cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nutikodu
Ajalugu
1975. aastal valmistati esimene nutikodu (inglise home automation) internetipõhine tehnoloogia X10. Sellest on saanud sideprotokoll elektroonikaseadmete jaoks. Peamiselt kasutab see elektriülekande juhtmeid signaalimiseks ja juhtimiseks, kus signaal sisaldab raadio sageduse impulsse digitaalsete andmete juures. Samuti oli kõrgema sageduse ja läbilaskekiirusega alternatiive, X10 on senimaani populaarne kodustes süsteemides just tänu taskukohastele hindadele. 1978. aastaks sisaldas X10 16-kanalilist juhtkonsooli, lambi- ja seadmemoodulit. Natuke aega pärast seda lisandusid veel seinavalgustusmoodul ja esimene X10 taimer.
Aastaks 2012 oli ABI Researchi andmetel Ameerika Ühendriikidesse paigaldatud 1,5 miljonit nutikodu süsteemi.
Nutistu on füüsikaliste objektide võrk – seadmed, masinad, hooned ja paljud muud – täiendatud elektroonika, tarkvara, sensorite ja võrgu ühenduvusega, mis võimaldab nendel objektidel koguda ja samuti ka vahetada andmeid. Nutistu lubab mitmesuguseid objekte vaadelda ja juhtida eemalt läbi olemasoleva võrgu infrastruktuuri, luues rohkem võimalusi mugavalt asjadega tegeleda sobival ajahetkel. Eksperdid ennustavad, et nutistu koosneb 2020. aastaks 50 miljardist eri objektist.
Tehnoloogiad
Nutikodust ja koduautomaatikast räägitakse palju ning kuna tegemist on suhteliselt uue suunaga meie turul, siis päris ühist nimetajat justkui polegi. Koduautomaatika on süsteem, mis muudab kodu energiasäästlikumaks, kasutusmugavamaks ja innovaatiliseks.
Koduautomaatika tähendab süsteemi, mis suudab juhtida korterite, eramute, aga ka hotellide, kontorite, tööstuste, haiglate või mistahes hoonete valgustussüsteeme, kütte- ja jahutussüsteeme, ventilatsioonisüsteeme, läbipääsu- ja turvasüsteeme kliendile sobival ning mugavaimal viisil.
Kasutusvõimalused
Nutimaja videovalvesüsteemid koostöös erinevate kaitseanduritega võimaldavad omanikul olla kursis, kes majas asub ja mis seal toimub. Jälgida saab otse oma nutitelefoni pealt ja saada vajaliku infot.
Õigeaegne lillede kastmine ennetab nende närbumist. Suvel aitab nutikodu süsteem muru kastmisel ning kevadel kütab jääpurikaid katuse pealt.
Personaalne kaugjuhitav valgustus
Koduautomaatika eakatele ja puuetega inimestele
Interneti kaudu on võimalik internetis hõlpsasti ja sõbraliku kasutajaliidese abil kogu koduse energiarežiimi kaugjuhtimine.
Seadmete kasutamine elektrienergia hinna järgi, kasutades näiteks pesemismasinate ja veeboileri käitamiseks öist elektrienergiat.
Lemmikloomade hooldus, näiteks lemmikloomade liikumise jälgimine ja juurdepääsuõiguste kontrollimine
Nutimaja süsteem teavitab teid lekete korral ja tagab õigeaegse torude ventiilide sulgumise, mis vabastab teid ebameeldivuste ja kuluka remonti eest.
Ühe käsuga nutimaja võimaldab seadistada automaatse ekraani juhtimise, toa pimendamise kardinatega ja professionaalse karaoke süsteemi.
Inimene, kes on oma majale lisanud kalli nutimaja süsteemi, peaks saama raha kokku hoida. Ei tohiks olla üleliigset tarbimist ning ka kodust eemal olles on võimalik kodus üht-teist seadistada, et koju jõudes oleks kõik normi piires. Eestis korralikuma süsteemi paigaldamine läheb maksma mitukümmend tuhat eurot. Seega tuleb enne hoolikalt kaaluda ja mõelda, kas seda on vaja või mitte.
Võimalikud riskid ja piirangud
Paljud nutikodu seadmed on mõjutatavad välistest teguritest. Näiteks 2016. aastal lubas Revolv Hub (firma, mis tegeles nutikodu loomisega) "parimat tellimust", mis aga tugines serveritel, mille Google ostis 2014. aastal ning otsustas jäädavalt maha võtta. See jättis antud seadmete omanikud mittetöötava süsteemiga.
Teine probleem on sellega, et süsteemi omanikud ei saa oma seadmed ilma tasuta teistesse serveritesse ühendada või töötada uue/parandatud tarkvara peal.
Riskid
Nutistu kasutuse suurenemine kodudes tähendab nutikodu süsteemidele riske, mis kaasnevad selle internetühendusega. Need riskid muutuvad tõsisemaks, kui need seadmed suhtlevad ülejäänud maailmaga. Kuigi see probleem on enamiku süsteemide poolt võetud uurimise alla, on see ikkagi siiamaani väga tugev tegur mõeldes nutikodu süsteemi soetamisele.
Piirangud
Suurimad piirangud selle süsteemi juures on kõrged soetushinnad ja kehv/aeglane ühenduvus seadme ja süsteemi vahel.
Kamin-Kašõrskõi
Kamin-Kašõrskõi (ukraina Камінь-Каширський, poola Kamień Koszyrski) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis, Kamin-Kašõrskõi rajooni halduskeskus. Kamin-Kašõrskõi asub Kovelist umbes 50 km põhjakirdes.
Kamin-Kašõrskõid on esmamainitud 1196. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1430. aastal. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Venemaa Keisririigis võimu alla. Aastatel 1921–1939 kuulus linn Poola koosseisu.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kamin-Kašõrskõi elanikest ukrainlasi 98,71%, venelasi 0,96% ja valgevenelasi 0,19.
Must leeder
Must leeder (Sambucus nigra) on kuslapuuliste sugukonda kuuluv 4–10 meetri kõrgune põõsas.
Rahvapärased nimetused
Nimetus leedripuu on tulnud saksakeelsest sõnast Flieder ja seetõttu on mustal leedril rahvapärastes nimetustes arvukalt saksamaa eesliitega nimesid, näiteks saksamaa lodjapuu, saksamaa õispuu.
Samuti on rahvas endistel aegadel üle Eesti tundnud leetripuud ning arvatavalt just selle nimetuse tõttu joonud leedriõieteed leetrite vastu.
Levik
Musta leedri kasvukeskkond on suuremas osas Euroopas, enim levinud Kesk- ja Lääne-Euroopas. Samuti võib taime leida Kaukaasiast ja Väike-Aasiast.
Eestis esineb looduslikult Saaremaal ja mandri lääneosas, sest mujal on talved taimele liiga külmad. Mujal Eestis on võimalik kasvatada ilupõõsana parkides, aedades, metsaservadel, sest esineb ka palju aiavorme, mis on külmakindlamad.
Must leeder on võimeline kasvama väga erinevates tingimustes: nii niiskes kui ka kuivas viljakas mullas, kuid eelistatult päikselises paigas.
