cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
My Love Is Your Love
"My Love Is Your Love" on Whitney Houstoni album. See ilmus aastal 1998.
Ärikatel
pisi|Ärikatla meeskond 2016. aastal MTÜ Ärikatel on Eesti mittetulundusühing, mis korraldab noortele seminare ja konverentse ettevõtluse ja investeerimise teemal.
Ärikatel loodi 2009. aastal. 2016. aastaks oli MTÜ korraldanud noortele 130 üritust: konverentse, ettevõtlusseminare, investeerimisseminare ja teemaõhtuid. Üritustelt on osa võtnud üle 7300 inimese.
Manuel Pinto da Costa
pisi|Manuel Pinto da Costa Manuel Pinto da Costa (sündinud 5. augustil 1937) on São Tomé ja Príncipe poliitik, kes oli 3. septembrist 2011 kuni 3. septembrini 2016 São Tomé ja Príncipe president.
Perätsjärv
Perätsjärv (ka Peratsjärv, Peratjärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Jõksi külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 446 m.
Manuel Pinto da Costa
Manuel Pinto da Costa oli ka São Tomé ja Príncipe esimene president. Ta oli ametis 12. juulist 1975 kuni 4. märtsini 1991.
Nampalys Mendy
Nampalys Mendy (sündinud 23. juunil 1992 La Seyne-sur-Mer's) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Inglismaa Premier League'is klubis Leicester City ja Senegali jalgpallikoondises.
Manuel Pinto da Costa
7. augustil 2011 peetud valimiste teises voorus valiti ta sõltumatu kandidaadina uuesti presidendiks.
Nampalys Mendy
2016. aasta juulis siirdus ta 13 miljoni naelsterlingi eest Leicester Citysse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2017–2018 mängis Mendy Leicester Cityst taas laenul Nice'is. 2020. aasta augustis pikendas ta Leicester Cityga lepingut kahe aasta võrra.
Kõpu Internaatkool
Kõpu Internaatkool on kool Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu külas.
Nampalys Mendy
Aastatel 2009–2014 mängis Mendy Prantsusmaa noortekoondistes. Senegali jalgpallikoondises debüteeris ta 2021. aasta märtsis. 2022. aastal tuli ta Senegali koondisega Aafrika meistriks ning Mendy valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Kõpu Internaatkool
Kõpu külas antakse haridust 1873. aastast.
Nampalys Mendy
Teda on võrreldud endise Prantsusmaa koondislase Claude Makéléléga.
Kõpu Internaatkool
1919 avati Kõpus 4-klassiline algkool. 1945 sai kooli nimeks 7-klassiline Kõpu Mittetäielik Keskkool. Aastast 1971 õpetatakse koolis hariduslike erivajadustega lapsi ja ühtlasi nimetati kool Kõpu Eriinternaatkooliks.
Palade Põhikool
Palade Põhikool on põhikool Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palade külas.
Johannes Heinrich Luther
Johannes Heinrich Luther (24. veebruar 1861 Tallinn – 29. mai 1932 Bad Cranz) oli Eesti vaimulik.
Kõpu Internaatkool
1990 avati eriinternaatkoolis üks klassikomplekt kohalikele tervetele lastele. 1991 moodustati selle klassikomplekti põhjal iseseisev kool: Kõpu Algkool.
Johannes Heinrich Luther
Ta õppis aastatel 1871–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1880–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 13. juulil 1886.
Oli aastatel 1886–1913 Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1913–1918 oli ta Narva Johannese koguduse õpetaja, ühtlasi 1918. aastal Narva-Alutaguse praostkonna praost.
Isiklikku
Tema äi Hermann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1860–1870), äia vend Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1853–1860), abikaasa vend Max Reinhold Krause oli Hanila- ja Varbla koguduse ning Viru-Nigula koguduse õpetaja (ja aastatel 1915–1916 Eestimaa kindralsuperintendent). Tema isa Alexander Martin Luther oli kaupmees ja tööstur, Lutheri mööblivabriku rajaja. Tema onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, vanaisa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra. Tema poolvend Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja. Vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.
Igor Šaplavski
Šaplavski oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1988. aastal Läti NSV meister.
Šaplavski osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Juan Carlos Lemusele (Kuuba) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kodima
Kodima (vepsa keeles Kodumaa) on Karjala Vabariigis Petroskois ilmuv vepsakeelne ajaleht. Osa materjale avaldatakse vene keeles.
Ajaleht ilmub alates 1993. aastast sagedusega üks kord kuus. Ajalehte levitatakse tasuta.
Lend üle mägede
"Lend üle mägede" on 1987. aastal valminud dokumentaalfilm näitlejast ja lavastajast Eino Baskinist, filmi režissöör on Heini Drui.
2012. aastal valmis Baskinist ka teine film pealkirjaga "Baskin", selle lavastaja on Manfred Vainokivi.
Arnold Pesti
Arnold Pesti (15. jaanuar 1914 Velise vald, Läänemaa – 22. jaanuar 1990 Oceanside, New Yorgi osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1938).
Oppagne
Oppagne on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Durbuy vallas. Kahe kilomeetri kaugusele kirdesse jääb Wérisi küla. Lisaks muudele vaatamisväärsustele on mõlemad asulad tuntud megaliitide poolest.
Ilo Sibul
Ilo Sibul (10. veebruar 1908 Tartu – 31. jaanuar 1979 Tallinn) oli eesti füsioloog-biokeemik ja patofüsioloog, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1957).
Ta valiti Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1957. aastal füsioloogia alal. Ta oli Eesti Biokeemia Seltsi president aastatel 1963–1979.
Vabadussõja Kõnnu lahingu mälestussammas
pisi|Kõnnu lahingu mälestussammas
Vabadussõja Kõnnu lahingu mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Kõnnu külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Sammas on püstitatud Kõnnu lahingus langenute mälestuseks. See on arvele võetud ajaloomälestisena.
Mälestussammas avati 27. juulil 1930. Nõukogude okupatsiooni ajal 1948. aastal sammas õhiti ja selle tükid maeti maha. 14. juulil 1988 kaevati samba tükid maa seest välja. Vana samba eeskujul tehti uus ligilähedase välimusega sammas. Uus mälestussammas avati 15. oktoobril 1988.
Sammas on 2,5 meetri kõrgune soklile asetatud obelisk. Tegu on algupärandi koopiaga. Sambal on tekst: "Seisa vaikides, / rändaja selle / samba ees / palvega. / Siin on Eestile / püha maa, / vaikselt pea / paljasta!” / Eesti vabadussõja / Kõnnu lahing / 17.–18. dets. 1918. a."
Jürgens
Jürgens on saksa ja eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jürgens 526 inimesel: 237 mehel ja 289 naisel. Perekonnanimede levikult on Jürgens meeste puhul 221. kohal ja naiste puhul 185. kohal. Perekonnanime Jürgens kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus oli 41). Perekonnanimi Jürgens on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,48.
