cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivona Dadic
28. augustil Götzises toimunud võistlusel püstitas ta uue rahvusrekordi 5959 punktiga, ületades 1985. aastast Sigrid Kirchmannile kuulnud Austria rekordi 15 punktiga. Alates sellest ajast on Dadic parandanud Austria rekordit mitmel korral.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis saavutas ta 5935 punktiga 23. koha. Isikliku rekordi püstitas ta 100 meetri tõkkejooksus ja odaviskes.
2013. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tamperes oli ta 5874 punktiga viies.
2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta pronksmedali isikliku rekordiga 6033 punkti.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta isikliku rekordiga 6408 punkti pronksmedali. Üksikalal püstitas ta isikliku rekordi kuulitõukes.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta 6155 punktiga 21. koha.
2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis võitis ta hõbemedali rahvusrekordiga 4767 punkti, ületades isikliku rekordi üle 200 punktiga. Ta püstitas isikliku rekordi neljal üksikalal.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Londonis saavutas ta kuuenda koha isikliku rekordiga 6417 punkti.
2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis võitis ta punktisummaga 4700 hõbemedali.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis püstitas ta 6552 punktiga isikliku rekordi, kuid pidi siiski leppima neljanda kohaga.
Isiklikud rekordid
Allikas: IAAF
Orange Prize for Fiction
Orange Prize for Fiction (ka Orange Broadband Prize for Fiction) on Ühendkuningriigi prestiižikamaid kirjandusauhindu. Auhind antakse naiskirjanikule parima romaani eest, mis on kirjutatud inglise keeles ja Ühendkuningriigis eelneval aastal välja antud. Auhinda sponsoreerib Orange. 2012. aastal teatati, et Orange lõpetab auhinna sponsimise. Otsitakse uut sponsorit.
Auhind loodi 1996. aastal, eesmärgiks pöörata enam tähelepanu naiste kirjutatud teostele. Võitja saab 30 000 naela ja Grizel Niveni pronksskulptuuri "Bessie".
Esimesed 17 aastat oli auhinna sponsoriks telekommunikatsiooniettevõte Orange, mistõttu kasutati auhinna kohta nime Orange Prize for Fiction. Aalates aastast 2014 on auhinna sponsoriks alkoholibränd Baileys Irish Cream, seega auhinna täisnimetus on Bailey's Women's Prize for Fiction. 2017. aasta juunis tuli toetajailt teade, et auhinna nimi muudetakse Women's Prize for Fiction, auhinda hakkab toetama sponsorite perekond ning muudatus hakkab kehtima alates 2018. aastast.
Auhinda antakse välja igal aastal ja selle võib võita ükskõik mis rahvusest naiskirjanik, kes möödunud aasta jooksul on avaldanud inglise keeles täispika romaani. Ka žürii töös osalevad ainult naised. Võitja saab 30 000 naela ja kunstnik Grizel Niveni loodud Bessie-nimelise pronksskulptuuri.
La Ghriba-La Kahena Remixed
La Ghriba-La Kahena Remixed on Cheb i Sabbahi La Kahena albumilt pärinevate laulude remikside kogumik. See anti välja 13. juunil 2006.
Apache Subversion
Apache Subversion (varem nimetatud Subversion, käsunimega svn) on vaba versioonihaldustarkvara, mille eesmärk on parandada vanema vabatarkvaralise versioonihaldussüsteemi Concurrent Versions Systemi vead ja puudujäägid.
Raekoja tänav (täpsustus)
Raekoja tänava nime kannavad järgmised tänavad:
Dūkštase järv
Dūkštas on järv Leedus Ignalina rajoonis.
Järve valgala on 24,3 km². Järve kaldad on madalad, lõunas ja läänes soostunud, põhjakallas on aga terrassidega. Kaldajoone pikkus on 11,77 kilomeetrit. Järves on kaks saart pindaladega 0,79 ha ja 0,59 ha. Järve säng asub jääajal tekkinud lohus. Dūkštase järv jääb merepinnast 152,7 meetri kõrgusele. Järve põhja katab muda, kalda ääres aga liiv, kuid kui põhjakallas välja arvata, lasub õhukese liivakihi all turvas.
Järve nimi tuleneb balti keeltest, kus duksts tähistab läti keeles sood, leedu keeles dūksinas tähistab aga soostunut, ebapuhast.
Mihkel Kukk (sportlane)
Mihkel Kukk (sündinud 8. oktoobril 1983 Jõgeval) on eesti odaviskaja.
Ta lõpetas 2002. aastal Jõgeva Gümnaasiumi ja 2013. aastal Tallinna Tehnikaülikooli transpordiehituse erialal.
Tema isiklik rekord on 22. juulil 2008 Stockholmis visatud 81,77.
Ta on tulnud Eesti meistriks 2008. ja 2011. aastal.
Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudus
pisi|Haapsalu Püha Neeva Aleksandri kirik Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudus on MPEÕK kogudus Haapsalus.
Õigeusu kogudus Haapsalus asutati 1. veebruaril 1836.
Esimene õigeusu kirik ehitati Haapsallu 1756. aastal, mis pühitseti Pühale Kolmainule.
1845. aasta 22. juulil pühitseti uue kiriku nurgakivi. Uus kirik pühitseti 21. juulil 1852 pühale apostlisarnasele salvitoojale Maria Magdaleena nimele.
1869. aastal hakkas koguduse juures tegutsema õigeusu kihelkonnakool.
1896. aastal valmis Haapsalu vanal kalmistul kabel, mis pühitseti püha Neeva Aleksandri auks. Mõne aasta pärast ehitati kabel ümber abikirikuks. Kalmistukirikut kasutati külmal ajal teenistuspaigana ning aastaringselt matmiskirikuna.
Kuni 1962. aastani kasutas kogudus mõlemat kirikuhoonet. Samal aastal tuli võimude poolt korraldus sulgeda kalmistukirik, mis jäi kaheks aastaks kasutuseta. Vältimaks kiriku rüüstamist viidi kiriku sisustus Kiviõli kirikusse, kus see asub tänaseni. Samal ajal jätkati teenimist peakirikus Promenaadil.
Häire
Häire on mitmetähenduslik sõna:
Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudus
1964. aasta augustis tuli korraldus sulgeda peakirik. Nüüd pakuti kogudusele võimalust taas kasutada teenistuspaigana kalmistukirikut. Selle kohta sõlmiti vastav leping Haapsalu Linna TSN Täitevkomitee ja koguduse vahel. Ümberkolimine toimus 1964. aasta augustis-septembris. Kuna kirik oli kahe tühjaltoleku-aasta jooksul kannatada saanud, tehti kiire siseremont, mille käigus taastati ka kaunid laemaalingud. Seejärel sai kogudus kasutusse Aleksander Nevski kiriku ja sellest ajast on kogudus säilitanud topeltnime: Maarja Magdaleena — Aleksander Nevski kogudus.
Tühjaks jäänud Maria-Magdaleena kirikut kasutas linn kommunaalosakonna laoruumina.
