cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiiruisutamine 1928. aasta taliolümpiamängudel
10 000 meetri distantsil oli võistlust juhtimas Irving Jaffee, kes edestas Norra suursoosikut maailmameister Bernt Evensenit, kui temperatuuri tõus sulatas jää. Vastuolulises otsuses tühistas Norra kohtunik kogu võistluse. Kuigi Rahvusvaheline Olümpiakomitee tühistas kohtuniku otsuse ja määras Jaffee'le kuldmedali, tühistas Rahvusvaheline Uisuliit hiljem ROK-i otsuse ja taastas Norra kohtuniku otsuse. Evensen kommenteeris avalikult, et Jaffee peaks saama kuldmedali, kuid seda ei juhtunud kunagi.
500 m
Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 37 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 43,1(*) Roald Larsen, 4. veebruar 1928, Davos Olümpiarekord: 44,0 Charles Jewtraw, 26. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1924: 44,0 Charles Jewtraw (*) Rekord püstitati kõrgmäestikus (üle 1000 meetri merepinnast) ja looduslikult külmunud jääl. <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 2.17,4(*) Oscar Mathisen, 18. jaanuar 1914, Davos Olümpiarekord: 2.20,8 Clas Thunberg, 27. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1924: 2.20,8 Clas Thunberg (*) Rekord püstitati kõrgmäestikus (üle 1000 meetri merepinnast) ja looduslikult külmunud jääl. <br style="clear:both;" />
5000 m
thumb|right|250px|alt=Refer to caption|5000 meetri võistlus [[Armand Carlsen (vasakul) ja Erhard Mayke (paremal)]] Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 33 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 8.26,5 Harald Strøm, 18. veebruar 1922, Kristiania Olümpiarekord: 8.39,0 Clas Thunberg, 26. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1924: 8.39,0 Clas Thunberg <br style="clear:both;" />
10 000 m
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 10 võistlejat Riike: 6 Maailmarekord: 17.17,4 Armand Carlsen, 5. veebruar 1928, Davos Olümpiarekord: 18.04,8 Julius Skutnabb, 27. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1924: 18.04,8 Julius Skutnabb Teisipäeval, 14. veebruaril 1928. aastal kell 11. 30. Jää on stardis üsna hea, kuid temperatuur tõuseb nii kiiresti, et lõpus poole tunni pärast on jääl vesi, see muutub jää õrnaks ja ebatasaseks. Võistlus tuli lõpetada enne viiendat ehk viimast eelvõistlust. <br style="clear:both;" />
Rudolf von Knüpffer
Rudolf Otto von Knüpffer (20. veebruar (vkj)/ 3. märts 1831 Väike-Maarja – 10. juuli (vkj)/ 23. juuli 1900 Tallinn) oli baltisaksa ja eesti arhitekt.
Ta sündis Väike-Maarja koguduse õpetaja Georg Magnus Knüpfferi perekonnas, õppis 1843–1845 gümnaasiumis Tartus ning lõpetas 1852. aastal Peterburi Ehituskooli.
Töökäik
Hiljem töötas Knüpffer ka Kadrioru lossi ehitusosakonnas
Perekond ja esivanemad
Rudolf Otto Knüpffer oli abielus Julie Wilhelmine von Krusensterniga (1839–1917), kes oli maadeavastaja viitseadmiral Paul Theodor von Krusensterni (1809–1881) ning Wilhelmine Friederike (1812–1851; sünd. von Kotzebue) tütar. Julie Wilhelmine isapoolne vanaisa oli maadeavastaja admiral Adam Johann von Krusenstern (1770–1846) ning emapoolne vanaisa näitekirjanik August von Kotzebue (1761–1819). Abielust sündisid:
Uus Maailm (film 2011)
"Uus Maailm" on Eesti 2011. aasta dokumentaalfilm, mille on lavastanud Jaan Tootsen. Filmi keskmes on Tallinnas asuvas Uue Maailma linnaosas tegutseva Uue Maailma Seltsi elu viie aasta jooksul.
Johannes Voldemar Veski nimeline Maarja-Magdaleena Põhikool
Johannes Voldemar Veski nimeline Maarja-Magdaleena Põhikool on põhikool Tartu maakonnas Tartu vallas (varem Jõgeva maakonnas Tabivere vallas) Maarja-Magdaleena külas. Kool on nimetatud eesti keeleteadlase Johannes Voldemar Veski järgi.pisi|Maarja-Magdaleena Põhikool
Kool
2020/21 õppeaasta seisuga õpib J. V. Veski nim Maarja-Magdaleena Põhikoolis 9 klassi peale 66 õpilast. Õpilasi õpetavad 18 õpetajat. Koolimajas on olemas õpilaskodu, milles ööbivad 12 õpilast. Koolimaja on kahekorruseline ning sellele on juurde ehitatud võimla.
Koolil on ka oma veebileht.
Traditsioonid ja üritused
Maarja-Magdaleena kooli pika ajalooga on tekkinud ka pikaajalised traditsioonid. Iga kooliaasta alguses matkab kogu koolipere Johannes Voldemar Veski sünnikohta Vaidaveres. Kooliaasta lõpus aga matkatakse kooliperega (va eksamisooritajad) Elistvere loomaparki, kus peetakse maha piknik. Maarja-Magdaleena Põhikool on tuntud ka oma eriteemaliste ööde poolest, kus lapsed võivad jääda koolimajja ööbima ning toimuvad eriteemalised mängud ning ka teemakohane külaline, ööd on olnud nt "Lugemisöö" ja "Spordiöö". Lugemisööle on tulnud kohale Mihkel Raud, kui "Lugemisööd" sai läbi elada ka läbi "Seitsmeste uudiste". Lisaks sellele korraldab kool Julius Mägiste nimelist omaloomingukonkurssi. Maarja-Magdaleena põhikool võtab osa Erasmus+ projektist "A helping hand to wellbeing". Koolimajas on ka toimunud Elmar Kivistiku mälestusvõistlused laskmises.pisi|Maarja-Magdaleena Põhikooli logo
Kooli algusajad
Esimesed andmed kooli kohta on 5. märtsist 1680 ning seda loetakse kooli sünnipäevaks. Kooli "sünnipäeval" oli koolijuhiks soomlasest köster Matthies.
Kool ei jäänud kauaks tegutsema, kui 1694. aastal tabas Eestit Suur nälg ning hiljem ka Põhjasõda ning katkuepideemia. Peale laastavaid sündmusi on järgmised andmed 1749. aastast, kus kirjutatakse, et on valmis saanud koolimaja koos rehetoa ja kahe kambriga. 1759. aastal vihjatakse kirikuvisitatsiooni protokollis, et tegu on köstrikooliga.
