cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexandre Koyré
Elukäik
Göttingeni ülikoolis, mis oli tol ajal Euroopa teadusuuringute keskus, asus ta õppima matemaatikat ja filosoofiat. Tema olulisimaks mõjutajaks sai Edmund Husserl, kelle mõjutustel kujunes välja Koyré uusplatooniline realistlik, antipsühholoogiline ja -relativistlik filosoofia, samuti süvenes tema huvi teaduse vastu. Koyré peamiseks uurimisvaldkonnaks said matemaatilised paradoksid, kuid kuna Hussler ei nõustunud juhendama Koyré väitekirja sel teemal, oli Koyré sunnitud 1912. aastal Göttingenist Pariisi lahkuma, kus ta asus õppima Léon Brunschvicgi käe all.
1914. aastal I maailmasõja puhkedes astus ta Prantsuse leegioni, kus ta võitles esialgu leegionärina Saksa-Prantsuse rindel. 1916. aastal naasis Koyré vabatahtlikuna Venemaale, et võidelda vene rindel ja võtta osa 1917. aasta Veebruarirevolutsioonist. Palgatuna Prantsuse luureagentuuri (French Service des reinseignements), sai temast spioon nii vene kui ka prantsuse rindel, andes informatsiooni prantslastele, kuid jätkates ka bolševike ideede levitamist ja propagandat Ukraina valitsuses. 1. septembril 1919 arreteeriti ta İstanbulis, kuid prantsuse valitsus lisas ta vahetatavate pantvangide nimistusse ning ta sai võimaluse naasta Prantsusmaale, et jätkata akadeemilist karjääri.
Koyré naasis 1919. aastal Pariisi, et jätkata filosoofiaõpinguid. Kuna revolutsioon oli hävitanud tema rahalised ressursid, asus ta Pariisis tööle École pratique des hautes études’i (EPHE) instruktorina, kus ta 1922. aastal kaitses väitekirja „The idea of God and the evidence of his existence in Descartes“. 1923. aastal kaitses ta Pariisi ülikoolis doktoritöö „The idea of God in the philosophy of Saint Anselm“. Sama aasta lõpus sai temast osalise koormusega EPHE õppejõud religiooniteadustes ja Hegeli teemadel, mida ta täitis kuni 1931. aastani, kui Alexandre Kojève selle koha üle võttis. Kui EPHE 1932. aastal kaasaegse Euroopa usuideede ajaloo õppetooli lõi, valiti Koyré selle direktoriks. Ta täitis seda positsiooni kuni oma surmani.
1930. aastatel ja 1940. aastate alguses õpetas ta Kairo ülikoolis modernset filosoofiat ning hakkas huvituma Araabia filosoofiast ja usundiloost. II maailmasõja ajal oli Koyré Ameerikas sagedane külalisõppejõud ja täitis ka EPHE sekretäri rolli. Ta õpetas New Yorgi Uues Sotsiaaluuringute Instituudis, pärast sõda 1955–1962 ka Chicago ülikoolis, Johns Hopkinsi Ülikoolis, Harvardi ülikoolis ja Wisconsini ülikoolis.
Koyré suri 81-aastaselt 28. aprillil 1964 Pariisis. Tema järgi on nimetatud Pariisi teadusajaloo ja tehnoloogia keskus Pariisis.
Filosoofiline töö
Oma varasemates töödes keskendus Koyré peamiselt religiooni ajaloole, hiljem teadusfilosoofiale ja selle ajaloole ning ka tema originaalsus väljendub modernse teaduse sidumises religiooni ajaloo ja metafüüsikaga. Tema teostes on võimalik eristada kolme suuremat perioodi: teadusajaloo ja -filosoofia periood, mis avaldas eriti suurt mõju Ameerika teadusajalool uurijatele, Hegeli ja Spinoza uuringud Prantsusmaal ja Venemaa mõttelugu ning intellektuaalne ajalugu.
Koyre oli esimene, kes hakkas history of science asemel kasutama väljendit history of scientific thought, et suunata tähelepanu inimeste intellektuaalsele arengule teaduslikus töös ja mõtlemises. Koyré oli kriitiline teadusliku revolutsiooni suhtes ning leidis, et 17. sajandil Newtonist ja Galileist alguse saanud teadusrevolutsioon ei olnud pelgalt muutus teaduseksperimentide arengus, vaid muutus üleüldises mõtlemises. Koyré filosoofilist tööd võib iseloomustada kui süstemaatilist süvaanalüüsi, mis pööras eriti suurt tähelepanu teaduse ajaloole üldinimliku mõtteloo kontekstis. Tema eesmärk oli seostada omavahel teadusliku mõtlemise edasiminek ja ühiskondliku maailmapildi muutus, tänu millele teaduslik revolutsioon üldse toimuda sai.
Teadusliku mõtlemise viis uurimispõhimõtet
1939. aastal avaldas Koyré viis põhimõtet, mille alusel ta uuris teaduslikku mõtlemist ja selle ajalugu.
Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni
pisi|Läänemerelt Mustale merele viinud kaubateede harud Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni (ka Austrvegr ehk Idatee ) oli keskaegne (8.–11. sajandi) kaubatee Põhja-Euroopa ja Aasia vahel.
Põhitrass
Skandinaaviast alanud kaubateede tuntuim marsruut algas Birkast (Hedebyst), läks mööda Ahvenamaa ja Edela-Soome rannikut, pöördus hilisema Tallinna kohal Soome lahe lõunakaldale ja jätkus sealt ida suunas. Eesti põhjaranniku eelistamise põhjusena on välja toodud sealset lihtsamat navigeerimist võrreldes kaljuse, saarterohke ja hõredalt asustatud Soome rannaalaga. Tallinna ja Naissaare juures oli soodus koht Soome lahe ületamiseks, kuna hea ilmaga ei kadunud sel marsruudil maa kordagi silmist. Edasi kulges kaubatee piki Neeva jõge, Laadoga järve ja Volhovi jõge edela suunas Ilmjärvele (Ilmeni järv). Volhovi jõe ääres Laadoga lähedal asus Staraja Ladoga kaubandusasula. Ilmjärve juures kujunes 900. aastatel Veliki Novgorodi linn, mida skandinaavia kaupmehed nimetasid Holmgardr, saksa allikad Ostrogard'iks. Veliki Novgorod oli Loode-Venemaa Novgorodi vürstiriigi suurim linn ja võimsaim keskus. Novgorod oli Kiievi-Vene suurvürstiriigi üks keskusi ja esimene pealinn, kuni Oleg viis 882. aastal pealinna Kiievisse. Ilmjärvelt viis kaubatee edasi mööda Lovati jõge edela suunas, ületas Gnjozdovo kaudu veelahkme ja läks Dnepri jõge pidi Mustale merele ja Bütsantsi.
Valter Langi arvates kontrollisid 8.–10. sajandil Soome lahel ja Venemaa jõgedel kaubarahu püsimist skandinaavia viikingid, kasutades selleks "organiseeritud vägivalda". Pärast senise kaubandussüsteemi kokkuvarisemist 10. ja 11. sajandi vahetusel läks kontroll Põhja-Eesti rannikul ja võib-olla ka Soome lahel kohaliku poliitilise juhtkonna kätte, kes sellest majanduslikku kasu lõikas.