1960.–1970. aastatel suleti peaaegu kõik Läänemaa õigeusu pühakojad: Mäemõisa, Väike-Lähtru, Kõmsi, Kullamaa (Silla), Vormsi, Lihula, Haapsalu Maria-Magdaleena. Ainsana lubati taasavada Haapsalu püha Neeva Aleksandri abikirik.
Pärast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku registreerimist Siseministeeriumis 1993. aastal tekkis peagi olukord, mil osa EAÕK kogudusi soovis taastada õigusjärgset EAÕK-d Konstantinoopoli patriarhaadi kanoonilises alluvuses. Nende hulgas ka osa Haapsalu koguduse liikmetest, kes kirjutasid vastavasisulise avalduse Siseministeeriumile. Selle tulemusena toimus koguduse kahestumine.
1993. aastal eraldusid kogudusest need liikmed, kes tahtsid alluda Konstantinoopoli patriarhaadile, ja eraldujad panid aluse EAÕK Haapsalu Maarja Magdaleena kogudusele, mis kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kirikut.
Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudusele jäi kasutada püha Neeva Aleksandri kirik.
Koguduse arhiiv (meetrika ja kroonika) asub Tartu Ajalooarhiivis, säilik f.1884.
Kula vald
Kula vald on vald Serbias Vojvodina autonoomses piirkonnas Lääne-Bačka ringkonnas.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli valla elanikest serblasi 52%, tšernogoorlasi 16,4%, russiine 11,2%, ungarlasi 8,4% ja ukrainlasi 8,3%.
Auzdarciems
Auzdarciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ventspilsi piirkonnas Ance vallas. Auzdarciems asub valla keskusest Ancest 4,4, piirkonna keskusest Ventspilsist 44,7 ja Riiast 177,9 kilomeetri kaugusel.
Vilma Trummal
Vilma Juliane Trummal (neiupõlvenimi Õunroos; 21. november 1924 Harjumaa – 18. oktoober 2022 Tartu) oli eesti ajaloolane ja arheoloog.
1950 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, ajalookandidaat aastast 1955.
Looming ja teaduslik pärand
Teadustöös keskendus ta esmajoones Tartu uurimisele. Teadustöid ja populaarteaduslikke kirjutisi on üle 50.
Isiklikku
Tema abikaasa on olnud kirjandusteadlane Albert Trummal, nende poeg on arhitekt Tiit Trummal.
Friedrich von Bradke
Friedrich Wilhelm von Bradke (29. november/10. detsember 1752 – 12/24. märts 1819 Peterburi) Vene sõjaväelane (kindralmajor), Polotski komandant, Vjatka kuberner, salanõunik, senaator, 8/19. oktoobril 1778 immatrikuleeritud Saaremaa rüütelkonda.
Vanemad Caspar Johann von Bradke (surnud 1761, Kantsi rentnik) ja Margaretha Elisabeth von Aderkas (1731–1802 Kuressaare).
Abikaasa alates 16/27. detsembrist 1786 Christine Haack (surnud Polotskis 2/14. detsembril 1839)
Madeline Miller
Madeline Miller (sündinud 24. juulil 1978 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik ja õpetaja.
Haridus ja töökäik
Madeline Miller sündis Bostonis ja kasvas üles New Yorgis ja Philadelphias.
"Achielluse laul"
Tema esikromaan "The Song of Achilles" ("Achilleuse laul") avaldati septembris 2011. Romaan võitis 2012. aasta mais auhinna Orange Prize for Fiction. Madeline Miller on neljas kirjanik, kes on esikromaaniga selle auhinna võitnud. Lugu jutustab Vana-Kreeka kangelase Achilleuse kasvamisest ja elust ning tema võitlusest Trooja sõjas.
"Kirke"
Milleri teine raamat, "Kirke", ilmus aastal 2018. Tegu on kujunemisromaaniga, mis räägib loo Antiik-Kreeka nõiatarist Kirkest, tema kasvamisest kreeka jumalate keskel, tema pagendusest Aiaia saarele ning tema kohtumistest Odysseuse ja teiste vanakreeka mütoloogiast tuttavate tegelastega.
"Galatea"
Peale nende teoste on Miller kirjutanud veel lühijutu "Galatea" (räägib kaunist naisest Galateast, kujur Pygmalioni elluärganud taiesest ja tema eneseleidmisest). Lühijutt ilmus esmakordselt augustis 2013.
"Persephone"
2021. aasta detsembris teatas Miller, et töötab nüüd uue romaani kallal, milleks on (samuti antiigi teemadel põhinev) "Persephone". Lugu hakkab jutustama viljakusjumalanna Demeteri allmaailma langenud tütrest Persephonest, tehes seda Milleri isikupärases stiilis ja tänapäevases võtmes.
Kaņieris
Kaņieris (ka Kaņers) on järv Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas, väike osake sellest jääb ka Smārde valda.
Huvilistel on võimalik paadiga Andrejsala saarele sõita, ka asub Riekstsi saarel linnuvaatlustorn. Teine linnuvaatlustorn asub järve edelakaldal Kaņierise linnamäel, kuhu viib ka õpperada.
Järv kuulus varem Lielupe jõgikonda. Sellest sai alguse laevatatav Vecslocene jõgi, mis suubub Sloka kohal Lielupesse. Ka oli selle veetase praeegusest 10 cm kõrgem. Aastal 1905 kaevati järvest mereni Starpiņupīte jõgi, mis on praegu järve ainus väljavool. See tõi kaasa järve veetaseme languse, nii et see asus merepinnast kõigest 1,3 meetrit kõrgemal. Ka hakkasid järve ümbruse luhad soostuma. Aastal 1965 rajati järve veetaseme reguleerimiseks kaks lüüsi, mis tõstsid Kaņierise veepinna tänapäevasele tasemele. Aastal 2006 muudeti lüüside regulatsioon automaatseks.
Järve põhja moodustab saviga kaetud dolomiit. Kaņierise valgla on 330 km².
Ameerika Ühendriikide Kapitooliumi ründamine
Ameerika Ühendriikide Kapitooliumi ründamine oli 6. jaanuaril 2021 Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis toimunud president Donald Trumpi toetava rahvahulga tungimine Kapitooliumi ruumidesse, mistõttu katkes mõneks tunniks presidendivalimiste tulemusi kinnitamas olnud Kongressi töö.
President Donald Trumpi pooldajad kogunesid 5. ja 6. jaanuaril Washingtoni, et protesteerida valimistulemuste vastu. Trump oli varem korduvalt alusetult väitnud, et tulemused olid võltsitud, ning nõudis, et asepresident Mike Pence ja kongress peaksid tulemused tagasi lükkama. 6. jaanuaril julgustasid Trump seenior, tema poeg Trump Jr. ja Rudy Giuliani meeleavaldajaid "riiki tagasi võtma" ning minema Kapitooliumi juurde.
Meeleavaldus eskaleerus Kapitooliumi ründamiseks ning rahvahulk tungis läbi politseitõkete hoonesse. Kapitooliumi politsei evakueeris senati ja esindajatekoja saalid ning mitmed Kapitooliumi kompleksi hooned. Märatsejatel õnnestus tungida senati istungitesaali, kuid valvuritel õnnestus takistada evakueeritud esindajatekoja istungisaali tungimist. Kapitooliumi politsei lasi ühe esindajatekoja istungitesaali tungida üritanud naise maha (Ashli Elizabeth Babbitt, QAnon) ning kolm inimest suri terviserikete tagajärjel. Hiljem leiti Kapitooliumist ning selle lähedalt kolm pommi, mille demineerijad tegid kahjutuks.
