cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euroopa Liidu neli põhivabadust
Kapitali vaba liikumine
Kuna kapitali vaba liikumine on ainus vabadustest, mida kohaldatakse suhetes kolmandate riikidega, on oluline teha vahet vabaduse ja asutamisõiguse vahel. Kohtuasjas Baars vs Inspecteur der belastingen osutas kohus, et kui isik omandab teise liikmesriigi äriühingus olulise osaluse, siis teostab ta oma asutamisõigust. Seega, kui isik teeb investeeringu siseturu tingimustes ilma huvita investeeringut saavat ettevõtet kontrollida, siis kohaldub kapitali vaba liikumise reegel.
Tsinghua Ülikool
Ülikoolis õpib üle 36 000 üliõpilase (umbes 2015).
Christopher Lloyd
pisi|Christopher Lloyd (2012) Christopher Lloyd (õieti Christopher Allen Lloyd; sündinud 22. oktoobril 1938) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse Sihtasutus
Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse Sihtasutus on Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse juriidiline kehand, mille nõukogu on 3-liikmeline ja juhatus 2-liikmeline. Sihtasutus tegutseb põhikirja ja Sihtasutuste seaduse alusel.
Palehhi rajoon
Rajoon piirneb põhjas Rodniki rajooniga, kirdes Luhhi rajooniga, idas Verhni Landehhi rajooniga, lõunas Juža rajooniga ja läänes Šuja rajooniga.
Rajooni pindala on 852,60 km².
Palehhi rajoonis on 124 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna tüüpi asunduse ning kolme külaasunduse koosseisu.
Edvin Vesterby
pisi|1950. aastatel Edvin Vesterby (sündinud 23. oktoobril 1927 Riguldi vallas Läänemaal) on Eestist pärit endine Rootsi maadleja. Ta võitis 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is Kreeka-Rooma maadluses hõbemedali.
Kogu karjääri jooksul võistles ta kärbeskaalus.
Elulugu
Ta sündis rannarootslaste peres ja emigreerus 1944. aastal Rootsi. Sportima hakkas ta 1946. aastal Stockholmis Robert Oksa käe all.
1951. aastal tuli ta Rootsi meistriks vabamaadluses, 1955. aastal aga Kreeka-Rooma maadluses.
Rahvusvahelise karjääri alguseks võib pidada 1951. aasta maailmameistrivõistlusi vabamaadluses Helsingis. Seal saavutas ta 4. koha. Ta võitis Joseph Trimpont'i Belgiast ja Ferdinando Carrano Itaaliast, aga kaotas Mohammad Mehdi Yaghoubile Iraanist.
Sama koha sai Vesterby ka 1952. aasta suveolümpiamängudel vabamaadluses. Ta võitis Kenneth Irvine'i Suurbritanniast, Omar Blebeli Argentinast ja Charles Kouyos' Prantsusmaalt, aga kaotas 5. koha saanud Cemil Sarıbacakile Türgist ja olümpiavõitjaks tulnud Shohachi Ishiile Jaapanist.
Croix de guerre 1939–1945
Croix de guerre 1939–1945 (prantsuse keelest '1939.–1945. aasta sõja rist') oli Prantsuse Vabariigi sõjaline autasu (medal), millega autasustati isikuid, kes võitlesid liitlasriikide poolel teljeriikide vastu teises maailmasõjas (1939–1945).
Edvin Vesterby
Elulugu
1953 osales Vesterby vabamaadluses maavõistlusel Türgiga, kus kaotas punktidega kolmekordsele maailmameistrile Mustafa Dağıstanlıle.
Croix de guerre 1939–1945
Medali kujundus (Malta rist kahe ristatud mõõgaga tsentrumis) sarnaneb medali Croix de guerre 1914–1918 omaga, mille autor on Paul-Albert Bartholomé.
Edvin Vesterby
Elulugu
1954 osales Vesterby vabamaadluses maavõistlusel NSV Liiduga. Ta kaotas seljaga Maisuradzele ja võitis punktidega Gigiadze. Samal aastal osales ta Kreeka-Rooma maadluses maavõistlusel Soomega. Ta võitis punktidega Helsingi OM-pronksi Leo Honkala ja kaotas punktidega Rantalale.
Ka 1955. aasta MM-il Kreeka-Rooma maadluses jäi laeks neljas koht. Ta alistas Dinko Petrovi Bulgaariast, Maurice Faure Prantsusmaalt ja Karl Ditteri Lääne-Saksamaa-lt, aga kaotas maailmameistriks tulnud Vladimir Staškevitšile NSV Liidust.
Sel aastal osales Vesterby paljudel maavõistlustel. NSV Liidu vastu kaotas ta Kreeka-Rooma maadluses punktidega Sviridovile ja Lentsile. Türgi vastu Kreeka-Rooma maadluses võitis ta punktidega neljakordse maailmameistri Hüseyin Akbaşi ja kaotas punktidega Yaşar Yılmazile. Seevastu vabamaadluse maavõistlusel kaotas ta Akbaşile punktidega.
1956. aasta suveolümpiamängudel õnnestus Vesterbyl Kreeka-Rooma maadluses võita hõbemedal. Ise meenutas ta seda nii: "Terve aasta polnud kaotanud ainsatki matši. Ei kodus, ei võõrsil. Olümpial oli üks eesmärk: võita Kreeka-Rooma maadluse kärbeskaalus kuldmedal. Kuid juba esimene ring lõi kaardid segi." Nimelt kaotas ta punktidega bulgaarlasele Dinko Petrovile. Seejärel aga alistusid järgemööda nii austerlane Franz Brunner kui ka türklane Yaşar Yılmaz. Neljandas ringis jäi Vesterby loosiga vabaks, viiendas aga võitis punktidega rumeenlast Francisc Horvathi, kes pälvis pronksmedali. Kümme minutit hiljem alanud finaalis tuli aga tunnistada venelase Konstantin Võrupajevi paremust.
1959 osales ta maavõistlusel Lääne-Saksamaaga Kreeka-Rooma stiilis ja maadles viiki Klaus Schereriga.
1960 osales Vesterby kahel maavõistlusel Soomega, mõlemas Kreeka-Rooma stiilis. Algul maadles ta Soomes viiki nii Tauno Jaskari kui ka Luhtalaga, seejärel Rootsis kaotas punktidega nii Nykäsele kui ka Luhtalale.
1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas osales Vesterby Kreeka-Rooma stiilis. Ra võitis Stipe Dora (Jugoslaavia), Franz Brunneri ja Orlando Gonçalvese (Portugal), viigistas Jiři Šveciga ja kaotas Dinko Petrovile. See andis talle 4. koha.
Samal aastal osales Vesterby maavõistlusel Rumeeniaga ja tegi kaks viiki, sealhulgas olümpiavõitja Dumitru Pârvulescuga.
Vesterby töötas 10 aastat Rootsi juunioride koondise treenerina ja on 1967. aastast rahvusvahelise kategooria maadluskohtunik. Ka eakana tegeleb ta spordiga.