415 eKr
Aasta 415 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXXXIX (339.) aasta ab urbe condita.
Romário
Romário de Souza Faria ; sündinud 29. jaanuaril 1966 Rio de Janeiros) on Brasiilia poliitik ja endine jalgpallur.
Romário mängis oma jalgpallurikarjääri jooksul tipuründajana. Ta lõi kokku 772 ametlikku väravat, mis teeb temast kõigi aegade teise parima väravalööja Josef Bicani järel.
1994. aastal valis FIFA Romário maailma parimaks jalgpalluriks. 1999. aastal jäi ta sajandi parima jalgpalluri valimisel viiendaks. 2004. aastal nimetati ta FIFA 100 loendisse.
Klubikarjäär
Romário mängis oma karjääri jooksul sellistes klubides nagu Vasco da Gama, PSV, Barcelona, Flamengo, Valencia, Fluminense, Al Sadd, Miami FC ja Adelaide United.
Koondisekarjäär
Brasiilia jalgpallikoondises mängis Romário 70 mängu ja lõi 55 väravat.
Ta aitas Brasiilial võita 1994. aasta maailmameistrivõistlused ning valiti ka sama turniiri parimaks mängijaks.
Isiklikku
Romário poeg Romáinho mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Vasco da Gama.
Lõo järv
Lõo järv on järv Võru maakonnas Võru vallas Mäessaare külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 237 m.
Loewenschede torn
pisi|Loewenschede torn edelast pisi|Loewenschede torn ja [[Nunnadetagune torn (paremal)]] Loewenschede torn kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka. Tänapäeval on selle aadress Kooli tänav 7.
1310. aastal hakati Taani kuninga Erik Menvedi fortifikatsioonieksperdi Jens Kanne initsiatiivil rajama Tallinna linna ümber uut müüri. Selle üks osa hõlmas ka tsistertslaste Püha Miikaeli nunnakloostri hooned ja osa maa-ala, nn Nunnakopli. Uuele müürilõigule rajas raehärra Winant Louenschede Tallinna esimese neljakorruselise ringmüüritorni.
1373. aastal valmis Loewenschede I torn. Selle välisläbimõõt oli 10,7 meetrit ja müüri paksus esimesel korrusel 1,55 m. Taldmikult arvestades oli I torni üldkõrgus 15,5 m. Vastu linnamüüri ehitatud torni ülemine linnapoolne osa toetus müüri rinnatisele. Torni pääses linnamüüri kaitsekäigult, mis on säilinud nišina praeguse torni teisel korrusel. Torni teisel ja kolmandal korrusel oli viis võlvsillutisega laskeava, milliseid Tallinna teistes tornides pole.
1432–1438 valmis Loewenschede II torn. Toona tugevdati peamiselt torni nõrka ülaosa ja vähendati torni linnapoolset avatust. Loewenschede III ehitusjärgus 1455–1456 kaeti ülemised laskeavad kaarsillutisega ning torni linnapoolne lahtine külg ehitati kinni. Lisati uus sisevooder, millega torni seinapaksus kasvas esimesel korrusel 2,3 meetrini ja mis sulges teise korruse kõik laskeavad peale põhjapoolse. Torni kõrgus kasvas taldmikult arvestades 24,2 meetrini. Et see oli tollal Tallinna kogukaim linnatorn, nimetati seda lihtsalt Suureks torniks. Loewenschede III kivikonstruktsioonid on alates neljandast korrusest hästi säilinud. Ruumi eenduvas seinas on neli avarat püstkülikukujulist laskeava. Ruum on kaetud silindervõlviga, mis kandis rasket veekindlat lage koos heiterelvade ja moonavarudega. Loewenschede algne platvormikorruse põrand ei ole säilinud, on vaid jäljed sellest torni viiendal korrusel. Tornikiivri ehitusaeg on teadmata, kuid 1738. aastal tehtud joonistel on see juba olemas.
Kui Loewenschede torn kaotas kaitsefunktsiooni, hakati seda 18. sajandi lõpul korteriteks ehitama. Seetõttu lammutati kolme alumise korruse sisevooder (Loewenschede III). 1842. aastal elas torni praegusel 2. ja 3. korrusel tuletõrjemeister Barth. 1870. aastal kasutas heas seisukorras torni tuletõrjemeister Wagner.
Kui Eestimaa kubermanguvalitsuse ehitusosakond küsis 1870. aastal Tallinna rae arvamust linnakindlustuste muinsusväärtuse kohta, vastas raad: "...kuigi linna ringmüür muinsusmälestisena märkimisväärne ja huvitav on, väärivad säilitamist tõeliselt ainult Suur Rannavärav ja Harju värav, Pikk jalg ja endine Viru värav /---/, aga muu ei oma säilitamisväärset väljanägemist ja takistab ainult liiklust. Linn ei tunne ringmüüri säilitamise vastu mingisugust huvi /---/ mida varem nad kõrvaldatakse, seda kasulikum on see liiklusele."
Kas siis või juba varem ehitati torni sisemus ümber mitmete vaheseintega. Laskeavade asemele tekkisid arhitektuurselt sobimatud ruutaknad.
Aastatel 1969–1970 likvideerisid restauraatorid tornis avariiohu. Torni sisemusse rajati raudbetoonkarkass koos torni ülemisi korruseid hoidvate tugipostide ning vahelagedega, taastati korruste algsed gabariidid ja laskeavade süsteem. Aastatel 1983–1984 sisustati torn loodava Eesti Arhitektuurimuuseumi ekspositsiooni tarbeks. Muuseum asus tornis 1991.–1996. aastani. Pärast arhitektuurimuuseumi väljakolimist oli tornil mitmeid rentnikke.
2009. aastal alustas Loewenschede tornis tegevust keraamikuid ühendav MTÜ Asuuritorn. Keraamikakeskuseks kohandamise käigus taasavati sissepääs Tornide väljaku poolt ja kolme alumise korruse vahele paigaldati keerdtrepp.
416 eKr
Aasta 416 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXXXVIII (338.) aasta ab urbe condita.
T. J. Tynan
Thomas Joseph Tynan (tuntud kui T. J. Tynan; sündinud 25. veebruaril 1992 Orland Parkis, Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana American Hockey League'i (AHL) klubis Ontario Reign.
Hooajal 2009/10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Des Moines Buccaneers. Aastatel 2010–2014 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i draft'is 66. valikuna. 2014. aasta aprillis sõlmis ta Blue Jacketsiga kaheaastase lepingu. Seejärel debüteeris ta hooaja 2013/14 lõpus AHL-is Blue Jacketsi tütarklubis Springfield Falcons. Järgmised kolm hooaega mängis ta samuti põhiliselt AHL-is Blue Jacketsi tütarklubides. 2016. aastal võitis ta Lake Erie Monstersiga Calder Cup'i, mis on AHL-i vaste Stanley karikale. NHL-is debüteeris Tynan Blue Jacketsi meeskonnas 8. märtsil 2017 mängus New Jersey Devilsi vastu.
