cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eksopolüsahhariidid
Eksopolüsahhariidid (EPS) on kõrge molekulmassiga (10–1000 kDa) polüsahhariidid, mis eralduvad keskkonda mikroobide elutegevuse käigus.
Polüsahhariide võib jagada rakusisesteks, struktuurseteks ja rakuvälisteks polüsahhariidideks (eksopolüsahhariidid). EPS-id jagunevad omakorda homo- ja heteropolümeerideks, mis leidnud juba kasutust farmaatsias, reoveepuhastusjaamades, toiduaine- ja kosmeetikatööstuses ning ka herbitsiitide (umbrohumürkide) ja insektitsiitide (putukamürkide) tootmisel.
Viimastel aastatel on suurenenud huvi bakteriaalsete polümeeride vastu. Rakuväliseid biopolümeere võib jagada nelja suuremasse klassi: polüsahhariidid, polüfosfaadid, polüestrid ja polüamiidid. Nende peamisteks ülesanneteks on kleepumine pindadele (adhesioon), kaitse algloomade ja immuunsüsteemi rünnaku (fagotsütoos) ning ebasoodsate keskkonnatingimuste eest (kuivus). Näiteks on polüsahhariididel bakterite rakuseinas ehituslik ja kaitseline funktsioon (teihhuuhapete koostises). Rakust väljaspool moodustavad nad sidusa kihi (kapsel), mis aitab paremini pindadele kleepuda ja võib olla ka suhkrute varuks. Eksopolüsahhariidid on olulised biokile moodustamisel. Erinevat tüüpi polüsahhariide toodavad taimed (tselluloos, pektiin, tärklis), vetikad (agar, alginaat ja karrageen) ja bakterid (alginaat, dekstraan, ksantaankumm) ning neid on võimalik kasutada toidulisanditena tarretamise ja paksendamise eesmärgil. Eksopolüsahhariidide koostis ja loomus sõltub keskkonnatingimustest, sünteesiradadest ja ka mikroobide kasvukiirusest.
Struktuur
a) →6)-α-D-Glc-(1→6)-α-D-Glc-(1→6)-α-D-Glc-(1→
b) →2)-β-D-Fru-(2→6)-β-D-Fru-(2→6)-β-D-Fru-(2→
c) →1)-β-D-Fru-(2→1)-β-D-Fru-(2→1)-β-D-Rru-(2→
II
a) →3)-α-D-Glcp-(1→2)-β-D-Galf-(1→6)-α-D-Galp-(1→6)-α-D-Galcp-(1→3)-β-D-Galf-(1→
I Homopolüsahhariidid a) dekstraan, b) levaan, c) inuliin
II Heteropolüsahhariid Lactobacillus rhamnosus KL37’st
Biokiled
Eksopolüsahhariidid moodustavad biokiledes (biofilmid) 50–90% kogu orgaanilisest materjalist. Bakterid sünteesivad neid, et kaitsta sealseid mikroobe ebasoodsate keskkonnatingimuste eest. EPS-id täidavad bakterirakkude vahelised alad ja koos valkude, nukleiinhapete ja lipiididega moodustavad biokile aluse (maatriksi) – joonis 1. Eksopolüsahhariidid kaitsevad bakteri rakke faagide ja algloomade rünnakute, osmootse stressi ja kuivuse eest. Biokile aitab bakteritel üle elada ka kahjulikud keskkonnatingimused, näiteks liiga kõrged või madalad temperatuurid ning pH tasemed. Joonis 1. Biokile tekkimine on etapiline: 1. esmane kinnitumine, 2. pöördumatu kinnitumine, 3. küpsemine, 4. teine küpsemine, 5. rakkude vabanemine |pisi|337x337px
Eksopolüsahhariide tootvad bakterid
EPS-e on isoleeritud paljudest arhede, bakterite, seente ja vetikate perekondadest. Enamasti on nad kuulunud meso-, termo- ja halofiilsetesse gruppidesse. Piimhappebakterid on teada-tuntud mesofiilsed EPS-ide tootjad; näiteks Lactobacillus Bulgaricus, Lactobacillus helveticus, Lactobacillus brevi, Lactococcus lactis, Leuconostoc mesenteroides ja Streptococcus spp. Lisaks neile piimhappebakteritele on potentsiaalsed eksopolüsahhariidide tootjad Pseudomonas spp., Acetobacter spp., Aureobasidium spp., Sinorhizobium spp., Escherichia spp. Samuti on suutelised rakuväliseid sahhariide tootma mitmed teisedki mikroorganismid. Näiteks termofiilseid mikroobe on leitud peaaegu igast arhede ja bakterite hõimkonnast. Neid on isoleeritud erinevatest keskkondadest: mere kuumaveeallikad (sügavad ja pinnapealsed), maapealsed kuumaveeallikad. Mõlemad on olulisteks elupaikadeks EPS-e tootvatele mikroobidele. Arhede perekonnad Thermococcus ja Sulfolobus toodavad eksopolüsahhariide – Archaeoglobus fulgidus ja Thermococcus litoralis, kuhjates EPS-e biokile eesmärgil. Ka termofiilsete bakterite seas on rakuväliste sahhariidide tootjaid, näiteks Bacillus thermantarcticus, Geabacillus thermodenitrificans ja Bacillus licheniformis. EPS-ide tootjaid leidub ka halofiilsete arhede (näiteks Haloferax, Haloarcula) ja bakterite seas. Kõige tuntumaks bakteri perekonnaks on Halomonas, kelle eksopolüsahhariidid sisaldavad suurtes kogustes sulfaate ja uroonhapet, mis annavad EPS-idele hea tarretava toime.
