cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harilik ploomipuu
Ajalugu
Aed-ploomipuu on tekkinud laukapuu ja haralise ploomipuu ristumisel. Ploomipuul on 48 kromosoomi, sama palju kui laukapuul (32) ja haralisel ploomipuul (16) kokku. Aed-ploomipuu tekkis kusagil Kaukaasias, Väike-Aasias või Balkani poolsaarel. Laukapuult päris ta külmakindluse ja kõige tavalisema tumesinise viljade värvi, haraliselt ploomipuult viljade maitseomadused. Sordiaretuse käigus on suhteliselt lihtne saada ka ploomisorte, mille viljade värv on kollane või punane nagu haralisel ploomipuul. Ploomipuu kultuuristati 3. sajandil eKr Kaukaasias. Kreeka kaudu, kus harilikku ploomipuud tunti juba 6. sajandil eKr, levis ta mujale Euroopasse. Juba 1. sajandil eKr hakkasid roomlased kasvatama mitut sorti ploome.
Välislingid
พลัม Erik
Odin
Odin Skandinaavia mütoloogias
Odinil oli palju hüüdnimesid, näiteks Alföðr (kõikide isa), Yggr (hirmus), Gangleri (väsinud teeline), Atríðr (ratsanik), Sigföðr (võidu isa), Valföðr (tapetute isa), Vakr (ärgas), Hárr (kõrge), Jafnhárr (samakõrge), Þriði (kolmas) jne.
Nagu teised jumalad, ei olnud ka Odin surematu. Oli ette teada, et enne Ragnarökki toimuvas viimases lahingus kurjade jõududega neelab hunt Fenrir Odini alla.
Kohanimed viitavad sellele, et Odinit austati rohkem viikingiaegses Taanis ja Rootsis ning vähem Norras ja Islandil. Odini nimi ei olnud populaarne isikunimede osana, tema järele ei hüütud ka ruunikividel. Põhjuseks olid tema kummalised omadused ja keerukas loomus. Rahva seas austati rohkem Odini poega Thori. Odini järgi on nime saanud kolmapäev skandinaavia keeltes (onsdag), inglise keeles (wednesday) ja hollandi keeles (woensdag).
Odin ja Osmussaar
Osmussaare rootsikeelne nimi Odensholm tähendab Odini hauda. Selle nime all on saart esmamainitud ühe taanlase reisikirjas XIII sajandist.
Enne Teist maailmasõda märkis Odini hauakohta Osmussaare keskosas rändrahn Odinstain, mille hiljem osaliselt õhkisid Nõukogude sõdurid. Odinstain on ka tänapäeval Osmussaarel üks põnevamaid vaatamisväärsusi.
Seimi jõgi
pisi|Seimi jõe asendikaart Desna jõe valglas Seim (ukraina ja vene keeles Сейм) on jõgi Euroopas, täpsemalt Venemaal ja Ukrainas.
Jõgi algab Kesk-Vene kõrgustikult Venemaal Belgorodi oblasti põhjaservas ja voolab valdavalt läände. Lähtest suudme poole minnes ületab jõgi kiiresti Kurski oblasti piiri ja voolab läbi kogu Kurski oblasti. Esimene suur asula Seimi jääres on Krivets. Järgmises, Solntsevos, pöörab jõgi loodesse ja jõuab Kurskisse, kus temasse suubub paremalt Tuskar. Seal keerab jõgi taas läände ning voolab läbi Prjamitsõno ja Kurtšatovi. Vasakult suubub Seimi Răut. Edasi läbib Seim Imeni Karla Liebknechta ja Lgovi ja temasse suubub suurim parempoolne lisajõgi Svapa. Svapa suudmes pöördub Seim lõunasse, möödub loode poolt Ivanovskojest, läbib Rõlski, möödub Korenevost lääne poolt ja suundub siis uuesti läände, läbides Gluškovo. Siis jõuab Seim Venemaa ja Ukraina piirini, keerab seal lõunasse ja voolab lühikest aega piirijõena. Tjotkinos suundub ta läände ja jõuab Ukrainas olevasse Sumõ oblastisse. Enne Burõni pöörab jõgi põhja, Putõvlis uuesti läände ja jõuab Tšernigovi oblastisse. Seal voolab ta läbi Baturini ja suubub Sosnõtsjast idas vasakult Desnasse.
Seimi jõe veed voolavad lõpuks Dnepri kaudu Musta merre.
Enam-vähem kogu ulatuses lähtest suudmeni kulgeb Seimist lõuna pool raudtee, üksnes enne Kurskit on raudtee lühikest aega põhja pool. Burõnist lääne pool on raudtee Seimist pisut kaugemal, läbides Konotopi ja Bahmatši ning jõudes Desnani Makošines. Kurskist kuni Rõlskini kulgeb jõe lõunakaldal ka maantee.
Seimi jõe pikkus on 696 km ja valgla on 27 500 km². Tema lähte kõrgus on 178 m merepinnast ja suudme kõrgus merepinnast 112 m, nii et jõe langus on 66 m ja lang umbes 1 dm/km. Vooluhulk 105 km kaugusel suudmest on keskmiselt 99,6 km³/s.
Sääre
Sääre nime kannab mitu küla Eestis.
Bounnhang Vorachith
Bounnhang Vorachith (lao keeles ບຸນຍັງ ວໍລະຈິດ; sündinud 15. augustil 1937) on Laose poliitik, kes oli aastatel 2016–2021 Laose president ja Laose Rahvarevolutsioonilise Partei peasekretär. Ta oli aastatel 1996–2001 asepeaminister, 2001–2006 peaminister ning 2006–2016 asepresident.
Elukäik
Boungnang Vorachith liitus 1951. aastal Pathet Lao vastupanuliikumisega ning asus tööle relvajõudude propagandaharusse Savannakheti. Aastal 1956 viidi ta üle sõjaväkke. Ta õppis 1958–1961 Vietnamis ning seejärel naasis Laosesse, et aidata valmistuda Luang Namtha provintsi vallutamiseks. Pärast edukat sõjakäiku Luang Namthasse 1962. aastal, läks ta Vietnami sõjaakadeemiasse õppima.
Aastal 1964 naasis ta kodumaale ning 1969. aastal sai temast korraldustoimkonna juht Xiangkhouangi provintsis. Aastal 1972 nimetati ta Louangphabangi provintsi põhjarinde asekomandöriks. Kaks aastat hiljem sai temast partei kaitsejõudude sekretär neutraalses Louangphabangi linnas. Aastal 1976 sai temast riigi põhjaosa relvajõudude poliitiline juht. Aastal 1978 läks ta uuesti Vietnamisse õppima, sellel korral poliitikateooriat. Aastal 1981 määrati ta relvajõudude poliitiliseks juhiks ning aastatel 1991–1996 oli ta Savannakheti provintsi kuberner.
Karjäär poliitikas
Enne peaministriks saamist aastal 2001, oli ta aastast 1996 olnud asepeaminister. Lisaks oli ta aastatel 1996–1999 Laose-Vietnami koostöökomitee esimees ning 1999–2001 Laose rahandusminister. Ta valiti 26. märtsil 2001 Laose ministrite nõukogu esimeheks ehk peaministriks. 8. juunil 2006 sai uueks peaministriks Bouasone Bouphavanh, Vorachith määrati president Choummaly Sayasone asepresidendiks.
