cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hillar Hanssoo
Kooliõpetaja ja -juhina
1949. aastal töötas ta õpetajana Eidapere 7-klassilises koolis. Aastatel 1950–1956 oli ta Mõisaküla mittetäieliku keskkooli direktor, aastatel 1956–1973 Kilingi-Nõmme Keskkooli direktor, aastatel 1973–1977 Paide 1. Keskkooli direktor. Aastatel 1977–1980 oli ta Paide 3. Keskkooli direktor, olles selle kooli esimene direktor.
Maletreenerina
Hillar Hanssoo eestvedamisel kujunesid Kilingi-Nõmmest ja Paidest olulised noorte malekeskused. Ta töötas aastatel 1980–2002 Paides maletreenerina ja Paide 3. Keskkooli maleõpetajana, pannes aluse selle kooli maletraditsioonidele. Ta töötas välja maleõpetuse metoodilised käsitlused koos harjutusülesannetega. 1981. aastal algas Paide 3. Keskkooli algklassides süstemaatiline maleõpetus. Ta juhtis ka Järvamaa noorte maleklubi.
Tema õpilaste hulgas on olnud (osa neist tulevased maletreenerid) Arne Juurikas, Jüri Kotka, Eiki Lehemets, Kaja Parker-Lehemets, Raivo Raaliste, Maaja Ranniku, Kaja Jaaniste-Paidla, Carmen Kass.
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2002. aastast toimuvad igal aastal Paide Hillar Hanssoo Põhikoolis Hillar Hanssoo mälestusvõistlused kiirmales.
Paide 3. Keskkool, hilisem Paide Ühisgümnaasium kannab 1. septembrist 2018 Hillar Hanssoo nime – Paide Hillar Hanssoo Põhikool.
KV
KV või kv võib tähendada järgmist:
¡Tierra y Libertad!
"¡Tierra y Libertad!" ('Maa ja vabadus!') on tuntuim Mehhiko revolutsiooni aegne sõjahüüd.
Esimesena kasutasid seda Emiliano Zapata ja tema Lõuna Vabastusarmee (Ejército Libertador del Sur). Zapata lõpetas oma Ayala plaani sõnadega "¡Tierra, Justicia y Libertad!" ('Maa, õiglus ja vabadus!'), mis said tuntuks lühemal kujul, mida oli varem kasutanud Ricardo Flores Magón.
Praegu kannavad seda loosungit Mehhikos sageli rõhumise ja ebaõigluse vastased demonstrandid.
Need sõnad on ka Zapata koduosariigi Morelose osariigi vapil.
Prantsusmaa suursaadik Eestis
Prantsusmaa suursaadik Eestis on Prantsusmaa volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Prantsuse suursaatkonnas Tallinnas.
Christine Marie Berkhout
Christine Marie Berkhout (13. juuli 1893 Malang – 18. november 1932) oli Hollandi mükoloog.
Utrechti Ülikoolis tehtud doktoritöös "De schimmelgeslachten Monilia, Oidium, Oospora, en Torula" (1923) kirjeldas ta mitmeid raskesti tuvastatavaid seeneperekondi, nagu Monilia, Oidium, Oospora, Torula ja esmakordselt ka Candida seeneperekonda.
Tema autorilühend on Berkh.
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Christine Marie Berkhout seisuga 18.09.2017.
Bakałarzewo
Bakałarzewo on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Suwałki maakonnas, Bakałarzewo valla halduskeskus. Bakałarzewo asub Suwałkist umbes 18 km läänes.
Bakałarzewo sai linnaõigused 1558. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 90% külast.
Tirool-Lõuna-Tirool-Trentino
thumb|250px|Tirool-Lõuna-Tirool-Trentino paiknemine Kesk-Euroopas
Euroregioon Tirool-Lõuna-Tirool-Trentino (saksa: Europaregion Tirol-Südtirol-Trentino; itaalia: Euregio Tirolo-Alto Adige-Trentino) on Euroregioon, mille moodustasid kolm erinevat piirkondlikku omavalitsust Austrias ja Itaalias: Austria liidumaa Tirool (s.o. Põhja- ja Ida-Tirool) ning Itaalia autonoomsed provintsid Lõuna-Tirool ja Trentino.
Ülevaade
Ühenduse piirid vastavad endisele vürstlikule Tirooli krahvkonnale, Habsburgide monarhia kroonimaale (sealhulgas endised vürstlikud piiskopkonnad Trento ja Brixen), mis kujundas sajandeid elu Alpide piirkonnas. Ühendusest on provintsi fašistide poolt muutmise tõttu välja jäänud Cortina, Livinallongo, Colle Santa Lucia, Pedemonte, Valvestino ja Magasa, kuid nad hääletasid aastal 2007/2008 tagasipöördumise poolt Lõuna-Tirooli/Trentino provintsidesse, mida Itaalia seadusandja Roomas ei ole veel heaks kiitnud. Jagatuna pärast Esimest maailmasõda säilitas piirkond suure osa oma kultuurilisest terviklikkusest seoses oma traditsiooniliselt tugeva kiindumusega maasse ja sügava omavalitsussooviga mõlemal pool piiri. Pikaajalised kultuurilised, sotsiaalsed ja majanduslikud sidemed, nagu ka sarnaste huvide tunnistamine, mis põhineb traditsioonilisel rollil transiidimaana ja suuresti identsetel keskkonnatingimustel Ida-Alpides, viisid aastal 1998 kolme provintsi Euroregiooni loomiseni.
Keeleliselt on Austria Tirooli rahvastik saksakeelne, samas valdav enamus Trentino asukaid on itaaliakeelsed. Lõuna-Tiroolis kõneleb ligikaudu 2/3 emakeelena saksa keelt ja 1/4 itaalia keelt. Kokku on 62% Euroregioonist saksakeelne ja 37% itaaliakeelne. Umbes 1% Euroregiooni kogurahvastikust kõneleb emakeelena ladiini keelt, see rühm on päline peamiselt Lõuna-Tiroolis, aga ka Trentinos ja Bellunos.
Liikmed
thumb|{{legend|#fe7f7f|[[Tirool, Austria}}{{legend|#f7b77b|Lõuna-Tirool, Itaalia}}{{legend|#7b7bf7|Trentino, Itaalia}} Üksikasjalik kaart euroregioonist, mille moodustavad Austria liidumaa Tirool ning Itaalia autonoomsed provintsid Lõuna-Tirool ja Trentino]]
Euroregioon arvudes, nagu see oli 31. detsembril 2006:
Koostöö
Piiriülene koostöö kolme naabri vahel katab täna palju valdkondi, sealhulgas turism, liiklus, taristu, sotsiaalteenused ja keskkonnaprobleemid tundlikul Kesk-Alpide alal. Aastal 2001 kutsuti ellu ühine Alpendeklaration (Alpideklaratsioon), säästva arengu harta majandusliku surve sobitamiseks kohalike elanike sooviga säilitada oma elukeskkond. Brüsselis loodi ühine kontaktasutus suhete edendamiseks Euroopa Liiduga.
