cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kroonupalat
Kroonupalat (vene keeles казённая палата) oli aastatel 1775–1917 Venemaa keisririigi Rahandusministeeriumi kubermanguasutus. Eestimaa ja Liivimaa kubermangus tegutsesid kroonupalati täitevorganid 1783–1917 (kreisirenteid 1922. aastani).
Kroonupalati täitevorganid olid kubermangurentei, kreisi- ehk maakonnarenteid ja maksuinspektorid. Kreisirenteid tegutsesid Eesti alal 1922. aastani, misjärel nende ülesanded läksid Eesti Pangale.
Ruhnu kihistu
Ruhnu kihistu on Kesk-Kambriumi ladestiku kihistu.
Kihistut esineb ainult Edela-Eestis.
506 eKr
Aasta 506 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXLVIII (248.) aasta ab urbe condita.
Ruhnu kihistu
Kihistu Eestis ei paljandu.
Burkina Faso vapp
pisi| Burkina Faso vapp on Burkina Faso riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1997.
Lipuvärvides vapikilpi hoiavad kaks hõbedast täkku, kes sümboliseerivad rahva õilsat sugu. Vapikilbi taga on kaks ristatud oda, mis sümboliseerivad rahva kaitsetahet. Kilbi all on avatud raamat, mis tähistab haridust.
Ülaservas on riigi nimi ja allservas prantsuskeelne rahvuslik deviis "Unité, Progrès, Justice" ('ühtsus, progress, õiglus'). Lint ühendab kaht hirsitaime, mis sümboliseerivad küllust.
Mirovice
Mirovice (saksa keeles Mirowitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Píseki ringkonnas. Mirovice asub Písekist umbes 25 km põhjas, České Budějovicest ligikaudu 67 km põhjaloodes ja Praha kesklinnast 70 km lõunaedelas.
Mirovice paikneb merepinnast 433 meetri kõrgusel.
Mirovicet on esmamainitud 1323. aastal. Mirovice sai linnaõigused 1853. aastal. 1945. aastal kaotas Mirovice linnaõigused, kuid sai need 1989. aastal tagasi.
Elektrikitarrimuusika
Elektrikitarrimuusika on instrumentaalse muusika stiil, mille puhul põhiline on helikõla, mille annab elektrikitarr, ärakasutamine. Seejuures võidakse kõlapildi erilisuse saavutamiseks kasutada ka spetsiaalseid efektivahendeid.
Elektrikitarrimuusika saavutas mitmes riigis üsna suure populaarsuse, sh Skandinaavia maades, kõige lähemal Eestile aga Soomes, kus selle jaoks võeti kasutusele isegi uus sõna – rautalanka. Populaarne on elektrikitarrimuusika olnud väga erinevates maades, näiteks ka Jaapanis. Eriline koht on siinjuures kindlasti olnud Kreeka muusikal, kus elektriliseks keelpilliks sai II MS järgsel ajal ja on siiani ülekaalukalt elektriline buzuki, mis hiljem leidis kasutamist ka Iiri muusikas.
Nii varase perioodi elektrikitarrimuusika, Soome rautalanka kui Kreeka muusika puhul on iseloomulik see, et efektivahendite kasutamine on peaaegu olematu. Helide kestvuse suurendamiseks hakati küll kasutama signaali nivoo automaatse reguleerimise vahendeid ja tehisliku kaja masinaid (reverberatsiooni).
Elektrikitarrimuusika maailmas
Elektrikitarr oli 1940-ndate lõpul veel väga uudne muusikainstrument, mille kasutus esialgu piirdus orkestri ühe instrumendina, kuid tänu võimendusele sai elektrikitarr helitugevuse poolest võrreldavaks teiste orkestri pillidega või isegi ületas neid. Džässmuusika väikestes koosseisudes hakati elektrikitarri kasutama sooloinstrumendina juba 1931. aastal. Esimene suure tuntuse saavutanud jazzelektrikitarrist oli Wes Montgomery. Ka bluusmuusikas sai elektrikitarr oluliseks instrumendiks.
1950ndatel hakkasid mitmed kitarristid (Duane Eddy, Chet Atkins jt) kasutama elektrikitarri. Mitmed nende esitatud lood said samuti suure menu osaliseks, kuid üldiselt polnud nende edu Les Pauli ja Mary Fordi omaga enam võrreldav. Suure tõenäosusega oli selle põhjuseks rock'n'roll 'i tulek.
1950ndate lõpupoole hakkasid mitmed rokkansamblid kasutama elektrikitarre ansambli põhiliste pillidena – soolokitarri, saatekitarri ja basskitarri kujul. Lisaks hakati ansamblites kasutama elektronorelit või Hammond-orelit. Umbes sellise koosseisuga ansamblid hakkasid tegema instrumentaalmuusikat (Johnny & the Hurricanes, Champs, Dick Dale, Ventures, Shadows, Tornados, Spotnicks, Sounds jt). Osad neist kasutasid väga futuristlikku helikeelt ja tihti maailmaruumiga (kosmosega) seotud temaatikat (Tornados, Spotnicks). Sellest suunast lähtuvaks võib pidada hilisemat elektropoppi (elektroonilist rokki).
Hilisemas pop- ja biitmuusikas sai selline koosseis põhiliseks (näiteks Johnny Kidd & the Pirates, UK 1960, The Beatles). Mõned algselt instrumentaalrokki esitanud ansamblitest said hiljem biitpopi esindajad (näiteks Fireballs USAs). Instrumentaalne elektrikitarrimuusika moodustas olulise osa ka surf-muusikast.
Hiljem ilmusid mitmetelt esitajatelt (Jimi Hendrix, Peter Green, Jeff Beck, Eric Clapton, Carlos Santana jt) üksikud väljapaistvad instrumentaallood, milles kasutati elektrikitarri põhiinstrumendina ("Albatross" jt). Kuid need jagunesid eri stiilide (hard rock, blues rock, progressive rock jm) vahel.
Elektrikitarrimuusikuna on hiljem silma paistnud multiinstrumentalist Mike Oldfield.
Elektrikitarrimuusika Eestis
Eestis on elektrikitarrimuusika alal silmapaistvat edu saavutanud Erki Pärnoja.
Eesti muusikat on elektrikitarrimuusika kujul esitanud Belgia kitarrist Francis Goya.
Eesti Suursaatkond Londonis
pisi|Eesti Suursaatkonna hoone [[Londonis (detsember 2013)]] Eesti Suursaatkond Londonis on Eesti diplomaatiline esindus (suursaatkond) Suurbritannias Londonis. Suursaatkond asub aadressil 44 Queen's Gate Terrace.
Saatkonda juhib Eesti suursaadik Suurbritannias, kelleks on alates 2021. aastast Viljar Lubi.
Kuni 1989. aastani asus suursaatkonna hoone aadressil Queen's Gate 167. Tänapäeval asub aadressil Omaani saatkond Londonis.