Kirjeldus
Vaata ka: Leeder
Must leeder on heitlehine põõsas, mis kasvab 4–6 m, mõnel juhul ka kuni 10 meetri kõrguseks.
Lehed
Liitlehed, mis on suured, vastakud, piklikud ja paaritusulgjad. Neil on ebaühtlased saagjad servad. Tavaliselt esineb ühel liitlehel viis lehekest. Lehed on pealt rohelised, alumine osa on sinakasroheline.
Lehestik ja noored võrsed lõhnavad hõõrudes või purustades ebameeldivalt, sest leedri lehed sisaldavad tsüanogeenseid glükosiide, millest vabaneb ensüümi toimel iseloomuliku lõhnaga vesiniktsüaniid ehk sinihape.
pisi|271x271px|Leedriõied|vasakul
Õied
Leeder on hermafrodiit ehk kahesuguline taim. Tema valged või kollakasvalged õied on tugevalt lõhnavad ning koondunud 10–25 cm läbimõõduga pealt lamedatesse rohkeõielistesse õisikutesse–ebasarikatesse. Iga õis on 5–6 mm läbimõõduga ja viie kroonlehega. Õitsemisperiood harilikult juunist juulini, üksikuid õisikuid puhkeb veel septembris.
Keemilistest ühenditest sisaldavad õied kuni 3% flavonoide, sealhulgas rutiini (1,5%), isokvertsitriini, astragaliini. Värsked õied sisaldavad tsüanogeenset glükosiidi sambunigriini (0,1%), mis ensümaatilisel hüdrolüüsil laguneb vesiniktsüaniidiks ehk sinihappeks, bensaldehüüdiks ja glükoosiks. Sinihape ja tema derivaadid on mürgised, kuid värskete õite kuivatamisel või kuumutamisel need lagunevad.
Viljad
Valminud viljad on söödavad ja need on ainuke osa leedripuust, mis ei ole mürgine. Toored marjad sisaldavad samuti mürgiseid sinihappe derivaate nagu õiedki. Eestis valmivad marjad ebaühtlaselt ja üsna hilja sügisel.
Need on toiduks ka paljudele loomadele ja lindudele, kes marju süües aitavad edukalt liiki levitada.
Alamliigid
Mõned sordid ja kultiveeritud taimed on eriliste või värviliste lehte või õitega, mille tõttu kasvatatakse neid ka dekoratiivtaimedena. Näiteks:
Kasutamine kulinaarias ja mujal
vasakul|pisi|Leedriõitest siirupi valmistamine|271x271pxLeedrimarju võib süüa, kui need on täiesti küpsed. Kui suured luuseemned välja sõeluda, saab küpsetest leedrimarjadest head mahla, siidrit ja moosi. Leedrimarju on keedetud soustiks või tehtud veiniks. Õitest on tehtud likööri, siirupit, veini, aga ka praetud tainas. Näiteks Ungaris on ajalooliselt musta leedripuu õitest tehtud teed, karastusjooki ja siirupit ning praetud pannkoogitainas. Austrias tehakse musta leedri õitest teed, küpsetisi, omlette, lehtedest teed ja marjadest mahla ja moosi. Sarajevos on leedrimarjadest tehtud ka marmelaadi. 19. sajandi Rootsis tehti musta leedri õitest likööri. Euroopas on just musta leedrit kasutatud õlle maitsestamiseks.
Keedist ja marjadest saadavat mahla kasutatakse toiduvärvina.
Kosmeetikas on musta leedri õisi kasutatud kreemides ja kõõma vastu, lehti lisatud vanniveele. Marjamahlaga saab värvida juukseid või kangaid. Värvitaimena saab musta leedriga värvides erinevaid toone. Lehtedest saab alumiiniumkaaliumsulfaatdodekahüdraadi ehk maarjajääga peitsides rohelist, marjadest violetset ning maarjajää-soola seguga sinist või lillat. Koorest saab koos raualisandiga musta värvi.
Droog
Droogina kasutatakse peamiselt õisikuid. Pärast kuivatamist eraldatakse õisikutest kollakasvalged nõrga meeldiva lõhnaga õied (Sambuci flos). Vahel kasutatakse droogina ka lehti (Sambuci folium). Harvem on droogina kasutusel marjad või rahvameditsiinis koor.
Raviomadused
Musta leedri värsked marjad sisaldavad suures koguses antotsüaniine, nendest suurim kogus tsüanidiin-3-glükosiide ja tsüanidiin-3-sambubiosiide.
Välispidiselt tarvitatakse suulimaskestapõletike raviks ja kurgu kuristamiseks. Suurendades bronhilima eritumist, aitab ta leevendada köha. Kurgu kuristamine õieleotisega ravib kurgu limaskesta põletikku. Leedriõitest ja nõgeselehtedest (Utrica dioica) teesegu sobib allergilise nohu ja heinapalaviku leevendajaks. Küpsetes marjades on palju C-vitamiini ja antioksüdante, seega on need head immuunsuse tugevdajad.
Rahvameditsiinis on marjadele omistatud higile ajavat ja kergelt lahtistavat toimet. Lehed on samuti lahtistavad ning koor higile ajav, diureetiline ja lahtistav.
Droogist tee valmistamiseks tuleb tassitäie keeva vee kohta lisada kaks teelusikatäit õitepuru ning lasta 10–20 minutit tõmmata. Parima tervistava mõju saamiseks juua kuumalt ja mitu korda päevas.
Üleannustamisel võivad ilmneda iiveldus ja oksendamine.
Droogi kogumine ja säilitamine
Õige aeg õite kogumiseks on juunis ja juulis siis, kui nad on täiesti puhkenud. Parim aeg õite noppimiseks on päikesepaisteline kuiv ilm, soovitatavalt maanteest vähemalt 200 meetrit eemal. Õied eraldatakse hõõrudes õisikust ning soovitatavalt kuivatatakse hästi ventileeritud ruumis või kuumutades maksimaalselt 50 °C-ni. Säilitada kuivas ja otsese valguse eest varjatult. Õisi võib säilitada ka sügavkülmas. Õite lõhn ja raviomadused säilivad aasta aega.
Mürgisus ja ohud
Mürgistust võivad põhjustada taime kõik rohelised osad, toored marjad ja kuivatamata õied. Mürgisus tuleneb nendes sisalduvast sambunigriinist, mille ensümaatiliseks lagusaaduseks on sinihape. Marjade küpsemisel ja õite kuivatamisel see ühend kaob ning nad muutuvad ohutuks. Siiski võib pikaajaline tarvitamine tekitada kaaliumivaegust ning see võib omakorda viia südametöö häireteni. Üleannustamine võib põhjustada iiveldust ja oksendamist.
Rasedatele ja rinnaga toitvatele naistele on leeder vastunäidustatud.
