cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ristiisa (romaan)
Michael "Don" Corleone + Kay Adams (1924- ). Michaeli esimene naine oli Appolonia (1931–1947)
Anthony Corleone (1951- ), Mary Corleone (1953–1979)
Constanzia Corleone + Carlo Rizzi (-1954)
Michael Francis (1954- ) (Michael Corleone' ristipoeg), Victor (1949- )
Tom "Don" Hagen + Theresa
Frank (1940- ), Andrew (1942- ), 2 tütart
Aleksander Luik (kohtunik)
Aleksander Luik (12. märts 1896 Hellenurme vald, Tartumaa – 13. detsember 1941 Solikamsk, Permi oblast) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1920–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aleksander Luik osales Vabadussõjas, oli 1925–1929 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat, alates 1929. aastast Paide jaoskonnakohtunik, 1935–1939 Rakvere Ringkonnakohtu liige.
Ta arreteeriti NKVD poolt 1941. aastal ja suri vangistuses.
Renteln
Renteln oli Tallinna päritolu Eestimaa aadlisuguvõsa.
Ludwig von Renteln immatrikuleeriti 19/31. jaanuaril 1857 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale on kuulunud Eestimaal Tuula mõis, Soonurme mõis, Sompa mõis, Tärivere mõis, Lasila mõis, Mädapea mõis, Rahkla mõis, Prääma mõis, Liivimaal Viira mõis
Christian Cueva
Christian Alberto Cueva Bravo (sündinud 23. novembril 1991 Trujillos) on Peruu jalgpallur, ründaja. Ta mängib Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Fateh.
Koondisekarjäär
Debüüdi Peruu rahvuskoondises tegi Cueva 2011. aastal. Ta kuulus Peruu koondisse 2015. aasta Copa Américal. Turniiri esimeses mängus lõi ta värava Brasiilia vastu. Peruu sai turniiril lõpuks kolmanda koha ning Cueva valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
2016. aastal toimunud Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta värava Ecuadori vastu. Veerandfinaalis kaotas Peruu penaltiseerias Colombiale ning Cueva oli üks kahest Peruu mängijast, kes penaltiseerias eksis.
Rasmus Persson
Rasmus Persson on tegelane Astrid Lindgreni raamatus "Rasmus, Pontus ja Lontu". Ta on 11-aastane poiss, kes õpib Västanviki kooli viiendas klassis. Rasmusel on pruunid sagris juuksed, tedretähnid ja sinised silmad. Rasmuse parim sõber on klassivend Pontus Magnusson.
Rasmusel on ema Gullan, isa Patrik ja 16-aastane õde Patricia ehk Trips. Veel on tal traatkarvaline taks Lontu, keda ta väga armastab. Üldse hoiab Rasmus oma perekonda väga ning tal on raske vaadata, kuidas keegi kurvastab. Teisalt on Rasmus oma kangekaelsusega tuntud üle kooli. Sealjuures on ta siiski lahtise peaga poiss ja magister Fröberg leidis, et „kui Rasmus Persson ainult kasutab talle looduse poolt kingitud aju, suudab ta täitsa hästi arvutada“.
Tsitaate
„Pontust häbenemata kallistas Rasmus ema. Ta armastas oma ränikõva ema piiritult, ja pealegi olid tal nüüd nii saksa keel kui looduslugu selged. See oli oivaline. Ja oivaline tundus talle ka tivolisse minek.“
„Pontus tundis piinlikkust. Talle paistis, et suurem osa inimesi vaatab teda. Kui keegi ütleb, et ta on sulipoiss, siis uskuski ta end sulipoisi olevat ja häbenes seda. Kuid Rasmuse enesekindlusel polnud piire, ta ei pidanud ennast mingil juhul suliks, kuigi teda üheainsa päeva jooksul kaks korda oli selleks nimetatud, esmalt tegi seda tema armastatud matemaatikaõpetaja ja nüüd mõõganeelaja. Mõõganeelaja rääkis küll vigast rootsi keelt, aga tema jutu mõttest oli võimatu valesti aru saada ja just sellega ei tahtnud Rasmus leppida. „See on vale,“ tähendas ta avameelselt. „Me pole üldse mingid sulipoisid.““
„„Tead sa, Rasmus, kui sa oleksid natuke vähem äge ja natuke vähem kangekaelne, võiksin ma sind peaaegu oma lemmikõpilaseks pidada,“ tavatses magister Fröberg öelda. „Miks sa ei võiks olla sama rahulik nagu vend Pontus?““
Jean Pucelle
Jean Pucelle (u 1300 – 1355) oli prantsuse miniatuurimaalija ja käsikirjade illumineerija, kes tegutses Pariisis aastail 1320–1350.
Eluloolist
Esimesed teated kunstnikust pärinevad 1319. aastast. Arvatavasti tuli ta kuningas Philippe VI, kes oli suure hulga illumineeritud raamatute tellija, teenistusse. Hiljem töötas Jean Pucelle ka Jean II Hea õukonnas. On oletatud, et ta käis sajandi esimesel kümnendil Itaalias.
Stiil
Jean Pucelle lõi uue stiilisuuna 14. sajandi prantsuse raamatumaalis, ühendades teksti ja illuminatsiooni üheks terviklikuks pildiks, mis oli nii jutustav kui ka dekoratiivne. Tema stiili iseloomustavad teksti kaht veergu raamivad stiliseeritud lehtedega võrsed, mida täiendab drolerii ja mille sees ning ümber on rõõmsavärvilised natuuritruud taimemotiivid, putukad ja muud pisiolevused, linnud ja loomad. Lehekülgede allservas on vabalt komponeeritud figuraalsed stseenid, mis mõjuvad raamimatutena, kuid teksti sees paiknevad pildid on klassikaliselt neljakandilised.
Jean Pucelle'i mõjutajaks on peetud itaalia maalijate, eelkõige Duccio de Buoninsegna ja Giotto tahvelmaale. Neid jäljendavalt on inimesed Jean Pucelle'i miniatuuridel kujutatud lihtsalt ning hooned pole mitte pinnaline ornament, vaid figuure ümbritsevale ruumile on püütud anda sügavust – see oli tollases põhja pool Alpe loodud maalikunstis uus võte. Ka leiab tema maalitud nägudelt trecento maalikunstile iseloomulikku tundeväljendust. Pucelle'i värvigamma jäi ka rikkalikumates kujundustes malbelt tagasihoidlikuks ning ta kasutas muuhulgas vitraažikunstis juba tavaliseks saanud grisaille ' d.
Teosed
Pucelle'i kuulsaimad teosed on tema maalitud Belleville'i breviaar (u 1325), mille illustratsioonis on nähtud viiteid Duccio Maesta ' le, inglise kalligraafi Robert de Billyngi kirjutatud piibel "Bible of Robert de Billyng" (Bibliotheque Nationale, Pariis) ja Jeanne d'Evreux' tundideraamat (loodud u 1324–1328, asub Metropolitani muuseumis), kuningliku tellimusena Prantsusmaa kuningannale Jeanne d'Évreux'le. Temale või tema töökojale on omistatud ka frantsisklaste breviaar, mis arvatakse olevat kuulunud Philippe V noorimale tütrele Blanche'ile, samuti Savoia Jeanne'i, Navarra Jeanne II ja Flandria Yolande'i tundideraamatud.
