nende valduses sisuliselt senise tegevusvabaduse. Pikemas perspektiivis osutus ordumeistri ülemvõim neile, eriti peapiiskopile, aga talumatuks ning seetõttu alustas Thomas Schöning 1528. aastal selle vastu võitlust. 1530. aastal saavutatigi Volmari liidulepingu tühistamine, kuid Riia linn jäi kuni 1546. aastani ordu ainuvõimu alla.
Notice and take down
Notice and take down (eesti keeles "teatamine ja kõrvaldamine", "märka ja eemalda", "märka ja võta maha") on illegaalse sisu teadetele reageerimise protseduur veebiteenustes, mis on kasutusel USA-s ja Euroopa Liidus. Selles süsteemis eemaldab veebiteenuse pakkuja enda majutatavalt veebiplatvormilt sisu, mille illegaalsuse kohta on talle tulnud teade.
Notice and take down on laialdaselt kasutusel autoriõiguse rikkumiste korral, kuid ka muu illegaalse veebisisu puhul nagu laim. USA ja ELi õiguses kuulub see protseduur veebiteenuste pakkujate piiratud vastutuse garantiide paketti (nn safe harbor), mille USAs kehtestas Digital Millennium Copyright Act 1998. aastal ja ELis elektroonilise kaubanduse direktiiv 2000. aastal. Piiratud vastutuse üks tingimusi on, et veebiteenuste pakkujad peavad kiirelt veebist eemaldama või tõkestama ligipääsu sellisele veebisisule, mille väidetavast ebaseaduslikkusest neid on teavitatud.
Alternatiivid
Autoriõiguse eri osapoolte hinnangul on notice and take down-protseduuril mitmeid nõrkusi: kasutajate poolelt vaadatuna tähendab illegaalsusest teataja tõenduskoormise puudumine, et sageli võetakse sisu veebist maha ekslikult või isegi pahatahtliku valesüüdistuse alusel, autoriõiguste valdajate seisukohalt kaasneb selle süsteemiga aga neile hulk tööd illegaalse sisu tuvastamisel. Seepärast on püütud töötada välja alternatiivseid süsteeme. Nii on Kanadas kasutusel mõnevõrra leebem notice and notice-protseduur, kus veebiteenuse pakkuja saadab sisu illegaalsusteate korral omakorda teate sisu üleslaadinud kasutajale, kuid sisu eemaldamise kohustus lasub kasutajal, mitte teenusepakkujal. Euroopa Liidus kavandatavas direktiivis autoriõiguste kohta digitaalsel ühtsel turul aga pakutakse välja rangem süsteem, mis paneb veebiteenuste pakkujatele eelfiltreerimise kohustuse (nn robotfiltrid).
Pikksaare (Läti)
pisi|left|[[Pikksaare kirik]] Pikksaare (läti keeles Piksāri) on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Naukšēni vallas. Küla asub Atse jõe kaldal merepinnast 70 meetri kõrgusel, endisest piirkonnakeskusest Naukšēnist 8 ja Riiast 158 kilomeetri kaugusel.
Nüüdisaegne asula on endisaegse Naukšēni mõisa Pikksaare karjamõisa (Pikßar või Piksar) keskus. Aastal 1897 avati seal endisaegsel Valga–Ruhja–Pärnu raudteel Pikksaare raudteejaam. 1905. aastal hakati ehitama sealset luteri kirikut. Aastail 2009–2021 kuulus küla Naukšēni piirkonda. Külas on Kārķu pagrieziensi ja Piksāri bussipeatus.
2008. aastal oli külas 43 elanikku.
Jakuudikeelne Vikipeedia
pisi|150px|Logo
Kõrkvere raamatukogu
Kõrkvere raamatukogu on raamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõrkvere külas. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Türi tänav
Türi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis.
Türi tänav algab Juurdeveo tänavalt, ristub Saku tänavaga ja lõpeb Kohila tänaval.
Türi tänav on kuni Saku tänavaga ristumiseni põhjakirde-lõunaedelasuunaline, seejärel kirde-edelasuunaline. Türi tänav on ligikaudu 645 meetri pikkune.
Kõrkvere raamatukogu
Raamatukogu juhataja on Eve Kula.
Türi tänav
Türi tänaval paiknevad põhiliselt tootmishooned ja laod. Tänava alguses on kaks elumaja (nendest üks mahajäetud).
Türi tänav 10 asus Tehas "Estoplast" hooned, sh Türi 10c Estoplasti lambitehas.
Ajalugu
Türi tänav sai nime 11. augustil 1953. Tänav on nime saanud Türi raudteejaama järgi.
Reach-U
Ettevõte asutati Tartu Ülikooli juurde kõrvalfirmana 1990. aastal.
Ettevõtte keskmine töötajate arv 2011. aastal oli 79.
Regio tegutseb Tartus aadressil Riia 24 ja Tallinnas Mere pst 4.
Ettevõte on võitnud selliseid auhindu nagu Aasta Innovaator (2005), Ettevõtluse Auhind (2005), Aasta Rahvusvahelistuja (2006), Juhtimiskvaliteedi Auhind (2007) ning olnud töötaja- ja peresõbralike firmade edetabeli esimeses pooles.
Rahvusvaheliselt asuti tegutsema Reach-U kaubamärgi all. Kui välismaale suunatud tegevused olid Eestis toimuvast suuremaks kasvanud, siis otsustati muuta ettevõtte ärinime, Eesti-sisene kaardiüksus jäi aga endiselt Regio nime kasutama.
Jakuudikeelne Vikipeedia
Jakuudikeelne Vikipeedia (jakuudi keeles Сахалыы Бикипиэдьийэ) on Vikipeedia jakuudikeelne versioon, mis loodi 26. mail 2008.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Keeleversiooni arengutaset iseloomustav parameeter "sügavus" oli 2021. aasta augustis 45 (näiteks eestikeelses versioonis oli see 21 ja ingliskeelses koguni 1108). pisi|left|Jakuudikeelse Vikipeedia eestvedaja [[Nikolai Pavlov]] Jakuudikeelse Vikipeedia versiooni looja, administraator ja bürokraat on Nikolai Pavlov.
Roo-ritsiklind
Roo-ritsiklind (Locustella luscinioides) on linnuliik põõsalindlaste või Acrocephalidae sugukonnast ritsiklinnu perekonnast.