Probiootilised bakterid
pisi|Bifidobacterium longum elektronmikroskoobis
Probiootikumid on elusate mikroorganismide kogum, mis mõjutab soodsalt inimese mikrofloorat jämesooles ja parandab tervislikku seisundit. Sugukonna Lactobacillus ja Bifidobacterium esindajad on kõige tuntumad neist, keda kasutatakse mitte ainult inimeste seedimise parendamiseks, vaid ka farmaatsias või biomeditsiinis. Probiootikumid suudavad säilitada tasakaalu sellistes ökosüsteemides nagu inimese seedetrakt mitmel viisil, näiteks takistavad patogeenide kiiret vohamist (probiootilised bakterid hõivavad substraadi kiiremini ning patogeenidel pole kuhugi kinnituda). Probiootikumidest on kasu ka organismi üldise vastupanuvõime tõstmisel – nimelt stimuleerivad nad immunoglobuliinide teket mitte ainult soolestikus, vaid ka mujal organismis. Siiski probiootikumide tõhusus sõltub tüvest ja iga tüvi võib mõjuda peremehe tervisele erinevate mehhanismide näol. Näiteks piimhappebakterid vähendavad laktoosi talumatuse sümptomeid, alandavad kolesterooli taset, ennetavad diarröad (kõhulahtisust), vahendavad immuunvastuseid ja vähivastaseid aktiivsusi, leevendavad allergiaid. Nad võivad isegi ennetada või takistada patogeensete bakterite kasvu. Kõik need efektid sõltuvad kinnitumisest pinnale ja ellujäämisest konkreetsetes seedesüsteemi piirkondades. Lisaks on oluline patogeenide olemasolu ja kuidas bakterid nende vastu võidelda suudavad.
Kasutusalad
Eksopolüsahhariide on võimalik kasutada toidus, farmaatsias, biomeditsiinis, heitvee töötlemisel ja veel paljudel aladel tänu nende laiale keemilise ja ehitusliku varieeruvusele. Üldjuhul on EPS-ide kasutamine piiratud, sest neid on kallis suuremates kogustes toota.
EPS-id toidulisanditena
Toidus võivad rakuvälised suhkrud käituda stabiliseerijate, viskoossuse tekitajate, emulgaatorite või ka vett siduvate osakestena. Suur osa toidus kasutatavatest eksopolüsahhariididest on taimse päritoluga. Bakteriaalsetel EPS-idel on ainulaadsed reoloogilised (voolavad) omadused ja seetõttu suudavad nad tekitada vägagi tihkeid lahuseid madalatel kontsentratsioonidel. Üks esimesi tööstuslikult kasutatavaid EPS-e oli dekstraan, mida toodavad piimhappebakterid. Sõltuvalt keemilistest erinevustest, on ühed dekstraanid veeslahustuvad, teised mitte. Dekstraani saab kasutada kommivabrikutes, et parandada niiskuse säilitamist, viskoossust ja ka suhkru kristallisatsiooni. Jäätises takistab see kristallide moodustumist ja näiteks pudingitele annab dekstraan meeldiva pehme maitse.
Biotervendus ja heitvee puhastamine
Üha laienev ala biotehnoloogias on EPS-e tootvate mikroorganismide kasutamine heitvee puhastamisel. Biokilet kasutatav biotervendus on märksa tõhusam ja ohutum alternatiiv, sest bakteritel, kes kasvavad biokiles, on suurem võimalus kohaneda erinevate keskkonnatingimustega ja suurem tõenäosus ka ellu jääda. Biokile reaktoreid kasutatakse süsivesinike, raskmetallide eemaldamiseks tööstuslikest ja munitsipaalsetest heitvetest. Tänu võimele lagundada ja siduda metalliioone, suudavad eksopolüsahhariidid eemaldada keskkonnast kahjulikud raskmetallid. Enamasti on sellisteks bakteriteks sulfaate redutseerivad bakterid, lisaks veel ka Enterobacteria ja Pseudomonas’e esindajad.
