cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jelena Blavatskaja
1858 pöördus Blavatskaja tagasi Venemaale ja elas koos õde Veraga Rugodevo külas Novorževi maakonnas Pihkva kubermangus. Umbes samal ajal tutvus ta Ungarist pärit ooperilaulja Agardi Mitrovitšiga. Neil olevat olnud sünnidefektiga poeg Juri, kes suri viieaastaselt. Armastatud poja surm pani Blavatskaja pettuma vene õigeusus. Mitrovitš suri kas 1870 või 1871 teel Kairosse.
Kairos asutas Blavatskaja koos Emma Cuttinguga (hiljem Coulomb) okultismiühingu Société Spirite. Klientide rahulolematuse tõttu lõppes tegevus ja 1873. aastal jõudis Blavatskaja New Yorki. Ta hämmastas rahvast oma eriliste võimetega (sealhulgas selgeltnägemine, selgeltkuulmine, levitatsioon, materialiseerimine ehk mittemillestki millegi loomine).
1878 sai Blavatskaja USA kodakondsuse ja järgmisel aastal sõitis Indiasse, maabudes Bombays (tänapäeval Mumbai). Alates 1882. aastast elas Madrase (tänapäeval Chennai) lähedal Adyaris ja hiljem kolis Saksamaale; elu lõpuaastad möödusid Inglismaal.
Blavatskaja on kirjutanud raamatu "Salajane doktriin".
Bernsdorf (Zwickau)
Bernsdorf on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Zwickau kreisis Bernsdorfi vallas.
2016. aastal elas Bernsdorfis 2224 inimest.
Mõõdukas vaimne alaareng
Mõõdukas vaimne alaareng on inimmõistuse pidurdunud või mõõdukalt puudulik areng. RHK-10 kriteeriumide järgi on tegemist mõõduka vaimse alaarenguga, kui inimese IQ on vahemikus 35–49.
Igapäevases elus vajab mõõduka vaimse alaarenguga inimene igapäevast juhendamist, sest talle on selgusetud ühiskonna korraldust kirjeldavad põhimõisted (vargus, omandus, vastutus). Nende mõistete mittetundmine põhjustab sageli konflikte omanduse pinnal: mõõduka vaimse alaarenguga inimene ei saa aru, miks ta peab poes kauba eest maksma jms. Probleemilahendus võime on mõõduka vaimse alaarenguga inimesel sedavõrd häiritud, et kuigi ta on suuteline autojuhtimise selgeks õppima, siis ohutult autoga liiklema ta ei ole võimeline. Nimetatud asjaolude tõttu ei ole mõõduka vaimse alaarenguga inimene ühiskonna ohtlikku teo sooritamise aeg aru saama oma tegude tähendusest ja neid juhtima ning juriidilisest aspektist on piiratud teovõimega. Seetõttu ei rakendata neile kriminaalkaristust.
Tekkepõhjused
Mõõdukas vaimne alaareng on tavaliselt alguse saanud ajukahjustusest. Mõnel inimesel hakkab ka lihtsalt aju üks pool kärbuma. Ka see on üks sageli esinenud tekkepõhjus. Hullem on, kui vaimne alaareng hakkab välja kujunema poole elu pealt. Siis kipub inimene ära unustama kõik, mida ta kunagi normaalse ajuga õppinud on.
Kaasnevad ohud
Mõõduka vaimse alaarenguga inimestel võib olla tihtipeale krambihooge ja paljudel on esinenud ka epilepsiat. Nad ei pruugi liikluses hästi hakkama saada. Muidugi on see, et punase tulega ei tohi üle minna, lasteaias esimene asi, mida liiklusest õpetatakse. Vaimse alaarenguga inimestel ei pruugi see aga kohe meelde jääda ja hakkavadki enda peale mõeldes punase tulega üle tee minema. Neile ei jää see lihtsalt meelde, et punase tule ajal sõidavad autod. Veel vähem on tõenäoline, et nad suudavad liiklusmärkide tähendust meeles pidada.
Sumõ
Sumõ on oblastilise alluvusega linn Ukrainas, Sumõ oblasti ja Sumõ rajooni keskus. Asub Pseli jõe ääres.
On tekkinud 1652. aastal rajatud kasakate kindluse juurde. Linnaõigused sai 1780. aastal. Teises maailmasõjas hävis suur osa linnast.
Sumõs on sündinud eesti arhitekt Karl Burman. Sealt oli pärit ka Vladimir Sapožnin.
"Sumõ" on Eesti entsüklopeedia 8. köite viimane märksõna.
Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Hollandi naiste meistrivõistlusi rahvusvahelises kabes hakati pidama 1973. aastal. Edukaimaks naiseks on seal osutunud Karen van Lith, kes aastatel 1986–1996 tuli koguni 11 korda järjest Hollandi meistriks. Ka Nina Hoekman võitis meistrivõistlused 11 korral.
36. Kaitsepataljon
36. kaitsepataljon  ehk '''36. kaitsepataljon "Arensburg"' (Schutzmannschaft Front Bataillon nr. 36 ehk Schutzmannschaft Front Bataillon 36 Arensburg'') oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus.
Kuna Saksa seaduste kohaselt võisid Saksa Wehrmachtis teenida üksnes Saksa riigi kodanikud, moodustati ning allusid kaitse- ja edaspidi ka politseipataljonid administratiivselt SS-i ja politsei kõrgeimale komandörile Reichsführer-SS Heinrich Himmlerile läbi SS-Oberstgruppenführer ja Generaloberst der Polizei Kurt Daluege. Sõjapiirkondades ja Wehrmachti tagalapiirkonnas olid kaitsepataljonid operatiivselt allutatud nii Wehrmachti kui Relva-SS-i tagala või rindeüksustele.
Kuna pataljon moodustati Saksa Korrapolitsei alluvuses, nimetati pataljoni ka politseipataljoniks, ehkki kaitsepataljonid nimetati ümber politseipataljonideks alles 9. detsembril 1943, kui 36. kaitsepataljon oli juba laiali saadetud.
Pataljoni suurus oli 600 meest.
Juhtkond ja koosseis
Pataljoniülemad:
Tegevus
Väljaõppe järel lahkus pataljon Tartust 2. augustil 1942 rongiga Saksa vägede poolt okupeeritud Lääne-Valgevenesse (enne Teist maailmasõda Poola koosseisus) Navajelniasse (venepäraselt Novojelnja, poola Nowojelnia), kuhu jõuti 5. augustil, edasi mindi jalgsirännakuga Navahrudaki (venepäraselt Novogrudok).
Navahrudakis rakendati pataljon pärast paaripäevast puhkust partisanivastasesse võitlusse ja väidetavalt juudi elanikkonna likvideerimise operatsiooni. Ülesandele sõideti veoautodel, pärast ülesande täitmist toodi mehed tagasi alalisse majutuskohta. Võitlus valgevene partisanide vastu oli pataljoni esimeseks tuleprooviks. Selles said haavata Juhan Kukk ja Aleksander Kiri, langes Manfred Westerboom.
25. augustil 1942 lahkus pataljon Valgevenest Stalingradi rindele.