Pärast Austria Tirooli ja Lõuna-Tirooli parlamentide vahelist ajaloolist kohtumist aastal 1971 (esimene 57 aasta jooksul) laiendati 20 aastat hiljem ühiskohtumisi Trentino kaasamisega. 1990. aastatel anti Austria liidumaale Vorarlbergile, kellel olid piirkonnaga tihedad sidemed minevikus, vaatlejastaatus Kolme Provintsi Parlamendis (Dreier Landtag). Nõukogu kohtumisi peeti erinevates ajaloolise tähtsusega kohtades, nagu Innsbruck ja Tirooli endine pealinn Merano.
Reigi mõis (Reigi)
Reigi mõis (saksa keeles Roicks) oli Kõrgessaare mõisa karjamõis Reigi kihelkonnas Läänemaal.
Norwich
Norwich on linn Suurbritannias, Norfolki krahvkonna halduskeskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 213 166 inimest.
Norwichis asub East Anglia Ülikool.
Norwichi jalgpalliklubi on Norwich City. Klubi mängib Inglismaa kõrgeimas liigas.
Londilised
Londilised (Proboscidea) on selts imetajate klassis. Seltsis on üks tänapäeva sugukond, elevantlased, ja mitu väljasurnud sugukonda. Seltsis on kolm tänapäevast liiki: aafrika elevant, metsaelevant ja india elevant.
Selts on nime saanud londiliste silmatorkavaima välistunnuse londi järgi. Tänapäeva londiliste teiste tunnuste seas on üldiselt suur ja massiivne kehaehitus sambakujuliste jalgadega, suur pea ja lühike kael ning võhad, mis on tekkinud suurenenud ülemistest lõikehammastest.
Retsentsed elevantlased on levinud Musta Aafrika troopikapiirkondades, Lõuna-Aasias, Kagu-Aasias ja mõnel pool Ida-Aasias. Nende elupaigad on mitmesugused.
Emasloomad elavad koos noorloomadega karjadena, isasloomad tavaliselt üksinda, kuid ka noored isasloomad võivad karju moodustada. Isendite vahel toimub keeruline kommunikatsioon.
Elevantlased toituvad peamiselt taimedest – nii rohust kui ka lehtedest, viljadest jms. Toidu täpne koostis oleneb aastaajast.
Tavaliselt sünnib mitme aasta tagant üks poeg, kes kasvab üles karjas.
Jalgsema hoiuala
pisi|Jalgsema karstijärv kevadel Jalgsema hoiuala on hoiuala Järva maakonnas Järva vallas. Hoiualal asuvad Jalgsema karstijärved. Karstijärved võeti kaitse alla 1991. aastal (Jalgsema karstijärvede kaitseala; pindala 37 ha ).
Teravalehine iileks
Teravalehine iileks (Ilex aquifolium) on liik taimi astelpõõsaliste sugukonnast.
Kalju Haan
Kalju Haan (27. august 1937 Pajusi vald – 27. september 2015) oli eesti teatriteadlane ja teatri kirjandusjuhataja.
Teravalehine iileks
Liik kasvab pärismaisena Lääne-Euroopas. Eestis vaid aiataimena.
Kalju Haan
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna kultuurhariduskooli ja 1962. aastal eesti filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli. 1966. aastal lõpetas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis aspirantuuri, ta oli aastast 1996 magister artium.
Teravalehine iileks
Teravalehine iileks on põõsas läikivate lehtede, valgete õite ja oranžikaspunaste viljadega.
Kalju Haan
Ta oli aastatel 1961–1967 Eesti Kirjandusmuuseumi teadussekretär. Aastatel 1967–1972 ja 1975–1991 oli ta Draamateatri ning 1972–1974 Noorsooteatri kirjandusala juhataja.
58. ühendarmee
58. ühendarmee (58-я общевойсковая армия) on Venemaa maavägede väeüksus.
Viljandi Eesti Kodanike Komitee
Viljandi Eesti Kodanike Komitee asutati 4. juunil 1989. Komitee registreeris 20 494 Eesti Vabariigi kodanikku ja 977 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Kalju Haan
Kalju Haani elutöö on kokku võetud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi 2012. aastal valminud raamatus "Eesti teater. Nõudmiseni", mis põhineb Urmas Oti intervjuudel Kalju Haaniga.
Ühiselu
Ühiselu oli Eesti trükikoda.
Trükikoja juured ulatuvad 1633. aastasse, kui Rootsi kuningas läkitas Eestisse trükkal Christoph Reusneri ja asutati Tallinna gümnaasiumi trükikoda.
1829. aastast kandis trükikoda nime "Lindforsi pärijad". 1922. aastal omandas trükikoja kirjastusühisus Ühiselu, mis natsionaliseeriti 1940. aastal.
Eesti NSV ajal oli trükikoja toodete hulgas olid ajakirjad Looming, Loomingu Raamatukogu, Noorus ja Sotsialistlik Põllumajandus, ajalehed Sovetskaja Estonija ja Noorte Hääl; trükiti raamatuid, brošüüre ja pakendeid. 1973. aastast kuulus trükikoda tootmiskoondisse Eesti Trükitööstus. 1979. aasta seisuga töötas trükikojas 192 töötajat.
Trükikoda Ühiselu erastati aastal 1997. 2005. aastal ühinesid Ühiselu ja Prisma Print ning hakkasid tegutsema Eesti ühe suurima kirjastajatest sõltumatu trükikojana nime all AS Reusner. Prisma Print oli AS Ühiselu enamusosanik juba 2002. aastast.
Miina Järvi
Miina Järvi (sündinud 1983) on eesti viiuldaja.
2000. aastal saavutas ta II koha kammermuusika konkursil „Juvenalia“ ning III koha ja eripreemia Erkki Melartini kammermuusika konkursil Soomes. Miina Järvi on esinenud solisti, orkestrisolisti ja kammermuusikuna mitmel pool Euroopas ja Venemaal. Näiteks 2013. aastal oli ta Hulencourti solistide kammerorkestri solist Brüsselis, 2012. aastal ERSO ja Järvi Festivaliorkestri solist.
Ta kuulub ansamblisse Järvi Instrumentalists. 2009. aastast korraldab Miina Järvi kammermuusika festivali Lihula Muusikapäevad ja 2013. aastast FIMM-festivali Fääri saartel.
Isiklikku
Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi.
Hellamaa külakeskus
Hellamaa külakeskus on kultuurikeskus Saare maakonnas Muhu vallas Hellamaa külas. Külakeskuse juhataja on Tiina Jõgi.
Zolfaghar (rakett)
Zolfaghar (pärsia keeles ذوالفقار) on maanteeltransporditav üheastmeline tahkekütuseline Iraani lühimaa ballistiline rakett (SRBM), mis on nime saanud ‘Alī ibn Abī Ţālibi mõõga Zulfiqari järgi. Ilmselt on rakett konstrueeritud SRBM-i tüüpkonna Fateh-110 järgi (võimalik, et Fateh-313 järgi). Iraani sõjavägi esitles raketti aastal 2016, teenistusse jõudis see aastal 2017. Seda kasutatakse Fateh-110 alternatiivina lühematel distantsidel. Esmakordselt kasutati Zolfaghari lahingus 2017. aastal operatsiooni Laylat al-Qadr käigus Iraagi ja Levandi Islamiriigi vastu. Enne 2017. aastat ei oldud maailmas sellist tüüpi raketti 30 aastat kasutatud.