Kõrvalharud
Kaubateel oli ka alternatiivseid trasse. Arheoloogilisele leiumaterjalile viidates leiab Mauri Kiudsoo, et sama aktiivses kasutuses oli Soome lahelt Narva jõele pööranud veetee haru. See kulges edasi mööda Peipsi ja Pihkva järve ning Velikaja ja Issa jõge, läbis Sebeži järvede piirkonna ja Daugava ülemjooksu, kuni ühines Gnjozdovo juures põhiharuga. Selle trassi ääres kujunes 900. aastatel kaks olulist kaubanduskeskust: Pihkva Velikajal ja Polotsk Daugaval. Peipsil kulges kaubatee järve idarannikul, Pihkva järvel aga piki läänerannikut.
Hilisviikingiajal, pärast Birka hävingut (975), tõusis Ojamaalt Läti lääneranniku ja Väinamere kaudu Tallinnani kulgenud kaubatee tähtsus. Üks veetee haru läks Liivi lahelt ka otse Daugavale, kuid selle laevatatavust takistasid jõe ohtrad kärestikud. Uurijate seas puudub üksmeel, kas üks haru võis kulgeda ka mööda Pärnut, Viljandit, Võrtsjärve ja Tartut ühendavaid jõgesid. Hüpoteesi toetav Marika Mägi arvab, et seda võidi kasutada ennekõike taliteena.
Pihkva järvelt viis üks tee mööda maismaad Šeloni jõele, mis voolas lääne poolt Ilmjärve. Teine teeharu algas Ingerimaalt Lauga jõe suudmest, mida mööda pääses samuti Ilmjärvele.
Läänemerelt Dneprile oli võimalik jõuda ka läbi Nemunase-Nerike jõgikonna, läbi praeguse Leedu ja Valgevene. Nerise jõe äärde tekkis Kaunase linn.
Arlet Palmiste
pisi|Arlet Palmiste meremeeste klubi üritusel 2020. aastal Arlet Palmiste (sündinud 22. mail 1973 Tallinnas) on laulja ja õhtujuht.
Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni
Kõrvalharud
Kesk- ja Ida-Venemaale või Kaspia merele suundudes oli vaja suunduda Ilmjärvelt Volga jõele. Volga ja selle vesikond võimaldas suunduda Msta jõelt Tvertsa jõge pidi Volga ülemjooksule. Mööda Volga ülemjooksu pääses pärast Dnepri teeharu Mustale merele ka Okaa ja Doni jõge pidi.
Arlet Palmiste
Haridus
1991. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse eriklassi ning 1996. aastal Tallinna Pedagoogilise Ülikooli kultuuriteaduskonna näitejuhtimise eriala. Õpib Usuteaduste Instituudi kristliku kultuuriloo magistriõppes.
Tegevus
pisi|Arlet Palmiste 1997. aastal Arlet Palmiste juhtis 1994. aastal Eesti Televisioonis noortesaateid "Va bank", "Reis ümber Euroopa" ja "Kaos TV", olles samal ajal ka Nukuteatri ja teatri G-Garaaž näitleja. Hiljem töötas Kanal 2s hommikuprogrammi juhi ja vabakutselise produtsendina.
Lauljana sai ta 1996. aastal üleriigilisel lauluvõistlusel „Kaks takti ette“ III koha.
Ta asutas MTÜ Sääsküla Huviklubi (millega on korraldanud mälumängusarja "Järva Kilb", kontserdisarja "Käravete järvemuusika", Eesti Joogimeistrite Festivali, Aravete Teatripäevi), MTÜ Piibe Maantee Arendus (arendades turismialaseid ühistegevusi Piibe maanteel), PiibeTeatri (aastal 2015) ja kaasasutas Johan Pitka Tubamuuseumi Jalgsemal, Türi–Tamsalu raudtee muuseumvaguni Järva-Jaanis.
Korraldab ühinguga Järva-Jaani laata ja tänavafestivali.
On kirjutanud arvamusartikleid ajalehtedele (Järva Teataja, AjaLeht jne), näidendid ("Jäneda poiste pajatused" (Jäneda Põllutöökooli ajaloost), "Loojangupuna" (Johan Pitka eluloost), "Mees raamatust" (Raimond Kaugveri eluloost), "Lõikuspidu" (Aravete Kolhoosi ajaloost), kuuldemängu "ÖÖ surnukuuris", "Moe Mees" (Moe piiritusetehase ajaloost), "Varjud" (Udriku küla metsavendade tapatalgutest), "Vaikuse saar" (Rabasaare turbatööstusest ja külast), "Palusalu" (olümpiavõitja Kristjan Palusalust) "K.E. von Baeri lõpetamata uurimus" (K.E. von Baeri elust)) ning raamatuid ("Autojuhi joogiraamat", "Suveõhtu sisustaja", "Tolle ja Lolle jõuluootus", "Nädalalõpp Kanal 2ga parimad palad", "Ambla vald – reisijuht rändajale", "Järva-Jaani vald 25", "Arno Kannike - Piimapoisi elus").
Lisaks on ta töötanud stuudioadministraatorina paljude telesaadete valmimise juures ("Nädalalõpp Kanal 2ga", "Bingo Loto", "Kuldvillak", "Suur Komöödiaõhtu", "Sõnasõda", "Rahvabänd", "Tõehetk", "Võta või jäta", "Evelin" jne). Osalenud episoodilise näitlejana teleseriaalides ja filmides. 2019-2020 mängis Jänku-Jussi TV3 samanimelises lastesaates, 2019. aastal osales mängjuhina noorteseriaalis "#Pind". 2021. aastal oli koos Jaagup Kreemiga TV3 suveseikluse "Kurvist Kurvi" saatejuht.
Olnud Ambla kultuurikeskuse juhataja, Paide Kultuurikeskuse müügijuht, Järva-Jaani valla arendusnõunik. Alates 2005 Arulepiku talu OÜ juhatuse liige. 2005–2013 Ambla vallavolikogu liige. Ta on solist ansamblis "Poss" ja õhtujuht.
Asutas 2011. aastal kohapärimuslikke lavastusi esitava PiibeTeatri.
Autasud ja nominatsioonid
Palmiste on saanud parima meesnäitleja auhinna Järva teatripäevadel 2008 ja Eesti harrastusteatrite festivalil 2009. Nomineeritud Järva parima kultuuritöötaja auhinnale 2008. Auhinnatud Ambla valla aasta tegija 2011, Järvamaa tulihingelise eestvedaja auhind 2010, aasta parim turismisündmus Järvamaal 2011, aasta kultuuriedendaja Järvamaal 2011, Aasta Jõgeva valla Loomigupreemia 2018, Jõgeva Kultuurkapitali aastapreemia laureaat 2018, Lääne-Virumaa kultuuripreemia nominent 2020, Anija valla Kultuuripreemia nominent 2020, Järvamaa kultuuritegija preemia 2022.
Isiklikku
2004 asus elama Sääskülla Ambla valda Järvamaale. Vabas kooselus, 3 last.
