cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indoneesia keel
Indoneesia keel ja Eesti
Indoneesia keelega tegeles mõningal määral ka orientalist Pent Nurmekund, kelle pärandi seas Tartu Ülikooli raamatukogus on nii keeleõppe konspektid kui ka artikli "Malai-indoneesia keele osast afrikaani (buuri) keele kujunemisel" käsikiri 1970. aastaist.
Eestis on indoneesia keelt õpetanud Jean-François Minot Tallinna Keeltekoolis.
Välislingid
Malaiische Sprache
Yukoni platoo
Yukoni platoo on platoo Põhja-Ameerika kirdeosas Kordiljeeride sisevöötmes USA Alaska osariigis ja Kanadas.
Mägede kõrgus merepinnast on 1500–2000 m, nõgude kõrgus 200–500 m.
Platool on muu hulgas kulla ja kivisöe leiukohad.
Koidula tänav (Narva)
pisi|Koidula tänava ja Suure tänava ristmik pisi|[[Tuleviku tänav (Narva)|Tuleviku tänav, Koidula tänava algus Vestervalli tänava ristmikul]] Koidula tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Suure ja Viru tänavaga ning jätkub Pimeaia tänavana. Tänava pikkus on umbes 465 m.
1900. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Горная улица ja selle jätk Бульварная улица, 1905. aasta linnaplaanil vastavalt Горная улица ja Садовая улица. 1912. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Aia tänav ja 1927. aasta linnaplaanil Mäe tänav, mis jätkus Koidula puiesteena.
Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime L. Koidula tänav (улица Л. Койдула) eesti luuletaja Lydia Koidula järgi. 27. septembril 1995 muudeti linnavolikogu määrusega L. Koidula tänava nimi Koidula tänavaks.
Hoonestus
Aadressil Koidula 3a asub 17. sajandi keskel ehitatud kahekorruseline maja. 1649. aastal oli selle omanik Eric Kulka. Alates 1684. aastast oli selles hoones 4-klassiline Narva saksa kool. 18. sajandil olid selles hoones tõenäoliselt koolipersonali eluruumid. Teise maailmasõja ajal sai hoone kannatada, kuid taastati pärast sõda. 1970. aastate teisel poolel hoone restaureeriti ja seal paiknesid Vabariikliku Restaureerimise Valitsuse Narva osakonna töö- ja eluruumid. Hoones on 17. sajandi raidkiviportaal. Koidula 3a asub osa Viru ringkonnaprokuratuurist.
Aadressil Koidula 6 asuv hoone on arvatavasti rajatud 17. sajandi viimase veerandi alguses. Juba 17. sajandi lõpus oli see halvas seisukorras. 18. sajandi lõpus oli hoone 2-korruseline ja kasutusel elumajana. 18. sajandi lõpust asus seal nn "Grigorjevi pärijate trükikoda", kus trükiti eesti-, saksa- ja venekeelseid raamatuid, sealhulgas ka ajalehti Wirulane ja Kiir. Trükikoda asus hoones ka 20. sajandi esimesel poolel ning pärast teist maailmasõdagi.
Hoone aadressil Koidula 8, kus tegutses Loodearmee juures ilmunud ajaleht Prinevski Krai ("Приневскiй край"), lehetoimetus ja vene kirjanik Aleksandr Kuprin.
Riigivolikogu 10. valimisringkond
'''Riigivolikogu 10. valimisringkond''' asus Tallinnas.
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Aarde, Alberti, Ao, Aru, Endla – paarisnumbrid 42―54, Eha, Falkpargi ― paaritud numbrid 9-st ja paarisnumbrid 12-st alates, Heina, Härjapea, Koidu ― paarisnumbrid 2―56, Kolde, Kolde puiestee, Kruusa, Kõrre, Lessingi, Loode, Merimetsa, Mulla, Muru, Nurme, Olga, Orase, Oskari, Paldiski maantee ― paaritud numbrid 13―23 ja paarisnumbrid 14-st alates, Preesi, Pärja, Raudtee tänav ― 45-st alates, Rohu, Roopa, Russovi, Saani, Sambla, Saue, Sõle, Sõmera, Söödi, Väike-Söörensi ― paaritud numbrid, Taime, Tarabella, Tehnika ― paaritud numbrid 15-st alates, Telliskivi ― paaritud numbrid 1―55 ja paarisnumbrid 2―58, Vainu, Villardi ― paaritud numbrid 1―23 ja paarisnumbrid 2―24, Vismari ― paaritud numbrid 25-st ja paarisnumbrid 16-st alates, Õle.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 428 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Jüri Keerig, Karl Kiiman, Alma Ostra-Oinas ja Eduard Riisman (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Jakob Tintse, kes said vastavalt 1844, 807, 933, 2113 ja 973 häält, seega valiti 10. valimisringkonnast Riigivolikogusse Eduard Riisman.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Nigol Andresen, vastaskandidaat Jüri Keerig.
Jaan Tätte
pisi|Paremal Jaan Tätte Jaan Tätte (sündinud 24. märtsil 1964 Viljandis) on eesti näitekirjanik, näitleja, teatrilavastaja ja laulja.
Loovkirjutamine meeldis talle juba enne keskkooli jõudmist. Tuletõrjeteemalisel kirjandivõistlusel sai koolis kolmanda, rajoonis teise ja vabariigis esimese koha.
Sündis velsker Jaan Tätte peres.
Jaan Tätte õppis aastatel 1982–1984 Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat ja 1985–1986 Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimist. Aastal 1990 lõpetas Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri XIV lennu.
1990–2003 oli Jaan Tätte Tallinna Linnateatri näitleja. Alates 2003. aasta septembrist oli paar aastat sama teatri näitekirjanik.
Jaan Tätte on abielus Margit Tättega. Neil on pojad Jaan Tätte juunior (muusikunimega Meister-Jaan) ja Kunter Tätte.
Reinsberg (Saksimaa)
Reinsberg on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Reinsbergi vallas.
Gavrilo Princip
pisi|Gavrilo Princip Terezíni kindluse vanglas Gavrilo Princip (serbia kirillitsas Гаврило Принцип; 25. juuli 1894 Obljaj Bosansko Grahovo lähedal; okupeeritud Austria-Ungari poolt, vormiliselt Osmanite riik – 28. aprill 1918 Terezín, Austria-Ungari) oli Bosnia serblasest vandenõulane, kes tappis 28. juunil 1914 Austria-Ungari troonipärija, ertshertsog Franz Ferdinandi, ja tema naise, Hohenbergi hertsoginna Sophie.
Princip kuulus Bosnia revolutsioonilise liikumise Mlada Bosna (eesti keeles 'Noor Bosnia') valdavalt kooliõpilastest liikmete hulka. Mlada Bosna, ka Princip, oli omakorda seotud Serbia salaorganisatsiooniga Must Käsi, mis oli juba varem tuntuks saanud terroristlike operatsioonidega: 1903. aastal tapeti Serbia kuningas Aleksandar Obrenović ja ta naine, kuninganna Draga, ning võimule aidati Karađorđevićide dünastia (Petar I Karađorđević). Karađorđevićid hakkasid peagi ajama Suur-Serbia poliitikat, ihates saada kogu Balkani slaavlaste valitsejaks. Selles toetas neid ka Venemaa, kes finantseeris suures osas Musta Käe tegevust.