2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-is esimest hooaega alustava klubiga Vegas Golden Knights. NHL-is ei mänginud Tynan Golden Knightsi meeskonnas kordagi, selle asemel mängis ta kaks hooaega AHL-is Golden Knightsi tütarklubis Chicago Wolves.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche. Hooajal 2019/20 sai Tynan Avalanche'i meeskonnas NHL-is kirja 16 mängu, kuid mille jooksul andis ta vaid üheväravasöötu. Enam sai ta mänguaega jällegi AHL-is Avalanche'i tütarklubis Colorado Eagles. 2020. aastal valiti Tynan AHL-i tähtede mängule. Hooajal 2020/21 pälvis Tynan AHL-i väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award'i.
2021. aasta juulis sõlmis Tynan lepingu NHL-i klubiga Los Angeles Kings. Hooajal 2021/22 tegi ta AHL-is seni oma parima hooaja, kui lõi Kingsi tütarklubis Ontario Reign mängides 14 väravat ja andis 84 väravasöötu. Sellega oli Tynan sel hooajal AHL-is enim väravasööte andnud mängija ja Chicago Wolvesi mängija Andrew Poturalski järel resultatiivsuselt teine mängija. Hooajal 2021/22 pälvis ta taas Les Cunningham Award'i ning valiti AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. Kingsi meeskonnas sai Tynan hooajal 2021/22 NHL-is kirja kaks mängu. Hooajal 2022/23 oli Tynan AHL-is resultatiivsuselt kolmas mängija (8+73).
USA jäähokikoondise koosseisus on Tynan osalenud 2022. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kasvu imperatiiv
pisi|SKP kasv inimese kohta aastatel 1800–2000 Kasvu imperatiiv (ingl Growth imperative) on politoloogia mõiste, mis põhjendab majanduskasvu vajalikkust. Mikroökonoomikas põhjendatakse kasvu vajalikkust mastaabiefektist sündiva kasuga. Makroökonoomika väidab, et majanduskasvu on vaja sotsiaalsest ebavõrdsusest johtuvate ohtude ja ühiskondliku ebastabiilsuse vältimiseks ning elanikkonna heaolu parandamiseks.
Mikroökonoomia
Karl Marx tõstatas esimesena kasvu ideoloogia teema väitega, et turumajanduslikus konkurentsis on ettevõtetel vaid kaks võimalust: kasvada või surra. Ta leidis, et stabiilne majandustegevus pole võimalik, sest jätkusuutlik tegevus eeldab kapitali akumulatsiooni ja uusi investeeringuid.
Neoklassistlik majandusteooria väidab, et kasv on kasumi suurenemise eeldus. Selle majanduskasvuarvestus väidab, et vaid tehnoloogilised muutused ja uued tootmissisendite kombinatsioonid kindlustavad ettevõtte tööviljakuse kasvu. Kuid ettevõte võib samaaegselt olla ja mitte olla kasumis. Raamatupidamislikus arvestuses pärast tootmis- ja tegevuskulude mahaarvamist võib ettevõte olla kasumis, kuid pärast amortisatsiooni, finants- ja maksukulude mahaarvamist võib tulemus olla negatiivne. Samuti võib ettevõte kaotada oma kasvupotentsiaali, kui kogu kasum jagatakse omanikele dividendidena. Sellises olukorras on kasumlik tegevus ja nullkasvu kombinatsiooni tekkimine täiesti võimalik.
Endogeenne kasvuteooria uurib inimkapitali rolli (ideed, haridus, organisatsioonilised uuendused) ja rõhutab selle tähtsust ettevõtte kasvamises.
Ökoloogia- või keskkonnaökonoomika keskendub taas (eriti taastumatu) tooraine kasutuse ja energiakulu rolli ja selle kasvu mõjutamise uurimisele. Kasvuvõimalusi nähakse esmajoones uues tehnoloogias, mis vähendab materjali- ja tööjõukulu ning uute energiaallikate kasutuselevõtus.
Makroökonoomia
Sotsioloogia leiab, et inimkonna kasvu olukorras peab ka majandus kasvama, kuna muidu halveneksid inimeste toimetuleku võimalused ja heaolu ning see omakorda suurendaks sotsiaalset ebastabiilsust.
Riigi rahandus ja sotsiaalkindlustussüsteemi (sh pensionite ja töötuskindlustuse väljamaksed) väljamaksed on tagatud vaid majanduskasvu tingimuse täitumisel.
Eriti kriitiliseks muutub kasvu nõude täitmine totaalse demokraatia ja populistliku poliitika levimisel ning olukorras, kus kiire tehnoloogilise arenguga ei kaasne majanduskasvu, põhjustades tööpuuduse kiiret kasvu (Okuni seadus). Sellist olukorda võib parandada ressursimaksude kehtestamisega (süsiniku-, plastiku- jms maksud, CO2 heitmekogustega kauplemine jms) ja/või tööaja üldise vähendamisega töötuse piiramiseks.
Rahasüsteem, mis põhineb võlarahal ja intressi nõudel, põhjustab kasvava likviidsuskriisi, mida saab korrigeerida vaid uue võlaraha järjepideva turule pumpamisega. Sellist rahapoliitikat põhjendatakse majanduskasvu kindlustamise vajadusega. Tänu intressimaksetele ja pankrottidele kontsentreerub üha kasvav rahakogus selle emiteerijate valdusse, põhjustades ühiskonna kihistumist ja luues võimaluse kasutada raha võimu kehtestamise instrumendina. Hans Christoph Binswangeri, tema doktorant Guido Beltrani [85] ja poeg Mathias Binswanger on oma teostes analüüsinud ja kirjeldanud protsessi, kuidas pangad eemaldavad raha ringlusest ja mõjutavad seeläbi majanduskasvu.
Aste Põhikool
Aste Põhikool on põhikool Saare maakonnas Saaremaa vallas Aste alevikus.
Kooli ümber on õpilaste rajatud tammepark.
Simuna Vabadussõja mälestussammas
pisi|Vabadussõja mälestussammas Simuna Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Simuna alevikus Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mälestusmärk avati 27. augustil 1927, selle autor oli kujur Richard Vasard.
Kohalikud aktivistid ja Nõukogude sõdurid on püüdnud Vabadussammast õhkida. Kuigi õhkimine ebaõnnestus, sammas siiski hävitati 1946. aastal.
Taastatud sammas on originaali täpne koopia. Tegu on dolomiidist valmistatud sambaga, mille ülemisel tahukal on reljeefid ning alumisel tekst ja nimed.
Biolagunev plastmass
Biolagunev plastmass on materjal, mis on valmistatud traditsioonilistest naftal baseeruvatest petrokemikaalidest nagu tavaline plast, kuid töödeldud, et kiiremini laguneks. Võides seega keskkonda kahjulikke kemikaale eritada ning tehes selle kompostimiseks ebasobivaks.