Stadler Rail
Stadler Rail AG on Šveitsi rongitootja, kelle populaarseimad rongid FLIRT sõidavad 2013. aastast ka Eestis. Samuti toodab Stadler erinevaid Variotram-ühisnimetuse alla kuuluvaid tramme.
Abdou Diallo
Abdou-Lakhad Diallo (sündinud 4. mail 1996 Tours'is) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis RB Leipzig ja Senegali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Monacos, millega liitus ta 2011. aastal. 2014. aasta märtsis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 14. detsembril mängus Marseille Olympique'i vastu. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Zulte Waregem. Hooajal 2016–17 tuli ta Monaco meeskonnas Prantsusmaa meistriks.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mainz. 2018. aasta juunis liitus ta Dortmundi Borussiaga, kuhu jäi samuti üheks hooajaks.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Paris Saint-Germain. 2022. aasta septembris läks ta laenule RB Leipzigi.
Aastatel 2011–2019 mängis Diallo Prantsusmaa noortekoondistes. 2021. aasta märtsis debüteeris ta Senegali jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Togo vastu. 2022. aastal tuli ta Senegali koondisega Aafrika meistriks.
Tema noorem vend Ibrahima Diallo on samuti jalgpallur.
Detektorism
pisi|Mees metallidetektoriga Detektorism on metallidetektoriga metallist esemete otsimine vee- ja maa-alal.
Selle tegevuse jaoks on Eestis vaja otsinguvahendi luba.
Detektorismiga tegelevad teiste hulgas harrastusarheoloogid, kellest võib koostöös professionaalsete arheoloogidega olla palju abi.
Leidude puhul ei tohiks midagi välja võtta arheoloogi juuresolekuta – oluline ei ole mõni üksik ese, vaid just tervikpilt. “Eriti oluline on, kui oleme võimelised fikseerima väga täpselt leiusituatsiooni: kus kohas, mitme meetri kaugusel ja kui sügaval mingi ese oli."
Seaduste mittetundmisel ja mittejärgimisel võib olla tegu karistatava õigusrikkumisega, eriti kui otsimiseks ja kaevamiseks puudub kooskõlastus muinsuskaitse ja maaomanikuga.
Metalliotsijaga aarete otsimine on keelatud arheoloogilistel kaitsealadel.
Rajmund Jarosz
pisi|Rajmund Jarosz Rajmund Jarosz (17. märts 1875 Kalwaria Zebrzydowska – 23. juuli 1937 Drogobõtš) oli Poola poliitik.
Mandeltuuma kaaperdamine
Mandeltuuma kaaperdamine on mõiste, mille võttis kasutusele Daniel Goleman oma 1996. aastal ilmunud raamatus "Emotional Intelligence: Why It Can Matter More Than IQ". Goleman kasutab seda mõistet kirjeldamaks inimeste emotsionaalseid reaktsioone, mis ei ole vastavuses tegeliku ohuga, kuna need reaktsioonid on vallandanud tunde, et ollakse ohtlikus olukorras.
Eduard Lind
Samuel Eduard Lind (20. aprill 1911 Alatskivi – 30. oktoober 1993 Minneapolis) oli eesti vaimulik.
Mandeltuuma kaaperdamine
Peaaju töötleb väliseid stiimuleid, lastes talamusel suunata sensoorset infot ajukoorele ("mõtlev aju"). Ajukoor suunab siis signaali mandeltuumale ehk amügdalale ("emotsionaalne aju") sobiva emotsionaalse reaktsiooni tekitamiseks. Seejärel tekitab mandeltuum peptiidide ja hormoonide voolu sisenõrenäärmetest, et luua emotsioon ja valmidus tegutsemiseks. Tajutud potentsiaalsed ohud seevastu võivad häirida sellist sujuvat info liikumist ajus – talamus eirab ajukoort ja suunab signaali otse mandeltuumale, kus tekib primitiivne võitle-või-põgene reaktsioon. Kui amügdala saab ohusignaali, võib see reageerida ebaratsionaalselt ja destruktiivselt. Goleman väidab, et "emotsioonid sunnivad meid kohe tegutsema ilma järele mõtlemata".
Mandeltuuma kaaperdamisel on kolm tunnust: tugev emotsionaalne reaktsioon, äkiline algus ja episoodi järgne arusaamine, et reaktsioon oli ebasobiv.
Rajmund Jarosz
1935 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Eduard Lind
Lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharu aastal 1931. Astus aastal 1932 Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas aastal 1936. Oli prooviaastal Jüri koguduses praost Jakob Aunveri juures. Ordineeriti õpetajaametisse 17. mail 1937.
Oli 1937–1944 Martna Püha Martini koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale, kus oli aastatel 1945–1947 Geislingeni laagri kirikuõpetaja ja samaaegselt Geislingeni Eesti Gümnaasiumi ladina keele õpetaja. Seejärel oli ta 1947–1949 Münchenis Luterlik Maailmaliidu põgenikeosakonna teenistuses. Asus aastal 1949 USA-sse, Minnesotasse. Oli 1950–1952 Minneapolise Luteri kiriku põgenike ümberasustamise osakonna õpetaja ja sekretär. Oli 1949–1977 Ameerika luteri kiriku (rootsi taustaga koguduste teenistuses: 1949–1951 oli Bethlehemi koguduse abiõpetaja, 1952–1955 oli Betjani ja Grace koguduste õpetaja, 1955–1962 teenis Gustav Adolfi ja Getsemani kogudusi, 1962–1977 oli Ameerika Sioni koguduse õpetaja. Aga ta teenis kuni surmani E.E.L.K. Minneapolise kogudust. ning lisaks oli tal kasutada kaaseestlaste teenimiseks kaks korda kuus raadiosaatejaama.
Henndorf am Wallersee
Henndorf am Wallersee, harlikult lihtsalt Henndorf, on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Ajalugu
Paika on esmamainitud 6. sajandil.
Geograafia
Henndorf asub u 16 km Salzburgist kirdes Wallersee järve ääres. Vallaosad on Henndorf, Berg, Enzing, Fenning, Hankham, Hatting, Hof, Oelling ja Wankham.
Krodzinieki
Asula on tekkinud endise Laubere mõisa (Laubern) keskuse ja Šmīde kõrtsi juurde. Nii on seda vanasti ka Laubereks või Laubermuižaks nimetatud.
Looduskaitse all on tammed (esimese ümbermõõt 4 ja kõrgus 25 meetrit, teisel ümbermõõt 4,16 ning kõrgus 26 meetrit, kolmandal ümbermõõt 4,18 ja kõrgus 27 meetrit, neljandal ümbermõõt 5,57 ning kõrgus 27 meetrit, viiendal ümbermõõt 5,45 ja kõrgus 29 meetrit,  kuuendal ümbermõõt 5,11 ning kõrgus 25 meetrit, seitsmendal ümbermõõt 5,73 ja kõrgus 27 meetrit, ning kaheksandal ümbermõõt 4,3 ja kõrgus 26 meetrit.
Aastal 2008 oli külas 50 elanikku.
Gare de Lyon
pisi|Gare de Lyon Gare de Lyon ('Lyoni raudteejaam'), ametlikult Paris-Lyon, on üks kuuest põhilisest raudteeterminalist Prantsusmaa pealinnas Pariisis. Terminalil on Pariis-Marseille raudtee kaudu ühendus riigi kagu- ja lõunapoolsemate aladega kui ka piiriüleste sihtkohtadega Šveitsis, Saksamaal, Itaalias ja Hispaanias.
