cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venemaa Ajaloo Selts
Seltsi varasem ajalugu
Aastatel 1866–1878 oli seltsi esimees luuletaja, kirjanduskriitik, ajaloolane vürst Pjotr Vjazemski, 1879–1909 senaator, tööstur, metseen, riigisekretär Aleksandr Polovtsov, 1909–1917 kindral ja ajaloolane suurvürst Aleksandr Mihhailovitš. Seltsi kuulusid oma aja suurimad vene ajaloolased nagu Sergei Solovjov, Vassili Klutševski jt.
Poolesaja-aastase tegevuse käigus andis selts välja 148 köidet "Vene Ajaloo Seltsi kogumikku" (Сборник Русского Исторического Общества). Alates 1896. aastast ilmus 25 köidet "Vene biograafilist leksikoni" (Русский биографический словарь).
Pärast bolševike võimuhaaramist novembris (vkj oktoobris) 1917 seltsi tegevus hääbus, siiski anti veel kodusõja ajal raamatuid välja. 1920. aasta juulis otsustasid 8 Petrogradi alles jäänud liiget seltsi tegevuse likvideerida ja ülesanded üle anda Teaduste Akadeemiale.
1925. aastal otsustas rühm vene pagulasi seltsi tegevust jätkata Tšehhoslovakkias. Prahas tegutsenud ühenduse etteotsa valiti endine Tartu ülikooli õppejõud, vene ajaloolane Jevgeni Šmurlo. Aastatel 1927–1940 anti välja viis köidet "Vene Ajaloo Selts Prahas toimetisi" (Записки Русского Исторического Общества в Праге). 1939. aastal keelustasid Saksa okupatsioonivõimud seltsi tegevuse.
Tegevus tänapäeva Venemaal
RIO esimeseks suureks ülesandeks sai ühtse Venemaa ajaloo õpiku koostamine kõikide Venemaa koolide jaoks. Sellise õpiku idee käis välja Venemaa president Vladimir Putin 19. veebruaril 2013 presidendi rahvusvaheliste suhete nõukogu istungil. Õpiku väljatöötamine jäi RIO ülesandeks. Märtsis 2013 teatas Putin: "Tuleks teha kanoniseeritud versioon meie ajaloost. Kui me tõesti hakkame idas õppima ühte ajalugu, Uuralites teist ja Euroopa-osas kolmandat, siis see võib lõhkuda ja kindlasti ka lõhub meie mitmerahvuselise rahva ühtse humanitaarruumi." 5. aprillil 2013 nimetas Putin ametisse uute õpikute koordineerimisgrupi liikmed, seda asus juhtima RIO esimees Sergei Narõškin. 10. juunil 2013 määratles RIO presiidium 31 Venemaa ajaloo vaieldavat episoodi, mis tuleks kutseliste ajaloolaste poolt selgeks vaielda. 30. oktoobril 2013 esitles RIO oma kodulehel oma uut Venemaa ajalookontseptsiooni, kus "mongoli-tatari ike" oli asendunud "hordide ikkega" ning Veebruari- ja Oktoobrirevolutsioon tõmmati kokku ühise nimetaja alla "Suur Vene revolutsioon". 27. augustil 2014 teatas Venemaa haridus- ja teadusminister Dmitri Livanov, et ministeerium loobub ühtse õpiku ideest, selle asemel aga tuleks väljatöötada ühtne "ajaloolis-kultuuriline standard", mille alusel uued õpikud kirjutada.
Ühingu kodulehe väitel kuulub ühingusse üle 300 kutselise ajaloolase. Ühingul on üle Venemaa 40 regionaalset osakonda ja 3 osakonda välismaal: Prantsusmaal, Iisraelis ja Armeenias.
Kolmanda maailma võlakriis
Kolmanda maailma võlakriis (inglise Third World debt crisis) on madala või keskmise sissetulekuga riikide (paljud kolmanda maailma riigid) finantsprobleem (võlakriis), mis takistab nende arengut ja põhjustab vaesust ja keskkonnaseisundi halvenemist.
Võlakriisis siplevad kolmanda maailma riigid peavad eriti tootma just ekspordiks, et võlgasid vähendada, kuid samal ajal ei suuda nad rahuldada omaenda rahvastiku põhivajadusi. 1970. aastatel püüti Aafrika ja Lõuna-Ameerika majandusarengut edendada laenude abil arenenud maadest, kuid tagasimaksmine muutus raskeks 1980. aastate ülemaailmsest majanduskriisist alates. Võlgade intress on muutnud tagasimakstavad summad algsete laenatud summadega võrreldes mitmekordseks.
Aastal 2005 leppisid G8 riigid küll kokku 40 maailma vaeseima riigi võlgade kustutamises, kuid tegelikult on paljude nende riikide võlgade kustutamine takerdunud eeskätt poliitiliste ja majanduslike põhjuste taha. Lisaks on võlgade kustutamise nõuet ka kritiseeritud, väites, et see ei arvesta kolmanda maailma valitsuste süüd tekkinud olukorras. Lahenduseks peavad kriitikud rangemaid nõudeid riikide fiskaalpoliitikale.
Ooidonki linnus
Ooidonki linnus (hollandi Kasteel van Ooidonk) on keskaegne linnus Belgias Ida-Flandria provintsis Deinze vallas.
Stockholmi vanalinn
pisi|Stockholmi vanalinn pisi|Gamla stan kujutatuna [[Heinrich Neuhaus (kunstnik)|Heinrich Neuhausi litograafial 1870. aastatest]] Stockholmi vanalinn, kuni 1980. aastani ametlikult Staden mellan broarna ("Linn sildade vahel"), on Rootsi kuningriigi pealinna vanalinn ehk rootsi keeles Gamla stan. See asub peamiselt Stadsholmeni saarel. Ametlikult ümbritsevad vanalinna samuti laiud Riddarholmen, Helgeandsholmen ja Strömsborg, kuigi eraldi neid tihti ei mainita.
Ooidonki linnus
Esialgne linnus ehitati praeguse asukohale 1230. aastal, Genti linna kaitseks ja Leie jõe kindlustamiseks. Linnus põles kahel korral, 1491. ja 1579. aastal. Pärast 1579. aasta tulekahju ehitati linnus osaliselt ümber lossiks, milline kuju on säilinud praeguseni.
Stockholmi vanalinn
Stockholmi saarestikus asuvast vanalinnast itta jääb Läänemere fjärd Saltsjön, läände Mälareni järve fjärdid, millest esimene on Riddarfjärden.
Ilmar Merivälja
Ilmar Kristian Merivälja (kuni 1936 Martson; 25. aprill 1915 Koonga vald, Mihkli kihelkond, Pärnumaa – 16. detsember 1939 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).
Türkmeenid
Türkmeenid on Kesk-Aasias elav turgi rahvas. Nad elavad peamiselt Türkmenistanis, Afganistanis, Iraani kirdeosas ja Iraagis.
Türkmeenide koguarvu hinnatakse 8 miljonile, neist 5,5 miljonit elab Türkmenistanis.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 türkmeeni.
