cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond
Juhid ja struktuur
jaoskonna ülem Boris Naboka, jaoskonna ülem (1975–1977) Vjatšeslav Trapeznikov , jaoskonna ülem 1985–1990 Oleg Tsõpun
Plekikäärid
Plekikäärid on lõiketeradest pikema käepidemeosaga käärid lehtmetalli ja pleki lõikamiseks. Plekikäärid on sepistatud süsinikterasest.
pisi|Plekikäärid Plekikääre liigitatakse lõigatava materjali tugevuse järgi:
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond
1941, ENSV RJRK
1941. aastal moodustatud Eesti NSV RJRKi '''3. (vastuluure)osakond''' kontrollis välismaiseid luureteenistusi ja muuseas tegutses agaralt toimunud sakslaste ümberasumise (Umsiedlung) puhul, jälitades kõiki, kes olid avaldanud sellekohast soovi lahkuda Eestist.
Plekikäärid
Plekikäärid püsivad tavaliselt lahtises asendis, kuni käepidemed lõikamiseks kokku surutakse.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond
1944–1946, ENSV RJRK
'''ENSV RJRK 2. osakond''' – võitlus nõukogudevastase elemendiga ja võõrluurete agentuuriga ,
Plekikäärid
Plekikääre on pikkuse järgi vahemikus 7–14 (180–360 mm). Plekikääre valmistatakse nii vasaku- kui ka paremakäelistele. Lisaks valmistatakse neid kas otse, vasakule või paremale lõikamiseks.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond
Eesti NSV SMi 1. osakond
Eesti NSV Siseministeeriumi 1. osakond (vastuluure)
Plekikäärid
Plekikääride märgistus
Käepidemetel on hambad käest libisemise vältimiseks.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond
Eesti NSV MN RJK 2. osakond
Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee 2. osakond – tegeles nii tegelike kui ka kahtlustatavate välisluure agentide jälgimisega nii kodu- kui ka välismaal.
Vastuluureoperatsioonid SIS-i vastu
1949. aastal alustas Secret Intelligence Servicei Balti osakonna juht Alexander McKibbin ja Alfons Rebane, koos tema abide Väino Pärteli ja Ilmar Kaasiku Operatsioon Jungle 1, mille vastu alustas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi osakonna 2-N 1951. aastal moodustatud Spetsiaalne Erijaoskond SEJ (SOO (Spetsialnoje Operativnoje Otdelenije), (ülem Elmar Vertman) vastuluureoperatsioon Lürssen-Si, mille käigus organiseeriti Eesti territooriumil metsavendadena esinevad MGB ohvitserid ning värvatud agendid ja hävitajaagendid kehastasid legendeeritud metsavendade organisatsiooni, kasutades fiktiivseid metsavennapunkreid ja sovetivastase vastupanu legendi ja topeltagentideks värvatud luureagente raadiomängudeks: Raadiomäng Universitet/Raadiomäng Berkut.
Vastuluureoperatsioonid LKA vastu
, Operatsioon AEBASIN
Tegevus siseriikliku vastupanuliikumise vastu
Eesti NSV riiklikud julgeolekuorganid tegelesid Eestis siseriikliku vastupanuliikumise hävitamisel kahel liinil: 1) aktiivse relvastatud vastupanu (metsavendluse) ja nende toetusbaasi likvideerimisel agentuuragentide ja operatiiv-tšekistlike sõjaliste operatsioonide teel ning 2) proaktiivse nõukogude võimule potentsiaalsete vastaste väljaselgitamise ning nende represseerimisega.
Proaktiivse vastupanuliikumise pärssimisel ja likvideerimisel kasutati julgeolekuorganite poolt aktiivselt Eesti NSV sise(julgeolekuorganite alluvuses olevaid kartoteeke ja operatiiv-tšekistlike allasutuste poolt pidevat võimalike "riiklikule julgeolekule ohtu kujutavate" isikute kohta kogutavat informatsiooni salajastelt kaastöötajatelt ja informaatoritelt.
1947. aastaks oli ENSV RJM välja töötanud NSV Liidu julgeolekuorganites välja kujunenud eeskirjadele "riigivastase tegevusega kompromiteerinud isikute" arvestussüsteemi, kuhu kanti 44 kategooriat isikute kohta, keda tuli lugeda kompromiteerituiks:
NÕ
NÕ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Jerongi keel
Jerongi keel on tai-kadai keelkonna kadai rühma kuuluv keel, mida emakeelena räägivad jerongid Hiinas Guangxi provintsi edelaosas.
Jerongi keelt räägib Hiinas umbes 380 inimest.
Ülle Meister
Ülle Meister (27. august 1948 Lüganuse – 6. jaanuar 2021 Kokre) oli eesti raamatugraafik ja akvarellist.
Haridus
Ta lõpetas 1966. aastal Püssi Keskkooli. 1967. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti graafikat õppima. Akvarellist sai juba kooliajal Ülle Meistri lemmiktehnika, milles ta saavutas erakordse meisterlikkuse ja millele jäi truuks terveks eluks. Kolmandal kursusel tuli teha valik vaba-, tarbe- ja raamatugraafika vahel. Meister valis viimase, sest armastas juba väikese tüdrukuna raamatuid ja oli suur lugeja.
Meister lõpetas kunstiinstituudi 1973. aastal raamatukujundajana cum laude ning tema diplomitööna valminud aabits oli koolides kasutusel palju aastaid.
Töökohad ja loominguline tegevus
Ülikooli lõpetamise järel suunati ta kirjastusse Valgus kunstiliseks toimetajaks, mis oli sisuliselt ametnikutöö, kuid ka seda tööd oli võimalik teha loominguliselt. 1980. aastast töötas Meister kirjastuses mittekoosseisulise töötajana ja kolm aastat hiljem pühendus vabakutselise kunstniku tööle. 1983. aastal astus Meister Kunstnike Liidu liikmeks.
Looming
Lisaks juba mainitud aabitsale illustreeris ka rohkesti õpikuid, töövihikuid ja tööraamatuid õpilastele ning metoodikakirjandust õpetajatele, kokku 130 raamatut ja õpikut. Ta tegi koostööd lasteajakirjadega Hea Laps ja Täheke.
Ülle Meister illustreeris mitu Leelo Tungla luuleraamatut ("Aastaring", 1992; "Küll on hea!", 1998; "Põrsas Pamp" (eesti keeles) ja "Porsas Pamp" (soome keeles), 1993; "Põrsapõli", 1994; "Tondu", 1993), aga ka tema juturaamatuid ("Hernetont Ernestiine", 2005). Tema illustreeritud on ka Ellen Niidu „Rongisõit” (1986).
Ta kujundas sarja "Saja rahva lood" kolm raamatut ning illustreeris palju muid lasteraamatuid. Tema tehtud piltidega raamatutest jäi viimaseks 2020. aasta septembris ilmunud fantaasiaraamat "Maailma Veereke" (autor Marika Piip).
Samuti kujundas ta "Karupoeg Puhhi" ja "Onu Remuse juttude" sarja helisalvestiste karbikaaned.
