cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brigadir
Brigadir oli brigaadi (tootmisüksuse) juht NSV Liidus. Alluvate tööliste arv sõltus majandusharust. Väga väikestes brigaadides, (umbes alla viie isiku)  täitis brigadiri kohuseid üks töölistest. Suurtes brigaadides,(üle kümne töölise) brigadir enam ise otsese tööga ei tegelenud vaid juhendas  töölistele tööd, täitis palgalehti ja aruandeid. Sõna "brigadir" on ilmselt pärit vene keelest.
Abner Uustal
Abner Uustal (22. jaanuar 1915 Abula, Mustjala kihelkond, Saaremaa – 27. jaanuar 1985) oli eesti õigusteadlane.
Ta sündis meremehe perekonnas. Abula külas asuvale sünnikodule on õpilaste ja valla poolt paigutatud mälestustahvel.
Haridus
1947. aastal astus ta aspirantuuri rahvusvahelise õiguse alal. 1950. aastal kaitses ta Moskva Riikliku Ülikooli juures kandidaadiväitekirja "Борьба СССР в Организации Объединенных Наций за мир и безопасность народов" (Diss. Trt. 492741). 1961. aastal kaitses doktoriväitekirja "Международно-правовый режим территориальных и внутренних морских вод" (Diss. Trt. 483957, 492742).
Töö
Teenis 1940. aastal Majandusministeeriumis. Töötas Väliskaubanduse Komitees Tallinnas vanema referendina.
1945–1947 töötas Tartu Riikliku Ülikooli sõjalise õpetuse kateedris.
Pärast väitekirja kaitsmist 1950. aastal asus ta tööle Tartu Riiklikku Ülikooli õigusteaduskonda rahvusvahelise õiguse õppejõuna, 1952. aastal sai dotsendiks, 1965. aastal professoriks. Ta õpetas üle 40 aasta rahvusvahelist õigust ja välisriikide õigust, oli pikka aega õigusteaduskonna dekaan ja haldusõiguse kateedri juhataja.
Tegutses ka ajalehe Edasi väliskommentaatorina.
Teadustegevus
Ta oli üks esimesi ÜRO uurijaid ja mereõiguse spetsialiste NSV Liidus, kes asus uurima territoriaalmere õiguslikku režiimi.
PlayStation Portable
pisi|PSP originaalmudel (PSP-1000)
Abner Uustal
Teosed
Tema isikuarhiivi ulatuslikuma osa moodustavad avaldamata teadustööde ja artiklite käsikirjad. Kirjavahetus teadlastega, mis isikuarhiivis on esindatud põhiliselt õnnesoovikaartidega, näitab mõningal määral tema teaduslikke sidemeid.
PlayStation Portable
Sony Playstation Portable ehk PSP (jaapani プレイステーション・ポータブル) on Sony firma esimene pihukonsool. Seda ideed tutvustati avalikkusele ühel elektroonika ekspositsioonil 2003. aastal. PSP on esimene ja ainuke käsimängukonsool, mis kasutab optilise ketta formaati UMD ('universaalne meediaplaat'). PSP erineb teistest sarnastest konsoolidest ka oma suure ekraani, meediasalvestusvõimaluste ja interneti ühenduvuse poolest. Turule jõudis konsool kõigepealt Jaapanis 2004. aasta detsembris, seejärel Põhja-Ameerikas märtsis 2005 ja lõpuks Euroopas septembris 2005.
Ajalugu
Iseenesest ei ole pihukonsoolide idee kuigi uus, ulatudes aastasse 1977, kui elektroonikafirma Mattel tõi turule väikse elektroonilise seadme, millel oli peal üks võidusõidumäng. Reaalselt muutusid need seadmed populaarseks tänu firmale Nintendo, kes tõi 1989. aastal turule praeguseks legendaarse Gameboy. Samas on PSP näol tegu täiesti uut tüüpi seadmega, kuna ta kasutab optilist andmekandjat.
Abner Uustal
Tunnustus
Teda autasustati ordeniga "Austuse märk", nelja medaliga ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga.
PlayStation Portable
Ajalugu
Kui Sony esimest korda oma nägemust pihukonsoolist 2003. aasta E3 konverentsil tutvustas, siis ei olnud neil kaasas näidiseksemplari, aga mis inimestes kõige rohkem ärevust tekitas, oli see, et tollane tegevjuht Ken Kutaragi, nimetas seda toodet: "Uueks Sony Walkmaniks". Alates PSP ilmumisest aastal 2005, on see toode jõudnud juba läbi teha kaks uuenemist ja soetada endale ka nö väiksema venna ehk PSP Go. Võrreldes tavalise PSP-ga ei loe see enam UMD-sid, vaid tal on suurem sisemälu (16 GB), lisaks Memory Stick Micro ja Bluetoothi tugi.
1531
1531. aasta (MDXXXI) oli 16. sajandi 31. aasta.
PlayStation Portable
Müügiletulek
17. oktoobril 2004 teatas Sony, et PSP tuleb müügile Jaapanis 12. detsembril 2004 hinnaga 19 800 jeeni (¥) (umbes 181 USD 2004. aastal) tavaversiooni eest (PSP-1000) ja 24 800 jeeni ( ¥) (umbes 226 US$) kallima versiooni eest (Value system). Konsooli müügiletulek oli edukas. Üle 200,000 konsooli müüdi esimesel päeval. Erinevat värvi konsoole müüdi ka pakkidena (bundle packs), mis olid kallimad, makstes umbes 200 USD. 3. veebruaril 2005 teatas Sony, et PSP läheb müügile Põhja-Ameerikas 24. märtsil 2005 ja soovitatav müügihind on 249US$/299CA$. Mõnede arvates oli müügiletuleku hind liiga kallis, peaaegu 20 USD kallim kui hind Jaapanis ja rohkem kui 100 USD kallim kui äsja müüki jõudnud Nintendo DS. Hoolimata kartustest, õnnestus PSP müügiletulek Põhja-Ameerikas. Kaks nädalat hiljem näitasid aruanded, et konsool ei müü nii hästi kui loodetud, hoolimata Sony väidetest, et konsooli müüdi rohkem kui 500 000 tükki esimese kahe päeva jooksul.
Abner Uustal
Isiklikku
Ta abiellus 1948. aastal Lidia Uustaliga (neiuna Kütt, Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna iluvõimlemise õppejõud ja treener). 1945. aastal sündis varasemast kooselust poeg Aarne Uustal.
PlayStation Portable
Müügiletulek
Algselt plaaniti PSP müügile lasta PAL regioonis ja Põhja-Ameerikas ühel ajal, aga 15. märtsil 2005 teatas Sony, et PAL-regioonis lastakse konsool müügile hiljem, sest Jaapanis ja Põhja-Ameerikas oli väga suur nõudlus PSP-de järele. Kuu aega hiljem, 25. aprillil 2005 teatas Sony, et PSP tuleb müügile PAL-regioonis 1. septembril 2005 hinnaga 249 €/179£. Sony põhjendas kõrgemat hinda sellega, et Põhja-Ameerika ostjad pidid maksma kohalikke makse (sales taxes) ja VAT (lisandväärtusmaks) oli kõrgem Ühendkuningriigis kui Põhja-Ameerikas. Hoolimata kõrgest hinnast osutus konsooli müügiletulek PAL-regioonis edukaks. Konsooli müüdi rohkem kui 185 000 tükki juba ainuüksi Ühendkuningriigis.Terve maa konsoolivaru müüdi läbi kolme tunniga. Konsool osutus populaarseks ka teistes PAL-regiooni maades. (Näiteks Austraalias müüdi ettetellitult üle 25 000 konsooli). Esimese nädala jooksul müüdi Euroopas ligi miljon konsooli.