Ta valiti 22. jaanuaril 2016 Laose Rahvarevolutsioonilise Partei 10. kongressil partei uueks peasekretäriks ehk de facto riigipeaks.
Bounnhang Vorachith on tihedalt seotud Vietnamiga. Ta on seal omandanud nii sõjalise hariduse kui ka pärast Laose Demokraatliku Rahvavabariigi asutamist 1975. aastal õppinud sotsialistlikku filosoofiat.
Ilma Adamson
Ilma Adamson (sündinud 24. juunil 1934) on eesti tantsupedagoog ja -õpetaja.
Õppinud tantsu Ullo Toomi juures, lõpetanud rahvatantsujuhtide kursused 1956. aastal Tallinnas ning Moskvas ballettmeistrite kursused 1964. ja 1968. aastal. Juhendanud paljusid tantsukollektiive, neist tuntumad on tantsuansambel Tuisuline (1958–1966) ja tantsuansambel Sõprus (1958–2002). Praegu juhendab Keila Kultuurikeskuse naistantsurühmasid Keikal ja Koidula.
Adamson on loonud ligi 90 tantsu sega-, nais- ja lasterühmadele. Tema loomingu näidetena saab nimetada segarühmale loodud tantse "Koduvainul", "Lainete mäng", "Põhjamaa päikese kullas", "Riidaja polka", "Pöördepolka", "Ilosa". Naisrühmadele on ta loonud tantsud "Piigad elevil" ja "Metsaveerel". Solistidele loodud "Lõbus labajalg" võitis uute tantsude konkursi. Õpetanud Eestis paljudel täienduskursustel karakter- ja rahvatantsu.
Ilma Adamsoni tuntumad õpilased on Kätrin Järvis (ansambli Sõprus juhendaja aastast 2006), Tõnu Pomerants, Valdo Rebane. Aastatel 1977–2003 jagas Ilma Adamson karaktertantsukogemusi Soomes. Adamson on Eesti Tantsukunsti ja Tantsuhariduse Liidu liige.
Ilma Adamson on olnud noorte- ja üldtantsupidude lavastusgrupis üheteistkümnel korral, sellest peo üldjuhina ühel korral 1993, liigi üldjuhina viiel korral (1977, 1981, 1985, 1987, 1990) ja liigi üldjuhi assistendina viiel korral (1963, 1970, 1972, 1973, 1975). Tema tantse on esitatud üldtantsupidudel kahel korral.
Aastal 2016 asutati eesti rahvuskultuuri algteadmisi ja oskusi arendav Ilma Adamsoni tantsukool. Kooli pidaja on OÜ Astak. 2018. aasta kevadel lõpetas tantsukooli kaheaastase kursuse 1. lend.
Raudristi Rüütlirist
thumb|140px|Raudristi Rüütlirist tammelehtedega thumb|140px|Raudristi Rüütlirist kuldsete tammelehtede, mõõkade ja teemantidega Raudristi Rüütlirist (saksa keeles Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes, tihti lihtsalt Ritterkreuz) oli Saksamaa autasu, mida jagati ülima lahinguvälja vapruse või õnnestunud juhtimise eest Kolmanda Riigi ajal.
Klassid
Rüütlirist jagati viide klassi:
Väärindamise eeldused
Rüütliristi kavaleriks võis saada sõdur või ohvitser, kellel pidi olema 1939. aasta Raudristi 1. klass, kuigi Raudristi 1. klassi anti koos Rüütliristiga harvadel juhtudel.
Luftwaffe pilooti autasustati, kui oli kogunenud vähemalt 20 punkti järgmise punktisüsteemi alusel: 1 punkt anti siis, kui tulistati alla ühe mootoriga lennuk, 2 punkti kahe mootoriga ja 3 punkti nelja mootoriga allatulistatud lennuki eest. Kõik öölahingus alla tulistatud lennukite punktid olid kahekordsed.
Rüütlirist lasti käibele 1939–1945, tema klasse ja saamise tingimusi järk-järgult sõja jooksul karmistati.
Saajad
Kokku valmistati 7313 Rüütliristi autasu, kuid ainult 883 said tammelehtedega ja 159 said tammelehtede ja mõõkadega (pluss üks auväärne saaja, Jaapani admiral Isoroku Yamamoto). Ainult 27 meest autasustati Rüütliristi teemantidega (3 armee ülemjuhatajat, 10 kindralit, 3 koloneli, 9 tipplendurit ja 2 allveelaeva kaptenit) ning Hans-Ulrich Rudel oli ainus Rüütliristi kuldsete tammelehtede, mõõkade ja teemantide saaja.
Jaotus väeliikide kaupa
Heer Luftwaffe Kriegsmarine Waffen SS 4785 1750  318  460
Koigi järv
Koigi järv (ka Koigi Suurjärv) on järv Koigi rabas Koigi järvestikus Saaremaa vallas Saaremaal.
Matsalu rahvuspark
pisi|Luiged Matsalu lahel thumb|Vaade [[Keemu linnuvaatlustornist Kasari jõe suudme poole]] pisi|Matsalu [[roostik]] pisi|Kasari jõgi [[Kasari raudbetoonsild|Kasari vanalt sillalt]]
Matsalu rahvuspark on rahvuspark Lääne-Eestis, mis on loodud pesitsevate, sulgivate ja läbirändavate lindude kaitseks. Rahvuspark jääb Lääneranna ja Lääne-Nigula valla territooriumile.
Kaitseala pindala on 486,6 km², sellest on maismaad 224,6 km² ja vett 264,0 km². Matsalu rahvuspark hõlmab Matsalu lahte, selle suudme ümber olevat Väinamere osa, Kasari jõe alamjooksu alates Risti-Virtsu maanteesillast, lahe ja jõe kaldaroostikke, üleujutatavat Kasari jõe luhta, rannakarjamaid, puisniite ja umbes 50 meresaart, millest suurimad on Tauksi, Liia, Sõmeri, Kumari ja Papilaid. Teised tuntud laiud on Sipelgarahu ja Tondirahu.
Matsalu looduskaitseala loodi 1957. aastal. 1976 kanti see rahvusvahelise tähtsusega märgalade ehk Ramsari nimekirja. Alates 2004 kannab ta nime Matsalu rahvuspark ning haldab ka Puhtu-Laelatu ja Nehatu looduskaitseala ning Lihula ja Tuhu maastikukaitseala. Matsalu rahvuspark kattub ka Natura-alade Väinamere linnuala ja Väinamere loodusalaga. Matsalu rahvuspark on ka HELCOMi kaitseala.
Matsalu rahvuspargis on registreeritud 275 linnu-, 49 kala- ja 47 imetajaliiki ning 772 liiki soontaimi. Lindudest on arvukaimad pesitsejad kormoran, hahk ja hõbekajakas.
Meyendorff
Meyendorff, ka Meijendorff von Yxkull, Uexküll-Meyendorf, Uexküll-Meyendorff, Meyendorff von Yxkull (vene Мейендорф) on Uexküllide suguvõsast põlvnev vabahärrade aadlisuguvõsa.