Princip oli üks paljudest vandenõulastest, kes soovis oma kodumaale, Austria-Ungari poolt okupeeritud ja annekteeritud Bosniale, võimalikult suurt iseseisvust, lootes, et Serbia Kuningriigi koosseisus on see võimalik. See, et just Princip tappis Franz Ferdinandi, oli suuresti juhuslik, sest vandenõuga seotud võimalikke mõrtsukaid oli ertshertsogi korteeži teekonnale Sarajevos paigutatud mitu. Pärast ertshertsogi tapmist nabiti Princip kohe kinni. Et ta oli seaduste järgi alaealine (19-aastane), siis mõisteti talle surmanuhtluse asemel 20-aastane vangistus. Principi tervis, mis oli juba varemgi vilets olnud, halvenes vanglas veelgi ja 1918. aasta kevadel suri ta tuberkuloosi.
28. juunil 2014 avati Sarajevos serblaste kvartalis nende rahvuskangelase Gavrilo Principi pronkskuju.
Sookalda
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Küla lõunasevas paikneb Paadrema mõis.
Sookalda küla läbib Paadrema jõgi, mis küla piires voolab mööda magistraalkraavi. Vana jõesäng sellest põhja pool on osaliselt alles.
Burgundia hertsog
Burgundia hertsog oli Burgundia hertsogkonna valitseja.
Esimesteks Burgundia hertsogiteks võiks nimetada burgundide hõimupealikke, kes praegusse Burgundiasse 5.–6. sajandil tungisid. Pärast seda, kui burgundide kuningriik oli frankide poolt vallutatud, olid kuningateks esialgu Merovingide dünastiasse kuuluvad Frangi kuningad. Hiljem olid hertsogid Karl Suure ja ta järglaste alamad, seejärel aga kujunes seal Frangi riigi tagamise järel taas kuningriik (Arelaat), mis 11. sajandil liideti Saksa-Rooma riigiga. Lääne-Frangi riik ehk Prantsusmaa omas aga Lääne-Burgundiat (Bourgogne), kus valitsesid kuningate alamatena Burgundia hertsogid.
14. sajandil hakkas just Prantsusmaa Burgundia hertsogkond taas esile tõusma, kui 1364. aastal sai seal võimule Valois' dünastia Valois-Burgundia dünastia kõrvalharu. Lühikese ajaga said Burgundia hertsogid endale ka Saksa-Rooma riigis asuva Burgundia vabakrahvkonna ning suuri valdusi Madalmaades. Hertsog Philippe Hea saavutas Saja-aastase sõja ajal Prantsusmaast sõltumatuse ning soovis teha Burgundiast taas kuningriigi. Sama soovis ka tema poeg Charles Südi, kuid too langes 1477. aastal Nancy lahingus ning Burgundia jagati Habsburgide ja Prantsusmaa vahel. Prantsusmaa sai endale hertsogkonna südame ning sinna asusid taas Prantsuse Burgundia hertsogid, samas kui Habsburgid nimetasid end samuti Burgundia hertsogiteks, kuni nad Lõuna-Madalmaadest 1795. aastal lõplikult ilma jäid.
Reinsbergi vald
Reinsbergi vald on kahe valla nimi:
Bulgaaria jalgpallikoondis
Koondise põhivorm: valge särk, rohelised püksid, punased põlvikud. Koondise varuvorm: punane särk, valged püksid, punased põlvikud.
Jalgpalli mängisid bulgaaria koolipoisid juba 19. sajandi lõpus. Esimesed klubid asutati 20. sajandi alguses. 1913 asutati Sofia Slavia ning 1914 Sofia Levski. Bulgaaria Jalgpalliliit asutati 1923 ning rahvuskoondise esimene maavõistlus oli 21. mail 1924 Austria vastu. Viinis peetud kohtumise võitsid jalgpallis hoopis kogenumad austerlased 6:0.
MM-i valikturniiril osales Bulgaaria esimest korda 1934, kuid alles 1960. aastatel hakati endast kujutama ka reaalset jõudu. 1962. aasta MM-il Tšiilis olid bulgaarlased esimest korda finaalturniiril. Argentinale ja Tšehhoslovakkiale küll kaotati, kuid eneseusku andis väravateta viik Inglismaaga.
Hansapank
AS Hansapank oli aastatel 1992–2005 Eestis tegutsenud krediidiasutus.
Bulgaaria jalgpallikoondis
1986. aasta MM-il mängis Bulgaaria end teise ringi (seal kaotati Mehhikole 0:2) ning seal andis endast märku Hristo Stoichkov, Bulgaaria kõigi aegade kuulsaim jalgpallur.
Tema tähetund saabus 1994. aasta MM-il. Kaotanud avamängus Nigeeriale, said bulgaarlased oma MM-ajaloo esimese võidu (4:0) Kreeka üle ning tekitasid seejärel sensatsiooni 2:0 võiduga Argentina üle. Teises ringis oldi penaltiseerias paremad mehhiklastest ning veerandfinaalis tänu Stoičkovi ja Jordan Lečkovi väravatele 2:1 sakslastest. Poolfinaalis kaotati küll 1:2 Itaaliale ning pronksimängus 0:4 Rootsile, kuid 6 väravat löönud Stoičkov oli turniiri parim väravakütt koos venelase Oleg Salenkoga.
Vanal kaardiväel jätkus veel jõudu pressida end 1996. aasta EM-ile, kuid Inglismaal sai bulgaarlaste turniir otsa kolme alagrupimänguga. Pärast seda pole bulgaarlased MM-i finaalturniirile pääsenud.
Hansapank
Loomine
Rain Lõhmus, üks panga asutajaid, pani sügisel 1990 kirja projekti, milles tõi välja oma ettekujutuse kommertspanga loomisest. "Kuigi Eestis on viimastel aastatel loodud mitmeid uusi panku, puudub hetkel ometi nüüdisaegne, mitmesuguseid ja sealhulgas rahvusvahelisi teenuseid osutav pank," märkis ta uue panga tegevuse eeldusi kirjeldades.
Bulgaaria jalgpallikoondis
Euroopa 2004. aasta jalgpallimeistrivõistluste valikmängudes suutis Plamen Markovi juhendatav noor meeskond edestada Horvaatiat ja Belgiat ning tagas endale otsepääsu Portugali, kus ainsatena kaotati kõik mängud.
Hansapank
Loomine
Lõhmuse projekti järgi tuli luua esialgu piiratud kontorivõrguga, aga tulevikus lisaks Tallinnale ka teisi suuremaid linnu kattev pank. Nelja-viie aasta eesmärgiks seadis Lõhmus juba toona Eesti kahe-kolme suurima panga sekka jõudmise. See eesmärk täideti. Juba neljandal tegevusaastal kasvas Hansapank Eesti suurimaks.
