cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buenos Airese Tehnikainstituut
Ülikool asutati 1959.
Sriauptai
Sriauptai (žemaidi Sriauptā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Külas on Sriauptai kalmistu.
Buenos Airese Tehnikainstituut
Ülikoolis õpib üle 1300 üliõpilase.
Sriauptai
Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad.
Krasnaja Zarja rajoon
Rajoon piirneb põhjas Novoderevenkovski rajooniga, idas Lipetski oblastiga, lõunas Livnõ rajooniga ja läänes Verhovje rajooniga.
Rajooni pindala on 650 km². Elanike arv oli 2012. aastal 6267, 2009. aastal 7731 ja 2002. aastal 8610.
Krasnaja Zarja rajoonis on 53 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Krasnaja Zarja alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Bolšaja Tšernava ja Ljubovša.
Iran Airi lend 655
Iran Airi lend 655 oli rahvusvaheline tsiviillend Teheranist Dubaisse. 3. juulil 1988 tulistati Iran Airi lend 655 reisilennuk Airbus A300 alla Ameerika Ühendriikide mereväe laeva USS Vincennes poolt. Intsident leidis aset Iraani õhuruumis Pärsia lahe kohal, mil lennuk lendas mööda oma tavapärast lennumarsruuti. Hukkus 290 inimest, neist 66 last. USS Vincennes oli sisenenud Iraani territoriaalvetesse, kuna ühe neile kuulunud helikopteri poole oli tulistatud hoiatuslaske Iraani territooriumil paiknevalt kaatrilt.
Õnnetuse taust
Ameerika Ühendriikide valitsuse sõnul oli USS Vincennesi meeskond ekslikult identifitseerinud Iran Airile kuulunud Airbusi ründava F-14 Tomcat tüüpi hävituslennukina, mida tarniti Iraani õhuväele Ameerika Ühendriikidest 1970. aastatel. Iraani eksporditud F-14-tüüpi hävituslennukid olid varustatud õhk-õhk-tüüpi relvadega, kuid Ameerika Ühendriikide mereväe laeva meeskonda oli instrueeritud, et Iraani F-14 hävitajatel on ka õhk-maa-tüüpi relvad. USS Vincennes püüdis Iran Airile kuulunud lennukiga ühendust võtta kümnel korral nii tsiviil- kui ka militaarsagedustel, kuid tulemusteta. ICAO sõnul oleks lennukimeeskond pidanud jälgima ka teisi tsiviilsagedusi, kust oleks hoiatused kuulda olnud.
Iraani valitsuse sõnul käitus Ameerika Ühendriikide mereväe ristleja hooletult, tulistades alla lennuki, mis edastas signaali kolmandas režiimis, mis on kasutusel tsiviillennukite identifitseerimiseks ja mitte teises režiimis, mida kasutavad Iraani sõjaväelennukid. Mitmed analüütikud kritiseerisid USS Vincennesi kaptenit William C. Rogers III tema liigse agressiivsuse eest pingelises ja ohtlikus piirkonnas.
1996. aastal jõudsid Ameerika Ühendriigid ja Iraan kokkuleppele Rahvusvahelises Kohtus, kus sõnastati intsident järgmiselt: "...Ameerika Ühendriigid tunnistavad 3. juulil 1988. aastal toimunud intsidenti kui kohutavat tragöödiat ning väljendavad sügavat kahetsust kaotatud elude pärast...". Ehkki Ameerika Ühendriigid ei tunnistanud ennast süüdi ega vabandanud ametlikult Iraani valitsuse ees, nõustus Ameerika Ühendriikide valitsus maksma kokku 61,8 miljonit dollarit perekondadele, kes kaotasid toimunud intsidendis oma lähedase.
Õnnetuse detailid
Iran Airi lendu 655 opereeris Airbus A300, mille kapteniks oli 37-aastane Mohsen Razaian, kellel oli üle 7000 lennutunni. Lennuk lahkus Bandar Abbasi rahvusvahelisest lennujaamast kell 10.17 Iraani aja järgi (UTC +03.30), 27 minutit pärast planeeritud õhkutõusu. Tegu oleks pidanud olema 28-minutilise lennuga. Pärast õhkutõusmist käskis lennujuhtimistorn piloodil sisse lülitada transponderi ning jätkata lendu üle Pärsia lahe. Lühikese lennudistantsi tõttu oleks olnud tegu lihtsa lennuga: tõusta 4300 m kõrgusele ning laskuda Dubai rahvusvahelisse lennujaama. Lennuk edastas õiget transponderi koodi, mis vastab tsiviillennukile ning pidas ingliskeelset raadiosidet vastavate lennujuhtimistornidega.
3. juuli hommikul läbis USS Vincennes Hormuzi väina, kui laevalt pärit helikopter teatas, et nende poole tulistatakse käsirelvadest Iraani patrull-laevalt. Ristleja võttis suuna Iraanile kuuluva patrull-laeva poole, et sekkuda olukorda. Seda tehes siseneti Omaani territoriaalvetesse ning sealt lahkuti alles pärast Omaani Kuningliku Laevastiku sõjalaevalt tulnud käsku. USS Vincennes asus jälitama Iraani laeva ning sisenes Iraani territoriaalvetesse, et selle pihta tuli avada.
Vastupidi mitmete meeskonnaliikmete öeldule salvestas laeva Aegis Combat System andmeid, mille kohaselt Iran Airile kuulunud lennuki transponder edastas tsiviillennukile vastavat koodi.
Pärast mitmeid katseid saavutada raadio kaudu kontakt lennukiga ning arvates, et tegu on rünnakukõrgusele laskuva Iraani õhuväele kuuluva F-14 Tomcatiga, tulistas USS Vicennes välja kaks SM-2MR maa-õhk-tüüpi raketti, millest üks tabas sihtmärki. Lennuk hävines kohe ning kukkus peagi vette. Mitte ükski pardal olnud reisijast ei jäänud õnnetuses ellu.
Vadbolski
Vadbolski (vene keeles Вадбольский) oli Rjurikust põlvnenud Venemaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Vadbolskid põlvnesid Beloozero vürstidest. Suguvõsaliin algab vürst Ivan Andrejevitš Vadbolskiga, kes oli Rjuriku järeltulija 18. põlves. Tema kahest pojast põlvesid suguvõsa pealiinid: vanema esiisaks oli vürst Grigori Ivanovitš Vadbolski (suri pärast 1549), noorema liini rajas vürst Mihhail Ivanovitš Vadbolski (suri pärast 1551).
Vadbolskid võeti Jaroslavli, Kaasani, Kaluuga (1833), Kostroma, Moskva, Poltava, Rjazani (1844, 1858, 1889), Tambovi (1843) ja Vladimiri kubermangu aadliraamatusse.
Turbasambla tänav
Turbasambla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Gemini 9A
Gemini 9A (ametlikult Gemini IX-A) oli NASA Gemini programmi seitsmes mehitatud lend. Missioon toimus 3. kuni 6. juuni 1966.
Lennu meeskonnaks olid määratud astronaudid Elliot See ja Charles Bassett kuid nad hukkusid 28. veebruaril 1966 lennuõnnetuses. NASA määras õnnetuse järel lennu meeskonnaks Thomas P. Staffordi ja Eugene Cernani. Meeskond pidi harjutama põkkumist, kuid see ebaõnnestus kanderaketi vea tõttu. Väljumine avakosmosesse oli edukam, kuid selle eesmärgid jäid samuti täitmata, sest Cernan väsis ohtlikult.