Bioplast – valmistatud naturaalsetest materjalidest nagu maisitärklis; köögiviljadest valmistatud õlid ja mikroorganismid.
Ökoloogiline/taaskasutatav plast – ümbertöötatud vanast plastist, mitte uuesti petrokemikaalidest.
Proteiini-baasil toodetud plast – näiteks nisu gluteen ja kaseiin on tuleviku toormaterjalid erinevate biolagunevate polümeeridega.
Biolagunev plastmass
Biolagunev plastmass on elusorganismide, üldjuhul bakterite tegevuse tagajärjel lagunev plast. Biolagunev plastmass jaguneb kaheks: bioplast, mille komponendid on pärit taastuvatest toorainetest; ja biolagunev plast, mis on naftakeemiasaadustest valmistatud plast ja sisaldab biolagunemist kiirendavaid lisandeid.
Biolagunev plast vetikatest
Biolaguneval plastil on tulevikus oluline roll jäätmetööstuses. Punastest merevetikatest on võimalik teha plastiline materjal, mida saab kasutada erinevate pakendite loomiseks, olgu see tavaline plast, kile ja muu säärane. Toiduainetööstuses ja tööstustes üldse biolaguneva plasti kasutuselevõtt oleks revolutsiooniline, jättes endast maha pea olematud jäätmed ning luues jätkusuutliku majandamise. Maisi kasvatamine bioplasti tootmiseks oleks asendatud põllumaadega toidu kasvatamiseks. 2016. aastal osalesid agarit plastilise massi loomisel kasutanud jaapani disainerid Lexus Design konkursil, kus võitsid öko-sõbraliku pakendi kategooria. Agarit saab erinevatest merevetikatest, antud juhul punastest vetikatest. Eestis tegeleb agari korjamise ja edasimüügiga Est-Agar AS
Plasti taaskasutamine
Üks lahendus plasti saaste vähendamiseks on vana plasti taaskasutamine. Ökoplast on näiteks kasutusel puidu asemel välimööblis ja terrasside tegemiseks. See on valmistatud kõrgmolekulaarsest polüeteenist, kauakestev, odav ja esteetiline.
Plasti taaskasutamisel on ka probleeme. Näiteks tehes taarapudelitest uuesti plasti, ei saa neid enam kasutada taara jaoks, vaid näiteks aiapostideks ja pinkideks. Samuti on plasti ümbertöötamise energiakulu tunduvalt suurem kui lihtsalt uue plasti tegemine.
Biolaguneva plasti eelised
Mõningad bakterid on arendanud võime lagundada plastmassi. See ilmneb näiteks nailoniga: 2 tüüpi nailonit söövad bakterid, kellel avastati 1975.aastal ensüüm nailonaas, mis on suuteline lagundama nailonit (Flavobacteria ja Pseudomonas). See pole lahendus lagunemisega kaasnevatele probleemidele kuid on tõenäoline, et bakteritel on arenenud võime tarbida süsivesinikke.
Biolaguneva plasti kompostimine saaks tulevikus olla tööstuslikul tasemel ettevõtlus. Selle asemel, et väikestes kogustes bioplasti koos teiste olmejäätmetega ümber töötada, saaks sertifitseeritud biolagunevat plasti kokku segada biolagunevate orgaaniliste jäätmetega mille tulemusena tekiks palju rohkem komposti. Erinevate orgaaniliste jäätmete kompostimine jõuaks nii igapäevaellu ning oleks jätkusuutlik prügimajandamise viis. Rohkem omavalitsusi saaksid tunduvalt vähendada oma prügilate suurust ning biolagunevate pakendite laguprotsessid toimuksid palju kiiremini. Leides innovaatilisi lahendusi mittelaguneva plasti asemele on võimalik lahendada globaalne, sajandeid laguneva plasti probleem. Biolagunevat plasti nähakse alternatiivina plasti põletamisele ja matmisele.
Biolaguneva plasti puudused
Mureks on kasvuhoonegaas metaan, mis vabaneb, kui toimuvad laguprotsessid, kaasa-arvatud täielikult biolaguneva plasti anaeroobsetes prügila tingimustes lagunemine. Mõned prügilad toodavad ja koguvad energiat prügilates vabanevast metaanist. Põletades mittelagunevat plasti vabaneb süsihappegaas samuti ning mattes isegi looduslikest materjalidest valmistatud mitte-laguneva plasti prügilates maa-alla jääb selle sinna aastasadadeks.
Kogu protsess süsiniku, fossiilkütuste ja vee kasutusest luues biolagunevat plasti tekitab küsimusi selle mõjudest inimese toidulauale. Et luua 1 kg polüpiimhapet (PLA-biodegradeeruv polümeer, millest valmistatakse looduslikult lagunevaid kilekotte), kõige tavalisemat ringluses olevat kompostuvat plasti, on vaja 2,65 kg maisi. Igal aastal toodetakse ~270 tonni plasti, kui asendada tavaline plast maisi baasil toodetud plastiga eemaldaks see 715,5 tonni söögiks kasvatatavast maisist. Murettekitavaks on aga troopilistel aladel kasvatatud põllusaaduste vähenemine globaalse kliima soojenemise tõttu. Tänapäeval läheb suurem osa maisist biokütuste tootmiseks (~40% USA maisist kasutatakse etanooliks) ja loomade söödaks (~36% USA maisist, pluss etanooli tegemise tahked jäägid söödetakse vasikatele, sigadele ja kanadele). Valdav osa ülejäänust eksporditakse. Ainult väike osa toodetud maisist jõuab ameeriklaste toidulauale, millest enamus suure fruktoosisisaldusega siirupi kujul.
Positiivne või negatiivne?
Kindlate tingimuste all suudavad mõned biolagunevad plastid laguneda kuni mikroorganismid suudavad neist täielikult ainevahetuse käigus eraldada süsihappegaasi (ja vee). Näiteks tärklise baasil loodud bioplast, mis on loodud jätkusuutlikku keskkonnakasutust silmas pidades võiks olla peaaegu süsiniku-neutraalne. On väiteid, et Oxo-biolagunevad (OBD) kilekotid võivad eritada keskkonda metalle ja vajada palju aega kindlate tingimustega, et laguprotsessid toimuksid. Samuti võivad OBD-tooted eraldada keskkonda väikseid plastiosakesi, mis ei lagunegi väiksemateks osakesteks olenemata keskkonnast ja antud tingimustest. Oxo-biolaguneva plasti assotsiatsioon (www.biodeg.org) väidab, et OBD plast ei sisalda metalle, vaid metallide sooli mis pole seadusega keelatud ja on tegelikult inimestele igapäevaselt vajalike põhielementide seas. Oxo-biolagunev polümeerne material on sügavuti uuritud Rootsi Tehniliste Uuringute Instituudis Ja Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikoolis. Teaduslikult kontrollitud raport tehtud tööst avaldati ajakirjas Polymer Degradation & Stability (2011), köites nr 96, lk 919–928, mis näitas 91% biolagunevust pinnases 24 kuu jooksul (testitud vastavalt ISO 17556).