Levila
Roo-ritsiklind on levinud Lõuna- ja Kesk-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Kesk-Aasias kuni Mongooliani. Ta on rändlind, talvitab Aafrikas Saharast lõunas.
Roo-ritsiklind leiti Eestis esmakordselt 1977. aasta kevadel, kui Matsalu lahe idaosas täheldati seitse laulvat territoriaalset isaslindu. Viimase hinnangu järgi on roo-ritsiklindude pesitsusaegne arvukus 5000 – 10 000 paari. Saabub mais, lahkub septembris.
Välimus
Linnu pikkus on 13,5–15 cm. Ülapool on punakaspruun, alapool hallikas. Rinnal on oliivpruun varjund. Saba alapoole pikad kattesuled on heledate tippudega.
Kutsehüüd on lühike vali tsvik, mis ärevusel võib jätkuda pika kiire jadana. Laul on võsa-ritsiklinnu laulust lühem ja madalatooniline surin tžrrrrr.... Laulab peamiselt öösel. Tavatseb laulda roovarrel.
Euroopa vanim roo-ritsiklind on olnud 7 aasta ja 6 kuu vanune.
Elupaik
Roo-ritsiklind asustab põõsastike ja roostikega märgalasid, ka hundinuiastikke.
Pesitsemine ja toitumine
Ta on putuktoiduline.
Pia Fraus
Pia Fraus on 1997. aastal tegevust alustanud Eesti shoegaze-bänd.
Ansambli lõid koolivennad Rein Fuks ja Tõnis Kenkmaa, kellele lisandusid basskitarrist Reijo Tagapere ja trummar Joosep Volk, laulja Kristel Loide ja klahvpillimängija Kärt Ojavee ja basskitarrist Margus Voolpriit. Pia Frausi nime sai bänd 1998. aasta sügisel.
BMW M21
BMW M21 mootor on vedelikjahutusega 6-silindriline reasasetusega diiselmootor, mida toodeti 1983–1991 Austrias Steyr-Daimler-Puchi mootoritehases. See oli BMW esimene diiselmootor.
Pia Fraus
2016. aastal ilmus Pia Frausil mitmeaastase pausi järel uus singel "Autumn Winds", millele järgnes 2017. aasta kevadel EP "That's Not All"; 2017. aasta sügisel ilmus album "Field Ceremony". Aasta 2018 alguses avaldati EP "Mountain Trip".
BMW M21
1973. aasta naftakriisi tõttu otsustas BMW arendada mootori, mis oleks nii võimas kui ka kütusesäästlik. Võttes aluseks M20 bensiinimootori, hakkasid BMW insenerid 1975. aastal arendama M21-diiselmootorit.
1983. aasta Frankfurdi autonäitusel esitles BMW esimest M21-mootoriga autot, milleks oli E28 kerega 524td. Tippkiirusega 180 km/h, 0–100 kiirendusega 12,9 sekundit ja kütusekuluga 7,1 liitrit 100 km kohta oli see 1983. aastal maailma kiireim seeriatootmises olev diiselauto. vasakul|pisi|BMW M21D24 Mootor oli saadaval kahes variandis, algselt 1983. aastal oli saadaval vaid turbolaaduriga variant (115 hj, 210 Nm), 1987. aastal suurenes pöördemoment 220 Nm-ni; 1985. aastal tuli välja ka vabalthingav (85 hj, 152 Nm).
Vabalthingavat kasutasid 1985.–1993. aastal E30 kerega 324d ning 1985.–1988. aastal E28 524d.
Turbodiislit kasutasid BMW autodest E28 524td (1983-1988), E30 324td (1985-1993) ning E34 524td (1988-1991).
Torgny Lindgren
pisi|Torgny Lindgren (2007) Gustav Torgny Lindgren (16. juuni 1938 Raggsjö, Norsjö vald – 16. märts 2017 Stockholm) oli rootsi kirjanik.
Torgny Lindgren sündis Andreas Lindgreni ja Helga Björki pojana. Ta õppis Umeås õpetajaks ning töötas selles ametis kuni 1970. aastate keskpaigani. Ta tegutses aastaid kohaliku omavalitsuse poliitikuna, kuuludes Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse. 1980. aastail pöördus ta katoliku usku.
Lindgren tuli kirjandusse 1965. aastal luuletajana, ent tema läbimurre sai teoks alles 1982. aastal romaaniga "Mao tee kalju peal" ("Ormens väg på hälleberget"). Lindgreni teoseid on tõlgitud rohkem kui 30 keelde ning ta on tänapäeva Rootsi rahvusvaheliselt edukamaid kirjanikke. 1991. aastal sai ta Rootsi Akadeemia liikmeks.
Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon
Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon (ka Eriülesannetega Veealuste Tööde Ekspeditsioon; vene keeles Экспедиция подводных работ особого назначения, lühend ЭПРОН (EPRON)) oli Nõukogude Liidu riiklik asutus, mis tegeles uppunud laevadest (sh allveelaevadest) väärtusliku lasti kättesaamisega.
Asutus eksisteeris 1923-1942.
Ivar Must
Ivar Must on 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võitnud Eesti eurolaulu "Everybody" meloodia autor.
Anže Kopitar
Anže Kopitar (sündinud 24. augustil 1987 Jesenices) on Sloveenia jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings keskründajana. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas jäähoki mängimist kodulinnaklubis Jesenice Hidria. Sloveenia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2002/03 HK Kranjska Gora meeskonnas. 2004. aastal liitus ta Rootsi klubiga Södertälje SK.
Kingsiga on ta Stanley karika võitnud aastatel 2012 ja 2014. Mõlemal hooajal oli ta väljalangemismängudes resultatiivseim mängija (hooajal 2011/12 koos meeskonnakaaslase Dustin Browniga). Aastatel 2016 ja 2018 on Kopitar pälvinud NHL-i hooaja parimale kaitsvale ründemängijale antava Frank J. Selke Trophy. 2016. aastal pälvis ta liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava Lady Byng Memorial Trophy ja 2022. aastal Mark Messier Leadership Award'i. NHL-i tähtede mängule on Kopitar valitud viis korda (2008, 2011, 2015, 2018, 2020). Kingsi kapten on Kopitar olnud alates 2016. aastast.