Kongress kogunes valimistulemusi uuesti kinnitama neli tundi pärast sissetungi hoonesse. Tulemused kinnitati kohaliku aja järgi kell pool neli hommikul ning teatas, et 20. jaanuaril 2021 vannutatakse Ameerika Ühendriikide presidendina ametisse Joe Biden ja asepresidendina Kamala Harris.
Trump reageeris Kapitooliumi rünnakule aeglaselt ning hiljem õigustas rünnakut ja nimetas märatsejaid erilisteks inimesteks. Hiljem lubas ta võimu rahumeelselt üle anda, kuid mitmed Kongressi liikmed on kutsunud üles Trumpi tagandamisjuurdluse või põhiseaduse 25. paranduse alusel ametist tagandama.
Topoloveni
Topoloveni on linn Rumeenias Argeși maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Piteștist ligikaudu 17 km idakagus.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Boțârcani, Crintești, Gorănești ja Țigănești.
Topolovenis on sündinud poliitik Ion Mihalache (1882–1963).
Claudio Baeza
Claudio Andrés Baeza Baeza (sündinud 23. detsembril 1993 Los Ángeleses) on Tšiili jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Deportivo Toluca ja Tšiili jalgpallikoondises.
Aastatel 2012–2018 mängis ta Tšiili klubis Colo-Colo, kellega tuli kolm korda Tšiili meistriks. 2019. aasta esimeses pooles mängis ta Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli. Aastatel 2019–2020 mängis ta Mehhiko kõrgliiga klubis Necaxa. Seejärel liitus ta Tolucaga.
Wartberg im Mürztal
thumb| Wartberg im Mürztal on endine vald Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. 2015. aastast on see osa Sankt Barbara im Mürztali vallast.
Vulkan
Vulkani sihtmärgiks on suure jõudlusega, reaalajas töötavad 3D-graafika programmid, näiteks mängud ja muu interaktiivne meedia. Võrreldes OpenGLi, Metali ja Direct3Diga üritab Vulkan pakkuda suuremat jõudlust ja suuremat tasakaalu GPU ja CPU kasutamise vahel.
Vulkan kuulutati välja Khronos Groupi poolt 2015. aasta GDC konverentsil. Algselt nimetati Vulkan OpenGLi järgmiseks põlvkonnaks ja talle pandi nimeks "OpenGL next", kuid selle nime kasutamine lõppes pärast Vulkani väljakuulutamist. Vulkan on tuletatud ja ehitatud AMD Mantle'i rakendusliidese baasil, mille AMD annetas Khronosele lootes, et nad suudavad selle baasil luua rakendusliidese, mida saaks kasutada uue standardina, nagu selleks oli olnud OpenGL.
Omadused
Vulkan loodi kavatsustega pakkuda eeliseid võrreldes teiste rakendusliideste ja tema enda eelkäija OpenGL-iga. Vulkan kasutab vähem arvutiressurssi, kuid annab suurema kontrolli GPU üle ja väiksema CPU kasutuse.
Vulkani eelised vanema põlvkonna rakendusliideste ees:
Ajalugu
Khronos Group alustas uue generatsiooni graafika rakendusliidese loomise projekti kohtumisega Valve'i peakorteris. Avalikult kuulutati projekt välja 2014. aasta SIGGRAPH-i konverentsil.
Vulkani kaubamärk registreeriti 19. veebruaril 2015 ja kuulutati välja sama aasta GDC konverentsil, kuigi spekulatsioonid ja kuulujutud uuest rakendusliidesest olid ringlemas juba enne seda.
2015
2015. aasta alguses arendas LunarG Linuxi draiveri Inteli jaoks, millega loodi Vulkani ühilduvus HD 4000 sarja integreeritud graafikakaartidega vaatamata sellele, et avaliku lähtekoodiga Mesa draiverid ei ühildunud siis veel täielikult OpenGL 4.0-ga.
10. augustil teatas Google, et kõik tulevased Androidi versioonid toetavad Vulkanit. Android 7.x Nougat sai selle toetuse 22. augustil 2016 ja ka Android 8.0 Oreo.
18. detsembril teatas Khronos Group, et Vulkani 1.0 versiooni tehniline kirjeldus on peaaegu valmis ja see avaldatakse kohe, kui vastavad draiverid on olemas. Tehniline kirjeldus ja Vulkan SDK avalik lähtekood avaldati 16. veebruar 2016.
2017
9. veebruaril teatas Croteam et nad hakkavad kasutama Vulkani rakendusliidest oma mängudes, et kasutada ära selle platvormidevahelist töövõimet.
19. märtsil teatas Cloud Imperium Games, et nende mäng "Star Citizen" võtab Direct3D asemel kasutusele Vulkani rakendusliidese.
25. juulil avaldas Crytek eelvaade oma videomängu mootoris CryEngine 5.4, millele oli Vulkani toetuse beetaversioon.
2018
26. veebruaril teatas Khronos Group, et rakendusliides Vulkan saab macOS-ile ja iOS-ile tänu MoltenVK-le, mis võimaldab Vulkanil töötada koos Metaliga. Enne seda oli MoltenVK omandiõigusega kaubanduslikult litsentseeritud lahendus, kuid Valve jõudis selle arendajaga kokkuleppele, tänu millele MoltenVK muutus avaliku lähtekoodi lahenduseks. Samal päeval teatas Valve, et nende mäng "Dota 2" hakkab kasutama MoltenVK-d macOS-il.
7. märtsil tuli välja Vulkani versioon 1.1
Mecklenburg-Schwerini hertsogkond
pisi|Lipp pisi|Vapp pisi|Mecklenburg-Schwerin
Mecklenburg-Schwerini hertsogkond (saksa keeles Herzogtum Mecklenburg-Schwerin) oli aastal 1701 Põhja-Saksamaal loodud hertsogkond, kui Friedrich Wilhelm ja Adolf Friedrich II jagasid Mecklenburgi hertsogkonna Schwerini ja Strelitzi vahel. Piki Läänemere rannikut Holstein-Glückstadti ja Pommeri hertsogkonna vahel paiknev ning Mecklenburgide järglaste valitsetud Mecklenburg-Schwerin jäi suhteliselt vaeseks Saksa-Rooma riigi osastisriigiks.
Juured
Dünastia asutaja Niklot (1090–1160) oli slaavlastest obodriidide hõimuliidu juht, kes võitles edasitungivate sakside vastu ja kaotas lõpuks aastal 1160 Heinrich Lõvile Vendi ristisõjas. Nikloti poeg Pribislaw allutas end Heinrichile ja sai aastal 1167 esimeseks Mecklenburgi vürstiks.