Inger Fridolin
pisi|Inger Fridolin 2022. aastal. (Foto: Annika Saaring) Inger Fridolin (esinejanimega Inger; sündinud 11. märtsil 1999) on eesti laulja ja laulukirjutaja.
Elulugu
Inger õppis kõigepealt Viimsi Keskkoolis (2007–2011). 2011. aastast õppis ta Tallinna Muusikakeskkoolis löökpille. 2016. aastast õppis Tallinna 32. Keskkoolis, kus 2019. aastal lõpetas ka gümnaasiumi. 2020. aastast õpib ta Tallinna Ülikoolis rekreatsioonikorraldust.
Teataja (täpsustus)
Teataja on/oli mitme väljaande nimi:
Inger Fridolin
Elulugu
INGER jõudis muusikuna avalikkuse ette 2017. aasta sügisel, kui ta osales konkursil Noortebänd 2017, jõudes seal finaali. 2017. aastal pälvis ta Raadio 2 Aasta Demo auhinna lauluga "Again". INGER osales Eesti Laul 2019 konkursil, kus jõudis samuti finaali ja saavutas 6. koha lauluga "Coming Home". Samal aastal sai ta German Songwriting Awardsi finaalis 2. koha. Aastal 2020 osales INGER Eesti Laulul ning saavutas 8. koha lauluga "Only Dream". Samuti on ta valitud rahvusvahelise A&R Worldwide'i uudiskirja nädala uueks artistiks Aastatel 2020–2022 oli Inger Koolitantsu Festivali õhtujuht.
2018. aastal esines INGER Intsikurmu festivalil. 2019. aastal kutsuti ta ka osalema Ameerikasse Los Angelesse MUSEXPO muusikakonverentsile, kus on varem esinenud teiste hulgas Katy Perry, LMFAO ja Jessie J ja teised hiljem kuulsust kogunud artistid. Samal aastal esines ta veel Hollandis Westernpop Festivalil ning Hiinas Chengdu International Sister Cities Youth Music Festivalil. 2020. aastal esines INGER Lätis Sofarsoundil ning Eestis Intsikurmu ja Valgeranna festivalil. 2022. aastal esines INGER Saksamaal Norden Festivalil. Aastal 2023 astub INGER publiku ette Eesti Laulu poolfinaalis.
2022. aastal tuli INGERil välja esimene debüütalbum "Higher Self". Debüütalbumil on viis lugu: "i don't know", "Lose My Mind", "who i really am", "Golden Heart" ja "Close To You".
Isiklikku
Inger on mänginud jalgpalli neliteist aastat ning olnud treener Viimsi Martin Reimi jalgpallikoolis ja FC Floras. 2022. aasta seisuga on ta kitarri- ja ukuleleõpetaja.
Tema ema on koorijuht ja muusikaõpetaja Janne Fridolin.
Abuutilon
Abuutilon (Abutilon) on kassinaeriliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonda kuulub umbes 160 liiki. Perekonda kuulub nii ühe- kui mitmeaastaseid põõsaid ja väikeseid puid, mis on levinud maailma troopilistel ja lähistroopilistel aladel, peamiselt Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias.
Eestist on leitud raudteetulnukana pärn-abuutiloni (Abutilon theophrasti), mille esmakordne leid oli 1969. aastal Tallinnast. Rohttaim pärn-abuutilon on tuntud hea kiutaimena. Rohke kiusisalduse tõttu (kuni 25%) on temast valmistatud nööri ning kotiriiet. Jõgeva Sordikasvanduses uuriti 1938. aastal pärn-abuutiloni kui uue kiutaime kasvatamisvõimalusi ja -viise.
Toataimena kasvatatakse enamasti hübriidset värd-abuutiloni (Abutilon × hybridum), mida vahtralehti meenutavate lehtede tõttu kutsutakse ka toavahtraks. pisi|left|[[Abutilon pictum]]
Läbi öise Tallinna
"Läbi öise Tallinna" on Ott Leplandi kolmas singel albumilt "Ott Lepland".
Lugu ilmus raadiotesse aprillis 2010 ja on ka muusikafailina allalaaditav. Laulu viisi ja sõnad on kirjutanud Hendrik Sal-Saller.
Edetabelid ja tunnustus
Edetabelisse "Sky Plus Top 40" (Sky Plus) jõudis laul 2010. aasta 16. nädalal (19.–25. aprill) 37. kohale ning tõusis juuni alguseks (23. nädal) 24. kohale. Kokku oli laul edetabelis kaheksa nädalat.
