cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Novgorodi vürst
Valitsejad Novgorodi vabariigi ajal
Aastatel 1328 – 1359 Moskva suurvürstiriigi suurvürstid. Aastatel 1362 – 1478 Moskva suurvürstiriigi suurvürstid.
Veltto Virtanen
Ta kandideeris ka 1999. ja 2003. aasta parlamendivalimistel ning Euroopa parlamendi valimistel 1999, kuid ei osutunud valituks. 2007. aastal valiti ta sõltumatu kandidaadina Perussuomalaiste nimekirjas 4129 häälega taas eduskunna liikmeks.
Stephenie Meyer
Stephenie Meyeri esimene teos oli vampiiriromaan "Videvik", mis ilmus 2005. aastal ja tegi autori kohe tuntuks. Järgmiste romaanidega kujunes sellest romaanisari "Videvik".
Enne kirjanikuks hakkamist oli Meyer töötanud vaid kinnisvaraettevõttes külastajate vastuvõtjana. Ning enne "Videviku" sarja polnud ta üldse midagi kirjutanud, isegi lühijutte mitte.
Meyer on mormooni kiriku liige. Ta on teatanud, et on oma vaadetelt kitsarinnaline, ei joo alkoholi ega suitseta.
Straubing
Straubing on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Doonau ääres Große Laberi suudmes.
Tapiku mõis
pisi|Tapiku mõisa härrastemaja, 2014
pisi|Tapiku mõisa härrastemaja tagantvaade, 2014
Mõisa keskus asus Tapiku külas.
Praegu kuulub mõis uuele omanikule, kes on alustanud mõisa korrastamist.
Ajalugu
Tapiku mõisa on esmamainitud 17. sajandi teisel poolel.
18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses kuulus mõis Pistohlkorside suguvõsale.
1820. aastatest kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus Tapiku mõis Wahlide suguvõsale.
Viimane võõrandamiseelne omanik oli Axel von Wahl.
Mõisakompleks
19. sajandil püstitati mõisa lihtne, kuid väga pikk poolkelpkatuseega hoone.
Pärast mõisa riigistamist ostis Pajusi vald riigilt mõisahoone, selles tehti remont ja 1926. aasta sügisel alustas Tapiku 4-klassiline algkool uues majas õppetööd. Tapiku kool suleti 1974. aastal õpilaste vähesuse tõttu.
Härrastemaja on säilinud praktiliselt algkujul ning seda ümbritseb mõisapark.
Säilinud on hulk kõrvalhooneid, nende hulgas ka mõisakeskuse lähedal paiknev tuuleveski.
Türgi kohv
right|thumb|250px|Türgi kohvi väljavalamine cezve ' st Türgi kohv on kohvijook, mis saadakse röstitud kohviubade väga peeneks jahvatatud pulbri keetmisel spetsiaalses potis cezve ' s. Valmis jook valatakse tassi ja oodatakse veidi, kuni kohvipaks vajub tassi põhja. Juuakse kuumalt, soovi korral lisatakse suhkrut. Türgi kohv on väga levinud Lähis-Idas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias ja Balkani maades. Eri maades kannab jook erinevaid nimetusi: Kreekas on see tuntud kui Kreeka kohv, Põhja-Makedoonias kui Makedoonia kohv jne. Ka mujal maailmas pakutakse paljudes kohvikutes ja restoranides türgi kohvi.
Valmistamine
Türgi kohvi valmistamiseks on vaja kitsa suu ja laia alumise osaga keedunõu (cezve ' t) ja teelusikat. Kohv valmistatakse värskelt jahvatatud, soovitatavalt tumeda röstiga kohviubadest. Kohv peab olema väga peeneks pulbriks jahvatatud. Kohv ja suhkur lisatakse külmale veele, segatakse ja pannakse keema. Kui kohv keema läheb, võetakse pott tulelt ja jook valatakse tassidesse.
Joomine
Türgi kohv on välja valades väga kuum, mistõttu seda serveeritakse tavaliselt klaasitäie külma veega. Vesi aitab suud jahutada ja värskendada, et kohvi oleks parem maitsta. Kogu keedunõu sisu valatakse tassi, aga kohvi ei jooda põhjani – kohvipaks jääb tassi alles.
Ennustamine
Levinud on ka tassi põhja jäänud kohvipaksu pealt ennustamine. Selleks keeratakse tass tavaliselt alustassile ümber, oodatakse paar minutit ja seejärel ennustatakse tulevikku kohvipaksul olevate mustrite järgi.
Rockefeller Street
"Rockefeller Street" on Sven Lõhmuse laul, mis Getter Jaani esituses esindas Eestit 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Saksamaal.
Laulu looja Sven Lõhmus on varem kirjutanud kaks Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud laulu: "Let's Get Loud" 2005. aastal ja "Rändajad" 2009. aastal.
Koos Getter Jaaniga esinesid Eurovisiooni lauluvõistlusel taustalauljad Marilin Kongo ja Anna Põldvee ning taustatantsijad Ahto Paasik, Eghert-Sören Nõmm ja Ahti Kiili.
"Rockefeller Street" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2011. aastal 14. kohale.
Sidrunhape
pisi|Sidrunhape pisi|Sidrunhappe molekuli mudel pisi|Kristalliseerunud sidrunihape [[polarisatsioon|polariseeritud valguses]] Sidrunhape (IUPACi nimi 2-hüdroksüpropaan-1,2,3-trikarboksüülhape) isoleeriti sidrunist. Ta on inimorganismi keskse metaboolse raja sidrunhappetsükli (tsitraaditsükli) komponent (tsükkel algab sidrunhappe tekkega).
Sidrunhapet leidub ka inimorganismis.
Sidrunhape kuulub karboksüülhapete hulka.
Kasutatakse antikoagulandina. Euroopa Liidus kasutatava E-numbrite (toidulisandite tähise) järgi on sidrunhappele antud tähis E330.
Indrek Treufeldt
Hariduskäik
Indrek Treufeldt lõpetas 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli elektroonikainsenerina ja 1996. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanikuna.
2012. aastal sai filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Ajakirjanduslik faktiloome erinevates ühiskondlikes tingimustes".
Töökäik
Ajakirjanikutööd alustas ta 1986. aastal Eesti Raadios.
Aastatel 1994–1995 töötas ta president Lennart Meri pressiesindajana.
Alates 11. oktoobrist 2021 on Indrek Treufeldt Eesti presidendi Alar Karise avalike suhete nõunik.
Akadeemiline tegevus
2007. aastast on ta teleajakirjanduse õppejõud Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis. Ta on dotsent. Õppejõutööd jätkab ta ka presidendi nõunikuna.
Liikmesus
Treufeldt on Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi liige (aastatel 2010–2014 aseesimees).
2008. aastast on ta Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse juhatuse esimees.
Isiklikku
Indrek Treufeldt abiellus detsembris 2016 Kaire Rääguga. 2017. aastal sündis neil poeg.
Charles Curtis
Charles Curtis (25. jaanuar 1860 Topeka – 8. veebruar 1936) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, asepresident aastail 1929–1933.
Tema ema oli päritolult kansa. Curtis oli esimene ja siiani viimane põlisameeriklane, kes nii kõrgel ametikohal olnud.
Kongo kohvipuu
Kongo kohvipuu (Coffea canephora) on madaraliste sugukonda kohvipuu perekonda kuuluv liik.