Matsalu rahvuspark
Asustus
Asulad, mis jäävad osaliselt või täielikult Matsalu rahvusparki:
Meyendorff
16. aprillil 1679 said Vaeküla mõisnik kindralleitnant Jakob, ooberst Otto Johann, Angerja mõisnik rittmeister Wolter Reinhold ja Lage von Uexküll Rootsi vabahärra tiitli ja immatrikuleeriti 1680. aastal Meijendorff von Yxkull nime all Rootsi rüütelkonda vabahärrade suguvõsana nr. 74. 1746. aastal immatrikuleeriti nr. 38 all Eestimaa rüütelkonda, 1747. aastal nr. 29 all Liivimaa rüütelkonda ja nr. 233 all ka Kuramaa rüütelkonda.
Matsalu rahvuspark
Asustus
Matsalu Riiklikku Looduskaitsealasse kuulusid: Penijõe keskus (keskuse- ja kõrvalhooned, paadikuur, saun, välibaas, elamu) — Läänemaa, Lihula vald; Puise kordon — Läänemaa, Ridala vald; Haeska mõisahoone; Lihula kordon — Läänemaa, Lihula alev; Kudri talu — Läänemaa, Martna vald; Kinga talu — Läänemaa, Ridala vald; Matsalu mõis — Läänemaa, Lihula vald.
Kaitsealused pesitsevad liigid
väike-konnakotkas Aquila pomarina, laanepüü Bonasa bonasia, hüüp Botaurus stellaris, mustviires Chlidonias niger, valge-toonekurg Ciconia ciconia, roo-loorkull Circus aeruginosus, välja-loorkull Circus cyaneus, soo-loorkull Circus pygargus, rukkirääk Crex crex, valgeselg-kirjurähn Dendrocopos leucotos, väikepistrik Falco columbarius, rohunepp Gallinago media, sookurg Grus grus, merikotkas Haliaeetus albicilla, punaselg-õgija Lanius collurio, herilaseviu Pernis apivorus, väikehuik Porzana parva, täpikhuik Porzana porzana, väiketiir Sterna albifrons, jõgitiir Sterna hirundo, randtiir Sterna paradisaea, vööt-põõsalind Sylvia nisoria, teder Tetrao tetrix
Kaitsealused läbirändajad
väike-laukhani Anser erythropus, valgepõsk-lagle Branta leucopsis, väikeluik Cygnus columbianus, laululuik Cygnus cygnus, rabapistrik Falco peregrinus, sookurg Grus grus, järvekaur Gavia arctica, punakurk-kaur Gavia stellata, veetallaja Phalaropus lobatus, põldrüüt Pluvialis apricaria, naaskelnokk Recurvirostra avosetta, mudatilder Tringa glareola
Teised kaitsealused loomaliigid
saarmas Lutra lutra, juttselg-kärnkonn Bufo calamita, rabakonn Rana arvalis
Kaitsealused taimeliigid
Kaunis kuldking Cypripedium calceolus, Ostericum palustre
Veestik
pisi|püsti|Kasari luht [[Kloostri lähistel]] pisi|[[Tuudi jõgi (Suitsu jõgi) talvel]]
Rahvusparki läbivad või selles kuuluvad järgmised veekogud:
Vööndid
pisi|[[Näärikivid Metskülas]] pisi|[[Äike Kumari laiul]]
Islami kalender
Islami kalender on muslimite ajaarvamist kajastav kalender. Selle alguseks loetakse meie ehk kristliku ajaarvamise 16. juulit 622, see tähendab Muḩammadi väljarände (hidžra) aega Mekast Mediinasse.
Arvatavasti kehtestas islami kalendri kaliif Omar II.
Islami kalender on ametlik kalender mõnes Pärsia lahe äärses riigis, sealhulgas Saudi Araabias. Teised muslimiriigid kasutavad ametlikult Gregoriuse kalendrit ning pöörduvad islami kalendri poole religioossetel põhjustel.
Erinevalt läänes kasutatavast päikesekalendrist on islami kalender kuukalender. See põhineb kuu liikumisel, sisaldades 12 kuud; islami kalendri aasta on 11 päeva võrra meie aastast lühem. Kuu keskmine pikkus islami kalendris võrdub ligikaudu sünoodilise kuuga.
Islami kalendri aasta koosneb 12 kuust:
Katrään
Katrään (prantsuse quatrain) on värsinelik, neljarealine salm.
Näiteks sonett koosneb kahest katräänist ja kahest tertsetist.
Tartu Hiie Kool
Tartu Hiie Kool asub Tartus Tähtvere linnaosas Hiie tänavas.
Tildri põik
Tildri põik jääb Tildri ja Vaablase tänava vahele. Pikkus on umbes 100 meetrit. Tänavat hakati hoonestama vana Sääse tänava osana.
Tänava nimi võeti kasutusele 1958. aastal. Nime on see saanud Tildri tänavalt.
Jalavägi
thumb|Jalaväe taktikaline üld-tingmärk
Vaablase tänav
thumb Vaablase tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Vaablase tänav algab Nirgi tänavast, ristub Kiili, Parmu ja Algi tänava ning Tildri põiguga. Lõpeb Tildri tänavaga. Tänava pikkus on umbes 650 meetrit.
Tänava nimi võeti kasutusele 1958. aastal. Tegemist on putukateemalise sarja nimega.
Jalavägi
Jalavägi ehk infanteeria on maaväe põhiline esmane ja traditsiooniline väeliik (relvaliik), mille põhiülesanded lahinguväljal on võitlus vaenlase lahinguüksustega, maa-alade ja objektide enda kontrolli all (valduses) hoidmine või kontrolli alla võtmine (vallutamine) ning lahinguluure.
Soomustamata sõidukitel liikuvat jalaväge võidakse nimetada kergejalaväeks.
Jalaväest spetsiifiliselt arendatud alaliikideks võib lugeda tänapäeval ka merejalaväge või õhudessantväge ning mägiväeüksusi (mägijäägrid).
Relvastus ja varustus
Jalaväe ülalpidamise üheks eeliseks on varustuse ja relvastuse suhteline odavus või lihtsus võrreldes soomusväega ja soomusjalaväega.
Jalaväe relvastusse kuuluvad lisaks käsitulirelvadele ka raskekuulipildujad, tankitõrjerelvad (sealhulgas tankitõrjekahurid, tankitõrjeraketisüsteemid) ja miinipildujad, sageli ka kantavad õhutõrjeraketid (MANPADS) või harvem kerged õhutõrjekahurid.
Jalaväe transpordiks lahingupiirkonda kasutatakse tavaliselt maastureid, taktikalisi veoautosid, soomusautosid või soomustransportööre. Samuti on vajadusel hõlpsalt võimalik õhu- või meretransport. Soomustransportööridel jalaväe struktuuridele tankide lisamisega võidakse seda käsitleda soomusjalaväena.
Jalaväe väekoondiste (jalaväebrigaad, jalaväediviis) tuletoetuseks kasutatakse pukseeritavaid välihaubitsaid ja õhutõrjekahureid, kuid vastavate üksuste liikmeid ei kutsuta reeglina jalaväelasteks.
