cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jasseroni senjöörilinnus
Ajalugu
1304 andis Andeloti senjöör Étienne de Coligny kohalikele elanikele kasutuslepingud (ilmselt pikendas vanu frantsiise) ja vabadused poolte oma Jasseroni valduste üle, ilmselt ka pool linnust. Étienne kooskõlastas oma tegevuse siiski kloostri abti Guillaume de Villarsiga, kuid müüs siiski teise poole linnust Savoia krahvile, Bâgé ja Coligny senjöörile Amedeo V Suurele. See tekitas burgundlastes pahameelt.
1307 ründas Thoire-Villarsi lord reparatsioonide saamiseks linnust. Thoire-Villarsid võtsid sellal Dauphiné de Viennoisi aadliperekonna liitlastena osa sõjategevusest Savoia krahvide vastu.
1308, ärevatel aegadel koosnes linnusegarnisoni põhimeeskond 6 ohvitserist (rüütel) ja 2 vahimehest koos ühe abilisega, aastane majanduskulu oli 55 liivrit. 1315 ja 1321 oli jäänud 3 ohvitseri ja üks vahimees ning ülalpidamiskulu tuli 30–35 liivrit, 1335 ja 1350 oli üks ohvitser vähem ning kuluks märgiti 25 liivrit. Igal rüütlil oli tavaliselt ka eraldi oma kaaskond ja abilised kaasas.
1355 oli Bresse maakonnas 10 linnusepiirkonda 2 keskusega: Bage lääne pool ja Bourg ida pool. Jasseron kuulus Bourgi halduse alla
1586, 29. juunil võõrandas Savoia hertsog Charles-Emmanuel Jasseroni markii Joachim de Ryelt, kuid viimane annekteeris valduse ja liitis selle oma põhja pool asuva Trefforti maadega. Besançoni peapiiskop Ferdinand de Longwy ei kinnitanud Joachîm de Rye õigusi ja andis need üle Lesdiguièresi hertsogile François de Bonne de Créquyle. Linnus hüljati lõplikult XVI sajandil.
1601. aastaks oli linnus muutunud juba varemeteks.
1648 loovutas hertsog Jasseroni maad Aiguebonne senjöörile Rostain d'Urrele, kelle tütar Marie abiellus Prantsuse kuninga nõuniku Pierre Perrachoniga. Viimane võttis Jasseroni üle 1671. aastal.
1735 müüdi Jasseron Bury krahvi Jacques-Marie-Alexandre Perrachoni poolt Grand-Pre senjöörile, rüütel Antoine-Philibert de Grollierile. 1789, Generaalstaatide kokkukutsumise ajal kuulus Jasseron saadik Pierre-Louis de Grollierile.
XIX sajandil lammutati eeslinnusealalt kloostri kabel ja pastoraat. Siis raiuti ka esimesele e. poolkeldrikorruse loodeseina ava "aardeotsijate" poolt.
1927. aasta 22 veebruari määruse järgi võeti linnusevaremed ajalooliste mälestiste registrisse.
1984. aastast on klassifitseeritud ajaloomonumendiks. See on eraomanduses.
2018, kohalikud taidlejad korraldavad linnusealal ja kirikus keskajateemalist üritust Sama aasta suvel on vandaalid lõhkunud linnuse müüre, mida asjaarmastajad vabatahtlikud on üritanud restaureerida juba 9 aasta jooksul igal suvel kohaliku ajalooõpetaja Jean-François Genevois' juhtimisel. Uuestilaotud valitud ja tahutud müürikivid on ilmselt kirkadega lahti lõhutud ja samasse kõrvale hunnikusse laotud. Ajalooõpetaja on loonud oma uurimiskogemustele tuginedes ka pildi linnusest selle kõrghetkel väljaehitatuna.
Ehitus
Linnus koosnes hoburauakujulise valdustorniga väiksemast trapetsilaadse põhiplaaniga pealinnusest ning sellest edela pool asetseva majandushoonete ja kiriku-pastoraadiga avaramast vabakujulisest eeslinnusest, mis oli tugevdatud kuuetahuliste mitteflankeerivate kaitsetornidega. Linnus oli ehitatud lubjakividest. Valdustorn oli üksikute kitsaste laskepilu-akendega vähemalt viie või kuuekorruseline paksude paekiviseintega linnuse peavahitorn, millel olid puidust talalaed. Linnusetorni ülaosas, selle idaküljel (kirdeküljel) on näha müüritises väikese ärkli või danskeri konsoolkive. Tegemist oli algselt nn. "äralõikelinnusega", kus pealinnuse kirdekülg oli ülejäänud mäeharjast ära lõigatud vallikraaviga. Loodes ja kagus pakkus pealinnusele kaitset järsk mäekülg, mis edelas muutus laugeks ja moodustas sinna külge aeglaselt laskuva platoo. Pealinnuse värav (väravatorn) on paigutatud kohalike linnuseuurijate arvamuse järgi loodeküljele, pealinnuse läänenurka. Pealinnuses oli ulatuslikumalt hoonestatud kaitsemüüri kagukülg. Platoole ehitati kloostrivaimulike tarbeks elamu ja kirik majandushoonetega ning ümbritseti see madalama väravaehitise ja ringmüüriga, mis kujunes kogu kompleksile eeslinnuseks. Linnusepeatorn on näha kaugele üle läänepoolse Bresse tasandiku.
Valdustorni donjoni I korrusele pääses II korruse kaudu ja seda kasutati kas panipaiga või ka vanglana. Sissepääs torni oli II korrusel, selle ukseava kaarvõlv on praeguseni näha. Sellel korrusel on ka üks laskeava vallikraavi suunas. III korrusel on üks aknaava vaatega lossi siseõuele ja nurgakamin. IV korrusel on samuti üks väike aknaava hoovi poole ja mõned seinaniššid, aga samuti kulgeb läbi seina vallikraavi poole veerenn sülitiga, ilmselt siis vihmavee eemalejuhtimiseks. Palgiavad seintes näitavad ka V korruse olemasolu. Sellel tasandil on seinte välisküljel ka kaks konsoolikivi, mis näitab mingi väljaulatuva ehitise olemasolu. Kuna need asuvad vallikraavi kohal, siis võidi seda kasutada nii kaitseärkli kui ka tualetina.
Valdustornist loode poole kulges kaitsemüür piki vallikraaviserva ja sellel oli ka puidust kaitserinnatis, mis oli ühenduses peatorni sissepääsuga II korrusel. Müüris oli peatorni kõrval ka väike jalgvärav vallikraavipoolsele küljele. Tornist kagu poole kulgeval müüril on vallikraavi kohal samuti kaks kivikonsooli mingi väljaulatuva konstruktsiooni tarbeks. Pealinnuse kagutiiva väliskaitsemüüril saab välja lugeda kolme korruse olemasolu. Poolkeldrikorruse peal oleval teisel korrusel on näha ühesuurused akenderead, mis annab tunnistust seal olnud elublokist. Pealinnuse ülejäänud külgedel on müürid säilinud vaid vundamenditasandil.
Kromõ rajoon
Kromõ rajoon (vene keeles Кромской район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kromõ alev.