19. sajand
19. sajandi alguses oli pastor Ewerthi aruandes nimetatud Maarja köstrikooli koolmeistrina nimetatud Carl Woiwodt-i. 1827. aastal otsustas kirikukovent avada kihelkonnakooli, kuulutati välja ka uus köster; Alexander Woiwodt ning määrati talle palk, kuid sel aastal jäi kool avamata ja avati teadmata lähiaastal. Peale Alexander Woiwodt-i tööaega asus 1835. aastal tööle Johann Auster. 1846. aastal mainitakse Maarja kooli kihelkonnakoolina, ehk teise astme talurahvakoolina. 1874. aasta seadus nägi ette, et teise astme talurahvakoolides õpetatakse lugemist, kirjutamist, rehkendamist, katekismust, ajalugu, geograafiat, joonistamist, laulmist ning saksa- ja vene keelt. Need õppeained olid Maarja koolis juba 7 aastat varem 1867. aastal. Uute õppeainetega tuli ka uus köster, nimega Matthias Sõber, kes õpetas ka tuntud teatritegelast August Wierat. 1869. aastal toimunud I üldalaulupeol osales ka Maarja-Magdaleena kihelkonnakool. 1872. aastal õppis koolis 15 poissi. 1875. aastal asus koolmeistrina tööle W. Auster. Aastatel 1879-1882 õppis koolis 30 õpilast, kes kõik ööbisid koolimajas. 1883.-1885. aastatel õppis koolis praegune kooli nimes äratuntav isik: Johannes Voldemar Veski. 1889. aastast kuni tundmata ajani oli koolmeistriks Gustav Kommusaar.
20. sajand
1917. aastal toimunud Vene Tsaaririigi langemise käigus likvideerus Maarja-Magdaleena Kihelkonnakool ning see asendati uue 4-klassilise algkooliga, mis hiljem muudeti 5-klassiliseks. 20. sajandi alguses polnud kooli majanduslik olukord kiita ning õppimistingimused olid äärmiselt kehvad.1918. aastal põles kool maha. Järgnevatest aastatest räägivad erinevad allikad erinevat juttu: üks allikas viitab sellele, et koolimaja varemetesse ehitati oletatavasti 1922. aastal uus ühekorruseline koolimaja ning teine allikas viitab sellele, et kool tegutses 11 aastat Maarja-Magdaleena rahvamajas. 1929. aastal valmis Voldemar Mässo(kooli direktor 1922-1945) eestvedamisel endise koolimaja varemetesse uus kahekorruseline hoone, mis tänapäeval on tuntud koolimaja "vana majana". Kuni 1944. aastani oli Maarja-Magdaleena kihelkonnakool tuntud oma silmapaistva taseme poolest, nõukogude võimu taastamisega anti koolile esimene "ametlik" nimi milleks oli Maarja-Magdaleena Mittetäielik Keskkool. 1967. aastal algas koolimaja juurdeehitus, kus ehitati juurde tänapäeval kasutuses olevad klassiruumid. Koolile valmis 1999. aastal tänu spordihuvilisest direktorile Enn Pärtelpojale suur võimla koos lava ja inventariga.
Taktiilne kommunikatsioon
Taktiilne kommunikatsioon (ingl tactile communication) on taktiilne informatsiooni vahetamine ning selle kogemine kompimismeelega. Taktiilset kommunikatsiooni loetakse osaks mitteverbaalsest kommunikatsioonist (näoilme, silmside, kehahoiak ja liikumine, hääletoon, positsioneerimine rühmas jm).
Semiootik Winfried Nöth peab taktiilset info vahetamist kõige primitiivsemaks kommunikatsioonivormiks. Taktiilne kommunikatsioon on kasutusel primitiivsetest elusolenditest inimeseni.
Inimese igipäevaelus on taktiilne kommunikatsioon näiteks lemmiklooma paitamine, teretamisel käe surumine või füüsiline intiimsus. Samuti on seda füüsiline vägivald. Kultuuriti on taktiilse kommunikatsiooni kasutamine ja tõlgendamine erinev.
Taktiilse kommunikatsiooni kasutamine, uurimine ja vahendamine kuulub paljude teoreetiliste ja praktiliste valdkondade juurde: semiootika, psühholoogia, antropoloogia, zooloogia, haridus, tehnoloogia jne.
Taktiilse kommunikatsiooni tehnoloogiad
Üheks taktiilse kommunikatsiooni tehnoloogiliseks väljundiks on 1825. aastal loodud ja endiselt kasutusel olev pimedate punktkiri ehk Braille kiri, mille trükkimine nõuab tehnilist seadet.
Puutetundlike ekraanide tavakasutusse tulemisega on iga sellise seadme (nutitelefon, tahvelarvuti) kasutaja seotud taktiilse kommunikatsiooniga.
Probleemid mõistega "taktiilne" ja "haptiline"
Inglise keeles kasutatakse mõisteid "taktiilne" (tactile) ja "haptiline" (haptic) sageli kõrvuti ja segamini. Mõlemad mõisted on samatähenduslikud, kuid pärit eri keeltest: taktiilne ladina keelest, haptiline kreeka keelest (kr ἅπτω, puudutan). Eesti keeles on normatiivselt kasutusel mõiste "taktiilne".
Kommunikatsioonivormina peetakse taktiilset kommunikatsiooni samaväärseks haptilise kommunikatsiooniga (ingl haptic communication) või ka selle alla kuuluvaks.
Imant Pedaste
Elulugu
Imant Pedaste oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1918 Tartu Kommertskooli, 1926 Tartu Ülikooli keemiaosakonna, keemiamagister (1926, TÜ), väitekiri "Eesti põlevkivi (kukersiidi) tõrva ja tõrvast destilleeritud fraktsioonide uurimine pigiolluste sisalduse kohta ja nende hulga muutumine temperatuuriga ja destilleerimise kestvusega", keemiakandidaat (ümber atesteeritud 1947). 1926–1927 õppis TÜ põllumajandusteaduskonnas. Oli 1919 Vabadussõjas, seejärel aastani 1928 TÜ mullateaduse kabineti assistent, aastast 1928 Jäneda põllutöökeskkooli õpetaja, hiljem Kohtla-Järvel põlevkivikeemik ning Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) piimanduse, lihaproduktide uurimise ja keemialabori vanemteadur.
Teadustöö
Uuris Eesti põlevkivitõrva ja selle destillatsioonisaadusi.
Nokisrästik
Nokisrästik (Vipera ammodytes) on rästiklaste sugukonda rästiku perekonda kuuluv mürkmadu, kes elab peamiselt Balkanil, kuid tema levila ulatub Kirde-Itaaliast Küklaadideni. Teda peetakse üheks Euroopa ohtlikumaks mürkmaoks, kuna tal on pikad mürgihambad, millega saab mürgi sügavale ohvri kehasse viia ja küllaltki toksiline mürk. Tegutseb peamiselt päeval ja toitub pisiimetajatest, kuid sööb ka linde, sisalikke ja teisi madusid.
Kirjeldus
Täiskasvanud nokisrästikud on enamasti alla 65 sentimeetri pikkused, üksikud isendid kasvavad kuni 90 sentimeetri pikkuseks. Emased on väiksemad kui isased. Neil on jässakas kere, pea on kolmnurkne ja eristub kehast selgelt. Pead katavad üldiselt väikesed soomused, ainult kummagi silma kohal on üks suurem kilbis. Silmade ja mokakilbiste vahel on kaks rida väikseid soomuseid. Nokisrästikul on ninamikusarv ja ta on sellega Ida-Euroopa madude seas ainulaadne. Keskkehal on risti 21 või 23 soomust.
Aragonikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Aragonikeelne Vikipeedia (aragoni keeles Wikipedia en aragonés või Biquipedia) on Vikipeedia aragonikeelne versioon.