Ahtalehine kõrvik
Ahtalehine kõrvik (Galeopsis ladanum) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
507 eKr
Aasta 507 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXLVII (247.) aasta ab urbe condita.
Conor Sheary
pisi|Conor Sheary (2016) Conor Michael Sheary (sündinud 8. juunil 1992 Winchesteris, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib ääreründajana NHL-i klubis Washington Capitals.
Aastatel 2010–2014 mängis ta University of Massachusetts Amhersti meeskonnas. 2014. aastal liitus ta American Hockey League'i klubiga Wilkes-Barre/Scranton Penguins, mis on Pittsburgh Penguinsi farmklubi. NHL-is debüteeris Sheary Pittsburgh Penguinsi meeskonnas 15. detsembril 2015 mängus Boston Bruinsi vastu. Kolm päeva hiljem lõita ta mängus samas meeskonna oma esimese värava NHL-is. Järgmisel hooajal kindlustas ta oma koha Penguinsi põhikoosseisus. Aastatel 2016 ja 2017 tuli ta Penguinsiga Stanley karika võitjaks.
2018. aasta juunis liitus Sheary Buffalo Sabresiga, kuid naasis 2020. aasta veebruaris Penguinsi.
2020. aasta detsembris sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga.
Kihelkonnakonvent
Kihelkonnakonvent oli aastatel 1870–1917 tegutsenud Liivimaa kubermangu kihelkondade omavalitsusorgan. Konvent koosnes kihelkonna mõisnikest ja vallavanematest, konvendi eesotsas oli kihelkonnaeestseisja.
Konvent tegeles peaasjalikult posti, tervishoiu ja kirikuteede korrastusega.
Pärija üleskutsemenetlus
Pärija üleskutsemenetlus on menetlus, mille eesmärk on teavitada õigustatud isikuid nende nõuetest või õigustest. Õigustatud isikud on need, kes pärandajaga suguluse kaudu seotud olid ja kellel on pärandaja vara suhtes nõuded või õigused. Teadaande tagajärg on nõudest või õigusest teatamata jätmise korral õiguse lõppemine või muu õiguslikult negatiivne tagajärg. Pärijad on vaja välja selgitada, et pärandaja vara ja/või kohustused saaksid pärijale üle minna ehk pärijad saaksid oma pärandiosa kätte.
Pärija väljaselgitamise üleskutsemenetluse viib läbi notar, kui pärija ei ole teada või tema elukoha kohta puuduvad usaldusväärsed andmed. Selleks tuleb notaril avaldada teade ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. Lisaks võib notar teate avaldada ka muus väljaandes. Kui notar ei ole enne pärija väljaselgitamise üleskutsemenetluse läbiviimist avaldanud teadet pärimismenetluse algatamise kohta, avaldab ta üleskutse koos pärimismenetluse algatamise teatega.
Juhul, kui ühtegi pärijat ei ole juba pärimismenetluse alguses teada, peab üleskutsemenetluse teates sisalduma info ka selle kohta, et nõudete ja õigustega isikul tuleb endast teada anda ühe kuu jooksul alates üleskutse avaldamisest. Kui endast teatanud isik ei suuda ühe kuu jooksul üleskutsemenetluse tähtpäeva möödumisest arvates oma pärimisõigust tõendada, eeldatakse, et seadusjärgne pärija on pärandi avanemise koha kohalik omavalitsusüksus või riik.
Tsitaat
Tsitaat on teksti paigutatud lõik, mis pärineb algselt teisest kirjalikust või suulisest tekstist või sama teksti teisest osast. Tavaliselt tõstetakse selline lõik esile, paigutades selle jutumärkidesse või kursiivi, kasutades taanet põhiteksti suhtes, raamistust või muid kujundusvõtteid.
Teaduses ja ajakirjanduses on kombeks näidata ära tekstilõigu autor, allikas või mõlemad. Mõnikord esitatakse tsiteeritav tekstilõik väljajätetega, koos tsiteerija (või toimetaja) märkustega või rõhutustega tsiteeritud tekstilõigu sees. Tsitaat võib olla ka tõlgitud.
Le Ditanyè
"Le Ditanyè" (ka "L'Hymne de la victoire"; "Une seule nuit") on Burkina Faso hümn.
Hümn on kasutusel aastast 1984.
Can't Remember to Forget You
"Can't Remember to Forget You" on Colombia laulja-laulukirjutaja Shakira laul ja singel tema kümnendalt stuudioalbumilt "Shakira". Laul salvestati koostöös laulja Rihannaga.
Shakira hakkas plaanima uut muusikat 2011. aastal; töö jätkus aastal 2012, mille ajal lahkus ta oma eelmisest plaadifirmast Epic Records ja liitus RCA Recordsiga.
Aiaküla
Aiaküla oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Prangli küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Prangli külaga.
Lake Charles
Lake Charles on linn USA-s Louisiana osariigis, Calcasieu valla halduskeskus ja suurim linn.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 84 872. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 71 993. See on elanike arvult osariigi viies linn.
Linn on saanud nime 1780. aastatel sinna saabunud ühe esimese asuniku Charles Sallier' järgi. Algselt kandis linn nime Charleston. See sai linnaõigused 1861. aastal. Nime Lake Charles kannab linn alates 1867. aastast.
Lake Charlesis valitseb niiske lähistroopiline kliima. See on Texases asuva Port Arthuri ja Oregonis asuva Astoria kõrval suurima suhtelise õhuniiskusega linn USA põhiosas. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 11 °C ja juulis 28 °C. Keskmine sademete hulk on 1460 mm/a. Kõige enam sajab juunis (174 mm) ja kõige vähem veebruaris (85 mm).
2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 47% elanikest valged, 47% afroameeriklased ja 1,7% aasialased. Ladinaameeriklaste osatähtsus (sõltumata rassist) oli 2,9%.
Lake Charles on Louisiana osariigi edelaosa oluline tööstus-, kultuuri- ja hariduskeskus.
Linnas tegutsevad 1939. aastal asutatud McNeese State University ja Sowela Technical Community College.
Lake Charlesi sõpruslinnad on Sioux City USA Iowa osariigis (1995. aastast), Perpignan Prantsusmaal (1993. aastast) ja Cobh Iirimaal (2008. aastast).
508 eKr
Aasta 508 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXLVI (246.) aasta ab urbe condita.
Beverini piiramine (1211)
Beverini piiramine oli 1211. aastal toimunud end Beverini linnuses kaitsnud kohalike latgalite piiramine ugalaste ja sakalaste väe poolt.
