cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urmas Lattikas
1983. aastal asutas omanimelise džässkvinteti.
Pääsuhöövel
Ośnik
Sündinud 19. märtsil
''Siin loetletakse 19. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Lázaro Cárdenas
Lázaro Cárdenas del Río (21. mai 1895 – 19. oktoober 1970) oli Mehhiko president 1. detsembrist 1934 kuni 1. detsembrini 1940.
Aravete
pisi|Droonivideo Aravetest 2021. aasta oktoobris Aravete alevik on Järva maakonnas Järva vallas Pärnu–Rakvere maantee ääres, Aegviidu-Neitla oosistu lõunaosas kolmel rööpselt kulgeval oosil asuv asula.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Ambla valda. Aravete alevik moodustati 1975. aastal Aravete küla ja Maarja töölisasula ühendamisel. Ta koosneb kahest eraldi asuvast asumist – Aravete ja Maarjamõisa.
Aravete asula oli Aravete kolhoosi keskuseks ja on siiani piirkonna üks suuremaid tööandjaid. Suurimad tööandjad on Aravete Agro OÜ, AS Aravete Saeveski, Aravete Metallitööde OÜ, Maxit Estonia AS tehas Optimix, EPK OÜ, Aravete Kütus AS ja ka talumajapidamised. Säilinud on ka põllumajanduslikku tootmist. Ettevõtted on põhiliselt loodud 20 aastat tagasi toiminud ettevõtete ja kolhoosi materiaalsel baasil. Lisaks eraettevõtetele asuvad Aravete territooriumil riikliku struktuuri asutustena Järvamaa Päästeteenistuse Aravete Tugikomando ja Järva Politseiprefektuuri Aravete Politseijaoskond. Samuti asub valla eakate hooldekodu ja spetsiaalselt lasteaiaks ehitatud kahekorruselises hoones asuv lasteaed Aravete alevikus.
Aravetel asub RMK Järvamaa metskonna keskus.
Vaatamisväärsused ja vaba aeg
Vaatamisväärsuseks on Aravete haldushoone, mis on arhitekt Arvi Aasmaa projekti järgi 1981. aastal valminud funktsionalismi tunnusjoontega kahekorruseline hoone aleviku keskel. Praegu asub endises kolhoosikeskuses pood ja mõni väiksem asutus. Aravete Keskkooli hoone vanem funktsionalistlikus stiilis osa valmis 1941. aastal ja arhitekt Ignar Fjuki projekti järgi ehitatud postmodernistlik kolmekorruseline õppekorpus 1985., võimla 1988. ja ujula 1991. aastal.
Huvitavad on veel karstiala ja Aravete allikad, koolimaja ümber olev looduskaitse alune park, muuseum endises Kurisoo mõisahoones. Vaatamisrõõmu pakuvad ka Sääsküla ojale rajatud Mägise veehoidla (rahvasuus Preediku) ning vabaõhuürituste koht Kangrumäel koos lähedalasuva Kangrumäe sipelgaalaga. Metsas järskudel oosidel on talvel valgustatud suusarada ja suvel töötab Aravete kardirada, mis rajatud endise jahilaskmise õppe- ja puhkehoone asemele. 1980. aastatel oli Eesti muusikasõprade hulgas tuntud igasuvine üritus "Aravete jazz", mille traditsiooni 2006. aastal uuesti elustada püüti.
Vilkitski saar
Vilkitski saar on kahe saare nimi:
Tuulepealsed saared (Okeaania)
thumb|Kaart
Tuulepealsed saared (prantsuse Îles du Vent) on saared Prantsuse Polüneesias, osa Seltsisaartest. Suurimad neist on Tahiti ja Moorea.
Taadi keel
Taadi keel on iraani keelte edelarühma keel, mida räägivad taatlased ja mägijuudid. Kirjakeel pärineb keskpärsia pahlavi kirjaviisist.
Kisklus
Kisklus ehk röövlus ehk episitism ehk predatsioon on röövlooma ja saaklooma vaheline toitumissuhe.
Kiskjad ehk röövloomad peavad jahti teistele loomadele (saakloomadele), surmavad nad ning söövad ära. Samas võib kiskja olla mõne teist liiki kiskja toiduobjekt (mõni kiskja võib üheaegselt olla nii kiskja kui ka saakloom, kui ta ise langeb saagiks). Sel viisil moodustub kiskahel, mille viimaseks lüliks on tippkiskja.
Kisklus hõlmab ka putuktoiduliste ja lihasööjataimede toitumissuhteid.
Olecko
thumb|Olecko loss Olecko (saksa keeles kuni 1928. aastani Marggrabowa, 1928–1945 Treuburg) on linn Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Olecko maakonna ja Olecko valla keskus.
Olecko asub Masuurias Masuuria järvedelaval Suwałki kõrgustikul kohas, kus Lega jõgi väljub Suurest Olecko järvest, järve kagukaldal. Oleckost läheb maantee põhja poole Kaliningradi oblasti piiril olevasse Goldapisse ja lõuna poole Ełki, lääne poole Gizyckosse ja ida poole Suwałkisse. Hõreda liiklusega raudtee läheb Goldapisse, Ełki ja Suwałkisse. Ełki–Goldapi liin avati 1879 ja Suwałki liin 1908.
Olecko asutas Preisimaa hertsog Albrecht von Hohenzollern 1. jaanuaril 1560. Linna slaavipärane nimi Marggrabowa oli masuuria keeles ja tuli sellest, et tema isa oli olnud Brandenburg-Ansbachi markkrahv. Albrechti ema Sophia Poolast oli Poola kuninga Kazimierz IV tütar, mistõttu Albrecht oskas tõenäoliselt mingil määral masuuria ja poola keelt.
Olecko vapil on kujutatud Brandenburgi punane kotkas ja Hohenzollernite mustvalged värvid.
Linna asukohas oli juba 1544 jahimaja, mille nimi oli Oletzko. 1619 rajati järves olevale poolsaarele teisele poole Lega jõge Oletzko loss. Loss sai piirkondlikuks halduskeskuseks.
1709 tabas linna katkuepideemia, mille tagajärjel linna 1198 elanikust 1100 surid ja 98 jäid ellu.
1818–1945 oli Olecko Olecko kreisi halduskeskus. 1920 korraldas Rahvasteliit Ida-Preisi rahvahääletuse küsimuses, missugused Ida-Preisimaa piirkonnad peaksid kuuluma Poolale ja missugused Preisimaale. Kogu kreisis anti Poolaga liitumise poolt üksnes 2 häält, nii et see jäi Saksamaale. 21. detsembril 1928 anti kohanimede saksastamise käigus linnale nimeks Treuburg, mis tähendab ustavat linna. 1933 anti kogu kreisile nimeks Treuburgi kreis.
Alates 1945 kuulub Olecko Poolale. Samal aastal sai ta tagasi oma ajaloolise nime. Alates 1975 kuulus ta Suwałki vojevoodkonda, alatesw 1999 Warmia-Masuuria vojevoodkonda.
Olecko sõpruslinnad on Gussev (Venemaa) ja Jõhvi (Eesti).
Välislingid
Olecko
Kaltsilutiit
Kaltsilutiit on valdavalt lubimuda kivistumisel tekkinud lubjakivi.
Termin ei ole väga laialt kasutuses, sest karbonaatkivimeid klassifitseeritakse enamasti Dunhami klassifikatsiooni abil, kus kaltsilutiidile vastab mudaline ehk mikriitne lubjakivi.
Termini võttis kasutusele Grabau aastal 1913.
