cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richie Havens
Richie Havensi karjäär sai hoo sisse 1969. aastal Woodstocki festivaliga, kus ta oli esimene esineja ja teiste lauljate hilinemise tõttu laulis kolm tundi järjest.
Rhodes (LAV)
Rhodes on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Senqu vallas.
Operatsioon Aurora
Rünnaku analüüs
USA Pekingi saatkonna diplomaatilise läkituse kohaselt teatas üks Hiina allikas, et Hiina poliitbüroo suunas sissetungi Google'i arvutisüsteemidesse. Läkitus pakkus välja, et rünnak oli osa kooskõlastatud kampaaniast, mille viisid läbi "valitsuse töötajad, avaliku julgeoleku eksperdid ja Hiina valitsuse värvatud Interneti-lindpriid". Aruande kohaselt oli see osa käimasolevast kampaaniast, kus ründajad on "tunginud Ameerika valitsuse arvutitesse ja lääneliitlaste, Dalai Laama ja Ameerika ettevõtete arvutitesse alates 2002. aastast". The Guardiani lekke kohta esitatud teate kohaselt "korraldas rünnakuid poliitbüroo vanemliige, kes kirjutas oma nime otsingumootori globaalsesse versiooni ja leidis artikleid, mis kritiseerisid teda isiklikult".
Rhodes (LAV)
Rhodes on asutatud 1894. aastal, omavalitsusliku staatuse sai 1897. aastal.
Operatsioon Aurora
Rünnaku analüüs
Kui ohvri arvutisüsteemi rünnati, loodi tagaukse kaudu SSL-iks maskeeritud ühendus botneti serveritega USA Illinoisi ja Texase osariigis ning Taiwanil, sealhulgas arvutitega, millel rakendati Rackspace'i varastatud kliendikontosid. Seejärel hakkas ohvri masin uurima ettevõtte kaitstud sisevõrku, kuhu see kuulus, otsides nii teisi haavatavaid süsteeme kui ka intellektuaalse omandi allikaid, eriti lähtekoodide hoidlate sisu.
Arvatakse, et rünnakud lõppesid lõplikult 4. jaanuaril, kui botneti serverid maha võeti, ehkki praegu pole teada, kas ründajad panid need tahtlikult kinni või mitte. Rünnakuid esines endiselt 2010. aasta veebruaris.
Reageerimine ja tagajärjed
Saksamaa, Austraalia ja Prantsusmaa valitsus edastasid pärast rünnakut Internet Exploreri kasutajatele avalikke hoiatusi, soovitades neil kasutada alternatiivseid brausereid vähemalt seni, kuni turvaauk on parandatud. Saksamaa, Austraalia ja Prantsusmaa valitsus pidasid Internet Exploreri kõiki versioone haavatavaks või potentsiaalselt haavatavaks.
Microsoft ütles 14. jaanuaril 2010 antud nõuandes, et Google'i ja teiste USA ettevõtete vastu suunatud ründajad kasutasid tarkvara, mis kasutab ära Internet Exploreri turvaauku. See haavatavus mõjutas Internet Exploreri versioone 6, 7 ja 8 opsüsteemides Windows 7, Vista, Windows XP, Server 2003, Server 2008 R2, samuti IE 6 hoolduspaketti 1 Windows 2000 hoolduspaketis 4.
Rünnakus kasutatud Internet Exploreri kood on lastud avalikku omandisse ja on lisatud Metasploit Frameworki testimistööriista. Ründekoodi koopia laaditi üles Wepaweti (veebipõhise pahavara tuvastamise ja analüüsimise teenus, mida haldab California ülikooli Santa Barbara arvutiturbegrupp). "Ründekoodi avalikustamine suurendab Internet Exploreri haavatavust kasutavate laiaulatuslike rünnakute võimalust," ütles McAfee tehnoloogiajuht George Kurtz. "Avalik kood võib aidata küberkurjategijatel ette valmistada rünnakuid, mis kasutavad seda haavatavust Windowsi süsteemide ohustamiseks."
Turvaettevõte Websense teatas, et tuvastas IE-i haavatavuse "piiratud avaliku kasutamise" kasutajate suhtes, kes külastasid pahatahtlikke veebisaitie. "Internet Exploreri kasutajad on haavatavuse avalikustamise ja rünnakukoodi avaldamise tõttu reaalses ohus ja laiaulatuslike rünnakute võimalus on suurenenud," ütles McAfee tehnoloogiajuht George Kurtz. Seda spekulatsiooni kinnitades tuvastas Websense Security Labs 19. jaanuaril rünnakutega seotud täiendavad saidid. Ahnlabi teadete kohaselt levis üks URL Lõuna-Korea populaarse sõnumsuhtluse rakenduse Misslee Messenger kaudu.
Microsoft tunnistas, et kasutatav turvaauk oli neile teada juba septembrist. Töö värskendusega seati prioriteediks ja neljapäeval, 21. jaanuaril 2010 andis Microsoft välja turvaparanduse, mille eesmärk on selle nõrkuse, sellel põhinevate avaldatud rünnete ja paljude muude eraviisiliselt teatatud turvaaukude vastu võitlemine. Nad ei selgitanud, kas mõnda neist mainitutest olid ründajad kasutanud või avaldanud või kas neil oli mingit seost Aurora operatsiooniga, kuid tervet värskendust peeti enamiku Windowsi versioonide, sealhulgas Windows 7 jaoks ülitähtsaks.
Turbeteadlased jätkasid rünnakute uurimist. Turbeettevõtte HBGary avaldas aruande, milles nad väitsid olevat leidnud mõned olulised markerid, mis võivad aidata koodi autorit tuvastada. Firma ütles ka, et kood põhineb hiina keelel, kuid seda ei saa konkreetselt siduda ühegi valitsusüksusega.
19. veebruaril 2010 Google'i küberrünnakut uurinud turbeekspert väitis, et rünnaku taga olevad inimesed vastutasid ka viimase poolteise aasta jooksul mitme Fortune 100 ettevõtte vastu korraldatud küberrünnaku eest. Samuti on nad jälitanud rünnakut tagasi selle lähtepunktini, milleks näib olevat kaks Hiina kooli, Shanghai Jiao Tongi ülikool ja Lanxiangi kutsekool. Nagu The New York Times rõhutas, on mõlemal koolil sidemeid Hiina otsingumootori Baiduga, mis on Google'i Hiina rivaal. Nii Lanxiangi kutsekool kui ka Jiaotongi ülikool on süüdistused tagasi lükanud.
2010. aasta märtsis tuvastas Google'i rünnakut uurinud Symantec, et Shaoxingist lähtub 21,3% (12 miljardit) kogu maailmas saadetud pahatahtlikest e-kirjadest.
Et vältida tulevasi küberrünnakuid nagu operatsioon Aurora, on Kommunitaarpoliitika Uuringute Instituudi esindaja Amitai Etzioni soovitanud USA-l ja Hiinal leppida kokku vastastikku tagatavas vaoshoituse poliitikas küberruumi kaitseks. See tähendaks lubada mõlemal riigil võtta vajalikke meetmeid, mida nad peavad enesekaitseks vajalikuks, nõustudes samal ajal hoiduma ründavate sammude astumisest; see tähendaks ka nende kohustuste täitmise kontrollimist.