Beverini piiramise kirjeldus pärineb Henriku Liivimaa kroonikast, mille kohaselt 1208. aastal alanud Tālava latgalite ja ugalaste-sakalaste sõjalise konflikti käigus, mida iseloomustasid sagedased vastastikused rüüste- ja sõjaretked, tungis suur ugalaste ja sakalaste vägi latgalite aladele. Nad said kätte ja tapsid paljusid latgali üliku Russini kaaskonnast, rüüstasid Trikātas ja kogunesid lõpuks Beverini linnust piirama. Pärast katset linnust põlema süüdata olevat piirajad kaitsjatele meelde tuletanud nende Ümera ääres tapetuid, need aga vastuseks Turaida juures tapetuid, soovitades eestlastel ristiusku astuda. Selle peale olid sakalased ja ugalased vihastunud ning röövitud saagiga oma maale tagasi pöördunud.
Ahtalehine linnurohi
Ahtalehine linnurohi (Polygonum neglectum) on tatraliste sugukonda kuuluv taimeliik.
LISREL
LISREL on statistiline tarkvarapakett, mida kasutatakse structural equation modeling (SEM) jaoks. LISRELi arendas 1970-ndatel välja Karl Jöreskog, kes siis Princetonis Educational Testing Serviceis teadlasena töötas, ja Dag Sörbom, kes hiljem mõlemad Rootsis Uppsala Ülikooli professoriteks said. Viimane versioon 2012 jaanuari seisuga on LISREL 8.8.
Gatito Fernández
Roberto Júnior Fernández Torres (sündinud 29. märtsil 1988 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, väravavaht. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo.
Tema isa Roberto Fernández oli samuti väravavaht ja kuulus enam kui kümme aastat Paraguay koondisse.
Koondisekarjäär
Debüüdi Paraguay jalgpallikoondises tegi ta 14. augustil 2013 sõprusmängus Saksamaa jalgpallikoondise vastu.
Ta oli Paraguay varuväravavaht 2011. aasta Copa Américal.
Trikoo
pisi Trikoo on keha ümber liibuv trikooriidest riietusese. Trikood võivad kanda nii naised kui ka mehed.
Trikoo võib olla kas varrukateta või lühikeste või pikkade varrukatega. Tavaliselt trikoo jalgu ei kata.
Trikood kannavad akrobaadid, võimlejad, tantsijad, iluuisutajad ja teised sportlased, aga ka tsirkuseartistid treeningu-, võistlus- ja esinemisriietusena. Trikood võidakse kanda koos seeliku (tantsijad, iluuisutajad) või pükstega (sportlased).
Ujumistrikood kasutatakse ujumisel.
Trikoo selgapanemisel sisenetakse sellesse läbi kaeluse. Trikooga sarnanev riietusese on bodi, mis on jalge vahel trukkidega kinnitatud ning mis pannakse selga üle pea.
Alfonso Pedraza
Alfonso Pedraza Sag (sündinud 9. aprillil 1996 San Sebastián de los Ballesteroses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal.
Ta liitus Villarreali noorteakadeemiaga 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 2015. aasta aprillis. Hooaja 2016–2017 alguses suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse CD Lugo. Sama hooaja teises pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Leeds United. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés. Alavésis mängides lõi ta 21. jaanuaril 2018 mängus CD Leganése vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2018–19 kuulus Pedraza Villarreali põhikoosseisu, kuid järgmisel hooajal mängis ta jällegi laenul, Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.
2015. aastal tuli Pedraza Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.
A. H. Tammsaare puiestee
pisi|A. H. Tammsaare puiestee allee juulis 2020 pisi|A. H. Tammsaare puiestee augustis 2020 pisi|Estonia hotell-spaa A. H. Tammsaare puiesteel juuli 2020 A. H. Tammsaare puiestee on tänav Pärnus Rannarajooni, Eeslinn ja Mai linnaosas.
Puiestee saab alguse Supeluse tänavalt ja kulgeb algul kagu suunas. Puiestee ristub Lehe (paremalt), Aia (vasakult), Tulbi (vasakult), Kuuse (paremalt), Side ja Kanali tänavaga. Kanali tänavaga ristumisel võtab puiestee suuna itta ja ristub Karusselli (vasakult), Pardi (vasakult), Viire (paremalt), Aisa (vasakult), Villa (paremalt) ja Karja (vasakult) tänavaga. Siis teeb puiestee uuesti käänaku ja jätkub kirde suunas. Seejärel ristub Mai (paremalt), Suur-Kuke (vasakult), Kooli tänava ja Riia maantega kuni lõpeb Suur-Jõe tänaval.
Puiestee pikkus on ligikaudu 2,5 km. Tänav külgneb ka Pärnu rannapargiga. Supeluse ja Kanali tänava vahelisel lõigul on A. H. Tammsaare puiestee sõidusuunad eraldatud laia eraldusribaga, millele mahuvad puudeallee ja jalgtee.
Ajalugu
Nõukogude ajal valmisid Aia tänava läbimurre ja suured sanatooriumihooned. Samal ajaperioodil ehitati ka puudeallee lõpuosas asuvad koolihoone ja kortermajad.
Ajalooliselt lõppes A. H. Tammsaare puiestee Riia maanteel. Läbimurre Suur-Jõe tänavale valmis 2013. aastal.
Kurmāle vald
pisi|Vana Kurmāle vesiveski Kurmāle vald (läti keeles Kurmāles pagasts) on vald Lätis Kuldīga piirkonnas.
Valla pindala on 113,7 km². 2016. aastal elas seal 2080 inimest. Valla keskus on Vilgāle küla. Vallavanem on Dace Gūtmane.
B Side
"B Side" on Eesti alternatiivroki ansambli Galvanic Elephants 2011. aasta mais ilmunud esimene helikandja. EP lindistati Tartu stuudios Ö Stuudio. EP neljas lugu "Rum Rumble" oli ansambli üldse esimene avaldatud lugu.
Kurmāle vald
Ajalugu
Praegune vald hõlmab sõjaeelsete Kurmāle ja Planīca valla alasid. Aastal 1935 oli Kurmāle valla pindala 67,8 km². Aastal 1945 moodustati vallas Kurmāle ja Ievukalnsi külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1960 liideti Kurmāle külanõukoguga Induļa ja Kursa külanõukogu Vilgāle sovhoosi maad, ent kolhoosi Traktorists maad liideti Abava külanõukoguga. Aastal 1968 liideti külanõukoguga Abava külanõukogu kolhoosi «Traktorists» maad. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maadest Kuldīga linnaga. Aastal 1990 muudeti Kurmāle külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Kuldīga piirkonda.
Loodus
Valla veekogudest on suurim Vilgāle järv pindalaga 242,5 ha. Vald asub Lääne-Kurzeme kõrgustikul. Valla kõrgeim koht Vārdupe mägi (138 m) on ka Kuldīga piirkonna ja endise Kuldīga rajooni kõrgeim punkt.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Kļaviņi Kuradijala kivi, Kurmāle (Meņģi) linnamägi ja Grotlejase muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Sudmalejase muinaskalmed.
Looduskaitse all on Sauleskalni dendropark, Bunki tamm, Vecvilgāle allee, Valgeallikas ja Mustallikas Marija pärn ning paar nimetut põlispuud.