Pärast mitmeid jagamisi Pribislawi järglaste vahel omandas Heinrich II (1266–1329) aastani 1312 Stargardi ja Rostocki isandkonnad ning pärandas taasühendatud Mecklenburgi maad – välja arvatud Schwerini krahvkond ja Werle – oma poegadele Albrechtile ja Johannile. Pärast seda, kui mõlemad said hertsogitiitli, loodi aastal 1352 endisest Stargardi isandkonnast Johannile Mecklenburg-Stargardi hertsogkond. Albrecht II säilitas Mecklenburgi suurema lääneosa ja pärast endise Schwerini krahvkonna omandamist aastal 1358 tegi Schwerini oma residentsiks.
Gruberi neuroteaduse auhind
Gruberi neuroteaduse auhind on Peter ja Patricia Gruberi sihtasutuse välja antav Gruberi auhind neuroteaduse valdkonnas.
Mecklenburg-Schwerini hertsogkond
Juured
Aastal 1520 jagasid Heinrichi pojapojad Heinrich V ja Albrecht VII taas hertsogkonna, luues Mecklenburg-Güstrow', mille päris aastal 1610 hertsog Adolf Friedrich I. Teisel jagamisel, aastal 1621, andis ta Güstrow' oma vennale Johann Albrecht II-le. Mõlemad kukutas aastal 1628 Albrecht von Wallenstein, kui nad toetasid kolmekümneaastases sõjas Christian IV-t. Sellele vaatamata ennistas Rootsi nad kolme aasta pärast troonile. Kui Johann Albrecht II poeg hertsog Gustav Adolf aastal 1695 ilma meessoost pärijata suri, taasühendati Mecklenburg veel kord Friedrich Wilhelmi alla.
Seneca
thumb|Seneca büst thumb|[[Luca Giordano, "Seneca surm" (1684)]] Lucius Annaeus Seneca noorem (4 eKr Cordoba – 65 pKr Rooma) oli rooma filosoof, kirjanik ja riigimees.
Seneca noorem oli Lucius Annaeus Seneca vanema poeg.
Gruberi neuroteaduse auhind
2004. aastal asutatud Gruberi neuroteaduse auhinnaga kaasneb 500 000-dollarine auhinnaraha. Lisaks rahalisele preemiale saab iga laureaat kuldse nimelise laureaadimedali ja tunnustusteksti.
Mecklenburg-Schwerini hertsogkond
Ajalugu
Mecklenburg-Schwerin alustas oma eksistentsi rea põhiseaduslike võitlustega hertsogi ja aadli vahel. Rootsi-vastases sõjas Venemaaga ühinenud Karl Leopoldi tekitatud raske võlg tõi kriisi; Karl VI sekkus ja aastal 1728 kuulutas keiserlik kohus hertsogi võimetuks valitsema. Hertsogkonna halduriks nimetati tema vend Christian Ludwig II. Selle vürsti ajal, kes sai de jure valitsejaks aastal 1747, sõlmiti aprillis 1755 Rostocki konventsioon, millega raamistati hertsogkonnale uus põhiseadus. Sel moel oli kogu võim hertsogi, aadli ja ülemklasside käes; alamklassid olid täielikult esindamata. Seitsmeaastase sõja ajal oli Friedrich Friedrich Suure suhtes vaenulik ja seetõttu okupeeris Preisimaa Mecklenburg-Schwerini. Muus osas oli tema valitsemine riigile kasulik. Prantsuse revolutsioonisõdade algusaastatel jäi Friedrich Franz I neutraalseks ja aastal 1803 sai ta Wismari Rootsilt tagasi. Aastal 1806 vallutati maa Prantsuse esimese keisririigi poolt ja aastal 1808 ühines Mecklenburg-Schwerin Reini Liiduga. Ta oli esimene liidu liige, kes hülgas Napoleoni, kuigi oli tema armeesse üksuse saatnud, ja võitles aastatel 1813–1814 Prantsusmaa vastu.
Gruberi neuroteaduse auhind
Laureaadid
180px|pisi|[[Seymour Benzer, Gruberi auhind (2004)]] 180px|pisi|[[Huda Zoghbi, Gruberi auhind (2011)]]
Veitsch
thumb|Vaade Veitschile
Mecklenburg-Schwerini hertsogkond
Tagajärjed
Viini kongressil aastal 1815 sai Friedrich Franz I suurhertsogitiitli. Pärast monarhiate langemist esimese maailmasõja järel 1918 sai Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonnast Mecklenburg-Schwerini vabariik. 1. jaanuaril 1934 ühendati see naabri, Mecklenburg-Strelitzi vabariigiga (tänapäeval on mõlemad osa Mecklenburg-Vorpommerni liidumaast).
Veitsch
Veitsch on endine vald Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. 2015. aastast on see osa Sankt Barbara im Mürztali vallast.
Kohaliku Veitschi kiriku juurest algab metsarada, mis viib üles mäkke Veitschi Õlimäe Palverändurite Ristini. Rist ehitati 2004. aastal ja see on suurim omasugune maailmas.
Karismaatiline juhtimine
Karismaatiline juhtimine on karismaatilisel võimul põhinev juhtimislaad. Selle aluseks on juhi oskus suhelda ja käituda oma alluvatega nende motivatsiooni, inspiratsiooni ja emotsioone positiivselt mõjutades.
Seneca
Oraatorina tekitas ta Caligulas kadedust ja pagendati, tõenäoliselt intriigi ohvrina, Korsikale. 49 saavutas Agrippina tema tagasikutsumise.
Karismaatiline juhtimine
Karismaatiline juht
Marjolein Lips-Wiersma ja Lani Morrise 2009. aasta uurimuse kohaselt inspireerib juhi karisma tema alluvaid, toob kaasa nende austuse ja sisendab neile tahet koos juhiga edasi liikuda. Karismaatilistena näivad liidrid, kes suudavad anda organisatsiooni tegevusele tähenduse, motiveerides inimesi organisatsiooni heaks töötama. Seepärast pälvivad nad ka alluvate austuse ja kiindumuse
Seneca
Seneca sai Nero (sündinud 37) kasvatajaks. Tema nõunikuna valitses ta 54–59 koos oma sõbra Burrusega Vana-Rooma riiki peaaegu piiramatult.
Karismaatiline juhtimine
Liider
Tänapäeva organisatsioonides peab liider oma isiklikku kompetentsust pidevalt suurendama. Kui juhi isikuomaduste, oskuste ja tõekspidamistega ei seondu erialane kompetentsus, tugineb karismaatiline juhtimine üksnes pimesi järgitaval austusel, usul ja sümpaatial. Niisuguses olukorras võib ka juht ise kaotada reaalsusetaju, tunda end kõikvõimsa ja eksimatuna. Nõnda koondub juhtimine üheainsa inimese kätte ning organisatsiooni inimpotentsiaali jääb kasutamata.
Seneca
Seneca oli üks oma aja rikkamaid inimesi maailmas. Tema varandus oli umbes 300 miljonit sestertsi.
Seneca kirjanduslooming oli rikkalik ja mitmekesine. Ta kirjutas kirju, dialooge, moraliseerivaid traktaate, loodusteaduslikke uurimusi ja peamiselt lugemiseks mõeldud tragöödiaid. Viimased sisaldasid kõlbeliste teemade kõrval müütidest pärinevaid õudusstseene. Tema tragöödiad on hilisemat kirjandust, eriti prantsuse kirjandust tugevasti mõjutanud. Seneca jagas Claudiusele tema eluajal ohtralt meelitusi, aga samal ajal kirjutas ka tema pihta käiva satiiri "Jumaliku Claudiuse kõrvitsakssaamine" ("Apokolokynthosis"), mille avaldas alles siis, kui Claudius 41. aastal suri.