Kirbla Püha Nikolause kogudus
EELK Kirbla Püha Nikolause kogudus on luterlik kogudus Kirblas, mis kasutab Kirbla kirikut.
Kogudus kuulub Lääne praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Illimar Toomet, juhatuse esimees on Anu-Lii Jürman.
Jumalateenistused on kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval algusega kell 15.00 Kirbla kirikus.
Õpetajad
Vt. Kirbla Püha Nikolause koguduse vaimulikud
Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz
pisi|"Autoportree õlgkübaraga" Julie Wilhelmine Emilie Hagen-Schwarz (27. oktoober 1824 Väike-Prangli mõis (Klein-Wrangelshof/Mazbrenguļi), Dikļi kihelkond – 20. oktoober 1902 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti maalikunstnik.
Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz sai esimese kunstialase hariduse enda isalt August Matthias Hagenilt. Aastal 1848 sõitis ta Dresdenisse, kus õppis Tartu Ülikooli Stefan Villebois' stipendiumi toetusel kolm kuud, tegeledes peamiselt vanade maalide kopeerimisega. Seejärel õppis ta Joseph Bernhardti ja Moritz Rugendase juures Münchenis ning aastatel 1851–1854 suurvürstinna Maria Nikolajevna stipendiumi toel August Riedeli juures Roomas.
Aastal 1854 pöördus ta tagasi Tartusse. Julie sai kuulsaks portretistina. Aastatel 1855–1858 saatis ta oma abikaasat, hilisemat astronoomiaprofessorit Peter Carl Ludwig Schwarzi uurimisreisidel Siberisse. Ta nimetati aastal 1858 esimese Eestist pärit kunstnikuna Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks portreemaali alal.
Lapsepõlv
Julie Hagen sündis 1824. aastal Lätis. Kahe aasta pärast kolis pere Tartusse, kus tema isast August Matthias Hagenist sai joonistusõpetaja kohalikus gümnaasiumis ja tütarlastekoolis. Hiljem sai ta Tartu Ülikooli joonistuskooli juhatajaks.
Julie sai hariduse erakoolis ning 16-aastaselt sooritas ta koduõpetaja eksami. Hageni õpetas joonistama tema isa, kes ei olnud tavapärase klassikalise õpetuse pooldaja – Julie alustas õpinguid loodusobjektide maalimisest. Algul spetsialiseeruski noor kunstnik lillemaalile.
pisi|vasakul|"Autoportree" (1855) Kuna Julie Hagen oli vaieldamatult andekas, otsustas August Hagen esitada 1843. aastal tütre teosed Villebois' stipendiumile, mis oli mõeldud vähekindlustatud Tartu Ülikooli õpilastele. Juliel vedas – välisõpinguteks saadi 1000 bankorubla.
Õpingud välismaal
1848. aastal sõitis Julie Hagen koos isaga Saksamaale Dresdenisse, kus õppis tundma klassikute ja kaasaegsete teoseid. Tema õpetaja oli tuntud kunstnik Christian Friedrich Gonne.
Kui noorel kunstnikul oli aasta lõpuks stipendiumiraha otsas, võtsid emapoolsed sugulased naise mõneks ajaks endaga Münchenisse kaasa. Hoolitseti selle eest, et Julie saaks seal võimalikult hea õpetaja – Joseph Bernardti. Münchenis liikus Julie fookus kopeerimiselt taas natuurile. Tema teoseid osteti ning ta oli kunstitundjate poolt hinnatud. Teiseks eeskujuks ja nõuandjaks Münchenis kujunes Lõuna-Ameerikast naasnud Mortiz Rugendas, kellest naine ka elusuuruses indiaanirõivastes portree maalis ning sellega Müncheni Kunstiühingus esines.
Itaalia perioodi võib Hageni elus pidada parimaks – sündisid kaasaja parimad salongimaalide näited, mis olid romantilised ja väga kõrge tehnilise tasemega. Sellest ajast on pärit ka Julie parimad akvarellid.
pisi|vasakul|"Autoportree"
Tagasi Eestis
thumb|Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz 1854. aastal siirdus Julie Hagen tagasi kodumaale ning abiellus Tartu Ülikooli astronoomiprofessori Peter Carl Ludwig Schwarziga. Schwarz oli Julie surnud õe abikaasa, ent nendevaheline läbisaamine oli ka õe eluajal väga hea, lisaks peeti tihedat kirjavahetust. Seetõttu ei saa abielu pidada lihtsalt perekondliku kohustuse täitmiseks, tegu oli teadliku valikuga.
Õige pea pärast pulmi läks noorpaar Ida-Siberisse uurimisretkele. Siberis sündisid ka paari esimesed lapsed. 1858. aastal otsustati tagasi Tartusse pöörduda. Aprillis eksponeeris Julie Hagen-Schwarz oma nelja teost Peterburi Kunstide Akadeemia näitusel, mille eest ta samal aastal portreemaalialal akadeemiku tiitli sai. Sellest ajast alates võis tema teoste alt leida signatuuri "Julie Hagen-Schwarz".
Julie Hagen-Schwarzi Tartu perioodist palju materjali säilinud ei ole. Teatakse, et suurem osa selle perioodi teostest olid fotograafilised portreed. Lisaks osales Hagen-Schwarz tihti ka näitustel.
Thun-Saint-Martin
pisi|tühi|Thun-Saint-Martini kirik ja sõjamälestusmärk
Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz
Isiklikku
Kunstniku pojapoeg professor Egbert Schwarz on hiljem sõnanud, et Julie Hagen-Schwarz oskas kogu oma elu jooksul hiilgavalt ühendada koduperenaise ja ema rolli valitud elukutsega.
Poliitiline Kirjandus
Poliitiline Kirjandus oli Eesti NSV kirjastus, mis asutati 1940. aastal. Kirjastus tegutses Tallinnas, aastatel 1941–1944 Leningradis.
Kirjastus kirjastas ühiskondlik-poliitilisi teoseid, sh marksismi-leninismi käsitlevaid teoseid. 1941. aastal kirjastas kirjastus ka mitut ajakirja (nt Bolševik ja Noor Leninlane).
Kirjastus kuulus Eesti Riikliku Kirjastuskeskuse koosseisu.
1949. aastal liideti kirjastus koos veel mitme kirjastusega Eesti Riiklikuks Kirjastuseks.
Daniel von Dannenstern
Daniel von Dannenstern 12/21. november 1721 – 22. detsember 1788/2. jaanuar 1789) Rääbise (Repshof, Laiuse kihelkond), Tõikvere (Toikfer, Torma kihelkond) ja Võrsna (Würtzen, Püha kihelkond [?], alates 1781) mõisnik, kapten. Immatrikuleeriti 11/22. veebruaril 1784 Saaremaa rüütelkonda.
Vanemad Ernst von Dannenstern [surnud 1724, Põlgaste (Pölcks) ja Hurmi (mõlemad Kanepi kihelkonnas)] mõisnik ja Maria Luise Leijonancker (1703-1771).