Asustus
2011. aastal elas vallas 1954 lätlast, 38 venelast, 5 valgevenelast, 11 ukrainlast, 11 poolakat ja 9 leedulast.
Vallas on järgmised külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Alumosilikaadid
Alumosilikaadid on keemilised ühendid, looduslike ja sünteetiliste silikaatide rühm, mille kompleksanioonid sisaldavad räni ja alumiiniumi. Kompleksanioonid on näiteks [AlSiO4]−, [AlSi4O10]−, [Al2Si3O10]2−. Katioonideks on Na+, K+, Mg2+, Ca2+, mõnikord ka Ba2+ ja Li+.
Looduslikud alumosilikaadid on kõige levinumad mineraalid, nad moodustavad kuni 50% maakoore kaalust. Nende hulga kuuluvad päevakivid (albiit, ortoklass, anortiit), savimineraalid ja vilgud.
Salutakjas
Salutakjas (Arctium nemorosum) on kaheaastane ühekojaline rohttaim korvõieliste sugukonnast takja perekonnast.
Alumosilikaadid
Alumosilikaate toodetakse ränidioksiidi SiO2 ja alumiiniumoksiidi Al2O3 kuumutamisel metallioksiididega.
Salutakjas
Kirjeldus
Taim enamasti 60–200 cm kõrguste vartega, millel on vitsjad, allapoole käändunud harud. Liitõisik on üldkujult kobarjas, mitte kännasjas (nagu suurel ja villtakjal) ning õisikud on 2–6 kaupa varte tippudes ja lehtede kaenlais. Õisikud on vähemalt 3 cm läbimõõdus, üldkatise lehed on võrkvillata. Seemnised on 6–9 mm pikad.
Alumosilikaadid
Kasutamine
Maakoore pinnas toimub alumosilikaatide murenemine ja tekib kaoliniit, mida kasutatakse keraamikatööstuses. Alumosilikaate kasutatakse ka klaasi ja tsemendi tootmisel, vilgud on head elektri- ja soojusilolatsioonmaterjalid.
Salutakjas
Kirjeldus
Salutakjas võib hübridiseeruda teiste liikidega, eelkõige väikese ja suure takjaga, ning see raskendab liigi määramist. Peale liigiomaste tunnustega isendite võib leida ka kahe liigi vahepealseid.
Alumosilikaadid
Kasutamine
Alumosilikaate kasutatakse toiduainetööstuses toidulisandina (Е554, Е555, Е556, Е559).
Salutakjas
Kasvukohad ja levik
Üldlevilalt on salutakjas Eurosiberi areaaliga. Eestis jõuab levila kirdepiirile. Esmakordselt leitud 19. sajandil, ent algul valesti määratud. Uuemal ajal taasavastas salutakja Tõnu Ploompuu 1994. aastal Suur-Pakri saarelt. Hiljem on salutakjat leitud mitmelt poolt Lääne-Eesti mandriosast. Kuulub kaitstavate taimeliikide teise kategooriasse. Liikide ohustatuse hindamisel pälvinud staatuse "väljasuremisohus", kuna populatsioonid on väikesed ja pigem ajutised. Samas võib kahtlustada ka taime vähest tuntust.
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel (TAM) on osa infosüsteemide teooriast, mis piltlikustab, kuidas kasutajad teatud tehnoloogia aktsepteerimise ja kasutamiseni jõuavad. Mudel annab edasi seda, et uue tehnoloogiaga kokku puutudes mõjutavad kasutajate mõjutab kasutajate otsuseid mitmed tegurid, mil moel ja millal nad sellele tehnoloogiale üle lähevad; nimelt: TAM-i on järjepidevalt uuritud ja laiendatud. Kaks suuremat täiendust kannavad nime TAM 2 ( & ) ja ühendatud tehnoloogia aktsepteerimise ja kasutamise teooria (lühendina UTAUT, ). Lisaks on välja käidud TAM 3.
Nöörimaa
Põhja- ja Kesk-Eestis jaotati suured külaväljad alates 17. sajandist Rootsi eeskujul talude vahel pikkadeks kitsasteks nöörsirgeteks ribadeks. Talude põlluribad olid ühelaiused ning asusid tavaliselt kindlas järjestuses ühtlaselt üle kogu välja. Jagamisel püüti igale talule anda samaväärse viljakusega maad, sellest ka põllu siilutamine. Talude põlluosasid eraldasid üksteisest kitsad kündmata põllupeenrad.
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Ajalugu
TAM on üks mõjukamaid edasiarendusi Ajzeni ja Fishbeini mõistuspärase käitumise teooriat (TRA) käsitlevast teosest. Selle töötasid välja Fred Davis ja Richard Bagozzi. . TAM asendab paljud TRA inimeste hoiakutega seotud terminid kahe tehnoloogia aktsepteerimise terminiga – kasutuskeerukus ja kasulikkus. TRA ja TAM sisaldavad mõlemad selgeid inimkäitumise aspekte ning mõlemad teooriad eeldavad, et kui isik on valmis tegevust sooritama, siis saab ta seda ilma piiranguteta teha. Reaalsuses on sellisel ideel mitmeid kitsendusi, näiteks piiratud vabadused.
Nöörimaa
Selline vana põllujaotus kaotati kruntimisega 19. sajandi II poolel. Nöörimaid oli 20. sajandi alguses säilinud veel Saaremaal ning vähesel määral ka Mandri-Eestis endistes kroonumõisates.
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Ajalugu
Bagozzi, Davis ja Warshaw toovad välja:
Varasemates uurimustes innovatsiooni edasikandumisest on leitud, et tajutud kasutuskeerukusel on suur roll. analüüsisid tehnoloogia omaksvõttu ja leidsid, et ühildatavus, suhteline eelis ja keerukus evisid kõige tähtsamaid suhteid omaksvõtu protsessiga väga laiahaardelistel innovatsioonitüüpidel.
Kasutus
Mitmed teadurid on Davise esialgset uurimust korranud, saamaks empiirilisi tõendeid kasulikkuse, kasutuskeerukuse ja süsteemikasutuse omavahelistele suhetele. Palju tähelepanu on suunatud Davise kasutatud küsimustiku robustlikkuse ja paikapidavuse testimisele. Adams ja teised kordasid Davise tööd  demonstreerimaks tema küsimustiku metoodika ja mõõteskaalade usaldusväärsust. Nad muutsid parameetreid ja näitasid kahe erineva valimi peal, et kaks skaalat on ühesed ja korratavad. Hendrickson et al. jõudis järeldusele, et skaalad on kõrge usaldusväärsusega ja hea järeltestitavusega. Szajna leidis, et metoodika, mis ennustab kasutustahet, kasutust ja suhtumist kasutamise vastu, on paikapidav. Uurimus kinnitab Davise metoodika paikapidavust ja toetab selle kasutamist erinevate kasutajagruppide ja tarkvara valikute peal.
