cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norra põhiseadus
Norra põhiseadus (norra Kongeriket Norges Grunnlov) võeti vastu Eidsvolli asutava kogu (Riksforsamlingen) koosolekul 16. mail 1814. Selle allkirjastamise päev, 17. mai, on Norra rahvuspüha.
Asutava kogu kutsus kokku Taani kroonprints Christian Frederik (tulevane Taani kuningas Christian VIII) pärast seda, kui Prantsusmaa liitlasena sõja kaotanud Taani oli sunnitud Norra Rootsile loovutama. Põhiseadus taheti vastu võtta enne Rootsi vägede oodatavat rünnakut.
Eidsvollis 10. aprillist kuni 20. maini 1814 toimunud koosolekul osales 112 esindajat kogu Norrast, välja arvatud maa põhjaosast, kust ajapuuduse ja pikkade vahemaade tõttu esindajaid ei jõutud valida. 12. aprillil 1814 valiti 15-liikmeline põhiseaduskomitee, kellele anti ülesanne põhiseaduse eelnõu välja töötada.
Põhiseaduse koostamisel olid inspiratsiooniallikaks valgustusideed. Eeskuju võeti nii 1776. aasta Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioonist kui ka seejärel koostatud Ameerika Ühendriikide konstitutsioonist ning Prantsuse revolutsiooni järgsest Prantsusmaa põhiseadusest. Norra põhiseadust peeti tollal üheks maailma demokraatlikumaks põhiseaduseks. Hääleõiguse omamimiseks kehtestati tolle aja kohta suhteliselt madal varanduslik tsensus, mille tagajärjel umbes pooled norra mehed said hääleõiguse. Täidesaatva võimu pea oli kuningas. Siiani kehtib paragrahv, mille järgi peavad lisaks kuningale ka vähemalt pooled valitsuse liikmed kuuluma riigikirikusse.
Põhiseaduse allkirjastamise päeval valis asutav kogu Christian Frederiki Norra kuningaks. Pärast suvel 1814 peetud lühikest sõda Rootsiga oli kuningas aga 10. oktoobril sunnitud troonist loobuma, kuid enne seda õnnestus tal Rootsi kuningaga saavutada kokkulepe, et Norra säilitab oma põhiseaduse. Sellesse tehti 4. novembril üksnes Rootsiga personaaluniooni sõlmimiseks vajalikud muudatused. (Need kaotati 1905. aastal, kui Norra iseseisvaks sai.) Ka Rootsi kuninga Karl XIII valisid seejärel Norra kuningaks (Karl II nime all) rahva esindajad.
Et tollal kasutati Norras kirjakeelena taani keelt, on ka põhiseaduse tekst siiani enam-vähem tolleaegses taani keeles. Aastal 1903 kaasajastati veidi seaduse teksti, lähtudes vahepeal toimunud keeleuuendustest. Kõik hilisemad täiendused ja parandused on püütud teha samas keeles.
Aastal 1884 kehtestati parlamentaristlik kord, kuid põhiseaduse teksti ei muudetud.
Aastal 1898 said hääleõiguse kõik mehed ning aastal 1913 ka naised.
Suuremad muudatused põhiseaduse tekstis tehti alles 2007. aastal, kui ka parlamentarism sinna sisse kirjutati. Kaotati ka seaduste eraldi menetlemine alam- ja ülemkojas.
Aeg-ajalt tehakse Norras juttu põhiseaduse kaasajastamisest, kuid enamik norralasi on selle suhtes võrdlemisi konservatiivselt meelestatud. Norra on tõenäoliselt ainuke võõrkeelse põhiseadusega riik maailmas.
Aalst
Aalst on linn Belgias Ida-Flandria provintsis. See asub Denderi jõe ääres.
Nimekujud
Alost (866), Alosta (868), Alst (1088), Alost (1096), Alst (1144).
Ajalugu
Aalsti on mainitud juba 9. sajandil. Linna raekoda hakati ehitama 12. sajandil ja see on vanim säilinud raekoda Belgias. 1360 hävis suur osa linnast tulekahjus. Raekoda ehitati ümber ja 1460 valmis kellatorn, kus tänapäeval on 52 kellaga kellamäng.
Asulad
1825. aastal linnaõigused saanud Aalsti halduspiiridesse kuuluvad järgmised asulad, osavallad ja piirkonnad:
Majandus
Linna olulisim tööstusharu on tekstiilitööstus.
Aalst on lõikelillede kasvatuse keskus.
2005. aastal oli Aalsti SKP ühe inimese kohta 15 184 €, mis moodustas 62% Belgia keskmisest (24 264 €).
2009. aastal oli töötus 7,92%.
Te Atairangikaahu
Te Atairangikaahu (23. juuli 1931 – 15. august 2006) oli maoori kuninganna. Ta valitses 40 aastat, olles pikima valitsusajaga maoori monarh. Tema täisnimi ja tiitel oli Te Arikinui Dame Te Atairangikaahu, varem printsess Piki Mahuta ja pärast abiellumist Piki Paki. (Tiitel Te Arikinui tähendab 'suur pealik'.)
Ta sündis Uus-Meremaal Waahi Maraes. Tema isa oli maoori kuningas Koroki Mahuta. Te Atairangikaahu oli esimese maoori kuninga Pōtatau järeltulija.
Ta abiellus Whatumoana Pakiga ja neil sündis 7 last:
Tema ametlik residents oli Turongo House Turangawaewaes.
Haigus ja surm
11. juulil 2006 viidi ta südameinfarkti kahtlusega Hamiltoni linna Waikato haiglasse. Kuu teisel poolel lasti kuninganna haiglast välja, et ta saaks tähistada oma 75. sünnipäeva. Te Atairangikaahu suri 15. augustil 2006 oma ametlikus residentsis Turangawaewaes Ngāruawāhia linnas.
Final Fantasy XIII
"Final Fantasy XIII" (ファイナルファンタジ ー XIII, Fainaru Fantajī Sātīn) on konsooli arvuti-rollimäng (RPG). Toodetud Square Enixi poolt PlayStation 3'le ja kuulub Final Fantasy seeriate hulka. Mäng kujutab futuristlikku ja kõrgtehnoloogilist maailma ja jutustus koondub/fokuseerib "neile, kes maailmale vastupanu avaldavad."
"Final Fantasy XIII" põhimäng, kuulub Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII osade/kogumiku hulka. Final Fantasy Versus XIII ja Final Fantasy Agito XIII asetsevad samas maailmas, kuid pole omavahel otseselt seotud.
Vidruka
Vidruka (18. sajandi kaartidel Widdruck) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Vidruka küla territooriumil asuvad nii Palivere kui ka Vidruka mõisa süda ning Vidruka kool.
Vidrukast põhjas Keila-Haapsalu maantee ääres asub Keedika küla.
Ajalugu
Vidruka mõisast põhja suunas on asunud Heina ja Perna maanteekõrtsid.
Rein Marandi
Rein Marandi (22. juunini 1935 Rein Müürmann; 8. veebruar 1921 Tallinn – 25. oktoober 2003) oli eesti ajaloolane ja politoloog.