Araku
Araku oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Sammaste küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Sammaste külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Kikati järv
Kikati järv on järv Valga maakonnas Valga vallas Valtina külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 517 m.
Infraselts
Infraselts (ladina infraordo) on bioloogilises taksonoomias vahel kasutusel olev seltsi- (ordo) sisene takson.
Lootus I
„Lootus I“ on austria kunstniku Gustav Klimti (1862–1918) teos.
Andrea Nahles
pisi|Andrea Nahles 2017. aastal Andrea Maria Nahles (sündinud 20. juunil 1970 Mendigis) on Saksamaa poliitik, ta kuulub Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse.
Ta kuulub aastast 1988 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse.
Ta oli 17. detsembrist 2013 kuni 27. septembrini 2017 Saksamaa tööminister.
Ta oli 22. aprillist 2018 kuni 3. juunini 2019 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juht.
Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia
Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Kirjanduse sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2012. aastast.
Andrea Nahles
Isiklikku
Ta oli aastatel 2010–2016 abielus kunstiajaloolase Marcus Fringsiga, neil sündis aastal 2011 tütar; aastal 2016 abielu lahutati. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia
Preemiate suuruse kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk.
Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ja raskuseks on tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.
Laanemaa
Laanemaa on eesti perekonnanimi.
Vera (eesnimi)
Vera (vene keeles Вера) on naisenimi.
Laanemaa
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laanemaa 195 inimesel: 106 mehel ja 89 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laanemaa meeste puhul 763. kohal ja naiste puhul 1098. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laanemaa vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,96. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,24 inimest.
Vera (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 145. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Vera 1265 naisel.
Laanemaa
Statistika
Nimede eestistamisel võeti Laanemaa uueks perekonnanimeks 66 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Barst, Brigadir, Didvi, Hämmalov, Holm, Iismann, Laagriküll, Laanberg, Laanemann (loobus 3 isikut), Laarmann (2), Laason, Laatsarus, Labber, Laesson, Laga, Lagedov (2), Lahnmann, Lambakahar, Lamemann, Lamman, Lammas, Lammer, Landiisen, Landis, Landman (4), Landmann (9), Landsmann, Lanemann (3), Lanspärk, Laurbeg (2), Lausen, Laussen, Leesment, Leitsmann, Linter, Luke, Mihkelson (3), Paumann, Poosman, Rotmeister (2), Sullan, Treiperk ja Utter.
Tamala Jones
pisi|Tamala Jones, 2012 Tamala R. Jones (sündinud 12. novembril 1974 Pasadenas) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
City Plaza
pisi City Plaza on kõrghoone Tallinnas aadressil Tartu maantee 2. Hoones on bürooruumid.
Hoone üldpind on 13 450 m². Maja projekteeris OÜ Alver Trummal Arhitektid arhitekt Tiit Trummal. City Plaza valmis 2004. aasta mais.
Dade'i maakond (Missouri)
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Greenfield.
Maakonna pindala on 1311 km², milles 41 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7883. Aastal 2000 oli elanike arv 7923.
Ajalugu
Dade'i maakond moodustati 29. jaanuaril 1841. aastal Greene'i maakonna osast.
Liikuvuskorraldus
Liikuvuskorraldus (inglise mobility management) on säästva transpordi edendamine ja autokasutuse nõudluse ohjamine inimeste hoiakute ja harjumuste muutmise ning transpordi-, keskkonna- ja linnakorralduse integreerimise kaudu.
Tulemuste kolmikmõõde
Tulemuste kolmikmõõde ehk kolmiktulem (inglise triple bottom line) on põhimõte, mille kohaselt ettevõtte või muu organisatsiooni terviklikku tulemuslikkust tuleb mõõta peale majandusnäitajate ka keskkonna- ja sotsiaalsete kriteeriumide alusel.
Jätkusuutlik areng eeldab majandusliku heaolu, keskkonnakvaliteedi ja sotsiaalse õigluse tagamist, seetõttu tuleks ettevõtjal rahalise kasumi kõrval arvestada ka oma tegevuse keskkonna- ja sotsiaalseid aspekte.
Inglise keeles võetakse mõiste sageli kokku lööva fraasiga "Triple P" ehk people, planet ja profit. Eesti keelde tõlgituna tähendaks see: "kolm P-d" (inimesed, looduskeskkond ja kasum).
Hundimaa
Hundimaa oli küla Viljandimaal, ajalooliselt Uue-Kariste mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tilla küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Halliste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tilla külaga.
Külast on teateid alates 1922 (Undimäe).
Heimar
Heimar on mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 678. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heimar 89 mehel.
Live After Death
"Live After Death" on ansambli Iron Maiden kontsertalbum ja kontsertvideo. Albumi avaldas 1985. aastal plaadifirma EMI Euroopas ja firma Capitol Records Põhja-Ameerikas. 2002. aastal anti albumist välja uusväljalase.
Albumi laulud on salvestatud Californias Long Beach Arenal ja Londonis Hammersmith Odeonis bändi albumi "Powerslave" reklaamimiseks korraldatud World Slavery Touri raames. Albumit peetakse üheks paremaks heavy metal ' i kontsertalbumiks.
World Slavery Tour kestis 9. augustist 1984 5. juulini 1985. Selle 322 päeva jooksul esines bänd 24 riigis ning andis 187 kontserti. Bänd läbis selle kontserditurnee raames enam kui 100 000 miili. Video salvestamiseks palgati režissööriks Jim Yukich.
Intro
Albumi introks on katkend Winston Churchilli kõnest "We shall fight on the beaches", mille ta pidas Briti Parlamendi alamkojas 4. juunil 1940. Churchill salvestas selle kõne uuesti, originaalkõnet alamkojas ei salvestatud.
Albumi lood
Kõikide laulude autor on Steve Harris, kui pole teisiti märgitud.
4. külg
Kogupikkus 98:09
1995. aasta uusväljalaske boonus-CD
1995. aastal anti limiteeritud väljaandena uuesti välja kõik Iron Maideni albumid koos boonus-CD-dega.
Jaanessa
Jaanessa oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Riuma küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Riuma külaga.
Jaanessa on küla staatuses alates 1970.
Viktorija (eesnimi)
Viktorija (vene keeles Виктория) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 310. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Viktorija 489 naisel.
Krjukovi kanal
pisi|Krjukovi kanal [[Nikolai mereväekiriku kõrval, vasakul kauguses Püha Issidori kirik]] pisi|Kanalit ületavad sillad Krjukovi kanal (vene keeles Крюков канал) on Peterburi siselinnas asuv kanal, mis algab tänapäeval Admiraliteedi kanalist ja lõppeb Fontankas. See on umbes 1,5 km pikk, 20 m lai ja 2 m sügav.
Ajalugu
Algselt kaevati Neeva jõest kanal Moika jõeni aastatel 1719–1720. Hiljem rajati lõik Moikast Fontankani. Aastatel 1801–1807 kanali kaldad tugevdati ja kaeti graniidiga.
Karuspõrnikas
Karuspõrnikas (Trichius fasciatus) on põrniklaste (varem kuldpõrniklaste) sugukonda kuuluv mardikaline, mis on levinud peaaegu kogu Euroopas (ka Eestis) ning Aasias.