Aškuni keel
Aškuni keel (aškuni aškunu werí) on Afganistanis Laghmāni ja Konarhā provintsis Pechi jõe orus räägitav Nuristani keel.
Kõnelejate arv on eri hinnangutel 2000 –5000.
Keelel on kaks murret: ida- ja läänemurre.
Kirjakeel puudub.
Lingvistiliselt asub aškuni keel kati keele ja vaigali keele vahel.
Aškuni keele ISO 639-3 kood on ask.
Sjumsi rajoon
Sjumsi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Piirneb läänes ja põhjas Kirovi oblastiga.
Läbi rajooni voolab Kilmezi jõgi.
Ivo Raudjärv
Teda märgivad maksunõustajana rahvusvahelised väljaanded Best Lawyers ja Guide to the World's Leading Tax Advisers.
Ta lõpetas aastal 2000 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Raudjärv on olnud esindajaks mitmetes suurt avalikku tähelepanu pälvinud maksuvaidlustes, näiteks AS Sylvester ja AS Tartu Mill maksuvaidlused.
Ühiskondlik tegevus
Ivo Raudjärv oli Eesti Maksumaksjate Liidu juhatuse liige 2005–2016 (juhatuse esimees 2006–2007).
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatükk
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatükk sätestab ÜRO Julgeolekunõukogu volitused rahu tagamiseks. See annab Julgeolekunõukogune õiguse "määrata kindlaks iga rahu ohustamise, iga rahu rikkumise või agressiooniakti olemasolu" ning otsustada "milliseid meetmeid rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamiseks või taastamiseks võtta".
Peatükk VII annab vägede kasutamise ja juhatamise kohustuse Sõjastaabikomiteele. Sõjastaabikomitee koosneb Julgeolekunõukogu alaliste liikmete staabiülemaist või nende esindajaist. Teiste ÜRO liikmesriikide ründamise keelustamine oli ÜRO asutamise keskne mõte, kuna taheti ära hoida teise maailmasõja purustuste taastekkimist.
Jääkaur
Jääkaur (Gavia immer) on kaurlaste sugukonda kuuluv keskmise suurusega veelind.
Levila
Jääkaur pesitseb Põhja-Ameerikas ning sageli Gröönimaal ja Islandil, ka Briti saartel. Talvitub Norra, Prantsusmaa ja Pürenee poolsaare rannikul. Eestis on ta eksikülaline.
Pärnu Kuninga Tänava Põhikool
Pärnu Kuninga Tänava Põhikool on Pärnu maakonnas Pärnus Kuninga tänav 29 asuv põhikool. Kool tegutseb 1987. aastast Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoones.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1875, mil loodi Pärnu Poeglaste Gümnaasium. Aastast 1987 kannab kool nime Pärnu Kuninga Tänava Põhikool.
Akzo Nobel Baltics AS
Akzo Nobel Baltics AS on Eesti värvitööstusettevõte.
Koroonapandeemia Maltas
Koroonapandeemia Malta Vabariigis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Akzo Nobel Baltics AS
Ettevõte loodi aastal 1987, Eesti Kolhoosiehituse ja Soome Sadolini poolt nimega EKE Sadolin S. P.. Asutamise ajal oli see Eesti (tollal veel Eesti NSV) esimene ettevõte, mis loodi väliskapitali abiga. 12. detsembril 1984 avati Rapla Pinotexi tootmistsehh. Tootmine uue ühisettevõtte nime all käivitati Raplas 2. septembril 1987. 1989. aasta lõpus avati alküüditsehh, alustati erinevate alküüdvärvide ja lakkide tootmist.
Koroonapandeemia Maltas
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Maltas 7. märtsil 2020. Nakatunu oli Maltal elav Itaaliast pärit 12-aastane tüdruk, kes oli vanematega saabunud puhkuselt Trentinos. Hiljem tuvastati nakkus ka tema vanematel.
Akzo Nobel Baltics AS
Administratsioon asub Tallinnas, Tobiase tänaval. Akzo Nobel Baltics AS Rapla tehas asub Kastani tänav 7.
Koroonapandeemia Maltas
2020. aasta 13. novembri seisuga oli Maltas 7796 kinnitatud nakatumisjuhtumit, haiguse läbi oli surnud 92 inimest.
Kronoloogia
Tuvastatud nakatunuid Maltal, allikas: <br style="clear:left;" />
Vanema
pisi|Kuramaa 13. sajandil Vanema oli piirkond 13. sajandi Kuramaal. Vanemat (kujul Wanneman) on mainitud 1231. aasta "Kuramaa paganate" ja paavst Gregorius IX esindaja Alna Balduini vahelises lepingus, millega osa Vanema ja Bandava piirkonnast kohustus võtma vastu preestrid ja laskma neil end ristida, tasuma paavsti määratud piiskoppidele ja prelaatidele maksu, osalema paganate-vastastes sõjakäikudes ning andma leppe kinnituseks pantvange. 1231./1232. aasta riialaste (Riia linna kodanikud, Riia piiskopi väed ja Mõõgavendade ordu) Kuramaale tehtud sõjakäiguga alistus Vanema ilmselt neile ja hiljem maadejagamise käigus määrati ta lõunaosa Mõõgavendade ordu järglase Liivi ordu ja põhjaosa Kuramaa piiskopkonna võimu alla.
Vanema hõlmas Põhja-Kuramaa ida- ja põhjaosa, mille elanikkonna 13. sajandil moodustasid kuralased ja Kuramaa liivlased. Vanema nimi on tõenäoliselt läänemeresoome päritoluga ja tähendusega "vana maa". Piirkonna suurimaks keskuseks oli Talsi muinaslinnus. Vanema piirnes põhja ja ida poolt Läänemere ja Liivi lahega, kagus Riia linna, Väina liivlaste ja semgalite aladega ning lõunas ja läänes teiste Kuramaa piirkondade: Bandava ja Ventavaga.
Helga
Helga on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 276. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Helga 586 naisel.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Helga Eestis 436 naisel ning see oli populaarsuselt 336. naisenimi. Vanim Helga oli vanuserühmas 85+ aastat, noorim vanuserühmas 0–4 aastat.
Eesnimi Helga oli kõige populaarsem vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 52,01. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,03 inimest.
Luua mõis
pisi|Kunagise Luua mõisa peahoone pisi|Mõisapark Luua mõis (saksa keeles Ludenhof) oli rüütlimõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva maakonna Jõgeva valla territooriumile.
Mõisa keskus asus Luua külas.
Ajalugu
Vanimad teated Luua mõisa kohta pärinevad 1519. aastast Mõis on saanud nime Ludenite aadlisuguvõsa järgi, kellele Tartu piiskop oli mõisa keskajal läänistanud. Poola võimu ajal kuulus mõis kellelegi Watrinskyle. 1600. aastal tagastati mõis Diedrich Nierothile ja tema vendadele kui nende emapoolne pärusmõis.