Raadio Uuno koostatud edetabelis "Eesti top 40" alustas laul 19. kohalt 2010. aasta 17. nädalal (26. aprill – 2. mai). 21. nädalal (24.–30. mai) jõudis "Läbi öise Tallinna" edetabelis esikohale. Kokku oli laul edetabelis kaheksa nädalat.
Tšivruai kuru intsident
280px|pisi|Hukkumiskohta tähistav mälestussammas
Tšivruai kuru intsidendiks (vene keeles Чивруайская трагедия) nimetatakse kümne suusamatkaja (vanuses 17–26 eluaastat) hukkumist alajahtumise tõttu Koola poolsaarel 27.–28. jaanuaril 1973.
Vari (psühholoogia)
Vari (saksa keeles Schatten) on analüütilises psühholoogias isiksuse poolt hüljatud või vastuvõetamatud aspektid. Need on alla surutud ja moodustavad kompensatoorse struktuuri Ego, Kõrgema Mina ja Persona jaoks. Nimetatud osad paiknevad teinekord varjus, kuna inimene, kas eitab vastavaid väärtusi ja funktsioone või tõukab eemale, kuna ei suuda neid aktsepteerida.
Varju mõiste
Jung kasutas varju mõistet psühholoogilise reaalsuse tähistamiseks, mida on suhteliselt hõlbus hoomata kujutletaval tasandil, ent millega tegelemine praktilistel ning teoreetilistel tasanditel on keerukam. Selle asemel, et viidata varjule kui mingisugusele iseseisvale asjale, on parem mõelda psühholoogilistest joontest või omadustest, mis "asuvad varjus" (st peidus, inimese selja taga, pimedas) või on "hämarad". Varju spetsiifiline sisu võib muutuda sõltuvalt ego hoiakutest ning selle eneseõigustamise määrast. Üldiselt kannab vari ebamoraalset või vähemalt halva kuulsusega kuvandit, sisaldades ühiskonna tavade ja moraalsete tõekspidamistega vastuolus olevaid loomujooni. Vari kujutab enesest ego kavatsuslike, tahteliste ning eneseõigustamisega seotud tegevuste teadvustamatut külge. See on nii-öelda tagumine pool. Igal egol on oma vari. Egol on võime oma varju kaudu olla äärmiselt isekas, kangekaelne, tundetu ning kontrolliv. Siin on inimene täielikult egoistlik ning iga hinna eest isiklike võimu- ja mõnuihade rahuldamise eest väljas. Varjus resideerivad kõik põhipatud. Egos peituv tontlik süda kujutab enesest inimliku kurjuse definitsiooni, nagu seda müütides ja lugudes välja mängitakse. William Shakespeare'i Othello figureeriv Lago on selle klassikaliseks näiteks.
Enamik inimesi käsitleb end siiski kombekate tegelastena, pidades end ülal vastavalt oma sotsiaalsetes sfäärides kohasteks peetavale reeglitele ning nende varjulised elemendid annavad enesest märku vaid juhuslikult, kas unenägudes või äärmustesse tõugatuna. Ka nende jaoks toimib ego varjukülg, kuid see toimib teadvustamatuse kaudu, manipuleerides keskkonna ning psüühega nii, et teatud taotlused ja vajadused saavad rahuldatud sotsiaalselt aktsepteeritaval viisil. Inimese alateadlikke või integreerimata aspekte ning seda, kas neid peetakse alaväärseks või halvaks, esindab Jung Varjuna kirjeldatud arhetüübina. Nende hulka kuuluvad sobimatud ihad, väljakujunemata tunded või ideed ning loomalikud instinktid. Alateadvuses ilmneb Vari unenägude või müütide halbade või kurjade nägemustena. Näitena võib tuua vampiirid, olles varju kujutised, võttes inimkuju elavad pimeduses, varjates ihasid, toitudes elavate verest ning ammutades jõudu sellest, mida meie nimetame normaalsuseks või ka supervõimetega Batman, tema kangelaslikkus tuleneb tema võimest ühendada oma "nahkhiir" ehk oma variolemus inimliku olemasoluga.