Taktika
pisi|Kanada jalaväelased maastikul positsioonil Jalaväel on oluline roll operatsioonides ja lahingutes kinnisel maastikul ehk metsades või soodes, hoonestatud aladel, aga ka saarestikes ja mägedes, kus soomus-lahingutehnika tegevus on piiratud ja lähivõitluse tõenäosus suurem. Seetõttu kasutatakse jalaväge peamiselt vastava iseloomuga territooriumide kaitsel või kontrolli all hoidmisel (sealhulgas patrullid), rünnakul või hõivamisel.
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 20. Eurovisiooni lauluvõistlus ja toimus 22. märtsil 1975 Stockholmis Rootsis. Selle võitis Holland.
Jalavägi
Taktika
Jalaväe tegevus on piiratud avatud maastikul ehk lagedatel aladel, kuna neil puudub (vähemalt arvestatav) soomuskaitse ja liikurplatvormidel lähi-tuletoetus (lahingumasinad, tankid, õhutõrjesoomukid) ja piiratud on ka liikuvus ehk manöövrivõime.
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Tulemused
400px
Tartu Hiie Kool
Kool on mõeldud kuulmis- ja kõnepuuetega õpilastele kogu Eestist. Aastal 2005 õppis koolis üle 300 õpilase. Koolil on oma õpilaskodu.
Koroonapandeemia Serbias
Koroonapandeemia Serbias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Tartu Hiie Kool
Koolil on kaks osakonda:
Koroonapandeemia Serbias
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Serbias 6. märtsil 2020. Nakatunu oli 43-aastane Bačka Topolas elav mees, kes oli käinud Budapestis.
Jalavägi
Taktika
Lahingutegevuse ajal tegutsevad laskurallüksuste jalaväelased jalastunult lahingurivistuses, kandes kaasas oma relvastust ja lahinguvarustust. Seljakotid ja muu vähem vajalik varustus jäetakse tagalasse või sõidukitele. Lahingutegevuse eel ja vahe-etappides, kui puudub kokkupuude vastasega, liiguvad jalaväelased transpordivahenditel, kuid hoidutakse sõitmast otsekontaktini vastasega. Sõidukitele asumine ja jalastumine toimub vastase tule ja vaatluse eest varjatult, et mitte lasta vastasel kahjustada oma soomustamata või kergelt soomustatud sõidukeid. See teeb jalaväe manöövrid kohmakaks, kuid ühtlasi võimaldab enda tegevust ja kavatsusi hästi varjata lahingukontakti alguseni.
Koroonapandeemia Serbias
Andmestik
20. märtsil suri Serbias esimene koroonaviirusega nakatunu.
Jalavägi
Ajalugu
thumb|Iiri rügement [[Somme'i lahingu ajal Esimeses maailmasõjas]] Väheste eranditega on enamiku armeede tuumaks läbi ajaloo olnud jalavägi. Kui relvad on mitmekesised, tuginevad sõdurid operatiivliikumistel (liinide taga, eriti eeltööstuslikul ajal) ja taktikalistel liikumistel (lahingus) tavaliselt oma jalgadele, kuigi neid võib mõnikord transportida lahinguväljale muude vahenditega.
Koroonapandeemia Serbias
Andmestik
30. märtsil suri koroonaviirushaigusse Serbia õigeusu piiskop Milutin Knežević.
Jalavägi
Ajalugu
Varaseimatest aegadest olid jalaväelased põhiliselt relvastatud jõugud, kes võitlesid lõdvalt organiseeritud vastasliinides individuaalsete komandöride häälejuhatusel nende vägede otseses läheduses (kuuldekauguse ulatuses). Siiski vormi, varustuse, relvastuse ja eelkõige treeningutega jõuti rivide väljatöötamiseni, mis võimaldasid lahingumöllus täide viia eelkorraldatud taktikalisi manöövreid.
Jalaväe organisatsioon on koonduv sellest ajast saadik, kui kirja pandud ajalugu saavutas tasakaalu tugevalt relvastatud rivide (näiteks Kreeka faalanks) võitlemise jäikades rivides, kergemalt relvastatud, kuid rohkem liikuvamate üksuste, (nagu Rooma leegion) mis said liikuda suhteliselt kiiresti lahinguväljal ning ära kasutada võimalusi kui need tõusid, vahel.
Jalavägi oli uuema aja armeede põhiline ja kandev lahingu-relvaliik (väeliik) kuni 1. maailmasõja lõpuni, mil suurema liikuvuse ja kaitstusega soomustehnika kasutuselevõtuga moodustati soomusjalavägi ja hakati arendama manööversõja taktikat.
Jalaväe taktikalise tingmärgi kujund on tuletis Napoleoni sõdade ajastust, kui jalaväelaste vormikuue rinnal olid 2 ristatud vööd.
Punaselg-õgija
Punaselg-õgija (Lanius collurio) on õgijalaste sugukonda õgija perekonda kuuluv lind.
Kirjeldus
Punaselg-õgija on suhteliselt väike õgija. Linnu üldpikkus on 17 cm. Ta kaalub 25–35 grammi.
Isaslinnul on pruunikaspunane selg ja tiiva kattesuled ning üle silmade ulatuv must triip. Pea, kael ja nimmepiirkond on hallid, tiivad tumepruunid, saba must valgete servadega. Kurgualune, rind ja kõht on valged, külgedel ja puguala servadel on roosat värvi. Aasias elavad linnud on seljal ühtlasemalt pruunikad.
Emaslinnu selg ja pea on mitmes toonis pruunikad. Alapool on valkjas ja enam-vähem selgete vöötidega.
Punaselg-õgija laul on mitmekesine ja üsna vali ning sisaldab matkimishäälitsusi.
Eluviis
Ta toitub suurematest putukatest, näiteks kiilidest ja tirtsudest, samuti sellistest põllumajanduskahjuritest nagu kuldpõrnikas, maipõrnikas ja kaerasori, mistõttu punaselg-õgijat tuleb pidada kasulikuks linnuks. Kuid ta sööb ka pisinärilisi, karihiiri, nahkhiiri, konni ja linde. Lindudest langevad tema saagiks varblased, urvalinnud, vindid, tsiitsitajad, lõokesed, kiurud, västrikud, tihased ja paljud teised väikesed linnud.
Linnul on saagi astla otsa pistmise tugev instinkt, eriti pesitsusajal. Niimoodi kogub ta endale toiduvarusid. See on kogu õgijalaste sugukonnale iseloomulik toiduvarumisviis.
Ta saabub pesitsuspaikadesse küllaltki hilja: parasvöötmesse mais, aga näiteks Anadõri äärde alles juunis. Isased saabuvad emastest varem. Nii lõunamaale kui tagasi rändavad linnud üksinda, ainult harva täheldatakse väikesi rändesalku.
pisi|Punaselg-õgija pesa pisi|Punaselg-õgija munad Ta pesitseb põõsasniitudel, kadastikes, võsades, metsaservades, parkides. Pesa ehitab emaslind, rajades selle põõsasse või puu otsa, eelistades okaspuid, harvem on pesa maapinnal rohu sees. See on kausjas, põimitud taimevartest ja -raagudest, seestpoolt vooderdatud taimejuurte, kõrreliste pähikute ja pööristega, sulgede ja karvadega.