Lõpetas 1940. aastal Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi, seejärel õppis Tartu Ülikooli matemaatika- ja õigusteaduskonnas (vahetas teaduskonda 1942. aastal). Aastatel 1943–1944 võitles Soome armees, hiljem soomepoiste rügemendis JR200. 1943. aasta detsembris avastati tal kopsutuberkuloos. Pärast Soome-Vene vaherahu tuli ta tagasi Eestisse, kust pöördus perega uuesti Soome. 1944. aastal põgenes Rootsi. Jätkas õpinguid Uppsala Ülikoolis (lõpetas 1952 filosoofiateaduskonna teaduste kandidaadi kraadiga ja sai 1959 riigiteaduse alal litsentsiaadikraadi) ja hiljem Helsingi Ülikoolis, kus sai 1964 politoloogiadoktori kraadi.
Töötas 1960–1971 ja 1976–1986 Rootsi Riigipäeva raamatukoguhoidjana ning vahepealsel ajal Uppsala Ülikooli juures arhivaarina.
Ta oli ajalehtede Vaba Eesti ja Teataja toimetuse liige.
Uuris peamiselt Eesti poliitilist ajalugu aastatel 1920–1940, eriti vapside tegevust, samuti Soome lähiajalugu ja pagulassotsioloogiat.
Pyongyang
Pyongyang (korea keeles 평양 P’yŏngyang, hanja: 平壤) on Korea Rahvademokraatliku Vabariigi pealinn, mis asub Taedongi jõe kaldal. Pyongyang tähendab korea keeles 'sile maa'.
Pyongyangi pindala on 3194 km². Elanikke on 3 255 388 (2008). See on Põhja-Korea suurim linn ja halduskeskus. Pyongyang on Põhja-Korea kultuuriline ja ajalooline keskus.
Pyongyangis töötavad bussid, metroo ja tramm.
Mine munni
"Mine munni" on lugu ansambli Koer 2004. aastal ilmunud debüütalbumilt "Pure".
Viisi autor on Vaiko Eplik, sõnade autorid on Vaiko Eplik ja Jaan Pehk.
Laul sisaldab autoomaniku rõvedat sõimu autot kahjustanud isiku aadressil.
Turvalepa
Turvalepa (18. sajandi kaartidel Turbalep) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Ta piirneb põhjas Võntkülaga, kirdes Allikmaa külaga, kagus Martna valla Kaasiku ja Väike-Lähtru külaga ning läänes Kedre külaga.
Klaas-Jan Huntelaar
pisi|Klaas-Jan Huntelaar Klaas-Jan Huntelaar (õieti Dirk Jan Klaas Huntelaar; sündinud 12. augustil 1983 Dremptis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Schalke 04.
2000. aastal astus 16-aastane Huntelaar PSV Eindhoveni jalgpallikooli. Õige pea näitas ta end noortekoondises hea väravalööjana. Klubi põhikoosseisus debüteeris ta 2002. aastal. Kui ta oli kindlustanud endale koha PSV rivistuses, saadeti ta rendilepinguga klubisse De Graafschap, et saada kogemusi. Ta mängis seal 9 kohtumist, kuid ei löönud ühtegi väravat. 2003. aastal anti ta laenuks klubisse AGOVV Apeldoorn, mis mängis Hollandi esimeses liigas. Selles klubis õnnestus tal lüüa 35 mängus kokku 26 väravat, millega ta oli liiga parim väravalööja.
Hollandi rahvuskoondises debüteeris Huntelaar 16. augustil 2006 Dublinis mängus Iirimaa meeskonna vastu, kus lõi kaks väravat. Ta lõpetas koondisekarjääri 2015. aastal. Tema arvele jäi 76 koondisemängu ja 42 väravat.
Klubid
<!--
Väravad rahvuskoondises
-->
Isiklikku
Klaas-Jan Huntelaar on 186 cm pikk ja kaalub 80 kg.
Sándor Weöres
Sándor Weöres [šaandor vöröš] (22. juuni 1913 Szombathely – 22. jaanuar 1989 Budapest) oli ungari luuletaja ja tõlkija.
Tema esimesed luuletused ilmusid ajakirjas Nyugat, kui ta oli 19-aastane. Ta lõpetas Pécsi Ülikooli filosoofia ja esteetika erialal.
Weöres on tõlkinud inglise, vene, ukraina, sloveeni ja gruusia luulet. Tema Daodejingi tõlge on Ungaris väga populaarne.
György Ligeti on viisistanud mitmeid Weöresi luuletusi.
Elva Baptistikogudus
Elva Baptistikogudus on baptistlik kogudus, mille piirkond on Lõuna-Eesti.
Koguduse aadress on Pargi 10-4, 61503 Elva.
Ignatius Leong
Ignatius Leong (sündinud 1956) on Singapuri maletegelane, rahvusvaheline arbiiter (1979), FIDE vanemtreener (2004).
Leong on Aasia juhtivaid maletegelasi. Ta on olnud Singapuri Maleföderatsiooni president, ASEAN-i Male Konföderatsiooni president, FIDE peasekretär ja FIDE arengukomisjoni esimees. Ta on saanud esimesena Aasia maletreeneritest FIDE vanemtreeneri ja võistluskorraldajatest rahvusvahelise organisaatori (1995) nimetuse.
23-aastaselt sai Leong FIDE-lt rahvusvahelise arbiitri nimetuse. Ta on olnud peakohtunik maleolümpial (2008), tiitlipretendentide matšil (2009), pretendentide turniiril (2011), maailma karikaturniiril (2013), naiste võistkondlikel maailmameistrivõistlustel (2007) ja muudel turniiridel.
Leong on olnud Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni (ASEAN) egiidi all tegutseva noormaletajate koolitusega tegeleva ASEAN-i Maleakadeemia direktor.
Tosca
thumb|Originaalplakat "Tosca" on Giacomo Puccini ooper (melodramma) kolmes vaatuses Giuseppe Giacosa ja Luigi Illica libretole Victorien Sardou draama "La Tosca" (1887) järgi. Nimetatud helilooja meistriteoseks, mis paistab silma hästi läbi kirjutatud ja komponeeritud dramaatilise sisu poolest.
Esmaettekanne toimus 14. jaanuaril 1900 Rooma Teatro Costanzis. Rollide esmaesitajad olid Hariclea Darclée (Tosca), Emilio de Marchi (Cavaradossi), Eugenio Giraldoni (Scarpia), Ruggero Galli (Angelotti) ja Ettore Borelli (Kirikuteener). Dirigeeris Leopoldo Mugnone.
"Tosca” on kujunenud üheks maailma ooperiteatrite lemmikteoseks, mis pole kunagi pärast väljatulekut maailma juhtivate ooperiteatrite püsirepertuaarist välja langenud. Maailma nimekad ooperiajakirjad on selle teose korduvalt ära märkinud kui enamesitatavate ooperite esikümne hulka kuuluva.
Libreto valmimise probleemid
Puccini nägi Victorien Sardou näidendit esimest korda 1889. aastal Milanos Sarah Bernhardtiga nimiosas ja eeldas, et selle faabula võiks sobida ooperi libretoks. Ta soovitas oma kirjastajale Giulio Ricordile osta ära kasutamisõigused. Ricordi jõudis Sardouga kokkuleppele pärast vaevalisi läbirääkimisi alles 1893. aastal ning palkas teksti koostajaks Luigi Illica. Kiirelt valmis saanud libreto pakuti nii Giuseppe Verdile kui ka keskpärasele heliloojale Alberto Franchettile.
Oktoobris 1894 kohtusid Ricordi, Illica, Verdi ja Franchetti Pariisis Sardouga, et talle tutvustada koostatud libretot ja saada draama autorilt lõplik nõusolek. Verdile see tragöödia eriti ei meeldinud ning ta loobus ooperi komponeerimisest. Peamiseks loobumise põhjuseks oli, et Sardou ei soostunud muutma teose traagilist lõppu. Komponeerimise leping sõlmiti Franchettiga.