5. juunil 1626 läänistas Elblągi all sõjalaagris olnud Gustav II Adolf (1594–1632) Luua mõisa kuninglikule sekretärile Johan Fegraeusile (1587–1644), kes hiljem Strömfelti nime all aadeldati. 1682. aastal kuulus mõis Rootsi riigitegelasele Gustav Adolf Strömfeltile (1640–1717). Mõis redutseeriti, kuid 5. oktoobril 1722 tagastati Luua mõis restitutsioonikomisjoni otsusega leitnant Johan Jakob Strömfeltile (suri 1737) ja tema kaaspärijaile.
19. märtsil 1745 müüs Turu õuekohtu president, vabahärra Otto Reinhold Strömfelt mõisa 16100 rubla ja 100 tukati eest assessor Carl Gustav von Schulmannille (1702–1765 ). Keisrinna Jelizaveta Petrovna (1709–1762) kinnitas selle ostu 10. märtsil 1748. Schulmann ostis vabahärra Gustav von Wrangellilt tüki metsa, mille ta Küllametsa nime all Luua mõisaga liitis.
19. märtsil 1759 müüs Carl Gustav von Schulmann mõisa 30 000 hõberubla eest riiginõunik Friedrich von Schwebsile. Schwebs müüs 1765 aastal Vaidavere küla assessor Reinhold Johann von Rosenkampffile (kes liitis selle Kudina mõisaga) ning Luua mõisa assessorile ja hilisemale maanõunikule Caspar Heinrich von Rosenkampffile (1734–1790).
18. aprillil 1782 ostis avatud konkursil mõisa tõeline salanõunik krahv Ernst Münnich (1708–1788). Münnichi pärijad riiginõunik Johann Gottlieb, polkovnik Ernst Gustav (1744–1817), kammerhärra Burchard Christoph, kaardiväerittmeister Ludwig Anton (suri 1816), Anna Ulrika von Vietinghoff (1741–1811), Dorothea Christina von Berg ja krahvinna Juliane Eleonora Mannteuffel (1749–1824) otsustasid 15. märtsil 1788, et Luua ja Visusti mõisa saab 85 000 hõberubla eest endale kaardiväerittmeister Ludwig Anton.
Õuekohtu asepresident Reinhold Samson von Himmelstiern (1778–1858 ) ostis mõisa 111300 bankorublaga oksjonilt ning tehingu kinnitas kohus 16. jaanuaril 1825. 10. märtsil 1831 müüs ta mõisa hilisemale Liivimaa maamarssalile Alexander von Oettingenile (1798–1846 ), kelle surma järel pärisid mõisa tema lesk ja 9 last. 1. mail 1850 sõlmiti kokkulepe, et mõisa omandab poeg August von Oettingen (1823–1908; hilisem maamarssal ). 24. aprillil 1871 müüs ta mõisa 48 000 hõberubla eest oma vennale maamarssal Nicolai von Oettingenile (1826–1876 ).
Viimane võõrandamiseelne omanik oli Nicolai von Oettingeni poeg Arved von Oettingen (sündis 1857 ).
Mõisakompleks
Keskajal oli Luua mõisasüdames tõenäoliselt kindlustatud mõisahoone ehk vasallilinnus.
1736. aastal lasi Johan Jakob Strömfelt ehitada väikese barokkstiilis härrastemaja, mille eeskujuks oli mõne aasta võrra vanem Saare mõisa peahoone. Härrastemaja kujutas endast ühekorruselist kõrgel soklil asuvat kiviehitist, mille keskosas oli kolme akna laiune segmentkaarne pealeehitus.
Taanikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Taanikeelne Vikipeedia (taani keeles Dansk Wikipedia) on Vikipeedia taanikeelne versioon.
Taanikeelne Vikipeedia sai alguse 1. veebruaril 2002.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Taanikeelse Vikipeedia artiklite arv ületas 100 000 piiri 29. detsembril 2008 ja 200 000 piiri 11. juunil 2015.
Luua mõis
Mõisakompleks
Härrastemaja keldrikorruse moodustasid aga mingi vanema hoone, tõenäoliselt keskaegse vasallilinnuse osa, massiivsed müürid.
19. sajandi lõpus lasid Oettingenid peahoone parempoolset otsa pikendada ning rajati ka liigirikas park.
Luua mõisa kõrvalhoonetest on tähelepanuväärseim 19. sajandi lõpul ehitatud Šveitsi stiilis ning puitpitsidega kaunistatud kavaleridemaja. Mõisakompleksi ülejäänud hooned on säilinud tugevalt ümber ehitatud kujul.
Fourier' kiirteisendus
püsti=1.5|Fourier' kiirteisenduse algoritmi keerukuse O(N log N (punane kõver) ja diskreetse Fourier' teisenduse keerukuse O(N²) (sinine kõver) võrdlus|alt=|pisi
Fourier' kiirteisendus (lühend FFT inglise keele sõnadest Fast Fourier Transform) on algoritmide kogum diskreetse Fourier' teisenduse (DFT) või selle pöördtehte (IDFT) kiireks sooritamiseks.
Fourier' teisendus on vajalik mitmetel aladel, et käsitleda signaali sagedusruumis. Selle arvutamine on definitsiooni järgi aga tingituna suurest keerukusest O(N²), kus N on signaali punktide arv, aeganõudev ning tihtipeale ebapraktiline. Fourier’ kiirteisendus vähendab keerukust O(N log N) peale.
Algoritmil oli murranguline mõju digitaalsignaalide töötlemise meetoditele – see on tänapäevani kasutusel inseneriteaduses, muusikatööstuses, matemaatikas jne. Populaarseks sai kiirteisenduse kasutamine 1965. aastal, kuid sarnase sisuga algoritme uurisid matemaatikud juba 19. sajandi alguses.
Ajalugu
Gaussi meetod sarnaneb Fourier’ kiirteisenduse 1965. aastal populaarseks teinud ning moodsa FFT leiutajateks loetud ameerika matemaatiku James Cooley ja ameerika statistiku John Tukey loodud Cooley-Tookey algoritmiga.
Cooley-Tukey algoritm
Kahe astme piirangut on võimalik küllaltki lihtsalt mitmel viisil vältida. Lihtsaim viis seda teha on signaali pikkus sobivaks muuta, lisades signaali lõppu sobiv arv nulle. Lisaks on võimalik muuta diskreeditava signaali pikkust nii, et selle pikkus oleks kahe aste.
Cooley-Tukey algoritm jaotab ühe suure diskreetse Fourier’ teisenduse mitmeks väiksemaks Fourier’ teisenduseks. Seetõttu on võimalik erinevaid algoritme kombineerida, kasutades suuremate juppide juures Cooley-Tukey algoritmi ning väiksemate juures mõnda allolevatest algoritmidest.
Algteguri algoritm
Algteguri algoritmi avaldas britist matemaatik Irving John Good 1958. aastal ning see oli inspiratsiooniks Cooley-Tukey algoritmi väljatöötamisele.