Arutelu
Paljud inimesed ei tee vahet biolaguneval ja kompostitaval. Laias laastus tähendab biolagunev, et objekt laguneb bioloogiliselt väikesteks osakesteks, kompostitav aga jätab endast alles komposti või huumuse. Bioplast on kompostitav, laguneb väikesteks osakesteks, mis on looduslikud.
Jäätmekäitluse infrastruktuurid käitlevad tänapäeval regulaarselt plasti, põletades seda ühiselt jäätmetega või mattes prügilatesse. Pannes biolaguneva plasti tavaliste jäätmetega kokku, kujunevad mõningad ohud keskkonnale. Näiteks American Society for Testing and Materials (ASTM) standardidefinitsioon väidab, et biolagunev on "see, mis on võimeline bioloogiliselt kompostuma nii, et materjalid pole visuaalselt eristatavad ja lagunevad süsihappegaasiks, veeks, anorgaanilisteks ühenditeks ja biomassiks teadaolevate biolagunevate ainete lagunemise kiirusega." (ASTM D 6002) On suur lahknevus selle definitsiooni ja tavakodaniku aiasaaduste lagunemise vahel. Anorgaaniliste ainete lisamisega ASTM-definitsiooni järgi ei pruugi lõppsaadus olla huumus, orgaaniline aine. Ainus kriteerium, millele ASTM rõhku pani, on kompostitava plasti lagunemine visuaalselt mitte-eristatavateks ühenditeks sama kiirusega, millega lagunevad kompostimisel orgaanilised ained.
Viited
Article about Biodegradable Plastic
Mall Leissar
Heli-Mall Leissar (1967–1971 Jaas; sündinud 11. juunil 1934 Tallinnas) on eesti näitleja. Ta sündis näitlejate perekonnas: isa Aadu Leissar, ema Johanna-Marie Leissar. Ta õppis aastatel 1951–1955 koos kaksikõe Reet Leissariga Draamateatri õppestuudios.
Ta töötas 1956–1960 näitlejana Endlas ja 1960–1962 Rakvere Teatris. Hiljem on ta olnud kultuuritöötaja, raamatupidaja, kantseleiametnik Tallinna Püha Vaimu kirikus ja juhendanud taidlusnäiteringe.
Wéris
Wéris [ver'iss] on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Durbuy vallas.
Katrin Freiman
Katrin Freiman (4. märts 1954 – 26. november 2012) oli eesti nahakunstnik ja köiterestauraator.
Ta õppis aastatel 1961–1969 Tallinna 21. Keskkoolis ja aastatel 1969–1972 Tallinna 46. Keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist töötas ta mitmes asutuses dekoraatorina ja asus aastal 1978 õppima ERKI-sse, mille lõpetas aastal 1984 nahakunstnikuna.
Ta töötas aastatel 1985–2002 Eesti Rahvusraamatukogu säilitus- ja ennistusosakonnas köiterestauraatorina. Aastatel 2002–2012 pidas ta köiterestauraatori ametit Tallinna Linnaarhiivis.
Liinu järv
Liinu järv (ka Liinujärv, Liinajärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooraste külas ja Valga maakonnas Otepää vallas Truuta ja Koigi külas. Veekogu pindala on 4,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1004 m.
Käsuõigus
Käsuõigus (inglise keeles command authority) on ülema ametikohast tulenev või kõrgema ülema poolt üle antud õigus ja kohustus anda käske oma pädevuse ulatuses.
Sätestus
Eesti õigusloomes on käsuõigus ja selle kohta käivad normid sätestatud peamiselt kahes kohas:
Käsk
Käsuõiguse objekt on käsk, mis peab olema:
Käsu saaja on kohustatud täitma kõige otstarbekamal viisil kõik käsud, mille on andnud talle tema suhtes käsuõigust omav isik, seda ka juhul, kui käsk on keelatud (vastuolus käsu saaja õigustega, käsuõigust ületav, põhjendamatult ohtlik). Täitma ei pea vaid tühiseid käske – selliseid, mis kohustavad süütegu toime panema, alandavad inimväärikust või on teenistusvälised (erand – kaitseväe korralduse seaduse § 30). Käsu täitmise tagajärgede eest vastutab käsu andja.
Käsuõiguse üleandmine
Ülemal on võimalik oma alluvale ajutiselt käsuõigust üle anda. Käsuõiguse üleandmine peab olema täpselt määratletud ülesande ja üleandmise kestuse kaudu. Lisaks peab käsuõiguse üleandmise või vastuvõtmise käsk sisaldama käsuõiguse andnud ülema nime, auastet ja ametinimetust ning väeüksuse nimetust, asukohta, suurust, relvastust ja piiranguid. Üleandmise alusel kehtestatu on oma olemuselt piiratud ja ajutine ega muuda väeüksuse üldist struktuuri.
Käsuahel
Käske antakse ja võetakse vastu ülemus- ja alluvussuhete alusel kindlaks määratud käsuahelat mööda. Käsuahelas on igal astmel oma pädevus ja vastutus. Selle kõrgeimatel tasemetel on Eestis Vabariigi President ja temale alluvad. Eesti Kaitseväe sisese käsuahela tipus on kaitseväe juhataja ning temast liigub käsuõigus alla läbi erinevate ahela osade.
Kaitseväe käsuõiguse ahela osad moodustavad kaitseväe auastmed, mida on 21 ja mille alla kuuluvad ohvitserid ja sõdurid.
Käsuõiguse liigid
Käsuõigus on jaotatud selle ulatuse järgi kuude peamisesse liiki. Käsuõiguse liigist sõltub see, milliseid ülesandeid ja ümberkorralduskäske saab käsuõigusega isik oma üksustele anda. Käsuõiguse liik pannakse paika varajase juhtimishinnangu käigus. Käsuõiguse liigid on:
Juhtimise ühtsus
Olukordades, kus mitmed väed toimivad koos ühise eesmärgi nimel, toimib käsuõigus juhtimise ühtsuse põhimõttel. See põhimõte siis, kui mitu riiki teevad omavahel sõjalist koostööd. Sellistes olukordades määratakse vägedele ühine ülemjuhataja, kellel on kõikide üle käsuõigus. Takistuseks võib ühistest eesmärkidest hoolimata olla eri vägede erinev juhtimisstruktuur ja võimetus operatsioone ühisele korraldada, mis võib rahvusvahelises vägede koostöös põhjustada logistilisi probleeme.
Kivistik
Kivistik on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivistik 522 inimesel (260 mehel ja 262 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kivistik meeste puhul 187. ja naiste puhul 222. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,96.