Puccini läks 1895. aastal koos abikaasa Elviraga Firenzesse lõõgastuma pärast "La bohème'i" partituuri valmimist. Seal vaatas ta uuesti Sardou "La Tosca" etendust. Nüüd oli maestrole selge, et selle näidendi alusel tahab ta oma järgmise oopuse komponeerida. Andis sellest Ricordile teada. Kuna Franchetti polnud ilmutanud erilist töölusti, võttis Ricordi ette keerulise manöövri, et saavutada Franchetti vabatahtlik loobumine ning mõne kuu pärast saavutas oma tahtmise. Franchetti teatas, et töö käib talle üle jõu.
Puccini alustas komponeerimist 1896. aasta veebruaris, pärast seda kui "La bohème" oli esietendunud. Selleks ajaks oli libreto lõpliku koostamise töösse lülitatud ka Giuseppe Giacosa, kellel aga oli faabula sündmuste arendamisest oma nägemus. Giacosa käis oma ideid korduvalt Sardoule tutvustamas ja temaga vaidlemas, kuid kuulus prantsuse näitekirjanik oli järeleandmatu. Muu hulgas pakkusid Giacosa ja Illica Sardoule, et III vaatus võiks sisaldada triumfaalset "Ladina hümni", kuid sellegagi ei soostutud.
Värvikas esietendus
Pärast keerulist kolmeaastast loominguprotsessi sai ooper lõpuks oktoobris 1899 valmis. Kuna lugu käsitles sündmusi Roomas, siis otsustasid kirjastaja ja autorid, et selles linnas peab toimuma ka esietendus. Valiti Teatro Costanzi, mis tänapäeval kannab Teatro dell'Opera di Roma nime. Tosca osatäitjaks valiti teatri soovitusel rumeenia sopran Hariclea Darclée, kes oli sel ajal oma võimete tipul, väga populaarne Itaalias ja Hispaanias ning teinud kaasa mitmes tollases vastloodud ooperis, mis selles teatris esiettekandel olid. Cavaradossi roll anti prominentsele tenorile Emilio De Marchile, ehkki noor ja kiiresti populaarsust koguv Enrico Caruso oli teatri esimene eelistus. Puccini otsustas siiski lõpuks, et tuleb eelistada kogenumat lauljat.
See tekitas Rooma ooperiüldsuses ärritatud meelelu. Hakkasid liikuma kuuldused, et Puccini konkurendid valmistuvad ooperit läbi kukutama. Räägiti, et esietendusel on kavandatud pomm lõhkema panna. Esietenduse päeva hommikul valitseski kartus, et pomm on teatrisse ära peidetud ja see pannakse sobival ajal plahvatama. Tol ajal pidasid opositsionäärid Itaalia kuningale aktiivset jahti. Kuningliku perekonna vastu oli toime pandud atentaate. Oli teada, et kuninganna Margherita läheb uut ooperit kuulama. Teatrisaali oli oodata ka teisi prominente, nagu Itaalia peaminister Luigi Pelloux koos valitsuse liikmetega, Rooma linnapea, heliloojad Pietro Mascagni, Francesco Cilea, Alberto Franchetti ja Ildebrando Pizetti.
Eriti närviline oli dirigent Leopoldo Mugnone. See kandus edasi tervele trupile. 15 minutit enne etenduse algust ütles korda pidav politseiohvitser Mugnonele, et nende andmetel pannakse kindlasti etenduse ajal pomm lõhkema. Dirigent sai suunise, et kui see juhtub, tuleb otsekohe etendus katkestada ning saalis vallanduva paanika taltsutamiseks panna orkester mängima rahvushümni, mis pidi patriootilise itaallase paigale naelutama. Niipea kui dirigent lõi etenduse lahti, hakkasid kostma üha tugevnevad hääled koridorist. Mugnone närv ei pidanud vastu ja ta lõi etenduse kinni, hüüdes "Stopp! Laske eesriie alla!" Lavatöölised aga sellele ei reageerinud ning Mognone tormas orkestriruumist lavale ja nõudis eesriide allalaskmist. Peagi selgus, et segaduse olid tekitanud etendusele hilinejad, kes nõudsid häälekalt enda saali laskmist.
Kui ooper uuesti käima pandi, läks kõik ladusalt. 20. sajandi sisse juhatanud ooperi esietendus kulges triumfaalselt edukalt. Seda katkestas korduvalt vaimustunud publik, karjudes "Bis!" ja "Bravo!". III vaatuse Cavaradossi aariat "E lucevan le selle" lasti korrata. Puccini pidi käima veel enne etenduse lõppu laval vaimustunud publikule kummardamas. Järgmised 20 etendust läksid täismajale.
Rahvusvaheline edu
Edu saatis mõne kuu pärast ka Milano La Scala lavastust 17. märtsil 1900, mida dirigeeris Arturo Toscanini. Darclée ja Giraldoni olid sealgi peaosades, kuid Cavaradossi rolli esitas Giuseppe Borgatti. Milanos oli ooperil samuti tohutu edu ja see püsis repertuaaris hooaja lõpuni. 12. juulil 1900 toimus täismajale "Tosca” esietendus Londoni Covent Gardenis. Puccini oli kohal ja käis korduvalt laval kummardamas. 1900. aastal lavastati teost veel ka Buenos Aireses, Konstantinoopolis, Rio de Janeiros ja Madridis. 1901 võeti tükk Odessa, Lissaboni, New Yorgi, Ateena, Mexico ja Kairo teatrite mängukavva. Prantsuse esietendus toimus 13. oktoobril 1903 Pariisi Opéra-Comique'i laval. 72-aastane Sardou oli kohal ja kinnitas, et võtab endale kogu vastutuse tegevuse eest, mis toimub laval. 1904. aastal toimus ooperi esiettekanne Skandinaavias Stockholmi Kuninglikus Ooperis. 1905. aastal jõudis Puccini meistriteos Peterburi ja Helsingi ooperilavadele ning 1909 Kaunasesse. Esimese maailmasõja eelõhtuks oli teost esitatud rohkem kui 50 maailma linnas.
Ooper ei nõua teatritelt suuri pingutusi solistideansambli komplekteerimisel. Läheb vaja kolm väga head lauljat: ühte tenorit, ühte sopranit ja ühte baritoni. Tosca roll on kõrge­tasemelisele laulvale näitlejannale suure­pärane võimalus oma võimeid demonst­­ree­rida. Cavaradossi osa kuulub iga tipptenori ihaldatuima rolli hulka, kuna võimaldab võimekal artistil näidata nii oma hääle ulatust kui ka lavalise esinemise võimekust.
Ooperi sisu
Esimese vaatuse tegevus toimub Sant’Andrea della Valle kirikus. Rooma vabariigi kukutamisest on möödunud üheksa kuud. Napoli kuningriigi esindajana on politseiülem parun Scarpia kehtestanud Roomas julma politseidiktatuuri. Kukutatud vabariigi juhtivad tegelased on kas hukatud või vangi heidetud. Maalikunstnik Cavaradossi maalib Sant’Andrea della Valle kirikus freskot. Ta kiirustab, sest tahab oma armastatud primadonna Floria Toscaga Roomast lahkuda.