Jüri Tõnisson
Jüri Tõnisson (21. jaanuar 1929 Narva – 10. september 2020 Narva) oli eesti energeetik, koduloolane ja muinsuskaitsja.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi.
Aastatel 1949–1959 töötas ta Ahtme soojuselektrijaamas, pärast seda Balti soojuselektrijaamas kuni pensionile minekuni detsembris 1996.
Yōjirō Takahagi
Yōjirō Takahagi (jaapani keeles 髙萩 洋次郎 Takahagi Yōjirō; sündinud 12. augustil 1986 Iwakis) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Jaapani kõrgliiga klubis FC Tokyo.
Jüri Tõnisson
Ta oli 1989. aastal Narva Muinsuskaitse Seltsi asutajaliige ning alates 2003. aastast oli ta selle esimees.
Yōjirō Takahagi
Suurema osa oma klubikarjäärist on ta veetnud Sanfrecce Hiroshimas, mille ridades mängis ta aastatel 2003–2014. Aastatel 2012 ja 2013 tuli ta klubiga Jaapani meistriks. 2012. aastal valiti Takahagi Jaapani kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Jüri Tõnisson
Ta võitles aastaid punategelaste järgi nimetatud Narva tänavate ümbernimetamise, Pimeaias Vabadussõja-aegse punaste võltsühishaua mälestusmärgi eemaldamise ja mälestiste nimekirjast kustutamise ning Laidoneri liini ehitiste väljapuhastamise, tähistamise ja eksponeerimise eest.
Käsikiri
"Vaasa sammas". Võimaliku artikli visand. 3. märts 2013. Käsikiri Robert Treufeldti valduses
Isiklikku
Tema lell oli sõjaväelane Aleksander Tõnisson.
Esimene Donetski lennuvälja lahing
Esimene Donetski lennuvälja lahing oli Ukrainas Donetski oblastis Donetski keskusest umbes 10 kilomeetri kaugusel loodes asuval lennuväljal 2014. aasta 26. maist kuni 27. maini toimunud lahing valitsusvastaste separatistide ja Ukraina relvajõudude vahel.
2014. aasta Ukraina presidendivalimistele järgneval ööl lennujaama hoone hõivanud valitsusvastaste relvajõudude üksuste esindajad nõudsid lennuvälja valvanud Ukraina garnisonilt allaandmist.
Ukraina relvajõudude vasturünnak algas 26. mail, kohaliku aja järgi kell 13:00 päeval. Vasturünnakus kasutati senise Ukraina kriisi jooksul nähtud suurimat tulejõudu, sealhulgas ründekoptereid (Mi-24) ja hävituslennukeid (Suhhoi Su-25, Suhhoi Su-27, MIG-29).
Ukraina vägedele edukaks kujunenud 24 tundi kestnud lahingus hukkus vähemalt 40 inimest, sealhulgas vähemalt 30 valitsusvastaste relvajõudude võitlejat. Lahingus separatistide poolel osalenud pataljoni "Vostok" 31 langenud võitleja surnukehad saadeti tagasi Venemaale. pisi|left|[[Lennujuhtimistorni vare pärast teist Donetski lennuvälja lahingut (28. september 2014 – 21. jaanuar 2015) ]] 31. mail teatas sõjalis-poliitilise rühmituse Donetski Rahvavabariik esimees Denõss Pušõlin, et hukkus 6 ülestõusnut, kes olevat püüdnud lennuvälja tagasi vallutada, et saada kätte oma seltsimeeste surnukehad, kes olid hukkunud nädala alguses peetud lahingus. "Nad surid, püüdes võtta tagasi Ukraina lennujaama ja meie poisid püüdsid neid tagasi võtta," ütles Pušilin. Valitsusvägede teatel oli siiski tegemist kahe uue rünnakuga lennuvälja territooriumit valvavate sõjaväelaste vastu. "Kella viie ja seitsme ajal hommikul toimus kaks rünnakukatset Donetski lennujaamale. "Illegaalsed relvajõud" üritasid vallutada lennujaama, mõlemad rünnakukatsed löödi aga terrorismivastaste jõudude osaks olevate dessantväelaste poolt tagasi," teatas sõjaväe pressesindaja uudisteagentuurile Interfax-Ukraina.
Eduard Agu
Eduard Agu (7. mai 1937 – 14. november 2013) oli eesti teatrinäitleja ja -lavastaja.
1979–1993 oli ta ENSV Riiklikus Vene Draamateatris lavastaja ja näitleja.
Ångermanlandi hertsog
pisi|Ångermanlandi hertsogi vapp. Ångermanlandi hertsog on Rootsi kuninglik tiitel, mida alates oma sünnist 2015. aastal kannab Rootsi prints Nicolas.
Mihkel Järveoja
Mihkel Järveoja (sündinud 30. aprillil 1986 Põlvas) on eesti orienteeruja.
Haridus
2005. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe geograafia erialal. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli loodusgeograafia ja maastikuökoloogia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduse magistri kraadi tööga "Võimalike retsessioonimoreenide esinemine Alutagusel" (juhendajad Tiit Hang ja Raivo Aunap).
Marian Szumlakowski
pisi|Marian Szumlakowski Marian Szumlakowski (10. oktoober 1893 Radziechów – 7. detsember 1961 Madrid) oli Poola diplomaat.
Mihkel Järveoja
Töö
On töötanud AS Regios kartograafina. 2015. aastal avastas ta, et Viljandi maakonna kõrgeim tipp ei ole Rutu mägi, vaid nimetu mäetipp, millele anti nimeks Härjassaare mägi.
Sporditegevus
Harrastab orienteerumist 1992. aastast.
Aastatel 1999–2008 võitis ta noorte ja juunioride vanuseklassides Eesti meistrivõistlustel kokku 42 medalit (19 kulda, 12 hõbedat ja 11 pronksi).
2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Markus Puuseppa ja Timo Sillaga teatevõistlusel kulla.
Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises on võitnud 2 pronksi (2005 orienteerumisjooksu teates ja 2012 suusaorienteerumise märketeatesuusatamises, mõlemad OK Põlva Kobras meeskonnas).
2004. aastast ajakirja Orienteeruja toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 2003–2014 on temalt ilmunud ajakirjas Orienteeruja üle 40 artikli.
2012. aastast Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.
Korraldanud orienteerumisvõistlusi ja olnud rajameister.
Isiklikku
Tema isa on Nikolai Järveoja.
Konkludentne petmine
Konkludentne petmine on isiku eksitamine nii, et tal on tekkinud suhtluse käigus ebaõige ettekujutus tegelikkusest. Sellisel viisil isiku eksitamine võib toimuda nii tegevusetuse abil kui ka läbi toimingute või tegevuste, kus petta saav isik teeb asjaolude kohta loogilise järelduse ja satub niiviisi eksimusse. Siinkohal on oluliseks nüansiks, et petja saavutab tegelike asjaolude moonutamise nii, et ta ei väljenda ennast selgelt, üheselt mõistetavalt ega sõnasta või täpsusta oma mõtteid.