Jasseroni senjöörilinnus
Praegune seisukord
Kogu kompleksist on alles pealinnuse kirdemüür katuseta ja vahelagedeta valdustorniga ning pealinnuse kaguküljel asunud pika hoone välissein osalise kõrgusega. Ülejäänud kaitserajatisest on säilinud maa sees vaid vundamendid. Kõige paremini ongi säilinud valdustorn millel on varisenud vaid lõunanurga välisserv ja loodekülje alumine osa. Nagu varisenud osast näha on, laoti tornimüür korralikest valitud ja tahutud kividest vaid müüritise välis- ja sisepinnal, kogu 4–5 meetri paksune sisemine osa täideti juhuslike kivide ja mördi seguga, nagu suurel osal tollastel paksudel müüridel – see aitas ehitamisel aega kokku hoida.
Kromõ rajoon
Rajoon piirneb põhjas Uritski rajooniga, kirdes Orjoli rajooniga, idas Sverdlovski rajooniga, kagus Glazunovka rajooniga, lõunas Trosna rajooniga, edelas Dmitrovski rajooniga ja loodes Soskovo rajooniga.
Rajooni pindala on 969 km². Elanike arv oli 2012. aastal 21 277, 2009. aastal 23 100 ja 2002. aastal 24 400.
Kromõ rajoonis on 138 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kromõ alevi) ja kaheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Eriülesannete Patrullpolitsei (Ukraina)
Eriülesannete Patrullpolitsei (ukraina keeles Патрульна служба поліції особливого призначення України) on 2014. aastal seoses Donbassi sõjaga moodustatud Ukraina eriülesannetega politseiüksused. Enne 2015. aasta politseiseaduse vastuvõtmist nimetati neid üksuseid Eriülesannete Patrullmiilitsaks.
Unna tänav
Unna tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Kõrgem Atestatsioonikomisjon
Kõrgem Atestatsioonikomisjon (vene keeles Высшая аттестационная комиссия; akronüüm VAK) on teadlaste ja õppejõudude riikliku atesteerimisega tegelev ning teaduskraade ja -kutseid kinnitav riigiorgan Venemaa Föderatsioonis ja mitmes endises liiduvabariigis (Armeenias, Aserbaidžaanis, Kõrgõstanis, Moldovas ja Valgevenes). Varem eksisteeris VAK ka Nõukogude Liidus (1932–1991).
Unna tänav
Unna tänav sai nime 30. detsembril 1997. Tänav on saanud nime kalapüügivahendi unna järgi.
Pat Pattison
Pat Pattison on Berklee muusikakolledži professor. Ta õpetab seal lüürilist kirjutamist ja luulet. Ta on ka mitme veebikursuse autor.
Pattison on kirjutanud neli raamatut:
Pattison on kirjutanud ajakirjadesse ja blogidesse üle 50 artikli. Mitu tema üliõpilast on võitnud Grammy auhinna.
Haridus ja karjäär
Pattison on õppinud filosoofiat Minnesota Ülikoolis ja Indiana Ülikoolis. Tal on kaks magistrikraadi.
1975. aastal hakkas Pattison õpetama Berkelee muusikakolledžis.
Whale Whores
"Whale Whores" on telesarja "South Park" 13. hooaja 11. osa (üldse 192. osa). Seda näidati Comedy Centralis 28. oktoobril 2009.
Ingušikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Ingušikeelne Vikipeedia (inguši keeles Гӏалгӏай Википеди) on Vikipeedia ingušikeelne versioon.
Ingušikeelne Vikipeedia loodi 18. aprillil 2018.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Pilverobootika
Pilverobootika on robootika valdkond, mis üritab võtta kasutusele pilvetehnoloogiad nagu pilvandmetöötlus, pilvesalvestus ja muud veebipõhised tehnoloogiad, mis on suunatud sellele, et rakendada ühte kohta koondatud taristu ja jagatud teenuste eeliseid robootikas. Olles ühendatud pilve, on robotitel võimalik kasutada pilves paikneva moodsa andmekeskuse võimsat arvutusvõimekust, salvestusmahtu ja sideressursse, mis võimaldavad eri robotitelt ja agentidelt (muud masinad, nutikad esemed, inimesed jne) pärinevat teavet töödelda ja jagada. Inimestel on võimalik robotitele ülesandeid delegeerida distantsilt arvutivõrkude kaudu.
Pilvarvutustehnoloogiad võimaldavad robotsüsteemidel pääseda juurde suurele võimekusele, kuid samal ajal vähendada süsteemi ülalpidamisega seotud kulusid, rakendades selleks pilvetehnoloogiaid. Seetõttu on võimalik luua kerged, soodsad, nutikad robotid, mille intelligentne „aju“ paikneb pilves. See „aju“ koosneb andmekeskusest, teadmusbaasist, ülesande planeerijatest, süvaõppest, teabe töötlemisest, keskkonnamudelitest, sidetoest jne.
Paberisoomukas
pisi|Paberisoomuka pea on kaetud soomuste ja tipus harunevate karvadega Paberisoomukas (Ctenolepisma longicaudatum) on liik putukaid harjashännaliste seltsist.
Eestis leitud esmalt 2018. aastal.
Pilverobootika
Piirangud
Kuigi robotid saavad meile pakkuda pilveandmetöötlusest tulenevaid eeliseid, siis ei ole pilv lahenduseks kõigile robootikaalastele väljakutsetele.
Reegoldi mõis
Reegoldi mõis (saksa keeles Weibstfer) oli riigimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Põhja-Sakala valda.
Ninove
Nimekujud
Ninovel on varem olnud ka muid nimesid: in Neonifio (821), Neonifium (847), Neonifius (899), Niniue (1088), apud Niniuen (1146), Nineue (1174).
Asulad
Ninove jaguneb järgmisteks asulateks, osavaldadeks ja piirkondadeks: Allikas: Ninove in cijfers
Dvůr Králové nad Labem
Dvůr Králové nad Labem (saksa keel Königinhof an der Elbe) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Dvůr Králové nad Labem asub Elbe (Labe) jõe ääres, Trutnovist ligi 16 km lõunaedelas ja Hradec Královést umbes 25 km põhjas.
Asulat on esmamainitud 1270. aastal. Ei ole teada, millal Dvůr Králové nad Labem sai linnaõigused ja millal läks kuninga omandusse.
Dvůr Králové nad Labemi vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Dean Acheson
Tal oli keskne roll Trumani doktriini, Marshalli plaani, NATO, Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga loomises. Acheson veenis ka president Trumani sekkuma Korea sõtta 1950. aastal.
Jaanika Merelaht
Jaanika Merelaht on laulja ja muusikakirjutaja. Osalenud erinevates muusikalistes koosseisudes nagu Cherryland jpm.
2006-2013 projektis Släm.
2013 - .. Sooloprojektid Janice ja Jaanika Merelaht.
2015 Eesti Laulus looga "Kuum".
2023 Släm tagasitulek.
Gielniów
Gielniów on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Przysucha maakonnas, Gielniówi valla halduskeskus. Gielniów asub Przysuchast ligi 11 km lääneloodes.