Alates hooajast 2007/08 ei ole Kopitar olnud Kingsi hooaja kõige resultatiivse mängija vaid ühel hooajal. Tema kõige resultatiivsem hooaeg on olnud 2017/18, mil ta lõi 35 väravat ja andis 57 väravasöötu. Kingsi ajaloo resultatiivsemate mängijate arvestuses on Kopitar hooaja 2021/22 järel neljandal kohal (1067 punkti), väravalööjate arvestuses neljandal kohal (365 väravat) ja väravasöötude arvestuses teisel kohal (702 väravasöötu).
Sloveenia jäähokikoondise koosseisus on Kopitar osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ja neljadel maailmameistrivõistlustel (2005, 2006, 2008 ja 2015).
2012. aastal valiti Kopitar Sloveenia aasta meessportlaseks.
Gataučiai
pisi|left Gataučiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Gataučiai valla halduskeskus. Gataučiais on põhikool, raamatukogu ja postkontor.
L'Astrée
"L'Astrée" on Prantsuse kirjaniku Honoré d'Urfé pastoraalromaan, ilmus ajavahemikus 1607–1627.
Romaan oli 17. sajandi prantsuse kirjanduse tuntuim ja mõjukaim teos, osaliselt tema tohutu mahu tõttu (viis osa ja nelikümmend lugu kokku kuueteistkümnes raamatus), osaliselt aga tema tohutu menu pärast kõikjal Euroopas: see tõlgiti paljudesse keeltesse ja seda loeti õukondades. Seda on ka tänapäeval korduvalt välja antud. Kolm esimest osa ilmusid 1607., 1610. and 1619. aastal; pärast Honoré d'Urfé surma 1625. aastal koostas neljanda osa Balthazar Baro ning viienda (ja kuuenda, kuid need kaks viimast loetakse üheks osaks) avaldas 1626. aastal Pierre Boitel.
Teose süžee on keerukas, kuid pealiin on karjusneiu Astrée ja karjus Céladoni (kelle nimest on tuletatud seladonkeraamika nimetus) ideaalne armastus viienda sajandi Gallias, Forezis. Olulise osa romaanist võtavad enda alla teiste tegelaste sepitsused ja poliitilised ambitsioonid, mis toovad paari jaoks kaasa palju ebaõnne, sagedased on pikad kõrvalepõiked, mis pole omavahel rangelt seotud, kuid mille eesmärk on luua maailma, milles tegevus toimub. D'Urfé kirjeldused Forezist on nii detailsed, et nende kohtade prototüübid leiab kergesti üles tema valdustest ja neist on tänapäeval kujundatud matkarada (chemins de l'Astrée).
Stereopsis
Stereopsis on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond.
Laimjala raamatukogu
Laimjala raamatukogu on raamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Laimjala külas. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Aive Sepp.
Engden
Engden on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis.
Valla pindala on 44,29 km². 31. detsembril 2015 elas seal 431 inimest.
Engden asub Nordhorni ja Schüttorfi vahel. See kuulub valdade ühendusse (Samtgemeinde) Schüttorf.
Kultuur ja vaatamisväärsused
Katholische Kirche Abt St. Antonius (kirik) ehitati 1899. aastal uusromaanika tellisehitisena.
Dobbe laohoone võib olla ehitatud 1800. aasta paiku ja on öeldavasti Loode-Saksamaa vanim säilinud maapiirkonna viljadestileerimise hoone ning on sellisena oluline tööstusmälestis.
Suat Atalık
Suat Atalık (sündinud 10. oktoobril 1964 İstanbulis) on türgi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1994).
Engden
Majandus ja taristu
Autobahnid A 31 ja A 30 asuvad 6 km vallast ja on kergesti ligipääsetavad.
Suat Atalık
Atalık mängis maleolümpiatel: Türgi (1984–1988, 1992, 1994, 1998, 2006) ja Bosnia ja Hertsegoviina (2002, 2004) võistkonna koosseisus.
Engden
Kurioosum
Engdeni lapsed lähevad kooli või lasteaeda Emsbürenis, teises kreisis.
Colima osariigi lipp
pisi Colima lipp on Colima osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Suat Atalık
Ta abiellus 2005. aastal naiste malesuurmeistri Jekaterina Polovnikovaga.
Jõgi-ritsiklind
Jõgi-ritsikind (Locustella fluviatilis) on linnuliik põõsalindlaste või Acrocephalidae sugukonnast ritsiklinnu perekonnast.
Wolfgang U. Dressler
Wolfgang Ulrich Dressler (sündinud 22. detsembril 1939 Viinis Austrias) on Austria keeleteadlane.
Tema keeleteaduslikud huvid on muuhulgas fonoloogia, morfoloogia, tekstilingvistika ja lapsekeele areng. Dressler on üks loomuliku morfoloogia teooria loojaid.
Ta oli aastatel 1980–1981 Euroopa Lingvistikaseltsi president.
Jõgi-ritsiklind
Levila
Jõgi-ritsiklind pesitseb Ida- ja Kesk-Euroopas ning talvitub Ida-Aafrikas.
Wolfgang U. Dressler
Haridustee
Dressler õppis aastatel 1957–1962 Viini Ülikoolis keeleteadust ja klassikalist filoloogiat, kus kaitses magistri- ja hiljem doktorikraadi. Aastatel 1960–1961 täiendas ta end Roomas ja 1964–1965 Pariisis.
Jõgi-ritsiklind
Levila
Eestis on ta üldlevinud tavaline haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 50 000–80 000 paarile. Kuni 1950. aastateni oli jõgi-ritsiklind Eestis hõredalt levinud ning veel tänapäeval on ta Ida-Eestis sagedasem kui Lääne-Eestis.
Välimus
Ta on 13,5 cm pikkune. Ülapool jõgi-ritsiklinnu sulestik on oliivja varjundiga mustrita hallikaspruun, alapool hallikasvalge. Puguala on ebaselgelt triibuline või täpiline.
Wolfgang U. Dressler
Töökäik
Dressler sai 1971. aastal Viini Ülikooli üldkeeleteaduse ja rakenduslingvistika professoriks. Alates 2008 on ta emeriitprofessor.
Ta on töötanud ka California Ülikoolis Los Angeleses, Ohio Ülikoolis, Marylandi Ülikoolis, Stanfordi Ülikoolis, Lausanne’i Ülikoolis ja Bergamo Ülikoolis, samuti olnud külalisprofessor Itaalias, Kanadas, Tšehhis ja Indias.