Ta lõi ka postkaarte, tegi eksliibriseid ja vabagraafikat. Paljude aastakümnete jooksul valmis tal imelisi akvarelle loodus­motiividel: tundlikud Eesti rabamaastikud ja loopealsed, tundrat ja kõrgmäestikke kujutavad sarjad. Hõimurahvastega sidus kunstnikku huvi Karjala kalju­jooniste vastu.
Saavutusi raamatugraafikuna
Meistri illustreeritud ja kujundatud raamatud on saanud hulganisti auhindu. Nende hulgas on näiteks
Rohketest auhindadest pidas kunstnik kõige olulisemaks teist kohta Nukitsa konkursil 1994 ja 1998, mille žürii koosneb lastest enestest. Meistri illustreeritud raamatuid iseloomustab elurõõmus tüübistik, värvikus ja raamatu kui terviku hea tunnetus.
Harrastused
Ülle Meister kuulus tartlase Väino Poikalaineni eestvedamisel rajatud Eesti Muinastaideseltsi. Tuhandete aastate vanuse ürgkunsti motiividel lõi ta palju akvarelle.
Tudulinna sovhoos
Tudulinna sovhoos oli sovhoos Kohtla-Järve rajoonis Tudulinna ja Viru-Jaagupi külanõukogus. Sovhoosi keskus oli Tudulinna asulas. Sovhoosi pindala oli 9500 ha.
Jeff Bezos
Jeffrey Preston Bezos (sündinud 12. jaanuar 1964) on Ameerika tehnoloogiaettevõtja, investor, elektriinsener ja filantroop, kes on tuntud eeskätt Amazoni tegevjuhina. Alates 2017. aastast on maailma rikkaim inimene, 2018. aasta juulis hinnati ta varandus 150 miljardile USA dollarile.
2000. aastal asutas Bezos kosmosetööstusettevõtte Blue Origin. 2013. aastal ostis ta 250 miljoni dollari eest Ameerika Ühendriikide ajalehe The Washington Post.
Jeff Bezos on lubanud annetada suurema osa oma varandusest heategevuseks.
Piane Crati
Piane Crati on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 609 meetri kõrgusel merepinnast asuva Piane Crati asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Aurel Vlaicu
pisi|Aurel Vlaicu Aurel Vlaicu (19. november 1882 Binținți – 13. september 1913 Orăștie), oli Rumeenia (Austria-Ungari) insener ja aviaator.
1909. aastal lahkus ta Saksamaalt ja naasis Bințințisse, kus valmistas koos oma vennaga funktsionaalse purilennuki. Samal aastal suundus ta Rumeeniasse, kus sai Transilvaaniast ümberasununa rahalist toetust. Seal asus ta ehitama oma esimest mootorlennukit, saades selleks toetust nii Rumeenia sõjaministeeriumilt kui ka avaliku hariduse ministrilt. Lennuk tegi esmalennu järgmise aasta 19. juunil Cotroceni lennuväljal. 28. septembril lendas ta sellega sõjaliste õppuste käigus Slatinast Piatra Olti, toimetades kohale kirja. Tegemist on ühe varasema juhtumiga, kus lennukit on kasutatud militaarseks otstarbeks.
Veel samal aastal asus ta ehitama uut lennukit, mis valmis järgmise aasta aprillis. Juunis 1912 osales ta sellega Viinis lennundusnädalal, saades auhinna täpsusmaandumises, ümber samba lendamises ja kuuli teelesaatmises. Ühtlasi sai ta ka FAI lenduritunnistuse nr 52.
Kolmandat lennukit asus ta konstrueerima Marconi Company tarbeks. See pidi olema katselennuk, mida firma vajas lennukitele sobivate raadiote väljaarendamiseks. Lennuk valmis alles pärast Aurel Vlaicu surma, ent ei jõudnud tellijateni. 1916. aastal vallutasid Saksa väed Bukaresti ja lennuk viidi sealt minema. 1942. aastal nägid mitmed Rumeenia ohvitserid seda Berliinis lennundusnäitusel, ent lennundusnäituse dokumentatsioonis seda lennukit ei kajastatud.
Septembris 1913 üritas Vlaicu olla esimene inimene, kes üle Karpaatide lendab. Ta kasutas selleks oma teist lennukit, ent see kukkus alla. Tõenäolisim põhjus on see, et lennuk oli maandumiseks valitud kohas maandumiseks liiga kõrgel.
Ühemõõtmeline regressioon
Statistikas on ühemõõtmeline regressioon ehk ühe tunnusega regressioon ehk lihtne lineaarne regressioon regressioonimudel, kus normaaljaotusega tunnust kirjeldatakse ühe pideva tunnuse kaudu.
II liiga 2014
II liiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljanda liiga II liiga 2014. aasta hooaeg, mis jaguneb kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs. Hooaeg algab 5. aprill 2014 ja lõppeb 26. oktoober 2014.
II liiga ida/põhi üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga ida ning põhja tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga ida ning põhja tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga ida/põhi 12. kohaga.
II liiga lõuna/lääs üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III Liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III Liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga lõuna/lääs 12. kohaga.
Mängutulemused
style="background: #DFE7FF;"|+:-3 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #FFDFDF;"|0:44 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #DFE7FF;"|1:0 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #DFE7FF;"|7:05 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #FFDFDF;"|-:+6 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2 style="background: #B2BEB5;"|-:-2
EABA
EABA on lühend, mis võib tähendada:
1936. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
'''Eesti-Soome 1936. aasta maavõistlus poksis''' toimus Viiburis 1. novembril 1936. Soome võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Olli Lehtinen (FIN) – Hans Gutman (EST) 3 – 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Jorma Lumilahti (FIN) – Karl Käbi (EST) 2 – 1
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Åke Karlsson (FIN) – Harald Freimuth (EST) 3 – 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) – Tauno Lehikoinen (FIN) RSC 2
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Sten Suvio (FIN) – Nigul Karits (EST) 3 – 0
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Anton Raadik (EST) – Urho Leskinen (FIN) 3 – 0
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Bernhard Salong (EST) – Aarne Järvinen (FIN) 2 – 1
Raskekaal (üle 79,4 kg): Kaleva Sampila (FIN) – Bronislav Virsa (EST) 2 – 1
Magnetilised süsiniknanostruktuurid
Magnetilised süsiniknanostruktuurid (inglise keeles magnetic carbon nanostructures; lühend MCNs) on hübriidmaterjalid, mis koosnevad magnetist ja süsiniku (peamiselt sp2 hübridisatsiooniga) nanoallotropsetest komponentidest, mis on konjugeeritud erinevates konfiguratsioonides. Nende hübriidnanomaterjalide potentsiaalsed kasutamisvõimalused tuleviku meditsiinis leiavad kasutust ravimite suunatud manustamises, magnetosakeste või magnetvedelike poolt juhitud hüpertermia vähiravis ning magnetresonantstomogaafia piltdiagnostikas.
