cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavlovsk
Ajalugu
17. septembrist 1941 kuni 24. jaanuarini 1944 oli Slutsk Saksamaa vägede poolt okupeeritud. Sakslased vedasid minema kõik väärtused, mille said, aga mida ei saanud, selle hävitasid, sealhulgas sillad ja hooned ning raiusid maha üle 70 tuhande puu.
Pärast sõda nimetati Slutsk Pavlovskiks tagasi ja algasid taastamistööd, mis kestavad tänapäevani. Raudteejaamahoone taastati 1950. aastatel. 1957 avati külastajatele Pavlovski loss.
2002 anti hulgale Pavlovski tänavatele tagasi ajaloolised nimed.
Björn Borg
Björn Rune Borg (sündinud 6. juunil 1956 Stockholmis) on Rootsi tennisist.
Pavlovsk
Ajalugu
2005 likvideeriti Pavlovski rajoon ja arvati Puškini rajooni koosseisu.
Björn Borg
Borgi on tihti loetud kõigi aegade parimaks tennisistiks Euroopas, samas USA tennisist Pete Sampras on kõikide aegade maailma parim. Borg võitis suhteliselt lühikese karjääri jooksul kokku 11 suure slämmi turniiri – Wimbledoni viis korda ja Roland Garrosi rekordiliselt kuus korda. Australian Openil osales Borg ainult korra, 1974. aastal, kus ta langes välja kolmandas ringis. USA lahtistel meistrivõistlustel jäigi Borgil võit saamata, kuigi ta jõudis neli korda finaali. Ta on International Tennis Federationi maailmameister aastatel 1978–1980. Borg võitis ühtekokku 73 ATP turniiri.
Pavlovsk
Ajalugu
Pavlovski palee- ja pargiansambel kuulub alates 1989 UNESCO maailmapärandi nimistusse Peterburi ajaloomälestiste koosseisus. Igal aastal külastab Pavlovskit 1,5 miljonit turisti. Riikliku ajaloo- ja arhitektuurimälestiste kaitse komitee haldusse kuulub Pavlovskis 42 objekti.
Björn Borg
Sportlaskarjääri järel üritas ta riideäris edu saavutada. Firma siiski läks pankrotti ja Borg pidi maja maha müüma. Ta on hiljem avalikkusele rääkinud, et tippsportlase karjääri järel kasutas ta mitu aastat kokaiini, mis põhjustas tema elus tagasilööke.
3. märtsil 2006 teatas ta, et müüb viis Wimbledoni võidukarikat rahaliste raskuste pärast. Oksjonifirma Bonhams arvestas müügihinnaks 200 000 naelsterlingit. Lisaks karikatele tahtis ta maha müüa ka kaks tennisereketit. Meedias arvati siiski seda, et Borg teeskleb oma majandusraskusi, et endisele firma kaasomanikule mitte lisaraha maksta.
Varras (täpsustus)
Varras võib tähendada mitut asja:
Lapsepõlv
pisi|[[Mäng on peamine tegevuse liik lapsepõlves]] Lapsepõlv on inimese arenguetapp sünnist suguküpsuse alguseni. Kuigi suguküpsuse algus on individuaalselt varieeruv, arvatakse, et lapsepõlve ülempiir saabub umbes 11–13 aasta vanuses.
Lapsepõlve jooksul toimub inimese väga kiire füüsiline ja psüühiline areng. Kriitiliselt oluline arenguetapp on varane lapsepõlv. Selle katkestamine, näiteks ühiskonnast isoleerimisega, võib põhjustada raskeid psüühilisi häireid.
Lapsepõlv kestab inimelust umbes kümnendiku ja lapse iseloomu põhjal saab oletada, milliseks kujuneb tema iseloom täiskasvanud inimesena.
Lapsepõlv jaotatakse neljaks osaks:
Gjøvikbanen
pisi|[[Gjøviki raudteejaam]] pisi|[[Nygardi raudteejaam]] pisi|[[Raufossi raudteejaam]] pisi|[[Grefseni raudteejaam]] pisi|[[Lunneri raudteejaam]] Gjøvikbanen on raudtee Norras, mis kulgeb Oslo ja Gjøviki vahel. Raudtee kogupikkus on 124 km ja sellel on 31 jaama.
Raudtee valmis 1902. aastal.
Kogu raudtee on elektrifitseeritud. See on Oslo kõige väiksema liiklusega raudtee ning ainuke üherajaline raudtee pealinnas.
Algselt oli selle raudteeliini nimi Nordbanen ning liin kulges Grefseni ja Røykenviki vahel.
Rööbastevahe on 1435 mm.
Kolmikmiil
Kolmikmiil on eestikeelne vaste Inglise ljööle, ajaloolisele pikkusmõõdule. Kolmikmiil võrdus kolme Inglise miiliga ehk 4828 meetriga.
Eesti keeles on kolmikmiili nimetatud ka penikoormaks.
Vaata ka
League (unit)
Johannes Oskar Lauri
Johannes Oskar Lauri (6. detsember 1891 Rannu vald – 5. jaanuar 1974 Stockholm) oli eesti vaimulik, Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop.
Johannes Oskar Lauri õppis Rannu kihelkonnakoolis. Kihelkonnakooli lõpetamise järele astus ta Hugo Treffneri gümnaasiumi 3. klassi. Gümnaasiumi lõpueksamid sooritas ta Tartu Aleksandri gümnaasiumi õpilasena kevadel 1912. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1912 – 1916, lõpetades selle ''cand. theol.'' kraadiga. Konsistooriumi eksamid sooritas ta septembris 1916 ja asus prooviaastale Viljandi Pauluse kogudusse Jaan Lattiku juurde. Ordineeriti pastoriks 17. juulil 1917. aastal praost Mihkel Jürmanni poolt.
Oli 1917–1919 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Juunis 1919 asus ta Võru praostkonna vikaari ametikohale, asukohaga Otepääl. Novembris 1919 valiti ta Otepää Maarja koguduse õpetajaks, kus teenis Eestist lahkumiseni septembris 1944. Ta valiti aastal 1924 Võru praostkonna abipraostiks ja selle praostkonna jagamise järele 1924. aastal Võru ja Valga praostkondadeks, aastal 1929 Valga praostkonna praostiks. Aastatel 1934 – 1944 oli ta Konsistooriumi assessor ja aastatel 1935–1939 oli ta Lõuna vikaarkonna piiskoplik vikaar. 4. novembril 1943 valis Kirikukogu ta vikaarpiiskopiks.
Lahkus 1944. aastal Saksamaale ja 1947. aastal Saksamaalt Rootsi. Aastal 1957 sai piiskopiks (kuna piiskopiamet muudeti peapiiskopiametiks ja vikaarpiiskopiamet piiskopiametiks).
Johannes Oskar Lauri oli Eesti Komitee esimees. Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Valiti Kirikukogu poolt 26. mail 1964 peapiiskopiks. Emerituuri läks 31. detsembril 1971. Tema ametijärglaseks sai Konrad Veem.
Vinni valla lipp
thumb|[[Vinni vald|Vinni valla lipp]] Vinni valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Vinni valla lipp.
Lipp on kinnitatud 13. oktoobril 1995.
Lipu kirjeldus
Ristküülikukujuline kangas on jaotatud horisontaalselt kolmeks laiuks, ülemine ja alumine laid, mis moodustavad 1/4 lipu laiusest on sinised, keskmine laid on aga roheline.