Varju kaudu avalduvad ego soovid ei ole ilmtingimata halvad, sageli ei ole vari (kui sellega silmitsi seista) nii kuri, kui seda ette kujutatakse. Ego ei koge varju otseselt. Jäädes teadvustamatuks, projitseeritakse see teistele. Näiteks, kui meid kohutavalt ärritab tõeliselt enesekeskne inimene, on see reaktsioon tavaliselt signaaliks, et projitseeritakse iseenese teadvustamatut varju elementi. Loomulikult peab teine inimene varju projektsiooni jaoks "konksu" heitma, nii et selliste tugevamate emotsionaalsete reaktsioonide puhul on alati tegemist taju ning projektsiooni seguga. Psühholoogiliselt naiivne või ennastõigustavalt vastupanu osutav inimene keskendub oma argumentides tajule ning kasutab seda, ignoreerides projektiivset osa. Niisugune kaitsemehhanism välistab võimaluse kasutada sellist kogemust teadlikkuse saavutamiseks varju omaduste ning nende võimaliku integreerimise suhtes. Selle asemel nõuab kaitsepositsioonil olev ego inimestelt eneseõigustust ning asetub süütu ohvri või pelgalt vaatleja rolli. Just nimelt too teine inimene on kuri koletis, samal ajal kui ego tajub iseennast süütu lambukesena. Niisugusest dünaamikast sünnivad patuoinad.
Varju tekitamine
Varju moodustamine toimub ego arengu kaudu. Nendest spetsiifilistest sisaldistest ja omadustest, mille ego-teadvustatus eemale tõukab, kujuneb vari, samal ajal see, mida ego-teadvustatus positiivsena aktsepteerib, millega ta identifitseerub ja mida enesesse kogub, muutub osaks temast enesest ning personast. Varju iseloomustavad omadused ning kvaliteedid, mis on teadliku ego ning personaga kokkusobimatud. Varju-isiksus on peidetud ning ilmub välja vaid erilistel puhkudel. Maailm on selle isiku suhtes rohkem või vähem teadmatuses. Persona on palju märgatavamal positsioonil. Vari ja persona on nagu 2 venda (mehe jaoks) või õde (naise jaoks); üks neist on avalikkuse ees ja teine peidus ning eraklik. Nad kujutavad enesest ülevaadet kontrastidest. Näitena võib tuua Kain ja Abel, Eeva ja Lilith, Afrodite ja Hera jne. Üks neist tähendab teist või sagedamini vastandub teisele. Persona ja vari on tavaliselt enam vähem teineteise vastandid ning ometigi on nad sama lähedased kui kaksikud.
Persona ja varju integreerimine
Psühholoogilise arengu üldine eesmärk on integratsioon ning terviklikkus on kõikeühendav ja ülim väärtus. Integratsioon sõltub enese osade täielikust aktsepteerimisest. Omadusi, mille pärast häbi tuntakse, tajutakse sageli radikaalselt pahelistena. Kui mõned asjad ongi tõepoolest kurjusest ja hävituslikkusest kantud, ei saa seda varjus peituva materjali osas sageli siiski öelda. Seda vaid tajutakse niisugusena tingituna häbist, mis sellega seostub tänu mittekonformsele persona suhtes. Jung on seisukohal, et vastandeid ühendab psüühes "kolmanda asja" poolne vahelesekkumine. Vastandite vahel (persona ja vari) esinevat konflikti võib käsitleda individuatsiooni kriisina. Konflikti osapooleks on persona poolelt kollektiivsed väärtused ning ego poolt varjulised, mis kuuluvad inimese loomupärase instinktiivse ülesehituse (Freudi id) juurde. Kuna varju sisu ei ole persona jaoks aktsepteeritav, võib konflikt kujuneda tuliseks. Jung oli seisukohal, et kui kahte poolt pinge all hoida, saab lahendus tekkida juhul kui ego suudab mõlemal minna lasta ning luua seesmise vaakumi, milles teadvustatus saab loomingulise lahenduse uue sümboli kujul välja pakkuda. See sümbol esindab võimalust edasiliikumiseks, mis hõlmab midagi mõlemast poolest – see pole lihtsalt kompromiss, vaid sulam, mis kutsub esile uue suhtumise ego poolt ning uut tüüpi suhestumise maailma. Seda protsessi on võimalik jälgida nii teraapiaprotsessis kui ka elukogemuste kaudu toimuvas arengus, kui inimesed kasvavad välja oma varasematest konfliktidest, omandavad uued personad ning integreerivad varem mitteaktsepteeritud Kõrgema Mina osad. Persona võib muutuda üha paindlikumaks, kui ego on nõus oma vanu mustreid modifitseerima. Mõningatel puhkudel võib varjukülg olla sedavõrd äärmuslik ning nõnda intensiivselt energiaga laetud, et integreerimine sotsiaalselt aktsepteeritava personaga on võimatu. Tänapäeval on selle probleemi ainukene lahendus psühhotroopne meditsiin, mis on võimeline teadvustamatusele tõsise summuti peale panema ning varju energiaallikad alla suruma. Teistel puhkudel on ego liiga ebastabiilne ja nõrk, et impulsiivsust piisavalt mõjutada, võimaldamaks transtsendentse funktsiooni konstellatsiooni.