Otto von Mengden
Baltisaksa ajaloolane Ernst Seraphim on pidanud esimese Liivimaa rüütelkonna maamarssali Otto von Mengdeni ja tema vanaonu pojapoja Engelbrecht von Mengdeni (1587–1648) tegevust niivõrd oluliseks, et on nimetanud Liivimaa aadli ajalugu 17. sajandil "von Mengdenite perioodiks".
Mengdenite suguvõsast pärit Otto von Mengden sündis 1597. aastal Kusa ja Kalnamuiža (Maikendorf) mõisniku Jürgen von Mengdeni ja Magdalena von Vietinghoffi pojana. Tema vanem vend oli Ernst von Mengden (1593–1655), Liivimaa rüütelkonna maamarssal, Rootsi ooberstleitnant ning Kalnamuiža, Roperbeķi (Roperbeck), Streidase (Hessenhof) ja Katvari (Kadfer) mõisnik.
Enda tunnistuse järgi teenis ta Rootsi riiki alates 1621. aastast. Ajaloolane Ilmar Tammisto oletab, et ta võttis osa tol aastal asutatud komissariaalkohtu tööst. 1620. aastatel teenis ta Preisimaal sõdinud Rootsi vägede juures – seda kinnitab ka asjaolu, et tema poeg Gustav sündis 1625. aastal Königsbergis. Alates 1631. aastast juhatas ta Liivimaa aadlilipkonna koosseisu kuulunud Pärnu kreisi ratsateenistuskohuslastest moodustatud ratsaväekompaniid. Hiljemalt alates 1633. aastast töötas ta ka Koknese maakohtunikuna.
1630. aastatel püüdis Mengden veenda Rootsi valitsust, et see muudaks Liivimaal valitsevat sõjaväekorraldust. Tema nägemuses pidanuks Liivimaal loodama Rootsi riigi rahalisel toel tema enda juhitud ratsaväeüksus, mis pidanuks liituma teiste kindralkuberneri alluvuses olevate väeosadega üheks rügemendiks. 24. mail 1635 edastas Liivimaa kindralkuberner Bengt Oxenstierna Mengdeni ettepaneku Rootsi eeskostevalitsusele. Mengdeni plaan ei saanud siiski eestkostevalitsuse heakskiitu ning kehtima jäi senine aadli ratsateenistuse põhimõte.
1635. aasta kevadel üritas ta saada ka Riia lossipealiku ametisse ning säilinud on tema kiri kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse poole, kus avaldab rahulolematust, et antud ametisse määrati hoopis Otto von Sack.
Samaaegselt arutas Otto von Mengden kindralkuberner Oxenstiernaga ka poolakate sissetungi võimalust Liivimaale ning selle tõrjumiseks vajalikku aadlilipkonna lahinguvalmidusse seadmist. Säilinud on rittmeister Mengdeni kirjad Oxenstiernale, milles ta annab soovitusi aadlilipkonna munsterdamise aja, koha ja viisi osas. Kuigi kõiki Mengdeni soove ei võetud arvesse on siiski tähelepanuväärne, et säärased läbirääkimised toimusid, kuna kindralkuberneril puudus kohustus antud küsimuste osas kohaliku aadliga nõu pidada.
Kui 1639. aastal Leedu väed Liivimaale sisse tungisid, käsutas kindralkuberner Mengdeni ja Fabian von Plateri kompaniid Daugava kaitsele. Kuna Leedu väed lahkusid Liivimaalt juba mõne nädala järel, lubati Mengdeni ja Plateri vägedel kodudesse naasta. Uuesti pidid nad Daugava jõe kaitsele asuma 1642. aastal, mis on tähelepanuväärne, kuna puudus otsene sõjaline oht Liivimaale ning aadli ratsateenistust rahuajal üldiselt relvile ei kutsutud.
1640. aastal tegi Mengden kindralkubernerile uuesti ettepaneku viia Liivimaal läbi värbamine. Mengden lubas värvata 300 meest, kes oleks 60 riigitaalri eest aastas valmis hobuse ja relvastusega Rootsi teenistusse astuma. Tõenäoliselt kaasnes sellega ka Mengdeni nõue uue üksuse ülemaks hakata. Kindralkuberner esitas selle üldjoontes 1635. aasta ettepaneku sarnase plaani eestkostevalitsusele, kes andis vastuse alles 1642. aastal ja lubas plaani ellu viia ainult siis kui Liivimaa aadlilipkond ei ole võimeline piisaval arvul mehi välja panema.
Rittmeister Mengdenile maksti 1635. aastal ametiülesannete täitmise eest 88 riigitaalrit, 1636. aastal 300 riigitaalrit, 1639. aastal 702 riigitaalrit ning 1642. aastal 792 riigitaalrit aastas. Kaheksa aasta jooksul õnnestus Mengdenil saavutada üheksakordne palgatõus. Samuti kasvasid riigi kulutused tema juhitud ratsaväekompaniile.
Mengden oli lisaks sõjaväele tegev ka tsiviilteenistuses. 1638. aastal viidi Liivimaal läbi maarevisjon ning Koknese maakohtunikuna oli Mengden üks revisjonikomisjoni juhtidest. Tema vastutusalasse jäid Nabe (Nabben), Liepupe (Pernigel), Libaži (Lemsal), Augstroze (Hochrosen) ja Straupe (Roop) linnusepiirkonnad. Nendele aladele jäi ka üks Mengdenile kuulunud mõis, kuid see ei näi olevat tema tööd takistanud. Läti ajaloolase Edgars Dunsdorfsi hinnangul kogus Mengdeni juhitud komisjon erinevalt teistest talupoegade üksikasjaliku küsitlemise abil põhjalikumaid andmeid kui teised komisjonid, samas aga ei käidud mitmetes mõisates kohapeal ning esitatud adramaade arv ei vastanud tõele. Hiljem heideti kindralkuberner Oxenstiernale 1638. aasta revisjoni läbiviimist ette, kuna komisjone juhtinud kohalikud aadlikud ei olnud erapooletud ning lähtusid isiklikest huvidest.
Aastail 1651–1655 oli Otto von Mengden Liivimaa aadlilipkonna ooberst.
Kuninganna Kristiina andis 12. juulil 1653 Otto von Mengdenile Menģele (Altenwoga) vabahärra tiitli.
Otto von Mengden suri 26. veebruaril 1681 ja maeti Riia toomkirikusse, kus on säilinud tema vappepitaaf.
Perekond
Otto von Mengdeni esimene abikaasa oli Igate (Idsel), Ozoli (Lappier) ja Sinole (Sinohlen) mõisa pärijanna Gerdruta von Rosen (1589 – 19. veebruar 1651), kes oli Jürgen von Ungerni ja Elisabeth von Grotthussi tütar. Abielust sündis:
31. juulil 1653 abiellus Mengden Stockholmis vabapreili Johanna Jacobina von Khevenhülleriga (1633–1681), kes oli Austria päritolu Rootsi kindralmajori, kindralkuberneri ja riiginõuniku vabahärra Paul von Khevenhülleri (1593–1655) ja vabapreili Regina Catharina von Windisch-Grätzi (1597–1670) tütar.