Klassifikatsioon
Magnetilised süsiniknanostruktuuride süsiniknanostruktuurid esinevad erinevates dimensioonides: 0D-fullereen, 1D-süsiniknanotorud, 2D-grafeen jm. Magnetilised süsiniknanostruktuurid koosnevad kahest põhilisest konjugaatide klassist: Mõlemad grupid võivad olla esindatud erinevate morfoloogiatega, keemiliste kompositsioonide ja füsikokeemiliste võimalustega, mistõttu on neil ka erinevad kasutusvõimalused biomeditsiinis. Võrreldes teiste teadaolevate magnetilisete nanomaterjalidega on magnetiliste süsiniknanostruktuuridel fundamentaalne unikaalsus ning eelised nagu võimendatud keemiline reaktiivsus ning oluliste füsikokeemiliste omaduste häälestamise võime. Nende abil saab näiteks määrata minimaalset tsütotoksilisust, kontrollida hübriidmaterjali nanomagnetite koostist ning kinnitada ravimi molekule läbi kovalentsete sidemete sihtrakkudele.
Süsinikuga kaetud magnetilised nanoosakesed (CEMNPs)
Süsinikuga kaetud magnetilised nanoosakesed on tuumraksed struktuurid, koosnedes magnetsüdamikust ning süsinikkestast. Üks põhiline eelis antud struktuuri puhul on see, et süsinikuga katmine väldib magneti korrosiooni ning võimalikud toksilised kõrvalnähud, mis võivad tekkida vabade magnetiliste nanoosakeste esinemisel bioloogilises keskkonnas. Neid heterostruktuure võib saada otse (nn in situ kapseldamisega), näiteks keemilise aur-sadestamisega, kuid ka kaudsel viisil, kasutades märgasid keemilisi tehnoloogiaid.
Äärmiselt tähtis on kontrollida sünteesi ajal kapseldatud materjalide kuju, suurust ja spetsiifilist kompositsiooni, kuna kõik need parameetrid mõjutavad lõpliku hübriidmaterjali magnetilisi omadusi. Lisaks ei võimalda sünteesi viimane etapp selektiivsust ega ka korratavust. Viimasel ajal sünteesitud süsiniknanokapslid koosnevad nanotorudest, fullereenidest või nanosibulatest, kuid ka vähem uuritud nanostruktuuridest nagu nanoteemantid või nanokolvid. Esmased piirangud magnetilise täidismaterjalide puhul on määratud nanohübriidi sünteesi meetodiga. Levinuimad magnetilised tuuma materjalid on raud, nikkel, koobalt ja nende sulamid, kuid edukalt on sünteesitud süsinikuga kaetud magnetilisi nanoosakesi ka haruldaste metallidega.
Magnetiliste nanoosakestega seotud süsiniknanostruktuurid
Magnetiliste nanoosakestega seotud nanosüsinikstruktuurid on esindatud laia valikuga eri dimensioonide süsinikstruktuuridega. Antud tüübi puhul pole magnetilised nanoosakesed enam kaitstud keskkonna eest süsinikkesta poolt, vaid nende hübriidmaterjalide süsinikstruktuurid käituvad pigem integreeriva kandjana magnetilistele nanoosakestele. See tähendab, et magnetiliste partnerite ulatus on vähenenud võrreldes süsinikuga kaetud magnetiliste nanoosakestega, välja arvatud juhul, kui edasine funktsionaliseerimine kindlustab neile olulise kaitse keskkonna kahjulike mõjude eest. Positiivse aspektina pole magnetiliste nanoosakeste jaotus piiratud süsinikkomponentide nanotühimikega.
Süsinikkomponentide dekoreerimise meetodites domineerivad samm-sammult strateegiad ning soovitud magnetilised omadused on omandatakse valdavalt mittemodifitseeritud süsiniknanostruktuuride funktsionaliseerimise käigus. Lõplike nanostruktuuride jäikus on oluline tegur, mida saab kontrollida süsinikkandjate ja magnetiliste nanoosakeste vahelisi interaktsioone valides. Kõige levinumad magnetilised komponendid on superparamagnetilised raudoksiidi nanoosakesed (SPIONs).
Terapeutilised kasutusalad
Magnetilisetel süsiniknanostruktuuridel on kaks võimalikku kasutusvaldkonda, mis töötavad terapeutilisel põhimõttel:
Magnetiline ravimi manustamise süsteem
Ravimi manustamise süsteem võimaldab ravimi suunatud liikumist sihtkohta ja seejärel ravimi kontrollitud vabastamist, optimeerides aktiivmolekulide kontsentratsiooni sihtkohas. Antud terapeutilise lähenemise peamisteks eelisteks on teraapias kasutatavate ravimite minimeeritud absoluutkogused, selle lokaliseerimine ja seega ravimi toime võimendamine. Need eelised tulevad kasuks eriti, kui tegemist on halvasti lahustuva ravimiga, samuti kiirelt in vivo laguneva või kõrge tsütotoksilisusega ravimiga (näiteks vähivastased ravimid). Sellistel juhtudel saab magnetilise ravimi manustamisega vältida ravimite negatiivseid toimeid tervetele kudedele.
Välise magnetvälja mõju all olevate magnetilise süsiniknanoosakeste magnetilist käitumist saab kasutada ravimite kontsentreerimiseks märklaudkoesse ning hoida neid seal seni, kuni ravimit on soovitud tasemel vabastatud. Kiire magnetvälja nõrgenemise tõttu kudedes töötab antud magnetiline ravimi manustamise süsteem ainult pindmiste kudede puhul. On palju lähenemisi ravimite manustamiseks magnetiliste süsiniknanoosakeste abil, kuna ravimite molekule võib pookida suurte süsinikpindade külge või kanda need õõnes nanokonteinerite sisemistesse vagudesse. Nende tehnoloogiate puhul puuduvad tõenäoliselt ka tehnilised takistused. Kui potentsiaalne ravimi kandja vastab fundamentaalsetele biosobivus- ja tsütotoksilisuse nõuetele, saab neid laadida lõpliku suurusega terapeutiliste reagentidega.
Kiviveolaev
Kiviveolaev ehk kivilaev on enamasti rannasõidupurjekas, mis on kohandatud kivide vedamiseks.
Eesti alal on tuntud Kihnu kivilaevad.
Magnetilised süsiniknanostruktuurid
Magnetiline termoteraapia
Magnetiliste nanoosakeste kasvajakudedest läbitungimisele järgneb vahelduva välise magnetvälja esinemine, mis võimaldab märklaudkoe kontrollitud kuumutamist. Viimane põhjustab vähirakkude hukkumist. Üldiselt sõltub kuumutav efekt põhiliselt materjali magnetilisest käitumisest. Kuigi soojuse tootmise protsessi täpne kirjeldus hõlmab arvukaid tegureid, siis soojendamisel ferromagnetiliste nanomaterjalidega esinevad lihtsustatult ainult hüstereesi kaod, kuid soojendamisel superparamagnetiliste üksikdomeeni osakestega ilmnevad lisaks termilised relaksatsiooni protsessid.