Panga loomise mõttega pandi kokku AS Rebaco ehk Reval Banking Corporation. Rebaco valis Tartu kommertspanga filiaalina asutatava Hansapanga juhatusse neli meest – Hannes Tamjärve, Jüri Mõisa, Rain Lõhmuse ja Heldur Meeritsa.
Ajalugu
1992. Ametlikult alustas Hansapank iseseisvat tegevust 10. jaanuaril 1992.
1993. aastal lõi pank oma esimese tütarettevõtte ASi Hansa Liising, mis keskendus liisingutoodete müügile. Samal aastal loodi Hansa Capital. 1993. aasta I kvartali järel oli Hansapank tõusnud Eesti bilansimahult suuruselt kolmandaks pangaks. Detsembris tunnistati Hansapank Mustpeade Maja traditsioonilisel uusaastaballil 1993. aasta Eesti mainekaimaks pangaks.
1995. aasta oli oluliseks verstapostiks panga ajaloos, kui Hansapanga aktsiaid hakati noteerima Helsingi väärtpaberibörsi maaklerinimekirjas. Mais avaldas Eesti Pank, et Hansapank on hoiuste ja laenufondide järgi Eesti suurima laenuvõimega pank (veel aprillis oli Hansapank selle näitaja osas kolmandal kohal). Samuti oli Eesti Panga andmeil suurim Hansapanga poolt välja antud laenude kogusumma. Samal aastal avati Riias nii panga esindus kui ka Hansa Liisingu tütarettevõte AS Hansa Leasing Latvia.
1996. aastal avas Hansapank ligi sada miljonit krooni maksnud 13-korruselise peakontori aadressil Liivalaia tänav 8. Siseneti Balti suurima riigi Leedu turule, kus erinevalt Eestist ja Lätist loodi esmalt Hansa Leasing Lithuania. Hansapanga Grupp arendati välja 1996. aasta lõpus, kui moodustati müügiüksused Hansapank Eesti, Hansabank Latvia ja Hansa Liising. Finantsturgude divisjoni baasil loodi Balti riikide finantsturge kattev üksus Hansabank Markets.
1998. aasta tähistas panga ajaloos liitumiste ja ühinemiste perioodi algust. 1998. aasta aprillis ühines Hansapank Eesti Hoiupangaga, uue panga juriidiliseks nimeks sai AS Hansapank. Sama aasta juunis allkirjastasid Hansa Liisingu Grupi holdingettevõte Hansa Capital ja Hoiupanga Liising ostu-müügilepingu. 1998. septembris kirjutati alla ka Hansabank Latvia ja Eesti Hoiupangale Lätis kuulunud Zemes Banka ühinemislepingule. Samal aastal omandas Rootsi osalusega FöreningSparbanken Hansapanga aktsiaemissiooni käigus üle 50% aktsiatest.
1999. aasta juulis avas Leedu pealinnas Vilniuses klientidele oma uksed lisaks juba turul tegutsevale Hansa Leasing Lithuaniale Hansapanga tütarpank Hansabankas.
2000. aasta juunis reorganiseeriti Ventspils Apvienota Baltijas Banka (UBB Ventspils) Hansapanga Läti tütarettevõtte Hansabanka filiaaliks. 2000. aastal alanud läbirääkimised Leedu Riigivarafondiga jõudsid lõpule 2001. aasta esimeses pooles, kui 23. aprillil 2001 sõlmiti Hansapanga ja Leedu Riigivarafondi vahel leping Leedu Hoiupanga (LTB) 90,73% aktsiate ostmiseks. Ostu-müügileping jõustus 1. juunil
2002. aasta novembris allkirjastasid Hansa Capital ja EBRD Hansa Leasing Russia asutamislepingu. Hansa Leasing Russia keskendus oma tegevuses peamiselt Balti riike läbiva Venemaaga seotud transiidisektori olulisemate logistiliste osade – sadamate ja raudteede finantseerimisele.
Reinsberg
Reinsberg on mitme koha nimi:
Hansapank
Ajalugu
2003. aasta oktoobris allkirjastas Hansapanga Leedu tütarettevõte AB Bankas "Hansabankas" ostu-müügilepingu Leedu suurima elukindlustusseltsi UAB Lietuvos Draudimo Gyvybes Draudimas (LDGD) 100% aktsiate ostmiseks.
2004. aasta 24. septembril allkirjastas Hansapank Moskvas Kvest panga ostu-müügilepingu. Tehingu jõustumine sõltus heakskiidu saamisest Venemaa keskpangalt ja Eesti Finantsinspektsioonilt.
2005. aastal tegi Swedbank Hansapanga vähemusaktsionäridele ülevõtmispakkumise ning tänaseks on Hansapank Swedbank Grupi 100% tütarettevõte. 10. märtsil viis Hansapank edukalt lõpule Kvest panga ostu Venemaal ning juba septembris avati klientidele esimene kontor Moskvas.
2006. aasta 15. augustil sisenes Hansapank kindlustusturule – alustas Hansa Varakindlustus.
2009. aastal sai AS-i Hansapank uueks ärinimeks Swedbank AS.
e-teenused
Nagu enamik Eesti pankasid, võttis ka Hansapank üsna varakult kasutusele elektroonilised sidekanalid kliendiga suhtlemisel. Algul oli see vormistatud BBS sissehelistamisteenusena, hiljem ainult eraldi tarkvarana Telehansa (alates 1993. aastast) ning lõpuks Internetipangana (1996. aastal). Mitmed majandustarkvara tootjad arendasid välja oma liidesed Telehansaga, mis võimaldas pangamaksete tegemist otse majandustarkvarast, ning arveldusarvele laekumiste põhjal arvete automaatset või poolautomaatset tasutuks märkimist majandustarkvaras.
Hanza.net
12. mail 2000 avas Hansapank uue internetipanga hanza.net. Uus internetipanga keskkond võimaldas Hansapangal pakkuda soodsamaid teenuste hindu ja suhelda pangaga mitu korda kiiremalt. Hanza.net oli võrreldes eelneva internetipangaga selgema ülesehituse ja mitmete lisavõimalustega. Esialgu koosnes hanza.net viiest põhiosast: pank, postkast, investeerimine, shopping ja e-teenused. Uue kaubamärgi netiaadressi laiendiks valiti .net, mitte .ee, et see oleks ühtne kogu Baltikumis. Hansapanga uue internetipanga teenuste kvaliteet leidis kohe ka rahvusvahelist tunnustust. Forrester hindas hanza.net-i üheks Euroopa e-panganduse tipplahenduseks, mis andis talle Euroopa edetabelis 16. koha. Hansapank oli sellega ka ainus pingeritta pääsenud Kesk- ja Ida-Euroopa pank.
