cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
OpenSSH
OpenSSH esimene versioon põhines Tatu Ylöneni poolt arendatud vabal SSH programmil, mille hilisemad versioonid väljastati omandusliku litsentsi all. Esimene OpenSSH versioon väljastati 1999. aastal ja tänapäeval arendatakse seda OpenBSD operatsioonisüsteemi osana.
OpenSSH pole üksik programm, vaid pigem alternatiivne programmipakett krüptimata protokollidele nagu Telnet ja FTP. OpenSSH on integreeritud osadesse operatsioonisüsteemidesse, osadele süsteemidele on saadaval selle porditav versioon tarkvarapaki kujul.
Lühikupralised
Lühikupralised (Brachytheciaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Süsinikdioksiidi sidumine ja ladustamine
Süsinikdioksiidi sidumine ja ladustamine ehk CCS (Carbon capture and storage) tähendab süsihappegaasi (CO2) eraldamist fossiilkütuste põletamisel elektrijaamades ja teistes tööstusharudes tekkivatest emissioonidest ja sidumist eesmärgiga vältida selle sattumist atmosfääri. See on üks võimalus, mis võiks leevendada fossiilkütuste põletamise mõju globaalsele soojenemisele. Protsessi käigus seotakse punktallikates tekkinud süsinikdioksiid, surutakse see kokku ja ladustatakse sobivasse geoloogilisse struktuuri, ookeani või seotakse karbonaatsete mineraalidena. pisi|300px|Süsihappegaasi sidumise ja ladustamise illustratsioon fossiilkütuseid põletava punktallika kohta
CO2 sidumine
Süsihappegaasi sidumist teostatakse enamasti suurte emissioonidega punktallikate, näiteks fossiilkütuseid või biomassi põletavate elektrijaamade, maagaasi töötlemise ja sünteetiliste kütuste tehaste juures. Süsihappegaasi on võimalik siduda ka õhust, mida ei piira oluliselt asukohavalik ega süsihappegaasi sidumisele järgnev transport, kuid raskendab õhu madal CO2 kontsentratsioon.
Suhteliselt suurtes kogustes toodavad süsihappegaasi kääritamisel ka pärmseened ja bakterid. Etanooli tootmisel tekib massi järgi etanooliga peaaegu sama palju süsihappegaasi, mida võiks seejärel ladustada. Aastaks 2012 ennustatakse etanooli aastase tootmise kasvu ligikaudu 80 miljoni kuupmeetrini.
Süsihappegaasi sidumiseks eristatakse kolme põhilist tehnoloogiat: põletusjärgne sidumine, põletuseelne sidumine ja hapnikus põletamine.
Põletusjärgne sidumine
Põletusjärgse sidumise puhul eemaldatakse CO2 kütuse põletamisel tekkivatest suitsugaasidest. Seda tehnoloogiat kasutatakse põhiliselt fossiilkütuseid kasutavates elektrijaamades ja teistes suurtes punktallikates. See on kolmest variandist kõige paremini välja töötatud, kuid siiski vähe kasutust leidnud tehnoloogia.
Põletuseelne sidumine
Põletuseelset sidumist kasutatakse laialdaselt väetiste tootmisel, keemiatööstuses, gaasiliste kütuste ja elektri tootmisel. Selle tehnoloogia puhul oksüdeeritakse fossiilkütus osaliselt, tekkinud CO ja veeaur reageerivad süsihappegaasiks ja molekulaarseks vesinikuks. CO2 saab seejärel eemaldada suhteliselt puhtal kujul enne põletamist ja H2 on võimalik kasutada kütusena.
Hapnikus põletamine
Hapnikus põletamise puhul põletatakse kütus õhu asemel hapnikus. Sellise põletamise puhul koosnevad tekkinud suitsugaasid peaaegu täielikult süsihappegaasist ja veeaurust. Veeaur kondenseeritakse ja süsihappegaasi saab otse põletamisejärgselt juhtida ladustamisele. Selle tehnoloogia eeliseks on see, et atmosfääri satub vaid kondenseerunud vees lahustunud CO2, eelnevate tehnoloogiate puhul eemaldatakse suitsugaasidest vaid osa süsihappegaasist. Võrreldes teistega on selle tehnoloogia puuduseks õhust eemaldamise energiamahukus.
Õhust süsinikdioksiidi eemaldamine on veel suhteliselt uus tehnoloogia ning seda on vähe uuritud. See võiks leida kasutust linnade lähedal, kus on tulenevalt liiklusest tegu hajutatud süsihappegaasi allikatega. Uurimuse kohaselt jääb sellise tehnoloogia maksumus vahemikku 80–250 USA dollarit ühe tonni süsihappegaasi kohta.
Transport
Sidumisjärgselt tuleb süsihappegaas transportida ladustamisele, tavaliselt on kõige efektiivsem seda teha torustiku kaudu. Ameerika Ühendriikides on kokku 5800 km torusid, mille kaudu juhitakse süsihappegaasi naftamaardlatesse, kus see naftaga seguneb. Tulemusena suureneb maardlas rõhk, nafta muutub vedelamaks ning seda saab kergemini välja pumbata, lisaks jääb suurtes kogustes süsihappegaasi tühjaks pumbatud maardlasse.
Ladustamine
Süsihappegaasi on pikaajaliselt võimalik ladustada mitmel viisil: ladustatuna geoloogilisse struktuuri, ookeani või metallioksiididega reageerimisel tekkinud stabiilsete karbonaatsete mineraalidena.
Geoloogiline ladustamine
Geoloogilise ladustamise puhul pumbatakse ülekriitilisse olekusse viidud süsihappegaas (ülekriitiline süsinikdioksiid) otse mõnda geoloogilisse struktuuri, näiteks nafta- või gaasimaardlasse, kivisöe vahekihti, soolasesse põhjaveekihti või poorsesse basalti. Vältimaks süsihappegaasi väljapääsemist, peaks kasutatava kihi kohal olema väga halvasti läbitava (vähe poore ja lõhesid) kivimi kiht.
Süsihappegaasi pumbatakse tihti vanadesse naftamaardlatesse, et suurendada nafta kättesaadavust. Ameerika Ühendriikides pumbatakse igal aastal tühjenevatesse naftamaardlatesse 30–50 miljonit tonni süsihappegaasi. Selle meetodi puuduseks on aga kätte saadud nafta põletamisel eralduv süsihappegaas, mis on samas suurusjärgus maardlasse ladustatud gaasiga.
Kivisöe kihtidesse pumbatuna absorbeerub süsihappegaas kivisöe pinnale, samal ajal vabastades eelnevalt absorbeerunud metaani. Selle meetodi kasutamise võimalikkus sõltub kivisöe poorsusest. Kättesaadud metaani põletamisel vabaneb vähem süsihappegaasi kui ladustati ja selle müümine kompenseerib osaliselt tehtud kulutused.
Süsihappegaasi võib pumbata ka näiteks joogiveeks kõlbmatult suure soolsusega põhjavette, kus see lahustub. Selle meetodi eelisteks on soolaste põhjaveekihtide suur maht ja levik. Soolaseid põhjaveekihte on aga vähe uuritud ja sellel meetodil puudub igasugune kompenseeriv kaasprodukt. Lisaks võib olla probleemiks süsihappegaasi kihist välja lekkimine.