Otto von Mengden abiellus kolmandat korda 19. veebruaril 1668 Riias vabapreili Helena von Ungern-Sternbergiga, kes oli ooberstleitnant vabahärra Wolmar von Ungern-Sternbergi ja Sophia von Uexkülli tütar.
Fayette'i maakond (Alabama)
Maakonna halduskeskus on Fayette.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 241.
Frank Wilczek
pisi|Frank Wilczek [[2007. aastal]] pisi|Frank Wilczek Nobeli auhinna vastuvõtmisele järgnenud pressikonverentsil [[Stockholmis detsembris 2004]] pisi|Frank Wilczek koos äsja [[Benjamin Franklini medal (Franklini Instituut)|Benjamin Franklini medali saanud Yōichirō Nambuga 2005. aastal Philadelphias]]
Beaver
pisi| Beaver on linn Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis, Beaveri maakonna halduskeskus.
Frank Wilczek
Frank Anthony Wilczek (sündinud 15. mail 1951 Mineolas) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja matemaatik.
Beaver
2010. aasta Ameerika Ühendriikide rahvaloenduse järgi elas Beaveris 3112 inimest.
Viljandi Spordikool
Viljandi Spordikool on spordikool, mis tegutseb Viljandis aadressil Vaksali 4. Kooli direktor on Andres Kallavus.
Frank Wilczek
Frank Wilczeki isa oli poola ja ema itaalia päritolu. Frank õppis New Yorgi Queensi linnaosas Martin Van Bureni keskkoolis ning paistis oma andekusega varakult silma. Ta on saanud 1970. aastal Chicago ülikoolis bakalaureusekraadi ja 1972. aastal Princetoni ülikoolis magistrikraadi matemaatikas ning 1974. aastal Princetoni ülikoolis doktorikraadi füüsika alal.
Beaver
Beaveris sündisid lindprii Butch Cassidy, näitleja Betty Compson ja leiutaja Philo Farnsworth.
Frank Wilczek
Ta on töötanud Princetoni asutuses Institute for Advanced Study ja Kavli teoreetilise füüsika instituudis California ülikoolis Santa Barbaras, samuti olnud külalisprofessor Põhjamaade Teoreetilise Füüsika Instituudis.
2004. aastal sai Frank Wilczek koos David Grossi ja David Politzeriga Nobeli füüsikaauhinna selle eest, et nad avastasid asümptootilise vabaduse kvantkromodünaamikas.
Viljandi Spordikool
Viljandi Spordikool on Eesti üks vanemaid ja suuremaid ning mitmekesisema alade valikuga spordikoole, mis on pärast avamist 1946. aastal katkestusteta tegutsenud.
Frank Wilczek
Frank Wilczek on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi teoreetilise füüsika keskuse Herman Feshbachi füüsikaprofessor.
Teadustegevus
Princetoni ülikoolis magistrantuuris õppides töötas Frank Wilczek koos David Grossiga. 1973. aastal avastasid nad asümptootilise vabaduse, mis väljendub selles, et mida lähemal on kvargid üksteisele, seda nõrgem on nendevaheline tugev vastasmõju. Väga lähestikku asuvad kvargid käituvad peaaegu nagu vabad osakesed. Sama nähtuse avastas sõltumatult David Politzer. See avastus mängis olulist rolli kvantkromodünaamika arengus.
Viljandi Spordikool
Ajalugu
Viljandi Spordikool alustas tegevust 1946. aastal. Esimene lend lõpetas 1949. aastal.
Frank Wilczek
Teadustegevus
Wilczek on tegelenud mitmesuguste valdkondadega, nii osakestefüüsika, astrofüüsika kui ka kondenseeritud aine füüsikaga; sealhulgas uurinud ülikõrge temperatuuri ja ülisuure tihedusega kvarkainet (QCD-ainet), osakestefüüsika rakendusi kosmoloogias, väljateooriate tehnikate rakendamist kondenseeritud aine füüsikas, tegelenud mustade aukude kvantgravitatsiooni teooriaga.
Nüüdistants
Nüüdistants on nüüdisaegne tantsukunsti haru, mis kuulub lavakunstide perekonda. Nüüdistantsu mõiste on tuletatud sõnast „nüüdismuusika“, mis tähendab tänapäevast.
Viljandi Spordikool
Ajalugu
1987. aastal liideti spordikooli Jõud ja Kalev, 1991. aastal Tarvastu ja Kalevi Spordikool. 1994. aastal ühinesid need liidetud koolid Viljandimaa Spordikooliga ning tekkinud kool sai nimeks Viljandi Spordikool. 2000. aastal liitus kooliga ka Päri Spordikool.
Nüüdistants
Ajalugu
Nüüdistants on välja kasvanud postmodernsest tantsust (1960–1970), mis omakorda on juurdunud moderntantsust (1920–1960), mille eesmärgiks oli end vabastada klassikalise balleti ohjest.
Frank Wilczek
Isiklikku
Frank Wilczek abiellus 1973. aastal ajakirjanik Betsy Devine'iga. Neil on kaks tütart.
Viljandi Spordikool
Ajalugu
1990. aastatel oli päevakorral spordikooli sulgemine, sest tollal likvideeriti Eestis kampaania korras palju spordikoole ja võeti prioriteediks klubiline noortesport. Alles jäid vaid mõned spordikoolid, nende hulgas Viljandi.
Frank Wilczek
Isiklikku
Ta esines muu hulgas telesarjas "Penn & Teller: Bullshit!", kus teda nimetati kõige targemaks selles sarjas esinenud inimeseks.
Nüüdistants
Ajalugu
Moderntantsu emaks peetakse Isadora Duncanit, kellega koos on end moderntantsu ajalukku kirjutanud ka Mary Wigman, Ruth St Denis, Lois Fuller, Martha Graham, Doris Humphrey, José Limón, Merce Cunningham, Alwin Nikolais, Lester Horton jpt.
Viljandi Spordikool
Ajalugu
Praegu toimuvad Viljandi Spordikooli treeningud peakompleksis aadressil Vaksali 4, aga ka Viljandi Spordihoones, Paalalinna viilhallis, Viljandi Sõudebaasis, Holstre-Polli Vabaajakeskuse tervise- ja suusaradadel, Viljandi Suusabaasis ja Viljandi Kaare Kooli võimlas.
Nüüdistants
Ajalugu
Moderntantsu laiahaardelisemaks ning tavapärasemaks muutumisele ühiskonnas vastati uute otsingutega, millest nüüd on võimalik rääkida kui postmodernsest tantsust. Oluliseks said küsimused: kuidas vaadata ja mõista tantsu ning milliseid väljakutseid saab tantsija kehale esitada? Postmodernse tantsu esindajateks võib pidada: Judson Dance Theater, Steve Paxton, Trisha Brown, Yvonne Rainer, Deborah Hay, Lucinda Childs, Pina Bausch jpt.