Raderi algoritm
1968. aastal ameeriklase Charles M. Raderi kirjutatud Raderi algoritm on Cooley-Tukey algoritmi edasiarendus. See võimaldab teostada Fourier’ kiirteisendust signaalidel, mille pikkus on võrdne mõne algarvuga. Arvutamisel muudetakse Fourier’ teisendus ümber ringkonvolutsiooniks suurusega N – 1, kus N on algse signaali pikkus. Ringkonvolutsioonist saab Raderi algoritmi tulemuse kätte, kasutades ära konvolutsiooni teoreemi, mis väidab, et konvolutsioon ajas on võrdne korrutamisega sagedusruumis.
Suur FFT
Valdkondades nagu seismilised seired ja astronoomia on järjest enam vaja teha suuri Fourier’ kiirteisendusi, kus arvutuspunktide arv ulatub kümnete miljarditeni. Kuna seejuures vajatav mälumaht on tihtipeale suurem kui arvutis olev operatiivmälu, siis on vaja meetodeid teisenduste tegemiseks paralleelsel kettasüsteemil.
Grupeeritud FFT
Aktiivselt on uurimise all meetod Fourier’ kiirteisenduse efektiivseks grupeerimiseks. FFT algoritmid jaotavad suuremahulise signaali väiksemateks juppideks, et seejärel igaühe peal eraldi Fourier’ teisendus läbi viia. Grupeerimise puhul üritatakse leida meetodeid sarnaste väikeste juppide tuvastamiseks ning siis jaotada suurt signaali nii, et tekiks võimalikult palju sarnaseid väiksemaid juppe. Sellega oleks võimalik arvutusmahtu vähendada.
Kvantarvutuslik FFT
Üks esimesi õnnestumisi kvantarvutuste valdkonnas oli ameeriklase Peter Shori nimeline Shori algoritm. Selle algoritmi tuumas arvutab kvantarvuti binaararvulisest vektorist Fourier’ teisenduse. Selline FFT implementatsioon on põhimõttelt Cooley-Tukey algoritm, mis taandab omapäraselt Fourier' maatriksi mitmete maatriksite korrutiseks. Kvantarvutusliku teisenduse kasutusalad on veel uurimisel.
Richard Sutt
Richard Helmar Sutt (3. detsember (vkj)/ 16. detsember 1906 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 16. mai 1973) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta teenis Ratsarügemendis, ülendati 1932. aastal leitnandiks. 12. märtsil 1935 ta vahistati poliitilise politsei poolt. Teda kahtlustati osalemises Vabadussõjalaste liikumises. Kaks nädalat hiljem lasti ta vabaks, kuid oli sunnitud lahkuma teenistusest 1. aprillist 1935.
1937. aastal astus ta Võõrleegioni. Võitles mais 1940 Prantsusmaale tunginud Saksa sõjaväe vastu, oli juunist 1940 kuni juulini 1942 Saksa sõjavangis.
21. oktoobril 1944 ta arreteeriti, 5. märtsil 1945 mõisteti talle Vene NFSV KrK §58-1a järgi 10 aastat vabadusekaotust.
Isiklikku
Tema vend oli ooperilaulja Hugo Sutt.
Mark Nerling
Mark Nerling (18. märts 1916 Turkestan – 5. juuni 1983 Hamburg) oli saksa ja Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis ja Tartu gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1937. Lõpetas ülikooli teoloogiamagistri kraadiga. Magistritöö teema oli "Eestimaa konsistoriaalringkonna kiriklik tegevus 1836–1914 sinodiprotokollide põhjal". 1950. aastal kaitses Kieli ülikoolis teoloogiadoktori väitekirja teemal "Christian Hoburgs Streit mit den geistlichen Ministerien von Hamburg, Lübeck und Lüneburg. Ein Beitrag zur Auseinandersetzung zwischen Spiritualismus und Orthodoxie im 17. Jahrhundert". Ordineeriti õpetajaks 15. oktoobril 1939 Konrad von zur Mühleni poolt Tallinna Niguliste kirikus (koos Burchard Liebergi ja Gert Gustav August Rennenkampffiga.
Vabastati 7. detsembril 1939 EELK teenistusest seoses sõja jalust põgenemisega Saksamaale.
Alates 1940 teenis Lääne-Preisimaal Raudeni kogudust Marienwerderi kreisis (praegu Kwidzyni maakonnas, Pomorze vojevoodkonnas), aastatel 1942–1945 oli sõjaväeteenistuses. 1945. aastal oli ta Ansbachis ja Hamburgi Püha Peetri kirikus pastor. 1945. aasta detsembrist kuni aastani 1952 oli ta pastor Nettelnburgis (Hamburgi linnaosa). Aastatel 1952–1957 oli ta Hamburgi Evangeelse Akadeemia õppejuhataja. Aastatel 1957–1968 oli ta Hamburgi maakiriku sotsiaalameti juhataja ja kirikuvalitsuse liige. Aastatel 1968–1974 oli ta Hamburgi Bergedorfi linnaosa Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Aastatel 1974–1979 oli ta Hannoveri maakirikus sotsiaalpastor. Jäi 1979. aastal emerituuri.
Milan Borjan
Milan Borjan (sündinud 23. septembril 1987 Kninis) on serbia päritolu Kanada jalgpallur, kes mängib väravavahina Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda ja Kanada jalgpallikoondises.
2000. aastate teises pooles üritas ta läbi lüüa Lõuna-Ameerikas. Lõpus debüteeris ta 2009. aastal Serbia kõrgliigaklubis FK Rad.
Andres Paris
pisi|Andres Paris 1982. aastal Andres Paris (sündinud 11. juulil 1951) on eesti alpinist.
Ta on osa võtnud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutusest ja tõusnud korduvalt tehniliselt rasketel marsruutidel Kaukasuse mäestikus. Ta täitis 1988. aastal meistersportlase kandidaadi normi alpinismis.
Alpinism
Mägironimisega hakkas ta tegelema 1977. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Aastatel 1988–1990 töötas ta Ullu-Tau alpilaagris instruktorina. 1991. aastal täiendas ta end Elbruse laagris instruktorite koolis, sai seal II-kategooria instruktoriks. Hiljem töötas ta Ullu-Tau alpilaagris päästeülemana.
Tehniline alpinism ja talvine alpinism
1989. aastal lubati Nõukogude Liidus alpinistidele taas talvine alpinism (oli keelatud aastast 1965). Paris tegi sel talvel kuus tippu, nende seas Ullu-Tau esmaläbimisega 5B-marsruut koos Urmas Graueniga. 1990. aasta suvel juhtis ta tõusu Ullu-Taule 5B-marsruudil.
Kilimanjaro
1994. aastal võttis ta osa eestlaste teisest retkest Aafrikas Kilimanjaro (5895 m) tippu (ekspeditsiooni juht Urmas Grauen).
Milan Borjan
2011. aastal sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Sivasspor. Hooaja 2011/12 teises pooles oli ta laenul Rumeenia kõrgliigaklubis Vaslui.
