Love's_Vision
Retseptsioon
Raja Halwani (2014) ütleb, et suurem osa jutust sobib romantilise armastuse, eriti algse armunud oleku kohta, mitte hilisema igapäevaelu kohta. Raamatus on küll väärtuslikke taipamisi, kuid ka ebausutavaid väiteid. Jollimore'il on kohati õnnestunud näidata, kuidas armastus saab olla ratsionaalne; armastuse episteemilise elujõulisuse kaitse on huvitav, kuid nõrk; armastuse moraalsuse kaitse on ebaveenev. Halwanile ei tundu moraalselt ega psühholoogiliselt veenev, kui armastust põhjendatakse sellega, et armastatul minevikus olid väärtuslikud omadused. Kuigi Jollimore väidab, et ta ratsionalismist rääkides peab silmas armastuse õigustavaid põhjendeid, räägib ta sageli seletavatest põhjenditest. Uppuva naise näite käsitlus on pisut segane, sest kuigi Jollimore väidab end rääkivat armastuse psühholoogiast, jätab McDowelli voorusliku toimija kontseptsiooni kasutamine mulje, nagu ta pakuks normatiivse käsitluse. Väited truudusetuse kohta on ebausutavad. Kas ei või olla nii, et ka see, kes paneb petmisele vastu, ei näe selles väärtust? Jollimore ignoreerib erinevust armunud oleku ja armastuse hilisema vormi vahel ning suguiha ja armastuse vahel. Jollimore ajab segi selle, missuguse hoiakuga tuleks inimestele läheneda, ja selle, kas armastaja või sõbra otsustusi tuleks usaldada. Sellest, et me läheneme inimestele tähelepanuga, see veel ei järeldu. Pealegi läheb armastus sageli niisugusest hoiakust kaugemale. Siit on ka näha, et sõprust ja romantilist armastust tuleks käsitleda eraldi. Jollimore ignoreerib seda, et õige nägemine ei tähenda mitte ainult kõige nägemist, vaid ka kõigele kohase väärtuse omistamist. Võib-olla teised ei näe kõike sellepärast, et kõigel ei ole kuigi suurt väärtust. Halwanile tundub, et kõigil ei ole väärtuslikke omadusi, ja kui ka on, siis need ei pruugi õigustada armastust. Jollimore'i väited on vaieldavad, sest vaevalt on kõik inimesed ülevad maastikud ja suurepärased kunstiteosed, kuigi enamik inimesi väärib suurt austust sellepärast, et nad on inimesed. Ja kuigi kõigil inimestel on siseelu, puudub paljude siseelul seesmine ainulaadsus ning nad on täis ärevust, muret, hirmu ning musti mõtteid ja ihasid. Kui siduda armastus väitega, et iga inimene väärib väärtustamist, siis armastus on ohus. Tõepärasem oleks väita, et armastus on väärtuslik sellepärast, et inimesi armastatakse hoolimata sellest, et nad on rikutud. See teeb armastusest hinnalise anni. Armastuse moraalsust kaitseb Jollimore peamiselt sellega, et see vabastab meid ülemäärasest enesekesksusest ja nartsissismist, näitab, et maailm on endast suurem. Aga seda on tarvis näidata ainult paadunud solipsistile. Ja pealegi, kus on siis see ülev maastik? Ja armastus suunab Jollimore'i väitel tähelepanu teiste inimeste vajadustele jne (aga tegelikult on ju jutt ühest inimesest). Halwani leiab, et pole tõsi, et võõraste puhul on enamasti moraalselt piisav, kui nad rahule jätta. Samuti pole tõsi, et meil ei saa olla võõraste suhtes empaatiat. Pealegi häirib empaatia moraalse otsustuse tegemist. Ja kui ongi tõesti tõsi, et moraalseid vaatepunkte on mitu, siis on raske näha, kuidas see on adekvaatne vastus vastuväitele, et armastus võib viia meid moraalselt eksiteele. Kui sel vastuväitel on jõudu, siis tuleb eeldada, et see mõnikord nii juhtub, ja Jollimore möönab seda; ja sel juhul ei aita mitmele moraalsele vaatekohale viitamine. See, et armastus suunab tähelepanu teisele inimesele, ei tee teda iseenesest moraalseks, sest siis lihtsalt tähelepanu nihkub iseendalt kellelegi teisele. Teatud juhtudel (näiteks haige ema eest hoolitsemine) on see moraalselt selgelt põhjendatud, aga miks see peaks armastuse puhul nii olema, kui armastatu ei vaja sellist tähelepanu? Ja võib ka kahtlustada, et armastus on lõppkokkuvõttes ikkagi isekas, eriti armumise puhul, nii et armastus on ikkagi moraalivastane emotsioon. Jollimore'i argumendid on huvitavad, kuid nõrgad, osalt sellepärast, et nad on liiga auahned. Näiteks väidet, et armastus on moraalne emotsioon, on raske uskuda paljalt sellepärast, et moraal võib ilmneda ja eksiteele viia mitmel moel. Ja ometi ei uuri Jollimore erinevaid viise, kuidas armastus ja moraal on seotud.