cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burkina Faso
Turismi arengueeldused
Turistid külastavad Burkina Fasot enamasti käsitöö ja kultuuri pärast, samuti on riigis palju loodusparke. Riigis toimuvad mitmed festivalid, mis meelitavad turiste nt CNS (kultuurifestival), FESPACO (filmifestival) jne. Külastajaid köidavad ka riigi kultuuri- ja turismiobjektid, näiteks Loropeni varemed ja Laongo (graniitskulptuuri küla). Alates 2011. aastast lendab Burkina Fasose Kenya Airways ja 2012. aastast ka Turkish Airlines. Riigi reisijateveost moodustab suurima osa õhutransport. Tänu kahele lennufirmale on Burkina Fasosse reisimine muutnud lihtsamaks ja meelitanud riiki ligi 500 000 turisti aastas. Burkina Fasos asub mitu rahvusvahelist hotelliketti, hotellid üritavad oma kvaliteeti järjepidevalt tõsta. Samuti üritavad nad ka riigi mainet parandada võideldes näiteks laps prostitutsiooniga. Sidemete edendamine rahulike naabritega, näiteks Ghanaga, võiks edendada Burkina Faso reisi- ja turismitööstuse edasist kasvu.
Reisimine Eestist Burkina Fasose
Eestis korraldab Burkina Fasosse reise Estravel.
=== Populaarsemad turismipaigad ==?
Haldusjaotus
Riik jaguneb 13 piirkonnaks, mis jagunevad 45 provintsiks. Kuni 2. juulini 2001 olid 1. järgu haldusüksused provintsid.
Burkina Faso lipp
Praegune Burkina Faso lipp võeti kasutusele 4. augustil 1984. aastal. Panaafrika värvides plagu on jagatud kaheks võrdseks horisontaalseks väljaks, punaseks ja roheliseks. Lipu keskele on paigutatud kollane viisnurkne täht.
Roheline on lootuse ja külluse sümbol, punane näitab rahvusliku teadvuse muutmiseks vajalikku revolutsioonilist võitlust ja kollane tähistab Burkina Faso maavarade rikkust.
Lipp on inspireeritud Vietnami lipust.
Burkina Faso vapp
Burkina Faso vapp on kasutusel aastast 1997. Lipuvärvides vapikilpi hoiavad kaks hõbedast täkku, kes sümboliseerivad rahva õilsat sugu. Vapikilbi taga on kaks ristatud oda, mis sümboliseerivad rahva kaitsetahet. Kilbi all on avatud raamat, mis tähistab haridust. Ülaservas on riigi nimi ja allservas prantsuskeelne rahvuslik deviis "Unité, Progrès, Justice" ('ühtsus, progress, õiglus'). Lint ühendab kaht hirsitaime, mis sümboliseerivad küllust.
Elektriskeem
Elektriskeemiks nimetatakse elektriseadme või tema osa graafilist kujutamist elektritingmärkide abil. Elektriskeemid aitavad elektriseadme koostisosi ja nende osade vahelisi ühendusviise piltlikult ette kujutada. Kui tehniline joonis on tehnika keel, siis elektriskeem on elektrotehnika keel. Elektriskeemide tingmärgid on standardiseeritud.
Struktuuriskeem
Elektriseadmed koosnevad tavaliselt mitmest osast. Elektriseadme koostise ja põhiosade vastastikuse seose piltlikuks näitamiseks koostatakse elektriseadme struktuurskeem. Struktuurkeem on lihtne joonis, millel on kujutatud elektriseadme tähtsamad osad ja nendevahelised seosed.
Struktuurskeemidel kujutatakse elektriseadme osi kastikestena või tingmärkide abil. Kastikeste sisse kirjutatakse elektriseadme elementide nimetused. Elektriseadme osadevahelisi seoseid tähistavatel joontel on soovitatav nooltega näidata seadmes toimuvate protsesside kulgemissuunad.
Põhimõtteskeem
Põhimõtteskeemidel näidatakse elektriseadme kõikide elementide vastasmõju ja elektrilist seost, nende elementide vastastikust asendit märkimata. Põhimõtteskeemid aitavad uurida elektriseadmete töötamispõhimõtteid ja välja töötada teisi konstruktiivseid dokumente, mida kasutatakse elektriseadmete monteerimisel, remontimisel ja ekspluateerimisel.
Mitmejoonelistel põhimõtteskeemidel tähistatakse igat juhet joonega. Ühejoonelistel skeemidel tähistatakse mis tahes juhtmete hulka ühe joonega, millele tõmmatud kriipsukeste arv näitab juhtmete arvu.
Põhimõtteskeemide iga element tuleb tähistada mingi tähega. Tähti kasutatakse ka elemendi tähenduse märkimiseks, näiteks E- käivitusnupp, S- seiskamisnupp. Kui skeemil on mitu ühesugust elementi, siis lisatakse elemendi tähisele järjekorranumber. Järjekorranumber kirjutatakse tähelise sümboli järel, näiteks L1, E3, R5, C4.
Montaažiskeem
Montaažiskeemid kujutavad endast tööjooniseid, millel on näidatud kõikide elektriseadmete ühendused ja nende asendid antud seadme konstruktiivelementide suhtes.
Montaažiskeemidel peab elementide paigutus andma ettekujutuse nende elementide tõelisest paigutusest elektriseadmes. Seadme konstruktiivelemente kujutatakse kastikestena. Montaažiskeemidel kasutatavad tähelised ja numbrilised tähised peavad langema kokku põhimõtteskeemide tähistega.
Veeretakistus
pisi|Veeretakistus Veeretakistus ehk veerehõõre on jõud, mis takistab keha (näiteks ratta) veeremist pinnal (maapinnal).
Peamiselt tekib veeretakistus pinna ja veereva keha plastsete deformatsioonide ja veeremisel esineva hüstereesi tõttu. Keha veeremisel deformeeruvad nii pind, kui veerev keha. Need deformatsioonid ei toimu seejuures ilma energia kadudeta. Nimelt läheb osa energiat soojuseks, plastsete deformatsioonide tekitamiseks. Üheks teiseks veerehõõrde põhjuseks on veereva keha ja pinna vaheline libisemine, mis on samuti energia kadudega protsess. Siin tasub tähele panna, et ainult viimane veerehõõret tekitav protsess sisaldab hõõret ja seetõttu on õigem veerehõõrde asemel kasutada mõistet "veeretakistus".
Veeretakistus tekib näiteks ratta või palli veeremisel mööda maapinda. Veeretakistus on oluliselt väiksem kui kuivhõõre. Seda veerehõõrde eelist kasutatakse veerelaagrites, mis võimaldavad väga efektiivset pöördliikumist.
Veeretakistuse koefitsient
Veeretakistuse koefitsient defineeritakse järgneva võrdusega:
Veeretakistuse koefitsiendi väärtusi
Veeretakistuse koefitsintide väärtusi on võimalik leida ka allikast:
825
825. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastad: 820 821 822 823 824 - 825 - 826 827 828 829 830
Väntpõlvmehhanism
thumb|300px|Väntpõlvmehhanism Väntpõlvmehhanism (inglise: slider-crank toggle mechanism) on kuuelüliline põlvliigendiga väntliugurmehhanism, mida kasutatakse pressides, kui väikese vända raadiuse korral on vaja saavutada suurt pressimisjõudu.