Juhtimissõda
Juhtimissõda (inglise command and control warfare) tähendab operatsioonijulgeoleku, sõjalise pette, psühholoogiliste operatsioonide, elektroonilise sõja ja füüsilise purustamise integreeritud kasutamist vastastikuses koostöös luurega eesmärgiga mõjutada, halvendada ja hävitada vastase juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust ning kaitsta oma juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust sarnase tegevuse eest.
Lastemuuseum
Tallinna Linnamuuseumi harumuuseum "Lastemuuseum" tegutses aadressil Kotzebue 16 kuni 2018. aastani.
Muuseumi ajaloost
1997. aastal avati Kotzebue 16 majas Tallinna Linnamuuseumi Nukumuuseum, mis nimetati 2002. aastal ümber Tallinna Linnamuuseumi Lastemuuseumiks. Aastast 2014 oli muuseumi nimeks Kalamaja Lastemuuseum Miiamilla ning lastemuuseumina tegutses see kuni 2018. aastani.
2021. aastal Kotzebue 16 hoones kogukonnamuuseum nimega Kalamaja muuseum.
Kākciems
Kākciems on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub valla lõunaosas.
Külas asuvad Oškalnu darbnīca ja Kākciemsi bussipeatus.
Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu, mis on tähistatud mälestusmärgi ja obeliskiga.
2020. aastal oli külas 367 elanikku, 2015. aastal 409. pisi|tühi
¡Tré!
"¡Tré!" on ansambli Green Day üheteistkümnes stuudioalbum (2012), triloogia ¡Uno! ¡Dos! ¡Tré! viimane osa. Albumi andis välja Reprise Records.
Johann Jakob Sahmen
Johann Jakob Sahmen (18. jaanuar 1700 Königsberg – 16. mai 1769 Tartu) oli Eesti jurist, arhivaar ja ajaloolane.
¡Tré!
Esimesel nädalal müüdi seda USA-s 58 000 eksemplari ja edetabelis Billboard 200 oli see 13. kohal.
Albumilt ilmusid singlid "The Forgotten" ja "X-Kid".
Johann Jakob Sahmen
Elulugu
Johann Jakob Sahmen oli sakslane ja bürgermeistri poeg.
Lõpetas Königsbergi Toomkooli, õppis 1715–1718 Königsbergi Ülikoolis teoloogiat, 1718–1719 Halle Ülikoolis õigusteadust. Tuli 1726 Riiga. Oli aastani 1732 Liivimaa mõisates koduõpetaja, 1733–1734 Riia maakohtu advokaat ja fiskaal, 1734–1730 õuekohtu advokaat, 1740–1765 Tartu bürgemeister (aastast 1757 bürgermeister). Korrastas linna asjaajamist, seadis 1760 sisse Tartu kodanikeraamatu. Eriti tähtis oli töö Tartu linnaarhiivis, kus Sahmen kehtestas kindla töökorra, koostas arhivaalide üldregistri ja koondas Liivimaa piiskopkonna, Poola, Rootsi ja Vene aja tähtsamad dokumendid vastavatesse kogudesse ning koostas Tartu rae (peamiselt 18. sajandist pärinevate) kirjade kogu. Koostanud Tartu linna kirjelduse (ilmus lühendatult 1764).
Andris Džeriņš
Läti kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2004–05 HK Riga 2000 võistkonnas.
Aastatel 2007–2009 mängis ta Põhja-Ameerikas Ontario Hockey League'i klubis Kingston Frontenacs.
Hooajal 2009–10 debüteeris Džeriņš KHL-is Riia Dinamo meeskonnas.
Läti jäähokikoondise koosseisus osales Džeriņš esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2010. aastal.
John Lindström
John Lindström (ka Johan Lindström; 11. juuli 1909 Vormsi – 10. august 1985 Stockholm) oli rannarootsi päritolu Eesti ja Rootsi vaimulik.
John Lindström sündis Vormsi saarel, ta esivanemad olid Kärdla rootslased. Ta lõpetas 1930. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi. Pärast seda oli sõjaväeteenistuses Narvas, kus ta õiendas allohvitserieksamid ja paigutati siis noori kaitseväelasi õpetama. Tartu Ülikooli astunult õppis ta algul arstiteaduskonnas, kuid läks varsti üle usuteaduskonda, mille lõpetas 5. veebruaril 1937. Mõni päev hiljem astus ta Uppsala Ülikooli, kus ta sooritas praktilise teoloogilise proovi (see on ette nähtud Rootsi kirikuõpetaja õiguse omandamiseks). Kevadel 1937 asus ta Konsistooriumi loaga ametisse õpetajana Noarootsi koguduses, kus ta pidas igal pühapäeval kaks peajumalateenistust, ühe eesti, teise rootsi keeles. Õpetajaametisse ordineeriti ta 19. detsembril 1937 Tallinna Toomkirikus.
Sügisel 1937 määrati John Lindsröm ta omal palvel Ruhnu koguduse õpetajaks. See sündis ka Rootsi kiriku meremeeste misjoni instituudi tolleaegse esimehe peapiiskop Erling Eidemi nõusolekul, kuna õpetaja palk maksti mainitud institutsiooni poolt. Ruhnu usuelu võis võrrelda Lääne-Rootsi, eriti Bohusläni kristliku vagadusega. Vabausukalduvusi, nagu Noarootsis, Ruhnus ei olnud. Lisaks määrati ta Ruhnu algkooli juhatajaks ja õpetajaks.
John Lindström emigreerus 1940. aastal Rootsi. Juba 1941. aastal oli ta kiriku- ja kooliõpetaja Lääne-Rootsi saartel Göteborgi piiskopkonnas. Kevadel 1947 sooritas ta Rootsi algkooliõpetajaeksami Göteborgi seminaris. Ta oli umbes neli aastat kirikuõpetaja Norrtäljes, olles ühtlasi usuõpetajaks sealses gümnaasiumis. Ta töötas ka kui rügemendiõpetaja (olles leitnandi auastmes) Kungliska Stockholms Luftvärnsregemente, teenistuse lõppedes sai ta aumärgi hea teenistuse eest. Seejärel määras Uppsala Konsistoorium John Lindströmi vikaarõpetajaks Sigtuna piirkonda (kuhu kuulusid lisaks Sigtunale ka Vassunda ja Haga kogudused), hiljem Knivsta piirkonnas. Sigtuna linnas oli ta usuõpetajaks kohalikus gümnaasiumis ja oli vähe aega rootsi keele õpetaja. Märsta algkoolis oli ta usuõpetuse ja kehalise kasvatuse õpetaja. Aastal 1967 valis Enskede kogudus Stockholmis Lindströmi teiseks õpetajaks. Ka Stockholmis töötas ta kooliõpetajana, õpetades Enskelde gümnaasiumis tulevastele õpetajatele eetikat ja mentaalhügieeni. Kevadel 1972 sai ta Uppsala Ülikoolist teoloogialitsentsiaadi kraadi uurimuse "Naturrätten hos Samuel Pufendorf och hans uppgörelse med ortodoxin" eest. Aastal 1973 valiti Lindström Uppsala piiskopkonnas asuvas Tolfta koguduses koguduseõpetajaks (kyrkoherde). Tema introduktsiooni viis peapiiskopi nõusolekul ja Lindströmi soovil läbi emeriitpiiskop Sven Danell. Tolfta koguduseõpetaja amet kõrval oli ta ka Tierpi haigla õpetajaks. Emerituuri jäämisel sügisel 1975 sai ta Rootsi kuningalt LNO medali.