6. septembril 1942 jõuti Ukrainasse Hanžonkovo (ukraina Hanžonkove; praegu Makijivka linna koosseisus) raudteejaama Stalino lähedal ning alustati seal ja Tšõstjakove linna (praegu Donetski oblastis) tööstusrajoonis vangilaagrite ehitust ja valvet. Pataljoni staap ja 3. kompanii 3. rühm olid Stalag 385 valves Tšõstjakoves, 1. kompanii valvas Stalag 312 Tšansekovos ning 2. ja 3. kompanii Stalag 385 Katõkis. Sõjavangid tegelesid söekaevanduste taastamisega ning pataljon rakendati nende valvesse töökohtadel. 19. novembrini saadeti pataljon Stalingradi rindele Tširi jõe äärde. Enne väljasõitu sai pataljon täieliku saksa rindevarustuse, sh relvastuse.
36. kaitsepataljon Stalingradi lahingus
18. jaanuaril 1943 saabus üksus Eestisse, kus see 1943. aasta alguses laiali saadeti ja isikkoosseis liideti teiste väeosadega. Pataljoniülem kapten Riipalu ja veel mõned ohvitserid saadeti Eesti Leegioni, ülejäänud ohvitserid teistesse väeosadesse. Mehed saadeti puhkusele. Pärast puhkust saadeti mehed Tallinnast Tartusse, kus liideti major Johannes Koorti formeeritavasse uude 287. Kaitsepataljoni.
Pataljon kaotas lahingutes 39 meest, teadmata kadunuks jäi 11 meest ja haavata sai 97 meest.
Pataljoni võitlejaid autasustati 42 II klassi Raudristiga ning paljud esitati Idamedali saamiseks.
Väeosale anti võitlusgrupi ülema kindralmajor Hans-Joachim von Stumpfeldi poolt 26. detsembril 1942 tänukiri.
Süüdistused sõjakuritegudes
Lennart Meri algatusel kokku kutsutud ja Max Jakobsoni juhitud Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvahelise Komisjoni (Jakobsoni komisjon) andmetel 36. Kaitse Rindepataljon osales deporteeritud juutide eskortimisel Poolas, Leedus ja juudi elanikkonna hävitamises Valgevenes Navahrudaki piirkonnas. Rahvusvahelise uurimiskomisjoni teatel on olemas vaieldamatud tõendid, et 36. Kaitse Rindepataljon osales 1942. aastal Navahrudaki piirkonnas juutide mõrvamisel, kuid dokumentidest ei selgu, milles täpselt pataljoni osalus seisnes. Juutide tapmises osalemise kahtluste tõendusmaterjalina oli kasutatud muuhulgas ka NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi (MGB) ülekuulamisprotokolle 1950. aastatest, mille saamislugu mõnede ajakirjanike väitel ei ärata usaldust. Peatunnistajaks peetud Rudolf Mäeorg ei ole kunagi viibinud Navahrudaki linnas ja liitus pataljoniga hiljem Ukrainas.
2003 Kaitsepolitsei tehtud põhjalik uurimine tuvastas, et Kaitse Rindepataljon ja ükski teine Saksa poolel sõdinud eesti üksus sõjakuritegusid toime pannud ei ole.
Nõukogude allikatel põhinevad väited
Dziatłavas toimunust annab ülekuulamisel MGB-s üksikasjaliku kirjelduse politseipataljonlane Johannes-Osvald Rahumeel, kelle väitel toimusid juutide mahalaskmised 36. politseipataljoni osavõtul kolmes kohas: Navahrudaki linna, Navajelnia jaama ja Dziatłava küla lähistel. Neis kõigis oli Rahumeel ka ise.
Nõukogude julgeoleku poolt kinni peetud ja ülekuulatud Johannes-Osvald Rahumeel:
Juutide mahalaskmine Navahrudakis toimus Rahumeele väitel samamoodi nagu Dziatłavas. 36. politseipataljon piiras geto ümber, juudid koguti ühele platsile kokku, kus neil kästi kõhuli heita. Seejärel aeti juudid veoautodesse ja hingevõtjasse.
Kuidas juutide hukkamine Dziatłavas täpselt toimus, seda kirjeldab ülekuulamisel MGB-s politseipataljonlane Aksel Õunaid. Tema tunnistusest selgub, et 36. politseipataljon võttis mahalaskmistest otseselt osa.
Nõukogude julgeoleku poolt kinni peetud ja ülekuulatud Aksel Õunaid:
Navahrudakis said haavata Juhan Kukk ning Aleksander Kiri, õnnetusjuhtumi tagajärjel hukkus Manfred Westerboom, ,
Madeira
Saarestiku elanikud on portugallased ja see kuulub Portugalile autonoomse piirkonnana. Viimased 600 aastat kuulub Madeira etniliselt, kultuuriliselt, majanduslikult ja poliitiliselt Euroopasse, kuigi on Aafrikale lähemal. Portugali autonoomse piirkonnana kuulub ta Euroopa Liitu.
Madeira on vulkaanilise tekkega saarestik, mis tekkis kunagise kuuma punkti kohale, nii ei ole ta selles mõttes ühegi mandri osa.
Saarestiku suurim, Madeira saar on suure, üle 6 km kõrguse kilpvulkaani veepealne osa. See vulkaan kuulub Aafrika plaadil asuvasse Tore ahelikku. Saare moodustumine algas miotseenis üle 5 miljoni aasta tagasi ja lõppes pleistotseenis umbes 700 000 aastat tagasi. Sellele järgnes ulatuslik erosioon. Kuid vulkaaniline tegevus saarel jätkus veel mõnda aega, tekitades uusi laavavoole ja vanadele, erodeerunud vulkaanidele uusi vulkaanikoonuseid: viimased pursked toimusid saare lääneosas 6500 aastat tagasi. Madeira kõrgeim, Ruivo mägi ulatub 1861 m üle merepinna, lisaks on saarel hulk teisigi rohkem kui kilomeetrikõrgusi tippe.
Loodus
Kliima on vahemereline: talv on pehme ja vihmane, suvi on kuiv, kuid mitte väga kuum.
Sademeid on aastas keskmiselt 641 mm. Kõige vihmasemad kuud on jaanuar (103 m), november (101 mm) ja detsember (100 mm). Kõige kuivemad kuud on juuli ja august (3 mm). Vihmapäevi on kõige rohkem detsembris (13), kõige vähem juulis (1).
Aasta keskmine temperatuur võib rannikul tõusta üle +20 °C. Sisemaal, mägedes, on see madalam. Merevett soojendab Golfi hoovuse kõige kuumem haru Kanaari hoovus, mistõttu merevee temperatuur on suvel 26 °C ja talvel 17 °C.
Ajalugu
Plinius Vanem nimetab Purpurisaari Õnnelike saarte ehk Kanaari saarte lähedal kohas, mis võib viidata Madeirale.
Plutarchos kirjeldas aastal 75 teoses "Sertorius" aastal 72 surnud admirali Quintus Sertoriuse kohta, et pärast naasmist tänapäeva Cádizist "ta kohtas meremehi, kes olid äsja saabunud Atlandis olevatelt saartelt, mida on kaks, mis on üksteisest eraldatud kitsa väinaga ja nad asuvad Aafrikast 10 000 furlongi kaugusel. Nad nimetasid neid Õnnistatute saarteks." Hinnanguline kaugus Aafrikast ja kahe saare lähedus teineteisele meenutab Madeira ja Porto Santo saart.