Kirikusse tuleb varjupaika otsima oma õe, markiis Attavanti abiga vanglast põgeneda suutnud Rooma vabariigi endine konsul Cesare Angelotti. Tema õde on jätnud Cavaradossile sügava mulje. Kunstnik on Maarja-Magdaleena kujule andnud blondi naise näojooned. Kirikuteener avastab sarnasuse daamiga, kes käib kirikus sageli palvetamas. Cavaradossi kohtub Angelottiga ja pakub talle varjumiseks ja maalt lahkumiseks abi. Toscas tekib kahtlus, et Cavaradossi pe­tab teda freskol oleva kuju modelliga.
Angelotti põgenemine on avastatud, mida tähistab kahuripauk. Cavara­dossi annab Angelottile oma villa võtme. Scarpia on Angelotti põgenemisest löödud ja näeb selles endale ohtu. Ta tunneb freskol ära markiis Attavanti, Angelotti õe, ning kahtlustab Cavara­dossit side­mete pärast oma poliitilise vastasega. Scarpia õhutab Tosca armukadedust, kes talle endale meeldib. Ta loodab, et Tosca saab hiljem tema omaks. Ka loodab Scarpia, et Toscat jälitades sattub ta Angelotti jälgedele. Tosca ei leia Cavaradossi villast arvatavat võistlejat, kuid satub peale Angelottile. Villasse saabunud Scarpia laseb maja läbi otsida, kuid ei leia Angelottit, kes on end peitnud kaevu.
Seemikjuurestik
Seemikjuurestik ehk generatiivne juurestik on juurestik, mis esineb seemnest tekkinud taimedel, millel ei kasva varrest välja lisajuuri.
Seemikjuurestikuga taimedele on iseloomulik juurekael – koht, kus juur läheb üle varreks.
Tosca
Ooperi sisu
Teine vaatus kulgeb Palazzo Farnese lossis, kus on Scarpia töötuba. (NB! Selles lossis Roomas asub praegu Prantsusmaa suursaatkond Itaalias.) Angelotti kaassüüdlasena on arreteeritud Cavaradossi, keda kuulatakse üle ja piinatakse. Kuid Cavaradossi ei reeda Angelottit.
Tosca tahab armastatut piinamistest päästa ja annab Angelotti asukoha välja. Naine mõis­tab, et saab Cavaradossi elu päästa vaid siis, kui hakkab Scarpia armukeseks. Scarpia lubabki korraldada näilise mahalaskmise ja annab mõlemale Roomast väljasõidu loa. Kui Scarpia püüab Toscat emmata, lööb naine politseiülemale noa rindu.
Kolmanda vaatuse tegevuskohaks on Rooma Sant’Angelo kindlusevangla torn. Sinna on viidud Cavaradossi hukkamiseks. Cavaradossi kirjutab hommikuhämaruses Toscale lahkumiskirja. Kindlusetorni saabub Tosca, kes ütleb, et hukkamine on vastavalt Scarpiaga saadud kokkuleppele lavastuslikult näiline ning Cavaradossit ei tulistata reaalsete kuulidega, vaid paukpadrunitega. Kindluse juures ootab juba tõld, millega armastajad seejärel Roomast lahkuvad. Cavaradossi peab vaid surnut teesklema ja üles tõusma, kui Tosca on talle märku andnud, et sõdurid on lahkunud.
Cavaradossi seab end muretult seina äärde, et paukude kõlades surnut teeselda. Kõlavad lasud ja Cavaradossi kukub. Tosca tõttab Cavaradossi juurde ja veendub, et surm oli tõeline. Scarpia lubadus osutus pettuseks. Kuid ka Scarpia tapmisest on teada saadud ja politseiagendid tulevad kindlusetorni Toscat vahistama. Meeleheites naine hüppab Sant’Angelo kindlusemüüridelt alla.
Vahejuhtumeid "Tosca” ettekandmisel
Ooperite ettekandmisel juhtub ikka üht-teist põnevat laval, mis otseselt pole mitte kuidagi teose faabulaga seotud. Erandiks pole olnud ka "Tosca". Kuulus bariton Tito Gobbi, kes sageli astus üles Scarpia rollis, on kirja pannud lugusid, mis tal juhtusid seoses Maria Callasega. Ühel etendusel, kui Tosca oli II vaatuses Scarpia tapnud ja Gobbi lebas "surnult" põrandal, nägi ta ehmatusega, et Callas jalutab mööda lava ega leia kohta, kust lavalt lahkuda, nagu oli ette nähtud. Kuna Callas oli lühinägelik ja keeldus etendustel prille kandmast, siis oligi nimekas primadonna väljapääsu leidmisega tõsistes raskustes. Gobbi püüdis maas lamades diskreetselt näidata ekslevale primadonnale suunda, kust pääseb välja. Kuid nähes, et sellest pole mingit kasu, puhkes "surnud" Scarpia naerma. See paistis kätte ka publikule ning valmistas mõistetavalt saalis olijatele suurt heameelt. Järgmise päeva ajalehed kirjutasid, et teatrilaval sai näha omapärast Scarpia surmaagooniat.
1964. aasta Londoni Covent Gandeni kontrolletenduse ajal astus Callas liiga lähedale lauale, kus põles küünal. Peagi hakkas ta parukast tulema kärsahaisu, nagu seda on oma memuaarides kirjeldanud Tito Gobbi. Gobbi proovis Callast emmata ja kärssavat parukat kustutada. Kuna see oli aga lavastuseväline ettevõtmine, ei saanud Callas aru, miks Gobbi talle külge lööb, ja jõllitas baritoni vihaselt. Gobbi vehkis Callase näo eest kõrvetada saanud käega ja kustutas demonstratiivselt küünla. Hiljem Callas vabandas, et oli olnud ebaviisakas ja tänas Gobbit südamlikult elupäästmise eest.
Kord oleks Maria Callas oma partneri Tito Gobbi II vaatuses peaaegu tõeliselt tapnud. Nimelt ei läinud kasutatava pistoda tera tagasi käepidemesse, nagu need riistad on tapmisstseenide läbiviimiseks konstrueeritud. Tera kiilus kinni ja Callas suskas noa täie hooga baritonile rindu. Selle peale Tito Gobbi möiratas "Mu jumal!", mida järgmise päeva ajalehed hindasid kui kõige paremini maha mängitud surmastseeni. Gobbi aga hakkas tapmisstseeni pelgama ja kontrollis iga kord pistoda ise üle.
Veidraid lugusid on juhtunud ka III vaatuse lõpustseenide ajal. Tosca peab lõpus St. Angelo tornist alla hüppama. Tavaliselt panid lavatöölised selleks puhuks kindlusemüüri taha madratsid, kuhu primadonna maandus. Chicago Lyric Operas juhtus ühe inglise sopraniga kentsakas lugu. Chicago lavatöölised asendasid selle oma initsiatiivil mingil põhjusel (väidetavalt seetõttu, et primadonna olevat nendega ebaviisakalt käitunud) batuudiga. Tulemuseks oli, et Tosca kerkis pärast allahüppamist 2–3 korda üle kindlusemüüri, näidates saalile veel kord oma nägu ja korraks ka kukalt. Sama juttu on Eesti ooperiringkondades räägitud ka Estonia 1957. aasta lavastuse kohta, nagu juhtunuks seal meie sopraniga samamoodi.
Teine väljapaistev sopran ja peamine Maria Callase konkurent Renata Tebaldi otsustas kord Tōkyōs, et tema hüppama ei hakka, ning jalutas emotsionaalse surmahüüde saatel lavalt minema. Lava taga korda pidav politseinik, kes oli ooperi faabulaga hästi tuttav, vaatas seda ehmunult pealt ja tahtis saata primadonna lavale tagasi, et too ikka hüppaks, nagu ette nähtud. Lühikest kasvu politseinik sai Tebaldi kõrgi pilgu osaliseks ja pidi leppima sellega, et primadonna lihtsalt jalutas temast mööda.