Kirjeldus
Karuspõrnikas on 13–15 mm pikkune ja meenutab välimuselt veidi kimalast, kuna tema keha on kaetud heledate karvadega ja kattetiivad on helekollased kuni oranžid mustade vöötidega. Pea ja rindmik on must ning kaetud oranžide karvadega. Temaga on väga sarnased kaks sama perekonna liiki Trichius zonatus ja Trichius sexualis, mida Eestis eElurikkuse portaali andmetel ei esine.
Karuspõrnika elupaigaks on põhiliselt heitlehine mets. Täiskasvanud isendeid võib kohata kevadel ja suvel metsaserval või aasal lilleõite peal. Peamiselt toitub ta sarikaliste, roosõieliste ja ohakate õietolmust. Vastsed toituvad põhiliselt lagunenud puidust (pöök, kask, lepp) ja muust taimsest orgaanikast ning nende areng kestab kaks aastat.
Priit Pihlap
pisi|Priit Pihlap 1978. aastal Foto: Jaan Künnap Priit Pihlap (sündinud 14. mail 1958) on eesti helilooja, laulja, trummar ja kitarrist.
Ta on mänginud ansamblites Fix, Apelsin, Armaada, Nemo.
Christian Gottfried Helwig
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. oktoobril 1728) Jena ülikoolis. 23. veebruaril sai ta seal magistriks.
Isiklikku
Tema isa Johannes Andreas Helwig oli Narva Jaani koguduse õpetaja, hiljem Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent, onu Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, vanaisa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop. Tema väimees Gustav Friedrich Cappel oli Tori ja Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Prantsusmaa 2018. aasta taliolümpiamängudel
Prantsusmaa osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 107 sportlasega, kes võistlesid 11 spordialal.
Olümpiavõitjaks tulid Perrine Laffont vigursuusatamises, Pierre Vaultier lumelauasõidus, kahel korral Martin Fourcade laskesuusatamises ning laskesuusatamise segateatevõistkond koosseisus Marie Dorin-Habert, Anais Bescond, Simon Desthieux, Martin Fourcade.
Haimre mõis
Haimre mõis (saksa keeles Heimar) on endine mõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõisa keskus paiknes Haimre külas, mis tänapäevase haldusjaotuse järgi kuulub Rapla maakonna Märjamaa valda.
Haimre mõisas veetis oma noorusaja bioloog Jakob von Uexküll. Mõisas töötas aednikuna esimese Eesti seenekogu koostaja Heinrich August Dietrich.
Haimre mõisa Sulu karjamõisa Sulu külas alustas tööd 1764. aastal Sulu paberivabrik, mis valmistas aastas keskmiselt 300 riisi halli ja 50 puuda kotipaberit. Paberimeister Olof Hägerstedti surma järel 1785. aastal lõppes Sulu paberiveski tegevus.
Ain Tammesson
Ain Tammesson (sündinud 9. juulil 1956) on eesti muusik.
Ta õppis Tallinna Muusikakeskkoolis ja Tallinna 21. Koolis.
Ta oli ansambel Nemo liige, laulis ja mängis klahvpille.
Linnaline liikuvus
Linnaline liikuvus (inglise urban mobility) on kontseptsioon, mis hõlmab jätkusuutliku linnaliikluse keskkonna planeerimist, linnaliikluse infrastruktuuri arengut, logistikat ning linnaliikluse keskkonnamõju hindamist, sotsiaalse ja majandusliku mõju arvestamist jms.
Ivrea mark
Ivrea mark oli suur piirikrahvkond keskaegse Itaalia kuningriigi loodeosas 9. sajandi lõpust 11. sajandi alguseni. Selle pealinn oli Ivrea tänapäeva Piemontes ja seda valitses Burgundia markkrahvide perekond Anskariidid. Mark oli esmane piir Itaalia ja Prantsusmaa vahel ning oli kaitseks selle riigi sekkumise vastu.
Ajalugu
Guido asutas aastal 888 Ivrea margi oma läänimehele Anscariole. Anscario ja tema sugulased olid olnud Guido toetajad tema nurjunud Prantsuse trooni taotlemisel. Esialgne Eporedia mark koosnes Piemontest ja enamusest Liguuria rannikust koos Acqui, Alba, Asti, Bredolo, Auriate, Torino, Ivrea, Vercelli, Pombia, Stazzona, Bulgaria, Lomello, Savona, ja Ventimiglia krahvkondadega.
Tux (Tirool)
thumb|Tux
Tux on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 1281 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 111,1 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1937 inimest.
Geograafia
Tuxi vald katab kõrgema ja suurema osa Tuxertalist, Zillertali kõrvalorust, mis hargneb Mayrhofeni juures. Valla territoorium ulatub Olpereri (3476 m) jäätunud tipuni ja 2338 m kõrge Tuxer Jochi sadulani, mis jääb Zillertali ja Wipptali vahele, ja mida kasutati rohkesti isegi eelajaloolisel ajal. Teised tähtsad tipud vallas on 3288 m kõrge Gefrorene-Wand-Spitzen ja 3231 m kõrge Hoher Riffler. Kõrgeimad majapidamised asuvad 1630 m kõrgusel.
25. jaanuaril 2005 nimetas liidumaa valitsus Lanersbachi ümber Tuxiks, kuna, kuigi valda tervikuna kutsuti Tuxiks, ei olnud tegelikult selle nimega küla.
Vorderlanersbach (1300 m) on esimene Finkenbergi maanteel asuv küla. Mäeküljel asuvad asundused Schöneben ja Gemais. Põllumajanduslik asula Gemais 1450 m kõrgusel on võetud kaitse alla, kuna sellel on ajalooline selgus ja arhitektuurilise stiili ühtsus, mis pärineb 17. sajandist. See arenes välja endisest Schwaighofist – Alpide piirkonnale tüüpilisest loomakasvatuse tüübist. Geiseljochi asundus 2292 m kõrgusel asub Inntali teel, mis oli kunagi elav kaubatee Hall in Tiroli ja Innsbrucki turgudele. Vorderlanersbachist on ühetrossiline gondeltõstuk Rastkogeli suusapiirkonda, mis omakorda on seotud naabruses Penkeni ja Eggalmi suusapiirkondadega.
Lanersbach (1300 m) asub umbes 2 km Vorderlanersbachist edasi ning moodustab Tuxertali kultuurilise ja ärikeskuse. Lanersbach on nii Tuxi valla kui ka kirikukihelkonna keskus, mis on olemas 1891. aastast saati. Lanersbachi kihelkonnakirik ehitati 1686. aastal vanema gooti stiilis kiriku asemele ja ehitati 1750. aastal barokkstiilis ümber. Külast lõunas Höllensteini hütis (umbes 1800 m) on loodud väike talumuuseum. Köisteetõstuk viib Eggalmi suusa- ja matkapiirkonda.