2014. aasta septembris liitus Borjan Bulgaaria kõrgliigaklubiga Razgradi Ludogorets. Hooaja 2014/15 teises pooles mängis ta Serbia kõrgliigaklubis Radnički Niš, kuid naasis seejärel Ludogoretsi. Hooaja 2016/17 teises pooles oli ta Ludogoretsist laenul Poola kõrgliigaklubis Kielce Korona.
2017. aasta juulis sõlmis Borjan lepingu Belgradi Crvena Zvezdga. Alates hooajast 2017/18 on ta olnud klubi esiväravavaht. Ta on tulnud klubiga Serbia meistriks viis korda järjest. Hooajal 2018/19 valiti Borjan Serbia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Kanada jalgpallikoondises debüteeris Borjan 9. jaanuaril 2011 sõprusmängus Kreeka vastu. Ta on kuulunud Kanada koondisse neljal CONCACAF Gold Cup'i turniiril (2011, 2013, 2017 ja 2019) ning 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
471
471. aasta
Mark Arcobello
Aastatel 2006–2010 mängis ta Yale'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Aastatel 2010–2013 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Oklahoma City Barons. 2013. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta 2013. aasta veebruaris Edmonton Oilersi ridades. Hooajal 2013–14 sai Oilersi meeskonnas NHL-is kirja neli väravat ja 14 väravasöötu.
2014. aasta detsembris siirdus ta Oilersist Nashville Predatorsi. Samal hooajal jõudis ta NHL-is mängida veel ka Pittsburgh Penguinsi ja Arizona Coyotesi meeskonnas.
2015. aasta juulis liitus ta Toronto Maple Leafsiga. Suurema osa hooajast 2015–16 mängis ta Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies AHL-is.
Hooaja 2015–16 lõppedes sõlmis Arcobello lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SC Bern, kus mängis kokku neli hooaega. Aastatel 2017 ja 2019 tuli Arcobello Berniga Šveitsi meistriks. 2016–17 oli ta liigas resultatiivseim mängija nii põhihooajal (25+30) kui ka väljalangemismängudes (8+12) ning valiti liiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks. 2020. aastal jätkas ta karjääri Luganos.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Arcobello 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Ta kuulus USA koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Kiiver-pärlkana
Kiiver-pärlkana (Numida meleagris) on linnuliik kanaliste (Galliformes) seltsist pärlkana (Numida) perekonnast. Kiiver-pärlkana on oma perekonna ainus liik. Kiiver-pärlkana on levinud Aafrika mandril allpool Saharat, kuid teda on introdutseeritud ka Brasiiliasse, Austraaliasse ja Euroopasse (nt Lõuna-Prantsusmaale).
Taksonoomia
Kiiver-pärlkana ladinakeelse nime liigiepiteet on ühine metsiku kalkuni (Meleagris gallopavo) perekonnanimega, kuna esmased Põhja-Ameerikasse saabujad ajasid linnud lihtsalt segamini.
Liigikirjeldus
Kiiver-pärlkana on suur 53–58 cm pikkune lind, kellel on ümara üldkujuga keha ja väike pea. Kehamass on umbes 1,3 kg. Hundsulestiku värvus on must-hall valgete tähnidega. Nagu ka teistel pärlkanalastel, on kiiver-pärlkana pea sulgeteda, pea kohal asub kollakas või punakas kiiver, silmade ümbrus ning lokutid on sinise ja punase kirjud. Tiivad on lühikesed ja ümarad, saba on samuti lühike. Alamliike eristatakse lokutite ning kiivri kuju, suuruse ja värvi järgi.
Alamliigid
Kiiver-pärlkanal on üheksa tunnustatud alamliiki:
Külmale maale (film)
"Külmale maale" on Eduard Vilde samanimelise romaani ekraniseering.
Film pühendati kirjaniku 100. sünniaastapäevale.
Urmas Leppmets
Urmas Leppmets (18. september 1972 – 24. märts 2008) oli eesti sõjaväelane.
Ta määrati 18. novembril 2002 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli ülemaks.
Haridustee
Ta on lõpetanud Soome Vabariigi Maakaitsekõrgkooli ja läbinud Soome Vabariigi Riigikaitsekõrgkoolis vanemstaabiohvitseride kursused ja kindralstaabiohvitseride kursused.
Teenistuskäik
Ta on läbinud ajateenistuse piirivalves ning teeninud piirivalve õppekeskustes Remnikul, Pärlseljal, Kuressaares ja Narva-Jõesuus, samuti vanemohvitserina Piirivalveametis. Tema viimane teenistuskoht enne sõjakooli ülemaks määramist oli Piirivalveameti teenistusjaoskonna vanemohvitseri tööpost.
Alpinismiharrastus
1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle (Denali). 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.
Harri Ilja
1947. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli. Õppis ka Rakvere lastemuusikakoolis, kus tema viiuliõpetaja oli Jaan Pakk. Aastatel 1947–1948 õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis, 1954. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal (Jüri Variste klassis).
Aastatel 1953–1968 oli ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala õpetaja, 1968–1990 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kooridirigeerimise ja kooripartituuri mängu vanemõpetaja.
Tema õpilasi on Tõnu Kaljuste, Merike Aarma, Ludmilla Toon, Riho Ridbeck, Ene Peiker, Tiiu Schüts ja Anne Voorand.
1950. aastast oli ta segakoori Sõlg dirigent, 1952. aastast ka Konstantin Türnpu nimelise meeskoori dirigent.
Isiklikku
Tema poeg on pianist Ivari Ilja.
Maailma Toiduprogramm
Maailma Toiduprogramm (inglise keeles: The World Food Programme; WFP) on ÜRO koosseisu kuuluv toiduabi pakkuv organisatsioon.
See on maailma suurim humanitaarorganisatsioon ning suurim abiorganisatsioon, mis keskendub näljavastasele võitlusele ja toidujulgeolekule. WFP on ka suurim koolilõunate pakkuja. Organisatsioon on asutatud 1961. aastal. Maailma Toiduprogrammi peakorter asub Roomas ning sel on kontorid 80 riigis. 2019. aastal aitas WFP toiduga 97 miljonit inimest 88 riigis ning kaks kolmandikku tegevusest toimus sõjapiirkondades.
Lisaks toiduabile pakub Maailma Toiduprogramm ka tehnilist ja arenguabi, aitab luua valmisolekut ja reageerimisvõimekust hädaolukordade jaoks, haldab tarneahelaid ja logistikat ning edendab sotsiaalprogramme. Programm annab ka rahalist abi ning transpordib humanitaartöötajaid.
2020. aastal sai Maailma Toiduprogramm Nobeli rahuauhinna, millega tunnustati organisatsiooni jõupingutusi nälja vastu võitlemisel, panuse eest konfliktipiirkondades paremate rahutingimuste loomiseks ning püüete eest takistada kasutamast nälga sõja- ja konfliktirelvana.
Siarhiej Alejnikaŭ
Siarhiej Alejnikaŭ (sündinud 7. novembril 1961) on Valgevene endine jalgpallur, poolkaitsja. Suurema osa karjäärist mängis ta Minski Dinamos. 1990. aastal võitis ta Torino Juventuse koosseisus UEFA ja Itaalia karika.