Järveküla–Jüri tee
Järveküla–Jüri tee (registrinumbriga 11330) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Rae vallas. Tee pikkus on 9,6 km, sellest Tallinna linnas 0,6 km (Vana-Tartu maantee).
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee viiendal kilomeetril Tallinna linnas ning lõpeb Tallinna ringtee üheteistkümnendal kilomeetril Pildiküla küla ja Jüri aleviku piiril. Samas algab ka Jüri–Aruküla tee.
Tee kulgeb läbi Tallinna linna, Peetri aleviku, Järveküla, Rae, Lehmja ja Pildiküla küla ning Assaku aleviku.
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond on teaduskond Tartu Ülikoolis, mis tegeleb tipptasemel keele- ja kirjandusteaduse, filosoofia, ajaloo jne õpetamise ja uurimisega.
Järveküla–Jüri tee
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 11 truupi. Teele jääb 4 bussipeatust: Järvesuu, Veski, Järveküla, Hundisepa, Assaku.
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
1. jaanuaril 2016 ühinesid filosoofiateaduskond, usuteaduskond ja Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnaks.
Järveküla–Jüri tee
Teega ristuvad kuuendal kilomeetril Veski tee ja 2 Assaku liiklussõlme ühendusteed, seitsmendal kilomeetril Assaku–Jüri tee ja 1 Assaku liiklussõlme ühendustee, üheksandal kilomeetril Jüri bensiinijaama tee.
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
Filosoofiateaduskonna struktuur (alates 2008. aastast)
Filosoofiateaduskonna dekanaat asub aadressil Jakobi 2.
28. novembril 2012 valiti teaduskonna dekaaniks Margit Sutrop, tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2013. Enne teda oli dekaaniks Valter Lang.
Järveküla–Jüri tee
Tee esimesed 2 kilomeetrit on mustkattega, edasi kuni Assaku liiklussõlmeni (kaasaarvatud) on tee asfaltkattega. Tee lõpuosa katte kohta andmed puuduvad. Tee klass on V. Liiklussagedus on tee esimesel 2 kilomeetril 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Assaku liiklussõlmeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Assaku–Jüri teeni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas ning tee lõpuni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (50, 60, 70 km/h). Teevalgustus on Assaku liiklussõlme ja Tallinna ringtee piirkondades.
Narain Karthikeyan
Narain Karthikeyan (sündinud 14. jaanuaril 1977 Tamil Nadu osariigis Coimbatores) on India endine Vormel 1 sõitja.
Enne Vormel 1
Karthikeyani isa oli rallisõitja, kes on Lõuna-India ralli võitnud 7 korda. Ka Narain ilmutas juba noorelt huvi motospordi vastu.
Vormeliga hakkas ta sõitma 1992, algul Indias, aga juba samal aastal ka Euroopas, peamiselt Suurbritannias. 1994 võitis ta Briti Vormel Ford talvesarja, 1996 Vormel Aasia sarja. 1997 oli ta Briti Vormel Vauxhall sarjas 8.
Järgmisel kolmel hooajal sõitis Karthikeyan Briti Vormel 3 sarjas. 1998 saavutas ta 12., 1999 6. ja 2000 4. koha.
2001 sõitis ta Vormel Nippon sarjas. 10 etapil jäi tema parimaks kaks 6. kohta, mis andsid hooaja kokkuvõttes 15. koha. Alex Yoong sõitis välja kaks 7. kohta ja oli 16.
2002–2004: Vormel Nissan
2002 sõitis ta Vormel Nissan sarjas, mille 18 etapist 10 toimusid Hispaanias ja 4 viimast Brasiilias. Karhikeyan võitis 1 etapi ja oli 2 korda teine. Kokkuvõttes sai ta 51 punktiga 8. koha. Kindlalt võitis Ricardo Zonta (270 punkti) Franck Montagny (204) ees, Justin Wilson oli 4.
2003 toimus Vormel Nissani 18 etapist taas 10 Hispaanias, Brasiilias seevastu mitte ühtki. Karthikeyan ei võitnud ühtki etappi, oli korra teine ja 3 korda kolmas. Kokkuvõttes võitis Montagny (241 punkti) Heikki Kovalaise (131) ees, Karthikeyan oli 121 punktiga 4. ja Enrique Bernoldi 112 punktiga 6.
2004 peetud 18 etapist toimus jällegi 10 Hispaanias. Sarja võitis Kovalainen (191) Tiago Monteiro (162) ees, Bernoldi oli 121 punktiga 4. ja Karthikeyan 100 punktiga 6. Karthikeyan saavutas 2 võitu, 1 teise ja 1 kolmanda koha ning võitis 1 kvalifikatsiooni.
Vormel 1
thumb|Narain Karthikeyan saavutas [[2005. aasta USA Grand Prix'l oma elu kõrgeima, 4. koha Vormel 1-s.]] 2005. aastal sõitsid Jordan Grand Prix eest kaks debütanti, Karthikeyan ja Monteiro. Jordan oli ainult vari sellest, mis ta oli kunagi olnud, ja pärast seda hooaega lakkas meeskond olemast. Rahaga oli suuri raskusi, alles vahetult hooaja eel suudeti välja kaubelda mootorid. 2005. aasta USA Grand Prix'lt, kus osales üksnes 6 sportlast, võttis Monteiro 3. ja Karthikeyan 4. koha, ülejäänud etappidel oli Monteiro parim koht 8. ja Karthikeyani parim koht 11. Meeskondlikult oli Jordan 12 punktiga eelviimane, 9.
2006. aastaks sai Monteiro koha Spykerisse, mis ei saavutanud küll ühtki punkti. Karthikeyan sattus Williamsi testsõitjaks. Põhisõitjad olid Mark Webber ja Nico Rosberg, kolmas sõitja Alexander Wurz. Nad ei tulnud kordagi esikolmikusse ja Williams oli hooaja kokkuvõttes 11 punktiga 8.
2007–2010
Juba 2007 sõitis Karthikeyan A1 Grand Prix sarjas, kus iga riiki esindab üks sportlane. Karthikeyan ei olnud India ainus sõitja, kuid tõi kõik India punktid. India oli 24 riigi seas 22 etapilt saadud 13 punktiga 16. Parim tulemus oli viimasel etapil saadud 4. koht.
thumb|Karthikeyan saavutas [[2008 A1 sarjas LAV-is 6. koha.]] 2008 oli A1 sarjas 20 etappi. Neist võitis Karthikeyan 2, sealhulgas viimasel etapil nii kvalifikatsiooni kui põhisõidu, aga paremuselt kolmas tulemus oli alles 5. koht ja see andis Indiale 22 riigi konkurentsis alles 10. koha.
2009 oli A1 sarjas etappe 14. Karthikeyan oli eelviimasel etapil 2., aga paremuselt järgmine tulemus oli 6. koht ja see andis Indiale 21 riigi konkurentsis 12. koha.
2010 sõidab Karthikeyan Vormel Superliiga sarja, kus kõik meeskonnad kannavad jalgpalliklubide nime. Karthikeyan sõidab PSV Eindhoveni eest ja tal ei ole paarilist. Pärast 6 esimest etappi on PSV Eindhoven viimasel, 18. kohal ning Karthikeyani parim koht on olnud 9.