Madeira avastasid Portugali meremehed ajavahemikus 1418–1420. Seda peetakse Henrique Meresõitja algatatud maadeavastusperioodil tehtud esimeseks avastuseks. Kuid kaartidel esineb Madeira juba aastal 1339.
Saared asustati kiiresti pärast avastamist. Mitteeurooplastest päriselanikke saartel ei olnud. Esimene asula rajati Madeirale ajavahemikus 1420–1425. Esimest korda kasutati nimetust "Madeira saar" (Ilha de Madeira) 23. septembril 1433 maakaardil.
1921 pagendati Austria-Ungari viimane keiser Karl pärast teist ebaõnnestunud riigipöördekatset Ungaris Madeirale. Ta suri järgmisel aastal Madeiral ja on sinna ka maetud.
1. juulil 1976 andis Portugal Madeirale laialdase autonoomia, omavalitsuse ja seadusandliku kogu.
Bitt
Bitt (inglise keeles bit sõnadest binary digit, binaarnumber) on informaatikas ja infotehnoloogias digitaalkujul esitatud andmete mõõtühik, vastab ühele kahendkohale 0 või 1. 1 bitt on vähim käsitletav andmehulk. 8 bitti moodustavad infohulga ühiku bait.
Vaarao
Vaarao (egiptuse keeles per-aa 'suur maja'; sellega ei mõeldud kuningalossi, vaid kogu kuningavõimu, mille alla vaarao pidi kõik egiptlased koondama) on nimetus, millega egiptlased hakkasid oma kuningaid nimetama alates 18. dünastiast. Esimene kuningas, keda on teadaolevalt nõnda nimetatud, oli Thutmosis III.
Kuidas saadi vaaraoks?
Tava kohaselt pidi vaarao surma järel troonile tõusma tema vanim poeg. Kui vaaraol poega polnud, sai tema järglaseks tema vend. Kui aga vaarao poeg oli liiga noor, täitis tema ema asevalitseja kohuseid seni, kuni poeg valitsema asus. Juhul kui kuningal polnud ei poega ega venda, otsustas tarkade nõukogu, kellest saab uus valitseja.
Kroonimine
Uue vaarao kroonimispüha peeti Memphises, kus tseremooniat juhtivad preestrid andsid uuele jumalikule valitsejale, Ra pojale üle tema võimumärgid. Ta sai diadeemi, piitsa, saua, käepidemega risti ja mitu krooni. Seejärel andsid preestrid talle viis nime ja viisid ta püha puu juurde, mille lehtedele iibis-jumal Thot pidavat kirjutama uue vaarao nime. Siis ilmus vastne valitseja teda tervitava rahvahulga ette.
Välimus
Ta kandis voltidega niudevööd, mida hoidis üleval lai rihm, mille küljes rippus metsiku härja saba kui vägevuse sümbol. Vaarao pead kattis sageli sinistest ja kuldsetest paeltest valmistatud kangast müts.
Valehabe
Vaarao ajas habet nagu kõik egiptlased. Ent jumalana pidi ta habet kandma. Niisiis võeti appi valehabe, mida kandsid ka naisvaaraod, näiteks kuninganna Hatšepsut.
Vaarao viis nime
Esimese nimedest sai vaarao sündimisel, teised sai ta troonile asumisel. 4. dünastiani oli vaarao tuntud oma Horose-nime järgi. Kuigi viis nime olid vaaraole kohustuslikud, tarvitati neid kõiki harva koos. Viiest nimest kasutati kõige sagedamini esimest, Horose-nime ja viiendat, sünninime.
Faktiküsimus
Faktiküsimus on õiguslikus vaidluses tekkinud küsimus faktiväite tõesuse üle.
Faktiküsimusi eristatakse traditsiooniliselt õigusküsimustest.
Palėvenė
Palėvenė (poola keeles Poławeń) on alev Leedus Kupiškise rajoonis Noriūnai vallas. Alev asub Lėvuo jõe kaldal ja on üks väiksemaid Leedus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1676 valminud katoliku kirik ja aastal 1779 ehitatud endise dominiiklaste kloostri hooned. Alevis asub ka Palėvenė linnamägi.
Kloostri juures õppis arhitekt Laurynas Gucevičius. Sealsele kalmistule on maetud leedu näitlejanna Unė Babickaitė.
Ajalugu
Aastal 1586 mainiti asulat esimest korda kirjalikult. Mykolas Laurynas Odlianskis-Počobutas rajas aastal 1676 alevisse dominiiklaste kloostri. XIX sajandil sai sealt algusel Leedu karskusliikumine. Klooster lasi aga sel ajal rajada suure kõrtsi ja veidi väiksema viinalao. Kooli seal aga ei olnud. Alles pärast seda, kui Motiejus Valančius sellest Utena dekaanile kirjutas, likvideeriti kõrts ja rajati selle asemele kihelkonnakool.
Avaliku Teenistuse Kohus
Avaliku Teenistuse Kohus oli Euroopa Liidu avaliku teenistuse asju menetlev erikohus, mis loodi Nice'i lepingu alusel ning tegutses 2004–2016. .
Kohtus oli 7 kohtunikku. Kohtuotsuseid sai õigusküsimustes edasi kaevata Üldkohtusse ja erandkorras Euroopa Kohtusse.
Avaliku Teenistuse Kohus, Euroopa Kohus ja Üldkohus kokku moodustasid Euroopa Liidu Kohtu. Tänapäeval koosneb Euroopa Liidu Kohus Euroopa Kohtust ja Üldkohtust ja on üks seitsmest Euroopa Liidu institutsioonist.
Õigusküsimus
Õigusküsimus on küsimus, millele vastamiseks tuleb otsustada, milline on asjaomane õigus ning kuidas kohaldatakse seda konkreetsetele tehioludele.
Õigusküsimusi eristatakse traditsiooniliselt faktiküsimustest.
Algoloogia
Sõna "fükoloogia" tuleneb kreeka sõnast phykos, mis tähendab makrovetikat, nagu näiteks põisadru (Fucus vesiculosus).
Eesti tuntumate algoloogide seas on Erich Kukk, Kalle Olli.
Udriku mõis
pisi|Mõisa peahoone. Vaade läänest pisi|Mõisa peahoone. Vaade põhjast pisi|Mõisa piirdemüürid Udriku mõis (saksa keeles Uddrich) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. See kuulus pärusmõisana selle loomisest kuni 1919. aasta võõrandamiseni Rehbinderi aadlisuguvõsale. Tänapäeval asub kunagine mõis Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas.
Ajalugu
Rootsi kuningas Gustav II Adolf kinkis Polli ja Udriku mõisa 1628. aastal Harju-Viru õiguse järgi Elisabeth von Rehbinderile (sünd von Vietinghoff) tema surnud mehe Bernhard von Rehbinderi (–1626) teenistuse eest. 1642. aastal eraldati Udriku mõis Rehbinderitele kuulunud Polli mõisast. Bernhard von Rehbinderi pärandus jagati tema poegade Heinrich ja Bernhard von Rehbinderi vahel. Heinrich sai Udriku mõisa ja küla ning Bernhard (– 20. august 1656) Polli mõisa.