Ust-Tsilma rajoon
Ust-Tsilma rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb põhjas Neenetsimaaga ja läänes Arhangelski oblastiga.
Elanike arv oli 2012. aastal 12 700 (2010. aastal oli 13 600 ja 2008. aastal oli 14 200). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 91,3% venelased, 6,3% komid ja 0,7% ukrainlased.
Castagno dei Cento Cavalli
pisi|Puu 2006. aastal
Castagno dei Cento Cavalli ('saja ratsaniku kastanipuu', sitsiilia keeles Castagnu dê Centu Cavaddi) on Itaalias Sitsiilias città metropolitana di Catanias Sant'Alfio omavalitsusüksuses (comune) kasvav kastanipuu (Castanea sativa).
Etna rahvuspargis, vulkaani idanõlval, kraatrist 8 km kaugusel kasvav puu on Itaalia tuntuim ning on teadaolevalt maailma suurim ja vanim kastanipuu. 1780. aastal mõõdeti vähemalt 2000 (erinevatel hinnangutel kuni 4000) aasta vanuse puu tüve ümbermõõduks 57,9 meetrit.
Legendi kohaselt pakkus puu varju teel Etnale halva ilma kätte sattunud ülikule ja teda ratsudel saatnud sajale rüütlile.
Purjetamine 2004. aasta suveolümpiamängudel
Purjetamine 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 14.–28. augustil Agios Kosmase olümpiapurjespordikeskuses umbes 14 km Ateena kesklinnast lõunas. Autasustamistseremooniat sai seal korraga jälgida 1600 pealtvaatajat.
Purjetamises anti välja 11 medalikomplekti. Neli oli mõeldud meestele (Mistral, Finn, 470, Star), neli naistele (Mistral, Europe, 470, Yngling) ja kolm oli avatud mõlema soo esindajatele (Laser, 49er, Tornado).
Eestlaste osalemine
Eestit esindas purjetaja Imre Taveter, kes võistles Finn-klassis. Taveterile olid need teised olümpiamängud, ta võistles ka Sydney olümpiamängudel.
Imre Taveter sai viimases, 11. sõidus 18. koha, mis oli tema parim tulemus, kuid kokkuvõttes sai ta viimase, 25. koha 221 karistuspunktiga. Eelviimase koha saanud itaallasele Michele Marcesinile kaotas Taveter 20 punktiga.
Meeste purjelaud Mistral
Purjelaudur Gal Fridman võitis Mistral-klassis Iisraelile läbi aegade esimese olümpiakulla. Enne viimast sõitu oli ta teisel kohal, juhtis Ricardo Santos Brasiiliast. Brasiillane oli viimases sõidus alles 17. kohal ja jäi seetõttu medalita, poodiumile pääsesid veel olümpiatule süütaja Nikólaos Kaklamanákis Kreekast ja Nick Dempsey Suurbritanniast.
28-aastane Fridman oli varem saanud Atlanta olümpiamängudel pronksmedali ja tulnud 2002. aastal maailmameistriks. Sydney olümpiamängudele ta ei pääsenud. Enne Fridmani kulda oli alates 1952. aastast olümpiamängudel osalev Iisrael on kokku võitnud neli medalit.
Meeste Finn
Suurbritannia purjetaja Ben Ainslie tuli Finnil olümpiavõitjaks. Hõbeda sai Rafael Trujillo Hispaaniast ja pronksi Mateusz Kusnierewicz Poolast.
Eelmistel olümpiamängudel Laseril kuldmedali võitnud 27-aastane Ainslie võitis 11 sõidust neli ja vaid neljas jäi ta esikolmikust välja. Kokku kogus ta 38 karistuspunkti. Ainslie oli 8 aastat tagasi Atlantas saanud Laseri klassis hõbemedali.
Männiku asum
pisi|Männiku rändrahn Männiku asum on asum Tallinnas Nõmme linnaosas. Asum piirneb Nõmme, Rahumäe, Liiva ja Raudalu asumi ning Saku vallaga. Männiku asumi pindala on 4,47 km2.
Ajalugu
1798. aastal ilmunud Mellini atlases tähistati praeguse Männiku asumi alasid nimega Suklemi (teatud kaartidel on kasutatud ka kuju Suklema). 20. sajandi algul kandis Männiku piirkond Valdeki nime (saksa k Waldeck 'metsatukk'). Piirkond sai Valdeku nime Valdeku tänava ja Männiku tee vahel asunud samanimelise kõrtsi järgi.
Asumit läbiv Tallinna–Viljandi raudtee avati liikluseks 1900. aastal. Raudtee ja Valdeku tänava ristumiskohta rajati Valdeku peatus, mis avati tsiviilkäibeks alles 1935. aastal. Kuna Männikule plaaniti rajada Romanovi aedlinn, asutati 1914. aastal omanike palvel ka Männiku raudteepeatus. Alanud sõja tõttu jäid aedlinna rajamise plaanid katki, kuid raudteepeatus säilis. 1927. aastal nimetati Tallinnast Sakku viiv tee Männiku teeks.
Männiku oli pikki aastaid väheasustatud koht, seal asusid ainult mõned üksikud suurte kruntidega majad. Suurem muutus toimus siis, kui Männiku lähedusse rajati 1914. aastal Peeter Suure merekindluse pealaod (nn Männiku hiigellaod). Esimese Eesti Vabariigi ajal asusid piirkonnas Männiku vahipataljoni kasarm, kaitseväe laboratoorium ja suur Männiku polügoon. 15. juunil 1936 toimus asumis plahvatuste seeria, mis oli tingitud eksimusest lõhkeainete käsitlemisel. Plahvatuste käigus hukkusid 61 inimest, päästetöödel lisaks veel 4 tuletõrjujat.
Männikul on tegutsenud ka üks lokaalne organisatsioon, 1933. aastal loodud Nõmme-Valdeki Raba Turbaühing. Seoses elanikkonna kasvuga 1930. aastate lõpul, asutati sinna ka Nõmme Majaomanike seltsi osakond. Männiku polügooni (Valdeki laskerada) kasutasid teiste hulgas ka Nõmme kaitseliitlased.
1937. aastal kinnitas majandusministeerium silikaattelliste tootmisega tegeleva ettevõtte Kvarts põhikirja. Männikul tegutseva ettevõtte kaup oli nõutud, seda vaatamata asjaolule, et lähedal juba tegutses analoogne tehas. 1957. aastal rajati asumisse ehitusmaterjalide tehas Männiku, mille üheks tsehhiks sai Kvarts. Hiljem lisandusid kipsplaatide tsehh ja kivitsehh. 1973. aastal liideti Männiku tehas ja lähedal asuv Silikaat üheks tootmiskoondiseks.
Eesti taasiseseisvumise järel Männiku tehased suleti, välja arvatud Valdeku kivitsehh.
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17% ja üle 68aastased 10–19%. Eestlaste osakaal asumi elanikkonnas jäi 50–79% vahele.
pisi|Raku järv
Olulisemad objektid
Männikul asuvad Männiku raamatukogu ja Männiku Noortekeskus.