Koostoime teiste ravimitega
Mustal leedril esineb mitmeid koostoimeid teiste ravimitega. Näiteks tuleb olla ettevaatlik, kui tarvitada koos musta leedrit ja antibiootikume, diureetikume või lahtisteid, sest leedripuus leiduvad ühendid võivad suurendada nende efekti. Nende efektide kliiniline tähtsus ei ole teada. pisi|Hans Thoma "Leedripuu all" (1871)|280x280px
Legendid ja rahvatarkus
Leedripuud on koheldud nii halvaendelise kui ka kurjuse eest kaitset pakkuva taimena. Arvatakse, et enne ristiusu pealetungi oli leeder tähtsal kohal põlisusus ning seotud loodusvaimude ja esivanematega. Leedripuud ei tohtinud haavata ning maharaiumisel tuli enne kokkulepe teha puuvaimuga. Sellised uskumused ei olnud aga kooskõlas kristliku maailmavaatega ja seega on võimalik, et negatiivne maine (nagu tooks leedri nägemine unes haigust ja surma ning puu võib öösiti nõidu ligi meelitada) tekitati ristiusu levides tahtlikult.
Samuti on vana komme leedriõitega valmistada veini, mis andsid joogile kergelt uimastava ja hallutsineeriva toime.
Õite vesitõmmist on kasutatud kirpude tõrjeks.
Michal Březina
thumb|Michal Březina 2013. aasta Euroopa meistrivõistlustel
Lapsena tundis ta huvi hoki vastu, kuid õppinud uisutama, otsustas hoopis keskenduda iluuisutamisele. Iluuisutaja on ka tema noorem õde Eliška Březinová (sündinud 1996).
2009. aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlustel Sofias hõbemedali ja 2010. aastal tuli Tšehhi meistriks.
2010. aastal Tallinnas toimunud Euroopa meistrivõistlustel jäi ta tulemusega 224,74 neljandaks, kuid püstitas kohustuslikus kavas 79,60 punktiga isikliku rekordi. Neljanda koha saavutas ta ka samal aastal Torinos toimunud maailmameistrivõistlustel.
2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas Březina kaheksanda koha ja samal aastal peetud maailmameistrivõistlustel jäi ta teist aastat järjest neljandaks.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas Březina 229,30 punktiga neljanda koha, edestades vähem kui nelja punktiga oma kaasmaalast Tomáš Vernerit.
Oma esimese tiitlivõistluste medali täiskasvanute arvestuses võitis Březina 2013. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Tulemusega 243,52 sai ta hispaanlase Javier Fernándeze ja prantslase Florent Amodio järel pronksmedali.
Lebanon
Lebanon (inglise keeles 'Liibanon') on mitme asula nimi Ameerika Ühendriikides:
Poolhaagis
pisi|300px|Poolhaagis Poolhaagis ehk sadulhaagis on haagis, millele mõjuvast raskusjõust osa kandub sadulseadise kaudu vedukile.
Poolhaagis on ette nähtud haakimiseks sadulveduki või eeliku külge ja kannab sellele üle olulist vertikaalkoormust ehk lihtsamalt öeldes toetub osaliselt vedukile. Kõige silmnähtavam erinevus poolhaagiste ja ülejäänud haagiste vahel seisneb selles, et poolhaagisel puudub esimene telg. Seetõttu on poolhaagis tavaliselt varustatud toega, mille peale ta toetub sel ajal, mil ta pole veduki taha ühendatud.
Poolhaagisautorong on sadulhaakeseadme abil sadulvedukist ja poolhaagisest koostatud autorong.
Transpordis on poolhaagised märksa levinumad kui täishaagised. Sellel on palju põhjuseid.
Haagiseid saab kiiresti veduki taha ja jälle lahti ühendada. Kui veduk peaks rikki minema, saab seda kergesti vahetada, ilma et kaupa oleks vaja haagisest vahepeal välja laadida. Vajadusel võib kasutada eelikut, et seda ühendada veduki või teise haagise taha. Täishaagisega võrreldes on poolhaagise pöörderaadius väiksem, mis teeb ta manööverdamisvõimelisemaks. Kui poolhaagis ja täishaagis on võrdse pikkusega, saab poolhaagisele rohkem kaupa laadida, sest täishaagisel ei asu haakeseade haagise all, vaid ees ja see teeb täishaagise pikemaks. Ka kasuliku kauba ja massi suhe on poolhaagisel parem kui täishaagisel. Poolhaagis jätab oma raskusest suure osa veduki vedavatele telgedele, mis on eeliseks lumes ja mudas sõitmisel.
Põhitüübid
pisi|vasakul|Madel- ehk tentpoolhaagis
Külmikpoolhaagis
Külmikpoolhaagis on ette nähtud kiiresti riknevate või kindlal temperatuuril säilitatavate kaupade, näiteks lillede, värskete puu- juurviljade või külmutatud liha või kala transpordiks.
pisi|Kallurpoolhaagis
Kallurpoolhaagis
Kallurpoolhaagis on kasutusel põhiliselt ehitustel puistmaterjalide veoks. Neid kasutatakse aga ka põllumajandussaaduste transpordiks ja jäätmekäitluses.
pisi|vasakul|Konteinerpoolhaagis
Konteinerpoolhaagis
Konteinerpoolhaagis on mõeldud merekonteinerite veoks.
pisi|Autoveopoolhaagis
Autoveopoolhaagis
Autoveopoolhaagis ehk autotreiler on autode transpordiks ette nähtud poolhaagis.
Tsisternpoolhaagis
Tsisternpoolhaagiseid on kahte liiki: vedelike (bensiin, masuut) vedelad kemikaalid, vesi, piim, vein ning puistainete (tsement, väetis, graanulid, jahu, suhkur) transpordiks.
Raskeveopoolhaagis
Raskeveopoolhaagis on suurte ehitusmasinate (traktorid, ekskavaatorid) transpordiks ette nähtud poolhaagis.
Hans Anton Schultz
Hans Anton Schultz (1866–1905 ) oli rätsep, rahvaluulekoguja ja 1905. aasta revolutsioonist osavõtnu Järvamaalt Koeru kihelkonnast Vaali külast.
Schultz sai haridust vaid kolm aastat külakoolis. Lisaks rätsepatööle oli ta olnud ka rändraamatukaupmeheks. Vähesest haridusest hoolimata omanud ta siiski kõnemehe osavust, eriti piiblitsitaatide kasutamisel. Ta oli Jakob Hurda üks viljakamaid korrespondente rahvaluule kogumisel. 1905. aasta revolutsiooni käigus asutas ta koos mõnekümne kaaslasega "Vaali Vabariigi", mille juhiks (Eesti presidendiks) ta ka ise siis oli. Mehed mõõtsid 1905. aasta sügisel Vaali mõisast tagasi paarkümmend aastat varem mõisaga ühendatud talu maad. Oli 1905. aasta oktoobris moodustatud Vaali komitee saadik Tartu kongressil. Moodustas miilitsasalga ja mõõtis maatameestele Vaali mõisa maid. Nn "Vaali vabariigi" asutajana on teda peetud üheks esimeseks Eesti Vabariigi idee algatajaks.
Sama aasta jõululaupäeval lasi tsaari karistussalk mitšman Izmailovi juhtimisel tema ja ta mõttekaaslased Mart Jürmanni, Voldemar Jürmanni ja teised Koerus maha.
Hinnangud
Oskar Loorits on teda iseloomustanud järgmiselt: "ta on oskamatult räpakas ja ajuti otse närvlikult tujukas, ülihõlpsasti süttiv ja ärrituv, vaimustuse kõrgelt harjalt kauhti silmapilkselt ahastuse karidelle kukkuv ja pettumuse-pessimismi purunev. Ei mõistuse tasakaalustavat süstemaatsust, ei loogikat, enesekriitikat ega järjekindlust selle mehe iseloomu pole sadestund, seda enam aga siia on kuhjund õhulosside lapselikkust ja härdameelset hellust, fantaseeringut ja otse avasilmi unelemist, igatsemist ja tundeid, tunge, kirgi kuni endaunustuse ja eksaltatsioonini kas või kõige tüütavamas argielu proosas ."