Väljend konkludentne petmine koosneb kahest sõnast – konkludentne (ld prees partits concludens sulgev, lõpetav, järeldav) tähendab tahet väljendav, loogiliselt järelduv ning petmine ehk ebaaus tegu, mille raames luuakse ebaõige arusaam reaalsest olukorrast, mis võib aset leidnud minevikus või olevikus esinenud asjaoludest. Valdavalt petmist seostatakse valetamisega, mis ei ole päris õige lähenemine. T.Bachmanni sõnul saab teadlik petmine toimuda ka ilma otsese valetamiseta ja toob välja, et "konkludentne petmine tugineb iseenesest otsest valet mitte sisalduva kommunikatsiooni ja toimingute põhjal loogiliste või tõenäoliste järelduste tegemist selliselt, et pettasaanu kujutab tegelikkust ette tõele mittevastavalt ning et see oligi eksitaja eesmärk."
Konkludentne petmine erineb ebaõige arusaama loomisest üldises tähenduses. Petmine üldiselt saab toimuda läbi üheselt mõistetava eksitava aktiivse tegevuse. Näiteks petja annab suhtluse käigus kannatanule edasi eksitava sisuga teavet. Omavaheline suhtlemine saab toimuda üksnes aktiivse tegevuse tulemusena. Üldjuhul aktiivne suhtlemine sisaldab kõigile arusaadavaid ja ühemõttelisi liigutusi märkide ja žestide näol, nagu näiteks peaga noogutamine (tähendab nõusolekut) või raputamine (tähendab eitamist). Aktiivne tegevus on psühholoogia mõistes teadvustatud tegevus ehk eksplitsiitne tegu. "Eksplitsiitse teo puhul väljendatakse ebaõigeid asjaolusid, mida on võimalik üheselt tajuda ja talletada."
Valdavalt on pettused seotud konkludentselt ebaõige ettekujutuse loomisega, kus petmise käigus varjatakse tegelikku teavet. J-K Leppik toob oma magistritöös näitena, et petmine konkludentselt avaldub näiteks valerahaga maksmise korral, kus jäetakse mulje nagu esitataks ehtne pangatäht.
Karistusseadustikus (KarS) käsitletakse petmist kelmuse toime pandud teona KarS § 209 alusel, KarS § 210 soodustuskelmus, § 211 investeerimiskelmus, § 212 kindlustuskelmus, § 213 arvutikelmusena ja nimetatud §-de alusel on petja eesmärk saada varalist kasu ja petja tegutseb kavatsetult. Tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TSÜS) § 92 ja TSÜS § 94 alusel käsitletakse petmist kui eksimuse või pettuse mõjul tehingu sooritamist.
Anija looduskaitseala
pisi|Kivikära Anija looduskaitsealal. pisi|[[Kihmla soo Anija looduskaitsealal.]] Anija looduskaitseala on looduskaitseala Harju maakonnas Anija vallas. Kaitseala pindala on 72 ha.
Kaitseala moodustati 1990, kui kaitse alla võeti ohustatud taimeliigid, väärtuslikud elupaigad ja mitmekesised maastikuelemendid.
Margus Tuuling
Margus Tuuling (26. detsember 1941 Häädemeeste – 2. aprill 2015 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas 1960. aastal Pärnu 1. Keskkooli ning 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2.lend) ja 1987. aastal Leningradi Kultuuriinstituudi aspirantuuri, ta oli pedagoogikateaduste kandidaat.
Aastatel 1965–1980 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja, aastast 1975 Tallinna Ülikooli kultuuriteaduskonna režiiõppejõud, aastast 1990 dotsent ja 1991–1999 dekaan.
Margus Tuuling on kirjutanud ja lavastanud Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris lastenäidendeid („Sabad sõlmes”, 1972, „Nips-näps näärike”, 1973, „Bumerang”, 1979). Ta on lavastanud ka harrastusnäitlejatega Saue ja Keila kultuurimajades. Mänginud filmis („Metskapten”, 1972, „Indrek”, 1976, „Kodumaa sõdur”, 1975).
Ta on avaldanud õpperaamatud „Pidu ja inimene” (1987) ning „Esimesed sammud teatriteel” (2001).
Isiklikku
Ta oli aastast 1965 abielus endise näitleja ja hilisema teleajakirjaniku Anne Tuulinguga. Tütar Mari Tuuling on teatriteadlane, toimetaja ja dramaturg.
Asier Illarramendi
Asier Illarramendi Andonegi (sündinud 8. märtsil 1990 Mutrikus) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad.
Variotram
Algseks tootjaks oli ABB ASEA Brown Boveri. 1995. aastal liideti ABB raudteeveeremi-divisjon ettevõttesse Adtranz, mille ostis aastatel 2000–2001 ära Kanada veeremitootja Bombardier. Varsti pärast seda ostu ja kokkuleppel Euroopa Komisjoniga eraldas Bombardier Variotrami divisjoni 2001. aastal Šveitsi ettevõttele Stadler Rail, kes toodab Variotrame praegugi.
Asier Illarramendi
Ta alustas Real Sociedadis ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta juunis, mil Real Sociedad mängis veel Hispaania esiliigas. Aastatel 2008–2011 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania madalamates liigades. Real Sociedadi põhimeeskonnas hakkas ta enam mänguaega saama hooajal 2011–12. Hooajal 2012–13 valiti Illarramendi Hispaania kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks ja parimaks kaitsvaks poolkaitsjaks.
Variotram
Eestile lähimad Variotramid sõidavad Helsingis. Helsingi Variotramid tootis Adtranz ja hiljem Bombardier.
Asier Illarramendi
2013. aasta juulis sõlmis Illarramendi kuueaastase lepingu Madridi Realiga. Üleminekusumma oli 32,2 miljonit eurot, millega sai Illarramendi läbi aegade kallimaks Madridi Reali siirdunud Hispaania jalgpalluriks. 22. veebruaril 2014 lõi ta mängus Elche vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2013/14 võitis ta Madridi Realiga UEFA Meistrite Liiga, kuid Illarramendi finaalis Madridi Atlético vastu väljakule ei pääsenud. Lisaks võitis Illarramendi Madridi Realiga 2014. aastal veel kolm tiitlit.
Variotram
Helsingis
Ajavahemikus 1998–2003 tarniti Helsingi Linnatranspordile (HKL) 40 Variotrami, mis maksid kokku 76 miljonit eurot (u. 1 189 141 600 <abbr title="Eesti eurole ülemineku vahetuskursiga 15,6466 EEK/EUR">krooni ).
Asier Illarramendi
2015. aasta augustis naasis ta Real Sociedadi.
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile, varem hôtel Concorde La Fayette (1974–2013), on pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Pariisis 17. linnaosas Porte-Maillot' platsi lähedal. Selle omanik on Constellation Hotels Holdings.
137 meetri kõrguse hoonena on see üks kõrgemaid hotelle Prantsusmaal Lyoni Tour Part-Dieu järel (ja Pariisi linna kõrguselt neljas hoone Eiffeli torni, Tour Montparnasse'i ja Pariisi tribunali järel, kuid väiksem kui mõni lähedal asuvatest La Défense'i linnaosa hoonetest); katusel paiknev antenn võimaldab sellel jõuda isegi 190 meetri kõrgusele. Kolmekümne kaheksa korruselises hoones on 995 tuba ja sviiti. Palais des Congrès asub kõrvalmajas ja see on üks Pariisi konverentsikeskustest.