Segars ja Grover võtsid Adamsi ja teiste uurimuse  Davise metoodika kohta uuesti analüüsimisele. Nad olid kriitilised kasutatud mõõtmismudeli osas ja postuleerisid uue mudeli, mis põhines kolmel tahul: kasulikkus, efektiivsus ja kasutuskeerukus. Neid leide pole veel taaskasutatud, küll aga testiti osa väiteid ja neid toetas Workmani uurimuse, mis eraldas sõltuva muutuja tehnoloogiakasutusest informatsioonikasutuseks.
Mark Keil arendas oma kolleegidega Davise mudelist kasulikkuse/kasutuskeerukuse 2x2 ruudustiku, kus iga veerand on uus kombinatsioon nendest kahest omadusest. Tarkvara kasutuse kontekstis annab selline mudel võimalused pidada sügavat arutelu konkreetsete tarkvarapakettide kasulikkuse ja kasutuskeerukuse kombinatsiooni üle. Lisaks on selle ruudustikuga võimalik kombinatsioonide muutmise abil valida tarkvarale hoopis teine suund, näiteks keskendumine tarkvara tutvustamisele või luua veelgi suutlikum tarkvara.
Venkatesh ja Davis laiendasid algset TAM mudelit, seletamaks tajutud kasulikkust ja kasutamise motiive sotsiaalse mõju ja tunnetuslike protsesside kontekstis. Laiendatud mudelit nimetatakse TAM2-ks ja seda testiti nii vabatahtlike kui ka kohustuslike sätetega. Tulemused soosisid tugevalt TAM2 kasutust.
Püüdes kahte juhtivat aktsepteerimise mudelit kokku sulandada, lõid Venkatesh ja teised Ühendatud teooria aktsepteerimise ja tehnoloogia kasutuse (UTAUT) mudeli. Uue mudeli näitajad olid paremad kui kahel eraldiseisval mudelil. . UTAUT mudel on leidnud kasutust hiljutistes tervishoiu uurimistöödes.
Scherer arendas 1986. aastal TAM mudelist täiesti sõltumatult Isikutüübi & tehnoloogia mudeli (MPT). MPT mudelil on täiendavaid hindamismeetodeid, mida kasutatakse tehnoloogia valimises ja otsuste tegemisel. Samuti pakub mudel erinevaid stsenaariume vastavalt tehnoloogia kasutajate, mittekasutajate, vältijate ja vastumeelsete kasutajate grupis.
Laisa kasutaja mudel
Laisa kasutaja mudel (LUM) on infosüsteemides kasutatav mudel, mille käisid välja Tétard jad Collan. See püüab seletada, kuidas üksikisik valib lahenduse mitme alternatiivi hulgast, mis rahuldab tema vajadused. LUM eeldab, et lahendus valitakse olemasolevate lahenduste jadast selle põhjal, kui palju vaeva peab konkreetse lahenduse rakendamiseks nägema. Mudelit saab rakendada mitmetele eri tüüpi olukordade jaoks, kuid see järgib tihedalt TAM mudelit.
Mudel on välja töötatud varasemate uurimistööde põhjal selle kohta, kuidas vähim pingutus mõjutab inimkäitumist informatsiooniotsinguil.
Varasemad uurimistööd infosüsteemide osas ja eriti tehnoloogia aktsepteerimise ja omaksvõtu teemadel on laisa kasutaja mudeliga lähedalt seotud.
Mudel eeldab, et kasutajal on mingi vajadus, mis oleks selgelt defineeritav ja täiel määral rahuldatav (Teisiti: kasutajal on probleem, mida ta soovib lahendada). Sellega on loodud koht lahendusele, tootele või teenusele.
Kasutaja konkreetne vajadus määrab kõik võimalikud lahendused (tooted, teenused), mis rahuldavad selle vajaduse. Algeline mudel eeldab lihtsuse mõttes, et vajadused on 100% rahuldatavad ja teenused rahuldavad vajaduse samuti 100%. See tähendab, et tähtsad on vaid need lahendused, mis lahendavad probleemi. Seega vajadus määrab potentsiaalsed lahendused (erinevad tooted/teenused). LUM võimaldab ka korraga mitut lahendust vaadata.
Kõikidel potentsiaalsetel lahendustel on omad karakteristikud; mõned on head ja sobivad kasutajale, teised mitte ja pole aktsepteeritavad. Näiteks, kui kasutaja on rongis ja tahab tennisemängu tulemust teada, siis võib ta kasutada ainult neid lahendusi, mis on tema olukorras saadaval. Kasutaja olukord määrab olemasolevad/sobilikud lahendused ja sellega piiratakse sobilike lahenduste arvu. Kasutaja olukord on väga lai mõiste, sisaldades kasutaja muutujaid vajaduse tekkimise ajal. Kasutaja olukord võib sisaldada andmeid vanuse, jõukuse, asukoha ja kõige muu kohta, mis on oluline mingile sobilikule lahendustüübile.
Mudel eeldab, et kõikide sobilike lahenduste hulgast valitakse kõige vähem pingutust vajav variant. Pingutuse mõiste tähendab mudeli jaoks rahalist kulu + ajalise kulu + füüsilist/vaimset pingutust.
Vastand: tehnoloogia kodustamise teooria
Kodustamise teooria on lähenemine teadus-, meedia- ja tehnoloogiauuringutes, mis kirjeldab neid protsesse, mida kasutajad läbivad uute tehnoloogiatega leppimiseks ja kasutama hakkamiseks. Esiteks integreeritakse uus tehnoloogia igapäevaellu ja kohandatakse vastavalt tavapärasele käitumisviisile. Seejärel kohanevad kasutaja ja tema keskkond toimunud muutustega. Info kohanemise kohta on tagasisideks tööstuse innovatsiooniprotsessile, mille järgi vormitakse uue põlvkonna tehnoloogiad ja teenused. Teooria arendati algselt mõistmaks kodukasutajate uue meedia tehnoloogiate omaksvõttu ja kasutust (Silverstone et al. 1992), aga nüüdseks on see kasvanud tööriistaks, mis aitab mõista innovatsiooni ja tehnoloogiaid igasuguse tarbijakeskkonna jaoks (töökohad, riigid jne Lie et al., Habib, Punie, Sørenson), mida saab majanduslikust, kultuurilisest ja sotsioloogilisest aspektist analüüsida. Kodustamise teooria võtab arvesse tehnoloogia kohandamise praktilisi kui ka sümboolseid külgi. Kõik see näitab, kuidas need kaks elementi – asjade mõte ja nende füüsilised omadused – on võrdse tähtsusega mõistmaks seda, kuidas tehnoloogia saab igapäevaelu osaks. See on ennekõike sotsiaalteooria, sest toob esile need väljakutsed, läbirääkimised ja reeglistikud, mis käivad kaasas tehnoloogia tutvustamisega igasugusesse sotsiaalsesse olustikku.