Vastavates tingimustes võib geoloogiliselt ladustatud CO2 püsida maapõues miljoneid aastaid. Uurimuse kohaselt leiti 2009. aastal Ameerika Ühendriikides 16 000 km2 sobilikke geoloogilisi ladustuskohti, kuhu saaks ladustada USA 500 aasta süsihappegaasiheitmed.
Ookeani ladustamine
Süsihappegaasi ookeani ladustamiseks on mitmeid võimalusi: Süsihappegaasi ookeani ladustamisel on palju negatiivseid külgi. Suurtes kontsentratsioonides on CO2 mereelustikule mürgine, lisaks vähendab lahustunud süsihappegaas tekkiva süsihappe tõttu pH-d, mille mõju ookeanielustikule on veel vähe uuritud. Kuna atmosfääris ja ookeanis lahustunud süsihappegaasi vahel on tasakaal, siis suurendades kontsentratsiooni ookeanis, nihutame me tasakaalu süsihappegaasi atmosfääri liikumise suunas. Sellele lisaks jõuab veekihtide ringluse tulemusena (termohaliinne tsirkulatsioon) ookeani põhjakihtide vesi umbes 1600 aastaga pinnale, seega pole see meetod pikaajaline lahendus.
Süsihappegaasi pumpamine ookeani süvakihtidesse läheb koos selle sidumise ja transpordiga maksma vahemikus 40–80 USA dollarit ühe tonni CO2 kohta. Vesinikkarbonaatidena seotult oleks ladustamine küll pikaajalisem, aga ka kallim.
Mineraalidena ladustamine
Selle protsessi käigus reageerib süsihappegaas keskkonnas olevate metallioksiididega ja eksotermilise reaktsiooni käigus on produktideks stabiilsed karbonaatsed mineraalid. Karbonaatsete mineraalide teke näeb lihtsustatud valemi kujul välja järgmiselt: MO + CO2 → MCO3 + soojusenergia (MO – metallioksiid). Umbes 22% maakoore metalsetest oksiididest on võimelised moodustama karbonaate. Parimad CO2 sidujad oleks magneesiumi ja kaltsiumi oksiidid ja hüdroksiidid, kuid nende kõrge aktiivsuse tõttu on neid looduses vähe, seega võib kasutada silikaatseid mineraale või aluselisi tööstusjääke, näiteks põlevkivituhka. Enim on uuritud oliviini karbonaadistumist, mis toimub järgneva keemilise valemi järgi: Mg2SiO4 + 2CO2 → 2MgCO3 + SiO2 + 89 kJ mol−1CO2. Oliviini karbonaadistumisel põhineva meetodi maksumus jääb 50–100 USD/tCO2 vahele ja suurendab elektrijaama energiakulu 30–50% võrra. Sellised reaktsioonid toimuvad ka looduslikes tingimustes, kuid on väga aeglased, reaktsioone saab kiirendada tõstes temperatuuri ja rõhku, mis aga suurendab ka protsessi energiakulu ja seega maksumust. Valitsustevahelise Kliimamuutuste Nõukogu (IPCC) andmetel kulub elektrijaamal, mis seob süsinikdioksiidi mineraalidesse ja ladustab neid, 60–180% rohkem energiat kui tavalisel elektrijaamal.
Lekked
Üheks suurematest probleemidest CCS-i puhul on võimalikud süsihappegaasi lekked ladustamispaigast. Kõikidele tingimustele vastav geoloogiline ladustamispaik hoiab sinna pumbatud süsihappegaasist tuhande aasta jooksul tõenäoliselt kinni 99% ja Valitsustevahelise Kliimamuutuste Nõukogu andmetel ei ole riskid suuremad kui looduslike süsivesinike reservuaaride puhul.
Loodusliku süsihappegaasi lekkimise näitena võib välja tuua Nyose järve. 1986. aastal lekkis järvest suur kogus CO2, mis põhjustas lähedal asuvates asulates üle 1700 inimese ja suure hulga kariloomade surma. Nyose järv on jaotunud erineva tihedusega veekihtideks (veekogu stratifikatsioon). Järve jahedamat ja tihedamat põhjakihti varustavad veega vulkaaniliselt aktiivsusest tingitud hüdrotermaalsed allikad, mille vesi on süsihappegaasiga küllastunud. Kui süsihappegaasi kontsentratsioon põhjakihis läheneb üleküllastusele, hakkavad moodustuma mullid, mis võivad ühinemisel ja paisumisel terve põhjakihi pinnale tõsta. CO2 vabaneb veest ja kuna see on õhust raskem, moodustab pilve, mis liigub mööda maad, põhjustades lämbumist. Vältimaks edaspidiseid suuri lekkeid, alustati 1995. aastal järve degaseerimist, mille käigus ühendati veekogu põhjakiht toru kaudu pinnaga ja pumbati sellest välja piisavalt vett, et algaks iseeneslik gaasimullikeste isotermaalse paisumise poolt põhjustatud vee vool.
Energiakulu
Teiseks suureks CCS-i probleemiks on erinevate protsesside energiatarve. CCS-i rakendamine kasutab tõenäoliselt, sõltuvalt kasutatud tehnoloogiast, vahemikus 10–40% elektrijaama poolt toodetavast energiast, see aga tähendab märkimisväärselt suurenevaid kütusekulusid. Uus 500 MWe võimsusega kivisütt kasutav elektrijaam peaks sama energiatootluse säilitamiseks põletama lisaks 76 tonni kivisütt tunnis. Kokkuvõttes suureneks CCS-i laialdase kasutuselevõtu puhul energiakulu kolmandiku võrra ja viimase 50 aasta jooksul saavutatud energiatootmise efektiivsuse kasv oleks sisuliselt kadunud.
Pseudoboletus
Pseudoboletus on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.
Kaļpi (Ļaudona vald)
Kaļpi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Ļaudona vallas.
Pseudoboletus
Liigid
Perekonda kuulub kaks liiki:
Kaļpi (Ļaudona vald)
Kaļpi asub valla idaosas Talicka jõe kaldal. Sealne Kaļpi tamm on looduskaitse all.
Aastal 2008 oli külas 3 elanikku.
Vassõlivka
Vassõlivka on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Vassõlivka rajooni keskus.
Valentin Kolumb
Valentin Kolumb (mari Валентин Христофорович Колумб; 3. mai 1935 Mizineri küla, Morki rajoon – 8. detsember 1974 Joškar-Ola) oli mari luuletaja, tõlkija ja ajakirjanik.
Valentin Kolumb oli pärit talupoja perekonnast. Varases lapsepõlves ta mari keelt ei osanud. 1959. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Seejärel töötas ta Morki rajooni komsomolisekretärina ja kirjandustoimetajana raadios. 1964–1968 oli Valentin Kolumb Mari raamatukirjastuse peatoimetajana. Alates 1968. aastast töötas ta ajakirja Ontšõko toimetuses, esialgu vastutava sekretärina ja 1972. aastast peatoimetajana.