Levila
Algselt levis kongo kohvipuu Lääne- ja Kesk-Aafrikas. Nüüd kasvatatakse kongo kohvipuud  eelkõige Aafrikas ja Brasiilias, kus see on tuntud ka Conilloni nime all, samuti Kagu-Aasias, kuhu selle tõid Prantsuse kolonisaatorid 19. sajandil. Viimastel aastatel on kongo kohvipuu suurim kasvataja Vietnam, mis kasvatabki ainult seda kohvipuuliiki.
Kasvatamine
Kongo kohvipuud on lihtsam kasvatada ja hooldada kui teist levinumat kohvipuuliiki araabia kohvipuud ning seetõttu on selle kasvatamine ka odavam. Et araabika kohvi peetakse üldiselt kvaliteetsemaks ja maitsvamaks, kasvatatakse kongo kohvipuud enamasti madalama kvaliteediga kohvi tegemiseks. Kongo kohvipuu vilju hakati kohvi valmistamiseks kasutama alles 18. sajandil.
Kongo kohvipuu viljadest valmistatud saadust nimetatakse robusta kohviks.
Kitzbüheli Alpid
thumb|Hahnenkamm (1712 m) Kitzbüheli kohal
Kitzbüheli Alpid (saksa: Kitzbüheler Alpen või Kitzbühler Alpen) on mäestik Kesk-Ida-Alpides, mis ümbritseb Kitzbüheli linnakest Tiroolis Austrias. Geoloogiliselt on need osa läänepoolsest kiltkivitsoonist (Grauwackenzone).
Paiknemine
2/3 Kitzbüheli Alpidest asub Austria Tirooli liidumaal, ülejäänud kolmandik jääb Salzburgi liidumaale. Need on umbes 80 km pikad idast läände ja 25–35 km laiad. Need ulatuvad Zillertalist ja Tuxi Alpidest läänes Saalachi jõeni ja Zell am Seeni Zellersee juures idas. Nad piirnevad lõunas Zillertali Alpide ja Kõrg-Tauerni mäestikuga Salzachi jõe teisel kaldal, põhjas Inni jõe ja Põhja-Lubjakivi Alpidega.
Piirkonna piir jookseb piki Salzachtali Zell am See kaudu, kus Salzach pöörab põhja, Saalfeldenisse. Selle põhjapiir jookseb idast läände Saalfeldenist piki Leoganger Ache orgu Grießeni kuruni ning sealt Pillerseetali, Leukentali ja Sölllandli kaudu Wörglisse ja Kufsteini. Loodepiiri moodustab Inntal Wörgli ja Jenbachi vahel.
Großache jagab Kitzbüheli Alpid Glemmtali Alpideks idas (Salzburg) ja Kelchsau Alpideks läänes. Kitzbüheli Alpide kõrgeim tipp on Kreuzjoch mäestiku edelaosas Gerlos loodes kõrgusel 2558 m üle merepinna. Tippude üldine kõrgus kahaneb järk-järgult umbes 2500 m-lt läänes kuni umbes 2000 m-ni idas. Teised olulised tipud on Salzachgeier (2469 m), Kröndlhorn (2444 m), Großer Rettenstein (2366 m), Geißstein (2363 m), Wildseeloder (2118 m), Großer Beil (2309 m), Großer Galtenberg (2425 m), Kitzbüheler Horn (1996 m), Hohe Salve (1828 m), Hahnenkamm (1712 m) ja Schmittenhöhe (1965 m). Populaarsed mäed Inntali servas on Pölven (1595 m) ja Gratlspitze (1899 m).
Kitzbüheli Alpid asuvad järgmistes piirkondades St. Johann in Tirol, Kitzbühel ja selle ümbrus, Pillerseetal, Brixental, Wildschönau ja Alpbach.
Kitzbüheli Alpide turismipiirkond katab vaid osa geograafilistest Kitzbüheli Alpidest.
Naabermäestikud
Kitzbüheli Alpe ümbritsevad mäestikud on järgmised:
Eestimaa kubermangukomissar
Eestimaa kubermangukomissar (ka Eestimaa kubermangu komissar) oli pärast veebruarirevolutsiooni 1917. aastal Venemaa Ajutise Valitsuse poolt vkj 4. märtsil/ukj 17. märtsil 1917. aastal pärast Venemaa Keisririigi kuberneri ametist tagandamist kubermangu ametisse määratud Autonoomse Eestimaa kubermangu kõrgeim riigiametnik. pisi|Jaan Poska 5. märtsil vkj/ 18. märtsil ukj 1917 nimetati Eestimaa kubermangu komissariks Tallinna linnapea Jaan Poska. Jäänuk-Liivimaa kubermangu komissariks määrati Andrejs Krastkalns (endine Riia linnapea).
Kitzbüheli Alpid
Geoloogia
Kitzbüheli Alpid kuuluvad Grauwackenzone ning koosnevad peamiselt kildast ja fülliitidest. Mäetippude profiilid ja tsirkusorud on suhteliselt siledad; nende nõlvad on peamiselt rohelised arvukate mägitundratega (Almwiesen). Sellest hoolimata leidub lubjakivi- ja dolomiitkivimeid, näiteks Großer Rettensteinil.
Eestimaa kubermangukomissar
Venemaa Ajutise Valitsuse vkj 30. märtsi/ukj 12. aprilli 1917 määrusega „Eestimaa kubermangu halduse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta” liideti Eestimaa kubermanguga ka Lõuna-Eesti maakonnad: Tartu-, Võru-, Pärnu-, Viljandi- ja Saaremaa ning anti Eestimaa kubermangukomissari alluvusse. Lõuna-Eestis jõuti administratiivaparaadi loomisega lõpule aprilli keskpaigaks. Uue administratiivüksuse eestikeelse nimetusena tuli käibele Eesti kubermang.
Kubermangukomissar allus siseministeeriumile.
Kitzbüheli Alpid
Geoloogia
Mäestiku läänepiir on petrograafiliselt vähemselge, kuna üleminek Innsbrucki kvartsfülliitidele ei ole selgepiiriline. Seevastu loodes ja põhjas (Inntal Schwazi juures, Brixental ja Steinernes Meer) torkab erinevus õrnalt volditud kiltkivi ning Lubjakivi Alpide lubjakivi ja dolomiidi kivimite vahel vaatlejale silma.
Kuressaare oblast
Kuressaare oblast oli vahetult enne asehalduskorra kehtestamist, 3/14. märtsil 1783, asutatud haldusüksus Läänemereprovintsidesse kuulunud Läänemere saartest. Oblastikeskus asus Kuressaares. 15/26. märtsil jagati oblast kaheks maakonnaks, teine maakonnalinn tuli asutada Hiiumaale või mõnele teisele sobivale saarele. Asehalduskorra kehtestamise tõttu jäi oblast tegelikult loomata. 3/14. juulil allutati Saaremaa maakonnana Riia kubermangule.
Eestimaa kubermangukomissar
Kubermangukomissaril oli kaks abi, ühe ülesandeks oli Lõuna-Eesti maakondade juhtimine ja ta asus Tartus, teine abi oli kantseleijuhataja.
Kubermangukomissarile allusid maakonnakomissarid ja nende abid ning miilitsainspektorid. Maakonnakomissarid määrati ametisse ja vallandati Venemaa Ajutise Valitsuse Siseministeeriumi poolt kubermangukomissari ettepanekul.