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse vahekord 2:3.
Lipu kasutamine
Valla lipp heisatakse:
Paabeli torn
pisi|[[Pieter Brueghel vanem "Paabeli torni ehitus" (1563)]] Paabeli torn oli Piibli järgi taevani ulatuv torn, mille tahtsid rajada tulevase Paabeli uhkeks muutunud asukad. Jumal vihastas nende kavatsuse peale ja segas ära ehitajate keeled, nii et need ühel päeval järsku enam omavahel kõnelda ei saanud, läksid laiali ning jätsid torniehituse pooleli.
Ajalooline tagapõhi
Legendi Paabeli tornist on seostatud mitme ajaloolise ehitisega. Kõige sagedamini peetakse selle aluseks Babüloni tsikuraati nimega Etemenanki, mis oli algselt rajatud oletatavasti 2. aastatuhandel eKr. Aegade jooksul on Etemenankit korduvalt purustatud ja jälle üles ehitatud.
Hilisemate kirjelduste järgi (seda on maininud ka Herodotos) oli tsikuraat seitsmekorruseline. Välistrepid viisid selle tippu, kus paiknes tempel, milles elas Babüloonia peajumal Marduk. Tellistest ehitatud hoone oli 91 meetrit kõrge ja selle põhi oli ristkülikukujuline. Seda on nimetatud maailmaimeks, ehkki Vana-Kreekast pärit seitsme maailmaime loendites seda tavaliselt ei mainita.
On võimalik, et Assüüria vallutuse järel Babüloni küüditatud heebrealased võtsid Etemenanki taastamisest osa ja sealtkaudu jõudis legend Paabeli tornist vanasse testamenti.
Velikije Luki (ansambel)
Velikije Luki on eesti punkansambel.
Esimest korda kogunes Velikije Luki 1982. aasta oktoobri lõpus. Esimese koosseisu moodustasid endise ansambli Kopli Otell laulja Munk (Ivo Uukkivi), Ajutise Valitsuse liikmed Allan Vainola ja Peep Männil ning paaris tundmatus bändis laulja-kitarrist olnud Villu Tamme.
Velikije Luki nimi sattus silma ajalehtedest, sest valmistuti tähistama 40 aasta möödumist Velikije Luki linna all toimunud lahingutest Teise maailmasõja päevil, kus Nõukogude poolel võitles väga palju eestlasi.
Massiiv
"Massiiv" on mitmetähenduslik termin.
Salon-de-Provence
Linna territoorium asub 53–325 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linna keskmine kõrgus on 30 meetrit üle merepinna. Linna idaosa on mägisem ja parkiderohke. Seal jookseb paralleelselt kiirteega A7 ettevõtte Prantsuse Vesi rajatud kanal (Canal de l'EDF). Linna lõunaosas ristuvad kiirteed A7 (Lyon–Marseille) ja A54 (Salon–Nîmes). Tööstusettevõtted asuvad peamiselt linna edelaosas.
Linna lõunaosas asub tähtis Prantsuse sõjaväe lennukool ja kooli kasutatav lennuväli.
pisi|tühi|Salon-de-Provence'i plaan ja teda ümbritsevad vallad
Salon-de-Provence'is elas ja suri Michel de Notre-Dame ehk Nostradamus.
Massiiv (tugevusõpetus)
Massiiv on keha, mille kõik kolm mõõdet on sama suurusjärku.
Helene Johani
Helene Therese Mugasto-Johani (aastani 1925 Helene Therese Mundström; 26. veebruar 1903 Rakvere – 19. mai 1999) oli eesti raamatukoguteadlane, bibliograaf ja õppejõud, 1944–1953 Eesti Riikliku Avaliku Raamatukogu direktor.
Haridus
Aastal 1911 alustas kooliteed Rakvere Eesti Hariduse Seltsi koolis. 1917 Rakvere Linna Naisgümnaasium. 1923–1931 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti ja maailma kirjandust, eesti keelt, etnograafiat ja bibliograafiat. Ta kuulus üliõpilasseltsi Ühendus.
Muu tegevus
1933. aastal kirjutati ajalehes Sõnumed: Teatavasti üks tulisemaid vabadussõjalaste poolehoidjaid on Helene Johani, kes pidanud ka terve rea kõnesid põhiseaduse muutmise kasuks. Nüüd sotsialistid on Tartust leidnud veel kellegi teise Helene Johani, kes pidi veel üheteistkümnendal tunnil propagandat tegema sotsialistide leeris, püüdes viia rahvast arvamisele, nagu oleks "tõeline" Helene Johani järsku oma vaateid muutnud.
Isiklikku
Graafik Hando Mugasto õde. 1933 abiellus maalikunstnik Andrus Johaniga.
Varras
Varras on tugevusõpetuses ruumiline keha, mille üks mõõde (pikkus) on oluliselt suurem kahest ülejäänust.
Vardad võivad olla nii sirged kui ka kõverad, nii jääva kui ka muutuva ristlõikega. Varda kuju iseloomustatakse selle ristlõike ja teljega ehk joonega, mis ühendab ristlõigete pinnakeskmeid. Horisontaalset varrast, mille koormuseks on peaasjalikult teljega risti suunatud jõud, nimetatakse talaks.
Post
Tugevusõpetuses nimetatakse vertikaalset varrast, mis on koormatud teljesihiliste jõududega postiks.
Kristjan Rahnu
Kristjan Rahnu (sündinud 29. augustil 1979 Kohilas) on endine Eesti kergejõustiklane (kümnevõistleja).
Isiklikud rekordid
Tema isiklik rekord seitsmevõistluses on 6062 punkti (püstitatud sise-MMil Moskvas 2006).
Isiklikku
Kristjan Rahnu on 192 cm pikk ja kaalub 90 kg.
Ta elas varem Kadrinas, praegu elab Tallinnas ja treenib isa Roland Rahnu juhendamisel.
Hobideks on lugemine ja golf. Eesmärk spordis on saada suurvõistlustelt medal.
Heino Kaljuste
Heino Kaljuste (18. november 1925 Narva – 28. juuli 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.
Heino Kaljuste õppis Kohtla-Järve 1. Keskkoolis ja oli seal ka algklasside muusikaõpetaja. Aastatel 1946–1949 oli kaevanduse Käva-2 segakoori abidirigent.
Ta õppis 1950–1951 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise eriala Jüri Variste klassi. Ta laulis 1949–1955 Eesti Raadio segakooris ning oli 1955–1959. aastatel selle abidirigent.
Heino Kaljuste oli vaheaegadega aastatel 1955–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise ja metoodika õppejõud ning professor. Ta asutas 1950 Tallinna Pioneeride ja Koolinoorte Palee lastekoori (hiljem tütarlastekoor Ellerhein) ja oli selle dirigent kuni surmani. Peale selle on ta juhatanud Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori (1958–1968), Tallinna Kammerkoori (1964–1966), “Ellerheina” kammerkoori (1966–1973) ning olnud 1960–1985 kõigil üldlaulupidudel ning noorte laulupidudel ühendkooride üldjuht.
Heino Kaljuste propageeris ja rakendas noodilugemismeetodit JO-LE-MI (relatiivne noodisüsteem). Ta on koostanud laulmisõpikuid ja laste koorilaulukogumikke. Kirjutanud sega- ja lastekoorilaule, rahvalauluseadeid ning lastelaule.