Abikaasa 23.märtsist/3.aprillist 1753 Luual Henrika Wilhelmine von Transehe (8/19. juuni 1732 Õisu (Euseküll) – 26.detsember 1808/7. jaanuar 1809 Võru)
Dannnsternid aadeldati 9/20. juunil 1699 ilma introduktsioonita, varasema perekonnanime järgi nimetatakse ka Metzue von Dannenstern.
Aasta pressifoto
pisi|Aasta pressifoto 2019 näituse avamine [[Ülemiste keskuses Tallinnas]] Aasta pressifoto on Eesti Pressifotograafide Liidu väljaantav auhind.
Tiitlit antakse välja alates 2010. aastast.
Võistlusel valitakse välja parim foto neljas kategoorias (uudisfoto, olemusfoto, spordifoto ja portreefoto), millest üks pärjatakse tiitliga Aasta pressifoto.
Võistluse tulemusena valmib rändnäitus ja pressifoto aastaraamat.
Alates 2014. aastast korraldatakse ka aasta pressivideo valimist.
2010
Võistlusele laekus 817 fotot.
Fotožürii tööd juhatas Õhtulehe peatoimetaja Väino Koorberg. Žüriisse kuulusid fotograafid Tiit Veermäe ja Jarek Jõepera, Leedu Pressifotograafide Ühingu esimees Jonas Staselis ning ajalehe Helsingin Sanomat fototoimetuse juhataja Markku Niskanen.
2011
Võistlusele saadeti 717 fotot 53 autorilt.
Žüriisse kuulusid Margus Mets (AS Ühinenud Ajalehed nõukogu liige, juhtis žürii tööd), Alexander Zemlianichenko (agentuuri Associated Press Moskva fotoosakonna juht), Egert Kamenik (vabakutseline fotograaf), Gatis Rozenfelds (agentuuri F64 fotograaf) ja Jarek Jõepera (vabakutseline fotograaf).
2012
Osales 1253 fotot (sealhulgas 106 fotolugu) 73 autorilt.
Pilgrim
Pilgrim on Eesti kirjastus, mis on keskendunud esoteerika- ja eneseabiraamatute väljaandmisele.
Aasta pressifoto
2012
Žüriisse kuulusid Urmo Soonvald (žürii esimees, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja), Ints Kalnins (Reutersi fotograaf), Jarek Jõepera (vabakutseline fotograaf), Jukka Gröndahl (Helsingin Sanomate fototoimetuse juht), Tiit Veermäe (vabakutseline fotograaf).
Pilgrim
Ettevõtte ärinimi on Pilgrim Group OÜ.
Aasta pressifoto
2013
Konkursile laekus 1209 pilti 70 autorilt.
Pilgrim
2017. aastal oli kirjastuse käive 704 tuhat eurot ja selle juures teeniti 173 tuhat eurot kasumit.
Aasta pressifoto
2013
Žüriisse kuulusid Tiina Reinart (Maalehe tegevtoimetaja), Toomas Volmer (vabakutseline pressifotograaf), Touko Hujanen (Soome Aasta Pressifotograaf 2011) ja Jonas Staselis (Leedu Fotograafide Ühingu esimees).
2014
Kokku laekus konkursile 688 tööd, pildifaile koos fotoseeriatega oli 1135.
2015
Aasta pressifoto konkurssile saabus 1135 fotot.
Žürii esimees oli Õhtulehe peatoimetaja Väino Koorberg. Žürii liikmed: fotograaf Jarek Jõepera, ajakirjanik Tarmo Vahter (Eesti Ekspress), Leedu fotoajakirjanik Artūras Morozovas ning Soome fotograaf Hanna-Kaisa Hämäläinen.
2016
Aasta pressifoto konkursile saabus 991 fotot.
Paope laht
Paope laht on laht Hiiu maakonnas. Laht jääb Ninametsa ja Paope poolsaare vahele.
Saku II raudteepeatus
Saku II raudteepeatus asub Saku valla territooriumil Saku aleviku ligidal. Saku II raudteepeatus on kasutuses ainult Rail Balticu kohaliku rongiliikluse teenindamiseks. Asukoht on veel täpsustamisel.
Aasta pressifoto
2016
Zürii esimees: Äripäeva peatoimetaja Meelis Mandel. Žürii liikmed: fotograaf Raigo Pajula, Jüri Muttika (ERR), Läti dokumentalist Andris Kozlovskis ning Soome pressifotograaf Kaisa Rautaheimo.
2017
Aasta pressifoto konkursile saabus 699 fotot.
Paope laht
Lahes on Ninalaid.
Aasta pressifoto
2017
Žürii esimees oli Ekspressi peatoimetaja Erik Moora. Žürii liikmed: fotograaf Egert Kamenik, Virumaa Teataja peatoimetaja Aarne Mäe, fotoajakirjanik Pascal Dumont (Kanada) ning fotograaf ja fototoimetaja Rūta Kalmuka (Läti).
2018
Kokku laekus konkursile 644 tööd, osalejaid oli 61.
Žürii esimees oli Holger Roonemaa (Eesti Meedia). Žürii liikmed: vabakutseline fotograaf Marko Mumm, Eesti Kunstiakadeemia fotograafia professor Marge Monko, vabakutseline fotograaf Tatiana Vinogradova (Venemaa) ja Leedu Pressifotograafide Klubi president Jonas Staselis.
2019
Konkursile laekus 675 tööd 47 osalejalt.
Žürii esimees oli Õhtulehe peatoimetaja Martin Šmutov. Žürii liikmed: vabakutseline loodusfotograaf Urmas Tartes, Kadri Veermäe (Eesti Päevalehe ja Delfi), dokumentalist Ella Kiviniemi (Soome) ning pressifotograaf Magnus Wennman (Rootsi).
2022
Iga kategooriavõitja pälvis 1000 eurose preemia. Sama summa sai lisaks ka aasta pressifoto autor.
Žürii esimees oli Postimehe peatoimetaja Priit Hõbemägi ning sinna kuulusid fotoajakirjanik Raul Mee, ajakirjanik Mari Mets, Leedu relvajõudude fotograaf Ieva Budzeikaitė ja vabakutseline spordifotograaf Mikus Klavins Lätist.
Kullamaa Püha Johannese kogudus
EELK Kullamaa Püha Johannese kogudus on luterlik kogudus Kullamaal, mis kasutab Kullamaa kirikut.
Kogudus kuulub Lääne praostkonda.
Koguduse õpetaja on alates 2020 Kari Tynkkynen, organist alates 2014 Ivi Küla, esimees on Ants Lipu. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Kullamaa kirikus.
Sootaga mõis
Sootaga mõis (saksa keeles Sotaga) oli linnamõis Äksi kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Tartu valda.
Mõisat on esimest korda mainitud 1553. 1626 kinkis mõisa Rootsi kuningas Gustav II Adolf Tartu linnale.
Badland
250px|pisi|Cheltenham Badlands, [[Ontario, Kanada]] Badland [bädländ] (inglise 'halb maa') on viljatu ala, millesse on uuristunud jäärakud. See on erosioonist tugevasti liigestunud viljatu piirkond, kus sügavad uhtorud vahelduvad veelahkmeahelike või platoodega (nt USA-s Lõuna-Dakotas).
Badland 'e leidub eel- ja madalmägistes kuiva kliima ja hõreda taimkattega piirkondades, mille pinnakattes domineerivad üsna pudedad savikad setted ning vihma sajab tugevate valingutena.