Loodus
Männiku asumisse jäävad täielikult või osaliselt neli tehisjärve, mis on tekkinud liiva kaevandamise tagajärjel. Männikule jääva Raku järve ääres asub Männiku hiidrahn, mida peetakse üheks Nõmme vaatamisväärsuseks. Asumisse jäävad veel Pumbajärv, Männiku järv ja Väikejärv.
Männiku asumi tänavad
Männikul asuvad Astri tänav, Jalaka tänav, Jõhvika tänav, Karusmarja tänav, Kauge tänav, Paul Kerese tänav, Kraavi tänav, Kreegi tänav, Kuremarja tänav, Kvartsi tänav, Lootuse puiestee, Mahla tänav, Männiku tee, Nelgi tänav, Pihlaka tänav, Remmelga tänav, Silikaltsiidi tänav, Sinilille tänav, Valdeku tänav, Võidu tänav, Võidu põik ja Väike-Männiku tänav.
George Hammond
Kindral George Hammond on väljamõeldud tegelaskuju "Tähevärava" sarjades. Teda mängis Don S. Davis, kindral Hammond juhib Tähevärava Juhtimiskeskust esimest seitse hooaega sarjas "Tähevärav SG-1".
Välislingid
Lista över rollfigurer i Stargate
Zabrze
Zabrze (saksa Hindenburg O.S.) on maakonnaõigustega linn Lõuna-Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Linn on osa Ülem-Sileesia linnastust.
Ajalugu
Zabrzet on mainitud 1295–1305. 18. sajandil läks Preisimaa koosseisu ja linnast sai Preisimaa mäetööstuse keskus. 1915 nimetati Zabrze vald ja kreis kindralmarssal Paul von Hindenburgi auks Hindenburgiks. 1922 sai linnaõigused. 1945. aastal liideti Poolaga, ennistati vana nimi ja linnas elanud sakslased asustati Saksamaale ümber.
Zabrze on metallurgia-, klaasi- ja toiduainetetööstuse keskus.
Linna jalgpalliklubi Górnik Zabrze on tulnud ajavahemikus 1957–1988 14 korda Poola meistriks.
pisi|tühi|Zabrze
Mustvee jõgi
Mustvee jõgi (ka Lissioja, Mustjõgi) on jõgi Jõgevamaal. Jõe alamjooks oli enne 2017. aasta haldusreformi Jõgevamaa ja Ida-Virumaa piiriks.
Georges d'Anthès
Parun Georges-Charles de Heeckeren d'Anthès (5. veebruar 1812 – 2. november 1895) oli prantsuse sõjaväelane ja poliitik. Hoolimata hilisemast karjäärist Prantsuse teise keisririigi senaatorina, jättis ta endast suurima märgi ajalukku, kui tappis 1837. aastal kahevõitlusel Aleksandr Puškini. pisi|vasakul|Georges d'Anthès
Uva rajoon
Uva rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias.
Rajoon jaguneb 17 külaasunduseks (сельское поселение). Rajooni keskus on Uva alev.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 45% elanikest udmurdid, 50% venelased ja 2,3% tatarlased.
Friedrich Puksoo auhind
Friedrich Puksoo auhind on eesti raamatukogundustegelase Friedrich Puksoo mälestuseks loodud auhind, mida antakse välja alates 1990. aastast. Tavaliselt tunnustatakse sellega ühe silmapaistva raamatuloo-, raamatukogundus- või bibliograafiaväljaande autorit. 2005. aastani anti auhinda välja igal aastal, alates 2005. aastast üle aasta.
Adenomeer
Adenomeer on histoloogias näärme lõpposa, milles valmivad sekreedid. Eriti suured mukoossetes näärmetes, väiksemad albuminoossetes näärmetes.
Friedrich Puksoo auhind
Auhinna idee pakkus 1989. aastal välja Eesti Raamatuühing, kes vastutas auhinna väljaandmise eest esimesel viiel aastal. Aastatel 1995–1997 andsid Puksoo auhinda välja üheskoos Eesti Raamatuühing ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing, alates 1998. aastast antakse seda välja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu ja Tartu Ülikooli Raamatukogu koostöös.
Ettepanekuid auhinna määramiseks võivad teha kõik üksikisikud ja organisatsioonid, tehes valiku eelmisel aastal avaldatud tööde hulgast. Žüriil on õigus välja anda mitu auhinda ettenähtud summa piires või määrata auhind ka kogu varasema pikaajalise töö eest.
Londoni Gatwicki lennujaam
Londoni Gatwicki rahvusvaheline lennujaam (IATA: LGW, ICAO: EGKK) on Suurbritannia peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennuettevõtte British Airways baasjaam. Lennujaam avati 1958. aastal. Lennujaam asub 45 km Londoni kesklinnast lõuna pool.
Tallinnast lendas Londoni Gatwicki lennujaama 1995-2012 Estonian Air, alates 2012. aastast opereerib liini easyJet.
Lennujaamal on kaks paralleelset 45 meetri laiust asfalt-betoonkattega rada: Rada 08L/26R on kasutusel ainult juhul, kui teist rada ei saa kasutada, näiteks õnnetuse või ilmastikuolude tõttu, sest sellel puudub automaatne instrumentmaandumise süsteem (ILS). Lisaks pole radade vahekaugus piisav nende üheaegseks kasutamiseks. Sel põhjusel nimetatakse Gatwicki lennujaama lennuvälja sageli üherajaliseks lennuväljaks.
Bergeni Filharmoonia Orkester
Orkester loodi 1765. aastal ning 2006. aasta seisuga on seal 98 liiget.
Neil on umbes 110 kontserti aastas. Nende kodukontserdisaal on 1500-kohaline Grieghallen Bergenis.
Vanalinna Hariduskolleegium
pisi|Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi esindus [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeo rongkäigus]] Vanalinna Hariduskolleegium (VHK) on 1992. aastal Kersti Nigeseni asutatud munitsipaalne kristliku suunitlusega üldhariduskool Tallinnas.
Kool üritab integreerida kultuuri ja haridust ning anda üldharidust süvendatud ajalootunnetuse ja süvendatud muusika- ja kunstiharidusega. VHK tugineb kristlikule väärtussüsteemile. VHK töötajad ja õpilased ei tohi seada kristlikke tõdesid ja väärtusi kahtluse alla, neid ignoreerida ega naeruvääristada.
Peamised struktuuriüksused
VHK peamised struktuuriüksused on VHK Gümnaasium (Vene tänav 22), VHK Põhikool (Vene tänav 15/Pühavaimu 8), VHK Muusikakool (Uus tänav 32-34), VHK Kunstimaja (Olevimägi 8), Vanalinna Muusikamaja (Uus tänav 16c) ja Aiake. Nendes osakondades põimub regulaarne õpe ateljeede, stuudiote ja ringide tegevusega ning kunstnike ja muusikute individuaalne ja kollektiivne loome.