Zara Mints
pisipisi|Zara Mintsi ja [[Juri Lotmani hauakivid Raadi kalmistul Tartus]]
Zara Grigorjevna Mints (vene keeles Зара Гиршевна (Григорьевна) Минц; 24. juuli 1927 Pihkva – 25. oktoober 1990 Bergamo, Itaalia) oli kirjandusteadlane, Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse professor.
Édith Piaf
pisi|Édith Piaf aastal 1951
Zara Mints
Elulugu
Märtsis 1951 abiellus Mints Juri Lotmaniga ja siirdus Tartusse, kus abikaasa juba töötas. Aastatel 1951–1956 töötas ta Tartu Õpetajate Instituudi vene keele ja kirjanduse osakonnas, kus õpetas kaasaegset vene keelt, vanaslaavi keelt, dialektoloogiat, laste- ja nõukogude kirjandust ning ilmekat lugemist. Aastal 1956 kaitses ta Herzeni-nimelises Venemaa Riiklikus Pedagoogikaülikoolis kandidaadiväitekirja teemal "Nõukogude koolieelse lastekirjanduse arenguteed aastatel 1917–1930" ("Пути развития советской дошкольной литературы 1917–1930 годах"). Oma väitekirjas analüüsis Mints Vladimir Majakovski lasteluulet, samuti ka Agnia Barto, Vitali Bianki, Samuil Maršaki ja Kornei Tšukovski loomingut. Samuti kirjutas ta artikleid varasemast nõukogude kirjandusest – Eduard Bagritski, A. Todorski, Aleksei Tolstoi ja Aleksandr Vermiševi loomingust.
Édith Piaf
Édith Piaf (kodanikunimi Édith Giovanna Gassion; 19. detsember 1915 Pariis – 10. oktoober 1963) oli prantsuse laulja ja näitleja.
Zara Mints
Teadustegevus
Tartu ülikoolis algas Mintsi tegevus 1955. aastast vene kirjanduse õppejõuna. Alguses kohakaasluse alusel, kuid septembrist 1956 juba põhikohaga vanemõpetaja ametikohal. Aastal 1964 anti talle dotsendi kutse. 21. novembril 1972 kaitses ta ülikoolis edukalt doktoridissertatsiooni "Aleksandr Blok ja XIX sajandi nõukogude realistlik kirjandus" ("Aleksandr Blok i russkaja realistitšeskaja literatura XIX veka"), kuid filoloogiateaduste doktori kraadi andis Üleliiduline Kõrgem Atesteerimiskomisjon (VAK) talle alles viis aastat hiljem. 28. aprillil 1978 valiti ta Tartu ülikooli vene kirjanduse õppetooli professori kohale, kui selleks atesteeriti ta alles 2. novembril 1979. Mints luges ülikoolis mitmeid loengukursusi: 19. sajandi viimase veerandi ja 20. sajandi alguse vene kirjanduse ajalugu, lastekirjandust, vene nõukogude kirjanduse ajalugu, sissejuhatust kirjandusteadusesse ja kirjandusteooriat. Erikursused keskendusid teemadele 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse vene kirjandusest: Fjodor Dostojevski romaanid, Anton Tšehhovi ja Aleksandr Bloki looming, vene 20. sajandi alguse poeesia. Erikursusi luges ta Läti ülikoolis ja Jerevanis. Tema juhendamisel kaitsti 123 diplomitööd ning 13 kandidaadi- ja magistritööd.
Mints uuris eriti Aleksandr Bloki loomingut ja vene sümbolismi ajalugu.
Édith Piaf
Elukäik
Édith Giovanna Gassion sündis 19. detsembril 1915 Pariisi vaestekvartalis Belleville'is. Tema ema Anita Maillard teenis elatist kohaliku kohviku lauljana (tema esinejanimi oli sel ajal Line Marsa). Édithi isa Louis Alphonse Gassion oli tsirkuseakrobaat, kes teenis elatist Pariisi tänavatel esinemisega. Enne Édithi sündimist astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke, et võtta osa esimesest maailmasõjast. Esimese puhkuse sai ta tütre sündimisel. Hiljem, saanud teada, et ema on tütre hüljanud ja keegi tema eest ei hoolitse, saatis ta väikese Édithi oma ema Emma (Aïcha) Saïd ben Mohammedi juurde, kes elas Normandias Lisieux's ja pidas seal bordelli.
Zara Mints
Isiklikku
Zara Mints oli abielus Juri Lotmaniga ja neil sündis kolm poega: Mihhail, Grigori ja Aleksei.
Édith Piaf
Elukäik
Kolmandast kuni seitsmenda eluaastani oli Piaf peaaegu pime. Selle põhjus oli väljaravimata krooniline sarvkestapõletik ehk keratiit. Vanaema tegi kõik selleks, et väike Édith saaks jälle nägijaks ning ühes biograafias on mainitud, et ime sündis ja Édithi nägemine taastus pärast seda, kui ta viidi Lisieux' Thérèse'i auks korraldatud palverännakule.
1929. aastast elas Édith koos isaga, esines Pariisi tänavail ja saatis isa ringreisidel. 15-aastaselt läks ta isa ja tema uue perega riidu ning alustas iseseisvat elu.
1932. aastal armus tollal 17-aastane Édith Louis Duponti ning noored hakkasid koos elama väikeses hotellis Belleville'i kvartalis. Aasta hiljem sündis tütar Marcelle, kes suri kolmandal eluaastal meningiiti. Rohkem Édithil lapsi ei sündinud.
Pärast tütre surma hakkas Édith jälle Pariisi tänavail laulma. Aastal 1935 märkas Pariisis Pigalle'i piirkonnas tema omapärast olekut ja vapustavat häält ühe ööklubi omanik Louis Leplée. Talle kuulus ööklubi Le Gerny Champs-Élysées'l, mille külastajad olid väga mitmekesise sotsiaalse taustaga. Leplée veenis Piafi enda juures laulma.
Oma väikese kasvu ja närvilise olekuga meenutas Édith Lepléele varblast, mille pärast viimane hakkas teda kutsuma La Môme Piafiks ('väike varblane'). See hüüdnimi saatis Piafi kogu ülejäänud elu ning sai tema esinejanimeks.
Leplée õpetas talle lavaloleku põhitõdesid ja käskis Piafil kanda musta kleiti, mis hiljem muutus tema visuaalseks kaubamärgiks. Samuti tegi ta palju reklaami, meelitades niimoodi kohale kuulsusi, teiste seas ka näitleja Maurice Chevalier'.
Ööklubides esinemised viisid 1936. aasta jaanuaris kahe esimese albumini: "Les Mômes de la Cloche" ja "L'Étranger", millest viimase kirjutas Marguerite Monnot, kes tegi Piafiga koostööd tema karjääri lõpuni.
6. aprillil 1936 lasti Leplée oma korteris maha. Piafi kahtlustati kaasosaluses ning teda küsitleti, lõpuks mõisteti ta siiski õigeks (Leplée tapsid mafioosod, kellel olid kunagi Piafiga sidemed olnud). Kuid isegi õigeksmõistmise valguses oli meedias tekitatud negatiivne kuvand visa kaduma. Et oma maine taastada, palkas Piaf Raymond Asso (laulukirjutaja, ärimees ja Võõrleegioni veteran), kellega tekkisid hiljem romantilised suhted. Just Asso oli see, kes muutis Piafi esinejanime Édith Piafiks, keelas Piafi varasematel (ja kohati kahtlastel) tuttavatel temaga edaspidi ühendust võtta ning soovis, et Monnot kirjutaks Piafile laule, mis peegeldaksid või vihjaksid Piafi tänavaeluaegsetele läbielamistele.