Torma Vabadussõja mälestussammas
pisi|Torma Vabadussõja mälestussammas Torma Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Vanamõisa külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.
Algse samba kavandi valmistas soome arhitekt Ivari Anttila. Sammas avati 17. juunil 1923. Sammas oli suunatud näoga itta.
1940. aastal keerati kuju näoga läände, 1942 keerati kuju tagasi näoga itta. 26. oktoobril 1948 sammas õhiti. Originaali järgi taastatud sammas taasavati 23. juunil 1992.
Mälestusmärk kujutab endast pruunist graniidist alusele paigutatud põlvitavat sõdurit – Kalevipoega, kelle paremas käes on mõõk ja vasakus kilp. Algsel sambal oli kujutatud käpprist, taastatud sambale graveeriti vabadusrist.
Läti üldlaulu- ja tantsupidu
pisi|26. Läti üldlaulu- ja tantsupidu
Läti üldlaulu- ja tantsupidu (läti keeles: Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki) on üks suurimaid harrastuslaulukoori- ja tantsuüritusi maailmas ning oluline sündmus Läti kultuuris ja ühiskondlikus elus. Alates 2008. aastast kuulub see üritus UNESCO inimkonna suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimistusse. Esimene Läti laulupidu leidis aset 1873. aastal Viestursi aias, kus ka tänapäeval peetakse peo avakontsert. Esialgu toimusidki vaid laulupeod, tantsupidu lisandus alles seitsekümmend viis aastat hiljem, 1948. aastal. Üldlaulu- ja tantsupidu toimub traditsiooniliselt iga viie aasta tagant. Peo juhatavad sisse ulatuslikud eelüritused Läti pealinnas ja regioonides. Pidude ajal toimuvad nii fotograafia, kunsti- kui ka rahvakunstinäitused, orkestrikontserdid ja pidulik paraad.
Üritusel osaleb kokku umbes 40 000 esinejat. Enamasti lauldakse a cappella stiilis rahvalaule ja klassikalisi koorilaule, kuid viimasel ajal on repertuaari lisandunud ka kaasaegsed poplaulud.
Ajalugu
Teine üldlaulupidu korraldati 1880. aastal (70 koori, 1624 lauljat). Kolmas laulupidu toimus 1888.
Ainult üks kord on laulu- ja tantsupidu toimunud väljaspool Riiat – 1895. aastal toimus 4. üldlaulupidu Jelgavas (5208 lauljat).
5. üldlaulupidu pidi toimuma 1904. aastal, kuid seoses Vene-Jaapani sõjaga toimus see alles 1910. aastal.
Pärast Nõukogude okupatsiooni Teise maailmasõja käigus 1940. aastal jätkusid laulupeod Läti NSV-s, kuid need olid tugevasti mõjutatud Nõukogude Liidu sotsialistlikust ideoloogiast ning ülistasid okupatsioonirežiimi. Okupatsiooni ajal jätkati laulupeo traditsiooni ka paguluses, algul ümberasustuslaagrites, peamiselt Saksamaa lääneosas, seejärel Ameerika Ühendriikides, Kanadas ja Austraalias. Väliseestlaste ja -baltlaste laulupeod Ameerika Ühendriikides ja Kanadas toimuvad kuni praeguse ajani iga nelja aasta tagant.
Alates 1960. aastast on eraldi organiseeritud ka Läti noorte laulu- ja tantsupidu, mis toimub samuti iga viie aasta tagant ning läheb ajaliselt kokku üldlaulu- ja tantsupeoga.
Testimisel põhinev arendus
Testimisel põhinev arendus (inglise keeles test-driven development, lühend TDD) on tarkvaraarenduse meetod, kus testid kirjutatakse enne tarkvara ennast. Arendusprotsess koosneb lühikestest iteratsioonidest, kus esmalt kirjutatakse ebaõnnestuv test ning seejärel minimaalne kood, et see test läbi läheks. Selline arendus tagab olukorra, kus kogu kood on alati testitud. Sellisel viisil kirjutatud koodi on kergem refaktoreerida ning testid aitavad ka programmi eeldatavat käitumist dokumenteerida. Testimisel põhinevat arendust rakendatakse ka olemasoleva koodi täiustamisel ja silumisel.
Testimisel põhineva arenduse loojaks või taasavastajaks peetakse USA tarkvaraarendajat Kent Becki. Ta väidab, et testimisel põhinev arendus aitab luua lihtsa disainiga tarkvara ja tõstab selle usaldusväärsust. Testimisel põhinev arendus on muutunud populaarsemaks ning selle vastu tuntakse üha enam huvi ka suurtes ettevõtetes.
Testimisel põhineva arenduse tsükkel
pisi|Testimisel põhineva arenduse tsükkel Järgnev tsükkel põhineb raamatul "Test-Driven Development by Example".
Testimisel põhinev arendus koosneb selliste tsüklite kordamisest. Igas sammus tehtud muudatuste hulk peaks olema väike, koosnedes 1–10 muudatusest. Sellisel juhul on testide läbikukkumise korral arendajal kerge vigu leida ja parandada. Väliseid teeke kasutades peab veenduma, et testi ei testiks teegi funktsionaalsust, välja arvatud juhul, kui teegi usaldusväärsus on kaheldav.
Eelised
2005. aastal tehtud uuringu käigus leiti, et testimisel põhinev arendus suurendas programmeerijate produktiivsust, kuna nad kirjutasid rohkem teste. Testimisel põhinev arendus aitab lisaks valideerimisele ka tarkvara disainida. Kuna arendajad kirjutavad teste enne koodi, siis peavad nad enne läbi mõtlema, kuidas arendatavat funktsionaalsust kasutatakse. Seega keskendutakse enne liidesele ja alles siis implementatsioonile.
Testimisel põhineva arenduse käigus kirjutatakse kood väikeste osade kaupa. See aitab arendajal keskenduda ühele eesmärgile, erindid ja vigadega tegelemine tuleb implementatsioonile juurde alles siis, kui mõni test neid nõuab. Sellisel viisil kirjutatud kood on alati kaetud vähemalt ühe testiga, mis tõstab koodi usaldusväärsust.
Testimisel põhinev arendus nõuab suurema hulga koodi kirjutamist, kuna testide arv on kõrge. Müller ja Padberg väidavad, et sellest hoolimata võib kogu koodi kirjutamiseks kuluv aeg olla lühem. Suur kogus teste aitab piirata vigade arvu koodis. Varases staadiumis leitud vigu on kergem ja odavam parandada ning see võimaldab vältida keerulisi silumisprotsesse.
Kuna testimisel põhinev arendus nõuab, et arendajad teeksid korraga väikseid muudatusi, tagab see modulaarsema ja paindlikuma koodi, mida on kerge edasi arendada. Tekkivad klassid, funktsioonid ja liidesed on väiksemad, loetavamad ja konkreetsemad.