Juns (1400 m) on pikalt väljavenitatud küla umbes 2 km Lanersbachist edasi. Seal on mitu väikest hotelli ja eramut. Väärt on näha näidisveskit, mida kasutati odravilja jahvatamiseks, mida alles paarkümmend aastat tagasi seal kasvatati. Kaks kelgurada laskuvad Höhlensteini hütist ja Grieralmi alpikarjamaalt, mõlemad umbes 5 km pikad, lõppedes Junsis. Rajad on valgustatud ja neid saab õhtuti kasutada.
Madseit (1450 m) asub Junsi külast edasi ja on väike asula mitme hotelli, pansionaadi ja eramuga. Org aheneb pärast väikest asundust, Madseitbachi ja Tuxerbachi ühinemiskohas.
Hintertux (1500 m) asub orus kõige kaugemal Hintertuxi liustiku jalamil (üks kõige populaarsemaid suviseid suusapiirkondi Austrias) ning seda ümbritsevad mäed ja liustikud. Seal on hotellid, külalistemajad ja hajali talumajapidamised. Kirik (Kirche Maria Himmelfahrt) valmis aastal 1952 eelmise kiriku asukohas, mis 1941. aastal õhku lasti.
Hintertuxis on Euroopa kõrgeimad kuumaveeallikad, koos oma mitmesuguste mineraalveeallikatega. Spannagelhausi lähedal asub Spannageli koobas, mis on üle 10 km pikk ja suurim looduslik koobas Kesk-Ida-Alpides. Koobas on kaitsealune ja seda saab külastada vaid giidiga ekskursiooni osana.
Tuxer Ferneri liustikul on aastaringne suusapiirkond suure arvu tõstukitega. Koht on baasiks paljudele matkadele ja Kõrg-Alpi tuuridele. Hintertuxi liustiku suusapiirkond (Skigebiet Hintertuxer Gletscher) kuulub Zillertal 3000 suusapiirkonda ja on suusatajatele populaarne nii suvel kui ka talvel.
Hintertuxis elab 178 inimest (2006). 1926. aastani kuulus see Schmirn am Brenneri valda.
Naabervallad
Finkenberg, Hippach, Kolsassberg, Navis, Schmirn, Schwendau, Wattenberg, Weerberg
Ajalugu
Lamburid ja kaevurid asustasid samuti orgu, rännates Schmirni orust üle Tuxer Jochi ja harides seda metsadest puhastamisega. 889. aastal läks Tuxertal koos teiste Zillertali osadega Salzburgi peapiiskopkonnale. 1280. aastal on ürikutes esmamainitud nime Tux (Tukkes). Algse viitega puhtale veele võeti mõiste kasutusele oru nimena. See tuleneb arvatavasti indo-germaani tüvest teg, mis tähendab "jooksmist", "voolamist" või "ärasulamist". Esimesed talumajapidamised olid Schwaighof-tüüpi ja pidid maksma mitterahalisi makse, näiteks kariloomadega.
Põllumajandus
Tuxertali rohumaid ja karjamaid haritakse ka tänapäeval, ehkki enamik põllumajandusettevõtteid pakuvad ainult teiseseid sissetulekuallikaid.
Turism
Turism on täna kõige olulisem majandusharu orus; loodud on arvukalt hotelle, restorane ja majutusettevõtteid. Suusaturismitööstusele on avatud kolm suusapiirkonda: esimene oli Eggalmi piirkond 1961. aastal; see ühendati 1968. aastal Hintertuxi liustikuga ja 1984. aastast Rastkogeliga, mis on 2001. aastast ühendatud Penkeni suusapiirkonnaga süstiktõstuki kaudu. 2000. aastatel kasvas tohutult tõstukitaristu võimekus. Hintertuxi liustikku on algusest peale opereeritud kui aastaringset suusapiirkonda. Piirkonna jaoks on sama oluline ka Tuxi suusapiirkondade ühinemine teistega Finkenbergi ja Mayrhofeni (Penkeni) suunal. Mayrhofeni järel on Tux teisel kohal ööbimiste poolest Zillertalis.
Magnesiiditehas
Aastatel 1927–1976 oli Tuxi magnesiidikaevandus, umbes 500 m Vorderlanersbachist kõrgemal, kõrgeim omataoliste hulgas Euroopas. Avatud ja maa-aluses kaevanduses kaevandasid kuni 400 töölist magnesiiti. Erilised köisteed töölistele ja materjalile ühendasid tehase Lanersbachiga ja laadimisjaamaga Zillertalis Mayrhofeni juures. Schrofenalmis, umbes 500 m tehasest eemal, oli väike asula koos majutuse, kooli, toidukaupluse, kino ja muude rajatistega tehasetöölistele ja nende peredele. Kui tehas 1976. aastal suleti, lammutati see täielikult ja piirkond taaselustati. Alles jäid Püha Barbara kabel, ehitatud aastal 1947 Hubert Prachensky plaanide järgi, freskod tegi Max Weiler, ja kaks endist töölistemaja (Schrofenhäuser).
Transport
Tuxi pääseb Mayrhofenist maanteed pidi. Mayrhofeni jaamast Zillertali raudteel kulgeb sinna bussiliin. Lähim Austria liiduraudtee jaam on Jenbach, mis on ka Zillertali raudtee lähtejaam. Tuxertalis on tasuta buss – Tuxer Sportbus –, mis sõidab päeva jooksul Vorderlanersbachi ja Hintertuxi vahet. Talvekuudel on ka täispiletiga Nightliner buss kella kaheni öösel.
Whittier
Whittier on linn USA-s California osariigi lõunaosas Los Angelese maakonnas.
Whittier kuulub Los Angelese, Vaikse ookeani ja Orange'i maakonna vahel asuvate "Gateway linnade" hulka. Whitteri naaberlinnad on Pico Rivera loodes, La Habra Heights idas, Orange'i maakonnas asuv La Habra lõunas ja Santa Fe Springs läänes.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 87 306. Aastal 2010 oli elanikke 85 331. 2010. aasta rahvaloenduse järgi moodustasid 65,7% elanikest ladinaameeriklased.
Asula esimeste elanike seas oli palju kveekereid, kes nimetasid selle asula luuletaja John Greenleaf Whittieri järgi, kes kuulus samuti sellesse usukogukonda.
Whitteri sai linnaõigused 25. veebruaril 1898.
Linnas tegutseb 1887. aastal kveekerite asutatud vabade kunstide kolledž Whittier College, mille vilistlaste hulka kuulub USA president Richard Nixon.
Whittieri sõpruslinn on Changshu Hiinas.
Nemesis
pisi|Nemesise kuju 2. sajandist Egiptusest Nemesis oli vanakreeka mütoloogias Atikast pärit kättemaksujumalanna, Okeanose tütar. Tema nimi tähendab "õigeaegne täidesaatmine" ja tema ülesandeks oli karistada neid jumalate soosikuid, kes oma õnnega uhkeldama hakkasid ja ülbeks muutusid. Ühe müüdiversiooni kohaselt oli Zeus Nemesisesse armunud ning jälitas jumalannat, kes pidevalt kuju muutis. Zeus sai Nemesise kätte, kui ta oli võtnud luige kuju. Sellest ühendusest sündis ilus Helena, kelle pärast puhkes Trooja sõda.