Isiklikku
Heino Kaljuste poeg on dirigent Tõnu Kaljuste.
Pulkovo Lennukompanii
thumb|[[Tupolev Tu-154]] Pulkovo Aviation Enterprise (ka Pulkovo Airlines; vene Авиакомпания Пулково) oli Venemaa lennukompanii, mis asutati 1932. Novembris 2006 liideti see Riigi Transpordikompaniiga ning moodustati riiklik lennukompanii Авиакомпания Россия (Rossiya Airlines).
Pulkovo kodulennujaam oli Peterburi Pulkovo lennujaam.
Ettevõttel oli 49 lennukit (2006).
Koodid
Tegutsemise ajal olid kasutusel järgmised koodid:
Martin Saar
alt=|pisi|Martin Saar, 2008 Foto: Tanel Teemusk Martin Saar (sündinud 30. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Martin Saar on õppinud joonistamist Tallinna Kunstikoolis ja graafilist disaini Eesti Kunstiakadeemias aastatel 1998–2002. Magistriõppes oli ta New York Academy of Artis aastatel 2013–2015 ja sai magistrikraadi. 2019. aastal õppis ta filmirežiid New York Film Academys.
Martin Saar kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Maalikunstnike Liitu.
Isiklikku
Martin on suhtes näitleja Ingrid Margusega.
Erkki Luuk
Erkki Luuk (sündinud 14. veebruaril 1971 Tartus) on eesti kirjanik, kunstnik, keele- ja kognitiivteadlane.
Ta kaitses 2001. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö semiootikas teemal "Tähenduse lineaarne ja hierarhiline struktuur"(juhendaja Igor Černov ning 2009. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi üldkeeleteaduses tööga "The noun/verb and predicate/argument structures".
Kunstnikuna töötab ta teksti, performance'i, installatsiooni, muusika, skulptuuri ja maaliga. Ta on osalenud mitmel soolo- ja grupinäitusel nii Eestis kui ka välismaal.
Eritrea vapp
Eritrea vapp on Eritrea ametlik vapp. See võeti kasutusele 24. mail 1993.
Vapil on kujutatud üksküürkaamelit looduslikus keskkonnas. Seda ümbritseb õlipuupärg ja sinine lint kirjadega "Eritrea Riik" inglise, tigrinja ja araabia keeles.
Yū Kikumura
thumb Yū Kikumura (jaapani 菊村 憂, Kikumura Yū, sündinud 1947 Miyazaki prefektuuris Jaapanis) on endine terrorirühmituse Jaapani Punaarmee liige.
Ta arreteeriti 1986 Schipholi lennujaamas Amsterdamis, kui tema pagasist leiti pomm. Ta saadeti Jaapanisse, kuid pääses karistusest.
Kikumura vahistati uuesti 12. aprillil 1988 USA New Jersey Turnpike'i maantee äärses puhkekohas ja talt leiti 3 püssirohuga torupommi. Süüdistuse kohaselt kavatses ta rünnata USA armee värbamispunkti. Ta mõisteti süüdi 29. novembril 1988 loata lõhkeainete käsitlemises ja transpordis ning passieeskirjade rikkumises.
Ta vabanes 18. aprillil 2007 pärast 221 kuud vangistust (veidi üle 18 aasta) ADX Florence supermax vanglas Florence'is Colorados. Pärast vabanemist saadeti ta Jaapanisse, kus ta kohe arreteeriti dokumentide võltsimises süüdistatuna. Ta vabastati oktoobris 2007.
Nihe (täpsustus)
"Nihe" on mitmes tähenduses kasutatav termin.
Jaime Alguersuari
thumb|Jaime Alguersuari Jaime Victor Alguersuari Escudero (sündinud 23. märtsil 1990 Barcelonas) on hispaania vormelisõitja.
Enne Vormel 1
Alguersuari alustas vormelisõitjana 2005. aastal. Ta sõitis Itaalia Vormel Junior 1600 sarjas 12 etappi, võitis 2 kvalifikatsiooni ja 2 etappi ning oli kokkuvõttes 3. Ta sõitis ka Vormel Renault' sarjas 2 etappi, kuid parimaks kohaks jäi 12. Vormel Renault' sarja võitis Kamui Kobayashi.
2006. aastal võitis Alguersuari Vormel Renault' Itaalia talvesarjas kõik 4 etappi. Suvesarja 15 etapilt jäi seevastu parimaks 3. koht ja suvesarja kokkuvõttes oli tema koht 10. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta seekord kõigil etappidel ja tuli korra teisekski, kuid polnud oma meeskonnakaaslastest parem ja sai 12. koha otse Sébastien Buemi järel. (Sten Pentuse parim etapikoht oli 11.).
2007. aastal võitis Algersuari Vormel Renault' Itaalia suvesarjas 14 etapist 3 kvalifikatsiooni ja 3 etappi, saavutas 2 teist ja 2 kolmandat kohta ning oli soomlase Mika Mäki järel teine. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta taas kõik etapid ja tuli kahel viimasel teiseks ja jagas kokku 5.–6. kohta (Mäki oli 9.).
thumb|Alguersuari saavutas Briti Vormel 3 sarjas Crofti ringrajal 5. ja 6. koha. 2008. aastal sõitis Algersuari Suurbritannia Vormel 3 sarjas. 22 etapist saavutas ta 5 etapivõitu, 2 teist ja 5 kolmandat kohta, võitis 6 kvalifikatsiooni, sõitis 5 kiireimat ringi ja võitis sarja. Sealjuures võitis ta 3 viimast etappi. Ta oli siis 18 aastat ja 203 päeva vana ja sai läbi aegade noorimaks sõitjaks, kes tulnud Suurbritannia Vormel 3 meistriks.
Samal aastal sõitis ta Hispaania Vormel 3 sarja 17 etapist kaasa 8, võitis neist 3, võitis ka 2 kvalifikatsiooni, tuli korra kolmandaks ja sõitis korra kiireima ringi, kuid kokku andis see kõigest 7. koha. Näiteks teine ja kolmas koht läksid sportlastele, kes ei võitnud ühtki etappi.
2009. aastal sõitis ta Vormel Renault' 3.5 sarjas. 17 etapist võitis ta 1 ja oli 2 korda kolmas, sõitis korra kiireima ringi ja oli kokku 6. (Sten Pentus oli 16.).
2009–2011: Toro Rosso
thumb|Alguersuari katkestas [[2009. aastal Itaalias.]] Jaime Alguersuari alustas Vormel 1 sarjas 2008. aastal Red Bulli testisõitjana.
Aastal 2009 sai ta Toro Rosso testsõitjaks. Põhisõitjad olid Sébastien Bourdais ja Sébastien Buemi. Teised testsõitjad olid David Coulthard ja austraallane Brendon Hartley. Alates Ungari GP etapist oli Alguersuari Bourdais' asemel võistluspiloot. Temast sai 19 aasta ja 125 päeva vanusena kõigi aegade noorim Vormel 1 piloot ja kõigi aegade noorim etapi lõpetanud Vormel 1 piloot. Ta on seni ainus 1990-ndail sündinud F1 piloot. Siiski olid tema tulemused märgatavalt nõrgemad kui Bourdais'l: Alguersuari katkestas enam kui pooled sõidud ja tema parim tulemus oli 14., seevastu Bourdais lõpetas ainult korra halvema tulemusega ja sai 2 punkti. Ometi sai Alguersuari Toro Rossoga lepingu ka 2010. aastaks. Ta jätkas samas meeskonnas ka 2011. aastal.