NPNK
2005. aastal tegi Hansapank reklaamikampaania, mille käigus soditi värviga ära mitmed objektid ning Tallinn ja Tartu oli täis kleebitud lipendavaid pabereid. See aktsioon põhjustas üldist pahameelt selle autorite vastu. Algul Hansapank valetas ametlikes kanalites, et nemad selle taga ei ole. Hiljem korraldati Hansapanga vastu aktsioone, kus nõuti panga vabandamist ja NPNK kaubamärgi kasutamisest loobumist. Hansapank lükkas ettepaneku tagasi.
NPNK reklaamikampaaniat tunnustati auhinnaga "Aasta turundustegu 2005", mis omakorda kutsus esile proteste.
Hoiupanga ülevõtmine
Lühiajaliselt oli Eesti Ühispank kasvanud suuremaks kui Hansapank ning Hoiupangaga liitumine tõotas Hansapangale sellest rumalast PR olukorrast väljatulekut. Siis aga juhtus piinlik skandaal seoses Daiwa Panga laenuga, mis oli välja antud Hoiupanga Töötajate AS-le ning tagatud Hoiupanga poolt. Hiigelnõue Daiwa panga poolt aga kippus muutma Hoiupanga ostmise majanduslikult kahjulikuks ning rikkuma kogu protsessi. Sellega seotult toimus mitu kohtuprotsessi ühe võtmeisiku Marcel Vichmanni vastu.
Hansapank oli suurim pank Balti riikides ja Eesti panganduses, kui vahepeal kasvas Eesti Ühispank varade mahult suuremaks, siis pärast Hoiupanga ülevõtmist 1998. aastal oli Hansapank varade mahult suurim. Esikohta hoiti nii eraisikute kui ka ettevõtete laenudes ja hoiustes, Hoiupanga ülevõtmine tõi kaasa ohtralt uusi vähem varakaid ja maapiirkondade kliente ning mitmekesistas sellega oluliselt Hansapanga kliendibaasi.
Hansapank 25
2009. aastast kandis Hansapank nime Swedbank.
2016. aasta suvel sai Hansapanga asutamisest 25 aastat. Aastapäeva tähistamiseks toimus ka Swedbanki peamajas endiste pangajuhtide ja juhatuse liikmetega pidulik vastuvõtt. Õhtu jooksul arutasid endised ja praegused juhid paneeldiskussioonis panga mineviku, oleviku ja tuleviku teemadel.
Tamba
Tamba on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Kolodavitsa
Kolodavitsa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres.
Külas saavad kokku Valga–Petseri raudtee ja Tartu–Petseri raudtee. Samuti jääb väike osa Koidula raudteejaama alast Kolodavitsa külla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Unukse vald
Unukse vald (saksa keeles Unnuks) oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Kalvi vallaga.
Valla alal asus Unukse mõis.
Tiilima
Tiilima on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Älves
Älvest võib raba kasvades moodustuda vaba veega laugas.
Älved koosnevad vett täis turbast. Älvestel kasvab iseloomulik taimestik – valge nokkhein, rabakas, huulheinad.
Weißenborn
Weißenborn on mitme koha nimi Saksamaal:
Konsulaat
Konsulaat on riigi välisesindus, mis kaitseb välisriigis selle riigi kodanike õigusi ja annab neile konsulaarabi.
Konsulaat võib asuda suursaatkonnas, saatkonnas või olla iseseisev asutus.
Konsulaadid jagunevad karjääri- ja aukonsulaatideks, nende esindajaid nimetatakse tavaliselt vastavalt konsuliteks ja aukonsuliteks. Üldjoontes on karjääri- ja aukonsulaatide ülesanded väga sarnased ja mõisted kasutusel suisa sünonüümidena: mõlema puhul on kesksel kohal kodanike abistamine, ärialane teavitamine ja kahepoolsed suhted konsulaarpiirkonnas.
Sõltuvalt traditsioonidest kutsutakse konsuleid ja aukonsuleid konsulaatidega – nii karjääri- kui ka aukonsulaatidega – tihedate suhete hoidmise nimel aeg-ajalt lähetajariiki, et nad tutvuksid riigiga, mille huve nad esindavad.
Ajalooline käsitlus
Konsulaadid on kas kutse- või aukonsulaadid, mida vastavalt juhib kutse- või aukonsul. Konsulaadid jagunevad peakonsulaatideks, konsulaatideks, asekonsulaatideks ja konsulaaragentuurideks. Neid juhivad vastavalt peakonsulid, konsulid, asekonsulid ja konsulaaragendid. .
Aseri vald (Viru-Nigula kihelkond)
Aseri vald (saksa keeles Asserien) oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Kalvi vallaga.
Valla alal asus Aseri ja Koogu mõis.
Aman
Aman ehk Iisraeli kaitsejõudude Sõjaväeluure Direktoraat on 1950. aastal moodustatud Iisraeli kaitsevägede sõjaväeluure keskasutus, mis allub Iisraeli kaitsejõudude ühendatud kindralstaabile.
Amani juhid ja organisatsioon
Sõjaväeluure Direktsioon on jaotatud kolme põhiliini:
Latifundium
Latifundiumid olid peamiselt Rooma riigis tekkinud ja põhiliselt orjatööl põhinevad suurmaavaldused.
Latifundiumid olid Rooma impeeriumi ajal eriti iseloomulikud Magna Graeciale, Sitsiiliale, Egiptusele, Magribile ja Lõuna-Hispaaniale.
Ateist (ajakiri)
pisi|160x160px|Usuvastane ajakiri Ateist (1941) Ateist : Teaduslik-metoodiline usuvastane kuukiri, oli usuvastane ajakiri, mis ilmus 1941. aasta veebruarist kuni 1941. aasta juunini Tallinnas.
Ajakiri oli NSV Liidu Võitlevate Usuvastaste Liidu Eesti NSV Organiseeriva Toimkonna häälekandja / RK Poliitiline Kirjandus.
Vastutav toimetaja oli K. Juhanson, tegevtoimetaja Ago Jõger, tehniline toimetaja Karl Vanaveski, korrektor Helene Johani.
Ajakirjas ilmusid Gori karikatuurid.
Kokku ilmus 6 numbrit.
Trükiti trükikojas Kommunist 10 000 eksemplari.
Ateist oli kantud 1941. aastal Saksa okupatsioonivõimu poolt avaldatud Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestikku.
Antašava
Antašava (poola keeles Antoszew) on alev Leedus Kupiškise rajoonis Kupiškise vallas. Alev asub Pyvesa jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1862 valminud katoliku kirik, Antašava mõisa hoonetekompleks ja park, pastoraadihoone, surnuaia väravad ja seal asuv kabel.
Ajalugu
Aastal 1595 mainiti esimest korda Papyvesyse mõisa. Mõisa juures asus ka küla, mis kandis nime Papyvesys. XVIII sajandil hakkas porutšik Hiacintas Antoševskis (Antašauskis) sealse piirkonna aadlikelt maid kokku ostma. Aastail 1782 ja 1784 ostis ta ka osa Pavyvesise mõisa maadest ja rajas sealse karjamõisa asemele Antašava mõisa. Nii sai ka asula omale uue nime. Antoševskis soovis, et asulast saaks alev ja nii lasi ta sillutada Kupiškisesse viiva tee ja ehitada kõrtsi, aastal 1793 aga ehitas kalmistule kabeli. 1812. aasta sõja ajal ta haigestus ja suri, mõisa päris aga tema vennapoeg.