Kubermangukomissari ülesandeks oli: kubermangu juhtimine; Venemaa Ajutise Valitsuse ning muude valitsusasutuste korralduste teatavaks tegemine ja nende täitmise kontroll; kubermangu julgeoleku tagamine; kubermangu valitsusasutuste ja ametiisikute tegevuse järelevalve ja revideerimine.
Tööliste, Soldatite, Maatameeste ja Väikemaapidajate Nõukogu määras märtsis kubermangukomissari juurde omapoolse 20-liikmelise valvekomisjoni, mille ülesandeks pidi olema seaduslikkuse andmine komissari määrustele, valitsusasutuste järelevalve, ametnike nimetamine, miilitsa organiseerimine ja seaduseelnõude väljatöötamine. Kubermangukomissari juurde moodustati Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu, mis alustas tegevust 1. juuli 1917. Maanõukogu ülesandeks oli juhtida koos kubermangukomissariga kohaliku maaomavalitsuse üld- ja administratiivasju.
26. oktoobril vkj 1917 kukutati Vene Ajutine Valitsus ja kehtestati nõukogude võim. Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee 27.10.1917 käskkirja alusel andis Tallinnas, Eestimaa kubermangukomissar kubermangu asjaajamise üle Sõja-Revolutsioonikomitee esindajale Viktor Kingissepale.
Kitzbüheli Alpid
Geoloogia
Porfüroidide kohal lasuvad horisontaalsed kildavooderdised siluriperioodist, mis on sageli kaetud saviliivaga. Kitzbüheli lähistelt võib leida ka siluri lubjakivisid ja lääne pool on hall, jämedateraline Schwazi dolomiit, mis läheb ida suunas, Leogangi juures, üle Spielbergi dolomiidiks. Esindatud on ka hertsüünia kurrutuse järgne periood, sealhulgas Rotliegend (punane kiltkivi) ja õhukesed Permoskyth liivakivid. Kõik need järgnevad Grauwackenzone kihid olid Alpide orogeneesi ajal ladestuspiirkonnast kaugel lõunas ilmselt – üheskoos Põhja-Lubjakivi Alpide omadega – Alpide põhjaservale ümber pööratud.
Sport
Kitzbüheli Alpide peamiselt õrnalt lainjas olemus teeb need sobivaks alpitalupidamiseks, matkamiseks ja suusatamiseks.
Turism
Kitzbüheli Alpid on väga populaarne turismisihtkoht. Lisaks lugematutele majandatud Alpi karjamaadele ja võõrastemajadele on ka suurel arvul Alpi klubidele kuuluvaid mägihütte.
Starõi Oskol
Starõi Oskol on linn Venemaal Belgorodi oblastis. Asub Oskoli jõe ääres.
Kitzbüheli Alpid
Kõrgeimad tipud
Mäestiku kõrgeimad tipud on koondunud edelanurka ja ulatuvad üsna tagasihoidliku 2500 meetrini, kõrgeim on Kreuzjoch (2558 m). Laias laastus mäestiku keskosas asub kuulus Kitzbüheli suusakeskus, Hahnenkammi võistluse koht, üks väljapaistvamaid ja tuntumaid suusavõistlusi maailmas.
Mäestiku kõrgeimad tipud on (kõrguse järjekorras):
Starõi Oskol
Linn asutati 1593. aastal Venemaa lõunapiiride kaitseks.
Starõi Oskol on mustmetallurgia keskus.
Iwate prefektuur
Iwate prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare põhjaosas. Asub Vaikse ookeani kaldal, põhjas piirneb Aomori prefektuuriga, läänes Akita ja lõunas Miyagi prefektuuriga.
Loodus
Suurim jõgi on Kitakami jõgi.
Sümbolid
Iwate prefektuuri tunnuslind on faasan (Phasianus colchicus), tunnuspuu on punane mänd (Pinus densiflora) ja tunnuslill printsessipuu õis (Paulownia tomentosa).
Haldusjaotus
Iwate prefektuur on jaotatud 33 omavalitsuseks, millest 14 on linnad (市 shi).
Kansad
Kansad on indiaani rahvas Põhja-Ameerikas.
Kansad räägivad kansa keelt.
Kansade järgi on nime saanud Kansase osariik. Kansade omanimetus on kaáⁿze.
Keeleuuendus
Keeleuuendus on kirjakeele grammatika, sõnavara, häälduse ja õigekirja muutmine.
Kateřina Neumannová
pisi|Kateřina Neumannová (2007) Kateřina Neumannová (sündinud 15. veebruaril 1973 Písekis) on Tšehhi endine murdmaasuusataja. Olümpiavõitja (2006) ja kahekordne maailmameister (2005 ja 2007). Ta on 2007. aasta kevadel lõppenud karjääri jooksul võitnud 11 suurvõistluste medalit.
Neumannová sai esimese maailmameistrivõistluste medali 1997. aasta maailmameistrivõistlustel Trondheimis, hiljem lisandus veel suurvõistluste hõbe- ja pronksmedaleid. 2005. aasta MM-il Oberstdorfis tuli ta 10 km distantsil vabastiilis maailmameistriks.
2006. aasta olümpiamängudel Torinos pidi Neumannová suusavahetusega sõidus finišisirgel tunnistama Kristina Šmiguni paremust ja leppime hõbemedaliga 1,9-sekundilise kaotusega. Kuid lõppudistantsil 30 km ühisstardiga vabastiilis tuli ta 1,4-sekundilise edumaaga Julija Tšepalova ees olümpiavõijaks.
27px Olümpiamängudel
thumb|240 px|right|[[Kristina Šmigun ja Kateřina Neumannová finišeerivad suusavahetusega sõidus 2006. aasta OM-il Torinos.]]
Maailma karikasarja etapivõidud
Kateřina Neumannová osales karjääri jooksul 143 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 48 korda, millest 18 korral kõige kõrgemale astmele.
149 protsess
149 protsess oli 10.–27. novembril 1924 Eestis toimunud kohtumõistmine 149 kommunisti üle, kus kommunistidele esitati süüdistus riigireetmises jm. Neist üks – Jaan Tomp – mõisteti surma ja üle 30 eluaegsele sunnitööle. See oli Eesti Vabariigi üks suuremaid kohtuprotsesse.
Enne kohut
21. jaanuar 1924 tegi kaitsepolitsei läbiotsimise Tööliste keldris, kus pidasid 185 töölisorganisatsioonide esindajat koosolekut. Isikud registreeriti ja koosoleku juhatajad Hendrik Allik, Paul Keerdo ja Jaan Tomp arreteeriti kohapeal. Samal päeval arreteeriti Narvas kohaliku töölisühistuse ruumides Kangur. Kõiki süüdistati Töörahva Ühise Väerinde loomises, mille aktivistide hulgas oli ka mitmed Riigikogu liikmed. Kokku oli ligi 200 arreteeritut. Kommunistlikud ajalehed ja organisatsioonid suleti. Riigivastase tegevuse tõttu suleti 229 töölisühingut. 3. augustil Tallinnas toimunud kommunistide meeleavalduse ajas politsei laiali ja 19 inimest arreteeriti.
19. oktoobril avaldas Allik tööliste spordiseltside kongressil üleskutse, kus oli teade, et Eesti Vabariiki ähvardab Landeswehri hädaoht, mille vastu valitsus mingeid samme ei astu. 19. oktoobril esines Allik tööliste üldkoosolekul avaldusega, et valitsus kavatseb Prantsuse valitsuse ettepanekul alustada sõda Venemaaga.