Riley Sheahan
Riley Michael Sheahan (sündinud 7. detsembril 1991 St. Catharinesis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Biel.
2010. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft'is 21. valikuna. 2012. aasta aprillis sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 7. aprillil 2012 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooajal 2012–13 mängis ta peamiselt American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins, kellega võitis 2013. aastal Calder Cup'i. NHL-is hakkas ta enam mänguaega saama hooaja 2013/14 teises pooles. Esimese värava lõi ta liigas 11. jaanuaril 2014 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Hooaeg 2014–15 on olnud tema NHL-i karjääri seni kõige resultatiivsem (13+23). Hooajal 2016–17 püstitas Sheahan NHL-i antirekordi, kui oli väravata hooaja 79 esimeses mängus järjest. 106 löögist ei olnud ta realiseerinud ta ühtegi, mis oli samuti ründajate seas antirekordiks. Ainsad kaks väravat lõi ta sel hooajal 9. aprillil 2017, kui toimus kõige viimane mäng Joe Louis Arenal, sealhulgas jäi kõige viimane värav sel areenil tema nimele.
2022. aasta augustis sõlmis ta taas lepingu Buffalo Sabresiga. Sabresi meeskonnas mängis ta hooaja alguses vaid kahes mängus, lisaks lühikest aega AHL-is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. 2022. aasta detsembris sõlmis ta hooaja lõpuni lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga EHC Biel.
Variotram
Helsingis
Veeremina on Variotramidel olnud Helsingi trammiteedel mitmeid konstruktsioonivigu ja probleeme — enne 2009. aastat olid sõidetavad vähem kui pool ostetud trammidest, mistõttu oli HKL sunnitud ostma mitu kasutatud varutrammi, et liine käigus hoida.
Nové Město pod Smrkem
Nové Město pod Smrkem (saksa keeles Neustadt an der Tafelfichte) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Libereci ringkonnas. Nové Město pod Smrkem asub Poola piiri ääres, Liberecist ligi 22 km kirdes.
Nové Město pod Smrkem asub merepinnast 465 meetri kõrgusel.
Asula on rajatud 1584. aastal, linnaõigused sai 1592. aastal.
Reichard
pisi|Reichardi suguvõsa aadlivapp Reichard (harvemini ka Reichardt) oli Švaabimaalt Nördlingenist pärit aadlisuguvõsa.
Varasem ajalugu
Reichardite kohta on esimesi teateid XVI sajandist Švaabimaalt Nördlingenist. Suguvõsaliin algab Nördlingeni bürgermeistri Kilian Reichartiga (Reichard) (suri pärast 1544). Tema vanem poeg Kilian Reichard (suri 1634) oli nimekas õigusteadlane, kelle Püha Rooma keiser tõstis aadliseisusse. Liin jätkus tema noorem venna Sebastian Reichardiga (1561−1631). XVII sajandil asus suguvõsa elama Kärntenisse Friesachi, kuid naasis peagi Nördlingenisse.
Liivimaa liin
Brandenburgi kuurvürsti teenistuses staabikapteniks tõusnud Jakob Johann Reichard (1666−?) asus 1694. aasta paiku elama Liivimaale ja temast sai suguvõsa Liivimaa haru esiisa. Tema poeg Jakob Johann Reichard (1698−1782) oli krahv Šeremetjevi Vecpiebalga valduste disponent (mõisavalitseja). 23. septembril (vkj) 1784 said tema neli poega − Gotthard Wilhelm (1728−1791), Friedrich Casimir (u 1732−1786), Jakob Johann (1735−1805) ja Otto Fabian (suri pärast 1784) − Püha Rooma keisrilt aadlitiitli. Neist hargnesid suguvõsa eri liinid. Jakob Johannist alguse saanud Liivimaa rüütelkonda immatrikuleeritud Holdre haru kustus juba tema poja Georg Valentini surmaga 1835. aastal. Friedrich Casimiri liini viimane esindaja oli ilmselt pojapojapoeg Karl Wilhelm von Reichard (1849−1869). Gotthard Wilhelmist alguse saanud haru oli Riias alles veel 1930. aastatel.
Reichardid rüütelkonna matriklis
Johann Jakob vin Reichard (1735−1805) võeti 1790. aasta paiku Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse ja immatrikuleeriti 12. jaanuaril (vkj) 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Meditsiinidoktor Wilhelm von Reichard (1810−1893) võeti 3. augustil (vkj) 1866 Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Laiuse voor
Laiuse voor (ka Laiuse mägi) on Vooremaa maastikurajooni kõrgeim voor.
Laiuse voor asub Vooremaa voorestiku põhjaosas, umbes 6 kilomeetri kaugusel Jõgeva linnast. Voore kõrgus merepinnast on 145,4 meetrit, suhteline kõrgus voore kaguosas asuva Kuremaa järve suhtes 61 meetrit. Voor on järsu lääne- ja lauge idanõlvaga, umbes 10 kilomeetrit pikk ning 2 kilomeetrit lai.
Voorelt avaneb kaunis vaade ümbruskonnale. Põhjas on näha Pandivere kõrgustik oma kõrgemate tippude, Emumäe ja Kellavere mäega.
Valhuon
pisi|Valhuoni kirik
Valhuon on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Valhoun asub 42 km Arrasist loodes, teede D77 ja D916 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Politseikohus
Politseikohus on politseiasutus, mis lihtsustatud menetluse kaudu lahendab väiksemaid kohtuasju.
Eesti ajaloos on politseikohtuid olnud nt keskaegses Tallinnas (nimetati kui: Wettgericht), kus see tegutses raekohtu juures. Politseikohtuteks on nimetatud ka Eestimaa kubermangus 1880ndate lõpuni tegutsenud haagikohtunikku, sillakohust, kihelkonna politseikohust ja Liivimaa kubermangus ka kihelkonnakohust.
Stanisław Grzmot-Skotnicki
Stanisław Grzmot-Skotnicki" (13. jaanuar 1894 Skotniki – 19. september 1939) oli Poola sõjaväelane, kindralmajor.
1936 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Hiroki Yamada
Hiroki Yamada (jaapani keeles 山田 大記 Yamada Hiroki; sündinud 27. detsembril 1988 Hamamatsus) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 2013 2 mängu.
IV liiga 1998
IV liiga 1998 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 1998. aasta hooaeg. IV liiga on Eesti jalgpalli tugevuselt viies ja madalaim liiga, mis jagunes neljaks tsooniks – ida, põhi, lõuna ja lääs.
Järveküla looduskaitseala
Järveküla looduskaitseala on looduskaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kaitseala pindala on u 268 ha.
Kaitseala moodustati 1990. aastal liigikaitsealana; seal merikotkas (I kategooria liik).
Salvinoriin A
pisi|Salvinoriin A [[struktuurivalem]] pisi Salvinoriin A ehk divinoriin A on psühhotroopne aine, mida sisaldab Mehhikost pärit taim luulusalvei (''Salvia divinorum).