Nootjärv
Nootjärv on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Vasavere külas asuv järv. Selle pindala on 5,1 ha.
Hilja Kangro (pianist)
Hilja Kangro (24. märts 1922 Tartu – 6. detsember 2004 Elva) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1942. aastal Tartu II Gümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Õpetajate Seminari.
1947. aastal lõpetas Tartu Muusikakooli klaveri eriala Aleksandra Sarve klassi.
Aastatel 1945–1976 töötas ta Tartu Muusikakoolis kontsertmeistri ja üldklaveriõpetajana, 1947–1959 paralleelselt ka Tartu Pedagoogilise Kooli klaveriõpetajana ja 1951–2000 Vanemuise teatri kontsertmeistrina.
Ta on maetud Elva kalmistule.
Isiklikku
Tema kaksikvend oli tšellist Endel Kangro.
Ilja Muromets (lennuk)
pisi|Ilja Muromets Ilja Muromets oli Venemaa lennukiliigi projekt. Ilja Muromets valmis 1912. aasta lõpul Igor Sikorski pingutustel. Tegemist oli Sikorski teise lennukitüübiga ja nelja mootoriga lennuki ühe esimese versiooniga maailmas. Murometsa tüüpi lennukeid kasutati nii reisilennukitena kui ka kaugpommitajatena. Nime sai lennuk muistse vene vägilase Ilja Murometsa järgi.
1914. aasta veebruaris püstitas Ilja Muromets esimese lennukina maailmas kõrgusrekordi 1000 meetrit. Samuti oli tollal muljetavaldavaks tulemuseks, et 26. veebruaril suutis lennuk seitsme reisijaga 2 tundi ja 6 minutit püsida 950 meetri kõrgusel õhus. Peagi tõusis Sikorski reisijatega juba 2000 meetri kõrgusele. 29. juunil lendas Ilja Muromets kahe lenduri ja kahe reisijaga Peterburist Oršani 750 kilomeetrit 8 tunniga.
Esimese maailmasõja ajal oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku lennuväe Papisaare lennusadamas Saaremaal 14 lennuki seas ka maailma suurim vesilennuk Ilja Muromets.
Mortierellomycetes
Mortierellomycetes on seente klass.
Hüppenöör
Spordivahendina kasutavad hüpitsat ka täiskasvanud.
Üksinda hüplemisel hoitakse nööri kaht otsa kummaski käes, hüpatakse üle nööri ja heidetakse see siis üle pea algseisu tagasi. Üle nööri võidakse hüpata nii edasi- kui ka tagasisuunas (nöör heidetakse pärast hüpet üle pea vastavalt tagant ette või eest taha), aga hüplemiseks on veel muidki viise ja tehnikaid (nt jalad koos või kääris jne).
Pikemat hüppenööri saab kasutada mitmekesi: kaks inimest hoiavad nööri kummastki otsast ja keerutavad seda ning kolmas inimene (või mitu inimest) hüppab üle nööri kas edasisuunas, tagasisuunas või küljetsi.
Mortierellales
Mortierellales on seente selts.
Sinilind (laul)
"Sinilind" on Raimond Valgre laul, mille ta kirjutas 1940.
Otaci
Otaci on linn Moldovas Ocnița rajoonis. Linn asub Dnestri jõe paremal kaldal, Moldova ja Ukraina piiril.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1419. aastal. Linnaõigused sai Otaci 1994. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Otaci elanikest ukrainlasi 44,70%, mustlasi 39,91%, moldaavlasi 8,66%, venelasi 6,15%, gagauuse 0,17%, juute 0,11% ja muust rahvusest inimesi 0,31%.
Tömbilehine penikeel
Tömbilehine penikeel (Potamogeton obtusifolius) on taimeliik penikeeleliste sugukonnas penikeele perekonnast.
Eestis on taime paiguti Kagu-Eestis, mujal Eestis on ta haruldane.
The King of Rome
pisi|The King of Rome'i topis [[Derby muuseumis Inglismaal.]] The King of Rome (tõlkes 'Rooma Kuningas') oli isane kirjatuvi, kes võitis 1913. aastal 1001 miili (1611 km) pikkuse võistulennu Itaalia pealinnast Roomast Inglismaale.
Briti kirjanik ja helilooja Dave Sudbury kirjutas temast raamatu ja laulu, mille tuntuim esitaja on olnud folklaulja June Tabor.
Lind
The King of Rome'i jalarõngal oli number NU1907DY168. Tema omanik oli Derby elanik Charlie Hudson ), kes hakkas aretama kirjatuvisid 1904. aastal. Võistluse ajal oli Hudson Derby linna lennuklubi president ja laekur, samuti kirjutas ta kirjatuvidest ajalehte Derby Evening Telegraph. Linnu surma järel annetas ta tema keha Derby muuseumile.
Laul ja raamat
Derbyst pärit helilooja Dave Sudbury kirjutas The King of Rome'ist ja tema omanikust laulu ja raamatu. ). Laulu tuntuim esitaja oli folklaulja June Tabor, kes salvestas selle oma 1988. aasta plaadil "Aqaba". Samuti on seda oma plaatidel esitanud USA folklaulja Vance Gilbert (1994. aasta plaat "Edgewise") ja Kanada folkmuusik Garnet Rogers ("Summer Lightning", 2004). BBC raadio tarbeks lindistas selle ansambel Half Man Half Biscuit.
Sudbury laulusõnad avaldati 32-leheküljelise raamatuna, mille illustreeris Hans Saefkow.
100 Reisi
100 Reisi : ajakiri neile, kellele meeldib reisida ja rännata, oli puhkuse- ja reisiajakiri, mis ilmus aastatel 2003–2006 Eestis, Lätis, Leedus ja Soomes.
Väljaandjaks kirjastus Inforing. Ajakiri ilmus 4 korda aastas. Peatoimetajaks oli Vadim Rõvlin.
Ajakiri ilmus veel neljas keeles:
João Moutinho
João Filipe Iria Santos Moutinho (sündinud 8. detsembril 1986 Barreiros) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Portugali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Lissaboni Sportingus, millega liitus 2000. aastal. Klubi põhimeeskonda jõudis ta hooajal 2004–05. Kokku mängis ta Sportingu meeskonnaga Portugali kõrgliigas kuus hooaega. 2005. aastal valiti ta Sportingu aasta mängijaks.
2010. aastal liitus ta teise Portugali suurklubi, FC Portoga. Kõigil kolmel hooajal, mil ta Portos mängis, tuli ta klubiga Portugali meistriks. 2010–11 võideti lisaks UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2012–13 valiti ta Porto hooaja parimaks mängijaks.
2018. aasta juulis liitus Moutinho äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Wolverhampton Wanderersiga, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. Üleminekusumma oli umbes viis miljonit naelsterlingit. 2019. aastal valiti ta Wolverhampton Wanderersi aasta mängijaks.
Portugali jalgpallikoondises tegi Moutinho debüüdi 17. augustil 2005 sõprusmängus Egiptuse vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. mail 2008 sõprusmängus Gruusia vastu. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Ta on kuulunud Portugali koondisse veel kahtedel Euroopa meistrivõistlustel ja kahtedel maailmameistrivõistlustel.
Lebed XII
Lebed XII (vene keeles Лебедь-XII) on Venemaal Lebedevi lennukitehases toodetud ja esimeses maailmasõjas kasutatud luurelennuk.