Parameeter, millega kõige enam võrreldakse eri materjalide kuumutamise efektiivsust, on spetsiifiline võimsuse kadu (inglise keeles SPL), mis väljendab massnormaliseeritud neelatud energia määra. Viimast mõõdetakse ühikutes W/g, kuid meditsiinialases kirjanduses nimetatakse spetsiifilist võimsuse kadu tihti spetsiifiliseks neeldumismääraks (inglise keeles SAR), mille ühikuks on W/kg. Spetsiifiline neeldumismäär sõltub erinevatest teguritest, mis on seotud nii materjali omadustega (kuju, suurus, kompositsioon) kui ka välise vahelduva magnetvälja parameetritega (sagedus, amplituud). Termoteraapia edasiseks arenguks on multimodaalsete magnetiliste nanoosakeste loomine, mida saab kasutada nii ravimite suunatud manustamiseks, piltdiagnostikaks kui ka lokaalseks termoteraapiaks.
Diagnostiline rakendus magnetresonantstomograafias
pisi|Magnetiliste süsiniknanostruktuuride rakendus magnetresonantstomograafia (MRT) uuringul kontrastainena. Vasakul MRT ajukasvaja pilt kontrastaineta ja paremal kontrastainega Magnetiliste süsiniknanostruktuurid leiavad diagnostilises meditsiinis rakendust magnetresonantstomograafia (MRT) uuringutel kontrastainena. MRT on üks hinnatumaid mitteinvasiivseid piltdiagnostikatehnoloogiaid tänapäevases diagnostilises meditsiinis. Et parandada diagnostika usaldusväärsust, kasutatakse kontrastaineid, mille olulisem ülesanne on vähendada vee prootonite relaksatsiooniaega. Sõltudes relaksatsiooniprotsessi omadustest, T1 ja T2 kontrastained vähendavad vastavalt spinn-võre ja spinn-spinn relaksatsiooni aega. Seetõttu on kõige levinum kontrastainet iseloomustav parameeter relaksiivsus (r1, r2), mis kirjeldab vee prootonite relaksatsiooni muutuse määra molaarse kontsentratsioonina antud kontrastaines. Tänaseni on kõige levinum T1 kontrastaine kliinilises kasutuses tugev paramagnetiline Gd (III), mida tuleb enne kasutamis sekvestreerida oma toksilisuse tõttu. Laialdaselt kasutatakse T1 kontrastainena superparamagnetilisi raudoksiidi nanoosakesi (SPIONs) ja üliväikeseid superparamagnetilisi raudoksiidi nanoosakesi (USPIONs).
Funktsionaliseeritud magnetilised nanoosakesed on konstrueeritud sihtima vähirakke, mida saab tuvastada MRT-uuringutel. Kasvajate standardvisualiseerimise korral võimaldavad magnetilised süsiniknanoosakesed kontrastainena MRT-s tuumorite tundlikumat piltdiagnostikat kui muud kontrastained.
Kingapaela klamber
Kingapaela klamber
Kingapaela klamber on kinga- või saapapaela otsas asuv kahekordselt mulgustatud või sissepoole valtsitud vasest või plastmassist ümbris, mis takistab hargnemist ja hõlbustab sidumist.
Ajalugu
Klamber oli algselt valmistatud metallist, klaasist või kivist. Rooma ajastu rikkamad inimesed valmistasid oma kingapaela klambrid väärismetallidest nagu messingist või hõbedast.
Tänapäeval pannakse kingapaelte otstes olevaid läbipaistvat plastikut või metallist klambreid spetsiaalsete masinatega. Masinad kinnitavad kingapaela otsi materjaliga ja kasutavad soojust või kemikaale, et sulatada plastmass/metall kingapaelale ja siduda seda.
Hioma
Hioma oli 1848. aastal Hiiumaa Suursadamas ehitatud kolmemastiline parklaev.
Hioma oli esimene Eestis ehitatud purjekas, mis 1854. aastal sõitis ümber Kap Hoorni. Laev hukkus tormi käes 11. detsembril 1857 Noarootsi poolsaare lähedal Riguldi rannas.
Laeva kogumahutavus oli 358 brt.
Öö muuseumis 2
"Öö muuseumis 2" on 2009. aasta USA fantaasiafilm.
Sisu
Larry Daleyst on saanud edukas ärimees. Ühel päeval avastab ta, et tema muuseumieksponaatidest sõbrad tahetakse muuseumi väljapaneku uuendamise käigus kõrvaldada. Ta üritab seda vältida, kuid ta ettevõtmine ebaõnnestub. Ta otsustab sõpru aidata, kui saab neilt äreva kõne. Nüüd tuleb tal rinda pista iidse Egiptuse vaaraoga, abiks Amelia Earhart.
Balti turniir 1995
Balti turniir 1995 toimus 19.–21. maini 1995 Lätis. Turniiri võitis Läti jalgpallikoondis.
Alliku sovhoos
Paide sovhoos oli sovhoos Paide rajoonis Järva-Jaani, Paide ja Esna külanõukogus. Sovhoosi keskus oli Roosna-Alliku asulas. Sovhoosi pindala oli 8600 ha.
Ferdinand Vichmann
Ferdinand Vichmann (3. september 1882 – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).
Andreas Julle
Andreas Julle VR II/3 (ka Andreas Yllö; 29. november/11. detsember 1887 Narva vald, Ingerimaa – 3. mai 1946 Kuopio ) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta sai hariduse Narva merekoolis ja Magnushofi merekooli (Riia lähedal) juures tegi kaugsõidukapteni eksami.
Eesti Vabadussõja ajal oli ta 1919. aasta aprillis suurtükipaadi Taara kompaniiülem, pärast seda viidi üle vanemohvitseri ametikohale suurtükipaadil Vanemuine ning mai lõpus määrati suurtükipaadile Ahti, kus oli komandöriks kuni 1922. aasta maini. Sõja käigus osales ta Peipsi laevastiku operatsioonides Peipsi ja Pihkva järvel ning Velikaja jõel.
1920. aastal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärk.
Česká Kamenice
Česká Kamenice (saksa keeles Böhmisch Kamnitz) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Česká Kamenice asub Děčínist ligi 15 km idas ja Ústí nad Labemist umbes 31 km kirdes.
Česká Kamenice asub merepinnast 301 meetri kõrgusel.
Česká Kamenicet on esmamainitud 1352. aastal. Kuid linn on asutatud varem, enne 1283. aastat, tõenäoliselt 1270. aastatel.
Česká Kamenice vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Kivilaev
Kivilaev on kividest moodustatud laevakontuur kas laevkalme äärisena või lihtsalt surnu austamiseks.
Viimsi mõisa kalmistu
thumb|Kalmistu võimalik asukoht Kabelimäel. Vaade Kõrkja teelt
Viimsi mõisa kalmistu oli matmispaik Pirita kloostri taga Kochi perekonnakalmistu kabeli vastas jõe põhjakaldal. 1860. aastatel rajasid mõisa tollased omanikud Buxhoevedenid sinna matusekabeli. Kalmistu pole säilinud ja selle täpne asukoht on teadmata. Viimsi mõisa südamest asus kalmistu linnulennult umbes 4,2 km kaugusel lõunas. Ajalooliselt jäi see Jõelähtme kihelkonna territooriumile.