Lootus II
„Lootus II“ on austria kunstniku Gustav Klimti (1862–1918) teos.
Haapsalu linnavolinike loend 1934
Haapsalu linnavolinike loend 14. ja 15. jaanuaril 1934 Haapsalu linnavolinikeks valitutest :
Ojajärv
Ojajärv on järv Võru maakonnas Antsla vallas Mähkli külas ja Võru maakonnas Valga vallas Rebasemõisa külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 332 m.
Jaanushansu
Jaanushansu oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Abjaku küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Abjaku külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Ķemeri rahvuspark
Ķemeri rahvuspark (läti keeles Ķemeru nacionālais parks) on rahvuspark Lätis.
Friedrich Franz IV
Friedrich Franz IV, sündinud Friedrich Franz Michael (9. aprill 1882 Palermo, Sitsiilia – 17. november 1945 Flensburg) oli viimane Mecklenburg-Schwerini suurhertsog aastatel 1897−1918 ja Mecklenburg-Strelitzi regent aastal 1918.
Päritolu ja sünd
thumb|200px|left|Cecilie, Alexandrine ja Friedrich Franz koos nende ema [[suurhertsoginna Anastasiaga]] Friedrich Franz Michael sündis Mecklenburg-Schwerini suurhertsogi Friedrich Franz III (1851−1897) ja tema abikaasa, Venemaa suurvürstinna Anastasia Romanova (1860−1922) ainsa pojana. Ta nägi ilmavalgust Sitsiilias Palermos Villa Belmontes, kus tema vanemad isa kehva tervise tõttu viibisid. Isal oli nõrk süda, krooniline astma ja äge ekseem ning see sundis perekonda elama suure osa aastast soojemas kliimas. Lisaks sellele ei harjunud tema ema, kes oli üles kasvanud Venemaa keiserliku õukonna ja õigeusu kiriku hiilguses, kunagi Schwerini luterliku õukonna provintsliku kasinusega ja eelistas elada välismaal.
Ķemeri rahvuspark
Ķemeri rahvuspark asutati aastal 1997, kuid kaitse all oli piirkond osalt juba varem. Rahvuspargi territooriumil asusid Kaņierise järve linnukaitseala, Slocene jõe maastikukaitseala ja Lielais Ķemeri sookaitseala.
Friedrich Franz IV
Troonipärija
15. aprillil 1883 suri tema vanaisa Friedrich Franz II. Troonile tõusis tema isa ja vaid üheaastasest Friedrich Franzist sai nüüd troonipärija. Ta kasvas järgnevatel aastatel üles koos vanema õe Alexandrine ja noorema õe Ceciliega, kes jäid talle kogu eluks väga lähedaseks. Kolm õde-venda elasid kuningliku mõõdupuu järgi lihtsat elu ja neile anti palju vabadust. Nad kasvasid üles mitmekülgses keelekeskkonnas ning õppisid ise inglise, prantsuse, saksa ja vene keelt. Perekond elas Schwerinis ainult suvekuudel, eelistades järve keskel asuva Schwerini lossi asemel viibida Rostocki lähedal Gelbensande jahilossis. Noor troonipärija veetis suurema osa ajast jahti pidades, ema Anastasia ja õed ratsutasid või korraldasid väljasõite, külastasid kohalikke elanikke või olid rannas ja jalutasid metsas. Igal aastal novembrist maini elasid nad Cannes'is Villa Weldenis, kus nad purjetasid koos isaga ja ujusid Vahemeres. Tagasiteel Saksamaale peatusid nad Pariisis.
Ķemeri rahvuspark
Rahvuspark on loodud märgalade kaitseks. Suure osa rahvuspargi territooriumist moodustavad sood, tähtsad on ka laguunidest moodustunud rannikujärved. Rahvuspargis on mitmeid sulfaatse mineraalvee allikaid, kuna sealses pealiskorras sisaldub kipsi.
Ķemeri rahvuspargi pindala on 381,65 km², sellest 1954 hektarit moodustab meri.
Friedrich Franz IV
Mecklenburg-Schwerini suurhertsog
Pärast isa surma 10. aprillil 1897 sai temast Friedrich Franz IV nime all Mecklenburg-Schwerini suurhertsog. Kuna ta oli alaealine (just saanud 15-aastaseks), valitses suurhertsogkonda esialgu regendina tema onu Johann Albrecht. Ema Anastasia eelistas jääda Prantsusmaale, kui ta ise jätkas pikka ettevalmistust, et lõpuks troonile saada. Järgmisel aastal pidi ta lahkuma oma vanemast õest Alexandrinest, kes naitus Taani kroonprintsiga ja läks elama Taani.
Noor suurhertsog õppis nagu tema isagi Dresdenis Vitzthumi gümnaasiumis. Tol perioodil külastasid teda seal sageli ema ja noorem õde Cecilie. Pärast õpingute lõppu astus ta 1900. aasta sügisel Bonni ülikooli, et õppida õigusteadust. Tema järelevaatajaks määrati Adolf Langfeld (1854−1939), kellest sai hiljem suurhertsogkonna justiits- ja riigiminister (peaminister). Ülikoolis õppides liitus Friedrich Franz korporatsioon Borussia Bonniga.
9. aprillil 1901 jõudis Friedrich Franz täisikka, lõpetas regentluse ja sai asuda ka päriselt valitsema. Ta alustas kohe tööd põhiseaduse reformiga, kuid parlamendi vastuseisu tõttu see nurjus.
Troonist loobumine
Pärast Mecklenburg-Strelitzi suurhertsogi Adolf Friedrich VI enesetappu 1918. aastal sai Friedrich Franzist Strelitzi regent. Eeldatav pärija − hertsog Carl Michael − teenis sel ajal Venemaa keisririigi armees ja oli teatanud, et soovib oma pärimisõigusest loobuda. Friedrich Franz loobus suurhertsogi troonist 14. novembril 1918 pärast Saksa keisririigi kaotust esimeses maailmasõjas; regentlus lõppes samal ajal.
Pärast troonist loobumist
Pärast trooni kaotust ei lubatud tal enam Mecklenburgis elada ja ta pidi kolima sugulaste juurde Taani. Järgmisel aastal sai ta aga tagasi Gelbensande jahilossi, kus elas 1921. aastani. Seejärel oli kuni 1945. aastani tema peamiseks elukohaks vana Mecklenburg-Schwerini hertsogite residents Schloss Ludwigslust, ehkki suviti elas ta Heiligendammis Alexandrinen-Cottage´is, mis oli samuti suguvõsa omanduses. 1945. aastal põgenes ta koos perekonnaga pealetungiva Punaarmee eest Flensburgi. Seal sai tema eluasemeks Glücksburgi loss, kuid ta haigestus peagi. Sama aasta 9. novembril vahistas ta kuninglike õhujõudude 6. eskadroni julgeolekuosakond ja ta suri nädal aega hiljem. Tema järel sai suguvõsa peaks tema vanem poeg, Mecklenburgi hertsog Friedrich Franz.