Arendus ja tootmine
1914. aastal asutas Peterburi ettevõtja Vladimir Lebedev omanimelise lennukitehase ja asus litsentsi alusel lennukeid tootma. Kuigi lennukid ei olnud tema poolt konstrueeritud, turustas ta neid nimetusega Lebed (vene keeles luik, aga ka osa tema enda perekonnanimest Lebedev). Nii oli näiteks Lebed VII tegelikult litsentsi alusel toodetud Sopwith Tabloid.
Sama aasta sügisest hakkas Lebedevi tehas ka remontima ning lennukorda seadma saksa trofeelennukeid. Kuna vene lennuväe vajadus lennukite järele oli suurem kui kohalike tehaste tootmisvõimsus, siis maksti Lebedevile remonditud lennuki eest uue lennukiga samaväärne hind. Enim remonditud lennukeiks olid saksa lennukikonstruktori Ernst Heinkeli poolt konstrueeritud mitmeotstarbelised lennukid Albatros B.I ja Albatros C.I. 1914. aasta lõpus otsustas Lebedev asuma tootma Albatros C.I koopiat, mis sai tema tehases tähistuse Lebed XI. 1915. aastal valmis paar selle sarja lennukit, kuid siis tekkis Lebedevil probleem lennukile mootorite saamisega. Kuna aga samal aastal oli Moskvas alanud Prantsuse Salmson mootorite tootmine litsentsi alusel, siis otsustas Lebedev pakkuda sõjaväele välja saksa lennuki prantsuse mootoriga.
Projekt pakkus sõjaväele huvi ning nii konstrueeriti Lebed XI kerele uus mootoriraam ning mootorikate. Lebed XII prototüüp sooritas esmalennu 28. detsembril 1915 Peterburis. Kuna talvised ilmad lennuki katsetamiseks eriti ei sobinud, siis viidi prototüüp edasisteks katsetusteks algul Kiievi, seejärel Odessasse, kus 11.–15. veebruarini 1916 leidsid aset lõplikud katsed. 23. veebruaril 1916 allkirjastas suurvürst Mihhail Aleksandrovitš tellimuse 400 lennuki tootmiseks. 19. aprillil samal aastal sõlmiti siiski leping 225 lennuki, 245 tagavaraosade komplekti (mis tegelikult tähendas kõiki lennuki detaile peale mootori) ning 10 ilma mootorita kere valmistamiseks. Ka Salmson mootoreid ei oleks jätkunud 400 lennuki tootmiseks.
Prototüüpi katsetati 130 hj Salmsoni mootoriga, sarilennukid pidid saama 150 hj, osa treeninguks ettenähtud lennukeid ka 140 hj Salmsoni mootorid. Kuid võimsamad mootorid olid ka raskemad ning suuremate mõõtmetega. Taas tuli muuta mootoriraami ja kapoti konstruktsiooni, samuti arvestada lennuki raskuskeskme nihkega. Parandatud konstruktsiooniga lennuki katsed toimusid 1916. aasta oktoobris ning lennuki saritootmine algas novembris. Aasta lõpuni valmis Lebedevi tehases 40 lennukit, 1917. aastal veel 192, neist 7 juba Ajutise Valitsuse poolt sõlmitud täiendava lepingu alusel.
Lisaks Lebedevi tehasele anti tellimus kahekümne Lebed XII lennuki tootmiseks ka V. Sljusarenko ettevõttele. Sellest tellimusest valmis 1917. aasta jooksul vaid neli lennukit.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni toodeti 1918. aastal juba natsionaliseeritud Lebedevi tehases veel 24 lennukit. Siis sai aga Salmsoni mootorite tagavara otsa ning lennukite tootmine lõppes. Salmsoni Moskva tehas põles väljaselgitamata asjaoludel 1917. aasta jaanuaris maha.
Kasutus
Esimesed Lebed XII lennukid anti väeosadele üle 1916. aasta lõpus, suuremas koguses hakkasid need väeosadesse jõudma 1917. aasta alguses. Kohe hakkasid ka ilmnema tõsised konstruktsiooniprobleemid. Lennukitega juhtus 8 tõsist õnnetust, kusjuures mitmel korral lennuk lihtsalt süttis lennu ajal. Samuti peeti tema relvastust ebapiisavaks.
Rindelendurite kaebuste peale loodi 1917. aasta juunis komisjon, mis pidi hindama Lebed XII lennuki sobivust. Komisjoni arvamus oli, et 150 hj mootoriga Lebed XII lennukid sobiksid ehk treeninglennukeiks ning 140 hj mootoriga õppelennukid on üldse kasutuseks kõlbmatud. Selle komisjoni otsuse vaidlustasid Lebedevi tehase katselendurid, kes väitsid, et kõik esiletoodud probleemid on lihtsalt kõrvaldatavad ning lennuk ise lahinglennukina kasutamiseks igati sobiv. Vaidluse lahendamiseks moodustati veel üks komisjon, mis 1917. aasta 2. oktoobril kinnitas eelmise komisjoni otsust – Lebed XII on sõjategevuseks kõlbmatu. Kuna aga paremaid lennukeid ei olnud kusagilt võtta, siis jäi ka see komisjoni otsus täitmata. Lebed XII lennuki tootmine jätkus ja seda kasutati endiselt rindel luure- ja kerge pommituslennukina.
Siiski suunati suur osa lennukeist edaspidi ka lennukoolidesse, näiteks ainuüksi mereväe õhusõja kool Krasnoje Selos sai üle 50 Lebed XII lennuki.
Kodusõja puhkedes leidis Lebed XII kasutust samuti mõlema poole lennuüksustes. Üks lennuk sattus ka Poola lennuväe kätte.
Kasutus Eestis
Eesti lennuvägi võttis 28. jaanuaril 1920 aastal Loodearmeelt üle Lebed XII tüübist lennuki tehasenumbriga 789. Loodearmee oli omakorda selle ilmselt saanud trofeeks Krasnoje Selos asunud mereväe õhusõjakoolist, koos mitmete teiste lennukitega.
Lennuk võeti arvele nr 50 all, kuid seisis kogu aeg nimekirjades kui "suuremat remonti vajav". 1922. aastal kanti see maha, kui tegelikuks kasutuseks kõlbmatu.
Ella Briggs
Ella Briggs (neiupõlvenimi Ella Baumfeld; 5. märts 1880 Viin – 20. juuni 1977 London) oli juudi päritolu Austria arhitekt.
Sündis Viinis advokaadi peres.
Kuna Saksa Keisririigis ei olnud naistel võimalik arhitektiks õppida, õppis Ella Baumfeld esialgu maalimist ja joonistamist ühes Viini kunstikoolis Adalbert Seligmanni käe all, seejärel Viini rakenduskunsti ülikoolis (Universität für angewandte Kunst Wien).
1903. aastal sõitis ta Ameerika Ühendriikidesse. Seal eksponeeriti tema töid 1904. aasta maailmanäitusel Saint Louises Missouri osariigis, mille eest anti talle medal.
Kuni 1910. aastani töötas Ella Briggs sisekujundajana. Hiljem täiendas end ehitusinsenerina ja õppis kaks aastat Müncheni Tehnikaülikoolis saksa arhitekti Theodor Fischeri käe all. pisi|Pestalozzi-Hof 1920. aastal läks ta tagasi Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas New Yorgis ja Philadelphias. Tema töid avaldati mitmes ajakirjas ja eksponeeriti ka Viini Künstlerhausis (Künstlerhaus Wien).