Esimene Valentin Kolumbi luuletus avaldati ajakirjanduses 1950. aastal. Esimene luulekogu "Палыме лийына" ('Saame tuttavaks') ilmus 1959. aastal. 1961. aastal võeti Valentin Kolumb Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Ühtekokku avaldas Kolumb 17 luuleraamatut, neist 9 mari keeles ja 8 vene keeles.
Reitz
Reitz on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas, Nketoana valla halduskeskus.
Asula on rajatud Stamkopi farmi territooriumile. Esialgu oli asula nimi Singers Post. Krunte hakati müüma 1884. aastal ja ametlikult asutati linn 1889. aastal. Linna esialgne nimi oli Amsterdam, hiljem muudeti see Oranje Vaba Riigi presidendi Francis William Reitzi auks Reitziks.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Reitzi elanikest mustanahalisi aafriklasi 90,0%, valgeid 9,1%, värvilisi 0,3%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,4%. Sotho keelt pidas emakeeleks 66,9% inimesi, suulu keelt 19,9%, afrikaani keelt 9,2%, viipekeelt 1,1% ja teisi keeli 3,0%.
Okinawa lahing
Okinawa lahing oli 26. märtsist kuni 2. juulini 1945 toimunud II maailmasõja lahing, mille vältel ründasid Ameerika Ühendriikide relvajõud Jaapani vägede valduses olnud Okinawat ning hõivasid selle. Kolm kuud kestnud lahingus kaotasid mõlemad pooled kokku umbes 160 000 inimest ja see oli Teise maailmasõja Vaikse ookeani sõjategevuse ohvriterohkeim lahing.
Ameerika Ühendriigid said Okinawa vallutamisega enda kontrolli alla Kadena õhuväebaasi, mida plaaniti kasutada sissetungis Jaapani saarestikku.
Tocumeni rahvusvaheline lennujaam
pisi|Tocumeni rahvusvaheline lennujaam Tocumeni rahvusvaheline lennujaam (IATA: PTY, ICAO: MPTO) on rahvusvaheline lennujaam, mis asub Panama pealinnas Panamás.
Okinawa lahing
Okinawa
Okinawa on kõige lõunapoolsem prefektuur Jaapanis, mille pealinn on Naha. Enne kui Okinawast sai prefektuur, oli see pooliseseisev kuningriik nii Jaapani kui ka Hiina mõju all. Okinawa prefektuuri moodustavad saared, mida tuntakse Ryukyu saartena.
Tocumeni rahvusvaheline lennujaam
Lennujaam on Copa Airlinesi kodulennujaam. Lennujaama läbis 2017. aastal 15 616 065 reisijat.
Okinawa lahing
Okinawa lahingu tagajärjed
Esimese maailmasõja tõttu tekkinud ebastabiilsus, pani aluse teisele rahvusvahelisele konfliktile ehk teisele maailmasõjale.
Tocumeni rahvusvaheline lennujaam
2023. aastal avati lennujaama juures Panamá metroo metroojaam.
Okinawa lahing
Okinawa lahingu tagajärjed
Okinawa lahingus oli ameeriklaste seas oli umbes 49 000 kannatanut (umbes 12 500 surnut ning 36 500 haavatud). Jaapani sõduritest kaotas elu umbes 110 000 inimest ning hinnanguliselt hukkus 40 000-150 000 Okinawa kodanikku. USA soovis Okinawat vallutada selle strateegilise asukoha tõttu, sest see avas juurdepääsust Jaapani mandriosale. Sellel samal põhjusel osutasid Jaapani sõjaväelased tugevat vastupanu, kuna see oli nende viimane kaitseliin.
Okinawa lahingus hukkus umbes 150 000 tsiviilisikut (Okinawa kodanikku), kellest paljud surid pommitamise tõttu, aga väga suurt rolli mängisid ka massisuitsiidid. Suurem osa enesetappudest toimus lahingu alguses ning need oli seotud, kas Jaapani keiserliku armee käskude, keisri ülimuslikkusega  või hirmust, et vangi sattudes, Ameerika sõdurid vägistavad, tapavad ja piinavad neid.
Üks suurimaid massisuitsiide toimus Kerama saartel. Umbes 700 tsiviilisikut aeti hommikul kokku ning seejärel tuli käsk massisuitsiidi jaoks. Sõdurid jagasid 30 käsigranaati, aga nendest ei piisanud. Need, kes ei olnud suutnud end granaatidega tappa, olid mures, et nad jäid ellu, seega mõeldi kõikvõimalikke viise suremiseks (vikatid, žiletiterad, köied, kivid ja pulgad jne). Seejärel peksid mehed enda naisi, tugevad nõrku, vanemad lapsi – neil oli ühine see, et nad uskusid, et nad teevad seda armastusest. Kerema saarte massisuitsiidi üleelaja Kinjo Shigeaki andis kolm põhjust sellele, et miks mindi massisuitsiidiga kaasa: keisrile kuuletumise ideoloogia, Jaapani keiserliku armee kohalolek ja asjaolu, et nad asuvad saarel, kust ei saa põgeneda.
Lahing lõppes sellega, et ameeriklased okupeerisid Okinawa saarestiku 1945–1972. aastani. USA teostas faktilist võimu Okinawa üle ning Jaapani valitsusel ei olnud Okinawa üle poliitilist autonoomiat. Esimese nelja sõjajärgse aasta jooksul teatati umbes 200 juhtumist, kus Ameerika Ühendriikide sõdurid vägistasid või üritasid vägistada Okinawa naisi, kuid ühtegi sõdurit ei süüdistatud. USA tugines territooriumivälisusele, mis andis neil aluse  vabandada kõik USA sõjaväelaste poolt toime pandud kuriteod, mis tekitas palju proteste, mässe ja ameeriklaste vastaseid aktsioone.
Okinawa sõjaväebaasid
Okinawa alustas 1946. aastal petitsiooni nõudmaks Okinawa tagastamist Jaapanile. Vaatamata sellele kirjutas Jaapani valitsus alla San Francisco rahulepingule. Vietnami sõja tõttu oli USA-l Okinawat veel enam vaja ning seepärast ei tahtnud USA sealsetest sõjaväebaasidest vabaneda. 1969. aastal jõudsid USA president Richard Nixon ja Jaapani peaminister Eisaku Satō kokkuleppele, et Okinawa tagastatakse Jaapanile, aga seda tingimusel, et USA baasid jäävad sinna alles. Okinawalased olid selle vastu, soovides baaside kaotamist. 1972. aastal jõustus kokkulepe ning tagastati Okinawa Jaapanile koos USA sõjaväebaasidega.
2023. aastani võitleb Okinawa sõjaväebaasidest tekitatud mürasaaste vastu. Okinawalased on kokku esitanud neli hagi seoses USA sõjaväebaasidega. Nõutakse kokku 91,6 miljardi jeeni (795 miljoni dollari) suurust hüvitist Kadena lennubaasist opereerivate USA lennukite põhjustatud mürasaaste eest. Lisaks rahalisele kompensatsioonile nõutakse õhkutõusude ja maandumisete keelustamist ajavahemikus 19.00-7.00.