Peale ülalnimetatud osakondade kindlustab VHK kui terviku tööd rida teenistusi: terviseteenistus, teabeteenistus, raamatukogu, finantsteenistus, majandusteenistus ja toitlustusteenistus. HK koolide ja majade integratsiooni tagavad ka mitmesugused HK allüksusi läbivad programmid: folkloori-, kunsti-, muusika-, ajaloo-, võõrkeelte, liikumise, tasandus- ja kompensatsiooniprogramm. Nende kaudu püütakse kooskõlastada allüksuste õppekavu, õpilaste ja töötajate arusaamu ja teadmisi.
Retoromaani keeled
Retoromaani keeled või reetia keeled on romaani keelte alamperekond, mida kõneldakse Kagu-Šveitsis ja Kirde-Itaalias. Nimetus "retoromaani" viitab endisele Rooma Reetia provintsile. Küsimust, kas need keeled moodustavad tegelikult alamperekonna, nimetatakse Questione Ladina 'ks. Itaalia keeleteadlane Graziadio Isaia Ascoli, kes kirjutas 1873. aastal, leidis, et neil on mitmeid keerukusi, ja arvas, et nad moodustavad keelerühma. Retoromaani keeli eristab itaalia keelest nende foneemiline vokaali pikkus (pikad rõhulised vokaalid), konsonantide moodustamine ja keskne ümardatud vokaalide jada. Kui alamperekond on ehtne, kuuluks sellesse kolm keelt: romanši Šveitsis ning ladiini ja friuuli Itaalias. Kõnelejate koguarv on umbes 660 000; suurem enamus neist (u 500 000) kõneleb friuuli keelt.
Päritolu
Enne roomlaste vallutust olid Alpid põhja pool keldi- ja lõuna pool reedikeelsed. Ala liidendati Rooma riiki Augustuse valitsemisajal. Retoromaani keeled tekkisid Alpide keskosa provintsiladina keele murdena. Rooma riigi lõpuks oli siin katkematu omanäolise romaani kõne piirkond, mis killustati saksa keele murrete põhja poolt ja galloitaalia keelte lõuna poolt pealetungi tõttu järk-järgult kõrgetes orgudes eraldatud aladeks. Karl Suure valitsemisajal räägiti retoromaani keelt palju laiemal alal, ulatudes põhjas tänapäeva Glaruse ja Sankt Galleni kantonitesse, loodes Walenseeni ning kirdes Rüthi ja Alpireini orgu. Idas oli osa tänapäeva Vorarlbergist romaanikeelne, nagu ka osa Austria Tiroolist. Praeguse Šveitsi põhjapoolsed alad ("Alam-Reetia") muutusid 12. sajandiks saksakeelseteks; ning 15. sajandiks olid Sankt Galleni Reini org ja Walensee ümbruse alad täielikult saksakeelsed. See keelevahetus oli pikk ja veniv protsess, kus suuremad kesksemad linnad võtsid kõigepealt saksa keele kasutusele, samas kui ääremaisemad alad nende ümber jäid kauemaks romanšikeelseks. Ülemineku saksa keelele põhjustas eelkõige kohaliku saksakeelse eliidi mõju ja saksa keelt kõnelevad sisserändajad põhjast, kusjuures alam- ja maaklassid säilitasid romanši keelt kauem.
Romanši keel
9. sajandi keskpaigaks räägiti romanši keelt palju laiemal alal. Paljude Saksa eliidist maaomanike rändega hajus romanši keel aga üle Põhja-Itaalia. Vanim romanšikeelne kirjandustekst on "Chianzun dalla guerra dagl Chiaste da Müs", kus on kirjeldatud Musso sõda.
1803. aastal sai Graubündeni kantonist Šveitsi osa, pool selle elanikkonnast kõneles romanši keelt. Graubündeni keskvalitsuse tugevus hakkas romanšikeelsetele inimestele peale suruma, kuna ametlik keel oli saksa keel, mille tulemusena võtsid paljud romanši keele kõnelejad omaks saksa keele. 20. sajandiga tõusis turism, mis viis fookuse piirkonna põllumajanduselt eemale ja saksa keel muutus õppimiseks praktilisemaks. Paljud intellektuaalide klassi esindajad leidsid, et see on kohalikule elanikkonnale kasulik, kuna romanši keel näis takistavat nende intellektuaalset arengut, nagu märkis 1897. aastal tähelepanuväärne preester Heinrich Bansi: "Suurim takistus nende piirkondade moraalsel ja majanduslikul paranemisel on inimeste keel". Sellele vaatepunktile vastanduti usus, et romanši keel oli itaalia ja saksa keele hübriid, mis võimaldas romanši keele kõnelejatel mõõdukalt mõista kahte teist laiemalt kasutatavat keelt.
19. sajandi keskpaigaks tekkis romanši keelt kõneleva elanikkonna kahanemise keskel omamoodi renessanss. See kulmineerus 1885. aastal kõigi romanši piirkondade ühenduse Società Retorumantscha loomisega. Hiljem, 1919. aastal loodi Lia Rumantscha, et hõlmata kõiki piirkondlikke romanšikeelsed ühendusi. Lisaks hakkas 19. sajandi keskpaigas rohkem koole romanši keelt õpetama ja 1860. aastaks sai romanši keelest õppeaine õpetajate kolledžis ja 1880. aastaks ametlikult tunnustatud keel.
Vaatamata nendele jõupingutustele, kus üha suurem osa ümbruskonnast rääkis saksa keelt, asutas Lia Rumantscha 1940. aastatel romanši keelt kõnelevad päevakoolid. See pingutus ei andnud tulemusi ja viimane kool suleti 1979. aastaks.
Friuuli keel
Friuuli keele juured ulatuvad ladinakeelsesse Aquileiasse. Enne Rooma kokkupuudet 181. aastal eKr oli Kirde-Itaalia piirkond reedi, itali ja keldi päritolu ning kasutas kas reedi, veneedi või keldi keelte vorme. Üleminek vulgaarladina keelelt friuuli keelele toimus 6. sajandil. Friuuli keele esimest ametlikku kasutust saab jälgida 13. sajandil ja 15. sajandiks kõneles suurem osa elanikkonnast seda keelt, samas kui aadel jätkas ladina või saksa keele kasutamist. 1420. aastal läks Friuli piirkond üle Veneetsia võimu alla ja veneetsia murre muutus domineerivaks keeleks. Aastate jooksul, kui veneetsia ja itaalia keele mõju suurenes, jäi friuuli keel soiku. 20. sajandi keskpaigas tabas maavärin, mis laastas kohalikku piirkonda ja paljud leidsid lohutust kohaliku friuuli keele jagamisest. Kuigi friuuli keele õpetamine kõrghariduses väheneb kiiresti, on sellel endiselt oma jälg kohalikus geograafias, kuna paljudele kohalikele linnadele ja geograafilistele maamärkidele (mäed, metsad, loomad, taimed) on pandud keldi nimed, mis on säilinud tänapäevani.
Ladiini keel
Ladiini keel oli algselt vulgaarladina keel Põhja-Itaalia Alpidest. Alates 6. sajandist hakkas ladiini keel baieri ja galloitaalia keelte pealetungi tõttu kahanema, säilides vaid üksikutes mägipiirkondades. Keskaja alguses läks ladiini piirkond Habsburgide ja Veneetsia vabariigi võimu alla. Nende kahe mõju tõttu läbis ladiini piirkond saksastumise protsessi.