Jõgi-ritsiklind
Elupaik
Ta asustab põõsasniite, pajustikke ja teisi lehtvõsastikke sageli jõe, oja või sooserva lähedal.
Wolfgang U. Dressler
Panus keeleteadusesse
Teoreetilisest vaatepunktist on Dressleri tööd lähedased funktsionalismile ja kognitiivsele keeleteadusele. Oma karjääri alguses töötas Dressler indoeuroopa keeltega. Pärast 1969 alustas ta tekstilingvistika publikatsioonidega. Samal ajal töötas Dressler fonoloogilisest, tekstilingvistilisest ja sotsiolingvistilisest perspektiivist bretooni keelega. Tema huvid on ka morfoloogia, fonoloogia ja morfofonoloogia. 1973 hakkas Dressler huvituma kõneafaasiast. Ta alustas tööd psühholoogidega, psühholoogilise mudeliga fonoloogiliste protsesside "(mitte)aktiviseerumisest". Dressler jätkas David Stampe'i ja Patricia Donegani tööd loomuliku fonoloogia teooriaga. Loomuliku fonoloogia teooria viis Dressleri koos Willi Mayerthaleri, Oswald Panagli ja Wolfgang U. Wurzeliga loomuliku morfoloogia teooria loomiseni. Selle teooriaga seletasid nad morfoloogilisi protsesse. Teda mõjutas semiootiline taust. Kui Dressleri teooria sai üldise heakskiidu, hakati teda nimetama tüpoloogiks. Ta näeb nii fonoloogias kui ka morfoloogias, kuidas keel kasutab märke. Seejärel hakkas Dressler tegelema morfopragmaatikaga, mis on morfoloogiliste elementide pragmaatiline kasutamine. Jällegi kombineeris ta vormilisi ja semantilisi (või pragmaatilisi) aspekte uuenduslikul moel. Dressler on loonud uue lapsekeele arengu teooria, mida morfoloogias nimetatakse pre- ja protomorfoloogia mudeliks. Dressler väidab, et lapsel on keele omandamisel premorfoloogiline ja protomorfoloogiline periood. Teisisõnu laps ei päri ega õpi grammatikat, vaid on võimeline tuletama täieliku morfoloogilise tähenduse vähemast ja konkreetsemast, mis on arenenud enne.
Jõgi-ritsiklind
Pesitsemine
Pesa paikneb maapinnal tiheda rohu varjus või põõsa all, see koosneb kuivadest kõrtest ja lehetükkidest ning on vooderdatud peenemate taimekiudude või jõhvidega. Kurnas on 4–6 muna.
KS
KS võib tähendada järgmist:
Jõgi-ritsiklind
Toitumine
Linnu toiduks on putukad ja ämblikud.
Wolfgang U. Dressler
Teoseid
Dressler on enam kui 400 publikatsiooni autor, mõned neist on nurgakivi pannud uutele keeleteaduse teooriatele. Olulisemad on näiteks:
Anna Kendrick
Anna Kendrick (sündinud 9. augustil 1985 Portlandis Maine'i osariigis) on USA filminäitleja.
Tuleohutusaudit
Tuleohutusaudit ehk ehitise auditi tuleohutusosa või ehitise tuleohutusnõuete audit on tuleohutusteenus, mille eesmärk on anda hinnang, kas ehitis (või selle osa) vastab ehitistele esitatavatele olulistele tuleohutusnõuetele. Oluliste tuleohutusnõuete täitmise eesmärk on vähendada ohtu inimese elule ja tervisele, varale ning keskkonnale.
Tuleohutusaudit koostatakse vastavalt Päästeameti juhendile ning majandus- ja taristuministri 12.10.2020 määrusele nr 61 „Ehitise auditi tegemise kord“.
Auditeeritava ehitise kontrollimisel lähtutakse kinnitatud ehitusprojektist (selle olemasolul), ehituslike tuleohutusnõuete määrusest (siseministri määrus nr 17 või ehitise ehitamise ajal kehtinud selle „analoog“), asjakohastest standarditest (nt EVS 812 sari) ja/või analüütilisest tõendamisest.
Estonia (selts)
pisi|Maja, kus 1870. aastatel tegutses laulu- ja mänguselts "Estonia" Estonia on aastal 1865 asutatud laulu- ja mänguselts. Aastal 1940 seltsi tegevus lõppes. Selts taasasutati 1990.
Selts osales I üldlaulupeol, kus seltsi 10 lauljaga meeskoor Eduard Bergmanni juhatusel pälvis lauluvõistlusel I järgu diplomi.
Aastal 1871 loodi seltsi juurde näitetrupp.
Seltsi eestvedamisel rajati 1906. aastal Estonia teater ja 1913. aastal Estonia teatri- ja kontserdihoone.
Estonia selts korraldas kahasse seltsiga Lootus 1896. aasta VI ja üksinda 1910. aasta VII üldlaulupeo. 1918. aastal tegutses Estonia seltsi esimehena Jaan Linnamägi.
2023. aasta mais ilmus seltsi ajaloost raamat. Seda aitas rahastada Kultuurne Motobande.
Hinnioru allikas
Allika vesi toidab Enni oja.
Arizona kummituslinnade loend
Siin on USA Arizona osariigis asuvate kummituslinnade loend. Suurem osa Arizonas asuvatest kummituslinnadest on endised buumilinnad, mis hüljati pärast kaevanduste sulgemist.
Joonatan Lõvisüda
Joonatan Lõvisüda (ka Joonatan Lõvi; rootsi keeles Jonatan Lejonhjärta) on peategelane Astrid Lindgreni raamatus "Vennad Lõvisüdamed". 13-aastane Joonatan on perekonna vanem poeg. Tal on 9-aastane väikevend Karl Lõvisüda ja ema Sigrid, kes töötab õmblejana. Poiste isa nimi on Aksel, aga tema läks merele, kui Joonatan oli 6-aastane ja sestsaadik pole nad temast midagi kuulnud. Joonatan on ilus poiss, kellel on kuldselt kumavad juuksed ja säravad tumesinised silmad. Väike Karl jumaldab oma venda, kes on lahke, julge ja tugev, klassi parim õpilane ning teiste laste hulgas hinnatud sõber, kes neile alati kõiksugu huvitavaid asju välja mõtleb. Joonatan hoiab väga oma väikest haiget venda ja võib teda kuitahes kaua lõbustada talle voodiserval päevasündmustest rääkides. Kui Karl haigena raskelt köhis, tõusis Joonatan tihti öösiti üles, et talle meevett keeta.