Nokisrästik
Kirjeldus
Isased on tavaliselt helehallid, emased hallikad, pruunikad või punakad, harvem ka kollakad või roosakad. Kõhualune on hallikas või roosakas, võib olla täpiline või kirju. Saba alumine pool on roosakas, roheks või kollakas. Selja peal on enamusel kas selgepiiriline tume siksak või rombiline muster. Rombilise mustri laigud pole alati ühendatud. Harva on seljajoon sirge ja katkematu või tuhmi värvi. Üleni musti ehk melantoonilisi isendeid peaaegu ei esine. pisi|Nokisrästik
Aragonikeelne Vikipeedia
Aragonikeelsele Vikipeediale pandi alus 21. juulil 2004.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Nokisrästik
Mürk
Nokisrästikut loetakse üheks Euroopa mürgiseimaks maoks. Tal on ühe sentimeetri pikkused mürgihambad, mistõttu ta võib mürki sügavale ohvri sisse süstida. Mao levila piires on hammustada saamine arvestatav oht. Balkanil esines varem surmajuhtumeid suhteliselt tihti, kuna sealsed talupojad olid harjunud paljajalu käima.
Hiirte peal tehtud katsete tulemusel on mürk hinnatud küllaltki toksiliseks, kuid täpne toksilisus sõltub populatsioonist ja proovi võtmise ajast. Brown (1973) annab mürgi LD50 (keskmine surmav doos ehk mediaanne letaaldoos) väärtusteks hiirtel 1,2 mg/kg veeni süstides, 1,5 mg/kg kõhukelmesse süstides ja 2,0 mg/kg naha alla süstides. Novak et al. (1973) annab LD50-ks 0,44–0,82 mg/kg veeni süstides ja 0,19–0,64 mg/kg kõhukelmesse süstides. Mintoni (1974) järgi on LD50 6,6 mg/kg naha alla süstides.
Inimesed, hiired ja linnud reageerivad mürgile kiiresti. Sisalikele avaldab mürk vähem mõju ja kahepaiksed võivad hammustuse isegi üle elada. Euroopas levinud nastikud (Natrix) ja silenastikud (Coronella) võivad mürgi suhtes immuunsed olla.
Nokisrästiku mürgist toodetakse vastumürki ka teiste Euroopa rästikute hammustuste vastu ja neid peetakse sel otstarbel isegi kasvandustes.
Levik ja elukeskkond
Nokisrästikuid leidub põhiliselt Balkanil. Levila põhjapiir ulatub Kirde-Itaalia ja Lõuna-Austriani, väike isoleeritud populatsioon elab ka Alpides. Põhjapiir kulgeb läbi Kesk-Serbia, Edela- ja Kagu-Rumeenia kuni Musta mereni. Lõunapiiriks on Peloponnesose poolsaar ja Küklaadid ning Türgi Euroopa-osa. Nokisrästikuid ei leidu nendel saartel, kus elab milose rästikuid.
Käitumine
Madu on aktiivne juba hommikust alates, kuid peamiselt siiski päeval, soojemates elupaikades võib tegutseda ka öösiti. Olenevalt elupaigas valitsevatest tingimustest (oluline ka välistemperatuur) veedavad nokisrästikud 2–6 kuud talveunes. Iseloomult on nokisrästikud rahulikud ja kergesti ei ärritu, liiguvad aeglaselt ning ilma tõsise provokatsioonita nad üldjuhul ei hammusta. Häirimise korral sisisevad valjusti, mõned jäävad seejuures paigale ja mõned põgenevad seejärel. Ei ole välistatud, et mõni madu üritab kohe hammustada.
Sigimine
Paaritumine toimub aprillis-mais ja isased maod, sarnaselt isaste harilike rästikutega, võitlevad omavahel seksuaalpartneri pärast. Nokisrästik on ovovivipaarne (eluspoegija): emane toob korraga ilmale 4–15, harva kuni 20 järglast, kes on sündides 15–23 sentimeetri pikkused.
Vangistuses pidamine
Nokisrästikud taluvad vangistust paremini kui teised Euroopa rästikud ning hakkavad pidajalt enamasti juba algusest peale toitu vastu võtma. Nende käsitlemine on aga ohtlik: madu on küll tasase loomuga, kuid üsna tugev ja võib järsu liigutusega käest lahti rabeleda. Seetõttu on mõistlikum madu lähemaks uurimiseks kättevõtmise asemel läbipaistvast plastikust torusse panna.
Alamliigid
pisi|Vipera ammodytes ruffoi. Nokisrästiku taksonoomia osas puudub üksmeel ja erinevad autorid käsitlevad alamliike erinevalt. Näiteks levila põhjaosas levinud maod, kellele on iseloomulik suur kasv, pikk püstine sarv ja kollane või punakas kõhu alaosa, loetakse V. a. ammodytes alamliiki kuuluvaks, vahel jagatakse aga kolmeks eraldi alamliigiks: V. a. gregorwallneri Austrias, V. a. ruffoi Kirde-Itaalias ja V.a. illyrica Sloveenias. Türgi põhjaosas ja Gruusias leiduvaid rästikuid Vipera transcaucasiana loevad mõned autorid samuti nokisrästiku alamliigiks.
Võimu kants
"Võimu kants" on Taani draamasari. Sarja keskseks tegelaseks on poliitik Birgitte Nyborg, kellest saab ootamatult Taani esimene naissoost peaminister.
Sarja originaalpealkiri "Borgen" tuleneb Christiansborgi paleele antud hüüdnimest (borg tähendab taani keeles kindlust, lossi). Seal asuvad Taani peaministri kabinet, Taani parlament ja Taani ülemkohus.
Sarjal on kokku kolm hooaega, millest igaüks on jaotatud kümneks osaks.
AMD FX
pisi|Kiibistik AMD FX on AMD tippprotsessorite seeria, millesse kuuluvad protsessorid on nelja-, kuue- või kaheksatuumalised ning vastavalt tähistatud kas AMD FX 4xxx, AMD FX 6xxx või AMD FX 8xxx. AMD FX protsessorid jõudsid turule aastal 2011 ning kasutavad AMD Bulldozeri mikroarhitektuuri. Need protsessorid on mõeldud lauaarvutitele, eelkõige arvutimängude mängimiseks ja suurt jõudlust nõudvaks andmetöötluseks.