Tšulõmid
Tšulõmid, ka tšulõmitatarlased, on Venemaal Siberis elav turgi rahvas, kes kõnelevad tšulõmi-tatari ja vene keelt. Nad on nimetuse saanud Obi lisajõe Tšulõmi järgi, mille ääres nad elutsevad. Nad on arvatud Venemaa väiksearvuliste põlisrahvaste hulka.
Nad elavad peamiselt Tomski oblasti Teguldeti rajoonis, eriti selle keskuses Teguldeti külas, lisaks Krasnojarski krai Tjuhteti rajoonis.
Aastatel 1971–1984 sõlmitud tšulõmmide abieludest oli 55% puhul abikaasaks teise rahvuse esindaja. 2002. aasta Venemaa rahvaloenduse järgi elas riigis 656 tšulõmmi (54 neist elas linnades), kellest 77 kõneles tšulõmi-tatari keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli tšulõmmide arv vähenenud 355-le, kusjuures keeleoskajaid oli nende hulgas 44.
Riia-Bolderāja raudtee
pisi|Kuigi raudtee nimeks oli Riia-Bolderāja raudtee, viis see siiski Bolderājast edasi [[Daugavgrīva kindluse juurde]] Riia–Bolderāja raudtee on endine raudtee Riia linna ja Daugavgrīva kindluse  vahel. Sellest on välja kasvanud tänapäevane Riia–Bolderāja raudteeliin. Raudtee pikkus oli 17,5 versta (18,7 km).
Peatused Riia–Bolderāja raudteel
pisi|Algne raudteesild üle Daugava
Ajalugu
Raudteed hakati kavandama aastal 1869 sama ettevõtte raames, mis oli rajanud Riia–Daugavpilsi raudtee ja mis seda ka haldas. Põhjuseks oli see, et suuremad laevad ei pääsenud toona Riia sadamasse ja jäid peatuma Bolderājasse, kus siis kaubad väiksemate laevadega Riiga transporditi. Raudtee valmis aastail 1872–1873.
Selle raudtee omanikud olid samad kui Riia–Jelgava raudteel ja Riia-Daugavpilsi raudteelgi ja aastal 1878 need firmad ühendati. Sisuliselt toimis ta siiski uue ettevõtte allharuna edasi. Venemaa Keisririik asus aastal 1890 laiarööpmelisi raudteid riigistama  ja aastal 1895 liideti ka see raudtee ühele riiklikest raudteevalitsustest alluva Riia-Orjoli raudteega. Tänapäeval on Riia–Bolderāja raudteeliin Läti Raudtee alluvuses.
Aastal 1872 avati liikluseks üle Daugava viiv sild. Tegemist oli esimese üle Daugava viiva sillaga Riias. Algselt oli 737 meetri pikkune sild tasu eest avatud ka tavaliiklusele – silla ületamine maksis viis kopikat, sõidukiga maksis see 10 kopikat ja kaupa vedava sõidukiga 20 kopikat. Samuti hakkasid seda silda kasutama Riia-Jelgava raudtee reisirongid, millele Torņakalnsi raudteejaama ehk raudteejaama Rīga III asemele kujunes nüüd lõppjaamaks Riia keskraudteejaam. Kui aastal 1914 vana silla asemele uus ehitati, omandas vana silla raudsõrestikud Riia linn, kasutades seda uue silla ehitamiseks, mis oli mõeldud auto- ja trammiliiklusele. 49 meetri pikkune osa sillaraamistikust oli kõrvalepööratav, mis võimaldas vajaduse korral jõge liikluseks avada ka kõrgematele laevadele. Samasugune kõrvalepööratav lõik oli ka aastal 1973 valminud sillal üle Buļļupe.
4. Jõe tänav
4. Jõe tänav on tänav Pärnus Eeslinna linnaosas Pärnu jõe ääres.
Tänav algab Väike-Jõe tänavalt ja ning lõppeb Suur-Jõe tänavaga ristudes.
Hukvaldy kindlus
Hukvaldy kindlus (saksa keeles Hochwald) on 13. sajandil ehitatud, nüüdseks varemeis kindlus, mis asub Palkovické hůrky küngastikus Beskiidide eelmäestikus. Kindlus jääb Hukvaldyst kagusse, ja on ehitatud künkale, mis kõrgub Ondřejnice oru kohal, Frýdek-Místeki ringkonnas Määrimaa Sileesias. Hukvaldy kindlus kuulub Määrimaa suurimate lossivaremete hulka.
Ajaloost
Hukeswaghi ehitasid 13. sajandi teisel poolel, aastail 1257–1285 Hückeswageni krahvid, kellele kuulus ka lähedal asuv Starý Jičíni kindlus. Esimene mainimine kirjalikes allikates on aastast 1285. Algselt oli kindluse eesmärk kaitsta kaubateed Olomoucist Krakovisse. Alates 14. sajandi keskpaigast ehitasid Olomouci piiskopid kindluse tugevaks kindlustatud lossiks, mis pidi vastu pidama aina uuematele ja tõhusamatele relvadele ja sõjatehnikale. Omanikud pidid kindlust korduvalt rahaliste raskuste pärast pantima ja välja ostma, kuid nad said lossi iga kord enda valdusse tagasi.
15. sajandi lõpus tegid vahepealsed omanikud Boskoviced kindluses suuremahulisi parandustöid. 16. sajandi alguses läks aga hoonetekompleks Olomouci piiskopkonna kätte tagasi ja jäi sinna valduse riigistamiseni 1948. aastal.
Hukvaldy kindlust pole kunagi vallutatud. Kolmekümneaastases sõjas pidas kindlus vastu Taani – 1626. aastal piirasid Taani väed Hukvaldyt üheksa kuud – ja Rootsi vägede blokaadile. Kindluse kõige nõrgem koht oli veevarustus: alles 1581. aastal õnnestus kindluseõuele kaev kaevata, 150 meetrit sügav, mis varustati inimjõul kergesti käsitsetava tõsterattaga, kuid kaevu veehulga hoidmine äraelamiseks vajalikul tasemel oli Hukvaldys krooniline probleem. Aastal 1738. aastal oli kindluses tulekahju, milles hävis kindluse veetõste- ja pumpamisseade, see põleng märkis ühtlasi kindluse allakäigu algust. 1762. aastal süttisid välgulöögist puithooned, mis põlesid kõik maani maha; tules hävis Hukvaldy arhiiv. Pärast seda põlengut jäeti kindlus maha ja see lagunes hüljatuna 20. sajandini.
Kõige paremini säilinud osa kindlusest on pühale Andreasele pühitsetud lossikabel, mis restaureeriti 19. sajandil. Suurepärase akustika tõttu korraldatakse seal kontserte ja seal on läbi viidud laulatusi. Ka ülejäänud kindlust on korduvalt konserveeritud ja restaureeritud ning parandustööd kestavad tänapäevani.