Keith Moxey
pisi|Keith Moxey loengul Tartu Ülikoolis 6. veebruaril 2013
Keith Moxey (sündinud 1943 Buenos Aireses) on inglise päritolu Ameerika Ühendriikide kunstiteadlane.
1975. aastal kaitses ta Chicago Ülikooli juures filosoofiadoktori kraadi. Ta töötas kunstiajaloo professorina New Yorgi Columbia ülikooli Barnardi kolledžis, 2022. aasta seisuga on sealsamas emeriitprofessor.
Moxey peamisteks uurimisvaldkondadeks on Põhja-Euroopa renessansskunst, samuti kunstiajaloo filosoofia ja historiograafia. Ta on üks uue kunstiajaloo koolkonna silmapaistvamaid esindajaid. Niinimetatud uue kunstiajaloo viljelejad peavad esteetilise tähenduse asemel primaarseks kunstiteoste kultuurilist tähendust ning uurivad nendes väljendamist leidnud poliitilisi ja ideoloogilisi struktuure.
Moxey on paljude monograafiate autor, mille seast tuntumad on "Peasants, Warriors, and Wives: Popular Imagery in the Reformation" (1989), "The Practice of Theory: Poststructuralism, Cultural Politics, and Art History" (1994) ja "The Practice of Persuasion: Paradox and Power in Art History" (2001).
6. veebruaril 2013 esines Moxey Tartu Ülikoolis avaliku loenguga teemal "Truth and method: the challenge of the image" ja 8. veebruaril 2013 Tallinnas Teaduste Akadeemia saalis teemal "Contemporaneity, Or What Time is Tomorrow".
Rimantas Sinkevičius
Ta lõpetas aastal 1970 Kavarskases keskkooli. Aastal 1975 lõpetas ta Kaunase Polütehnilise Instituudi keemiatehnoloogia teaduskonna anorgaaniliste materjalide ja väetiste keemiatehnoloogia insener-tehnoloogina.
Pärast instituudi lõpetamist oli ta aastani 1979 Kaunases komsomolitöötaja. Seejärel, kahekümne aasta jooksul ametialaselt seotud riigiettevõttega "Azoto", muudeti 1990. aastate esimesel poolel kommertsettevõtteks Achema. Ta juhtis laborit kümme aastat, seejärel töötas direktorina. Taas on olnud selle ettevõttega (Achemos group) ametialaselt seotud aastatel 2004–2008.
Ta oli Leedu Demokraatliku Tööpartei aktivist, 2001. aastal astus Leedu Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 2005. aastal sai temast LSDP asepresident. Aastail 1995, 1997, 2003 ja 2007 valiti ta Jonava rajooni volikokku. 2000. aasta parlamendivalimistel valiti ta esimest korda vasakpoolse koalitsiooni koosseisus koos Algirdas Brazauskasega seimi, kuhu jäi kuni 2004. aastani. 2008. aasta parlamendivalimiste tulemusel naasis ta pärast nelja-aastast pausi seimi Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei kandidaadina. 2012. aastal valiti ta üheliikmelises valimisringkonnas uueks ametiajaks seimi liikmeks.
13. detsembrini 2012 kuni 13. detsembrini 2016 oli ta Algirdas Butkevičiuse valitsuses Leedu transpordi- ja sideminister.
Isiklikku
Rimantas Sinkevičius on abielus, abikaasa Ligita on insener-tehnoloog; neil on kaks last: poeg Mindaugas oli Leedu majandusminister, tütar Rūta on jurist.
Vassõlivka (täpsustus)
Vassõlivka on mitme asula nimi:
UEFA rahvuste liiga 2018/19
Meeskonnad
11. oktoobril 2017 selgusid liigade koosseisud.
Mängupäevad
UEFA rahvuste liiga alagrupid loositi 24. jaanuaril 2018 Šveitsis Lausanne'is.
C-liiga
Neljandana lõpetanud meeskonnad ja kehvim kolmandana lõpetanud meeskond langevad D-liigasse.
Eesti koondise kohtumised
Eesti mängis Ungari, Kreeka ja Soome vastu.
3. koha meeskondade järjestus
Arvesse ei lähe mängud neljandana lõpetanud meeskonna vastu.
Buda-Kašalova rajoon
Buda-Kašalova rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1595 km². 2018. aasta seisuga elas seal 29 530 inimest.
Rajoon asub Dnepri madalikul. Tähtsaimaks jõeks on Dnepr, teine suurem jõgi on Vuza.
2009. aasta seisuga oli elanikest 94,5% valgevenelasi, 3,83% venelasi ja 1,67% muust rahvusest inimesi. 83,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 16,29% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 56,06% elanikke, vene keelt aga 33,33%.
Kuldpoorik
Kuldpoorik (Aureoboletus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.
Selenotsentriline orbiit
pisi|Vaade Kuule selenotsentriliselt orbiidilt. Horisondil on näha Maad. Foto on tehtud [[Apollo 8 poolt 24. detsembril 1968]]
Selenotsentriline orbiit on ümber Kuu tiirleva keha orbiit. Kuu-lähedased orbiibid, mis on vähem kui 100 kilomeetri kõrgusel, on kõige huvipakkuvamad Kuu pinnase uurimisel. Selenotsentrilistel orbiitidel on probleeme orbiidi stabiilsusega ning ainult vähesed "jäätunud" orbiidid võimaldavad pikaajalist tiirlemist ümber Kuu.
Mehitamata kosmoselennud
Nõukogude liit saatis esimesena kosmoseaparaadi Kuu lähedale. See oli Luna 1, 4. jaanuaril 1959, mis jõudis 6000 kilomeetri kaugusele Kuu pinnast, kuid ei jõudnud selenotsentrilisele orbiidile. Luna 3 oli esimene kosmoselaev, mis läbis Kuu "tasuta" tagasituleku trajektoori ehk siis kosmoselaev jõudis Maale tagasi kasutades Kuu gravitatsiooni ja mitte lisakütust tarvitades. See kosmoselaev tegi ka esimese pildi Kuu tagaküljest.
Luna 10 oli esimene kosmoselaev, mis saavutas 1966. aasta aprillis Kuu orbiidi. Sellega uuriti mikrometeoroidide hulka vastaval orbiidil ning Kuu keskkonda. Kosmoselaev oli sellel orbiidil kuni 1966. aasta 30. maini.
Esimene Ameerika Ühendriikide kosmoselaev, mis saavutas Kuu orbiidi oli Lunar Orbiter 1, mille apogee oli 1867 km ning perigee 189 km. Seejärel saavutati ringorbiit 310 km kõrgusel, mida kasutati piltide tegemiseks. Viis sarnast kosmoselaeva lasti USA poolt üles, et oleks võimalik leida sobiv maandumiskoht Apollo programmi maandumiskohtadeks.