Badland 'e on eriti Põhja-Ameerikas Kaljumäestiku jalamil ja Suurel tasandikul.
Badland 'ide-sarnane maastik võib olla tekkinud ka maapealsete kaevanduste puistangualadel.
Jaskametsa
Jaskametsa oli küla Tarakvere mõisapiirkonnas Torma kihelkonnas ajaloolisel Tartumaal. Tänapäeval jäävad kunagise küla maad Jõgeva valla territooriumile Jõgeva maakonnas.
Muistendid
''Põhja-loode küljes kasvab Kalevipoja sängi osas mets. Mäe tagant läheb (s. o. metsaga kaetud põhja-loodepoolse serva tagant) Tartu–Torma maanteelt tulev tee, mis viib läbi Jaska metsa Palastverre.''
Kai Kukk
Kai Kukk (18. november 1941 – 13. märts 2011) oli eesti haridustegelane, puuetega laste kaasava hariduse edendaja.
Ta töötas Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonnas, hiljem Tallinna Kaugõppekeskkoolis õppealajuhatajana. 1990. aastate keskpaigast oli ta Haridusministeeriumi kutsehariduse osakonna peaekspert, hiljem Haridus- ja teadusministeeriumi hariduslike erivajaduste nõunik.
Isiklikku
Ta oli abielus võrkpallur Kalle Kukkega. Tema isa oli üliõpilas- ja majandustegelane Alfred Tanimäe, tema ema oli õpetaja Liidia Tanimäe. Tema õde oli pediaater Tiina Talvik.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Kodavere Mihkli kogudus
EELK Kodavere Mihkli kogudus on luterlik kogudus Kodaveres, mis kasutab Kodavere kirikut.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Raigo Ojamets, organist Tiit Möller, juhatuse esimees Hans Kalling.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.30 Kodavere kirikus.
Ernesto Laclau
pisi|Ernesto Laclau Ernesto Laclau (6. oktoober 1935 Buenos Aires, Argentina – 13. aprill 2014 Sevilla, Hispaania) oli Argentina poliitteoreetik ja diskursusanalüüsi Essexi koolkonna rajaja.
Laclau õppis Buenos Aireses ajalugu. Ta lõpetas 1964. aastal Buenos Airese Ülikooli ja sai 1977. aastal doktorikraadi Essexi Ülikoolist Suurbritannias.
Alates 1986. aastast oli ta Essexi Ülikoolis poliitilise teooria professor. Ta rajas sinna ideoloogiale ja diskursusanalüüsile spetsialiseeruva kraadiõppe programmi, samuti asutas ta seal humanitaar- ja sotsiaalteaduste teoreetiliste uuringute keskuse (Centre for Theoretical Studies in the Humanities and the Social Sciences). Tema juhtimisel pakkus ideoloogia ja diskursusanalüüsi programm sobilikku uurimisraamistikku, edendamaks diskursusanalüüsi liiki, mis tugineb poststrukturalismile (eriti Lacani, Foucault’, Derrida, ja Barthesi tööle) ja üritab sõnastada konkreetsete poliitiliste nähtuste (identiteedid, diskursused, hegemooniad) innovatiivseid analüüse. See teoreetiline ja analüütiline suundumus on tänapäeval tuntud kui ’diskursusanalüüsi Essexi koolkond’.
Raamatus "On Populist Reason" kirjutas Laclau populismi olemusest, sellest, kuidas poliitilises diskursuses luuakse poliitilisi identiteete nagu 'rahvas' või 'proletariaat' ning mis rolli need poliitikas tegutsejate ja ideoloogiate jaoks mängivad. Laclau jaoks algab populism 'tühjade tähistajate' (empty signifiers) loomisest. Tühi tähistaja tähendab mingit mõistet või nime (nt 'vabadus', 'Perón'), mis kaotab oma spetsiifilisuse ja mida kasutatakse vajaduse korral tähistamaks midagi, mida nähakse selle mõistega ekvivalentsena.
Ta on öelnud: "Minu jaoks on populism olemuslikult kategooria, mis hõlmab poliitilise ruumi teatavat konstrueerimisviisi, ja nimelt sellist, mis mobiliseerib sotsiaalse püramiidi põhjas olijad nende vastu, kes asuvad selle tipus. Teisisõnu, see on tehe, mis jagab ühiskondliku ruumi kaheks antagonistlikuks leeriks. Mil iganes säärane kahestumine aset leiab, on meil tegu populismiga." Populism vastandub pelgale tehnokraatlikule administreerimisele, kuna eeldab rahva osalemist poliitikas.
Aastate jooksul pidas Laclau loenguid paljudes Põhja-Ameerika, Lõuna-Ameerika, Lääne-Euroopa, Austraalia ja Lõuna-Aafrika ülikoolides. 2012. aastal pidasid Mouffe ja Laclau Tallinna Ülikooli revolutsioonide teemalise suvekooli "Revisiting the Revolution: Past, Present, Perspectives" raames avaliku loengu ka Tallinnas.
Ernesto Laclau elukaaslane oli Belgia poliitikafilosoof Chantal Mouffe.
Alexander von Frey
Alexander Paul Heinrich von Frey (4/16. aprill 1894 Grotūzis (Grotthuss bei Smilten) – 19. veebruar 1919 Sassi mõis) oli Saaremaa mässus hukkunud Liivimaa põllumees.
Toome põik
Toome põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Alexander von Frey
Freyd on Baltimaades immatrikuleerimata riigiaadli suguvõsa (1792).
Vanemad: Alexander Reinhold von Frey (13/25. jaanuar 1856 Skulberģi (Forstei Kolberg) – 20. oktoober 1932 Stettin) ja Helene Stael von Holstein (13/25. aprill 1855 Taali mõis (Staelenhof) – 20. aprill 1932 Stettin).
Postuumne poeg Alexander von Frey (25. aprill 1919 – 24. august 1938 Hannover, adopteeritud 3. oktoobril 1934 Dorries v. Ditfurthi ja Erna v. Steubeni poolt, uus perekonnanimi v. Frey gen. v. Ditfurth).
Rutt Enok
pisi|Rutt Enok 28. veebruaril 2014 [[Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 2013 saamisel]] Rutt Enok (aastani 1975 Traksi; sündinud 18. mail 1948 Metskülas ) on eesti raamatukoguhoidja.
1955–1963 õppis ta Järva-Jaani Keskkoolis ja 1963–1966 V. Kingissepa nimelises Tallinna 20. Keskkoolis. 1970. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas raamatukogunduse ja bibliograafia eriala.
1970–1972 töötas ta Raasikul Harju Rajooniraamatukogus. 1972. aastast alates töötab ta Harju Maakonnaraamatukogus.
Percy Liza
Carlos Percy Liza Espinoza (sündinud 10. mail 2000 Chimbotes) on Peruu jalgpallur, ründaja. Ta mängib Peruu kõrgliiga klubis Sporting Cristal.
Sporting Cristali meeskonnas debüteeris ta Peruu kõrgliigas 2019. aastal. Aastal 2020 tuli ta klubiga Peruu meistriks ja võitis 2021. aastal Copa Bicentenario.
Keeleamet
Keeleametit juhib 1995. aasta oktoobrist Ilmar Tomusk.