Lühiülevaade
AMD FX põlvkonna protsessorid kasutavad socket AM3+ protsessoripesa, 32 nm transistoriväravat ning 8 MB L3-vahemälu. Kasutusel on x-86 tüüpi mikroarhitektuur. Kõik FX-tootepere protsessorid on ka "üleklokkimise" toega, mis ei ole kasutajate eest peidetud, seega võib iga kasutaja oma protsessori taktsagedust muuta. Kõik FX-tootepere protsessorid on 938 jalakesega ning jalakeste paigutus on micro-PGA tüüpi. Samuti on selle seeria protsessorite andmelaius ehk aritmeetika-loogikaploki (ALU) laius 64 bitti ning kiireim mälumoodul, mida toetatakse, on DDR3-1866. Kasutusel oleva protsessorituuma nimi on Zabwezi ja platvormi nimi Scorpius. Tuuma tõhususeks on märgitud kõikidel seeriatel, v.a 8170, B2. 8170 puhul on selleks aga B3. Soovi korral saab valida ka AMD enda forsseeritud protsessori (PIB), mis kannatab tavaprotsessoriga võrreldes ka kõrgemat töötemperatuuri. AMD FX protsessoreid valmistatakse Saksamaal Dresdenis firma Globalfoundries tehases.
pisi|8-tuumalise plokkskeem
Tehnoloogiatest on kasutusel:
Allolev tabel annab põgusa ülevaate AMD FX seeria protsessoritest. Märge All turbo tähendab maksimaalset taktsagedust turborežiimis, kui kõik tuumad on aktiveeritud. Max turbo aga tähendab sellist olukorda, kui pooled tuumad on aktiveeritud. pisi|Mooduli kujutis
AMD FX 8 seeria
Tegemist on FX seeria lipulaevaga, kus on kasutusel kaheksa tuuma. Siia seeriasse kuuluvad mudelid numbritega 8100, 8110, 8130, 8150, 8170. Mudeli 8150 käes on ka "üleklokkimise" maailmarekord, milleks on 8.43 GHz ning jahutuseks kasutati vedelat lämmastikku. Antud seeria on mõeldud võistlemiseks Intel i5 ja i7 protsessoritega, kuid tegelikult ei suuda ta võistelda tippotsa i5 seeria protsessoritega, rääkimata i7 seeriast. Andmesiini(FSB) kiiruseks on sellel seerial 2200 MHz, laiuseks 16 bitti ning edastustehnoloogiaks on HyperTransport. Maksimaalseks funktsioneerimise temperatuuriks on ära märgitud 61 °C tavaversioonide puhul ning PIB versioonidel on maksimaalne opereerimistemperatuur 70 °C. Hetkel väljalastud protsessorite (8120 ja 8150) hinnad jäävad vahemikku 205–245 dollarit.
AMD FX 6 seeria
Tegemist on FX-tootepere keskmikega. Sellesse seeriasse kuuluvad mudelid 6100, 6110 ja 6120. FSB kiiruseks on märgitud 2000 MHz, laiuseks on 16 bitti ning edastustehnoloogiaks HyperTransport. L1-vahemälu suuruseks protsessori instruktsioonide jaoks on 3*64 kB, mis on kahe kanaliga ja assotsiatiivne, ning programmide andmete jaoks 6*16 kB suurune, mis on nelja kanaliga ja ka assotsiatiivne. Maksimaalseks võimaluks protsessori töötemperatuuriks on ära märgitud 70 °C. PIB versioonide kohta pole veel infot avaldatud. Hinnavahemikus kujuneb 160 kuni 240 dollarit.
AMD FX 4 seeria
Tegemist on FX-tootepere väikseima tuumade arvuga esindajaga, neil on neli tuuma. Mudelitel 4100 kuni 4120 on esisiini kiiruseks 2000 MHz ning laiuseks 16 bitti ja transporditehnoloogiaks HyperTransport. Mudelil 4170 on esisiini kiiruseks aga 2200 MHz, teistes siininäitajates on tal samad. L1-vahemälu suurus protsessori instruktsioonide jaoks on 2*64 kB, mis on ka kahe kanaliga ning assotsiatiivne, programmide andmete jaoks aga on 4*16 kB nelja kanaliga assotsiatiivne vahemälu. Protsessori maksimaalse töötemperatuurina on ära märgitud 70 °C. Hinnavahemik on 115–220 dollarit
Gladio
Gladio (lühend it keelest ('lühimõõk'), kr gladios ('kahe teraga nuga'); ka operatsioon Gladio) oli koondnimi, millega tähistati CIA ja MI6 koostööd NATO-ga ning salajaste sõjaväeüksuste võrgustikku Euroopas külma sõja ajal. Eesmärgiks oli võidelda kommunismiga ning takistada Nõukogude Liidu tungimist Lääne-Euroopasse. NATO, CIA ja MI6 rahastatud, treenitud ja varustatud Gladio üksustesse Itaalias värvati antikommuniste, keda nimetati gladiaatoriteks. Kuna igas riigis kasutati erinevaid varinimetusi, siis nähtuse üldnimeks on kujunenud nimetus "NATO salajane armee".
Gladio eesmärgiks oli Itaalias võidelda kommunistidega nii juhul, kui NSV Liit peaks üritama sinna laieneda, kui ka siis, kui kohalikud kommunistlikud erakonnad saavad liiga palju võimu.
Itaalias toetati paavsti Pius XII loal Vatikani Panga kaudu Itaalia Kristlik-Demokraatliku Parteid 60 miljoni dollariga. Kuna skeem õnnestus, siis hakkas CIA rahastama Vatikani igal aastal u 20 miljoni dollariga. Katoliku kiriku kaudu laienes CIA kommunismivastane võitlus Aasiasse ja Ladina-Ameerikasse (operatsioon Kondor).
NATO pole Gladio kohta teavet avalikustanud. CIA juhid on teatanud USA senatile Gladio lõppemisest.
Romaanides on kujutatud Gladio sõjaväeüksuste koostööd Sitsiilia narkomaffia, terroristide või paremäärmuslastega (uusfašistid). Ilukirjanduse müüdid ei pruugi ajaloolist tegelikkust õigesti kajastada.
Soloti
Soloti on küla Venemaal Belgorodi oblastis Valuiki rajoonis, umbes 150 km kaugusel Belgorodist idakagus ning umbes 25 km kaugusel Ukraina piirist idas.
Donbassi sõja ajal, 2015. aasta septembris, alustati asula lähistel suure sõjaväebaasi rajamist. Solotist umbes 10 km kaugusel kagus, Valuiki linna kirdepiiril, asub Valuiki lennuväli.
Anton Arumäe
Anton Arumäe (sündinud Anton Dreimann; 12. august 1892– 9. juuli 1957) oli esimene Eesti liikluspolitseinik.
Voluut
pisi|Kahe voluudiga joonia kapiteel
Voluut (ladina keeles voluto ˈkeerdutõmbunudˈ; prantsuse keeles volute ˈrullitõmbunud, rullitisˈ) on ühest ja/või mõlemast otsast spiraalselt kokkurullitud otstega paelakujuline ornament või kaunistuslik ehisvorm. Kasutati näiteks üleminekul vertikaalselt ehitusosalt horisontaalsele. Voluut on iseloomulik joonia sambale, esineb ka korintose ja komposiitkapiteelis ning klassikalistes konsoolitüüpides. Keskajal voluuti ei kasutatud, kuid esineb uuesti Itaalia kõrgrenessansist alates ja sellest tulenenud stiilivariantides, eriti barokis.
Shehbaz Sharif
Mian Muhammad Shahbaz Sharif (pandžabi ja urdu keeles میاں محمد شہباز شریف ; sündinud 23. septembril 1951 Lahores) on Pakistani poliitik, alates 2022. aasta 11. aprillist Pakistani 23. peaminister.
Adahhan Madumarov
Adahhan Madumarov (Адахан Мадумаров; sündinud 1965 Oši oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, partei Bütün Kõrgõzstan juht, Kõrgõzstani Ülemnõukogu (Džogorku Kengeši) esimees (toraga) aastatel 2007 kuni 2008.