Koondisekarjäär
Nõukogude Liidu jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1984–1991 73 mängu ja lõi 6 väravat, Sõltumatute Riikide Ühenduse jalgpallikoondises 1992. aastal 4 mängu ja 0 väravat ning Valgevene jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1992–1994 4 mängu ja 0 väravat.
Novitšok
pisi|Novitšoki keemiline valem Novitšok (vene keeles Новичок 'uustulnuk') on närvimürkide perekond, mis töötati välja Nõukogude Liidus ja Venemaal aastatel 1971–1993.
Novitšoki rühma kuuluvatest kemikaalidest võttis A-230 ja A-232 kasutusele Nõukogude armee. A-230 on väidetavalt 5–8 korda mürgisem kui närvimürk VX. Peale nende on teada vähemalt kuus ainet. Näiteks A-242 fosfonaat, mis on palju toksilisem, kui tuntumad Novitšoki teised variandid, inimese tapmiseks piisab 10mg. Readingi Ülikooli farmakoloogiaeksperdi Gary Stephensi selgitusel on see ohtlikum ja keerukam toimeaine kui sariin või VX ja seda on keerulisem tuvastada.
Novitšoki ja sellega seotud nõukogude keemiarelvaprogrammi avalikustas maailmale Venemaa teadlane Vil Mirzajanov. 1992. aastal ilmus nädalalehes Moskovskije Novosti tema artikkel "Mürgitatud poliitika". Keemikut üritati riigisaladuse paljastamise eest kriminaalvastutusele võtta, kuid tal õnnestus põgeneda Ameerika Ühendriikidesse, kus elab tänini. Novitšoki keemiline valem on avaldatud tema raamatus "State Secrets: An Insider's Chronicle of the Russian Chemical Weapons Program" ('Riigisaladused: Venemaa keemiarelva programmi kroonika').
4. märtsil 2018 kasutati Novitšoki tüüpi närvimürki А-232 GRU endise ohvitseri Sergei Skripali ja tema tütre Julija mürgitamiseks Suurbritannias Salisbury linnas. Sama rühma närvimürki А-242 kasutati 2020. aasta augustis Venemaa opositsioonipoliitiku Aleksei Navalnõi vastu.
Räpina Ühisgümnaasium
Räpina Ühisgümnaasium on Põlva maakonnas Räpinas asuv gümnaasium.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1913, mil loodi Räpina Kõrgem Algkool. Hiljem on kool kandnud nimesid :
Jean-Michel Damase
Jean-Michel Damase (27. jaanuar 1928 Bordeaux – 21. aprill 2013) oli prantsuse pianist, dirigent ja helilooja.
Jean-Michel Damase õppis viieaastaselt Marcel Samuel-Rousseau juures. Üheksa-aastaselt lõi ta juba heliteoseid. Aastal 1940 asus ta Pariisi konservatooriumis Alfred Cortot' käe all klaverit õppima ning hiljem õppis komponeerimist Henri Büsseri, Marcel Dupré ja Claude Delvincourti juures.
1947. aastal pälvis ta Grand Prix de Rome.
Gabriel Fauré loomingu salvestiste eest pälvis Damase Grand Prix du Disque.
Ta lõi nii orkestrimuusikat, kammermuusikat kui ka oopereid.
Erkenbert I
Erkenbert I (umbes 1090 – 1. august 1163/1169 või enne 1143) oli ministeriaal ja Weida foogt 12. sajandil.
Talle kuulus läänivaldus Volkenroda kloostri lähedal. Teda on mainitud 1122. aastal Eversteini krahvi Adalberti saatjaskonnas Plaueni kiriku pühitsemisel. Ta oli abielus Gleissbergi pärijanna Jordanaga ja neil oli kolm poega:
Ta on maetud St. Veiti kirikusse Wünschendorfis.
Filip Novák
pisi|Filip Novák 2018. aastal Tšehhi koondises Filip Novák (sündinud 26. juunil 1990 Přerovis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe ja Tšehhi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis FC Tescoma Zlín, mille meeskonnas debüteeris ta Tšehhi kõrgliigas 2009. aastal. Aastatel 2011–2015 mängis ta Tšehhi kõrgliigas FK Jabloneci ridades. Hooajal 2014–15 lõi ta liigas 11 väravat, millega on ta Tšehhi kõrgliigas ühel hooajal enim väravaid löönud kaitsemängija.
Aastatel 2015–2018 mängis Novák Taani kõrgliiga klubis FC Midtjylland ja aastatel 2018–2020 Türgi kõrgliiga klubis Trabzonspor. Seejärel liitus ta Fenerbahçega.
Tšehhi jalgpallikoondises tegi Novák debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Slovakkia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2017 MM-i valikmängus San Marino vastu.
Reifensteini ordulinnus
Reifensteini ordulinnus (it. Castel Tasso) on keskaegne kivilinnus Itaalias, Lõuna-Tirooli (itaalia Alto Adige) valdavalt saksakeelses kultuuriruumis (Südtirol), Freienfeldi (Campo di Trens) vallas, Sterzingi (Vipiteno) linnast umbes 1 km lõuna pool Elzenbaumi (Pruno) küla lähedal Wipptali oru kaljusel künkal. Oru teisel küljel, Reifensteini vastas, sellest 1 km kirdes asetseb Sprechensteini krahvilinnus.
Nimekujud
Linnuse esimesi omanikke oli Stilfes-Reifenstein-Welsbergi väikeaadlike perekond. Need nimed tähistavad eri paikkondi Lõuna-Tiroolis ja ei ole teada, kas andsid aadlikud paigale nime või võtsid endale oma läänivalduse nime. 1930. aastatest võeti linnuse tähistamiseks viimaste omanike (Taxis) järgi kasutusele ka itaaliakeelne nimi Tasso, mis tähendab mäkra (saksa Dachs).
Asukoht ja paiknemine
Umbes 30 m kõrgune linnuseküngas on loode-kagusuunaline ja paikneb Wipptali orutasandikul ning selle lagi on u 980 m kõrgusel merepinnast. Orus voolab lõuna suunas Eisacki ("munakott", it. Isarco) jõgi. Kaljukünka teises, loodepoolses otsas, u 200 m linnusest asetseb väike St. Zeno külakirik. Linnusest lõunasse, künka jalamile on kaljusse uuristatud suured keldrid. Kaljukünka ümber oli vanasti soo (Sterzinger Moos), mis on tänaseks kraavidega kuivendatud. Wipptali org algab põhjas Innsbrucki juurest ja suundub üle Brenneri mäekuru lõunasse Brixenini (Bressanone) ja on üks kolmest võimalikust, ning keskmine ja peamine ühendustee Tirooli ja Lõuna-Tirooli vahel.