2011–2012
Aastatel 2011–2012 sõitis Narain Karthikeyan taas Vormel 1 sarjas Hispania Racingu (HRT) meeskonnas.
Isiklikku
Narain Karthikeyan on 168 cm pikk ja kaalub 64 kg.
Justus Alexander Jacobi
Justus Alexander Jacobi (meistrimärk IAI) oli kullassepp Kuressaares 1717–1736.
Kuldīga
Kuldīga (saksa keeles Goldingen, ka Jesusburg) on linn (aastast 1378) Lätis Kurzemes Venta jõel.
Linn on Läti Vabariigi Kuldīga piirkonna keskus.
Kuldīga järgi on nimetatud Porkuni lademe Kuldiga kihistu.
Ajalugu
1242. aastal hakati Saksa ordu Liivimaa haru maameistri Dietrich von Grüningeni juhtimisel ehitama Venta jõe vasakule kaldale endise kurelaste mahapõletatud puidust linnuse asemele uut linnust. See valmis 1245. aastal; edaspidi kujunes selle ümber asula ja väikelinn. 1368. aastal võeti Kuldīga Hansa Liitu.
Kuldīga oli Saksa ordu Liivimaa haru Kuldīga komtuurkonna komtuuride residents.
Linn oli enne pealinna üleviimist Miitavisse Kuramaa hertsogkonna pealinn aastatel 1596–1616.
Vaatamisväärsused
Linna vaatamisväärsuste hulka kuuluvad ajalooline linnasüda, 1242. aastal ehitatud Kuldīga ordulinnuse jäänused, tellissild üle Venta jõe ning Ventas rumba – Euroopa kõige laiem, kuid vaevalt 1 meetri kõrgune juga.
Vanalinn, Kuldīga ordulinnuse jäänused, Adati vabriku asupaik, Raiņa iela 6A asuv armulauabalustraad, kamin aadressil Pils iela 5, elumajad Baznīcas iela 17, Pils iela 5, Liepājas iela 17, Kalna iela 14, Jelgavas iela 1, 1905. gada iela 12, Baznīcas iela 7, kahest hoonest kompleks Kalna iela 13 ja 15, aselinnapea kohtumaja, linnavahi majake, Peetri kabeli kellatorn, Anna ja Katariina luteri kirikud, kolm Anna kiriku vitraaži ning orel, Katariina kiriku orel, oreli noodivihik, kümme oreli juures asuva lühtri klaasdetaili, kiriku altar, kantsel, reljeef Kuldīga vapiga, altar ja interjööri kaunistuselemendid, vana raekoda, katoliku kirik, selle külgaltarid, orel ja kantsel, õigeusu kiriku kupli maalingud, sealne kuninglik värav ja Jumalaema ikoon, hertsogi apteek, Balti Õpetajate Seminari hooned  aadressilLiepājas iela 31, Liepājas iela 1 maja reljeefid, Veckuldīga linnamägi,  sillad Alekšupīte jõel (6 silda)  ja kümne hoone uksed on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Looduskaitse all on kolm tamme Pilskalna iela lõpus, vaher aadressil Pētera iela 3, hõberemmelgas aadressil Pētera iela 8, tamm aadressil Mucenieku iela 24, Ventas rumba, mänd vanal saksa kalmistul, hõberemmelgas aadressil Mucenieku iela 20, toomingas aadressil Darba iela 8-2, pärn aadressil Dīķu iela 3, joa juures kasvav saarepuu, elupuu aadressil Leona Paegles ielā 5, mandžuuria pähklipuu aadressil Dzirnavu iela 9 ja vaher Anna kalmistul. Linna läbib Venta oru hoiuala.
Anna kalmistul asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud sõduritele.
Pure (Koer)
"Pure" on ansambli Koer 2004. aastal ilmunud album.
Andres Koppel
thumb|Andres Koppel esinemas teadusuuringute rahvusvahelistumise seminaril Foto: [[Kasutaja:Avjoska|Ave Maria Mõistlik, 20. mai 2009 ]] Andres Koppel (sündinud 10. märtsil 1950 Tartus) on eesti ökoloog ja teadusjuht.
Elukäik
Ta sündis arsti peres. Lõpetas aastal 1968 Tartu 1. Keskkooli ja 1973 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna.
Teadustöö
Bioloogiakandidaadi väitekirja "Euroopa kuuse energiavahetuse ökoloogiline analüüs" kaitses aastal 1981 Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Uurimisalad: okaspuude süsiniku- ja veeringe ning ökomorfoloogia, taimede produktiivsus ja saastekahjustused, taastuvate bioloogilise energia varude (sealhulgas energiavõsa) kasutatavus Eestis. Avaldanud üle 40 teadustrükise.
Aastatel 1983–1990 oli Eesti Looduseuurijate Seltsi asepresident. 1997–1998 oli Eesti Teadusfondi nõukogu esimees. Aastatel 1986 ja 1992 oli Rootsi Põllumajandusülikooli külalisteadur. 2007 Rootsi Kuningliku Metsandus- ja Põllumajandusakadeemia välisliige. 2017 Science Europe nõukogu (Governing Board) liige.
Väänla
Väänla (18. sajandi kaartidel Wönla) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Külast põhjas asub Vidruka, lõunas Allikmaa, läänes Tagavere küla ja idas Palivere alevik.
Rakvere–Rannapungerja maantee
Rakvere–Rannapungerja maantee (registrinumbriga 88) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Rakvere linnas Tallinna tänava ja Pika tänava ristmikul. Tee pikkus on 70,8 km. Tee lõpeb Jõhvi–Tartu–Valga maantee 51. kilomeetril Rannapungerja külas. Rakvere linna tänavatena kannab nimesid Tallinna tänav, Lai tänav, Posti tänav, Laada tänav, Rägavere tee. Piira külas kannab nime Rannapungerja maantee. Tudu alevikus kannab nime Rakvere maantee. Tudulinna külas kannab nime Pikk tänav.
Asulad Rakvere–Rannapungerja maanteel
Rakvere linn, Piira küla, Vetiku küla, Mõdriku küla, Rägavere küla, Kantküla küla, Nurkse küla, Männikvälja küla, Sae küla, Aravuse küla, Kõrma küla, Anguse küla, Palasi küla, Tudu alevik, Kaukvere küla, Oonurme küla, Kellassaare küla, Tagajõe küla, Sahargu küla, Tudulinna küla, Lemmaku küla, Rannapungerja küla.
Uinuv pung
Uinuv pung ehk uinupung on mitmeaastasel oksal paiknev puhkeolekusse jäänud külgpung. Uinuvad pungad alustavad kasvu teiste pungade hävimise korral.
Martin Bernhard Schwartz
Martin Bernhard Schwartz (meistrimärk MBS) oli kullassepp Kuressaares 1768–1773 ja Lihulas alates 1773, Tallinna kaasmeister.
Lisajuurestik
Lisajuurestik ehk vegetatiivne juurestik on juurestikutüüp, mis esineb vegetatiivselt paljunevatel taimedel.
Neil taimedel puudub juurekael. Esineb ebajuurekael, mille asukoht sõltub kasvusügavusest ja ühtib maapinnajoonega. Lisajuurestik tekib taime varrele ja okstele, millel on kokkupuude mullaga.
Charles Abbot
thumb Charles Greeley Abbot (31. mai 1872 Wilton, New Hampshire – 17. detsember 1973) oli USA astrofüüsik.