1940. aastal mängis Piaf teist peaosa Jean Cocteau edukas ühevaatuselises näidendis "Le bel indifférent".
Somaalia piraadid
pisi|300px|Ohuala [[Araabia meri|Araabia merel, Adeni lahel, India ookeanil ulatus aastal 2010 Omaanist Seišellideni. All paremal sinises ringis Malaka väin]] Somaalia piraadid on Somaalia rannikul elavad kurjategijad, kes elatavad end laevade kaaperdamise ja lunaraha nõudmisega. Sealse piraatluse tippajaks olid aastad 2008–2012.
Édith Piaf
Elukäik
Édith Piaf suri 10. oktoobril 1963 maksavähki, olles vaid 47-aastane. Ta on maetud Pariisi Père Lachaise'i kalmistule. thumb|Piafi ausammas [[Kielce linnas Poolas]]
Somaalia piraadid
Piraatluse laine alguseks võiks lugeda 9. septembrit 1994, kui Somaalia nn rannakaitse dau pidas kinni Somaaliasse esmaabivahendeid vedava laeva Bonsella, ettekäändega kaitsta kohalikku kalapüügipiirkonda röövpüüdjate eest. Sellele eelnes riikluse allakäik Somaalias aastatel 1986–1992 Somaalia riigipööramises ja üleminekul kodusõjaks.
Édith Piaf
Mälestuse jäädvustamine
Pariisis Crespin du Gasti tänaval asub pisike, vaid kahe toaga muuseum Musée Édith Piaf, kus on võimalik näha Piafi elusuurust kartong-väljalõiget, Piafi kingi (suurus 34) ja palju muud temaga seotut.
Somaalia piraadid
Aastatel 2007–2008 aktiviseerus see tegevus märkimisväärselt, on viidatud ka 2004. aasta tsunamile, mis hävitas umbes 16 000 perekonna paadid ega võimaldanud neil enam end kalapüügist elatada. Samas võib piraatluse taastekke põhjuseks pidada ka Somaalia riigisüsteemi kokkuvarisemise järel tekkinud kontrollimatut olukorda, mida paljud lääne ja ida laevandusettevõtted ära kasutasid, asudes Somaalia vetes nii kala püüdma kui ka ohtlikke ja mürgiseid jäätmeid merre puistama. Sellise käitumismalli tulemusena vähenes märgatavalt kalavaru, mis rannarahvast somaallasi toitis ja elus hoidis. Vaatamata ÜRO toiduabile pealinna Muqdisho sadamasse polnud sellest abi, sest kohalikud sõjapealikud võtsid selle abi jõuga omale ning kasvatasid selle edasimüügiga oma kasumit ja võimu. Rahva olukord muutus hullemaks kui varem.
Arvatakse, et esimesed laevakaaperdamised olid tingitud soovist kätte maksta ja lootusest illegaalseid kalalaevu ja reostajaid peletada. See algas spontaanselt ja kohalike kalurite endi silmis täiesti õigustatult. Juba 2009. aastaks oli ahnus õiglusejanust üle kasvanud ning algas süsteemsem lähenemine kaaperdamisele. Nii arenes suhteliselt ühtne ja moodne rahvusvaheline kuritegelik sündikaat, milles kohalikke lihtsameelseid kalureid kasutati pigem odava tööjõuna.
Euroopa Liit käivitas koos teiste riikidega piraatluse-vastase operatsiooni ja kaubalaevadele lisati relvastatud eskort. Nii hakkas piraatlus vähenema ja kohalikud grupeeringud hakkasid tegelema pigem Jeemeni-suunalise relvakaubanduseg. Alates 2018. aastast ei ole seal piirkonnas enam kaubalaevu rünnatud.
Piraatide varustus ja relvastus
Relvastusena kasutavad piraadid automaate AK-47 ning raketiheitjaid (RPG). Mõned eksperdid räägivad, et somaalia piraadid on oma valdusse saanud ka kõrgetasemelisemaid relvi nagu miinid ja Stingerid, mis pärinevad Liibüast. Pärast Liibüa endise valitseja Muammar Gaddafi tapmist mässuliste poolt, jõudsid relvad tema hästi varustatud arsenalist mustale turule.
Piraatide vastu kasutatav varustus ja relvastus
Rahvusvaheline Mereorganisatsioon IMO on reederitele välja andnud hulga soovitusi oma laevade kindlustamiseks ja kaitseks. Soovitatakse reelingud ümbritseda okastraadiga, kasutada piraatide tõrjumiseks veekahureid. Samuti soovitatakse akendel kasutada turvaklaase või metallplaate kaptenisilla akendel. Veel võib paigutada kaamerad laeva külgedele, et jälgida võimalikku piraatide rünnakut ja juhtida ohutust kaugusest veekahureid. Pardale võib paigutada ka elusuuruses nukke, mis imiteerivad elusat inimest. Need on küll piraate aeglustavad vahendid ja meetodid, kuid siiski mitte just tõhusad kuulipildujate ja granaadiheitjatega relvastatud piraatide vastu. Olukorras, kui sagenevad sellised rünnakud, kus ühe laeva vastu on kuni 10 paaditäit piraate, kusjuures võimalikud vastuhakkajad on pidevalt tule all, saab selliste kaitserajatiste langemisest vaid minutite küsimus. Viimasel ajal on suhteliselt populaarseks saanud laevadele relvastatud saatemeeskondade paigutamine (privately contracted armed security personnel). See on saanud ka IMO poolse heakskiidu. Piraatlusevastasesse võitlusse on kaasatud hulk sõjalaevu, näiteks HDMS Absalon (Taani), FS Guépratte (Prantsuse), HNLMS Tromp (Taani), FS Marne (Prantsuse) ja paljud teised.
Atalanta
2008. aastal algatas Euroopa Liit Somaalia piraatlusega võitlemiseks rahvusvahelise operatsiooni operatsiooni Atalanta, mis oli esialgu mõeldud üheks aastaks, kuid seda on järjest pikendatud. Tegu on esimese Euroopa Liidu mereväelise operatsiooniga. Aastast 2010 osalevad selles ka Eesti kaitseväelased. Esimese Läänemere sõjalaevana suundus Adeni lahele Taani HDMS Absalon, operatsioonis on osalenud ka Rootsi Trossö. 2011. aastal saatis oma sõjalaeva välja Soome. Operatsiooni eesmärkideks on:
Eesti osalus piraaditõrjes
Eesti riik on piraaditõrjeoperatsioonidel osalenud kolme meeskonnaga, kõik missioonid on toimunud operatsioon Atalanta all. 2012. aasta juulis saadetakse missioonile neljas meeskond. Esimene laevakaitsemeeskond saadeti missioonile detsembris 2010 ning see kestis neli kuud. Eestlased teenisid Aafrika idarannikul Djiboutis koos Saksa fregati Hamburg meeskonnaga. Kümneliikmeline Eesti laevakaitsemeeskond viis koos Saksa fregatiga läbi toiduabilaevade konvoioperatsioone ning illegaalses tegevuses ja piraatluses kahtlustatavate aluste kontrolli Adeni lahes Somaalia ranniku lähedal.
