cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radzyń Chełmiński
Asulat on esmamainitud 1025. aastal, linnaõigused sai 1234. aastal. 1466. aastal läks linn Poola Kuningriigi koosseisu. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poolale läks linn 1920. aastal.
Suabo keel
Suabo keel on Üld-Uus-Guinea hõimkonna Lõuna-Doberai keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Indoneesias Lääne-Paapua provintsis Doberai poolsaarel Macclueri lahe ääres 15 külas.
Denis Bertrand
Denis Bertrand (sündinud 1949) on prantsuse semiootik.
Ta on tegelenud kirjandussemiootika ja üldsemiootikaga.
2017. aastal esines ta Tartus semiootika suvekoolis.
Megalodon
pisi|Megalodon kunstniku nägemuse järgi Megalodon (Carcharocles megalodon, otsetõlkes 'suur hammas') on väljasurnud hailiik, mis elas umbes 2,3–3,6 miljonit aastat tagasi varasest miotseenist pliotseeni ajastuni. Siiani ei ole kindel, mis haiperekonda liik geneetiliselt kuulus, aga tõenäolisimad on Carcharocles, Megaselachus, Otodus või Procarcharodon.
Osa teadlastest arvab, et megalodon oli välimuselt suurema mõrtsukhai moodi, aga on ka neid, kes arvavad, et liik sarnanes pigem hiidhaiga. Olend on siiani tuntud kui üks suurimaid ja võimsamaid kiskjaid, kes on maailmameres kunagi elanud. Hai fossiiljäänuste järgi on kindlaks tehtud, et megalodon võis kasvada kuni 20 meetri pikkuseks. Kala massiivsete lõugade hammustusjõud oli kuni 180 000 njuutonit. Megalodon mõjutas suuresti oma levila elustikku.
Looma konkurendid olid peamiselt väljasurnud vaalaliik Livyatan ja võidisvaalad perekonnast Physter. Hai eelistas soojemat vett, mistõttu arvatakse, et vee külmenemine jääaja alguses võis olla lisaks veetaseme langusele üks liigi väljasuremise peamisi põhjusi. Hiljuti on avastatud, et megalodoni konkurent oli ka samu saakloomi jahtiv mõrtsukhai. Hai väljasuremine mõjutas ka teisi loomi, näiteks muutusid vaalad pärast megalodoni kadumist suuremaks.
Renessansiaegsete kirjutiste kohaselt peeti kividesse mattunud hiiglaslikke kolmnurkseid fossiilhambaid lohede ja hiidmadude keelteks või hammasteks. See arvamus muutus aastal 1667, kui taani päritolu loodusteadlane Niels Steensen (kasutusel on ka nimekujud Nicolaus Steno, Nicolas Steno ja Nicolaus Stenonius) mõistis, et tegemist on hai hammastega. Ta valmistas ka kujutise hai peast, millele sellised hambad sobiksid. Ta kirjeldas oma leide raamatus "The Head of a Shark Dissected", kus oli illustratsioon ka megalodoni hambast. Ladinakeelse nime Carcharodon megalodon andis haile aga šveitsi loodusteadlane Louis Agassiz. Megalodoni hambad sarnanevad välimuselt mõrtsukhai omadega, mille tõttu liigitas Louis Agassiz kala Carcharodon 'i geneetilisse perekonda.
Välimus
Ühe tõlgenduse kohaselt oli megalodon jõulise välimusega ja sarnanes kehaehituselt mõrtsukhaiga. Mõrtsukhaiga võrreldes olid liigil aga jämedamad uimed ning tömbimad ja laiemad lõuad. Ta silmad võisid olla üpris väikesed ja silmakoopad sügavamad. Teise tõlgenduse järgi oli megalodon hiidhaisarnane. Selle järgi on tal poolkuukujuline sabauim ja vaalaga sarnane kehaehitus.
Suurus
pisi|Megalodoni hambad võrreldes mõrtsukhai omadega
Sööda küttimine
Paljud hailiigid kasutavad keerukaid küttimisvõtteid, et hakkama saada suurema saagiga. Mõrtsukhai küttimisvõtted võivad sarnaneda megalodoni omaga, kuid vaalafossiilidel olevad hambajäljed vihjavad erinevustele.
Popkultuuris
Megalodonit on kujutatud mitmes filmis ja romaanis ning liik on jätkuvalt populaarne merekoletistega seotud teostes. Telekanali History sarja "Jurassic Fight Club" ühes jaos näidatakse megalodonit Jaapanis ründamas eelajaloolist vaala. Megalodonit võib veel näha filmis "Shark Attack 3: Megalodon and the Mega Shark". Olendil põhineb ka 2017. aasta videomäng "Ark: Survival Evolved". Lühijutustuses "Tedford and the Megalodon" kujutab Jim Shepard haikala taasavastamist. Steve Alteni romaan "Meg: A Novel of Deep Terror" räägib sellest, kuidas megalodon kütib iidseid dinosauruseid. 10. augustil 2018 linastus film "The Meg", mis räägib megalodonist.
Janowiec Wielkopolski
Janowiec Wielkopolski (saksa keeles Janowitz) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Żnini maakonnas, Janowiec Wielkopolski valla halduskeskus.
August Vask
August Vask VR II/2 ja VR II/3 (27. juuni 1891 Türi-Alliku vald, Järvamaa – 26. juuni 1958 Aylesbury, Inglismaa) oli Eesti sõjaväelane (major).
181. Eesti julgestusgrupi ülem augustist 1941 kuni märtsini 1942.
Elulugu
Sündis 27. juunil 1891 Järvamaal Türi-Alliku vallas talupidaja peres. Õppis Paide gümnaasiumis.
Esimeses maailmasõjas
Esimese maailmasõja ajal oli 1915. aasta septembrist 380. Minski družiinas. Jaanuarist 1916 õppis Pihkva lipnikekoolis, mille lõpetas juunis 1916.
Seejärel teenis nooremohvitserina 358. Vitebski družiinas. Ülendati aprillis 1917 alamleitnandiks. Vabastati teenistusest detsembris 1917.
Eesti Vabadussõjas
Vabadussõjas teenis alates 23. novembrist 1918 5. jalaväepolgu 1. roodus ja jaanuarist 1919 5. jalaväepolgu 2. roodu ülemana.
Sai märtsist 1919 5. jalaväepolgu 9. roodu ülemaks, kellena sõdis kuni Vabadussõja lõpuni, osaledes lahingutes Punaarmee vastu Viru ja Pihkva rindel.
Ülendati jaanuaris 1920 leitnandiks ja veebruaris 1920 alamkapteniks.
Autasustati Vabadussõjas üles näidatud vapruse eest kahe Vabadusristiga ning sai autasuks Tartumaal Tähtvere vallas Ilmatsalu mõisas Vase talu.
Eesti Vabariigis
Pärast Vabadussõda teenis alates 1920. aasta maist 5. jalaväepolgu 3. pataljoni nooremohvitseri ja rooduülemana. Alates 1922. aasta juulist 5. üksiku jalaväepataljoni rühmaülem ja rooduülema kohusetäitja.
Juunist 1923 oli ta 2. jalaväerügemendi rühmaülem ja kompaniiülema abi.