Muu hulgas määras ta kindlaks solaarkonstandi senisest täpsemalt, viis lõpule Päikese infrapunakiirguse spektri kaardistamise.
Ta uuris ka selgeltnägemist.
Sõlm (botaanika)
Sõlmed ehk varresõlmed on kohad varrel, kuhu kinnituvad lehed.
Kahe sõlme vahelist osa nimetatakse sõlmevaheks ehk varrelüliks.
Sõlme kohal lehekaenlas tekib kaenlapung.
Zhanguo
thumb|300px|Sõdivad riigid 350 eKr Zhanguo ehk sõdivate riikide ajastu ehk võitlevate riikide aeg (hiina keeles lihtsustatud kirjas 战国时代 (Zhanguo Shidai, Zhànguó Shídài)) oli Vana-Hiina ajaloos periood aastatel 475 eKr – 221 eKr.
Ajavahemikku alates Vana-Hiina ühendamisest 770 eKr kuni taasühendamiseni Qini dünastia poolt 221 eKr on alates Hani dünastia ajast hakatud jaotama Chunqiu ajastuks ja sõdivate riikide ajastuks. Sellel jaotusel on kokkuleppeline iseloom, sest neid kahte ajastut ei lahuta mingi väga suur sündmus. Seetõttu on hiina ajalookirjutuses ajastute piiri üle vaieldud. Näiteks Songi dünastia aegne tähtis ajalooraamat "Zizhi Tongjian" paigutas ajastute vahelise piiri hoopis aastasse 403 eKr.
Sõdivate riikide ajastu oli segane aeg. Ida-Zhou dünastia kuningas oli täielikult autoriteedi kaotanud. Hiljem hakkasid vürstid end kuningateks nimetama, võrdsustades end sellega Zhou kuningatega. Perioodi alguses oli praegustel Hiina aladel umbes 16 niisugust vürstiriiki. Peale selle olid veel nomaadrahvad põhjas ja hõimud läänes, kes samuti etendasid tolleaegses poliitikas oma osa. Umbes perioodi keskpaiku jäi alles seitse tugevamat vürstiriiki, millest igaüks püüdis vallutada kogu maad. Lõpuks jäi selles võitluseks võitjaks Qini riik, mis hävitas ülejäänud kuus. Hiina ajaloolased peavad seda sündmust Hiina vanaaja lõpuks ning alustavad sealt keisridünastiate ajastut.
Nagu ka eelnev Chunqiu ajastu, oli võitlevate riikide ajastu pöörete ja muutuste aeg. Hüljati traditsioone ja tekkis uusi ideid. Riikidevaheline konkurents parema tehnoloogia, halduse ja ideede pärast viis filosoofia, kirjanduse ja teaduse õitsengule. Kaubandus ja linnad saavutasid seninähtamatu arengutaseme. Paljud tänapäeva Hiina linnad tekkisid tol ajal.
Ajaloo ülevaade
Perioodi alguses eksisteeris umbes 16 vürstiriiki. Zhou kuningas oli sel ajal juba tähtsusetuks muutunud. Aastal 403 jaotati Jini riik (晉) kolmeks riigiks: Wei riik (魏), Zhao riik (趙) ja Hani riik (韓). Kuigi see jaotumine leidis aset alles 403 eKr, käsitletakse seda enamasti Chunqiu ajastu sündmusena. Jini riik oli hilise Chunqiu ajastu tugevaim riik. Sisekonfliktide tõttu oli aga vürstlik dünastia hävinud, nii et isandata jäänud riik jaotati riigi kolme vägeva vahel. Nende kolme riigi vahel olid traditsiooniliselt head suhted. Teised tolleaegsed võimsamad riigid olid Qi riik (齊), Yani riik (燕), Chu riik (楚) ja Qini riik (秦). Perioodi keskpaigaks olid ülejäänud riigid inkorporeeritud nende seitsme riigi koosseisu, mida peamiselt mõeldaksegi sõdivate riikide all.
Wei riik oli esimene, kus algasid ühiskondlikud reformid. Eelkõige reformiti ametnike süsteemi. Amet ei läinud enam edasi isalt pojale, vaid ametisse hakati määrama võimekaid inimesi. Enam ei pööratud tähelepanu päritolule, vaid ametisse võisid saada ka mitteaadlikud. Ka sõjaväes loobuti traditsioonilisest korrast, mille kohaselt ohvitserideks said olla ainult aadlikud. Esimest korda said sõjaväelises karjääris määravaks teened: edukaid ohvitseri ülendati auastmes, ebaedukaid degradeeriti. Nõnda võisid ohvitseriks saada isegi lihtsõdurid. Uus põllumajanduspoliitika julgustas talupoegi kasvatama rohkem teravilja. Peale selle reformiti kohtusüsteemi ja anti välja seaduseraamat, mis ühtlustas kohtumõistmist.
Wei reformid tugevdasid riiki, nii et Wei riik oli varsti kõige tugevam. Kohe järgiti Wei eeskuju teistes riikides, kõigepealt Chu ja Qini riigis, mis paiknesid tollase Hiina äärealal. Chu riigi keskus oli lõuna pool Jangtse jõge. Algselt ei kuulunudki see ala Zhou riigi koosseisu. Qini riik sai vürstiriigiks alles Ida-Zhou dünastia alguses. See asus maa loodepiiri ääres. Mõlemat riiki peeti poolbarbariteks ja naeruvääristati.
Qini riigis oli reform kõige radikaalsem. Talupoegade kinnistatus maa külge ja läänisüsteem kaotati. Selle asemel jagati maa otse talupoegadele. Nii vabanesid talupojad pärisorjusest ja said isiklikult vabaks. Ametnikele ei läänistatud enam maad, vaid maksti palka. See süsteem suurendas ühtlasi ametnike lojaalsust, sest nad ei saanud ilma ametita enam ära elada. Erilist rõhku pandi sõjaväeteenistusele. Aadlikud, kellel polnud sõjalisi teeneid, kaotasid automaatselt oma seisuse. Sõjaväeteenistuses määras tasu tapetud vaenlaste arv. Kes tappis rohkem vaenlasi, sai rohkem tasu, mis võis seisneda näiteks ka aadliseisusesse tõstmises. Ka Qini riigis reformiti kohtusüsteemi. seadused hakkasid kehtima kõigi inimeste jaoks. Nimelt oli aadlike (st kõigil nende, kes olid sõjaväeteenistuses silma paistnud) jaoks varem kehtinud leebemad karistused. Läänisüsteemi kaotamine tekitas ka vajaduse muuta haldussüsteemi. Sellepärast viidi sisse haldusüksus maakond (縣). Need reformid panid aluse hilisemale Hiina ühendamisele.
Ajastu keskpaigaks olid suured riigid annekteerinud kõik väiksemad riigid, nii et nende vahel ei olnud enam puhvertsoone. Suurte riikide vaheline võitlus muutus nüüd aina vihasemaks. Eriti Qini riigi sõjaline jõud muutus aina ilmsemaks, nii et mõnikord sõlmisid ülejäänud kuus riiki Qini vastu liidu. Osava diplomaatia, hirmutamise ja äraostmise teel ning paljude valitsejate oportunismi, omavahelist rivaalitsemist ja lühinägelikkust ära kasutades õnnestus Qinil need liidud alati lõhkuda.