Nangijaalas sai Joonatan endale üleni musta hobuse, kelle nimi oli Grim. Joonatanist saab Sofia parem käsi võitluses Tengili vastu ja ta ei karda mitte põrmugi. Talle meeldis juba kodus ümber riietuda, tehes haigele vennale teatrit. Ümbermaskeerumisoskus tuleb ennast Kibuvitsaorus varjates suuresti kasuks. Joonatan on hooliv ja tundlik, kuid sealjuures ratsionaalne ning võimeline oma emotsioone edukalt varjama. Pärast seda, kui Tengil külaväljakul ühe mehe tapab, näeb Karl teda nutmas – muidu ei teinud ta seda kunagi.
Leisi raamatukogu
Raamatukogu eesotsas on Tiiu Kullamäe ja Inge Kask.
Suomussalmi lahing
Suomussalmi lahing oli Punaarmee ja Soome armee vahel peetud lahing Talvesõjas. Lahingutegevus kestis 7. detsembrist 1939 kuni 8. jaanuarini 1940. Kuigi soomlased olid peaaegu viiekordses vähemuses, lõppes lahing soomlaste võiduga. Soomes on lahing Talvesõja peamisi sümboleid.
Lahingu kulg
30. novembril 1939 ületasid Nõukogude Liidu armeeüksused Soome piiri ja võtsid suuna Suomussalmi küla poole. Üksuste eesmärgiks oli liikuda Oulu peale ja niimoodi Soome kaheks lõigata. Piirkonnas oli ainult üks soomlaste pataljon, mis asetati Suomussalmist välja Raate lähedale. Suomussalmi küla langes Punaarmee kätte 7. detsembril vähese vastuhakuga. Soomlased tegid küla enne loovutamist maatasa, et sellest ei saaks vaenlase baasi, seejärel taanduti Niskanselkä ja Haukiperä järvede kallastele.
Esimene tõsisem kokkupõrge toimus 8. detsembril, kui nõukogulased hakkasid üle külmunud järvede läände liikuma. Soomlased suutsid rünnaku tõrjuda. Teine rünnakusuund oli loodesse, aga ka selle tõrjusid alles saabunud lisaväed tagasi. 9. detsembril tugevdati kaitsjate ridu ühe rügemendiga (JR27). Soomlaste vägede juhiks sai kolonel Hjalmar Siilasvuo, kes alustas kohe ettevalmistusi Suomussalmi tagasivõtmiseks. Ründamisel jõudsidki põhijõud külani, aga seda vallutada ei suutnud ja tõrjuti suurte kaotustega tagasi.
24. detsembril korraldasid nõukogulased vasturünnaku, aga katse soomlaste kaitseliinist läbi murda tõrjuti tagasi. Soomlastele saabus appi kaks rügementi (JR64 ja JR 65) ja 27. detsembril ründasid soomlased uuesti. Seekord sunniti vaenlane taganema ja Suomussalmi vallutati tagasi. Nõukogude vägede seas puhkes paanika ja need hakkasid üle külmunud järvede põgenema. Suur osa põgenejatest jõudis üle Kiantajärvi piirini. Samal ajal oli Nõukogude 44. diviis ida poolt Suomussalmi poole liikunud. See oli asunud positsioonile Suomussalmi ja Raate vahelisele teele. Nõukogude vägede taganemine tuli neile ootamatult ja diviis piirati sisse. 4.–8. jaanuaril jagati diviis kaheks ja hävitati soomlaste poolt, kes said palju varustust sõjasaagiks. 10. jaanuariks oli piirkond vaenlastest puhastatud.
Tulemus
Lahing lõppes soomlaste võiduga. Kui Oulu oleks langenud, oleks soomlased pidanud riiki kahel rindel kaitsma ja tähtis raudteeühendus Rootsiga oleks olnud läbi lõigatud. Lahingu tulemus tõstis tugevalt Soome armee moraali. Tänu Nõukogude 44. diviisi hävitamisele saadi sõjasaagiks 43 tanki, 71 kuulipildujat, 260 veokit, 1170 hobust, 29 tankitõrjekahurit ja muud relvastust, millest soomlastel oli suur puudus.
Analüüs
Suomussalmi lahing on heaks näiteks, kuidas hea juhtimisega väike väeüksus, mis võitleb tuttaval maastikul, suudab tõrjuda ülekaaluka vaenlase. Soomlaste võidule aitasid kaasa järgmised tegurid:
Estonian Classics
Estonian Classics on aastal 2001 Tallinnas asutatud muusikakirjastus.
Stegersbach
Stegersbach (horvaadi: Santalek, ungari: Szentelek) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Estonian Classics
Kirjastus annab välja kas iseseisvalt või koostöös teiste muusikakirjastustega noote, muusikaraamatuid ja heliplaate. Kirjastus on teinud koostööd nt Rootsi kirjastusega Gehrmans Musikförlag, Saksamaa Edition49 ja Saksamaa Eres.
Stegersbach
thumb|Endine Batthyány linnus
Turbatööstus
pisi|Turba kaevandamine Turbatööstus on tööstusharu, kütusetööstuse allharu, mis tegeleb turba kaevandamise, ümbertöötamise ja tarbijatele edastamisega.
Ēvele kihelkond
300px|pisi|right|Valga kreis [[Ludwig August Mellini kaardil "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel" (1798)]] Ēvele kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Wolfahrt, ka Wolfart, läti keeles Ēveles draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis ja aastast 1783 Valga kreisis. Kihelkond moodustati aastal 1562. Aastal 1907 valmis kihelkonna aladel lisaks Ēvele kirikule veel ka Strenči kirik.
Turbatööstus
Eestis on turbatööstuse käive umbes 100 miljonit eurot aastas ja Eestist on pärit 10% maailma turbatoodangust. Sektoris töötab 35 ettevõtet, kes kaevandavad turvast ligi 14 000 hektaril.
Dovilai vald
Dovilai vald (leedu keeles Dovilų seniūnija) on teise järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis.
Paide rahvamaja
Paide rahvamaja on endine rahvamaja Järva maakonnas Paides.