1921. aastal sai Ella Briggsist Austria Inseneride ja Arhitektide Liidu esimene naisliige.
Saksamaa jäähokikoondis
pisi|150px|Saksamaa koondise võistlusriietus [[2022. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused|2022. aasta maailmameistrivõistlustel]] Saksamaa meeste rahvuslik jäähokikoondis on koondisetreeneri koostatud valik Saksamaa mängijatest, mis esindab Saksamaa jäähokiföderatsiooni (DEB) rahvusvahelisel tasandil, näiteks IIHF jäähoki maailmameistrivõistlustel või taliolümpiamängudel, aga ka muudel turniiridel, nagu näiteks B-kategooria jäähoki MM. Saksamaa osales esimest korda rahvusvahelises konkurentsis 1911. aasta jäähoki Euroopa meistrivõistlustel. Kui Saksamaa pärast Teist maailmasõda lõhestati, eksisteeris kuni 1990. aastani eraldi Ida-Saksamaa jäähokikoondis. 1991. aastaks liideti Ida-Saksamaa meeskonnad ja mängijad Saksamaa Jäähokiföderatsiooniks (Deutscher Eishockey-Bund).
Ella Briggs
Olles tagasi Viinis, projekteeris ta seal oma ainsa hoone, Pestalozzi-Hofi.
Saksamaa jäähokikoondis
Saksamaa meeskond on IIHF-i maailma edetabelis pärast 2021. aasta MM-i 5. kohal. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis meeskond hõbemedali ja valiti Saksamaa spordiajakirjanike poolt aasta meeskonnaks.
Ella Briggs
Aastail 1930–1933 elas ja töötas Berliinis, 1936. aastal emigreerus Inglismaale ja jäi sinna elu lõpuni. Aastal 1947 sai ta Suurbritannia kodakondsuse.
Ella Briggs suri 20. juunil 1977 Londonis.
Marge Nelk
Marge Nelk (sündinud 6. mail 1975 ) on eesti kunstnik ja raamatukujundaja. pisi|Marge Nelk. Autoportree Ta on õppinud Tartu ülikoolis teoloogiat ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis fotograafiat.
Tartus Supilinnas elav Nelk on kujundanud raamatuid ja teinud segatehnikas fotokunsti. Tartu Kunstimaja galeristi Indrek Grigori sõnul saavad Nelgi digitaalsed kompositsioonid "oma efektsuse pinna graafilisest mitmekihilisusest, mis muudab kujutatud ruumi erakordselt sügavaks ja dünaamiliseks".
Nelgi näitusi on korraldatud Tartu Loomemajanduskeskuses ja Viljandis Kondase Keskuses. Tema teoseid on olnud müügil Tartu noore kunsti oksjoneil.
Borislav Ivkov
pisi|Borislav Ivkov (1972)
Marge Nelk
Marge Nelk on illustreerinud Kätlin Kaldmaa lasteraamatu "Lugu Keegi Eikellegitütre isast" (Tallinn: Ajakirjade Kirjastus, 2012), kujundanud Jaan Kaplinski teose "Santorini. Teekond Ayia Triadasse" (Tartu: Võluri Tagasitulek, 2012) ja Rein Rannapi CD "Hingelinnud" (Haabneeme: Klaveripoeg, 2011), samuti Mehis Heinsaare raamatu "Unistuste tappev kasvamine" (Tallinn: Menu Kirjastus, 2016).
Heinsaare raamatut arvustades kirjutas kriitik Põim Kama: "Kunstnik Marge Nelgi kirkad ja fantaasiaküllased illustratsioonid on elamus omaette. Olles nii Heinsaare kui ka Nelgi loominguga varem tuttav, on vaid üllatav, et kuidas need kaks talenti varem kokku ei saanud. Raske oleks nimetada kunstnikku, kes Heinsaare kummalisi ja kujundirohkeid maastikke paremini visualiseerida suudaks."
Borislav Ivkov
Ivkov tuli 1951. aastal Birminghamis juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 1955. aastal. Aasta varem sai FIDElt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kolmekordne Jugoslaavia malemeister (1958, 1963, 1972).
Marge Nelk
Marge Nelki on käsitletud Leelo Lauritsa 2014. aastal ilmunud raamatus "Kütioru tillukesed asjad" (lk 59).
Borislav Ivkov
Ivkov on mänginud maailmameistrivõistlustel. Tsoonidevahelisel turniiril 1964. aastal Amsterdamis sai ta 7. koha ja kvalifitseerus pretendentide turniirile, kus kaotas 1965. aastal veerandfinaalis Bent Larsenile. Mängis hiljem veel neljal tsoonidevahelisel turniiril: 1967. aastal Sousse'is (12.–13. koht), 1970. aastal Palma de Mallorcas (14. koht), 1973. aastal Petrópolises (9.–10. koht) ja 1979. aastal Rio de Janeiros (5.–6. koht).
Ivkov on mänginud Jugoslaavia võistkonna koosseisus ajavahemikus 1956–1980 12 maleolümpial. Ta on võitnud seal viis hõbe- (1962, 1964, 1968, 1970, 1974) ja kolm pronksmedalit (1956, 1960, 1972).
Foglia
Foglia (ladinakeelne nimi Pisaurus) on jõgi Kesk-Itaalias, Marche maakonna kõige põhjapoolsem jõgi. Jõe lähe asub Toscana Apenniinides.
Antiikajal oli Foglia nimeks ladina keeles Pisaurus (ka Isaurus), sest jõe suue asus roomlaste Pisaurumi linna (tänapäeva Pesaro) lähistel.
Foglia kallastel asuvad järgmised asulad: Sestino, Belforte all'Isauro, Piandimeleto, Lunano, Sassocorvaro, Auditore, Montecalvo in Foglia, Montelabbate ja Pesaro (suudmes).
Taraclia
Taraclia on linn Moldovas, Taraclia rajooni keskus.
Taraclia asutasid bulgaaria ümberasujad 1813. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Taraclia elanikest bulgaarlasi 78,02%, venelasi 5,83%, gagauuse 5,70%, moldaavlasi/rumeenlasi 5,52%, ukrainlasi 3,44% ja mustlasi 0,72%.
Lans (Tirool)
Lans on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 867 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 6,03 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 1062 inimest. Küla paikneb 8 km (15 minutit autoga) Innsbruckist lõunas.
Kustav Kuuskvere
Ta õppis aastail 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia vilistlane.
Lans (Tirool)
Lans paikneb Vanal soolateel ja seda on esmamainitud 1180. aastal nimega Lannes. Peamised vaatamisväärsused on Lanser See, mitu head restorani (Wilder Mann, Isserwirt, Walzl) ja tervisekeskus Lanserhof. Suviti on lisavõimaluseks golfikeskus Sperberegg.
Kustav Kuuskvere
Kustav Kuuskvere osales Vabadussõjas, oli 1920–1921 Kohtupalati kantseleiametnik, 1921–1923 ETK nooremraamatupidaja, 1923–1926 kantseleiametnik kohtu-uurijate juures Tallinnas, 1927–1930 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1934 ja 1938 Mustvee jaoskonnakohtunik, 1934–1937 Lihula jaoskonnakohtunik, 1937 Tartu 4. jaoskonnakohtunik, hiljem Rakvere Ringkonnakohtu liige.