Mikk Metsa
Mikk Metsa (sündinud 19. märtsil 1993) on endine eesti jalgpallur.
Keeleamet
Ülesanded
pisi|Keeleameti juht Ilmar TomuskVastavalt põhikirjale täidab Keeleamet keelepoliitika elluviimise valdkonnas järgmisi ülesandeid:
Mikk Metsa
Ta mängis viimati Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Keeleamet
Ülesanded
Järelevalve valdkonnas täidab Keeleamet vastavalt põhikirjale järgmisi ülesandeid:
Mikk Metsa
Koondisekarjäär
Ta on kutsutud Eesti U19 koondisse, mis osaleb kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril.
Keeleamet
Struktuur
Keeleameti struktuur:
Foula
pisi|Foula saar nähtuna kaugusest pisi|Punasega saare asukoht Foula (šoti keeles Foola, gaeli keeles Fughlaigh, vanapõhja keeles Fugløy) on Šotimaa Shetlandi saarestikus asuv saar. See on Ühendkuningriigi üks kõrvalisemaid püsiasustusega saari. Foula lähistel jooksis karile, purunes ja hukkus aurulaev Oceanic.
Paykull
Paykull, varem ka Paydkull, Paytkull, Paiküll ja Paykel (vene keeles Пайкуль) on Liivimaalt pärit aadlisuguvõsa.
Päritolu ja varasem ajalugu
Paykullide päritolu on jäänud ebaselgeks. Teateid nende kohta on XIV sajandist, mil nad olid Saksa Ordu vasallid Liivimaal Laiuse piirkonnas. 1398. aastal läänistas Liivimaa maameister Wennemar von Brüggenei Nicolas (Clawes) Paitekyllele (suri pärast 1424) Laiuse alal Lyndeni ja Tarakvere külad. 1411. aastast pärinevas Saksa Ordu ja Kärkna kloostri vahelises maavahetustehingus on nimetatud Laiuse kihelkonnas asunud ja ordule kuulunud Paidekulli küla. Tõenäoliselt olid Paykullid saanud nime selle küla järgi.
Järve liin
1508. aastal ostis Hans (Johann) Paykull (suri pärast 1540) Wedwesi suguvõsalt Virumaal Järve mõisa. Sellest kujunes suguvõsa peamine valdus, mis jäi nende kätte XIX sajandi alguseni. Kokku valdas mõisa kolme sajandi vältel kaheksa põlvkonda Paykulle. Nende ajal ehitati sinna ka kivist linnus. Sellest liinist oli pärit Johann Reinhold von Patkuli toetaja ja alkeemikuna tuntust kogunud Otto Arnold von Paykull (1662−1707), kes astus varakult Saksi kuurvürsti Johann Georg II teenistusse ja ülendati kindralleitnandiks (1700). 1700. aastal osales ta Saksi vägedega Riia ründamises ja mõisteti Rootsis tagaselja reeturina surma. 1705. aastal langes ta rootslaste kätte sõjavangi ja hukati 1707. aastal Stockholmis. Järve haru kustus meesliinis 1815. aastal.
Paykullid rüütelkonna matriklis
Suguvõsa immatrikuleeriti 10. jaanuaril (vkj) 1746. aastal Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Polkovnik Otto Gotthard Johann von Paykull (1780−pärast 1849) võeti 1818. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Tema poeg Friedrich Robert Alexander von Paykull (1818−1876) kanti 20. aprillil (vkj) 1862. aastal koos poegadega Novgorodi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Mõhhailo Koval
Mõhhailo Koval (ukraina keeles Михайло Володимирович Коваль; sündinud 26. veebruaril 1956 Izjaslavis) on Ukraina sõjaväelane ja poliitik.
Riigi teenistuses
Mõhhailo Koval astus teenistusse 1979. aastal. Ta teenis kuni 2014. aastani Ukraina piirivalves. 2014. aasta Krimmi kriisi ajal määrati ta erru läinud admiral Ihor Tenjuhhi asemel kaitseministriks. Ta oli 2014. aasta 25. märtsist kuni 3. juulini Ukraina kaitseministri kohusetäitja. 3. juulil 2014 sai temast presidendi ukaasiga Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretäri asetäitja. 2015-2021 oli ta RJKN-i sekretäri esimene asetäitja.
Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis
Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis on Eesti grusiine ühendav katusorganisatsioon.
Liikmed:
Yogasūtra
"Yogasūtra" ehk "Joogasuutra" (sanskriti योगसूत्र Yoga-sūtra 'jooga juhend') on üks India ning maailma kirjanduse tuntumaid jooga filosoofia alustekste. Jooga on hinduismis üks kuuest darshanast ehk filosoofilisest süsteemist.
Joogasuutra pärineb 5.–2. sajandist eKr ja traditsiooniliselt seostatakse seda Patandžali nimega, ehkki tegemist on ilmselt kompilatsiooniga varasematest tekstidest, millele hiljem on lisatud veel täiendusi.
Joogasuutra sisaldab jooga filosoofiat ja baastõdesid, mis on aluseks vaimsele arengule. Selle tekst koosneb 196 lühikesest värsireast ehk suutrast, mis jagunevad nelja ossa:
Joogasuutra teises osas on kokkuvõtvalt esindatud kaks süsteemi: kriya yoga ehk tegude jooga ning ashtanga yoga ehk kaheksaosaline jooga.
Ashtanga yoga ehk kaheksaosalise jooga "ihuliikmed" või "jäsemed" on joogasuutras esindatud järgmiselt:
Kriya yoga ehk tegude jooga on joogasuutras esindatud niyama kolmes alajaotuses:
Vedu mõis
Vedu mõis (varem Marivere) (saksa keeles Fehtenhof või Fetenhof, varem Marifer) oli rüütlimõis Äksi kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Tartu valda.
Ajalugu
Mõisat mainiti esimest korda 1489. Mõisa nimi tuleb suguvõsalt Fehte (kirjutatud ka Vethen, Fet ), kelle esindajad olid 16. sajandil mõisa omanikud.
Harvi Varkki
Harvi Varkki (sündinud 18. aprill 1959 Narvas) on eesti karikaturist ja metallikunstnik.
Ta lõpetas 1976. aastal Nõo Keskkooli. Aastatel 1976–1981 õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis automaatika erialal, kuid pärast kooli lõpetamist läks 1984. aastal edasi õppima Eesti Kunstiakadeemiasse metallehistööd, mille lõpetas 1988. aastal.
Pääbo
Pääbo on eesti perekonnanimi.
Harvi Varkki
Kuni 1995. aastani töötas ta Eesti Kunstiakadeemias metallikateedris õppejõuna. 1993. aastat alates töötas ARS-Juveeli juhatuse esimehena ja hiljem direktori kohusetäitjana. 1997. aastal asutas ettevõtte ARS-Vasetööd, mille juhatuse liige oli kuni 2008. aastani. 2011. aastat alates on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lepinguline õppejõud.
2011. aastal kujundas Harvi Varkki palvekee, mis kingiti Liibanonis röövitud ja ligi neli kuud pantvangis olnud meeste poolt tänutäheks enda vabastamise eest Eesti riigile, mida esindas siis president Toomas Hendrik Ilves. Helmestele oli kujundatud pantvangis olnud meeste nimed. Karikaturistina on teinud ka kaastööd ajalehele Tehnikaülikool.