Orbiidi stabiilsus
Gravitatsiooni anomaaliad, mis mõjutasid objekte Kuu orbiitidel, viisid suurema massiga piirkondade avastamisele Kuu pinnases. Need on tingitud kokkupõrgetest teiste kosmiliste objektidega kauges minevikus ning nimetatakse ka Masconi efektiks. Need anomaaliad on küllalt suured, et juba mõne päevaga orbiiti märgatavalt muuta. Apollo 11 arvestas selle efektiga, kui see taaskohtus enda kosmoselaeva põhiosaga (sel ajal ei olnud jäätunud orbiidid teada ning seetõttu orbiit muutus pidevalt). Küll ülehinnati seda efekti kahekordselt ning seetõttu oli vaja teha korrektsioonie Apollo 11 kokkusaamisel põhimooduliga.
Masconi efekti mõju uurimise kaudu avastati 2001. aastal neli jäätunud orbiiti neljal orbiidi inklinatsioonil 27°,50°,76°,86°. Nendel orbiitidel on kosmoselaevadel võimalik orbiidil püsida nii kaua kui vaja.
Kristin Kuutma
Kristin Kuutma (sündinud 11. juulil 1959) on eesti antropoloog, etnoloog ja folklorist.
Haridus
Kuutma õppis aastatel 1977–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust. Aastal 1998 sai ta Tartu Ülikooli juures uurimistööga "Folkloorifestivalid kui tänapäeva traditsioon" magistrikraadi.
Aastatel 1998–2002 õppis Kuutma Ameerika Ühendriikides Washingtoni Ülikoolis, kus ta sai 1999. aastal teise magistrikraadi ja 2002. aastal ka doktorikraadi. Tema doktoriväitekirja pealkiri oli "A Sámi Ethnography and A Seto Epic: Two Collaborative Representations in Their Historical Contexts" ning seda juhendasid John E. Toews ja Thomas A. DuBois.
Akadeemiline karjäär
Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist asus ta korrektorina tööle kirjastusse Eesti Raamat ning töötas seejärel aastatel 1984–1994 Eesti Rahvakultuuri Keskuses toimetaja ja kirjastusala peaspetsialistina ning vahemikus 1994–2000 Eesti Keele Instituudi folkloristika osakonnas tõlgi ja toimetajana. 1995. aastast kuni 1998. aasta lõpuni oli Kuutma ka teaduriks Rahvusaheliste ja Sotsiaaluurinugte Instituudi juures.
1998. aastast kuni 2002. aasta lõpuni töötas Kuutma õpingute kõrvalt Ameerika Ühendriikides, esmalt Washingtoni Ülikooli juures eesti keele abiõpetajana (1993–2001) ning siis Wisconsini Ülikoolis uurimisassistendina (2001–2002).
Kuutma on paljude rahvusvaheliste ja kohalike erialaorganisatsioonide liige. Muuhulgas on ta Eesti Folkloori Seltsi asutajaliige (1989), kuulub alates 1995. aastast Emakeele Seltsi, 1996. aastast Akadeemilisse Rahvaluule Seltsi, 1998. aastast Ameerika Folkloori Seltsi, 2013. aastast Kuninglikku Antropoloogilisse Instituuti.
Petrof
pisi|Petrofi tiibklaver thumb|200px|upright|Petrofi pianiino
Petrof on Tšehhi ettevõte, mis toodab klavereid. Selle asutas 1864. aastal Antonín Petrof (1839–1915). Vabrik kannab tema nime ja on tema järeltulijate juhtimise all tänapäevani.
Ajalugu
Antonín Petrof õppis 1857. aastal Viinis klaveriehitust selliste klaverimeistrite juures nagu Heitzman, Ehrbar ja Schweighofer. Aastal 1864 toodeti Hradec Královés esimene klaver ja seda aastat võib pidada Petrofi klaverivabriku tegutsemise alguseks. Aastast 1885 eksporditi Petrofi klavereid välismaale. Viinis asus Petrofi klaverihooldus. Tänaseks on Petrofi klaverid tuntud peale Euroopa veel USA-s, Kanadas, Austraalias ja Aasias. 1915. aastal hakkas Petrofi klaverivabrikut pärast Antonín Petrofi surma juhtima tema poeg Vladimír Petrof. 1948. aastal Petrofi klaverivabrik natsionaliseeriti ja omanikelt võeti kõik õigused seda vabrikut omada ja juhtida. 1991. aastal anti Petrofi vabrik Petrofide järeltulijale Jan Petrofile. 2004. aastast juhib vabrikut Zuzanna Ceralová Petrofová, kes on 2005. aastast Euroopa Muusikainstrumentide Tootjate Föderatsiooni (European Music Instrument Manufacturers) president.
Mayssa Maghrebi
pisi|2008 Mayssa Maghrebi (ميساء مغربي; sündinud 19. augustil 1983 Marokos) on Araabia Ühendemiraatide näitleja.
Harkivi kobarpommitamine 2022. aasta aprillis
'''Harkivi kobarpommitamine 2022. aasta aprillis''' oli osa Harkivi lahingust Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse. 15. aprillil läbi viidud Venemaa relvajõudude raketirünnakutes hukkus 9 tsiviilisikut ja sai haavata veel 35 inimest. Vene armee kasutas rünnakul 9N210/9N235 kobarlahingumoona. Kuna need relvad ei vali tiheasustusaladele lastes ohvreid, siis kirjeldas Amnesty International neid rünnakuid kui võimalikku Venemaa sõjakuritegu.
Rünnak
15. aprillil 2022 pärastlõunasel ajal tulistas Vene armee Harkivi lahingu ajal kobarpommidega 9N210/9N235 Industrialnõi rajooni, tabades Mõru tänava elurajooni ja mänguväljakut. Väljas kõndinud inimesed hüppasid pikali, et end plahvatuste eest kaitsta. Üheksa tsiviilisikut sai surma ja 35 vigastada, sealhulgas lapsed. Kohalik haigla võttis vastu haavatud inimesi, kellel olid jäsemetes metallitükid ja šrapnellid. Paar kõndis mänguväljakul koos oma 4-aastase tütrega, kui laskemoon tabas, mille tulemusena sai ema surma, kui šrapnell läbis tema kopsudest, selgroost ja kõhust. Veel üks 16-aastane poiss hukkus kui laskemoon jättis tema rinda 1 sentimeetri laiuse augu. Haribaldi tänaval hukkus oma hoone sissepääsu juures kaks eakat naist. Kobarpommid plahvatasid 700 ruutmeetri suurusel alal.
Uurimised
Amnesty International leidis tõendeid selle kohta, et Venemaa väed kasutavad korduvalt kobarlahingumoona 9N210/9N235, samuti jalaväemiine, mille mõlema suhtes kehtivad rahvusvahelised lepingud – kobarlahingumoona konventsioon ja Ottawa leping. Amnesty International jõudis järeldusele, et need valimatud rünnakud, mis lõppesid tsiviilelanike surmaga, on sõjakuriteod.
Haardnoot
Haardnoot on suur võrkseintega kurnpüünis.
Haardnoot ümbritseb kala nii külgedelt kui altpoolt, takistades niiviisi nende põgenemist allapoole sukeldumise teel. Noot tõmmatakse kokku püügilaeva mehhanismide abil.