Lans (Tirool)
Rahvusvahelised suhted
Lansi sõpruslinn on Boutigny-sur-Essonne Prantsusmaal (1961. aastast).
Ümbruskonna külad ja linnakesed
Aldrans, Ellbögen, Innsbruck, Patsch, Sistrans
Kustav Kuuskvere
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse.
Kõduhallikulised
Kõduhallikulised (Mortierellaceae) on seente sugukond.
Thomas Pesquet
Thomas Pesquet (sündinud 27. veebruaril 1978 Rouenis) on Prantsuse insener ja Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) astronaut.
Pesquet valiti astronaudiks 2009. aastal. Novembrist 2016 kuni juunini 2017 oli ta Rahvusvahelise Kosmosejaama 50. ja 51. ekspeditsiooni liige.
Juulis 2020 teatas ESA, et Pesquet on määratud missioonile SpaceX Crew-2 ja temast sai esimene eurooplane, kes kuulus Dragon 2 meeskonda. Pesquet oli 65. ja 66. ekspeditsiooni liige. 4. oktoobrist kuni 6. novembrini 2021 oli ta Rahvusvahelise Kosmosejaama esimene prantslasest komandör.
Asago
Asago on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris. Asub sisemaal mägisel alal.
Rakvere Ringkonnakohus
Rakvere Ringkonnakohus oli Eesti kohtusüsteemi 2. astme kohus asukohaga Rakveres.
Asago
Linn moodustati 2005. aastal Ikuno, Santō ja Wadayama linnade liitmise teel.
Rakvere Ringkonnakohus
1. detsembril 1993 asutati Viru Ringkonnakohus, mis tegeles teise astme kohtuna apellatsiooni korras läbi Viru Maakohtu kohtulahendite peale esitatud apellatsioonkaebuste, erikaebuste ja protestide läbivaatamisega.
Asago
Asagos asuvad Takeda kindluse varemaed ja Ikuno hõbedakaevandus, mis oli 15. sajandist alates Jaapani tähtsaim hõbedakaevandus. Kaevandamine lõpetati 1973. aastal.
Rakvere Ringkonnakohus
Viru Ringkonnakohus likvideeriti 1. jaanuaril 2009.
Asago
Asagos asuvad Wadayama raudteejaam, Takeda raudteejaam, Yanase raudteejaam, Ikuno raudteejaam, Nii raudteejaam ja Aokura raudteejaam.
Akashiga ühendab linna maantee 427.
Rakvere Ringkonnakohus
Ajalugu
Eesti Vabariigi kohtusüsteemi alguseks loetakse Ajutise Valitsuse 18. novembri 1918. aasta määrust ajutiste kohtute sisseseadmise üle. Selle alusel andis kohtuminister korralduse Vene keisririigi ajal Eesti alal asunud kohtuasutuste tegevuse taasalustamiseks.
Rakvere-Paide Rahukogu
Tsaariaegsete ringkonnakohtute ja rahukogude liitmisel moodustati neli rahukogu: Tallinna-Haapsalu, Tartu-Võru, Rakvere-Paide ja Viljandi-Pärnu Rahukogu. Alates kohtu asutamisest loodi Eesti Ajutise Valitsuse määrusega 2. detsembrist 1918, esimene avalik kohtuistung peeti 16. märtsil 1919. 7. märtsil 1919. aastal laiendati Rakvere-Paide rahukogu tööpiirkonda Narva linna ning võimalikul korral Eestimaa külge liidetavate Jamburi ja Oudova maakondade osadega.
Kohtu esimehed alates tema asutamisest olid Tõnis Kalbus, 24. aprillist 1919 kuni 11. detsembrini 1922 Mihkel Klaassen, seejärel Jaan Sass.
Pärast 1. detsembrit 1924 asutati kohtutegelastest Kaitseliidu Viru maleva Rakvere I malevkonna koosseisus Kaitseliidu üksus.
Rakvere ringkonnakohus
1. veebruarist 1935. aastal hakkas Eestis kehtima V Riigikogu poolt vastu võetud ja Eesti Vabariigi Seaduste Kogusse kuulunud Kriminaalkohtupidamise seadustik, mille alusel said ka Eesti kohtuasutused uued nimetused. Senised rahukogud nimetati ringkonnakohtuteks ja kohtupalat kohtukojaks ning rahukohtunikud nimetati jaoskonnakohtunikeks.
Kohtureformiga muudeti ära ka senised ringkonnakohtute liitnimetused (Tartu-Võru rahukogu asemel Tartu ringkonnakohus, Tallinna-Haapsalu rahukogu asemel Tallinna ringkonnakohus, Rakvere-Paide rahukogu  asemel Rakvere ringkonnakohus ja Viljandi-Pärnu rahukogu  asemel Viljandi ringkonnakohus ).
Rakvere Ringkonnakohtu ringkondades töötasid:
1940. aastal kuulusid kohtu koosseisu esimees ja tsiviilosakonna esimees Ülo Vahtrik, abiesimees ja kriminaalosakonna esimees Karl Eenmaa, Felix Hallik, Mihkel Hurt, Kustav Kuuskvere, Friedrich Puusepp, Karl Viilu, Nikolai Tenneberg ja Aleksander Luik.
Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu Presiidiumi 16. novembri 1940. aasta seadlusega "Kohtute süsteemi ümberkujundamise kohta", kujundati ümber kehtiv kohtute süsteem ja ringkonnakohtud muudeti samanimelisteks kohtuteks esimese ja teise kohtuastme asjade arutamiseks. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 19.12.1940 määrusega "Ringkonnakohtute asukohtade ja piirkondade kohta"  määrati Rakvere Ringkonnakohtu asukohaks — Rakvere,  Rakvere 1.—3., Väike-Maarja, Lüganuse, Jõhvi, Iisaku, Narva 1.—3., Paide, Türi, Järva-Jaani ning Tapa rahvakohtujaoskondadest.
Ruden
Ruden oli Hildesheimist pärit rae- ja aadlisuguvõsa.
Al-Ḩijāz
Al-Ḩijāz (eesti keeles varem ka Hidžaz; araabia الحجاز‎ 'tõke') on piirkond tänapäeva Saudi Araabia lääneosas. Läänes piirneb see Punase merega ning ulatub Haqlist Al-‘Aqabah' lahe ääres Jizanini. Peamine linn on Jiddah, kuid tuntumad islami pühad linnad on Meka ja Mediina. Islami pühapaikade asukohana on Al-Ḩijāzil tähtis roll araabia ja islami ajaloos ning kultuuris. Piirkonna nimi tuleneb sellest, et see lahutab Najdi idas Tihamah'st läänes.
Al-Ḩijāzi põhjaosa kuulus Rooma riigi Arabia Petraea provintsi. Hiljem oli Al-Ḩijāz Kalifaadi keskus, kuni selle pealinn koliti Damaskusse. Enamiku hilisemast ajaloost oli piirkond kohalike suurvõimude mõju all nagu Egiptus ja Otomani impeerium, kuni 20. sajandi alguses järgnes lühike iseseisvusaeg. 1916, kui Al-Ḩijāz kuulus veel Otomani võimu alla, kuulutas seriif Ḩusayn ibn ‘Alī Al-Ḩijāzi Husseini ja McMahoni kirjavahetuse ajel iseseisvaks. 1924 haaras ibn Alilt võimu naaberala Najdi valitseja Ibn Saud. Liidetud alast sai algul Hidžazi ja Najdi kuningriik ning hiljem Saudi Araabia kuningriik.