Dovilai vald
Valla pindala on 121,7 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4888 inimest. Valla keskus on Dovilai alev (2011. aastal oli seal 1246 elanikku). Vallavanem on Antanas Skiotys.
Vallas on järgmised külad.
Paide rahvamaja
Rahvamaja avati 3. veebruaril 1929. Rahvamaja oli ühtlasi ka kui Vabadussõja monument. Majal on ka Paide rahvamaja Vabadussõja mälestustahvel.
Mälestustahvlil on tekst: Paide Rahvamaja Püstitatud Eesti Vabadussõjas 1918-1920 a. langenud Järvamaa kangelaste mälestuse jäädvustamiseks. Avatud 3. veebruaril 1928.a.
Maja kasutati rahvamajana aastani 1987. Aastast 1987 kasutatakse Paides kultuurimajana Paide kultuurikeskust. Aprillis 2023 pälvis plaan rahvamaja lammutada Eesti Muinsuskaitse Seltsi Karuteene medali.
Raido Rüütel
Raido Rüütel (sündinud 19. septembril 1951 Tallinnas) on eesti treener.
Ta on olnud 1992. aastast Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse juhatuse esimees.
Ta on harrastanud autorallisporti ning töötanud treeneri ja autosõiduõpetajana.
Ruhnu raamatukogu
Ruhnu raamatukogu on raamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Ruhnu külas. Raamatukogu juhataja on Silvi Meerits.
Gaižaičiai
pisi|left Gaižaičiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Gaižaičiai valla halduskeskus. Küla asub Svēte jõe kaldal. Gaižaičiais on põhikool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor.
Aastal 1918 rajati sealse mõisa peahoonesse koolimaja. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Kalmari unioon
Kalmari unioon (taani, rootsi ja norra keeles Kalmarunionen) oli Taani, Rootsi ja Norra kuningriigi vaheline personaalunioon aastail 1397–1523. Eri aegadel hõlmas unioon Taani, Rootsi, Norra, Soome, Islandi, Gröönimaa, Fääri saared, Orkney, Shetlandi ja teisi alasid.
Kuigi vormiliselt jäid kõik uniooni kuuluvad riigid iseseisvaks, oli domineerivaks jõuks siiski Taani. See põhjustas rahulolematust teistes osapooltes (eelkõige Rootsis) ja viis konfliktideni ning tõi korduvalt kaasa olukorra, kus Rootsi väljus ajutiselt liidust. Rootsi lõplik lahkulöömine unioonist leidis aset 1523. aastal, mil Rootsi kuningaks sai Stockholmi veresauna järel Taani-vastast ülestõusu alustanud aadlimees Gustav Vasa.
Taani ja Norra unioon jäi püsima 1814. aastani, mil Norra liideti Kieli lepinguga Rootsiga.
Uniooni loomine
pisi|Unioonileping 1397. aastast Kalmari uniooni tekkes mängis võtmepositsiooni Taani kuninganna Margrete I, kes oli Taani kuninga Valdemar IV tütar ja Norra ning Rootsi kuninga Håkon VI abikaasa. 1364. aastal kukutati Håkon VI Rootsi troonilt ja uueks kuningaks sai Mecklenburgi prints Albrecht. 1375. aastal suri Valdemar IV ja Norras viibinud Margrete suundus Taani, et kindlustada enda ja Håkoni 1370. aastal sündinud poja Olufi tõus Taani troonile. Kuningatiitlile pretendeeris ka Margrete õepoeg Mecklenburgi Albrecht (mitte ajada segamini samanimelise Rootsi kuningaga). Mecklenburgi kasvav mõju piirkonnas ja kartus, et Taani võib muutuda analoogselt Rootsiga Mecklenburgi alamaks, tekitasid muret Taani aadlikes. Aadlike ja Hansa Liidu toetusel suutis Margrete mecklenburglased üle mängida ja tagada oma poja nimetamise troonipärijaks.
Rootsis leidis samal ajal aset konflikt kuningas Albrechti ja aadlike vahel. Albrechti vastased otsustasid Margrete valida Norra ja Taani eeskujul ka Rootsi regendiks ning andes talle õiguse nimetada järgmine kuningas. Aadlikud vandusid Margretele truudust ning andsid tema valdusse enda kontrolli all olevad linnused. Alanud kodusõjas sai Albrechti Mecklenburgi armee 24. veebruaril 1389 Fälköpingi lahingus Taani-Norra-Rootsi ühisvägede käest lüüa ning Albrecht ja tema poeg võeti vangi. Kuigi Mecklenburgi võim Rootsis oli murtud, kulus terve riigi tagasihõivamiseks üle aasta.
1396. aastal sai Erik, kes juba oli Norra kuningas, ka Taani ja Rootsi kuningaks.
Kolme riigi liit kinnitati 17. juunil 1397 Kalmari lossis sõlmitud Kalmari lepinguga.
Unioon Margrete ja Eriku valitsusajal
pisi|[[Margrete I. Detail tema hauamonumendilt Roskilde toomkirikus]] 1408. aastal tõi Margrete krooni valdusse Gotlandi. .
Majandusliku olukorra parandamiseks viidi Margrete valitsusajal uniooni riikides läbi maade reduktsioon, mille käigus võeti tagasi suur hulk varem aadlikele või kirikule kuulunud valdusi. Samuti hakkas ta koguma mitmeid uusi makse ning korraldati rahareform.
1412. aastal suri Margrete ning seni tegelikult kasuema käes olnud võim läks Erikule. Oma võimu kinnistamiseks tegi ta oma valdustes ulatusliku ringreisi, käies isegi Soomes. Peagi tekkisid tal probleemid Rootsi kirikuga, mis polnud rahul juba Margrete eluajal alanud tavaga, mille järgi monarh nimetas ametisse vaimulikke ja kirikuametnikke, selle asemele, et lasta teha seda kirikul. Rootsi aadlikes aga tekitas vastumeelsust Eriku komme nimetada Rootsi riigiametitesse taanlasi ja sakslasi.