Sankt Peter am Kammersberg
Sankt Peter am Kammersberg on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murau ringkonnas. Seda on ürikutes esmamainitud 1007. aastal.
thumb|none|Vaade Sankt Peterile mäe tipust
Diferentsiaalarvutus
Diferentsiaalarvutus on üks matemaatilise analüüsi põhikomponente integraalarvutuse kõrval (et nad on omavahel tihedalt seotud, siis nimetatakse neid koos diferentsiaal- ja integraalarvutuseks). Diferentsiaalarvutuse keskne teema on funktsiooni lokaalne muutumine. pisi|[[Tuletis (matemaatika)|Tuletise näitlik kujutamine funktsiooni graafiku puutuja tõusuna kohal x0.]] Selleks kasutatakse funktsiooni tuletise mõistet, mis on diferentsiaalarvutuse põhimõiste. Selle geomeetriline vaste on funktsiooni graafiku puutuja tõus. Tuletis on (Leibnizi ettekujutuse järgi) võrdelisustegur argumendi väärtuse lõpmata väikeste muutude ja funktsiooni väärtuse lõpmata väikeste muutude vahel. Kui niisugune võrdelisustegur (mingil kohal) eksisteerib, siis nimetatakse funktsiooni (sellel kohal) diferentseeruvaks funktsiooniks. Samaväärselt võib tuletist mingil kohal defineerida selle lineaarfunktsioonina, mis lähendab funktsiooni lokaalselt teistest lineaarfunktsioonidest paremini. Sellepärast nimetatakse tuletist ka funktsiooni linearisatsiooniks.
Paljudel juhtudel on diferentsiaalarvutuse kasutamine tegelikkust võimalikult täpselt kujutavate matemaatiliste mudelite konstrueerimisel ja järgneval analüüsimisel möödapääsmatu. Sageli vastab tuletisele tegelikkuses muutumise hetkkiirus, majandusteaduses ka näiteks piirkulud ja piirtootlikkus.
Geomeetria seisukohast on tuletis tõusu üldistus. Tõus on algselt defineeritud ainult lineaarfunktsioonide jaoks (nende graafik on sirge). Suvalise funktsiooni tuletist kohal x_0 defineeritakse funktsiooni f graafiku puutuja tõusuna punktis.
Aritmeetika seisukohast ütleb funktsiooni f tuletis iga koha x kohta, kui suur on funktsiooni f(x) muudu lineaarosa (1. järku muut), kui argumendi x väärtuse muut \Delta x on kui tahes väike. Selle asjaolu täpseks formuleerimiseks kasutatakse piirväärtuse mõistet.
Klassikalises füüsikalises rakenduses näitab ajast sõltuva koha- või teepikkusefunktsiooni tuletis osakese hetkkiirust. Hetkkiiruse tuletis aja järgi näitab hetkkiirendust.
Sissejuhatus
Tuletise definitsiooni lähtekoht on puutuja tõusu lähendamine lõikaja tõusu ehk kõõlu tõusu abil. Otsitagu funktsiooni f graafiku tõusu punktis. Kõigepealt arvutatakse funktsiooni f lõikaja tõus lõplikus vahemikus:
Lõikaja tõus on niisiis kahe muudu suhe; sellepärast nimetatakse seda ka muutude suhteks. Tähistades lühidalt kui \Delta y, saab lõikaja tõusu üles kirjutada kui.
Muutude suhted on igapäevaelust hästi tuntud, näiteks keskmise kiirusena:
Et arvutada puutuja tõusu (siinses rakenduses hetkkiirust), tuleb kahte punkti, millest lõikaja on läbi tõmmatud, teineteisele aina lähemale tuua. Seejuures lähenevad nii \Delta x kui ka \Delta y nullile. Suhe jääb aga paljudel juhtudel lõplikuks. Sellel piirprotsessil põhineb järgmine definitsioon:
Diferentseeruvus ja tuletis punktis: formaalne definitsioon ja tähistus
Funktsiooni, mis kujutab vahemiku U reaalarvude hulka, nimetatakse diferentseeruvaks kohal x_0 \in U, kui eksisteerib piirväärtus
Seda piirväärtust nimetatakse funktsiooni f tuletiseks x järgi kohal x_0 ja seda tähistatakse
Avaldisi \mathrm df ja \mathrm dx nimetatakse diferentsiaalideks, aga tänapäeva matemaatilises analüüsis (esituse selles kohas) on need ainult sümbolid ning seni tohib neid kasutada ainult sellises tuletise tähistuses. Mõnedes rakendustes (liitfunktsiooni diferentseerimine, mõne diferentsiaalvõrrandi integreerimine asendusreegel integreerimisel) arvutatakse nendega peaaegu nagu tavaliste muutujatega. Sellele annab täpse formaalse põhjenduse diferentsiaalvormide teooria. Diferentsiaal on ka integraalide tavalise tähistuse osa.
Tuletise tähistuse kahe diferentsiaali suhtena võttis kasutusele Leibniz. Newton kasutas punkti selle muutuja peal, mis märgib selle funktsiooni väärtust, millest tuletis võetakse; füüsikas kasutatakse seda tähistust tänini, kui tegu on tuletisega aja järgi (\dot x(t). Kriipsuga tähistus (f') pärineb Joseph-Louis Lagrange'ilt, kes võttis selle 1797 kasutusele oma raamatus "Théorie des fonctions analytiques".
Aja jooksul leiti järgmine samaväärne definitsioon, mis on osutunud üldisemas kompleksmuutuja või mitmemõõtmeliste funktsioonide puhul mugavamaks:
Prienai rajoon
Prienai rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Kaunase maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1031 km². 2017. aasta seisuga elas seal 27 150 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1999. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Ašminta, Balbieriškise, Išlaužase, Jieznase, Naujoji Ūta, Pakuonise, Stakliškėse, Šilavotase ja Veiveriai vald. Eraldi haldusüksuse moodustab veel Prienai linn.
Diferentsiaalarvutus
Diferentseeruvus ja tuletis punktis: formaalne definitsioon ja tähistus
Veel üks definitsioon on järgmine: eksisteerivad kohal x_0 pidev funktsioon r, kusjuures r(x_0)=0, ja konstant L, nii et iga x korral
Prienai rajoon
Halduskeskus on Prienai linn. Teised tähtsamad asulad on Jieznase linn ning Balbieriškise, Pakuonise ja Veiveriai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,9% leedulased, 0,73% venelased, 0,22% poolakad, 0,19% ukrainlased, 0,11% mustlased, 0,03% sakslased ja 0,79% oli teistest rahvustest.
Diferentsiaalarvutus
Diferentseeruvus ja tuletis punktis: formaalne definitsioon ja tähistus
Tingimused, et r(x_0) = 0 ja r on kohal x_0 pidev, tähendavad parajasti seda, et kui x läheneb punktile x_0, siis "jääkliige" r(x) läheneb nullile.
Mõlemal juhul on konstant L üheselt määratud ja f'(x_0) = L.
Prienai rajoon
Prienai rajooni läbib Via Baltica.