Puudused
Testimisel põhinev arendus ei pruugi alati piisavalt funktsionaalsust testida, kuna kasutatakse ainult ühikteste. Selline olukord tekib, kui on vaja testida kasutajaliideseid, tööd andmebaasidega või kindlaid võrgukonfiguratsioone. Kuna testid ja kood on enamasti sama arendaja kirjutatud, võivad ühe arendaja vead koodi sisse jääda. Üks arendaja võib unustada mõne olukorra testimise. Samuti võib olla arusaamatusi nõudmiste osas, mis võib viia testideni, mis lähevad läbi, aga ei testi eeldatavat käitumist.
Testide haldamine võib muutuda kulukaks ja aeganõudvaks, kui need on halvasti implementeeritud või vigased.
Maks Barskihh
pisi Maks Barskihh (vene Макс Барских, inglispäraselt Max Barskih, kodanikunimega Nikolai Bortnik (Mõkola Bortnõk); sündinud 8. märtsil 1990 Hersonis) on ukraina laulja, helilooja ja laulusõnade autor.
Elulugu
Ta sündis Hersonis, lõpetas sealse keskkooli. Pärast kooli lõppu asus elama Kiievisse, kus jätkas õpinguid Kiievi munitsipaalses estraadi- ja kinokunstiakadeemias estraadilaulu erialal.
Lauljana sai tuntuks Ukraina noorlauljate konkursi "Fabrõka zirok 2" raames 2008. aastal. 2009. aastal ilmus tema esimene album "1:MAX BARSKIH". Oma laulude muusika ja sõnad kirjutab ta enamasti ise.
2010. aastal tegi filmidebüüdi muusikafilmis "Mademoiselle Živago", mängides prantslannasse armunud vene sõdurit. Samal aastal tunnistati ta MTV Euroopa muusikaauhindade galal ukraina parimaks meeslauljaks.
2011. aastal saavutas ta Ukraina ja Venemaa edetabelites esikoha oma looga "Lost in Love | Теряю тебя". Samal aastal pälvis Ukraina muusikaauhindade Kristallmikrofon jagamisel taas ukraina parima meesartisti tiitli.
2012. aastal andis ta välja oma teise albumi "Z.Dance" ja osales 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Ukraina eelvoorus, kus saavutas teise koha. Ühtlasi sai ta Venemaa telekanali Muz-TV muusikaauhinna kategoorias "aasta läbimurre".
Maks Barskihh on teinud tihedat koostööd ukraina režissööri Alan Badojeviga, kes on lavastanud enamuse tema muusikavideotest. Barskihhi videod on kogunud populaarsust nende rõhutatud erootilisuse ja rikkalike visuaalsete efektidega. Laulu "Lost in Love | Теряю тебя" video oli esimene SRÜ maades 3D-formaadis välja antud muusikavideo.
Esimest korda pidi ta esinema Eestis 15. juunil 2012, kuid see kontsert jäi ära. Tema esimene kontsert Eestis toimus 8. veebruaril 2013 Tallinna ööklubis "777".
Oodgeroo Noonuccal
Oodgeroo Noonuccal (enne 1988. aastat Kath Walker; sünninimi Kathleen Jean Mary Ruska ; 3. november 1920 Põhja-Stradbroke'i saar, Queensland – 16. september 1993 ) oli Austraalia luuletaja ja poliitiline aktivist. Ta oli esimene aborigeeni päritolu luuletaja, kes avaldas luulekogu.
Noonuccal võitles tugevalt austraalia aborigeenide õiguste eest. Kuna ta ei suutnud luua erakonda, mis seisaks aborigeenide probleemide eest, astus ta Austraalia Kommunistlikku Parteisse. Ta oli üks peamine eestvedaja, kes aitas 1967. aastal Austraalia põhiseadusesse sisse viia parandust, millega said aborigeenid valimisõiguse. Ta toetas ka Robert Menziesi ja Harold Holti peaministrikandidatuuri.
Ta avaldas mitu luulekogu. Tema esimene luulekogu "We Are Going" (1964) oli esimene aborigeeni naise poolt avaldatud raamat. Luulekogu osutus väga edukaks ja Noonuccal sai Austraalia üheks enimmüüdud luuletajaks. Tema luuletused kandsid tugevat poliitilist sõnumit. Ta tahtis näidata uhukust selle üle, et oli aborigeen. Ta soovis, et tema luuletused süvendaksid inimestes toetama võrdsust ja aborigeenide õigusi.
417 eKr
Aasta 417 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXXXVII (337.) aasta ab urbe condita.
Oodgeroo Noonuccal
1972. aastal avas ta oma kodulinnas Põhja-Stradbroke'i saarel õppeasutuse, kus lastele õpetatakse loodusteadust ja aborigeenide kultuuri. 1970. aastate lõpus sai ta stipendiumi USA-sse õppima asumiseks, kus ta pidas loenguid aborigeenide õiguste kohta.
1987. aastal protesteeris ta Austraalia avastamise 200. aastapäeva auks tehtavate pidustuste vastu ja tegi poliitilise avalduse sotsiaalse ebavõrdsuse kohta Austraalias.
Plame'i afäär
pisi|Valerie Plame Plame'i afäär (ka Valerie Plame'i afäär, CIA lekkeskandaal ja Plamegate, oli poliitiline skandaal, mis puhkes 2003. aastal, kui ajakirjanik Robert Novak avalikustas Valerie Plame'i identiteedi USA Luure Keskagentuuri salastatud ametnikuna.
Oodgeroo Noonuccal
Oodgeroo Noonuccal on traditsiooniline Quandamooka hõimu nimi, mille ta võttis endale 1988. aastal (Oodgeroo tähendab oja-melaleukat (Melaleuca leucadendra) ja Noonuccal on tema hõimu nimi).
Plame'i afäär
2002. aastal reisis Plame'i abikaasa, endine diplomaat Joseph C. Wilson CIA palvel Nigerisse, et uurida väiteid selle kohta, et Iraak korraldas riigist uraani importi ja ostu. Wilson teatas, et süüdistus ei vastanud tõele, kuid järgmisel aastal tõi president George W. Bush välja sama väite Iraagi sõja ettevalmistuste ajal.
Skandaal viis selleni, et viidi läbi kriminaaluurimine. Ehkki lekitamise enda eest kellelegi süüdistust ei esitatud, mõisteti Scooter Libby süüdi uurijatele valetamise eest. Kõige lõppeks tühistas president Bush Libby vangimõistmise ja lühendas tema vangistust.