Koorik (tugevusõpetus)
Koorik on tugevusõpetuses keha, mille üks mõõde (paksus) on kahest ülejäänust oluliselt väiksem. Tasandilist koorikut nimetatakse plaadiks.
Daiseni vulkaan
Daisen (jaapani 大山 'suur mägi') on vulkaan Honshū saarel Jaapanis Tottori prefektuuris.
Vulkaani kõrgus on 1729 meetrit.
Daisen kuulub Jaapani 100 kuulsaima mäe hulka.
Esmamainimine ja nimed
Esimest korda mainiti seda mäge aastal 733 nime all Ōkami-take, mis sõna-sõnalt tähendab 'suure jumala mägi'. Hiljem on teda nimetatud ka Hōki Fuji ja Izumo Fuji, sõltuvalt sellest, kummal mäeküljel ütleja oli, sest Daisen jäi vanasti Hōki provints ja Izumo provintsi piirile.
Teke
Vulkaan asub Edela-Honshū vulkaanilises kaares, kus Filipiini laam sukeldub Hiina-Korea platvormi alla.
Daisen on liitvulkaan ning on tekkinud paljude aastatuhandete pikkuse vulkaanilise tegevuse tulemusena. Pursked selles piirkonnas algasid 1,8 miljonit aastat tagasi ja tekitasid umbes pool miljonit aastat tagasi nn Vana Daiseni. Vana Daiseni kaldeerasse hakkas 50 tuhat aastat tagasi teise pursete seeria tulemusel tekkima tänapäevane Uus Daisen. See protsess algas nii vägeva purskega, et sellest pärit vulkaanilist tuhka on leitud isegi Honshū põhjaosas olevast Tohoku prefektuurist, ja lõppes 10 tuhat aastat tagasi (hiljem pole Daisen pursanud).
Tempel
Mäe küljel umbes poolel mäe kõrgusest on budistlik tempel Daisen-ji, mille asutas Tendai sekt juba Heiani perioodil aastal 718.
Tipud
Mäel on kolm kõrgemat tippu. Kõige kõrgem on Kengamine (1729 m), teine on Misen (1709 m).
Ronimine
Ilma Daisen-ji templi munga juuresolekuta on mäe otsa ronida karmilt keelatud ja kuni Edo perioodini ei tohtinud lihtrahvas üldse mäe otsa ronida.
Aastal 2000 toimus Tottoris maavärin, mille järel tunnistati mägi ebastabiilseks: mõned tema tipud on kokkuvarisemise äärel. Nii näiteks on mäe Kengamine tippu üldse keelatud ronida, minna tohib üksnes Miseni tippu. Tõus Daisen-ji templist Miseni tippu kestab 3 tundi.
Hindu (Hiiumaa)
Hindu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas Läänemere ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Tohvri ja idas Sõru külaga.
Nimi
Kohanime on esmamainitud 1564. aastal, kui seal elas üksjalg Laße Hint (Hinrich Larson). Nimi tuletub isikunime Heinrich lühivormist Hint.
Elanike arv
Küla elanike seas kajastuvad ka Tohvri hooldekodu elanikud, kui nende alaline elukoht on hooldekodu.
Ajalugu
Küla kuulub ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1564 on mainitud üksjalakohta, mille peremees oli Hinrich Larson. 19. sajandil kujunes taludest küla.
1977–1997 kuulus küla Sõru küla koosseisu.
Külas asub 1. aprillist 1966 Tohvri hooldekodu.
Taristu
Küla rannikut läbib Liivalauka tee.
Kultuur
Külas asuvad Sõru alumine tulepaak, Sõru ülemine tuletorn ja Rannapatarei nr 34.
Thomas Hicks
Thomas Hicks on mitme tuntud inimese nimi:
Serval
Serval (Leptailurus serval) on Aafrika kaslane.
Elutseb savannialadel Saharast lõunas, peamiselt põõsastikus.
Ta on punakaspruuni mustatäpilise karvastikuga, pikkade kõrvadega ja kõrgejalgne karusloom; tüvepikkus 100–120 cm. Võib hüpata kuni 3 m kõrgusele.
Sööb linde, närilisi, jäneseid ja väikesi antiloope.
Servali arvukus ja levila vähenevad.
Serval suudab ligi 3 meetri kõrgusele õhku hüpata ning õhus suunda muuta.
Rein Sander
Rein Sander (sündinud 3. detsembril 1945 Tahkuranna vallas Pärnumaal) on eesti botaanik ja luuletaja.
Elulugu
Rein Sander on kaluri poeg.
Sander lõpetas 1964 Pärnu 1. Keskkooli ning 1972 TRÜ bioloogia osakonna botaanikuna. 1989–90 täiendas ta end Rootsis põllumajandusliku ühistegevuse alal.
1972–76 oli ta ZBI laborant ja vaneminsener, 1977 Lahemaa rahvuspargi vanemteadur, 1977–85 Elva Metsamajandi Ignase puukooli juhataja, 1985–90 Järva-Jaani kolhoosi aednik ja aiandusagronoom ning 1990–99 Eestimaa Talupidajate Keskliidu koolitusosakonna konsulent.
2000. aastast tegutseb ta ettevõtjana Kubja Ürditalus Karinul Järvamaal, kasvatades ravimtaimi. Taimede kasvatamisega Karinul alustas ta 1990. aastail, hiljem on tootnud peamiselt ravimteesid (2005. aastal u 200 000 pakikest).
Teadustöö
Rein Sanderi peamised uurimisvaldkonnad on olnud taimesüstemaatika ja fütotsönoloogia, metsataimed, ilu-, õli-, maitse- ja ravimtaimed, nende paljundamine, kasvatamine ja kasutamine. Ta on avaldanud umbes 150 teadus- ja aimetrükist.
Yesterday
Laul ilmus samal aastal singlina USA-s ja jõudis kiiresti Billboardi edetabelis esikohale.
Ajalehe Guardian 1999. aasta küsitluses tunnistati see 20. sajandi populaarseimaks lauluks.
1999. aastal saavutas "Yesterday" esikoha Eestis Raadio Uuno poolt koostatud 2000 muusikateosest koosnevas edetabelis.
Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis jõudis lugu 13. kohale.
Laulu on esitanud paljud artistid, teiste hulgas:
Loost on tehtud palju töötlusi, arranžeeringuid ja ka paroodiaid. Eesti keeles esitas laulu esmakordselt Tiiu Varik. Paroodiatest on Eestis tuntuim "Eila veel" ansambli Propeller esituses.
Kvalsundet
pisi|Kvalsundi sild üle Kvalsundeti väina Kvalsundet on väin Norras Hammerfesti vallas. Väin lahutab Kvaløya saart Norra mandriosast.
Triin Koch
pisi|Triin Koch, [[Aare Kruusimäe ja Leelo Tungal XI noorte laulu- ja tantsupeol pärast neidudekoori esitatud "Ilusa rõõmu laulu"]] Triin Koch (sündinud 13. mail 1975 Võrus) on eesti koorijuht.
Kvalsundet
Väina vähim laius on 400 m. Üle väina viib 525 m pikkune Kvalsundi sild, mis avati 1978. aastal.
Väina sügavus ulatub umbes 50 meetrini.