Gielniów sai linnaõigused 1455. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
Ujuki tänav
Ujuki tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Ujuki tänav sai nime 30. detsembril 1997.
Marcin Kamiński
Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis Konini Aluminium. 2005. aastal liitus ta Poznańi Lechi noortesüsteemiga. Poznańi Lechi meeskonnas tegi ta Poola kõrgliigas debüüdi 2009. aasta novembris. Klubi põhikoosseisu kuulus ta alates hooajas 2011/12. Hooaegadel 2009/10 ja 2014/15 tuli ta Poznańi Lechiga Poola meistriks.
Alates hooajast 2016/17 mängis Kamiński Saksamaa klubis VfB Stuttgart. Hooaegadel 2017/18 ja 2020/21 mängis ta klubiga Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2018/19 oli ta Stuttgardist laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Düsseldorfi Fortuna.
2021. aasta mais sõlmis ta lepingu Schalkega. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Saksamaa esiliiga võitjaks ning hooajal 2022/23 mängiti Bundesligas. Kamiński lõi sel hooajal Bundesligas kaks väravat – 14. aprillil 2023 mängus Hertha BSC vastu ja 27. mail 2023 hooaja viimases mängus RB Leipzigi vastu.
Poola jalgpallikoondises tegi Kamiński debüüdi 22. mail 2012 sõprusmängus Läti vastu. Samal aastal kuulus ta Poola koondisse kodustel 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.
D-IX
D-IX ka DIX oli metamfetamiinipõhine uuringuravim, mis töötati militaarseks inimkasutuseks välja Gerhard Orzechovski poolt 1944. aastal.
Tol ajal jätkusid lisaks morfiinile ja pervitiinile ka nn "imerohu" otsingud.
Kieli Ülikooli farmakoloogia-professor Gerhard Orzechovski, kes sõja ajal oli tegev kui Läänemere mereväe ülemjuhatuse sanitaarameti staabiarst ja ülemfarmakoloog käis ühe-mehe-lahingpaadi Neger asukate tarbeks välja 10 preparaati. Need ravimid 1 kuni 10 tähistati lühenditega DI kuni DX. Ravimid koosnesid erineva koostismääraga Eukodalist, kokaiinist, pervitiinist, Dicodidist (poolsünteetiline morfiini derivaat).
Märtsis 1944 valmistas Kieli mereväelaatsareti apteek kõigist kümnest viis tabletti. Neid manustati viiekümnele sõdurile Blaukoppeli väljaõppelaagris.
Saksa mereväe ohvitser Hellmuth Heye andis rohelise tule DIX-ile. DIX oli segu, mis koosnes viiest milligrammist kokaiinist ja kolmest milligrammist metamfetamiinist. Sanitaarteenistuselt saadi 500 tabletti kahe torpeedoga väikealveelaevade Biber ja Neger meeskondadele SS-i saloperatsioonide juht Otto Sorzeny võttis "katsetusele" 1000 D-IX.(Ohler, 196:2017)
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:D-IX seisuga 26.09.2017.
Friedrich II (Pfalz)
Reini pfaltskrahv Friedrich II (9. detsember 1482 – 26. veebruar 1556), ka Friedrich Tark, Wittelsbachide dünastia liige, oli Pfalzi kuurvürst aastatel 1544 kuni 1556.
Elu
Ta oli Pfalz-Neuburgi noorte hertsogite Ottheinrichi ja Philippi eestkostja ning teenis siis keiser Ferdinand I kindralina.
Friedrich oli mõnda aega seotud riigipöördeplaanidega Taani-Norras. Tema naine Dorothea oli endise Taani ja Norra kuninga Christian II, kes oli pärast Taani aadli mässu aastal 1523 kukutatud, tütar. Maapaos Christian II oli aastal 1529 sidemetes Olav Engelbrektssoniga, Norra katoliikliku peapiiskopiga ja Riiginõukogu peaga. Christian II oli protestant, kuid ka keiser Karl V õemees ja lubas seetõttu Norra katoliiklasi aidata. Varsti pärast Friedrichi abielu Dorotheaga saatis Friedrich kirja Olav Engelbrektssonile (Brüsseli emissaride kaudu), kus ta lubas sõjalist abi endalt ja Karl V-lt. 1536. aasta talvel saatis Olav Engelbrektsson toetajate salgad Ida-Norra küladesse; muuhulgas lugesid salgad kirja rahvale ette, andes märku, et uus valitseja võib teel olla. Kuid vähe talupoegi ühines isehakanud mässuga ja varsti see nurjus, kui tegelikku toetust Friedrichilt või Karlilt ei tulnud. 1537. aasta talvel saatis Friedrich Habsburgide Madalmaadelt välja 2 laeva. Kuid see oli asjata, kuna Taani kuningas pani umbes samal ajal Norra kaitseks välja laevastiku. Olav Engelbrektsson põgenes riigist, piiskopid Hoskuld Hoskuldsson ja Mogens Lauritssøn arreteeriti, teisi toetajaid karistati ning katoliku kirik Norras ja Riiginõukogu kaotati.
Märtsis 1544 sai Friedrich oma venna Ludwig V järglaseks Pfalzi kuurvürstina. Ta viis läbi reformatsiooni ja langes seetõttu keiser Karl V põlu alla, kuni Friedrich alistus. Tema järglaseks sai tema endine hoolealune Ottheinrich. Ta suri veebruaris 1556 Alzeys.
Viive Semper
Viive Semper (sündinud 13. detsembril 1935 Tallinnas) on eesti tarbegraafik ning keraamik.
Ta sündis Tallinnas, lõpetas Tallinna 4. Keskkooli ning 1959. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamika erialal.
Ta on kujundanud etikette, näiteks limonaadidele Kelluke ja Soodeks.
Osalemine näitustel kunstnikuna https://www.ekabl.ee/id/semperviive
David Garrett
David Garrett (kodanikunimega David Bongartz; sündinud 4. septembril 1980 Aachenis) on saksa viiuldaja.
Ta sündis saksa juristi Georg P. Bongartzi ja ameerika päritolu priimabaleriini Dove Garretti peres. Oma esimese viiuli sai ta nelja-aastaselt isa käest, kes oli selle ostnud ta vanemale vennale. Esimesed viiulitunnid sai ta samuti oma isalt, kes oli põhitöö kõrvalt viiuliõpetaja. Seitsmeaastaselt õppis ta viiulit Lübecki Konservatooriumis.
