cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urve Arrak
1989. aastal asus ta elama USA-sse Los Angelesse, 1995. aastal kolis ta Kanadasse Torontosse, 1997. aastal kolis ta tagasi USA-sse Portlandi. 1993. aastal asutas ta ettevõtte Urve Arrak Design Business, kus ta algul tegutses nahatöö alal, hiljem kujunduskunstniku ja maalijana. Viimastel eluaastatel elas ta Tallinnas.
Jeffrey mänd
Jeffrey mänd (Pinus jeffreyi) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.
Mänd on nimetatud esmakoguja, šoti botaaniku John Jeffrey (1826–1854) järgi. Temale kuulub ka Balfouri männi esmaleidmise au.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Okkad ja käbid Jeffrey kasvab keskmiselt 24–39 m, harva kuni 60 m kõrguseks. Kõrgeim teadaolev mänd on ligi 63 m kõrgune, tüve läbimõõt 2,45 m. Eluiga on üldjuhul 400–500 aastat, vanima leitud puu vanus oli 1964. aastal 813 aastat ja see kasvas 2591 m kõrgusel merepinnast Californias. Tüvi on tavaliselt sirge, läbimõõt 0,6–1,2 (2,27) m.
Võra on koonilise kuni kuhikja kujuga. Korp on paks, 4–7 cm, kollakaspruun kuni punakaspruun, sügavalt rõmeline.
Juurestik on väga hästi arenenud. Peajuur tungib mõne meetri sügavusele ja narmasjuured võivad ulatuda puust kuni 30 m kaugusele.
Pungad on munajad, kahvatult punakaspruunid, 2–3 cm pikkused, vaiguta. Võrsed on jämedad (kuni 2 cm), purpurjaspruunid.
Isasõisikud on kollased kuni kollakas- või purpurjaspruunid, 20–35 mm pikkused. Käbid on enne avanemist munajas-koonilised, pärast avanemist silinderjas-munaja kujuga, (10) 15–30 cm pikkused, heledalt punakaspruunid, alus on veidi ebasümmeetriline. Seemned on munajad, umbes 1 cm pikkused, pruunid või hallikaspruunid, tumedate triipudega ja kuni 2,5 cm pikkuse tiivakesega.
Jeffrey mänd sarnaneb kollase männiga. Nad erinevad näiteks okaste poolest, mis on Jeffrey männil vähem ererohelised, pisut sinakamad, ning käbide poolest, mis on Jeffrey männil raskemad ja suuremate seemnetega. Jeffrey männi koore soomused on väiksemad kui kollasel männil. Üsna erinev on ka vaigu lõhn: kollase männi vaik on lõhnatu või kerge tärpentinilõhnaga, Jeffrey männi lõhna on kirjeldatud mitmeti, kuid üldiselt meeldivana, kõige sagedamini iirist meenutavana. Selle erinevuse märkamiseks võib nuusutada koorelõhesid või murda võrse või mõned okkad. Lõhna erinevus on seotud Jeffrey männi vaigu ebatavalise koostisega: selle lenduvad komponendid koosnevad peamiselt puhtast n-heptaanist.
Levila ja ökoloogia
pisi|vasakul|Jeffrey männid mägedes.
Jeffrey männi areaal ulatub Oregoni edelaosast lõuna suunas läbi California kuni Mehhiko loodeosani, kus ta kasvab tavaliselt mägedes (1000) 2000–3000 m kõrgusel üle merepinna. Ta võib tõusta metsapiirini, aga nii kõrgel kasvavad puud on väiksemad madalamal kasvavatest.
Kliima
Levila kliima on jahe ja kohati väga sademetevaene. Jaanuari keskmised temperatuurid on madalamad levila idaosas, küündides kuni –5...–13 °C, lääne- ja lõunaosas aga –7...+2 °C. Suurem osa sademetest langeb talveperioodil. Sierra Nevada idaosas on aasta keskmine sademete hulk 380–430 mm, kohati aga vaid 200 mm. Sierra Nevada lääneosas ja Klamathi mägedes aga kuni 1270–1520 mm. Lund sajab levilas aastas 30–520 cm.
Kasvupinnas
Umbes viiendik Jeffrey männi levila muldade lähtekivimiteks on ultraaluselised kivimid. Sierra Nevada läänenõlvade keskmistel kõrgustel, Rannikuaheliku ja Klamathi mägede nõlvadel domineerib Jeffrey mänd muldadel, mis on moodustunud peridotiidist ja serpentiniidist. Nendel väga toitainetevaestel ja õhukestel muldadel kasvab Jeffrey mänd oma tavapäraselt levikukõrgusest ka oluliselt madalamal, kuna nendel muldadel ei suuda teised okaspuud temaga konkureerida. Kõrgemal kui 1600 m üle merepinna kasvab Jeffrey mänd kõikidel hästi dreenivatel mullatüüpidel, sõltumata nende lähtekivimitest. Tavaliselt on nendeks suurema fraktsiooniga liivsavimullad, mis piirnevad tihti kaljupinnastega. Lähtekivimitest on levinumad vulkaanilised kivimid ja graniit.
Kasvukoha tingimused
Jeffrey mänd eelistab kasvupinnasena hästi dreenivaid ning parasniiskeid liiv- ja liivsavimuldasid, talub põuda ja väheviljakat kasvupinnast. Kasvukoht on eelistatavalt täisvalguses või poolvarjus. Harva kasvab ta täisvarjus, kus 40-aastase puu kõrgus jääb alla ühe meetri. Valgustingimuste paranemisel kiireneb kasv oluliselt. Jeffrey mänd talub talvel külmakraade –7...–12 °C (–18 °C ). Kesk-Euroopa riikidesse tooduna on ta üsnagi külmakindel, Eestis pole tema kasvatamine kuigi perspektiivikas.
Kaasliigid
Ultraaluselistest kivimitest moodustunud muldadel kasvab Jeffrey mänd kõige rohkem koos kalifornia lõhnaseedriga (Calocedrus decurrens). Lokaalselt tõusevad esile veel harilik ebatsuuga (Pseudotsuga menziesii), kalifornia ebaküpress (Chamaecyparis lawsoniana), kollane mänd (Pinus ponderosa), suhkrumänd (Pinus lambertiana), läänemänd (Pinus monticola), naastuline mänd (Pinus attenuata) ja Sargenti küpress (Cupressus sargentii). Klamathi mägedes, Rannikuahelikul ja Sierra Nevada põhjaosas esineb kõrgemal kui 1600 m koos Jeffrey männiga tore nulg (Abies magnifica), hall nulg (Abies concolor), suhkrumänd, kalifornia lõhnaseeder, läänemänd ja Murray mänd (Pinus contorta var. murrayana). Ülejäänud piirkondades esineb Jeffrey mänd enamasti koos kollase männiga.
Teatud puistutes esineb Jeffrey männi hübridiseerumist kollase männi ja Coulteri männiga, kuid enamikus segapuistutes hübriide ei esine. Looduslikke hübriide esineb vähe seetõttu, et nende mändide tolmlemisperioodid praktiliselt ei kattu ja ristumine toimub vaid raskustega. Samuti on laboratoorsetes tingimustes ristumise õnnestumise protsent küllaltki madal.