17. sajandi lõpust alates olid mõisa omanikeks Udriku vabahärra Heinrich von Rehbinder (1604–1680), tema poeg, vabahärra Otto von Rehbinder (u 1640–1710), tema poeg, vabahärra Gustav Magnus von Rehbinder (u 1673–1734), tema poeg, leitnant ja vabahärra Heinrich Johann von Rehbinder (1710–1756) ning tema vend, Saksi-Weimari kammerhärra ja riiginõunik, krahv Otto Magnus von Rehbinder (1727–1792). 1781. aastast sai mõisa omanikuks Otto Magnus von Rehbinderi poeg, Virumaa kreisimarssal krahv Gustav von Rehbinder (1756–1826) ning tema poeg, maanõunik ja haagikohtunik krahv Karl von Rehbinder (1793–1851). Aastast 1853 sai mõisa omanikuks Karl von Rehbinderi poeg, Eestimaa rüütelkonna peamees, krahv Reinhold von Rehbinder (1831–1905) ning aastast 1906 krahv Heinrich von Rehbinder (1860–1929), kes jäi ka viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks enne 1919. aasta maareformi.
Udriku mõisa Polli kõrvalmõisas toodeti juba 1808. aastast kalevit, tooraineks oli meriinolammaste vill.
Mõisa piirkonnas asunud külad
pisi|Mõisa park pisi|Mõisa park pisi|Mõisa karjalaut
Mõisast valdadeks
1866. aastal moodustati Udriku mõisa maadest Kadrina kihelkonda kuulunud Undla vald (Undel) ja Udriku vald (Uddrich). 17. oktoobril 1866 liideti Udriku vallaga ka Ilmastu, kuid 21. novembril 1866 liitmisotsus tühistati. 1893. aastal liideti Udriku vald Undla vallaga ühiseks Undla vallaks.
Mõisakompleks
Esinduslik peahoone valmis aastail 1796–1803 Virumaa kreisimarssal krahv Gustav von Rehbinderi eestvõtmisel. Kahekorruselise klassitsistliku kivihoone fassaadi keskosas on nelja joonia sambaga kolmnurkviiluga portikus. Härrastemaja kaunistab hammaslõikeline friis ning akende kohal paiknevad kolmnurkfrontoonid.
Portikuse ees seisavad kaks malmlõvi, mis on osaliselt kahjustatud.
Mõisa peahoones tegutseb hooldekodu.
Lisaks peahoonele on Udriku mõisakompleksis mitu kõrvalhoonet, mis kuuluvad kultuurimälestiste hulka:
1935. aastal asutati kaitseministeeriumi juurde riigiasutus, Vabadusristi kavaleride kodu. Asutuse eesmärk oli anda peavarju ja muid sotsiaalseid hüvesid abi vajavatele Vabadusristi kavaleridele ja nende perekonnaliikmetele. Asutus haldas Virumaa Udriku riigimõisat, selle hooneid ning muid objekte. Imastu mõisas asus Imastu invaliidide kodu.
Mõisa kalmistu
Kalmistu jääb mõisa peahoone eest linnulennult umbes 650 m kaugusele kirdesse.
Näks
Näks ehk poolbait (inglise keeles nibble, nybble, halfbyte) on infoühik, mis sisaldab neli bitti.
Üks näks infot edastab ühe võimaluse 16 (2 astmel 4) hulgast, näiteks ühe arvudest 0 kuni 15.
Kaks näksi moodustavad baidi.
Espresso
pisi|Espressomasin Espresso (itaalia keeles 'väljapressitud') on itaaliapärane kohv, mis valmistatakse espressokohvimasinas, surudes rõhu all olevat vett kiiresti läbi tihedalt keetmiskambrisse pakitud peene kohvipulbri, mis on jahvatatud espressoubadest (tumedaks röstitud Arabica ubadest).
Sõna "espresso" kasutatakse ka valmistamismeetodi kohta. See menetlus leiutati Itaalias 20. sajandi algul.
Peeneks jahvatatud espressokohv pakitakse tihedalt filtrihoidikusse ehk käppa. 95 kraadini kuumutatud vesi surutakse keetmiskambrisse 9–10 atmosfääri suuruse rõhu all. Tavaliselt kulub ühe tassi (25–35 ml) espresso valmistamiseks umbes 20 sekundit ja topeltespresso (80 ml) jaoks 25 sekundit. Espresso kvaliteeti hinnatakse eelkõige kohvi pinnale tekkiva tiheda ja väikeste mullidega 3–4 mm paksu punakaspruuni pehme vahukihi (kreemi – crema) järgi.
Espressot serveeritakse tavaliselt klaasi veega.
Levinud espressojoogid
thumb|Caffè latte
Svastika
pisi|150px|Haakrist Soome õhujõudude märgina aastatel 1918–1944pisi|150px|Haakrist Läti õhujõudude märgina aastani 1940
Svastika ehk haakrist on väga vana kujund, mis on kasutusel õnnemärgina. See võib olla nii päripäeva (卐) kui vastupäeva (卍) pööratud harudega.
Sõna "svastika" tuleb sanskriti keelest (devanaagari स्वस्तिक). Sanskritikeelne nimetus koosneb sõnadest su – 'hea' ja asti – 'olema'.
Kristlikus sümboolikas nimetatakse haakristi crux gammata.
Ajalugu ja leviala
Svastikat on leitud Trooja varemetest. Indias ilmus see märk 4. sajandil eKr, Hiinas 5. sajandil pKr. Saja aasta pärast, 6. sajandil jõudis haakrist koos budismiga Jaapanisse, saades seal budismi üheks sümboliks.
Svastikat ei ole teadaolevalt kasutatud Egiptuse, Assüüria ega Babüloonia kultuurides. Samuti ei teata, kas Ameerikas seda tunti.
Nii Aasias kui ka Euroopas on haakrist alati olnud maagiline sümbol.
Eri kontekstis on haakristi harud erinevas suunas. Mnemotehnilise võttena võib meeles pidada, et Saksa rahvussotsialistide kasutatud haakristi harud on samas suunas, nagu vene täht Γ nimes Гитлер (teise versiooni järgi on haakristi harud algustähed nimedest Гитлер, Геринг, Геббельс ja Гиммлер).
Nõukogude Venemaal ilmus svastika bolševike poolt 1918. aastal kasutusele võetud 1000-, 5000- ja 10 000-rublastel kupüüridel. Varem oli svastikat kujutatud 1917. aastal välja antud 250-rublastel duumarahadel. Svastika koos tähtedega РСФСР selle sees kaunistas 1918. aastal punaarmeelaste vormikuue käiseid.
Eestis on haakristi kasutanud peamiselt setud eriti ornamendina vöökirjades. Samuti õmblesid haakristi vöökirjadele liivlased. Helme kihelkonnas nimetati haakristi juudiristiks ja Koeru kihelkonnas juudipaturistiks.
Saksa okupatsiooni ajal 1942. aastal anti Eestis välja kolmest erinevat värvi postmargist koosnev margiseeria haakristi ja Eesti vapiga.
Tähendus
pisi|Pärast [[Teine maailmasõda|Teist maailmasõda muutus svastika läänemaailmas negatiivseks sümboliks]] Algselt võis svastika olla päikese sümbol.