Triin Koch
Ta lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli dirigeerimise erialal 1997. aastal (Vaike Uibopuu klass). Aastatel 1997–2001 õppis ta kooridirigeerimise erialal Eesti Muusikaakadeemias professor Kuno Arengu käe all. Lõputöö Vivaldi "Gloria" kandis ta ette Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskooriga.
Kvalsundet
Väinas elab palju kalu ning hülgeid ja vaalu. Vee-elustik on toiduks paljudele linnuliikidele, kellest mõned on kantud punasesse raamatusse.
Triin Koch
Eesti Muusikaakadeemias koorijuhtimise magistriõppe lõputööna 2004. aastal juhatas Triin Koch Pergolesi "Stabat Materit". Teost esitasid Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor, orkester ja solistid.
Kvalsundet
Aastal 2003 avati Kvalsundeti põhjas umbes 50 m sügavusel 80 m sillast lääne pool loodete jõul töötava Kvalsundeti loodeteelektrijaama esimene turbiin. Neid tuleb kokku kuni 20. Keskmine voolukiirus jaama juures on 1,8 m/s, maksimaalne kiirus 2,5 m/s. See on esimene loodete jõul töötav elektrijaam Norras ja esimene loodete jõul töötav elektrijaam maailmas, mis on lülitatud ühtsesse energiavõrku.
Triin Koch
Praegu juhatab Triin Koch lisaks Tartu Ülikooli Akadeemilisele Naiskoorile ka Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori Tallinna vilistlaskoori ja Tartu Ülikooli Kammerkoori.
Kvalsundet
Väinal on märkimisväärne laevaliiklus. Lubatav süvis elektrijaama piirkonnas on 17 m.
Triin Koch
Nii 2007. aasta suve X noorte laulupeol kui ka 2009. aasta üldlaulupeol oli Triin Koch naiskooride dirigent. 2011. aastal toimunud XI noorte laulu- ja tantsupeol "Maa ja ilm" oli ta neidudekooride ja 2014. aastal toimunud XXVI üldlaulupeol naiskooride liigijuht.
Ringebu vald
Ringebu vald on vald Norras Innlandeti maakonnas.
Valla halduskeskus on Ringebu küla.
Nimi
Valla nime vanapõhja kuju on kas Ringabú või Hringabú. Nime esimene osa tuleneb ilmselt sõnast ringr, mis tähendab ringi või sõrmust. Teine osa bú tähendab maa piirkonda.
Penikoorem
Penikoorem (murdes penikoorm, pennikuorem; soome peninkulma) on ajalooline teekonna pikkusühik eesti ja soome keeles. Hiljem on penikoorem omandanud eri ajalooperioodidel erineva väärtuse, tähistades kogu aeg teekonna pikkust.
Tihti on penikoormat kasutatud kui ükskõik millise miili eestikeelset vastet. Siis tähistab ta enamasti üks ühele vastava riigi ühikut (nt 1 Taani penikoorem = 1 Taani miil). Penikoorem on laienenud miili paralleelvormiks ka merenduslikele ja geograafilistele kaugustele, nt merepenikoorem.
Etümoloogia
Tõenäoliselt eesti-soome ühiskeele aegadest pärineval, mõõtühikut väljendava penikoorma päritolu kohta on mitu versiooni.
Ühe versiooni kohaselt on penikoorem seotud kaugusega, milleni kostab koera haukumine (soome k penin+kuulema => e. k. koera+kuulmine).
Teise versiooni kohaselt on tegemist kaugusega, kuhu suudab koer ilma puhkamata koormat vedada (soome k penin+kuorma => e. k. koera+koorem).
Eesti keele seisukohast lähtudes tundub teine variant olevat tõenäolisem, soome keelest lähtudes aga esimene.
Tähendusi
Eri olukordades on penikoorma all silmas peetud järgmisi ühikuid:
Hugo Osula
Hugo Osula (sündinud 5. novembril 1956 Tallinnas) on Eesti transpordiettevõtja. Talle kuuluvad bussifirmad SEBE AS, Lux Express Estonia AS ja kaubamärki Eurolines haldav Mootorreisi AS, samuti pakiveofirma OÜ Cargobus ja Tallinna Bussijaam (sellest 2/3 kuulub Hugo Osula naisele Tiiu Osulale). Osulal on osalus ka firmas OÜ Bussireisid.
Osula õppis aastail 1975–1979 Tallinna Polütehnilises Instituudis (nüüdne Tallinna Tehnikaülikool) mehaanikainseneriks. Aastail 1979–1989 töötas ta Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondises, saades trollidepoo meistrist algul trollidepoo tsehhijuhatajaks ning 1984. aastal koondise tehnikadirektoriks.
Aastal 1989 valisid bussiettevõtte Mootor bussijuhid Osula tegevdirektoriks (esimene eelistus oli Tiit Vähi, kes loobus). Sellesse ametisse jäi ta 1993. aastani.
1991. aastal rajas Osula OÜ Cargobus, mis tegeleb pakiveoga bussiliinidel (algselt Eestis, hiljem ka teistes Baltimaades). Aastal 1994 asutas ta Eesti-siseseid kaugbussiliine haldava ASi SEBE ja Mootorreisi ASi, mis koos tütarettevõtetega korraldab kaubamärgi Eurolines all reisijatevedu Euroopa riikides. SEBE alustas, ostes Soomest järelmaksuga 20 kasutatud bussi, olles üks esimesi firmasid, kes tõid Eestisse Lääne bussid. Hiljem ostis SEBE ära Tartu linnaliiniveoga tegelenud ASi Tarbus ja 2004. aastal pankrotistuva ASi Võru Autobaas, millest saati ettevõte tegeleb ka Eesti, Soome, Rootsi, Norra ja Venemaa busside remondiga.
Aastail 2000–2002 toimus bussifirmade Taisto ja SEBE vahel "bussisõda", milles kumbagi poolt juhtisid vastavalt Tajo Salus ning Hugo Osula. Taisto bussigrupi nõunik Tajo Sa­lus heitis Osulale ette bussituru ärajagamist ning lobitööd, viidates muuhulgas sellele, et Osula osalusega Mootorreisi ASi nõukokku kuu­lus ka majandus- ning teede- ja sideministriks Liina Tõnisson. Osula omalt poolt süüdistas Taistot laimamises ja šantaažis.
Ka hiljem on Osula sõnul püsinud bussifirmade vahel terav, kuid eluterve konkurents. Konkurent Neeme Tammis Hansabussist on Osulat nimetanud võimekaks lobistiks ja oraatoriks.
2002. aastal valmistas Hugo Osulale kuuluva Peterburi ettevõtte ZAO Evrolains tegevdirektor ette firma kaaperdamist. Osula tõkestas plaani tänu lojaalsetele töötajatele.
Aastail 1994–2007 töötas Osula Mootorreisi ASi juhatuse esimehena. Kui 1998. aastal soovis Mootorreisi ASi 40 protsendi aktsiate omanik, Saksa riigiraudtee tütarettevõte Deutsche Touring GmBH Osulat firmast välja osta, keeldus too oma osalust müümast ning ostis lõpuks 2009. aastal ise sakslased välja ning sai ettevõtte ainuomanikuks. Äripäev hindas tehingu suuruseks umbes miljon eurot.