Pennsylvania raudteejaam
pisi|272x272px|Sissepääs raudteejaama Pennsylvania raudteejaam, tuntud ka kui New York Penn Station või Penn Station, on New Yorgi peamine linnadevaheline raudteejaam ja kõige aktiivsem raudteejaam läänepoolkeral, mis teenindab rohkem kui 600 000 reisijat igal nädalapäeval alates 2019. aastast.
Soovildiku tänav
Soovildiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Pennsylvania raudteejaam
Raudteejaama lähedal asuvad Heraldi väljak, Empire State Building, Koreatown ja Macy's Herald Square. Täielikult maa-alune jaam asub Midtown Southis Madison Square Gardeni all, Seventh Avenue ja Eighth Avenue vahel ning 31st Streeti ja 33rd Streeti vahel.
Raudteejaam koos jaamahoonega avati 1910. aastal, 1968 avati endise jaamahoone kohal spordi- ja kontserdihall Madison Square Garden ning raudteejaam kolis maa alla.
Soovildiku tänav
Soovildiku tänav sai nime 20. detsembril 1996.
Tilloy-lez-Cambrai
Tilloy-lez-Cambrai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
pisi|tühi|Tilloy-lez-Cambrai raekoda
Aruküla sõjaväelinnak
pisi|Aruküla sõjaväelinnaku ühe hoone krunt
Aruküla sõjaväelinnak on endine sõjaväeosa territoorium. Sõjaväelinnaku suurus on 9,5 ha.
Kunda kogudus
EELK Kunda kogudus on luterlik kogudus Kundas.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum. Juhatuse esimees on Heldur Lahne.
Jumalateenistused on üks kord kuus pühapäeval algusega kell 16.00 Kunda kirikus.
Austurvike
Austurvike (ka Rälby Austurvike; eestirootsikeelsed nimed) on Lääne maakonnas Vormsi vallas asuv laht.
Lahe koordinaadid on.
Väike salm
Väike salm (ka Väikesalm) on väin Põhja-Eestis Kräsuli saare ja Viimsi poolsaare vahel.
Abhidharma
Abhidharma (sanskriti keeles अभिधर्म (abhidharma) 'seadmuste kohta, seadmuste üle' ; paali keeles अभिधम्म (abhidhamma); hiina keeles 阿毗達磨 (阿毗达磨; āpídámó; jaapani keeles 阿毘達磨 (abidatsuma); vietnami keeles A-tì-đạt-ma; tiibeti keeles ཆོས་མངོན་པ  (chos mngon pa); korea keeles 아비달마) on budismis õpetus seadmustest (põhimõistetest) ning neid selgitavad tekstid.
Abhidharma õpetus kujunes 3.–2. sajandil eKr aagama suutrates kasutatud mõistete süstemaatilise kokkuvõttena.
Abhidharma tekstid koondati budistliku kaanoni "Tripiṭaka" osaks nimega "Abhidharmapiṭaka". Tervikuna on säilinud ainult theravaada koolkonna paalikeelse "Tipiṭaka" osa "Abhidhammapiṭaka". Sarvastivaada koolkonna "Abhidharmapiṭaka" on säilinud tõlkena sanskriti keelest hiina ja tiibeti keelde. Hiljem loodi mitmeid mittekanoonilisi abhidharma tekste, nagu Vasubandhu Abhidharmakośa ja Asanga Abhidharmasamuccaya.
Abhidharma hõlmab seadmuste loetelusid ehk maatrikaid, nende klassifikatsioone ja definitsioone. Abhidharma süsteemis jaotatakse kõik seadmused kahte ossa: kokkupandud ja kokkupandamatud seadmused.
Esimesse kuuluvad kõik põhjuslikud seadmused, mis hoiavad käigus sansaarat. Kokkupandud seadmuste arv on eri süsteemides erinev. Sarvastivaada abhidharma kirjeldab 75 seadmust, joogatšaara 100, theravaada erinevad tekstid 170 või 202. Abhidharmas grupeeritakse seadmusi mitmel viisil. Tuntuim on jaotus viide kuhja, mida tõlgendatakse kui isiksuse koostisosasid. Kokkupandud seadmusi iseloomustab kolm tunnust: püsitus, kannatus ja isetus. Kokkupandamatu seadmus on nirvaana, mõnes süsteemis veel ka ilmaruum.
Truuta mõis
Truuta mõis (saksa keeles Gertrudenhof) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Mõis rajati 1799 Koigu mõisast eraldatud alast.
Hy-Brasil
pisi|Hy-Brasil Orteliuse Iirimaa kaardil 1572. aastast Hy-Brasil (ka Brasil, Hy Breasil, Hy Breasail, Hy Brazil, I-Brasil vms) on müütiline saar Atlandi ookeanis Iirimaast läänes, mida on kujutatud mitmetel kesk- ja uusaegsetel kaartidel. Iiri mütoloogias varjas saart kogu aeg udu, välja arvatud ühel päeval aastas iga seitsme aasta tagant, mil saart võis merelt näha, kuid selleni ei olnud võimalik jõuda.
Merekaartidel esines saar nimega Bracile Iirimaast läänes juba 1325. aastal, mil selle kaardistas Angelino Dulcert. Insula de Brasili nime kandis see Veneetsia kartograafi Andrea Bianco kaardil 1436. aastast, kus saar asus suurema saarestiku lähedal, mida mõnda aega samastati Assooridega.
Ligikaudu 1480. aastast pärinev katalaani kaart nimetab kaht saart "Illa de brasil". Neist üks paikneb Iirimaast edelas (kus pidi asuma müütiline saar) ja teine lõunas Illa verde saarest ehk Gröönimaast.
Kaartidel kujutati Hy-Brasili ümmargusena. Sageli läbis seda ida-läänesuunaline väin või jõgi.
Ehkki saart leida ei õnnestunud, seisis see Galway lahest edelasse jääva mereala kaartidel kuni 1865. aastani, kui seda nimetati Brasil Rock ehk "Brasili kalju".
Vaatamata nime sarnasusele tänapäeva Brasiilia nimega on nende nimede päritolu erinev. Iiri allikates seostatakse Hy-Brasili nime iirikeelse kujuga Uí Breasail, mis viitab ühe iiri klanni asutajale Bresailile. Tänapäeva keeleteaduses ei ole nime päritolu suhtes konsensust. Brasiilia nimi tuleneb aga puuliigist portugalikeelse nimetusega pau-brasil, mille aluseks on ladina sõna brasa, mis tähendab tuletukki.
Tõnu Kipper
Elulugu
Ta lõpetas 1958. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli astronoomia erialal. Ta oli üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Oli aastatel 1963–1968 FAI aspirant. Alates 1963. aastast on ta töötanud Tartu Observatooriumis nooremteadurina, vanemteadurina, 1973–2010 oli eksperimentaalse astrofüüsika sektori ja tähtede füüsika labori juhataja.
1975. aastal töötas kuus kuud Kanadas Dominion Astrophysical Observatorys ning 1993. aastal kolm kuud Taanis Niels Bohri Instituudis külalisteadurina. 1992–1993 oli ka Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika ja astrofüüsika kateedri dotsent.