Paljunemine
pisi|vasakul|[[Hallmänsak on peamine seemnete levitaja lindude hulgas.]] Jeffrey mänd on ühekojaline okaspuu ning paljuneb seemnete abil. Käbikandvus algab väga varakult, soodsate kasvutingimuste korral juba 8 aasta vanustel puudel, üldjuhul siiski mitte enne 20. aastat. Tolmlemine toimub Californias juunis-juulis, sõltuvalt kasvukoha kõrgusest ja ilmastikutingimustest. Enamik seemnetest variseb kohe pärast valmimist, septembris-oktoobris, tolmlemisele järgneval aastal. Head seemneaastad korduvad kahe kuni kaheksa aasta järel. Seemnete peamiseks levitajaks on tuul, mille puhangud võivad seemneid kanda kuni 750 m kaugusele puust. Üldjuhul langevad seemned kaugusele, mis on võrdne puu kõrgusega.
Peale tuule levitavad seemneid ka nende sööjad. Lindudest teeb seda kõige efektiivsemalt hallmänsak, kes matab neid väikeste kogustena (1–15) erinevatesse kohtadesse, kus tavaliselt esineb vähe lund ja mis kevadel varakult sulab. Peale hallmänsaku on teada veel vähemalt kaheksa linnuliiki, kes söövad ja levitavad Jeffrey männi seemneid. Suuri koguseid seemneid varuvad veel tava-kuldsuslik (Spermophilus lateralis), lääne hallorav (Sciurus griseus), Douglase orav (Tamiasciurus douglasii), vöötoravad (Tamias sp.) ja hiired.
Kasutamine
pisi|Jeffrey männil on üsna suured käbid Jeffrey männi puit on samasugune kui kollasel männil ja neid kasutatakse ühtemoodi. Põhiliselt toodetakse puidust saematerjali.
Süttides põleb n-heptaan plahvatuslikult. Sellepärast ei saa Jeffrey mändi kasutada tärpentini tootmiseks. Enne seda, kui 1853 Jeffrey ja kollane mänd eri liikideks määrati, esines Jeffrey männi levilas tärpentinitootmistes hulganisti plahvatusi, mida ei osatud seletada. Need tulenesid Jeffrey männi vaigu tahtmatust kasutamisest.
Orientalism
pisi|Šoti kunstniku [[David Robertsi maal “Lageda taeva alune tempel Philae saarel” (1838)]] Orientalism on kunstiajaloos, kirjanduses ja kultuuriuuringutes kasutatav termin, mis tähistab Idamaade kultuuri, eri aspektide imiteerimist või laenamist Euroopa ja Ameerika kultuuris ja kunstis. Ideoloogiliselt võib Läänemaailma kultuuris leida "mitte-Lääne" kultuuride tõlgendamist eelkõige eksootilistena ning seetõttu ka marginaalsetena, toetades kultuurilist neokolonialismi.
Pärast Edward Saidi teose "Orientalism" ilmumist 1978. aastal on sel terminil tugevad negatiivsed konnotatsioonid. Edward Said käsitles oma küllalt kriitilises teoses Lääne ja araabia maailma ehk Lähis-ida vahelisi seoseid.
Orientalistlik maaling
pisi|Rootsi kunstniku [[Anders Zorni maal “Alžiiri lahte vaatlevad mees ja poiss” (1887)]] Kitsamalt maalikunstis tähistab "orientalism" 19. sajandi akademistliku maalikunsti voolu, milles kujutati eeskätt Lähis-Ida motiive.
Bellonne
Väike küla asub 19 km Arrasist idas, tee D44 ääres.
pisi|tühi|
Vaatamisväärsused
pisi|Bellonne'i vallamaja
Kõiviksuu lomp
Kõiviksuu lomp on järv Valga maakonnas Otepää vallas Vana-Otepää külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 656 m.
Serverivaba andmetöötlus
Serverivaba andmetöötlus (inglise keeles serverless computing) on pilveandmetöötluse (inglise keeles cloud computing) laiendusmudel, milles pilveteenuse pakkuja toimib serverina, jaotades dünaamiliselt masina ressursse. Serverivaba andmetöötluse puhul määratakse hind sõltuvalt vajalikest vahenditest, mida rakendus kasutab töö tegemiseks, tarbimisele erinevalt pilveandmetöötlusest, kus hinnakujundus põhineb eelnevalt ostetud ruumil.
Serverivaba andmetöötluse nimetus tuleneb sellest, et serveri haldamise ja võimsuse planeerimise otsused on täielikult peidetud arendaja või operaatori eest. Serverivaba koodi saab kasutada koos traditsioonilistes stiilides kasutatavate koodidega, näiteks mikroteenustega. Enamik, kuid mitte kõik, serveriversioonide pakkujaid esitavad arvutamisperioodi, mis on tuntud ka kui FaaS-platvormid (inglise keeles Function as a Service), mis täidavad rakenduste loogikat, kuid ei salvesta andmeid.
Ajalugu
Esimene platvorm, mis pakkus serverivaba andmetöötlust, oli 2006. aastal Zimki, mis aga ei leidnud piisavalt tunnustust ega saanud äriliselt edukaks. Google avaldas 2008. aastal Google App Engine, mis tutvustas mõõdetud arveldamist rakendustele, mis kasutasid kohandatud Pythoni raamistikku. Microsoft andis 2010. aastal välja Microsoft Azure, mis pakub pilve- ja serverivaba andmetöötluse platvormi. 2014. aastal Amazoni loodud AWS Lambda oli esimene pilveandmetöötluse müüja, pakkudes lisaks sellele ka abstraktset serverivaba andmetöötlust. IBM on avaldas 2014. aastal OpenWhiski, mis on avatud lähtekoodiga serverivaba andmetöötluse platvorm. OpenWhisk toetab mitmeid programmeerimiskeeli, nagu Node.js, ja pakub veel paljusid teisi programmeerimiskeeli, kasutades selleks Dockerit. Google Cloud Platform pakub Google Cloud funktsioone alates aastast 2016. Oracle tutvustas 2017. aastal Fn Projekti – avatud lähtekoodiga serveriteta andmetöötluse raamistik, mis on pakutud Oracle Cloud Platformile ja on saadaval GitHubis vajadusel kasutamiseks teistel platvormidel.
Eelised
Lisaks väiksematele kuludele tähendab serverivaba andmetöötluse arhitektuur, et arendaja ja operaatorid ei pea veetma aega süsteemide seadmistamiseks ja häälestamiseks. Pilveteenuse pakkuja vastutab nõudlusele vastava võimsuse suurenemise võimaldamise eest. Lisaks sellele suudavad väikesed arendusrühmad käivitada koodi sõltumata infrastruktuurirühmadest ja tugitehnoloogiatest.
Puudused
Vähese kasutusega serverivaba kood võib kannatada suurema vastuse hilinemisega (inglise keeles response latency) kui kood, mis töötab järjest spetsiaalses serveris, virtuaalses masinas või konteineris. Seda seetõttu, et erinevalt autoskaleerimisest (inglise keeles autoscaling) vähendab serverivaba andmetöötluse teenusepakkuja tavaliselt vähekasutatud koodi valmidust käivituda serveris või lülitab selle täielikult välja. See tähendab, et kui käivitusaeg (näiteks Java Runtime) on märkimisväärselt pikk, luuakse see täiendava latentsusajaga.
Tõhususe või ülemäärase ressursikasutuse probleemide diagnoosimine serverivaba koodi puhul võib olla keerulisem kui tavapärase serveri koodi korral. Kõiki funktsioone saab küll ajastada, kuid puudub võimalus süvitsi probleemi siseneda. Selleks saab kasutada silurit või APM-tööriistu.
Narva õigeusu kirik
Narva õigeusu kirikuks võib nimetada kõiki allpool loetletud õigeusu kirikuid, mis asuvad Narva linnas:
Valjad
Valjad on koos suuraudade ehk suuliste ja ratsmetega nahkrihmadest päitsed hobuste juhtimiseks ja valitsemiseks. Need pannakse hobusele pähe ratsutamise ajaks. Saartel ja Kagu-Eestis on valjaste nimeks suitsed.
Euroopas olid valjad laialdaselt kasutusel juba pronksiaja lõpust alates.
Zaharia Stancu
pisi|Zaharia Stancu Zaharia Stancu [zahar'ia st'anku] (7. oktoober 1902 Salcia, Teleorman – 5. detsember 1974 Bukarest) oli rumeenia kirjanik.
Ta debüteeris 1927. aastal luulekoguga "Poeme simple" ("Lihtsad luuletused"), mis võitis kirjandusauhinna.
Teise maailmasõja ajal oli ta Ion Antonescu fašistlikule valitsusele vastuseisu eest Târgu Jiu poliitvangide laagris.
Aastail 1946–1952 ja 1958–1968 oli Stancu Bukaresti Riikliku Teatri direktor. Ta oli ka Rumeenia Akadeemia liige aastast 1955 ning Rumeenia Kirjanike Liidu president aastail 1966–1974.
Stancu avaldas aastail 1926–1944 kuus luulekogu. Tema esimene oluline romaan "Desculț" ("Paljajalu") ilmus 1948. Stancu tuntumaid romaane on veel "Șatra" (1971, eesti keeles "Mustlaslaager", rumeenia keelest tõlkinud Natalie Alver, Tallinn: Eesti Raamat, 1978).
Eesti keeles on ilmunud ka tema autobiograafiline romaan "Ce mult te-am iubit" (1970; "Kuidas ma sind küll armastasin!", tõlkinud L. Kangur, Aleksei Šehtman, Tallinn: Eesti Raamat, 1974).
Kollakas korgik
Kollakas korgik (Amyloporia xantha) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Katariina maja
pisi|Katariina maja Katariina maja (ka Pistohlkorsi maja) on Tartus Ülejõe linnaosas aadressil Narva mnt 23 asuv aadlivilla, kus asub alates 2001. aastast Tartu Linnamuuseum. Hoone nimi tuleneb legendist, mille järgi olevat selles majas peatunud Vene keisrinna Katariina II.
Ajalugu
18. sajandil rajatud esindushoone kuulus algselt Ropka mõisa omanikule leitnant (parun) Woldemar Conrad von Pistohlkorsile. Tähelepanuväärne on Louis XVI stiilis saali sisekujundus. Maja projekteeris ehitusmeister Johann Heinrich Bartholomäus Walter, kes oli ka Tartu raekoja projekti autor. Algul seisis ehitis Emajõe haru ääres, mis eraldas Ülejõe linnaosa Holmi saarest, kuid on praeguseks kinni aetud.
Arhitektuuriline iseloomustus
Katariina maja on kahekorruseline, ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kelpkatusega kivihoone. Arhitektuuriloolase Niina Raidi sõnul on väliskujundus lihtne: korruseid eraldab simss ja liigendavad kuus pilastripaari, ühe aknaga eenduvat keskrisaliiti kroonib hiljem lisatud segmentkaarne frontoon. Soklikorrus on rustikaga, peakorruse aknaid ümbritseb lai lukukiviga raamistus, mille all konsoolide vahel asuvad varaklassitsistlikud ripprätikud. Karniisialune pärgsimss on hammaslõikega.
Algne ruumiliigendus oli hoones anfilaadne, kuid maja kogu alumine korrus on ümber ehitatud. Algupärasest rikkalikust sisekujundusest on osalt säilinud rikkaliku stukkdekooriga teise korruse saal. "Kunstmarmorist seinatahvlite ovaalses raamistuses bareljeefid kujutavad stseene putodega, seintel on antiikseid trofeekimpe, tahvleid kroonivatel frontoonidel on vaasid, ripprätikud ja akantusemotiivid," kirjutab Raid. "Supraportidel on portreemedaljone, laes embleeme ja vanikuid." Siseilustuste autor oli Praha stukimeister C. V. Kalopka. Ülakorrusel paiknevad valgetest kahhelkividest kolmeastmelised, figuraalse ja lilldekooriga ahjud; allkorrusel on koobaltsiniste vaasidega valgetest kahhelahjudest säilinud vaid üks uuesti laotud ahjusein.
Ilukirjanduses
Almanahhis "Sulesepad 7" (Tartu, 1972) on Katariina majast oma mälestustes kirjutanud Johannes Voldemar Veski.
Nikolai Pokrovski
Nikolai Pokrovski (1859–1925) oli Eestis tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik (ülempreester), Virumaa praostkonna nõukogu liige aastatel 1917–1919.
Eluloolisi andmeid
Ta sündis 6. aprillil 1859 Pärnus köster Aleksei Pokrovski peres, õppis Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris aastatel 1870–1880, oli I järgu lõpetaja ja omandas köster-kooliõpetaja kutse.
29. augustil 1881 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Filaret ta diakoniks. 30. augustil 1881 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Filaret ta preestriks. 29. juunil 1917 ülendas Riia ja Miitavi ülempiiskop Joann ta ülempreestriks.
Ülempreester Nikolai Pokrovski suri 4. oktoobril 1925 Narva-Jõesuus ja maeti Narva-Jõesuu kalmistule.
Isiklikku
Nikolai Pokrovski abiellus Ekaterina Pokrovskajaga (Nikolskaja) ja neil oli neli last: Simeon, Mihail, Konstantin, Gleb, Nikolai.
Al Sadd SC
Al-Sadd Sports Club (araabia keeles نادي السد الرياضي‎‎) on Katari jalgpalliklubi, mis tegutseb Doha linnaosas Al Sadd. See mängib Katari kõrgliigas Qatar Stars League.
Oskars Kalpaks
pisi|Oskars Kalpaks Oskars Kalpaks (6. jaanuar 1882 Võnnu kreis Meirāni lähistel (tänapäeva Madona piirkonna Ošupe vald) – 6. märts 1919 Kuldīga kreis Zirņi lähistel) oli Läti sõjaväelane. Teda peetakse esimeseks Läti sõjaväe ülemjuhatajaks.
Al Sadd SC
Al-Sadd on tulnud Katari meistriks 16 korral ja kahel korral AFC Meistrite Liiga võitjaks.
Oskars Kalpaks
Elulugu
Oskars Kalpaksi isa oli Pēteris Kolpaks, ema Ilze Kolpaks (neiupõlvenimega Keveris). Tal oli vanem õde Anna (sündinud 1876) ja noorem vend Kārlis (sündinud 1884). Pärast ema surma 1891. aastal abiellus isa uuesti.
Kooli ajal õppis poiss mängima viiulit. Pärast kooli lõpetamist tahtis sõjalise karjääri valinud Oskars astuda Pihkva sõjakooli, kuid ei saanud sinna sisse. Nii õppis ta Irkutskis. Seal sai temast alamporutšik, 1911. aastal porutšik, 1915. aastal staabikapten, 1916. aastal kapten ja 1917. aastal alampolkovnik.
Esimese maailmasõja puhkemise järel suundus ta Galiitsiasse, kus näitas Austria-Ungari vastu peetud lahinguis üles sõjalist võimekust. Lahinguis sai ta haavata ja teda autasustati Püha Anna ordeniga. Hiljem, kui moodustati Läti rahvusväeosad, soovis ta sinna astuda, ent edutult. 1915. aastal pälvis ta Püha Georgi ordeni. Pärast Oktoobrirevolutsiooni valis soldatite nõukogu ta polgu juhiks. Revolutsiooni ajal toetas Oskars Kalpaks esseere.
1917. aastal ta demobiliseeriti, 1918. aastal kolis Riiga. 31. detsembril 1918 määras Kārlis Ulmanis ta Läti kaitseministriks. Sellel postil alustas ta Landesveeri koosseisus Läti väeosade formeerimist. Kui Punaarmee alustas Läti aladel pealetungi, soovitas Kalpaks Läti valitsusel Riiast Jelgavasse kolida. Ta osales Punaarmee vastu peetavates lahingutes. 1919. aastal, kui Läti sõjaväkke astus 600 Liepājast pärit sõdurit, ülendati Kalpaks polkovnikuks.
3. märtsil asus Kalpaks tõrjuma suurt Punaarmee pealetungi Skrunda-Salduse piirkonnas. Airītē raudteejaama juures sattus tema väeosa tulevahetusse taganevate Saksa vägedega, kes pidasid tema vägesid Punaarmee üksusteks. Tulevahetuse käigus langesid kaks tähtsamat Läti väejuhti (Nikolajs Grundmanis ja Pēteris Krievs), samuti ka Kalpaksi vägede suurtükipataljoni juhtinud Landesveeri leitnant Schründer ja paljud sõdurid kolmandast taganevast, von Borchi juhitud väeüksusest. Haavata sai ka Oskars Kalpaks, kes kolm päeva hiljem suri.
1921. aastal autasutati teda postuumselt Karutapja ordeni kõigi kolme järguga.
Viesalgciems
Viesalgciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Snēpele vallas. Küla asub merepinnast 25 meetri kõrgusel, valla keskusest Snēpelest 8, piirkonna keskusest Kuldīgast 13 ja Riiast 174 kilomeetri kaugusel.
Viesalgciems on üks Kura kuningate vabaküladest. Küla on esmamainitud 1333. aastal (Wessalgen), mil Eberhard von Monheim andis selle Tontegodedele. 1850. aastal elas külas üheksa Kura kuningate peret.
Samuel Bellamy
pisi|Samuel Bellamy, Wreck of the Whydah, from the Pirates of the Spanish Main series (N19) for Allen & Ginter Cigarettes MET DP835027 Samuel Bellamy (23. veebruar 1689 – 26. aprill 1717) oli inglise piraat, kes sündis Devonshire’is. Samuel on üks tuntud piraatidest piraatluse kuldajastust. 1984 leiti tema kõige esimene laev, nimega Whydah.
Enne piraatlust
Samuel Bellamy liitus täiskasvanuna Suurbritannia mereväega, milles ta võitles mõnedes lahingutes. Oma teenistuse tõttu ta ei kohanud enam oma naist ja last mitte kunagi
Mereväes viibides otsis ta Hispaania varandust merest Florida läheduses. Oma teekonnal ta peatus Massachusettsis, kus ta kohtas üht 15-aastast tütarlast, kelle nimi oli Maria Hallett. Tüdruku vanematele meeldis Bellamy, aga nad arvasid, et ta ei sobi nende tütrele. Bellamy sõber Paulsgrave William maksis kinni uue ekspeditsiooni, et otsida Hispaania kulda. Seda kuuldes lubas Samuel Mariale, et ta tuleb tagasi austatud kaptenina ja võimsa laevastikuga.
Ekspeditsiooni ajal Massachusettsis sünnitas Maria Hallett lapse, kes suri hiljem. See oli suur skandaal ja selle tõttu läks ta ka vangi. Vanglast pääsedes Maria Hallett saadeti linnast välja. Ka väljas aadetuna  ootas ta ikka Samueli edasi.
Piraatluse karjäär
Samuel Bellamy liitus Benjamin Hornigold’i meeskonnaga, pärast ekspeditsiooni ebaõnnestumist. 1716. aastal kinkis Hornigold Bellamyle tema esimese laeva, nimega Mary Anne, millega Bellamy alustas oma piraatluse karjääri. Hornigold võttis hiljem vastu kuninglikku halastuse ja tema meeskond valis Bellamy nende uueks kapteniks. Bellamy paremaks käeks sai La Bouche ja varustuse ülemaks Paul Williams.
Samuel Bellamy hüüdnimi oli Robin Hood of the sea (e.k. mere Robin Hood). Tema kohta pole olemas tõestust, et ta kunagi oleks kinni püütud isikuid tapnud. Samuel tihti tagastas laevu, mis ei vastanud tema tahtmistele või millelt polnud midagi varastada. Tal olid head kombed ja ta olevat kandnud kalleid riideid ja kaht püstolit oma rihma küljes.
Tema meeskond ründas mitmeid laevu, mis kuulusid Suurbritannia ja Hispaania alluvusse. 1717. aastal lahutas üks torm Bellamy ja La Bouche’i laevad ära. Prantslane seilas Aafrikasse ja hiljem India ookeanile. Samuel jäi edasi tegutsema Kariibi merele.
Samal aastal püüdis ta kinni laeva nimega Whydah, mis oli orjalaev. Bellamy tahtis Whydahit rünnata, sest see kandis kulda, elevandiluud, suhkrut ja rummi. Olles laeva kaaperdanud, lisas ta sellele juurde relvastust. Pärast seda hakkas ta lisama üha rohkem laevu oma laevastikku ja soovitas vangidel liituda tema meeskonnaga. Meeskonnaga said ainult liituda mehed, kes polnud abielus.
Aprillis oli tema meeskond Massachussetsi ääres ja nad sattusid tormi kätte. Whydah löödi kivide pihta ja Samuel Bellamy suri ka tormi käes. Pardal oli 146 piraati, kellest 2 jäid ellu.
Lüpsilehm
pisi|[[Holsteini veis|Holsteini tõugu piimaveis]] Lüpsilehm ehk piimalehm ehk piimaveis on piima saamiseks peetav lehm.
Neiu
pisi|Neiud Neiu on naissoost inimene, mitte noormees soo järgi ning mitte tüdruk ega naine vanuse järgi. Teismeeas või veidi vanem tütarlaps.
Mihhail Gromov
pisi|250px| Mihhail Gromov (2007) Mihhail Gromov (prantsuse keeles Mikhaïl Gromov; vene keeles Михаил Леонидович Громов Mihhail Leonidovitš Gromov‎‎; sündinud 23. detsembril 1943 Boksitogorskis Leningradi oblastis) on vene päritolu Prantsusmaa matemaatik, Abeli auhinna laureaat.
Ta on 2015. aastast Põhja-Prantsusmaal asuva süvauuringute instituudi Institut des hautes études scientifiques emeriitprofessor. Ta on andnud olulise panuse paljudes matemaatika valdkonnas, sealhulgas osatuletistega diferentsiaalvõrrandite (arendas h-printsiipi), meetrilise geomeetria, sümplektilise geomeetria (rajajaid ), Riemanni geomeetria ja geomeetrilise rühmateooria (töötas välja hüperboolsete rühmade teooria) alal.
2009. aastal pälvis ta Abeli auhinna põhjapaneva panuse eest geomeetria valdkonnas.
Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1965. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli. 1969. aastal kaitses ta sealsamas füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1974. aastal füüsika-matemaatikadoktori kraadi.
Ta töötas 1967. aastast Leningradi Riiklikus Ülikoolis assistendi ja dotsendina, hiljem Leningradi Hüdrometeoroloogiainstituudis teadurina. 1974. aastal lahkus ta Iisraeli viisaga Nõukogude Liidust. Ta töötas kuni 1981. aastani USA-s New Yorgi Osariigi Ülikoolis Stony Brookis professorina. 1981. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus töötas aastatel 1981–1982 Pierre ja Marie Curie nimelises Pariisi 6. Ülikoolis professorina.
Aastatel 1982–2015 töötas ta Pariisi külje all asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques (IHÉS) alalise professorina. Emiriteerus 2015. aastal. Ühtlasi oli ta professori ametikohal USA-s 1991–1996 Marylandi Ülikoolis ja 1996. aastast on ta New Yorgi Ülikooli professor.
Ta on Kaasani ülikooli poolt väljaantava Lobatševski medali rahvusvahelise žürii liige.
Valitud teadusühingute liikmeks
Ta on valitud ka Norra Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Isiklikku
1992. aastal sai ta Prantsuse kodakondsuse.
Antti Tulenheimo
pisi|Antti Tulenheimo (1939) Antti Agathon Tulenheimo (aastani 1906 Thulé; 4. detsember 1879 Kangasala – 3. september 1952 Helsingi) oli Soome poliitik ja jurist, ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Ta oli aastal 1925 Soome peaminister. Veel on ta olnud Soome siseminister, Helsingi Ülikooli professor, rektor ja kantsler ning Helsingi linnapea.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli. Aastatel 1911–1918 oli ta Helsingi Ülikooli dotsent, aastast 1919 oli ta kriminaalõiguse professor. Aastatel 1926–1931 oli ta Helsingi Ülikooli rektor, aastatel 1944–1952 Helsingi Ülikooli kantsler. Lisaks oli ta aastatel 1950–1952 Helsingi Kaubanduskõrgkooli kantsler. 19. novembril 1929 nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Ta oli 27. novembrist 1918 kuni 17. aprillini 1919 siseministriks Lauri Ingmani valitsuses. 30. märtsist 1925 kuni 31. detsembrini 1925 oli ta Soome peaminister.
Singulaarsus
Singulaarsus (ingl singularity) füüsikas tähendab punkti, kus aine tihedus on lõpmatult suur.
Haapsalu Neeva Vaga Õigeusulise Suurvürsti Aleksandri kirik
pisi|Haapsalu Aleksander Nevski õigeusu kirik Haapsalu Neeva Vaga Õigeusulise Suurvürsti Aleksandri kirik ehk Haapsalu Aleksander Nevski õigeusu kirik on kirik, mis asub Haapsalu vanal kalmistul. Kirik on arvele võetud ehitismälestisena. pisi|Kirik kalmistul Tegu on aastatel 1896–1897 (kellatorn 1899) tüüpprojekti järgi ehitatud õigeusu kirikuga.
1896. aastal valmis Haapsalu vanal kalmistul kabel, mis pühitseti püha Neeva Aleksandri auks. Mõne aasta pärast ehitati kabel ümber abikirikuks. Kiriku ehitamiseks tegid annetusi paljud ülikud ja kultuuritegelased, sealhulgas suurkaupmees ja kaevanduste omanik Aleksei Vekšin. Kalmistukirikut kasutati külmal ajal teenistuspaigana ning aastaringselt matmiskirikuna.
Kuni 1962. aastani kasutati Haapsalus mõlemat kirikuhoonet. Samal aastal tuli võimude poolt korraldus sulgeda kalmistukirik, mis jäi kaheks aastaks kasutuseta. Vältimaks kiriku rüüstamist viidi kiriku sisustus Kiviõli kirikusse, kus see asub tänaseni. Samal ajal jätkati teenimist peakirikus Promenaadil.
1964. aasta augustis tuli korraldus sulgeda peakirik. Nüüd pakuti kogudusele võimalust taas kasutada teenistuspaigana kalmistukirikut. Selle kohta sõlmiti vastav leping Haapsalu Linna TSN Täitevkomitee ja koguduse vahel. Ümberkolimine toimus 1964. aasta augustis-septembris. Kuna kirik oli kahe tühjaltoleku-aasta jooksul kannatada saanud, tehti kiire siseremont, mille käigus taastati ka kaunid laemaalingud. Seejärel sai kogudus kasutusse Aleksander Nevski kiriku ja sellest ajast oli kogudusel topeltnimi: Maarja Magdaleena — Aleksander Nevski kogudus.
Tühjaks jäänud Maria-Magdaleena kirikut kasutas linn kommunaalosakonna laoruumina.
1985. aastal anti lagunev Maria-Magdaleena kirik Haapsalu Linna RSN Täitevkomitee otsusega Seitsmenda Päeva Adventistide Haapsalu koguduse kasutusse.
Pärast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku registreerimist Siseministeeriumis 1993. aastal tekkis peagi olukord, mil osa EAÕK kogudusi soovis taastada õigusjärgset EAÕK-d Konstantinoopoli patriarhaadi kanoonilises alluvuses. Nende hulgas ka osa Haapsalu koguduse liikmetest, kes kirjutasid vastavasisulise avalduse Siseministeeriumile. Selle tulemusena toimus koguduse kahestumine.
Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikule alluv Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudus jätkas teenimist Haapsalu vanal kalmistul asuvas püha Neeva Aleksandri kirikus.
Turu järv
Turu järv (ka Turujärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Vana-Otepää külas. Veekogu pindala on 2,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 799 m.
Haribo
Haribo on maiustusi tootev ettevõte, mille asutas Hans Riegel seenior 1920. aastal. Ettevõtte peakorter asub Saksamaal Bonnis. Ettevõtte nimi on akronüüm: Hans Riegel, Bonn.
Isola Piana
Isola Piana on mitme saare nimi.
Bergueneuse
Bergueneuse on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Küla asub 42 km Arrasist loodes, teede D94 ja D71 ristumiskoha ümbruses.
Carolina Eyck
pisi|Carolina Eyck mängimas [[tereminil]] Carolina Eyck (sorbi keeles Carolina Eyckec; sündinud 27. augustil 1987 Fredersdorf-Vogelsdorfis) on Saksa sorbi päritolu muusik ja helilooja, tereminimängija.
Bergueneuse
pisi|tühi|
Trainspotting
"Trainspotting" on Irvine Welshi 1993. aastal ilmunud debüütromaan, mis kuulub transgressiivse kirjanduse hulka. Lühikeste episoodide kaupa üles ehitatud romaan räägib ühest Edinburghi sõpruskonnast, kes suutmata toime tulla 1980. aastate Šotimaa ühiskonda tabanud majandusraskustega, pöörduvad abi saamiseks mõnuainete, eeskätt heroiini poole.
Bergueneuse
Vaatamisväärsused
pisi|Bergueneuse'i kirik
Carolina Eyck
Elulugu
Carolina on sorbi muusiku Jan Bilki tütar. Ta alustas viieaastaselt klaveritundidega, aasta hiljem hakkas õppima viiulimängu. Seitsmendal eluaastal kohtas ta Lidija Kavinat, kes õpetas talle teremini mängimist. Aastal 2005 võitis ta saksa noorte heliloojate võistluse "Jugend komponiert" teosega "Physikalische Formeln". Aasta hiljem andis ta välja tereminimängu õpetava teose "The Art of Playing the Theremin". Ka on ta võitnud Rundfunk Berlin-Brandenburgi heliloominguauhinna teosega "Sciciani – Am wendischen Burgwall" akordionile ja keelpilliorkestrile.
Trainspotting
Teos on tõlgitud enam kui 20 keelde. Eesti keeles ilmus see 2010. aastal (kirjastus Koolibri, tõlkija Olavi Teppan).
Sotsiaalne taust
1979. aastal valiti Konservatiivse Partei liige Margaret Thatcher Suurbritannia uueks peaministriks ja tema võimuletulekuga kaasnesid rängad majandusreformid, mille tagajärjed olid eriti laastavad Šotimaal. Teda on süüdistatud Šotimaa laevaehituse ja rauatööstuse kokkuvarisemises ja sellele järgnenud suures tööpuuduses. 1983. aastaks oli Šotimaa 5,1 miljonist elanikust 3,8 miljonit töötud. Tööpuudusele lisandusid teisedki probleemid, näiteks elutingimuste halvenemine. Šotimaa valitsus üritas võimalikult vähe sekkuda, sest nende tolleaegne poliitika rõhutas eelkõige üksikinimese vastutust.
Carolina Eyck
Elulugu
2012. aastal esines Carolina kahe Fazil Say sümfoonia ("Mesopotamia" ja "Universe") esietendusel tereminisoologa. Helilooja Kalevi Aho pühendas talle kontserdi "Theremin Concerto - Horn Concerto". Ka prantsuse helilooja Regis Campo on talle kirjutanud tereminikontserdi "Dancefloor with pulsing".
Trainspotting
Sotsiaalne taust
Uimastite tarvitamine ei olnud 1980. aastate Šotimaal uus nähtus, kuid ühiskonna probleemid süvendasid mõnuainete tarvitamist. 1970. aastate lõpus hakati Šotimaale sisse tooma odavat Pakistani heroiini, mis oli hinna poolest kättesaadavam kui alkohol ja tubakas. Uimastite tarbimises nähti viisi, kuidas tulla toime aina suureneva allasurutuse tundega. Süstalde jagamist on esile toodud kui ühte peamist põhjust, miks 1990. aastatel tunti Edinburghi kui Euroopa AIDSi pealinna.
Welsh tahtis oma teosega anda sõna neile, keda üritati vaigistada, kirjeldades tolleaegse Šotimaa ühiskonna korraldust ja sellega kaasnevaid puudujääke. Welsh kirjeldab, kuidas Thatcheri poliitika surus inimesed nurka ja nende elutingimustega toimetulemiseks pöördusid paljud uimastite poole, nähes selles võimalust leida leevendust oma probleemidele.
Peategelased
Mark „Rent Boy“ Renton – romaani 25-aastane peategelane. Renton on heroiinisõltlane, kes on väsinud oma sõltlase elustiilist. Ta üritab korduvalt oma elu raja peale saada, kuid enamasti väsib pingutusest ja pöördub vanade kommete juurde tagasi. Lisaks sellele kasutab ta oma heroiinisõltuvust, et väljendada vastumeelt ühiskonna kehtestatud normidele. Rentonil on küüniline maailmavaade, mida täiendab tema must huumorimeel. Ta on nägus ja nutikas noormees, kes õppis aasta aega Aberdeeni ülikoolis ajalugu, ent kukkus sealt välja, sest kulutas oma stipendiumi heroiini ja prostituutide peale.
Simon „Sick Boy“ Williamson – Mark Rentoni kõige pikaajalisem sõber, kellega tal on kassi ja hiire suhe. Sick Boy on sarmikas naistemees, kes peab ennast kõikidest kõige paremaks. Ta naudib inimeste petmist ja manipuleerimist, kasutades teisi oma hüvanguks ära. Sick Boy on ääretult isekas tegelane ja tema käitumine viitab sageli puudulikule südametunnistusele. Sick Boy on kõige talitsetum tarvitaja, kontrollides oma heroiinisõltuvust sõpradest kõige paremini. Renton kirjeldab teda kui „ilgelt haiget tõbrast“.
Francis „Franco“ Begbie – sõpruskonna vanim liige. Begbie on ainus, kes ei tarvita heroiini, kuid see-eest kompenseerib seda alkoholi kuritarvitamise ja kontrollimatu vägivallaga. Begbie on psühhopaadi kalduvustega tegelane, ta on arutult jõhker ja naudib tülinorimist. Tal on terav keel ja lühike kannatus, mis ei halasta isegi sõpradele. Nende jaoks on Begbie justkui tiksuv pomm, mis on valmis iga hetk plahvatama.
Daniel „Spud“ Murphy – kõige siiram, südamlikum, ent naiivsem karakter. Spudi sõbrad viskavad tema üle pidevalt nalja, kuid sellest hoolimata nad hindavad teda ja hoolivad temast. Sarnaselt sõpradega on Spud heroiinisõltlane, kes pisikuritegusid tehes finantseerib oma sõltuvust. Sellest hoolimata on Spudil kõige puhtam südametunnistus ja talle ei meeldi vägivald, näiteks takistab ta Rentonit ja Sick Boyd oravale haiget tegemast.
Süžee ja teose ülesehitus
„Trainspottingu“ sündmused leiavad aset peamiselt Edinburghis, täpsemalt Leithi linnaosas, kus uimastite tarvitamine on püsival tõusuteel. Kõik teose tegelased on kuidagiviisi seotud uimastite maailmaga, olles kas ise mõnest ainest sõltuvuses või sõbrustades teiste sõltlastega. Eri lood kirjeldavad nende tegelaste mõtteid, maailmavaateid ja olukordi, kuhu nende elustiil neid viib. Näiteks „Kiirvärbamise“ peatükk kirjeldab, kuidas Spud ja Renton nurjavad töötukassa määratud töövestlused. See on aus pilk 1980. aastate Šotimaale ja annab sõna neile, keda tolleaegne ühiskond vedas kõige rohkem alt.
Teos koosneb episoodidest, mis ei leia aset lineaarselt, ja need on omavahel lõdvalt seotud korduvate tegelaste kaudu. See on jaotatud seitsmeks osaks: „Püsti“, „Pikali“, „Jälle Püsti“, „Puntras“, „Eksiilis“, „Kodus“ ja „Ära“. Need sümboliseerivad peategelase Mark Rentoni katseid vabaneda oma heroiinisõltuvusest ja sellega kaasnevatest katsumustest. Romaanil on kokku 43 peatükki, millest pooled on kirjutatud Rentoni perspektiivist ja ülejäänud on kaheksa eri kõrvaltegelase vaatepunktist.
„Trainspotting“ on tuntud oma omapärase ja keerulise keelekasutuse poolest: Welsh on romaani kirjutades kasutanud Šoti murret, Šoti inglise keelt ja Briti inglise keelt. Lisaks on kasutatud palju slängi. Welsh on suuresti kasutanud foneetilist kirjapilti, mis teeb teksti sageli raskesti loetavaks.
Filmid
Inglise režissöör Danny Boyle kohandas romaani samanimeliseks, musta huumoriga rikastatud komöödiadraamaks, mis esilinastus 1996. aastal. Filmi peaosades mängivad Ewan McGregor, Johnny Lee Miller, Robert Carlyle, Ewen Bremner, Kevin McKidd ja Kelly Macdonalds. Film sai 1997. aasta Oscaritel parima stsenaariumi nominatsiooni.
2017. aastal valmis filmile järg „T2 Trainspotting“, mille režissöör on taas Boyle ja peategelasi kehastavad samad näitlejad. See on jätk esimesele filmile, kuid järje sündmused leiavad aset 20 aastat hiljem. Film põhineb „Trainspottingu“ ja selle järje, Welshi „Porno“ tegevustikul.
Sama sarja raamatud
„Trainspottingu“ sarja kuuluvad 2002. aastal ilmunud järg "Porno", 2012. aastal ilmunud "Skabboys" ja 2018. aastal ilmunud "Dead Men’s Trousers".
Popkultuuri mõiste
Pärast raamatu ilmumist hakati selle põlvkonna inimesi nimetama Trainspottingu generatsiooniks, ja selle perioodi mõjutusi on näha tänapäevani.
Romaani ja veel tugevamalt mängufilmi "Trainspotting" mõjul on popkultuuris levinud mõiste trainspotting, mille all mõeldakse ulatuslikku ennasthävitavat uimastitarbimist koos selle ühiskonda laastavate tagajärgedega. Trainspotting 'ut on mainitud näiteks ka seoses Amy Winehouse'i elustiiliga raamatus "Minu Amy" (autor Tyler James; tõlge eesti keelde: Varrak, 2022).
Hood
Hood on rahvas Indias, peamiselt Jharkhandi ja Odisha osariigis. Nad räägivad peamiselt hoo keelt.
Rahvusvaheline Revolutsioonivõitlejate Abistamise Organisatsioon
Rahvusvaheline Revolutsioonivõitlejate Abistamise Organisatsioon (tuntud lühendi MOPR järgi venekeelse nimetuse Международная организация помощи борцам революции põhjal) oli 1922. aastal Kominterni loodud organisatsioon, mis oli suunatud klassivõitluses poliitilistel põhjustel vangistatute abistamiseks.
MOPR likvideeriti ametlikult 1947. aastal.
Ulúa jõgi
Ulúa jõgi (hispaania keeles Río Ulúa) on jõgi Hondurase lääneosas. Jõgi saab alguse Intibucá departemangust ning suubub Hondurase lahte.
Stig Cederberg
Stig Oskar Erik Cederberg (11. detsember 1913 Stockholm – 25. september 1980 Sundbyberg) oli Rootsi poksija.
Cederberg oli 1932. aastal Rootsi meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg).
Cederberg sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ulderico Sergole (Itaalia) ning 3. koha kohtumise Fidel Ortizile (Mehhiko).
Cederberg sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile István Énekesile (Ungari).
Johannes Küttim
Johannes Küttim (17. veebruar (vkj) 1896 Tooma talu, Napi küla, Kõrgessaare vald, Hiiumaa, Lääne maakond – 3. september 1955 Stockholm) oli Eesti vangivalvur, kes on tuntud Artur Sirgu põgenemisele kaasaaitajana.
Taust
Küttim osales Vabadussõjas 3. kindl. raskesuurtükiväe divisjonis reamehena ja Soomusrongil nr 2, kus ta teenis Artur Sirgu alluvuses.
Alates 1925. aastast töötas ta Patarei vanglas.
Lambakorrik
Lambakorrik (Cerrena unicolor) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Johannes Küttim
Artur Sirgu põgenemine
Johannes Küttimil oli Artur Sirgu põgenemises Patarei vanglast 1934. aastal üks võtmerolle. Esmalt saavutati vangla peaarsti Voldemar Kissi abiga Sirgu ümberpaigutamine, õpetades talle ishiase simuleerimist.
Lambakorrik
Seent on leitud ka Eestist.
Johannes Küttim
Artur Sirgu põgenemine
Sirk põgenes vangla õuelt jalutuskäigu ajal 11. novembril 1934. Kokkulepitud ajal avas Küttim uksed, võimaldades Sirgul õuest lahkuda, ja sulges seejärel kõik uksed endi järel lukustades, et Sirku saatnud valvur neile järgneda ei saaks. Küttimi käes oli enamikku vangla võtmeid sisaldav võtmekimp, nii jäid ülejäänud valvurid põgenemise avastamise ajal lukustatud uste taha. Vangla väravas ootas Sirku ja Küttimit juba auto. Info põgenemisest oli sel ajal ainult luku taha jäänud vangivalvuritel, mistõttu polnud väljaspool võimalik kiiret põgenejate jälitamist organiseerida, andes neile seega edumaa.
Hilisem elu
Tagaotsitav Johannes Küttim lahkus ka ise Eestist ja tema kohta liikus jutte, et ta liikus edasi Kanadasse või elas 1936. aastal juba Austraalias. Ajalehe Vaba Eesti Sõna hinnangul Küttim siiski Euroopast ei lahkunud ja suundus kõigepealt Soome ning sealt 1944. aastal Rootsi, kuhu jäi elu lõpuni. Ta võttis vähesel määral osa ka väliseestlaste poliitilisest tegevustest Vabade Eestlaste Ülemaailmse Keskorganisatsiooni (VEKO) valimiste organiseerimisest, ent oma minevikust väidetavalt palju ei rääkinud.
Küttim suri 59-aastaselt 3. septembril 1955 Stockholmis aadressil Sjövägen 10 maovähki. Testamendiga pärandas ta säästudest kogunenud raha, 30 000 Rootsi krooni, väliseesti kogukonnale, osa raha kirikule, osa Stockholmi eesti algkoolile ja osa piiskop Kõpu kapitalile, kust jagatakse ülikoolides õppivatele eesti noortele stipendiume.
Riikoja
Riikoja on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Riikoja uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Reichenbach. Heinrich-Roman Riikoja palvel kanti Riikoja perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 92 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Riikoja Eestis 8 mehel ja 8 naisel.
White Plains
White Plains on linn Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis, Westchesteri maakonna halduskeskus. See on rahvaarvult osariigi üheteistkümnes linn, kuuludes New Yorgi suurlinnapiirkonda.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 59 559. Aastal 2010 oli elanikke 56 853.
White Plains on asutatud 1683. aastal. Linnaõigused sai see 1916. aastal.
Iisaku kirik
pisi|Iisaku kirik Iisaku kirik on kirik, mis asub Iisaku alevikus Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas.
Kirik on arvele võetud ehitismälestisena. Ehitatud aastal 1846 põlenud kivikiriku asemele. Põlengus päästeti ainult altaripilt ja mõned altaririistad.
Iisaku kirikut kasutab EELK Viru praostkonna EELK Iisaku kogudus.
Arhitektuur
Uusgooti stiilis kirikuhoonel on massiivne telkkiivriga läänetorn ja sellega liituvad külgeeskojad. Uusgootilikud on ka teravkaarsete akende vahel asetsevad tugipiilarid välisseinal, väike haritorn pikihoone katusel ja teravatipuliste portaalidena kujundatud sissepääsud.
Siseruum on katuslaega, kitsas teravkaarne võidukaar avaneb ruumi idaküljes pikihoonega ühelaiusesse altariruumi. Koori idaseinas on juugendstiilis roosaken Kristuse monogrammiga, pärit hilisemast ajast kui kiriku ehitus.
Sisustus
Uusgooti vormides on terve sisustus: lühtrid ja seinabraad, altarisein, milles on tundmatu autori altarimaal "Ülestõusmine", kuut apostlit kujutavate maalidega (autor Melanie Kukk-Rahamägi, 1957) kantsel, 19. sajandi lõpust pärinev köstrikantsel ja kolme küljega oreliväär.
Varbola vald (Nissi kihelkond)
Varbola vald (kuni 1919. aastani Vardi vald; saksa keeles Gemeinde Schwarzen) oli vald Nissi kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Varbola küla alal. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vallas sündisid Marta Lepp, Alise Stein-Anvelt, Adolf Leevald.
Vald kuulus Rahvuskogu 12. valimisringkonda, kust valiti Julius Vollmann.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Varbola valla koosseisu, välja arvatud Rahula küla maa-ala, mis läks Nissi valda.
Rotava
Rotava (saksa keeles Rothau) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Rotava asub Saksamaa piirist 23 km kaugusel, Sokolovist umbes 15 km põhjaloodes ja Karlovy Varyst ligikaudu 22 km lääneloodes.
Rotavat on esmamainitud 1597. aastal. Linnaõigused sai Rotava 1965. aastal.
DC-konnektor
DC-konnektor (DC inglise keele sõnadest Direct Current alalisvool) on pistikühendus kaasaskantavatele ning ka paiksetele elektritarviteile väikepingelise alalisvoolutoite andmiseks ja samuti patareitoitega seadmete aku laadimiseks. Alalisvoolu annab toiteadapter. pisi|Toitepesa ja -pistik pisi|Pesa keskkontakt positiivne Kõige levinumad on koaksiaalsed kahepooluselised toitepistikud ja -pesad. DC-konnektorite polaarsus pole standardiseeritud, kuid enamikul pistmikel on pluss sisemisel ja miinus välimisel kontaktil. Polaarsus on harilikult näidatud ka seadme pesa juures. Vale polaarsusega toitepinge võib rikkuda toidetava seadme ja ka toiteadapteri.
DC-pistiku põhimõõtmeteks on koaksiaalsete silindriliste kontaktide kaks läbimõõtu: siseläbimõõt (sisemisel kontaktil) ja välisläbimõõt (välimisel kontaktil). Kõige levinumad on pistikud läbimõõtudega 5,0/2,1 mm, 4,0/1,7 mm, 3,5/1,35 mm ja 2,35/0,7 mm.
Standard IEC 60130-10:1971 määrab kindlaks läbimõõdud 6,3/3,1; 6,0/2,1; 6,0/2,5; 5,5/2,1; 5,5/2,; 3,8/1,4; 3,4/1,3. Leidub ka pistikuid läbimõõtudega 6,5/3,4; 5,5/2,5; 3,0/1,1; 2,4/0,8 jt.
Silindrilise osa pikkus on paljudel pistikutüüpidel 9,5 mm, kuid see pikkus võib olla erisugune ka ühesuguste läbimõõtude korral.
Matu lomp
Matu lomp on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooli ja Puugi külas. Veekogu pindala on 2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1125 m.
Staadioni tänav (Tallinn)
thumb|Staadioni tänav
Staadioni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Juhkentali asumis. Staadioni tänav ristub Võistluse tänava ja Herne tänavaga.
396 eKr
Aasta 396 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Staadioni tänav (Tallinn)
Aadressil Staadioni 3 // Toonela tee 2a asub Kalevi keskstaadion. Tänava ääres aadressil Staadioni 10 asub Poolamäe park.
Ajalugu
Tänav sai nime 22. veebruaril 1955. Tänava varasemad nimed on olnud Kalmistu tänav, Uus-Kirikuaia tänav, Surnuaia tänav, Uus-Surnuaia tänav, Friedhofstraße, Neue Kirchhofstraße, ул. Стаадиони, Новая Кладбищенская ул., Ново-Кладбищенская ул.
Veermaa
Veermaa on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Veermaa uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Veermann, Vreemann ja Vremann. Richard Veermaa palvel kanti Veermaa perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 46 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Veermaa Eestis alla viiel mehel ja 5 naisel.
Johann Sigismund (Brandenburg)
Brandenburgi kuurvürst ja Preisimaa hertsog
Johann Sigismund sündis Halles Joachim Friedrichi ja tolle esimese naise Katharina pojana. Ta järgnes oma isale kui Brandenburgi markkrahv 1608. aastal. 1611. aastal reisis Johann Sigismund Königsbergist Varssavisse, kus ta 16. novembril 1611 andis truudusvande Poola kuningale Zygmunt III Wazale (Preisimaa hertsogiriik oli sel ajal Poola vasall). Temast sai Preisimaa hertsog ametlikult 1618. aastal, ehkki ta oli juba mitu aastat varem vaimuhaige Albrecht Friedrichi nimel regent. Ta sai 1616. aastal insuldi, millest ta ei paranenud ja suri 1619. aastal.
Johann Sigismund kinkis Reichshof Castropi oma õpetajale ja koolitajale Carl Friedrich von Bordeliusele, samas sai ta 1614. aasta Xanteni lepinguga Kleve, Marki ja Ravensbergi territooriumid.