Karismaatiline juhtimine
Manipuleerimine
Kui juht pingutab karismaga üle, tahab sellega peita oma ebakompetentsust või ebakindlust, on tulemuseks manipuleerimine, mis võib väljenduda nii agressiivse käitumise kui ka kavalusena. Manipuleerija eesmärk on saavutada oma huvid, enamasti arvestamata teiste inimeste soovidega. Nii tulenevad ühe inimese võitudest teiste kaotused, juhil areneb aga välja katkematu võimu- ja kontrollivajadus. Manipuleerit on raske ära tunda, kuna omakasupüüdlikkusele vaatamata (või just selle tõttu) võib ta olla igati meeldiv suhtleja. Sageli on manipuleerival karismaatilisel juhil laiaulatuslikud visoonid, mis jäävad enamjaolt teostamata.. Motiveerimist ja manipulatsiooni on raske eristada, kuna mõlemal juhul tahetakse teine inimene panna tegema seda, milles ta on pädev või mis vajab ärategemist.
Seneca
Seneca tahtejõud, samuti riigimehetegevus, mis oli märksa kompetentsem kui tema eel- ja järelkäijatel, ning enesetapp, mis nõudis meelekindlust, vastasid täielikult tema põhimõtteile. Sellepärast võib Senecal kriitilisele lugejale olla kõlbelist ja kasvatuslikku mõju.
Tetelminde mõis
pisi|Mõisa vaatetorn Tetelminde mõis (läti keeles Tetelmindes muiža, ka Teteles muiža, saksa keeles Tetelmuende) on mõis Lätis Ozolnieki piirkonnas Cena vallas Teteles.
Kunagi Behride suguvõsale kuulunud mõisasüdame territooriumil asub praegu põhikool. Mõisakompleks hävis aastal 1919 bermondtiaadi ajal, säilinud on vaid üks hoone. Aastal 1840 Lielupe jõe äärde püstitatud vaatetorn olevat rajatud seal jahil viibinud tulevase tsaari Aleksander III vastuvõtuks. Torni ümber on jõe kallastel mõisa park.
Rääma
Rääma on Pärnu linnaosa. 1920. aastal liideti Rääma mõisa alad Pärnu linnaga.
Linnaosas asuvad Pärnu haigla, Pärnumaa kutsehariduskeskus, Pärnu Rääma Põhikool, Rääma Raamatukogu, kultuurikeskus Nooruse Maja, Rääma prügila.
Rääma linnaosa tänavad
Rääma linnaosas on 75 tänavat, milleks on:
Koikse raudteejaam
Koikse jaamahoone ehitati 1930. aastatel ning suleti pärast Rapla–Virtsu raudteeliikluse sulgemist 1968. aastal.
Edwyn Alexander-Sinclair
26. märtsist 1920 oli ta Eesti Vabaduse Risti I liigi 1. järgu kavaler.
2015. aastal avati Edwyn Alexander-Sinclairi mälestuseks Tallinna vanalinnas Šoti klubi hoovis tema mälestusbüsti.
Elulugu
Ta sündis 12. detsembril 1865 Malta saarel. Tema isa oli Suurbritannia laevastiku (Royal Navy) mereväekapten John Hobhouse Inglis Alexander. Vanemad elasid pikemat aega Šotimaal. Ema suri, kui poeg oli kümneaastane.
26. aprillil 1917 ülendati Alexander-Sinclair kontradmiraliks ja juunis asus ta juhtima 6. kergeristlejate eskaadrit, tema lipulaevaks sai kergeristleja HMS Cardiff. 1918. aasta novembris pärast Saksamaa kapituleerumist sai ta ülesande viia alistunud Saksa laevastiku 74 laeva interneeritavaks Briti Grand Fleeti Scapa Flow' baasi.
Pärast selle ülesande täitmist juhtis ta Briti kergeristlejate eskaadri tegevust Läänemerel.
1919. aasta jaanuarist määrati ta Portsmouthi dokkide admiraljuhatajaks, 4. aprillil 1922 ülendati ta viitseadmiraliks. 1922.–1924 aastani teenis ta Briti Atlandi Laevastiku Esimeses lahingu(laevade) eskaadris, oli 1925–1926 Hiina Baasi ülem. 4. oktoobril 1926 järgnes ülendamine admiraliks. 1927–1930 oli ta Royal Navy alluvuses olnud Londonisse sissesõitu kaitsva baasi The Nore ülem. 23. mail 1930 nimetati ta Tema Majesteet George V esimeseks mereväeadjutandiks. Erru arvati ta 12. detsembrist 1930. Teda on autasustatud mitmete ordenitega.
Alexander-Sinclairi tegevus Läänemerel
1918. aasta novembris sai kontradmiral Edwin Alexander-Sincair Grand Fleeti ülema David Beatty käsu asuda formeerima Läänemere eskaadrit.
Lootusetus olukorras Saksamaa oli 11. novembril 1918 sõlminud Compiègne'i vaherahulepingu, mis lõpetas I maailmasõja. Selle lepinguga lõpetati sõda Lääne-Euroopas, kuid tekkinud oli täiesti uus poliitiline olukord Ida-Euroopas. 13. novembril oli Nõukogude Venemaa kuulutanud kehtetuks Brest-Litovski rahulepingu.
14. novembril formuleeriti Suurbritannia põhimõttelised seisukohad bolševikevastase tegevuse suhtes, näidata oma lippu Läänemerel, kindlustada kontroll selle mereala ja eriti kaubavahetuse üle, ning toetada ka relvastuse ja varustusega Eestit ja Lätit, kes olid välja kuulutanud iseseisvuse. Suurbritannial ja tema liitlastel oli vaja kindlustada oma mõjusfääri Läänemerel, et takistada selle minekut Saksamaa või Nõukogude Venemaa kätte. Samuti olid eriti Eesti välisesindajad eesotsas Londoni saadiku Ants Piibuga teinud pingeliselt tööd, et saada Suurbritannia valitsuselt toetust. 11. novembril oli talle edastatud valitsuse palve, et Eestisse saadetaks briti sõdureid koos toiduvarudega. 14. novembril oli valitsuse esindaja Jaan Tõnisson teatanud, et Eesti toiduvarud on vähenenud kriitilise piirini. Tallinna elanikele anti vaid pool naela (ca 220 grammi) leiba, seegi segatud aganate või kartuliga. Väga oli vaja ka sõjavarustust. 19. novembril käisid Piip ja valitsuse esindaja Mihkel Martna Briti välisministeeriumis lord Robert Cecili jutul Briti valitsuselt abi palumas ja selle kaudu võimalikult ka mujalt. Samal päeval esitati ka kirjalik palve.