Ülendati 1924. aastal kapteniks ja 1932. aastal majoriks.
Oli korduvalt sõjaringkonnakohtu ja 2. jalaväerügemendi ohvitseride kogu juhatuse liige ning Kuperjanovi partisanide pataljoni ohvitseride kogu ja aukohtu esimees. Vabastati teenistusest 1938. aasta juunis.
Seejärel pidas oma Vase talu Tartumaal.
Teises maailmasõjas
Oli 1943–1944 Vabadusristi Vendade Ühenduse Tartu osakonna esimees.
Veebruarist 1944 1. Eesti tagavararügemendi 1. pataljoni ülem ja alates augustist 1944 rügemendi ülem. Taandus 1944. aasta septembris oma väeosaga Saksamaale
Pärast sõda
Oli pärast sõda Zedelgemi vangilaagris, hiljem asus elama Inglismaale. Suri 26. juunil 1958 Inglismaal Aylesburys. Tuhastati Oxfordi krematooriumis.
Nieszawa
Nieszawa (saksa keeles Nessau) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Aleksandrów Kujawski maakonnas. Nieszawa asub Visla vasakul kaldal, Toruńist umbes 28 km kagus ja Włocławekist ligikaudu 24 km põhjaloodes.
Nieszawa sai linnaõigused 1431. aastal ja teist korda 1460. aastal. 16. sajandil oli Nieszawa oluline kaubanduskeskus, alates 17. sajandi teisest poolest linna tähtsus vähenes. Teise Poola jagamise tulemusel läks Nieszawa 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Aastatel 1807–1815 oli linn Varssavi hertsogiriigi koosseisus. 19. sajandi teisel poolele Nieszawa majandus elavnes, raudteeühenduse sai linn 1862. aastal. 1919. aastal läks Nieszawa tagasi Poolale.
DeAnna Price
DeAnna Marie Price (sündinud 8. juunil 1993 Moscow Millsis Missouris) on Ameerika Ühendriikide kergejõustiklane, kes võistleb vasaraheites. Price'i isiklik parim heide on vasaraheites 80,31 m, mis on Ameerika rekord ja püstitati 2021. aasta USA kergejõustiku meistrivõistlustel. Price on oma isikliku rekordiga maailma kõigi aegade edetabelis teine. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta vasaraheites maailmameistriks.
Price esindas USA-d 2015. aasta Pekingi maailmameistrivõistlustel, kuid ei pääsenud finaali. Kuu enne maailmameistrivõistlusi oli Price 2015. aasta Pan-Ameerika mängudel neljandana lõpetanud. Kaks nädalat hiljem noppis Price oma esimese rahvusvahelise medali, võttes Amber Campbelli järel hõbeda 2015. aasta NACACi meistrivõistlustel.
Pierce oli 2016. aasta Ameerika Ühendriikide olümpiakatsevõistlustel vasaraheites USA koondisekaaslaste Amber Campbelli ja Gwen Berry järel kolmandal kohal. Ta esindas Ameerika Ühendriike 2016. aasta suveolümpiamängudel ja saavutas kaheksanda koha.
Lõuna-Illinoisi ülikoolis õppimise ajal tuli ta vasaraheites mitu korda NCAA meistriks. Price'il on olnud palju vigastusi ja tal on ainult üks neer.
Price käis Troy Buchanani keskkoolis Missouri osariigis Troys. Seal oli ta All-State'i pehmepalli mängija. Price on saanud kasutada kolledži stipendiume nii pehmepallis kui ka kergejõustikus.
Mojito (laev)
pisi|Mojito Tallinnas 2018
Mojito on USA-s valmistatud jahtlaev ja hiljem Eestis registreeritud reisilaev.
Ajalugu
Laeva ehitas 1969. aastal Ameerika Ühendriikides firma Breaux Baycraft. Laeva omanikeks on olnud muuhulgas prantsuse muusik Johnny Hallyday ning tema pardal on käinud mõnigi filmistaar.
2018. aasta kevadel omandas laeva Spinnaker OÜ Eestis ja see võeti kasutusele eksklusiivsema reisilaevana lühikruiisideks Tallinnast.
Jabłonowo Pomorskie
Jabłonowo Pomorskie (saksa keeles Jablonowo, 1903–1945 Goßlershausen) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Brodnica maakonnas, Jabłonowo Pomorskie valla halduskeskus. Jabłonowo Pomorskie asub Grudziądzist umbes 29 km idakagus.
1931. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1931. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Prantsusmaal Pariisis 23. kuni 30. augustini.
100 m vabalt
Maailmarekord: 57.4 (1924) Johnny Weissmüller, Euroopa meister 1927: 1.00,0 Arne Borg, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 4.47,0 (1931) Jean Taris, Euroopa meister 1927: 5.08,6 Arne Borg, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 19.07,2 (1927) Arne Borg, Euroopa meister 1927: 19.07,2 Arne Borg, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.44,6 (1931) Lionel Spence, Euroopa meister 1927: 2.55,2 Erich Rademacher, <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 9.36,2 (1928)  Austin Clapp, Walter Laufer, George Kojac, Johnny Weissmüller Euroopa meister 1927: 9.49,6  August Heitmann, Joachim Rademacher, Friedrich Berger, Herbert Heinrich <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 1.06,6 (1931) Helene Madison, Euroopa meister 1927: 1.15,0 Maria Vierdag, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 5.31,0 (1931) Helene Madison, Euroopa meister 1927: 6.11,8 Marie Braun, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 1.20,6 (1930) Bonnie Mealing, Euroopa meister 1927: 1.24,6 Willy den Turk, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.44,6 (131) Lionel Spence, Euroopa meister 1927: 3.20,4 Hilde Schrader, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 4.47,6 (1928) Adelaide Lambert, Eleanor Garatti, Albina Osipowich, Martha Norelius Euroopa meister 1927: 5.11,0 Marion Laverty, Valerie Davies, Ellen King, Joyce Cooper <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1927: Hans Luber, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1927: Klara Bornett, <br style="clear:both;" />
Veepall
Euroopa meister 1927: 24px Ungari István Barta, László Czele, Tibor Fazekas, Márton Homonnai, Alajos Keserű, Ferenc Keserű, József Vértesy, János Wenk <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Gaasikeeramine
Gaasikeeramine (inglise keeles gaslighting) ehk sohutamine on psühholoogilise manipuleerimise vorm, mille käigus kuritarvitaja või kurjategija püüab sihtrühmas või sihtinimeses tekitada kahtlusi, pannes ta umbusaldama omaenda mälu, taju ja mõistust. Püsiva eituse, valede suunitlemise, vastuolude ja valetamise kasutamine hõlmab katseid kannatajat või ohvrit destabiliseerida ning veendumust delegitiseerida.
Merriam-Websteri inglise keele sõnastik kuulutas sohutamise 2022. aasta sõnaks.
Termin on loodud 1938. aasta näidendi ja 1944. aasta filmi Gaslight põhjal: mees manipuleerib abikaasat end vaimuhaigeks pidama gaasitulede valguse vähendamise abil, väites, et tegemist on naise enda hallutsinatsioonidega. 19. sajandil oli gaasilampides ja -laternates võimalik leeki vastavalt vajadusele reguleerida.