Nukuteatrimuuseum
Nukuteatrimuuseum on Eesti Noorsooteatri juurde kuuluv muuseum, mis asub Tallinnas.
Tegemist on ainulaadse, repertuaariteatriga kõrvuti tegutseva teatrimuuseumiga, mis tutvustab nukuteatri vormi ja ajalugu ning avab teatritegemise telgitaguseid. alt=Materiaalkultuuride ruum Nukuteatrimuuseumis, kus tuld, vett, õhku ja maad on kujutatud teatraalsete vahenditega.|pisi|Materiaalkultuuride ruum NUKU muuseumis, kus tuld, vett, õhku ja maad on kujutatud teatraalsete vahenditega
Muuseumi püsinäitus "Nukuteatri loomine" avati 2016. aasta novembris. Näitusel saab katsuda õhku ning vaadata, mida nukuteatris vee, tule ja maaga tehakse. Viiel tuntumal nukuliigil (marionett-, käpik-, varras-, laua- ja kehanukk) on eraldi toad koos lavaga, et jutustada oma lugu ja tutvustada nukuliikide eripärasid. Tutvuda saab ka nukuteatri töötajate ametitega – näiteks kunstniku, lavastaja, butafoori, nukumeistri, näitleja, lavameistri, inspitsiendi, grimeerija ja kostümeerija tööga.
Samuti on muuseumis ajamasin, kust saab vaadata kuni 40 aasta taguseid lavastusi. Teatrinukkude kõrval on mehaanilised nukud ja garderoob.
Aastatel 2014–2020 oli muuseumi juhataja Maria Usk, alates 2020. aasta sügisest aga Iti Niinemets.
Houstoni Ballett
pisi|240px|Houstoni Balleti peakorter asub [[Houstonis Center for Dance'is]] Houstoni Ballett (inglise keeles Houston Ballet) on Texase osariigis Houstonis tegutsev balletikompanii.
Houston Balletis oli 2023. aasta veebruari seisuga 59 tantsijat. Tantsijate arvult oli Houstoni Ballett Ameerika Ühendriikide suuruselt viies balletikompanii. Esitantsijaid oli üheksa (2022). Varem on Houstoni Balletis töötanud ka Linnar Looris, kes 2008. aastal sai seal solistiks ja 2011. aastal esitantsijaks. Aastatel 2009–2017 on Houstonis tantsinud ka William Newton, kes 2020. aastast on Eesti Rahvusballeti solist.
Houstoni Balleti kunstiline juht 2003. aastast on Austraalia Balleti endine esisolist Stanton Welch.
92. üksik mehhaniseeritud brigaad (Ukraina)
92. üksik kiši otamani Ivan Sirko nimeline mehhaniseeritud brigaad (ukraina keeles 92 окрема механізована бригада імені кошового отамана Івана Сірка) on Ukraina maavägede väeüksus.
Sita jõgi
Sita on jõgi Lätis, Pedetsi lisajõgi. See läbib Alūksne, Balvi ja Gulbene piirkonda.
Jõe pikkus on 41 km, valgala pindala 175 km².
Moseli veinipiirkond
Moseli veinipiirkond on üks kolmeteistkümnest Saksamaa veinipiirkonnast. See ei ole neist kõige suurem, küll aga kõige kuulsam.
Kuni 2007. aastani kutsuti seda piirkonda nimega Mosel-Saar-Ruwer, aga kuna nimi oli väga kohmakas, lühendati see lihtsalt Moseliks.
Moseli piirkonna jaotus alampiirkondadeks
Mosel jaguneb kuueks alampiirkonnaks:
Kvaliteetveini tootvad veiniaiad Moseli piirkonnas
Saksamaal tegutseva VDP (ehk Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter) hinnangul on Moseli piirkonna parimad veiniaiad järgmised:
Elektrooniline toetus
Elektrooniline toetus (inglise keeles electronic support, lühend ES) on elektromagnetenergia (EM) kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid.
SIGINT (signals intelligence) ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. SIGINT jaguneb omakorda ELINTiks ehk elektrooniliseks luureks ja COMINTiks ehk sideluureks.
C.S. Marítimo
pisi|250px|Marítimo meeskond, mis võitis 1916–1917 toimunud esimesed Madeira saare meistrivõistlused pisi|250px|Klubi kodustaadion [[Estádio do Marítimo]] Club Sport Marítimo on Portugali spordiklubi, mis tegutseb Madeiral Funchalis.
Klubi on asutatud 1910. aastal. Klubi on eelkõige tuntud tänu oma jalgpallimeeskonnale, mis mängib Portugali kõrgliigas Primeira Liga. 1926. aastal võitis klubi üleriigilised meistrivõistlused Campeonato de Portugali. Logistilistel põhjustel ja suure kauguse tõttu Portugali maismaast ei osaletud mitmeid aastakümneid Portugali meistrivõistlustel, millega liituti uuesti 1973. aastal. Aastatel 1995 ja 2001 on Marítimo jõudnud Portugali karikavõistluste finaali ning aastatel 2015 ja 2016 liigakarika finaali. Korduvalt on osaletud Euroopa klubivõistluste kvalifikatsiooniringides. Hooajal 2012–13 osaleti UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril.
Marítimo suurim rivaal on Nacional.
Lisaks jalgpallile on klubil oma osakond muuhulgas veel võrkpallis, käsipallis, rulluisuhokis ja kergejõustikus.
Tess-Hemi kožuun
Kožuuni halduskeskus on Samagaltai.
Kožuun jaguneb 7 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 8 asulat.
Dunduri raudteepeatus
pisi|left Dunduri raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 20 ja Riia jaamast 231 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
Saksamaa suursaadik Eestis
Saksamaa suursaadik Eestis on Saksamaa volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Saksamaa suursaatkonnas Tallinnas.
Mario Lemieux
pisi|Mario Lemieux 2001. aastal Mario Lemieux (sündinud 5. oktoober 1965 Montréal, Québec) on endine Kanada jäähokimängija. Aastal 1984 valis Pittsburgh Penguins ta NHL-draft '​is esimesena. Ta võitis Stanley karika aastatel 1991 ja 1992. 2002. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada koondise koosseisus kuldmedali.
Dunduri raudteepeatus
1. veebruarist 2011 on Dunduri nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel avati seal ootepaviljon. Aastal 2016 seda uuendati; paviljon sai 1930ndatele omase kujunduse ja värvilahenduse.