Kodustamisel on juured meediakasutuse kultuurseid nähte analüüsivas teadustöös, samuti teaduse ja tehnoloogia uurimistöödes, koduelektroonika soolise kasutamise uuringutes, igapäevaelu sotsioloogias, tarbimise ja innovatsiooni uurimistöödes, kuid kõige laialdasemalt on seda kasutatud arvutite, interneti ja mobiiltelefonide massilise omaksvõtu uuringutes.
Takud
Takud on linadest eraldatud lühemate kiudude ja linaluukatkendite segu.
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Vastand: tehnoloogia kodustamise teooria
Kodustamise teooria toob innovatsioonis esile kasutajate rolli. Põhjalikult jälgitakse seda tööd, mis tehakse ära indiviidi ja kogukonna poolt selleks, et algselt võõras tehnoloogia hakkaks ka praktikas töötama ja oleks konkreetses kogukonnas loogiline valik (Williams et al. 2004).
Takud
Lina töötlemine toimus Eestis 19. sajandi II pooleni veel täielikult käsitsi vanade põliste tööriistadega. Veekogus leotatud ja seejärel kuivatatud linavartel murti luud lahti lõugutiga.
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Vastand: tehnoloogia kodustamise teooria
Kodustamisprotsessi uuritakse tavaliselt kvalitatiivsete meetodite abil, näiteks pikad intervjuud ja etnograafia, et avastada tehnoloogia tärkavaid tähendusi, muutuvaid rutiine ja konflikte, mida kvantitatiivsete meetoditega üldjuhul tuvastada ei saa.
Takud
Takud eraldati murtud linadest ropsimise ja sugemise teel. Ropsides ropsimõõgaga linaluude eemaldamiseks, eraldati linadest jämedamad ropsitakud, linaharjaga sugedes sugetakud. Kui kasutati jämedamat linaharja, saadi otstakud, peenema harjaga sugedes peentakud. Ropsitakke kasutati puitehitistel palgivarade tihendamiseks, samuti nööri keeramiseks ja kotiriide valmistamiseks. Sugetakkudest tehti rõivaid - rüüsid, meeste pükse, naiste särgialaseid ja pallapooli.
Välislingid
Takud ja hari, Eesti Rahva Muuseum
Tehnoloogia aktsepteerimise mudel
Vastand: tehnoloogia kodustamise teooria
Kodustamise lähenemine kasutab erinevaid meetodeid, mis eristab protsessi erinevaid külgi. Näiteks sobilikkuse määramine on tehnoloogia sissetoomine kodukeskkonda või mingisse kultuurilisse tausta; konversioon on tehnoloogiaga seotud tähenduste, väärtuste ja normide muutmine ning nende edastamine tagasi väliskeskkonda.
Kodustamise teooria puudusteks peetakse selle liigset toetumist üksikjuhtudele ja äärmiselt kirjeldavat lähenemist, millest on raske näpunäiteid ja õppetunde eraldada, mida ärikeskkond oma reeglistike loomisel eeldab. Seda kirjeldavat loomust peetakse ka kodustamise teooria suureks tugevuseks, sest võimaldab keerulisi puudujääke ja kultuurseid nähtusi sügavamalt uurida, kui kvantitatiivsed meetodid seda teeksid.
Kodustamise teooria, mis kirjeldab kvalitatiivsete meetoditega saadud tehnoloogiate integratsiooni sotsiaalseteks suhestikeks ja struktuurideks, on seega vastandiks individualistlikele ja kvantitatiivsetele lähenemistele nagu näiteks TAM.
Kriitika
TAM mudelit on saanud laialdase kriitika osaliseks, olenemata selle sagedasest kasutamisest. Seetõttu on mudeli väljatöötajad püüdnud mudelit mitmel korral ümber defineerida. TAM-i kui teooriat kritiseeritakse tema küsitava heuristilise väärtuse ja tulevikuprognooside tõttu. Samuti süüdistatakse seda triviaalsuses ja praktilise väärtuse puudumises.
Benbasat ja Barki leiavad, et TAM on uurijate tähelepanu teistest tähtsatest uurimisaladest kõrvale juhtinud ja loonud illusiooni teadmiste kogumise arendamises. Lisaks on mitme eraldiseisva uurimusega üritatud laiendada TAM-i sisu kohandamaks seda pidevas muutumises oleva infotehnoloogia keskkonnaga; selle tulemuseks on kaos ja segadus mudeli teoorias. .
Tristan Jarry
pisi|Tristan Jarry (2017) Tristan Jarry (sündinud 29. aprillil 1995 Surreys, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Aastatel 2011–2015 mängis ta neli hooaega Western Hockey League'i klubis Edmonton Oil Kings. 2014. aastal võitis ta klubiga Memorial Cup'i.
2013. aastal valiti ta NHL-i draft'is Penguinsi poolt 44. valikuna. 2015. aastal asus ta mängima Penguinsi farmklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins American Hockey League'is. Hooajal 2016–17 pälvis ta koos Casey DeSmithiga Harry "Hap" Holmes Memorial Awardi.
NHL-is debüteeris Jarry 2016–17 põhihooaja viimases mängus New York Rangersi vastu, kus kaotati 2:3.
2020. aastal valiti Jarry NHL-i tähtede mängule.
Erving Goffman
Tema tööde sisu on mõjutajate seas on Émile Durkheim, Sigmund Freud, George Herbert Mead, Alfred Reginald Radcliffe-Brown.
Goffman on kirjutanud artikleid ja raamatuarvustusi ajakirjadele Psychiatry ja The American Journal of Sociology.
2007. aastal oli Goffman kõige tsiteeritumate humanitaar- ja sotsiaalteaduste alaste raamatute autorite edetabelis kuuendal kohal, edestades Jürgen Habermasi; temast ettepoole jäid Michel Foucault, Pierre Bourdieu, Jacques Derrida, Albert Bandura ja Anthony Giddens.
Ta oli 1982. aastal Ameerika Sotsioloogiaassotsiatsiooni 73. president. Goffmani raamatuid tsiteeritakse tänapäeval rohkem kui tema eluajal. Goffman suri vähki.
Elukäik ja töö
Goffmann sündis Kanadas Alberta provintsis Mannville'i külas Max Goffmani ja Anne Goffmani (sündinud Averbach) pojana. Vanemad olid Ukraina juudi päritolu. Erving veetis suurema osa lapsepõlvest Manitoba provintsis Dauphini linnas.
Aastal 1939 asus Goffman õppima Manitoba Ülikooli, valides peaaineks keemia. Ta katkestas õpingud ning asus elama Ottawasse, kus ta töötas filmi alal.