Aastal 1850 suri ka vennapoeg Kazimierz, jättes nüüd juba alevi staatusega asula oma perele (kokku oli pärijaid 12). Alevis oli toona ligi 200 elanikku. Aastal 1863 osalesid alevi elanikud ülestõusus Vene võimude vastu, paljud neist langesid alevi lähistel toimunud lahingus, paljud neist aga küüditati, nende seas ka mõisa omanikud Jonas ja Aleksandras. Ülejäänud omanikelt konfiskeeriti mõis aastal 1865, nende pärijad said asula oma valdusse aga alles aastal 1873. XIX sajandi teisel poolel oli Antašavasse jäänud alla 100 elaniku.
XX sajandi alguses oli asula omaniks Stanislovas Šimonis, kelle surma järel mõis tükeldati. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Aastal 1949 sai Antašavast kohaliku kolhoosi keskasula.
Mr. Bean
pisi|Mr. Bean Mr. Bean (eesti keeles Hr. Uba) on Rowan Atkinsoni kehastatud tegelaskuju, kes on peategelane Briti telejaama ITV komöödiasarjas “Mr. Bean”.
Peale algse seriaali on tegelaskuju kasutatud veel animasarjas ja kahes täispikas mängufilmis.
Täpsi
Täpsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Korela
Korela (ka Suurõ-Korela, Suure-Korela, Suur-Korela, Savina-Suur) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Tsätski nulka.
Küla territooriumi lääneosa jääb Mustoja maastikukaitsealale. Seal asub ka Poogandi järv.
Küla idapiiri märgib Piusa jõgi.
Küla läbib Matsuri–Sesniki tee.
Korelas asunud kunagi tsässon.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Weißenborni vald
Weißenborni vald on mitme valla nimi Saksamaal:
Kostkova
Kostkova (ka: Kostkuva, Kostkovo, Kosu, Tamme) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Vene ajutise kontrolljoone ääres.
Küla kuulub Tsätski nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Riigivolikogu 33. valimisringkond
'''Riigivolikogu 33. valimisringkond''' asus Pärnus Pärnu jõe paremal kaldal ning Sindis, Mõisakülas ja Kilingi-Nõmmes.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8765 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Oskar Hendrikson, Priit Suve (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Maksim Unt, kes said vastavalt 857, 2287 ja 3954 häält, seega valiti 32. valimisringkonnast Riigivolikogusse Maksim Unt.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Maksim Unt.
Weißenborn (Saksimaa)
Weißenborn on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Weißenborni vallas.
Asulas on raamatukogu, algkool, lasteaed, eralastehoid.
Kremessova
Kremessova (kohalik hääldus Kremmessüvä ja Kremmessova; kasutatakse ka nimesid Kremesova, Laane, Laanevälja) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Tsätski nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Käru (Lääneranna)
Käru on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Tatjana Kazankina
Tatjana Kazankina (sündinud 17. detsembril 1951 Petrovskis Saratovi oblastis) on Nõukogude Liidu endine kergejõustiklane (jooksja) ja Venemaa sporditegelane.
Maasilinna laev
pisi| Maasilinna laev [[Tallinna vesilennukite angaarid|vesilennukite angaarides ]] Maasilinna laev on Maasi külast Saaremaa vallast leitud üks Eesti vanimaid laevavrakke. Laev ehitati arvatavasti ühemastilisena ja ilma tekita umbes 1550. aasta paiku Saaremaal.
Maasilinna laeva pikkus võis olla umbes 15–16 meetrit ja laius 5,5 meetrit. Laeva ehitamiseks kasutati Saaremaa päritolu puitu. Maasilinna laeva võinuks kasutada sõiduks kogu Läänemerel, ent ilmselt oli tegemist siiski vaid kohalikuks otstarbeks mõeldud transpordilaevaga. Alus on ehituslikult sarnane Soome haaksi ja Rootsi haxe tüüpi transpordilaevaga. Ta on Eestis ainuke keskajast pärinev laevaehituskunsti näide.
Üheselt ei teata, mis Maasilinna laevaga juhtus, et see uppus. Võib oletada, et see hukkus vaenlase rünnaku ajal. Laeva veepealne parras põles veeliinini, mille järel täitus laev veega ja vajus põhja.
pisi|Maasilinna laev enne Tallinna toomist (2010) Maasilinna laev oli Saaremaal Illiku laiule ehitatud ajutises hoones kuni 2010. aastani, mil ta toodi Tallinnasse. Konserveeritud vrakk koosneb laeva säilinud põhjaosast, mida ümbritseb markeeriv metallkarkass. Maasilinna laev on eksponeeritud Eesti Meremuuseumi Lennusadamas ja vastavalt meremuuseumi ning Orissaare valla koostööleppele on vallal õigus deponeerida Maasilinna laevavrakk oma leiukohta tagasi, kui valda on välja ehitatud sobivad ja kohased tingimused selle väärikaks eksponeerimiseks.
Rae (Põhja-Pärnumaa)
Rae on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Lõpre tamm
pisi|Lõpre tamm oktoobris 2015 pisi|Lõpre tamm novembris 2006
Lõpre tamm on looduskaitsealune harilik tamm Läänemaal Haapsalu linnas Puise külas Lõpre talu maal. Jääb Matsalu rahvuspargi alale. Puust umbes 800 m loodesse jääb Tuuru–Puise tee.
Puu on 20 meetri kõrgune, tüve ümbermõõt 1,3 meetri kõrgusel on erinevatel andmetel 3,92 –4,00 meetrit.
Lõpre tamm võeti kaitse alla aastal 1959. Puu kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Lõpre tamme keskkonnaregistri kood on KLO4000388.