Tihti kasutatakse angloameerika terminit sotsiopaatia kirjeldusega seoses.
Aleksander Krzyżanowski
Elulugu enne sõda
Sündis Valgevenes Brjanskis Poola šlahta perekonnas. 1916. aastal alustas õpinguid Peterburi Tehnikainstituudi elektromehaanika teaduskonnas. Samal aastal võeti teenima Vene tsaariarmee suurtükiväkke. Juulis 1917 määrati ta teenima 6. Siberi korpuse suurtükiväkke. Oktoobris 1917 siirdus ta kindral Józef Dowbor-Muśnicki juhitud Poola korpusse. Algselt teenis ta Ohvitseride Leegionis ja alates aprillist 1918 esimeses nooremallohvitserina suurtükiväebrigaadis. Pärast korpuse laialisaatmist sakslaste poolt 1918. aasta mai ja juuni vahetusel jõudis ta Varssavisse, kus alustas õpinguid Varssavi ülikoolis.
1918. aasta novembri murrangulistel päevadel osales ta Saksa sõdurite desarmeerimises. Samal kuul liitus ta taaselustava Poola armeega, mille järel suunati tosinapäevasele ohvitseride kursusele Dęblini, mille lõpetas teise leitnandi auastmes. Esialgu oli ta sõjaministeeriumi tehnikaosakonna käsutuses käsundusohvitserina. Detsembri keskel 1918 määrati 3. raskesse suurtükiväerügementi, millega läks rindele aprillis 1919. Vapruse eest lahinguväljal autasustati teda Valori ristiga ja ülendati leitnandiks. Jaanuaris 1920 osales ta rasketes võitlustes Daugavpilsi lähedal. 17. märtsist 1920 2. diviisi 5. patarei ülem. Seejärel kuni 1939. aastani teenis suurtükiohvitserina Poola armees, 1939. aastast oli 26. jalaväediviisi suurtükirügemendi ülem, major (1934. aastast).
Vastupanuliikumine
Septembris 1939, kui Saksamaa Poolat ründas, osales Bzura lahingus. Pärast Poola üksuste purustamist põgenes Świętokrzyskie mägedesse ja asus seal juhtima sakslaste vastast võitlust, kuid sai oktoobris lüüa. Oktoobri lõpul 1939 läks ta salaja Varssavisse, kus ühines äsja loodud esimese Poola vastupanuliikumisega Poola Võidu Teenistus (poola keeles Służba Zwycięstwu Polski ehk SZP). Sama aasta lõpus saadeti Vilniuse piirkonda, et üles ehitada kohalikku SZP võrku. Märtsi lõpus 1940 sai temast SZP Vilniuse piirkonna ülema asetäitja ja staabiülem. SZP nimetati peagi ümber Relvastatud Võitluse Liiduks (poola keeles Związek Walki Zbrojnej ehk ZWZ) ja alates 14. veebruariks Koduarmeeks (poola keeles Armija Krajowa ehk AK). Kui Nõukogude julgeolek aprillis 1941 ZWZ Vilniuse piirkonna ülema Nikodem Suliku arreteeris asus K. täitma tema kohuseid. Augustis 1941 kinnitati ametlikult ZWZ Vilniuse ringkonnaülemaks. 1942. aasta sügisel alustas läbirääkimisi põrandaaluse leedu rahvusliku vastupanuliikumisega, mis peagi katkesid. 1943. aasta märtsis loodi Vilniuse piirkonnas ka kommunistlik Nõukogude Liidule toetuv vastupanuliikumine, millega AK-l tekkisid relvakonfliktid.
1944. aasta mais puhkesid kähmlused leedulastega. Juunis 1944 tapsid AK võitlejad 4 leedu politseinikku. Kättemaksuks tapsid leedu politseinikud 20. juunil 1944 38 Glinciszki küla poola rahvusest elanikku, kellest enamus olid naised ja lapsed. Selle vastuseks tappis AK Vilniuse 5. brigaad 27 Dubinki küla leedu rahvusest elanikku, kellest paljud oli naised-lapsed.
Vilniuse vabastamine (operatsioon Ostra Brama (Koiduvärav))
12. juunil 1944 kiitis AK peastaap Varssavis heaks K. plaani Vilniuse vabastamiseks: Hetkel, kui Punaarmee jõuab linna alla, alustab AK linnas ülestõusu. K. naasis Vilniusse 19. juunil. 26. juunil andis ta välja Vilniuse vabastmisoperatsiooni "Ostra Brama" ("Koiduvärav") käskkirja nr. 1. Ööl vastu 3. juulit määrati kindlaks ülestõusu algus – 7. juuli õhtu ja kolis seejärel oma operatiivstaabiga Vilniusest 25 km kaugusele kagus asuvasse Wołkorabiszeki. Tänu Punaarmee kiirele edasitungile tõsteti ülestõusu aega 24 tundi varasemale. 6. juuli õhtul jõudis K. oma staabiga Vilniuse linnaserva, kuid arvestades sakslaste suurt ülekaalu tõmbus tagasi Wołkorabiszeki. 7. juulil jõudsid Vilniuse alla 100 000-mehelised Punaarmee üksused, kellega koostöös alustati 8. juulil sissetungi Vilniusse. 10. juulil ületas AK 2. pataljon lääne poolt Nerise jõe ja tungis kesklinna. Järgnes paar päeva tänavalahinguid. 3000 meheline Saksa garnison eesotsas kindralmajor Reiner Staheliga taandus 12./13. juuli keskööl Vilniusest.
Vangistus
K. koos AK Vilniuse piirkonna juhtkonnaga olid kutsutud 17. juuli õhtuks läbirääkimistele 3. Valgevene rinde ülema kindral Ivan Tšernjahhovski staapi Vilniuses, et kokkuleppida edasise ühises võitluses sakslaste vastu. Kohapeal nad arreteeriti. Samal päeval kutsuti AK piirkondade juhid läbirääkimistele Bogusze külla, kus nad NKVD poolt arreteeriti. Kokku interneeriti-arreteeriti Vilniuse ümbruskonnas 8000 AK võitlejat. Neid kas sunniti astuma Punaarmeese, nad saadeti Gulagi või hukati.
Järgnenud kuudel kuulati teda üle Vilniuse vanglas ja üritati mõjutada koostööle Nõukogude Liiduga. Selle eest soovis K. vangistatud AK sõduritele julgeolekugarantiisid. 28. septembril 1944 ülendas AK ülemjuhataja kindralleitnant Sosnkowski K. koloneliks. Mais 1945 viidi ta Moskvasse Butõrka vanglasse ja sealt oktoobris 1946 Rjazani lähedal asuvasse NKDV erilaagrisse nr. 179, kus viibisid AK vangistatud liikmed. Juulis 1947 viidi ta NKVD erilaagrisse nr. 150 Vologda oblastis, kus tal õnnestus 11. augustil 1947 põgeneda ja jõuda septembri algul Vilniusse. Ta tahtis Poolasse minna täiesti seaduslikult ning ilmus Vilniuses Poola diplomaatilisse esindusse, kus avalikustas oma identiteedi. Selle pealeta 13. septembril 1947 arreteeriti ja saadeti uuesti Moskvasse Butõrka vanglasse. 4. oktoobril 1947 saadeti koos rühma teiste poolakatega Poolasse, kus jäi esialgu vabadusse. Kevadel 1948 asus tööle Pakośći lina- ja seemnekasvatuse laojuhatajana. 3. juulil 1948 ta arreteeriti Poola julgeolekutöötajate poolt. Oktoobris 1950 osales ta tunnistajana VIlniuse AK liikmete kohtuprotsessis. K. suri vangla haiglas tuberkuloosi 29. septembril 1951. Tema laip maeti salaja Varssavi Powązki munitsipaal- ja sõjaväekalmistute vahele. 1957. aasta märtsis ta ekshumeeriti ja viidi seejärel pidulikult üle Varssavi Powązki sõjaväekalmistule. Sümboolne haud asub ka kalmistu Na Łączce peakorteris.