Ajalugu
1100 on mõnedel andmetel juba esmakordselt linnust või feoodi kirjalikes allikates mainitud, kui Lechsgemündi krahvide valdust. Lechsgemünd-Graisbachid olid võimas frangi-baieri krahvisuguvõsa Lõuna-Saksamaal, kes oma truu teenistusega seisid lähedal ka Stauferite keisrikojale. Esimest korda on mainitud üht rüütel Heinricus de Lechesmundit kui "principibus nobilissimist" (ülemaadel), kes langes kuninga kaaskonnas võideldes 7. augustil 1078 Mellrichstadti lahingus. Nende "algkodu" oli Lechsgemündi linnus tänapäeva Lechsendi linnas Doonau ääres, kuid perekonnal oli palju valdusi ka Alpi keskmaal, kus nende ülesandeks oli mägises piirkonnas liiklusühenduste tagamine ja kurude ületuste kindlustamine. Samuti pidid nad linnuseid ehitama ja orgude valitsemist korraldama. Oma võimsuse tipul oli krahviperekond XI ja XII sajandil. Näiteks andis krahv Heinrich II von Lechsgemünd 1111. ja 1124. aastate vahel Brixeni (Bressanone) piiskopile, kelle vaimuliku valitsemise alla kuulus ka Sterzing-Reifenstein, üle Leisachi linnuse Lienzi linna lähedal Ida-Tiroolis. Ilmselt sellal alustati ka võimsa neljakandilise linnuse peatorni püstitamist, mis traditsiooniliselt ümbritseti ka ringmüüriga.
1189–1190 suri Stilfesite perekond välja ja lääni võttis üle Trautsonite rüütliperekond. Arvatavasti XIII sajandil asutasid Trautsonid ka naabruses asetseva Sprechensteini (Castel Pietra) linnuse, igatahes olid nad keskajal pikki sajandeid selle omanikud. On teateid, et hilisematel sajanditel elas Reifensteinis teisigi läänimehi, XIII sajandi keskpaigani valitsesid sealt foogtidena ümbruskonda Brixeni piiskoplikud ministeriaalid. Pärast seda läks linnus üle krahv Albert von Tiroli valdusse. Piiskopkonna keskus Brixen asetseb u 30 km kaugusel Reifensteinist kagu suunas, kui mööda Wipptali orgu allamäge laskuda.
1253. aasta 22. juulil suri krahv Albert III von Tirol vaenutegevuses Freisingi piiskopi vastu. 1252 oli ta koos Görzi krahvi Meinhard III rünnanud Salzburgi kiriku stifti. Tirooli krahvi tegevuse üle oli eriti nördinud Rooma paavst Innocentius IV, kes pani ta kirikuvande alla. Albert võitles Tirooli maakondade ühendamise eest enda suguseltsi võimu alla. See tal ka õnnestus, järglased said hiljem ühendatud Tirooli hertsogite tiitli. 1210 oli Albert III saanud lisaks Trienti foogti ametikohale ka Brixeni foogtiks. See on hea näide sellest, kuidas piiskopi ametnik (foogt) kasvatab oma mõjuvõimu, vara ja jõudu ning muutub tähtsamaks ja suuremaks maahärraks piiskopist endast ja kellega piiskop ise on sunnitud oma vara säilitamiseks kokkuleppele minema.
1330 on esmakordselt ürikuliselt mainitud linnusekünkal asuvat St. Zeno kirikut.
1405 läks linnus abielu kaudu Säbeni piiskopilinnuse (Sabiona) valdajatele – Klauseni (Chiusa) rüütlitele (Herren von Säben-Reifenstein). Säbenis oli VI-X sajandini piiskopi residents, mis hiljem viidi Brixenisse üle. Pärast nende surma sai Raifensteini omale piirkonna maahärra - Habsburgide soost Austria hertsog Sigismund (duca Sigismondo d'Austria).
Juba 1410 panditi Reifensteini valdus Saksa ordule.
1469–1470 müüs Austria-Tirooli hertsog Siegmund der Münzreiche von Tirol, kellele läänivaldus õigusjärgselt langes, linnuse vana võla katteks Saksa ordule. Viimane laiendas ja tugevdas sõjaliselt linnust ning ehitas selle suurejoonelisemalt välja.
1499 aastasse dateeritakse palee "Rohelises saalis" olevad freskod.
XVI sajandi alguses seoses uute arhitektuuriliste moevooludega muutusid ka vanad linnused pidulikumaks. Kaitse- ja elutornid ehitati ümber ja sulandati uude palee hoonekorpusse. Ordukomtuurid viisid oma eluruumid valdustornist mugavamatesse paleetubadesse üle.
1660 lasi tollane ordu lossikomtuur kõrvaloleva St. Zeno kiriku barokilikumaks ümber ehitada. Sellise väljanägemisega seisab see tänapäevani.
1733 ehitati Saksa ordu poolt kohaliku komtuuri korraldusel ja juhtimisel kõrvalolevasse Sterzingi (Vipiteno) linna Püha Eliisabeti kirik (St. Elisabeth-Kirche).
1809 andis Prantsuse keiser Napoleon I Bonaparte käsu Saksa Ordu likvideerimiseks. Seejärel käsutas linnust Baieri valitsus.
1813. aastaks jõuti ordu sekulariseerimisega lõpule, see muutus ainult vaimulikuks orduks ja loss anti baierlaste poolt üle algselt Lombardiast pärit krahvide Thurn und Taxise perekonna Innsbrucki harule (Regensburgi krahv), kellele see kuulub tänapäevani. Krahvid osutasid XIV sajandil kullerteenust Veneetsia Vabariigile, XV sajandil tuli kliendiks Paavstiriik, XVI sajandil juba kogu Püha Saksa-Rooma riik ja hiljem pandi alus kogu tänapäevasega sarnasele postisüsteemile Euroopas. Loss saadi Baieri kuningriigilt omamoodi hüvituseks kuludele postivõrgustiku väljaarendamisel ja kompenseerimaks postimonopoliõiguste kaotamist. 1729–1868 elasid krahvid Doonau äärses Neuhausi lossis (Neuhaus an der Donau) Baieris, kust juhatasid kuni 1769. aastani Tirooli postiteenistust.
1919 sõlmiti I MS kaotanud Austriaga Saint-Germaini rahuleping, millega viimaselt eraldati Lõuna-Tirool ja anti see Itaaliale. Seoses "italianiseerimisega" võeti 1930. aastatel kasutusele linnuse nimena ka castel Tasso.
Enne II MS ostis lossi (arvatavasti kaasomandisse) Wilhelm Reifenstein, kes muutis oma nime enne sõtta minekut William P. Carriks.
1996 avastati St. Zeno kiriku kõrvalt kunagise baieri hõimu bajuwaaride IV–VIII sajandini eksisteerinud matmispaik, kuskohast kaevati välja kaheksa puusärki. See asjaolu laseb oletada, et algkabel võib olla vanemgi, kui linnus.
2017. aasta novembris suri üks lossi omanikke, Malta ordu rüütel krahv Franz Ferdinand von Thurn Valsassina und Taxis. Perekond kuulub siiamaani Saksamaa suurimate erakinnisvaraomanike hulka, Reifensteini linnust haldab perekonna Innsbrucki haru.
Linnusest on joonistanud õlimaali "Burg Reifenstein bei Sterzing" saksa maalikunstnik ja maastikumaalija Peter Paul Müller (1853–1930).