Erik pidas oma valitsemisajal pikka ja kurnavat sõda Holsteini hertsogiriigiga, kuid sai Holsteini ja selle liitlaste käest lüüa ning tõi selle agressiooniga kaasa ka tüli Hansa Liiduga. 1429. aastal kehtestas Erik Öresundi läbivatele mitte-uniooni laevadele väinatolli ning seadis Skåne turgudele piirangud, eesmärgiga piirata Hansa mõjuvõimu. Hansa Liit korraldas seepeale Põhjamaade sadamatele blokaadi. Kõigest sellest häiritud Rootsi majandus ja Eriku sõdadest tingitud kõrged maksud viisid Rootsis peagi suure unioonivastasuseni.
1434. aastal puhkes Rootsis Engelbrekti ülestõus, mis sai nime ülestõusnute juhiks tõusnud väikeaadlik Engelbrekt Engelbrektssoni järgi. Kuigi Engelbrekt mõrvati 1436. aastal, viis ülestõus pikemas perspektiivis Eriku kukutamiseni ja Rootsi lahkulöömiseni unioonist. Peagi puhkes ülestõus ka Norras, sealsete ülestõusnute juhiks oli Amund Sigurdsson.
Kui Taani aadel keeldus tunnistamast Pommeri hertsog Bogisaw IX-t järgmise Taani kuningana, lahkus Erik Taanist ja asus elama Visborgi linnusesse Gotlandil. Eriku käitumise tõttu kukutasid Taani ja Rootsi riiginõukogu ta 1439. aastal mõlema riigi kuningatroonilt ning järgmisel aastal juhtus sama ka Norras.
Unioon Baieri Kristoferi valitsusajal
Eriku kukutamise järel valis Taani riiginõukogu uueks valitsejaks Eriku õepoja Baieri Kristoferi. 1439 sai ta regendiks ja 1440. aastal kuningaks. Taani Riiginõukogu soovis Kristoferist teha nukuvalitsejat. Ajapikku saavutas ta siiski teatava iseseisvuse. Oma valitsusaja alguses surus ta maha talurahvaülestõusu Funenis ja Jüütimaal.
1442. aasta mais kohtus Kristofer Lödöses aadlikega kõigist kolmest kuningriigis ning ta krooniti seal kuningaks. Seejärel siirdus ta Oslosse ja Trondheimi, et oma staatust kinnitada. Pärast seda, kui tema Roskilde residents maha põletati, kolis ta Kopenhaagenisse ja tegi sellest Taani pealinna.
Rootsi aadlikud ei suhtunud Kristoferi tema saksa päritolu tõttu hästi ning süüdistasid teda selles, et ta ei takistanud oma onu Erikut mereröövide korraldamisel Gotlandilt.
Kristoferi valitsusajal muudeti Kalmari liidulepingut, millega aadlikud said võimu juurde, samas kui kuningas neid kaotas.
Christian I valitsusaeg ja uniooni ajutine lagunemine
pisi|[[Christian I ja tema abikaasa Brandeburgi Dorothea, kes oli varem olnud abielus Baieri Kristoferiga. Christiani vapi väljadel on kujutatud Taani, Rootsi, Norra, vendide, Schleswig-Holsteini ja Oldenburgi vappi]] Kristoferi surma järel pakkus Taani Riiginõukogu trooni esmalt võimsaimale Taani vasallile, Schleswigi hertsog ja Holsteini krahv Adolf VIII-le, kes aga vana ja lastetuna seda positsiooni ei soovinud. Ta soovitas hoopis oma õepoega, Oldenburgi krahv Christianit, kes valitigi 1. septembril 1448 Taani kuningaks. Christian abiellus 1449. aastal eelmise kuninga Kristoferi lese Brandeburgi Dorotheaga.
Jöns Bengtssoni suhted kuningaga aga halvenesid ning Christian lasi peapiiskopi Kopenhaagenisse vangi viia. See ajendas Jöns Bengtssoni nõbu Linköpingi piiskoppi Karl Kettilsoni (Vasa) alustama 1464. aasta jaanuaris ülestõusu. Karl Kettilsoni väed vallutasid mitu linnust ning veebruaris kuulutati ta Västeråsis Rootsi riigieestseisjaks. Peagi viis ta oma väed Stockholmi piirama, mispeale taanlased rüüstasid Linköpingi piiskopimõisa. Karl lõpetas Stockholmi piiramise, siirdus Dalarnasse sõdureid juurde värbama ning sai 17. aprillil Harakeris kuninga vägede üle suure võidu. Stockholmi piiramist alustati uuest, kuid kuna Kettil Karlssonil puudus laevastik, mida oli vaja linna merelt blokeerimiseks, otsustati Danzigist tagasi kutsuda endine kuningas Karl Knutsson. Nimelt loodeti, et ta toob endaga kaasa Preisi laevastiku. Augustis saabuski Karl loodetud abiga ning teda tunnustasid kuningana nii piiramisväed kui Stockholmi kodanikud. Ei läinud aga kaua aega, kui puhkes vägivaldne konflikt troonile ennistatud kuninga ja piiskoppide vahel, kes soovisid riigis kõrgemat võimu omada.
Karl Knutsson kukutati järgmisel aastal ja saadeti eksiili. Karl Knutsson sai kuningaks veel kolmandatki korda, valitsedes 1467–1470.
Rootsi oli nüüd jagatud selgelt kahte leeri. Uniooni pooldajate hulka kuulusid Upplandi talupojad ja suur osa aadlist (kaasa arvatud Vasad ja Oxenstiernad). Rootsi iseseisvuse pooldajaid juhtis Sten Sture vanem ning tema peamiste toetajate hulka kuulusid Tottid, Possed ja Trolled ning Västergötlandi, Östergötlandi, Smålandi ja Dalarna maakond. Sten Sturega oli liidus ka Bergslageni ninamees Nils Sture. Christian otsustas olukorda ära kasutades Rootsit uniooniga taasühendada ning purjetas oma Taani rüütlitest ning šoti ja saksa palgasõduritest koosnenud väega Stockholmi alla. Seal liitusid temaga Upplandi talupojad ja unioonimeelsete Rootsi aadlike vägi. Christian asus linna piirama, kuid sai 1471. aasta 10. oktoobril Brunkebergi lahingus Sture vägedelt hävitava kaotuse osaliseks ning pidi Rootsis taanduma.
Christiani valitsusajal jäi Norra ilma Orkneyst ja Shetlandist. Nimelt oli Christiani tütar Margrete kihlatud 1468. aastal Šotimaa kuninga James III-ga ja kaasavarana pidi Christian tasuma 60 000 kuldnat. Kuna tal sellist raha ei olnud, pantis ta 50 000 kuldna eest Šotimaale Orkney ning ülejäänud summa tasumiseks Shetlandi.