Penn (arhitektuur)
pisi|Sarikad ühendatud penniga pisi|Sõlgpuuga ühendatud sarikad ühel vanal hoonel Madalmaades Penn ehk sõlgpuu on hoone katuse sarikapaari omavahel ühendav rõhtpuu.
Sõnavara
Detaili kohta kasutatakse kirjanduses veel sõnu laepenn, vahel ka eksitavalt laetala. Pennidega katusekonstruktsiooniga katust nimetatakse pennkatus
Łabiszyn
Łabiszyn (saksa keeles Labischin, 1940–1945 Lüderitz) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Żnini maakonnas, Łabiszyni valla halduskeskus. Łabiszyn asub Bydgoszczist umbes 20 km lõunaedelas.
Łabiszynit on esmamainitud 1247. aastal, linnaõigused sai 1369. aastal.
Septfontainesi loss
thumb|Septfontainesi loss thumb|Septfontainesi lossi lõunakülg Septfontainesi loss (letseburgi keeles: Buerg vu Simmer, prantsuse keeles: château de Septfontaines) on Kesk-Luksemburgis Seitsme lossi orus asuv loss. Septfontainesi küla kohal asuv keskaegne loss on praegu eraomandis ja seda külastada ei saa.
Ajalugu
Renessansiaegse nelinurkse torni lossi põhjasissekäigu juurde ehitas 1600. aastal Christoph von Criechingen.
1779. aastal hävis üha halvemas seisus olev loss tulekahjus.
2. detsembril 1937 kanti Septfontainesi lossi varemed Luksemburgi ehistis- ja kultuurimälestiste registrisse.
1919. aastal loss osaliselt lammutati, kuid 1920. aastal otsustasid omanikud hakata lossi restaureerima. Tollal ei pööratud aga ajaloolisele arhitektuurile erilist tähelepanu ega hoolitud sellest.
Nimi
left|thumb|Siewebuereni purskkaev Nimi Septfontaines on prantsuse neologism (kohalik elanikkond on peaaegu täielikult letseburgikeelne), mis on tuletatud 19. sajandil ja varem ladina- ja saksakeelsetes dokumentides kasutusel olnud linna vanast nimest Siebenborn (otsetõlkes seitse kevadet). Linnas asuva purskkaevu järgi on kasutusel olnud ka Siewebueren. Nime Siebenborn on sageli lühendatud kui 7born.
Kcynia
Kcynia (saksa keeles Exin) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Nakło maakonnas, Kcynia valla halduskeskus. Kcynia asub Bydgoszczist umbes 37 km lääneedelas.
Kcynia sai linnaõigused 1262. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks linn Poola koosseisu tagasi.
Tajay Gayle
Tajay Gayle (sündinud 2. augustil 1996 Kingstonis) on Jamaica kaugushüppaja.
Austraalias Gold Coastis toimunud 2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel hüppas ta 8.12 ja sai neljanda kohaga. Roomas jõudis ta 8.17 m-ni, oma esimese võidu Teemantliigas saavutas ta 13. juulil Rabatis. Augusti alguses Torontos toimunud NACAC meistrivõistlustel võitis ta hõbemedalit 8.24. Pärast teist kohta Birminghamis pääses ta Teemantliiga finaali Zürichis ja saavutas 8,15 m-ga neljanda koha.
4. mail 2019 hüppas ta Kingstonis 8.30. Kaks nädalat hiljem võitis ta Shanghais teist korda Teemantliiga võistluse. Augustis osales ta esmakordselt Lima Panameerika mängudel ja võitis seal 8,17 m hõbemedali kuubalase Juan Miguel Echevarría järel. Gayle tuli Jamaica meistriks kaugushüppes 2019. aastal. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas kvalifitseerus ta viimasena finaali tulemusega 7.89. Finaalis võitis ta seal uue Jamaica rekordi ja uue maailma hooaja tipptulemusega 8,69 m täiesti üllatuslikult kuldmedali.
Georgi medal
Georgi medal (vene keeles Георгиевская медаль) oli Venemaa Keisririigi sõjaline autasu vapruse eest.
Georgi medal asutati 10. augustil 1913. Nagu ka Georgi rist, oli see lisatud Püha Georgi ordeni juurde. Medalil oli samuti 4 klassi: kaks kõrgemat järku kullast, kaks madalamat hõbedast. Georgi medal oli ette nähtud alamate auastmete (sõdurite ja allohvitseride) autasustamiseks lahinguliste teenete eest rahu- ja sõjaajal, keda põhikirja järgi ei sobinud autasustada Georgi ristiga. Erinevalt Georgi ristist võis Georgi medalit anda ka tsiviilisikutele.
Kirjeldus
Medali esiküljel (aversil) on kujutatud keiser Nikolai II portree ja kiri Б. М. НИКОЛАЙ II ИМП. И САМОД. ВСЕРОСС. (1917. aastal asendati keisri portree püha Georgi kujutisega). Medali tagaküljel (reversil) on kiri «ЗА ХРАБРОСТЬ» ("Vapruse eest"), medali number ja järk. Medali läbimõõt on 28 mm.
Autokaardid
Autokaardid on mängukaardid, millele on märgitud automudelid oma parameetritega nagu mootoritüüp, kubatuur, võimsus, maksimaalne pöördemoment, kiirendus 0‒100 km/h, tippkiirus, tühimass jmt. Autokaardid olid 1990. aastatel Eestis populaarne kogumiskaardimäng sarnaselt jalgpalli-, pesapalli-, hoki- vm spordialade kaartidega teistes maades.
Mängu käik
Kaardipakis on hulk erinevaid kaarte ning mängimiseks jagatakse kõik kaardid mängijate vahel. Kaarte vastasele ei näidata ning võetakse mängu käigus järjest. Mängu käigus küsib üks mängija teiselt mõnda parameetrit, mida ta arvab enda kaardil esitatud automudelil olevat parema kui vastasmängijal. Seejärel avatakse kaardid. Parameetri poolest parema kaardi omanik saab vastase kaardi endale ning asetab mõlemad kaardid oma pakis kõige alla. Seejärel vooru korratakse, parameetri küsimise õigus on eelmises voorus kaardi endale saanud mängijal. Mängija on võitnud, kui on vastaselt saanud kätte kõik kaardid või vastane soovib mängu lõpetada. Mängu mängitakse sageli duellina, kuid võib mängida ka rohkemate mängijate osalusel.