Teine laevakaitsemeeskond alustas teenistust 27. aprillil 2011 ning see kestis pool aastat. Meeskond läbis operatsiooni prantsuse aluste FS Nivose, FS Courbet ja FS Surcoufi pardal. Kümneliikmeline meeskond viis operatsioonil Atalanta läbi kaks edukat piraatidevastast operatsiooni, ühe erioperatsiooni ning eskortis neljal korral tsiviilalust. Mai keskel tõrjus laevakaitsemeeskond koos prantslastega edukalt piraatide rünnaku, sellele järgnenud operatsioonil vabastasid laevakaitsjad pantvangistustest viieliikmelise Jeemeni laevameeskonna ja vahistasid 13 piraati. Erioperatsiooni käigus vabastas laevakaitsemeeskond septembris koos Prantsusmaa meeskonnaga Prantsuse tsiviilkatamaraanilt Tribal Kat pantvangistatud Prantsusmaa kodaniku. Lisaks turvas laevakaitsemeeskond neljal korral tehnikat ja toitu vedanud Panama ja Sierra Lione lipu all seilanud kaubalaevu.
Kolmas laevakaitsemeeskond saadeti teele 11. novembril 2011 ning missioon kestis 29. aprillini 2012. Ligi kuue kuu pikkusel operatsioonil teenis kümneliikmeline meeskond prantsuse mereväe fregattidel Floreal ja Aconit, kellega koostöös eskortis ÜRO toiduabilaevu ning kontrollis piraatluses kahtlustatavaid. Eesti laevakaitsjad korraldasid kaks koolitust Uganda ja Burundi laevakaitsemeeskondadele, kellele õpetasid laevakaitse põhimõtteid, andsid ülevaate ohtudest ja lahingureeglitest ning viisid läbi praktilise treeningu.
Kalkareniit
Termin ei ole väga laialt kasutuses, sest karbonaatkivimeid klassifitseeritakse enamasti Dunhami klassifikatsiooni abil, kus kalkareniidile vastab teraline lubjakivi.
Termini võttis kasutusele Grabau aastal 1913.
Ástor Piazzolla
Astor Pantaleón Piazzolla (11. märts 1921 – 4. juuli 1992) oli Argentina tangohelilooja ja bandooniumimängija.
Ernst von Fock (1721–1782)
Johann Ernst von Fock  (1721 – 4. september (vkj 24. august) 1782 Sagadi mõis) oli baltisaksa poliitik.
Johann Ernst von Fock sündis Avanduse, Sagadi ja Võivere mõisniku Hans Heinrich von Focki ja Christina von Bistrami pojana.
1774–1777 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Sagadi, Karkuse ja Kavastu mõis.
Kaltsirudiit
Kaltsirudiit on jämedateraline lubjakivi.
Termini võttis kasutusele Grabau aastal 1913.
Berezniki
Berezniki on linn Venemaal Permi krais. Asub Kama jõe vasakul kaldal, Permist 280 km põhjas. Berezniki on Permi järel suuruselt teine linn Permi krais.
Linn moodustati küladest 1932. aastal.
Berezniki on keemia- ja rasketööstuse keskus ning transpordisõlm. Linna läbib raudtee ja Permi-Solikamski automagistraal.
Venemaa president Boriss Jeltsin elas ja õppis nooruses Bereznikis.
Hugo Conwentz
Hugo Wilhelm Conwentz (20. jaanuar 1855 Gdański lähedal – 12. mai 1922 Berliin) oli saksa botaanik ning üks klassikalise looduskaitse rajajaid Saksamaal ja Euroopas.
Ta uuris muuhulgas merevaiku.
Fedor Bucholtz
Fedor Bucholtz (29. oktoober 1872 Varssavi – 30. aprill 1924 Tartu) oli baltisaksa mükoloog ja fütopatoloog.
Ta oli Tartu Ülikooli botaanikaprofessor aastast 1919.
Ta oli üks Vaika looduskaitseala taastajaid pärast I maailmasõda.
Felicity Jones
Felicity Rose Hadley Jones (sündinud 17. oktoobril 1983 Bournville'is Birminghamis) on inglise filminäitleja, kes alustas näitlejakarjääri juba 12-aastaselt.
Jones on lõpetanud Oxfordi Ülikooli Wadhami Kolledži inglise keele erialal.
Pronksiaeg
pisi|Pronksiaegne kaelakee. [[Toulouse'i muuseum]] Pronksiaeg on esiaja keskmine põhiaeg kiviaja ja rauaaja vahel.
Eri piirkondades dateeritakse pronksiaja kestus erinevalt. See algas, kui tähtsaima tööriistamaterjalina tuli kasutusele pronks. Ajastu lõpp paigutatakse aga perioodi, kus raud hakkas oma tähtsuselt pronksi ületama.
Pronksiajal jätkus maaviljeluse areng ja levimine, koos sellega muutus asustus paiksemaks ja rajati kindlustatud asulaid. Arenes kaubitsemine. Võeti kasutusele uusi tööriistu (putkkirves), relvi (mõõk) ja ehteid (sõlg).
Rohkenes matmine kääbaskalmistuisse, nooremal pronksiajal levis surnute põletamine.
Hilisel pronksiajal hakkas stepialadele sugenema rändkarjakasvatus. Arenenumates piirkondades oli juba tekkinud või tekkimas riik.
Pronksiaeg Aasias
, Induse kultuur, Mohenjo Daro, Harappa kultuur
Pronksiaeg Euroopas
Pronksiaeg Euroopas algas u 2000–1500 eKr ja kestis kuni vahemikuni 600–500 eKr. Sellel ajastul valmistati terariistad, s.h sõja- ja tarberiistad vasest või vase ja mõne muu, eriti inglistina segust (pronksist). Euroopa noorem kiviaeg moodustab juba üleminekuaja pronksiaega. Siis polnud küll metallid, nagu vask, kuld ja hõbe enam tundmatud, kuid neid ei tarvitatud tarbematerjalidena. Tööriistade valmistamiseks kasutati endiselt kivi. Mõnikord kutsutakse seda aega ka vaseajaks. Päris vaseaeg aga algab alles siis, kui vask sai tööriistade valmistamise materjaliks ja omandas tegeliku tähtsuse.
Tina leiukohtadest olid tähtsad kaevandused Inglismaal. Tähtsad olid ka soolakaevandused Alam-Austrias. Merevaiku leiti peamiselt Elbe suudmealadel, Taanimaalt ja Danzigi lähistelt.
Pronksiaeg Eestis
Pronksiaeg kestis Eestis umbes aastatel 1800–500 eKr, jagunedes vanemaks pronksiajaks (1800–1100 eKr) ja nooremaks pronksiajaks (1100–500 eKr).
LK II
LK II ehk Leichter Kampfwagen II ('kerge lahingumasin') oli Saksamaa Esimese maailmasõja lõpus valminud kergetank ja LK I edasiarendus. Sellest valmistati kaks prototüüpi ja pärast katseid telliti 580 masinat. Seda tellimust suurendati mitu korda. Enne sõja lõppu ühtegi masinat teenistusse ei jõudnud.
Pronksiaeg
Pronksiaeg Eestis
Kuna Eesti alal puudusid pronksi toorained, siis vahetati seda nahkade ning teravilja vastu Skandinaavia maadest või Ida-Preisist. Mere ületamiseks kasutati suuri paaditaolisi laevu, mis liikusid edasi aerude abiga. Purjelaevu ei osatud tollal veel teha. Loomulikult oli pronks väga kallis. Kui mõni ese kõlbmatuks muutus, valasid sepad selle uuesti ümber. Pronksi haruldust arvestades kasutati veel ohtrasti kivist, luust ja puust tööriistu. Kõige rohkem valmistati pronksist keerulisema putkega kirveid, odaotsi ja ehteid.