Kuivõrd jätkati loomult liikuva ja tehnilise moderntantsuga ning avastavama ja katsetavama postmodernse tantsuga, sündis 1970ndate algul midagi, mida võib kutsuda post-postmodernseks tantsuks või nüüdistantsuks. See tõi endaga kaasa piiride hägustumise kunstivormide vahel ning nii kehalised kui kontseptuaalsed katsetused. Paljudest nüüdistantsu viljelejatest võib välja tuua järgmised: Anne Teresa de Keersmaeker, Batsheva Dance Company, William Forsythe, Jiri Kylian, Akram Khan, Jérôme Bel, Sasha Waltz, Boris Charmatz, Tino Seghal jpt.
Suunad
Nüüdistantsu lavastuste puhul on võimalik eristada kuut tendentsi, mis pole omased vaid nüüdistantsule ning kuuluvad laiemalt etenduskunstide juurde, samuti esinevad need tendentsid sageli segamini, mitte puhaste vormidena: Ühiskonnakriitilisus on üldine nüüdistantsu ja ka etenduskunsti suund, mis suuremal või väiksemal määral on kohal igas lavastuses. Nüüdistants on end pannud antagonisti positsioonile, vastandades end ühiskonnas toimuvatele protsessidele ning tõstatades küsimusi tavapäraste traditsioonide ja ühiskonna valupunktide kohta.
Viljandi Spordikool
Ajalugu
2019. aastal lõpetas spordikooli 71. lend.
Nüüdistants
Suunad
Žanriülesus viitab uue hübriidžanri – etenduskunsti – tekkele, kus tantsu- ja teatrikunsti vaheline piir on hägustunud ning varem vaid ühele või teisele kunstiharule omaseks peetud lavastuslikke vahendeid kasutatakse vabalt terviku loomiseks. Sealjuures ei jäeta välja ka visuaal- ja helikunstile omaseid lahendeid.
Kõrgemad riigikaitsekursused
Kõrgemad riigikaitsekursused (lühend KRKK, inglise keeles ENDC) on Eesti Kaitseministeeriumi korraldatavad kursused. Kursustel käsitletakse Eesti julgeoleku-, välis- ja kaitsepoliitikat, samuti suurendatakse koostööd ja ühiskondlikku sidusust riigi kaitse valdkonnas.
Viljandi Spordikool
Osakonnad
Aerutamine – treener Peeter Becker
Nüüdistants
Suunad
Seisundiliste lavastuste puhul on põhirõhk lavastuselementide abil loodud struktuuril. Seisundiline lavastus sarnaneb paljuski meditatsiooniga, mis püüab vaatajat mõtete ja assotsiatsioonide domineerimise asemel suunata aistima, tajuma ja tundma antud aeg-ruumis toimuvat. Struktuur võib avalduda läbi liikumise, heli, valguse või objektide. Samas on struktuuri elustamisel oluline artisti kehaline kohalolu.
Kõrgemad riigikaitsekursused
I KRKK toimus novembris 1999. KRKK-d toimuvad aastas kaks korda: kevadel ja sügisel.
Nüüdistants
Suunad
Kontseptuaalsed lavastused asetavad rõhu kontseptsioonile, mille raamesse tegevus paigutub. Olulised pole kaunid kehatehnikad, vaid tähenduse edastamine. Tegemist pole puhta meelelahutusega, vaid publik kutsutakse lavastusmeeskonnaga kaasa mõtlema.
Koreograafiapõhises lavastuses on põhifookus kehalisel intelligentsusel ning liikumisel, mis eeldab valitud tantsutehnika oskuslikku valdamist. Samas on nüüdistantsule omane ka mitme tantsutehnika segamine ning näiteks võitluskunstide elementide kasutamine. Koreograafiapõhiste tööde aluseks on pigem koreograafi enese väljakujundatud stiil ja töömeetod.
Viljandi Spordikool
Osakonnad
Akadeemiline sõudmine – treenerid Ruth Vaar ja Robert Jürimaa
Nüüdistants
Suunad
Kehakeskne lavastus viib tähelepanu looja ja artisti kehale. Liigutused ei sünni enam vaid lähtudes välisest vormist ja visuaalsusest, vaid kehatunnetuse kaudu ning sümbioosis kontseptsiooniga.
Viljandi Spordikool
Osakonnad
Ilu- ja rühmvõimlemine – treenerid Kersti Peterson, Katrin Peterson, Annika Karin Vahter ja Urve Tamm
Nüüdistants
Nüüdistantsuga tegelejaid Eestis
I põlvkond: Mart Kangro, Kaja Kann, Fine 5, Zuga, Kaja Lindal, Mari Mägi, Dmitri Harchenko, Raido Mägi jt.
II põlvkond: Renate Keerd, Taavet Jansen, Külli Roosna, Henri Hütt, Karl Saks, Alissa Šnaider, Sandra Z, Mihkel Ernits, Laura Kvelstein, Nele Suisalu, Madli Teller jt.
Viljandi Spordikool
Osakonnad
Judo – treenerid Inessa Maksimov ja Viljar Kannel
Kergejõustik – treenerid Priit Sihver, Leho Estorn, Liina Peel ja Ants Kuusik
Korvpall – treenerid Rauno Tamm ja Vello Rits
Laskmine – treener Kairi Heinsoo
Lauatennis – treenerid Kert Villems ja Rivo Saaremäe
Vabamaadlus – treenerid Rain Aleksandrov ja Aarne Kõiv
Suusatamine – treenerid Eve Tammemäe ja Jaan Kallak
Vibusport – treenerid Aune Varik ja Tõnu Varik
Võrkpall – treenerid Merle Keerutaja, Margit Keerutaja ja Tauno Lipp
Füsioterapeudid Raido Vares, Marju Veevo ja Jaanus Akel (ka ÜKE treener)
BAF
BAF (inglise keeles Bunker Adjustment Factor) on kütusehinna lisatasu koefitsient, mis arvutatakse kütusekulu osakaalu alusel kogukuludes. Kütusehinna lisatasu viitab meretransporditasude osale, mis kujutab endast naftahindadest tulenevaid lisandusi. BAF-i tasud määrasid varem kindlaks Vedajate Konverentsid, tasud kehtivad teatud perioodi jooksul teatud kaubateel.
Euroopa Komisjon keelustas Vedajate Konverentsid alates 17. oktoobrist 2008. Laevaliinid määravad nüüd ise oma sõltumatud BAF-i tariifid. Euroopa Komisjon jälgib tasusid tähelepanelikult, et tagada turu ausus ning efektiivsus.
Naftahindade kõikumised muudavad hindu sõltuvalt rakendustest.
Raadionavigatsioon
Raadionavigatsioon on raadioseadmete abil orienteerumine laeva, lennuki vm liikuri juhtimisel. Raadionavigatsiooni peamised vahendid on radar, raadiokaugusmõõtur, raadiomajakas ja raadiopeilingaator. Eristatakse lähi- ja kaugraadiolokatsiooni. Lähiraadiolokatsiooni korral määratakse enda asukoht kaardil raadiopeilingaatoriga mõõdetud raadiomajakate suundade järgi või radariga mõõdetud radiaalkauguste abil. Kaugraadiolokatsiooni korral rakendatakse peamiselt hüperboolimeetodit, mis põhineb asjaolul, et kui kahest raadiomajakast mõõdetud punktide kauguste vahe on jääv, siis moodustavad need punktid tasapinnal hüperbooli. Asukoha määramiseks läheb seega vaja vähemalt kolme majaka signaali.