PSP 1000 (Fat)
pisi|PSP-1000 PSP 1000 oli esimene mudel, mis müüki tuli. Mis seda mudelit järgmistest eristab on IrDA ühendus ehk infrapunaliides. Miks Sony sellist liidest kasutada tahtis on raske öelda, iseenesest on see ju suhteliselt aeglane ja ebapraktiline. Esimene mudel on ka perekonna kõige suurem, just mõõtmete ja kaalu poolest, sellest ka ingliskeelne hüüdnimi "FAT"(paks). Veel oli erinevuseks see, et esimesel mudelil oli 32 MB sisemälu, kuid järgmistel põlvkondadel on kõigil juba 64 MB. Täpsemad andmed on esitatud koondtabelis.
PSP 2000 (Euroopas Slim või Lite, mujal PSP)
pisi|PSP-2000 PSP 2000 tuli peamiselt selleks, et lihvida eelmist mudelit. See kuulutati välja 2007. aasta E3 konverentsil ja tuli välja sama aasta lõpus. See mudel võttis kaalust alla (eelkäijast 33% kergem), salenes mõõtmetelt (eelkäijast 19% õhem), loobus kõigest ebaolulisest ja pakkus mõnda kasulikku omadust (näiteks Skype).
PSP 3000 (Euroopas Slim või Lite, mujal PSP)
pisi|PSP-3000 PSP 3000 tõi endaga kaasa juba rohkem muudatusi. Suurima muutuse tegi konsooli ekraan, muutudes 5 korda kontrastsemaks ja laiendades värviulatust. Logod, disketiava ja nupud disainiti ümber ning lisati ka sisseehitatud mikrofon, mis parandab ka näiteks Skype'i funktsiooni kasutamist, ning uuendati ka plaadimängija välimust. Üllatuseks oli veel see, et 3000 mudel oskas lisaks filmidele näidata telekas ka mänge, kui kasutada vastavat videoväljundikaablit.
PSPgo
pisi|PSP Go – Piano Black PSPgo'd ei saa käsitleda kui otsest seeria täiendust, vaid pigem nagu iseseisvat kaubamärki. Nimelt puudub sellel mudelil PSP-le omane UMD- lugee, selle asemel on tal sisseehitatud Flash-mälu 16 GB ja microSD-kaardi luger. Uuendusena on sellel mudelil ka Bluetoothi tugi. Ka tema välimus on erinev, nimelt on selle ekraan libistatav, mis võimaldab nupud ja analog stick-i ära peita, kui need kasutuses pole. 2011. aasta aprillis andis Sony teada, et nad enam Go-d ei tooda, vaid on otsustanud kõik ressursid suunata PlayStation Vita tootmisele. Hiljem lisati, et Põhja-Ameerika turu jaoks jätkatakse PSP Go tootmist. pisi|PSP-E1000
PSP-E1000
Välja kuulutatud 2011. aasta Gamescomi konverentsil. PSP-E1000 on odavam turuversioon, mis tuleb müügil PAL-regioonis 99,99 € eest. Erinevalt eelmistest versioonidest pole E1000-l Wi-Fi võimalusi ja stereoheli on vahetatud monoheli vastu. Disainilt sarnaneb see mudel PlayStation 3-ga eeskätt oma süsimusta värvi pärast.
PlayStation Vita
PlayStation Vita (tuntud ka lihtsalt kui PS Vita) on tulevane (käsi)mängukonsool Sony Computer Entertainmenti poolt. See on järglane PSP-le. Masinal on kaks analog sticki, 5-tolline (puutetundlik) ekraan ning 3G, Bluetoothi ja Wi-Fi tugi. Sees on tal ARM Cortex-A9 core processor ja quad core SGX543MP4+ GPU. Lisaks kasutab Vita LiveArea-t peamise UI-na (vanemad PSP-d kasutasid XrossMediaBari).
Riistvara
PlayStation Portable on pikliku tahvli kujuga, mõõtmed on 17 × 7,3 × 2,2 cm ja kaal umbes 280 g. Esiküljel on 11 cm diaginaaliga LCD-ekraan, PlayStationi nupud (kolmnurk, rist, ruut ja ring), noolenupud, analog stick ja 7 väiksemat nuppu (ekraani all). Lisaks on süsteemi peal veel kaks "õla-nuppu", WLAN-i ja toitelülitid ning augud laadija ja USB 2.0 jaoks. Tagaküljel on UMD sisestus. Sees on Stereo kõlarid. PSP kasutab kahte 333 MHz CPU-d, GPU-d 2 MB VRAM-iga (166 MHz) ning sisaldab 32 MB RAM-i ja 4 MB DRAM-i. Algselt sundis konsool mänge aeglasemalt jooksma, kuid pärast 3.50 uuendust (mais 2007) võeti see piirang maha. PSP-l on 1800 mAh aku (1200 mAh PSP-2000 ja PSP-3000 jaoks), mis lubab 4–6 tundi mänge, 4–5 tundi videot või 8–11 tundi muusikat.
Tarkvara
Sony on lisanud operatsioonisüsteemi jaoks võime, viidates sellega süsteemitarkvarale, et seda saab uuendada. Uuendusi saab alla laadida otse [Internet]ist kasutades süsteemi uuenduste tunnust XMB seadete alt. Lisaks saab PlayStationi ametlikult kodulehelt tarkvarauuendused arvutisse alla laadida ning siis kanda Memory Stick Duo abil seadmesse järgmiselt: PSP -> GAME -> UPDATE -> EBOOT.PBP, mis järgnevalt paigaldatakse süsteemi. Uuendusi saab paigaldada ka UMD mänguplaatidelt, mis vajavad uuendusi, et mängu jooksutada. PS3 jaapani versioon lubab süsteemitarkvara uuendada ka nii, et laaditakse alla süsteemitarkvara kõvakettale ning alles siis PSP-le. Sony on takistanud kasutajaid viimast PSP süsteemitarkvara varasemale versioonile kui sellel on paigaldatud uuem versioon.
Kuigi süsteemitarkvara uuendust on võimalik kasutada igas regioonis, soovitab Sony siiski uuendusi alla laadida vastavalt regioonile, kus seade osteti. Süsteemitarkvara uuendused on lisanud mitmeid tunnuseid nagu näiteks veebibrauser, Adobe Flashi tugi, lisa koodekid piltide jaoks, heli ja video.
Veebibrauser
PSP veebibrauser on NetFront (tootja: Access Co. Ltd.). Brauser toetab tuntud veebitehnoloogiaid, nagu HTTP-küpsised, CSS ja JavaScript. Hilisemad uuendused lisasid UTF-8 kodeeringu ja Flashi. Võrreldes tänapäeva tehnoloogiaga on PSP veebibrauser aeglane ja võimaldab korraga avatud hoida vaid kolm vahekaarti.
Veebibrauserit pole mudelil PSP-E1000.
UMD
UMD teeb PSP võrreldes teiste sarnaste toodetega mõnes mõttes eriliseks. Tegu on 64 mm diameetriga optilise andmekandjaga, mis mahutab kuni 1,8 GB (kui kasutada Dual Layeri tehnoloogiat). Andmeid loetakse 660 nm laseriga. Mängud, mida müüakse UMD peal, on regioonivabad, aga filmidel ja muusikal on DVD regionaalne kodeering.