Unioon Hansu valitsusajal
1458. aastal oli Christian lasknud Norra Riiginõukogul oma poja Hansu nimetada Norra troonipärijaks. Hiljem tegi sama ka Rootsi ja Taani Riiginõukogu. Kui Christian 1481. aastal suri, sai Hansust kohe Taani kuningas. Kuigi puudusid teised tõsised pretendendid, otsustas Norra Riiginõukogu aga näidata oma riigi sõltumatust ja ei nimetanud Hansu kuningaks.
13. jaanuaril 1483 peeti Halmstadtis Taani, Rootsi ja Norra esinduste kohtumine, et leppida kokku tingimused Hansu kuningaksvalimiseks. Rootsi saatkond ei ilmunud kohale, kuid Norra ja Taani suutsid kokkuleppele jõuda. Oodati ka, et Rootsi aktsepteerib tingimusi ja valib Hansu kuningaks. 18. mail krooniti Hans Kopenhaagenis Taani ja 20. juulil Trondheimis Norra kuningaks.
Oma valitsusaja esimestel aastatel üritas Hans nõrgestada Rootsi riigieestseisja Sten Sture vanema positsiooni, sõlmides muuhulgas 1493. aastal liidu Moskva suurvürst Ivan III-ga, kes alustas Rootsiga sõda. Kui Rootsi käed olid seotud sõjaga idas, saatis Hans Taani laevastiku Stockholmi alla ja suutis sõjalise jõu ja Sture konkurentide abiga viimase kukutada. Rootsi hõivanud Hans suutiski 1497. aastal uniooni taasühendada.
1500. aastal üritas Hans koos oma venna Frederikiga vallutada Ditmarschenit, mis oli alates Bornövedi lahingust olnud sisuliselt iseseisev talupoegade vabariik. Taani väed said hävitava kaotuse osaliseks ning hoobi sai ka Taani maine. Uudis taanlaste lüüasaamisest ärgitas rootslased taas ülestõusule ning peagi oli suurem osa Rootsit jälle Sten Sture juhtimise all. Sture surma järel 1503. aastal valis Riiginõukogu riigieestseisjaks Svante Nilssoni, kes oli Sten Sture sugulane. 1509. aasta nõustus Rootsi tunnistama Hansu kuningana, kuid ei lubanud tal siseneda Stockholmi ega teostada uut kroonimist.
Christian II valitsusaeg ja Rootsi lõplik eraldumine unioonist
pisi|Taani, Norra ja Rootsi vapiga ümbritsetud [[Christian II. Jan Gossaerti gravüür]] Hans suri 1512. aastal ja Taani ning Norra trooni päris tema 32-aastane poeg Christian II. Taani ja Norra Riiginõukogu tunnistasid Christiani, kes oli varem Norra asekuningana näidanud end väga karmi valitsejana, kuningaks vastumeelselt ning Rootsi Riiginõukogu lükkas uue kuninga nimetamise määramata ajaks edasi.
Christian valmistus vältimatuks sõjaks Rootsiga, kus iseseisvuslased, keda juhtis riigieestseisja Sten Sture noorem olid avalikuks konfliktis peapiiskop Gustav Trolle juhitud taanimeelsete jõududega. Christian viis oma väed Rootsi eesmärgiga vabastada Almarestäketi linnuses sissepiiratud peapiiskop. Christian sai Sture vägede käest Vedila lahingus lüüa ning oli sunnitud Taani taganema.
1518. aastal üritas Christian jälle Rootsit hõivata, kuid sai Brännkyrka lahingus lüüa.
Kolmanda katse tegi ta 1520. aastal ja seda saatis edu. Sten Sture noorem sai 19. jaanuaril Bogesundi lahingus surmavalt haavata ning peatselt tunnustasid Christianit ka Riiginõukogu liikmed. Siiski polnud alistunud kogu Rootsi – Sture lesk Christina Gyllenstierna juhtis südilt vastupanu Stockholmis ning 19. märtsil said taanlased Balundsåsi lahingus lüüa Kesk-Rootsi talupoegade käest. Viimased said siiski 6. aprillil Uppsala lahingus hävitava kaotuse osaliseks. Mais asus saabus kohale ka Taani laevastik ning Stockholmi piirati nii maalt kui merelt. Christina Gyllenstierna alistus 7. septembril ning 1. novembril vandusid Rootsi seisuste esindajad Christianile truudust ning tunnistasid teda päriliku kuningana, kuigi Rootsi seaduste järgi pidi monarh olema valitav.
Stockholmi versaun ja Gustav Vasa tõus Rootsi kuningaks
pisi|Piiskopi hukkamine [[Stockholmi veresauna ajal]]
4. novembril krooniti Christian kuningaks ning sellele järgnesid kolm päeva kestnud pidustused. 7. novembril aga pidustused peatati ning Christian lasi Gustav Trolle koostatud nimekirja järgi kinni võtta hulga aadlikke, raehärrasid, kodanikke ja vaimulikke ning nad hukata. Välja kaevati ka Sten Sture noorema surnukeha ning põletati tuleriidal. Osad aadlikke, kodanikke ja vaimulikke vangistati ning mitmed aadlinaised saadeti vangipõlve pidama Taani.
1520. aasta lõpul hakkas aadlimees Gustav Eriksson (Vasa), kes oli Sturede sugulane ning kelle isa Erik Johansson (Vasa) oli veresaunas hukatud, Dalarnas talupoegadest väge moodustama. Alanud Rootsi Vabadussõjas saatis Vasa vägesid edu ja nendega liitus aina enam mehi. 1522. aastal asus rootslasi toetama ka Lübeck.
1523. aasta juuni alguses vallutati Stockholm ning 6. juunil valiti Gustav Vasa Strängnäsis Rootsi kuningaks. Seda sündmust peetakse ka uniooni tegelikuks lõpuks. Gustav Vasa kuningakskuulutamise päev nimetati 1983. aastal Rootsi rahvuspühaks.
1. septembril 1524 sõlmiti Malmö rahuleping, mis lõpetas Rootsi Vabadussõja ja millega Taani ja Norra tunnistasid Rootsi sõltumatust.