Mai keskpaigast kuni juulini munetakse munad. Täiskurnas on 4–7, harvem 3 või 8 muna. Need on roosakad, kollakad ja isegi kergelt rohekad, pruunide tähnidega. Tähnid paiknevad tömbi otsa pool tihedamini. Emaslind haub neid 14–15 päeva. Isaslind valvab pesa lähedal ja toob emasele toitu või torkab seda pesa lähedal astelde otsa.
Pojad lahkuvad pesast 12–15 päeva vanuselt. Sageli ei oska nad selleks ajaks veel korralikult lennata. Vanemad toidavad poegi pärast seda veel ligi kuu aega.
pisi|301px|Punaselg-õgija [[Ar-Riyāḑis, aprill 1993]]
Kaitse
Eestis kuulub punaselg-õgija III kaitsekategoriasse.
Punaselg-õgija valiti koos hallõgijaga Eesti 2010. aasta linnuks.
Nordlandi maakond
Nordlandi maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Norras.
Vallad
Maakonnas on 41 valda (elanike arvud seisuga 27. veebruar 2020). 2020. aastal liideti Ballangeni vald ja osa Tysfjordi vallast Narviki vallaga ning ülejäänud osa Tysfjordi vallast Hamarøy vallaga. Samal aastal viidi Tjeldsundi vald Nordlandi maakonnast Troms og Finnmargi maakonda.
Välislingid
🇳🇴
Katekismus
Esimene säilinud eestikeelne katekismus "Wanradti ja Koelli katekismus" trükiti Saksamaal Wittenbergis 1535. aastal.
Lõks (püünis)
Lõks on automaatselt toimiv, selle mehhanismi käivitab saakloom ise, kui ta haarab tugipulgast ja tallalauast koosneva luku külge kinnitatud söödast. Eestis on kasutusel olnud kahte tüüpi lõkse – looma elusana püüdmiseks oli kastlõks, looma surmav oli lööklõks. Lööklõksude hulka kuuluvat vedrulõksu kasutati hiire- ja roti lõksuna.
Eesti eri piirkondades ja murretes on sõnal lõks olnud ka muid tähendusi:
Jõe
Jõe on küla nimi Eestis:
Jõe on eesti perekonnanimi
Jõe on Jõelähtme kihelkonna lühend
Fats Waller
thumb|Fats Waller pisi|You Got Everything A Sweet Mama Needs But Me, bluusi laulja Sara Martin, klaveril saadab Thomas "Fats" Waller, New Yorgis 1922. aastal pisi| 'tain't Nobody's Bus'ness If I Do, laulja Sara Martin, klaveril Thomas "Fats" Waller, New Yorgis 1922. aastal Fats Waller (õieti Thomas Wright Waller; 21. mai 1904 New York – 15. detsember 1943 Kansas City, Missouri osariik) oli Ameerika Ühendriikide džässmuusik, helilooja ja laulusõnade autor.
Tema tuntumate lugude seas on "Honeysuckle Rose", "Ain't Misbehavin'" ja "Squeeze Me".
Eksiilvalitsus
Eksiilvalitsus ehk pagulasvalitsus on riigi valitsus, mis on olnud sunnitud oma riigist lahkuma ja tegutseb sellest väljaspool. Eksiilvalitsuse liikmed püüavad hoida välismaailma tunnustust riigi või valitsuse õiguslikule järjepidevusele pärast riigi okupeerimist või annekteerimist või põhiseadusliku valitsuse põhiseadusevastast kukutamist.
Eksiilvalitsuse teooria
Mõiste "eksiilvalitsus" all mõeldakse valitsust, mis ühel või teisel põhjusel on sunnitud oma riigi territooriumilt lahkuma. Eksiilvalitsusi seostatakse tavaliselt esimese ja teise maailmasõjaga. 1914. aastast on umbes 70 institutsiooni eksiilis nimetanud või nõudnud, et neid nimetataks teatud riikide "valitsuseks". Neist 70 "valitsusest" eksiilis on ainult 39 saanud kas de facto või de iure tunnustuse ühelt või mitmelt riigilt. Teises maailmasõjas oli esimeseks eksiilvalitsuseks Poola valitsus (17. september 1939), kellele järgnesid teiste hulgas Luksemburg, Belgia, Norra jt. Suur osa eksiilvalitsusi põgenes Londonisse.
Valitsuste tunnustamine muutub oluliseks erinevates situatsioonides:
Ollakse seisukohal, et rahvusvahelistes suhetes esindab riiki tema valitsus, kuna tal on piiramatu ja ainulaadne kompetents rahvusvahelises õiguses oma riiki esindada ja antud juhul on ebaoluline, kas valitsus on eksiilis või in situ. Seetõttu on ka tunnustamine üsna loomulik protsess, mida võib ka näha Teise maailmasõja aegsete eksiilvalitsuste profiilidest, kus Saksamaa poolt okupeeritud riikide valitsused said lääneliitlaste tunnustuse, kuna nad olid rahva poolt legitiimselt valitud valitsused. Mõnda riiki (nt Holland) tunnustati nii lääneliitlaste kui ka teljeriikide poolt, samas oli Teises maailmasõjas riike (nt Bulgaaria), keda tunnustati vaid Saksamaa ja/või teljeriikide poolt. Eksiilvalitsused pidid seega töötama selle nimel, et saaksid endale võimalikult paljude riikide tunnustuse, kuna vaid sel moel said valitsused tagada endale tegutsemisvõimalused ja seaduslikkuse rahvusvahelisel tasandil.
Eksiilvalitsuste teooria uurija Talmon märgib, et eksiilvalitsused sõltuvad oma legitiimsuse saavutamises peamiselt neljast tegurist. Nendeks on:
Eksiilvalitsuse põhieesmärgiks on oma territooriumi vabastamine ja seeläbi suveräänsuse saavutamine. Sellest tulenevalt on eksiilis olles valitsuse peamisteks ülesanneteks luua riigis, kuhu on pagetud, riigi juhtimiseks vajalik infrastruktuur (sh kommunikatsioonivahendid, ruumid, tööjõud), saavutada teiste riikide tunnustus ja seeläbi alustada nendega ametlikku koostööd. Mitte vähem tähtis samm pole kodumaale jäänud rahvaga kontakti loomine ja hoidmine, et saavutada nende tunnustatus. Oma rahva tunnustus on oluline, et valitsus saaks kodumaale naastes jätkata võimulolekut või teha ettevalmistusi võimu üleandmiseks.
Eksiilvalitsuste peaeesmärgi – kodumaale naasmine – saavutamisel on rida takistusi, muu hulgas territoriaalne kaugus ja eraldatus kodumaast. Ühelt poolt takistab kaugus kodumaale jäänud rahva õiguste kaitsmist, teiselt poolt ollakse eemal kodumaal olevast infrastruktuurist. Vähem oluline pole seegi, et antud tingimustes on eksiilvalitsuse inim- ja materiaalsed ressursid napid. Eksiilvalitsused sõltusid oma tegutsemisvabaduses ka vastuvõtva riigi volist. Näiteks ei olnud Tšehhoslovakkia kohtul Suurbritannias volitusi teostada oma õigusi. Tuleb märkida, et piiratud volitused ei tähendanud riigi suveräänsuse kaotamist, lihtsalt piiratust.