Aastal 1945 sai Goffman Toronto Ülikoolis bakalaureusekraadi sotsioloogias ja antropoloogias. Seejärel õppis ta Chicago Ülikoolis, kust ta sai 1949. aastal sotsioloogias magistrikraadi ja 1953. aastal doktorikraadi. Chicago Ülikoolis õppimise ajal tegi ta detsembrist 1949 maini 1951 etnograafilist uurimistööd Shetlandi saarte hulka kuuluval Unsti saarel; see andis inspiratsiooni tema esimeseks ja olulisimaks raamatuks "The Presentation of Self in Everyday Life".
Pärast doktorikraadi saamist töötas ta Marylandi osariigis Bethesdas uurimisasutuses National Institute for Mental Health, kus tehtud vaatlused on aluseks tema raamatule "Asylums: Essays on the Social Situation of Mental Patients and Other Inmates".
Aastatel 1957–1968 oli Goffman professor California Ülikoolis Berkeleys ning seejärel kuni surmani 1982. aastal Pennsylvania Ülikoolis.
Looming
Goffmani sotsioloogia-alased vaateid mõjutasid tugevasti George Herbert Meadi ja Herbert Blumeri teooriad. Chicago Ülikoolis puutus Goffman kokku sotsioloogide Everett Hughesi, Gregory Adamsi ja Edward Shilsi ning sotsiaalantropoloog William Lloyd Warneriga.
Uurides näost näkku suhtlust (mikrosotsioloogia), töötas ta välja kontseptsioone, mis on mõjutanud teisi teadlasi. Näiteks on ta mõjutanud vestlusanalüüsi aluspanijat Harvey Sacksi ja seeläbi kogu seda uurimismeetodit.
Goffman uuris väikesi, pidevalt vahetus kontaktis olevaid inimrühmi, sealhulgas norme nendes. Ta keskendus suhtluse üksikasjadele, mis esmapilgul võivad tunduda ebaolulised, ent tegelikult struktureerivad käitumist ja selle norme. Ta uuris näiteks selliseid žeste nagu käepigistused ja käe õlale panemine ning näoilme muutumist vestluse käigus.
Ehkki vahetu suhtlus on kultuuriti erinev, iseloomustavad Goffmani järgi näiteks üldised ennustatavad viisid, kuidas tervitatakse ja hüvasti jäetakse. Nii muudab sotsiaalne suhtlus maailma ennustatavaks. Goffmani järgi on vahetu suhtlus rituaal selles mõttes, et suhtlemise kord (interaction order) on sotsiaalne kord. Kui lõhutakse suhtlemise korda, siis lõhutakse ühiskonna korrastatust. Goffmani järgi annab suhtlus inimesele sotsiaalse kuuluvustunde ehk kuuluvuse inimkonda.
Teosed
Goffmani oluliste tööde seas on "The Presentation of Self in Everyday Life" (1956/1959), "Asylums" (1961), "Stigma" (1963), "Interaction Ritual" (1967), "Frame Analysis" (1974) ja "Forms of Talk" (1981).
"The Presentation of Self in Everyday Life"
See Goffmani esimene ja kõige kuulsam raamat ilmus 1956 ja ümbertöötatud kujul 1959. Goffman pälvis selle eest Ameerika Sotsioloogiaassotsiatsiooni MacIveri auhinna (1961). 1998. aastal asetas Rahvusvaheline Sotsioloogiaassotsiatsioon selle teose 20. sajandi kümne kõige olulisema sotsioloogiaraamatu seas kümnendale kohale.
See oli esimene sotsioloogiline käsitlus näost näkku suhtlusest. Goffman vaatles seda otsekui teatrietendust. Teistega vahetult suheldes püüab inimene Goffmani järgi kujundada teiste muljet endast. Selleks muudab või parandab ta "lavakujundust" või oma välimust või käitumist. Samal ajal püüab kaassuhtleja saada informatsiooni tema kohta.
Goffmani järgi osalevad kõik suhtlejad praktikates, mille eesmärk on vältida piinlikkustunnet endal ja teistel. Et ühiskond ei ole homogeenne, tuleb eri erinevalt käituda. Sellest tähelepanekust kasvas välja Goffmani dramaturgiline analüüs. Goffman nägi seost inimeste igapäevakäitumise ja teatrietenduste vahel. Suhtluses on olukordi, kus inimene on otsekui publiku ees laval. Sellistel juhtudel püütakse rõhutada enda positiivseid külgi ehk jätta endast hea mulje. On olemas ka lavatagune, kus inimene võib olla tema ise ning olla vaba sotsiaalsest rollist ja identiteedist.
Goffmani analüüsi tuumaks on seos esinemise (performance) ja elu vahel. Erinevalt teistest autoritest, kes on sama metafoori kasutanud, arvestab Goffman suurema hulka näitlemisega seotud elemente: näitleja esineb keskkonnas, mis on konstrueeritud lavale ja kulisside taha; rekvisiidid määravad tema tegevuse; teda vaatab publik ning ühtlasi on ta ise publik enda vaatajate mängule. Sotsiaalne esineja oskab valida enda jaoks sobiva lava ja rekvisiidid, samuti kostüümid, mida ta kannab konkreetse vaatajaskonna ees. Esineja põhieesmärk on olla enesega kooskõlas ja kohaneda talle pakutavate tegevuspaikadega. Selleks ta suhtleb teiste esinejatega.
"Asylums: Essays on the Social Situation of Mental Patients and Other Inmates"
"Asylums" ilmus 1961. aastal. See oli üks esimesi sotsioloogilisi uurimusi vaimuhaigete sotsiaalsest olukorrast psühhiaatriahaiglates. Goffman tutvustas raamatus totaalse institutsiooni mõistet: totaalne institutsioon on asutus, kus inimesed on märkimisväärse aja jooksul laiemast ühiskonnast ära lõigatud ja elavad üheskoos kindlakujuliselt organiseeritud elu. Raamatus näidatakse, et totaalsetel institutsioonidel on suur mõju inimeste suhtlemisele. Goffman jagab totaalsed institutsioonid laias laastus viieks:
Raamat koosneb neljast esseest: "Characteristics of Total Institutions" (1957), "The Moral Career of the Mental Patient" (1959), "The Underlife of a Public Institution: A Study of Ways of Making Out in a Mental Hospital" ja "The Medical Model and Mental Hospitalization: Some Notes on the Vicissitudes of the Tinkering Trades". Neis esseedes kirjeldatakse, kuidas inimesi harjutatakse olema hea patsient, "loid, ohutu ja silmapaistmatu". See omakorda kindlustab tõsise vaimuhaiguse kohta käiva stereotüübi püsima jäämist. Goffman leiab, et sellistes asutustes toimub peamiselt patsientide iseendaks olemise mahasurumine.
Raamat keskendub patsientide maailmale, mitte personali maailmale. Goffman on tunnistanud, et kui ta psühhiaatriahaiglasse pseudotöötajana aastaks tööle läks, ei olnud tal psühhiaatria vastu kuigi suurt austust. Ta lootis, et raamat näitab lõhet selle vahel, mida psühhiaatrid teevad, ja selle vahel, mida nad ütlevad tegevat.