LK II
Tehnilised andmed
LK II loojaks oli Joseph Vollmer, kes pidas kergetanke perspektiivikamaks, kui samal ajal arendatavat K-Wagenit. Erinevalt LK I-st LK II torn ei liikunud. Relvastuseks pidi saama 57 mm või 37 mm kahur, kuigi plaaniti ka ühe-kahe 7,92 mm MG08/15 kuulipildujaga versiooni. Soomus oli ees, külgedel ja taga 12–14 mm paks, peal 8 mm ja põhjal 3 mm. Tankil oli kaks 150-liitrist bensiinipaaki, mis võimaldasid ilma tankimata läbida 60–70 kilomeetrit. Bensiinibaake kaitses eraldi 8 mm soomus. LK II suutis ületada 2 meetri laiusi kraave, kuid leiti, et väga segipaisatud maastikul ta hakkama ei saa. Mootoriks oli 4-silindriline Daimleri bensiinimootor võimsusega 60 hj (44,7 kW), mis eri andmetel andis maksimaalseks kiiruseks 14 km/h, 16 km/h või 18 km/h.
Pronksiaeg
Elatusalad
Pronksiajal muutus peamiseks elatusalaks karjakasvatus. Inimesed veendusid, et parim võimalus aasta ringi liha saada oli kasvatada lambaid, veiseid, kodukitsi, sigu, hobuseid. Veised ja hobused olid tublisti väiksemad kui tänapäeval. Veised andsid vähe piima ja sedagi üksnes soojadel aastaaegadel. Hobuseid peeti lihaloomadena, kuid kasutati ka juba ratsudena.
LK II
Pärast sõda
Pärast sõda õnnestus sakslastel valminud tanke liitlaste relvakontrolli eest peita. Seda, kui palju masinaid sakslased tootsid, ei ole täpselt teada, aga 1921 müüdi Rootsile salaja 10 masinat 100 000 krooni eest. Rootsis pandi need mõningaste modifikatsioonidega Stridsvagn m/21 (Strv m/21) nime all kokku. Seal paigaldati tankile pöörlev torn ja 6,5 mm kuulipilduja. Meeskond koosnes 4 mehest ja tankis oli ka raadio.
Pronksiaeg
Elatusalad
Elatuslisa andsid küttimine ja kalapüük. Saaremaal olid peamiseks jahiloomaks hülged. 9/10 leitud ulukiluudest pärinevad just neilt. Hülgeid kütiti tavaliselt kevadtalvel, kui sügisel kogutud toiduvarud lõppemas. Õnneliku jahi puhul saadi rohkesti liha, vettpidavat karusnahka ja rasva, mida kasutati ka ruumide valgustamiseks.
LK II
Pärast sõda
Selle põhjal loodi 1929. aastal Stridsvagn m/21-29, millel oli tornis 37 mm kahur või kaks kuulipildujat. Jõuallikana kasutati võimsamat Scania-Vabis mootorit.
Pronksiaeg
Elatusalad
Teiseks tähtsamaks elatusalaks sai põlluharimine. Kuid põllulapid olid üsna väikesed ja maad hariti peamiselt kõblastega. Uut põldu saadi alepõletamisega. Alepõletamiseks valitud maalapil raiuti kõigepealt puud ja võsa maha ning lasti hästi kuivada. Pärast kuivamist süüdati puud ja võsa põlema. Tuhk, mis oli hea väetis, aeti ühtlaselt laiali ja sinna külvatud seemned künti puukonksudega maa sisse. Alemaa andis mõned aastad üsna rikkalikku saaki, kuid seejärel tuli ligemale 15 aastaks puhkama jätta. Külvati otra, nisu ja lina. Saak lõigati luusirpidega ja küllap leidus üksikuid kalleid pronkssirpegi. Lina kitkuti ja temast kooti hiljem linast riiet, millest valmistati rõivaid. Soojemal ajal oli linane riie kehale igati hea ning kerge kanda. Odra- ja nisuterad hõõrusid naised jahvekividega suurel kivialusel jahuks. Jahust valmistati putru ja karaskit. Toidulauale andsid tublisti lisa kalapüük ja küttimine. Kui koduloomad haigustesse surid ja vili ikaldus, saadi vähemalt veekogudest kalu ning laantest metsloomi.
LK II
Pärast sõda
Ka Ungari ostis 1920. aastal alguses ühe, siis teise ja lõpuks veel 12 tanki, kokku 14 tükki. Kõik tankid anti Budapestis paiknevale Ungari Politsei Värvatute Koolile (RUISK). Tanke hoiti kuni 1928. aastani raudteevaguneis peidus ja 1930. aastate alguses olid pooled neist veel kasutuskõlblikud.
Pronksiaeg
Elatusalad
Pronkskirvestega oli parem raiuda metsa ja meisterdada elamuid. Hooned tehti ristkülikukujulised ja laoti palkidest. Palgid asetati rõhtsalt ja nende vahed täideti saviga. Püstkodasid kasutati mõnikord suveköökidena. Rannikualadel ja saartel hakati asulaid piirama paekividest laotud taraga ja palkidest kaitseseinadega. Tuntuim pronksiaja kindlustatud asula oli Asva asula Saaremaal, mis pärineb 8.–6. sajandist eKr. Selle järgi nimetatakse ka kogu kultuuri Asva kultuuriks.
Asulate kindlustamise fakt näitab, et siinsed elanikud olid visa tööga suutnud koguda teatud väärtusi, mis äratas võõraste saagihimu. Arheoloogilised leiud viitavad, et selliseks varaks võisid olla loomakarjad ja pronks. Kindlustatud asulates osati juba ise pronksi ümber valada. Selleks kasutati katkiseid või kulunud esemeid. Valmistati küllalt keerulisi putkega kirveid ja odaotsi. Leitud ehtenõelte, kaela- ja käevõrude valuvormide tükid näitavad, et pronksi oli piisavalt ja jätkus isegi ehete valmistamiseks.
Sissetoodava metallihulga suurenemine viitab kaubavahetuse arengule. Pronksiaja teisel poolel paistavad silma Eesti tihedad sidemed. Kesk-Rootsi, Ojamaa ja Edela-Soomega. Siinse rahva aktiivsusest ja siiretest väljapoole kõnelevad Asva kultuurile iseloomuliku keraamika esinemine ülemere asulates.
Hüve
Hüve (inglise good) on üldises keelekasutuses tavaliselt täpsemalt määratlemata tähistus kõigele sellele, mille kasuks heakskiitvalt argumenteeritakse või mis on üldiselt tunnustatult püüdlemist väärt. Ettekujutus hüvest eetilises tähenduses on see, millest lähtuvad head teod või otsused. Hüveks võib olla õnn, heaolu, nauding, sõprus.
Gao piirkond
Gao piirkond on piirkond Ida-Malis. Piirneb lõunas ja idas Nigeriga, põhjas Kidali piirkonnaga ja läänes Tombouctou piirkonnaga. Aprillist 2012 kuulub Gao piirkonna ala tunnustamata Azawadi riiki.
Põhilised rahvusgrupid on songaid, bozod, tuareegid, bambarad ja kuntad.
Hüve
Hüve on mänginud filosoofias ja eetikas aluspõhimõttena olulist rolli, kuid paljud tänapäevased filosoofid on vaidlustanud hüve mõiste relevantsuse lausete jaoks, mis midagi moraalselt heana märgistavad. Platon (428-348 eKr) õpetas, et hüve on kõrgeim vorm, on väljendamatu, jumalasarnane, sõltumatu ning tunnetatav üksnes pärast pikaajalisi filosoofiaõpinguid. George Edward Moore väitis teoses "Eetika printsiibid", et hüve ei ole defineeritav. Mitte ükski definitsioon ei suuda tema arvates vältida naturalistlikku viga.
Ajalugu
pisi|150px|Platoni [[herma]] Platon
Gao piirkond
Piirkonnas asub kolm linna: Gao, Bourem ja Bamba.