Ümbritsev maastik
Lossi juurde kuulub rikkaliku floora ja faunaga maastikuala, kus võib kohata kabehirvi ja muflone. Neil niitudel armastas jalutada Hukvaldys sündinud helilooja Leoš Janáček (1854–1928). Vabaõhulaval Hukvaldy lossi juures toimub alates 1994. aastast rahvusvaheline muusikafestival Janáčkovy Hukvaldy, samuti korraldatakse linnuses iga-aastaseid üritusi turistidele ja kohalikele, nagu rüütliturniire või ekskursioone.
Toomas Rull
Toomas Rull (sündinud 11. jaanuaril 1965) on eesti muusik, kes on tuntud peamiselt löökpillimängijana.
Kodanikuühiskonna Sihtkapital
Kodanikuühiskonna Sihtkapital (lühend KÜSK) on sihtasutus, mis püüab kaasa aidata Eesti avalikes huvides tegutsevate mittetulundusühingute ja sihtasutuste suutlikkuse suurendamisele kodanikuühiskonna arendamisel ning kodanikuaktiivsust soodustava keskkonna kujundamisel.
KÜSK-i asutas Vabariigi Valitsus, sihtasutus kanti registrisse 2008. aasta veebruaris.
Veronika Vítková
Veronika Vitkova (sündinud 9. detsembril 1988 Vrchlabís) on Tšehhi laskesuusataja.
Välislingid
Veronika Vitkova - IBU lehel
Zinaida
Zinaida (vene keeles Зинаида) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 101. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Zinaida 1769 naisel.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Zinaida 1684 naisel (105. naisenimi). Zinaida oli keskmiselt 75 aasta vanune (mediaanvanus oli 77). Kõige populaarsem oli eesnimi Zinaida vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 83,63.
Järjestikplaanur
Järjestikplaanur (inglise keeles Round Robin) on üks lihtsamaid ressursijaotuse algoritme. Protsessid saavad järgemööda võrdselt aega ja kõik protsessid on võrdse prioriteediga. Järjestikplaanur on tööpõhimõttelt lihtne ja seda on ka kerge kasutusele võtta.
Ajalugu
Ingliskeelne nimi "Round Robin" tuleb prantsuskeelsest sõnast ruban, mis tähendab otseselt paela või linti, kuid pärineb 17. sajandist, mil talupojad, esitades kuningale millegi kohta kaebuse, hukati selle järgi, kelle nimed olid kaebekirjal esimeste seas. Tavaliselt olid need kaks-kolm esimesena allakirjutanut. Sellise ebaõigluse lõpetamiseks kirjutasid talupojad oma nimed kaebekirja lõppu nii, et need moodustasid ringi – sellega näidati, et kõik vastutavad kaebekirja eest võrdselt.
Björk – õpi Põhjamaades!
"Björk – õpi Põhjamaades!" on Põhjamaade Ministrite Nõukogu ja Põhjamaade saatkondade hallatav programm, mille raames tutvustatakse hariduse omandamise võimalusi Põhjamaades.
Kesk-Rootsi
pisi|Kesk-Rootsina võib kirjeldada nelja suurima järve ümbruskonda Kesk-Rootsina (rootsi keeles Mellansverige) kirjeldatakse maastikke, mis ümbritsevad Mälareni, Hjälmareni, Vänerni ja Vätterni järvi. Mõnes kontekstis võib see hõlmata ka Dalarna ja Gävleborgi lääni.
Geograafiliselt võib nime pidada eksitavaks. Määratlemata ala asub Rootsi lõunaosas Rootsi demograafilisest keskuse ümbruses, kuid kaugel lõunas Rootsi geograafilisest keskpunktist.
Statistilises kontekstis koosneb Kesk-Rootsi järgmistest riiklikest piirkondadest:
Ühisauto kasutamine
pisi|Ühisauto parkimise märk Poznańis Ühisauto kasutamine (inglise carsharing) on autode kollektiivomandi- või rendisüsteem, mis võimaldab paindlikku autokasutamist autot (ühisauto) isiklikult omamata.
Ühisauto kasutamine võimaldab kasutajal vastavalt vajadusele broneerida ja kasutada mitmesugust tüüpi autosid. Autode ühiskasutussüsteemid leevendavad parkimisruumivajadust nii elumajade kui töökohtade juures, vähendavad liiklusummikuid, keskkonnakoormust ning ettevõtete ja leibkondade kulutusi autoga seotud jooksvate kulude katmiseks.
Vehmerjärv
Vehmerjärv on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 312 m.
Suur jutustus
Suur jutustus (grand récit) ehk metanarratiiv (métarécit) on keskne mõiste Jean-François Lyotardi ühiskonnateoorias ja teadusfilosoofias.
Jutustus on maailma mõistmise ja teadmiste edasiandmise peamine vahend. Jutustus teeb võimalikuks inimeste vahelise kommunikatsiooni, jutustuste jagamisel põhineb kultuur ja traditsioon. Ühtlasi annab jutustus tähenduse isiklikule kogemusele ja loob indiviidi või rühma identiteedi. Suur jutustus on Lyotard’i järgi ideede ja uskumuste süsteem, mis kehtestab üksikisikust või kogukonnast sõltumatu tõe ja õigluse kujutelma. Suure jutustuse põhjal hakatakse hindama kõiki tõdesid ja teadmisi, üleüldist õiglust, eetilisi ja esteetilisi otsustusi.
Lyotard’i arvates on teadus algselt jutustuste suhtes vaenulik, sest jutustava teadmise legitiimsus ei põhine välisel kriteeriumil, mille järgi objektid peavad olema rekursiivselt leitavad (accessibles récursivement) ja väited peavad olema sõnastatud ekspertide keeles. Ometi ei saa ka teaduslik teadmine legitiimseks ilma jutustava teadmise abita. "Teaduslik teadmine ei saaks teada ega teatavaks teha, et ta on tõeline teadmine, kui ta ei toetuks ühele teisele teadmisele – jutustusele, mis on tema jaoks küll mitteteadmine, aga mille puudumise korral ta oleks sunnitud eeldama iseennast, s.t ta satuks suletud ringi, eelarvamusse, mille ta ju ise hukka mõistis." Sellepärast pöördubki teadus enda legitimeerimiseks suurte jutustuste poole, nagu näiteks spekulatiivne dialektika, tähenduse hermeneutika, subjekti emantsipatsioon, majanduse areng jne.
Postmodernsusele on Lyotard’i arvates omane umbusk suurte jutustuste suhtes (incrédulité à l’égard des métarécits). See umbusk on teaduse arenguga otseselt seotud ja tekitab metafüüsilise filosoofia kriisi. Tänapäeva teadus ei saa enam toetuda idealistlikule veendumusele, et teadmine on hüve iseeneses, ega valgustuslikule usule, et teadmine vabastab inimkonna. Sellepärast on teaduse legitimeerimise uueks printsiibiks performatiivsus, olemasoleva majandussüsteemi efektiivsuse tõstmine. "Praegu ja ka edaspidi toodetakse teadmist müügiks, ja teadmist tarbitakse uue toodangu kaudu, mis talle väärtuse annab: mõlemal juhul vahetuse jaoks. Teadmine pole enam iseenese eesmärk, tema "tarbimisväärtus" kaob ära."
Lyotard peab performatiivsust postmodernse ühiskonna suurimaks ohuks, sest kõike peab nüüd hindama efektiivsuse kaudu. Kultuuritooteid hinnatakse läbimüügi järgi, inimesi nende funktsioneerimise tõhususe järgi. Üks võimalus performatiivsusele vastu seista on pöördumine väikeste jutustuste poole (petits récits), mis annavad osalise ja piiratud teadmise, säilitades tundlikkuse ainulisuste suhtes. See on aga raske ülesanne, sest kultuuriline kapitalism on ka ainulisused müügikõlblikuks muutnud. Umbusk suurte jutustuste suhtes ei pruugi seega enam olla piisav tingimus, et performatiivsusest väljapääsu leida.
We've Got a Fuzzbox and We're Gonna Use It!!
We've Got a Fuzzbox and We're Gonna Use It!! (ka Fuzzbox) on Inglise alternatiivroki ansambel. Naiskvarteti moodustasid 1985. aastal Birminghamis Vix (Vickie Perks), Magz (Maggie Dunne), Jo Dunne ja Tina O'Neill. Bändi nimi lühenes Fuzzboxiks nende esimese USA-s avaldatud albumi jaoks.
Bänd läks laiali 1990. aastal, kuid on kokku tulnud kontsertide andmiseks 2010. ja 2015. aastal, seda aga viieliikmelisena ja ilma trummar Tina O'Neillita.
Bändi kitarrist Jo Dunne suri 2012. aastal 43-aastaselt vähki 6 nädalat pärast selle diagnoosimist.
Himmaste Algkool
pisi|Himmaste algkooli hoone Himmaste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes.
Prantsuse Flandria
pisi|Kaart, mis näitab Prantsuse Flandria paiknemist [[Nord-Pas-de-Calais piirkonnas. Leie jõgi jagab selle kaheks. Põhja poole jääb Prantsuse Westhoek ja lõunas on Lille]] pisi|Romaani (roheline) ja germaani (oranž) keelte murded Prantsuse Flandrias umbes aastal 1789 pisi|Territoriaalsed muudatused Püreneede rahu järgi (1659), sealhulgas Prantsuse Flandria pisi|Hollandikeelne Taalgebied ([[Keeleruum), sealhulgas Prantsuse Flandria põhjaosa]]
Himmaste Algkool
Himmaste kool asutati 1820. aastal. Kool tegutses esialgu Himmaste küla Lepa talus. Esimeseks koolmeistriks oli keeleteadlase Jakob Hurda samanimeline vanaisa. 1885. aastal valmis uus koolimaja küla lääneserval Orajõe ääres.
Prantsuse Flandria
Prantsuse Flandria (prantsuse La Flandre française; hollandi Frans-Vlaanderen) on ajaloolise Flandria krahvkonna osa tänapäeva Prantsusmaal.
Ala laiub Nord-Pas-de-Calais piirkonnas ja vastab laias laastus Lille'i, Douai ja Dunkerque'i ringkonnale praeguse Belgia kuningriigi lõunapiiril. Koos Prantsuse Hainaut'ga moodustab see Nordi departemangu.
Himmaste Algkool
2005. aastal oli Himmaste Algkool Vabariigi Presidendi konkursi "Kaunis Eesti kodu 2005" Põlvamaa võitjate hulgas.
Prantsuse Flandria
Geograafia
Prantsuse Flandria on enamasti lame rabamaa söerikkal alal Põhjamere lõunakaldal.
Himmaste Algkool
Himmaste Algkool lõpetas tegevuse 31. augustist 2013. Viimasel, 2012/2013. õppeaastal õppis koolis 23 õpilast.
2014. aastast haldab Himmaste algkooli hoonet MTÜ Rosma Haridusselts. Hoones toimub Rosma Johannese Kooli 4.–7. klassi õppetöö.
Prantsuse Flandria
Ajalugu
Olles kord osa keskaegsest Frangi riigist, langes Flandria järk-järgult Inglismaa ja siis Hispaania kontrolli alla. Kui Prantsuse sõjaline võim Bourbonide Päikesekuninga Louis XIV (1638–1715) ajal kasvas, läks ajaloolise Prantsuse Flandria osa kuningriigile.
Prantsuse Flandria oli algselt Flandria krahvkonna osa ja siis Lõuna-Madalmaade osa (tänapäeva Belgia). See eraldati krahvkonnast (Habsburgide Burgundia pärandi osa) aastal 1659 Püreneede rahuga, mis lõpetas Prantsuse-Hispaania konflikti Kolmekümneaastases sõjas (1618–1648), ja teisi piirkonna osi lisandus järgnevate lepingutega aastatest 1668 ja 1678. Piirkond loovutati Prantsusmaale ning sai Flandria ja Hainaut' provintsi osaks. Lõviosa on Prantsuse Nordi departemangus, kuigi mõned piirkonna lääneosad, mis eraldati aastal 1237 ja said enne Prantsusmaale loovutamist Artois' krahvkonnaks, on nüüd Pas-de-Calais' departemangu osa.
Rikas kivisöe poolest ja külgnedes Põhjamerega, mille ümber olid tavaliselt võimsad naabrid, on Prantsuse Flandrias võideldud palju kordi tuhande aasta jooksul keskajast ja teise maailmasõjani.
Keel
Prantsuse Flandria (Prantsuse Westhoeki) põhjaosa traditsiooniline keel on hollandi keele lääneflaami murre, täpsemalt prantsuseflaami alammurre, mida räägib igapäevase keelena umbes 20 000 inimest ja aeg-ajalt 40 000 inimest. Lille'i Flandria traditsiooniline keel on pikardi (ja selle murded, nagu ch'ti või rouchi).
Bourne'i pärand
"Bourne'i pärand" (inglise keeles "The Bourne Legacy") on
La Peur dans la peau 본 레거시 Het Bourne Testament ボーン・レガシー Arven (bok) 神鬼傳承
Järvekuru
Järvekuru (varem ka Järveküla) oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Veisjärve küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Helme kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Veisjärve külaga.
Külast on teateid alates 1922.
Effinghami maakond
Maakonna halduskeskus on Springfield ja suurim linn Rincon.
Maakonna pindala on 1250 km², millest 9 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 52 250. Aastal 2000 oli elanike arv 37 535.
Ajalugu
Effinghami maakond moodustati 5. veebruaril 1777. aastal 4. Georgia maakonnana.
Pudrunahk
Perekonnanime Pudrunahk (Pudrunachk) on antud Koikküla mõisas Hargla kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Pudrunaha-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Loos ja Paimre.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Häädemeeste vald (Häädemeeste kihelkond)
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Häädemeeste vald (saksa keeles Gudmannsbach) oli vald Pärnumaal Häädemeeste kihelkonnas. Vallamaja asus Häädemeeste külas.
Vald eksisteeris 1866 –1939. Seejärel moodustati muudetud piiridega uus Häädemeeste vald.
Valla alal asus Häädemeeste mõis.
Zlata
Zlata (vene keeles Злата) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 526. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Zlata 191 naisel.
Ala veski
Ala veski oli vesiveski Õhne jõel Alal, Valga-Uulu maantee ääres.