Hiinas, Jaapanis ja Indias seostatakse svastikat budismiga, kus see on majandusliku heaolu ja taassünni sümbol.
Skandinaavias seostati svastikat äikesejumal Thoriga.
Ka mujal tähendas svastika põhiliselt jõudu, energiat, õnne ja head tervist.
Svastika muutus läänemaailmas negatiivseks sümboliks, kui Adolf Hitler selle natsismi sümbolina kasutusele võttis.
1908. aastal kirjeldas Guido List oma populaarsetes raamatutes muinasgermaani eeposest "Vanem Edda" svastikat kui vere puhtuse ja maagiliste teadmiste sümbolit.
Slobodan Živojinović
Slobodan Živojinović (sündinud 23. juulil 1963 Belgradis) on endine serbia tennisist. Esindas Jugoslaavia SFV-d.
Tema parim koht ATP edetabelis oli 19. (26. oktoobril 1987) ja paarismängus 1. (8. septembril 1986).
Aastal 1986 võitis ta paarismängus Ecuadori tennisisti Andrés Gómezega USA lahtised meistrivõistlused. Nende finaalivastasteks olid rootslased Mats Wilander ja Joakim Nyström, kes tasavägises mängus alistati tulemusega 4:6, 6:3, 6:3, 4:6, 6:3.
Lõvi
Lõvi (Panthera leo) on Aafrika savannides ja poolkõrbetes ning India lääneosas elutsev suur kaslane pantri perekonnast.
Välimus
pisi|emalõvi Lõuna-Aafrikas
Lõvid on väga suured ja võimsa kehaehitusega. Isaste kehapikkus on 180–240 cm, saba pikkus 60–90 cm, mass 180–227 kg. Kere on sale, isegi kiitsakas. Pea on erakordselt massiivne, võrdlemisi pika koonuga. Jäsemed on lüheldased ja väga tugevad. Pikk saba lõpeb tutiga. Keha katab lühikene pruunikaskollane karvastik. Täiskasvanud isasloomal on pikk tumedam lakk, mis katab nii kaela, õlgu kui ka rinda.
Lõvil on ühena vähestest kiskjalistest selgelt välja kujunenud suguline dimorfism, mis ei seisne ainult emalõvide väiksemates mõõtmetes, vaid ka laka puudumises emastel.
Isalõvi on kergesti emasloomast eristuv tema uhke laka poolest. Isaslooma nägu on enim tunnustatud sümbol kultuuris. Lõvi nägu on kujutatud kirjanduses, skulptuuridel, maalidel ja riigi lippudel.
Looduses on lõvid praegu olemas Põhja-Aafrikas,Edela-Aasias ja Indias. Lõvid elavad vabas looduses 10–14 aastat. Vangistuses võivad nad elada ligi 20 aastat. Looduses elavad isasloomad harva üle kümne aasta. Isaslooma elupikkust vähendavad konkureerivad võitlused teiste isasloomadega. Tavaliselt elavad lõvid savannides ja heinamaal.
Lõvide arvukus aina väheneb. Peamine põhjus on nende elukohtade hävitamine ning konfliktid inimestega.
Elupaigad
Lõvi sobivaimateks elupaikateks on avarad, veekogudega savannid, kus leidub ohtralt sõralisi, näiteks sebrasid ja antiloope.
Eluviis ja toitumine
Lõvid ei ela ainult üksinda ega paarikaupa, vaid ka suuremates rühmades – praidides. Praidi kuulub tavaliselt 1–2 kuni umbes neli täisealist isaslooma, tosinkond emaslooma ja kutsikaid. Tavaliselt on praidis 7–10 või rohkem isendit.
Kord võimule saanud isased on sunnitud teiste praidi isastega rahulikesse suhetesse jääma, et oleks võimalik praidi emasloomi võõraste praidide isasloomade eest edukalt kaitsta. Praidide kooselu tabab enamasti iga 2 või 3 aasta järel suure tõenäosusega ümberstruktureerimine. Nooremate isalõvide salgad võivad veristes võitlustes emaslõvide pärast kukutada, raskelt vigastada või koguni tappa, juhtisased. Uurijate arvates tunnevad uued juhtisased küll huvi suguküpsete emaslõvide vastu, kuid plaanivad tappa kõik emastest sõltuvad kutsikad, selleks et emastel algaks uuesti innaaeg.
Võitluste käigus võivad mitmed emased koos oma kutsikatega praidist lahkuda, see jätab neid ilma rühma kaitsest ning raskendab jahipidamist mistõttu õnnestub üksikutel emaslõvidel kutsikate kasvatamine, ka rohkete vaenlaste tõttu, (sh inimene) siiski harva. Mitmetel emaslõvidel koos kutsikatega võib õnnestuda ühinemine uute praididega.
Päeval puhkavad lõvid tavaliselt kusagil vilus. Jahti peavad nad õhtul. Lõvi on ainuke kaslane, kes elab ja peab jahti rühmas. Põhilised toiduhankijad on emaslõvid. Enamasti langevad saagiks mitmesugused antiloobid, sebrad ja muud keskmist kasvu sõralised, kuid ka noored elevandid, ninasarvikud, jõehobud ja koduloomad. Lõvid söövad ka raipeid ja pisiloomi (hiiri). Suuri loomi püüab lõvi neile tasakesi lähemale hiilides ja mõne kiire hüppega tabades. Saagi surmamiseks kasutavad lõvid vahedaküünelisi käppi ja võimsaid, isegi luid purustavaid hambaid. Pärast söömist kustutavad lõvid janu ja heidavad tavaliselt puhkama. Arvamuse kohtaselt piisab 4-liikmelisele praidile ühest edukast jahiretkest nädalas. Üksikud isendid, kes on tavaliselt haiged või vanadusest väetid ning ei suuda enam tabada sõralisi, võivad hakata ründama inimesi.
Sigimiskäitumine
pisi|Lõvid puu otsas [[Ugandas, Ishashas, Kuninganna Elizabethi rahvuspargis 2016. aastal]] Lõvid paarituvad loodusliku levila piires aastaringselt.
John Sparks oma raamatus "Sugupoolte heitlus loomariigis: seks ja looduslugu" kirjeldab sigimiskäitumist praidides järgmiselt: Vennaskonna kõige domineerivam liige kasutab oma eelisõigust ja rakendab kogu oma energia lõvitari seksuaalsete nõudmiste rahuldamiseks. Emane kutsub teda ligi sada korda päevas ronima kaksiratsi oma kergitatud tagupoolele. Päeva või paari pärast kaotab esimene isane oma paaritamisjõu ja mõni tema puhanumatest vendadest tõrjub ta kõrvale. Selline seksuaalne jõulisus mängib rahu hoidmisel väga olulist rolli. Indlev emalõvi on võimeline rahuldama kõiki oma "abikaasasid", ja kuna kõik nad kopuleeruvad temaga palju kordi, pole keegi isastest kindel, kes on tema järgmise kutsikapesakonna isa või isad.
Ühte paari järgiti Serengetis innaajal järjest kaks ja pool päeva ja selle aja jooksul paaritusid nad uurijate arvates 157 korda.