Riigivolikogu 11. valimisringkond
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Alevi, Auru, Juurdeveo, Järve, Kaitseliidu lasketiir, Kauba, Kotka, Kullamaa, Käo, Laane, Laine, Leete, Linnu – paaritud numbrid Tondi teelt kuni Vilja tänavani ja paarisnumbrid Tondi teelt kuni Nõmme tänavani, Luite, Lõokese, Magdaleena, Marta, Nõmme – paaritud numbrid, Oksa, Pardi, Pärnu maantee – paaritud numbrid 91-st ja paarisnumbrid 102-st alates, Püü, Rahumäe tee, Rähni, Räägu – Käo tänavalt kuni Nõmme tänavani, Salu, Seebi, Side, Siiversi, Suitsu, Tedre – paaritud numbrid 1–25 ja paarisnumbrid 2–14, Tihase – raudtee äärest kuni Nõmme tänavani, Tondi tee, Tüve, Tsemendi, Tuisu, Tuule, Vilja – paaritud numbrid, Viljandi, Virve, Västriku, Ööbiku, ja
Nõmme linnast: Nõmme linna põhjapoolne osa, mille piiriks idas on Tallinna linna administratiivpiirist alates Tõdva valla administratiivpiir kuni Tallinna–Pärnu kitsarööpmelise raudteeni ja sama raudteed mööda kuni Liiva raudteejaamani, viimane kaasa arvatud; sealt mööda Liiva – Nõmme-Väikse raudteed kuni ristlemiseni Tallinn-Haapsalu laiarööpmelise raudteega, edasi mööda edasi mööda Tallinn-Haapsalu laiarööpmelist raudteed kuni Hiiu jaamani ja sealt laiarööpmelise raudtee haru mööda kuni Nõmme-Väikese jaamani; sealt Tallinna–Vääna kitsarööpmelist raudteed mööda kuni Harku valla rajani ja mööda Harku valla raja kuni Tallinna linna administratiivpiirini.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8493 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Johannes Kreek, Hans Martna, Karl-Ernst Särgava (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Elmar-Siegfried Õun, kes said vastavalt 1739, 1176, 1893 ja 736 häält, seega valiti 11. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl-Ernst Särgava.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Vanda Irs, vastaskandidaat Valdar Tamera.
Lembit Tähepõld
Lembit Tähepõld (kuni 10. märtsini 1937 Lembit Sternfeld ; 27. märts 1929 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 30. aprill 1995 Tartu) oli eesti meditsiiniteadlane, biokeemik.
1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ja asus tööle TRÜ biokeemia kateedri õppejõuna. 1957. aastal sai ta TRÜ-s meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Процессы образования и связывания аммиака в печени и мозгу в зависимости от возбуждения и торможения центральной нервной системы при длительном действии снотворных".
1963. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogilise keemia kateedri juhataja. Aastatel 1965–1969 oli ta arstiteaduskonna teadusprodekaan.
1975. aastal kaitses ta TRÜ-s meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Участие обратимого амидирования белков мозга в метаболизме аммиака и его токсичности". 1978. aastast oli ta biokeemia kateedri professor, 1993. aastast Tartu Ülikooli biokeemiainstituudi juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor.
Tema uurimisteemade hulka kuulusid uinutite toime aju ainevahetusse, ajukoe ja seedenäärmete lämmastikuainevahetus, ensüümisüsteemid ja adenosiintrifosfataas.
Ta on maetud Tartus Raadi kalmistule.
Leonid Stolovitš
Leonid Stolovitš (Леонид Наумович Столович; 22. juuli 1929 Leningrad – 4. november 2013 Tartu) oli juudi päritolu venekeelne Eesti filosoof ja luuletaja, Tartu Ülikooli emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid esteetika ja aksioloogia.
Stolovitš lõpetas 1952. aastal Leningradi Ülikooli ning töötas alates 1953. aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1955. aastal kaitses ta Leningradi ülikoolis kandidaadiväitekirja filosoofias teemal "Некоторые вопросы эстетической природы искусства" ("Kunsti esteetilise loomuse mõningaid probleeme") ja 1965. aastal doktoriväitekirja teemal "Проблема прекрасного и общественный идеал".
Ta oli professor aastast 1967 ning emeriitprofessor aastast 1994.
1980. aastail uuris ta Tartu Ülikooli kunagise Kanti-arhiivi (nn Tartu Kantiana) ajalugu. 1895. aastal anti arhiiv Kanti teoste akadeemilise väljaande tarbeks Saksamaale ning jäigi sinna. Stolovitš avastas arhiivi Berliinist, mis viis selle tagastamiseni Tartusse 1995. aastal.
Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise aegadel osales Stolovitš Rahvarinde tegevuses.
1990. aastaist tegeles Stolovitš vene filosoofia ajaloo ning üldfilosoofiliste probleemidega nagu tarkuse ja teadmise, dialoogi ja dialektika suhe üldinimlike väärtustega. Temalt pärineb ka "süsteemse pluralismi" mõiste.
Teoseid
Leonid Stolovitš on avaldanud raamatuid valdavalt esteetika ja aksioloogia filosoofiliste probleemide alalt. Tema üks hilisemaid raamatuid annab ülevaate pluralismi käsitlustest filosoofias.
Isiklikku
Leonid Stolovitš oli juudi päritolu. Ta kirjutas ka artikleid "Lühikesse juudi entsüklopeediasse" ("Краткая еврейская энциклопедия").
Tema poeg oli füüsik Andres Stolovitš.
Välislingid
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit ru:Столович, Леонид Наумович seisuga 30. august 2011.''
Utopistlik sotsialism
Utopistlik sotsialism on koondnimetus varastele sotsialistlikele õpetustele. Termini utopistlik sotsialism võttis kasutusele Karl Marx, seda on kasutanud ka temale järgnenud sotsialistlikud mõtlejad.
Varajased sotsialistlikud või sotsialismile lähedased mõtlejad püüdsid luua ühiskonna ümberkujundamise plaani, mis oleks põhinenud egalitaarsusel, kõigi inimeste kohustuslikul tööl, varaühisusel ning hüvede võrdsel jaotamisel.
Utopistliku sotsialismi elemente sisaldus juba antiikfilosoofide töödes. Keskajal väljendus utoopilise sotsialismi võrdsustavaid ideid mitmetes ketserlikes religioossetes õpetustes, hiljem usureformaatorite (Jan Hus, Thomas Müntzer) teostes.
Termini utoopia võttis sellise ühiskonna tähistamiseks esimesena kasutusele Thomas More, nimetades oma teoses "Utopia" (1515/16) nii kujuteldavat saart, millel on loodud ideaalne sotsialistlik ühiskond. Utopistlikku sotsialistlikku ühiskonda kirjeldas oma teoses "Päikeseriik" (1623) ka Tommaso Campanella. Valgustusajastul viljelesid õpetust utoopilisest sotsialismist mitmed prantsuse filosoofid (de Mably, Melet, Morelly).
Oma kõrgeima taseme saavutasid utopistlikud sotsialistlikud teooriad 19. sajandi filosoofide Saint-Simoni, Charles Fourier' ja Robert Oweni töödes. Utopistlik sotsialism on oluline mitmete kaasaegsete sotsialistlike mõttevoolude tekkimisel.
Kundruse
Kundruse (ka: Kundrusõ, Kondrašova, Kundrutse) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe ääres.
Küla kuulub Saatserinna nulka.
Küla läbib põhja-lõuna suunas vene sõjavangide kaevatud kaitsekraav.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Tšeljabinsk
Tšeljabinsk on linn Venemaal, Tšeljabinski oblasti keskus. Linn asub Uuralite idanõlval, Miassi jõe ääres.
Elanike arv on 2021. aasta rahvaloenduse seisuga 1 189 525. See on elanike arvult Venemaal seitsmendal kohal ja Uurali föderaalringkonnas teisel kohal. 2010. aastal moodustasid 86,5% linna rahvastikust venelased, 5% tatarlased, 3,1% baškiirid ja 1,4% ukrainlased.