Halduslikult jaguneb neljaks cercle ' iks: Ansongo cercle, Bouremi cercle, Gao cercle, Menaka cercle.
thumb|tühi|Gao piirkonna cercle ' id
Hüve
Ajalugu
Platoni dialoogid Sokratesega käsitlevad hüve mõistmist. Platoni arvates ei lange üksikisiku hüved kokku tema antud hetke egoistliku huviga, ja et avalik hüve, näiteks õiglus, on vaid nõrkade voorus. Sel juhul poleks hüve mõistel mingit mõtet ning inimestevahelisel heal, lugupidamisest ja armastusest kantud suhtlemisel puuduks alus. Ja kas me mitte ei koge armastuse spontaanses väes, eros'es, mis meid kauni poole tõmbab, täiesti isetut soovi armastatud olendile head teha? Järelikult ei eksisteeri hüve mitte ainult mõistena selle kohta, mis on ühine õiglusele, vaprusele, armastusele ja nii edasi, vaid tal on ka reaalne eksistents teispool muutuvat maailma ning ta mõjutab meie elu. Platonilt pärineb õpetus ideedest. Platoni arvates on hüve üks neist ideedest, üks olev, mis on kogetav vaid intuitsiooni varal ning mida mõisteline definitsioon, mille kohaselt ta on see, mis on kõikidele voorustele ühine, vaevalt aitab tabada, sest kõik voorused ongi ju defineeritavad ainult selle kaudu, et nad saavad osa hüvest. Platoni arvates on hüveks ilu ja tõde ning hing on see, mis asub inimese sees ja loob sideme juhusliku kehalis-meelelise elu ja vaimse ideede maailma vahel.
Platoni teosest Riik pärinev katkend:
Ülaltoodud tsitaadis eristab Sokrates kolme liiki hüvesid:
Seesmised hüved on head oma loomuse tõttu. Nad ei tulene teistest hüvedest, samas kui instrumentaalsed hüved on soovimisväärsed sellepärast, et nad on tõhusad vahendid meie seesmiste hüvede saavutamiseks. Raha on Sokratese näide instrumentaalse väärtuse kohta. Üldiselt ei hinnata raha tema enese pärast, vaid nende asjade pärast, mida raha eest saab osta. Kui küsime "milleks meile raha?", on vastuseks säärased hüved nagu toit ja rõivad, peavari ja autod.
Yvonne Magwas
pisi|Yvonne Magwas (2014) Yvonne Magwas (sündinud 28. novembril 1979 Rodewischis) on Saksamaa poliitik, Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu liige.
Partei ja poliitiline tegevus
1998. aastal liitus Yvonne Magwas noorte ühendusega (Young Union) ja kolme aasta pärast (aastal 2001) liitus Saksamaa Kristlike Demokraatidega. Aastatel 2006–2009 oli Magwas Vogtlandi Noorte Ühenduse piirkonna esimees ning ühtlasi Saksimaa Noorte Ühenduse juhatuse liige (2003–2008). Alates 2008. aastast on ta Vogtlandi piirkonna Kristlike Demokraatide eesistuja. 2003. aasta Vogtlandi kohalikel valimistel valiti Yvonne Magwast Auerbachi nõukogu liikmeks (tegev kuni 2009) ning Vogtlandi kohaliku nõukogu liikmeks (tegev kuni 2005). Üldvalimistel, mis toimusid 2013. aastal (tol ajal oli Yvonne Magwas Kristlik-Demokraatliku Partei Saksimaa liidumaa nimekirjas kaheteistkümnendal kohal), valiti ta Saksa Liidupäeva liikmeks.
Praegu on Yvonne Magwas Keskkonnakomitee, looduskaitse ning ehitus- ja tuumaenergiaturvalisuse komisjoni liige. Ühtlasi on Yvonne Magwas eeltoodud organisatsioonides raporteerijaks laenutuspoliitika ning majutuse ja linna arenduse alal. Saksa Liidupäevas on Yvonne Magwas Saksa–Taiwani sõprusühenduse liige. Saksamaa Liitvabariik lähetas ta Raadio- ja Saate–assotsiatsiooni volikokku, kus ta on ka Finants- ja Majanduskomitee liikmeks.
Sündinud 20. märtsil
''Siin loetletakse 20. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Lõngused
Lõngused, ka motolõngused, olid 1950. aastate teisel poolel Eestis kujunenud noorte subkultuur, õieti valitsevate või ametlike ringkondade poolhalvustav tõlkenimetus nii Eesti kui välismaa rockerite kohta. Samad või analoogilised subkultuurid Lääne-Euroopas ja USA-s kandsid nimetusi rockerid, teddyboyd, Greasers (USA) või raggare (Skandinaavia). Eestikeelne tõlkenimetus lõngused pärineb Juhan Smuulilt. (Sõna rocker tähendab inglise keeles 'rappuja' või 'kõikuja', aga seda võib tõlkida ka kui 'lõnkuja' või 'lõngus'. Eesti lõngused ise nimetasid ennast rockeriteks.
Lõngustele oli iseloomulik eriline, lõnkuv kõnnak, kitsad püksid, batad (inglise keeles nancy boy shoes, stompers või creepers), metallesemete kasutamine, agressiivne käitumine ja kalduvus tavakodanikke šokeerida. Kasutati erilist venitatud kõnemaneeri ja slängi. ("Segens, krae, kuhu kursid?" - "Mul täna kärulükkamine.") jne. Muusikas eelistati rock'n'rolli.
Tähtsamad kogunemiskohad olid Tallinnas Viru tänava alguses ning Tartus Raekoja platsi ja Rüütli (tol ajal 21. juuni) tänava nurgal.
Lõnguste subkultuuri on kirjeldanud oma jutustustes Teet Kallas ja poeesias Arvi Siig.
Nutilinn
Tark linn ehk nutikas linn ehk nutilinn on arenguvisioon integreerida linnas mitut info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) lahendust, et turvaliselt juhtida linna osasid - linna vara, kohalike osakondade infosüsteeme, koole, raamatukogusid, transpordisüsteeme, haiglaid, elektrijaamu, õiguskaitset ja muid ühiskondlike teenuseid. Eesmärk luua nutilinn (inglise keeles Smart city ) on parandada elukvaliteeti, kasutades tehnoloogiat, et parandada teenuste tõhusust ja täita elanike vajadusi. IKT võimaldab linnaametnikel suhelda otse ühiskonnaga ja linna infrastruktuuriga ja selgitada, mis toimub linnas, kuidas linn areneb ja kuidas võimaldada paremat elukvaliteeti. Kasutades reaalaja süsteeme ja sensoreid kogutakse andmeid linnakodanike ja objektide kohta ning töödeldakse reaalajas. Kogutud andmed ja teadmised aitavad parandada ebaefektiivsust.
IKT-d kasutatakse parandamaks kvaliteeti, toimivust ja interaktiivsust linnades pakutavate teenustele ja vähendamaks kulutusi ja ressursside tarbimist ja parandada kontakti kodanike ja valitsuse vahel. Nutilinna rakendused on välja töötatud eesmärgiga parandada juhtimist linnas ning pakkuda reaalajas vastuseid küsimustele. Seega võib nutilinn „tavalinnaga“ võrreldes olla valmis kiiremini reageerima oma linnakodanike väljakutsetele.
Muud nimetused, mida on kasutatud sarnastel linnakontseptsioonidel: küberlinn (cyberville), digitaalne linn, elektrooniline kogukond, infolinn, intelligentne linn, teadmistepõhine linn, silma linna, telelinn, teletoopia, sõltumatu linn, ühendatud linn.