Kirjanduslikult maastikult võib tuua ühe näite, kus loo peategelane kohtub oma varjuga. Goethe värsstragöödia "Faust" tegelane Mesfistofeles on varju klassikaline näide. Mefistofeles kehastab kurjust – puhast, taotluslikku, kangekaelset hävingut. Kurat ahvatleb Fausti õpinguid hülgama ning koos enesega maailma astuma, et kogeda oma teist, meelelist poolt. Ent kokkupuutel varjuga on Fausti seisukohalt ka transformatiivne toime. Ta leiab uue energia, tema igavus hajub ning ta asub seikluste rajale, mis viimaks annab talle palju täielikuma elukogemuse. Varju integreerimine on kõige okkalisem moraalne ja psühholoogiline probleem. Järelikult kui inimene varju täielikult kõrvale heidab, on elu korralik, kuid kohutavalt ebatäielik. End varju kogemusele avades puutub inimene kokku ebamoraalsusega, kuid muutub seeläbi terviklikumaks.
Püksmesilane
Püksmesilane (Dasypoda hirtipes, Dasypoda altercator) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Emasel püksmesilasel on tagajalgadel silmatorkavad kuldsed karvatutid, isasel tihedad kollased karvad.
Püksmesilane teeb pesa liivasesse pinnasesse. Putukat on ka Eestis.
Emanuele Abate
pisi|Emanuele Abate (sinises särgis) Emanuele Abate (sündinud 8. juulil 1985 Genovas) on Itaalia tõkkejooksja.
Ta on kolmekordne Itaalia meister ja Itaalia rekordi omanik 110 m tõkkejooksus (13,28).
Saragossast leitud käsikiri
"Saragossast leitud käsikiri" on 1965. aastal valminud kaheosaline Poola mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Jan Potocki romaanil "Zaragozast leitud käsikiri".
Sisu
Napoleoni sõdurid leiavad Saragossa piiramise ajal käsikirja, mis jutustab kapten Alfons van Wordeni seiklustest 18. sajandi Hispaanias. Tegevus hargeb raamjutustusena. Alfons van Worden kohtub paljude inimestega, kes räägivad talle oma elust uskumatuid lugusid.
Colt New Service
Colt New Service on suure raami ja kaliibriga Ameerika Ühendriikide revolver, mida Colt tootis aastatel 1898–1941. Seda toodeti mitme erineva kaliibriga, Ameerika Ühendriikide relvajõud võtsid kasutusele relva moonale .45 Colt (nimega Model 1909).
Tunnuslind
Tunnuslind on haldusüksuse loodus- ja linnukaitsesümbol.
Colt New Service
Esimese maailmasõja ajal konstrueeriti püstolite M1911 defitsiidi tõttu revolver M1917, mis oli tegelikult veidi ümber ehitatud New Service. Pärast sõda sai New Service populaarseks ka tsiviilkasutajate seas. Lihtsamaks kasutamiseks toodi turule New Service ka moonale .45 Auto Rim.
1930. aastatel konstrueeriti New Service'i mudeleid ka moonale .38 Special ja .357 Magnum. Viimane neist oli tolle aja võimsamatest käsitulirelvapadrunitest ning sellega sai lasta läbi autokerede ning rahvavaenlaste (st gängsterite ja röövlite) kuulivestide. Võimsuse tõttu levis see kiiresti politseinike seas.
Tunnuslind
Ameerika Ühendriikides algas tunnuslinnu valimine aastal 1927, kui Alabama, Florida, Maine, Missouri, Oregoni, Texase ja Wyomingi osariik valisid endale tunnuslinnu.
Alen Avdić
Alen Avdić (sündinud 3. aprillil 1977) on Bosnia ja Hertsegoviina endine jalgpallur, ründaja.
Human (Rag'n'Bone Mani laul)
"Human" on briti laulja ja laulukirjutaja Rag'n'Bone Mani esitatud ja loodud laul, mille kaasautoriks on Jamie Hartman. "Human" on saadaval allalaaditava muusikafailina, singlina ja muusikavideona. "Human" on ka Rag'n'Bone Mani esimesel stuudioalbumil "Human" (2017).
23. detsembril 2016 jõudis laul Briti singliedetabelis 2. kohale; Austria, Belgia, Kreeka, Saksamaa, Poola ja veel mõnes edetabelis aga esikohale.
Veebiallikad
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Human (Rag'n'Bone Man song) seisuga 31.01.2017.
Õuna tänav (Tartu)
Õuna tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänava pikkus on umbes 530 meetrit.
Aalto-1
Aalto-1 on Soome teaduslik nanosatelliit, mille ehitasid Helsingi Aalto Ülikooli õpilased.