Nana Dzagnidze
240px|pisi| Nana Dzagnidze (2013)
Neutraalne sportlane
Volitatud neutraalne sportlane (ANA-Authorised Neutral Athletes) on kategooria, mille alusel saavad Venemaa sportlased võistelda rahvusvahelistel võistlustel pärast 2014. aasta detsembris esmakordselt ilmsiks tulnud dopinguskandaali.
Nana Dzagnidze
Nana Dzagnidze (gruusia keeles ნანა ძაგნიძე; sündinud 1. jaanuaril 1987 Khuthaisis) on gruusia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008).
Dzagnidze on kolmekordne Gruusia naiste malemeister (2003, 2004, 2008). Ta on tulnud kolmel korral noorte maailmameistriks neidude seas: 1999. aastal U12-, 2001. aastal U16- ja 2003. aastal U18-vanuseastmes. 2003. aastal võitis ta Nahhitševanis naisjuunioride maailmameistrivõistlused. 2017. aastal tuli ta Riias Euroopa naiste malemeistriks. 2018. aastal võitis ta Vysoké Tatrys Euroopa naiste meistrivõistlustel hõbemedali.
Neutraalne sportlane
Rahvusvaheline Kergejõustikuliit IAAF kiitis heaks 2017. aasta aprillis Londonis kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 19 Venemaa sportlasest koosneva rühma osalemise. IAAF-i 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku kaheksa sportlast. IAAF-i 2018. aasta U20 maailmameistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku üheksa sportlast. 2018. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku 30 sportlast. Venemaa volitatud neutraalsed sportlased võistlesid Kataris Dohas 2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 27. septembrist kuni 6. oktoobrini. Neid esindas 29 sportlast.
Ketassõlg
Ketassõlg, ka plaatsõlg on sõlg, mis koosneb lameda, sageli ažuurse ketta kujulisest sõlekehast ja selle alla kinnitatud nõelast, mis nagu kaarsõlel kinnitub haaknõela põhimõttel. Sõletüüp on provintsiaalrooma algupära, Eestis olid kasutusel alates rooma rauaaja teisest poolest, põhiline kasutus jäi 4.-5. sajandisse.
Nana Dzagnidze
2004. aastal mängis ta naiste maailmameistrivõistluste turniiril Elistas (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 15. asetuse. Ta jõudis teise ringi, kus kaotas Nino Hurtsidzele.
Ta sai FIDE-lt 2001. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2003. aastal naiste suurmeistri, 2004. aastal rahvusvahelise meistri ja 2008. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Ketassõlg
Eesti materjal
Eesti arheoloogilises materjalis leitud ketassõled on sageli kaunistatud ažuursetest väljalõigetest moodustatud dekooriga, mille motiivide hulgas on kodarjalt paiknevad avad või lohud, jooksev ratas, risti meenutavad motiivid. Vahel lisandus neile värvilisest emailist kaunistus. Ketassõlgedel oli mitmeid kohalikke erivorme. Lõuna-Eestis olid levinud peamiselt nupuliste äärte ja keskosas kodaratega sõled, nupp või tähistada ka sõle keskpunkti, Kagu-Eestis väikesed nuppudega äärte ja risti või rombikujulise keskosaga sõled ning Põhja-Eestis suuremad, kõverate kodaratega või neljast sõõrist koosneva keskosaga, mõnikord sakilise servaga sõled. Ketassõlgi pole arheoloogid jaganud kaunistuste või kuju järgi seeriatesse, sest üksikelementidest moodustatud erinevaid kombinatsioone on väga palju.
Ajalugu
Ketassõlg oli kaarsõle kõrval oluline kinnitusvahend Rooma riigi järgses Euroopas rahvasterännuajal, enamik rahvaist täiendas ja arendas omal viisil edasi rooma sõlgede motiive ning dekoori. Kullassepatöö oli kõrgel tasemel, paljudel kullast või hõbedast ketassõlgedel kasutati kaunistuseks filigraani, granuleerimist, taušeeringut ja niellot, samuti kärgsulatist, mille kontuuridesse pandi emaili, värvilist klaasi ja vääriskive. Odavamast metallist ketassõlgi kullati ja hõbetati. Mandri ketassõlgede stiilist eristus rühm anglosaksi sõlgi, mida iseloomustas keerukas ažuurne dekoor loom- või põimornamendist.
Sümboolikas
Vaivara valla vapil ja lipul on kujutatud Türsamäelt leitud 4. sajandi ketassõlge.
Viljandi kultuuriakadeemia logol on madarapunasel põhjal triskele motiiviga ketassõlg, mis meenutab Viru-Nigula 3.-4. sajandi Pada kalme leidu AI 2655:358.
Sifan Hassan
Sifan Hassan (oromo keeles Siifan Hassan; sündinud 1. jaanuaril 1993 Adamas) on Etioopias sündinud Hollandi kesk- ja pikamaajooksja.
ASMR
pisi|ASMRi liikumist kirjeldav joonis ASMR ehk autonoomne sensoorne meridiaanreageering on kõditunne, mis tüüpiliselt liigub pealaest jalataldadesse, põhjustades keha lõõgastumist. See on tahtmatult tekkiv tunne, mille põhjustajateks on visuaalsed, helilised, lõhnalised või tunnetuslikud stiimulid, näiteks sosistamine, juuste kammimine, koputamine.
Füüsiline kontakt
Puudutused, puhumine, kraapimine, toksimine ja muu säärane on ühed stiimulid, mis võivad esile tuua ASMRi. Massaaž on aegade algusest peale olnud oluline stiimul ravimiseks, vereringe parandamiseks ja teatud reaktsioonide tekitamiseks. Ka tavaline seljamassaaž võib inimese panna ASMRi kogema ja lõdvestuma.
Ajalugu
2009. aastal loodi esimene Youtube'i kanal WhisperingLife, milles spetsialiseeruti sosistamisele. Esimene video pealkirjaga „Whisper 1 – hello!“ avaldati 26. märtsil 2009. Kanali omanik soovib jääda anonüümseks, kuid on avaldanud, et tal on bakalaureusekraad oftalmoloogia alal ja töötab Nottinghamis, Inglismaal optikuna.
Veebruaris 2010 sai nähtus nimetuse ASMR (autonomous sensory meridian response).
25. veebruaril lõi Jennifer Allen Facebookis grupi Autonomous Sensory Meridian Response Group, mille eesmärk oli inimeste ühendamine, teavitamine ja aitamine. Grupp eksisteerib ja on aktiivne tänini.
19. oktoobril 2007 algatas 21-aastane foorumikülastaja kasutajanimega okaywhatever veebisaidil www.steadyhealth.com arutluse pealkirjaga „Weird sensation feels good“. Oma postituses tõi ta näiteid, millal reaktsioon esile tuleb ja milline see olemuselt on: lapsena tekitasid ASMRi nukuteatri vaatamine või unejutu kuulamine, noorukina klassikaaslasel markeriga käele joonistada laskmine. Tema sõnul tekib autonoomne sensoorne meridiaanreageering vahel iseenesest ja ilma otsese põhjuseta.
Sifan Hassan
2019. aasta juulis ületas ta naiste miili maailmarekordi.