Esimese maailmasõja lõpuks oli Itaalia annekteerinud piirkonna, mis hõlmas ladiini keelt. Koos 20. sajandi rahvuslusega pidasid paljud itaallased ladiini keelt itaalia keele murdeks. Benito Mussolini kasvatas hiljem veelgi piirkonna italianiseerumist, mis kahandas veelgi ladiini keele kasutajaskonda. Vaatamata vähesele ladiini keele kõnelejate arvule andis Itaalia valitsus 1972. aastaks ladiini keelele teisejärgulise keele staatuse.
Romanši keel
Šveitsi Graubündeni kantonis räägib 60 561 inimest – 0,83% Šveitsi rahvastikust – kuid see arv väheneb kiiresti.
Friuuli keel
thumb|Kakskeelne (itaalia ja friuuli) teeviit [[Friuli-Venezia Giulias]]
Itaalias, eelkõige Udine ja Pordenone provintsis, kõneleb u 600 000 inimest.
Ladiini keel
Kirde-Itaalias Trentino-Alto Adiges ja Veneto maakonna Belluno provintsis kõneleb u 41 000 inimest.
Romanši keel
Esimeses Šveitsi 1848. aasta põhiseaduses koos selle 1872. aasta parandusega jäeti romanši keel mainimata; see aga tõlgiti pärast esimest parandust kahte romanši keele murdesse. 1938. aastal sai romanši keel riigikeeleks, kuigi "riiklike" ja "ametlike" keelte vahele tehti piirid. Riigikeeled olid suures osas sümboolsed, samas kui ametlikke keeli (prantsuse, saksa ja itaalia) kasutas valitsus ametlikult. Riigikeele, mitte ametliku keele üks märkimisväärne puudus oli see, et vanemad pidid oma laste nimed registreerima mõne ametliku keele all.
Praegu on Graubündeni kanton ainus koht, kus romanši keel on ametlik keel. See võimaldab igal kodanikul nõuda kohalikult omavalitsuselt ametlikke dokumente romanši keeles.
Friuuli keel
Friuli autonoomse piirkonna ametlik keel, millel on kaitstud staatus ja seda kasutatakse kõigis piirkonna hariduse vormides. Kasutatakse endiselt populaarsetel tasemetel igapäevaste vestluste jaoks.
Ladiini keel
Ladiini keelt tunnustavad Itaalias nii provintsi- kui ka riiklikud seadused. 1990. aastate alguses kirjutas Itaalia alla Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte hartale, mille eesmärk on kaitsta ja edendada vähemuskeeli nagu ladiini.
Teisendid
thumb|Retoromaani keelte ala kokkutõmbumine
Piirkond, kus keskajal retoromaani keeli (nimetatakse ka ladiini keelteks laiemas tähenduses, mitte segi ajada ladiino keelega) kõneldi, ulatus Šveitsist Julia Alpideni (tänapäeva Lääne-Sloveenia).
Retoromaani keeli saab eristada järgmisteks teisenditeks:
Põhileksikoni kasutav fülogeneetiline klassifikatsioon tuvastab esmase lõhenemise romanši keeles Šveitsis ja ladiini keeles Itaalias. Üks teisene lõhe eristab engadiini teistest romanši teisenditest Šveitsis. Itaalias on teise teisese lõhenemise põhjuseks ilmselt Dolomiitide mäeahelik, mis jagab ladiini keele põhja- ja lõunapoolseks allharuks, kusjuures friuuli keel on rühmitatud lõunaharule kõige lähemale.
Anders Jacobsen
pisi|Anders Jacobsen Anders Jacobsen (sündinud 17. veebruaril 1985 Hønefossis) on Norra suusahüppaja
Jacobsen osales esimest korda maailma karikasarjas 2006–2007 hooajal ja sai esimesel etapil 24. novembril 2006 Soomes Kuusamos kolmanda koha. Esimese võidu maailma karikasarja etapil sai ta 17. detsembril 2006 Šveitsis Engelbergis.
Jacobseni kohta võib ka nelja hüppemäe turnee põhjal öelda, et tuli, nägi ja võitis. 2006.-2007. aasta turneel osales ta esimest korda ja kohe tuli ka täistabamus. Ta sai turnee üldvõidu, olles Oberstdorfis 4., Garmisch-Partenkirchenis 5., Innsbruckis 1. ja Bischofshofenis 2. Pärast hüppemäeturneed sai ta kolmanda etapivõidu Vikersundi lennumäel Norras.
Esimesel maailma karikasarja hooajal tuli ta üldarvestuses teiseks poolakas Adam Małyszi järel. Peaaegu kogu hooaja juhtinud norralane kaotas lõpuks poolakale 134 punktiga.
Maailma karikasarja etapivõidud
Anders Jacobsen on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 20. jaanuar 2015</FONT> ) 153 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 28 korral, neist 10 etappi on ta võitnud.
Nelja hüppemäe turneel
1. koht: 2006–2007
Otrøelva
Otrøelva on jõgi Norras Innlandeti maakonnas.
Jõgi voolab välja Otrøvatnetist. Yljaga ühinedes moodustab see Begna jõe.
827
827. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 822 823 824 825 826 - 827 - 828 829 830 831 832
Garuda Indonesia lend 200
Garuda Indonesia lend 200 oli lennufirma Garuda Indonesia siseriiklik lend Jakarta ja Yogyakarta vahel, mis lõppes 7. märtsil 2007 õnnetusega.
Lendu teenindas lennuk Boeing 737-497. Adisucipto rahvusvahelisse lennujaama maandumine ebaõnnestus ja lennuk kukkus alla ning süttis. Õnnetuses hukkus 21 reisijat ja üks meeskonnaliige.
Phandu Skelemani
Phandu Tombola Chaka Skelemani (sündinud 5. jaanuaril 1945) on Botswana poliitik, alates 1. aprillist 2008 kuni 31. oktoobrini 2014 Botswana välisminister. Ta on valitseva Botswana Demokraatliku Partei liige.
Tangshani maavärin
Maavärina hüpotsenter asus otse Tangshani linna all, 160 km Pekingist ida suunas. Maavärina magnituud oli 7,8. Suur Hiina tööstuslinn hävis maatasa, suri 243 000 inimest. Majanduslikku kahju hinnati 2 000 000 000 USA dollarile.
826
826. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastad: 821 822 823 824 825 - 826 - 827 828 829 830 831
828
828. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 823 824 825 826 827 - 828 - 829 830 831 832 833
Assanovski sovhoz-tehnikum
Assanovski sovhoz-tehnikum on küla Venemaal Udmurtias Alnaši rajoonis, Tehnikumovskoje külaasunduse keskus. Asub Iževskist 95 km edela pool.
Asula tekkis 1897. aastal rajatud põllumajandusliku õppefarmi juurde. Tänapäeval tegutseb külas üle 400 õpilasega Assanovo põllumajandustehnikum.
2004-2005 oli küla nimi Assanovski tehnikum.
Külas on keskkool, kus 2008. aastal oli 98 õpilast.