Võru maakond
Võru maakond ehk Võrumaa (võru keeles Võro maakund, Võromaa) on 1. järgu haldusüksus Eesti kaguosas. See hõlmab ajaloolise Võrumaa lõunaosa ning Eesti piires olevat tükki Setumaast.
Maakond piirneb läänes ja loodes Valga maakonnaga, põhjas Põlva maakonnaga, idas Venemaa Pihkva oblastiga ja lõunas Lätiga.
Viimane Võru maavanem oli aastatel 2010–2017 Andres Kõiv.
Kohaliku omavalitsuse üksused
2017. aasta haldusreformi tulemusel kuulub Võru maakonda viis omavalitsusüksust: Võru linn, Antsla vald, Rõuge vald, Setomaa vald ja Võru vald.
Sõlmine kesakann
Sõlmine kesakann (Sagina nodosa) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni  perekonnast.
Võru maakond
Demograafilised näitajad
Seisuga 1. jaanuar 2009 oli Võru maakonnas 37 888 elanikku. Neist 46,92% olid mehed ja 53,08% naised. Sündimuse üldkordaja oli 8,95‰, suremuse üldkordaja 14,20‰ ja loomulik iive −5,25‰. 2017. aastal olid 95,3% elanikest eestlased ja 3,3% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,69%, tööealisi (vanuses 15–64) 65,88% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 19,43%. Töötuse määr oli 9,6%. Rahvastiku tihedus oli 16,4 in/km².
Asustusüksused
Võru maakonnas on 2 linna (Antsla ja Võru), 11 alevikku ja 650 küla.
Sidekude
Sidekude on koeliik, mis toetab, ühendab ja eraldab erinevaid koetüüpe ja elundeid. Eri tüüpi sidekoed säilitavad elundite kuju: nad moodustavad maatriksi, mis toetab ja ühendab teised koed ja rakud elunditeks. Sidekoe ekstratsellulaarne maatriks ehk rakuvaheaine (inglise keeles extracellular matrix, ECM) käitub metaboolse toena rakkudele, olles keskkonnaks toitainete ja jääkproduktide difusioonile ehk ainete ülekandumisele kõrge kontsentratsiooniga piirkonnast madala kontsentratsiooniga piirkonda. Difusiooni printsiibil liiguvad toitained verest rakuvaheainesse ja sealt edasi rakkudesse ning jääkproduktid liiguvad vastupidi: kõigepealt rakkudest rakuvaheainesse ja siis verre.
Võru maakond
Asustusüksused
Alevikud: Kobela – Kose – Misso – Parksepa – Rõuge – Sõmerpalu – Vana-Antsla – Varstu – Vastseliina – Väimela - Värska
Sidekude
Sidekude on mesodermaalne kude, mis saab pärineb embrüonaalsest mesenhüümist. Mesenhüüm on algeline sidekude, mis areneb põhiliselt keskmisest lootelehest ehk mesodermist. Väike osa mesenhüümist võib pärineda neuroektodermist. Mesenhüüm täidab vaheruumid elundite vahel ja tungib igasse arenevasse elundisse. Teisisõnu liiguvad embrüos asuvad mesodermist diferentseerunud rakud arenevate elundite ümber ja nende sisse. Mesenhüüm diferentseerub sidekoe alaliikideks ehk tüüpideks.
Kiltsi küla
Kiltsi küla asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas Haapsalu ja Rohuküla vahel.
Võru maakond
Sõpruslinnad
Endine Võru maavalitsus hoidis sõprussuhteid mitme Soome linna ja vallaga: pisi|Võru maavalitsuse hoone Võru linnas
Majandus
Võrumaa tähtsaimad majandusharud on tööstus, põllumajandus ja turism. Tööstustoodangu müük (üle 20 töötajaga ettevõtetes) oli 2005. aastal 1,8 miljardit krooni.
Peamine tööstusharu on puidu- ja mööblitööstus. Suuremate ettevõtete käive aastatel 2005–2006 (mln kr):
Kiltsi küla
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Sidekude
Sidekoe ülesanded
Sidekoel on elusorganismide puhul leitud mitmeid ülesandeid.
Võru maakond
Majandus
Toiduainetetööstusest on suurema käibega Valio Kontserni Võru Juust (rohkem kui 260 mln kr). Wõro Kommerts tootmine toimub aga Põlvamaal Ahjal.
Ajalugu
Võrumaa loodi eraldiseisva maakonnana (kreisina) 1783. aastal senise Tartumaa lõuna- ja kaguosast ning sellisena säilis see kuni 1920. aastani. Maakond koosnes kaheksast kihelkonnast: Karula, Hargla, Urvaste, Rõuge, Kanepi, Põlva, Räpina ja Vastseliina kihelkond. Neis kihelkondades räägitakse võru keele mitmesuguseid murdeid.
Jaanuar 1939
Jaanuar 1939, kronoloogia
Võru maakond
Ajalugu
Loodud uuel maakonnal puudus aga keskus. 7. oktoobril 1783 määras Riia kindralkuberner George von Browne rajatava maakonnalinna asukohaks Vana-Koiola riigimõisa. Keisrinna Katariina II andis nõusoleku Võru eramõisa ostmiseks maakonnalinna rajamise eesmärgil. Võru mõis osteti riigile 2. või 3. augustil 1784. 10. augustil (ukj 21. augustil) 1784 ilmus kindralkuberneri dekreet, milles teatati, et rajatava maakonnalinna asukohaks saab Võru mõis, ning linn hakkas kandma Võru nime. pisi|Eesti haldusjaotus (1925) 12. aprillil (30. märts vkj) 1917 kinnitas Venemaa Ajutine Valitsus määruse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", millega seni Liivimaa kubermangu kuulunud Võru maakond liideti autonoomse Eestimaa kubermanguga. pisi|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad 1920. aastal, mil Valga maakonna eestlastega asustatud põhjapoolsed alad Eesti koosseisu arvati ja Eesti aladel uus Valga maakond moodustati, liideti osa Karula ja Hargla kihelkonnast Valga maakonnaga. 1925. aastal viidi osa Räpina kihelkonnast Tartu maakonna alla.
Maakonna esindus- ja valitsusasutused olid: Võru maakonnanõukogu, Võru maavolikogu ja Võru maavalitsus.
Sidekude
Sidekoed
Sidekoel on palju tüüpe. Sidekoe tüübid on veri, lümf, mesenhüüm, sültjas sidekude, retikulaarne sidekude, rasvkude, kohev sidekude, tihe sidekude, kõhrkoed, luukude.
Mesenhüüm
Mesenhüüm ehk looteline sidekude tekib varajases embrüonaaleas pärast idulehtede moodustumist esimese koena, mis diferentseerub mesodermist. Mesenhüümi diferentseerumisel arenevad sidekoe alaliigid, mis jagunevad troofilisteks (toitefunktsiooniga) ja toestus- ehk tugifunktsiooniga sidekudedeks. Troofilised sidekoed on kohev sidekude, lümf, veri, rasvkude ja retikulaarne sidekude. Tugifunktsiooniga sidekoed on kõhrkoed, luukude ja tihe sidekude.