Emalõvide tiinus kestab ligikaudu 105–112 päeva. Pesakonnas on tavaliselt 3, harvemini 2, 4 või 5 kutsikat. Pesa asub mõnes kõrvalises koopas, lõhes või augus. Vastsündinud kutsikad on umbes 30 cm pikkused ja laigulised. Hiljem karvastiku värvus ühtlustub. Täpid võivad püsida ka kuni laka kasvamiseni või harvemini kuni elu lõpuni. Suguküpseks saavad lõvid 4. eluaastal, täiskasvu saavutavad isalõvid 6-aastaselt.
Eluiga
Tehistingimustes võivad lõvid elada kuni 20–30-aastaseks. Looduses esineb lõvi ja leopardi suguvõimetuid ristandeid, loomaaias ka lõvi ja tiigri ristandeid (isa lõvi, ema tiiger – liiger; ema lõvi, isa tiiger – tigon).
Kui harilikult on perekonna ja sugukonna väiksemad liigid ürgsemad ja suuremad spetsialiseeritumad, siis kaslastel on vastupidi. Just kõige suuremad kaslased nagu lõvi on kõige vanapärasemate tunnustega.
Loomade kuningas
pisi|püsti|Lõvi on sageli kujutatud kunstis. Lamava lõvi marmorskulptuur [[Muuga mõisas.]] Läbi aegade on lõvi peetud loomade kuningaks. See sai alguse raamatust "Physiologus".
Sellel on mitu põhjust.
Initsiaalid
Initsiaalideks nimetatakse isiku nime esitähtedest moodustatud lühendit.
Näiteks Karl Tamme initsiaalid on K. T. (ehk KT).
Semantiline väärtus
Näiteks lause (väitlause) semantiline väärtus on tema tõeväärtus.
Gottlob Frege nimetas semantilist väärtust osutuseks (Bedeutung).
Liitväljendi semantiline väärtus sõltub tema osade semantilistest väärtustest ning viisist, kuidas liitväljend on nendest osadest kokku pandud (kompositsioonilisusprintsiip).
Kui lause üks osa asendada sama semantilise väärtusega osaga, siis lause semantiline väärtus (tõeväärtus) ei muutu.
Semantilised väärtused vastavalt süntaktilistele kategooriatele
Väitlause semantiline väärtus on tema tõeväärtus.
Predikaadiväljendi (predikaadi) semantiline väärtus on funktsioon, mille argumendid on objektid ning mille väärtused on tõeväärtused. Frege nimetab selliseid funktsioone mõisteteks. Nad seavad objektile vastavusse tõeväärtuse Tõene juhul, kui predikaat käib objekti kohta, ning tõeväärtuse Väär juhul, kui see nii ei ole.
Lauseloogika konnektorite semantilised väärtused on neile vastavad tõeväärtusfunktsioonid.
Kvantorite (üldisuskvantori ja olemasolukvantori) semantilised väärtused on nn teist järku funktsioonid, mille argumentideks on mõisted ja mille väärtusteks on tõeväärtused. Üldisuskvantori (olemasolukvantori) semantiline väärtus on funktsioon, mis seab mõistele vastavuse tõeväärtuse Tõene parajasti siis, kui universumi kõik elemendid kuuluvad (mõni element kuulub) selle mõiste mahtu.
Voropi
Voropi (ka Vorobi, Vorobjeva, Vorbi, Võsu) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe põhjakaldal.
Küla kuulub Raakva nulka.
Küla läbib Matsuri–Sesniki tee.
Küla idaosas asus pärast Eesti Vabadussõda rajatud Petseri lõunalaager, mis jäi Petseri laskevälja äärde. Laager oli 7. Jalaväerügemendi suvine väljaõppepaik. Pärast teist maailmasõda jäid eestiaegsed hooned kasutuseta ja lagunesid.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Tõeväärtustabel
Tõeväärtustabel on lauseloogikas tabel, milles on kirjas mingi loogilise tehte tulemi tõeväärtused sõltuvalt argumentide tõeväärtustest.
Gubanitsõ
298px|pisi|Gubanitsõ (1911)
Gubanitsõ (vene Губаницы, soome Kupanitsa; eesti keeles ka Kubanitsa, Gubanitsa) on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis.
Külas elab 239 elanikku (2010).
Külas asub Gubanitsõ kirik.
Tõeväärtustabel
Tõeväärtustabeli meetodi abil on võimalik kontrollida lauseloogika abil väljendatavate arutluste kehtivust.
Koogu mõis
pisi|Koogu mõis, [[Theodor Albert Sprengeli pliiatsijoonistus (1894)]]
Koogu mõis (saksa keeles Kook) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Lääne-Viru maakonna Viru-Nigula valda.
Omanikud
Koogu mõisa on esmamainitud 1685. aastal, mil omanikeks olid Lipahartid. 1788. aastal müüs Fabian von Liphart mõisa Georg Gustav von Wrangelile. 1807. aastal oli mõisa omanik Eugéne von Rosen, samal aastal sai mõisa omanikuks Carl Christoph von Essen. Essenitele kuulus mõis peaaegu sajandi.
Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Otto von Schilling.
Mõisakompleks
Mõisa pikk ühekorruseline kivist härrastemaja ehitati 19. sajandil, tänapäeval seisab see varemeis.
Säilinud on mõned kõrvalhooned, millest osa on ümber ehitatud.
Montpellier
Montpellier on linn Prantsusmaal, Hérault' departemangu ja endise Languedoc-Roussilloni piirkonna keskus. Asub Lezi jõe ääres 10 km kaugusel Vahemere rannikust.
Ajalugu
Montpellier on üks väheseid linnu Prantsusmaal, millel ei ole Rooma Impeeriumiga seotud tagapõhja. Varakeskajal oli ala peamine asula Maguelone piiskoplik linnake, kuid piraatide pidevad ründeretked sundisid elanikke liikuma rohkem sisemaale. Linna on esmamainitud 26. novembril 986. Sellest ajast on teada, et asula sai Toulouse'ist pärilt feodaalide omandiks. Esimese valitsejana on teada Guillem de Toulouse (Guillem Toulouse'ist), kes pani aluse kohalikule feodaaldünastiale. Linn kerkis esile 10. sajandil, kui seal hoogustus kaubandus Vahemere maailmaga. Tol ajal oli linn ka väga tolerantne erinevate usundite suhtes – judaismi, islamiusuliste ja protestantide suhtes. 1180. aastal rajas Guillem VII de Montpellier meditsiini teaduskonna ja sellele järgnes linna ülikooli rajamine 1220. aastal. Sellega muutus linn tolle aja üheks tähtsamaks meditsiinikeskuseks maailmas. See ajastu märkis linna ajaloos tema kõrgaega.
1213. aastal sai linn Aragóni kuningate valduseks. See juhtus Peter II Aragoni abiellumisega Marie de Montpellier'ga. Viimane andis linna oma abikaasale kaasavaraks.
Montpellier oli hugenottide keskus 1622. aastani, mil Louis XIII väed linna vallutasid.
pisi|Montpellier' plaan ja teda ümbritsevad vallad
Linnaosad
Pärast aastat 2001 on linn ametlikult jagatud seitsmeks linnaosaks, need omakorda on jagatud alam-linnaosadeks. Igaüks neist omab linnaosavalitsust ja sellest valitsusest valitakse linnapea juurde esindaja, keda nimetatakse Montpellier' abilinnapeaks.