Aker Finnyards
Aker Finnyards oli Soome laevatehas. Tehasel on kolm allüksust: Helsingi, Turu ja Rauma tehas. Aker Finnyards kuulub laevatehaste gruppi Aker Yards, mis on üks suurimaid laevaehitusfirmasid maailmas. Aker Finnyardsis on ehitatud enamik Tallinki laevadest ja Aker Finnyardsist on pärit ka maailma suurim parvlaev Color Magic.
Vaata ka
Aker Yards
Mweri ahelik
Mweri ahelik on põhja–lõunasuunaline ahelik Burundi ja Rwanda lääneosas, Kesk-Aafrika murrangu perifeerne kerkinud osa. Mweri aheliku keskmine kõrgus merepinnast on 2000–2500 m, kõrgeim tipp on eri andmetel Karonja mägi (üle 2760 m, teistel andmetel 2685 m ), Mweri mägi (2670 m) ) või Heha (2670 m).
Karl Kimmel
Karl Kimmel (Kämmel) VR II/3 (17. märts 1901 Ropka vald, Tartumaa – 4. märts 1982 Toronto) oli Eesti Vabadussõja veteran. Korp! Sakala vilistlane.
Lõpetas Tartu Reaalkooli 6. klassi. Võttis osa õppursõduri ja vabatahtlikuna Vabadussõjast, osaledes kaitselahingutes Lõunarindel ja pealetungides Paju lahingus, Valga, Petseri ja Pihkva ruumis ning Lätis Landeswehri vastu, samuti Narva ja Irboska lõikudes.
Ta abiellus jõululaupäeval 1924. aastal Elvast pärit Adeline Lauriga. Neil oli kaks last, poeg Aavo ja tütar Katrin Sale ning kolm lapselapselast Karl, Juhan ja Arvo.
Ta lõpetas Tapa Ühisgümnaasiumi eksternina, millele järgnesid õpingud Tartu Ülikoolis, teenides samal ajal 4. suurtükiväegrupis ja hiljem 2. diviisi staabis. Eesti okupeerimisega Nõukogude Liidu poolt oli ta sunnitud katkestama õpingud ülikoolis ja arvati reservi sama aasta suvel. 1941. aastal jätkab ta nõukogudevastast võitlust metsavendade ridades Ulila ja Tartu lahingutes. Alates sügisest oli ta Idapataljon 658 (tuntud kui Rebase pataljon) koosseisus idarindel, kuni ta määrati 20. diviisi reservi. Sõja lõppedes ühines ta oma perega Zappendorfi külas Saksamaal Baieris.
1950. aastal emigreerus ta koos perega Kanadasse, elukohaks Belleville’i linn. Aasta hiljem edasi Torontosse, kus töötas aastaid puusepana.
Saint Kitts ja Nevis
Saint Kitts ja Nevis on kahest Kariibi mere saarest koosnev riik Väikeste Antillide saartel.
See on läänepoolkera väikseim riik.
Nimi
Riigi nime "Saint Kitts" tähendus inglise keeles on 'püha Kitts'. "Kitts" on lühend isikunimest "Christopher", mistõttu riik on põhiseaduses märgitud ka paralleelselt varasema nimega "Saint Christopher ja Nevis". "Nevis" on ingliskeelne lühend ja mugandus hispaaniakeelsest liturgilisest fraasist Nuestra Señora de las Nieves (otsetõlkes 'meie lumeemand', s.o 'lumise imeteo neitsi Maarja'). Neitsi Maarja imetegu on seotud Rooma Santa Maria Maggiore kiriku rajamisega. Kalinago indiaanlased kasutasid Saint Kittsi saare kohta nime Liamuiga ('viljakas maa') ja Nevise kohta nime Oualie ('ilusate vete maa'). Christoph Kolumbus nimetas Saint Kittsi saare Sant Yagoks ja Saba saare San Cristóbaliks, kuid hilisematel merekaartidel aeti saarte nimed segamini.
Asend
Saint Kitts ja Nevis asub Kariibi mere idaosas Puerto Ricost kagus Tuulepealsete saarte põhjaosas ja kuulub Väikeste Antillide saarterühma. Riigist läände jääb Kariibi meri, itta aga Atlandi ookean.
Saint Kittsi ja Nevise mereala piirneb loodes Sint Eustatiuse saare, idas Antigua ja Barbuda, lõunas aga Montserrati merealaga.
Riigil puudub maismaapiir, rannikujoone kogupikkus on 135 kilomeetrit. Riigi maismaaterritoorium ulatub 37 kilomeetri ulatuses põhjast lõunasse ja 8 kilomeetri ulatuses idast läände.
Loodus
pisi|Saint Kittsi ja Nevise kaart Saint Kittsi ja Nevise saared on vulkaanilise päritoluga, kuid riigis pole viimastel sajanditel vulkaanipurskeid registreeritud. Riik asub seismiliselt aktiivses piirkonnas Kariibi tektoonilisel plaadil. Saared moodustusid umbes 50 miljonit aastat tagasi. Riigi kõrgeim tipp on Saint Kittsil asuv Liamuiga vulkaan, mis kerkib 1156 meetrit üle merepinna. Nevise saare kõrgeim tipp Nevis Peak kerkib 985 meetrit üle merepinna.
Saint Kittsi saare pindala on 168 km², saar on 29 kilomeetrit pikk ja 8 kilomeetrit lai. Nevise saare pindala on 93 km². Saari eraldab umbes kolme kilomeetri laiune Narrowsi väin. Riigi suurim siseveekogu on Great Salt Pondi järv, pindalaga 7,8 km². Enamik jõgesid ja ojasid kuivab kuivaperioodil ära. Riigi tähtsamad jõed on Wingfieldi ja Cayoni jõgi. Joogivett saadakse valdavalt põhjaveeallikatest.
Metsa leidub 42,3% riigi pindalast. Vihmametsa on 2005. aasta seisuga 13,89%. Riigis on kirjeldatud 659 taimeliiki.
Riigis on kirjeldatud 224 linnuliiki. Neist liikidest on ohustatumad palmi-vilepart ja kiritiib-tormilind.
Riigis on kirjeldatud 7 liiki imetajaid. Saartel pesitseb 50 000-liikmeline vervetahvi populatsioon.
Riigis valitseb troopiline kliima. Maist novembrini kestab vihmaperiood. Juulist oktoobrini tabavad riiki sageli orkaanid. Riigis põhjustasid tõsisemaid purustusi 1998 orkaan George ja oktoobris 2008 orkaan Omar. Aasta keskmine päevane õhutemperatuur kõigub +26 °C ja +32 °C vahel.
Riigikord
Saint Kitts ja Nevis on föderaalne parlamentaarne demokraatia Briti Rahvaste Ühenduse koosseisus. Riigipea on Briti monarh Charles III, keda riigis esindab kindralkuberner. Kindralkuberner määrab ametisse peaministri.
Seadusandlik võim riigis kuulub ühekojalisele Rahvusassambleele. Rahvusassambleesse kuulub 15 liiget, kes valitakse ametisse 5 aastaks. 11 liiget pääsevad Rahvusassambleesse otsevalimistega ja 4 määrab ametisse kindralkuberner.