Riigi vabastamise korral ei olnud Teises maailmasõjas liitlasriikidel õigus vabastatavale maale asuda enne selle seadusliku valitsuse loata. Selliseid kokkuleppeid ei sõlmitud aga valitsustega eksiilis, keda (enam) ei tunnustatud, nagu nt Poola valitsus Londonis. Kuna Nõukogude Liit oli loonud sidemed Poola Rahvusliku Vabastamise Komiteega (loodud 23. juuni 1944) ja kirjutanud alla Nõukogude Liidu – Poola suhteid ja Poola administratsiooni käsitlevale kokkuleppele, võtsid lääneliitlased Poola valitsuselt Londonis tunnustuse. Nagu näha Teise maailmasõja aegsetest eksiilvalitsuste profiilidest, ei saanud mitte kõik eksiilvalitsused pärast sõda võimule tulla. Võimule naasid enamasti eksiilvalitsused, kes olid saanud lääneriikidelt tunnustuse ja suutsid säilitada oma legitiimsust sõja lõpuni.
Ärisaladus
Ärisaladus on teave ettevõtja äritegevuse kohta, mille avaldamine teistele isikutele võib kahjustada selle ettevõtja huve. Ärisaladuseks on näiteks ettevõtja oskusteavet puudutav tehniline ja finantsteave, sealhulgas teave rahavoogude, pangakontol toimunud rahaliikumiste, kulude hindamise metoodika, tootmissaladuste ja -protsesside, tarneallikate, ostu-müügi mahtude, turuosade, klientide ja edasimüüjate, turundusplaanide, kulu- ja hinnastruktuuride ning müügistrateegia kohta.
Ärisaladuse hulka kuuluva teabe määratleb üldiselt ettevõtja ise, olles vajadusel kohustatud oma seisukohti põhjendama. Ettevõtte kohta käivat muud teavet ei loeta ärisaladuseks.
Pruunhüään
Pruunhüään (Parahyaena brunnea, sünonüüm Hyaena brunnea; eesti keeles ka pruun-vööthüään) on pruunika paksu karvastikuga hüäänlane.
Levila
Pruunhüään elutseb Lõuna-Aafrika kuivades piirkondades. Säilinud vaid Botswanas ja Namiibias ning väikeste asurkondadena ka Kalahari ja Gemsboki rahvuspargis Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Toitumine
Pruunhüään sööb putukaid, väikseid selgroogseid, linnumune, kuid kütib ka suuremaid imetajaid, näiteks gnuusid.
Tehistingimustes peetavad isendid
Loomaaedades on need pruunhüäänid haruldased, viimasel ajal on Praha loomaaias neid edukalt paljundatud.
Kuklase tänav
Kuklase tänav kulgeb Vaablase tänavast A. H. Tammsaare teeni.
Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal. Tegemist on putukateemalise sarja nimega.
Vanker
pisi|Hobuvankrid Saksamaal
Vanker (saarte ja lõunaeesti murretes rattad) on harilikult veolooma(de)ga veetav kahe või nelja rattaga veok.
Ajaloost
Vankrid olid kasutusel Vana-Lähis-Ida piirkonnas juba IV aastatuhandel eKr.
Baltimaades jõuti vankrite kasutamiseni seoses põlis põllunduse arenguga arvatavasti I aastatuhande algul pKr. Ida-Euroopale omaselt olid Eesti vanad taluvankrid aiste ja juhivitstega veetavad ühehobusevankrid, mille telgesid ühendas vahepuu. Kahehobusevankrid olid kasutusel vaid Saaremaa lääneosas ja Ruhnus. Vanemad vankrid olid jäiga puust konstruktsiooni ning käändumatute esiratastega. Taluvankreid tarvitati nii vedudeks kui ka sõiduks. Eraldi sõiduvankrid tulid kasutusele alles 19. sajandi II pooles, vedruvankrid 20. sajandi algul.
Vankri ehitus
13. sajandil hakati Eestis kasutama käänduvate esirataste ning liigendvahepuuga vankreid, mis olid Skandinaaviale omased. Vankri peale käis rõukudele toetuv vankriredelitega veokorv pikkusega kuni 2,4 m. Veokorv oli veel 18. sajandil nii kitsas, et kaks sõitjat kõrvuti istuma ei mahtunud, istuti seljad vastamisi. Kagu-Eestis olid levinud idapoolse päritoluga, esiteljel asuva ja ümber vahepulga käänduva käändpakuga vankrid, mis olid märksa kergemini pööratavad. See konstruktsioon koos raudosade ja laia veokorviga võeti kogu Eestis kasutusele 19. sajandi lõpul – 20. sajandi algul. Vanad puutelgedega vankrid jäid püsima kergete põlluvankritena.
Kasutamine
Heina- või viljakoorma vedamisel paigutati koorma aluseks algselt kuni 5 paari umbes meetripikkusi kaikad, mis toetusid vankriredelite najale. 19. sajandil hakati paigaldama redelitele neljakandilisi veoraame, mida eri murretes nimetati ka laam, laavits, lantsad jne. Kuni 1,5 m kõrgused redelkülgedega heina- ja viljaveokorvid võeti kasutusele alles 20. sajandil. Põhja-Eestis olid korvid valdavalt pealt laienevad, mujal kasutati püstkorve. Sõnniku, kruusa jms veoks tihendati vankriredeleid vitsadest või peergudest punutisega ning vankrikere otsad suleti laudade või redelitega.
Vahepulk
Vankri vahepulk on vertikaalne rauast pulk, mis ühendab vankri esitelge ja selle peal asuvat käändpakku keskelt. Vahepulk, mis oli vankri esimesi raudosi, võimaldab pööratata esirattaid.
Vahepuu
Vahepuu (ka keelikas, põhjaeesti murdes langpoom, Võru murdes langhark) on puu, mis ühendab keskelt vankri esi- ja tagatelge ehk asse. Selle külge kinnitus tagateljelt kahest puust tagahark, mis võimaldas vankri pikkust muuta.
Ristpuu
Ristpuud ehk arkpuud toetasid ja sidusid vahepuud tagumise rõukpakuga.
Rõukpakk
Rõukpakud olid teljepakule kinnitatud vankrikorvi aluspakud, mille mõlemasse otsa löödi väljapoole kaldu tugipuud ehk rõugud. Rõukudele toetusid vankriredelid, mis olid külgedeks.
Teleportatsioon
Teleportatsioon on esemete väga kiire transport või liikumine ühest kohast teise. Enamasti peetakse teleportatsiooni all silmas transporti, mille puhul edastatakse ainult informatsiooni, mille põhjal teises kohas valmistatakse eseme koopia.
Sipelga tänav (Tallinn)
pisi|Õhuvaade Sipelga tänavale pisi|Sipelga tänav, vaade Kuklase tänavalt Sipelga tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Teleportatsioon
Teadus ja teaduslik fantastika
Teaduslikus fantastikas, mõtteeksperimentides ja füüsikaliste katsete puhul on teleportatsiooni all tavaliselt mõeldud esemete (reaalselt seni elementaarosakeste) ülekandmist ühest kohast teise protseduuri abil, mis hõlmab eseme kohta käiva informatsiooni kodeerimist, informatsiooni ülekandmist teise asukohta (näiteks raadiosignaalina) ja algse eseme koopia valmistamist sihtkohas. Füüsikas on tegeldud kvantteleportatsiooniga.