Linnaosad on järgmised: (sulgudes ligikaudne tõlge eesti keelde)
Sport
Linnas tegutseb jalgpalliklubi Montpellier HSC. Hooajal 2011–2012 tuli Montpellier Ligue 1 meistriks.
Kunst
Montpellier's asub 1825. aastal asutatud kunstimuuseum Musée Fabre, mida aastatel 2003–2007 renoveeriti 61,2 miljoni euro eest ning mis on Montpellier's üks olulisi turismiobjekte.
Sõpruslinnad
Lisaks on 2006. aastast sõprus- ja koostööleping Kanada linna Sherbrooke'iga, see käsitleb koostööd meditsiini ja kõrghariduse vallas.
Floristika
thumb| thumbthumb| Floristika ehk lilleseade on tarbekunsti liik, mis tegeleb lillede ja muu taimmaterjali (lehed, marjad, viljad, rohttaimed, pähklid jms) üheldamisega kompositsiooniks (lillekimbud, traatkujundid jms).
Floristikaga tegelev inimene on florist ehk lilleseadja, kes tunneb taimmaterjali erinevaid sortimente, nende hooldusnõudeid, kasvutingimusi, säilitamist, lilleseade võtteid ning klienditeeninduse põhialuseid.
Werner von Nesselrode
Werner von Nesselrode (surnud 1. septembril 1435) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1427–1431.
Floristika
Viited
Floristry
Werner von Nesselrode
Werneri vanemad olid Heinrich Flecke von Nesselrode ja Bela von Varresbeck. Tema kasuvend Heinrich von Nesselrode oli samuti Liivi ordu liige, teine vend Wilhelm aga 1409. aastal Saksa ordu palgasõdur Preisimaal. Nesselroded pärinesid Bergi hertsogkonnast Reinimaalt, kus nad olid üks silmapaistvamaid suguvõsasid. Saksa meister Johann von Nesselrode pärines samuti sellest suguvõsast.
Aastatel 1424–1427 oli Nesselrode Karksi foogt, seejärel saigi temast aga maamarssal. 1431. aastal langes ta aga Nakeli lahingus poolakate kätte vangi ja vabanes alles 1434. aastal. Seejärel määrati ta samuti suure mõjuvõimuga Viljandi komtuuri kohale, kuid juba 1435. aasta sügisel langes ta Swienta lahingus.
Supereksliibris
pisi Supereksliibris on köitmisel raamatukaanele (nt nahka) pressitud märk omaniku tunnusena (nimi, monogramm, vapp vm).
Einvald Nõulik
Einvald Nõulik (26. novembril 1928 Lümanda vald Karala) on eesti koduloolane.
Einvald Nõulik sündis talupoja pere teise lapsena. Kuna pere esiklaps suri imikueas ja kiiresti lisandus veel seitse last, pidi Einvald juba varases nooruses talutöid tegema. Kaheksa-aastaselt töötas Einvald karjasena. Pere elatamiseks pidas isa mitut ametit korraga – oli kalur, külasepp ja mölder.
1946. aasta jaanipäeval, pärast leerikooli lõpetamist, andis kohaliku algkooli juhataja Einvaldile Eesti Rahva Muuseumi korrespondentide võrgu juhataja Liis Moora kirja palvega leida keegi, kes tahaks hakata tegelema kodu-uurimisega. Üle saja kodu-uurimisalase kaastöö tegid Nõulikust 1993. aastal ERMi teenelise korrespondendi ja 2001. aastal aukorrespondendi. Nõulik oli ka Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi asutajaliige ja juhatuse liige. Mittekoosseisulise korrespondendina tegi ta kaastööd Õhtulehele, Ühistööle, aga ka Oma Saarele ja Nädalisele.
Merekoolis omandas Nõulik katlamasinisti kutse. Ka sõjaväkke võeti Saaremaa mees mereväkke, kuid saadeti peagi laevalt koos teiste eestlaste, leedulaste ja lätlastega Paldiskisse tööpataljoni. Pärast sõjaväge suunati Nõulik Leningradi sõjaväeehitajate täienduskursusele. Kursuse lõpetamise järel töötas ta kuni 1959. aastani Paldiskis, kus alustas kümnikuna ja lõpetas töödejuhatajana. 1959. aastal asus Einvald Nõulik elama Järvakanti, kus töötas ehitustööde juhatajana ning keskkooli majandusjuhatajana koos legendaarse koolidirektori Kalju Lutsuga. Koos otsustati ilma ehitusloata alustada kooli võimla ehitamist ajal, mil oli karmilt keelatud rajada kultuuri- ja spordiehitisi. Mõlemad mehed jäid ametist ilma ning Einvald Nõulik siirdus tööle kombinaati Järvakandi Tehased, kus juhtis Muhu dolomiidikarjääri ja Piusa klaasiliivakaevandust. Nõuliku juhtimisel alustati liiva kaevandamist lahtises karjääris. Klaasiliiv laaditi karjäärist ekskavaatoriga traktori järelkärusse ja toimetati Piusa raudteejaama, kust see vagunitega Järvakanti veeti.
Peter Folling
Peter Folling (ladina Petrus Nicolai Follingius; surnud 1565) oli rootsi vaimulik ja esimene Rootsi-aegne luterlik piiskop Eestimaal.
Enne seda, kui Östergötlandist pärit Folling Tallinna piiskopiks määrati, oli ta olnud 1558. aastast kuni 1563. aasta maini piiskop Turus, mil Erik XIV ta sellest ametist lahti laskis.
SOS
SOS on raadio teel edastatav morsesignaal: · · · / — — — / · · · (kolm lühikest, kolm pikka, kolm lühikest), mida kasutasid (kasutavad) hädasignaalina merel hädas olijad abi kutsumiseks. Signaal võeti kasutusele 1906. aastal. Üks esimesi laevu, mis seda kasutas, oli Titanic.
Välislingid
Morsecode
The Libertines
The Libertines on inglise rokkbänd, mis loodi Londonis 1997. aastal Carl Barâti (vokaalid/kitarr) ja Pete Doherty (vokaalid/kitarr) poolt.
Võpolsova
Küla territoorium on piklik ja kulgeb ida-läänesuunaliselt Karisilla oja paremkaldal. Külast itta jääb Värska laht ja kirdesse väike Rõsna laht.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Joaquín Rodrigo
Joaquín Rodrigo Vidre (22. november 1901 – 6. juuli 1999) oli hispaania helilooja ja klaverivirtuoos. Vaatamata sellele, et ta jäi noorelt pimedaks, oli tema muusikaline tegevus edukas. Ta oli klassikalise kitarri muusika populariseerija ning tema "Concierto de Aranjuez" on üks tähtsamaid klassikalisele kitarrile ja orkestrile kirjutatud teoseid maailmas.
Ussikeel (perekond)
Ussikeel (Echium) on 60 liigiga perekond kareleheliste (Boraginaceae) sugukonnast.
Ussikeele perekonda kuuluvaid liike leidub Põhja-Aafrikas, Lõuna-Aafrikas, Euroopas, Madeira saarel, Kanaari saartel ja mõnes paigus Ida-Aasias. Teelehtjas ussikeel levib laialdaselt võõrliigina Austraalias.