On oletatud, et kalmistu võis asuda Kabelimäel. Arheoloogiliste ja kirjalike allikate järgi asus seal arvatavasti varasem keskaegne kabel, mis 17. sajandi keskpaigaks oli tõenäoliselt lammutatud. Peetakse võimalikuks, et Viimsi mõisnikud rajasid oma matmispaiga keskaegse kabeli varemetesse.
Kuigi hauakohad pole teada, peetakse Piritat järgmiste mõisnike matmiskohaks:
Vaba tarkvara päev
pisi|Vaba tarkvara päeva logo 2011. aastal Vaba tarkvara päev on rahvusvaheline tähtpäev tarkvaraga seotud vabaduste ja nende eest seisjate esiletõstmiseks. Päeva eesmärgiks on muuhulgas üldise vaba tarkvara alase teadlikkuse tõstmine ning vaba tarkvara ja avatud standardite levikule kaasaaitamine.
Eestis on vaba tarkvara päeva peetud eri vormides 2010. aastast, 2012. aastal tähistati seda paralleelselt Tallinnas, Tartus ja Raplas.
Korraldus
SFI on ürituse ametlik korraldaja ning tegeleb annetuste, sponsorlepingute, raamatupidamise ja korraldusmeeskondade registreerimisega. Konkreetseid üritusi korraldavad aga kohalikud vabatahtlikest koosnevad meeskonnad. Ürituse täpne formaat on kohaliku korraldusmeeskonna otsustada.
Osavõtt
Esimesest üritusest 2004. aastal võttis osa 12 meeskonda. Aastal 2010 seati eesmärgiks 1000 meeskonda, kuid osalejate arv jäi napilt alla 400.
Zip-ajam
Zip-ajam on keskmise mahutavusega eemaldatav kettaseadmesüsteem, mille tõi turule Iomega 1994. aasta lõpus.
Esimesed Zip-diskettide mahutavus oli 100 MB, hiljem tõusis see 250 MB-le ja lõpuks 750 MB-le.
Zip-vorming sai kõige populaarsemaks superflopi tüüpi tooteks, mis olid 1990. aastate lõpul kaasaskantavate andmekandjate turul nišikaup. Sellele vaatamata ei saanud zip-vorming nii populaarseks, et oleks välja vahetanud 3,5-tollise disketi, samuti polnud sellest mahutavuse poolest korduvkirjutatavatele CD- ja DVD-plaatidele vastast. Ka mälupulgad osutusid paremateks korduvkirjutatavateks andmekandjateks tänu personaalarvuti USB-pesade rohkusele, kui nende mahutavus tõusis zip-disketi omast märkimisväärselt. zip-draivid langesid üldkasutusest välja 2000. aastate alguses. Zip-margi all hakati tootma nii siseseid kui ka väliseid CD-kirjuteid Zip-650 ja Zip-CD, kuid need polnud zip-draividega mingilgi määral seotud.
Ülevaade
Zip-süsteem sarnaneb Iomega varasema Bernoulli Boxi süsteemiga, mõlemas süsteemis hõljub lineaarsele ajurile paigaldatud lugemis-kirjutuspeade komplekt üle kiirelt pöörleva painduva meediumi, mis on kinnitatud tugevale kassetile. Erinevalt Bernoulli Boxist puudub Zip-draivil aga Bernoulli taldrik, selle tulemusena on Zip-kassetil ainult üks plaat võrrelduna Bernoulli kassetiga millel on plaat kummalgil pool Bernoulli taldrikut. Zip-draivis lendavad pead sarnaselt kõvaketta peadele, ilma Bernoulli efektita. Lineaarne ajur kasutab helimähise ajuri tehnoloogiat, mida kohtab kaasaegsetes kõvaketastes. Zip-ketas kasutab palju väiksemat meediumi kui Bernoulli meedium ning lihtsamat draivi disaini, mis ühtlasi vähendasid ka selle maksumust.
Selle tulemuseks oli plaat, millel on 3,5-tollise disketi mugavus koos suurema mahutavuse ja kiirusega. Kuid Zip-plaatide ümbris on diskettide omast palju paksem. Esimeste Zipdravide maksimaalne andmeedastus kiirus oli umbes 1 megabait/sekundis ja keskmine otsingu aeg 28 millisekundit võrreldes standardse 1,44 MB disketiga, mille tavaline andmeedastus kiirus oli 62,5 kbit/s ja keskmine otsinguaeg mitusada millisekundit. Tavalised 1990. aastate lauaarvuti kõvakettad pöörlesid kiirusega 5400 pööret sekundis ja nende andmeedastuskiirus oli 3–10 MB/s või isegi rohkem, keskmine otsinguaeg oli 20–14 ms või isegi lühem.
Varasemad generatsioonid võistlesid SuperDiskide ja LS-120-draividega, mis mahutasid 20% rohkem andmeid ja suutsid lugeda ka 3,5-tolliseid 1,44 MB diskette, kuid neil oli väiksem andmeedastuskiirus väiksemate pöörete tõttu. Rivaalitsemine lõppes enne USB-ajastu algust.
Liidesed
Algusaastatel oli väliste SCSI-l põhinevate Zip-draividega tihti kaasas SCSI-adapter Zip Zoom. Zip Zoom on ümbermärgistatud ISA Adaptec SCSI host kontroller. Algselt müüdi eraldi ka PCMCIA-to-SCSI adapterit laptopi toetamiseks, mis on samuti ümbermärgistatud Adaptec.
Jõhvika tänav
Jõhvika tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis. Tänav algab Männiku teelt ja kulgeb enam-vähem lääne-idasuunaliselt Mahla tänavani. Jõhvika tänav on ligikaudu 145 meetri pikkune ja hoonestatud eramutega.
Jõhvika tänav sai nime 8. novembril 1927.
Zip-ajam
BIOS-i tugi
Mõned kaasaegsed BIOS-id toetavad siiani Zip-draividelt buutimist USB- või ATAPI-liideste kaudu.
Ühilduvus
Suure mahutavusega Zip-diskette saab kasutada vaid draivis mis toetab vähemasti sama suurust. Samas loevad suurema mahutavuse jaoks mõeldud draivid väiksema mahutavusega meediumeid. 250 MB kirjutab 100 MB disketile palju aeglasemalt kui 100 MB draiv ja ei suuda läbi viia „pikka“ (põhjalikku) 100 MB disketi vormindamist. 750 MB draiv ei suuda kirjutada 100 MB diskettidele, aga suudab valmis diskette lugeda, kuigi 100 MB disketid on 3 formaadist odavaimad ja laiemalt levinud.
Retroreflektiivne laik erineb kolmel meediumi suurusel sedavõrd, et väiksema mahutavusega disketi draivi suurema mahutavusega disketi lisamisel see lihtsalt väljutatakse kohe, ilma ühegi katseta disketile ligi pääseda.