Elektrooniline sõda
Elektrooniline sõda ehk elektrooniline sõjapidamine (inglise keeles electronic warfare, lühend EW) on sõjaline tegevus, mille eesmärk on kontrollida elektromagnetilist (EM) spektrit. Et täita seda eesmärki, kasutatakse elektroonilisi rünnakuid(EA) ja vajadusel elektroonilist kaitset (EP). Lisaks kasutatakse elektroonilise sõja toetust (ES) luureks ja ohtude avastamiseks. Teoreetiliselt on võimalik elektroonilist võitluse olemust grupeerida mitmete näitajate poolest, nt tehnikast, väeliigist või olemuslikult lähtuvalt.
Elektrooniline toetus (electronic support) on „EM-energia kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid. SIGINT (signals intelligence) ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. SIGINT jaguneb omakorda ELINTiks e elektrooniliseks luureks ja COMINTiks e sideluureks. ELINT (electronic intelligence) ehk elektrooniline luure on põhiliselt selliste EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine, mis ei ole mõeldud sidepidamiseks. Põhiliselt on need radarite, navigatsiooni- ja juhtimisseadmete signaalid. COMINT (communications intelligence) e sideluure on raadiosideseadmete ja nendest moodustatud raadiovõrkude avastamine, tuvastamine nende asukoha määramine ja raadiokanalites liikuva informatsiooni pealtkuulamine.“
Elektrooniline rünnak (electronic attack) – elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks (suunatud raadiosageduste energia või laserienergia kasutamine radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel), selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada. Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine (jamming), pete/pettus (deception),mahasurumine või takistamine (disruption or denial), purustamine/hävitamine (destruction).“
Elektrooniline kaitse (electronic protect) „ on elavjõu, tehnika, elektroonika kaitsmine elektroonilise luure ja rünnaku eest. Kaitsemeetmed võivad olla aktiivsed või passiivsed. Aktiivse kaitse puhul kasutatakse kindlat tehnilist lahendust, mis vähendab elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Passiivne kaitse on kiirgusallikate kasutamise reguleerimine ja juhised, mis peaksid vähendama elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Põhiliselt reguleeritakse kiirgusallikate eetrisoleku aega, asukohta ja seadme võimekuse kasutamist (nt. sagedushüplemine) ning määratletakse tegevusjuhised elektroonilise luure ja rünnaku korral.“
TREV
TREV ehk Teede Remondi ja Ehituse Valitsus
Adalbert Wirkhaus
Adalbert Wirkhaus (17. mai 1880 Väägvere küla, Sootaga vald – 19. detsember 1961 Fort Lauderdale, USA) oli eesti helilooja ja dirigent.
Adalbert Wirkhausi looming on operetid "Jaaniöö", mis lavastati 1911. aastal Estonias, ning Vanemuises mängitud "Veskineiu" ja "Kevadtormid". "Jaaniöö" libreto kirjutas Paul Pinna, "Veskineiu" Agnes Taar. "Kevadtormide" libreto autor oli vennatütar Frieda Wirkhaus.
Aru mõis (Keila)
Aru mõis (saksa keeles Arro) oli Keila mõisa karjamõis Keila kihelkonnas Harjumaal.
Keema järvede kaitseala
Kaitseala moodustati 1962. aastal, et kaitsta Keema järvi ja neid ümbritsevat maastikku. 2017. aastal kaitseala kaotati.
Akureyri Ülikool
pisi|Akureyri Ülikooli logo Akureyri Ülikool (islandi keeles Háskólinn á Akureyri) on Islandil Akureyris asuv riiklik ülikool, mis on asutatud 1987. aastal.
2015. aastal oli ülikoolis umbes 170 töötajat ja ligikaudu 1800 üliõpilast.
Akureyri Ülikoolil on seitse teaduskonda:
Kalastaja
Kalastaja on Eesti ajakiri, mis kajastab harrastuskalapüüki.
Ajakirja annab alates 1996. aastast Püünsis välja Zero Gravity OÜ. Ilmumissagedus on 3–4 korda aastas.
Kalastaja on Eestis ilmuv kalastamist kajastav väljaanne aastast 1996. Kalastaja on koondanud enda ümber enamiku aktiivsetest kalastajatest ja kajastab nende tegemisi.
Ajakirja sisu koosneb reisikirjadest, praktilistest nõuannetest, teadusalastest eluala käsitletavatest saavutustest, seadusandlusest, võistluste ja ürituste kajastamisest ning paljust muust kalastajale huvipakkuvast. Väljaanne on olnud kogu oma eksisteerimisaja jooksul olnud partneriks riigile kalastamist reguleeriva seadusandluse väljatöötamisel ja kolmanda sektori organisatsioonide loomisel. Samuti on ajakirja väljaandjate poolt koostatud Eesti kalanduse arengukava selgroog kuni aastani 2015.
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen (26. mai (vkj 7. juuni) 1876 Tartu – 1945 Saksamaa) oli Eesti keemik.
Elulugu
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen oli baltisakslane ja arsti poeg.
Lõpetas 1894 Tartus gümnaasiumi, õppis 1895–1896 Riia Polütehnilise Instituudis agronoomiat ja aastast 1896 Tartu Ülikoolis keemiat. Lõpetas 1901 Tartu Ülikooli keemiakandidaadi kraadiga ning jäeti ettepanekul TÜ-sse professori kutseks valmistuma. 1905–1907 täiendas end Göttingeni Ülikoolis ja 1908 omandas samas filosoofiadoktori kraadi, väitekiri "Über die Legierungen des Kupfers mit Kobalt, Eisen, Mangan und Magnesium". Oli 1911–1918 Tartu Ülikooli keemiakabineti assistent. 1918 sõitis Berliini (edasised andmed puuduvad).
Teadustöö
Uurimisvaldkond: süsteemide termiline analüüs, metallisulamite saamine ja omadused. füüsikalisest keemiast.
Mike Modano
pisi|Mike Modano 2007. aastal Michael Thomas Modano Jr. (sündinud 7. juuni 1970 Livonia, Michigan) on endine Ameerika Ühendriikide jäähokimängija. Aastal 1988 valis Minnesota North Stars ta NHL-draft '​is esimesena. Ta võitis Stanley karika 1999. aastal. Modano mängis kogu oma karjääri vaid Minnesota North Starsi ja Dallas Starsi ridades ning viimase hooaja Detroit Red Wingsis.
Eesti-India suhted
Diplomaatilised suhted
India tunnustas Eestit esmakordselt de jure 1921. aasta 22. septembril, kui Eesti soovis liituda Rahvasteliiduga. Tollane Briti India oli üks Rahvasteliidu asutajaliikmetest, kelle tunnustus tuli kaudselt läbi Rahvasteliidu. Kui Rahvasteliidus tuli teist korda arutlusele Balti riikide Rahvasteliitu lubamine, hääletas India selle poolt, tunnustades tollase tava järgi automaatselt ka ametlikult Eesti Vabariiki. Iseseisev India Vabariik tunnustas Eestit pärast riigi taasiseseisvumist 1991. aasta 9. septembril ning diplomaatilised suhted taastati sama aastal 2. detsembril Helsingis.