Kunstiteraapia
Kunstiteraapia on strateegiline kunsti kasutamine terapeutilises kontekstis, et kindlaid terapeutilisi tulemusi saavutada.
Teise definitsiooni järgi on kunstiteraapia loovus- ja kunstipõhiste meetodite ja tehnikate süsteemne, teaduspõhine rakendamine psühhoterapeutilises ravis, nõustamises ja rehabilitatsioonis kliendi tervislikust seisundist lähtuvate eesmärkide saavutamiseks
Ülevaade
Peamisteks suundadeks on visuaalkunstiteraapia (inglise keeles art therapy), muusikateraapia (ingl k music therapy), draamateraapia (ingl k drama therapy), tantsu- ja liikumisteraapia (ingl k dance and movement therapy). Erinevalt kunstist selle tavapärases tähenduses on loovteraapiate puhul kesksel kohal loomeprotsess ise, mitte selle tulemus. Loovteraapiate kasutamisel lähtutakse eeldusest, et kujutlusvõime ja loova väljenduse rakendamisel on võimalik saavutada terapeutilisi eesmärke. Väljendusvahendite hulk on piiramatu, kasutatakse väga erinevaid meetodeid, tehnikaid ja materjale; varasemate oskuste olemasolu pole vajalik. Erinevalt teistest teraapiavormidest on loovteraapias kolm osapoolt: terapeut, klient ja kunstilooming. Suurimad loovterapeute ühendavad organisatsioonid on 1979. aastal loodud The National Coalition of Creative Arts Therapies Associations (NCCATA), kuhu kuulub üle 15 000 USA loovterapeudi ning 1994 aastal rajatud International Expressive Arts Therapy Assotiation (IEATA), mis ühendab kogu maailma loovterapeute ja huvilisi. Eesti Loovteraapiate Ühing asutati 2004. aastal. Eesti Loovteraapiate Ühing on mittetulundusühing, mis koondab loovteraapiatega tegelevaid spetsialiste, et kaasa aidata loovteraapiate arengule ja professionaalsele rakendamisele ning seista loovterapeutide kutse väärtustamise, nende õiguste ja huvide eest.
Kuidas toimib ja kellele mõeldud
Kunsti üheks eesmärgiks on väljendada enda mõtteid, soove ja tundeid. Kunsti abil on ennast tihti kergem väljendada kui rääkides. Kunstiteraapia aitab lastel/ noortel (ja ka täiskasvanutel) enda emotsioonidest paremini aru saada ning neid väljendada. Kunstiteraapia ei sea vanusepiirangut ega pea vajalikuks kunstilise eneseväljenduse oskusi ja kogemusi. Kõige olulisem on protsess ise, mille käigus toimub pingete vabastamine, hinge, vaimu ja keha arengu stimuleerimine ning emotsioonide väljendamine. Kunstiga tegelemine mõjub rahustavalt ja maandab stressi. See annab võimaluse olla endamisi ja vaadata endasse ning annab valikuvabaduse väljendada ennast nii, nagu inimene ise soovib
Visuaalkunstiteraapia
Visuaalkunstiteraapias kasutatakse töös kliendiga visuaalkunsti vahendeid ja tehnikaid (värvid, savi, fotod, installatsioonid; graafika, maalimine, skulptuur, pildistamine, filmimine). Eesmärgiks võib olla loovuse arendamine käelise tegevuse kaudu, eneseavastamine loomingus avanevate sümbolite ja metafooride abil, stressi maandamine loomingulise protsessi käigus ja suhtlusoskuse arendamine. Visuaalkunstiteraapia aitab kaasa ka ärevuse vähendamisele ja enesehinnangu parandamisele ja sobib igas vanuses inimestele nii individuaal-, pere- kui grupiteraapiaks.
Muusikateraapia
Mitteverbaalse suhtluskeelena võimaldab muusika tundeid mõista ja turvaliselt väljendada siis, kui verbaalne väljendus ei lase neil täiel määral avalduda või on takistatud kõnehäirete või arengupeetuse tõttu. Verbaalne kommunikatsioon võib muusikateraapilise protsessi käigus mõnikord täiesti puududa. Põhilisteks meetoditeks ja tehnikateks on muusika aktiivne kuulamine, improviseerimine, muusika taasesitamine ja komponeerimine. Muusikateraapia kasutusala on väga lai. See sobib näiteks raseduse toetamiseks, arenguhäirete, sõltuvusprobleemide, suhtlusraskuste korral, stressijuhtimiseks ja enesearengu toetamiseks. Muusikateraapilisi võtteid integreeritakse edukalt meeskonna- ja organisatsioonitöösse spontaansuse, loovuse ning novaatorluse edendamiseks.
Draamateraapia
Draamateraapia on välja kasvanud psühhoteraapiast (Freud, Jung, Klein, Moreno), psühhiaatrilisest hoolekandest (tegevuslikud teraapiad, Mosey) ja teatrist (Stanislavski, Grotowski, Brecht, draama hariduses). Draamateraapia teooria põhineb peamiselt teatriteooriatel, rolliteooriatel ja mängul. Draamateraapiat ei peeta grupipsühhoteraapiaks, millele on lisatud draama elemente, kuna draamaprotsess sisaldab juba iseeneses teraapiat ning teatritraditsioon kannab tugevat terapeutilist väljundit (Jones, 2007). Grupp ja grupitöö annavad draamateraapia meetodile suure lisaväärtuse. Draamateraapia juurde kuulub ka töö lugudega. Protsessi käigus saab klient jutustada oma loo, uurides selle käigus sisemisi konflikte, mõista kujundite ja sümbolite tähendusi, tugevdada võimet vaadelda oma rolle ja suurendada nendevahelist paindlikkust ning saavutada katarsis ehk hingeline puhastumine.
Tantsu- ja liikumisteraapia
Tantsu- ja liikumisteraapia lähtub eeldusest, et keha ja meel on omavahel seotud, omades vastastikku mõjuvat toimet inimese tervises ja heaolus. American Dance Therapy Association defineerib tantsu- ja liikumisteraapiat kui liikumise psühhoterapeutilist rakendamist inimese emotsionaalse, kognitiivse, füüsilise ja sotsiaalse integratsiooni edendamiseks ja toetamiseks. Lähtutakse eeldusest, et muutused liikumises viivad muutusteni käitumises ning uute mustrite loomisel tekivad uued võimalused. Liikumisteraapiast on abi stressi maandamisel, enesehinnangu tugevdamisel, rehabilitatsioonis (nt ajutrauma, psühhiaatrilised haigused), hariduses (autistlikud ja õpiraskustega lapsed, vägivallaennetus), meditsiinis (kroonilised haigused, valu leevendamine) ja vaimse tervisega seotud valdkondades (depressioon, skisofreenia, ärevushäired, söömishäired, sõltuvushäired). Mõnikord loetakse loovteraapiate hulka selliseid teraapiavorme, nagu psühhodraama (ingl k psychodrama), luuletamine ja loovkirjutamine (ingl k poetry/creative writing), aiandusteraapia (ingl k horticultural therapy), liivateraapia (ingl k sandplay therapy).