Esimese lepingu sõlmis ta juba 14-aastaselt saksa plaadifirmaga Deutsche Grammophon. Koos Claudio Abbadoga mängis ta sisse Mozarti viiulikontserdid. Kunstnikunimeks võttis ta ema perekonnanime. Yehudi Menuhin on teda nimetanud "oma generatsiooni kõige suuremaks viiuldajaks". 12-aastaselt alustas Garrett õpinguid nimeka Poola viiuldaja Ida Haendeli käe all, tihti reisides Londonisse ja mujale Euroopa linnadesse, et õpetajaga kohtuda. Pärast kodust lahkumist 17-aastaselt alustas ta õpinguid Kuninglikus Muusikaakadeemias Londonis, mille küll katkestas pärast esimest semestrit. Ühes intervjuus küsiti Davidilt, kas ta visati sealt välja, Garretti vastus kõlas: "Ametlikult ei olnud tegu väljaviskamisega... Mõlemapoolsel kokkuleppel läksime mina ja RCM pärast esimest semestrit eri teed. Ma ei käinud mõnes tunnis – aga samal ajal tegin mõned lisaesinemised, ka see ei tulnud asjale kasuks!" David Garretti karjääri tuli murrang, intervjuus Die Weltile 2008. veebruaris ütleb ta ise: "Mulle dikteeriti kõik ette: mida pean mängima, kus üles astuma, mida intervjuudes ütlema või mitte ütlema."
1999. aastal kolis David New Yorki, et astuda Juilliardi Muusikakooli, 2003. aastal võitis ta Juilliardi muusikakooli komponeerimisvõistluse fuugaga, mis oli komponeeritud Johann Sebastian Bachi stiilis. Juilliardis õppis ta Itzhak Perlmani käe all ja lõpetas kooli aastal 2004. Õpinguteks vajamineva raha teenis Garrett töötades muuhulgas raamatukogus, modellina ja tänavamuusikuna.
Garrett mängib või mängis Giovanni Battista Guadagnini 1772. aastal valmistatud viiulil ja 1718. aastast pärit Antonio Stradivari viiulil.
Mai lõpust 2008 kuni aprillini 2010 oli ta maailma kiireima viiuldajana Guinnessi rekordite raamatus. Esinedes briti telesaates "Blue Peter" mängis ta Rimski-Korsakovi "Kimalase lendu" vigadeta 66,56 sekundiga, mis on 13 nooti sekundis. Iseenda rekordi suutis ta purustada 20. detsembril 2008, kui ta edestas oma tulemust 1,3 sekundiga. Praeguseks on rekordi omanik Ben Lee, kes mängis 7. aprillil 2010 sama pala 64,21 sekundiga.
Raigu mõis
Raigu mõis (saksa keeles Raik) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Uime tänav
Uime tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Uime tänav sai nime 5. detsembril 2007.
Kilivila keel
Kilivila keel on Austroneesia hõimkonda, Paapua poolsaare keelte hulka kuuluv keel, mida räägitakse Paapua Uus-Guineas Trobriandi saartel.
Kõnelejate arv oli 2000. aasta andmetel 20 000. Kilivila keelt kasutatakse algkoolis õppekeelena.
Sauna konstruktsioon
pisi|Saun Esna allikajärve ääres Sauna konstruktsioon on sauna valmistamine. Saun on hoone või ruum, kus saab kõrge temperatuuriga (enamast üle +70 kraadi) võtta leili ja pesta. Saun koosneb tavaliselt leiliruumist, pesuruumist, puhkeruumist ja ka tualettruumist.
Sauna ehitamisel on mõistlik võtta ühendust saunaspetsialistiga, kes abistab nii projekti tegemisel kui ka sauna ehitamisel.
Sauna juures on oluline, et kõik oleks tasakaalus. Heal saunal on lihvitud, kuid värvimata puitseinad ja laudpõrand. Oluline on ka köetav keris, mis parandab sauna ventilatsiooni. Sauna sisevoodriks on tavaliselt hööveldatud pool- või täissulundiga voodrilaud, mis kinnitatakse aluspuitkarkassi külge spetsiaalsete klambritega (ei jää nähtavale). Seinalaudiseks on head haab ja lepp. Sauna kütmisel liigub kuum õhk õhuvahes, stanniolpaberist põrkub soojus tagasi laudvoodrisse, mille tulemusel laudvooder, seina sisepind, saavutab kiiresti ümbritseva õhuga võrdse temperatuuri.
Türgi saun
Türgi saunas on palju ruume ja hoone on suur. Kuumutavate veebasseintega (sellest eraldub sooja õhku ning niiskust) saadakse ruumidesse vajalik temperatuur.
Soome saun
Soome sauna iseloomustab lihtsus ja traditsioonilisus. Sauna köetakse 70-100°C. Peale kütmist on saunas olev õhk hästi kuum ja kuiv.
Rooma saun
Rooma saun erineb teistest saunadest, kuna seda ei köetud kuumaks kui teisi sauna tüüpe ning leili ei saanud visata. Rooma sauna põrandate ja seinte sisse oli paigaldatud küte.
Vene saun ehk leilisaun
Vene saun sarnaneb väga soome saunale. Suur erinevus on see, et köetakse 50°C ning visatakse nii mitu korda leili, et tekiksid aurupilved. Kuna vene saunas köetakse 50°C, siis ei ole seal nii kuum kui soome saunas, kuid vene saunas on oluliselt niiskem. pisi|Vene saun
Iiri saun
Temperatuur on tavaliselt 50-55°C vahel. Iiri saun erineb teistest saunadest just värske õhu juurdevoolu tõttu, mis takistab udupiiskade teket.
Aurusaun
Sarnaneb vene saunaga (40-45°C). Aurukatlas tekib üleküllastatud veeaur, mis juhitakse torude kaudu saunaruumi, kus see nähtavate pilvedena hõljub. Aurupilvedel on enamasti mõni eeterliku õli lõhn.
Suitsusaun
Suitsusaunal puudub korsten. Suits jääb algselt ruumi sisse ning siis väljub kas uksest või katuse suitsuavast. Saunaskäigu ajaks avad suletakse. Seinad on iseloomulikku musta värvi ning pidev suits kütmise ajal loob väga omapärase mikrokliima. pisi|Suitsusaun Soomes
Liikuvsaunad
Saunad, mis asetsevad sõidukitel.
Tünnisaun
pisi|Tünnisaun [[veekogu kaldal]] Tünnisaun on toruja kujuga ega vaja püsivat vundamenti.
Ulla-Britta Sampu
Ulla-Britta Sampu (sündinud Luberg; 17. detsember 1933 Tallinn – 17. september 2006) oli eesti kujundusgraafik.
Lõpetanud 1952. aastal Tallinna 7. Keskkooli, asus ta õppima Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1958. aastal graafikuna.
Pärast lõpetamist töötas ta kuni 1973. aastani tolleaegses Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti NSV osakonnas, kujundades pakendeid, etikette, kaubamärke, plakateid, reklaamtrükiseid paljudele tolleaegsetele ettevõtetele. Kuni 1989. aastani töötas ta Tallinna Kaubamajas kunstnikuna.
Oma lemmikeriala kujundusgraafika (tolleaegse nimetusega tarbegraafika) kõrvalt jõudis ta teha raamatukujundusi ja lasteraamatute illustratsioone, postkaarte ja mänguasjade kujundusi.
Isiklikku
Ta oli abielus kunstnik Heino Sampuga.
Jelgavkrasti
pisi|left Jelgavkrasti on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Küla asub merepinnast 25 meetri kõrgusel Liepupe jõe kaldal, Riiast 69, endisestpiirkonnakeskusest Salatsist 34 ja valla keskusest Mustkalnist 6 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes Liepupe mõisa maadele. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Tänapäeval asub Jelgavkrasti Via Baltica ääres, külas asub motell ja ambulatoorium. Jelgavkrastis asuvad Liepupes pagrieziensi bussipeatus ja kaks Jelgavkrasti bussipeatust.