ASMR
Visuaal
Reaktsiooni teine võimalik tekitaja on visuaal. Olulisim on siinkohal esteetilisus: kalligraafia, kunsti, ilu ja värvidemänguga tekib vaatajatel sees hea tunne. Visuaalse ASMRiga tunneb vaataja, et on võimalik maitsta, nuusutada, katsuda ja kuulda seda, mis tegelikult ainult silmadega nähtav on. Selle kohta käib ka fraas "Pilt ütleb rohkem kui tuhat sõna". Tihti kasutavad just joogatreenerid, psühholoogid, terapeudid ja füsioloogid visuaalseid stiimuleid ja pilte, mille eesmärk on patsiendi mõtteid ja ajutegevust rahustada. Igal seansil tekib võimalus, et patsient reageerib stiimulitele sedasi, et tekib autonoomne sensoorne meridiaanreaktsioon.
Audio
ASMRi üks stiimuleid on helid. Selle alla kuuluvad erinevate pindade peal näppudega toksimine, kraapimine ja silitamine, lisaks suuga erinevate helide tekitamine, näiteks laulmine, vaikselt rääkimine, puhumine.
Ajalugu
2012. aastal nimetati 9. aprill rahvusvaheliseks ASMRi päevaks. Nähtuse uurija Ilse Blansert kommenteeris seda nii: “Paljude jaoks on see päev tähtpäev, mis käib kaasas lihavõtetega. Kui me sooviksime tulevikus midagi 9. aprillil organiseerida, oleks rohkematel inimestel võimalus reisida ja kohtuda teistega, kes ASMRi kogevad.”
Sifan Hassan
Hassan lahkus Etioopiast 2008. aastal põgenikuna ja saabus 15-aastaselt Hollandisse. Ta hakkas jooksma ja õppis õeks. Novembris 2013 sai ta Hollandi kodakondsuse.
Hassan võitis 2013. aasta krossi Euroopa meistrivõistlustel alla 23-aastastele kuldmedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 1500 m jooksus pronksmedali. Ta tuli 2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel 1500 m jooksus maailmameistriks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta pronksi 5000 m jooksus. 2019. aastal maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta 10 000 m jooksus maailmameistriks.
Võistkondlikud maailmameistrivõistlused males
Naiste võistkondlikud maailmameistrivõistlused males
Naiste võistkondlikuks maailmameistriks on enim kordi (4) tulnud Hiina (2007–2011, 2019). Korra on tulnud maailmameistriks Ukraina (2013), Gruusia (2015) ja Venemaa (2017).
Ühe võistkondliku MM-kulla on saanud Zhang Xiaowen, Anna Ušenina, Marija Muzõtšuk, Natalja Žukova, Bela Hotenašvili, Inna Gaponenko, Lela Javahišvili, Meri Arabidze, Nino Batsiašvili, Salome Melia, Nana Dzagnidze, Aleksandra Kostenjuk, Valentina Gunina, Aleksandra Gorjatškina, Olga Girja, Lei Tingjie ja Ding Yixin.
Kolm võistkondlikku MM-kulda on saanud Hou Yifan, Zhao Xue, Shen Yang ja Huang Qian, kaks kuldmedalit Tan Zhongyi, Ju Wenjun ja Jekaterina Lagno.
Võistkondlikud (lahtised) maailmameistrivõistlused males
pisi|150px|[[Jaan Ehlvest – kuulus 1989. aastal võistkondliku maailmameistri võistkonda]] Võistkondlikuks maailmameistriks lahtisel turniiril (osa võtta võivad ka naismaletajad) on tulnud Venemaa (5 kuldmedalit), Nõukogude Liit (2), Hiina (2), Ukraina (1), Armeenia (1) ja Ameerika Ühendriigid (1).
Esimestel võistlustel (1985) kuulus võistkonda 8 liiget (mängiti kuuel laual), aastatel 1989–2010 kuus liiget (mängiti neljal laual) ja alates 2011. aastast kuulub võistkonda viis liiget (mängitakse neljal laual).
Võistkondlikud (lahtised) maailmameistrivõistlused males
1989. aastal Šveitsis Luzernis toimunud võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kuldmedali võitnud Nõukogude Liidu võistkonda kuulus ka eesti malesuurmeister Jaan Ehlvest.
Võistkondlikud maailmameistrivõistlused males (inglise keeles World Team Chess Championship) on FIDE egiidi all peetav rahvusvaheline malevõistlus rahvuskoondistele.
2007. aastast peetakse eraldi võistlusi naismaletajatele. Võistkonda kuulub viis liiget; mängitakse neljal laual. Alates 2017. aastast peetakse naiste võistkondlikke MM-võistlusi samas kohas ja samal ajal lahtiste võistlustega.
Korraldatakse 1985. aastast. Esimesed neli võistkondlikke MM-võistlusi peeti Luzernis. Hilisemaid MM-võistlusi on peetud Armeenias, Iisraelis, Türgis, Hiinas, Venemaal ja Kasahstanis. Aastatel 1985–2010 korraldati võistlusi iga nelja aasta tagant, 2011. aastast toimuvad MM-id iga kahe aasta tagant (paaritutel aastatel).
Osavõtvad rahvuskoondised
Võistkondlikele MM-võistlustele pääseb vaid 10 võistkonda. Näiteks märtsis 2019 Nur-Sultanis toimunud võistlustele määrati osalised järgmiselt:
Pseudomonas putida
Pseudomonas putida on gramnegatiivne bakter, kelle tüüpiline elukoht on mullas ja kes toitub saprotroofselt. P. putida varieteedid võivad lagundada toksilisi orgaanilisi aineid nagu tolueen ning neid rakendatakse biotervendusel, et lagundada naftat. P. putida eelis teiste Pseudomonas perekonna liikide ees on selle suhteline ohutus laboritöös (P. aeruginosa on laialt uuritud inimpatogeen). Sellel on palju polaarseid vibureid, millega see liigub, ning kui keskkonnas on nn kemoatraktante, saab see oma liikumist viburite abil korrigeerida, et jõuda muuhulgas ka selliste taimede seemneteni, mis on bakteriraku toitainete allikad.
Biotõrje
Kuna Pseudomonas putida on geneetilistele mutatsioonidele vastuvõtlik, on bakterit kasutatud ka farmaatsiatööstuses ja põllumajanduses, et toota mitmesuguseid orgaanilisi ühendeid.
Esimene patenteeritud elusorganism
Aastal 1981 andis Ameerika Ühendriikide Ülemkohus Ananda Chakrabarty patendile heakskiidu.
Biotervendus
Lisaks suudab P. putida stüreeni PHA-ks lagundada, mistõttu saab teda kasutada polüstüreeni taaskäitlemisel, mis muudel juhtudel ei ole biolagundatav. Polüstüreen on üks levinumaid plastikuid, mida toodetakse mitu miljonit tonni aastas. Peamiselt kasutatakse seda kilepakendite, karpide, pudelite ja ühekordsete nõude tootmisel.