Sipelga tänav (Tallinn)
Ajalooliselt asus asumis samanimeline tänav juba 1935. aastast. See tänav kandis varem nime "Siili tänav", ent 1970. aastatel hakati Siili tänavaks nimetama tänavat, mis jääb nüüdse Siili asumi aladele. Sealset ala hakati hoonestama ja maad elamuehituseks rentima 1930. aastate teisel poolel.
Teleportatsioon
Teadus ja teaduslik fantastika
Pole selge, kas inimese kopeerimine nõuab täpse kvantoleku reprodutseerimist. Samuti pole selge, kas see nõuab kvantteleportatsiooni, mis eeskuju paratamatult lammutab, või piisab makroskoopilistest mõõtmistest. Mittelammutava variandi puhul valmistatakse eeldatavasti iga teleportatsiooni puhul uus koopia, kusjuures teleportatsiooni kogeb ainult koopia. Seesugusel tehnoloogial oleks ka muid rakendusi, näiteks virtuaalmeditsiin (salvestatud andmete muutmine, et valmistada koopia, mis on originaalist parem), ränd tulevikku (koopia valmistamine aastaid pärast informatsiooni salvestamist) ja varukoopiad (hiljuti salvestatud informatsiooni põhjal koopia valmistamine, kui originaaliga on juhtunud õnnetus).
Sipelga tänav (Tallinn)
Sipelga tänav algab Sõpruse puiesteelt ja lõpeb Kuklase tänaval. Tegemist on putukateemalise sarja nimega.
Ehitised Sipelga tänaval
Sipelga tänava alguses aadressil A. H. Tammsaare tee 76 asub AS Eesti Statoili Tallinna Mustamäe teenindusjaam.
Teleportatsioon
Religioon ja esoteerika
Religioosses, okultistlikus ja esoteerilises kirjanduses tähendab teleportatsioon inimese või eseme hetkelist liikumist ühest kohast teise üleloomulikul või paranormaalsel viisil.
Näiteks Apostlite tegude raamatus (8:39,40) räägitakse, kuidas pärast Etioopia eunuhhi, kuninganna varanduse valitseja ristimist ''haaras Issanda Vaim Filippuse, ja eunuhh ei näinud teda enam. Kuid ta läks oma teed edasi rõõmuga. Aga Filippus leiti Asdodist.''
Buddha olevat teleportatsiooni teel kandunud Indiast Sri Lankale.
Kaunissaare–Kehra tee
Kaunissaare–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11127) on kõrvalmaantee Anija vallas (Kehra linna tänavana Kose maantee). Tee pikkuseks on 3,0 km.
Tee saab alguse Kose–Jägala maantee kahekümne viiendal kilomeetril Kaunissaare külas. Tee läbib Kaunissaare ja Lehtmetsa külad ning Kehra linna. Tee lõpeb Kehra Jaama tee esimesel kilomeetril Kehra linnas. Tee ületab 6 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Lehtmetsa ja Sõpruse väljak.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on esimesel poolel kilomeewtril 500-1000 autot ööpäevas, edasi 200-500 autot ööpäevas. Teel on kiirusapiirangud (30, 50, 60 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Punakurk-kaur
pisi|Punakurk-kaur Punakurk-kaur (Gavia stellata) on kaurlaste sugukonda kauri perekonda kuuluv veelind.
Levik
Punakurk-kaur on tavaline Euroopa, Aasia ja Põhja-Ameerika põhjavööndi lind. Lõuna poole ulatub tema levila kuni metsavööndi põhjaossa.
Punakurk-kaur on Eestis läbirändaja ja talvituja, tema talvist arvukust hinnatakse 5000 – 20 000 isendile.
Talvituma lendab punakurk-kaur parasvöötmesse: Hiinasse, Kaspia, Musta ja Vahemere äärde, Ameerikas Floridasse, Briti Columbiasse ja Californiasse. Erinevalt teistest kauridest peatub ta rände ajal mitte ainult merel, vaid ka järvedel ja jõgedel.
Punakurk-kaur kuulub soodsas seisundis liikide hulka.
Välimus
Punakurk-kaur on kõige väiksem kaur. Ta on pardist pisut suurem ja kaalub 1,5–2,5 kg. Pea ja külgkaela sulestik on tuhkhall, keha ülapool on hallikaspruun väikeste valgete tähnidega. Keha alapool on valge, pugu ja kõhu külgedel on pruunid tähnid. Kurgu all on kastanpruun laik, mille järgi liik on ka nimetuse saanud. Pärast sügist sulgimist see laik kaob.
Kevadel ja suvel on punakurk-kauri teistest kauridest lihtne eristada. Sel ajal on tema selg hallikas ja mitte must ning ilma tähnideta, aga talveks tekivad tema seljale tähnid.
Vahet teha on lihtne ka lendutõusmise viisi järgi. Punakurk-kaur ei vaja hoovõttu ja läheb lendu, nagu hüppaks veest välja.
Sügisese sulgimise ajal vahetub kogu linnu sulestik. Sealjuures hoosuled langevad kõik korraga välja ja lind kaotab ajutiselt lennuvõime. Põhiliselt toimub see sulgimine talvituspaikades ja lõpeb detsembris. Kevadine sulgimine hõlmab üksnes väikesulestiku. See toimub täiskasvanud lindudel märtsis-aprillis, aga noorlindudel algab juba detsembris ja kipub venima, lõppedes aprillis. Kevadise sulgimise käigus omandavad punakurk-kaurid hundsulestiku ja lendavad selles pesitsema.
Pesitsemine
Punakurk-kaur saabub pesitsuspaika võrdlemisi hilja, kui sealsed veekogud on jääst juba vabanenud: Muurmani rannikule aprilli lõpus, aga Taimõrile ja Novaja Zemljale juuni teisel poolel.
Pärast pesitsuspaikade hõivamist toimub pulmamäng. Sel ajal on linnud eriti elavad ja häälekad. Aeg-ajalt kargavad linnud (eriti isane, vahel ka isane ja emane koos) veest välja, võtavad õhus püstasendi ja suruvad noka vastu rinda. Mõlemad hakkavad häälitsema, seejärel päid ülespoole sirutama. Need liigutused vahelduvad ujumise ja üksteise tagaajamisega, mida saadavad tiibade vehkimine, karedad hüüded ja mõnikord kõrge vilistamine. Kõrvuti ujudes võivad nad kuuldavale tuua kuristavaid helisid. Mäng võib kesta 2–3 tundi järjest ja see ei toimu kindlal päevaajal. Mänguaeg kestab haudumise alguseni.
Pärast pesa valmimist muneb emane sinna 2 muna. See toimub olenevalt areaalist mai keskelt juuni keskpaigani. Munade hävimise korral munetakse järelkurn. Munad on tume-oliivrohelised korrapäratult paiknevate korrapäratute tähnidega. Muna on 68–82 mm pikk ja 43–48 millimeetrit lai. Hauvad mõlemad vanemad ja see kestab 25 päeva.
pisi|Punakurk-kauri noorlind Koorunud pojad on kaetud tiheda mustjaspruuni udusulestikuga. Juba 10–12 tundi pärast sündimist ujuvad nad hästi. 6 nädala vanuselt nad sulgivad ja omandavad noorussulestiku, mis erineb täiskasvanud linnu sulestikust. Selleks ajaks lendavad linnud juba hästi, hülgavad oma vanemad ja hakkavad iseseisvalt elama.