Liepupe kirik jääb Jelgavkrasti külla, ka asuvad seal endise Liepupe kirikumõisa hooned. Liepupe kirik ja kabel, lisaks veel Liepupe linnamägi on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Külas kasvavad Liepupe kirikumõisa pärn, Liepupe kalmistu männid, Liepupe kirikuaia männid ja Liepupīte pajud on looduskaitse all.
Ottheinrich
Ottheinrich (10. aprill 1502 – 12. veebruar 1559) oli Wittelsbachide dünastia liige, Pfalzi kuurvürst ning Neuburgi pfaltskrahv aastatel 1505–1559 ja Pfalzi kuurvürst aastatel 1556–1559. Ta oli Pfalzi kuurvürsti Philippi kolmanda poja, pfaltskrahv Ruprechti ja Baieri-Landshuti hertsogi Georgi tütre Elisabethi poeg.
Elu
Baieri Georgi pojapojana sai noor Ottheinrich uue Pfalz-Neuburgi hertsogkonna regendiks pärast Pfalzi kaotust Landshuti pärilussõjas hertsog Albrecht IV-le. Ottheinrich käskis rekonstrueerida Neuburgi lossi, toetas kunste ja oli haaratud mitmesse konflikti oma kuluka õukonna tõttu, mille suur võlakoorem põhjustas tema pankroti, kuni ta päris aastal 1556 Pfalzi kuurvürstkonna. 1550. aastatel rajas Ottheinrich Bibliotheca Palatina.
Septembris 1546 okupeeriti Neuburg Karl V vägede poolt, kuna Ottheinrich toetas Schmalkaldeni liitu. Aastal 1552 sai Ottheinrich tänu Passau rahule Neuburgi tagasi. Kuurvürstina aastast 1556 viis ta taas läbi reformatsiooni.
Ottheinrich abiellus 16. oktoobril 1529 Neuburg an der Donaus hertsog Albrecht IV tütre Susannaga. Ta oli naisele teine abikaasa pärast Kasimiri. Nad ei saanud lapsi, kuid Susanna pani viis oma üheteistkümnest lapsest abiellu. Ta jättis mehe leseks 14 aastat hiljem, aastal 1543.
Maud Wagner
pisi|Maud Stevens Wagner c. 1907. aastal pisi|Maud ja Gus Wagner tätoveerimas, c. 1910. aastal Maud Stevens Wagner (varem Stevens; 12. veebruar 1877 – 30. jaanuar 1961) oli USA tsirkuseartist ja tätoveerija. Ta oli teadaolevalt esimene naissoost tätoveerija Ameerika Ühendriikides.
Elu ja karjäär
Wagner sündis 1877. aastal Kansase osariigis Emporias David Van Bran Stevensi ja Sarah Jane McGee peres.
Wagner oli akrobaat ja kondiväänaja, kes töötas paljudes rändtsirkustes. Ta kohtus 1904. aastal St. Louisi maailmanäitusel tätoveerija Gus Wagneriga. Wagner vahetas mehega kohtingu tätoveerimise õppetunni vastu ja mitu aastat hiljem nad abiellusid. Neil sündis tütar Lotteva, kes alustas tätoveerimisega üheksa-aastaselt ja kellest kujunes hiljem samuti tätoveerija.
Pärast tsirkusest lahkumist reisisid Maud ja Gus Wagner mööda USA-d, töötades nii tätoveerijate kui ka "tätoveeritud atraktsioonidena" vodevillimajades, maamessidel ja mängusaalides. Neid tunnustatakse tätoveerimiskunsti toomise eest riigi sisemaale, kaugemale rannikuäärsetest linnadest ja asulatest, kus see komme oli alguse saanud.
Surm
Maud Wagner suri vähki kakskümmend aastat pärast abikaasa surma, 30. jaanuaril 1961 tütre kodus Lawtonis, Oklahoma osariigis. Ta on maetud Homesteadi kalmistule Homestead Townshipis, Chase'i maakonnas, Kansase osariigis.
Järve luidete maastikukaitseala
pisi|Männid Järve luidetel pisi|Luited Järve luidete maastikukaitsealal Järve luidete maastikukaitseala on maastikukaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala pindala on 95 ha.
Ólga Kefalogiánni
pisi|Olga Kefalogianni (2014) Ólga Kefalogiánni (kreeka keeles Όλγα Κεφαλογιάννη; sündinud 29. aprillil 1975 Ateenas) on Kreeka poliitik, ta on erakonna Uus Demokraatia liige. Ta oli aastatel 2012–2015 Kreeka turismiminister. Ta on 27. juunist 2023 uuesti Kreeka turismiminister (Kyriákos Mitsotákise valitsuses).
Järve luidete maastikukaitseala
Kaitseala on moodustatud 1959. aastal kaitse alla võetud Järve luitestiku kaitseala baasil.
Ólga Kefalogiánni
Ta lõpetas aastal 1992 kiitusega Ateena kolledži ja astus seejärel Ateena ülikooli õigusteaduskonda. Oktoobrist 1994 kuni märtsini 1995 õppis ta Erasmuse programmi raames Essexi Ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast Ateena ülikooli lõpetamist aastal 1997 astus ta Londoni Ülikooli King's College'sse äri- ja äriõiguse alale, mille lõpetas aastal 1998 magistrikraadiga. Aastal 2006 sai ta teise magistrikraadi Tuftsi Ülikooli Fletcheri õigus- ja diplomaatiakoolist rahvusvaheliste suhete alal.
Ta on aastast 1999 Ateena advokatuuri kolleegiumi liige.
Ta oli 21. juunist 2012 kuni 27. jaanuarini 2015 Kreeka turismiminister (Antónis Samaráse valitsuses). 27. juunist 2023 on ta uuesti Kreeka turismiminister (Kyriákos Mitsotákise valitsuses).
Mägi (perekonnanimi)
Mägi on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mägi 3679 inimesel: 1740 mehel ja 1939 naisel. Perekonnanimede levikult on Mägi 4. kohal (meeste puhul 5. ja naiste puhul 4. kohal).
Tursa tänav
Tursa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Tursa tänav sai nime 15. septembril 1995.
Harry Matskin
Harry Matskin (26. august 1944 Krasnoarmeisk, Saratovi oblast, Vene NFSV – 14. august 1999 Tallinn) oli eesti spordiajakirjanik.
1962. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. 1990. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
1973. aastast töötas Eesti Raadio sporditoimetajana.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Bandžarikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Bandžarikeelne Vikipeedia (bandžari keeles Wikipedia bahasa Banjar) on Vikipeedia bandžarikeelne versioon.
Bandžarikeelsele Vikipeediale pandi alus 17. oktoobril 2010.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Rebasemõisa mõis
Rebasemõisa mõis (saksa keeles Repsberg) oli Karula mõisa kõrvalmõis Karula kihelkonnas Võrumaal.
Bludov
Bludov (saksa keeles Bludow) oli Leedu päritolu Venemaa aadlisuguvõsa, mis kustus 1902. aastal.