Teadustöö
1968. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja ning 1979. aastal Moskva Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori väitekirja "Hilist spektritüüpi tähtede atmosfääride uurimine".
Uurimisalad: jahedate tähtede atmosfääri teooria ja spektroskoopia, täheatmosfääride struktuuri modelleerimine. Osalenud spektroskoopilise aparatuuri loomises.
Juhendanud kolme kandidaadiväitekirja koostamist.
Ta oli Rahvusvahelise Astronoomiauniooni ja Euroopa Astronoomiaseltsi liige.
Isiklikku
Akadeemik Aksel Kipper oli tema isa.
Asus Tinker Board
pisi ASUS Tinker Board on väike monoplaatarvuti. Selle arendaja on ASUSTeK Computer Inc. Taiwanis. Asus Tinker Board loodi ühilduma teise ja hilisema generatsiooni Raspberry Pi mudelitega.
Arvuti saabus müügile 2017. aasta aprillis.
Seedri põik
Seedri põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Seedri põik sai nime 13. aprillil 1954. Tänav on saanud nime Seedri tänava järgi.
Tamsalu lubjapark
Lubjapark asub Tamsalu linna servas. See on endise lubjatööstuse alal, kus on paekarjäär ja mahajäetud Tamsalu lubjatehase ehitised, ringahi. Lubja põletamine ses paigas lõpetati 1980. aastal. Tegu on pärandkultuuri objektiga.
13. sajand Eestis
13. sajand Eestis oli periood Eesti ajaloos, osa Eesti keskajast. pisi|Euroopa poliitiline kaart 1328. aastal
13. sajandi esimene veerand
pisi|250 px|Tallinna piiskopkonna diötsees (heleroheline). Sinakasrohelisega on tähistatud alati ordule kuulunud Järvamaa. Piiskopkonda mitte kuulunud ordualad on tähistatud valgega
Ellen DeGeneres
pisi|Ellen DeGeneres (2011) pisi|[[Portia de Rossi ja Ellen DeGeneres (paremal; 2012)]] Ellen Lee DeGeneres (sündinud 26. jaanuaril 1958 Metairies Louisiana osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik, saatejuht ja näitleja. Ta juhtis aastatel 1994-1998 ning taas aastatel 2003-2022 jutusaadet "The Ellen DeGeneres Show", mille eest ta on võitnud mitu Emmyt.
Isiklikku
DeGeneres on alates 16. augustist 2008 abielus Portia de Rossiga. DeGeneres on taimetoitlane, kes kutsub ennast "suureks looma armastajaks". De Rossi on samuti taimetoitlane.
13. sajand Eestis
Taani kuningriigi valdused
, Eestimaa hertsogkond, Taani kuninga asehaldur pisi|Taani valdused [[Valdemar II valitsemisajal]]
1219. aasta suvel saabus Taani kuningas Valdemar II oma laevastikuga Revala maakonda. Lyndanisesse asus suur hulk kõrgeid ilmalikke ja vaimulikke ametimehi: peapiiskop Anders Sunesen (Lundi peapiiskopkonna peapiiskop ja paavst Innocentius III määratud Rooma paavsti legaat Põhjamaades), kolm piiskoppi, Eestimaa piiskop Theoderich ning slaavlaste vürst Vitslav I (Wenezlaus), kes oli ühtlasi Taani kuninga vasall. Kuningas Valdemar II-le oli Rooma paavst Honorius III 19. oktoobril 1218. aastal väljastatud bullaga andnud õiguse liita oma valdustega ja allutada kiriklikult kõik alad, mis tema relvadega võidetud.
Pärast sõjalist võitu Lindanise lahingus eestlaste muistses vabadusvõitluses vallutasid ja ristisid taanlased 1219. ja 1220. aastal Põhja-Eesti alad ning saavutasid kontrolli Harjumaa, Virumaa ja osa Läänemaa ja Järvamaa üle, kuhu asutati Eestimaa hertsogkond Taani kuninga valdusena. Esimeseks Eestimaa hertsogiks nimetas Taani kuningas Valdemar II aastal 1220 oma poja Knudi. Kuningas Valdemar II lahkus ise 1219. aasta suve lõpul ning määras vallutatud ja vallutatavate maade asehalduriks Anders Suneseni.
Valduste üle arvepidamiseks moodustati Taani hindamisraamat, mis sisaldab aastatel 1219–1220 munkade koostatud "Suurt Eestimaa nimistut" ja 1230. aastal koostatud "Väikest Eestimaa nimistut". Viimane sisaldab andmeid Eesti maakondade kohta adramaades, välja arvatud Ugandi ja Sakala maakonna kohta, sest need kuulusid Mõõgavendade ordule.
, Tallinna piiskop, Tallinna piiskoppide loend, Tallinna toomkirik Taanile kuulunud Põhja-Eestis asus Tallinna piiskopkond, mis ei kuulunud mitte Riia, vaid Lundi peapiiskopkonda. Dominiiklased saabusid Tallinna 1229. aastal, kuid nende täpset saabumisaega kinnitavat ürikut pole säilinud. Usaldusväärse allikana on kasutatud taani krooniku Isacus Pontuse (ka Pontanuse) kroonikat. Pontanus märgib, et Taani kuningas Valdemar II saatis Taanist paavsti legaadi Modena Wilhelmi nõuandel alates 1221. aastast dominikaani munki ka Tallinna. Olulist rolli mängis Tallinna linnusesse määratud Taani asehaldur ehk riigihoidja ja endine Ribe piiskop Tuve (asehaldur 1222–1233), kes juhtis misjonitegevust Eestis.
Esimene dominiiklaste puitkirik ehitati arvatavasti praeguse Tallinna toomkiriku kohale Toompeale, kuid 1233. aastal Mõõgavendade ordu ja Aina Balduini vahel tekkinud konfliktis tapeti nii kirikusse põgenenud vasallid, piiskop kui ka vaimulikud. Dominiiklaste elupaik Toompeal hävitati taanlaste ja Mõõgavendade ordu vahelise konflikti käigus.
1236. aastal kohustas paavst Gregorius IX legaat Modena Wilhelmit täitma Lundi peapiiskopi ja Mõõgavendade ordu sõlmitud kokkulepet. Kokkulepe puudutas Tallinna, Lihula (Tartu) ja Virumaa piiskopkonda. Paavst Gregorius IX nõudis 10. aprillil 1236. aastal Wilhelmilt, et ta võtaks Mõõgavendade ordult üle Tallinna Toompea linnuse ning annaks selle Taani kuningale. Ta kohustas 10. augustil 1237. aastal ja 13. märtsil 1238. aastal Wilhelmi võtma linnus Mõõgavendade ordu õigusjärglaselt Saksa ordult üle, et see Taani kuningale anda. 1237. aastal kohustas paavst Modena Wilhelmit vahendama Taani kuninga lepitust Saksa orduga.
1246. aastal saadeti Ribest Ribe provintsiaalkapiitli korraldusel Taani ja Rootsi kloostreist üksteist munka prior Danieli juhtimisel Tallinna. Prior Daniel oli 1233. aastal üle elanud rünnaku dominiiklaste kloostrile Toompeal. Et Toompeal asuv kirik oli 1240. aastal muudetud toomkirikuks, valiti kloostri uueks asukohaks võrdlemisi kõrge ja korraliku aluspinnaga paik linna idapoolse külje all, kuhu dominiiklased Tallinna Suure linnuse "kaitsekraavi kõrvale väikesest linnusest põhja poole ehitasid kiriku ning teised kloostrihooned". Tallinnasse kloostri rajamise initsiaator oli paavsti legaat Modena Wilhelm, keda toetas Taani kuningas Valdemar II.