Šateikiai vald
Šateikiai vald (leedu keeles Šateikių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald paikneb Minija kaldal, osaliselt kuuluvad selle maad Salantai regionaalparki.
Valla pindala on 134 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2233 inimest. Valla keskuseks on Šateikiai küla.
Kihnu mõis (Pilistvere)
Kihnu mõis (saksa keeles Kihno) oli Kõo mõisa karjamõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal.
Richard Uritam
Richard Uritam (VR I/3) (16. mai 1892 Tõstamaa, Pärnumaa – 20. juuli 1957 New York, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja majandustegelane.
Richard Uritam osales Vabadussõjas 2. ratsapolgu ülemana.
Pärast Vabadussõda oli alates 1923. aastast Estonia Eksporttapamajade juhatuse liige.
R. Uritam evakueerus Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Saksamaale ja sealt 1949. aastal Ameerika Ühendriikidesse, kus ka 1957. aastal New Yorgis suri.
Raadiomajakas
Raadiomajakas on raadionavigatsiooniks kasutatav paikne raadiojaam, mis kiirgab kindla sageduse ja kutsungiga raadiosignaali selleks, et liikuv raadioseade saaks kindlaks teha oma asukoha või suuna selle majaka suhtes. Raadiomajaka kiirgus võib olla suunamata ehk ringkiirgus, või suunatud kitsale alale, näiteks laevateele või lennukoridori.
Connor Hellebuyck
Connor Charles Hellebuyck (sündinud 19. mail 1993 Commerce'is Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Winnipeg Jets.
2012. aastal valiti ta NHL-i draft'is Jetsi poolt 122. valikuna.
Aastatel 2012–2014 mängis ta Loweli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2013–14 pälvis ta esimesena ülikooliliiga parimale väravavahile antava auhinna Mike Richter Award.
Hooajal 2014–15 mängis ta American Hockey League'i klubis St. John's IceCaps. NHL-is debüteeris Hellebuyck Jetsi meeskonnas 2015. aasta novembris. Hooajal 2017–18 sai ta NHL-i põhihooajal kirja 44 võitu. Sellega sai temast NHL-is ühel põhihooajal enim võite saanud ameeriklasest väravavaht, ületades hooajast 1992–93 Pittsburgh Penguinsi mängijale Tom Barrassole kuulunud rekordi. Hellebuyck valiti hooajal 2017–18 NHL Second All-Star Team'i.
2018. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. Hooajal 2019–20 pälvis liiga hooajal parimale väravavahile antava Vezina Trophy. 2019–20 oli ta enim nullimänge kirja saanud väravavaht (6). Hooajal 2019–20 valiti ta lisaks liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team).
Aastatel 2018 ja 2020 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hellebuyck USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta oli turniiri edukaim väravavavaht (lasi endale lüüa keskmiselt 1,37 väravat mängus, tõrjeprotsent 94,79%).ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Kirna mõis (Hageri)
Kirna mõis (saksa keeles Kirna) oli eramõis Hageri kihelkonnas Harjumaal.
Mõis rajati 1637 Kohatu mõisast eraldatud alast.
Leninski rajoon (Tuula oblast)
Leninski rajoon (vene keeles Ленинский район) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tula oblastis. Rajooni keskus on Leninski alevik. 2014. aastani oli see ühtlasi munitsipaalrajoon, kuid liideti siis Tula linnaga, moodustades Tula linnaringkonna.
Rajoon ümbritseb Tula linna.
Rajooni pindala on 1351 km². Elanike arv oli 2014. aastal 64 100.
Pangasinanikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Pangasinanikeelne Vikipeedia (pangasinani keeles Wikipedia) on Vikipeedia pangasinanikeelne versioon.
Pangasinanikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Beetamitmekesisus
Beetamitmekesisus (β-mitmekesisus) on liigilise mitmekesisuse komponent, mis iseloomustab samatasemeliste koosluste liigilise koosseisu omavahelist erinevust. Taimede puhul mõistetakse beetamitmekesisuse all kasvukohtade mitmekesisust, mida hinnatakse eristatud samaastmeliste süntaksonite (nt assotsiatsioonide) arvuga maastikul.
Termin
Beetamitmekesisus on termin, mille võttis koosluseökoloogias kasutusele Robert Whittaker. Ta määratles beetamitmekesisusena liigilise koosseisu muutuse määra maastikul piki ökoloogilisi gradiente. Whittaker pakkus välja, et mingi suurema piirkonna kogu mitmekesisuse, nn gammamitmekesisuse määravad kaks tegurit:
1) kõige lihtsamal tasandil asuvate kasvukohtade või koosluste keskmine mitmekesisus (alfamitmekesisus ehk α-mitmekesisus),
2) nende kasvukohtade või koosluste omavaheline erinevus (beetamitmekesisus).
R. Whittaker pakkus algselt välja neli võimalust, kuidas hinnata beetamitmekesisust:
1) kasutades Jaccardi sarnasusnäitajat,
2) väljendades beetamitmekesisust taimestiku kasvukohtade omavahelise sarnasuse protsendina,
3) väljendades beetamitmekesisust gammamitmekesisuse ja alfamitmekesisuse omavahelise jagatisena: ,
4) väljendades beetamitmekesisust poolvahetusühikutes, kus ühik on kaugus piki mingit keskkonnagradienti, mis on vajalik kahe kasvukoha vahelise sarnasuse vähendamiseks poole võrra.
Kuna Whittaker ei defineerinud beetamitmekesisuse kvantitatiivset hindamist üheselt ning hilisemad uurijad on pakkunud mitmeid meetodeid beetamitmekesisuse hindamiseks, siis on beetamitmekesisus mõistena küllaltki mitmetimõistetav. Välja on pakutud üle kolmekümne beetamitmekesisuse definitsiooni. Üks osa teadlastest käsitleb beetamitmekesisust katusterminina, mis võib viidata ühele mitmest kooslustevahelist mitmekesisust iseloomustavast näitajast. On töid, mis väidavad, et beetamitmekesisuse kui termini lai tähendusväli võib kaasa tuua segaduse ning on pakutud, et termin võiks viidata ainult ühele näitajale ja teiste koosluste erinevusi kajastavate näitajate puhul tuleks kasutada teisi termineid.
Beetamitmekesisus kitsas tähenduses
alusel, milles γ tähistab gammamitmekesisust, αd tähistab tegelikku alfamitmekesisust, väljendatuna efektiivse liikide arvuna (Hilli number N0, N1 või N2, sõltuvalt liigirikkuse või ühtluse suuremast olulisusest uuringu kontekstis) virtuaalsel keskmise liigirikkusega alamühikul. Efektiivne liikide arv näitab, mitut liiki liikide esinemise ja ohtruse andmed alamühikus esindavad, arvestades alamühikul tegelikult asuvate liikide keskmist proportsionaalset ohtrust. Seega näitaks beetamitmekesisuse väärtus, mitut üksteisega mittekattuva liigilise koosseisuga ning keskmise mitmekesisuse väärtusega alamühikut andmestik esindab.