Madumarov on Bütün Kõrgõzstani kandidaat 2011. aasta presidendivalimistel. Siseministeerium kahtlustab, et Madumarov on segatud president Kurmanbek Bakijevi administratsiooni kunagise juhi Medet Sadõrkulovi tapmisse 2009. aasta märtsis.
Madumarov ja tema partei olid vastu parlamentaarse riigikorra kehtestamisele 2010. aasta põhiseadusega. Ta propageerib korra aastas koos käiva "rahva kurultai" sisseseadmist või taastamist. Kõrgemad võimumehed oleksid kurultai ees aruandekohuslased ja kurultail oleks õigus neid tagasi kutsuda.
Presidendivalimiste eelses teledebatis, kus saatejuhid esitasid Madumarovile küsimusi Sadõrkulovi ja ajakirjanik Ališer Saipovi surma kohta, kuulutas Madumarov, et kuulujutte levitavatel ajakirjanikel tuleks keeled ära lõigata.
Madumarov kuulus 2010. aastani Kurmanbek Bakijevi parteisse Ak Džol.
Nooruses töötas ta sovhoosis, teenis aega Nõukogude armees ja õppis Tveri Riiklikus Ülikoolis.
Coglians
Cogliansi mägi (itaalia: Monte Coglians; friuli: Coliàns; saksa: Hohe Warte) on kõrgeim mägi Karni Alpides Itaalia (Udine provints) ja Austria (Kärnten) vahelisel piiril, Monte Croce Carnico kurust (Plöckeni kuru) läänes. Kõrgusega 2780 m on see kõrgeim tipp Itaalia Friuli-Venezia Giulia piirkonnas ning Karni ja Gailtali Alpides.
Tartu Biotehnoloogia Park
Tartu Biotehnoloogia Park (inglise keeles Tartu Biotechnology Park, TBP) on Tartu teaduspark, mis tegutseb biotehnoloogia, meditsiini ja veterinaarmeditsiini valdkonnas, pakkudes ettevõtetele ja teadusasutustele arendus- ja konsultatsiooniteenuseid. Arengule aidatakse kaasa ruumide rentimise, koostöösidemete loomise ja ettevõtete rajamise toetamisega. Tartu Biotehnoloogia Pargi eesmärk on luua Eestis biotehnoloogiaettevõtete arengut soosiv keskkond. Tartu Biotehnoloogia Park AS asutati detsembris 2001, äriregistrisse kanti see 7. jaanuaril 2002. Ainus juhatuseliige on Andrus Tasa.
Coglians
Cogliansi iseloomustab karst.
Tartu Biotehnoloogia Park
Algselt kaaluti biopargi asukohana Tartu Ülikooli biomeedikumi naabrust, kuid praeguseks asub TBP aadressil Tiigi 61b. Pargi rajamisel oli üks suurimaid aktsionäre Rootsi tervishoiuprojektide konsultatsioonifirma Scandinavian Care AB, kes koostas ka Eesti haiglate arengukava, kuid ühelegi osanikule ei kuulunud üle 25 protsendi.
Coglians
thumb|left|Coglians (paremal) vaadatuna loodest
Torino Caselle lennujaam
Torino Caselle lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas, 16 km kaugusel Torino keskusest loodes, Caselle Torinese, San Francesco al Campo ja San Maurizio Canavese omavalitsusüksuste territooriumil. Lennujaamale on antud Sandro Pertini nimi.
Torino Caselle lennujaam oli 2012. aastal reisijate arvult Itaalias 14. kohal.
Mitteabieluline kooselu
Mitteabieluline kooselu (rahvasuus vahel ka vabaabielu) tehakse isikute vahel kindlaks faktiliste asjaolude või tunnuste abil. Mitteabielulises kooselus elavaid isikuid nimetatakse elukaaslasteks.
Mitteabielulise kooselu peamised tunnused on järgnevad:
Õigusaktidest on vabaabielu defineerinud Vabariigi Valitsuse 1999. aasta määruses nr 82 “2000. aastal toimuva rahva ja eluruumide loenduse loendusküsimustiku, loenduslehtede vormide ja loenduseeskirja kinnitamine”, mille kohaselt on vabaabielus isik, kes ei ole seaduslikult abielus, kuid kes enesemääratluse kohaselt on oma elukaaslasega abielulistes suhetes ning kellel on elukaaslasega ühine püsielukoht.
Mitteabielulise kooselu liigid
Mitteabielulise kooselu saab jagada kaheks – faktiline kooselu ja registreeritud kooselu.
Faktiline kooselu
Faktiline kooselu on kõige lihtsamini defineeritav kolme kriteeriumi kaudu:
Sellegipoolest saavad elukaaslased vastavalt tahtele läbi eraõiguslike lepingute eelnevalt nimetatud kohustusi endale tekitada. Näiteks asjaõigusseaduse sätete kaudu saavad elukaaslased seada eluasemele isikliku kasutusõiguse ning läbi selle reguleerida kinnisasja või elamu kasutamist. Võlaõigusseaduse abil saavad elukaaslased sõlmida näiteks elurendis või ülalpidamislepingu millega loovad endale lepingulise ülalpidamiskohustuse.
Esemete kuuluvust ja vastutust saab reguleerida asjaõigusseaduse kaasomandi sätete alusel, millega saab esemete isikliku omandi üle viia kaasomandisse või võlaõigusseaduse abil sõlmida seltsinguleping. Võlaõigusseaduse järgi on sellisel juhul elukaaslased lepingupooled ja solidaarvõlgnikud või võlausaldajad ning vastutavad esemete eest koos.
Registreeritud kooselu
Registreeritud kooselu on reguleeritud kooseluseaduses. Kooselu registreerimise puhul on tehniliselt tegemist elukaaslaste vahelise kooselulepingu sõlmimisega. Sarnaselt abielule sõlmivad ka elukaaslased kooselulepingu notariaalselt isiklikult ühel ajal kohal viibides, ning elukaaslaste tahteavaldused ei tohi olla tingimuslikud.
Erinevalt faktilisest kooselust, millest iseenesest pooltele õiguslikult siduvaid kohustusi ei teki, tulenevad kooselulepingust elukaaslastele seadusega kindlaks määratud õigused ja kohustused. Kooselulepingu sõlminud pooled (registreeritud elukaaslased) kohustuvad teineteist vastastikku toetama ja ülal pidama. Elukaaslase ülalpidamine on täpsemalt avatud KooS § 9 lg-s 2, mis ütleb, et ülalpidamine hõlmab tegevust ja varalisi panuseid, mis on perekonna elutingimuste kohaselt vajalikud ühise majapidamise kulude katteks ning perekonna tavapäraste ja erivajaduste rahuldamiseks. Lisaks võimaldab kooseluseadus registreeritud elukaaslastel kokku leppida, et kooselu lõppemise korral kohaldatakse nendevahelisele ülalpidamiskohustusele perekonnaseaduse 5. peatüki 2. jaos lahutatud abikaasa ülalpidamise kohta sätestatut. Samuti peavad elukaaslased kooselu ühiselt korraldades pidama silmas teineteise heaolu ning vastutama teineteise ees kooseluga seotud kohustuste täitmise eest.