2007. aastal asutas Hugo Osula remondiettevõtte Busland, mis parandab Põhjamaade transpordifirmade, peamiselt Norra bussikontserni Netbus AS busse. 2008. aastal loobus Osula tegevjuhtimisest, andes Mootorreisi juhatuse esimehe koha üle senise tegevjuhi Hannes Saarpuule ning taandudes ettevõtte nõukogu esimeheks. Sellest saati on ta bussikontserni Mootor Grupp AS juhatuse esimees. 2010 loobus Osula ka AS SEBE tegevdirektori kohast senise tegevjuhi Kuldar Väärsi kasuks ning temast sai SEBE nõukogu esimees.
Osula on harrastanud trompetimängu. Tema hobide seas on sukeldumine ja klassikaline muusika.
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 14.–26. oktoobrini.
Olümpiavõitja 1964: Ungari. 15 meeskonda.
Austraalia kvalifitseerus olümpiamängudele, kuid otsustas mitte osaleda. Sportlased hankisid omal käel piletid ja elukoha Méxicos. Austraalia Olümpiakomitee kaebas ROK-ile ja Austraalia meeskonnal ei lubatud võistelda.
9.–12. kohale
Saksa FV – Mehhiko 6:3 Hispaania – Jaapan 5:0
5.–8. kohale
USA – Holland 6:3 Saksa DV – Kuuba 8:2
1346
1346. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel
Poolfinaalid
Jugoslaavia – Ungari 8:6 NSV Liit – Itaalia 8:5
PS Troika
pisi|PS Troika (2018) PS Troika on eesti ansambel.
Ansambel sai alguse 1987. aastal
1346
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel
Poolfinaalid
Viimase koha mäng: Brasiilia – Araabia Ühendemiraadid 5:3 13. koha mäng: Kreeka – Brasiilia 5:2 11. koha mäng: Mehhiko – Jaapan 5:4 9. koha mäng: Hispaania – Saksa FV 7:5 7. koha mäng: Holland – Kuuba 8:5 5. koha mäng: USA – Saksa DV 6:4 Pronksimäng: Ungari – Itaalia 9:4 (või 6:4) Finaal: Jugoslaavia – NSV Liit 13:11 (normaalaeg 11:11)
PS Troika
PS Troika tuntuim hitt on "Põdrakasvataja", Laulu meloodia ja teksti autor on Allan Sarri. Ansambli lugude seas on ka näiteks "Pruun beib", "Kui meri oleks õlu", "Tantsi Kudurot", "Tasakesi" ja "Vana linna tee".
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel
Poolfinaalid
1. Jugoslaavia: Ozren Bonačič, Dejan Dabovič, Zdravko Hebel, Zoran Jankovič, Ronald Lopatny, Uroš Marovič, Miroslav Poljak, Dorde Perišič, Mirko Sandič, Karlo Stipanič, Ivo Trumbič. 2. NSV Liit: Juri Grigorovski, Boriss Grišin, Vadim Guljajev, Leonid Ossipov, Vladimir Semjonov, Aleksandr Sidlovski, Vjatšeslav Skok, Oleg Vovin, Aleksei Barkalov, Aleksandr Dolgušin, Givi Tšikvanaja. 3. Ungari: András Bodnar, Zoltan Dömötör, László Felkal, János Konrad, Ferenc Konrád, Mihaly Mayer, Endre Molnár, Denes Pocsik, László Sarosi, János Steinmetz, István Szivos.
1346
Aastad: 1341 1342 1343 1344 1345 - 1346 - 1347 1348 1349 1350 1351
Mootor
pisi|[[Sisepõlemismootor]] Mootor (ladina keeles motor 'liigutaja') on masin, mis muundab mingit liiki energiat mehaaniliseks tööks.
Olenevalt mootori tüübist teeb tööd näiteks edasi-tagasi liikuv kolb, pöörlev rootor, või reaktiivaparaat.
Primaarmootori käivitamiseks kasutatakse vahetult looduslikke energiavorme, näiteks vee, tuule, kütuse, geo- või tuumaenergiat. Primaarmootorite hulka kuuluvad aurumasinad, gaasimootorid ja tuulemootorid. Sekundaarmootori puhul kasutatakse primaarmootoritest saadavat energiat. Niisugused on näiteks elektrimootorid, suruõhumootorid ja mõned hüdromootorid. Mootoriteks loetakse ka niisugused seadmed nagu inertsmootorid, vedrumootorid ja vihtmehhanismid, mis vabastavad nendesse salvestatud mehaanilist energiat.
Kasutuse koha põhjal jagatakse mootorid kolmeks: paikseteks (statsionaarsed), teisaldatavateks ja mobiilseteks mootoriteks.
Mootoris perioodiliselt korduvate protsesside jada nimetatakse mootori töötsükliks. Eriti tüüpiline on see kolbmootorile.
Näiteid mootoragregaatidest
Mootorreduktor on agregaat, mille moodustavad kokkuehitatud elektrimootor ja reduktor. Seda kasutatakse gaasi või vedeliku rõhu vähendamiseks.
Mootorkompressor on agregaat, mis koosneb kompressorist ja seda käitavast sisepõlemismootorist. Seda kasutatakse gaasi, eriti õhu rõhu suurendamiseks.
Mootorgeneraator on agregaat, mis koosneb omavahel mehaaniliselt ühendatud elektrimootorist ja elektrigeneraatorist.
Mootorite liigitus kasutatava energia liigi põhjal
Mootori põhimehhanismi tüüp sõltub lähteenergia liigist ja mootori tööprotsessist.
Kasutatava energia liigi põhjal eristatakse järgmisi mootoriliike:
Haapsalu piiskopilinnus
thumb|Vaade linnusevaremetele idast thumb|Linnuse asendiplaan [[19. sajandist. Autor: Carl Faehlmann ]] thumb|Linnuse vaade läänest [[19. sajandil. Autor: Carl Faehlmann ]] thumb|Haapsalu piiskopilinnuse varemed. [[1889]] pisi|Haapsalu piiskopilinnuse [[Konvendihoone|konvendihoone läänetiiva Vahitorn]] Haapsalu piiskopilinnus on Haapsalu kesklinnas asuv linnus, mis oli kindlustusena kasutusel 13.–17. sajandini.
Toompea malevkond
Toompea malevkond on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne malevkond.
Haapsalu piiskopilinnus
Linnuse ehitamine ja areng
14. sajandil linnuse ehitamine jätkus. Kastelli põhjakülgedele kerkis kaks nelinurkset torni.
15. sajandil kõrgendati linnusemüüre veelgi, nii et need saavutasid tornide müüriosaga peaaegu sama kõrguse. Püstitati ka esimene algrajatisest väljapoole jääv ehitis: lääneküljel asuv nelinurkne vahitorn, mille funktsiooniks oli arvatavasti kiriku peaportaali turvamine. Sisehoov sai sel ajal täies ulatuses ristkäigu. Linnuse idavärava ette rajati ka väike eeslinnus, sama sajandi lõpul tugevdati ka õhukesi ja kohati varisemisohtlikke müüre. Aastail 1507–1508 rajati suur idapoolne eeslinnus (laagerkastell).
Linnus Liivi sõjas
Liivi sõjas sai linnus tugevasti kannatada ja moderniseeriti rootslaste poolt uute kindlustusreeglite kohaselt. Eeslinnuste jäänused kasutati ära unikaalse müürisisese vallkindlustuse loomiseks, nimelt rajati linnuse välismüüridest sissepoole uus vallikraav ning sellest omakorda sissepoole veel muldvall.