Täielik liigiline asendumine
Osa uurijaid on eelistanud tavapärase multiplikatiivse jaotamise asemel lahutada gammamitmekesisust aditiivseteks osadeks. Sellisel juhul on mitmekesisuse beetakomponent:
Aditiivne beetamitmekesisus näitab, mitme liigi võrra on üldkogum rikkam, võrrelduna andmestiku keskmise alamühiku liikide arvuga. Seda saab tõlgendada ka alamühikute vahel asenduvate liikide koguhulgana üldkogumis.
Kui võrreldakse kahte alamühikut ning kasutatakse ainult liigi esinevuse andmeid alamühikus, siis väljendatakse aditiivset beetamitmekesisust järgnevalt:
kus S1 = ülestäheldatud liigirikkus esimeses koosluses, S2 = ülestäheldatud liigirikkus teises koosluses ja c = mõlemas koosluses esindatud liikide arv.
Whittakeri liigiline asendumine
Kui täielik liigiline asendumine on jagatud alfamitmekesisusega, siis saadud väärtus näitab, mitu korda vahetub liigiline koosseis üldkogumi alamühikute vahel. Seda arvu nimetatakse Whittakeri liigiliseks asendumiseks autori järgi, kes selle välja pakkus. See on väljendatav valemiga
Manfred Fiskar
Manfred Fiskar (11. september 1898 Tallinn – 26. jaanuar 1942 Turinsk, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Beetamitmekesisus
Whittakeri liigiline asendumine
Kui võrreldakse kahte alamühikut ning kasutatakse ainult liigi esinevuse andmeid alamühikus, siis moodustab Whittakeri liigiline asendumine ühe osa Sørenseni sarnasusnäitajast.
Manfred Fiskar
Ta oli raamatuköitja Juhan Fiskari poeg.
Beetamitmekesisus
Proportsionaalne liigiline asendumine
Kui võrreldakse kahte alamühikut ning kasutatakse ainult liigi esinevuse andmeid alamühikus, siis proportsionaalne beetamitmekesisus on negatiivses lineaarses seoses Jaccardi sarnasusnäitajaga.
Fabian von Plater
thumb|Fabian von Plateri vapp Fabian von Plater gen. Broel (suri 1656) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane, Liivimaa maanõunik ning mitmete mõisate omanik.
Beetamitmekesisus
Koosseisuline erinevus
Tavapäraselt on beetamitmekesisust kasutatud katusterminina ning sel juhul võib ükskõik millist liigilise koosseisu erinevust mõõtvat indeksit vaadelda beetamitmekesisuse mõõdikuna. Mõnede indeksite väärtused on omavahel võrreldavad, samas võib mõningate indeksite omavaheline võrdlemine olla eksitav ning viia valedele järeldustele.
Anneli Siimussaar
Anneli Siimussaar (sündinud 2. aprillil 1972) on eesti omavalitsustegelane ja muuseumitöötaja.
Beetamitmekesisus
Beetapesastumine ja beetaasendus
Beetamitmekesisus laiemas tõlgenduses võib peegeldada kahte nähtust, liigilise koosseisu asendumist ruumis ning koosluste omavahelist pesastumist, mis tulenevad kahest vastandlikust protsessist: liikide asendumisest ja liikide kadumisest kooslustes. Seetõttu tuleks beetamitmekesisust vaadelda beetaasendumisest ja beetapesastumisest koosnevana.
Fabian von Plater
Platerite suguvõsast pärit Fabian von Plater sündis Johann von Plateri ja Barbara von Ungerni pojana.
Manfred Fiskar
Ta õppis 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (matrikkel nr. 1786), oli üliõpilasseltsi "Concordia" vilistlane.
Beetamitmekesisus
Beetapesastumine ja beetaasendus
Beetapesastumine on nähtus, mille puhul kooslustevaheline eristumine tuleneb ainult liigivaesemate koosluste väiksemast liikide arvust võrreldes kõige liigirikkama kooslusega. Täielikku pesastumist näitab see, kui väiksema liigirikkusega kooslused kujutavad endast suurema liigirikkusega koosluste liigiliselt järjest vaesunumaid variante. Beetaasendumine on liigilise koosseisu asendumine ruumis teiste liikidega. Täielikult asendunud kooslustel ei ole ühtegi ühist liiki, olles seejuures sama suure liigirikkusega. Kui kooslused ei ole identsed, siis on nendevahelise mitmekesisuse erinevus kirjeldatav kas pesastumise, liikide asendumise või mõlema nähtuse samaaegse esinemisega, sest ükskõik milline erinevates kooslustes esinevate liikide kombinatsioon on võimalik saavutada liikide asendumisega või liikide kadumisega (lisandumisega) võrreldavates kooslustes. Beetamitmekesisust on sellisel juhul võimalik väljendada beetaasendumise ja beetapesastumise summana:
Manfred Fiskar
Osales 1919–1920 Vabadussõjas, pärast sõda teenis 1920–1924 Kaitseministeeriumi kodifikatsiooniosakonnas ja 1924–1926 Teedeministeeriumis asjaajaja-sekretärina, oli Kohtupalati kohtuameti kandidaat, 1926–1931 vandeadvokaat Peeter Reisiki abi, alates 1931 vandeadvokaat Keilas.
Fabian von Plater
19. septembril 1625 kinnitati talle isapoolsed pärusmõisad Laatre (Fölk), Tõlliste (Teilitz), Uniküla (Unniküll) ja Kiuma (Kioma) mõisad.
Beetamitmekesisus
Beetapesastumine ja beetaasendus
kus beetamitmekesisus on väljendatud Sørenseni indeksi kaudu, asendumine Simpsoni indeksiga ning pesastumine Baselga pakutud indeksiga. Mõned teadlased on väljendanud kahtlust, kas see metoodika on mõistlik. Välja on pakutud Jaccardi sarnasusnäitajal põhinev beetamitmekesise jaotumine liigirikkuse erinevuse ja asendumise komponendiks:
Fabian von Plater
1634. aastal oli kuningas Gustav II Adolfi matustel üks kirstukandjatest.
Manfred Fiskar
Ta oli Kaitseliidu kompaniipealik ja Isamaaliidu juhatuses.
NKVD arreteeris ta Keilas 14. juunil 1941. Fiskar suri vangistuses.
Anneli Siimussaar
Ta õppis aastatel 1979–1987 Palupera 8-klassilises Koolis ja 1987–1991 Tartu Pedagoogilises Koolis. Aastatel 2006–2009 õppis ta ja lõpetas Sisekaitseakadeemias halduskorralduse eriala.
Ta oli aastatel 1991–2000 õpetaja Villevere algkoolis, 2005–2009 Imavere valla arendusnõunik ja 2009–2013 abivallavanem.
20. novembril 2013 sai temast Võhma linnapea, kus ta oli ametis 2017. aastani. Ta on Põhja-Sakala vallavolikogu sotsiaalkomisjoni esimees.