Mõned arreteeritud põgenesid ja seepärast lõpetati nende vastu ka süüdistus. Lõpuks jäi alles 149 inimest.
Kohus
Suurem osa süüdistatavatest ennast süüdi ei tunnistanud. Mõned tunnistasid, vabandades end sellega, et soovisid saadud rahaga oma isiklikku olukorda parandada. 88 inimest teatasid, et nemad kohtu poolt määratud advokaati ei soovi. Mõned siiski soovisid. Kõiki vahialuseid kohtusaalis ei viibinud ja mõned nendest kõrvaldati saalist, kuna nad esinesid protestiavaldustega (Riigikogu liige Vladimir Kangur). Samuti polnud kõik kohtualused kinni peetud, sest Riigikogu liikmete jaoks oli eraldi luba vaja. Nende hulgas olid näiteks Eliise Priks, Eduard Luts ja Aleksander Rimmel.
Kohtualustele esitati erinevaid süüdistusi. Kogu süüdistusakt oli 150 lehekülge pikk. Kõige üldisem oli süüdistus "osavõtmises üle-eestimaalisest kommunistlikust salaorganisatsioonist".
Kohtuotsus
27. novembril loeti ette kohtu otsus: Õigeks mõisteti 7 inimest: Peeter Palovere, August Palovere, Paul Sepp, Otto Laas, Johan Steinfeldt, Jaan Pois ja Bernhard Sepp.
Jaan Tomp oli sõjaväljakohtu poolt surma mõistetud juba 14. novembril ja otsus sama päeva õhtul ka täide viidud.
Eluaegne sunnitöö
Eluaegne sunnitöö mõisteti 39 inimesele: Georg Abels, Hendrik Allik, Hermann Arbon, August Hansen, Johannes Jaama, Aleksander Jaanson, Peeter Jentson, Voldemar Jurjev, Jaan Kamberg, Vladimir Kangur, Madis Kask, Paul Keerdo, Paul Krams, Vilhelmine Kruuk, August Kuhlberg, Johannes Kuppar, Karl Kuusk, Olga Künnapuu, Leena Laid, Peeter Mihelson, Elfriede Morgenson, Andrei Murro, Johannes Oinas, Adolf Pauk, Karl Pauk, Peeter Petree, Vladimir Rea, Aleksander Reinson, Johannes Roots, Jakob Saar, Joosep Saat, Voldemar Sassi, Oskar Sepree, Aliide Sommerling, Johannes Suuster, Karl Tuisk, Arnold Veimer, Rosalie Veltson, Jüri Visk.
15 aastat sunnitööd
15 aastat sunnitööd mõisteti 28 inimesele (sh 7 alaealisele):
Aleksander Resev, Richard Busch, Leontine Vels, Elmar Kauer, Alfred Valdsak, Johan Leesment, Heinrich Kallas.
Johannes Leimann, Eduard Vei, August Mäemat, Elise Priks, Jakob Tsõgankov, Gustav Lange, Hans Tiruson, Jaan Tagel, Boris Kumm, Anton Leerimaa, Feliks Tipman, Ludmilla Uusmann/Ausmann, Aleksander Rimmel, Eduard Luts, Ernst Heidemann, Adolf Silmer, Johannes Oravas, Bernhard Tinnuri, Voldemar Hannibal, Alide Silberg/Silber, Eduard Jaama.
Süüdi mõisteti ka
A. Korkman, A. Polishevsky, H. Oja, H. Kaik, J. Nigul, J. Suits, J. Saks, K. Reinfeld, A.Leevald, V. Saamer, J. Ellmann, H.Pent, A. Timmat, H. Vile, Johannes Lauristin, E. Rõnglepp, A. Jürgenson, E. Suits, A. Kirkman, F. Tõnisson, A. Mõisamaa, J. Aperson, J. Zoobel, A. Marmor, J. Põlenik, A. Luuri, T. Riis, J. Rae, J. Sepp, M.Moorask, A. Sommer, J. Kull, R. Niksman(Nikman), J. Tõnisson.
Vabaduskaotus
Iida Morgenson (4 aastat)
Välismaa sildade loend
''See loend loetleb sildu, välja arvatud Eesti sillad, mis on loetletud Eesti sildade loendis. On ka sildade loend riigiti.
A
Akashi-Kaikyō sild - Alberti sild - Alcántara sild - Aleksander III sild - Aleksander Nevski sild - Amuri sild - Anitškovi sild - Anpingi sild - Anshuni sild - Antonivka sild - Atatürki sild
C
Čevljarski most - Chaudière'i sild - Chelsea sild - Cliftoni rippsild - Colossus Bridge - Conwy raudteesild - Conwy rippsild
E
Eshima Ohashi sild
F
Forthi maanteesild - Franz Josephi sild - Forthi sild
G
Grammene raudteesild - Gupo sild
H
Alexander Hamiltoni sild - Hammersmithi sild - Hangzhou lahe sild - Henry Hudsoni sild - Humberi sild - Höga Kusteni sild
I
Iroise'i sild
J
Johannese sild
K
Kertši väina sild - Kierbedźi sild - Kingsgate'i sild - Krimmi sild (Moskva) - Krjukivi sild - Krki sild - Kuldīga tellissild - Kuldvärava sild - Kvalsundi sild
L
Laekeni raudteesild - Lambethi sild - Langfangi-Qingxiani viadukt - Liteinõi sild - Londoni sild
M
Magdeburgi veesild - Mala Rijeka viadukt - Manhattani sild - McCall's Ferry Bridge - Mehmed-paša Sokolovići sild - Menai rippsild - Merefa-Hersoni sild - Millau viadukt – Minnesundi raudteesild - Minnesundi vana sild - Minnesundi uus sild - Msta sild
N
Nanjing Shi Jangtse sild - Nikolai kettsild - Novovolžski sild
O
Ohete sild
P
Palmburgi sild - Pelješaci sild - Permanent Bridge - Pinzano sild - Plougasteli sild - Pont de Cassagne - Pont de Fontpédrouse - Pontcysyllte akvedukt - Ponte Vecchio - Ponte Sant'Angelo - Pont d'Avignon - Pont Neuf - Port Depositi sild - Postbridge'i sild - Puente Romano sobre el río Guadiana - Punane sild
Q
Quebeci sild - Queensboro sild
R
Raippaluoto sild - Raudteesild Volga raudteejaama juures - Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures - Rialto sild - Riia raudteesild - Royal Border Bridge - Rževi raudteesild - Russki saare sild
S
Saami sild - Schuylkilli kettsild - Sinine sild - Sotra sild - Széchenyi kettsild - Starovolžski sild - Storstrømi sild - Struve raudteesild - Sundi sild - Sundsvalli sild - Suur-Beldi sild - Sõzrani sild
Š
Šeher-Ćehaja sild - Štefániki sild
Z
Zelenodolski raudteesild - Zubizuri
T
Tacoma Narrowsi sild - Tarr Stepsi sild - Tianjini sild - Tiberiuse sild - Topologi sild - Toweri sild - Traianuse sild - Tsurunomai sild - Tšonhari raudteesild - Tšonhari sild - Tutškovi sild - Tveri raudteesild - Tähtiniemi sild
U
Uddevalla sild
V
Vabadussild - Vasco da Gama sild - Vauxhalli sild - Verebja sild - Verrazano–Narrowsi sild - Västerbron
W
George Washingtoni sild - Waterloo sild - Westminsteri sild - Williamsburgi sild
Ö
Ölandi sild - Öresundi sild
Liumägi
pisi|liumägi pisi|Liumägi veepargis. Liumägi on enamasti lastele mõeldud rajatis (mänguvahend), milles kasutaja saab mööda kalde all paigutatud renni libiseda ülevalt alla. Liumäed on sageli avalikel mänguväljakutel. Need on valmistatud enamasti roostevabast plekist või plastikust.