Ehitus
Põhiplaanilt on tegemist loodusega seotud laiendatud torn- ja majalinnusega. Valdustorn püstitati loodusliku kaljunuki otsa ja siin ei olnud seega tarvis kasutada nn. motte-põhimõtet, mille järgi peatorni vundamendi jaoks kuhjati kastelli kaitsemüüri keskele looduslik kõrgem pinnaseküngas, mille sisse sai ka valmis ehitada sügava keldri.
Pealinnuse tornides ja XV–XVI sajandist pärinevas palees asetsevad tänaseks 10 restaureeritud ruumi: keskaegsed puidust magamiskambrid (XII sajand) sõjasulastele ja teenijatele, vannituba, XIII sajandi suitsuköök avatud kaminaga, XII sajandist pärinev pearuum-kapiitlituba (Kapitelzimmer-Tiroler Stube) hilisgooti stiilis maalitud mägimännipuidust tahvlitega ; nn "rohelise saali" (Grüner Saal) seinad on jällegi kaetud hilisgooti stiilis roheliste freskomaalingutega ja kabel on ülejäänud ruumist eraldatud puidust nikerdatud võreseinaga. Antiikmööbliga sisustatud "Rohelisel saalil" on ka keerdtrepiga kõrvalsissepääs. Ehtsat "rüütlilinnust" iseloomustavad ka sellised ruumid ja interjöörielemendid, nagu langevõre, piinakamber, kohtusaal ja pime vangla 8 m sügavusel torni keldris. Pealinnuse loodeküljel eraldub müürikehandist puidust dansker – välikäimla.
Linnusekompleksi loomulikuks osaks on ka väike Sankt-Zeno kirik, mille kõrvalt leiti IV–VIII sajandist pärinevaid algbaierlaste "bajuwaaride" puusärke.
Praegune seisukord
Linnust ei ole kunagi sõjaliselt vallutatud, see on pääsenud teda ka purustustest ja tulekahjudest ning on üks kõige paremini säilinud Lõuna-Tirooli keskaegsetest kivilinnustest. Pealinnus ja I eeslinnus on täies kõrguses säilinud, II ja eriti II eeslinnus näitavad 2020. aasta seisuga lagunemise ja varisemise märke. Keskaegset eksterjööri iseloomustavad ja kaunistavad arvukad sakmelised kaitserinnatised (parapett) ja ambrasuurid. Kohaliku muuseumisse etteteatamisel pääseb ülestõusmispühadest kuni novembri alguseni ka giidiga pealinnusesse, tavapäraselt on avatud vaid II eeslinnus, kuhu viib idakülje mäejalamilt serpentiinjalgtee.
II eeslinnusel on säilinud gooti stiilis väravaava langevõrega, laskepilud ja -aknad müüridel, osaliselt kaitsekäigud ning selle tugipostide ja talade augud.
Linnus on eravalduses.
Vana legend räägib, et Reifensteini rüütel tapnud armukadedusest naaberlinnuse Sprechensteini rüütli. Viimane ei saa nüüd rahu ja käib oma lossis kummitamas, sest armastanud väga palavalt oma abikaasat.
Martin Libene
pisi| Martin Libene VR II/3 (21. märts 1889 Vaivara – 3. märts 1919 Alsviķi mõisa lähistel, Alsviķi vald, Läti) oli Eesti ülemleitnant ja näitleja.
Ta lõpetas 1915. aastal Moskvas Aleksei Sõjakooli. Võttis osa I maailmasõjast, kus oli Läänerindel esialgu kompanii- ja hiljem pataljoniülem. Sai 1917. aastal Smorgoni all käest haavata ning tuli kodumaale end ravima. Martin Libene tegeles juba Vaivaras elades teatriga ja jätkas seda Tartu perioodil, kus esines suure eduga.
Vabadussõja puhkedes astus 13. jaanuaril 1918 Eesti Tagavarapataljoni. Sai 18. novembril 1918 Tartu Vabatahtlike Pataljoni ülemaks.
Libene hukkus 3. märtsil 1919 lõhkeva kuuli läbi Alsviķi mõisa juures Lätimaal. Martin Libene maeti sõjaliste auavalduste saatel Tartu Vana-Peetri kalmistule. 1935. aastal paigaldati tema hauale mälestusmärk.
Tema tegevust Vabadussõjas märgib Vabadusristi II liigi 3. järk.
Helgi
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Helgi 1838 naisel ja see oli levikult 96. naisenimi. Helgi oli keskmiselt 74 aasta vanune (mediaanvanus oli 76). Kõige populaarsem oli eesnimi Helgi vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 89,07.
William L. Guy
pisi|William L. Guy William Lewis Guy (30. september 1919 – 26. aprill 2013) oli Ameerika Ühendriikide poliitik.
Ta oli Demokraatliku Partei liige.
Aastatel 1961–1973 oli ta Põhja-Dakota osariigi kuberner. Ta kandideeris 1974. aastal senatisse, kui kaotas valimised.
Akustiline muusika
Akustiline muusika on muusika, mille ettekandmisel ei ole kasutatud elektroonilisi helitekitamis- või võimendusvahendeid.
Akustilise muusika mõistet hakati kasutama pärast elektrooniliste muusikainstrumentide leiutamist (nt elektrikitarr ja süntesaator).
Tatari keel
200px|pisi|Kakskeelne (vene ja tatari) silt [[Kaasani metroos.]] Tatari keel (tatari татар теле, татарча, tatar tele, tatarça; täpsemalt volga- ehk kaasanitatari keel) on turgi keelte kõptšaki-bulgari rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Tatarstanis, Baškortostanis ja mitmel pool mujal Venemaa Föderatsioonis.Tatarstanis on tatari keel vene keele kõrval teiseks riigikeeleks. Tatari keele lähimaks suguluskeeleks peetakse baškiiri keelt ning paljud baškiirid peavad tatari keelt ka oma emakeeleks. Tatari keelt ei peeta ohustatud keeleks, kuid keele prestiiž on suhteliselt madal ning kasutussfäär mitmeti piiratud.
Shakespeare's Sister
Shakespeare's Sister (eesti keeles Shakespeare'i õde) võib olla:
Tatari keel
Venemaa ametlikud allikad peavad tatari keeleks enamasti ka ennast tatarlasteks nimetavate, eeskätt Siberis elavate turgi väikerahvaste keeli. Enne Esimest maailmasõda Eestisse asunud tatari kogukond rääkis tatari keele mišääri murret.
Tüpoloogiliselt kuulub tatari keel aglutinatiivsete keelte hulka.
Kõnelejate arv
Tatari keele kõnelejate arv on järjekindlalt languses olnud. 1989. aastal oli tatari keele kõnelejaid üle 6,5 miljoni. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel rääkis Venemaal tatari keelt umbes 5,3 miljonit inimest. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas Venemaal tatari keelt 4 280 718 inimest. Sealhulgas Tatarstanis valdas tatari keelt 1 965 208 inimest ja Baškortostanis 1 059 271 inimest. Sellegipoolest on tatari keel üks suuremaid räägitavaid keeli Venemaal.