Kiltsi küla
Kiltsi mõisa on esmamainitud 1323. aastal Alba Curia nime all. Järgneva sajandi jooksul rajati mõisakeskusse tõenäoliselt ka vasallilinnus. Samuti asus Kiltsis Ungru mõis, mis eraldati Kiltsi mõisast 1523. aastal.
Kiltsi külas on lennurada ja lennukiangaarid. Selle sõjaväelennuvälja rajamist alustati 1939. aastal. Pärast Nõukogude vägede lahkumist on lennuväli lagunenud. 2006. aasta suvel etendus seal NO99 teatri suveetendus "Kuningas Ubu". Lennurajal on peetud kiirendusvõistlusi.
Küla territooriumile jääb ülemine tuletorn.
Küla põhjaosas asub Paralepa mets, kus voolab Ungru oja.
Küla läbib Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.
Sidekude
Sültjas sidekude
Sültjas sidekude (mucoid või mucous connective tissue) on embrüonaalset tüüpi sidekude. See tähendab, et imetajatel leidub sültjas sidekude loote elundites ja sünnimomendil ainult nabaväädis. Pärast sündi sültjat sidekude imetajatel ei ole, kuid alamatel loomadel on laialt levinud. Sültjas sidekude on süldilaadne, sest seal asuvad kollageensed kiud ja fibroblastid paiknevad hõredalt. Nabaväädis asuvat sültjat sidekude nimetatakse Whartoni süldiks.
Kiudsidekude
Kiudsidekoel on kaks liiki: kohev ehk elastne sidekude (loose connective tissue) ja tihe sidekude (dense connective tissue).
Kohev sidekude on laialt levinud. Ta seostab omavahel elundeid, ühendab nahka selle all olevate struktuuridega, on seotud näärmeepiteeliga, paikneb lihaskimpude ja -kiudude vahel, ümbritseb väiksemaid vererakke ja närve. Kohev sidekude sisaldab enam-vähem võrdsel hulgal rakke ja rakkudevaheainet ehk amorfset põhiainet, milles paiknevad kollageensed, retikulaarsed ja elastsed kiud. Arvukaim rakutüüp on fibroblastid, arvukuselt teine rakutüüp on makrofaagid. Enamik koheva sidekoe rakutüüpe on lühiajaliselt liikumisvõimelised rakud, mis migreeruvad veresoontest sidekoesse kindla ärrituse tagajärjel. Rakkude liikumivõime tõttu on see kude põletiku- ja immuunreaktsioonide toimumise kohaks, mille tagajärjel võib esineda koheva sidekoe paistetamine.
Põhiaine sisaldab kolme tüüpi kiude: kollageenseid, retikulaarseid ja elastseid kiude. Need kolme tüüpi kiud annavad kohevale sidekoele mehaanilise funktsiooni: elundite ja nende osade nihutusvõimeline seostumine, veresoonte ja närvide ümber kaitsva padjandi moodustamine ning rakkude kaitsmine mehaaniliste kahjustuste vastu. Koheval sidekoel on oluline osa ka reparatsiooniprotsessis piirkondades, kus muud koed pole taastumisvõimelised. Selle käigus toimub koedefektide täitmine noore rakurohke granulatsioonkoega, mis hiljem muutub rakuvaeseks armkoeks.
Kohev sidekude mängib olulist rolli hapniku ja toitainete difusioonil väikestest veresoontest koesse ning süsihappegaasi ja jääkproduktide difusioonil veresoontesse.
Tihe sidekude asub seal, kus koelt nõutakse suurt mehaanilist vastupidavust. See kude on vähem painduv, kuid talub kohevast sidekoest paremini survet. Ekstratsellulaarset maatriksit, eelkõige kollageenseid kiude, on rohkem kui rakke. Kõige arvukamalt on esindatud siin fibroblastid, teisi rakutüüpe on vähe. Kollageensete kiudude vahel on elastsete kiudude võrgustik, mis pärast mehaanilise jõu lakkamist taastab kollageensete kiudude algasendi. Vastavalt kollageensete kiudude paigutusele saame eristada kahte tihedat sidekude: vormitu ehk sasikiuline (dense regular connective tissue) ja vormunud ehk korraskiuline ehk paralleelkiuline (dense irregular connective tissue).
Vormunud sidekude esineb seal, kus koele mõjuvad kindlasuunalised mehaanilised jõud (kõõlustes, aponeuroses ja sidemetes). Kollageensed kiud paiknevad paralleelselt. Kollageensed kiud annavad tugevuse, kuid vähese venivuse.
Sidekoe rakud
Sidekoe rakud talletavad ja annavad edasi metaboliite. Sidekoe rakkudel on tähtis roll immuun- ja põletikulise vastuse andmisel ja kudede parandamisel pärast vigastust. Sidekoe rakud võivad olla liikuvad ehk rändrakud või statsionaarsed ehk kohalpüsivad rakud. Statsionaarsed rakud võivad natukene liikuda. Sellised rakud on Fibroblast, Makrofaagid, Rasvarakud, Nuumrakud, Mesenhümaalsed tüvirakud. Rändavad rakud sisaldavad rakke, mis on verest koesse migreerunud vastava stiimuli (ärrituse) toimel. Sellised rakud on lümfotsüüdid, plasmarakud, neutrofiilid, eosinofiilid, basofiilid, monotsüüdid.
Fibroblastid
Fibroblastid moodustuvad embrüonaalses arengus mesenhümaalsetest rakkudest, hiljem tüvirakkudest. Nad on sidekoe kõige arvukam rakuvorm, tootes ja säilitades enamik ekstratsellulaarsete komponentide tüüpe. Fibroblastid sünteesivad ja sekreteerivad ehk eritavad kollageeni, elastiini, retikulaarkiude, glükoosaminoglükaani, proteoglükaani ja glükoproteiini. Fibroblastil on kaks aktiivsusvormi. Intensiivselt sünteesivad rakud ehk aktiivsed ehk diferentseerunud rakud erinevad morfoloogiliselt vähediferentseerunud rakkudest. Vähediferentseerunud rakke nimetatakse ka fibrotsüütideks. Aktiivsel fibroblastil on tsütoplasmat rohkem ja see on korrapäratult hargnenud. Rakutuum on suur ja eukromaatiline, tsütoplasmas on palju karedapinnalist tsütoplasmavõrgustikku (ER-i) ja hästi arenenud Golgi kompleks. Vähediferentseerunud rakk on aktiivsest ehk diferentseerunud rakust väiksem, väiksema hulga karedapinnalise tsütoplasmavõrgustikuga ja sisaldab heterokromaatilist tuuma. Fibroblastid on kasvufaktorite sihtmärgid. Kasvufaktorid on valguperekonnad, mis mõjutavad raku kasvu ja diferentseerumist. Täiskasvanutel toimub fibroblastide jagunemine näiteks siis, kui on vaja parandada vigastatud elundit. Eritingimustel võivad fibroblastid muutuda müofibroblastideks, näiteks regenereeruvas sidekoes haava paranemisel, emaka limaskestas raseduse puhul jne. Müofibroblastid on rikastatud aktiiniga, mis annab neile hästiarenenud kokkutõmbevõime. Aktiini leidub ka silelihasrakkudes.