Alates aprillist 2018 juhib ta Eesti Piimandusmuuseumi Imaveres.
Fabian von Plater
4. juulil 1643 välja antud kuningliku resolutsiooni järgi tuli Liivimaa kolmest kreisist määrata igaühest kaks maanõunikku - üks rootslane ja üks sakslane. Võnnu kreisist määrati Otto von Mengden, Tartu kreisist Fabian von Plater ning Pärnu kreisist Friedrich Wilhelm von Patkul.
Oli Tartu õuekohtu assessor.
Perekond
Fabian von Plater abiellus Elisabeth von Taubega, kes oli Konrad von Taube tütar. Abielust sündisid:
Beetamitmekesisus
Beetapesastumine ja beetaasendus
kus βcc on Jaccardi indeks, β−3 on Jaccardi indeksi liigilise asendumise komponent ning βrich Jaccardi indeksi liigirikkuse erinevuse komponent.
Fülogeneetiline beetamitmekesisus
Enamikus mitmekesisusuuringutes on mitmekesisuse mõõtühikuks liik ning mitmekesisuse all mõistetakse tavaliselt liigilist mitmekesisust. Liigilise mitmekesisuse määramine võib mõningatel juhtudel olla problemaatiline, sest mõnikord ei suudeta liike eristada, või indiviidid, keda fikseeritakse, võivad kuuluda senikirjeldamata liiki. Samuti kajastab liigiline mitmekesisus ainult osa kogu evolutsiooni käigus tekkinud mitmekesisusest ning eri liigid võivad kajastada erinevat hulka evolutsioonilist ajalugu. Fülogeneetiline mitmekesisus on mitmekesisuse näitaja, kus lisaks taksonoomiliste ühikute mitmekesisuse andmetele on arvesse võetud taksonoomiliste ühikute omavahelisi fülogeneetilisi kauguseid. Erinevate koosluste või regioonide fülogeneetiliste mitmekesisuste vahelist diferentseerumist nimetatakse fülogeneetiliseks beetamitmekesisuseks. Fülogeneetiline beetamitmekesisus võimaldab hinnata, kuidas biootilised interaktsioonid, fülogeneetilised piirangud, geograafiline isolatsioon ja keskkonnagradiendid omavahel vastasmõjustudes tekitavad praeguseid kirjeldatud mitmekesisuse mustreid.
Kindral Sherman
pisi|General Sherman General Sherman on USA-s California osariigis Sekvoia rahvuspargis kasvav mammutipuu (Sequoiadendron giganteum). See on maailma suurima tüvemahuga puu – 1486,9 m3.
Puu kõrgus on 83,8 meetrit, tüve ümbermõõt on 31,3 meetrit, tüve suurim läbimõõt on 11,1 meetrit, tüve läbimõõt 1,4 meetri kõrgusel on 7,7 meetrit, suurima oksa läbimõõt on 2,1 meetrit, esimene suurem oks asub maapinnast 39,6 meetri kõrgusel, võra keskmine laius on 32,5 meetrit, puu hinnanguline mass on 2000 tonni. Puu vanuseks on arvatud umbes 1900–2500 aastat.
Puu on saanud nime Ameerika Ühendriikide kodusõja kindrali William Tecumseh Shermani järgi.
Ajaloost on teada, et California linna Trinidadi lähedal kasvanud ühe ranniksekvoia (Sequoia sempervirens) tüvemaht võis olla General Shermanist 15–25% suurem. See ranniksekvoia langes aga 1905. aastal tormi käes.
Märkused
Maailma kõrgeim puu on ranniksekvoia Hyperion – 115,6 meetrit
Geneva maakond
Ajalugu
Maakond moodustati 1868. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 26 79.
Surnud 17. jaanuaril
Siin loetletakse 17. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Martha Alter
Martha Alter (8. veebruar 1904 New Bloomfield, Pennsylvania – 3. juuni 1976) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja helilooja.
Ta lõpetas Vassar College'i ning õpetas muusikat Connecticut College'is.
Jeanne-Marie Leprince de Beaumont
pisi|Jeanne-Marie Leprince de Beaumont Jeanne-Marie Leprince de Beaumont (sündinud Vaimboult; 26. aprill 1711 Rouen – 8. september 1780 Chavanod) oli prantsuse pedagoog ja kirjanik.
Pärast kaks aastat kestnud ja lahutusega lõppenud abielu siirdus ta 1746. aastal elama Inglismaale Londonisse, kus töötas koduõpetajana ja abiellus uuesti. Tagasi Prantsusmaale pöördus 17 aastat hiljem.
Aastal 1757 pani Leprince de Beaumont kirja muinasjutu "Kaunitar ja koletis". Samuti kirjutas ta mitmeid kooliõpikuid.
Tema lapselapselaps oli tuntud prantsuse kirjanik Prosper Mérimée.
ZAZ-965
Mudeli variandid
Alates seeriatootmise alustamisest toodeti autot viies variandis.
Auto tehniline kirjeldus
Auto loodi maksimaalselt lihtsana. Mootor oli neljataktiline bensiinimootor. Mootoril oli üks karburaator ja jahutamiseks kasutati õhku. Silindrid olid V-konfiguratsioonis (nurk 90) süütejärjekorraga 1-2-4-3.
Seos Eestiga
Argikeeles hüütakse Eestis Zaporožetsi mudeleid sapakaks, vanemat mudelit aga iseloomuliku kerekuju tõttu ka maanteemuhuks.
Revolutsiooniline tribunal (Nõukogude Venemaa)
Revolutsiooniline tribunal oli Nõukogude Venemaal ja ka mõnes teises nõukogude vabariigis moodustatud kohtuväline repressiivasutus. Revolutsioonilised tribunalid tegutsesid 1918–1923.
Revolutsiooniliste tribunalide loomine
Revolutsiooniliste tribunalide ja Nõukogude Venemaa uute kohtuasutuste loomise aluseks oli 5. detsembril 1917. aastal (vana kalendri järgi 22. novembril) Venemaa SFNV Rahvakomissaride Nõukogus vastuvõetud "Dekreet nr 1, Kohtutest". Dekreedi alusel moodustati tööliste ja talupoegade revolutsioonilised tribunalid "võitluseks kontrrevolutsiooniliste jõududega ja revolutsiooniliste saavutuste kaitsmiseks, aga samuti võitluseks marodöörluse, riisumiste ja sabotaažiga ning muude kaubitsejate, töösturite, ametnike ja muude isikute kuritarvituste vastu". pisi|Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee juures asuva Revolutsiooniline Tribunali esimees [[Jēkabs Peterss]]
Esialgse määratluse kohaselt võisid tribunalide poolt määratavad karistused olla järgmised:
Kõrgeim karistusmäär mahalaskmine algselt karistusvahendite nimekirja ei kuulunud.