Akud
Pihukonsooli üks olulisemaid näitajaid on tema aku vastupidavus, ehk see, kui kaua saab näiteks reisil olles sellega mängida, enne kui peab seinakontakti otsima. PSP 1000 tuli välja 1800 mAh akuga, mis pidas tehase andmete järgi vastu kuni 11 tundi (kui kuulata muusikat ja lülitada ekraan välja), mängida saab sellega kuni 4 tundi. PSP 2000 ja 3000 tulid müügile juba lahjemate akudega, kuid samas suudeti kasutusaeg hoida samal tasemel, seda tehti peamiselt tarkvarauuendustega. Eraldi on müügil ka võimsamad lisaakud, kõige suurema mahutavusega peaks olema 3600 mAh, sellega peaks mängimisaeg ulatuma kuni 7 tunnini.
PSP GPS
2007. aasta alguses tõi Sony Jaapanis turule GPS-vastuvõtja 290 GPS reciever. Tegu on lisaseadmega, mis ühendatakse PSP külge otse – USB-ga. Kuigi pikalt oli tegu ainult Jaapani turule mõeldud seadmega, on praeguseks on seda võimalik osta ka Euroopas; olemas on Euroopa kaardid, samuti on võimalik kasutada kodustatud tarkvara.
PSP kaamera
PSP 300 on suhteliselt vähest kasutust leidnud PSP lisaseade. Tegu on põhimõtteliselt 1,3 MP veebikaameraga, mis ühendatakse PSP-ga samuti USB kaudu ning mis lubab kasutajal teha fotosid ja videolõike. Ilmselt oli see lisa vajalik, kuna kõik meelelahutusseadmed liiguvad selles suunas, et neile lisatakse kaamera, võtame näiteks kasvõi Apple'i Ipod Nano. Fotosid tehes saab sellega teha kuni 1280x960 resolutsiooniga pilte ja filmimisel on suurim resolutsioon480x272. Piltide ja filmide tegemiseks on vajalik mälukaart, kuhu need andmed salvestatakse ja selle kaardi mahutavus määrab ka selle, kui mitu pilti või kui pika filmi saab teha.
Peakomplekt (kõrvaklapid ja mikrofon)
Alates mudelist PSP2000 on olnud vägagi oluliseks lisaks sellele konsoolile just peakomplekt. Üks olulisemaid funktsioone, mida see lisa täidab, on just võimalus kasutada Skype'i. Alates PSP3000 mudelist on konsoolil ka sisseehitatud mikrofon, aga peakomplekt on suhtlemiseks palju mugavam. Lisaks on veel mitmetel mängudel üle võrgu mängides võimalus suhelda teiste mängijatega, eriti hea on see meeskonnamängude puhul.
Mängud
Lisaks PSP mängudele on ka mitmed vanemad PlayStationi mängud ümber tehtud ja mängitavad PSP kaudu. Neid saab PlayStation Network-ist läbi PC, PS3 või PSP. Mänge ja demosid saab alla laadida ja käivitada otse mälukaardilt.
Vastuvõtt
Pärast väljalaskmist sai PSP üldiselt positiivset vastukaja. Enamus hindajaid leidis seadmel nii nõrku kui ka tugevaid külgi. CNET andis PSP-le 8,5 punkti (kümnest), kiites riistvara ja multimeedia-võimalusi, samas aga kurtes ekraanikaitse ja UMD kaitse puudumise eest. Engadget kiitis masina disaini, PC World oli Sony otsuse poolt lisada PSP-le sisseehitatud Wi-Fi tugi. Enamus hindajaid kiitsid konsooli suurt ja eredat ekraani ning võimsaid video- ja audiomängimisvõimalusi. Uus PSP Go sai palju kahte sorti kriitikat ja IGN andis talle 7.2 punkti (kümnest), öeldes, et ilma UMD-da on selle ostmine raske otsus.
Buinakski rajoon
Buinakski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Buinaksk.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 78 407, neist 61,12% kumõkid, 23,51% avaarid 13,38% dargid.
1476
1476. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastad: 1471 1472 1473 1474 1475 - 1476 - 1477 1478 1479 1480 1481
Soojusjuhtivus
Soojusjuhtivus on energia levimine soojusena kõrgema temperatuuriga kehalt (või kehaosalt) madalama temperatuuriga kehale (kehaosale) aine mikroskoopiliste osakeste vastastikmõju tagajärjel (ei ole seotud keskkonna makroskoopilise liikumisega).
Soojusjuhtivus on konvektsiooni ja soojuskiirguse kõrval üks soojusülekande vorme.
Soojusjuhtivus toimib eeskätt tahketes kehades ja vähesel määral ka vedelikes, kuid peaaegu puudub gaasides.
Kehade soojusjuhtivusega puutuvad inimesed kokku iga päev. Kui näiteks külm lusikas asetada kuuma vette, siis kõigepealt soojeneb vees olev osa, seejärel kandub soojus piki lusika vart edasi ja me tunneme, kuidas lusika vars muutub tasapisi soojaks.
Soojusjuhtivuse seadus
Soojusjuhtivuse seadust on matemaatilisel kujul mugav formuleerida, vaadeldes soojuse levikut homogeenses vardas pikkusega \ell ja ristlõike pindalaga S. Katse näitab, et kui varda otstes on fikseeritud erinevad temperatuurid T1 ja T2, siis varda ristlõiget läbib soojusvoog intensiivsusega
kus võrdetegur k on materjali iseloomustav konstant, mida nimetatakse soojusjuhtivusteguriks. See on ainus parameeter, mida on tarvis aine või materjali soojusjuhtivuslike (või ka soojust isoleerivate) omaduste spetsifitseerimiseks.
Soojusjuhtivuse seaduse üldistamine kolme mõõtmesse annab soojusvoo tiheduse jaoks avaldise
kus \nabla T on temperatuurigradient. Seda nimetatakse Fourier' seaduseks. Kombineerides seda pidevuse võrrandiga, saadakse järgmine diferentsiaalvõrrand (soojusjuhtivuse võrrand):
kus K=k/(c\rho), kusjuures \rho on aine tihedus ja c on erisoojus. See on üks matemaatilise füüsika põhivõrrandeid, mis kirjeldab muu hulgas ka difusiooni (sel juhul on T asemel difundeeruva aine kontsentratsioon ja K asemel on difusioonikonstant).
Vaata ka
Wet van Fourier Legile lui Fourier Zakon o prevajanju toplote
Skripofiilia
Skripofiiliaga tegeleja on skripofiil.
1532
1532. aasta (MDXXXII) oli 16. sajandi 32. aasta.
1533
1533. aasta (MDXXXIII) oli 16. sajandi 33. aasta.
Lubjanka väljak
pisi|Lubjanka väljak 19. sajandil Lubjanka väljak (Лубянская площадь) on väljak Moskvas Punase väljaku lähistel.
Nimetus Lubjanka väljak esineb leetopissides esmakordselt 1480. aastal, kui Ivan III pärast 1478. aastal Novgorodi vabariigi liitmist Moskva suurvürstiriigiga sundkorras asuts osa novgorodlasi Moskvasse. Nime sai väljak Novgorodi Lubjanitsõ linnaosa auks. Novgorodlased ehitasid sinna ka Sofia katedraali, mis pidi meenutama Novgorodi Sofia katedraali.
Nimetus Lubjanka on saanud Nõukogude Liidu repressiivorgani Siseasjade Rahvakomissariaadi (SARK) ehk vene keeles NKVD sünonüümiks, kuna Suur- ja Väike-Lubjanka tänava piirkonnas asusid ja asuvad Nõukogude ja Venemaa julgeolekuasutuste peakorter.