Kõne "Olukorrast riigis"
2002. aasta veebruari lõpus, reageerides asepresidendi kabineti ja Riigi- ja Kaitsedepartemangude päringutele süüdistuse kohta, et Iraagil oli ostu-müügileping ostmaks Nigerilt uraani kollakoogi kujul, volitas Luure Keskagentuur Joseph C. Wilsoni reisi Nigerisse, et seda võimalust uurida. Nigeri endine peaminister Ibrahim Hassane Mayaki kandis ette, et ta oli mitteteadlik mistahes uraanimüügi lepingute kohta vaenulikele riikidele, ehkki tema poole pöördus üks Iraagi delegatsiooni nimel esinev ärimees Iraagiga "kommertssuhete laiendamisest", mida Mayaki tõlgendas kui uraanimüüki. Lõppkokkuvõttes järeldas Wilson, et "lool polnud mingit alust", ning tutvustas oma töö tulemusi 2002. aasta märtsis.
Oma 2003. aasta 28. jaanuari kõnes olukorrast riigis (i.k. State of the Union Address) ütles USA president George W. Bush: "Briti valitsus on teada saanud, et viimati oli Saddam Hussein otsinud arvestatavaid koguseid uraani Aafrikast."
"Mida ma ei leidnud Aafrikast"
Pärast 2003. aasta märtsi invasiooni Iraaki kirjutas Joseph C. Wilson rea juhtkirju, kus seadis küsimuse alla sõja faktilise aluse (vt bibliograafia artiklis "Bibliography" – The Politics of Truth). Ühes neist juhtkirjadest, mis avaldati New York Timesis 6. juulil 2003, väidab Wilson, et president George W. Bush esitas oma kõnes olukorrast riigis valesti luureinfot invasiooni alguseni viinud ajal ja seega viitas eksitavalt sellele, et Iraagi režiim otsis uraani, et toota tuumarelvi.
Iraagi Luure Komisjon ja USA Senati Luurevalikkomisjon järeldasid eri aegadel, et Wilsoni väited olid ebakorrektsed. Senati raport sedastas, et Wilsoni raport hoopis tugevdas, mitte ei lükanud ümber luureinfot väidetavast uraani müügist Iraagile. Wilson vastustas hiljem tugevalt neid järeldusi oma 2004. aasta memuaarides "The Politics of Truth". Riigidepartemang jäi samuti üliskeptiliseks Nigeri-väite kohta.
Endine CIA direktor George Tenet ütles, et "[ehkki president Bushil] olid kõik põhjused uskumaks, et talle esitatud tekst oli paigas," sest "sellest mis me teame nüüd, Agentuuri ametnikud lõpuks nõustusid, et kõnes olev tekst oli faktiliselt õige – s.t et Briti valitsuse raport ütles, et Iraak otsis uraani Aafrikast," sellegipoolest, "need 16 sõna ei oleks kunagi pidanud olema lisatud Presidendi jaoks kirjutatud teksti sisse." Wilsoni avastuste kohta tähendas Tenet: "Kuna see raport, meie meelest, ei andnud tegelikult vastust, kas Iraak oli või ei olnud otsinud uraani välismaalt, oli sellele antud normaalne ja lai levik, kuid me ei briifinud seda presidendile, asepresidendile või teistele administratsiooni vanemametnikele."
"Missioon Nigerisse"
Kaheksa päeva pärast Wilsoni 6. juuli juhtkirja kirjutas kolumnist Robert Novak Wilsoni 2002.a. tripist Nigerisse ja järgnenud avastustest ning kirjeldas Wilsoni naist kui "agentuuri operatiivtöötajat".
Oma 2003. aasta 14. juuli veerus "Missioon Nigerisse" (i.k. "Mission to Niger") tähendab Novak, et valik kasutada Wilsonit "tehti rutiinselt madalal tasemel ilma [CIA] Direktori George Teneti teadmiseta." Edasi läheb Novak identifitseerima Plame'i kui Wilsoni abikaasat:
Plame'i ei nimetatud kui agenti mitteametliku kattevarjuga – i.k. non-official cover ehk NOC. Tõepoolest, Novak korduvalt konstateeris, et tema ei teadnud ühtegi sellist fakti.
Vihje Plame'i kui NOC nimetamisele ilmus esimest korda David Corni artiklis ajalehes The Nation 16. juulil 2003, kaks päeva pärast Novaki veeru ilmumist.
Selles artiklis tsiteerib Corn Wilsonit: "«Tema (Plame'i) nimetamine sellisel viisil oleks kompromiteerinud iga operatsiooni, iga suhte, iga võrgustiku, millega ta on olnud seotud kogu oma karjääri jooksul. See on Kim Philby ja Aldrich Amesi värk.»" Wilson on öelnud: "Ma tundsin, et... kuitahes jälestav see otsus võiks olla, oli see ratsionaalne, et kui sa oleksid olnud administratsioon ja ei oleks tahtnud, et inimesed jutustaksid luureinfost või räägiksid sellest, mis oli sõttamineku otsuse alustalaks, siis sa heidutaksid neid, hävitades selle käskjala tõsiseltvõetavuse, kes sulle sõnumi tõi. Ning see administratsioon nähtavasti otsustas, et see viis kuidas seda teha, oli lekitada minu naise nimi."
2007. aasta oktoobris oma veeru "Valge Maja mustamine" kohta kirjutab Corn:
Justiitsministeeriumi uurimine
Avalikustamisele järgnevalt saatis CIA 16. septembril 2003 USA Justiitsministeeriumile kirja, kus nõudis asja kohta kriminaaluurimist. 29. septembril 2003. teavitas Justiitsministeerium CIA-d, et see soovis antud asjasse FBI uurimist.
30. septembril 2003 ütles president Bush, et kui tema administratsioonist on olnud leke, siis "ma tahan teada kes see on... ning kui see isik on rikkunud seadust, siis selle isiku eest kantakse hoolt." Algselt oli Valge Maja eitanud, et Karl Rove, kes oli Valge Maja personaliülema asetäitja, ning Lewis Libby, asepresident Dick Cheney personaliülem, olid lekkega seotud.
Mari-Ann Aavik-Roosaar
Ta lõpetas 1942. aastal Tallinna 4. Gümnaasiumi. Aastatel 1943–1944 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.
Plame'i afäär
Justiitsministeeriumi uurimine
Justiitsminister John Ashcroft juhatas asja Justiitsministeeriumi Eriõigusnõunike Kabinetile, mida juhatas Patrick Fitzgerald, kes kutsus kokku suurkohtu. CIA lekke suurkohtu uurimine ei päädinud kellegi kohtuliku süüdistamise või süüdimõistmisega mitte ühegi lekke endaga seotud kuriteo eest. Siiski sai Libby süüdistuse õigluse takistamise ühes punktis, valevande ühes punktis, ja kolmes punktis suurkohtule ja föderaaluurijatele valetunnistuste andmise eest 25. oktoobril 2005. Mõned tunnid pärast kohtusüüdistuse avaldamist astus Libby oma kohalt tagasi.
Mari-Ann Aavik-Roosaar
Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, kus ta alustas 1945. aastal õpinguid oma meditsiinilise hariduse lõpetamiseks. Ta lõpetas 1951. aastal Stockholmis Karolinska Instituudi ja sai meditsiinilitsentsiaadi kraadi.