Riigis tegutseb 2016 seisuga 5 parteid:
2020 parlamendivalimiste järel sai PAM Rahvusassamblees 4, CCM 3, SKNLP ja PLP mõlemad 2 kohta.
Riigi põhiseadus jõustus 23. juunil 1983. Kõrgeim kohtuorgan on Ida-Kariibi Ülemkohus.
Haldusjaotus
pisi|Saint Kittsi ja Nevise vallad
Saint Kitts ja Nevis koosneb 14 vallast. Riigis on 15 linna, mis on ühtlasi valdade keskused, Saint John Capesterre'i vallas asub kaks linna. Üheksa valda asub Saint Kittsi saarel ja ülejäänud viis Nevise saarel.
Karonja mägi
Karonja mägi (inglise keeles Mount Karonje) on Burundi kõrgeim tipp (2685 m, teistel andmetel 2670 m ), mis asub riigi pealinnast Bujumburast kagus.
Saint Kitts ja Nevis
Taristu
Saint Kittsi ja Nevise teedevõrgu kogupikkus on 383 kilomeetrit, sellest kattega teid on 163 kilomeetrit. Saartel asub 50 kilomeetrit kitsarööpmelist raudteed.
Riigis on kaks lennujaama: Robert L. Bradshaw rahvusvaheline lennujaam (Saint Kittsil) ja Vance W. Amory rahvusvaheline lennujaam (Nevisel). Peamised sadamad asuvad Basseterre'is ja Charlestownis.
Rahvastik
Saint Kittsi ja Nevise rahvaarv oli 2011. aasta rahvaloenduse alusel 46 398 inimest. Loenduse tulemused pole avalikkusele kättesaadavad, mistõttu rahvastiku proportsioonid on eri rahvusvaheliste organisatsioonide kodulehtedel esitatud hinnanguliselt.
2011 rahvaloenduse alusel elas Nevise saarel 12 277 inimest ja 2001 loendusega võrreldes kasvas rahvaarv 10,52%. Nevise saarel elas 6126 meest ja 6151 naist.
2001. aasta andmetel oli 92,7% rahvastikust Aafrika päritolu või segaverelised. 2,2% rahvastikust moodustasid valged. 2011 loenduse alusel oli Nevise saare elanikest 86% Aafrika ja 5,9% Kariibi idaosa päritolu.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli 82,4% rahvastikust kristlased. 20,6% rahvastikust moodustasid anglikaanid, 19,1% metodistid ja 8,2% nelipühilased. Riigis leidub veel katoliiklasi, baptiste ja adventiste.
Riigikaitse
Saint Kittsi ja Nevise kaitsejõudude elavjõud koosnevad 300 mehest. Teenistus kaitsejõududes on vabatahtlik. Kaitsejõududesse kuulub jalaväeüksus ja mereväeüksus. Üksuse relvastusse kuuluvad 3 Daimler Ferret FV-702 soomukit, Sterling MK-4 kuulipildujad, FN-FAL ja FN-MAG automaadid ning L-1A1 vintpüssid.
Majandus
Saint Kittsi ja Nevise peamine majandusharu on tänapäeval turism. 2005. aastal lõpetati sajanditepikkune suhkruroo kasvatus. Tööhõive parandamiseks on valitsus soosinud tööstusettevõtete rajamist ja offshore-pangandust. Riigis tegeletakse veel kopratootmisega ja tekstiilitööstusega.
Põllumajanduses kasvatatakse vähesel määral suhkruroogu, riisi, jamssi ja banaane.
2016 oli riigi sisemajanduse kogutoodang 1,427 miljardit USD.
Ajalugu
Esimesed asukad saabusid saartele 3000 aastat eKr Floridast. 1000 aastat eKr saabusid Venezuela Orinoco jõe suudmest saartele maaviljelejad saladoidi kultuuri esindajad. 800. aasta paiku saabusid saartele arawaki hõimu kuuluvad igneri indiaanlased ja 1300 paiku kalinago indiaanlased.
Christoph Kolumbus jõudis saartele 1493 oma teise reisi ajal ja nimetas Saint Kittsi saare Sant Yagoks. 1538 rajasid prantsuse hugenotid saarele asunduse ja sadama, mille hispaanlased mõne kuu pärast hävitasid. 1607 peatus saartel inglise maadeavastaja John Smith.
1623 saabus saartele inglise kapten Thomas Warner, kelle koloonia rajamise püüe Guajaana rannikul luhtus. 1624 pöördus Warner tagas Saint Kittsi saarele ja rajas sinna esimese Inglismaa koloonia Kariibi mere saartel. 1625 saabus Saint Kittsi saarele prantsuse kapten Pierre Belain d'Esnambuc, kes rajas sinna Prantsusmaa esimese püsiasustusega koloonia Kariibi mere saartel. Kohalik kalinago pealik Ouboutou Tegremante polnud eurooplastest meelitatud ja kavandas 1626 asunduste hävitamist, kuid tema plaani reetis eurooplastele igneri naine Barbe, kes oli Warnerisse armunud. Eurooplased korraldasid kalinagodele ennetava rünnaku, tappes 2000 meest ja küüditades ülejäänud kalinagod Waitikubuli. Seejärel jaotati Saint Kittsi saar Inglismaa ja Prantsusmaa vahel, kus inglased said saare keskosa ja prantslased ülejäänud alad.
1628 rajati inglaste asundus Nevise saarele. 1629 rüüstasid saari hispaanlased. Tubaka ja suhkruroo kasvatusega seoses alustati Aafrikast orjade toomist saartele. 1638 sai prantslaste kuberneriks Saint Kittsis Phillippe de Longvilliers de Poincy, kes keeldus Prantsusmaa kuningale allumast ja 1651 ostis Prantsusmaale kuulunud saare osa Malta ordu. Pärast Poincy surma müüs rüütliordu oma Kariibi mere valdused Prantsuse Ida-India Kompaniile. 17. sajandi keskel kasvasid Saint Kittsi saarel pinged inglaste ja prantslaste vahel. 1665–1667 oli kogu saar prantslaste käes. 1671. aastast sai Saint Kitts täieliku autonoomia. 1689 okupeerisid prantslased taas kogu saare, kuid 1697 Rijswijki rahulepinguga varasem olukord taastati. 1690 hävitas maavärin Nevise saarel Jamestowni linna. 1705–1713 okupeerisid Saint Kittsi saare prantslased.
1713 Utrechti rahulepinguga sai Suurbritannia kogu Saint Kittsi saare oma omandusse. 1727 toodi saare pealinn üle Basseterresse. Suhkruroo kasvatamise tõttu hävitati 18. sajandil Nevise saare metsad. Nevise kuumaveeallikatel rajati 1778 läänepoolkera esimene hotell ja saarel hakkas edenema turism. 1834 tühistati Briti impeeriumis orjandus. 1871 kuulusid saared Leewardi Saarte Föderaalkoloonia koosseisu ja 1883. aastast moodustati Saint Kittsi, Nevise ja Anguilla ühine omavalitsus.