Sektorid, mis kuuluvad nutilinna (Smart City) tehnoloogia hulka: valitsuse teenused, transport ja liikluskorraldus, energia, tervishoid, vesi, uuenduslik linna põllumajandus ja jäätmekäitlus.
Suured tehnoloogia, majanduse ja keskkonna muutused on tekitanud huvi nutilinnade vastu, sealhulgas kliimamuutused, majanduse ümberkorraldused, jaemüügi ja meelelahutuse liikumine virtuaalseks/online´i, elanikkonna vananemise ja surve riigieelarvele. Euroopa Liit (EL) on teinud pidevalt jõupingutusi, et töötada välja strateegiat saavutamaks arukate/nuti linnade kasvu oma suurlinna-piirkondades. EL on töötanud välja erinevaid programme "Euroopa digitaalne tegevuskava" raames. 2010. aastal pöörati tähelepanu suurendamaks innovatsiooni ja investeeringuid info- ja kommunikatsioonitehnoloogia teenustele eesmärgiga parandada avalikke teenuseid ja elukvaliteeti. Arup hinnangul hakkavad nutilinnade teenused maailmaturul maksma $ 400 miljardit 2020. aastaks. Näitena on nutilinna (Smart City) tehnoloogiad ja programme kasutatud Milton Keynes, Southamptonis, Amsterdamis, Barcelonas ja Stockholmis.
Isikupärastamine
Orchestration luure (???) – linnades saavutatakse institutsioonide ja kogukondlike probleemide lahendamine ja nende vaheline koostöö, näiteks Bletchley Park, kus natside Enigma salakiri oli vaja dekodeerida Alan Turingu meeskonnal. See on viidatud kui esimene näide nutilinnale või intelligentsele kogukonnale.
Empowerment luure(???) – linnad pakuvad avatud platvorme, katserajatisi ja nutilinna infrastruktuuri, et saavutada innovatsiooni mõnes piirkonnas. Need on näiteks Kista teaduslinn Stockholmis ja küberporditsoon Hongkongis. Samasugused võimalused on loodud ka Melbourne'is.
Instrumentation luure(???): Kus linna infrastruktuur on tehtud nutikamaks läbi reaalajas andmete kogumise, analüüsi ja modelleerimise kõigis linnaosades. Palju on vastuolu/poleemikat seoses järelevalve küsimustega nutilinnades. Seesugust Instrumentation luuret on rakendatud Amsterdamis. See viiakse ellu:
Platvormid ja tehnoloogia
Santander Kantaabria Põhja-Hispaanias on 20 000 andurit ühendamiseks hoonetel, infrastruktuurides, transpordis ja muudes võrkudes, pakkudes võimalust kommunaalkulude jälgimiseks, füüsilise ruumi katsetusteks ja muuks lubades kinnitusi teha, juhtida seadmeid ja tehnoloogiaid-tugiteenuseid, turvalisust, identiteedi haldamist kasutades internetti. Santanderis jälgitakse saastet, müra, liiklust ja parkimist.
Elektroonilised kaardid (kiipkaardid) on üks ühine platvorm nutilinna kontekstis. Need kaardid sisaldavad unikaalset krüpteeritud tunnust, mis võimaldab omanikul ligipääsu erinevatele valitsuse teenustele (või e-teenused), ilma et peaks looma mitu kontot. Ühtne identifitseerimine võimaldab valitsustel koondandmed kodanike ja nende eelistuste kohta parandades teenuste pakkumist ja määrata kindlaks ühised huvid rühmadele. Selline tehnoloogia on rakendatud näiteks Southamptonis. pisi|Jaani kiriku kõrval SmartenCity raames renoveeritud maja 2021. aasta detsembris
Projektid Eestis
pisi|Ühe hoonena Tartu [[SmartEnCity projekti raames renoveeriti ka Jaani kiriku kõrval asuv nõukogude aegne kortermaja. Siinsel pildil enne renoveerimist.]] Eestis on nutilinna arendatud Tartus, kuid sellega on kaasnenud mitmeid probleeme alates kommunikatsioonist ja vastutusest kuni süsteemide tõrgeteni.
Maabriis
right|thumb|Merebriis ja maabriis
Maabriis ehk ööbriis on öine rannikutuul suunaga rannalt merele. Selle moodustavad tõusva temperatuuri erinevused maa- ja veealadel.
Maapind jahtub öösel kiiremini kui vesi. Õhk on maapinna kohal külmem ja raskem. Seal kujuneb välja kõrgema rõhuga ala. Öösel on õhk veekogude kohal soojem ja seal on madalama rõhuga ala. Õhk liigub kõrgema rõhuga alalt madalama rõhuga alale, siis puhub tuul maalt merele. See ongi maabriis.
Suurimad maabriisid Florida ümbruses.
Kadrina kihelkond
pisi|püsti|[[Kadrina kirik]] pisi|Eestimaa kubermangu Rakvere kreis [[Mellini atlases (1798)]]
Kadrina kihelkond (lühend Kad; ka Torvastvere kihelkond, saksa keeles Kirchspiel St. Katharinen) oli ajalooline kihelkond Virumaal ja Viru/Rakvere kreisis Eestimaa kubermangus.
Kadrina kihelkond piirnes läänes Tallinna kreisi Kuusalu ja Paide kreisi Ambla kihelkonnaga, lõunas Väike-Maarja, idas Rakvere kihelkonnaga ja loodes Haljala kihelkonnaga.
Piirkonna ajalugu
Muistne Kadrina kihelkond hõlmas nüüdse Kadrina valla ja osi Haljala vallast. Muinaslinnused asusid Mäeotsa linnamäel (Võduveres) ja Neeruti Sadulamäel.
13. sajandi alguses kuulus Kadrina piirkond Rävala muinasmaakonda. Mõõgavendade ordu jõudis sinna juba 1219. aastal. 1220. aastal asutasid taanlased umbes 1240 (?) kirikukihelkonna nimega Torvestavere (Taani hindamisraamatus Toruestæuæræ). Hiljem lühenes see Tristfer’iks, nimi olevat pärinenud Gustav Johannes Beermanni andmetel Kadrina kiriku juures Kruusimäe veerul asunud Tristwere küla järgi. Kihelkonnas oli tol ajal 35 küla kokku 3000–4000 elanikuga.
Kadrina Katariina koguduse pastoriks on olnud paljud kultuurilooliselt tuntud inimesed:
Kadrina kihelkonnast Undla vallast on pärit Otto Strandman, Eesti Vabariigi mitmekordne riigivanem ; Jõepere mõisast, Ristmetsa külast Friedrich Reinhold Kreutzwald ja Vohnjast 8. Eesti Laskurkorpuse komandör ja Eesti NSV relvajõudude minister Lembit Pärn.
Olulise tõuke Kadrina kujunemisele andis 1870. aasta, mil valmisid Kadrina puidust jaamahoone ja Tallinna–Peterburi raudtee ning Kadrina kirikumõis. Kirikumõisa ja raudteejaama vahele tekkis 19. sajandi lõpuks Kadrina alevik.
1902. aastal asutati Kadrina kihelkonnakool, 1907 Kadrina Hariduse Selts, 1910 ehitati Kadrina haridusseltsimaja saal.
1926. aastal rajati unikaalne maakividest ausammas Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute mälestuseks. 1930. aastal ehitati Hariduse Seltsi Maja (rahvamaja), 1938. aastal uus Kadrina koolimaja.