21. novembril 1918 saatis Briti välisministeeriumi esindaja oma esindajale Kopenhaagenis telegrammi, mille sisu oli lühidalt järgmine: ''Me tahame Briti merejõud Läänemerele saata. Relvarahu sakslastega annab meile selleks täieliku õiguse. Admiraliteedi sooviks on saada baasiks Kopenhaagen. Palun pärige Taani valitsuselt järele, kas see on neile vastuvõetav.'' 24. novembril 1918 saadeti Admiraliteedist salajane käsk Grand Fleeti ülemale Beattyle, et ta annaks 6. kergeristlejate eskaadri ülema kontradmiral Edwyn Alexander-Sinclairi käsutusse üksuse formeerimiseks laevad. Esialgu oli plaanis kasutada viit C-klassi kergeristlejat HMS Calypso, HMS Caradoc, HMS Cardiff, HMS Cassandra ja HMS Ceres, üheksat V ja W-klassi hävitajat, seitset miinitraalerit juhtlaevaga HMS Gretna. Eskaadri koosseisu arvati veel kauba-reisilaevadest ümberehitatud miiniveeskjad HMS Princess Margaret ja HMS Angora, kaks tankerit ja söelaevad. Eskaadri lipulaevaks määrati HMS Cardiff, mille komandöriks oli Alexander-Sinclair. Laevad tuli koondada Kopenhaageni. Sellele järgnes kohe käsk kontradmiral Alexander-Sinclairile, kus oli lisaks formuleeritud ülesanded, operatsiooni eesmärk, tingimused koostööks riigi esindajatega välismaal. Samuti täpsustati Balti riikidele tarnitavate relvade ja laskemoona üleandmise tingimused. Kaasa anti talle poliitilise nõuandjana V. H. C. Bosanquet, kes oli olnud konsul Riias. Ka oli lipulaevale määratud kolm ohvitseri tõlkideks.
Kergeristlejad koos hävitajatega, miinitraalerid ja varustuslaevad alustasid teekonda 26. novembril 1918. Juba esimestel päevadel tabas eskaadrit ebaõnn. Taani põhjaosas sõitis madalikule söelaev. Admiraliteet saatis välja asenduslaeva, mis hukkus Põhjamerel miinil. Ülejäänud laevad jõudsid Kopenhaagenisse 28. novembril. Seal vestles admiral esmakordselt Eesti Vabariigi esindajatega, kes tutvustasid talle riigi olukorda. Saadik Karl Menning rõhutas, et vältimaks Eesti okupeerimist bolševike poolt, peaks briti eskaader võimalikult kiirelt Ajutise Valitsuse julgestamiseks Tallinnasse sõitma.
Samal päeval algas Eesti Vabadussõda ja järgmisel kuulutati Narvas välja „iseseisev Eesti Nõukogude Vabariik Eesti Töörahva Kommuun“.
Kohe esimesel päeval tuli admiral Alexander-Sinclairil hakata lahendama küsimusi, millega tal varem ilmselt muret ei olnud. Nimelt hakkasid tema kui Suurbritannia esindaja juurde oma probleemide lahendamiseks abi paluma tulema erinevate huvigruppide esindajad. Esimesena soovis audientsi Liepājas olnud sakslaste esindaja, sellest ütles ta ära. Siis tuli lätlaste delegatsioon, paludes jätta Liepāja sadamasse maha vähemalt üks inglise sõjalaev, mis oma kohaloluga piiraks sakslaste omavoli.
Selline diplomaatiline laveerimine kestis kogu admirali Läänemere-missiooni aja. Admiraliteedilt sai Alexander-Sinclair Eesti valitsusega suhtlemiseks täiendavad instruktsioonid: relvastust võib jagada ainult eskaadri ülem oma äranägemise järgi, aga eestlased peavad saadud relvadega endid ise kaitsma, sest Suurbritannia laevastik ei saa Tallinnasse jääda.
4. detsembril 1918 väljus Liepājast Tallinna poole neli kergeristlejat ja üheksa hävitajat. 5. detsembri öösel sõitis kergeristleja HMS Cassandra Saaremaast läänes miinile ja uppus. Plahvatuse tagajärjel hukkus 11 meest. Sinclairi eskaadri ebaõnn jätkus 6. detsembril, kui udus sõitsid kokku hävitajad Verulam ja Westminster. See, et Liepāja sadamasse sissesõidul vigastas Calypso oma sõukruvi, oli olnud suhteliselt kerge taluda.
Sinclair otsustas tagasi pöörduda Kopenhaagenisse. Sinna jõudis ta 7. detsembril ja jäi ootama edasisi juhtnööre. Admiraliteedis kaaluti seoses HMS Cassandra uppumisega eskaadri tagasikutsumist. Lõpuks otsustati ikkagi alustatut jätkata. Tankerid ja miiniveeskjad relva- ja laskemoonalaadungitega jõudsid ka Kopenhaagenisse. Eskaader sisenes Liepājasse 9. detsembril. Faarvaater edasi Soome lahele ja Tallinna oli aga täis miinivälju ja neist läbipääsemiseks brittidel kaarte ei olnud. Eesti miinilootsid ootasid sõjalaevade saabumist Osmussaare all, kuid sellest ei olnud britid teadlikud.
11. detsembril 1918 jõudis Liepājasse puksiiril Reval kolonel Johan Laidoner koos eesti miinilootsidega, et  eskaader läbi miiniväljade Tallinna juhtida. Admiral Sinclair võttis tulijad kohe oma lipulaeval HMS Cardiff vastu. Laidoner sai eskaadri ülemale selgitada Eesti olukorda ja eraldi rääkis admiral veel miinilootsidega. Laidonerile esitatud küsimused puudutasid peamiselt relvastust, mobilisatsiooni, ohvitsere jms. Ilmselt äratasid eestlaste vastused usaldust ja ta sõitis oma eskaadriga kohe sama päeva õhtul kell 22:45 välja. Briti sõjalaevadel olid asjatundlikud eesti lootsid ning ohtlik teekond läbiti ilma kaotusteta.
Kauaoodatud inglise laevade saabumise kohta avaldasid tolleaegsed ajalehed iga väiksemagi teabekillu, mis õnnestus saada. Näiteks kirjutati Sotsiaaldemokraadis, et  „12.detsembri hommikul sai Ajutine Valitsus esimesed teated kauaoodatud inglaste tulekust, kui telegrafeeriti Paldiski lähedalt Pakri tuletornist, et suurem laevastik Inglise lipu all Tallinna poole liigub.[…] Linnas oli selleks ajaks (kell 2 päeval) jutud liitlaste tulekust tuule kiirusega laiali lagunenud. Uudishimulikka valgus küll kiikrite, küll binoklitega rahukohtu maja äärsele Toome kõrgustikule ja Lasnamäele. Terve linn kihises ja kahises. Kuuldus kõige mitmekesisemaid arvamisi ja hüüdeid. [….]
Ka võttis peaminister siis esimest korda jutuks Eesti Briti protektoraadi alla võtmise, mida olevat tema sõnul Briti valitsus lubanud. Alexander-Sinclaire oli sunnitud selgitama, et talle ei olnud antud mingeid instruktsioone selles küsimuses. Aga ta kinnitas, et tema valitsus suhtub sümpaatiaga Eesti Ajutisse valitsusse ja tema ise annab eskaadri poolt igasugust abi relvastuse näol bolševikega võitlemiseks ja oma riigi ülesehitamiseks. Veekord tuli korrata, et maavägede saatmine ei ole võimalik. K. Päts andis üle kirjaliku taotluse Suurbritannia valitsusele protektoraadi seadmiseks Eestis, lisaks nimekirja Eestile vajamineva varustuse kohta.
Pärast nõupidamist oli ohvitseridele korraldatud pidulik lõunasöök, millel admiral ei saanud osaleda, sest tal oli vaja ette valmistada järgmise päeva operatsioon.
14. detsembril 1918 käis ta oma laevadega pommitamas Punaarmee tagala positsioone Kundas, Aseris ja Purtses ja 15. detsembril lahkusid laevad Liepājasse.
Samal päeval oli üle antud veel üks Ajutise Valitsuse taotlus müüa Eestile kaks 120 mm kahuritega hävitajat, vastavalt admiral Sinclairi äranägemisele ja jätta meeskonda inglise mereväelased, sest eestlastel pole veel korralikult väljaõppinud mereväelasi. Samuti paluti saata armee väljaõpetamiseks pataljonisuurune üksus ja saata üks autoriteetne kindral sõjaministri nõustajaks. Seks ajaks oli admiralil vist juba kannatus otsas, sest ta lasi need uued palved kirjalikult esitada.
16. detsembril võttis admiral Liepājas Cardiffil vastu Pihkva Vene Vabatahtliku korpuse delegatsiooni, mille juhiks oli kindralleitnant Aleksandr Rodzjanko. Nad kuulati ära, kuid mingeid lubadusi ei antud. Ilmselt tegi ettevaatlikuks ettepanek allutada kõigi rahvuste väed Baltimaal Vene valgete juhtimise alla. Ka käisid admirali juures Kuramaa aadelkonna, Liepāja linnavalitsuse ja Läti Ajutise valitsuse esindajad. 17. detsembril sõitis Sinclair osa laevadega Riiga. Ka lätlastele lubati relvi, laskemoona ja muud abi.
19. detsembril võtsid HMS Calypso, HMS Viscount ja HMS Vortigern kursi Tallinna. Sel korral lasi admiral julgestada ka Eesti merejõudude esimest dessantoperatsiooni.
28. detsembril tuli admiral viimast korda Tallinna. Järgmisel päeval oli tal Toompea lossis nõupidamine Eesti Maanõukogu esindusega. Tema allkirja kannab ka kiri, millega teatatakse, et punalaevastikult vallutatud hävitaja (vene terminoloogias miiniristleja) Avtroil (hilisem Eesti Merejõudude Lennuk) antakse vaenutegevuse ajaks laenuks Eesti valitsusele ja vigastada saanud Spartakilt (hiljem Vambola) lubatakse maha monteerida kahureid.
1. jaanuaril esitas ta põhjaliku ettekande oma ülemustele. See on üsna ehmatav. Muuhulgas kirjutas ta: “''Kokku võttes oma kuuenädalast missiooni Baltikumis olen jõudnud kindlale otsusele, et need provintsid ei ole praegu piisavalt arenenud et  nad saaksid eksisteerida demokraatlike valitsustena. Rahvas ei usalda oma valitsust, nad lausa ignoreerivad seda. Valitsus on ebakompetentne ja kogenematu, kuigi oma erialal võib iga mees olla võimekas. Nii valitsuskabinet kui ka armee juhtkond tegelevad pisiasjadega, selle asemel et organiseerida vastupanu bolševikele. Eestis on küll märgata energilist organiseerimistööd Tallinna sadamas ja ka sõjajõudude staabis. Kolonel Laidoner on väga noor, kuid kahtlemata andekas ja tark ning temaga on meeldiv asju ajada, kuigi ta ei ole piisavalt informeeritud. „Kindral“ Pitka, tsivilist, on energiline, ettevõtlik, visa ja otsusekindel indiviid, kes teeb tohutult ränka tööd nii maal soomusrongide kui ka merel hiljuti omandatud suurtükilaeval Lembit. Lätlased aga on täiesti kokku langenud“.''
1. jaanuaril 1919 lahkus kontradmiral Edwin Alexander-Sinclair Tallinnast. 6. jaanuarist 1919 nimetati Briti kergeristlejate eskaadri ülemaks kontradmiral Walter Henry Cowan.
Märkused
Artikli kirjutamisel on kasutatud The National Archives (London), Riigiarhiivi, interneti ja ajakirjanduses ilmunud materjale. Suurbritannia laevastik, mis formeeriti I maailmasõjas Saksamaa laevastikuga võitlemiseks. C- klassi kergeristlejate veeväljasurve 4190 t. Pikkus-laius-süvis vastavalt 140×13×4,4m. Relvastus: 5×152 mm ja 2×76 mm suurtükid ning 8×533 mm torpeedoaparaadid. V ja W-klassi hävitajate veeväljasurve 1300 t. 91×8,1×2,7 m; Läänemerele saadetute relvastus: 4×102 mm ja 2×40 mm suurtükid, 6×533 mm torpeedoaparaadid. Teenistusse arvatud 11.04.1918, 710 t, 70×8,5×2,4 m. Cassandra vraki leidis 2010. aastal miinijahtija Ugandi. Protektoraat on riiklik sõltuvuse vorm, mille puhul üks riik on ebavõrdse rahvusvahelise lepingu alusel loovutanud teisele riigile õiguse esindada teda rahvusvahelistes suhetes ning juhtida tema kaitse- ja välispoliitikat.
Jorniņi
Jorniņi on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Ance valla keskosas. Jorniņi asub valla keskusest Ancest 4,2, piirkonna keskusest Ventspilsist 42,8 ja Riiast 175,4 kilomeetri kaugusel.
Kologrivi rajoon
Kologrivi rajoon (vene keeles Кологривский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Kologrivi linn.
Rajoon piirneb põhjas Vologda oblastiga, idas Meža rajooniga, kagus Manturovo rajooniga, lõunas Neja rajooniga, edelas Parfenjevo rajooniga ja läänes Tšuhloma rajooniga.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Magnetiline vastuvõtlikkus (inglise k magnetic susceptibility) \chi_v on füüsikaline parameeter, mis iseloomustab materjalide magnetilisi omadusi sõltuvalt nende võimest tekitada magnetiseeritust välise magnetvälja olemasolul. Seega iseloomustab see materjalide, sh ka mineraalide ja kivimite magnetilisi omadusi. Üldiselt sõltub kivimite magnetiline vastuvõtlikkus selle mineraloogilisest koostisest ja iga mineraali osakaalust. Magnetilist vastuvõtlikkust kasutatakse eelkõige geoloogias settekihtide korreleerumisel ning viimasel ajal ka keskkonnareostuse uuringutel.
Kologrivi rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Unža, Ponga ja Kitšenka.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Definitsioon
Magnetiline vastuvõtlikkus seostab magnetvälja tugevuse {H} vektori ja tema indutseeritud magneetumuse {M} vektoriga:
Kuna SI mõõtühikute süsteemis mõõdetakse nii magneetumust kui ka magnetvälja tugevust amprites meetri kohta (A/m), siis puudub magnetilisel vastuvõtlikkusel ühik iseloomustamaks materjali magnetilisi omadusi ruumala suhtes. Sageli normeeritakse magnetilise vastuvõtlikkuse väärtus massi suhtes:
Sel juhul on magnetilise vastuvõtlikkuse mõõtühikuks tiheduse pöördväärtus, ehk m3/kg.