Makrofaagid ehk makrofagotsüüdid
Makrofaagid on sidekoes arvukuselt levikult teine rakuvorm. Nad pärinevad vererakkudest, mida kutsutakse monotsüütideks. Oma ülesannete täitmiseks väljuvad monotsüüdid punasest luuüdist vereringesse. Vereringest sidekoesse migreerudes diferentseeruvad monotsüüdid makrofaagideks. Makrofaagid võivad olla paiksed või aktiivselt ringi liikuvad ehk vabad. Paikseid makrofaage nimetatakse ka histiotsüütideks. Makrofaagide põhiliseks ülesandeks on organismi kaitse kudedesse sattunud võõrosakeste ja -vedelike eest, aga ka rakujääkide ja koe laguproduktide eemaldamine ning geneetiliselt muutunud rakkude elimineerimine fagotsütoosi või pinotsütoosi teel.
Rasvarakud ehk adipotsüüdid
Rasvarakud esinevad sidekoes üksikult või väikeste rühmadena. Kui rasvarakke on palju, siis moodustavad nad rasvkoe. Adipotsüüdid ehk rasvarakud osalevad erinevate hormoonide, põletikumediaatorite ja kasvufaktorite sünteesil. Nad talletavad lipiide ja toodavad soojust. Rohkelt rasva sisaldavad adipotsüüdid isoleerivad teised elundid nahast.
Võru maakond
Ajalugu
1922. aastal elas Võru maakonnas 76 372 inimest. 1934. aastal oli Võru maakonna pindala 4043 km² ja elanike arv 75 804.
Sidekude
Nuumrakud ehk koebasofiilid ehk labrotsüüdid
Nuumrakud pärinevad luuüdist eraldunud pluripotentsetest tüvirakkudest ja ringlevad välimises (suures) vereringes monotsüütidesarnaste rakkudena. Pärast sidekoesse migreerumist diferentseeruvad nad nuumrakkudeks ja alustavad neile iseloomulike graanulite (basofiilsete graanulite) tootmist. Nuumrakud eraldavad bioaktiivseid molekule, mis osalevad põletikulisel vastusel, kaasasündinud immuunsüsteemi reaktsioonil ja koe paranemise protsessil. Tähtsamad molekulid on hepariin, histamiin, seriini proteaasid, tsütokiinid ja fosfolipiidid. Nuumrakke on kõige rohkem naha ja mesenteeriumi väikeste veresoonte ümber ning koes, mis ümbritseb seedetrakti ja hingamisteid.
Sidekoe kiud
Sõltuvalt sidekoe funktsioonist või struktuursest vajadusest on sidekoes erinev arv kiude ja kiutüüpe. Iga kiu tüüp toodetakse fibroblastide poolt ja koosneb pikkadest proteiine sisaldavatest peptiidahelatest. Sidekoe kiududeks on
Võru maakond
Ajalugu
1944. aastal Petseri maakond kaotati ja selle Eesti NSV-sse jäänud osa liideti Võru maakonnaga.
Võrumaa Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimeestena tegutsesid: Albert Ühtigi, Aleksander Mikal.
Sidekude
Sidekoe kiud
Kollageenseid kiude, mille moodustab valk kollageen, on sidekoes kõige rohkem. Nad on painduvad ja neil on märkimisväärselt suur tõmbetugevus. Kollageensete kiudude ülesandeks on sidekoele vastupidavuse andmine ja rakkude kaitsmine mehaaniliste vigastuste eest. Rohkesti kollageenseid kiude sisaldavad näiteks kõõlused. Kollageensed kiud koosnevad kollageensetest fibrillidest. Kui kiud on enamasti ühesuguse diameetriga, siis fibrillide suurus varieerub sõltuvalt asukohast ja arengustaadiumist.
Võru maakond
Ajalugu
1950. aastal maakonnad ja vallad kaotati ning Võru maakonna alal moodustati Räpina, Võru ja Põlva rajoon. Võru rajoon sai oma lõplikud piirid 1960. aastate haldusreformi käigus.
1990. aastal 1. jaanuarist moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Võru rajooni piires Võru maakond.
pisi|Võrumaa omavalitsusüksused enne 2017. aasta haldusreformi
Sidekude
Sidekoe kiud
Retikulaarkiud on koostiselt lähedased kollageensetele kiududele ning koosnevad III tüüpi kollageenist. Võrreldes kollageensete kiududega on nad peenemad ega koondu kimpudeks, vaid hargnevad ja moodustavad võrgustiku. Retikulaarkiud esinevad võrgustikuna retikulaarses sidekoes, hambapulbis, limaskestades, epiteeli ja sidekoe piiril, vöötlihaskiudude, rasvarakkude, verekapillaaride, närvikiudude ja muude struktuuride ümber. Retikulaarkiud osalevad haava paranemise ja armkoe tekkimise esimestes etappides, kus annavad äsja sünteesitud ekstratsellulaarsele maatriksile mehaanilise toe. Hiljem asendatakse nad tugevamate kollageensete kiudude poolt. Enamasti toodetakse retikulaarkiud spetsiaalsete retikulaarrakkude või fibroblastide poolt, kuid erandiks on näiteks Schwanni rakud või silelihasrakud.
Võru maakond
Ajalugu
1995. aastal kinnitatud Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu järgi kuulusid Võru maakonda järgmised haldusüksused:
Fototransduktsioon
pisi|Protsessi joonis. Fototransduktsioon on protsess, mille käigus silma võrkkesta kepikestes, kolvikestes ja valgustundlikes ganglionirakkudes muundatakse valgus elektrilisteks signaalideks.
Võru maakond
Ajalugu
1999. aastal ühines Antsla linn Antsla vallaga. 2017. aasta haldusreformiga moodustati Võru maakonnas seniste omavalitsusüksuste liitmise teel Antsla, Rõuge, Setomaa ja Võru vald. Haldusreformieelsetes piirides säilis Võru linn. Haldusreformi järel kuulub Võru maakonda Võru valla koosseisu ka endise Orava valla ala ning Setomaa valla koosseisu ka Värska ja Mikitamäe valla alad, mis seni kuulusid Põlva maakonda.
Välislingid
🇪🇪
Fototransduktsioon
Fototransduktsioon on footoni bioloogiline konverteerimine elektriliseks signaaliks võrkkestas. See protsess leiab aset G-valkudega seotud retseptori opsiini kaudu, mis sisaldab kromofoori 11-cis-retinaali. 11-cis-retinaal on kovalentselt seotud opsiiniretseptoriga Schiffi aluse kaudu, moodustades retinülideenvalgu. Kui 11-cis-retinaali tabab footon, siis ta teeb läbi fotoisomerisatsiooni kõik-trans-retinaaliks, mis muudab G-valkudega seotud retseptori opsiini konformatsiooni, mistõttu vallanduvad signaaliülekandekaskaadid, mis põhjustavad tsüklilise guanosiinmonofosfaadi katioonikanalite sulgumise ja fotoretseptor-raku hüperpolarisatsiooni.