Loovterapeudi roll
Loovterapeut (ingl k creative arts therapist) on kunstiteraapiate magistriõppe või sellega võrdsustatud väljaõppega psühhoterapeutilise ravi ja rehabilitatsiooni spetsialist. Eestis on võimalik loovterapeudiks õppida Tallinna Ülikoolis. Kutset on võimalik taotleda kolmel spetsialiseerumissuunal: muusikateraapia, kunstiteraapia (visuaalkunstiteraapia), tantsu- ja liikumisteraapia.
Loovterapeut rakendab oma kutseoskusi ja teadmisi igale inimesele või grupile, lähtudes nende eripärast. Terapeudi roll on olla kliendile toeks enese avastamisel, aidates tuua esile olulise ning valida sobivaimad vahendid ja võimalused püstitatud eesmärkideni jõudmiseks. Loovterapeudi töös on olulisel kohal eetiliste põhimõtete ja konfidentsiaalsuse nõuete järgimine. Loovterapeudid töötavad tervishoiu- ja rehabilitatsiooniteenuse osutaja juures, sotsiaal- ja haridusasutustes ning erapraksises.
Kasutusvaldkonnad
Loovteraapiaid rakendatakse nii ravi, ennetuse kui ka rehabilitatsiooni tasandil. Sageli leiavad nad kasutust psüühiliste häirete ravis, järgides erinevate psühhoteraapiakoolkondade (eelkõige analüütiline psühhoteraapia ja kognitiivne käitumisteraapia) põhimõtteid. Sellel tasandil võib olla eesmärgiks ka isiksusliku arengu toetamine ja valmiduse loomine ise oma probleemidele lahendusi leida. Laialdaseks kasutusaladeks on sotsiaalpedagoogika, sotsiaaltöö ja eripedagoogika valdkonnad. Loovteraapiad pakuvad alternatiivseid väljendus- ja suhtlusvõimalusi olukordades, kus verbaalne suhtlus on mingil põhjusel raskendatud või välistatud. Keskmes on loominguline protsess, mille kaudu vabastatakse teadvustamata pingeid, leitakse uusi ressursse ja lahendusi keerulistele olukordadele. Kunsti kaasamine probleemide lahendamisse nihutab rõhuasetuse loomingulisele protsessile ja aitab käivitada divergentset mõtlemist.
Psühhoteraapia vorm
Kunstiteraapia kuulub psühhoteraapiate (täpsemalt humanistlike teraapiate) hulka ning on justkui toetav teraapiakoolkond, mis on tänapäeval puhtal kujul praktiliselt olematu, kuid peaaegu kõik psühhoterapeudid kasutavad selle elemente oma töös (v.a psühhoanalüüs). Kunstiteraapiates, erinevalt kunstiharrastusest, on alati kolm osapoolt: klient, terapeut ja kunstivorm (muusika, tants, kujutav kunst, kirjandus, luule jne).
Erinevate kunstivormidega tegeletakse kas eraldi, üksteise järel, samaaegselt või sujuvalt ühelt teisele kunstivormile üle minnes – seda kõike lähtudes kliendi eelistustest. Kunstiteraapia kontekstis on kõik meetodid, tehnikad ja materjalid kasutatavad – maalimine, joonistamine, kleepimine, kollaažtehnika, meisterdamine, voolimine, õmblemine, luuletamine, muusika saatel lõõgastumine, musitseerimine, liikumine jne.
Kunstiterapeut abistajana
Kunstiterapeut on inimese kõrval, et teda eneseavastusretkel saata ja toetada. Terapeudi ülesandeks on luua turvaline keskkond, kus klient saaks kunsti kaudu jõuda oma sisemiste ressurssideni. Vaja läheb turvalist keskkonda ning kaaslast, saatjat, kes on toeks ja abiks. Kunstiterapeut on truu kaaslane, kes ei jäta teid oma murega üksi, kuid samas jätab teile ruumi tegutsemiseks ning eneses selgusele jõudmises. Kunstiterapeut on teile abiks nii oma nõu kui ka oskustega, tuues välja olulise ning viidates sellele, mis jäi teie poolt märkamata. Kunstiterapeut aitab vajadusel valida sobiva meediumi, mis toetab teie eesmärke, vajadusi ja arengut.
Kunstiteraapia areng ja õppimisvõimalused Eestis
Kunstiteraapia kiire areng sai alguse peale Teist maailmasõda, mil kunstnikud asusid haiglatesse tööle. Eestis asutati Loovteraapiate Ühing 2004. aastal. Eesti Loovteraapiate Ühing on mittetulundusühing, mis koondab loovteraapiatega tegelevaid spetsialiste, et kaasa aidata loovteraapiate arengule ja professionaalsele rakendamisele ning seista loovterapeutide kutse väärtustamise, nende õiguste ja huvide eest. Ühingu liikmeks võetakse juhatuse otsuse alusel isik, kes on esitanud vastava avalduse, vastab põhikirjas sätestatud nõuetele (on läbinud loovteraapiate alase tasemeõppe või on läbinud sellega võrdsustatud ettevalmistuse) ning keda on kirjalikult soovitanud üks ühingu liige. Avaldusi liitumiseks saab esitada aastaringselt.
Loovteraapiat saab õppida Tallinna Ülikoolis, mis alustas kunstiterapeutide koolitamist 2007. aastal. Õppida saab Kunstide instituudis rakendusloome osakonnas, mis on loodud endise kultuuriosakonna baasil. Rakendusosakonnas saab õppida nii bakalaureuse- kui ka magistriõppes kunstiteraapiate erialal (muusikat, visuaalkunsti, tantsu ja liikumist ning psühhodraamat rakendavad teraapiad). Kunstiteraapiate tasemeõpe loob võimalused kunstide teraapilise rakendamise oskuste omandamiseks ning eeldused kujuneda professionaalselt küpseks terapeudiks edasise enesetäiendamise ja praktika käigus. Lisaks on võimalik võtta ka kõrvalaineid Loovusõpetuses, mis loob eeldused loovuse alaste teoreetiliste teadmiste ja loovuse avaldumist toetavate tehnikate omandamiseks nii lapse, täiskasvanu kui organisatsiooni tasandil.
Georg Ebers
pisi|Georg Ebers Georg Moritz Ebers (1. märts 1837 Berliin – 7. august 1898 Tutzing) oli saksa egüptoloog ja kirjanik.
Ebers õppis orientalistikat Göttingeni ülikoolis. 1865. aastal asus ta tööle dotsendina Jena ülikoolis ja sai 1868. aastal professoriks.
Ebers populariseeris egüptoloogiat ajalooliste romaanidega. Esimene romaan, "Eine ägyptische Königstochter" ilmus 1864 ja osutus menukaks, nagu ka järgmised romaanid "Uarda" (1877), "Homo sum" (1878), "Die Schwestern" (1880), "Der Kaiser" (1881), "Serapis" (1885), "Die Nilbraut" (1887) ja "Kleopatra" (1894).
Talvel 1873–1874 ostis ta Luxoris meditsiinilise tekstiga papüüruse, mida tänapäeval tuntakse Ebersi papüürusena.
1893–1895 ilmusid Stuttgardis tema kogutud teosed 25 köites.
Lapik penikeel
Lapik penikeel (Potamogeton compressus) on taimeliik penikeeleliste sugukonnas penikeele perekonnast.
Eestis on taime paiguti, põhiliselt Ida- ja Kagu-Eestis.