Diferentsiaalarvutus
Diferentseeruvus ja tuletis punktis: formaalne definitsioon ja tähistus
Selle formuleeringu eeliseks on, et tõestused on lihtsamad, sest ei ole tarvis kasutada jagatist. Seda esitust parima lineaarlähenduse kaudu kasutasid järjekindlalt juba Weierstraß, Henri Cartan ja Jean Dieudonné.
Kui funktsiooni nimetatakse diferentseeruvaks, mainimata kindlat kohta, siis see tähendab, et funktsioon on diferentseeruv igal oma määramispiirkonna kohal ehk funktsiooni graafiku igal punktil on üheselt määratud puutuja.
Tuletis kui funktsioon
Funktsiooni f tuletist kohal x_0,, mida tähistatakse f\,'(x_0), kirjeldab lokaalselt funktsiooni käitumist vaadeldava koha x_0. ümbruses. Aga x_0 ei ole ainus koht, millel f on diferentseeruv. Sellepärast võib proovida seada igale arvule x funktsiooni f määramispiirkonnast vastavusse tuletise sellel kohal (f\,'(x)). Niiviisi saadakse uus funktsioon f\,', mille määramispiirkond on kõigi niisuguste punktide hulk \Omega, millel funktsioon f on diferentseeruv. Seda funktsiooni f\,' nimetatakse funktsiooni f tuletisfunktsiooniks ehk lühidalt tuletiseks ja öeldakse, et funktsioon f on piirkonnas \Omega diferentseeruv. Näiteks on ruutfunktsioonil mis tahes kohal x_0 tuletis  seega on ruutfunktsioon reaalarvude hulgal diferentseeruv. Vastav tuletisfunktsioon f'\, on antud kui
Tuletisfunktsioon erineb tavaliselt algsest funktsioonist, erandiks on eksponentsiaalfunktsiooni kordsed k\cdot e^x.
Kui funktsiooni f tuletis on pidev, siis nimetatakse teda pidevalt diferentseeruvaks funktsiooniks. Määramispiirkonnaga \Omega pidevate funktsioonide ruumi tähistatakse C(\Omega), sama määramispiirkonnaga pidevalt diferentseeruvate funktsioonide ruumi tähistatakse C^1(\Omega).
Tuletiste arvutamine
Funktsiooni tuletise arvutamist nimetatakse funktsiooni diferentseerimiseks
Tuletisfunktsiooni elementaarse arvutuse näide
Otsitagu funktsiooni tuletist. Edasi arvutatakse muutude suhe:
Nüüd leitakse piirprotsessis, kus, funktsiooni tuletis:
Aberdeeni ja Temairi markii
Aberdeeni ja Temairi markii (Marquess of Aberdeen and Temair) on Ühendkuningriigi peeri tiitel, mis on nimetatud Šotimaa linna Aberdeeni järgi. Seda kannavad Gordoni klanni liikmed (vaata ka Gordon (aadlisuguvõsa)).
Diferentsiaalarvutus
Diferentseerimisreeglid
Liirfunktsioonide, näiteks \sin(2x) ja, diferentseerimine taandatakse diferentseerimisreeglite abil elementaarfunktsioonide diferentseerimisele (vaata ka Tuletiste ja algfunktsioonide tabel).
Aberdeeni ja Temairi markii
Suguvõsa residents on Haddo House Šotimaal Aberdeeni lähedal.
Diferentsiaalarvutus
Diferentseerimisreeglid
Järgnevate reeglitega saab liitfunktsioonide diferentseerimise taandada lihtsamata funktsioonide diferentseerimisele. Olgu f, g ja h (oma määramispiirkonnas) diferentseeruvad reaalarvuliste argumendi väärtuste ja funktsiooni väärtustega funktsioonid ning n ja a reaalarvud. Siis kehtivad järgmised reeglid:
Aberdeeni ja Temairi markii
Annetamine
Tiitel loodi 1916 John Hamilton-Gordoni, seitsmenda Aberdeeni krahvi (John Hamilton-Gordon, esimene Aberdeeni ja Temairi markii) jaoks. Ta oli 1893–1898 Kanada kindralkuberner ning 1905–1915 Iirimaa lordleitnant.
Diferentsiaalarvutus
Mitte kõikjal diferentseeruva funktsiooni näide
Funktsioon f (x) = |x| (absoluutväärtuse võtmine) ei ole kohal 0 diferentseeruv.
Aberdeeni ja Temairi markii
Kõrvaltiitlid
Aberdeeni ja Temairi markii kõrvaltiitlid on Šotimaa peeri tiitlid Aberdeeni krahv (Earl of Aberdeen), Formartine'i vikont ja lord Haddo, Methlic, Tarves ja Kellie (loodud 1682) ning Ühendkuningriigi peeri tiitlid vikont Gordon (loodud 1814) ja Haddo krahv (loodud 1916).
Diferentsiaalarvutus
Mitte kõikjal diferentseeruva funktsiooni näide
Tõepoolest, iga x > 0 korral f(x)=x, mistõttu
Aberdeeni ja Temairi markii
Kõrvaltiitlid
Peale selle kannab markii Haddo baroneti tiitlit, mis loodi 1642 John Gordonile.
Diferentsiaalarvutus
Mitte kõikjal diferentseeruva funktsiooni näide
Seevastu iga x < 0 korral f(x)=-x ning järelikult
Aberdeeni ja Temairi markii
Kõrvaltiitlid
Peeriks ülendati George Gordon, kolmas baronet (George Gordon, esimene Aberdeeni krahv), kes oli Šotimaa lordkantsler. Neljas krahv (George Hamilton-Gordon, neljas Aberdeeni krahv), kes paljude muude ametikohtade kõrval oli Suurbritannia peaminister, sai lisaks tiitli vikont Gordon, millega oli seotud koht Lordide Kojas.
Diferentsiaalarvutus
Mitte kõikjal diferentseeruva funktsiooni näide
Kohal 0 eksisteerivad siiski parempoolne piirväärtus
Aberdeeni ja Temairi markii
Kõrvaltiitlid
Tiitlipärija kannab viisakustiitlit Haddo krahv (Earl of Haddo), tema vanim poeg Formartine'i vikondi tiitlit.
Diferentsiaalarvutus
Mitte kõikjal diferentseeruva funktsiooni näide
ja vasakpoolne piirväärtus
Funktsiooni f graafiku järgi on näha, et diferentseeruvuse mõiste tähendab näitlikult, et funktsiooni graafik on nurkadeta.
Mitte kuskil diferentseeruva pideva funktsiooni näide
Mitte kuskil diferentseeruvaid pidevaid funktsioone on esialgu raske ette kujutada, kuid nende näideteks on peaaegu kõik Wieneri protsessi (Browni liikumise) trajektoorid. Wieneri protsessi kasutatakse näiteks aktsiakursside graafikute modelleerimiseks.
Mitte kõikjal pidevalt diferentseeruva funktsiooni näide
pisi|Mitte kõikjal pidevalt diferentseeruva funktsiooni näide
Funktsiooni nimetatakse pidevalt diferentseeruvaks, kui selle tuletis on pidev funktsioon. Isegi kui funktsioon on kõikjal diferentseeruv, ei pruugi tuletis olla pidev. Näiteks funktsioon
ei ole aga kohal 0 pidev.