Müük, probleemid ja litsents
Zip-draivid müüdi algselt peale esmatutvustust aastal 1994 hästi, seda nende odava hinna ja selle aja kohta hea vastupidavuse tõttu. Esialgu müüdi draive hinnaga, mis oli veidi alla 200 USD; kaasa sai ühe kasseti ja 100 MB lisakassette võis juurde osta hinnaga 20 USD. Sel ajal oli kõvaketaste tüüpiline mahutavus 500 MB ja need maksid umbes 200 USD, seega oli Zip-diskidega varukoopiate tegemine kodukasutajale väga ökonoomne – mõned arvutitarnijad nagu Dell ja Apple Inc. lisasid oma arvutitesse Iomega sisesed Zip-draivid. Zip-draivid tungisid hästi ka graafilise kunsti turule, odavama alternatiivina Syquesti kassett kõvaketta süsteemile. Lisakassettide hind langes järgmise paari aastaga kiiresti, kuna rohkemad firmad hakkasid neid tarnima. Lõpuks olid tarnijate seas ka Fujifilm, Verbatim, Toshiba and Maxell. Epson ja Nec tootsid ka oma litsentsi 100 MB draivi mudelile koos oma brändi nimega.
Zip-draivide ja diskettide müük vähenes aastatel 1999–2003 jõudsasti. Zip-disketid olid megabaidi kohta üpris kallid võrreldes selleaegsete uute CD-R ja CD-RW plaatide odavnemisega.
Kõvaketaste kasv kuni mitmete gigabaitideni muutis Zip-diskettidega varundamise vähe ökonoomseks. Odavate CD- ja DVD-kirjutite ja mälupulkade tulek trügis Zip-draivid lõpuks põhiturult välja. Siiski on magnetmeediumil optiliste meediumide ja mälupulkade ees teatud eeliseid, mis hoiavad neid nišina andmehoiustamise areenil, nagu pikaajalise hoiustamise stabiilsus ja suur kustutus-/kirjutustsüklite arv. Selles vallas võistleb Zip aga eelkõige väliste kõvaketaste ja Sony MiniDisci Hi-MD-versiooniga, mis mahutab kuni 1 GB andmeid ning on väiksem ja odavam kui 100 MB Zip-diskett.
1998. aasta septembris esitati Iomega vastu esindushagi Zip-disketi vea tõttu, mida hakati kutsuma "surmaklõpsuks (Click of death).
2006. aastal liigitas PC World Zip-draivi 15 läbi aegade halvima tehnoloogia toote alla. Kuid juba aasta hiljem hindas PC World Zip-draivi läbi aegade parimate tehnoloogiatoodete pingereas 23. koha vääriliseks.
Pärand
Zip-draive kasutavad siiani retroarvutite entusiastid suurte andmemahtude edastamiseks (võrreldes retroriistvaraga) kaasaegsete ja vanemate arvutisüsteemide vahel. Commodore-Amiga, Atari ST, Apple II, ja "vana maailma" Macintoshi eelistajad kasutavad tihti SCSI-liidesega draive, mis neil platvormidel olemas on. Zip-draivid on leidnud koha ka muusikatööstuses, sest SCSI-ühilduvusega draive saab kasutada 90-ndate vanade samplerite ja süntesaatoritega.
ZipCD
Iomega tootis 1990. aastate lõpus Zip-kaubamärgi all ka CD-kirjutit ZipCD 650. See kasutas tavalist CD-R-meediumi ega olnud formaadilt kuidagi seotud magnetilise Zip-draiviga. Välised mudelid olid paigaldatud Zip-draivi stiilis korpusse, ja kasutasid standardset USB 1.1 ühendust.
Iomega kasutas Adapteci DirectCD tarkvara, et lubada UDF-draivi tähise juurdepääs CD-R- või CD-RW-meediumile.
Firma lasi välja ka oma enda CD-R- ja CD-RW-meediumi ZipCD nime all. Kuid ZipCD-draivid lubasid andmeid kõrvetada juba niigi mis tahes tühjale CD-R- või CD-RW-meediumile.
Allikas
Tõlgitud ingliskeelsest Wikipediast []
Joogapiraatlus
Joogapiraatlus (inglise keeles Yoga piracy) on tänapäeval lääneriikides leviv ärimudel, kus joogapraktikud väidavad endal olevat autoriõiguse joogaasenditele (asanatele) ja -tehnikatele, mis on tegelikult kirjeldatud juba ammustes tekstides, kuuluvad Indias traditsiooniliste teadmiste hulka ning on seetõttu avalik omand.
Sageli tegelevad joogapiraatlusega mitte india päritolu joogaõpetajad, kes nimetavad end asanate, pranayama hingamistehnikate ja -järjestuste ning ajurveeda meditsiinivõtete autoriteks. Üks tuntumaid näiteid on Ameerika Ühendriikides populaarne Bikrami jooga. Joogapiraatlusest on kujunenud tulus rahvusvaheline tööstusharu, millega Ameerika joogatööstus teenib mõne hinnangu kohaselt kuni 3 miljardit USA dollarit aastas.
Joogapiraatluse vastu võitlemiseks on India valitsus algatanud projekti 1500 joogaasendi dokumenteerimiseks, mis pärinevad eri allikaist, alates Patanjali "Joogasuutratest" kuni tänapäevani. Asendid kantakse traditsiooniliste teadmiste andmebaasi Traditional Knowledge Digital Library, kus need muutuvad kättesaadavaiks kogu maailma patendiametitele. 2005. aastaks oli India kaubandusministeerium koostanud 30 miljonit andmebaasikirjet. Projekti oli kaasatud 15 tähtsamat India joogakooli, nende seas Iyengari instituut ja Kaivalyadham.
Odolena Voda
Odolena Voda (saksa keeles Odolenswasser) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-východi ringkonnas. Odolena Voda asub Praha kesklinnast ligikaudu 19 km põhjas.
Odolena Voda paikneb merepinnast 248 meetri kõrgusel.
Michel Delpech
pisi|Michel Delpech (2012) Jean-Michel Delpech (26. jaanuar 1946 – 2. jaanuar 2016) oli prantsuse laulja ja helilooja.
Odolena Voda
Asulat on esmamainitud 1352. aastal. Linnaõigused sai Odolena Voda 5. oktoobril 1998.
Linnas asub lennukitehas Aero Vodochody.
Üksikmajapidamise reoveesüsteem
Üksikmajapidamise reovesüsteem on tehniline süsteem, mis koosneb septikust ja imbväljakust ning on rajatud ühe majapidamise reovee puhastamiseks.
Septik
pisi|
Septik on maa all olev betoonist, klaaskiust või plastmassist reoveemahuti, mis setitab tahked ained vedelatest. Septik on lihtsa tööpõhimõttega ühe majapidamise kanalisatsioonirajatis, mida kasutatakse piirkondades, kus puudub juurdepääs üldreoveetöötlussüsteemidele. Septikud on tavaliselt 2-3 kambriga ning on tühjendamiseks pealt luugist avatavad.