Genoom
P. putida täisgenoom sekveneeriti 2002. aastal Saksamaa ja USA teadlaste koostöös. Analüüsi tulemusel selgus, et täisgenoomi pikkus on umbes 6,2 miljonit aluspaari. DNA esineb P. putida's rõngasgenoomina, milles on vähemalt 80 oksüdatiivse reduktaasi geeni (ensüüm), mis on olulised keskkonnas leiduvate ainete lagundamisel. Lisaks on leitud, et suurem osa kogu genoomist keskendub väliskeskkonnast tulevate signaalide vastuvõtmisele, et tagada kemikaali leidmisel selle võimalikult kiire lagundamine.
Teadustöö Eestis
pisi|TÜMRI mikroobigeneetika laboratoorium
P. putida' t on Eestis Tartu Ülikoolis uuritud juba 1980. aastatest. Esimene P. putida't käsitlev artikkel avaldati aastal 1986 ning selle autorid on Ann Kilk ja Ain Heinaru. Tänapäeval on Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis geneetika õppetool, mille juht on professor Ain Heinaru. Seal uuritakse bakterite toksiini-antitoksiini süsteeme ja globaalse regulaatori Fis funktsiooni P. putida näitel.
Toksiini-antitoksiini süsteem
Bakterites esinevad toksiini-antitoksiini (TA) süsteemid, mis koosnevad toksiini ja antitoksiini kompleksist, mis tavatingimustes on neutraalses seisundis. Stressiolukorras käivituvad bakterirakus mehhanismid, mis viivad antitoksiini lagundamiseni ja seeläbi TA süsteemi aktiveerumiseni. P. putida puhul on leitud, et selle toksiini-antitoksiini süsteem erineb teistest bakteritest tänu antitoksiini GraA endoproteolüütilisele lagundamisele kaheks eri suurusega DNA fragmendiks. Tavaliselt toimub antitoksiini lagundamine bakteris eksoproteolüütiliselt Lon ja Clp perekonna raku proteaaside vahendusel.
Esimene patenteeritud elusorganism
Aastal 1972 esitas General Electricus töötav geneetik Ananda Mohan Chakrabarty taotluse patenteerimaks geneetiliselt modifitseeritud P. putida tüve, mis oli võimeline toornaftat lagundama ning millega loodeti õlilekete vastu võidelda. Taotlus lükati esimesel eksamineerimisel tagasi, sest tollal Ameerika Ühendriikides kehtiv patendiseadus nägi ette, et elusorganismid ei ole patenteeritavad. Peatselt jõudis küsimus ka CCPA (U.S. Court of Customs and Patent Appeals) huviorbiiti ning juhtum vaidlustati Chakrabarty kasuks, tuues välja, et patendiseaduse kontekstis ei ole tähtis, et mikroorganismid on elus.
Nino Hurtsidze
Hurtsidze oli viiekordne Gruusia naiste malemeister (1989, 1993, 2005, 2006, 2013). 1998. aastal võitis ta Gruusia meistrivõistlused (võistles koos meesmaletajatega). Ta tuli kahel korral naisjuunioride maailmameistriks (1993, 1995).
2004. aastal Elistas MM-turniiril kaotas Hurtsidze avaringis. 2006. aastal Jekaterinburgis võitis ta kaheksandikfinaalis Hou Yifani, kuid kaotas veerandfinaalis Alissa Galljamovale. Augustis 2008 Naltšikis alanud MM-turniirile Gruusia maletajad, sealhulgas Hurtsidze, poliitilistel põhjustel kohale ei tulnud.
Ta mängis naiste maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistel turniiridel: 1993. aastal Jakartas (39 osavõtjat) jagas ta 19.–25. kohta ja 1995. aastal Chişinăus (52 osavõtjat) jagas 10.–16. kohta.
Hurtsidze võttis osa Gruusia naiskonna koosseisus viiest naiste maleolümpiast (1998–2002, 2006, 2012); sai neilt kaks medalit – pronksmedali (1998) ja hõbemedali (2000).
2012. aastal Hantõ-Mansiiskis MM-turniiril võitis Hurtsidze avaringis Élena Ntémpot, kuid teises ringis kaotas Zhao Xuele. 2015. aastal Sotšis kaotas ta avaringis Kovalevskajale. 2017. aastal Teheranis võitis ta avaringis Natalja Žukovat ja teises ringis Nino Batsiašvilit, kuid kaheksandikfinaalis kaotas Antoaneta Stefanovale.
Pseudomonas putida
Biotõrje
Perekonna Pythium bakterid nakatavad tavaliselt taime juurestikku ja vilja, põhjustades taimejuurte mädanemist, kuid äärmuslikematel juhtudel ulatub nakkus ka soonkudedesse, põhjustades taimevarre pruunistumist, takistades vee transporti lehtedesse ja tappes taime. Kuid mitte kõik taimed ei pruugi juuremädaniku tagajärjel surra. Kiire juurekasvu ja tugevalt arenenud juurestikuga taimedele ei pruugi nakatumine tähendada enamat kui kasvu ajutist peatumist.
Nino Hurtsidze
Hurtsidze suri 42-aastaselt vähki.
2000. aastal New Delhis peetud naiste maailmameistrivõistluste turniiril (64 osavõtjat, nokautsüsteem) sai Hurtsidze turniiritabelis 19. asetuse, kuid kaotas avaringis Anna Hahnile. 2001. aastal Moskvas MM-turniiril võitis ta teises ringis Anna Zatonskihhi, kaheksandikfinaalis Jekaterina Kovalevskajat, kuid kaotas veerandfinaalis selle turniiri võitnud Zhu Chenile.
Yūsuke Suzuki
Ta on esindanud Jaapanit kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 20 km distantsil kaks korda ja võistelnud 2012. aasta suveolümpiamängudel. Ta püstitas 2015. aastal oma kodulinnas Nomis toimunud võistlustel 20 km käimises ajaga 1:16.36 maailmarekordi. Ta võitis 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas 50 km käimises kuldmedali.
Nino Hurtsidze
240px|pisi| Nino Hurtsidze (2013)
Yūsuke Suzuki
Suzuki võistles juba noorelt ja tema rahvusvaheline debüüt oli 2004. aasta kergejõustiku juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta sai 10 000 meetri käimises pronksmedali 2005. aasta kergejõustiku noorte maailmameistrivõistlustel ja kergejõustiku 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta alustas võistlust seenioride arvestuses aasta hiljem ja tuli Aasia meistrivõistlustel 20 km käimises kuuendaks ja 2007. aasta suveuniversioonil neljandaks. Järgneva kahe aasta jooksul jäi ta Aasia meistrivõistlustel kümnendaks ja viiendaks. Isiklik parim aeg oli tal 1:22.05, kui ta osales 2009. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel, kuid ta oli viimaste käijate hulgas, kes 20 km distantsil finišeerus.
Pseudomonas putida
Biotõrje
P. putida potentsiaal biotõrjes seisneb selle võimekuses hoida eemal haigustekitajaid perekondadest Pythium ja Fusarium.
Biotervendus
P. putida'l on mitmekesine metabolism, mida saab ära kasutada biotervendusel. Laboritingimustes on ühe selle funktsioonina tõestatud mulla viljakuse tõstmine naftaleeni lagundamise kaudu. Suurem osa naftaleenist muutub looduses gaasiliseks, kuid osa võib säilida pinnases. Seda lagundavad lisaks bakteritele ka seened ja päikesekiirgus ning naftaleeni poolestusaeg looduses võib varieeruda ühest päevast õhus kuni 80 päevani mullas. Maailma Terviseorganisatsioon on naftaleeni nimetanud võimalikuks vähi tekitajaks inimestes. Lisaks on alfa-naftooli (naftaleeni laguprodukt inimeses) seotudhemolüütilise aneemia väljakujunemisega.