Esimene prior ehk kloostriülem 1246. aastal Tallinna all-linna asutatud dominiiklaste Püha Katariina kloostris oli dominikaani munk Daniel, kes oli Tallinna tulnud Visby linnast Gotlandi saarelt. Keskajal olid dominiiklastel kloostrid Tallinnas, Tartus ja Narvas. pisi|Riia peapiiskopkonna ja [[Liivi ordu valdused Liivimaal 1260. aastal]]
Riia piiskopkond
, Riia peapiiskop Albert von Buxhövden, Albert Suerbeer Riia piiskopkonna (alates 1253. aastast Riia peapiiskopkonna) vaimulikule ülemvõimule Vana-Liivimaal allusid Riia sufragaanpiiskopkonnad: 1224. aastal moodustatud Tartu piiskopkond, 1228. aastal moodustatud Saare-Lääne ja 1234. aastal moodustatud Kuramaa piiskopkond. Riia peapiiskopil oli otsene vaimulik võim oma diötseesi üle, mis hõlmas tänapäevase Läti kesk- ja idaalasid, sellest läänes olevad alad kuulusid Kuramaa piiskopkonna alla. pisi|280px|Saksa ordu valdused [[Preisimaal ja pärast Liivi ordu liitumist 1237. aastal Kuramaal ja Vana-Liivimaal. Joonisel on märgitud viirutatult 1260. aastal tekkinud vastupanupiirkonnad Preisimaal ja Žemaitijas]]
Liivi ordu
, Mõõgavendade ordu
1236. aastal sai 13. sajandi alguses Eestimaa vallutamisel põhilist osa etendanud Mõõgavendade ordu Saule lahingus leedulastelt ja semgalitelt hävitava kaotuse: hukkus umbes pool orduvendadest, nende hulgas ka ordumeister Volquin. 1237. aastal kinnitas paavst Gregorius IX Viterbos Mõõgavendade ordu liitmise Saksa orduga. Sama aasta 12. mail liidetigi ordu riismed Saksa orduga ning sel viisil tekkinud orduharu sai nimeks Jeruusalemma Saksa Maja Püha Maarja hospidal Liivimaal ehk Liivi ordu (ka Liivimaa ordu või Saksa ordu haru Liivimaal). Ordu esimeseks juhiks määrati senine Preisi orduharu maameister Hermann von Balk. Orduharu keskus ehk ordumeistri residents oli 1237–1297 ja 1330–1481 Riia ordulinnus.
Linnad
Keskaegsele linnale andis staatuse linnaõigus. Selles määratleti linna privileegid: omavalitsus, territoriaalne ulatus (linnasaras), kaitserajatiste ehitamise õigus ja patronaadiõigus kirikute üle. Ehkki Eestis oli nime poolest kolme liiki õigust, Lübecki, Riia ja Saare-Lääne stiftiõigus, anti tegelikult igale linnale unikaalne õigus, mis suurtele linnadele (Tallinn ja Tartu) kehtestas tunduvalt suuremad privileegid kui väikestele. Näiteks võis Tallinn kohtuasjus apelleerida otse emalinn Lübeckile, samas kui Narva ja Rakvere viimaseks apellatsiooniinstantsiks oli Tallinn. Samuti võitlesid Riia, Tallinn ja Tartu endale õiguse osaleda Liivimaa maapäevadel, teised linnad osalesid seal vaid mõne korra. Alates 15. sajandi lõpust osalesid seal vaid kolm Liivimaa suuremat linna.
Keskajal Eesti alal asunud 9 linna said linnaõigused järgmiselt:
Linnaõigused andis enamasti maaisand, ent mõnikord ka suurvasall. 1296. aastal andis Põhja-Eesti suurvasall Helmold Lode linnaõigused kahele asulale, Loderodele ja Koilale, kuid pärast asutamisürikut pole neid enam mainitud, mistõttu võib arvata, et linnade rajamine nurjus. Seevastu rajas Lätis von der Roppi aadlisuguvõsa Straupe (Raupa, Roop) linna, mis kuulus isegi Hansa Liitu.
Kaberneeme laht
Kaberneeme laht on laht Harju maakonnas. Laht jääb Ihasalu ja Kaberneeme poolsaare vahele.
13. sajand Eestis
Linnad
Peale linnade oli eriseisund ka Toompeal, mis kuulus Tallinna komtuuri otsese võimu alla. Linnalaadne staatus oli 13. sajandi esimesel poolel ka Lihulal, aga kui Saare-Lääne piiskop oma residentsi mujale viis, vähenes selle tähtsus oluliselt.
Kaberneeme laht
Lahe koordinaadid on.
13. sajand Eestis
Uute valitsejate vastuolud
Eestimaa vallutamist suunanud Rooma paavst oli määranud, et vallutatud maadest saavad 2/3 oma valdusse roomakatoliku kiriku piiskopkonnad ja 1/3 Mõõgavendade ordu, kuid vallutamisel olulist rolli etendanud ja alaliselt territooriumil viibinud Mõõgavendade ordu ei olnud territooriumi vallutamise järel enam esialgse jaotusega rahul. Sellest tekkisid vastuolud ordu, Riia peapiiskopi ja Põhja-Eestis valduseid omandanud Taani kuninga vahel.
1222.–1224. aastani korraldasid eestlased vallutajate vastu ülestõusu. Ülestõusu algatasid saarlased. Ülestõusu käigus vabastati kogu Eestimaa, välja arvatud Tallinn. Taanlased kutsusid Mõõgavendade ordu ülestõusu maha suruma, kuid pärast ülestõusu mahasurumist mindi maade pärast tülli. pisi|[[Garlieb Merkeli kaart 13. sajandi Vana-Liivimaast]]
Ordu ja Taani võimuvõitlus
1223. aastal võttis Schwerini krahv jahil olnud Taani kuninga Valdemar II vangi. Valdemar II pidi 1225. aastal vabanemiseks loovutama kõik võõrvaldused, välja arvatud Rügeni saare ja Põhja-Eesti.
1225. aastal alustas Mõõgavendade ordu Taani vastu sõjalist tegevust, mille käigus vallutas 1227. aastaks Taanilt Virumaa ja Järvamaa. Taanlaste ja sakslaste vahelise järgneva konflikti ärahoidmiseks moodustas paavsti Eestimaale saadetud legaat Modena Wilhelm Viru- ja Järvamaast talle alluva haldusüksuse. Modena Wilhelm siirdus ise 1226. aastal Eestimaalt Rooma, jättes enda asemikuks asevalitseja magister Johannese.
1227. aastal sai Valdemar II sõjas Põhja-Saksamaa vürstiriikidega Bornhövedi lahingus lüüa. Kohe alustasid pealetungi Taani aladele ka sakslaste Mõõgavendade ordu väed, vallutades lõplikult kogu Põhja-Eesti. Langes ka Tallinna linnus, kus olid asunud Taani kuninga vasallid. Linnusest sai ordu tugipunkt.