Toompea malevkond
Toompea malevkonna pealik on leitnant Mihkel Tikk, malevkonnas oli 2018. aasta lõpu seisuga umbes 500 liiget, mis on enam kui varasemal hiilgeajal 1927. aastal, kui liikmeid oli 313.
Haapsalu piiskopilinnus
Linnuse kiriku taastamine
pisi|Droonivideo Haapsalu linnusest 2022. aasta juunis pisi|Haapsalu linnus 2022. aasta suvel Toomkirik koos torniga ehitati uuesti üles, pandi ka uus kirikukell, aga 18. märtsil 1726 viis kevadtorm kiriku katuse ja pühakoda jäeti maha kuni 15. oktoobrini 1889, mil Haapsalu Püha Johannese koguduse pastor Leopold Rödderi algatusel ja juhtimisel see taaspühitseti. Hiljem on küll kirikut rüüstatud, aga tules ja sõdades see pole enam kannatada saanud. Piiskopilinnusest on unikaalsena säilinud vaid vahitorn, ringmüür ja eeslinnustesse rajatud müürisisene vallkindlustuste vöönd.
Toompea malevkond
Toompea malevkond: Facebookis
Haapsalu piiskopilinnus
Linnuse kiriku taastamine
1980. aastatel alustati varemete konserveerimist ja restaureeriti kirik. 2001. aastal avastati suure linnuse põhjapoolse müüri konserveerimistöödel vastu linnamüüri ehitatud ja erakordselt hästi säilinud keskaegse esindusliku hoone rusud. Seinamaalingute ja iseäranis kaunite ahju kahlitega hoone hävis arvatavalt 1563. aastal, mil Põhjamaade seitsmeaastase sõja käigus Haapsalu piiskopilinnust piirasid Rootsi väed.
Varem on Haapsalu linnusevaremetes korraldatud spordiüritusi, viimasel ajal aga kontserte.
Toompea malevkond
Ajalugu
Toompea malevkonna moodustamisele asuti kohe peale 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset. Riigiasutuste julgeoleku tagamise vajadusest tekkisid riigiametnikest koosnevad rühmad, kes võtsid oma ülesandeks relvastatud valvekordade korraldamise riigiasutustes, eriti aga Toompea lossis. Esimene 8-liikmeline relvastatud valverühm asus Toompea lossis valvekorda 4. ja 5. detsembril 1924. Veidi hiljem moodustati neist valverühmadest tolleaegse riigisekretäri Karl Terrase ja kohtuministeeriumi nõuniku Otto Tiefi algatusel Toompea malevkonna riviüksused.
Tallinna maleva pealik kolonel Oskar Raudvere määras oma käskkirjaga nr 1 25. märtsist 1925 malevkonna vastutusala nii: "Toompea malevkond asub Toompea piirkonnaga ja Harjuväravamägi, Komandandi tn. Kaarli tn. kuni Kaarli puiesteeni, Falgi tee kuni Paldiski mnt, Pikkjalg kuni Pika tn. Lühikejalg kuni väravateni."
Karismaatiline Episkopaalkirik
Karismaatiline Episkopaalkirik, täisnimega Karismaatilise Episkopaalkiriku Rahvusvaheline Osadus (inglise keeles The International Communion of the Charismatic Episcopal Church), on 1992. aastal asutatud iseseisev (autokefaalne) kristlik kirik. Ametliku seisukoha järgi ei ole Karismaatiline Episkopaalkirik eraldunud ühestki teisest usulahust ega usutunnistusest, vaid tekkis selliste sakramentaalsete, evangeelsete ja karismaatiliste traditsioonide ühte koondumise tagajärjel, mida peetakse kirikus apostlikust ajajärgust tänapäevani kestnud olevat.
Karismaatiline Episkopaalkirik pärineb aastast 1992, kui Lõuna-Californias õnnistati piiskopiks esimene Karismaatilise Episkopaalkiriku piiskop dr Austin Randolph Adler. See 26. juunil 1992 toimunud ordinatsioon tähistab ametlikult uskkonna rajamist. Samal päeval kokkutulnud Karismaatilise Episkopaalkiriku esimene sinod deklareeris, et Karismaatilise Episkopaalkiriku missioon on "tuua meieni varakiriku rikas sakramentaalne ja liturgiline pärand, nelipühi vägi ja pühakirja vääramatu tõde ühtses Kristuse Kiriku väljenduses, pakkudes kodu kõikidele kristlastele, kes otsivad elavat, võimsat, energilist ja stabiilset kogudust, milles kasvada armastuses üksteise vastu ja meie tunnetuses ja armastuses Jumala vastu".
Karismaatiline Episkopaalkirik kasutab anglikaani kiriku palveraamatut "The Book of Common Prayer", sel on apostellik suktsessioon nii anglikaani kiriku, rooma-katoliku kiriku kui ka vanakatoliku kiriku liini kaudu. Karismaatiline Episkopaalkirik ei ordineeri vaimulikuametisse naisi.
Eestis kuulub Karismaatilise Episkopaalkiriku Rahvusvahelisse Osadussse 1996. aastast tegutsev Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik. Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik on Eesti Kirikute Nõukogu liige. EKEK liikmeskonda kuulub ligi 300 liiget 3 koguduses.
Ülemaailmselt kuulub Karismaatilisse Episkopaalkirikusse ligi 30 riigis (sh. USA, Filipiinid, Hongkong, Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Holland, Portugal, Puerto Rico, Hispaania, Keenia, Uganda, Läti, Brasiilia, Costa Rica, Suurbritannia, Burundi, Sudaan, Rwanda, Tansaania, Kanada, Monaco, Jaapan jt) enam kui 1200 kogudust rohkem kui ühe miljoni liikmega, 75% liikmeskonnast on Aafrikas, kõige enam on ICCEC liikmeid Ugandas – üle 400 000. ICCEC suurim kogudus on Püha Kolmainsuse kogudus Recifes Brasiilias enam kui 7000 liikmega, sellele järgneb Kuningas Kristuse kogudus Manilas Filipiinidel 4000 liikmega. Ülemaailmselt juhivad ICCEC tööd 5 peapiiskoppi ja 40 piiskoppi.
Jüri Variste
Jüri Variste (1935. aastani Georg Wahrberg) (10. oktoober 1907 Kõrveküla, Vohnja vald – 4. märts 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.
Georg Wahrberg õppis aastatel 1928–1929 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis muusikateoreetilisi aineid.
1932. aastal lõpetas ta inglise filoloogina Tartu Ülikooli ja täiendas end sel alal Suurbritannias.
1935. aastal eestistas ta oma nime.
Jüri Variste töötas aastatel 1932–1941 inglise keele õpetajana Tallinna üldhariduskoolides. 1941. aastal lõpetas ta koolimuusika erialal Tallinna konservatooriumi (Gustav Ernesaksa klass), hiljem töötas samas õppejõuna (aastast 1962 professor, 1946–1972 kateedrijuhataja). Variste õpilased on Lembit Verlin, Heino Kaljuste, Tõnu Kaljuste, Arvo Ratassepp, Ants Sööt jt.
Aastatel 1944–1947 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia meeskoori dirigent, asutas 1945. aastal Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori ning oli kuni 1968. aastani selle peadirigent.
Aastatel 1950–1985 võttis ta üldjuhina osa kõigist laulupidudest ja enamikust koolinoorte laulupidudest.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Ta on koostanud koorilaulukogumikke.