Kofeiinist elav P. putida
CBB5 on mullas leiduv P. putida metsiktüüpi tüvi, kes jääb ellu puhta kofeiini dieedil, lagundades seda süsihappegaasiks ja ammooniumiks. Arvatakse, et kofeiini lagundavad ensüümid võivad leida kasutust südame arütmia ja astma ravil või vereringe parandamisel.
Biotõrje
Seente perekond Fusarium on oluline sojaoa patogeen, mis kahjustab ka teisi taimekultuure. Nakatunud taimed känguvad ning lehed võivad tõmbuda kollaseks, jättes lehesooned lühikeseks ajaks roheliseks. Lõpuks kaotavad lehed täielikult rohelise värvuse ja surevad.
Nino Hurtsidze
Ta sai FIDE-lt 1993. aastal naiste suurmeistri ja 1999. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Nino Hurtsidze (gruusia keeles ნინო ხურციძე; sündinud 28. september 1975 – 23. aprill 2018 Thbilisi) oli gruusia maletaja, naiste suurmeister (1993).
Katrin Sak
Katrin Sak (sündinud 24. veebruaril 1975 Viljandis) on biokeemik, fütokemikaalide vähivastase toime uurija.
Tema tähtsaimad teosed on "Plant Flavonoids against Metastasis: New Concepts for Cancer Treatment" (2021) ja triloogia taimedes sisalduvate flavonoidide vastastiktoimetest klassikalise vähiravi meetoditega ("Plant Flavonoids Affect Cancer Chemotherapeutic Efficacy: A Handbook for Doctors and Patients" (2019), "Dietary Flavonoids Interfere with Cancer Radiotherapy" (2019) ja "How Plant Flavonoids Affect the Outcome of Hormonal and Biological Cancer Therapies: A Handbook for Doctors and Patients" (2022)).
Teadustegevuse põhisuunad
Katrin Saki teadustöö peamised valdkonnad on
Loometöö
Katrin Sak on kuue mahuka ingliskeelse monograafia, arvukate erialakogumike peatükkide ning üle 130 eelretsenseeritud teadusajakirjas ilmunud artikli autor. Tema töödele on tagasi viidatud enam kui 5000 korda. Katrin Sak on avaldanud ka kolm eestikeelset käsiraamatut ja on peaaegu 200 eestikeelse teadust populariseeriva kirjutise autor. Lisaks on ta mitmete rahvusvaheliste teaduskogumike koostaja-toimetaja.
Haridus
Katrin Sak lõpetas 1993. aastal Viljandi 5. Keskkooli (hõbemedaliga), 1996. aastal Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemiaosakonna bakalaureuseõppe (BSc, cum laude) ning sai 1997. aastal samas magistrikraadi bioorgaanilise keemia erialal (MSc, cum laude). 2001. aastal omandas ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi bioorgaanilise keemia erialal väitekirjaga "Some Aspects of Ligand Specificity of P2Y Receptors" (PhD). Kraadiõpingute vältel täiendas Katrin Sak end Uppsala Ülikoolis Rootsis (1995, 4 kuud; 1998, 9 kuud), keemilise füüsika instituudis "Rocasolano" C.S.I.C. Madridis Hispaanias (1996, 4 kuud) ja Kuopio Ülikoolis Soomes (1997, 4 kuud). Aastatel 2001–2004 oli ta järeldoktorantuuris Brüsseli Vaba Ülikooli Interdistsiplinaarsete Uuringute Instituudis Belgias, 2005. aastal Leipzigi Ülikoolis Saksamaal ning 2011–2012 õppis ta Austraalia Tervisekoolis, omandades Post-Graduate Diploma toitumisonkoloogia erialal (Dip.Nut.Med).
Isiklikku
Ema Aita Sak on saksa filoloog, isa Toivo Sak (1941-2005) oli ajaloolane (aastatel 1982-1991 Viljandi Muuseumi direktor). Emapoolne vanaisa Hermann Loova (1919-2001) oli eesti maadleja, maadlustreener ja -kohtunik.
Riigimees
Seejärel jutustab võõras ühe müüdi ja alustab teistsuguse meetodiga, lahates riigimehe ametit sel moel, et eristatakse seda sama valdkonna teistest ametitest. Nii nagu "Sofistis" kasutati meetodi selgitamiseks näitena õngitsejat, nii kasutab Elea võõras siin näitena kangrut. Ta jõuab järeldusele, et riigimees peab arendama riigis harmooniat ja koostööd, milleks on vajalik arendada ka selle elanike mõõdukust.
Sofist (Platoni dialoog)
"Sofistis" kohtuvad Sokrates, Theaitetos ja Theodoros Eleast pärit võõraga. Sokrates küsib temalt, kas Eleas ka sofiste, riigimehi ja filosoofe eristatakse ja kuidas neid seal määratletakse. Eleast pärit nimetu võõras väidab, et need kolm tõepoolest erinevad. Edasi käib arutelu selle üle, kuidas määratleda sofisti.
Riigimees
pisi|Dialoogi "Riigimees" algus vanimas säilinud keskaegses käsikirjas "Riigimees" (kreeka Πολιτικός) on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis kirjutatud filosoofiline teos, mis kuulub üldise arvamuse kohaselt Platoni hiliste dialoogide hulka.
Sofist (Platoni dialoog)
Dialoogis esinev võõras kannab nimetust elealane, kuna dialoogi toimumisajal oli Elea Kreeka filosoofia üks keskuseid, kus toimusid põhilised arutelud oleva ja mitteoleva suhetest, ja kus elasid Parmenides ning Zenon. Tegemist pole tõenäoliselt reaalse isikuga; ka ei väljenda võõras usutavasti Platoni seisukohti, mida esindab dialoogides tavaliselt Sokrates. Giuseppe Agostino Roggerone arvates esindab võõras Aristotelese seisukohti, mis olid dialoogi kirjutamise ajaks juba välja kujunenud ja millega Platon kui tema õpetaja ka kursis oli.
Riigimees
"Sofistis" kohtuvad Sokrates, Theaitetos ja Theodoros Eleast pärit võõraga. Sokrates küsib temalt, kas Eleas ka sofiste, riigimehi ja filosoofe eristatakse ja kuidas neid seal määratletakse. Eleast pärit nimetu võõras väidab, et need kolm tõepoolest erinevad. Dialoogi teises osas käib arutelu selle üle, kuidas määratleda sofisti, kolmandas aga selle üle, kuidas määratleda riigimehi. Kolmandas dialoogis tuleb mängu ka noor Sokrates, kes "Sofistis" sõna ei saanud ja asendab nüüd võõra vestluspartnerina Theaitetost. Kolmas isik ehk filosoof jääb käsitlemata; tõenäoliselt Platon ka sellist dialoogi ei kirjutanud.