Päritolu küsimus
Perekonna legendi kohaselt oli suguvõsa rajajaks vojevood Iona Blud (suri 1018), kes hukkus poolakate vastu võideldes. Suguvõsaliin algab siiski XV sajandil elanud Leedust pärit Fjodor Bludoviga.
Bludovid rüütelkonna matriklis
Krahv Dmitri Nikolajevitš Bludov (1785−1864) võeti 1833. aasta 20. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Entebbe rahvusvaheline lennujaam
pisi|Lennujaama terminali sissepääs ja lennujaama lennujuhtimistorn Entebbe rahvusvaheline lennujaam (IATA: EBB, ICAO: HUEN) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Entebbet ja Kampalat Ugandas.
Lennujaam asub Kampala kesklinnast umbes 40 kilomeetri kaugusel. Lennujaam on Eagle Airi kodulennujaam.
Lennujaama läbis 2014. aastal rohkem kui 1,5 miljonit reisijat.
Bušmanid
Sanide asualad on Botswanas, Namiibias, Angolas, Sambias, Zimbabwes, Lesothos ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Sanide koguarvu hinnatakse umbes sajale tuhandele, neist üle poole elab Botswanas.
Bušmanid on traditsiooniliselt olnud poolrändava eluviisiga kütid-korilased. 20. sajandil läksid nad valitsuse moderniseerimisprogrammide tõttu üle põllupidamisele.
Bušmanid on olnud tähtsaks uurimisobjektiks antropoloogidele ja geneetikutele.
Tirgu tänav
Tirgu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Tirgu tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime kalastusvahendi tirk järgi (tirk on sikuti sünonüüm).
Lilli Jahilo
2012. aastal käis ta oma teostega Portos ja Berliini moenädalal, 2013. aastal Jurmalas. 11. mail 2013 esitles ta oma kollektsiooni Ammende villas.
Isiklikku
1931. aastal Miss Eestiks valitud Lilly Silberg oli tema vanavanatädi.
Maadlus 1956. aasta suveolümpiamängudel
Maadlusturniir 1956. aasta suveolümpiamängudel peeti Austraalias Melbourne'is.
Eesti maadlejatest käisid varumeestena NSV Liidu meeskonnaga kaasas Johannes Kotkas, Arvo Mõttus ja Endel Saar, kuid matile ei pääsenud neist keegi.
Medalialad
Nii Kreeka-Rooma kui ka vabamaadluses võisteldi kaheksas kaalus: kuni 52 kg, kuni 57 kg, kuni 62 kg, kuni 67 kg, kuni 73 kg, kuni 79 kg, kuni 87 kg ja üle 87 kg.
Pikaantsu raudteepeatus
Pikaantsu raudteepeatus oli raudteepeatus Valga maakonnas Tartu–Valga raudtee ääres Sangaste vallas Vaalu küla territooriumil (tänapäeval Otepää vallas).
Peatus asus Puka ja Keeni raudteejaama vahel (kilometraaž 482,66 ). Avamisel jäi peatus Kuigatsi valda.
Viimane reisirong peatus Pikaantsu raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remonti minemist. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Pikaantsu peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsusega ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.
Pikaantsu raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 75 meetri pikkune perroon, mis lammutati raudteelõigu remondi käigus 2009. aastal. Väike puidust reisijate ooteruum lammutati mõni aasta varem.
Sidra
Sidra on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sokółka maakonnas, Sidra valla halduskeskus. Sidra asub Valgevene piirist ligi 13 km kaugusel, Sokółkast umbes 17 km põhjas ja Białystokist ligikaudu 51 km põhjaloodes.
Sidra sai linnaõigused 1566. aastal Poola kuningalt Zygmunt II Augustilt. Sidra kaotas linnaõigused 1897. aastal.
Hiiumaa militaarmuuseum
Hiiumaa militaarmuuseum on Kõrgessaare vallas Tahkuna külas asuv muuseum, kus muu hulgas eksponeeritakse sõjatehnikat.
Muuseumi haldab MTÜ Hiiumaa Militaarajalooselts. Muuseum avati 2007. aastal.
Muuseumi unikaalsem eksponaat on peahoone ees postamendil asuv NSV Liidu mereväe Punalipulise Balti laevastiku Teise maailmasõja aegse Läänemere rajooni rannakaitse Eelpositsiooni kaitsesektori Rannapatarei BB-316 (IV-180/57) – 180 mm suurtükiraud. Väliekspositsioonis on veel piiririba rekonstruktsioon, tsiviilkaitsevarjend, autod tehnika varjualuses, soomustransportöörid BTR-70 ja BRDM-2, piirivalvekaater, meremiinid, tankitõrjesuurtüki positsioon, radari- ja raadiomastid.
Muuseumi peamajas on ekspositsioon viies ruumis. Oma algsel kohal on säilinud merevaatlusradar, mis olid kasutusel 2005. aastani. Eksponeeritud on suurtükimürske ja mürsukesti, kiivreid, mütse ja vormiriietust, sidevahendeid, õppeplakateid, tsiviilkaitse varustust.
Välislingid
,
Vorsma
Vorsma (vene keeles Ворсма) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis Pavlovo rajoonis. Vorsma asub Kišma jõe ääres, Pavlovost umbes 13 km idas ja Nižni Novgorodist ligikaudu 58 km edelas.
Vorsmas asub meditsiiniinstrumentide tehas.
František Maxmilián Kaňka
Franz Maximilian Kaňka (tšehhipäraselt František Maxmilián Kaňka; sündinud 9. augustil 1674 Prahas, surnud 14. juulil 1766 Prahas) oli tšehhi arhitekt ja ehitusmeister.
Ta on kuulus oma tööde poolest Böömimaa losside ja aadlipaleede ümberehitamisel oma kaasaegses barokkstiilis, samuti kirikutega ja muu sakraalarhitektuuriga.
Tuntumaid töid:
Frey (Liivimaa aadlisuguvõsa)
Frey oli Liivimaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Freyd võisid olla pärit Saaremaalt, kus üks neist oli mõisaomanik. Viimase poeg Johann Gustav Frey (suri pärast 1795) oli Liivimaal Vana-Kuuste mõisa rentnik. 1795. aasta 22. augustil (vkj) omandas ta Püha Rooma keisrilt aadlidiplomi (rüütel). Tema pojast Peter Heinrich von Freyst (1757−1833) sai vaimulik ja ta teenis ligi 50 aastat Püha pastorina (1785−1833). Kuna tema meessoost järeltulijad surid noorelt, oli ta oma suguvõsa viimane esindaja.
Optiline prisma
pisi|Prisma
Optiline prisma on läbipaistev lihvitud pindadega optiline element, mille tahud murravad valgust. Tavaliselt on optilise prisma kujuks püstprisma kolmnurkse aluse ning ristkülikukujuliste külgedega. Samas, optiline prisma ei pea olema geomeetrilise prisma kujuga. Prismat saab valmistada materjalidest, mis on läbipaistvad lainepikkusetele, mille jaoks vastav prisma mõeldud on. Peamisteks prisma materjalideks on klaas, plastmass ja fluoriid.