Eestis on salvinoriin A sotsiaalministri 21. novembri 2013 määrusega kantud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete nimekirja: "Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete meditsiinilisel ja teaduslikul eesmärgil käitlemise ning sellealase arvestuse ja aruandluse tingimused ja kord ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete nimekirjad" ja selle aine käitlemine on allutatud rangetele käitlemiseeskirjadele.
Keemiline valem
Aine keemiline valem on C23H28O8.
Looduslik psühhotroopne aine
Salvinoriin A erineb teistest looduslikult esinevatest hallutsinogeenidest (nagu näiteks DMT, psilotsübiin ja meskaliin) selle poolest, et ta ei sisalda lämmastikku, ehk ta pole alkaloid, vaid on terpenoid.
Salvinoriin A sisaldus luulusalvei lehtedes on varieeruv: 0,126–1,137 mg/g. Salvinoriin A leidub vaigus, mida komplekteerivad ja eritavad luulusalvei lehtedel paiknevad karvakesed.
Loomkatsed
Loomkatse isaste hiirtega (CD1 hiired, Charles River Kanadas), kellel indutseeriti koliit ja kellele manustati salvanoriin A-d, võib näidata selle aine teatud põletikuvastast ja valu vaigistavat toimet.
Inimkatsed
Salvinoriin A toimet inimestele on vähe uuritud. Arvatakse, et selle aine toime on üsna lühiajaline (sõltuvalt manustamisviisist 2 minutit kuni umbes tund), kuid samas olevat see oma koguse kohta üks tugevamaid hallutsinogeene planeedil Maa.
Salvinoriin A metabolism toimub arvatavasti tsütokroom P450 ensüümisüsteemi kaudu.
Stanisław Thugutt
pisi|Stanisław Thugutt Stanisław August Thugutt (30. juuli 1873 Łęczyca – 15. juuni 1941 Stockholm) oli Poola ühiskonnategelane ja poliitik.
Cēsītes
Cēsītes (vanasti ka Mazrozeņi) on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Laubere vallas.
Küla asub valla lõunaosas Aviekste jõe kaldal. Cēsītes jääb valla keskusest Lauberest 7, piirkonna keskusest Ogrest 34 ja Riiast 70 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Kārklaziedi bussipeatus.
Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 2,88 ja kõrgusega 16 meetrit, ning sanglepp ümbermõõduga 2,85 ja kõrgusega 17 meetrit.
Rahvakogu
pisi|Rahvakogu arutelupäev 6. aprillil 2013 Rahvakogu on ühisloome meetodit kasutanud algatus, mis kutsuti ellu valmistamaks ette muudatusettepanekuid valimisseaduste, erakonnaseaduse ja teiste küsimuste lahendamiseks Eestis, mida seostati riigi demokraatia tulevikuga. Rahvakogu järgis üle maailma katsetatud deliberatiivse ehk arutleva demokraatia mudelit.
Kirjeldus
pisi|Rahvakogu arutelupäev Rahvakogu alustas kui kõigile ID-kaarti kasutavatele kodanikele avatud veebiportaal, millega loodeti kodanike ja poliitikute avaliku ühisloome korras valmistada ette muudatusettepanekuid keskendudes viiele valdkonnale: valimissüsteem, erakondadevahelise konkurentsi avatus ja parteide sisedemokraatia, erakondade rahastamine, kodanike osalemisvõimalused poliitikate kujundamises valimiste vahel ning ühiskondliku ruumi politiseerimise ja sundparteistamise pidurdamine.
Kokku kogunes 2013. aasta jaanuaris rahvakogu veebilehele enam kui 1300 ettepanekut.
Idee kasutada Harta 12 jätkuprotsessis ühisloomet (crowdsourcing) tegi esimesena avalikult Liia Hänni. Samas mainiti seda kui võimalust Toomas Hendrik Ilvese kokku kutsutud Jääkeldri algatuse nimelisel nõupidamisel parlamendierakondade, vabaühenduste ja riigiteadlaste vahel Kadrioru lossi jääkeldris 2011. aasta novembris Marek Tamme poolt sissejuhatuskõnes.
Poliitikauuringute Keskus PRAXIS grupeeris esitatud ettepanekud 49 erinevaks alateemaks ning järgmisel kuul koostasid eri valdkondade eksperdid neile mõjuanalüüsid. Vahemikus 18.–22. märts toimusid seminarid kõigil viiel püstitatud põhiteemal, kus arutleti leitud alateemade ajakohasuse ning mõjususe üle ja valiti välja olulisemad teemad Rahvakogu arutelupäevaks.
6. aprillil 2013 toimus Avatud Eesti Fondi ja Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu korraldusel Tallinna laululava lavaalustes ruumides Rahvakogu arutelupäev, kus püüti välja selgitada, millistele tõstatatud probleemidest oodatakse ühiskonnas enim lahendust. Arutelupäeval osales enam kui 300 inimest ja läbi arutati 18 ettepanekut. Nõnda saadud ettepanekud edastati Riigikokku.
Rahvakogu töö korraldamise eest vastutas Eesti Koostöö Kogu. Ühisloomeprotsessi ja veebikeskkonna valmistas ette enam kui 10-liikmeline hajus töörühm, millesse kuulusid teiste hulgas mõttekoja Praxis, vabaühenduste liidu EMSL, e-Riigi Akadeemia, presidendi mõttekoja, Eesti Koostöö Kogu, Eesti Väitlusseltsi, Domus Dorpatensise, parlamendierakondade jt organisatsioonide esindajad, samuti osales töös mitmeid IT- ja kommunikatsioonispetsialiste. Rahvakogu portaali tehnilise lahenduse kavandamise ja realiseerimise eest vastutas peamiselt Henri Laupmaa.
Kriitika
pisi|Rahvakogu üks eestvedajatest, [[Urmo Kübar, kõnelemas arutelupäeval]] Kogu Harta 12-st lähtuvat Jääkeldri algatuse kohta on väidetud, et see lõhub meie põhiseaduslikku demokraatiat, sest sellist rahvaalgatust meie seadused ette ei näe. Ka on kritiseeritud Rahvakogu veebiportaali avamiseni viinud korraldust oma läbipaistmatuse tõttu ning Rahvakogu ennast läbimõtlematuse ja kiirustamise jälgede pärast. Rahvakogu on kritiseerinud paljud parlamendierakondade liikmed, nt Rait Maruste, aga ka poliitikud ja asjatundjad väljastpoolt parlamenti, nt Kari Käsper, Mart Helme jt.
Tartu Ülikooli võrdleva poliitika professor Vello Pettai leidis, et Rahvakogu on "põhimõttelisemaid väljakutseid meie esindusdemokraatia täiendamisele, mis on loonud ulatusliku ning struktuurse lähenemise poliitilise süsteemi uuendamiseks". Tartu Ülikooli võrdleva poliitika lektor Alar Kilp aga kritiseeris ekspertide rolli Rahvakogus ning leidis, et nendele on antud liiga suur vastutus ja et poliitilise süsteemi muutmine peaks sõltuma ekspertiisi asemel poolte kokkuleppest. Kilp leidis ka, et Rahvakogu ei saa mõtestada "rahva tahte", "rahva ootuste" või "kodanikuühiskonna" väljendusena, selle asemel tuleks protsessis säilitada arvamuste paljusus ning rääkida ja mõtelda võimalikest lahendustest kui konsensusest esindatud poolte vahel.