"Stigma: Notes on the Management of Spoiled Identity"
"Stigma" (1963) uurib, kuidas inimesed reguleerivad muljet iseenda kohta, et kaitsta oma identiteeti. Enamasti kasutatakse selleks varjamist. Stigma on häbi, mida inimene tunneb, kui ta ei vasta teiste inimeste standarditele vastamisel. Stigmat võib nimetada sildistamiseks ehk erinevuseks selle vahel, mis keegi peaks olema ja mis keegi on tegelikult. Näiteks võib inimesel olla varasem kriminaalkaristus, ent kui ta kohtub kellegagi, ta varjab seda fakti.
Stigma mõiste on seotud identiteediga, mis on inimestel, kes ei vasta mõnel moel üldisele sotsiaalse normi standardile. Siia rühma kuuluvad näiteks väärarenguga inimesed, endised psühhiaatriahaigla patsiendid, narkomaanid ja prostituudid. Need inimesed peavad igapäevaselt seisma silmitsi solvumist tekitava kuvandiga, mida teised inimesed neile tagasi peegeldavad. Goffman analüüsib selliste inimeste tundeid nende endi suhtes ning nende suhet "normaalsusega".
Goffman kirjeldas kahte liiki stigmat: diskrediteeritud ja diskrediteerivat. Diskrediteeritud stigma on ilmne märk, mis on kergesti tajutav. Inimesed võivad hõlpsasti näha, et mõni indiviid on erinev, häiriv ja väheväärtuslik. Nendeks märkideks võivad olla nahavärv, ratastool või valge kepp. Diskrediteeriv stigma on varjatud stigma. See ei ole silmaga nähtav, vaid selgub pikkamööda. Selliseks stigmaks võib olla näiteks psühhoos, epilepsia või seksuaalne sättumus.
Stigma on seotud moraalsete hinnangutega ega ole ihaldusväärne tunnus. Need inimesed, kel on stigma, mida ei saa varjata, viitavad sellele tihti, esitavad küsimusi selle kohta ja toovad stigmat esile. Varjatud stigmaga inimesed seevastu varjavad seda ja valivad, kellega nad sellest räägivad.
Inimestel, kel on kõrvalekalle ja stigma, üritavad olukorraga toime tulla erinevatel viisidel:
"Interaction Ritual: Essays on Face-to-Face Behavior"
"Interaction Ritual" koosneb kuuest Goffmani kirjutatud esseest. Esimesed neli on avaldatud 1950ndatel, viies 1964. aastal ning viimane essee on kirjutatud kõige hiljem. Esseede pealkirjad on "On Face-work", "Embarrassment and Social Organization", "The Nature of Deference and Demeanor", "Alienation from Interaction", "Mental Symptoms and Public Order" ja "Where the Action Is".
Esimene essee, mille täielik pealkiri on "On Face-work: an Analysis of Ritual Elements in Social Interaction", sisaldab mõistete seletusi. Goffman alustab nendinguga, et me kõik elame maailmas, kus meil on kas näost näkku või vahendatud kokkupuuted teiste inimestega. Nende kokkupuudete ajal mängib inimene oma osa verbaalsete ja mitteverbaalsete tegevuste (line) kaudu, esitades oma vaateid olukorrale ning hinnanguid sündmuses osalejatele ja eelkõige iseendale.
Ta kasutab ka näo (face) mõistet: see on positiivne sotsiaalne väärtus, mida inimene väidab enda kohta verbaalsete ja mitteverbaalsete tegevuste kaudu (line). Kui mingi sündmus loob inimesest parema mulje, kui inimene ise eeldas, siis tunneb inimene end hästi. Kui aga tavapärane ootus ei saa täidetud, siis tunneb inimene end halvasti või solvununa. Goffman kasutab ka mõisteid be in wrong face ja be out of face, mis viitavad erinevatele olukordadele, milles ootused ei teostu eeldatud viisil.
Lisaks kasutab autor essees mõistet poise, mis viitab võimele alla suruda ja varjata iga võimalust saada häbistatud kokkupuutes teistega.
Goffman kirjutab sellestki, kui kaugele inimene läheb, et oma nägu säilitada. Kui ta kord on tekitanud enesest mingi kuvandi, siis ta tunneb vajadust jääda selle kõrgusele. Erinevates seltskondades või ringkondades ta näitab üles eneseaustust; ta ütleb lahti tegevustest, mis on talle liiga kõrgelennulised või madaldavad teda. Igalt ükskõik millise grupi liikmelt oodatakse taktitundelist käitumist, säilitamaks ka teiste tundeid ja nägu. Seda tuleb teha vabatahtlikult.
Mõistega face-work tähistatakse mis tahes tegevusi, mis on näoga kooskõlas. Näiteks ka eelmainitud poise kuulub nende tegevuste hulka; samuti kuuluvad lääne ühiskonnas siia taktitunne ja muud sotsiaalsed oskused. Taktitunnet väljendatakse näiteks keeleliste vahendite abil nagu vihjamised, mitmetähenduslikkus, plaanitud pausid, hoolikalt sõnastatud naljad jne. Seejuures nii sõnumi edastaja kui sõnumi vastuvõtja peavad käituma, nagu nad ei teaks sõnumi taga peituvast sisust midagi. Sellise vihjava suhtlemise abil hoiatatakse inimest, et olukord nihkub näo kaotamise suunas.
Ühes alajaotuses kirjeldab Goffman ka vältimist. Nimelt on inimese jaoks kindlaim viis vältida oma näo ohtu sattumist vältida neid vestlusteemasid või tegevusi, mille puhul see võib tõenäoliselt juhtuda.
"Forms of Talk"
Esimene essee "Replies and Responses" (esmalt 1974 ja 1976 ) räägib dialoogidest, täpsemalt sellest, kuidas inimesed reageerivad vestluse vältel mitteverbaalselt ja vastavad verbaalselt. Essee lõpus kirjeldab ta vähemalt 12 viisi, kuidas on võimalik mõista ingliskeelset küsimust "Do you have the time?" ning 30 viisi, kuidas sellele lausele võiks vastata.
"Response Cries" (esmalt 1978 ) vaatleb lausungite kasutamist ja nende sotsiaalset kaastähendust või tagamõtet erinevas kontekstis. Autori järgi esinevad lausungid esinevad vestluses voorudena. Need voorud omakorda moodustavad paare. Ja paaride vahetus moodustab teemad. Üks või enam sellist teemat moodustavad vestluse põhiosa. Seega Goffman leiab, et lausungid ei ole omaette seisvad, isegi kui need näivad mõnikord ebaloogilised või arusaamatud. Essees on põhjalikult analüüsitud lausungeid nagu "hm", "ai!", "ohoo" (ingl. hmm, ow!, ooh).