Eestit esindab Indias New Delhis asuv suursaatkond, mis avati 2013. aasta veebruaris. Lisaks saatkonnale esindavad Eestit Indias aukonsulid Mumbais (Sunil Khanna; konsulaarpiirkonnaks Maharashtra, Gujarati ja Goa osariik), Bangalores (Pravin Kumar Goenka; konsulaarpiirkonnaks Karnātaka osariik) ja Chennais (Kulandaivelu Gomathy Babu Sadacharam; konsulaarpiirkonnaks Tamil Nadu, Kerala, Andhra Pradeshi ja Telangana osariigid).
Esimene Eesti suursaadik Indias Merike Kokajev andis oma volikirja üle 27. veebruaril 2009. Tema resideeris Tallinnas. Aastatel 2010–2012 oli suursaadik Peep Jahilo. 2012. aasta veebruarist esindas Eestit Indias New Delhis ajutine asjur Margus Särglepp. Pärast saatkonna avamist 2013. aasta veebruaris oli esimene Eesti suursaadik New Delhis Viljar Lubi. Septembrist 2019 on Eesti suursaadik Indias Katrin Kivi.
Soomes oleval India suursaatkonnal Helsingis on kaasakrediteering ka Eesti Vabariiki ning sellele lisaks asub 1993. aastast Tallinnas India aukonsulaat. 2020. aasta detsembris otsustas India avada suursaatkonna ka Eestis, kuid saatkond pole veel avatud. Eesti praegune India suursaadik Raveesh Kumar resideerib Helsingis, ta andis oma volikirja president Kersti Kaljulaidile üle 9. veebruaril 2021.
Majanduslikud suhted
Eesti kaubanduspartneritest oli India 2020. aastal 31. kohal (0,3 protsenti kaubavahetusest) Ekspordipartnerite seas oli India 29. kohal ja impordipartnerite seas 32. kohal. Indiasse eksporditi 2020. aastal Eestist peamiselt mehaanilisi masinaid ja elektriseadmeid (49,8% ekspordist), paberimassi ja selle tooteid (22%), puitu ja puittooteid (10,1%). Indiast imporditi samal ajal peamiselt mehaanilisi seadmeid ja elektriseadmeid (27,1% impordist), metalle ja metallitooteid (21,4%), keemiatööstuse ja sellega seotud tööstusharude tooteid (16,7%). 2020. aasta seisuga oli India otseinvesteeringuid Eestisse kokku 6,6 miljoni euro väärtuses, mis moodustas 0,02% Eestis välisinvesteeringute kogumahust. Viimastel aastatel on toimunud suur investeeringute tõus, 2019. aastal oli India investeeringud veel 57% väiksemad ning 2004. aastal oli otseinvesteeringuid 365 000 euro eest. Peamiselt investeeriti Indiast Eestisse info ja sidesse (43%) ning hulgi- ja jaekaubandusse (25%). Eesti otseinvesteeringute positsioon Indias on samal ajal ligi 2,8 miljonit eurot, mis moodustas 0,03% kõigist investeeringutest välismaal. Eestist Indiasse on investeeritud töötlevasse tööstusse, kinnisvarasse ning info ja sidesse.
Indialased moodustavad 4,5% kõigist Eesti e-residentidest. E-residentides indialasi oli 2021. aasta alguse seisuga kokku 3499, millega India oli e-residentide arvukuselt 8. riik. E-residentidest 584 on Eestis ettevõtte registreerinud. India osalusega äriühinguid oli Eestis 2020. aasta septembri seisuga registreeritud 441.
Teenused
Teenuste väliskaubandus Indiaga oli 2019. aastal kõrgpunktis, kuid 2020. aastal langes märkimisväärselt. 2020. aasta teenuste ekspordi suuruseks Indiasse oli 7,8 mln eurot, moodustades 0,14% kogu teenuste ekspordist ja teenuste impordi suuruseks on 8,1 mln eurot, moodustades 0,15% kogu teenuste impordist.
Kultuurisuhted
Esimene teadaolev eestlane Eberhard Eckhold jõudis Indiasse 17. sajandi lõpus. Esimene Indiat kirjeldav kirjalik teos ilmus 1818. aastal ajalehes "Pühhapäiwa Wahhe-luggemissed". Tartu Ülikoolis hakati sanskriti keelt õpetama 1837. aastal. 19. sajandil keskel kontakt kahe maa vahel sagenes, mil mitmed eestlased tegid misjonitööd Indias ja kirjutasid hiljem mitmeid artikleid ja teoseid India kohta.
Tänaseks on turism kahe riigi vahel saanud tavaliseks. Mobiilpositsioneerimise meetodil saadud andmetel tegid Eesti residendid Indiasse 2020. aastal 1558 tuhat (2018. aastal 3,9 tuhat, 2019. aastal 3,8 tuhat) külastust, millest suurem osa (93%) olid mitmepäevased. India residendid tegid Eestisse 2019. aastal üle 32 tuhande külastuse, mis on 2 korda rohkem kui 2018. aastal (ca 15,4 tuhat külastust). 2020. aastal piirdus külastuste arv 2 843 külastusega. Nii Eestist Indiasse kui ka Indiast Eestisse reisimiseks on vaja viisat. Eestis elab natuke alla 1200 India kodanikku.
Haridus
Haridussidemete poolest on India üks saatjariikidest. 2020/2021. õppeaastal omandas Eestis haridust 257 India üliõpilast nii bakalaureuse-, magistri- kui doktoriõppes. India tasemeõppe tudengeid õpib Eestis enam kui 70 eri õppekaval ning seitsmes kõrgkoolis: Tallinna Tehnikaülikoolis, Tartu Ülikoolis, Tallinna Ülikoolis, Estonian Business Schoolis, Eesti Maaülikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ja Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor. Enam kui veerand Eestis õppivatest India üliõpilastest õpivad doktorantuuris. Õppekavadest on India üliõpilaste seas kõige populaarsemad rahvusvaheline ärijuhtimine, mehhatroonika ning informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogiad (küberkaitse, tarkvaraarendus). India on jaganud stipendiume ja pakkunud alates 2005. aastast 25–45aastastele Eesti kodanikele võimalust osaleda Indias täienduskoolitustel ITEC (The Indian Technical and Economic Cooperation) programmi raames, mis pakub täienduskoolitust erinevates valdkondades (inglise keel, IKT, juhtimine, soouuringud, päikeseenergia).
Kirjandus
2012. aastal toimus New Delhi raamatumessi raames "Kalevipoja" hindikeelse tõlke "Kalevputra" esitlus. Samal aastal esitleti "Kalevputrat" India presidendile. 2012. aastal osalesid Bengaluru lasteteatrite festivalil Piip ja Tuut. Hindukeelses tõlkes on ilmunud Doris Kareva, Jaan Kaplinski ja Andres Ehini luuletused, Kareva tõlkeid esitleti 2017. aastal saatkonnas. Sellele lisaks on India teinud mitmeid kingitusi Eesti Humanitaarinstituudile, Rahvusraamatukogule ja Tartu Ülikooli Orientalistika Keskusele, kinkides India ajalugu ja kultuuri tutvustavaid raamatuid.