Kadrina kihelkonna vallad
Vallaks hakati mõisa piirkonda nimetama Rootsi ajal (1629–1710). Kogukondliku omavalitsuse üksustena moodustati vallad seoses pärisorjuse kaotamisega Eestimaa kubermangus 1816. aastal. Valdade piirid langesid kokku mõisate piiridega. Vallad hakkasid üle võtma funktsioone, mis olid enne mõisnike käes, kuid mõisniku kontroll valla üle säilis. Alles 1866. aasta vallaseadusega vabanes talurahva omavalitsus mõisnike järelevalve alt.
19. sajandi alguses asusid Kadrina kihelkonnas järgmised vallad:
Asetsemine põhja-lõuna suunas.
Kadrina kirikukihelkond
Aastatel 1918–1940 kuulusid Kadrina kirikukihelkonda alad, mis ei kattunud riiklike haldusüksuste valdadega:
Tänapäev
Kihelkonna maad jäävad enamjaolt tänapäevase Lääne-Virumaa Kadrina, Tapa ja Haljala valla koosseisu. Ainult Pala mõisa ümbruse metsaala ja Vihasoo kuulub Kuusalu vallale, olles osa Harjumaast.
Lõuna-Aafrika Liit
Lõuna-Aafrika Liit (inglise keeles Union of South Africa, hollandi keeles Unie van Zuid-Afrika, afrikaani keeles Unie van Suid-Afrika) oli Suurbritannia dominioon Aafrikas, Lõuna-Aafrika Vabariigi eelkäija.
Lõuna-Aafrika Liit eksisteeris 31. maist 1910 kuni 31. maini 1961.
Stefan Holm
Stefan Christian Holm (sündinud 25. mail 1976 Forshagas) on Rootsi kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (2004), kolmekordne sisemaailmameister ja kahekordne Euroopa sisemeister.
Holm on kõrgushüppaja kohta suhteliselt lühikest kasvu, 181 cm pikk, ja kaalus tippsportlasena 69 kg. Ta esindab kodumaal Karlstadis asuvat spordiklubi Kils AIK.
Sisevõistlustel on ta hüpanud 2.40 ja välitingimustes on tema rekord 2.36. Holm on USA kõrgushüppaja Franklin Jacobsiga võrdselt hüpanud kõige kõrgemale oma pikkusega võrreldes, mõlemad on ületanud lati 59 cm kõrgemalt, kui on nende pikkus. Holm on võistlustel ületanud kõrguse 2.30 rohkem kui sada korda.
Tallinna Õpetajate Maja
Asutus asutati 1957. aastal. Aastatel 1957–1994 kandis see nime Haridus- ja Teadusala Töötajate Maja.
2019. aastal toimus õpetajate majas 44 õpetajakoolitust, 10 ainevõistlust, 74 huviõppekursust ja 8 meeskonnakoolitust.
Stefan Holm
Olümpiamängudel
2004 Ateenas olümpiavõitja 2.36
Sisemaailmameistrivõistlustel
2004 Budapestis maailmameister 2.35 2003 Birminghamis maailmameister 2.35 2001 Lissabonis maailmameister 2.32
Euroopa meistrivõistlustel
2006 Göteborgis pronksmedal 2.34 2002 Münchenis hõbemedal 2.29
August Volberg
August Volberg (6. detsember (vkj)/ 18. detsember 1896 Muuksi, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 21. juuni 1983 Tallinn) oli eesti arhitekt ja pedagoog.
Volberg lõpetas Tallinna Tehnikumi 1927. aastal.
Looming
Ta oli tuntud kui rahvusliku taluarhitektuuri traditsioonide jätkaja ja edasiarendaja. Ta kasutas oma projektides paljusid tüüpilisi taluhoonete elemente, projekteeris kõrge kelpkatusega maakoolimaju, tüüpmaaelamuid ja -taluhooneid ning talumööblit, edendas kodukäsitööd. Ta projekteeris ka linnamaju ja ühiskondlikke hooneid, pärast sõda ka muuhulgas maaelamute tüüpprojekte, elamuid ja lasteaedu.
Ta suunas 1920. ja 1930. aastatel maa-ehituse arendamist ja kaasajastamist Asunikkude Liidus ja Põllutöökojas.
1932–1940 oli ta ajakirja Põllumajandus toimetuskolleegiumi liige ning koostas väljaanded "Maaehitusi" I ja II (1927 ja 1930), kus avaldas ka oma projekte.
Töid
Alates 1927. aastast osales ta kokku mitmekümnel arhitektuurivõistlusel, kus sai umbes 60 auhinda.
Isiklikku
August Volbergi õde oli arhitekt Erika Nõva ja vend oli masinaehitusinsener Arnold Volberg.
Maausk
Maausuks nimetatakse eeskätt eesti rahvausundi kristluse-eelsetel kihistustel põhinevat tänapäeva usulist liikumist.
Erinevalt taarausust puudub tänapäeva maausul ühtne dogmaatika ja reeglistik. Peamisteks põhimõteteks on looduse ja esivanemate austamine. Maausuliste koondamiseks ja maausuliste huvide esindamiseks moodustati 1995. aastal usuline ühendus Maavalla Koda.
Terminoloogia
Mõiste maausk on teadaolevalt võetud kasutusele 1960. aastatel, tähistamaks meie maa põlist rahvausku sarnaselt sõnadega "maarahvas", "maakeel", "maatõug", "maahobune", "maalammas", "maalinn" jms, mis väljendavad maarahva ajaloolisel asualal tekkinud ja arenenud nähtusi.
Maausuks või maauskudeks on vahel nimetatud ka teiste rahvaste loodususundeid. Eesti maausulised soovitavad teiste rahvaste loodususkude kohta kasutada pigem nimetusi "omausk", "loodususk" või "põlisusk" või kohalikest keeltest pärinevaid mõisteid nagu "haltiausko" Soomes või siis soome usk, mari usk jne.
Maausu jumalad
right|thumb|Piksepapilt Vihtla Jürgenilt üles kirjutatud [[Pikne (äiksejumal)|Pikse palve Johann Gutslaffi 1644. aastal Tartus ilmunud teoses "Kurtzer Bericht und Unterricht Von der Falsch-heilig genandten Bäche in Lieffland Wöhhanda" ("Vääralt pühaks peetud Võhandu jõest Liivimaal").]]
Karhu-ryhmä
Karhu-ryhmä (ametliku nimega Poliisin valmiusyksikkö (rootsi keeles Beredskapsenheten), politsei kiirreageerimisüksus) on Soome politsei eriüksus. Üksust tuntakse paremini Karu rühmana (soome: Karhu-ryhmä, rootsi: Karhu-gruppen). Kuigi üksus kuulub Helsingi politsei koosseisu, on selle tegevuspiirkonnaks terve Soome.
Maausk
Maausu jumalad
Maausu jumalad on Maaema, Uku, Vee-ema, Tuleema, Taara.
Karhu-ryhmä
Üksus loodi 1972. aastal pärast Müncheni massimõrva, et tagada turvalisus 1975. aasta OSCE tippkohtumisel, mis toimus Helsingis. Vastavalt Soome seadustele viivad terroritõrjeoperatsioone läbi Soome politsei või piirivalve ning sõjavägi rahuajal ei sekku.
Maausk
Maausu jumalad
Maaema, kui kõige elava ema, on tähtsaim jumal. Ukul leidub rohkesti erinevaid nimesid: Ukko, Taevaisa, Taevataat, Vanaisa, Vanajumal, Äikene, Äiukene, Äike, Vanemb, Kõu, Pikne, Pikker jt.
Karhu-ryhmä
Üksuse liikmed on vabatahtlikud ja 2008. aastal kuulus sinna umbes 90 meest.