Tšeljabinsk on asutatud 1736. aastal, linnaõigused sai 1787. aastal. 1900. aasta paiku oli linn Siberi raudtee ehitamise keskus.
2013. aasta meteoriit
2013. aasta 15. veebruaril kohaliku aja järgi umbes 9.20 lendas üle Uurali mägede meteoriit, mille tükid kukkusid Tšeljabinski ümbrusse. Väidetavalt sai vigastusi üle 900 inimese, Venemaa siseministeeriumi teatel pöördus meditsiinisüsteemi poole 102 inimest ning kokku kukkus tsingitehase 600-ruutmeetrine katus.
Haridus
Linnas asuv Lõuna-Uurali Riiklik Ülikool on Tšeljabinski oblasti suurim kõrgkool.
Sport
2012. aastal toimusid Tšeljabinskis Euroopa meistrivõistlused judos, 2014. aastal judo maailmameistrivõistlused ja 2015. aastal taekwondo maailmameistrivõistlused.
Kalmaru
Kalmaru on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Kuuseriisikas
Kuuseriisikas (Lactarius deterrimus) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Oranži seenelihaga kuuseriisikas on maitsev söögiseen, mida võib süüa värskelt, ilma kupatamata.
Kirjeldus
Kuuseriisikal on oranž või heleoranž kübar, mis vananedes muutub keskelt rohekaks. Kui kübarat vigastada, võib vigastatud koht samuti rohekaks muutuda. Kübara läbimõõt on 2–8 cm. Noorelt on seenekübar kumer, seejärel tasane. Vana seene kübar võib olla ka nõgus. Kübara servad on allapoole keeratud. Kübar on sile, märja ilmaga libe.
Riisikas eritab oranži piimmahla, mis värvub 15–30 minuti jooksul veinpunaseks.
Eoslehed on hele- või tumeoranžid. Eoste suurus on 7–9 × 6–7 μm. Nad on ellipsoidse kujuga ja mustrilised.
Seenejalg on oranži värvi, 3–7 cm kõrge, 1–1,5 cm läbimõõdus, silindriline. Noorest peast on seene jalg seest täis, vanast peast võib olla õõnes. Nagu kübar, nii ka vars võib vigastuse korral vigastatud kohast rohekaks muutuda.
Levik ja kasvukoht
Kuuseriisikas levib Euroopas, Väike-Aasias ja Põhja-Ameerikas kõikjal, kus kasvavad kuused. Eestis on kuuseriisikas väga sage.
Seen kasvab sümbioosis kuusega ning levib arvukalt loometsades, palumetsades, laane- ja salumetsades, kõige rohkem kuivendatud turbaaladel suurte magistraalkraavide läheduses kõdusoometsades ja kuusenoorendikes.
Seened valmivad suve lõpul ja sügisel.
Söödavus
thumb|Kuuseriisikad Tšehhimaal Kuuseriisikas on hea söögiseen. Seda süüakse soolatult ja marineeritult, vahel isegi toorelt. Mõnel pool Lääne-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on siiski seent nimetatud mittesöödavaks, millega tahetakse viidata, et toorelt pole seda päris hea süüa.
Seeneliha on kerge puuviljalõhnaga ega ole paha maitsega.
Sarnased liigid
Kuuseriisika sugulasliik on porgandriisikas ning varem peeti neid üheks ja samaks liigiks. Neid kahte riisikaid saab eristada seenekübara järgi, mis kuuseriisikal on tavaliselt kahvatum, eriti vananedes, ja seenejala järgi, mis porgandriisikal on tihti laiguline.
Villancico
Villancico (hispaania keelest, hääldus [biʎanˈθiko]), portugali variandis vilancete, oli luule- ja muusikavorm, mis oli Pürenee poolsaarel levinud 15.–18. sajandini, alates 16. sajandist ka Ladina-Ameerikas. Nagu renessanssmuusikale iseloomulik, võidi seda laulda kas pillisaateta või pillidega hääli asendades või dubleerides. Algselt võis villancico olla rahvalaul, kuid see arenes kiiresti kunstmuusika üheks vormiks.
Jüri Talvet on kasutanud ka häälduspärast kirjapilti viljanssiiko.
Vorm
Villancico vorm sarnaneb märgatavalt keskaegse cantiga vormiga ja araabia-Andaluusia zadžaaliga.
Nii villancico tekst kui ka muusika koosnevad kahest osast. See algab refrääniga (estribillo), millel on oma meloodia, refräänile järgneb hoopis teise meloodiaga salm (stanza või copla või glosa). Copla omakorda jaguneb eelkõige muusikaliselt mudanza ' ks ja vuelta ' ks. Tekstis riimub vuelta mudanza viimase reaga, kuid muusikas on tal sama viis kui refräänil. Järgneb taas refrään, mis mitmesalmilisel villancico'l on iga salmi vahel.
Näiteks 15. sajandi anonüümses villancico ' s "Entra mayo y sale abril" kogumikust Cancionero de Palacio riimiskeemiga AB cccb AB:
Vaimuliku sisuga villancico ' s "Ave, Virgo, gratia plena" samast kogumikust on riimiskeem ABB cddc cbb (ABB)
Muusika
15. ja 16. sajandi villancico-repertuaar on rikkalikult säilinud laulukogumikes cancionero ' des. Laulud oli kolme- või neljahäälsed, nende tekstuur oli pigem homofooniline-akordiline või kontrapunktiline kui keeruka polüfooniaga. Varasema perioodi olulisimad villancico ' sid kirjutanud autorid olid Juan del Encina, Francesco de la Torre ja Pedro de Escobar. Juba umbes 1500. aasta paiku hakkasid ilmuma ka villancico ' de seaded vihuela- või kitarrisaatega soololauludena nii portugali kui ka hispaania keeles. Nende autorite seas on selle perioodi suurimad vihuela-mängijad nagu Luis Milán ja Miguel de Fuenllana.
17. sajandi villancico oli enamjaolt vaimulik laul, sageli jõululaul. Neljahäälne keeruka polüfooniaga estribillo vaheldus lühikeste lihtsa tekstiga neljarealiste salmidega, millel võis olla orelisaade, kuid saateks võidi kasutada ka teisi pille. 18. sajandiks oli see vorm paisunud dramaatiliseks kantaadiks aariate ja kooridega.
Kaansoo
Kaansoo on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Kaansoo külaga on liidetud Alt-Kaansoo, Kaansoo-Ojaküla ja Pärassaare.
Toolse foogtkond
thumb|Toolse foogtkond (tähistatud punasega)
Toolse foogtkond (eksisteeris 1471–1558) oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet).
Foogtkonda kuulusid maavaldused Virumaal, Järvamaal ja Põhja-Lätis Aluliina (saksa Marienburg) lähistel. Olulisim osa foogtkonnast asus siiski selle keskuse, Toolse ordulinnuse ümber. Foogti peamiseks ülesandeks oli valvata Tallinna ja Narva meretee vahel asuvat kohalikku sadamat, et seal ei toimuks ebaseaduslikku kauplemist. Toolse foogtkond oli väikseim pikemat aega eksisteerinud ordu haldusüksus, mida saabki seletada just kohaliku sadama kontrollimise tähtsusega. Foogtkonna asutas ordumeister Johann Wolthus von Herse.