See on kuupsatelliit. Päikese jõul töötava Aalto-1 mass on umbes 4 kg ning selle mõõtmed on 34×10×10 cm. Satelliidi eeldatav eluiga on kaks aastat. Algselt oli aparaadi orbiidile lähetamine planeeritud 2013. aastaks. Aalto-1 start toimus kanderaketiga PSLV-C38 Indiast 23. juunil 2017. Aalto-1 on esimene täielikult soomlaste juhtimisel valminud satelliit.
Projekti ajalugu
Aalto-1 projekti alustati 2010. aastal, mil tehti esialgsed teostatavusuuringud. Need uuringud viidi läbi ülikooli kosmosetehnoloogiakursuse osana. 2011. aastal järgnes uurimusele esialgse disaini avaldamine. Aastal 2012 viidi läbi põhjalik disaini analüüs. Projekti käigus on moodustatud Aalto Ülikooli sisene interdistsiplinaarne koostöövõrgustik. Meeskonda kuulus liikmeid viiest ülikooli osakonnast. Lisaks moodustati konsortsium, kuhu kuuluvad mitmed Soome ülikoolid ning kosmosetööstuse ettevõtted. Konsortsiumi tuumiku moodustavad Aalto Ülikool, VTT, Helsingi Ülikool, Turu Ülikool ning Soome Meteoroloogiainstituut. Lisaks tehti projekti käigus koostööd teiste riikide ülikoolidega, sealhulgas Tartu Ülikooliga. Aparaat läbis kõik vajalikud testid, sealhulgas vibratsioonitestid, termilise vaakumi testi ning tarkvaratestid.
Teaduslik missioon
Missiooni üheks tähtsamaks eesmärgiks on testida kosmoses elektrilist päikesepurje. Aalto-1 elektrilise päikesepurje eksperimendi käigus tahetakse katsetada mitmest jätkest koosnevat päikesepurje ning testida elektrostaatilist jõudu, mida avaldab purjele ionosfäärilise plasma voog. Samuti tahetakse testida elektrostaatilist plasmapidurit. Tegemist on päikesepurje kontseptsioonil põhineva tehnoloogia, mille eesmärgiks on eemaldada satelliit pärast tööaja lõppu orbiidilt. Seda selleks, et mitte tekitada kosmoseprügi.
Ukraina pass
pisi|Ukraina kodaniku pass Ukraina kodaniku pass on Ukraina kodanikele väljastatud dokument, mis on Ukraina kodakondsuse peamine tõend. Ukraina valitsus on väljastanud kahte liiki passe, mida tuntakse üldiselt kui sisepassi ja rahvusvahelist passi. Ukraina passiivseks identifitseerimisdokumendiks on sisemine passi pehme brošüür (väljastatud 2016. aastal ja enne seda) / krediitkaardi suurusega ukraina isikutunnistus (välja antud alates 2016. aastast). Rahvusvahelist passi kasutatakse välismaal reisimiseks.
Läänemeremaade Nõukogu
Läänemeremaade Nõukogu (LMN; inglise keeles Council of the Baltic Sea States; CBSS) on Läänemere-äärsete riikide koostöö tugevdamiseks ja tihendamiseks loodud organisatsioon.
Liikmesriigid
Asutati 5.–6. märtsil 1992, kui Kopenhaagenis kohtusid Taani ja Saksa välisministrite kutsel Soome, Rootsi, Norra, Eesti, Läti, Leedu, Poola ja Venemaa välisministrid ning Euroopa Komisjoni esindajad. Idee LMN loomisest pärineb Hans-Dietrich Genscherilt ja Uffe Ellemann-Jensenilt, kes soovisid peale külma sõja lõppu tagada Läänemere regiooni tasakaalustatud areng. Välisministrite kohtumise lõppdokumendina kinnitati Kopenhaageni deklaratsioon, mis sai aluseks Läänemeremaade Nõukogu asutamisele. Island liitus Läänemeremaade Nõukoguga 1995. aasta maikuus Gdanskis toimunud välisministrite kohtumisel. 12. liikmena osaleb LMNi töös ka Euroopa Komisjon.
LMNi koostöös osaleb tänapäeval ka 10 vaatlejariiki: Ukraina, USA, Suurbritannia, Prantsusmaa, Itaalia, Holland, Slovakkia, Hispaania, Rumeenia ja Ungari.
3. märtsil 2022 peatasid 11 CBSSi liikme deklaratsiooniga Venemaa viivitamatult nõukogu tegevuse, kuna 2022. aastal toimus Venemaa sissetung Ukrainasse. Lisaks peatati vaatleja staatusega Valgevene osalemine CBSSi tegevuses.