Lubjanka väljaku all asub Lubjanka metroopeatus (aastani 1990 kandis ka see Dzeržinski nime). Väljakust kvartali kaugusel on teine metroopeatus Kuznetski Most.
1477
1477. aasta
Ülem-Baieri ringkond
Ülem-Baieri ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal.
1477
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Ülem-Baieri ringkond
Ringkond hõlmab 3 kreisivaba linna (München, Ingolstadt ja Rosenheim) ning 20 kreisi.
1477
Aastakümned: 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad - 1470. aastad - 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad 1520. aastad
Aastad: 1472 1473 1474 1475 1476 - 1477 - 1478 1479 1480 1481 1482
Trolla
Trolla on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Sellest külast on sirgunud kunstnik Navitrolla.
Gumbeti rajoon
Gumbeti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Mehelta.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 22 388, neist 98,6% avaarid.
2009. aasta Kuldgloobuse auhinnad
2009. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 66. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 11. jaanuaril 2009.
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Steven Spielbergile.
Friedrich von Löwis of Menar
Friedrich von Löwis of Menar, ka Friedrich von Loewis of Menar (Venemaal tuntud kui Fjodor Fjodorovitš Leviz, vene keeles Фёдор Фёдорович Левиз, läti keeles Frīdrihs fon Lēviss of Menārs) (6. (ukj 17. september) 1767 Haapsalu – 4. (ukj 16. aprill) 1824 Sēļi mõis) oli šoti juurtega baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja poliitik. Ta oli Saverna, Valgjärve, Ülenurme ja Berģumuiža mõisa omanik. Aastatel 1818–1822 oli ta Liivimaa maamarssal.
Päritolu
Friedrich von Löwis of Menar põlvnes šoti päritolu aadlisuguvõsast. Tema isa oli Nurmuiža mõisaomanik kindralmajor Reinhold Friedrich von Löwis of Menar (1731–1794). Ema Dorothea Elisabeth Clapier de Colongues (1744–1799) oli Samma ja Ulvi mõisaomaniku major Alexander Clapier de Colongues (1715–1767) tütar.
Sõjaväeteenistus
1772. aastal kirjutati ta Venemaa sõjaväeteenistusse ja määrati Moskva karabinjeeripolku. Järgmisel aastal viidi ta üle Kaasani kürassiiripolku, mille komandöriks oli tema isa. Tegevteenistusse astus 1782. aastal, mil määrati Keksholmi jalaväepolku. Osales aastatel 1788−1790 sõjas Rootsi vastu. Pärast sõda siirdus Polotskisse, kus nimetati grenaderipataljoni komandöriks. Aastatel 1792−1794 võttis osa Poola sõjakäigust. Sõjas ilmutatud isikliku vapruse ees autasustati teda Püha Georgi ordeni IV klassiga ja kuldmõõgaga. 1795. aastast teenis ta Riia karabinjeeripolgus, mille komandöriks määrati ta 1799. aastal. Samal aastal ülendati ta kindralmajoriks ja temast sai Kaasani kürassiiripolgu šeff; väeosa nimetati tema järgi ümber Löwis of Menari kürasiiripolguks. 1800. aastal sai temast varasema Jekaterinoslavli kürassiiripolgu komandör. Kaks aastat hiljem sai ta ratsutades viga ja läks haiguse tõttu erru. Naasis 1805. aastal teenistusse ja määrati Jaroslavli musketäripolgu šeffiks. Osales Buxhoevdeni korpuse koosseisus sõjas prantslaste vastu ja võttis osa Austerlitzi lahingust. Seejärel teenis ta aastatel 1806−1807 Esseni korpuses. 1807 ülendati kindralleitnandiks ja nimetati 10. jalaväediviisi ülemaks. 1809. aastal osales sõjas Austria vastu ja seejärel Moldova armee koosseisus türklaste vastu. 1811. aastal läks haiguse tõttu erru.
Tegevus 1812. aasta sõjas
1812. aasta isamaasõja puhkedes palus keiser Aleksander I luba naasta teenistusse ja ta saadeti Riiga Esseni korpuse juurde. Ta juhatas Vene vägesid Kuramaal ja lõi tagasi prantslaste pealetungi Riiale. 10. augustil 1812 purustas tema armee Ķekava all prantslaste liitlase Preisimaa väeüksused. Selle võidu eest autasustati teda 2. novembril 1812 Püha Georgi ordeni III klassiga. Muude silmapaistvate teenete eest sõjas autasustati teda 17. novembril veel Püha Vladimiri ordeni II klassiga.
1813. ja 1814. aasta sõjakäigul
1813 juhatas Löwis of Menar prantslaste poolt vallutatud Danzigi piiramist ja sundis linna 17. novembril alistuma. Humaanse käitumise eest linna elanikkonna suhtes paigutati talle Danzigi kirikusse mälestustahvel. Määrati 25. jalaväediviisi ülemaks. Kui ta 1814 erru läks, oli ta välja teeninud kaks kuldmõõka ning teda autasustati Püha Aleksander Nevski ordeniga.
Liivimaa maamarssal
19. juunil 1818 valiti Friedrich von Löwis of Menar Liivimaa maapäeval maamarssaliks. 28. juunil 1821 valiti ta sellesse ametisse tagasi. Paraku tugevnesid tema ametiajal vastuolud rüütelkonna ja kindralkuberneri markii Filippo Paulucci vahel, kuna kaks meest olid rivaalid juba sõjaväeteenistuse aegadest. Kindralkuberneri survel esitas Löwis of Menar 27. märtsil 1822 maanõunike kogule tagasiastumispalve, mis ka rahuldati. Pärast Viinis kindralkuberneriga peetud duelli avaldas ta 27. mail 1822 soovi ametisse naasta, kuid kindralkuberner ei olnud sellega nõus, põhjendades keeldumist asjaoluga, et ainult maapäev saab maamarssali ametisse kinnitada.
Surm
Friedrich von Löwis of Menar suri 56 aasta vanuses Sēļi mõisas ning maeti Väike-Salatsi kalmistule.
Karlovac
Linn asub Kupa jõe kaldal.
Vindavi komtuur
Vindavi ehk Ventspilsi komtuur (saksa keeles Komtur von Windau) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Vindavi komtuurkonda.
Esimene teadaolev komtuur astus ametisse aastal 1291. Viimane astus ametist tagasi 1560. aastal, kuid endine maamarssal Jasper von Münster oli aastatel 1561–1562 komtuurkonna valitsejaks. Vindavi komtuur polnud kuigi oluline ordukäsknik ega kuulunud ordut juhtinud siseringi.
Scott Speed
pisi|Scott Speed (2005) Scott Andrew Speed (sündinud 24. jaanuaril 1983 Californias Mantecas) on USA vormelisõitja.
Empiirilisus
Empiirilisus ehk kogemuslikkus on kogemusel põhinevus.
Scott Speed
Speed hakkas kardiga sõitma 10-aastaselt. Kardispordiga tegeles ta kuni 2002. aastani, vormelispordiga alates 2001. aastast.
2002 sõitis Speed Vormel Dodge'i meistrivõistlustel. 11 etapil võitis ta 5 kvalifikatsiooni ja 2 etappi, kogus 135 punkti ja tuli sarjas kolmandaks. Samal aastal sõitis ta Vormel Mazda sarjas 4 etappi, saavutades 2 kvalifikatsiooni- ja 1 etapivõidu. Ta saavutas 218 punkti, mis andsid sarjas 18. koha.