Filmid
Eesti filmid on osalenud mitmel Indias korraldatud filmifestivalidel. Eesti osales 2011. aastal esimest korda Indias Euroopa Liidu kultuuripäevadel, näidati Heiki Ernitsa ja Janno Põldma filmi "Leiutajateküla Lotte". Pärast saatkonna avamist New Delhis alustati 2014. aastal katusekino projektiga. Selle raames näidati kolme hooaja jooksul saatkonna katusel mitut Eesti filmi. 2018. aastal osales Guwahati rahvusvahelisel filmifestivalil Katrin ja Andres Maimiku "Minu näoga onu". Samal aastal osales New Delhis Põhja-Balti filmifestivalil Margus Paju "Supilinna salaselts". 2020. aastal osales virtuaalsel Euroopa Liidu filmifestivalil Indias Moonika Siimetsa "Seltsimees laps". India filmiloojad on teinud koostööd Eesti produktsiooniettevõtetega. Samuti on India filmid osalenud Pimedate Ööde Filmifestivalil.
Muusika
Eestis on juba traditsiooniks kujunenud Peeter Vähi organiseeritud idamuusika festival Orient, kus on korduvalt kõlanud India muusika. Samuti on India muusikat ja tantsu Eestis tutvustanud Jazzkaar. India muusikud on esinenud ka Tallinn Music Weekil. Detsembris 2017 esines New Delhis Eesti ansambel Naad Võim. 2018. aastal käis Indias tuuril ansambel Bombillaz. 2019. aasta veebruaris esinesid New Delhis džässmuusik Susanna Aleksandra ja pianist Holger Marjamaa.
Ametlikud külaskäigud
pisi|Välisministrid [[Sushma Swaraj ja Marina Kaljurand 70. ÜRO Peaassambleel 2015. aasta septembris]]Eestist Indiasse: Indiast Eestisse:
Villem Valme
Villem Valme (sündinud 7. oktoobril 1977 Viljandis) on eesti loovjuht, plaadifirma eestvedaja ja luuletaja.
1996. aastal lõpetas Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi. 1996–1999 õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
1999–2001 oli Valme luulerühmituse Mustrid liige. 1998–2004 aitas üles töötada plaadifirmat Kohvirecords. 2003. aastal asutas plaadifirma Õunaviks. Club Tallinn, kohviku Zum Zum, kingapoe Trend Express ja reklaamiagentuuri Tank sisekujunduse kaasautor. Alates 2001. aastast reklaamibüroo Tank copywriter, aastast 2008 Tanki loovjuht.
Isiklikku
Vend Valner Valme on ajakirjanik.
Ust-Koksa rajoon
Ust-Koksa rajoon (Kök-Suu aimakk) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Ust-Koksa.
Oostkamp
Oostkamp on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas.
Roueni 24 tunni võidusõit
Seda on võrreldud võidusõiduautode Le Mansi 24 tunni võidusõiduga ehk siis Roueni võidusõit on "Le Mans vee peal".
Võistluse korraldaja on Prantsusmaa Veemoto Liit (FFM), see toimub Rahvusvaheline Veemoto Liidu egiidi all. Võistluse rekord on 1993. aastast 24 tunni jooksul läbitud 3 182 km (võistlusklassi pole teada). Alates 2018. aastast sõidetakse kahes võistlusklassis, 2020. aastal jäeti võistlus ära.
Üldiselt on sõidetud paatide ja päramootoritega, mis meenutavad 850 cm3 vormelpaatide võistlusklassi (F-4). Võistkonnas on neli inimest ning need on klubi-, mitte riigipõhised – nt 2019. aastal võistlusklassi S-2 võitnud Team Abu Dhabi võistkonnas olid Shaun Torrente (USA; 2019. aasta Vormel 1 maailmameister), Rashed Al Qemzi (AÜE), Rashed Al Tayer (AÜE) ja Tullio Abbate (Itaalia).
Mari Järvi
Mari Järvi (sündinud 21. juunil 1959) on eesti pianist ning organist
Õppis TMKK-s klaverit Virve Lippuse käe all ja heliloomingut Eino Tambergi juhendamisel ning lõpetas Tallinna konservatooriumi klaveri erialal 1982. aastal. 1979–1995 töötas ta TMKK-s pedagoogi ja kontsertmeistrina. Alates 1995. aastast elab ta Soomes Lahtis ja töötab kontsertmeistrina ja klaveripedagoogina Lahti konservatooriumis. Ta on ka Lahti ooperikoori kontsertmeister ja esinenud koos Soome nimekate ooperisolistidega.
Mari Järvi on esinenud paljudes Euroopa maades: Rootsis, Venemaal, Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal, Tšehhis, Sloveenias, Austrias, Hispaanias, Itaalias, Portugalis jne. Ta on osalenud kontsertmeistrina rahvusvahelistel konkurssidel ja olnud kontsertmeister paljude nimekate pedagoogide meistrikursustel (F. Helmerson, P. Vernikov, H. Shaham, P. Enoksson, B. Kotmel, Ana Chumachenco, P. Sutinen, J. Palola, M. Frischenschlager, P. Meller, H. Fister, A. Melnikov, M. Maurer, I. Kosmala, M. Jachvili, A. Fischer, T. Liberova, Y. Gitlis jne).
Ta on mänginud orkestrites ja tegutsenud kontsertmeistrina Bledi, Vysoke myto, Jalasjärve, Levi, Haapsalu ja Pärnu keelpillikursustel ning Lihula muusikapäevadel. Ta on esitanud palju kammermuusikat ning mänginud lisaks klaverile klavessiini ja orelit (sh esinenud organistina Roomas Püha Peetruse basiilikas). Mari Järvi esineb palju koos oma pere, ehk "Järvide dünastia" muusikutega.
Isiklikku
Tema abikaasa on tšellist Teet Järvi.
Mari Järvil on viis muusikust last:
Lapsed moodustavad ühtlasi ka instrumentaalansambli Järvi Instrumentalists.
Suurbritannia suursaadik Eestis
Suurbritannia suursaadik Eestis on Suurbritannia volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Suurbritannia suursaatkonnas Tallinnas.
==Suursaadikud ==
Lielkangari
Lielkangari on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub valla lõunaosas.
Külas asuvad Lielkangari ja Stacija Kangari bussipeatus. Küla juures asub Lielie Kangari oos.
2020. aastal oli külas 134 elanikku, 2015. aastal 129.
Rheingau veinipiirkond
Rheingau on üks kolmeteistkümnest Saksamaa veinipiirkonnast. Enim kasvatatavad viinamarjasordid on seal "Riesling" (80%) ja "Spätburgunder" ehk "Pinot noir" (10%). Ülejäänud viinamarjasortide kasvatamine on suhteliselt marginaalne.
Ajalooallikatele tuginedes on "Rieslingi" viinamarjasort just sellest piirkonnast pärit. Piirkonnas puuduvad suurtootjad ja seal toodetakse vaid kvaliteetveini.
Feministeerium
pisi|Feministeeriumi sektsioon Tallinn Pride marsil. Feministeerium on feministlik veebiväljaanne, mille asutasid 2015. aasta jaanuaris Kadi Viik, Brigitta Davidjants, Aet Kuusik ja Nele Laos. Feministeeriumi tunnusgraafika autor on Jaana Davidjants.