Liumägesid on ka veeparkides. Sarnased, kuid pealt suletud rajatised on liutorud.
Ložban
Ložban (rahvusvahelises foneetikatähestikus [ˈloʒban], ametliku täisnimega Lojban: a realization of Loglan) on tehiskeel, mille lõi ja mida arendab Logical Language Group (esialgne variant valmis aastal 1987). Lojban põhineb varasemal tehiskeelel Loglan, täiendades seda, parandades kasutatavust ja lõdvendades autoriõigusi. Sel on ISO 639 keelekood <tt>jbo</tt>.
Ložbani ja Loglani eesmärgid ja omadused kattuvad suuresti. Mõned Lojbani omadused: Loglani esialgne eesmärk oli Sapir-Whorfi hüpoteesi kontrollimine, samas Lojbani kogukonna plaanid on laiemad:
Nagu paljudes väikese kõnelejaskonnaga keeltes, nii pole ka Lojbanis kuigi palju kirjandust.
Hääldamine
Ložbani tähestikus on 26 tähte: '''',. a b c d e f g i j k l m n o p r s t u v x y z'''. Ladina tähestikust puuduvad h, w ja q. Suurtähti ei kasutata muidu, kui rõhu märkimiseks pärisnimedes, neid ei loeta eraldi tähtedeks. Mõnda tähte võib mitut moodi hääldada. Järgnevas tabelis on lubatavad hääldused:
Kokkuvõtteks, Lojban kasutab eesti keele moodi hääldusi, välja arvatud  ' , x ja j.
Lojbani grammatika
Lojbanis on 3 lauseliiget: brivla - täidab nimisõnade ja tegusõnade aset, cmene - pärisnimed ja cmavo - artiklid, arvud, ajad, asesõnad jne. Puuduvad omadussõnad ja määrsõnad nagu eesti keeles.
Põhilise osa Lojbanist moodustavad positsioonilised predikaadid ehk brivla. Nad käituvad nagu funktsioonid matemaatikas ja programmeerimises. Näiteks bramau tähendab "suurem" - mi bramau do le ka clani tähendab "ma olen suurem kui sina pikkuse omaduse järgi". brivla positsioone saab muuta - fi le ka clani fe do fa mi bramau tähendab "pikkuse poolest ma ületan sind".
Veel paar näidet:
brivlade positsioonid sõltuvad brivla definitsioonist. Loomade-taimede puhul on teine positsioon liik või tõug, sõna klama (minema) puhul on esimene koht see, kes läheb; teine - siht, kolmas - kust, neljas - kustkaudu, viies - millega/transpordivahend.
Lojban püüab eemaldada sõnade ja lausete mitmetähenduslikkuse ("Nägin unes surnud koera" - kumb oli unes, mina või koer?), samuti on selle häälikud valitud nii, et sõnu oleks lihtne üksteisest eristada.
Sõnavara
Lojbani sõnavara on saadud maailma 6 enimkasutatava keele "kokkusegamisel", ehk 1,342 tüvisõna gismu on arvuti valitud hiina, hindi/urdu, inglise, hispaania, araabia ja vene keele tüvede kokkusegamisel. See peaks tegema keele lihtsasti omandatavaks võimalikult suurele arvule inimestest. Tüvisõnu ehk gismusid saab kombineerida mitmel viisil, nii luues uusi (üldjuhul täpsemaid) tähendusi - ülalpool näiteks toodud bramau on kombinatsioon sõnadest barda (suur) ja zmadu (rohkem). Samuti on võimalik sõnu laenata teistest keeltest, neid modifitseerides arusaadavaks ka teise keele mitteoskajatele. Näiteks itaalia spaghetti oleks djarspageti - dja on osa sõnast cidja ehk "toit", seega saab jutust aru ka ilma itaalia keelt oskamata.
Pulk
Pulk on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pulk 320 inimesel: 153 mehel ja 167 naisel. Perekonnanimede levikult on Pulk meeste puhul 454. kohal ja naiste puhul 448. kohal. Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 11,93.
Robusta kohv
Robusta kohv on kongo kohvipuust (Coffea canephora) saadav kohv.
Umbes kolmandik maailmas toodetavat kohvist on robusta kohv.
Robusta kohv sisaldab umbes kaks korda rohkem kofeiini kui araabika kohv. Seda peetakse vähem kvaliteetseks ja maitsvaks kui araabika kohvi. Robusta kohvi röstitud oad on kummimaitselised, põlenud maitsega, kibedamad kui araabika kohvi röstitud oad. Robusta kohvi kasutatakse palju lahustuvates kohvides ning vängemates espressosegudes.
Tavalistest kohvidest võib tuua näiteks Fürsten Kaffee, mille koostisest moodustab 50% jahvatatud robusta kohvioad, 50% jahvatatud araabika kohvioad.
Margus Vaher (laulja)
pisi|Margus Vaher enda raamatu "Aga miks mehed sellised on?" esitlusel Solarise Apollos Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. oktoober 2020 thumb|Margus Vaher esinemas [[Õlletoober|Õlletoobril 9. juulil 2010]] pisi|Margus Vaher 2009. aastal Tartu Ülikooli botaanikaaias Võluaia heategevuskontserdil Margus Vaher (sündinud 16. jaanuaril 1984 Kuressaares) on eesti poplaulja.
Ta on lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi. 2002. aastal astus ta Tartu Ülikooli õppima filosoofiat ja teoloogiat.
Ta on lauluvõistluse "Kaks takti ette" 2007. aasta võitja ja lauluvõistluse "Eurolaul 2008" finalist.
Vene-Türgi sõda (1768–1774)
Vene-Türgi sõda 1768–1774 ehk Kuues Vene-Türgi sõda oli sõda Venemaa ja Türgi vahel. Sõda toimus põhiliselt Dnepri ja Doonau vahelisel alal.
Poola riigis puhkenud segaduste ajal kutsus Bari konföderatsioon türklased appi. Sõjategevus algas 1769. aastal Krimmi khaaniriigi vägede rünnakuga Krimmi khaani Qırım Giray juhtimisel Jelizavetgradi provintsile.
Venemaa väed Pjotr Rumjantsevi juhatamisel hõivasid 1769. aastal Bessaraabia, Moldova ja Valahhia.
Aastal 1770 hävitas Vene sõjalaevastik Çeşme sadamas Türgi sõjalaevastiku (Çeşme merelahing).
Aastal 1774 saavutasid vene väed võidu Larga ja Cahuli jõe juures Šumeni all.
21. juulil 1774 sõlmiti Küçük Kaynarci rahu (Küçük Kaynarca rahu, Kjutšukkainardža rahu). Lõuna-Ukraina, sealhulgas Bugi, Dnepri ja Doni suue, läksid Venemaale, nii et Venemaa sai seal väljapääsu Mustale merele. Krimm sai iseseisvaks Osmani impeeriumist (annekteeriti 1783 Venemaa poolt). Vene laevad said õiguse väinadest läbi sõita. Venemaa sai protektoraadiõiguse Osmanite riigi õigeusuliste üle. Sõja tulemusel tunnistas Osmanite riik Kabarda ja Põhja-Osseetia liitmist Venemaa keisririigiga.