2003 sõitis Speed Suurbritannia meistrivõistlustel Vormel 3-s. Ta osales 16 etapil 24-st ja tema parimaks kohaks etapil jäi 9. 3 punkti andsid sarja kokkuvõttes 23. koha.
Jeff Healey
Jeff Healey (kodanikunimega Norman Jeffrey Healey; 25. märts 1966 Toronto – 2. märts 2008 Toronto) oli pime Kanada kitarrist, laulja ja laulukirjutaja.
Scott Speed
2004 sõitis Speed Vormel Renault' 2000 Euroopa meistrivõistlustel kaasa kõik 17 etappi. Ta võitis 9 kvalifikatsiooni ja 8 etappi ning saavutas 402 punktiga kindla võidu (teise koha andis 258 punkti. Samal aastal sõitis ta Vormel Renault' 2000 Saksamaa meistrivõistlustel 14 etappi. Ta võitis 3 kvalifikatsiooni ja 4 etappi, saavutas 293 punkti ning võitis sellegi sarja. 2004. aasta jäigi ainsaks, kus Scott mõne sarja võitnud on. Lisaks osales ta Vormel Renault' Aasia sarja 2 etapil, saavutades 1 kvalifikatsiooni- ja 1 etapivõidu, aga kuna selle sarja arvestusse läksid ainult need võistlejad, kes osalesid vähemalt kolmveerandil etappidel, siis ta seal üldarvestusse ei läinud.
2005. aastal sõitis ameeriklane GP2 sarjas ühes kõige mainekamas meeskonnas iSport International ja oli seal kolmas. Ta ei võitnud etappe, küll aga 1 kvalifikatsiooni ja sõitis 5 kiireimat ringi. Sarja võitis Nico Rosberg 120 punktiga, järgnesid Heikki Kovalainen 105 ja Scott 67,5 punktiga. Giorgio Pantano oli 6. ja Nelson Piquet juunior 8. Tema meeskonnakaaslane teenis seevastu kõigest 2 punkti, nii et meeskondlikult tuli leppida 4. kohaga. Sellel aastal oli ta Red Bull Racingu testisõitja.
Jeff Healey
Jeff hakkas kitarri mängima 3-aastaselt ning arendas välja oma stiili hoides kitarri lapiti süles. 17-aastaselt asutas ta 4-liikmelise ansambli "Blue Direction", mis mängis baarides ja klubides peamiselt kavereid. Peagi asutas ta koos basskitarristi Joe Rockmani ja trummar Tom Stepheniga trio "The Jeff Healey Band". Ansamblit saatis kohalikes klubides menu ja 1988. aastal sõlmiti leping plaadifirmaga Arista. Samal aastal ilmus nende debüütalbum "See the Light", mille singel "Angel Eyes" jõudis USA singliedetabelis 5. kohale. Albumi salvestamise kõrvalt tehti muusikat Patrick Swayze filmile "Road House" ("Väljaviskaja"; 1989), kus Healeyl oli ka üks kõrvalosa.
1990. aastal võitis ansambel Kanada Juno auhinna aasta meelelahutaja kategoorias. Aastatel 1990–1994 jõudis 10 laulu albumitelt "Hell to Pay" ja "Feel This" Kanada singliedetabelisse. 2000. aastatel hakkas ta huvituma džässmuusikast ja andis välja mitu džässalbumit: "Among Friends" (2002), "Adventures in Jazzland" (2004) ja ilmselt kõige laiemalt tuntud 2006. aastal ilmunud "It's Tight Like That". Ta mängis koos paljude tuntud muusikutega nagu Stevie Ray Vaughan, Buddy Guy, BB King, ZZ Top, Steve Lukather, Eric Clapton ja paljud teised.
Scott Speed
2005./06. aastal osales Speed A1 Grand Prix'l, kus iga riiki tohib igal etapil esindada üks sportlane. Speed sõitis esimesed 6 etappi ja katkestas neist pooled, kuid 6. etapil saavutas 4. koha. Ülejäänud 16 etapil teda sõitma ei pandud, aga USA teistest sõitjatest ei küündinud keegi nii kõrge kohani. Kokkuvõttes saavutas USA 16. koha.
Jeff Healey
Jeff Healey suri vähki oma kodus Torontos 2. märtsil 2008. Tal oli naine ja kaks last.
Juulis 2009 ilmus postuumselt kontsertalbum "Songs From The Road".
Scott Speed
pisi|Speed saavutas 2006 [[Kanada Grand Prix|Kanadas 10. koha.]] 2006. aastaks sai ta Vormel 1 Red Bulli äsjaloodud duubelmeeskonna Scuderia Toro Rosso teiseks sõitjaks. Punkte ta hooaja jooksul ei teeninud, parimaks kohaks jäi 9. Tema meeskonnakaaslane Vitantonio Liuzzi saavutas 8. koha eest ka 1 punkti, millega saavutas Speedi ees 19. koha. Meeskondlikult oli Toro Rosso 11 meeskonna seas 9. Mõlemad olid sõitnud enam-vähem võrdselt, Liuzzi siiski pisut paremini, ja mõlemaga pikendati lepingut.
Seejärel naasis Speed kodumaale ja sõitis seal mitmes riigisiseses sarjas. Parimaks tulemuseks on seni olnud 2008 ARCA RE/MAX sarjas saavutatud 5. koht: 21 etapil võitis ta 3 kvalifikatsiooni ja 4 etappi.
Saarepeedi Põhikool
Saarepeedi Kool on alus- ja põhiharidust andev kool Viljandi vallas Saarepeedi külas.
Saarepeedi Kool on liitunud mitme programmiga, näiteks Liikuma Kutsuv Kool, ProgeTiiger, Kiusamisvaba Kool, Taimne Teisipäev, Samm-sammult.
2009. aastal õppis koolis 83 õpilast.
Cock Sparrer
pisi|Cock Sparrer Cock Sparrer (esialgse nimega Cock Sparrow) on inglise punkrokkbänd.
Bändi asutasid 1972 Londonis East Endis Colin McFaull, Mick Beaufoy, Steve Burgess ja Steve Bruce, kes tundsid üksteist sellest ajast peale, kui nad olid 11-aastased. Esialgu mängisid nad Londoni ja selle lähiümbruse ööklubides. Sealjuures arendasid välja oma stiili, mida edaspidi hakati kutsuma Oi!ks või tänavapungiks.
1976 kohtus bänd Malcolm McLareniga, kes väidetavalt pakkus bändile lepingut oma uusima avastuse, Sex Pistolsi kõrvale. Cock Sparreri liikmete jutu järgi jäi tehing katki, sest McLaren keeldus neile kõigile õlut ostmast. Teise selgituse järgi keeldusid poisid oma juukseid McLarenile sobivasse stiili lõikamast.
1977 ühines bändiga Burgessi sugulane Garrie Lammin. Samal aastal sai bänd lepingu Decca Recordsiga, kes lootis teenida punkliikumise suure populaarsuse pealt. See ei tähendanud siiski, et iga punkbänd oleks rahva seas menukas. Cock Sparreri esimene singel "Runnin' Riot" ilmus 1977. aasta mais, aga seda ei ostetud nagu järgmisigi singleid ja sellepärast loobus Decca 1978 Cock Sparrerist.
Kuid bändil oli selleks ajaks salvestatud juba albumijagu muusikat. Bänd ei leidnud Suurbritannias ühtki plaadifirmat, kes nõustunuks seda välja andma, mistõttu see anti juba samal aastal välja hoopis Hispaanias. Debüütsingel kandis bändi nime. 1987 andis Razor Records selle Suurbritannias uuesti välja nime all "True Grit". 1980 läks bänd ametlikult laiali (sisuliselt juba pärast debüütalbumi ilmumist ja selle majanduslikku ebaedu).