Iraani-Iraagi sõda
pisi|300px|Vasakult paremale, ülevalt alla: Lapssõdur; Iraani sõdur gaasimaskiga; [[USS Stark pärast eksklikult tabamust Iraagi sõjalennuki poolt; Operatsioon Mersadi käigus hukkunud Iraagimeelse rühmituse PMOI võitlejad; Iraaklastest sõjavangid pärast Khorramshahri vabastamist iraanlaste poolt; Iraani armee poolt kasutatav õhutõrjekahur ZU-23-2]] 300px|pisi|Iraani-Iraagi sõda [[22. september|22. septembrist 1980 Teheran]] Iraani-Iraagi sõda oli piirisõda Iraani ja Iraagi relvajõudude vahel 22. septembrist 1980 kuni 20. augustini 1988.
Sõda alustas Şaddām Ḩusayni juhitud Iraak, et tagasi saada 1971. aastal Iraani valdusse läinud Hormuze väina saari (mille hõivas Iraan, kui Briti väed sealt lahkusid) ja vähendada šiiitide poliitilist mõju (muuhulgas süüdistas Iraak Iraani kurdide vabadusvõitluse toetamises). Juba 1975 tühistas Iraak ühepoolselt piirikokkuleppe Iraaniga.
Tänu naftamüügist saadud tulule ostis Iraak 1980. aastail 10% maailma relvaturul pakutavast sõjamaterjalist, tootis ise keemiarelva (kasutas seda ka sõjas) ja alustas tuumapommi valmistamist, saades selleks abi peamiselt Lääne-Euroopa riikidelt (ei saanud valmis). Kuni 1990ndateni oli Iraak maailma suurim relvaimportija.
Sõja algul olid mõlema poole sõjajõud umbkaudu võrdse suurusega. Sõja lõpul oli Iraagi armeel märkimisväärne materiaalne ülekaal: kopterite osas 2,5-kordne, suurtükkide osas 4-kordne, tankide osas 4,5-kordne ja sõjalennukite osas koguni 8-kordne.
Iraani riiki juhtis sõja ajal ajatolla Rūḩollāh Khomeynī. Iraaki juhtis Şaddām Ḩusayn.
Enamik lääneriike (sealhulgas USA ja Nõukogude Liit), kes kartsid islamirevolutsiooni-järgse Iraani poliitilise mõju kasvu, toetas Iraaki. Sellegipoolest müüsid nii USA kui ka Nõukogude Liit aeg-ajalt relvi ka Iraanile.
Raha sai Iraak ka araabia maadelt: Saudi Araabialt 30,9 miljardit dollarit, Kuveidilt 8,2 miljardit dollarit ja Araabia Ühendemiraatidelt 8 miljardit dollarit.
Sõjategevus kestis vahelduva eduga 1988. aasta relvarahuni.
Sõja ajal surus Iraak maha riigi enamususkkonna šiiitide poliitilist tegevust ja Põhja-Iraagi enamusrahvuse kurdide vabadusvõitlust, kasutades nende vastu muuhulgas keemiarelva.
Iraan kaotas 400 000 meest (sh 45 000 alaealist). Iraak kaotas 300 000 meest.
Riikide piirid sõja tulemusena ei muutunud. Mõlemad pooled kuulutasid end sõja võitjaks.
Helena (täpsustus)
Helena on mitme isiku ja koha nimi:
Ancona provints
Ancona provints on provints Itaalias Marche maakonnas. Provintsi keskuseks on Ancona linn.
Haldusjaotus
Ancona provints jaguneb 49 omavalitsusüksuseks (comune).
Fabriano pindala on suurim, Castelbellino pindala kõige väiksem. Kahes omavalitsusüksuses elab alla 1000 elaniku, Poggio San Marcellos ja San Paolo di Jesis.
Ida-Niidu
Ida-Niidu (lühend IN) on Kuressaare peamiselt paneelmajadega linnajagu, mis tekkis Eesti NSV perioodil kunagisse linnaserva.
Linnajagu ümbritsevad Niidu tänav ja Ida tänav, mis piirkonda otsekui kahe pihu vahel hoiavad.
Välislingid
[http://www.youtube.com/user/ujumine#p/u/1/AisXLqzRC-c Aasta 2010 Kuressaare Ida tn. veebikaameras ]
Mindless Self Indulgence
pisi Mindless Self Indulgence (MSI) on neljaliikmeline ansambel New Yorgist.
Ansambel loodi 1997. aastal.
Endel Varep
Isiklikku
Tema abikaasa oli Elsa Pastak ja vend Peeter Varep. Tema onu oli agronoom ja riigiametnik Arved Varep (1893–1942).
Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris
4×7,5 kilomeetri teatesõit
26. veebruar 18 meeskonda
7,5 kilomeetrit
23. veebruar 69 võistlejat
15 kilomeetrit
18. veebruar 69 võistlejat, kellest lõpetas 68
4×7,5 kilomeetri teatesõit
25. veebruar 17 naiskonda
Sigade lahe dessant
Sigade lahe dessant oli USA ebaõnnestunud katse hõivata Kuuba edelaosa ja kukutada võimult Fidel Castro.
Invasiooni planeerimine algas Ameerika Ühendriikide valitsuse poolt 1960 ja operatsioon tehti teoks aprillis 1961, mõni kuu pärast John F. Kennedy saamist USA presidendiks. Kuuba sõjaväge toetas Nõukogude Liit. Dessant algas Sigade lahte, mis hispaania keeles on Bahía de Cochinos rannal nimega Playa Girón.
Słuck
Słuck (taraškievica: Słucak; transkribeerituna Slutsk; Slutsak) on linn Valgevenes Minski oblastis, Słucki rajooni halduskeskus. Linn asub Sluči jõe kaldal merepinnast 156 meetri kõrgusel. Linnast hargnevad raudteed Asipovičy, Baranavičy ja Salihorski suunas.
Linnas on kultuurimaja, seal antakse välja ajalehti Інфа-Кур'ер ja Слуцкі край. Haridust annavad kaks gümnaasiumit ja üksteist keskkooli. Lisaks on linnas veel neli keskeriharidust andvat kooli.
Tööstusest on linnas kergetööstus ja toiduainetetööstus. Seal töödeldakse puitu, metalli ja lina. Üks tähtsamaid ettevõtteid on sealne suhkruvabrik, kus toodetakse aastas 8000 tonni suhkrut.
Teavik
Teavik on raamatukogunduses andmekandja – materiaalne objekt, millele on talletatud informatsiooni. Teavik on näiteks trükis, heliplaat, foto, CD-ROM, CD, helikassett, videofilm.
Słuck
Nimi
Linna ametlik nimi on nii valgevene keele kirillitsavariandis kui ka vene keeles Слуцк. Transliteratsioon on mõlemast keelest Sluck. Nii valgevene-eesti transkriptsioonis kui ka vene-eesti transkriptsioonis on linna nimekuju Slutsk. Słuck on linna nimi valgevene keele ladinakirjalises variandis (Łacinka). Ajalooline nimi on Слуцак (Słucak, transkriptsioon: Slutsak). Venepärane Слуцк võeti kasutusele 1933. aastal valgevenelaste venestamisele suunatud valgevene keele reformi tulemusena. Valgevene klassikalises kirjakeeles (taraškievica) kasutatakse ainult ajaloolist nimekuju Słucak.