Kung fu
Hiinas tähendab see sõna võimekust mis tahes alal, mitte tingimata võitluskunstides. Hiinas kasutatakse mis tahes võitluskunstide kohta sõna wushu.
Erinevalt paljudest teistest hiina sõnadest ja nimedest ei ole see termin käibel mitte pinyin 'is, vaid Wade'i-Gilesi latinisatsioonis. Mõnikord kasutatakse ka vorme gungfu ja gung fu, mille aluseks on kantoni murde Yale'i latinisatsioon ning mis levis 1970. aastatel filmide kaudu, milles mängis Bruce Lee.
Bruce Lee filmide kaudu saigi see sõna Läänes laialt tuntuks. Läänes tõi selle 18. sajandil käibele prantsuse jesuiidi misjonär Jean Joseph Marie Amiot.
Sõna tähendus Läänes ja Hiinas
Sõna kung-fu (kung fu) tuli Läänes laiemale kasutusele 1960. aastate lõpus seoses Hongkongi võitluskunstifilmidega ning hiljem seoses seriaaliga "Kung Fu". Varem nimetati nendes demonstreeritavat võitluskunsti hiina poksiks (Chinese boxing).
Hiina sõna 功夫 (gongfu, gōngfu) tähendab umbes 'pingutust nõudvat saavutust' või 'voorust'. Esimene kirjamärk 功 (gong, gōng) tähendab 'teenet, saavutust' (ka 'hoolsust, usinust'), teine kirjamärk 夫 (fu, fū) tähendab 'meest'. Kuigi fū hääldatakse muidu esimese tooniga, on teine silp selles sõnas tooni suhtes neutraalne.
Sõna gongfu tähistab hiina keeles mis tahes praktika alal pikaajalise pingutusega saavutatud meisterlikkust. Võib näiteks öelda, et kellelgi on hea gongfu kokakunstis või et kellelgi on gongfu kalligraafias. Halva gongfu omamine tähendab, et praktika õppimisel pole piisavalt vaeva nähtud.
Lubikas
Lubikas (Sesleria) on kõrreliste sugukonda kuuluv püsikute perekond.
Eestis kasvab üks liik – harilik lubikas (Sesleria caerulea)
Pistohlkors
Pistohlkors (ka Pistolekors) on rootsi päritolu Rootsi, Liivimaa, Eestimaa ja Soome aadlisuguvõsa.
Pistohlkors perekond immatrikuleeriti Rootsis rüütelkonda 1647. aastal, Eestimaa rüütelkonda 1746. aastal ning Liivimaa rüütelkonda 1747. aastal.
Ajalugu
Perekonna esiisa oli Rootsi sõjaväe leitnant Jöran Olofsson (soome Yrjö Olavinpoika Pistolekors; 1596–1663), kes sai 1645 aadeldatuna kuninganna Kristiina poolt nimeks Pistohlkors, sest oli päästnud kuninga elu tulistades ristatud püstolitega vaenlasi. Aastal 1647 võeti ta Rootsi aadlimatriklisse. Tal oli seitse last, kolm poega rajasid kolm suguvõsa liini.
Johan von Pistohlkors (suri 1656) rajas vanema Soome liini. See suguvõsa haru suri välja 1820. aastatel. Neile kuulusid Soomes mitmed mõisad, sh Partala mõis.
Vanuselt järgmine poeg Erik von Pistohlkors (1628–1700) asus elama Eestimaale ja omandas siin Rutikvere, Jädivere, Paatsalu, Illuste, Massu ja Päri mõisa. Tema pojapojad Otto Friedrich von Pistohlkors, Hans Reinhold von Pistohlkors ja Moritz Wilhelm von Pistohlkors rajasid vastavalt Rutikvere, Massu ja Kuremaa liinid.
Otto Friedrich von Pistohlkorsi (1726–1755) järeltulijate valduses oli Rutikvere pärusmõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Selle liini valduses oli terve hulk mõisaid: Imavere, Kaave, Kassinurme, Kivijärve, Koppelmaa, Kurista, Kärde, Mõisaküla, Nõmme, Pühatu, Tapiku, Vaiste, Voose, Vorbuse ja Võrevere.
Läti alal oli nende valduses Bīriņi, Eikaži, Īgate ja Garšmuiža. Veel kuulus neile Smolenski kubermangus Kokuškino mõis.
Otto Friedrichi vend Hans Reinhold von Pistohlkors (1729–1769) järglaste kätte jäi Massu mõis kuni 1830. aastani. Massu liin kustus meesliinis 19. sajandi II poolel, naisliinis 20. sajandi algul.
Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi (1730–1783) omandas Kuremaa mõisa. Kuremaa liinile kuulusid veel Käru, Habaja, Illuste, Jädivere ja Paatsalu mõis. Novgorodi kubermangus omandasid nad Poprudki mõisa, mis jäi neile kolme põlvkonna vältel. Liin asus elama Venemaale ja kandis vene nimesid.
Göran von Pistohlkorsi noorem poeg Göran von Pistohlkors (suri pärast 1693) oli noorema Soome liini rajajaks. 1818. aastal võeti nad vastu Soome rüütelkonda. Görani järeltulijaid on teada veel 20. sajandi algusest.
Vapp
Suguvõsa vapil on punasel taustal kujutatud ristatud püstoleid (rootsi keeles Pistohlkors – püstolirist). Neli hõbedast kuuli meenutavad Göran Olofssoni pikka teenistust Rootsi ratsaväes.
Rio de Janeiro
thumb|[[Lunastaja Kristuse kuju]] pisi|Rio de Janeiro enne päikesetõusu thumb|Pão de Açúcar (Suhkrupeamägi) Rio de Janeiro on sadamalinn Brasiilias, Rio de Janeiro osariigi pealinn. Suurlinn asub Guanabara lahe ääres. Linn on tuntud karnevalide, Copacabana ja Ipanema supelrandade, Suhkrupeamäe ja 39,6 m kõrguse Lunastaja Kristuse kuju poolest. Linnakodanikud kasutavad enda kohta väljendit carioca (Kara'i oca).
Kliima
Rio de Janeiros on lähistroopiline kliima, mis on tüüpiline savannidele. Sellele on lähedane mussoonkliima ja sageli ongi suvel linnas pikad vihmaperioodid.
Kõige palavam kuu on veebruar (keskmiselt +27 °C), kõige jahedam juuli (keskmiselt +21 °C). Rio de Janeiro linnastus on suvel sisemaal tavalised temperatuurid üle +40 °C, kuigi mitte pikka aega järjest, aga Rio de Janeiro linnas üldjuhul nii kõrgeid temperatuure ei esine, sest meretuul jahutab õhku. Absoluutne maksimumtemperatuur +44 °C on mõõdetud veebruaris, absoluutne miinimum +8 °C juulis. Sügisel ja talvel jõuab Rio de Janeirosse vahel külm front Antarktikast, mis toob kaasa järsu ilmamuutuse.
Aasta keskmine sademete hulk on 1175 mm. Kõige rohkem sajab detsembris (170 mm) ja aprillis (137 mm), kõige vähem augustis (51 mm) ja juulis (56 mm).
Aastas paistab päike keskmiselt 2085 tundi. Kõige rohkem paistab päikest veebruaris (215 tundi), kõige vähem septembris (138 tundi) ja juunis (156 tundi).
Ajalugu
Esimesed eurooplased saabusid Guanabara lahte Portugali maadeavastajate Pedro Álvares Cabrali ja Gonçalo Coelho juhitud laevastikku kuuluval laeval, mille kapten oli Gaspar de Lemos. See juhtus 1. jaanuaril 1502 ja sellepärast anti sellele paigale nimeks Rio de Janeiro, mis portugali keeles tähendab 'jaanuari jõgi'. Selles ekspeditsioonis osales ka Amerigo Vespucci, kelle järgi on Ameerika maailmajagu nimetatud.
1555 saabusid ühele Guanabara lahe saartest pool tuhat prantsuse kolonisti Prantsusmaa admirali Nicolas Durand de Villegaignoni juhtimisel. Nad rajasid Prantsusmaa esimese koloonia ja selle nimeks sai Prantsusmaa Antarktika. Kolonisaatorid olid hugenotid ja sellepärast andsid nad saarele rajatud kindlusele Gaspard de Coligny järgi nimeks Fort Coligny. Seda saart, kus fort asus, nimetatakse tänapäeval Villegagnoni saareks. 1567 vallutas Portugal fordi ja likvideeris sellega Prantsusmaa Antarktika.
Rio de Janeiro linna asutas Portugal 1. märtsil 1565 Guanabara lahe rannikule. Esialgu pandi asula nimeks São Sebastião do Rio de Janeiro. Püha Sebastiani järgi oli nime saanud ka tollane Portugali kuningas Sebastião.
Kuni 18. sajandi alguseni ründasid linna aeg-ajalt mereröövlid, peamiselt prantslased, näiteks Jean-François Duclerc ja René Duguay-Trouin. Mõnel neist õnnestus linn isegi vallutada.
Kuni 17. sajandi lõpuni veeti Rio de Janeirost välja peamiselt suhkrut. Selles osas jäi linn alla Salvadorile, mis asus palju kaugemal kirdes. Salvador oli Euroopale märksa lähemal, seetõttu olid transpordikulud väiksemad ja see võimaldas seal suuremat kasumit teenida.
Siis avastati Rio de Janeiro lähedal kulda ja teemante. Rio de Janeiro sai nende väljaveo poolest kuulsaks ja Portugali keskvalitsus reageeris sellele kiiresti, sest tahtis nende maavarade liikumist kontrollida. Sellepärast toodi juba 1763 Brasiilia halduskeskus Salvadorist Rio de Janeirosse.
1808 põgenes Portugali kuningakoda Napoleoni kartuses Rio de Janeirosse. Kaasa tuli hulk aadlikke Lissabonist ja sellepärast sai Rio de Janeiro ainsaks Euroopa riigi pealinnaks läbi aegade, mis asus väljaspool Euroopat. Portugali pealinn oli Rio de Janeiro kuni Brasiilia iseseisvumiseni 1822.
Kui Pedro I kuulutas Brasiilia iseseisvaks, siis jättis ta riigi pealinna Rio de Janeirosse. Pärast seda, kui 1889 kukutati Pedro II ja Brasiilia sai vabariigiks, jäi Rio de Janeiro endiselt riigi pealinnaks.
Rio de Janeiro asub üsna suure riigis servas. Sellepärast arutati aeg-ajalt pealinna viimist riigi geograafilise keskme poole. Juscelino Kubitschek valiti 1955 Brasiilia presidendiks lubaduste najal viia pealinn mujale. Ehkki paljud seda temast ei uskunud, valmis siiski suurte kuludega uus pealinn Brasília, mille peaarhitekt oli Oscar Niemeyer. 21. aprillil 1960 viidi riigi pealinn sinna ametlikult üle.
Rio de Janeiros toimusid 2007. aasta Panameerika mängud ja 2014. aasta jalgpalli MM-i finaal. Seal toimuvad ka 2016. aasta suveolümpiamängud. Rio de Janeirost saab esimene Lõuna-Ameerika linn ja México järel teine Ladina-Ameerika linn, mis korraldab kaasaegsed olümpiamängud.
Rahvastik
pisi| Vaade Rio de Janeirole [[São Bentolt ca.1820 kuni 1825 ]]
Transport
Rio de Janeiro teedevõrgu arendamine ja korrastamine 2016. aasta suveolümpiamängudeks parandab ka cariocade igapäevaelu.
Diplomaatia
Linnas asub Eesti aukonsulaat. Aukonsul on Oskar Metsavaht.
Altun Shan
Altun Shan (uiguuri ئالتۇن تاغ (Altun Tag), hiina 阿尔金山 (Arjin Shan); meil kasutatud ka venekeelset nimekuju Altõntag) on mäestik Aasias Hiina lääneosas.
Kulgeb edela-kirde suunas, edelas ühineb Kunluniga, kirdes Nan Shaniga.
Loodenõlvad laskuvad järsult Tarimi nõkku, kagunõlvad laugelt Qaidami nõkku.
Kõrgus kuni 6161 meetrit.
Eesti ajalehtede loend
B
Balti Elektrijaam (Narva,1985-2003)
C
Caissa (Kuusalu, 1988)
Zhejiang
Zhejiang (浙江, Zhèjiāng) on provints (省, shěng) Hiina idaosas.
Eesti ajalehtede loend
C
Caissa (Rakvere, 1988)
Zhejiang
Haldusjaotus
Provints jaguneb 11 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Zhejiangi provintsi elanikest hiinlased 99,2% ja šeed 0,4%.
Rudolf Heß
Rudolf Walter Richard Heß; ka Rudolf Hess, (26. aprill 1894 Aleksandria (Egiptus) – 17. august 1987 Lääne-Berliin, Spandau vangla) oli Saksamaa maa- ja õhuväe sõjaväelane, NSDAP asefüürer, Hitleri erasekretär ning Kolmanda Reichi poliitik ja Riigipäeva liige.
Eesti ajalehtede loend
D
Delovaja Estonija (Tln,1992)
Rudolf Heß
1946. aastal alanud Nürnbergi protsessil mõisteti ta eluks ajaks vangi. Rudolf Heß oli Spandau vanglas kuni oma surmani 17. augustil 1987.
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
Rudolf Heßi isa Fritz Heß tegeles väliskaubandusega ja oli kaubandusfirma Hess&Co, mille asutas Rudolfi vanaisa Christian Hess, omanik. Ema Klara Heß, tekstiilitöösturi tütar, oli kodune.
Eesti ajalehtede loend
F
Filmifestivali Teataja (Tln, 07 1965)
Rudolf Heß
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
Perekond Heß elas Egiptuses viibides suures neljakorruselises villas, mida ümbritses aed. Fritzil oli maja ka Reicholdsgrünis.
Eesti ajalehtede loend
G
Galereja (Tallinn, 1991)
Rudolf Heß
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
Rudolf õppis Aleksandria saksa protestantlikus koolis aastatel 1900–1906. Eratunde andis talle ja vennale egiptuse koduõpetaja efendi Abdul Aziz.
Eesti ajalehtede loend
G
Golos Naroda (Narva)
Rudolf Heß
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
1908. aastal saadeti Rudolf Saksamaale ja ta asus 15. septembril õppima Bad Godesbergi evangeelses koolis. 1911. aastal saatis isa Fritz Rudolfi õppima Šveitsi Neuchâteli Ecole Supérieur de Commerce kõrgemasse kommertskooli. Rudolf lahkus sealt juba aasta pärast (1912 ) ja alustas praktikandina tööd ühes Hamburgi ärifirmas Feldt, Stein & Co. Hamburgis omandas Heß kommertskoolihariduse.
Eesti ajalehtede loend
P
Paadimees (Tln,1998)
Rudolf Heß
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
1919. aastast otsustas Rudolf haridusteed jätkata. Endise sõdurina oli ta vabastatud sisseastumiseksamitest ning ta asus õppima Müncheni Ülikoolis majandust, geograafiat ja geopoliitikat (teise allika järgi majandust ja ajalugu).
Lebedjan
Lebedjan on linn Venemaal Lipetski oblastis, Lebedjani rajooni keskus. Asub Doni jõe ääres, 53 km Lipetskist loodes.
Asulat on esmamainitud 1605. aastal. 1779. aastal sai linnaõigused.
Rudolf Heß
Rudolf Heßi lapsepõlv ja kooliiga
Tema õpetaja ja sõber oli Karl Haushofer.
Rudolf Heß Esimeses maailmasõjas
3. augustil 1914 kuulutas Saksamaa sõja Prantsusmaale. Järgmisel päeval kuulutas Suurbritannia sõja Saksamaale. Esimene maailmasõda oli alanud.
Lebedjan
Linna elanike arv 2001. aastal oli 21 300 ja 2018. aastal 19 300.
Rudolf Heß
Rudolf Heß Esimeses maailmasõjas
saksa keisririigi elanikkonna suurus oli 1914. aastaks 68 miljonit elanikku. Heß sõitis sama aasta augustis Hamburgist Münchenisse, ja astus vabatahtlikuna sõjaväkke. 20. augustil võeti Heß jalaväelasena 7. Baieri välisuurtükiväe rügemendi (7. Bayerischen Feldartillerie-Regiment ) koosseisu. Pärast reamehe (Infanterist) väljaõpet arvati Heß 18. septembril 1914 1. jalaväerügemendi 1. täienduspataljoni (1. Ersatzbataillon, 1. Bayerischen Infanterie-Regiment ) 3. täienduskompaniisse, mis paiknes läänerindel Briti ekspeditsioonivägede vastas Somme'i ääres.
Briti I korpuse sõduritega lahingut lüües sai Heß haavata.
9. novembril 1914 viidi Heß üle 1. jalaväerügemendi 1. kompaniisse (1. Reserve-Bataillon, 1. Bayerischen Infanterie Regiment ), mis paiknes Artois' provintsis Arrase lähedal Prantsusmaal. Heß ülendati 21. aprillil 1915 kapraliks (Gefreiter). 27. aprillil autasustati teda lahingus ülesnäidatud vapruse eest sõjaväelise autasu – Raudristi 2. klassiga.
pisi|120px|right|I maailmasõja 2. klassi Raudrist
1915. aasta mai- ja augustikuu vahelisel ajal naasis Heß Saksamaale, osalemaks Heeresschule korraldatud reservohvitseri kandidaatide treeningkursusel (ReserveOffizieranwärter Lehrgang) Münsteris. 1915. aasta augusti lõpus läks Heß kuueks nädalaks Munsterlagerisse sõjaväe õppekooli kursustele. Siin sai ta alamveltveebli (Vizefeldwebel) auastme.
22. oktoobril andis Baieri kuningriik Heßile Sõjalise teeneteristi (Militärisches Verdienstkreuz).
20. novembril naasis Heß rindele ja liitus oma väeosaga ning osales Artois' lõigul lahingutegevuses. Jõuluaja ja aastavahetuse sõdis ta Arrase all.
1916. aasta alguses osales Heß lahingutes Neuville-St. Vaasti linna pärast. Vahepeal kimbutas Heßi kurgupõletik, mille hilisem diagnoos oli akuutne kõri limaskesta põletik (larüngiit), ning ta saadeti 20. veebruaril 1916 tagalasse. Haiglas olles suhtles ta perega, eriti ema Klaraga, kirja teel.
Väeossa saabus ta tagasi 1. mail ja osales Verduni lahingus.
12. juunil 1916 võitles Heß Douaumont'i läheduses asuva Thiaumont'i küla juures ning sai mürsukildudest haavata. Vigastatud vasaku käe ja õlavarre tõttu saadeti Heß Bad Homburgi varuhaiglasse (Reserve Lazarett) ja viidi üle Ilsenburgi varuhaiglasse 28. juunil. Varuhaiglast vabanes Heß 13. juulil ja pöördus tagasi oma väeossa.
25. detsembril 1916 sai Heßist jaoülem, ta viidi üle 18. Baieri jalaväe reservrügementi, mis asus Rumeenias, ja temast sai 10. kompanii jaoülem. 10. kompaniiga osales Heß lahingutes Rîmnicu Sărati linna all, umbes 120 km Bukarestist põhjakirdes.
23. juulil 1917 sai Heßi vasak käsi Oituzi mäekurul taas mürsukilluga pihta, kuid ta jäi oma väeosa välilaatsaretti ravile.
Järgmine haavatasaamine osutus aga tõsisemaks. 8. augustil 1917 lasi tormijooksu ajal Ungüreale (linn Karpaatide kõrgendikul Focșani lähedal) Rumeenia sõdur tal kuuli läbi rindkere.
9. augustil maandus Heß Ungaris sõjaväehaiglas 21c/ Bezdivasarhelys. Heßi haigusloos (11. augusti seisuga) oli kirjas, et kuul sisenes vasaku kaenla lähedusest rindkeresse, läbistas kopsu ja väljus lülisamba 4. lüli lähedal, allpool abaluud tekitades "kirsikivisuuruse" augu.
Heß sülitas verd ja hingamisel oli tuvastatav kahin. Vere sülgamine lõppes 20. augustil. Peagi taandus ka palavik. Heßi prooviti kodumaale saata, kuid viidi siiski 26. augustil ravile sõjaväehaiglasse 21 B Sepsiszentgyörgys (Ungari). Süda oli tal korras, kuid hingamine veel pinnapealne ja kuna ravi võttis kauem aega, saadeti ta 11. septembril haiglarongiga nr 9 kodumaa poole teele.
17. septembrist kuni 23. oktoobrini oli Heß ravil Meisseni varuhaiglas (20 km Dresdenist).
8. oktoobril 1917 ülendati Heß reservleitnandiks (Leutnant der Reserve) ja esitati autasustamiseks 1. klassi Raudristiga. 1. klassi Raudristi ta aga ei saanud.
Heßi isa Fritz oli kirjutanud 30. septembril Meissenisse, milles palunud oma poja ületoomist Alexandersbadi haiglasse, mis asus Reicholdsgrünile lähemal. 25. oktoobril saabuski Heß sellesse varuhaiglasse. Sealsete meedikute arvamuse järgi oli Heß üldiselt hea tervise juures, kuid pidev tervise üle kurtmine võis arstide arvates näidata kalduvust hüpohondriale.
11. detsembril lasti Heß tervisepuhkusele ja selle veetis ta Reicholdsgrünis. Jaanuaris 1918 anti Heßile korraldus saata 16. Baieri jalaväe reservrügement rindele, siin tuli tal ette kanda ülemleitnant Anton vabahärra von Tuboeufile ja tema kõrval seisis kapral, kelle nime sai ta teada aastaid hiljem, Adolf Hitler.