Aastal 247 eKr astus Qini riigi kuningatroonile 13-aastane Zheng. 22-aastaselt sai ta enda kätte kogu võimu ja alustas vallutussõda. Aastal 230 eKr langes Qini armee ohvriks esimesena Hani riik, mis oli kõige nõrgem. Aastal 228 eKr vallutati Zhao riigi pealinn ja Zhao kuningas võeti vangi. Ühel Zhao printsil õnnestus põgeneda ja vastupanu osutada, kuid 222 eKr võeti ka tema vangi. Yani riigi kroonprintsi algatatud atentaat Qini kuningale andis Qini kuningale teretulnud ettekäände Yani riigi ründamiseks. Yani pealinn langes 227 eKr. Aastal 225 eKr ründas Qini riik Wei riiki. Pealinna kolmekuise piiramise järel andis Wei kuningas alla. Aastal 224 eKr oli järg lõunas asetseva Chu riigi käes. Kui lõpuks 221 eKr tungis Qini armee Qi riiki, ei osutatud peaaegu mingit vastupanu.
Pärast kogu maa ühendamist laskis kuningas Zheng kuulutada end Hiina esimeseks keisriks (Shi Huangdi) ning rajas esimese keisridünastia – Qini dünastia.
Majandus
Sõdivate riikide ajastus viidi peaaegu kõikides riikides ellu reformid, mis läänisüsteemi kaotasid ning vabastasid talupojad seotusest maa külge. Põllumajanduses asendati hiigelmajandid suurelt jaolt taludega. See nõudis ka maksusüsteemi reformi. Nüüd määras talupoegade riigimaksud maaomand.
Kehastus
Millegi kehastus on vastav asi, mis on omandanud kehalise kuju.
Zhanguo
Majandus
Erilise õitsengu saavutas kaubandus. Mõnede kaupmeeste rikkus oli võrreldav kuningate omaga. Neil olid kaubandusjaamad ja teabevõrgud mitmes riigis. Kaupmees Lü Buwei sai koguni Qini riigi suurvesiiriks.
Käsitöönduses omandas suure tähtsuse eriti soola- ja maagikaevandamine.
Kehastus
Tavakeeles on mõne omaduse kehastus miski või keegi, kelles see omadus väga selgelt esile tõuseb – näiteks kurjuse kehastus on keegi, kes on väga kuri. Nii on võimalik tõlgendada ka enamikku kehastuse tähendusi eri religioonides.
Zhanguo
Teadus ja tehnika
Sõdivate riikide ajastu suurim tehniline uuendus oli rauast tööriistade kasutuselevõtt. Mitte ainult käsitöös, vaid ka põllumajanduses ja sõjatehnikas sai pronksi asemel valdavaks materjaliks raud.
Kehastus
Ümbersündide terminoloogia järgi ei sõltu elusolendi olemasolu otseselt tema kehast, ehkki keha ja vaim on otseseoses ja ilma kehata on elusolend oluliselt nõrgem (viimane käsitlus on omane paljudele religioonidele). Sellisel juhul on kellegi kehastus tema üks ümbersünd – näiteks tiibeti budistide arvates on üks dalai-laama, kes on sündinud palju kordi – vastavaid kordi kutsutakse tema kehastusteks.
Kristlikus religioonis, samuti paljudes paljujumalareligioonides, on kehastused ka teatavate "ruumiväliselt" eksisteerivate olendite "tulemised" või "materialiseerumised".
Platonistliku filosoofia järgi on kõik eksisteerivad asjad teatavate ajatute ideede kehastused.
Zhanguo
Teadus ja tehnika
Kaitseks põhjapoolsete nomaadide vastu rajasid põhjapoolsed riigid Qin, Zhao ja Yan müüri, mis pani aluse hilisemale Hiina müürile.
Sõdivate riikide ajastul avastasid hiinlased magneti kasutamist ilmakaare näitamiseks (kompass). Nad valmistasid magnetist lusika ning paigaldasid selle siledale vaskplaadile. Lusika käepide näitas alati lõuna poole.
Sõdivate riikide ajastust pärinevad esimesed teated akupunktuuri kasutamisest.
Sõjapidamine oli tolle aja riikide püsimiseks hädavajalik. Nii tehti tol ajal sõjapidamises palju uuendusi. Talupoegade vabastamine ning sõjaväeteenistuse avamine ka talupoegadele suurendas jalaväelaste arvu. Jalaväest sai valdav väeliik. Yani riik võetis esimesena kasutusele ratsaväe, mille tehnika võeti üle nomaadidelt. Kiiresti asendusid sõjavankrid kiiresti liikuvate ratsanikega. Sõdivate riikide ajastul võeti peale selle Hiinas kasutusele amb. Täiustati ka piiramis- ja kaitsetehnikat, nii et linnade piiramine võis kesta aastaid.
Kultuur
Sõdivate riikide ajastul oli ka hiina filosoofia õitseng. Õhkkonnas, kus vürstid konkureerisid võimu, tehnoloogiate ja ideede pärast, rändasid paljud mõtlejad koos oma järgijate ja kaaskondadega riigist riiki, lootes leida valitsejat, kellele nende ideed meeldivad. Paljud neist filosoofidest olid ka andekad kirjanikud ning nendest on järel arvukaid teoseid, mida tänini kasutatakse hiina koolides arhailise hiina keele õppematerjalina.
Õiepung
pisi|[[Õunapuu õienuppudega oks]] Õiepung on taimeorgan, kus paiknevad õiealgmed. Õiepungad on tihti kasvupungadest suuremad ja võivad olla nii kasvukuhikuga kui ilma.
Zhanguo
Kultuur
Eriti silmapaistev on Chu riigi luuletaja Qu Yuan, kelle looming on tolles ajas ainulaadne. Tollal olid käibel suhtelised lühikesed luuletused, värsipikkusega neli kirjamärki. Qu Yuan kirjutas aga väga pikki ja suhteliselt vabas vormis luuletusi, mis on täis tundeid. Talle omistatakse umbes 20 luuletust, millest silmapaistvamad on "Lahkumisvalu" (離騷, Li Sao, Lí Sāo) ja "Küsimused Taevale" (天問, Tian Wen, Tiān Wèn). "Lahkumisvalus" väljendas ta valu lahkumise puhul armastatud kuningast. "Küsimused Taevale" väljendavad tagakiusatud luuletaja meeleheidet küsimustena Taevale. Tunderikkad värsid on tolle aja kohta ainulaadsed.
Sõdivate riikide ajastust pärinevad ka hiina maalikunsti vanimad leiud.
David Schnackenburg
David Wilhelm Schnackenburg (meistrimärk DS) oli kullassepp Kuressaares alates 1839, Tallinna kaasmeister.
Andranovondronina vald
Andranovondronina vald on vald Madagaskaril Diana piirkonnas Antsiranana II ringkonnas.
2001. aasta Madagaskari rahvaloenduse järgi oli elanikke 2372.
Vallas on põhiliselt maarahvastik. 2001. aasta rahvaloenduse andmetel tegeleb 75% rahvastikust loomakasvatusega, 14% taimekasvatusega. Tähtsamad põllukultuurid on mais, maniokk ja riis. 10,5% rahvastikust tegeleb kalapüügiga, 0,5% töötab teeninduses. Saadaval on algharidus.
Johann Baumann
Johann Friedrich Baumann (meistrimärk IB) oli kullassepp Lihulas 1844–1890, Tallinna kaasmeister.
Carl Ernst Kropp
Carl Ernst Kropp (meistrimärk CEK) oli kullassepp Kuressaares 1775–1794.
Bla
Bla on linn Malis Ségou piirkonnas. Asub 85 kilomeetrit Ségoust lõunas Mali peamise maantee ääres.