Ent siis hakkas Cock Sparreri vastu huvi tekkima. 1981 pandi bändi laulud mitmele Oi!-stiili tutvustavale albumile ja 1982 tuli bänd uuesti kokku. Nad sõlmisid lepingu Carrere Recordsiga ja andsid välja singli "England Belongs To Me". Üllatuslikult sai see USA-s populaarseks. Näiteks mitme USA jalgpalliklubi (New York Red Bulls, Seattle Sounders) poolehoidjad laulavad seda. 1983 anti välja bändi teine album "Schock Troops" ja 1984 kolmas album "Running Riot in '84". Seejärel läks bänd teist korda laiali.
1992 tuli bänd kolmandat korda kokku ja tegutseb tänapäevani, kuigi ei anna kontserte väga sageli. 2012 tähistas bänd oma tegutsemise 40. aastapäeva, andes New Yorgis kaks väljamüüdud kontserti.
Paju lahing
Paju lahing oli Eesti Vabadussõja ajal 31. jaanuaril 1919 Eesti Rahvaväe Tartu-Valga grupi ja Punaarmee Läti punaste küttide vahel Paju mõisa pärast toimunud lahing, millega otsustati sõjaliselt olulise Valga linna ja raudteesõlme langemine Eesti vägede kätte. Lahingus sai surmavalt haavata Eesti vägede rünnakut juhtinud Julius Kuperjanov.
Operatiivsituatsioon Lõunarindel
1919. aasta jaanuari alguse murdelahingute järel alustasid Eesti väed vastupealetungi. Lõunarindel vallutati Punaarmeelt 14. jaanuaril Tartu. Punaarmee asus Tartu tagasivõtmiseks Valga ruumi lisajõude, sh läti punaseid kütte, koondama. Vastase ennetamiseks alustasid Eesti soomusrongid kiiret rünnakut Valga suunas. 17. jaanuaril vallutati Elva ja Leebiku mõis. 24.–25. jaanuaril saadeti soomusrongidele appi Julius Kuperjanovi juhitud partisanide pataljon, mis 25. jaanuaril vallutas Rõngu, Puka ja Sangaste, 27. jaanuaril ajutiselt Tõlliste postijaama ning 27.–28. jaanuaril Sangaste raudteejaama ja -silla. Pealetungi aeglustasid kohatised Punaarmee vasturünnakud ja raudtee lõhkumine.
25. jaanuaril nimetas Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja Johan Laidoner soome kindral Martin Wetzeri Lõunarinde juhatajaks, kes omakorda nimetas Tartu-Valga väegrupi (kuhu kuulusid Tartu kaitsepataljon, Tartu partisanipataljon, Põhja Poegade rügement ja kolm soomusrongi) ülemaks ooberst Hans Kalmi.
Kindral Wetzeri 28. jaanuari päevakäsu järgi pidi 30. jaanuari hommikul algama Tartu–Valga grupi põhijõudude rünnak Valgale piki Tartu–Valga raud- ja maanteed ning Mõisaküla–Viljandi grupp samal ajal liikuma piki Pärnu–Valga kitsarööpmelist raudteed ja lõikama linnast lõunas Säde jõel läbi ühendustee Riia suunas.
Paju mõisa esimene vallutamine ja tagasivallutamine
Kuigi Punaarmee juhatus oli Ago Pajuri andmetel selleks hetkeks juba leppinud Valga kaotamisega, vajati sinna koondatud varade evakueerimiseks lisaaega. Nii anti 7. läti kütipolgu III pataljonile käsk Paju mõis tagasi vallutada ja seal kaitsepositsioonidele jääda. Õhtupimeduses ülekaalukate vägedega alustatud rünnakuga tõrjutigi mõisas asunud kuperjanovlaste 3. rood sealt välja. Punaarmee soomusrongid avasid ägeda tule partisanide positsioonide ja Paju mõisa pihta. Valga suunalt tulistasid punaste suurtükipatareid. Südaööl järgnes üldrünnak. Paju mõisat rünnati korraga kolmest küljest. Kaitsjate poolt appi kutsutud kuperjanovlaste 2. rood tulistas öises segaduses omasid. Lõpuks kui ka laskemoon otsa lõppema hakkas, jätsid Eesti väed mõisa maha. Ago Pajuri arvates võis lätlastele lisaindu anda teadmine, et nüüd võideldakse "põlise Lätimaa" kaitseks "võõraste sissetungijate" vastu.
30. jaanuari õhtul, teadmata Paju kaotamisest, panid Hans Kalm, Julius Kuperjanov ja soomusrongide üldjuhi kohusetäitja kapten Anton Irv Sangaste raudteejaamas toimunud nõupidamisel paika Valga vallutamise kava. Kalm pidas õigemaks oodata ära, kuni Mõisaküla–Viljandi grupp katkestab Valga ühendused tagalaga. Põhja Poegade rügemendi 2. pataljoni saatis ta üle Laatre ja Iigaste Valga–Pihkva raudteed läbi lõikama. Kuperjanovi pealekäimisel, kes tahtis Valga vallutamise au oma meestele saada, nõustus Kalm plaaniga, et rünnaku linnale teostab Tartu-Valga maantee ja raudtee suunal Kuperjanovi partisanide pataljon nelja soomusrongi ja kuue suurtüki tuletoetusel. Reservi jäeti soomlaste 1. pataljon, kes pidi liikuma Kuperjanovi pataljoni järel. Rünnaku käsk anti välja kell 19.30.
Osapoolte jõud lahingus
Erinevatel andmetel osales lahingus Eesti poolel Kuperjanovi partisanide pataljonis 300 meest, kuni 200 võitlejat 5 kuulipildujaga või 180 tääki 5 kuulipildujaga, Põhja Poegade rügemendi pataljonis 600–700 meest või umbes kuni 200 meest 9 kuulipildujaga ja suurtükipatarei. Hannes Walteri hinnangul oli ründajaid kokku 700 meest.
Lahingu käik
pisi|300px|Paju lahingu skeem. Paju mõisa kaotamisest kuulnud Kuperjanov, kes ei tahtnud anda vastastele aega jõudu koguda, olevat kohe 31. jaanuari varahommikul soovinud mõisat rünnata, kuid tal polnud pealetungikäsku ega soomlaste suurtükiväe toetust, ka soomusrongidel polnud käsku teda oma tulega toetada. Urmas Salo arvates olekski varahommikuses hämaruses toimunud pealetung ilmselt edukam olnud. Hans Kalm aga ootas teateid vastaste taganemisteede, Riia ja Pihkva raudteeliinide läbilõikamise kohta, et pärast suurem sõjasaak saada. Loodetud teateid aga ei tulnud ja kui Lõunarinde staap nõudis edasitungi, siis andis ta kell 10.45 Kuperjanovile ja soomlaste suurtükiväe ülemale korraldus vallutada Paju mõis, et sinna paigutatud suurtükkidega seejärel ise Säde raudteesild purustada. Õhtul paika pandud pealetungiplaane Kalm ei muutnud, Urmas Salo arvates ei osanud tema ega Kuperjanov hinnata Paju mõisa kaitsepositsiooni võimalusi ja olulisust Valga kaitsel. Peeter Kaasiku arvates nii Kalm kui Kuperjanov alahindasid vastaseid ja eeldasid, et Punaarmee põhijõud on Valgas. Kuperjanov olevat käinud rünnakuks abijõudu küsimas soomusronge juhtinud Anton Irvelt, kuid viimane olla soovitanud oodata, kuni raudteesild taastatud. Side puudumise ja maastiku metsasuse tõttu polnud võimalik tal toetada ka suurtükitulega.