Suhkruroo kasvatus oli saare peamine majandusharu 20. sajandi esimese pooleni. Suure depressiooni ajal moodustati saartel ametiühingud. Saint Kitts ja Nevis kuulus 1958–1962 Lääne-India Föderatsiooni koosseisu, 1967 saavutasid saared Briti impeeriumi koosseisus assotsieerunud staatuse.
Saint Kitts ja Nevis iseseisvus 1983 ja 1984 peeti esimesed parlamendivalimised. Riigi majanduse prioriteedid suunati turisminduse arendamisele. 2005 lõpetati riigis suhkrurookasvatus.
Haridus
Saint Kitts ja Nevise haridussüsteem koosneb 3 osast: põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Koolikohustus algab 5. eluaastast. Põhikool kestab 7 ja keskkool 5 aastat.
Riigis asub Lääne-India ülikooli kampus. Lisaks tegutseb riigis mitu meditsiiniülikooli.
Kultuur
püsti|pisi| Saint Kittsi ja Nevise rahvusvaheliselt tuntuim kergejõustiklane on sprinter [[Kim Collins]] Saint Kitts ja Nevis on tuntud muusikafestivalide poolest. Detsembrist jaanuarini peetakse riigis iga-aastast karnevali. Juuni viimasel nädalal toimub Saint Kittsi muusikafestival. Alates 1974 peetakse Nevise saarel Culturama festivali. Veebruaris toimub Green Valley festival ja septembris La festival de Capisterre festival.
Tenla
Tenla on jõgi Norras Innlandeti maakonnas.
Saint Kitts ja Nevis
Kultuur
Saint Kittsis ja Nevises on filmitud mängufilm "Kadunud tapluses 2: Algus".
Tenla
Ta voolab Tenlefjordenist Otrøvatnetisse.
Saint Kitts ja Nevis
Kultuur
Basseterres asub Caribbean Cinema Megaplex 7 kino. Riigi suurimad ajalehed on Labour Spokesman ja The St. Kitts-Nevis Observer.
Riigile on suuremat tuntust toonud sportlased. Riigi populaarseim spordiala on kriket ja 2007. aasta kriketi maailma karikasarja etapil peeti riigi staadionil 6 kohtumist. Riigi teine tuntuim spordiala on jalgpall. Saint Kittsi ja Nevise jalgpallikoondis saavutas 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel kvalifikatsiooniturniiril oma alagrupis 6 meeskonna seas 4. koha. Riigi suurim spordikeskus on Warner Parki spordikeskus, mille staadion mahutab 8000 pealtvaatajat.
Saint Kitts ja Nevis osales esimest korda 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas. Riik pole olümpiamängudel võitnud ühtki medalit. Riigi tuntuim kergejõustiklane on Kim Collins, kes on olümpiamängudel võistelnud 100 ja 200 meetri jooksus. Ta saavutas 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas 100 meetri finaalis 6. koha ja 2003. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel võitis ta 100 meetri finaali.
Nevise saarelt pärines USA riigitegelane Alexander Hamilton.
Eesti suhted Saint Kittsi ja Nevisega
Eesti sõlmis diplomaatilised suhted Saint Kittsi ja Nevisega 24. septembril 2009.
Eesti jalgpallikoondis on 2015–2016 pidanud Saint Kittsi ja Nevise jalgpallikoondisega 2 kohtumist.
Natalja Korosteljova
pisi|Natalja Korosteljova [[Tour de Skil 2007. aastal Prahas]] Natalja Sergejevna Korosteljova (vene keeles Наталья Сергеевна Коростелёва; sündinud 4. oktoobril 1981 Permis) on Venemaa murdmaasuusataja.
Korosteljova on võistelnud rahvusvahelistel võistlustel alates 2002. aastast, kui ta osales 26. oktoobril Düsseldorfis peetud maailma karikavõistlustel 2 km sprindi vabasõidus ja sai 10. koha. Ta sõitis avavahetust pronksmedali võitnud Venemaa koondises 4x5 km teatesõidus 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes. Individuaalselt oli ta sprindi vabasõidus üheksas ja 10 km klassikasõidus kümnes. Samal aastal sai ta teise koha Asiagos toimunud MK-etapil paarissprindi vabasõidus koos Aljona Sidkoga.
2007. aasta MM-il Sapporos oli Korosteljova 10 km vabasõidus kümnes ja 15 km jälitussõidus üheteistkümnes. Sama aasta oktoobris Düsseldorfis peetud MK-võistluste esimesel etapil sai ta koos Natalja Matvejevaga paarissprindis teise koha. Detsembris Rõbinskis toimunud MK-etapil oli ta 15 km ühisstardiga vabasõidus teine ning sprindi vabasõidus kolmas. 2008. aasta Tour de Skil sai ta Asiagos toimunud sprindi vabasõidus teise koha. Sama aasta detsembris võitis ta Düsseldorfis koos Natalja Matvejevaga paarissprindi vabasõidu.
2009. aasta MM-il Liberecis sai ta 1,3 km sprindi vabasõidus üheteistkümnenda koha. Detsembris 2009. aasta MK-etapil Düsseldorfis oli Korosteljova sprindi vabasõidus teine.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris võitis ta sprinditeates koos Irina Hazovaga pronksmedali.
Maailma karikavõistlustel
Natalja Korosteljova on osalenud 163 maailma karika etapil ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 18. jaanuar 2015</FONT> ) ja jõudnud poodiumile 8 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Isiklikku
Korosteljoval on üks laps.
Mustjõgi (Koiva)
Mustjõgi on jõgi Lõuna-Eestis, Koiva jõe suurim lisajõgi.
Mustjõgi saab alguse Sibula järvest. Varem on lähteks arvatud Sibula järvest 500 m lõunasse jääv Suur Saarjärv. Mustjõgi suubub Koiva jõkke Eesti-Läti piiril, 250 km enne Koiva suuet. Jõe pikkus on 85 km ja valgla pindala 1820 km², millest osa paikneb Lätis. Jõel on palju lisajõgesid.
Mustjõe kalastik on liigirikas, kokku on leitud 24 liiki.
Hügroskoopsus
Hügroskoopsus ehk niiskusimavus ehk imamisvõime on ainete võime õhust või muust gaasist neelata endasse vett.
Ainetele neeldub vett piirpindade molekulaar- ja elektrostaatiliste jõudude toimel.
Nuppakordion
Nuppakordion on akordion, millel on klahvide asemel nupud. Nuppakordioni nimetatakse ka bajaaniks, kuigi bajaan on õieti teatud tüüpi nuppakordion.
Indrek Spungin
Indrek Spungin (sündinud 1983 Jõhvis) on laulja ansamblites Maikameikers ja Chungin & The Strap-On Faggots. Õppis Tartu ülikoolis usuteaduskonnas.
Näitussarja "Achtung X_mas!" (Von Krahli Teatri baar, 26. detsember 2009) kuraator.
822
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 817 818 819 820 821 - 822 - 823 824 825 826 827
HaleBopp Singers
HaleBopp Singers on eesti segakoor, mis tegutseb Tartus Tartu Rahvaülikooli juures. Koor on loodud 1997. aastal, dirigent on Lauri Breede.
Koor on nime saanud Hale'i-Boppi komeedi järgi, mis oli heledana taevas koori loomisaastal.