Eestis kasvab üks liik – harilik ussikeel (Echium vulgare).
Kunstistuudio Krisepto
Kunstistuudio Krisepto on mittetulundusühing Võrus. Ühingu eesmärk on kristliku eetika ja esteetiliste väärtuste propageerimine lastele ja noortele kunstiloomingu kaudu.
Stuudio alustas tegevust aastal 1997. Asutajaliikmed olid Liive Koppel ja Thea Kant.
Ekraanitõmmis
Tavaliselt tehakse ekraanitõmmiseid kuvava seadme endaga, kasutades vastavat tarkvara. Tänapäevaste operatsioonisüsteemide kasutajaliidestesse on kuvatõmmise tegemine tavaliselt sisse ehitatud ning selleks tuleb vajutada klaviatuuril Print Screen (PrtSc). Tõmmiseid võib teha ka muu seadmega, näiteks fotoaparaadiga.
Carmen Mikiver
pisi|Carmen Mikiver 1994. aastal Carmen Mikiver (sünninimi Carmen Uibokant; sündinud 13. jaanuaril 1964) on eesti näitleja.
1989. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal.
Töötas aastatel 1987–1993 ja 1996–1999 Eesti Draamateatri näitlejana. Alates 2002. aastast töötab ta Endla teatris.
Näitlejatöö seriaalides ja filmides
Suure osa tema näitlejatööst moodustavad seriaalid. Üks töömahukamaid on olnud aastatel 2005–2011 mängitud Heike roll igal argipäeval eetris olnud seriaalis "Kodu keset linna". Seriaalis "Kättemaksukontor" (alates 2009. aastast) mängib ta doktor Ivi Pihelgast.
Kriminaalsarjades "Viimane võmm" (2014–2015) ja "Siberi võmm" (2016–2018) mängis ta baaripidaja Rita Suvistet. Ta on mänginud ka draamasarjades "Teatriluulud" (2000), "Ohtlik lend" (2006), "Üheotsapilet" (2015) jm.
Isiklikku
Tema abikaasa oli 1989. aastast näitleja ja lavastaja Mikk Mikiver.
Räpina Aianduskool
Räpina Aianduskool on kutseõppeasutus Põlvamaal Räpinas.
Räpina Aianduskool on vanim aiandusalane ametikool Eestis. Koolis on loodud tingimused asjatundlike, Eesti ja rahvusvahelisel tööturul konkurentsivõimeliste spetsialistide kujunemiseks, lähtudes nutikast ja looduslähedasest eluviisist.
Räpina Aianduskooli juures tegutseb õppemajand, mille haldusalasse kuuluvad: avamaa tootmispõllud, kollektsioonaiad, õppekasvuhoone, Sillapää mõisapark ja haljasalad. Kokku maad 35,07 ha, mis jaguneb maakasutuse alusel järgmiselt:
Õppemajandil on kasutada kaasaegne haljastus-, aia- ja põllumajandustehnika. Õppemajandi tootmispõldudel kasvatatakse köögivilja ja marjakultuure; paljundatakse viljapuude, marjapõõsaste ning ilupuude- ja põõsaste istikuid. Õppekasvuhoones kasvatatakse aastaringselt lille- ja maitsetaimi ning hooajaliselt köögivilju ja maitsetaimi.
Kooli juurde kuulub 8 ha dendroparki ja 6 ha kollektsioonaedasid. Räpina mõisapark hakati rajama 19. sajandi keskel. Pargikujunduse kavandas 1880. aastatel Walter von Engelhardt segastiilis inglise, prantsuse ja metsapargina. Pargis kasvab üle 300 liigi puid ja põõsaid ning ta on üks liigirikkamatest Eestis.
Ajalugu
Räpina Aianduskooli asutamisajaks loetakse aastat 1924, kui Räpina Reaalgümnaasiumi juurde moodustati põllumajandusklass ja tekkis Räpina põllumajanduslik ühisgümnaasium. Kaugõppeosakond tegutseb alates 1961. aasta 1. juulist. Räpina Sovhoostehnikum oli köögivilja, puuvilja ja marjade sordiaretuse ja seemnekasvatuse, iluaianduse majand ning tehnikumi õppemajand. 1995–1996 liideti aianduskooliga 35. KKK ehituseriala grupp (1998. aastal lõpetas 2. ja ühtlasi viimane ehitajate lend).
Enne uue õppehoone valmimist 1984. aastal tegutses kool Sillapää lossis. Räpina Aianduskoolis on töötanud mitmed tunnustatud õppejõud, nende seas Otto Tigane ja uute sirelisortide aretaja Adolf Vaigla, puuviljanduse ja marjakasvatuse õppejõud Jaan Kivistik.
Nimed
pisi|300px|Aianduskooli raamatukogu 300px|pisi|Kasvuhoone
Koolijuhid ja direktorid
Uus koolihoone
pisi|300px|Aerofoto Räpina Aianduskooli hoonetele 30. augustil 2012 avati renoveeritud õppehoone. Renoveerimiseks kulus 5,2 miljonit eurot, millest 4,3 miljonit andis Euroopa Liit.
Renoveerimistööde käigus laiendati raamatukogu, ehitati uus 70-kohaline seminariruum ja kaasajastati põhjalikult küttesüsteem. Majal on A-energiatähis. Maja sai uue välisilme ning ka siseruumid kaasajastati. Pea igas klassis on projektor ja arvuti. Kaasajastamise käigus soetati ka klassitäis Apple iMaci arvuteid, millega saavad õpilased õppida joonestusprogramme ja pilditöötlust.
2013. aastal jõudis lõpule ka Sireli tänava õpilaskodu renoveerimine.
20. jaanuaril 2013 anti aianduskoolile nimetus "Energiasäästlik kaunis kodu 2012".
Väike-Rõsna
Väike-Rõsna (ka: Väiko-Rõsna, Väike-Resna, Rõsna-Väike, Väikerõsna, Rõstna) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Värska lahe idakaldal.
Küla kuulub Tsätski nulka.
Külas asub Värska Sanatoorium.
Asulat läbib Värska sanatooriumi tee.
Kultuurimälestisest asuvad küla territooriumil Sosnasaare asulakoht (mälestis nr 27796) ja Väike-Rõsna kalmistu (mälestis nr 11717). Asulakohas paikneb tänapäeval Värska piirivalvekordon. Kalmistul Väike-Rõsna tsässon.
Külast itta jäävad sooalad.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Must-seenesultan
Must-seenesultan (Oxyporus mannerheimii) on lühitiiblaste sugukonda kuuluv mardikas.
Ta elab Soomes, Baltimaades, Poolas, Valgevenes, Ukrainas ja Venemaal. Ta on Eestis III kategooria kaitsealune liik. Põlva maakonnas Põlva vallas Säässaare külas on must-seenesultani kaitsealune püsielupaik.
Liik sai oma ladinakeelse nime Soome entomoloogi ja riigitegelase krahv Carl Gustaf Mannerheimi järgi, kes oli marssal Carl Gustaf Emil Mannerheimi vanaisa.
Must-seenesultan valiti Läti 2014. aasta putukaks.
Jäätee (jook)
thumb|Jäätee Jäätee on tee baasil valmistatud karastusjook.