Üldkirjeldus
Reoveepuhastussüsteemi saab jagada viieks osaks:
Septikmahuteid on kasutatud reovee puhastamiseks rohkem kui 120 aastat. Septikud on mahutavusega 4000-7500 liitrit. Lihtsaim viis on tekkiv reovesi koguda kokku kinnisesse kogumismahutisse, mida aeg-ajalt tühjendada tuleb. Keskmine neljaliikmeline pere tekitab ühes kuus keskmiselt 8-12m³ reovett. Üks septiku ots (sisselaskeava) on ühendatud majapidamisest tuleva kanalisatsioonitoruga, teine ots on ühendatud toruga, mis viib heitvee imbväljakuni. Kambrid on eraldatud vaheseintega, mille ülaosas on auk, mille kaudu setitatav vesi edasi liigub. Tahked ained lagundatakse anaeroobselt, mille tulemusena nende maht väheneb. Mahutis setitatav materjal jaguneb kolme kihti: Septikuid tuleb perioodiliselt tühjendada, et eemaldada settinud tahked jäätmed. Reoveemahutite efektiivsus väheneb nende täitumisel.
Tööpõhimõte
Majapidamisest tulev reovesi siseneb mahuti esimesse kambrisse, kus toimub suurem osa tahkete ainete settimisest. Lahustunud tahke aine lagundatakse anaeroobselt. Järele jäänud vedelik voolab läbi vaheseina edasi teise kambrisse, kus pisemad osakesed saavad veelkord settida. Viimasest kambrist, kus on juba suhteliselt selge vesi, liigub heitvesi nõrgväljale. Pisikesed osakesed jäävad kinni pinnasesse ja settivad seal. Vesi imbub pinnasesse, kust lõpuks jõuab põhjavette. Osa vett omastavad taimed juurtega.
Aloisio Uus
Aloisio Uus (vene keeles Алевиз Новый, Алевиз Фрязин) oli Itaalia arhitekt, kes Ivan III kutsel töötas 16. sajandi algul Moskvas. Lisanimi "Uus" anti talle eristamaks teda alates 1494. aastast Moskvas ehitanud Aloisio da Milanost; teda on samastatud Aloisio Lamberti da Montagnana nimelise Veneetsia skulptoriga, kuid vastavus pole lõpuni kindel.
Veronika (laulja)
Veronica Alexandra Tecaru (sündinud 14. jaanuar 1984), esinejanimega Veronika, on Rumeenia laulja.
Aloisio Uus
Teel Venemaale sattus Aloisio vangi Krimmi khaani Meñli I Giray kätte ja ehitas talle osa Bahtšisarai khaanipaleest. Üks näide tema tööst on palee renessanss-stiilis raiddekooriga portaal.
Veronika (laulja)
Galačis sündinud Tecaru loobus laulmise nimel korvpallurikarjäärist. Tema muusikaline teekond sai alguse 2006. aastal, kui ta võeti Bukarestis tegutseva tüdrukuteansambli Wassabi liikmeks. Pärast ansambli laialiminekut 2009. aastal alustas Veronica oma soolokarjääri. Tecaru on teinud koostööd selliste artistidega nagu Brad Vee Johnson ja Morandi.
Aloisio Uus
1504. aastal jõudis Aloisio Moskvasse, kaasas khaani soovitused. Aloisio peamine ja tuntuim töö Moskvas on Katedraali väljakul asuv Peaingli katedraal, mille keerukat renessanssdekoori hakati kopeerima kogu 16. sajandi Venemaal. Viimane kord, mil Aloisio leiab mainimist, on 1514. aastal, kui Vassili III on usaldanud talle 11 kiriku ehitamise Moskvas. Neist hoonetest on tänaseni täielikult või osaliselt säilinud vaid mõned, kuid säilinust on näha, et kirikud loodi eri stiilides. Kõige paremini säilinud ehitis on metropoliit Peetrile pühitsetud Võsokopetrovski kloostri peakirik Moskvas, hulksiirukujulise põhiplaaniga hoone, mis ehitati 1514–1517 ja mis ühtlasi on Venemaa esimene ümarkiriku tüüpi sakraalehitis.
Ixion
pisi|320px|Ixion ja Nephele. [[Peter Paul Rubensi maal, 1615]] Ixion (vanakreeka keeles Ἰξίων) on vanakreeka mütoloogias Tessaalias elanud lapiitide kuningas. Ta oli petis ja tüssaja.
Ixion röövis Deioneusi tütre Dia, et temaga abielluda. Kuningas lubas tüdruku isale pulmade ajal lunaraha tasuda, kuid tasumise asemel otsustas ta Deioneusi hoopis lõksu meelitada. Ta kaevas lossi lähedale augu ning täitis selle tulise söega. Kui äiapapa kohale ilmus, lükkas Ixion ta auku. Sugulase tapmine vallandas Ixioni vastu suure pahameele, kuid millegipärast hakkas peajumal Zeusil temast kahju ning ta kutsus kuninga külalisena Olümpose mäele. Ent ka jumalate seas ületas Ixion sündsuse piire, kui ta asus võrgutama Zeusi naist Herat. Mõnedes müütides kirjeldatakse, et Ixion seoti karistuseks päikesekettaga sarnaneva ratta külge, teistes lugudes aga, et põleva ratta külge, mis Tartaroses igavesti pöörlema jäi.
Lõuna-Ameerika rannamängud
Esimesed mängud toimusid 2009. aastal kahes Uruguay linnas - Montevideos ja Punta-Del-Estes. Edukaimad olid Brasiilia sportlased.
Aed-mustköömne õli
Aed-mustköömne õli on aed-mustköömne seemnetest (viljad) valmistatud õli.
Õli võidakse valmistada kas külmpressimise (aed-mustköömne rasvõli) või ekstraheerimise teel (aed-mustköömne eeterlik õli).
FIDE tiitlid
Rahvusvaheline maleliit, FIDE, jagab tulemustepõhiselt maletajatele erinevaid tiitleid. Tavaliselt ühendab tiitel endas Elo reitingu kombinatsiooni võrdlusanalüüsiga teiste maletajatega kellega on ametlikes mängudes kohtutud. FIDE kõrgemaid tiitleid jagatakse eluks ajaks.
AEGEE-Tartu
AEGEE-Tartu tegevuse peamised eesmärgid on eri teaduskondadest, ülikoolidest ja ühiskonnagruppidest Tartus õppivatele üliõpilastele eneseteostuse võimaluse pakkumine ning üliõpilastele Tartu kui üliõpilas-­ ja kultuurilinna tutvustamine. Nende eesmärkide saavutamiseks korraldab ja osaleb AEGEE-Tartu koolitusprogrammides ja ­projektides; korraldab infovahetust ja konverentse eri riikide üliõpilaste vahel; koostab ja levitab oma tegevust puudutavaid materjale.
AEGEE-Tartu on Eesti Noorteühenduste Liidu täisliige.
FIDE tiitlid
Ajalugu
Esimesed FIDE tiitlid anti maletajatele 1950. aastal. Välja anti 27 suurmeistri, 94 rahvusvahelise meistri ja 17 naiste rahvusvahelise meistri tiitlit.