Kohe pärast poegade iseseisvumist algab sügisränne. See kestab pikka aega, sõltuvalt sellest, kuidas levila eri osades veekogud kinni külmuvad: põhjaservas algab see augusti lõpus, aga näiteks Kamtšatkal ja Komandorisaartel novembris. Linnud rändavad nii salkadena, paarikaupa kui ka üksikult.
1958. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
1958. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 15. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 2.–9. veebruarini Bad Gasteinis Austrias. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele).
Slaalom
Finaal: 2. veebruar Osavõtjaid: 77 Maailmameister 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 77 Maailmameister 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
Finaal: 9. veebruar Osavõtjaid: 65 Maailmameister 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: ? Osavõtjaid: 77 Maailmameister 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
Finaal: 3. veebruar Osavõtjaid: 41 Maailmameister 1956: Renée Colliard, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 8. veebruar Osavõtjaid: 42 Maailmameister 1956: Ossi Reichert, Saksamaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
Finaal: ? Osavõtjaid: 42 Maailmameister 1956: Madeleine Berthod, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Medalid
<br style="clear:both;" />
Trahhoom
Seda haigust kirjeldati esmakordselt 16. sajandist eKr pärinevatel papüürusrullidel. Põletik põhjustab sarvkesta armistumist ning silmalau ja silmamuna vahelise limaskesta paksenemist. Silmalaug moondub ja ripsmed kaarduvad tihti sissepoole, ärritades sarvkesta, mis lõpuks muutub läbipaistmatuks. See haigus on maailmas esikohal välditava nägemiskaotuse tekitajana. Alla 10-aastastel lastel on oht nakatuda korduvalt.
Jauni
Jauni on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Trahhoom
Mõnedes Aafrika maades on nakatunud kuni 40% lastest.
Jauni
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda.
Trahhoom
Levik
Seda leidub kõikjal maailmas, eriti arengumaades. Seda põeb üle 400 miljoni inimese (peamiselt Aafrikas, Lähis-Idas ja Aasias). Arenenud maades kohtab seda harva.
Jauni
Sealkandis asub Jauni järv (koordinaadid 58°26’32" N ja 22°11’51" E).
Trahhoom
Nakatumine
Nakatuda võib kokkupuutel haigestunud silma-, nina- või kurgueritistega. Need eritised võivad sattuda ka elututele esemetele nagu riided ja voodipesu. Haigust kannavad edasi ka kärbsed.
İzmir
İzmir on linn Türgi lääneosas ja suuruselt kolmas linn Türgis, ta on İzmiri provintsi pealinn. Asub Vahemere rannikul.
Trahhoom
Haigusnähud
Trahhoom kahjustab ülemise silmalau sisemust ja silma võrkkesta, tekitades seal põletikku; silmadel on väga ebamugav, nad on punased, hellad ja vesised. Võib tekkida ka valgustundlikkus ja silmalaud tursuvad valusalt. Haiguse arenenud staadiumi korral pöördub ülemine silmalaug sissepoole, võrkkest muutub läbipaistmatuks ning armistub.
Ravi
Tuleb võtta antibiootikume, nagu tetracyline 'i sisaldavad ravimid või sulfonamide 'i, erythromycin 'i ja nende derivaate, või doxycyline 'i. Mõnel juhul võib olla vajalik silmalauoperatsioon.
İzmir
İzmiri varasem kreekakeelne nimi oli Smürna (uuskreeka Σμύρνη).
Sport
Linnas tegutseb spordiklubi Bucaspor.
Järise (Saaremaa)
Järise on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda.
Külas paikneb Järise järv.
Dmitri Šepilov
pisi|Dmitri Šepilov (1955) Dmitri Trofimovitš Šepilov (vene Дмитрий Трофимович Шепилов) (5. november (vana kalendri järgi 23. oktoober) 1905 Aşgabat – 8. august 1995 Moskva) oli vene päritolu Nõukogude Liidu poliitik ja majandusteadlane.
Dmitri Šepilov oli 1. juunist 1956 kuni 15. veebruarini 1957 NSV Liidu välisminister.
Dmitri Šepilov oli üks neist, kes 1957. aastal pooldas kommunistliku partei sisese võimuvõitluse käigus nn parteivastase grupi liikmena Nikita Hruštšovi vabastamist NLKP KK I sekretäri ametikohalt.
Noorpõlv
Dmitri Šepilov sündis Aşgabatis suures töölisperekonnas. Tema vanaisa oli pärisorine talupoeg Mihhaila Šepilov, tema isa oli treial Trofim Šepilov. Hiljem koliti Taškenti. Isa töötas raudteelukksepana, Taškendi raudteetöökodades treialina ning õppis ka õhtukoolis.
Isa laulis kodus, kuus venda musitseerisid eri pillidel kuulmise järgi. 11-aastaselt sai Dmitri sõbraks Juri Nikolajevitš Ostroumoviga, kellel oli kodus klaver. Koos laulsid nad Tšaikovski, Rahmaninovi, Arenski, Glinka, Dargomõžski, Varlamovi, Guriljovi ja teiste vene heliloojate romansse ja ooperiaariaid. Juril kujunes tenor, Dmitril bariton ning nendega liitunud Ženja Polenskil bass, nii et koos saadi laulda duette ja triosid.
12-aastaselt läks ta tööle tubakatöökotta hülsside valmistajaks ning õppis pärastlõunal. Lõuna ajal käis ta natsionaliseeritud elamuid valitseva kvartalikomitee koosolekutel. Hoolimata väsimusest käis ta õhtuti ooperiteatris.
Isa ei vaadanud poja muusikaharrastusele kuigi hea pilguga. Samal ajal loobus Dmitri tegevusest tubakatöökojas kvartalikomitees ning hakkas leiba teenima ooperiteatris grimeerija abilisena, kuigi tal täielikult puudus joonistamisanne. Ta pani näitlejatele pähe parukaid ning kleepis habemeid ja vuntse. Ta püüdis statiste retušeerida võimalikult eredalt, hoolimata nende rollist konkreetses etenduses. Kõik õhtud veetis ta teatris.
Karjäär nõukogude riigiaparaadis
Aastal 1926 astus ta ÜK(b)P-sse.
Aastal 1926 lõpetas ta 1. Moskva Riikliku Ülikooli nõukogude õiguse teaduskonna kohtuosakonna. Ta suunati omal valikul tööle Jakutskisse, kus ta töötas Jakuutia Peakohtu prokurörina ning Jakuutia prokuröri asetäitjana ja prokuröri kohusetäitjana. Aastatel 1928–1929 töötas ta samuti omal valikul Smolenskis Lääneoblasti prokuröri abina. Seal püüdis ta aru saada, miks hoolimata viljakast maast on riigis nälg. Alates 1929. aastast oli ta teaduslikul tööl.
Aastatel 1931–1933 õppis ta Moskvas Punase Professuuri Agraarinstituudis, töötades samal ajal ajakirja Na Agrarnom Fronte toimetuse vastutava sekretärina.