Suur osa kriitikast keskendub arusaamale, et Rahvakogu neutraliseeris liikumise Aitab valelikust poliitikast korraldatud meeleavalduste väljendatud rahva meelepaha ning juhtis tähelepanu tegelikelt probleemidelt eemale, ka distantseeris end Rahvakogust selle tõukejõuks olnud liikumine ise. Kuna puudub õiguslik mehhanism Rahvakogu ettepanekute ülekandmiseks Riigikogusse ja ei saa eeldada, et Riigikogul oleks motivatsiooni Rahvakogu ettepanekuid arvestada, siis on nende kriitikute arvates Rahvakogu protsess tulutu, Priit Hõbemägi näeb siin taga võimuerakondade sihipärast tegevust ja leiab, et "lämmatamine viidi läbi elegantselt, hobulausujaliku rafineeritusega". Laur Uudam on seevastu pidanud Rahvakogu opositsioonierakond SDE kavandatud taktikaliseks sammuks valimiskampaanias.
Rahvakogu tuleviku küsimust tematiseeris poliitaktivist Meelis Kaldalu, kui ta püüdis Eesti Vabariigi 95. aastapäeva pidustustele pääseda "härra Meelis Kaldalu" tiitli asemel "Rahvakogu liige Meelis Kaldalu" nime all ning esines rea provokatsioonidega rahvaalgatuse seadustamise teemadel. President Toomas Hendrik Ilves seevastu rõhutas oma aastapäevakõnes, et rahvaalgatuse seadustamine avab tee populismile ja see pole soovitav.
Rahvakogu üks initsiaatoritest Liia Hänni ettepanek Rahvakogus toob välja, et Rahvakogu-laadsetele algatustele mõtte andmiseks tuleb seadustada vähemalt märgukirja esitamine Riigikogule, mis sai teoks märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise seaduse vastuvõtmisega 2014. aastal.
Andres Laiapea teeb oma avalikus äraütlemiskirjas Rahvakogu teemaseminaridel osalemise kohta ettepaneku, et president kui Rahvakogu algataja peaks selliste protsesside seadustamiseks pöörduma Riigikogu poole palvega algatada ja vastu võtta Rahvakogu seadus.
Raadioajakirjanik Kaja Kärner on püüdnud kriitikat kokku võtta ja väidab, et isegi kui Rahvakogu tulemuseks on ainult kolm seadusemuudatust, on tegu õnnestunud aktsiooniga. Samuti on püütud kriitikat seletada oletusega, et see põhineb lihtsalt teadmatusel.
2017. aasta Uue eakuse rahvakogu
Eesti Koostöö Kogu algatas 2017. aasta 16. märtsil osana Pension 2050 programmist uue eakuse rahvakogu, mille eesmärgiks oli käivitada ühiskondlik arutelu tuleviku eakusest (uue eakuse visioonist) ning otsida lahendusi eakapõlve ümbermõtestamiseks ja -kujundamiseks.
Kuni 2017. aasta 6. aprillini kutsuti kõiki Eesti inimesi esitama veebilehel  oma mõtteid ja ettepanekuid neljal tulevikuteemal: Uue eakuse rahvakogule laekus ligi 80 ideed, mida hindasid oma ala asjatundjad. Iga mõjusa ettepaneku kohta koostati mõjuhinnang.
2017. aasta 17.-18. mail arutati rahvakogueesmärke teemaseminaridel neid ettepanekuid, mis on riiklikult lahendatavad. Seminaride tulemusena hääletati 29 ettepanekust edasiarendamisele 26 ettepanekut, mis avalikustati kollektiivse pöördumisena uuseakus.rahvaalgatus.ee lehel, kus iga vähemalt 16-aastane kodanik sai ettepanekutele digitaalse toetusallkirja anda. Iga vähemalt 1000 digiallkirja saanud ettepanek edastati kollektiivse pöördumisena Riigikogu komisjonidele arutamiseks ja vastamiseks.
2017. aasta lõpu seisuga oli kaks ettepanekut kogunud vajaliku arvu allkirju ning need on edastatud Riigikogule. Vastavateemaline komisjon peab ettepanekut arutama ning pöördumisele vastama hiljemalt 6 kuu jooksul.
Bytom Odrzański
Bytom Odrzański (saksa Beuthen an der Oder) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Nowa Sóli maakonnas, Bytom Odrzański valla halduskeskus. Bytom Odrzański asub Nowa Sólist ligi 12 km kagus.
Rahvakogu
2013. aasta rahvakogu
2013. aasta jaanuaris sai iga kodanik rahvakogu.ee veebikeskkonda oma ettepanekuid esitada. Ideid laekus üle 3000, mille mõttekoja Praxis analüütikud teemade kaupa grupeerisid. Erakonnapoliitika ja valimiskorra eksperdid andsid seejärel ettepanekutele oma neutraalsed kommentaarid.
Bytom Odrzański
Asulat on esmamainitud 1005. aastal, linnaõigused sai enne 1289. aastat (võimalik, et 1267. aastal). Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Rahvakogu
2013. aasta rahvakogu
2013. aasta märtsis toimusid teemaseminarid, kus valiti välja kõige asjakohasemad ja mõjusamad ettepanekud, mis saadeti eelistatuimate lahendusvariantide selgitamiseks aprillis toimunud arutelupäevale.
2013. aasta 6. aprillil korraldas EMSL koos Avatud Eesti Fondiga Tallinna lauluväljaku saalis arutelupäev, kus osales 314 inimest. Teemasid arutati 8-10-liikmelistes laudkondades, misjärel igaüks valis iseseisvalt oma eelistatuima lahendusvariandi. Arutelu tipnes enim toetust pälvinud 15 ettepaneku vormistamisega.
2013. aasta 9. aprillil andis president Toomas Hendrik Ilves parlamendile üle Rahvakogu töö tulemuse.
Ahelaloend
Ahelaloend on elektriahela hargnemispunktide ehk sõlmede vaheliste ühenduste (ahelate) nimekiri. Ahelaks võib olla näiteks juhtmete ühendusrada trükkplaadil või mõnda elektroonikakomponenti sisaldav ühendus kahe sõlme vahel.
Ahelaloendit kasutatakse elektriahela kirjeldamiseks nende ahelate modelleerimisprogrammides. Näiteks kasutatakse ahelaloendit laialdaselt jõuelektroonika ahelate projekteerimisel ja digitaalelektroonika disainiprotsessis riistvara ühenduste kirjeldamiseks. Andmete ülekandmiseks projekteerimisprogrammide (CAD-programmide) vahel on kasutusel mitmesuguseid ahelaloendi vorminguid. Trükkplaatide projekteerimisel koostab programm sisestatud elektroonikaskeemi põhjal automaatselt ahelaloendi, mis seotakse vastavate elektroonikakomponentide jälgpindade ühendustega. Plaatidele paigutatavate komponentide jälgpindade vahelisi ühendusi tähistatakse eri programmides nii nimede kui ka numbritega. .