Lisaks toob kooselu registreerimine endaga kaasa erisusi elukaaslaste kooseluga seotud kulutuste osas. Nimelt, kui registreeritud elukaaslane teeb kooselu korraldamise huvides või perekonna muude tavapäraste vajaduste katmiseks tehingu, tekib registreeritud elukaaslastel solidaarkohustus, kui tehingu ulatus ei ületa registreeritud elukaaslaste elutingimuste kohast mõistlikku määra.
Sarnaselt abielule valivad ka tulevased registreeritud elukaaslased kooselulepingut sõlmides kokkuleppe alusel omavahelises suhtes kohaldatava varasuhte perekonnaseaduses toodud varasuhete liikide hulgast.
Elukaaslaste vahel registreeritud kooseluleping lõpeb, kui registreeritud elukaaslane sureb, registreeritud elukaaslased sõlmivad omavahel abielu või kui kooseluleping lõpetatakse.
Mitteabielulise kooselu varasuhted
Mitteabielulisele kooselule ei kohaldada perekonnaseaduses nimetatud varasuhteid. Riigikohus on märkinud, et kui mitteabielulises kooselus elavad isikud ei ole sõlminud abielu, saab eeldada nende ühist tahet mitte kohaldada abielu kohta kehtivaid sätteid, mh varaühisuse kohta sätestatut. Seega kuulub mitteabielulise kooselu jooksul omandatud vara omandiõigus selle omandanud isikule.
Siiski on kohtupraktikas asutud seisukohale, et mitteabielulisele kooselule saab kohaldada võlaõigusseaduses seltsingute kohta sätestatut. Seltsingu sätteid saab kohaldada eelkõige mingi konkreetse varalise eesmärgi puhul, nagu vara ühine soetamine või parendamine kooselu eesmärgil mõlemapoolsete panustega või samal eesmärgil ühine kulutuste kandmine. Seltsingu likvideerimise sätete kohaldamise eelduseks on, et:
Oluline on märkida, et kui seltsinglaste eesmärk on eseme omandamine seltsinglaste ühisomandisse ning selle eseme omandamise aluseks oleva tehingu osas on seadusega kehtestatud kohustuslik vorminõue, peab ka seltsinguleping olema sõlmitud vastavas vormis. Seega näiteks, kui elukaaslased soovivad soetada kinnisasja seltsingu ühisvarasse, peab elukaaslaste vahel ka olema sõlmitud notariaalselt tõestatud seltsinguleping.
Bifidobakter
Bifidobakterid (Bifidobacterium) on grampositiivsed, liikumatud, anaeroobsed bakterid. Bakterite rakud on ebakorrapärase kujuga pulgakesed, mis võivad olla hargnenud ja meenutada hieroglüüfe. Nad ei vaja elutegevuseks hapnikku ja kääritavad suhkruid. Bifidobakterid on endosümbiondid imetajate soolestikus, tupes ja suus. Bifidobakterid moodustavad ühe suurima rakkude perekonna imetajate mikroflooras. Mõned bifidobakterid on kasutusel ka probiootikumidena. Enne 1960ndaid kutsuti kõiki bifidobakterite liike ühisnimetusega Lactobacillus bifidus.
Ajalugu
pisi| Activia jogurtist pärit [[Bifidobacterium animalis ]] Prantsuse lastearst Henry Tissier isoleeris 1899. aastal Pasteuri Instituudis Pariisis rinnalapse sooleproovist Y-kujulise bakteri ja nimetas selle bifidus 'eks.
1907. aastal esitas Pasteuri Instituudi asedirektor Elie Metchnikoff teooria, et piimhappebakterid on kasulikud inimese tervisele. Metchnikoff täheldas, et Bulgaaria talupoegade pikaealisus tulenes kääritatud piimatoodete tarbimisest. Lisaks oletas ta, et bakterikultuuride suukaudne manustamine aitaks kasulikel bakteritel soolestikku jõuda.
Metabolism
Bifidobakterid on piimhapebakterid ehk kääritajad. Nad kääritavad suhkruid (näiteks piimasuhkrut ehk laktoosi, aga ka muid suhkruid) piimhappeks. Piimhape eritatakse rakust välja ja bakteri elukeskkond hapestub. Ise nad taluvad pH langust suhteliselt hästi. Bifidobakterite perekond kasutab sahhariidide anaeroobseks glükolüüsiks unikaalset fruktoos-6-fosfaat fosfoketolaasi. Uuritud on just oligosahhariidide metabolismi, sest need sahhariidid on muidu toitainevaeses keskkonnas olemas. On teada, et imikute sooleproovidest leitud bifidobakterite tüved on arenenud kääritama piimasuhkruid, samas kui täiskasvanute sooleproovidest leitud tüved kääritavad taimseid oligosahhariide.
Probiootikumid
On leitud, et mõned bifidobakteri tüved on olulised probiootikumid, ning neid kasutatakse toiduainetööstuses. Erinevate bifidobakteri probiootiliste tüvede toimemehhanismid avaldavad mõju inimese mikrofloorale :
Bifidobakterid parandavad soolestiku limaskesta kaitsevõimet ning aitavad vähendada lipopolüsahhariidide arvukust seedekulglas.
On uuritud, et looduslikult esinevad bifidobakterid pärsivad gramnegatiivsete patogeensete mikroorganismide levikut ja kasvu imikute soolestikus. Ema rinnapiim sisaldab kõrges kontsentratsioonis laktoosi ja väikestes kogustes fosfaate, mis puhverdavad piima pH-d. Bifidobakterid on probiootilised bakterid, mis kääritavad rinnapiima liitsuhkruid, mis ei seedu seedekulgla ülemises osas ja liiguvad seedumatult jämesoolde. Kui ema rinnapiim on jõudnud imiku jämesoolde, algab anaeroobne glükolüüs piimhappebakterite poolt ning pH hakkab langema, mis pärsib gramnegatiivsete bakterite kasvu. Bifidobaktereid on eriti arvukalt rinnalaste jämesooles, täiskasvanud inimestel nende arvukus sooles väheneb.
Bifidobakteritel on tähtis roll vähkkasvajate tekkimise ennetamisel. Nitraadid satuvad inimese organismi läbi tarbitud toidu ja vee. Mõned kahjulikud bakterid võivad elutegevuse käigus nitraadid nitrititeks muuta, mis on soodne keskkond vähi tekkimiseks. Bifidobakterid pärsivad selliste bakterite levikut ja elutegevust. Kahjulikel bakteritel ei ole võimalik soolestikku kinnituda ega toituda ning nad väljuvad mööda seedetrakti.
Mikrofloora
Mikroflooral on tähtis osa seedimisprotsessis, ainevahetuses ja kaitsefunktsioonis. Bifidobakterite osakaal seedetrakti mikroflooras on eri sooleosades erinev, kuid nad kuuluvad nii peen- kui ka jämesoole residentmikrofloorasse. Molekulaarsete ja bakterioloogiliste metoodikatega saadud andmed mikrofloora koostisest on mõningal määral erinevad, mida tuleb silmas pidada seedekulgla eubioosi ja düsbioosi hindamisel. Nimelt on jämesoole mikroflooras kultiveerivatel bifidobakteritel ligikaudu 20 korda väiksem osakaal võrreldes molekulaarsete meetoditega saadud tulemustega. Samas näitab bakterioloogiline metoodika, et sooletrakti kõrgemates osades, näiteks käärsooles on nimetatud mikroobigrupi osakaal ligi kümme korda suurem kui roojas. Nende bakterite hulka jämesooles saab suurendada taimsete kiudainete (täisteratooted, kliid) kasutamisega. Bifidobakterite kasvu sooles stimuleerib ka inuliin, mida sisaldavad näiteks sigur, sibul, küüslauk, sojatooted ja banaanid. Inuliini on võimalik osta toidulisandina ka apteegist. Naise genitaaltraktis leidub bifidobaktereid tupes, kus on kõige rikkalikum mikrofloora. Sellel on täita oluline osa nii naise kui ka tema lapse tervise kaitsel. Mehe genitaaltrakti mikroflooras bifidobaktereid ei esine.