Pärast isomeriseerumist ja väljutumist opsiinilt redutseerub kõik-trans-retinaal kõik-trans-retinooliks ning suundub tagasi pigmentepiteeli "taaslaadimisele". Algul ta esterdatakse letsitiini-retinooli atsüültransferaasiga (LRAT) ning siis konverteeritakse isomerohüdrolaas RPE65-ga  11-cis-retinooliks. On näidatud, et RPE65 toimib isomeraasina, kuid pole veel kindel, kas ta toimib ka hüdrolaasina. Lõpuks oksideeritakse ta 11-cis-retinaaliks ning ta suundub tagasi kepikese või kolvikese välissegmenti, kus ta jälle ühendatakse opsiiniga, et tekiks funktsionaalne nägemispigment rodopsiin (või mõni jodopsiinidest).
Fotoretseptor-rakud
Kepikesed ja kolvikesed sisaldavad kromofoori 11-cis-retinaali ( A-vitamiini aldehüüdi) ja valgust neelavat osa (opsiini). Kepikesed tegelevad nõrga valgusega ega vahenda värvuste nägemist. Kolme tüüpi kolvikeste väljundite võrdluse abil aga on võimalik tajuda kujundite värvusi. Iga kolvikesetüüp vastab teatud lainepikkustele, sest opsiin on iga tüübi puhul pisut erinev. L-kolvikesed, M-kolvikesed ja S-kolvikesed reageerivad optimaalselt vastavalt pikkadele lainepikkustele (punakas värvus), keskmistele lainepikkustele (rohekas värvus) ja lühikestele lainepikkustele (sinakas värvus).
Protsess
Pidev väline kaaliumivool läbi avatud kaaliumikanalite hüperpolariseerib fotoretseptor-raku umbes potentsiaali –70 mV juures (K+ tasakaalupotentsiaal).
Suonenjoki linn
Suonenjoki on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Savo maakonnas.
Suonenjoki alev nimetati linnaks 1977. aastal.
Suonenjoki on tuntud maasikakasvatuse poolest.
Tampa
Tampa on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis, Hillsborough' maakonna halduskeskus.
Tampa asub Florida poolsaare läänerannikul Tampa lahe ääres. Linn asutati 1849. aastal, kuid kasvama hakkas alles pärast seda, kui 1883. aastal avastati ümbruskonnas suured fosforiidi leiukohad.
Tampa kuulub koos Saint Petersburgi ja Clearwateriga linnastusse, mida nimetatakse Tampa lahe piirkonnaks.
Tampa pindala on 441,9 km2 ja seal oli 2008. aastal 382 888 elanikku.
Üks linna suuremaid tööandjaid on MacDilli õhujõudude baas. Tampas on kaks suurt ülikooli: Lõuna Florida Ülikool ja Tampa Ülikool.
Tampas asub Wikipedia peaserver.
thumb|400px|left|Fordi amfiteater
Kiuruvesi linn
Kiuruvesi on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Savo maakonnas.
Naabervallad on Iisalmi linn, Pielavesi vald, Pyhäjärvi linn, Pyhäntä vald ja Vieremä vald.
Kiuruvesi vald asutati 1873. aastal, linnaks nimetati 1993. aastal.
Kiuruvesi on Soome suurim piima- ja loomalihatootja.
Tsüklilised nukleotiidid
thumb|[[Tsükliline adenosiinmonofosfaat]] thumb|[[Tsükliline guanosiinmonofosfaat]] Tsüklilised nukleotiidid on nukleotiidid, milles fosfaadirühm on seotud mõne suhkru hüdroksüülrühmadest kahega, moodustades tsüklilise struktuuri.
Nende seas on:
Nad toimivad G-valkude ja kaltsiumisignalisatsiooniga seotud signaalainetena (second messengers).
Labajalavalss
Labajalavalss ehk labajalg on 3/4 taktimõõdus eesti rahvatants. Iseloomulik on iga takti esimese osa tugev rõhutamine. Mõnikord võib olla rõhuline ka kaheksanda takti teine osa. Labajalavalss on eeskuju saanud kolmesammulisest saksa valsist.
Eesti telesaadete loend
Siin on loetletud Eesti telekanalite poolt toodetud telesaateid.
Rand-kesakann
Rand-kesakann (Sagina maritima) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni  perekonnast.
Audru
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Audru valla halduskeskus.
Asub Audru jõe alamjooksul.
Audrus on põhikool, ajalooline mõisasüda ja kirik.
Ajalugu
Keskajal Audrusse loodud Audru mõis oli Saare-Lääne piiskopkonna Audru ametkonna keskus.
Abwehr
Abwehr [apve:r] (saksa keeles Abwehr – 'kaitse, tõrje, vastupanu') oli Saksamaa Weimari vabariigi Reichswehri ja Saksa Kolmanda Riigi sõjaministeerium (veebruarist 1938) – Wehrmachti ülemjuhatuse sõjaväeluure- ja vastuluureteenistus aastatel 1920–1944.
Abwehri peakorter asus Berliinis aadressil Tirpitzuffer 74/76, allosakonnad teistes asukohtades Zosseni piirkonnas.
Abwehr moodustati 1920 ja tegutses kuni 18. veebruarini 1944, kui Abwehr liideti pärast 1944. aastal Saksa kõrgemate sõjaväelaste toime pandud atentaati Adolf Hitlerile Riigi Julgeoleku Peaametiga (RSHA). Enne 1938. aastat tegutses Saksamaa sõjaväeluure varjatult, kasutades luuretegevuseks variorganisatsioone ning vastuluuretegevuseks olemasolevaid erastruktuure ja Saksamaa sõjaväeringkondade staapide luureohvitseride kaudu.
Maavägede Kindralstaabi – Abwehri sõjaväeluure oli strateegilisel tasandil, taktikalise ja operatiivluurega tegelesid idarinde ja läänerinde, korpuste, armeede ja diviisistaabi tasandil olnud luureosakonnad ja staabiohvitseri väljaõppe saanud kindralstaabiohvitser Ic ametikohal luureülem.
Asutamine
Pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas saadeti koos Reichsheeriga laiali ka Saksamaa Keisririigi Kindralstaabi sõjaväeluureosakond Abteilung III b.
Aastatel 1919–1920 puudus Saksamaal sõjaväeluure ja vastuluureasutus.
1920. aastal hakkasid major Friedrich Gemppi, kes oli kunagise sõjaväeluure ülema Walter Nicolai asetäitja, alluvad sõjaväeluuret rajama, mille tulemusena asutati Abteilung Abwehr. Abwehri ametlikuks asutamiskuupäevaks on aga 1. jaanuar 1921, kui moodustati Reichswehrministerium, mille alla Abwehr ametlikult kuulus.