Trükinduse revolutsiooniline tribunal võis määrata järgmisi karistusi:
pisi|Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu juures asuv Sõja-Revolutsioonitribunali esimees [[Kārlis Jūlijs Daniševskis]] Venemaa SFNV RKN 1918. aasta 4. mai dekreediga "Revolutsioonilistest tribunalidest" (Декрет "О революционных трибуналах" от 4 мая 1918) seati revolutsiooniliste tribunalide ülesandeks ka spionaaži, pogrommide, altkäemaksuvõtmise, ametlike dokumentide mitteõiguspärase kasutamise ning huligaansuse arutamine. Maikuu dekreediga korraldati samuti algset tribunalide asutuste struktuuri, kaotati väikestes asulates ja garnisonides moodustatud ja trükindusala tribunalid ning säilitati tribunalid vaid kubermangulinnades, transpordisõlmedes ja suurtes tööstuskeskustes
Tribunalide tegevus
1918. aasta 3. juunil määras Vene SFNV koalitsioonivalitsuses koos bolševikega oleva Venemaa esseeride esindaja, Vene SFNV Justiitsrahvakomissariaadi justiitsrahvakomissar Isaak Steinberg, et revolutsiooniliste tribunalide poolt võitluses kontrrevolutsiooni, sabotaaži ja muude ohtlikke tegudega määratavatel karistustel ja meetmetel ei ole piiranguid, välja arvatud juhtudel, kui nende tegude eest oli nõukogude määruste kohaselt ette nähtud karistuse alammäär.
26. oktoobril 1917. aastal oli II Nõukogude kongress võtnud vastu otsuse Venemaal surmanuhtluse kaotamise kohta. Pärast vasakpoolsete esseeride ülestõusu bolševike ainuvõimu haaramise vastu võeti 13. juunil 1918 siiski vastu dekreet surmanuhtluse taastamisest Nõukogude Venemaal, ehkki kohtuvälises korras kasutati surmanuhtlust bolševike punase terrori käigus alates oktoobrirevolutsioonist. Revolutsioonilise tribunali esimene surmamõistetu oli Balti laevastiku juhataja Aleksei Štšastnõi, kes hukati 21. juunil 1918. aastal.
1918. aasta 14. oktoobril moodustati Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu poolt juures asuv Sõja-Revolutsioonitribunal.
Ogies
Ogies on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Emalahleni vallas.
Ogies on asutatud 1928. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ogiesi elanikest mustanahalisi aafriklasi 76,75%, valgeid 15,37%, värvilisi 3,41%, India või Aasia päritolu inimesi 2,28% ja teisi 2,20%. Suulu keelt pidas emakeeleks 33,04% inimesi, afrikaani keelt 17,01%, inglise keelt 9,62%, sotho keelt 9,53%, ndebele keelt 6,95%, tsonga keelt 4,72%, pedi keelt 4,19%, koosa keelt 3,56%, svaasi keelt 3,21%, venda keelt 1,60%, viipekeelt 0,18% ja teisi keeli 3,21%.
Kõnnu mõis (Kihelkonna)
Kõnnu mõis (saksa keeles Könno) oli Pidula mõisa karjamõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Lepitusökoloogia
Lepitusökoloogia on ökoloogia haru, mis uurib võimalusi bioloogilise mitmekesisuse soodustamiseks antropotseeniajastu inimeste poolt domineeritud ökosüsteemides. Michael Rosenzweig sõnastas selle kontseptsiooni esimest korda oma raamatus "Win-Win Ecology", tuginedes teooriale, et ei ole piisavalt ala, et kogu maa bioloogiline mitmekesisus oleks salvestatud määratud looduskaitsealadel. Seetõttu peaksid inimesed suurendama bioloogilist mitmekesisust inimtegevuse domineeritud maastikel. Hallates bioloogilist mitmekesisust viisil, mis ei vähenda süsteemi kasulikkust inimestele, on see nii inimkasutuse kui ka kohaliku bioloogilise mitmekesisuse jaoks kõigile kasulik olukord. Teadus põhineb inimeste maakasutuse suundumuste ja liikide ja piirkondade vaheliste suhete ökoloogilisel alusel. Sellel on palju eeliseid peale looduskaitse ja selle kohta on kogu maailmas palju näiteid.
Inimeste maakasutuse suundumused
Traditsiooniline looduskaitse põhineb "reserveerimisel ja taastamisel". Reserveerimine tähendab rikkumatute maade jätmist ainult bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks (nt reservaadis), taastamine tähendab inimeste mõjutatud ökosüsteemide tagasipöördumist nende loomulikku seisundisse. Lepitusökoloogid väidavad, et nende tehnikate õnnestumiseks on liiga suur osa maast inimeste poolt mõjutatud.
Kuigi on raske täpselt mõõta, kui palju on inimeste poolt maakasutust muudetud, hinnatakse seda vahemikku 39–50%. See hõlmab põllumajandusmaad, karjamaad, linnapiirkondi ja istandikena majandatavaid puistuid. Hinnanguliselt on 50% põllumaast juba üles haritud. Maa kasutuse ümberkujundamine on viimase viiekümne aasta jooksul kiiresti suurenenud ja tõenäoliselt suureneb see jätkuvalt. Lisaks maa-ala otsesele ümberkujundamisele on inimesed mõjutanud globaalseid biogeokeemilisi tsükleid, mille tulemuseks on inimese põhjustatud muutused ka kõige kaugemates piirkondades. Nende hulka kuuluvad toitainete nagu lämmastik ja fosfor sissevool, happevihmad, ookeanide hapestumine, veevarude ümberjaotumine ja süsinikdioksiidi suurenemine atmosfääris. Inimesed on muutnud ka paljude selliste maastike liigikooslusi, kus nad otseselt ei domineeri, levitades võõrliike või ületarbides kohalikke liike. Seda uut liikide kogumit on võrreldud varasemate massiliste väljasuremiste ja liikide tekkega, mida on ajaloos põhjustanud maismaasildade moodustumine ja mandrite kokkupõrked.
Liikide ja elupaiga seosed
Lepitusökoloogia vajadus tulenes liikide leviku ja mitmekesisuse mustritest. Kõige olulisem neist mustritest on liigipiirkonna kõver, mis väidab, et suurem geograafiline piirkond sisaldab suuremat liikide mitmekesisust. Seda suhet on toetanud nii suur hulk uuringuid, et mõned teadlased peavad seda ökoloogiliseks seaduseks.
Liikide arvu ja pindala vahelisel seosel on kaks peamist põhjust, millest mõlemat saab kasutada suuremate alade kaitse argumendina. Elupaikade heterogeensuse hüpotees väidab, et suuremal geograafilisel alal on rohkem erinevaid elupaigatüüpe ja seetõttu on rohkem liike, mis on kohandatud igale unikaalsele elupaigatüübile. Väikese ala kasutusest väljaarvamine ei hõlma piisavalt elupaigatüüpe, et sisaldada palju erinevaid liike. Tasakaaluhüpotees tuleneb saare biogeograafia teooriast, mida kirjeldasid MacArthur ja Wilson. Suurtes piirkondades on suured populatsioonid, mis vähendavad väljasuremise tõenäosust juhuslike protsesside kaudu. Teooria eeldab, et liikide tekkimise määrad on piirkonnas püsivad ja madalam väljasuremiskiirus koos kõrgema eripäraga toob kaasa rohkem liike.