Bifidobakterite tüved
Seni enim uuritud bifidobakterite tüved on B. infantis, B. bifidum, B. pseudocatenulatum, B. breve, ja B. animalis. Need moodustavad siiski väikse osa kõikidest teadlaste avastatud tüvedest. Keskkonna päritolu järgi liigitatakse bifidobakterid kolmeks:
Inimese mikrofloora:
Looduslik keskkond ja toit:
Loomade mikrofloora:
Bifidobakterid toiduainetööstuses
Kuna inimese seedetraktis on piimhappebakterid väga kasulikud, siis soovitatakse kasutada toiduks nende abil kääritatud piimatooteid probiootilise toiduna, näiteks nagu on tootesarjade Hellus, Gefilus, Actimel, Activia jne tooted. Neis sisalduvad elusad piimhapebakterid, mis vähemalt mingi aja inimese soolestikus püsivad ja avaldavad seal kasulikku toimet. Need bakterid pärsivad kahjulike bakterite paljunemist sooles, aitavad kaasa kaltsiumi omastamisele toidust, sünteesivad vitamiine jne.
Probiootiliste bakterite preparaate (kapslid, mis sisaldavad lüofiliseeritud baktereid) on saadaval ka apteegis müüdavate toidulisandite hulgas. Neid preparaate soovitatakse nii inimestele kui ka koduloomadele, näiteks koertele ja kassidele. Preparaate (tooteid), mis sisaldavad nii probiootilisi baktereid kui ka nende kasvu soodustavaid kiudaineid, nimetatakse sünbiootikumideks. Selline preparaat on näiteks LactoSeven, mis sisaldab kiudainet inuliini ja seitset liiki piimhapebaktereid, nii laktobatsille kui ka bifodobaktereid. Valmistatakse ka sünbiootilisi piimatooteid, näiteks biojogurtit, millele on lisaks juuretisebakteritele lisatud ka inuliini. Jogurti suurtootja Dannon Activia tootesarjas on kasutatud Bifidobacterium animalis 'e tüve. Valmistatud toode sisaldab probiootilist kultuuri, mis aitab looduslikul viisil parandada seedetrakti tööd. Uuringud koostöös tootjaga on näidanud, et Bifidobacterium animalis püsib elus kogu teekonna seedetraktis ning kiirendab selle tööd. Sarnased uuringud on näidanud, et Bifidobacterium animalis koos teiste probiootikumidega annab positiivseid tulemusi seedetrakti põletiku korral ja pahaloomuliste bakterite vastu. Probiootiline ravi võib osutuda tõhusaks kroonilist kõhulahtisust tekitavate seedetrakti põletike vastu.
Katherine
Katherine võib tähendada järgmist:
Gotthilft Traugott Hahn
Gotthilft Traugott Hahn (13. veebruar (1. veebruar) 1875 Rõuge – 14. jaanuar 1919 mõrvatud Tartu Krediidikassa keldris) oli Eesti vaimulik ja teoloog, usuteaduse professor.
Elulugu
Ta sündis vaimuliku, Rõuge Maarja koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja Elieser Traugott Hahni 12-lapselise pere kolmanda lapsena. Kaks esimest venda surid imikuna.
Ta õppis gümnaasiumis Tallinnas, St. Petri-Schules Peterburis ning aastatel 1893–1897 Tartu Ülikooli ja Göttingeni Ülikooli usuteaduskondades. Ta astus aastal 1918 korporatsiooni Arminia Dorpatensis. Vaimuliku prooviaasta oli Göttingenis.
Ta oli aastatel 1899–1902 Tallinna Oleviste koguduse adjunktõpetaja ja 1902–1919 Tartu Ülikooli koguduse õpetaja.
Martüürium
thumb|200px|Hauakivi TartusTartu langes Punaarmee kätte 22. detsembril 1918. Ligi nädal aega olid linnas peremeest mängida saanud Tartu enamlased. 28. detsembril jõudis Tartusse Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esindaja Albert Tiimann koos kolme kaaslasega.
30. detsembriks koostas Tartu uus võimukandja esimesed sundmäärused ning pani need ka kohe kehtima. Kõigepealt keelustati ETK Nõukogu juba varasema dekreedi põhjal nüüd ka Tartus jumalateenistuste pidamine ning igasugune muu ametlik usukommete täitmine.
Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel
Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel oli seisuliku omavalitsuse Saaremaa rüütelkonna liikmete register.
Gotthilft Traugott Hahn
Martüürium
Pärast Tartu hõivamist bolševike vägede poolt vahistati linnas 24 päeva jooksul umbes 500 inimest, kes paigutati Tartu Krediidikassa keldrisse Kompanii tänav 5. 14.–15. jaanuaril 1919 vabastati Tartu ning enne lahkumist hukkasid bolševikud komissaride (Kull, Rästas, Otter) juhtimisel 20 väljavalitud vangi, nende seas esimese eesti õigeusu piiskopi Platoni, ülempreestrid Mihhail Bleive ja Nikolai Bežanitski, usuteaduse professori Gotthilft Traugott Hahni ja Tartu Jaani koguduse pastori Moritz Wilhelm Paul Schwartzi.
Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel
Matrikli koostamise põhjused
Saaremaa rüütelkonna privileegid ja õigused kinnitati esimest korda 1721. aastal Uusikaupunki rahulepinguga. Esimese Venemaa valitsejana kinnitas privileegid 1731. aastal keisrinna Anna. Aadlile annetatud privileegides ja 1710. aasta kapitulatsioonides oli määratlus kohalik aadel, kuid see ei taganud aadliprivileege ainult kohalikule baltisaksa põlisaadlile, vaid laienes ka Vene teenistusaadlikele või Saksamaal aadliseisuse omandanud isikutele. Seepärast oli põlisaadel huvitatud, et rüütelkonna mõiste saaks selgelt reguleeritud. Saaremaa aadlikke ajendas matriklit koostama keisrinna Anna antud riigimõisate rendi eelisõigus.
Gotthilft Traugott Hahn
Isiklikku
Gotthilft Traugott Hahn oli abielus, abikaasa Gerta Ernestine Anna Hahn (neiuna von zur Mühlen). Neil oli kolm tütart ja üks poeg. Poeg Wilhelm Hahn oli teoloog ja poliitik. Vend Carl Hugo Hahn oli Harju-Risti ja Nissi pastor, hiljem pastor Saksamaa idaosas ja aastatel 1947–1957 Sacheni piiskop. Isa Elieser Traugott Hahn oli Valjala, Rõuge ja Tallinna Oleviste koguduse pastor, vanaisa Carl Hugo Hahn oli misjonär Lõuna-Aafrikas hererode juures. Õemees Woldemar Paul Sielmann oli Pärnu Nikolai koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja.
Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel
Matrikli koostamine
Saaremaa rüütelkonna matrikkel sai esmasel kujul valmis 1741. aastal, mil sellesse kanti 26 suguvõsa. Erinevalt Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna matriklist seda erinevatesse klassidesse ei jaotatud.
Ajavahemikus 1741−1918 immatrikuleeriti kokku 116 erinevat aadlisuguvõsa.
Sophie Brandenburg-Ansbachist (1485–1537)
pisi|Liegnitzi (Legnica) linnuse renessanssportaal koos hertsog Friedrich II ja tema abikaasa Sophie portreedega
Sophie (Sophie Brandenburg-Ansbachist, saksa Sophie Brandenburg-Ansbachist; 10. märts 1485 Ansbach – 24. mai 1537 Liegnitz) oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi tütar ning abielu kaudu Legnica ehk Liegnitzi hertsoginna.
Elu
Sophie oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Friedrich II. ning Zofia Jagiellonka (Poola kuninga Kazimierz IV tütre) tütar. Tal oli 10 venda ja 6 õde.
24. novembril 1518 abiellus ta Sileesia ehk Liegnitzi hertsogi Friedrich II-ga, kes ehitas Liegnitzisse uue linnuse ning selle renessanss-stiilis peaportaalile lisati ka abielupaari portreed. Samuti kujutati abielupaari Ligenitzi Jumalaema kiriku aknal.
Lisaks Friedrich II tütrele Sophiele oli Liegnitzi hertsoginnaks hiljem ka tema samanimeline nõbu (1535–1587), kes oli tema venna Georgi tütar.
Järeltulijad
Sophie abielust sündisid järgmised lapsed:
Põhja-Sakala vald
Põhja-Sakala vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Viljandimaal.
Elektroenergeetika instituut
Elektroenergeetika instituut on Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus, kus õpetatakse, arendatakse ja uuritakse elektrienergia optimaalset ja ohutut tootmist, ülekandmist ning jaotamist.
Põhja-Sakala vald
Põhja-Sakala valda ümbritsevad Türi vald põhjast, Põltsamaa vald kirdest, Viljandi vald idast, Mulgi vald lõunast, Saarde vald edelast, Pärnu linn ja Tori vald läänest ning Põhja-Pärnumaa vald loodest.
Asustus
Vald koosneb kahest linnast (Võhma ja Suure-Jaani), kahest alevikust (Olustvere ja Kõpu) ning 70 külast.
Elektroenergeetika instituut
Elektroenergeetika instituudi õpetatava õppekava nimetus on elektroenergeetika.
Elektroenergeetika instituut asub aadressil Ehitajate tee 5, VII korpus, viies korrus.
Põhja-Sakala vald
Asustus
Külad: Aimla, Arjadi, Arjassaare, Arussaare, Epra, Iia, Ilbaku, Ivaski, Jaska, Jälevere, Kabila, Kangrussaare, Karjasoo, Kerita, Kibaru, Kildu, Kirivere, Kobruvere, Koksvere, Kootsi, Kuhjavere, Kuiavere, Kuninga, Kurnuvere, Kõidama, Kõo, Kärevere, Laane, Lahmuse, Lemmakõnnu, Loopre, Lõhavere, Maalasti, Metsküla, Mudiste, Munsi, Mäeküla, Navesti, Nuutre, Paaksima, Paelama, Paenasti, Pilistvere, Punaküla, Põhjaka, Päraküla, Reegoldi, Riiassaare, Rääka, Sandra, Saviaugu, Seruküla, Soomevere, Supsi, Sürgavere, Taevere, Tipu, Tällevere, Tääksi, Uia, Unakvere, Vanaveski, Vastemõisa, Venevere, Vihi, Võhmassaare, Võivaku, Võlli, Ängi, Ülde
Ajalugu
Vald moodustati 21. oktoobril 2017 Võhma linna ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel.
Ühendvalla nimevariandina kaaluti ka Suure-Jaani valla nime.
Vallavanemad
Esimeseks vallavanemaks sai aastal 2017 Tõnu Aavasalu. Septembrist 2022 on vallavanem Karel Tölp.
Vetelpääste
pisi|Vetelpäästjad [[Tartus Emajõel 2017. aasta suvel]] Vetelpääste eesmärk on tagada veeohutus rannas või ujulas. Vetelpäästja peab lisaks vahetule päästmisele ka suutma anda esmast meditsiinilist abi.
Ujula vetelpäästjad töötavad ujulates ja veekeskustes ning nende ülesandeks on tagada ohutuseeskirjade täitmine. Reeglina töötavad nad sisetingimustes, soojas ja niiskes keskkonnas ning puutuvad kokku keemiliste ainete, müra ning tavapärasest kõrgema temperatuuriga. pisi|Vetelpäästeõppus
Vetelpäästja töövahendid
Vetelpäästja töö on vahetustega ja töötada tuleb individuaalselt või meeskonnas. Töö on vahelduv, see sisaldab nii rutiinseid tegevusi kui ka kiiret reageerimist nõudvaid olukordi.
Vetelpäästja põhilised töövahendid on päästerõngas, -poi, -ritv, päästelaud, päästepaat, binokkel, mask, toru, lestad, sidevahendid ja esmaabivarustus. Vetelpäästja tööks vajalikud eeldused: vastutustunne, usaldusväärsus, eetilisus, avatus, analüüsivõimelisus, kohusetundlikkus, pingetaluvus, suhtlemisjulgus, otsustusvõimelisus, füüsiline võimekus, hea tervislik seisund, suhtlusoskus.
Eesti vetelpääste ajalugu
1872. aastal loodi Venemaa Imperaatorliku-Kõrgeaususe keisrinna protektsiooni all Laevahukkude Abi Andmise Ühingu Eestimaa osakond. Ehitati päästejaamu ja hangiti uppumatuid päästepaate. 19. sajandi lõpuks oli Eesti rannikul ja saartel 28 päästejaama, neist aastaringselt tegutsevaid 9. pisi|Vetelpääste- ja elustamisõppused Hollandis 1970. aastatel 1887. aastal moodustasid Tallinna mõisnikud ja suurkaupmehed Vene-Balti Päästeseltsi.
1898. aastal avati Tallinnas Keiserliku Vene Vee Pääl Päästmise Seltsi eestvõtul Ujumise Kool. Peamiseks ülesandeks oli inimeste ujuma õpetamine ja enese ning kaaslase elupäästmise oskuste omandamine.
Esimese Maailmasõja ajal rekvireeris Vene valitsus Eestilt kogu päästelaevastiku.
1919. aastal reorganiseeriti seoses Eesti Vabariigi loomisega Vene-Balti Päästeselts Eesti Päästeseltsiks.
1919. aastal riigistati päästejaamad ja anti üle Mereasjanduse Päästejaamade ja Tuletornide jaoskonnale.
1921. aastal loodi Meripeaste Ühisus Poseidon. Alustati merepäästejaamade rajamist Haapsalus, Hiiumaal, Saaremaal, Tallinnas jm.
1930. aastal moodustas Eesti Punane Rist esimesed vetelpäästekolonnid ning alustas süsteemset tegevust ujumise ja vetelpääste õpetamisel.