Prismat kasutatakse, et jagada valgus laiali spektriks. Samuti saab prismaga peegeldada valgust ja polariseerida ehk eraldada kindlas tasandis polariseeritud komponent.
Lihtsaimal murdval prismal on kaks murdvat tahku, nende ühist serva nimetatakse prisma murdvaks servaks ning tahkudevahelist nurka prisma murdvaks nurgaks. Prisma lõiget, mis on risti murdva nurgaga, nimetatakse prisma peatasandiks.
Tindi tänav
Tindi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Optiline prisma
Tööpõhimõte
pisi|350x350px|Valguse dispersioon prismas Kui valguskiir langeb prismale, toimub prismas kiire teekonna muutumine ehk murdumine vastavalt Snelli seadusele. Murdumisnurga saab arvutada langemisnurgast ja kahe keskkonna murdumisnäitajate suhtest (nt õhu ja prisma). Optiliste materjalide (nt klaas) murdumisnäitaja sõltub lainepikkusest. Seda sõltuvust nimetatakse dispersiooniks. Seega murduvad prismas erineva lainepikkusega valguskiired erineva nurga all. Nii saab valge valguse prisma abil spektriks jagada. Erinevalt difraktsioonivõrest prismas üleoktaaviga lainepikkuste levikunurgad ei kattu, vaid prisma võimaldab lahutada valguse spektriks laiemas sagedusribas. Seetõttu leiab prisma kasutust lairiba spektroskoopias.
Būdvietė
Būdvietė (žemaidi Būdvėite) on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Külas on kaks kalmistut.
Tindi tänav
Tindi tänav sai nime 15. septembril 1995. Tänav on saanud nime kalaliigi tindi järgi.
Optiline prisma
Tööpõhimõte
Mõnikord kasutatakse prismat hoopis peegeldusteks. Kui prismas leviv valguskiir langeb prisma tahule suure nurga all (s.t. langemisnurk on suurem või võrdne kui vastav kriitiline nurk), siis toimub täielik sisepeegeldumine ning kogu valgus peegeldub. Järelikult saab mõnel juhul kasutada prismat peegli asemel.
Traditsiooniline prisma murrab valguskiiri alati oma aluse poole.
Prisma kaldenurga ja murdumisnäitaja arvutamine
Nurka \delta prismasse siseneva ja väljuva valguskiire vahel nimetatakse kaldenurgaks. Kaldenurka saab arvutada valemiga:
,
kus n on prisma murdumisnäitaja, \varphi on prisma murdev nurk ja \alpha on valguskiire langemisnurk. Leidub selline langemisnurk \alpha, mille puhul kaldenurk omab minimaalset suurust. Vastavat nurka nimetatakse kaldemiinimumi nurgaks ja selliselt asetatud prisma on kaldemiinimumi asendis. Sel juhul on kiirte käik prismas sümmeetriline. Seda nurka on võimalik leida eksperimentaalselt.
Teades kaldemiinimumi nurka ja prisma murdvat nurka saame välja arvutada prisma murdumisnäitaja:
Ranna mõis (Kodavere)
pisi|Ranna mõisa varemed aprillis 2023 pisi|Ranna mõisa tuuliku müür, aprill 2023, Peipsiääre vald, Tartumaa Ranna mõis (saksa keeles Tellerhof) oli rüütlimõis Kodavere kihelkonnas Tartumaal.
Ajalugu
Esimene revisjoniakt Kodavere kihelkonna Ranna mõisa kohta on koostatud 17. detsembril 1627. Seal kirjutatakse, et mõis tekkis 16/17. sajandi vahetusel, kui Peipsiäärne piirkond oli Poola valduses. Poolakas Prahovski rajas mõisa Tulistvere küla asemele. Sellest ka mõisa esialgne nimi Tulistfehr. 1627. aasta revisjoni ajal oli piirkond juba Rootsi võimu all. Tulistfehre mõisa omanik oli siis Rootsi ooberstleitnant Jacob Schotte. Temale kuulus ka Saare mõis (Maarja-Magdaleena kihelkonnas). Tulistfehre mõisale kuulus 1627. aastal kolm küla: Hasigfehr, Sassigfehr ja Rauttfehr.[2]
Ooberst Jacob Schotte oli ka järgmise mõisarevisjoni ajal 1638. aastal mõisa omanik, mõisa nimi oli siis Tullermoise. [3] Jacob Schotte poeg müüs mõisad 1642. aastal baltisakslasele Johann Schaumannile (von Greiffenspeer).[4] Sakslastel muutub mõisa nimi Tullermoise Tellerhofiks. Küla nimi Tulistvere on kadunud. Kohaliku rahva jaoks on suurem ala selle mõisa ümbruses Ranna, see jäigi mõisa nimeks. Johann von Greiffenspeerilt läksid Ranna ja Saare mõisad tema tütretütre Anna Margareta von Bocki (sünd. Rigeman) valdusse. Anna Margareta ja Georg Johann von Bocki järeltulijatele jäävad mõisad lõpuni. Nende poja Otto Wilhelm von Bocki (1696–1752) pere elas 1730. aastatel Ranna mõisas. Seal sündis nende 9 last. Samal ajal ehitatakse Saarel uut mõisahoonet. Otto Wilhelm von Bockilt päris Ranna ja Saare mõisad poeg Magnus Johann von Bock (1730–1808). Tema oli aktiivne riigiteenistuses ja ehitas Tartus ka maju, mida Tartu Ülikool praegugi kasutab. [4,5]
Magnus Johann von Bocki tütar Charlotte Shopie Elisabeth (1773–1807) abiellus Gotthard Andreas von Manteuffeliga (1762–1832). Nende poja Ernst Gotthard von Manteuffeli I (1801–1880) allkirjaga on paljud selle kandi talude ostulepingud 1870. aastatest. Leping sõlmiti Saarel. Ranna mõisa omanikud elasid üldiselt Saarel või tegutsesid hoopis linnades. Viimane mõisate omanik oli Ernst Gotthardi I poeg Ernst Gotthard von Manteuffel II (1844–1922).
Ranna mõisat pidasid rentnikud. Viimane rentnik pr. Aliide Saag loovutas oma elamisest 1923. aasta suvel mõned ruumid, et täita valla volikogu otsust viia 2-klassilised külakoolid kokku Ranna mõisahoonesse. Kulus veel mitu aastat, et kogu maja koolile saada ja kuueklassiline kool majja mahutada. Rannas töötas kool kuni aastani 1980. Siis põles maja maha.[6] 2020. aastate seisuga on näha ainult varemeid ja 2003. aastal koolile pandud mälestuskivi. Mõisaajast on veel mõned jupid kiviaiast ja Peipsiäärde viivast puiesteest. Veidi eemal võib näha maakivist tuuliku müüri.
Kohalik pärimus Ranna mõisa kohta
Poola ajal põgenes Poolast noor aadlik oma madalast soost pruudiga Peipsi äärde Kodavere kihelkonda. Nad rajasid järve äärde maja, ehitasid ka kivist tuuliku ja kodunesid seal. Kuigi mees oli oma aadlitiitlist loobunud, kutsusid kohalikud poolakat Hertsogiks.