Meistrikandidaat (CM)
Meistrikandidaat on maletaja, kes on suutnud ületada 2200 Elo reitingu. Meistrikandidaat on madalaim meeste kategooria tiitel.
FIDE meister (FM)
FIDE meister on meistrikandidaadi ja rahvusvahelise meistri vahepealne aste. Kõige tavalisem viis, kuidas seda tiitlit saavutada on ületada Elo reiting 2300.
Rahvusvaheline meister (IM)
Tiitel, mida saavad vaid tugevaimad maletajad. Tegu on eluaegse tiitliga ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm FIDE normi. Rahvusvaheliste meistrite Elo reiting jääb tavaliselt 2400 ja 2500 vahepeale, kuigi on ka 2500 piiri ületanud väga tugevaid rahvusvahelisi meistreid. 2010. aasta novembri seisuga on rahvusvahelisi meistreid FIDE edetabelis 3036.
Naiste rahvusvaheline meister (WIM)
Nimetuse võttis kasutusele FIDE 1950. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 17 naismaletajat – kõik 1950. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri 16 osavõtjat ning 1937. aasta Stockholmis peetud maailmameistrivõistlusel teise koha saanud itaallanna Clarice Benini.
Rahvusvaheline suurmeister (GM)
Rahvusvaheline suurmeister on kõrgeim FIDE poolt omistatav tiitel. Suurmeistri tiitleid jagatakse ainult väljapaistvatele maletajatele ja suurmeistriks saab maletaja siis, kui tema reiting on üle 2500 ja ta on suutnud täita kolm FIDE normi. Tiitel on eluaegne. Mängijaid, kelle reiting ületab 2700 piiri, kutsutakse ka Super-GM'iks. 2013. aasta juuni seisuga on FIDE edetabelis 47 maletajat, kelle reiting on 2700 või suurem.
Naiste suurmeister (WGM)
Nimetus kehtestati 1976. aastal. Samal aastal said selle nimetuse 12 maletajat, sealhulgas 10 Nõukogude Liidu maletajat, Jugoslaavia maletaja Milunka Lazarević ja 1974. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse emigreerunud Alla Kušnir.
Kristaps Upelnieks
Kristaps Krišs Upelnieks (24. juuni 1891 Kuramaa kubermang – 20. november 1944 Liepāja) oli läti sõjaväelane; võttis osa I ja II maailmasõjast ning Läti Vabadussõjast. Oli 1943. aasta augustis loodud Läti Kesknõukogu (Latvijas Centrālā Padome) sõjalise komisjoni faktiline juht ning Kindral Kurelise grupi staabiülem. Georgi risti (1917) ja Karutapja ordeni (1921) kavaler.
Kristaps Krišs Upelnieks sündis Kuramaa kubermangus, praeguse haldusjaotuse järgi Sauka vallas Viesīte piirkonnas. Ta veetis oma lapsepõlve Sauka ja Biržu vallas. Aastal 1911 lõpetas ta Jēkabpilsis linnakooli ning sama aasta kevadel tegi eksami õpetajakutse saamiseks; sügisel sai ta Peterburi kooliringkonna eksamikomisjonilt loa õpetada koolis matemaatikat. Aastatel 1911–1912 töötas ta Peterburis, aastatel 1912–1914 töötas ta õpetajana Zasas ja Sērenes.
Aastal 1914 mobiliseeriti ta Esimese maailmasõja ajal Vene armeesse. Ta teenis 335. välihaigla koosseisus Galiitsias. Aastal 1915 komandeeriti ta Kiievi lipnike kooli, pärast sõjakooli lõpetamist sai ta aastal 1916 lipniku auastme ja määrati 185. tagavarajalaväe polku.
Merilin Aruvee
Merilin Aruvee (sündinud 19. juulil 1983) on eesti keeleteadlane, kelle peamiseks uurimisvaldkonnaks on emakeeleõpetus, tekstiuurimine, grammatika õpetamine ja kirjaoskus. Alates 2017. aasta septembrist on Aruvee täiskohaga Tallinna Ülikooli emakeeleõpetuse ja rakenduslingvistika lektor. Ta õpetab Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudis eesti keele ja kultuuri suunal ja on eesti keele ja kirjanduse õpetaja õppekava kuraator. Aruvee on osalenud didaktikaarendusprojektides TLÜ haridusinnovatsioonikeskuse juures ning on Tallinna Ülikooli emakeeleõpetuse infokeskuse tegevjuht.
Hariduskäik
2002. aastal lõpetas Aruvee Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ja alustas õpinguid Tallinna Ülikoolis eesti filoloogia erialal. Aastal 2007 lõpetas ta magistriõppe, 2016. aastal jätkas õpinguid Tallinna ülikooli lingvistika doktoriõppes.
Oma magistritöö kirjutas Aruvee teemal “Selge ja eesmärgipärase teksti kirjutamine. Teooria ja harjutustiku näitvara”, juhendaja Krista Kerge. Doktoritöö on teemal “Leksikogrammatiline lähenemine eesti keele õpetuses”, juhendajad Krista Kerge ja Helin Puksand.
Töökohad
2005. aastast on Aruvee töötanud õpetajana mitmes koolides: Tallinna Saksa Gümnaasiumis, Tallinna 32. Keskkoolis, Tallinna 21. Koolis. Lisaks on ta töötanud Avita kirjastuses toimetajana. Alates 2011. aastast on Aruvee Tallinna Ülikooli emakeeleõpetuse lektor. Ta on pälvinud Tallinna Ülikoolis õppejõuna tunnustust.
Ajakirjaartikleid
=== Toimetatud teosed ===
=== Koostatud teosed ===
Huvialad
Teadustöö kõrvalt tegeleb Aruvee spordiga. Viimati osales ta 2019. aasta Tallinna maratonil, kus ta tuli 10 km distantsil 95. kohale. .
San Pietro in Amantea
San Pietro in Amantea on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 505 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Pietro in Amantea asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
San Pietro in Amantea piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aiello Calabro, Amantea, Belmonte Calabro, Lago.
San Pietro in Amantea halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Gallo, Giardini, Tuvolo, Scala, S.Elia, Muschicella, Colopera, Conocchia, Santo Sperato, Sciolle.
Balti turniir 1993
Balti turniir 1993 toimus 2.–4. juulini 1993 Eestis. Turniiri võitis Läti jalgpallikoondis.
Haroun Tazieff
Haroun Tazieff (11. mai 1914 Varssavi – 2. veebruar 1998 Pariis) oli belgia-prantsuse vulkanoloog, vulkaanidega seotud raamatute ja dokumentaalfilmide autor ning teaduse populariseerija.
Eesti keeles on sarjas "Maailm ja mõnda" ilmunud Tazieffi teos "Kraatrid tules" (tõlkinud Helle Michelson ja Silvia Tui, Eesti Raamat, Tallinn 1964, 208 lk). Kogumik sisaldab ka algselt eraldi ilmunud teost "Kohtumised saatanaga", mille aluseks oli tema dokumentaalfilm "Les Rendez-vous du diable" (1958).