Kell 11.45 jõudis pealetungikäsk Kuperjanovini ning kell 12.40 (mõnedel andmetel 12.10) saatis Kuperjanov 2. ja 3. roodu rünnakule, 1. rood jäi reservi. Rünnakut toetas juba varem alanud suurtükipatarei tuli. Nõukogude vägede soomusauto sai kohe lahingu alguses suurtükitabamuse ja langes rivist välja. Kuperjanov kasutas otserünnaku taktikat, mis oli talle seni edu toonud ja kirjas ka algses lahingukäsus. 3. rood koos 1. roodu rühmaga leitnant Johannes Soodla ja Nikolai Piibu juhtimisel liikus Vare talu poolt mõisa poole. Punaväelased lasid neil läheneda 400–500 m kauguseni ning avasid siis püssi- ja kuulipildujatule. Ründajad heitsid lumme pikali ja jäid sinna paigale, pääsemata edasi ega tagasi. Lahingu algusfaasis sai surmavalt haavata ja viidi lahinguväljalt ära 3. roodu juures olnud Julius Kuperjanov.
Vasakul, jõepoolsel tiival alustas 2. rood leitnant Eduard Saare juhtimisel erinevatel andmetel kell 13 või 14 tormijooksuga pealetungi, mille käigus jõuti välja küll mõisa viljapuuaiani, kuid nii mõisast kui soomusrongilt avatud punaväelaste tules kaotati kõik ohvitserid ja kümmekond sõdurit. 2. rood taganes, mõisa kaitsjad asusid vasturünnakule ning surusid kuperjanovlased tagasi ja suurtükipatarei oma positsioonidelt välja. Punaste kätte jäid taganenud roodu surnud ja haavatud, kes kõik (sh leitnant Saar) tapeti. Samal ajal kui Läti punaväelaste tähelepanu oli hõivatud kuperjanovlaste 2. rooduga, alustas uut pealetungi 3. rood, mis jõudis korraks välja mõisa hooneteni, kuid seejärel taandus. Lahinguväljale jõudnud Põhja Poegade I pataljoni ülem Erkki Hannula saatis neile appi oma 1. kompanii, kuid ka see taganes ägedas tõrjetules. Järgnes punaväelaste vasturünnak. 3. rood tegi uue pealetungikatse, mida toetas soomlaste 3. kompanii, kuid lahingusse pööret see ei toonud.
Õhtuhämaruses, kell 16.30, õnnestus kuperjanovlastel ja soomlastel ühiselt mõisaparki tungida ning pärast käsivõitlust kogu mõis hõivata. Punaväelaste pataljoniülem andis mõisa kaitsnud lätlastele, kes olid täitnud oma ülesande Valga evakueerimiseks aega võita, käsu taanduda.
Lahing oli üks sõja verisemaid. Eesti poolel oli langenuid 34, hiljem haavadesse surnuid 12, teadmata kadunuid 2 ning haavatuid ja põrutadasaanuid 92. Punaarmee kaotas langenute, haavadesse surnute ja teadmata kadunute (ilmselt lahingu lõpus tapetute) näol ligi 30 meest, haavatuid oli vähemalt 40. Soomlased tapsid kõik taganenud lätlaste poolt haavatuna mahajäetud punakütid. Vanemas ajalookirjanduses ja mälestuses on Punaarmee kaotusi mitmekordselt suurendatud. On räägitud 64–300 sõduri kaotamisest. Sõjasaagiks langes 12 kuulipildujat. Eesti poole kaotused olid ennekõike vabatahtlike seas, kelle võitlusmoraal oli märgatavalt kõrgem kui mobiliseeritutest formeeritud väeosadel.
Pärast lahingut tapsid soomlased mõisa keldris varjul olnud 8 tsiviilisikut. Ago Pajuri arvates oli põhjus see, et neid peeti punasteks, Hanno Ojalo arvates tehti seda aga eksikombel või lahinguagaruses. Tapetutelt äravõetud väärtesemed (taskukellad) jagasid tapjad omavahel.
Lahingu tulemused
Paar tundi pärast Paju mõisa vallutamist sai valmis raudteesild ja soomusrongid hakkasid liikuma Valga suunas. Öösel jätsid punaväed Valga maha, olles enne seda jõudnud suurema osa varadest välja vedada ning raudtee pumbajaama ja ümbruskonna sillad õhku lasta. 1. veebruaril jõudsid linna kuperjanovlased ja Põhja Pojad. Valga hõivamisega takistati seal bolševike poolt läbiviidavat punast terrorit ning katkestati side Lätimaal asuva Punaarmeega ja selle stabiilne varustamine.
Eesti väed nihutasid Valga kaitse linnast 5–10 km eemale ja seal asus kaitsele 3. jalaväepolk. Tartu Partisanide pataljon, mis oli kandnud raskeid kaotusi jäeti pärast Valga vallutamist linna puhkusele, viidi edasi varusse Mõisakülla ja nimetati hiljem langenud ülema järgi Kuperjanovi Partisanide Pataljoniks.
Hinnangud
Paju lahingule antud hinnangutes on esile toodud Valga vallutamise tähtsust, kuid Eesti poole kaotusi on peetud ülemäärasteks, süüdistades selles Julius Kuperjanovit või Hans Kalmi. Ago Pajuri arvates ei tundu keset päeva toimunud otserünnak üle lageda lumise välja kõrgendikul kivihoonetes kindlustunud arvuliselt ülekaaluka ja tehniliselt tugeva vaenlase vastu ilma soomusrongide toetuseta kõige mõistlikum otsus. Peeter Kaasik peab küsitavaks otserünnaku mõtekust olukorras, kus Punaarmee ka ilmselt ilma selle lahinguta oleks Valgast lahkunud. Eesti poolel tehtud vigadena nimetab Kaasik nõrka luuretegevust, vastase alahindamist, kiirustamist ja plaanidest liiga jäigalt kinni pidamist. Teisalt on Ago Pajur arvatud, et Kuperjanovil ega Kalmil polnud tol hetkel oma ega vastase tugevusest selget ettekujutust, hiljem oleks Punaarmee võinud täiendust saada ja Nõukogude võimu kestmine oleks paljudele inimestele uusi kannatusi toonud.
Peeter Kaasik on Paju lahingut nimetanud "kõige kangelaslikumaks episoodiks Vabadussõjas", kuna tegu oli erandliku juhtumiga, kus tugipunkt vallutati n-ö laupkokkupõrkega (mitte tiivalt haaramisega), ilma märkimisväärse suurtükitule toeta ning arvuliselt üsna võrdse vastase vastu.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|Paju lahingu mälestussammas. Mõte püstitada Paju lahinguväljale mälestusmärk tekkis 1930. aastal. 1932. aastal võttis teema üles kindral Nikolai Reek. Monumendi kavandi autor oli arhitekt Georg Saar. Mälestussamba püstitamise heaks korraldati üleriigiline korjandus. 12. juunil 1938 pani kindral Johan Laidoner Paju monumendile nurgakivi. 1940. aastal valmis monumendi muldkeha, kuid Nõukogude okupatsiooni tõttu jäi mälestussammas avamata. Alles 30. jaanuaril 1994, Paju lahingu 75. aastapäeval, avas president Lennart Meri valminud mälestussamba.
Looduslik valik
Looduslik valik (vahel tõlgitud ka: loomulik valik) on bioloogilise evolutsiooni tegur, mida kirjeldas põhilisena Charles Darwin, eristades seda kunstlikust valikust ja sugulisest valikust, ning mida neodarvinistlikus bioloogias peetakse ka liigitekke teguriks.
Asan
Asan (korea keeles 아산시 [asan-ši] hanjas 牙山市) on linn Lõuna-Koreas Lõuna-Chungcheongi provintsis.
Looduslik valik
Teisteks evolutsiooni teguriteks on geenitriiv, geenisiire, mutatsioonid jm.
Asan
Linna pindala on 542,30 ㎢ ja elanikke 186 469 (2002).
1534
1534. aasta (MDXXXIV) oli 16. sajandi 34. aasta.
Asan
Linn alates 1. jaanuarist 1995.
Looduslik valik
Definitsioon
Looduslikuks valikuks nimetatakse genotüüpide diferentseeritud paljunemist. See tähendab, et loodusliku valikuga on tegu parajasti siis, kui populatsioonis mingi geneetilise tunnuse poolest erinevate isendirühmade ellujäävate järglaste arv (isendi kohta) on mittejuhuslikult erinev.
Ülevaade
Loodusliku valiku põhiidee seisneb selles, et keskkonnatingimused (ehk "loodus") määravad (ehk "valib"), kui hästi organismide tunnused aitavad kaasa organismi ellujäämisele ja paljunemisele; organismid, kellel need tunnused puuduvad, võivad surra enne paljunemist või olla vähem viljakad. Seni kuni keskkonnatingimused jäävad samaks või piisavalt lähedaseks, et need tunnused oleksid endiselt adaptiivsed, muutuvad need tunnused populatsioonides tavalisemateks. Liigi ökoloogilise niši kadumine või ülerahvastus arvukuse kasvu tagajärjel võib ellujäämiseks vajalikke adaptiivseid tunnuseid tunduvalt muuta. Sel juhul ning ka mis tahes keskkonnas, kus ellujäämist määrab rohkem ökoloogia kui teisesed sugutunnused, leiab aset ökoloogiline valik. Viimast terminit kasutatakse ainult selleks, et tuua välja ristumise ja paaritumisega mitteseotud tegurid.
Darwini teooria, mille kohaselt liikide evolutsioon toimub loodusliku valiku toimel, lähtub eeldusest, et organismide tunnused on vanematel ja järglastel mittedeterministlikul kombel erinevad. Seda nähtust nimetas Darwin individuatsiooniks. Selles teoorias puuduvad väited selle kohta, kuidas individuatsioon töötab. Hilisemad avastused geneetikas seletavad mitmeid paljunemisel toimivaid mehhanisme: nii mittesugulise kui ka sugulise paljunemise korral esinevad juhuslikud mutatsioonid (sealhulgas vead DNA transkriptsioonil); sugulise paljunemise puhul (järglasel on vanemate DNA segatud) on tähtsad mehhanismid ka geenitriiv ja geenisiire. Konkurentsi partnerite pärast (tavaliselt isaste konkurents emaste viljastamise pärast) pidas Darwin enamiku liikide puhul ökoloogilise konkurentsi suhtes teisejärguliseks.
Kuigi Charles Darwin pidas oluliseks eristada looduslikku valikut ja sugulist valikut, ei tee neodarvinistlik loodusliku valiku käsitlus neil vahet. Kui mingi muutus teeb järglased ellujäämisele või edukale paljunemisele kohasemaks, siis on selle muutusega järglastel suurem tõenäosus ellu jääda kui ilma selle muutuseta järglastel. Algsed tunnused ja kahjulikud tunnused kaovad, sest nendega järglased asenduvad edukamate sugulastega.
Seetõttu säilivad mõned tunnused tänu valikueelisele, mis nad oma kandjatele annavad, võimaldades isendil saada rohkem järglasi kui ilma selle tunnuseta isendid. Selle mehhanismi kordudes omandavad organismid üha rohkem keerukaid adaptiivseid tunnuseid.
Kriitika
Üks tähtsamaid alternatiive on James Mark Baldwini orgaanilise valiku teooria. Erinevalt looduslikust valikust, mis on määratud keskkonna poolt, on orgaaniline valik see valik, mida teevad organismid ise – oma elupaika, käitumisviisi, toitu, partnerit jne valides.
Richard Cornwallist
pisi|Cornwalli Richardi vapp Richard Cornwallist (5. jaanuar 1209 – 2. aprill 1272) oli Poitou krahv, Cornwalli krahv alates 1227 ja Saksa kuningas ("roomlaste kuningas") alates 1257 kuni surmani.
Vorstimäe
Vorstimäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Richard Cornwallist
Richard oli Inglismaa kuninga (1199–1216) John Maata poeg ja (1216–1272) Henry III vend. Alates isa surmast 1216 kuni Edward I sünnini 1239 oli ta Inglismaa troonipärija.
Vorstimäe
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Richard Cornwallist
Richard sai oma 16. sünnipäeval vend Henrylt kingituseks Cornwalli Edela-Inglismaal. Tema sissetulekuid suurendas Cornwall märkimisväärselt, nii et Richard oli üks oma aja rikkamaid inimesi Euroopas.
1257. aastal valisid kolm saksa vürsti (Kölni ja Mainzi peapiiskop ning Pfalzi pfaltskrahv) Richardi Saksa kuningaks. Ta oli need hääled ostnud 28 000 marga eest, mis tollal oli üüratu summa. Ka sel tiitlil oli vaid sümboolne tähendus. Richard käis 1257–1269 küll neljal korral Saksamaal, kuid ei saavutanud midagi.
Lee Cheol-ha
Lee Cheol-ha (korea 이철하, sündinud 12. septembril 1970) on Lõuna-Korea filmilavastaja.
Richard Cornwallist
Richardi suhted kuningaga olid segased. Richard oli 3 korral regent ning sõdis koos Henryga sõjakäikudel Poitous ja Bretagne'is, kuid ka mässas tema vastu 3 korda. Richard osales venna poolel ka Parunisõjas, kus kuninga pooldajad said lüüa. Richardki oli 1264–1265 vangis.
Richard suri loomulikku surma.
Vungi
Vungi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
19. sajandi lõpust 1963. aastani tegutses Vungi külas savitehas, mis tootis telliseid ja savinõusid.
Põhja-Kivu provints
Põhja-Kivu asub riigi idaosas ning piirneb Uganda ja Rwandaga.
Provintsi halduskeskus on Goma, lisaks kuulub provintsi veel kaks linna – Butembo ja Beni, ning kuus territooriumi – Beni, Lubero, Masisi, Nyiragongo, Rutshuru ja Walikali.
Põhja-Kivu provintsis asub UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Virunga rahvuspark, kus elavad ohustatud mägigorillad. Piirkonnas leidub kulda ning väärtuslikku nioobiumi- ja tantaalimaaki.
Põhja-Kivu on kannatanud aastaid kestnud kodusõja käigus toimunud tapatalgute, laastamise ja lapssõdurite värbamise all. Aastal 2008 käis piirkonnas äge võitlus valitsusvägede ja Laurent Nkunda juhitavate tutsi mässuliste vahel. Mitusada tuhat inimest põgenes verevalamise tõttu oma kodudest.
Provintsi keskuses Gomas asub kohalike ÜRO rahuvalvejõudude peakorter. Kongo DV 17 000 inimesest koosnevad rahujõud olid konflikti haripunktil ÜRO suurim rahuvalveüksus.
Välislingid
🇨🇩
Arnold (Pöide foogt)
Arnold (ka Arnoldus) oli aastal 1343 Pöide foogt.