Aastakümneid tagasi kõnelesid vanad inimesed, et 19/20. sajandi Ranna mõisa peahoone oli vanal ajal olnud mõisa tall. Põhjasõja käigus olid kõik sealtkandi puumajad maha põlenud. Ilmselt pärast sõda ehitati hävimisest pääsenud paksude kiviseintega Ranna mõisa tall ümber peahooneks.
1000-aastase Rannamõisa tamme õõnsuses olevat Ranna mõisaproua kohvilauga külalisi vastu võtnud. 1905. aastal olevat mässajad tamme põlema pannud.
Kirjandus
[1]Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 200.
[2] Roslavlev, O., Das Dorpater Land 1624/27, München, 1965.
[3] Roslavlev, O., Die Revision Livlands 1638 Estnische siedlungsgebiet II, München, 1969.
[4]Saare mõisa aida kohta koostatud ülevaade mõisa ajaloost. M. Siilivask, Muinsuskaitseamet, Tartu 2014.
Sviatlana Aliaksijevič
thumb|Sviatlana Aliaksijevič (aastal 2011) Sviatlana Aliaksandraŭna Aliaksijevič (ka Svetlana Aleksijevitš, valgevene keeles Святлана Аляксандраўна Алексіевіч, vene keeles Светлана Александровна Алексиевич; sündinud 31. mail 1948 Stanislavis) on vene keeles kirjutav valgevene ajakirjanik ja kirjanik, kes sai aastal 2015 Nobeli kirjandusauhinna.
Ranna mõis (Kodavere)
Kirjandus
[5]Sünniajad on Geni andmetest
Sviatlana Aliaksijevič
Ta sündis 1948. aastal Ukrainas Stanislavis (praegune Ivano-Frankivsk) valgevenelasest isa ja ukrainlannast ema tütrena. Hiljem kolis pere Valgevenesse. Aastal 1965 lõpetas ta Kapatkievičys (Pietrykaŭ rajoonis Homieli oblastis) keskkooli. Seejärel töötas ta sama oblasti Mazyri rajooni koolides kasvatajana ning saksa keele ja ajaloo õpetajana, aga ka Naroŭlia linnas ajakirjanikuna ajalehes Prypiaćkaja Praŭda (Прыпяцкая праўда; tõlkes 'Prypiaći tõde').
Ranna mõis (Kodavere)
Kirjandus
[6]Ranna kool, ühe kooli lugu, koostanud A. Kilk ja L. Ling, 2003
Sviatlana Aliaksijevič
Aastal 1972 lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna, seejärel asus tööle Biaroza rajooni (Bresti oblastis) ajalehes "Majak kamunismy" (Маяк камунізму; tõlkes 'kommunismi majakas'). Aastatel 1973–1976 töötas ta vabariiklikus ajalehes Selskaja Gazeta (Сельская газета; tõlkes 'maaleht', Eesti Maalehe analoog), aastatel 1976–1984 juhatas ta ajakirja Nioman (Нёман; tõlkes 'Nemunase jõgi') publitsistikaosakonda.
Ta on kriitiline Valgevene presidendi Alaksandr Łukašenka suhtes. 2000. aastal ta emigreerus Valgevenest ning elas üle kümne aasta Itaalias, Prantsusmaal (Pariisis), Saksamaal (Münchenis) ja Rootsis. 2013 naasis ta kodumaale.
Roobe mõis
Roobe mõis (saksa keeles Ropenhof) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Tõrva vallas.
Mõisa omanikud olid algul Strykid ja hiljem Erdellid.
1830. aasta paiku rentis Patküla mõisa eestlane Mats Erdell ja 1833. aastal sai ta ka variisiku (Voltveti mõisniku von Stryki) abil Roobe mõisa pandipidaja õigused.
Pärast rüütlimõisate omamise vabaksandmist kõigi seisuste liikmetele ostis tema poeg Hans Erdell 1867. aastal Roobe mõisa päriseks ja temast sai esimene eesti soost rüütlimõisaomanik.
1939. aastal müüs väidetavalt Saksamaale põgenema asutav eestlasest Roobe mõisa senine omanik Erich Erdell mõisa Valgamaalt Hummuli vallast pärit kauplusepidajale-talunikule Sokkale. Erich Erdell, kelle perekond asus juba Saksamaal, viibis esialgu veel Eestis – Valgamaa sakslaste volinikuna mahajäänud asju ja varandusvahekordi korraldamas.
Robert Gabriel Mugabe rahvusvaheline lennujaam
Lennujaama läbis 2009. aastal üle 600 000 reisija.
Bellebrune
pisi|Bellebrune'i kirik ja vallamaja
Bellebrune (lääneflaami: Bellebronne) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusvald, u. 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede N42, D252 ja D238 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Vello Saatpalu
pisi|Senised Riigikogu väliskomisjoni esimehed ja aseesimehed 2007. aastal Toompeal. I reas [[Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Enn Eesmaa, Vello Saatpalu, Eino Tamm ja Anti Liiv ning II reas Tiit Made, Marko Mihkelson ja Andres Tarand]] Vello Saatpalu (kuni 1937 Santpank; 31. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2013) oli eesti insener, poliitik ja purjesportlane.
Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 1. Keskkoolis 7. klassi ja aastal 1953 Tallinna Polütehnikumi. Aastal 1966 lõpetas ta kaugõppes Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina automaatika ja telemehaanika erialal.
1988–1992 oli Saatpalu tegev Rahvarindes, ta oli nii Eesti Kongressi kui ka Põhiseaduse Assamblee liige. 1989–1990 kuulus ta Eesti Demokraatlikku Tööerakonda, olles selle asutajaliige ja esimees.
1990–1995 oli Saatpalu Eesti Sotsiaaldemokraatliku Parteis ehk Mõõdukate liige. 1992–1995 kuulus Saatpalu VII Riigikokku, juhtides Mõõdukate (hilisem Sotsiaaldemokraatlik Erakond) fraktsiooni ning alates 12. oktoobrist 1992 ka parlamendi väliskomisjoni. Samuti kuulus ta Tallinna linnavolikokku ja Eesti Linnade Liidu juhatusse.
1995. aastal läks Saatpalu pensionile.
Saatpalu harrastas purjetamist ning võitis arvukalt medaleid Eesti, Tallinna ja spordiseltsi Kalev meistrivõistlustelt. Saatpalu sulest on ilmunud ka mitu raamatut merendusest, purjetamisest ja spordist.
Isiklikku
Muusik, laulukirjutaja ja näitleja Lauri Saatpalu on Vello Saatpalu poeg.
Rootsiküla mõis
Rootsiküla mõis (saksa keeles Rotziküll) oli rüütlimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanikud olid Stackelbergid, Anrepid.
Frank Abbinanti
Frank Abbinanti (sündinud 1949 Chicagos Illinoisis) on Ameerika helilooja, pianist ja tromboonimängija.
Hippias
Hippias (5. sajandi lõpp eKr) oli vanakreeka sofist ja reetor Elise piirkonnast Peloponnesose poolsaarel.