Tegevus pärast 1938. aastat ja Teises maailmasõjas
16. märtsil 1935 kuulutati välja Saksamaa sõjalise võimsuse taastamine ja Wehrmachti loomine ning 1. juunil 1938 sai luure ja Vastuluureorganisatsioon nimeks OKW Auslandsnachrichten- und Abwehramt (Välisluure ja Vastuluure Amet). Välisluure ja Vastuluure Ameti töö jaotatud 5 osakonna vahel: Juunis 1941 pärast sõja algust NSV Liiduga, Teise maailmasõja osana, moodustati osakond 1 N (Ost) baasil NSV Liidu Punaarmee vastu suunatud luurekeskus Abwehr-Ausland, mille mitteametlik nimi oli Staap Wally, mille üksused olid NSV Liitu tunginud väegruppide (Väegrupp Nord, Väegrupp Mitte, Väegrupp Süd) koosseisus. 1936. aastal loodi Abwehr III juurde Salajane Välipolitsei – Geheime Feldpolizei, GFP ülesandeks oli alguses abistada Abwehri uurimistoimingutes ja kahtlustatavate kinnipidamisel. GFP liideti 1942. aastal Riigi Julgeoleku Peaameti III osakonna Sicherheitsdienst)ga.
Väeliikide staabid ja luureorganisatsioonid
Saksamaa relvajõudude ülesehituse eripära tõttu oli lisaks Relvajõudude Peastaabile (OKW) olemas ka eri väeliikide osaliselt sõltumatud staabid oma ülemjuhatajate, staabiülemate ja staabi luureosakondadega, s.t maaväe (OKH) Õhu- (OKL) ja mereväe ülemjuhatused (OKM).
Teise maailmasõja ajal NSV Liiduga moodustati Fremde Heeres Ost alluvuses luurediversioonikeskus koodnimega Staap Walli, mis asus Kindralkubermangus Varssavi eeslinnas Sulejówekis, millele alluvad luure ja diversioonigrupid Abwehrkommandod tegutsesid idarindel ja NSV Liidu territooriumil. Selle idarindesuunitlusega luurekeskuse töökorraldus oli analoogne Abwehri keskkontori tööjaotusega ning keskuse poolt valmistati ette luurekoolides luure ja diversioonigruppe tegevuseks NSV Liidus ja idarindel. Iga väegrupi juurde moodustati Abwehrkommando (AK) ja iga armee juurde Abwehtrupp (AT), mis jagunesid Frontaufklärungstrupp, FAK ja Frontaufklärungstruppideks (FAT). Vastavalt luuregruppide tegevuse suunitlusele (luure, diversiooni, vastuluureüritused) nimetati neid Frontaufklärungskommando 103 – luuregrupp Abwehri I ja Walli I osakonna töösuund), ... Frontaufklärungstrupp 302 vastuluuregrupp, vastavalt Abwehri I ja Walli I osakonna töösuunale). , OKL Fremde Luftwaffe Ost , OKM Leitstelle für Nachrichtenaufklärung Ost
Saksa sõjaväeluureüksused sõjaväeosades
Taktikaliste sõjaväegruppide juhtorganites – staapides oli 3 kindralstaabi tasemel väljaõppe saanud staabiohvitseri:
Sõjategevuse alguses NSV Liiduga moodustati kolme armeegrupi – Süd, Ost ja Zentral – juures ka eraldi taktikalise luurega tegelev Staap Wally ja luurekeskused Wally 1, 2 ja 3, mille alluvuses olid luuregrupid (arvuliselt 3–8). Nende numeratsioon näitas ära ka töö iseloomu 101-... olid luuresuunitlusega, 201-... diversioonide läbiviimiseks, 301-... vastuluuresuunitlusega, 1944 aastaks oli selliseid gruppe ca 130. Saksa vägede poolt okupeeritud strateegilise või majanduslikku tähtsust omavates linnades (Tallinn, Kaunas, Minsk, Kiiev, Dnepropetrovsk) moodustati kohalikud vastuluureüksused- Abwehrnebestelle, rindelähedastes kohtades aga luure ja diversioonigruppide saatmiseks aga filiaalid Ausenstelle.
Frau Solfi teejoomine ja Abwehri likvideerimine
10. septembril 1943 leidis aset intsident, mis viis Abwehri likvideerimiseni. Johanna Solf juhtis vastupanurühmitust Solfi ring ("Solf Kreis"). Nimetatud kuupäeval võeti sinna vastu uus liige dr. Reckse, kes oli Gestapo informaator ja kes sellest teejoomisest ette kandis.
Solfi rühmituse liikmed põgenesid, kuid nad saadi kätte 12. jaanuaril 1944. Kõik peale Solfi ja krahvinna Lagi von Ballestremi hukati. Üks hukatutest oli välisministeeriumi ametnik Otto Kiep, kellel oli ka sõpru Abwehris, sealhulgas Erich Vermehren ja tema abikaasa krahvinna Elizabeth von Plettenberg, kes töötasid agentidena Istanbulis. Gestapo kutsus nad seoses Kiepiga tagasi, kuid nad otsustasid Suurbritannia poole üle joosta.
Berliinis arvati, et Vermhrenid põgenesid koos Abwehri salakoodidega ja andsid need brittidele üle. See oli Hitlerile ajendiks Abwehri likvideerimisele. Hitler vallandas Canarise ja allkirjastas 18. veebruaril 1944 käskkirja Abwehri likvideerimise kohta.
12. veebruaril 1944 liideti suur osa senisest Auslandsnachrichten- und Abwehramtist' Riigi Julgeoleku Peaametiga, kus Abwehri keskasutusest moodustati Riigi Julgeoleku Peaameti VIII osakond. Abwehri rindeüksused liideti aga armeede luureosakondadega. Admiraliks edutatud Canaris määrati OKW Majandussõja Eristaabi ülemaks; tugevasti kärbitud Abwehri viimane juht oli kuni selle tegevuse lõpetamiseni 1. juunini 1944 ooberst Georg Hansen.
Abwehr ja Eesti
Sõjalise vastuluure Abwehrtruppe 3. ülesanded olid:
Abwehrnebenstelle Revali alluvuses olid Eestis ka luurekoolid, mis asusid; Alexander Cellariuse käsul moodustati eestlastest raadioluureüksus Hochstelle 3, hiljem Nachrichtenaufklärungstelle 6. Üksuses teenijad ise kutsusid seda varjunimega Muinasjuturügement 1001.
Tegevus
12. veebruaril 1944 liideti usalduse kaotamise tõttu Saksamaa natsionaalsotsialistlikule riigi juhtkonnale suur osa senisest Auslandsnachrichten- und Abwehramtist Riigi Julgeoleku Peaametiga.
2011. aasta ujumise maailmameistrivõistlused
right|150px right|150px right|150px right|150px 2011. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid 14. maailmameistrivõistlused ujumises, mis toimusid Hiinas Shanghais 16.–31. juulil 2011.
Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon FINA teatas 24. märtsil 2007. aastal Austraalias Melbourne'is toimunud kongressil, et 2011. aasta MM-võistlused toimuvad Shanghais. Teine MM-i korraldamise õigusele kandideerinud linn oli Katari pealinn Doha.
Shanghai ei ole esmakordne ujumise suurvõistluste korraldaja, sest seal peeti ka 2006. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused.
Medalid
<br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 121 Maailmarekord: 20,91 Cesar Cielo Filho, Brasiilia (18. detsember 2009 São Paulo, Brasiilia) Maailmameister 2009: 21,08 Cesar Cielo Filho, Brasiilia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
100 m vabalt
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 108 Maailmarekord: 46,91 Cesar Cielo Filho, Brasiilia (30. juuli 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 46,91 Cesar Cielo Filho, Brasiilia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />