cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yves Klein
Stiililine küpsemine
Juba filmifestivali külastamise ajal tabas Kleini infarkt ja samal kuul järgminegi. 6. juuni hommikul seiskus ta süda pärast järjekordset infarkti ning ta suri, olles vaid 34-aastane. Kaks kuud hiljem, 6. augustil sündis Nice’is ta poeg Yves Amu Klein. Klein on maetud Alpes-Maritimesi La Colle-sur-Loupi linna kalmistule.
Looming
Monokroomid
Yves Klein otsustas juba loometee alguses hakata kasutama värvi puhta vormina ja vabalt hõljuva tundlikkuse väljendusena, hüljata jooned ja piirata kontuure kui vangistust formaalsetes ja psühholoogilistes probleemides ning tugineda ainult vaimu tajumisele. Tema esimesed ühetoonilised maalid ehk monokroomid valmisid aastatel 1949 ja 1950, avalikult esitles ta neid 1954. aastal kataloogis "Yves Peintures", mis koondas eri värvi monokroome.
1955. aastal valmis monokroom "Oranži plii karva universumi väljendus" (Expression du monde de la couleur mine orange, M 60). Salon des Nouvelles Réalités komitee, kellele ta selle teose esitas, ei võtnud seda vastu ning soovitas lisada sellele teise värvi, punkti või joone, mis seda täiendada võiks. Klein jäi endale siiski kindlaks ning leidis, et puhas värv iseeneses esindab tema jaoks midagi.
Sinine periood pisi|235x235px|Yves Kleini "IKB 191" (1962) Klein korraldas aastatel 1955 ja 1956 kaks monokroomide näitust, kus ta eksponeeris oranže, kollaseid, punaseid, roosasid ja siniseid teoseid, ning oli publiku reaktsiooni üle ebameeldivalt üllatunud: näituste külastajad liikusid maali juurest maali juurde ning sidusid neid omamoodi mosaiigiks. Publik tundus tema väljapanekut aduvat kui uut laadi heledat, abstraktset sisekujundust. Klein otsustas keskenduda ainult ühele toonile.
1957. aastat võib pidada Klein nn sinise perioodi alguseks. Sel aastal avastas ta enda jaoks värvi, millest sai hiljem ta tunnusmärk – ultramariinsinine, International Klein Blue (IKB). Klein soovis luua sinist tooni, mis avaks tõhusalt lõputu tühja ruumi, kaotades piiri maa ja taeva vahelt. Ta töötas endale sobiva tooni välja keemiliste ühenditega eksperimenteerides.
1957. aastal eksponeeris Klein Milanos Apollinaire’i galeriis näitusel "Proposte monocrome, epoca blu" 11 ühesuurust ja samas tehnikas sinist monokroomi, mida eristasid pealtnäha ainult hinnasildid. Hinnastamisega soovis Klein tõmmata tähelepanu sellele, et iga pildi n-ö kvaliteet on eristatav ka millegi muu kui materjali ja välimuse järgi ning piltide sisu sõltub vaataja taju tundlikkusest. Näitus oli väga menukas. Väljapaneku juures ei olnud keskmes mitte monokroomid ise, vaid sinise värvi kasutuse ambitsioonikus: maalid oli nii tugevalt sinist tooni, et neid vaadates tekkis mulje piiramatust ruumilisusest.
1950. aastate lõpus hakkas Klein monokroomides kasutama naturaalseid käsni. Värvist küllastunud käsnad andsid piltidele uudse, kehalise oleku. Värvist imbunud käsnadega skulptuuridest korraldas ta ka 1959. aastal Iris Clerti galeriis näituse "Bareljeefid käsnade metsas" (Bas-reliefs dans une forêt d’éponges).
1950. aastate lõpus hakkas Klein huvituma tühjusest (le Vide). Seda seostatakse ka ta judo- ja zen-budismi huviga laiemalt. Ta ise on seda kommenteerinud nii: "Hiljuti on mu töö värviga sundinud mind üha enam otsima tuge, et mõista, kuidas tajuda ainet. Ma otsustasin selle võitluse lõpetada. Mu maalid on nüüd nähtamatud ja ma tahaksin neid näidata puhtal kujul." Kleini järgi on tühjus nirvaanat meenutav seisund, kus puuduvad maised mõjud ning saab keskenduda vaid enesele. Ta eemaldas loomingult vormi ning sündisid maalid, kus pole kujutisi; raamatud, mis on sõnadeta; muusikalised kompositsioonid, millel pole ülesehitust – järele jäi kunsti tegelik sisu. Ta soovis eksponeerida oma kunsti selle kaudu, mis neis puudub, innustada vaatajat tajuma selle ideed.
Siedliszcze
Siedliszcze on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas, Siedliszcze valla halduskeskus. Siedliszcze asub Chełmi kesklinnast ligi 23 km lääneloodes.
Yves Klein
Looming
1958. aastal korraldaski ta Iris Clerti galeriis näituse, kus otsustas esitleda mitte miskit – tühjust. Ta eemaldas väikesest galeriiruumist kogu mööbli ja veetis 48 tundi seda ruumi valgeks värvides. Vaatajad lubati ruumi vaatama üksi ja väikestes gruppides ning neile pakuti siniseid kokteile, mis olid näituse jaoks valmistatud. Näitus möödus väga edukalt, seda külastas üle 3000 inimese, ja vaatajad pidasid idee värskust inspireerivaks.
Tühjuse teemat käsitles ta ka fotomontaažis "Langemine tühjusse" (Saut dans le vide, 1960), kus kujutatakse teda seinalt hüpanuna tänavasillutise poole langemas.
Antropomeetriad
1958. aastal hakkas Klein kasutama paljaid modelle n-ö elusate pintslitena, kattes nad värviga ja juhendades neid oma värvist keha vastu lõuendit suruma. Pierre Restany nimetas selle antropomeetriaks. Nõnda sündivas loomes olid naise keha vormid vähendatud torso ja reiteni ning tekkis antropomeetriline sümbol ehk inimese proportsioonide kaanon.
Esimest korda esitles Klein antropomeetriat 1960. aastal Pariisis kaasaegse kunsti galeriis. Etteaste algas kolme viiuli, kolme tšello ja kolme koorilaulja esitatava "Monotoonse vaikuse sümfooniaga" (Symphonie Monoton-Silence). Seejärel sisenesid kolm alasti naist koos värvipangedega. Klein kattis nad sinise värviga ning juhendas siis lõuendini, kuhu nad kehadega oma jälje jätsid. Demonastratsioon, kuidas sensuaalsust saab kunstiloome ajal sublimeerida, tekitas publikus peaaegu maagilise teadmatuse.
Pärast seda kunstietendust valmistas Klein üle 150 antropomeetria paberil ja umbes 30 siidil. Teosed erinesid suuruse, tehnika ja vormi poolest ning tulem sõltus kaasatud modelli anatoomiast, temperamendist ja emotsionaalsest seisundist.
Kuld ja tulemaalingud
1960. aastal ilmusid Kleini monokroomidesse, skulptuuridesse ja käsnreljeefidesse uued värvid. Kõige suurema väljakutse esitas talle kuld, millega töötamise tehnikaid oli ta õppinud juba 1949. aastal Londonis viibides. Esimene kullast monokroomide esitlus toimus 1960. aastal Pariisis dekoratiivkunsti muuseumis. Kulla kõrvale hakkas ta asetama sinist ja roosat värvi, millest sündis kolme värvi kombinatsioon, mis kunstniku sõnul on tuletatud tuleleegi südames esinevatest värvidest.
Kleini pärand
Yves Klein oli 1950.–1960. aastate Euroopa kunstielu radikaal, kelle looming ja elustiil sümboliseerib tänini prantsuse avangardi irriteerivat hoiakut kodanliku publikuga suhtlemisel ning ajale kiirelt reageeriva uue käitumise ja retoorika plahvatuslikku arengut. Tal õnnestus elektriseerida kogu Pariisi kunstielu ning aidata kiirelt ümber hinnata traditsioonilise kunsti väärtusi.
Tänapäeval seostub Kleini nimi eeskätt värviliste monokroomidega, intensiivse ultramariinsinise tooniga ja värviga kaetud modellide kehadega kaunistatud lõuenditega. Oma lühikese elu jooksul suutis ta luua märkimisväärse pärandi, mis andis tõuke tegevuskunsti ja minimalismi tekkele.
Risto Meronen
Risto Veikko Tapio Meronen (hüüdnimi Ripa; sündinud 17. augustil 1945 Helsingi vallas (praeguse Vantaa linna alal)) on Soome endine poksija.
Meronen oli 1965. aastal Soome meister sulgkaalus (kuni 57 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1966. aastal III ja 1967. aastal II koha. Ta osales ühe korra Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ja kaotas oma kohtumise 1965. aastal.
Meronen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Ryszard Petekile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Meronen poksis juunist 1969 kuni märtsini 1972 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik punktidega.
Meronen tegutses hiljem poksitreenerina (oli mh 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel Soome poksikoondise treener) ning televisioonis poksikommentaatorina.
Isiklikku
Ka Risto Merose vennad Erkki ja Kari olid tuntud Soome poksijad.
Tiit Palu
Tiit Palu (sündinud 29. märtsil 1970 Tallinnas) on eesti teatrilavastaja ja -näitleja.
Palu õppis Tallinna 10. Keskkoolis ja Tallinna 2. Keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist 1988. aastal asus õppima Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal (lõpetas 1993). Aastal 1996 lõpetas Palu Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli lavastajana (17. lend). 2004. aastal kaitses ta samas magistrikraadi ja 2011. aastast alustas samas doktoriõpinguid.
Aastatel 1996–2001 töötas Tiit Palu Vanemuises näitleja ja lavastajana. Aastal 2001 siirdus ta Endlasse, kus esialgu töötas lavastaja, aastast 2004 peanäitejuhina. 5. detsembril 2011 teatas ta, et lahkub aasta lõpus ametist. 2012–2013 oli ta eesti keele ja kultuuri lektor Ukrainas Lvivi ülikoolis.
Alates 1. augustist 2013 on ta Vanemuise draamajuht.
Palu on lavastanud umbes 40 lavastust Vanemuises, Endlas, Rakvere teatris, Kuressaare Linnateatris, Emajõe Suveteatris, Ugalas jm. Neist silmapaistvamate seas on L. Lunari „Kolmekesi kahevahel" 1998, S. Schneideri „Õdede Bronte'de ööd“ 1999 ja Urmas Vadi „Lendav laev“ 2000 Vanemuises; August Gailiti „Ekke Moor“ 2003, Tiit Palu „Raimond“ 2004, Friedebert Tuglase/ Tiit Palu „Väike Illimar“ 2006, Nikolai Gogoli „Revident“ 2006, Gustav Flauberti „Madame Bovary“ 2010 Endla teatris; S. Soro „Rääkivad kivid“ 2010 Kuressaare linnateatris ja August Gailiti „Ekke Moor“ 2012 Emajõe Suveteatris.
Ta on kirjutanud ja tõlkinud näidendeid, dramatiseerinud lavatekste, teinud muusikalisi kujundusi, pidanud loenguid kõrgkoolides ning avaldanud arvamuslugusid ja teatriartikleid päevalehtedes ja kultuuriväljaannetes.
Tiit Palu on Eesti Lavastajate Liidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige. 2006–2009 oli ta Eesti Lavastajate Liidu juhatuse esimees. Samuti on ta Eesti Teatriliidu juhatuse liige.
Isiklikku
Tiit Palu on abielus näitleja Piret Laurimaaga. Peres kasvab kaks last.
Kopřivnice
Kopřivnice (saksa keeles Nesselsdorf) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Nový Jičíni ringkonnas. Kopřivnices asub Nový Jičínist ligi 10 km idas ja Ostravast umbes 26 km lõunaedelas.
Kopřivnice paikneb merepinnast 320 meetri kõrgusel.
Kopřivnice asula rajati aastatel 1280–1290 Šostýni lossi lähedale. Ürikutes on Kopřivnicet esmamainitud 1437. aastal. Alevi staatuse sai Kopřivnice 23. novembril 1910 ja linnaõigused 18. mail 1948.
Kopřivnices asub Tatra firma peakorter ja autotehas.
Kopřivnices on sündinud Tšehhoslovakkia kergejõustiklane (staier), neljakordne olümpiavõitja Emil Zátopek (1922–2000).
Suurbritannia peaminister
Suurbritannia peaminister (inglise keeles Prime Minister of the United Kingdom; mitteametlikult lühendatult PM) on Suurbritannia valitsuse juht.
Peaminister juhib nii täidesaatvat kui ka seadusandlikku ametikohta ning koos oma valitsusega (mis koosneb kõigist kõrgematest ministritest, kellest enamik on valitsusasutuste juhid) vastutavad kollektiivselt oma poliitika ja tegevuse eest monarhile, parlamendile, nende valitsusele, erakonnale ja lõpuks valijaskonnale. Peaministri büroo on üks suuremaid riigiasutusi.
Peaministri büroo ei ole loodud ühegi põhikirja või põhiseadusliku dokumendi järgi, vaid eksisteerib pikaajaliselt sõlmitud konventsiooniga, mis näeb ette, et monarh peab määrama peaministriks isiku, kes tõenäoliselt hakkab täitma House of Commonsi usaldust; see isik on tavaliselt erakondade või parteide koalitsioonide juht, kellel on selles istungisaalis kõige rohkem kohti. Peaministri seisukohta ei loodud; see on arenenud aeglaselt ja ebaühtlaselt üle kolmesaja aasta seoses arvukate parlamendi tegude, poliitiliste arengute ja ajalooõnnetuste tõttu. Seetõttu on kontor kõige paremini mõistetav ajaloolisest perspektiivist. Ametikohtade päritolu leidub põhiseaduslikes muudatustes, mis toimusid revolutsioonilise lahenduse ajal (1688–1720) ja sellest tulenev poliitilise võimu muutumine suveräänsest parlamendist. Kuigi suveräänsele riigile ei antud iidseid eesõigusi ja seaduslikult jäi see valitsusjuhiks, muutus poliitiliselt järk-järgult vajalikuks, et seda saaks valitseda peaministri kaudu, kes võiks saavutada parlamendi enamust.
Praegune peaminister Rishi Sunak on ametis alates 25. oktoobrist 2022, mil ta asus senise peaministri Liz Trussi asemel Konservatiivse Partei juhiks.
Sigonella lennuväebaas
Sigonella lennuväebaas, tuntud ka kui Sigonella 'Cosimo Di Palma' lennujaam (L'aeroporto 'Cosimo Di Palma' di Sigonella), on sõjaväelennuväli Itaalias Sitsiilia maakonnas, Siracusa ja Catania provintsi territooriumil, umbes 40 km Etna vulkaanist lõunas.
5. novembrist kuni 5. detsembrini 2012, naabruses asuva Catania Fontanarossa lennujaama remondi ajaks, oli Sigonella avatud ka tsiviilliikluseks.
Sigonella on kasutusel ka NATO baasina.
Vene-Ukraina sõja ajal on lennuväebaasist startinud mitmed USAF strateegilised luuredroonid RQ-44 Global Hawk ja teostanud lende vaenupoolte vahelise eraldusjoone kohal, Ukraina õhuruumis. 16. juulil 2017 16 000 meetri kõrgusel toimunud retk oli 14. maist 2017 alates kolmas.
LVLup
LVLup on Baltimaade esimene videomängude muuseum, mis asub Tallinnas ARSi Kunstilinnakus ning eksponeerib arvuti- ja konsoolimänge interaktiivselt algsel riistvaral 1970. aastatest kuni 2000. aastate lõpuni.
Burzenin
Burzenin on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Sieradzi maakonnas, Burzenini valla halduskeskus.
Laquette
Laquette on jõgi Põhja-Prantsusmaal, Lysi parempoolne lisajõgi. See on 23 km pikk. See suubub Lysi Aire-sur-la-Lysi juures.
Burzenin
Burzeninit on esmamainitud 1344. aastal. Burzenin sai linnaõigused 1378. aastal, linnaõigusi kinnitati 1419. aastal. Burzenin kaotas linnaõigused 1870. aastal.
LVLup
Muuseumi asutamise initsiaator on Camille Laurelli, tehniline juht on Andrejs Rusinovskis.
Gerttu Blank
Gerttu Blank (sündinud 11. detsembril 1993) on meediasuhete ekspert, kes on töötanud nii avalikus kui ka kolmandas sektoris. Aastatel 2019-2022 ta töötas erinevate ministrite kommunikatsiooninõunikuna.
Haridus
Ta on lõpetanud Tallinna Ühisgümnaasiumi. Bakalaureusekraadi (BA) sai Tallinna Ülikoolis psühholoogia erialal. 2017. aastal asus ta magistri tasemel õppima kommunikatsioonijuhtimist Tartu Ülikoolis. 2020. aastal astus ta Tallinna Ülikooli, et omandada magistrikraad politoloogias.
Töö
2022. aasta augustikuus asus ta tööle Häirekeskuse kommunikatsiooniosakonda.
Poliitiline tegevus
2017. aastal astus Gerttu Blank Eesti Keskerakonda ja Eesti Keskerakonna Noortekogusse. Noortekogus ta asus tööle pressisekretärina. 2018. aastal kuulus ta noortekogu juhatusse ning 2019–2022 oli noortekogu peasekretär.
2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Blank Keskerakonna nimekirjas Tallinna Kesklinna linnaosas.
2022. aasta oktoobris astus ta välja nii Keskerakonnast kui ka erakonna noortekogust.
Oma sõnavõttudes seisab Gerttu Blank LGBT+ õiguste, jätkusuutliku kliimapoliitika, vaimse tervise ja loomade õiguste eest.
Syreś Boläeń
pisi|Syreś Boläeń 2019. aastal Syreś Boläeń (sünninimi Aleksandr Bolkin (Александр Григорьевич Болькин); sündinud 7. mail 1958 Saranskis Mordva Vabariigis) on ersa luuletaja ja tõlkija ning ersa maarahva vanem (Инязор).
Gonnelieu
Gonnelieu on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
pisi|püsti|tühi|Gonnelieu kirik
Valašské Meziříčí
Valašské Meziříčí (saksa keeles Wallachisch Meseritsch) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Vsetíni ringkonnas. Valašské Meziříčíst voolavad läbi Rožnovská Bečva ja Vsetínská Bečva jõed, mille ühinemisel moodustub Bečva jõgi. Valašské Meziříčí asub Vsetínist umbes 14 km põhjas ja Zlínist ligikaudu 35 km kirdes.
Valašské Meziříčí paikneb merepinnast 294 meetri kõrgusel.
Valašské Meziříčí vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Valašské Meziříčít on esmamainitud 1297. aastal. Linnaks on Valašské Meziříčít ürikutes esimest korda nimetatud 1377. aastal. Lähedal asuv Krásno sai alevi staatuse 1491. aastal. Krásno ühendati Valašské Meziříčíga 1924. aastal.
Voka triatlon
Voka triatlon on triatlon, mis toimub Ida-Viru maakonnas Voka asula lähedal. Triatloni korraldab Robert Peets.
Esimene triatlon toimus 1984.
Ivar Malmikoski
Ivar (ka Iivari) Mikael Malmikoski (2. mai 1927 Turu – 25. jaanuar 2010) oli Soome poksija.
Malmikoski oli Soome meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1951–1952. Ta sai Soome meistrivõistlustel III koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1955. aastal ja raskekaalus (üle 81 kg) 1957. aastal.
Malmikoski osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Victor Jørgensenile (Taani) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Parkway Drive
Parkway Drive on Austraalia metalcore'i ansambel Byron Bayst. Tänaseks on bänd kogu maailmas müünud umbes 20 miljonit plaati (2018. aasta detsembri seisuga). Eriti Austraalias, Inglismaal, Ameerika Ühendriikides ja Saksamaal tähistas bänd suurimaid õnnestumisi väljamüüdud tuuritega.
Wastne Testament
Wastne Testament (Vastne Testament) on Uus Testament Tartu ehk lõunaeesti kirjakeeles.
See avaldati Riias 1686. aastal ning see oli esimene terviklik eestikeelne Uue Testamendi trükiversioon.
Peamisteks tõlkijateks peetakse traditsiooniliselt Andreas Virginiust ja tema poega Adrian Virginiust.
Estrée-Blanche
pisi|Estrée-Blanche'i kirik
Estrée-Blanche (lääneflaami: Strate) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
thumb|left|Kaevuritemajad
See on üks paljudest küladest Põhja-Prantsusmaal, mis kannab nime Estrées. Nime etümoloogia pärineb stratast, sõnast Rooma kiviteede kohta piirkonnas (millest mõned muutusid tänapäevasteks maanteedeks). Siit tuleneb Estreti, küla tee ääres, millest tekkis Estrées.
pisi|tühi|
Ajalugu
thumb|upright=0.7|left|India ratsavägi sõitmas läbi Estrée-Blanche'i 1915. aastal
India ratsavägi asus Esimese maailmasõja ajal Estrée-Blanche'is.
Rannal mängivad lapsed
"Rannal mängivad lapsed" on Georges Méliès' poolt Prantsusmaal 1896. aastal loodud tummfilm. Filmi peetakse kaotsiläinuks.
Andres Taimla
Andres Taimla (23. august 1947 Kuressaare – 3. jaanuar 2022) oli Eesti poliitik, ühiskonna- ja sporditegelane. Ta oli aastatel 1995–2007 Riigikogu liige, kuuludes VIII, IX ja X Riigikogu koosseisu. Ta oli Paide linna kui omavalitsuse taastamise üks eestvedajaid pärast Eesti taasiseseisvumist.
Alutaguse maraton
Alutaguse maraton on Estoloppeti sarja kuuluv suusamaraton, mis toimub Ida-Viru maakonnas Alutaguse ümbruses.
Andres Taimla
Elulugu
Andres Taimla on pärit Saaremaalt õpetajate perest. Ta käis Saareküla algkoolis ja Kallemäe 8-klassilises Koolis. 1965. aastal lõpetas ta Orissaare Keskkooli ja 1969. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna (lisaeriala võrkpall). Aastatel 1969–1975 oli Taimla Paide Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. Sealt edasi sai temast 1975–1982 Paide spordikooli direktor, 1982–1987 Paide rajooni spordikomitee esimees ja 1987–1993 Paide rajooni haridusosakonna juhataja.
Alutaguse maraton
2018 toimus 20. Alutaguse maraton.
Gouzeaucourt
Gouzeaucourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Andres Taimla
Poliitiline tegevus
vasakul|pisi|Andres Taimla, Feliks Undusk, Valve Kirsipuu, Ignar Fjuk Riigikogus VIII koosseisu ajal 1996. 1989–2005 oli Andres Taimla Paide Linnavolikogu liige, 1992–2001 Paide Linnavolikogu esimees, 1993–1995 oli ta Järvamaa abimaavanem, 2002–2005 Paide linnavolikogu kultuurikomisjoni esimees, 1995–2006 Reformierakonna Järvamaa organisatsiooni esimees. Aastatel 1995–2007 oli ta Riigikogu liige kuuludes VIII, IX ja X Riigikogu koosseisu. 2003–2007 oli ta Balti Assamblee delegatsiooni juht ja 2005 Balti Assamblee president. vasakul|pisi|Andres Taimla juhtimas Balti Assambleed Riigikogus 2005. Andres Taimla oli 1992–1994 Eesti Liberaaldemokraatliku Partei liige. Aastast 1994 kuulus ta Reformierakonda ning oli selle üks asutajaliikmetest. 1996–1999 oli ta Reformierakonna aseesimees, 1995–2002 Reformierakonna fraktsiooni aseesimees. 1995–1999 oli ta Riigikogu maaelukomisjoni liige, 1999–2007 Riigikogu kultuurikomisjoni liige.
Gouzeaucourt
pisi|tühi|Gouzeaucourt'i raekoda
Andres Taimla
Edasine töökäik
2007–2017 töötas Andres Taimla ASi Tallinna Lennujaam regionaalsete lennujaamade direktorina, ta oli ka Tartu Lennujaama juhataja kohusetäitja. Oma viimastel eluaastatel oli ta Kadrina vallavolikogu liige, ka Kadrina vallavolikogu aseesimees.
Muud tegemised
pisi|Andres Taimla 100 võistkonna võrkpalli turniiril 1993 Paides. Aastatel 1982–1993 tegutses Taimla Järvamaa Võrkpalliklubi presidendina ja kuulus 1990–1995 Võrkpalliföderatsiooni presiidiumi. Aastatel 2000–2004 oli ta Eesti Maleliidu president, 2000–2001 Eesti Olümpiakomitee liige ja 2001–2005 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige ning 1999–2003 Eesti Spordi Nõukogu liige. Andres Taimla oli Paide-Türi rahvajooksu mõtte algataja ja elluviija.
Ta kuulus järgmistesse nõukogudesse – Põllumajanduse ja Maaelu Krediteerimise Nõukogu, AS Riikliku Viljasalve Nõukogu (ka esimees), AS Järvamaa Haigla Nõukogu (esimees), Türi Tehnika- ja Maamajanduskooli nõukogu (esimees), Hasartmängumaksu Nõukogu, AS Tallinna Lennujaam nõukogu.
Isiklikku
[[Fail:Andres Taimla Paide-Türi rahvajooksul 2017 (70-aastaselt).png|pisi|Andres Taimla Paide-Türi rahvajooksul finišit ületamas 2017 (70-aastaselt).]] Andres Taimla isa Sergei Taimla (Troitski) oli ajalooõpetaja, koolidirektor ja aastatel 1946–1949 Saaremaa haridusosakonna juhataja. Ema Hilja Taimla oli algklassiõpetaja, õppealajuhataja ja koorijuht. Andres Taimla vanavanaisa oli kultuuritegelane ja kaupmees Anton Üksti. Isa liini pidi on suguvõsas mitu põlve õigeusu kiriku preestreid. Andres Taimlal on 6 last ning 11 lapselast.
Ridaküla (Vaivara kihelkond)
Ridaküla oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Udria küla edelaossa. Kihelkondlikult kuulus küla Vaivara kihelkonda. Küla eksisteeris enne Teist maailmasõda. Küla on mainitud 1922.
Johannes Vermeeri maalide loend
Alltoodud tabelis on esitatud Hollandi maalikunstniku Johannes Vermeeri maalide loend.
Tishomingo maakond
Maakonna halduskeskus on Iuka.
Ajalugu
Maakond moodustati 1836. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 593.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Randla tänav
pisi|Randla tänav, Randla tänav 15 Randla tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis. Tänav algab Pelguranna tänavalt ja lõppeb Puhangu tänavaga ristudes.
Okupeeritud Eesti Sõna
Ajaleht nimetati New Yorgis ilmuva Vaba Eesti Sõna järgi.
Randla tänav
Ajalugu
Aastatel 1953–1995 kandis tänav vene helilooja Pjotr Tšaikovski auks Pjotr Tšaikovski tänava nime.
Okupeeritud Eesti Sõna
Ajaleht on väikese tiraaži tõttu haruldane ja seda ei leidu avalikes raamatukogudes.
Randla tänav
Ajalugu
Tšaikovski tänav (Randla) 11 asus Tallinna Hotellikoondise Ranna hotell, hilisem hotell Stroomi.
Kontsertmeister
Kontsertmeister (saksa Konzertmeister) on orkestris vm muusikakollektiivis dirigendi või (inglise director) järel tähtsuselt teine isik. Orkestris on kontsertmeistriks esimene viiuldaja. Kontsertmeister on pianist, kes saadab klaveril solisti.
Apollo (kino)
Apollo - Kinod Eestis pisi|Apollo kino Mustamäel
Tammiku mõisa kalmistu
Tammiku mõisa kalmistu on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tammiku alevikus Jõhvi vallas Ida-Viru maakonnas. Kalmistu jääb Tammiku mõisa südamest linnulennult umbes 200 m kaugusele põhjaloodesse ehk siis kalmistu asub mõisa peahoone taga oleva pargi põhjaservas.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid arvatavasti millalgi 20. sajandi algul.
Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see jäetud maha ja rüüstatud.
La Groise
pisi|tühi|La Groise
Viru maraton
Viru maraton on Estoloppeti sarja kuuluv suusamaraton, mis toimub Lääne-Viru maakonnas Mõedaka ümbruses.
2018 toimus 33. Viru maraton.
Bioreaktor
Bioreaktor on seade või anum, milles valmistatakse või modifitseeritakse bioloogiliselt aktiivseid ühendeid ja elusolendeid või tehakse nende vahendusel keemilisi protsesse. Keerukuselt ulatuvad bioreaktorid lihtsatest anumatest, nagu Petri tass, mahukate rajatisteni, nagu tänapäevane reoveepuhasti. Reaktori maht võib olla milliliitritest kuni sadade tuhandete kuupmeetriteni. Lisaks sobiva suuruse ja kujuga anumale kuulub bioreaktorite juurde mitmesuguseid seadmeid, mille abil saab aineid ja organisme lisada ja eemaldada, reguleerida reaktori pHd ning vedeliku- ja gaasivahetust, reaktori sisu segada, reaktsioonikeskkonda soojendada, jahutada, valgustada jne. Et operaatoril oleks reaktoris toimuvast ülevaade, on tarvis teha mõõtmisi, milleks paigutatakse reaktorisse mõõteseadmetega ühendatud elektroode ja sensoreid. Lisaks võetakse reaktorist proove.
Avatud ja suletud reaktorid
pisi|Avatud ringvoolukanal vetikakasvatuseks Lihtsaimad, avatud ehitusega bioreaktorid on pidevas vastastikmõjus väliskeskkonnaga. Nende ehitus- ja ekspluatatsioonikulud on väikesed, kuid reaktoris valitsevaid tingimusi on raske kontrolli all hoida. Avatud reaktori tööd ohustavad sademed, temperatuurimuutused, saasteaine ja soovimatud organismid. Seetõttu kasutatakse avatud reaktoreid eelkõige suuremahulisteks protsessideks, mis ei ole tingimuste suhtes väga nõudlikud. Avatud tüüpi reaktoritest levinuimad on aeratsioonimahutid, milles toimuvad reoveepuhastuse aktiivmudaprotsessid. Fotobioreaktoritena kasutatakse laialdaselt ringvoolukanali ja kaskaadi tüüpi reaktoreid, milles sõukruvi, sõuratta või õhumullide abil tekitatakse veevool, et valgustingimusi ühtlustada.
Suletud süsteemina toimivad niisugused bioreaktorid, mille vastastikmõju väliskeskkonnaga on minimeeritud või kontrollitav. Suletud reaktoris on tingimused hõlpsasti kontrollitavad, juhuslikke muutusi ei toimu ja luua saab steriilse keskkonna. Samas on suletud süsteemi rajamine avatud süsteemist kulukam. Suletud reaktori kasutamine võimaldab korraldada äärmiselt tundlikke protsesse, nagu kudede ja elundite kasvatamine või antikehade süntees. Mitte iga suletud reaktor ei ole aga täppissüsteem: seda reaktoritüüpi kasutatakse kohati lihtsalt anaeroobse keskkonna loomiseks rakendustes, nagu kääritid ja metaantankid. Tänapäeval ehitatakse näiteks prügilad suletud süsteemina, kus anaeroobsete organismide elutegevuses vabanevat gaasi (prügilagaasi) torustiku abil kogutakse ja kütusena kasutatakse.
Aeroobsed ja anaeroobsed reaktorid
pisi|Reoveepuhasti aeratsioonimahuti. Näha on intensiivsel aereerimisel tekkiv vaht Aeroobseid heterotroofseid organisme kasvatavad reaktorid on gaasivahetuse hõlbustamiseks reeglina avatud ehitusega ja varustatud aeratsioonisüsteemiga. Mõnel juhul tagab küllaldase aeratsiooni reaktori sisu intensiivne segamine. Anaeroobsetele organismidele on hapnik kahjulik ja selle juurdepääsu takistamiseks on anaeroobsed reaktorid sageli suletud ehitusega. Anaeroobsed protsessid toimuvad rangelt vesikeskkonnas. Anaeroobseid organisme, kes oma elutegevuse käigus toodavad etanooli, kasutatakse muuhulgas õlle kääritamisel; kui kääritusnõusse satub liigselt hapnikku, elavnevad seal aeroobsed organismid ja toodang saastub nende elutegevuse jääkidega. Kääritusprotsessid on teadaolevalt vanimad kasutatavad bioreaktoriprotsessid.
Fotobioreaktorid
Fotobioreaktorites kasvatatakse fotosünteesivaid organisme ehk fotolitotroofe. Levinuim on mikrovetikate kasvatamine nende kõrge saagikuse ja liigilise mitmekesisuse tõttu, kuid kasvatatakse ka tsüanobaktereid ja kõrgemaid taimi. Fotobioreaktorites on fotosünteesil vabaneva hapniku tõttu aeroobne keskkond ja lisahapnik ei ole vajalik. Seevastu vajavad organismid fotosünteesiks valgusenergiat, milleks on sobilik nii päikese- kui ka tehisvalgus. Valguse vähesus on peamine fotosünteesivate organismide kasvu piirav tegur, mistõttu tööstuslike mõõtmetega fotobioreaktorid on tasuvad ainult piirkondades, kuhu päikesevalgust langeb aastaringselt palju.
Teisi reaktoritüüpe
pisi|Teaduslik bioreaktor Tänapäeval püütakse leida energiatõhusamaid ja tõhusamaid viise mikroobsete protsesside kasutamiseks, pidades silmas eelkõige reoveekäitlust ja biokütuste tootmist. Selleks on välja arendatud mitu uuenduslikku reaktoritüüpi.
Biorootor on reoveekäitluseks kasutatav bioreaktor, mille põhiosa on horisontaalsel võllil pöörlev trummel. Trummel on jaotatud segmentideks kergete võredega, millele moodustub biokile. Trumli võll paikneb veepiiril, mistõttu osa trumlist on alati vees, ülejäänu aga õhus. Taolise ehituse korral puudub vajadus täiendava aeratsiooni järele, sest trumlil paiknevad mikroobid on perioodiliselt kokkupuutes õhuga. Trumli pöörlemine tagab mahuti pideva segamise ja organismide tõhusa ainevahetuse vesikeskkonnaga.
Õhukese kihi reaktorid on suletud ehitusega fotobioreaktorid, milles tänu veekihi väikesele paksusele ei teki olulist valguse puudujääki. Reaktor võib olla plaadi- või torukujuline, aga ka spiraalne, silindriline vms. Õhukese kihi reaktorid on väga tõhusad, kuid nende suuremahuline rajamine on äärmiselt kallis ja keeruline. Reaktori väikeste sisemõõtmete tõttu on nende puhastamine ja hooldamine raskendatud. Püüded suuremat õhukese kihi reaktorite süsteemi rajada on suurte ülalpidamiskulude tõttu nurjunud.
Reaktorite ainevahetus
Toiterežiimi põhjal võib bioreaktorid jagada kolme tüüpi. Neist lihtsaima, annusreaktori töö on tsükliline: reaktor täidetakse ainete ja organismidega ning see töötab kuni soovitud hetkeni, misjärel see tühjendatakse ja vajadusel alustatakse reaktsiooni uuesti. Annusreaktoris saab reaktsiooni algtingimusi täpselt määrata, kuid reaktsiooni kestus on piiratud reaktoris toimuvate muutustega, näiteks toitainete ammendumisega. Seetõttu on annusreaktorid kasutusel eelkõige laboritingimustes lühiajaliste katsete jaoks. Pikaajalised reaktsioonid saavad toimuda toidetavas annusreaktoris, millesse lisatakse järjest vajalikke aineid, kuid mis lõpuks siiski seisatakse ja tühjendatakse. Need reaktorid sobivad biomassi kasvatamiseks ja ainete tõhusaks sünteesiks. Kui on vajalik reaktori kestev töö, kasutatakse püsikultuurseid reaktoreid, kus aeg-ajalt aineid lisatakse ja eemaldatakse. Nii töötab enamik reoveepuhastitest. Püsikultuurse reaktori eritüübid on kemostaat ja turbidostaat, milles kultuuri kasvu reguleeritakse vastavalt toitaine lisamisega ja biomassi eemaldamisega.
Organismide paiknemine reaktoris
Sõltuvalt kasvatatavate organismide vajadustest võivad need reaktoris paikneda nii liikuvalt kui kinnitunult. Vabaltliikuvate organismidega protsessid toimuvad enamasti vesikeskkonnas. Kinnituda võivad organismid kas otse söötmele (nagu agargeeliga Petri tassis), reaktori pinnale või reaktoris selleks ettenähtud objektidele, mida nimetatakse kandjateks. Kandjad valmistatakse võimalikult suure eripinnaga (niitjad, maatriksilaadsed, hargneva struktuuriga jne), et võimaldada suure arvu organismide kinnitumist ja nende tõhusat ainevahetust ümbritseva keskkonnaga. Kandjad võivad omakorda olla nii liikuvad kui ka statsionaarsed. Kui kinnitunud organismid moodustavad reaktoris ühtlase tiheda kihi ehk biokile, on tegemist biokilereaktoriga.
Bioreaktorite kasutamine
Bioreaktorid on kasutusel paljudes valdkondades. Farmaatsiatööstuses sünteesitakse nendes antikehi, antibiootikume, hormoone ja muid toimeaineid. Kiiresti areneb kudede ja asenduselundite organismiväline kasvatamine. Toiduainetetööstuses korraldatakse bioreaktorites kääritusprotsesse, näiteks juustu ja alkohoolsete jookide, samuti vitamiinide ja toitainete tootmiseks. Bioreaktorite abil toodetakse vetikamassi, millest saab valmistada biodiislikütust või teistes bioreaktorites omakorda biogaasi. Vetikaid kasvatatakse ka väetise ja loomasööda valmistamiseks põllumajandusele. Nüüdisaegsed reoveepuhastusprotsessid toimuvad samuti mahukates bioreaktorites. NASA uurib võimalusi kasutada fotobioreaktoreid kosmoselaevadel hapniku taastootmiseks inimese väljahingatavast süsihappegaasist.
Johannes Poopuu
Johannes Poopuu VR I/2, VR II/2 (9. juuli 1886 Mustjala vald Saaremaa – 11. märts 1929 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Esimeses maailmasõjas võitles J. Poopuu jalaväeohvitserina. Eesti rahvusväeosade moodustamisel oli 1. Eesti jalaväepolgu 3. roodu ülem ja vahistati 1918. aastal enamlaste poolt ning saadeti Petrogradi Krestõ vanglasse, kuid vabanes pärast Bresti rahu sõlmimist, 1918. aasta märtsis. Eesti Vabadussõja alguses oli ta Saare-, Hiiu- ja Muhumaa Kaitseliidu ülem.
1919. aasta 20. veebruarist oli J. Poopuu Soomusrongide Divisjoni staabiülem ja augustist ümbernimetatud Soomusrongide Diviisi staabiülem.
Pärast Vabadussõja lõppu teenis J. Poopuu Soomusrongide diviisi staabiülemana kuni diviisi reorganiseerimiseni 1921. aasta jaanuaris Soomusrongide Brigaadiks, kus jätkas teenistust staabiülemana kuni 1921. aasta 29. juulini, mil lahkus sõjaväeteenistusest.
Pärast sõjaväeteenistusest lahkumist tegeles J. Poopuu Saaremaal talupidajana ja ettevõtjana maaparanduses.
1926. aastal astus J. Poopuu uuesti sõjaväeteenistusse ning oli 6. Jalaväerügemendi kompaniiülem ja VI pataljoni ajutine ülem.
1928. aasta 1. oktoobrist nimetati J. Poopuu 1. Soomusrongirügemendi Laiarööpmelise soomusrongi nr. 3 ülema kohusetäitjaks.
Kolonelleitnant Johannes Poopuu suri 11. märtsil 1929 Tallinnas Ohvitseride Keskkogu ruumides südamerabandusse ja on maetud Kudjape kalmistule Saaremaal.
Magnetkontakt
pisi pisi Magnetkontaktiks nimetatakse niisugust keelreleed, mille keelkontakte lülitatakse püsimagneti magnetvälja tugevuse muutmisega.
Niklas Dorsch
Niklas Bernd Dorsch (sündinud 15. jaanuaril 1998 Lichtenfelsis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Augsburg.
Aastatel 2012–2018 kuulus Müncheni Bayerni. Aastatel 2016–2018 mängis ta Bayerni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Ainsal korral mängus ta Bayerni meeskonnas Saksamaa kõrgliigas 28. aprillil 2018 mängus Eintracht Frankfurti vastu.
2020. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Gent, kuid juba aasta hiljem siirdus ta Augsburgi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
La Garita mäed
La Garita mäed on mäestik Ameerika Ühendriikide Colorado osariigis. Geograafiliselt paikneb mäestik San Juani mägedes.
Niklas Dorsch
2021. aastal tuli Dorsch Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.
La Garita mäed
La Garita mäed on ala, kus umbes 27 miljonit aastat tagasi toimus La Garita supervulkaanipurse.
Mäestiku kõrgemad mäed on San Luis Peak ja Stewart Peak.
La Garita mäed jäävad La Garita ürgloodusala territooriumile. Mägedes Creede'i lähedal asub Wheeleri geomaastikuala.
Counter-Strike: Condition Zero
"Counter-Strike: Condition Zero" on 2004. aastal ilmunud FPS-stiilis mitmikmäng ning järg mängule "Counter-Strike". Mäng kasutab GoldSrc mängumootorit ja sisaldab võrreldes "Counter-Strike'iga" uuendatud tegelaskujude mudeleid, tekstuure, kaarte, graafikafunktsioone ning kahte üksikmängu kampaaniat, sh lisapaketti "Condition Zero: Deleted Scenes".
2013. aastal ilmus "Condition Zero" ka Linuxile ja OS X-ile.
Tallinskaja ulitsa (Moskva)
Tänavale pandi Tallinskaja nimi 6. augustil 1979 Eesti NSV pealinna Tallinna järgi.
Carey Price
Carey Price (sündinud 16. augustil 1987 Vancouveris) on Kanada jäähokimängija. Ta mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens väravavahina.
Ta alustas karjääri 2002. aastal Western Hockey League'i (WHL) klubis Tri-City Americans.
2005. aastal valiti ta NHL-i draft'is Canadiensi poolt viienda valikuna, kuid ta jäi veel kaheks hooajaks Americansi meeskonda. Hooajal 2006–07 võitis ta WHL-i parimale väravavahile antava Del Wilson Trophy ning valiti lisaks kogu Canadian Hockey League'i parimaks väravavahiks. Enne Canadiensiga liitumist mängis ta veel Canadiensi noorteklubis Hamilton Bulldogs American Hockey League'is. Hooajal 2006–07 tuli ta klubiga Calder Cupi võitjaks ja ta valiti väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Canadiensi põhiväravavahiks sai ta hooaja 2007–08 teises pooles.
2015. aastal võitis ta nii NHL-i põhiturniiri silmapaistvamale mängijale antava Ted Lindsay Award, William M. Jennings Trophy (auhind väravavahile, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale lüüa kõige vähem väravaid), parimale väravavahile antava Vezina Trophy kui ka hooaja väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy. Ta sai sellega esimeseks väravavahiks NHL-i ajaloos, kes on ühel hooajal kõik need neli auhinda võitnud.
NHL-i tähtede mängule on ta valitud kuuel korral (aastatel 2009, 2011, 2012, 2015, 2017, 2018)
Kanada jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2014. aasta taliolümpiamängudel kuldmedali. Ta valiti turniiri parimaks väravavahiks.
Estrée-Cauchy
pisi|Estrée-Cauchy vallamaja
Estrée-Cauchy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
See on üks paljudest küladest Põhja-Prantsusmaal, mis kannab nime Estrées. Nime etümoloogia pärineb stratast, sõnast Rooma kiviteede kohta piirkonnas (millest mõned muutusid tänapäevasteks maanteedeks). Siit tuleneb Estreti, küla tee ääres, millest tekkis Estrées.
pisi|tühi|
Metatsenter
pisi|Keskpunkt (G), [[raskuskese (B) ja metatsenter (M)]]
Metatsenter on ujuvale kehale mõjuva üleslükkejõu mõjusirge ja keha pikisümmeetriatasandi lõikepunkt.
Kui metatsenter asub raskuskeskmest ülevalpool, siis on keha tasakaal püsiv, s.t, et tasakaalust välja viidud keha pöördub tasakaaluasendisse tagasi. Kui metatsenter asub aga allpool, siis on keha tasakaal ebapüsiv.
Greifenburg
Greifenburg on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Asula on ülemises Drava orus (Drautal) Kreuzecki mäestiku (põhjas, Kõrg-Tauerni osa) ja Gailtali Alpide (lõunas) vahel. Greifenburgist viib mägimaantee lõunasuunas Weißensee järve ja Kreuzbergi sadula kuruni.
Omavalitsuse osad on Bruggen, Greifenburg ja Kerschbaum.
Ajalugu
Tänapäevane asula võis tekkida mansiost nimega Bilachium Rooma teel Sanctiumist (Villach) piki Drava jõge üles Littamumisse (Innichen), strateegiliselt olulise hargnemiskohani Kreuzbergi kuru juurde.
thumb|left|Greifenburgi loss
Greifenburgi lossi on esmamainitud 1166. aasta dokumendis, siis asus see Meinhardiinide (Meinhardiner) maadel; Kärnteni hertsog Bernhard von Spanheim omandas selle u. 1230. aastal. Hertsog Bernhard säilitas Greifenburgi, alistades 1252. aastal Görzi krahvi Meinhard I ja tema äia Tirooli krahvi Albert IV ühendväed oma poja Salzburgi peapiiskopi Philippi abil. 1267. aastal turuõigusega varustatud Greifenburg läks sellegipoolest Meinhardiinide dünastiale, kui pärast Sponheimi dünastia hääbumist läänistas Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I 1286. aastal selle koos Kärnteni hertsogkonnaga krahv Meinhardi pojale Meinhard II-le. Hertsog Meinhard II suri Greifenburgi lossis 1295. aastal.
Pärast Meinhardi pärija hertsog Heinrichi surma 1335. aastal läks Greifenburg koos Kärnteni maadega Austria Habsburgidele. 1460. aastal loobus Görzi krahv Johann II ametlikult kõigist nõuetest linnale keiser Friedrich III kasuks. 1537. aastal läänistasid Habsburgid maad oma laekurile krahv Gabriel von Salamanca-Ortenburgile; tema pärijad valdasid Greifenburgi lossi 1626. aastani.
Haanja maraton
Haanja maraton on Estoloppeti sarja kuuluv suusamaraton, mis toimub Võru maakonnas Haanja ümbruses.
2018 toimus 43. Haanja maraton.
Lubowidz
Lubowidz on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Żuromini maakonnas, Lubowidzi valla halduskeskus.
Tamsalu-Neeruti maraton
Tamsalu-Neeruti maraton on Estoloppeti sarja kuuluv suusamaraton, mis toimub Lääne-Viru maakonnas Tamsalu ja Neeruti ümbruses.
Lubowidz
Lubowidz sai linnaõigused 1521. aastal, kuid kaotas need 1660. aastal. 1. jaanuaril 2019 sai Lubowidz linnaõigused tagasi.
Tamsalu-Neeruti maraton
2018 toimus 20. Tamsalu-Neeruti maraton.
Łukasz Fabiański
pisi|Łukasz Fabiański (2018) Łukasz Marek Fabiański (sündinud 18. aprillil 1985 Kostrzyn nad Odrąs) on poola jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Poola jalgpallikoondises väravavahina.
Aastatel 2007–2014 mängis Fabiański Londoni Arsenalis, kuid oli põhiliselt Arsenali varuväravavaht. 2014. aastal liitus ta Swansea City, kus ta mängis kokku neli hooaega. 2018. aastal valiti ta Swansea City aasta mängijaks. 2019. aastal valiti ta West Ham Unitedi aasta mängijaks.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum on kunstimuuseum Kreekas Ándrose saarel Ándrose linnas.
Maia Phandžikidze
Ta sündis Thbilisis. Ta on õppinud saksa filoloogiat Thbilisi Riiklikus Ülikoolis ja Jena ülikoolis. Enne kui ta asus välisministeeriumi teenistusse, õpetas ta Thbilisis saksa keelt.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Muuseumi rajasid Ándrose linnast pärit reeder Vasílis P. Goulandrís ja tema abikaasa Elíza Goulandrí Vasílis Goulandrísi ja Elíza Goulandrí Fondi vahendusel.
Maia Phandžikidze
Aastal 1994 asus ta Gruusia välisministeeriumi teenistusse. Ta oli aastatel 2004–2007 Gruusia suursaadik Saksamaal, aastatel 2007–2010 oli ta Gruusia suursaadik Hollandis.