Ludwig von Wardenburg
Ernst Christian Ludwig von Wardenburg (31.detsember 1810/12. jaanuar 1811 Husum – 16/28. jaanuar 1886 Kuressaare), Taani lipnik, Vene leitnant, kolleegiuminõunik. Immatrikuleeritud Saaremaa rüütelkonda 21.jaanuaril/5. veebruaril 1849.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Magnetiline vastuvõtlikkus ja magnetiline läbitavus
Magnetiline vastuvõtlikkus seob omavahel magnetilist induktsiooni B ja magnetvälja tugevuse H
Ludwig von Wardenburg
Kuressaare metsaülem 1845–1869
Magnetiline vastuvõtlikkus
Magnetiline vastuvõtlikkus ja magnetiline läbitavus
kus \ \mu_0 on magnetiline konstant (vaakumi magnetiline läbitavus).
Ludwig von Wardenburg
Vanemad Friedrich von Wardenburg (1783–1867, Taani aadlik alates 6. märtsist 1833) ja Pauline von Blücher (1783–1832).
Magnetiline vastuvõtlikkus
Magnetiline vastuvõtlikkus ja magnetiline läbitavus
Seega on magnetiline vastuvõtlikkus \chi_v suhteseoses magnetilise läbitavusega \mu:
Õpilasleiutajate riiklik konkurss
pisi|Õpilasleiutajate riikliku konkursi logo Õpilasleiutajate riiklik konkurss (mõnes allikas ka noorte leiutajate riiklik konkurss) on Eesti Teadusagentuuri korraldatav konkurss, mis toimub alates 2008. aastast. Konkurssi korraldas aastail 2008–2012 sihtasutus Archimedes, seejärel liideti Archimedese teaduskoostöö keskus Eesti teadusfondiga, misjärel tekkis uus asutus – ETAg.
Ludwig von Wardenburg
Abikaasa 1/13. maist 1842 Hermine von Güldenstubbe (3/15. august 1817 – 19/31. jaanuar 1896 Kuressaare).
Magnetiline vastuvõtlikkus
Dia-, para- ja ferromagnetism
Paramagnetiliste ainete vastuvõtlikkus on nõrgalt positiivne. Paramagneetikutes indutseerub välise väljaga samasuunaline magneetumus ja nende vastuvõtlikkuse väärtused on vahemikus 100 kuni 1000 × 10–6 SI ühikut. Ferromagnetilisi aineid jagatakse kolmeks:
Õpilasleiutajate riiklik konkurss
Konkurssi rahastab Haridus- ja Teadusministeerium.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Ferromagnetism
Tõeliste ferromagnetiliste ainete vastuvõtlikkus on positiivne. Kui ferromagnetiline aine asetada magnetvälja, siis indutseerub temas rakendatud väljaga samasuunaline magneetumus. Põhjuseks on ferromagneetikutes esinevad paaritud elektronid, mis tiirlemisel tekitavad dipoole. Välise välja rakendamisel orienteeruvad dipoolid üksteisega paralleelselt nii, et moodustavad ühise magnetmomendiga magnetdomeene. Ferromagneetikute magnetilise vastuvõtlikkuse väärtused on vahemikus 104 kuni 107 SI ühikut.
Õpilasleiutajate riiklik konkurss
Kokku on kuni 2017. aastani (kaasa arvatud) konkursile saadetud üle 7200 leiutise idee. Konkursile laekunud töödest on valminud rändnäitus, mida koolid saavad soovi korral omale tasuta tellida.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Antiferromagnetism
Antiferromagnetiliste ainete domeenide orienteeritus on antiparalleelne ning nende magneetumuse vektorid taandavad üksteist. Kokkuvõtvalt puudub antiferromagnetilistel ainetel magneetumus.
Õpilasleiutajate riiklik konkurss
Seoses Eesti Vabariigi 100. aastapäevaga otsiti koos Eesti Rahvusringhäälingu ja Riigikantselei Eesti Vabariik 100 toimkonnaga 2016. ja 2017. aasta konkursi 6–12-aastaste osalejate hulgast neid, keda portreteerida vabariigi juubeliaastal valmivas leiutajate raamatus ning kellest filmida minidokumentaalfilmid „Leiutades Eestit“, mis on eetris Eesti Televisioonis ja mille koduleht asub ERRi Lastejaamas.
Magnetiline vastuvõtlikkus
Ferrimagnetism
Ferrimagnetiliste ainete puhul on tegemist antiparalleelselt suunatud domeenidega, kuid erineva suuna magneetumuse vektorid ei ole võrdsed. Seetõttu omandavad ferrimagnetilised materjalid magnetilise vastuvõtlikkuse väärtuse 1 × 10–5 SI ühikut ja käituvad paramagneetikutena.
Ludwig von Wardenburg
Ainus poeg Eugen von Wardenburg (1843-1920), Kuressaare metsaülem
Sinsemilla
Sinsemilla on kanepiõisikud seemnevabadelt emastaimedelt, mis on spetsiaalselt hooldatud hoidmaks ära tolmlemist, saamaks kõrgemat vaigusisaldust.
Acerra
Acerra on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Campania maakonnas città metropolitana di Napolis. Acerra sai linnaõigused vabariigi presidendi 1951. aasta 15. detsembri dekreediga.
Acerra kõrgus merepinnast on 26 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus
Acerra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Afragola, Brusciano, Caivano, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Maddaloni (CE), Marcianise (CE), Marigliano, Nola, Pomigliano d'Arco, San Felice a Cancello (CE).
Acerra halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Pezzalunga, Gaudello.
Ajalugu
Acerra on Campania üks vanimaid linnu. Esmaasukateks olid arvatavasti oskid, kes rajasid piirkonda Akeru (ladinakeelne nimi Acerrae) nimelise asula. Aastal 332 eKr said acerralased roomlastelt hääleõiguseta kodakondsuse (civitas sine suffragio). II Puunia sõjas säilitas Acerra lojaalsuse roomlaste vastu ja purustati Hannibali poolt. Augustuse ajal sai Acerra munitsiipiumist rooma veteranide koloonia.
Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
pisi|püsti|Acerra katedraali fassaad
Avtomobili
rokkmuusika.
Avtomobili asutasid vennad Marko ja Mirko Vuksanović 1982. aastal Nova Goricas. 1980. aastatel esinesid nad endistes Jugoslaavia vabariikides, peamiselt väljaspool Sloveeniat. Nende esialgsed laulud oli serbia-horvaadi keeles. Avtomobili on välja andnud kaksteist albumit, millest üks oli kontsertalbum nimega "Klub Klubov". Ilmunud on ka kaks kogumikalbumit: "Drugi Svet" ja "Največji zadetki". Avtomobili on olnud lühikest aega ka Božidarja Wolfanda-Wolfa ja Zoran Predini soojendusansambel.