Rahandus
Rahandus on rahaasjade ehk rahaliste suhete üldine korraldus majandusüksuses (riigis, korporatsioonis, ettevõttes jm).
Rahandused on ühendatud raha, riskide, aja kontseptsioone.
Rahandusega tegelevad mitmesuguseid institutsioonid, mille vaatepunktist on olulised erinevad rahanduse teemad.
Äriettevõtte rahandusega tegelemist nimetatakse finantsjuhtimiseks ja see keskendub kolme tüüpi otsustele:
Otsuste vastuvõtmisele eelneb ettevõtte raamatupidamine.
Riigi rahanduse seisukohalt on olulised teemad:
Litvina
Litvina (ka: Litvinna, Litvinovo, Paljulaane, Pajulaane) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres Saatse ja Pattina vahel.
Küla kuulub Saatserinna nulka.
Külas asuvad kõrvuti Süväoro lomp ja Pattina järve põhjaosa.
Litvinas on sündinud näitleja Arvo Kukumägi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Rahandus
Rahanduses on oluline koht pankadel. Pangad tegelevad raha hoiustamise, laenude andmise ja investeerimisvõimaluste pakkumisega nii eraisikutele, ettevõtetele kui ka riigile.
Ušniša
Ušniša (sanskriti keeles उष्णीष, uṣṇīṣa) on ikonograafiliselt Buddha kujutise pealael asuv kõrgendik, üks budade või suurmeeste tunnustest.
Ušniša päritolu ja tähendus ei ole selge. Seda on peetud teatud eriliseks peakatteks või turbaniks, austusväärsete isikute pea kohal hoitava päikesevarju sümboliks, juustest moodustatud sõlmeks või põiminguks, sümboolseks tuleleegiks, eriliseks krooniks või kroontšakra kujutiseks vmt. Ühelegi nendest selgitustest pole piisavalt kinnitusi. Paljude tekstide põhjal oli Buddha kiilaspäine, juuksed raseeritud.
Ühe seletuse kohaselt võib selline Buddha kujutis ilmuda sügavas meditatsiooniseisundis ning esineda äratuntavalt ka Mandelbroti fraktalis.
Burgundia valitsejate loend
Burgundia valitsejate loend loetleb Burgundia valitsejaid (kuningaid, hertsogeid ja krahve).
Burgundia kuningriik Frangi riigi osana
534 langes Burgundia Merovingide, Frangi riigi valitsejate võimu alla
Märgala
pisi|Rudava märgala Poolas pisi|[[Flamingod Hürmetçi märgalal Türgis Kayseri provintsis]]
Burgundia valitsejate loend
Burgundia hertsogkond Lääne-Frangi riigi ja Prantsusmaa koosseisus
Lääne-Frangi riigile ja hiljem Prantsusmaale kuulus vaid Burgundia lääneosa, tänapäeva Bourgogne.
Märgala
Märgala on ala, mille pinnas on kas alaliselt või ajutiselt liigniiskusega küllastunud.
Burgundia valitsejate loend
Burgundia vabakrahvkond (Franche-Comté)
Algul Burgundia kuningriigi, alates 1033 Saksa-Rooma riigi osa
Märgala
Märgalad on tavaliselt osaliselt veega kaetud. Märgalade hulka kuuluvad nii alaliselt liigniisked alad (sood ja madalad veekogud) kui ajutiselt liigniisked alad (üleujutatavad jõeluhad, lauged mereranniku alad ja muud üleujutusalad). Tavaliselt on märgala pinnas küllastunud mageveega, kuid see võib olla ka soolane või riimveeline.
Burgundia valitsejate loend
Habsburgidest ja Habsburg-Lotringi dünastiast Burgundia hertsogid
Burgundia titulaarhertsogid olid tegelikult Madalmaade (alates 1581 vaid Lõuna-Madalmaade) ning Burgundia vabakrahvkonna (kuni 1678) valitsejad
Märgala
Sademehulk märgalal sõltub suuresti geograafilisest asukohast. Lõuna-Aasia märgaladel on tüüpiline sademehulk üle 5000 mm aastas, Eestis umbes 500 mm aastas. Põhja-Ameerika põhjaosas leidub märgalasid, mille aastane sademehulk on 150 mm. Sama erinevad on märgala temperatuurid: ekvatoriaalses kliimas on aasta ringi soe, lähisarktilises kliimas võib talvel esineda kuni –50 °C külma.
Burgundia valitsejate loend
Vaata ka
Herrscherliste Burgund Duque da Borgonha Burgundska regenter
Märgala
Eesti territooriumist moodustavad erinevad märgalad (rannikualad, sood, soostunud alad, luhad, jõed ja järved) kokku umbes veerandi.
Viimasel ajal on säilinud märgalasid hakatud kaitse alla võtma. 1971. aastal Iraanis sõlmitud Ramsari konventsioon reguleerib rahvusvahelist märgalade kaitset. Sellega anti 1976 Matsalule rahvusvahelise tähtsusega märgala staatus. 1997. aastal lisandus Eestis 9, 2003. aastal 1, 2006. aastal 1, 2010. aastal 4 ja 2011. aastal 1 Ramsari märgala. 2014. aasta seisuga on Eestis 17 Ramsari rahvusvahelise tähtsusega märgala.
2. veebruaril tähistatakse rahvusvahelist märgalapäeva.
Märgalade olulisus
Märgaladel on looduses väga tähtis roll. Nad on väga liigirikkad, olles elupaigaks mitmetele olulistele taime- ja loomaliikidele, sealhulgas veelindudele, kelle elutsemine sõltubki suuresti märgaladest. Nad pakuvad kudemispaiku kaladele, olles samas ka heaks kalapüügikohaks. Märgalades sisaldub puhas vesi, mida saab kasutada nii joomiseks kui niisutamiseks. Nad kaitsevad maapinda üleujutuste ja tormide eest. Kindlasti on oluline märgalade, eriti turbaalade roll maapealse süsiniku neelajana ja energiaallikana.
Märgalade hävimine
Hoolimata märgalade tähtsusest ja olulisusest, ei ole tänapäeval nende olukord kiiduväärt. Läbi kogu ajaloo on loodetava materiaalse kasu nimel märgalasid hävitatud, peamiselt kuivendamise ja maaparanduse abil, et saada põllumaad või parandada kinnisvara väärtust. Näiteks Uus-Meremaa märgaladest on pärast eurooplaste saabumist kuivendatud üle 90%, peamiselt karja- ja põllumaa saamiseks. Märgalasid on ka üle ujutatud, muutes need järvedeks ja veehoidlateks.
Märgalasid hävitab ka maavarade kaevandamine. Oluline roll märgalade osakaalu vähendamisel on ka metsade mahavõtmisel.