Lorenz Vestring
Lorenz Vestring (ka Lorenz Westring; suri 18. detsembril 1704) oli Liivimaa vaimulik.
Lorenz Vestring sündis 1660. aastate lõpus. Ta õppis aastatel 1683–1689 Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 21. septembril 1689) Wittenbergi ülikoolis. Ordineeriti 13. veebruaril 1698 õpetajaks.
Maia Phandžikidze
Pärast äsjamoodustatud erakonna Gruusia Unistus – Demokraatlik Gruusia võitu 2012. aasta parlamendivalimistel nimetas peaminister Bidžina Ivanišvili 25. oktoobril 2012 Phandžikidze välisministriks.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Muuseum avati 28. juulil 1979, uus tiib avati 20. juulil 1986.
Lorenz Vestring
Ta oli aastatel 1698–1700 Tõstamaa Maarja koguduses (ja Kihnus) nn. leseaastapastoriks. Aastatel 1700–1704 oli ta Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja.
Maia Phandžikidze
Isiklikku
Tema isa Guram Phandžikidze (1933–1997) oli ulmekirjanik, õe Natia abikaasa Irakli Alasania oli Gruusia kaitseminister.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Arhitektuur ja kujundus
Vanas tiivas on ekspositsioonipinda 200 m², arhitekt on Stámos Papadákis. Uues tiivas, mis asub vana tiiva vastas, on pinda 1000 m². Hoone projekteeris Chrístos Kontobounísios.
Luige tänav
Luige tänav on tänav mitmes linnas:
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Arhitektuur ja kujundus
Muuseumi ümbruse ja aia kujundas Miránta Spiliotopoúlou-Vazáka, sobitades need ümbritseva arhitektuuri ja loodusega. Muuseumi ehitamisel kasutati põhiliselt marmorit ja kivi, mis on sama värvi nagu saare muud hooned. Hoone sobitamise eest ümbrusega saadi auhind konkursilt "The International Garden and Greenery Exposition" Ōsakas 1990. Lahendust tutvustati raamatus "Landscapes of the World", Process Architecture Co., Ltd, Tokyo 1990, lk 102–105.
Lorenz Vestring
Isiklikku
Lorenz Vestring oli abielus oma eelkäija Sigismund Sege lese Christinega (sündinud Nolcken; 1668–1754), kes oli Nolgimõisa, Eikla ja Haeska mõisniku Friedrich von Nolckeni (1624–1691) ja Anna von Vietinghoffi (suri 1685) tütar.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Kollektsioon
Muuseumi rajamise ajendas see, et kohalik skulptor Michális Tómpros pärandas oma tööd kodulinnale. Rajajad annetasid ka kunstiteoseid oma kollektsioonist.
Luige tänav
Eesti alevikes on Luige tänav Kadrinas, Käinas, Külitsel ja Luigel.
Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum
Kollektsioon
Kollektsiooni kuulub teiste seas Konstantínos Andréou, Sofía Vári, Spýros Vasiléou, Giórgos Gounarópoulose, Giánnis Gaḯtise, Giórgos Zongolópoulose, Chrístos Karási, Kóstas Koulentianósi, Giánnis Kounéllise, Mémos Makrísi, Giánnis Móralise, Giórgos Bouziánise, Giórgos Nikolaḯdise, Ginnis Pappás, Konstantínos Parthénise, Giánnis Parmakélise, Gerásimos Sklávose, Tákis, Panagiótis Tétsise, Giánnis Tsaroúchise, Kóstas Tsóklise, Alékos Fasianósi, Níkos Chatzikyriákos Gkíkase Tzon Christóforou ja Giánnis Psychopaidese töid.
Püsiekspositsioon
Vanas tiivas glüptoteegis on eksponeeritud kogu Michális Tómprose skulptuuride kollektsioon ning skulptuure Sofía Várilt, Electroselt (Mpámpis Vekrís), Giánnis Gaḯtiselt, Giórgos Georgiádiselt, Kóstas Dikéfaloselt, Giórgos Zongolópouloselt, Dimítris Kalamáraselt, Marína Karéllalt, Kóstas Koulentianósilt, Giórgos Lámproult, Natalía Melált, Giórgos Nikolaḯdiselt, Giánnis Parmakéliselt, Giánnis Papásilt, Navsiká Pástralt, Gerásimos Sklávoselt, Mariánna Strapatsákilt, Tákiselt ja Chryssalt.
Ruumijaotus
Vanas tiivas on eksponeeritud skulptor Michális Tómprose tööde kollektsioon ning teiste kreeka skulptorite töid. Uues tiivas on oktoobrist maini ajutised näitused muuseumi kogudest, juulist septembrini ajutised näitused teistest kogudest.
Töötab 5000 köitega ja lugemissaaliga raamatukogu. Andréas Nomikósi seinamaaliga saalis näidatakse filme ajutiste näituste teemadel ning ajaloost ja kunstist. Uue tiiva teisel korrusel ja vanas tiivas töötab muuseumi pood. Uue tiiva katuseaias avati suvel 2006 kohvik, kust avaneb vaade Neimpório rannale.
Taani põhiseadus
pisi|Taani [[1849. aastal vastu võetud põhiseaduse esileht]] Taani põhiseadus (taani keeles Danmarks Riges Grundlov) on Taani Kuningriigi põhiseadus. See on üks vanemaid põhiseadusi. Taani esimene põhiseadus võeti vastu 1849. aastal. Praegune põhiseadus kehtib alates 1953. aasta 5. juunist. Taani põhiseadus kehtestab konstitutsioonilise monarhia ja parlamentaarse esindusdemokraatiaga suveräänse riigi. Ükski Taanis kehtiv õigusakt ei tohi olla vastuolus põhiseadusega.
Taani esimese põhiseaduse allkirjastas 5. juunil 1849 kuningas Frederik VII. 5. juunit tähistatakse Taanis konstitutsioonipäevana.
27. märtsil 1953 vastu võetud troonipärilusseadus (Tronfølgeloven) on samuti põhiseadusliku jõuga, sest põhineb põhiseaduse paragrahvil 2. Seetõttu tuleb ka selle seaduse muutmisel järgida samu protseduure, mis on kirjas põhiseaduse paragrahvis 88. Seadust muudeti rahvahääletusega 2009. aastal, kui mees- ja naisliini pärijate õigused troonile võrdsustati.
Esimese põhiseaduse vastuvõtmine
pisi|Asutav kogu. [[Constantin Hanseni maal]] 1849. aasta põhiseadusega kaotati alates 1660. aastast kehtinud absoluutne monarhia ja kehtestati konstitutsiooniline monarhia. Esialgu oli monarhi võimu reguleerinud haandfæstning – tõotus, mille iga valitsema asuv kuningas pidi allkirjastama, enne kui ting tema ametisseastumisele heakskiidu andis. See tava kaotati 1665. aastal, kui võeti vastu Kongeloven (Lex Regia). See kaotas seni valitsenud feodaalsüsteemi ja andis tollal valitsenud kuningas Frederik III-le absoluutse võimu. Kongeloven on ainuke selgesõnaliselt absolutistlik põhiseadus Euroopas.