Jupiter
Jupiter on Päikesest kauguselt viies planeet ja Päikesesüsteemi kõige suurem planeet. Hiidplaneet Jupiter ületab kõigi teiste planeetide kogumassi umbes kaks ja pool korda. Päikese massist on Jupiteri mass ligikaudu 1000 korda väiksem. Astronoomid teavad Jupiteri juba antiikajast.
Roomlased panid sellele nime oma peajumala Jupiteri järgi planeedi Jupiter suuruse tõttu. Maa pealt vaadatuna võib Jupiteri tähesuurus olla kuni −2,94, mis on piisavalt hele, et jätta varje.
Kuu ja Veenuse järel on Jupiter heleduselt kolmas taevakeha. (Opositsiooni ajal võib Marss paista lühikest aega sama hele kui Jupiter.)
Jupiter koosneb peamiselt heeliumist, mis moodustab Jupiteri massist ühe neljandiku, kõigist molekulidest moodustavad heeliumi molekulid aga vaid kümnendiku. Jupiteril võib olla raskematest elementidest tuum, kuid nagu kõigil hiidplaneetidel, puudub Jupiterilgi tahke pind. Kiire pöörlemise tõttu on Jupiter lapik sferoid. Jupiteri välimine atmosfäär on silmanähtavalt jaotunud vastavalt laiuskraadidele eri kihtideks, mille piirialadel esineb turbulentsi ja torme.
Üks tähelepanuväärseimaid Jupiteri atmosfäärinähtusi on Suur Punane Laik, mis on olnud olemas juba vähemalt 17. sajandist, mil seda vaadeldi esimest korda teleskoobiga. Jupiteri ümbritseb tugev magnetväli ja palja silmaga nähtamatu rõngaste süsteem. Jupiteril on vähemalt 79 kaaslast, sealhulgas neli suurt kaaslast, mille avastas 1610. aastal Galileo Galilei. Neist kõige suurema, Ganymedese läbimõõt on suurem kui Merkuuril. Hinnanguliselt võib Jupiteril 400 meetrist suurema läbimõõduga kaaslasi olla umbes 600.
Jupiteri on mehitamata kosmoseaparaatidega uuritud mitu korda, eelkõige esimeste Pioneeri ja Voyageri möödalendude käigus ja hiljem kosmosesondiga Galileo, mis tiirles ümber Jupiteri kaheksa aastat ja pakkus kõige täpsemat infot nii Jupiteri kui ka selle suuremate kaaslaste kohta. Pärast seda lendas 2007. aasta veebruaris Jupiterist mööda Pluutot uurima suundunud automaatjaam New Horizons, mis kasutas Jupiteri gravitatsiooni, et oma kiirust suurendada. 4. juulil 2016 jõudis Jupiteri orbiidile kosmoseaparaat Juno. Tulevikus võidakse uurida Jupiteri kaaslasel Europal asuvat jääga kaetud vedelat ookeani.
Ehitus
Jupiter koosneb peamiselt gaasilisest ja vedelast ainest. Jupiter on Päikesesüsteemi kõige suurem hiidplaneet ja seega kõige suurem planeet. Ekvaatoril on Jupiteri läbimõõt 142 984 km. Tiheduselt on Jupiter hiidplaneetidest teisel kohal. Kõigi nelja kiviplaneedi tihedusest on Jupiteri tihedus väiksem.
Koostis
Jupiteri ülemise atmosfääri mahust moodustavad umbes 88–92% vesiniku- ja 8–12% heeliumimolekulid. Heeliumi aatommass on vesiniku aatommassist neli korda suurem, mistõttu massi poolest moodustab Jupiteri atmosfäärist umbes 75% vesinik ja 24% heelium, ülejäänud 1% koosneb teistest elementidest. Jupiteri tuum sisaldab ka raskemaid elemente, mistõttu massist moodustab 71% vesinik, 24% heelium ja 5% teised elemendid. Jupiteri atmosfäär sisaldab vähesel määral metaani, veeauru, ammoniaaki ja räniühendeid. Kuigi palju leidub ka süsinikku, etaani, vesiniksulfiidi, neooni, hapnikku, fosforit ja väävlit. Atmosfääri välimine kiht sisaldab jäätunud ammoniaagikristalle. Infrapuna- ja ultraviolettspektroskoopia abil on leitud ka väike kogus benseeni ja teisi süsivesinikke
Vesiniku ja heeliumi vahekorra poolest sarnaneb Jupiteri atmosfääri koostis ürgse Päikese udukogu teoreetilise koostisega. Neooni kontsentratsioon on ülemises atmosfääris vaid 20 miljondikosa, mis on umbes kümnendik neooni kontsentratsioonist Päikeses. Raskemate inertsete gaaside kontsentratsioon on Jupiteris 2–3 korda suurem kui Päikeses.
Mass ja suurus
pisi|vasakul|Jupiteri läbimõõt on Päikese läbimõõdust umbes ühe suurusjärgu võrra väiksem (×0,10045) ja Maa läbimõõdust ühe suurusjärgu võrra suurem (×10,9733). Suur Punane Laik on umbes sama suur kui Maa [[ümbermõõt.]] Jupiteri mass on 2,5 korda suurem kui kõigi teiste Päikesesüsteemi planeetide kogumass. See tähendab, et Jupiterist ja Päikesest koosneva süsteemi massikese asub väljaspool Päikest. Jupiteri kõrval on Maa imeväike, kuid märkimisväärselt suurema tihedusega. Jupiteri ruumala on 1321 korda suurem kui Maa ruumala, kuid mass on vaid 318 korda suurem. Jupiteri raadius on umbes kümnendik Päikese raadiusest ja selle mass on umbes 0,001 Päikese massi, seega on Päike ja Jupiter sarnase tihedusega. Jupiteri massi (MJ või MJup)kasutatakse tihti teiste taevakehade, eriti eksoplaneetide ja pruunide kääbuste massi kirjeldamisel. Planeedi HD 209458 b mass on näiteks 0,69 MJ, Kappa Andromedae b aga 12,8 MJ.
Teoreetilised mudelid ennustavad, et kui Jupiteri mass oleks praegusest palju suurem, tõmbuks ta kokku. Massi vähese muutumise korral ei oleks muutus Jupiteri raadiuses aga kuigi suur. Kui Jupiteri mass oleks 1,6 korda suurem, suruks rõhk sisemuses planeedi tuuma nii tugevasti kokku, et planeedi ruumala väheneks, kuigi aine hulk suureneb. Seetõttu arvatakse, et Jupiteri läbimõõt on hetkel nii suur kui sellise koostise ja evolutsiooniga planeedil on võimalik saavutada.
Kuigi Jupiteri mass peaks olema 75 korda suurem, et algaks tuumasüntees ja Jupiterist saaks täht, on kõige väiksema punase kääbuse raadius Jupiteri raadiusest vaid 30 korda suurem. Sellest hoolimata kiirgab Jupiter rohkem soojust kui ta Päikeselt saab. Jupiteri sees toodetud soojus on ligikaudu võrdne Päikeselt saadud soojusega.
Lisasoojust toodab Jupiteri Kelvini-Helmholtzi mehhanism. Jupiter tõmbub iga aastaga kokku umbes 2,5 cm. Kui Jupiter tekkis, oli see palju kuumem ja umbes kaks korda suurema läbimõõduga kui praegu.