Newtoni-Leibnizi valem
integreerimine ja diferentseeriine on omavahel seotud:
Kui on vahemik,  pidev funktsioon ja a\in I suvaline punkt, siis on funktsioon
pidevalt diferentseeruv, ja selle tuletis on F\,'=f.
Ajalugu
pisi|[[Gottfried Wilhelm Leibniz]] pisi|[[Isaac Newton]] Diferentsiaalarvutuse ülesandepüstitus oli antiigist saadik tuntud puutujaprobleemina. Üks lahenduskava nägi kõverjoone puutuja lähendamist joone lõikajaga lõplikult, aga suvaliselt väikeses vahemikus. Tuli ületada lõpmatu väikesele vahemikule ülemineku tehniline raskus.
Diferentsiaalarvutuse algmed pärinevad Pierre de Fermat'lt, kes töötas umbes 1628 välja meetodi algebraliste avaldiste ekstreemumite määramiseks ning koonuselõigete ja teiste kõverate puutujate arvutamiseks. Tema meetod oli puhtalgebraline, ta ei vaadelnud piirprotsesse ega tuletisi. Siiski saab tema meetodit tõlgendada matemaatilise analüüsi vahenditega ning on teada, et ta mõjutas Isaac Newtonit ja Gottfried Wilhelm Leibnizit.
Mõni aasta hiljem valis René Descartes teise algebralise meetodi, asetades kõvera juurde ringjoone, mis lõikab kõverat kahes lähestikku asetsevas punktis või puutub kõverat. See lähenemine võimaldas tal määrata teatud kõverate tõusud.
17. sajandi lõpus õnnestus Isaac Newtonil ja Gottfried Wilhelm Leibnizil töötada teineteisest sõltumatult välja vastuoludeta diferentsiaal- ja integraalarvutuse. Newton lähenes probleemile füüsikaliselt hetkkiiruse probleemi kaudu, Leibniz aga geomeetriliselt puutujaprobleemi kaudu. Nende tööd võimaldasid abstraheeruda puhtgeomeetrilisest esitusest ja seetõttu peetakse neid matemaatilise analüüsi alguseks.
Tuntuks said need eelkõige Guillaume François Antoine, markii de L'Hôpitali raamatu kaudu. De L'Hôpital õppis eraviisiliselt Johann Bernoulli juures ja avaldas tema matemaatilise analüüsi alased uurimused.
Tänapäeval tuntud diferentseerimisreeglid põhinevad eelkõige Leonhard Eulerilt, kes võttis kasutusele funktsiooni mõiste.
Newton ja Leibniz töötasid kui tahes väikeste positiivsete arvudega. Seda kritiseerisid ebaloogilisuse tõttu juba kaasaegsed, näiteks George Berkeley vaidluskirjas "The analyst; or, a discourse addressed to an infidel mathematician". Hoolimata valitsevast ebakindlusest arendati diferentsiaalarvutust järjekindlalt edasi, esmajoones selle arvukate rakenduste tõttu teistes matemaatika harudes ja füüsikas. Tollele ajale sümptomaatiline oli Kuningliku Preisi Teaduste Akadeemia auhinnatöö teema: "Kõrgem geomeetria kasutab sageli lõpmata suuri ja lõpmata väikesi suurusi; ometi vältisid antiikõpetlased hoolega lõpmatust, ja mõned meie aja kuulsad analüütikud tunnistavad, et sõnad "lõpmatu suurus" on vastuolulised. Akadeemia nõuab niisiis, et selgitataks, kuidas on vastuolulisest eeldusest tekkinud nii palju õigeid lauseid, ning et antaks kindel ja selge alusmõiste, mis võiks lõpmatuse asendada, tegemata arvutust liiga raskeks ega liiga pikaks; ..."
1822. aastal esitas Charles Babbage kuninglikule astronoomiaühingule ettekande «Märkusi masinate rakendamise kohta astronoomiliste ja matemaatiliste tabelite arvutamisel» ja tegi ettepaneku ehitada diferentsiaalarvustumasin. See oli mõeldud veatute matemaatiliste tabelite tootmise kiirendamiseks ning seda võib pidada tänapäevaste arvutite eellaseks. 1991. aastal valmis Londoni teadusmuuseumis sellise diferentsiaalarvustusmasina töötav eksponaat.
Harilik võipätakas
Harilik võipätakas (Pinguicula vulgaris) on vesiherneliste sugukonda võipätaka perekonda kuuluv putuktoiduline mitmeaastane rohttaim.
Kasvukoht
Kuigi harilikul võipätakal on väike juurestik, suudab ta kasvada kivisel, turbasel kui ka liivasel pinnasel, oluline on piisav niiskus. Harilik võipätakas eelistab lagedat kasvukohta, kus taimestikku on vähem kui 50%. Sellised alad tekivad tavaliselt üleujutuste, karjatamise või turbakuivendamise tagajärjel, mis on samaaegselt taimele ka suureks ohuks. Sellistes kohtades moodustuvad 10–20 taime suurused populatsioonid. Taimed võivad ühes kohas elada ligikaudu kümme aastat.
Kirjeldus
Harilik võipätakas on mitmeaastane ühekojaline taim, mille pikkus on tavaliselt 5–20 cm. Maa all on taimel väikesed peenikesed juured, mis ulatuvad kuni 10 cm sügavusele. Õievarb, mis pidevalt pikeneb taime kasvades, on 6–15 cm pikk ja selle otsas on üks sinakaslilla õis. Talve elavad taimed üle pungana, millel puuduvad juured. Pung, erinevalt täiskasvanud taimest, on keskkonnamuutustele vastupidavam. Näiteks suudab pung taluda põuda, liigniiskust ja madalamaid temperatuure.
Õied
pisi|Õis külgvaates pisi|Õis eestvaates Erinevalt Eestis leiduvast teisest võipätaka liigist, alpi võipätakast, on hariliku võipätaka õied lillakassinised. Väga harva on leitud ka valgete õitega isendeid. Harilikul võipätakal on 1–2 õievarba, mille otsas on üks longus õis. Õied tekivad tavaliselt kolmandal aastal. Õied on 1,8–2 cm pikad, naaskelja kannusega. Õievarb on sama värvi nagu ka lehed – rohekaskollane kerge roosaka värvinüansiga. Tupplehed on rohekaslillad ja väljast kaetud näärmekarvadega. Õied on kahehuulsed – ülemine huul on kolmeosaline ja alumine kaheosaline. Alumisel huulel on kaks valget täppi ja pikad valged karvad, mis meelitavad tolmeldajaid ligi. Harilik võipätakas õitseb maist juulini.
Viljad
Seemned on pruuni värvi, väikesed ja ümarad. Seemnekupar, mis on alguses horisontaalselt, pöördub püsti, et seemned varem välja ei kukuks. Kupar lõheneb keskelt kaheks poolmeks ja seemned levivad tuulega edasi. Kapsli avatust reguleerib ilm: kui on vihmane ilm, on see suletud, päikeselise ilma korral avatud. Seemned idanevad järgmisel aastal.