Väljaande tunnuslause on "Feministeerium menetleb ühiskonda feministlikust perspektiivist, naljaga ja naljata" ning kodulehel on sõnastatud, et "Meie eesmärk on pakkuda hästi argumenteeritud arvamuste mitmekesisust, mitte ühte kitsast vaatenurka (õiget feminismi)". Toimetaja Kadi Viik on öelnud, et Feministeerium loodi, et teha naiste hääl ühiskonnas kuuldavamaks.
Esimesed artiklid ilmusid Feministeeriumis 27. jaanuaril 2015 ning lood jagunevad ühiskonna, poliitika, kultuuri, meedia, maailma ja varia rubriikide vahel. 2016. aastast on Feministeeriumil venekeelne ja 2017. aastast ka ingliskeelne alaleht.
Mats Sundin
pisi|Mats Sundin 2015. aastal Mats Johan Sundin (sündinud 13. veebruar 1971 Bromma, Stockholm) on endine Rootsi jäähokimängija. Aastal 1989 valis Quebec Nordiques ta NHL-draft '​is esimesena.
Feministeerium
Artiklite teemad
Feministeerium avaldab tekste peamiselt naiste õigustest, lähenedes teemale intersektsionaalselt. Nii on väljaandes tekste ka seksuaalsusest, LGBT+ õigustest, puuetega naistest, rahvusvähemusest jne. Feministeerium on muu hulgas avaldanud feminismiteemalise sõnastiku, mida täiendatakse jooksvalt, ning korraldanud aasta šovinisti konkurssi. 2015. aastal valiti aasta šovinistiks Viktor Vassiljev ja 2016. aastal Martin Helme. 2017. aastal konkurssi ei korraldatud. 2018. aastal valiti aasta šovinistiks Urmas Reinsalu 16. jaanuaril 2018 ilma konkursita.
Peeter (Pähkel)
Peeter (kodanikunimega Peeter Pähkel; 31. detsember 1875 Käina vald – 20. august 1948 Arljuki vangilaager, Jurga rajoon, Kemerovo oblast) oli eesti õigeusu vaimulik (Tartu ja Petseri piiskop), märterpiiskop.
Piiskop Peeter on piiskop Platoni järel teine pühakuks kuulutatud eesti rahvusest õigeusu piiskop.
Peeter Pähkel lõpetas 1897. aastal Riia Vaimuliku Seminari, pärast õppis Doni-äärsesse Rostovisse evakueeritud Varssavi ülikoolis. 4. märtsil/17. märtsil 1901 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Agafangel ta diakoniks ja seejärel preestriks.
Aastatel 1897–1901 oli ta tütarlastekooli vene keele ja matemaatika õpetaja Kuramaal, aastatel 1901–1903 oli ta Karula Jumalaema Kaitsmise koguduse preester, aastatel 1903–1908 Nõo Püha Kolmainu koguduse preester, aastatel 1908–1909 Reomäe Apostel Andrease koguduse preester, aastatel 1909–1911 Mustjala Prohvet Eelia koguduse preester; kõrvuti preestriametiga pidas ta algkooli juhataja ametit. Aastatel 1914–1916 oli ta lauaülem Riia konsistooriumis ja usuõpetaja Lerchi eragümnaasiumis, 1916–1923 usuõpetaja Taganrogis, hiljem ülempreester ja praost Azovis. Aastatel 1924–1933 ladina keele ja usuõpetaja Valga gümnaasiumides; samuti oli ta aastatel 1924–1927 Helme-Tõrva koguduse preester ja Suislepa koguduse asetäitja preester. Alates 1. augustist 1933 oli ta Petseri vaimuliku seminari ja Petseri 1. algkooli õpetaja. Aastatel 1941–1943 oli ta Petseri Varvara koguduse preester.
25. juulil 1943 pühitses metropoliit Aleksander ta Tartu ja Petseri piiskopiks. Moskva patriarhaat ei tunnistanud seda pühitsust ja piiskop Peeter teenis aastatel 1944–1945 Petseri Varvara koguduse preestrina.
Elektrooniline rünnak
Elektrooniline rünnak (inglise keeles electronic attack) on elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks, selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada.
Peeter (Pähkel)
Arreteeriti 26. juunil 1945 ja mõisteti Pihkva oblasti Siseasjade rahvakomissariaadi (NKVD) vägede sõjatribunali otsusega 14. septembril 1945 §58 alusel 10 aastaks vangi. Suri 20. augustil 1948 Arljuki vangilaagris Kemerovo oblastis Jurga rajoonis.
Elektrooniline rünnak
Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine (jamming), pete/pettus (deception), mahasurumine või takistamine (disruption or denial) ja purustamine/hävitamine (destruction).
Peeter (Pähkel)
Tunnustus
thumb|Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinodi tunnistus Peeter Pähkelile Püha Platoni II järgu ordeni andmise kohta 1943. aastast
Elektrooniline rünnak
Elektrooniline rünnak võib kasutada suunatud raadiosageduste energiat või laserienergiat radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel.
Illimar Lepik von Wirén
Illimar Lepik von Wirén (sündinud 17. oktoobril 1989 Stockholmis) on Eesti reservohvitser ja poliitik.
Peeter (Pähkel)
Pühakuks kanoniseerimine
9. jaanuaril 2019 tunnistas Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Püha Sinod oma otsusega nr 21 pühakuks kaheksa Eesti inimest, kes surmati või hukkusid Nõukogude Liidu vangilaagrites aastatel 1944–1955, teiste seas piiskop Peetri. Märtrite ühiseks mälestuspäevaks seati 20. august, piiskopmärter Peetri taevane sünnipäev, mis on samas ka Eesti taasiseseisvumispäev.
Illimar Lepik von Wirén
Ta töötab Eesti saatkonnas Rootsis kultuuriatašeena.
Andrus Järvi
Andrus Järvi (sündinud 11. veebruaril 1953 Tallinnas) on eesti vioolamängija
Nikolai Rakov
Nikolai Rakov (vene Николай Петрович Раков; 14. märts (1. märts vkj) 1908 Kaluga – 3. november 1990 Moskva) oli vene helilooja ja pianist.
Andrus Järvi
Õppis aastatel 1961–1970 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit ning lõpetas 1973 Tallinna Muusikakoolis Paul Purga ja 1978 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Herbert Laane vioolaklassi. Ta on mänginud 1972–1974 Estonia orkestris ja 1975. aastast ERSO-s, kus oli 1985–1990 vioolarühma kontsertmeister. Alates 1990. aastast töötab Soomes, aastatel 1995–2003 oli Oulu Sinfonia vioolarühma kontsertmeister. Esinenud solistina ja kaasa teinud mitmes kammeransamblis nii Eestis kui ka välismaal. Andrus Järvi oli Tallinna Keelpillikvarteti asutajaliige.
Nikolai Rakov
Suved veetis Rakov Eestis Käsmus.
Varssavi ülikool
Varssavi Ülikool (poola keeles Uniwersytet Warszawski) on ülikool Varssavis, Poola suurim ülikool.
Ülikool on asutatud aastal 1816.