Tööorganid
LMNi kõrgeim põhikirjajärgne tööorgan on välisministrite istung, mis toimub iga kahe aasta tagant. 2015. aasta juunis toimus välisministrite kohtumine Eestis. Välisministrite istungite vahelisel ajal korraldab Läänemeremaade Nõukogu tööd  Vanemametnike Komitee  (VAK, CSO – Committee of Senior Officials), mis koguneb keskmiselt kord kuus. Komitee on peamine institutsioon, mis koordineerib töögruppide tegevust ja keskne organ, kuhu koondub informatsioon regioonis eri valdkondades toimuvast koostööst.
Läänemeremaade valitsusjuhtide tippkohtumised toimuvad kord kahe aasta jooksul. Kohtumised ei ole LMNi ametlik struktuuriline osa, küll aga on need poliitiliseks ja tööalaseks suunaandjaks. Kuna LMNi osa regionaalse koostöö koordineerijana on kasvanud, on suurenemas ka valitsusjuhtide tippkohtumiste määrav roll LMNi arengus ja organisatsiooni töö hindamisel.
Eesistujariigid
Eesti on olnud Läänemeremaade Nõukogu eesistuja 1993–1994, 2003–2004 ja viimati 2014–2015. Eesti lähtus oma eesistumise prioriteetide välja töötamisel järjepidevusest ja kinnitatud Eesti pikaajalistest prioriteetidest nagu keskkond, inimkaubandus, hariduse ja kultuuri ning muinsuskaitse alane koostöö.
Eesti jaoks on LMN üks paljudest Läänemere piirkonna mitmepoolses valitsustevahelises koostöös tegutsevatest organisatsioonidest. Eesti on LMNi pragmaatilisemaks ja projektipõhisemaks kujundamise üks suuremaid toetajaid. Eesti seisukoht on, et koostöö Läänemere regiooni erinevate koostööformaatide vahel võiks olla nähtavam, rollijaotus selgem ja tegevus koordineeritum. Eestile on oluline LMN-is loodud ja töötav võrgustik ning toimiv poliitilise dialoogi foorum ministrite või valitsusjuhtide kohtumiste raames.
Alaline sekretariaat
Eesistujariigi abistamiseks loodi 1998. aasta sügisel LMNi alaline sekretariaat asukohaga Stockholmis. Sekretariaadi ülesanne on abistada eesistujat tehnilises, organisatoorses ja analüütilises töös. Lisaks süstematiseerib ja säilitab sekretariaat institutsiooni tegevusega seotud dokumente ja haldab LMNi kodulehte.
Sekretariaadi praegune peadirektor on suursaadik Grzegorz Marek Poznanski (alates 2020. aastast).
Koostöösuunad
Soome eesistumise ajal 2013–2014 reformeeriti seniseid koostöösuundi ning uuteks prioriteetideks seati kolme valdkonna arendamine:
Samuti kinnitati Soome eesistumise ajal uued koostöösuunad ja olulisimad elemendid Vilniuse deklaratsiooni elluviimise dokumendis („Visioon Läänemere regiooni arengust kuni 2020“).
Kõige populaarsemad katusematerjalid
Päikeseplaadid
Täiustatud päikesekollektorid integreeruvad sujuvalt olemasolevatesse vöötohatistesse, tekitades kuni 1 kilovatti energiat 100 ruutmeetri kohta. Need sobivad eriti hästi päikesele avatud katuste jaoks tüüpilistele koduomanikele, kellele on keelatud paigaldada tavapäraseid päikesepaneele.
Ehkki need võivad aidata päikeseenergiaga seotud energiakulusid tasakaalustada, maksavad nad veidi rohkem kui tüüpilised katusekatted (20–35 eurot ruutmeetri kohta) ja nende iga on üldjuhul 25–30 aastat.
Metallkatus
Metallist vöötohatis, mis on valmistatud stantsitud metallist ja viimistletud kas kvaliteetse küpsetatud pinnakatte või mineraalgraanulitega, mis näevad välja väga sarnased traditsiooniliste asfalt-katuseplaatide, puitlaastude või isegi kiltkivi- või saviplaatidega. See on suurepärane valik, kui välimus on kriitiline probleem.
Metallist katuseplaadid on hinnaliselt 5–8 eurot ruutmeetri kohta. Need võivad kesta 30–50 aastat.
Asfalt-vöötohatis
Asfalt-vöötohatis on Põhja-Ameerika populaarseim katusematerjal. Asfalt- ja mineraalgraanulitega kaetud klaaskiudpõhjast valmistatud kolmelehelised katuseplaadid on hea valik enamiku kodu katusekatete jaoks. Tavaliselt antakse neile 20–30-aastane garantii ning kahjustatud tükkide asendamine on üsna lihtne töö.
Nende paigaldamisega on tuttav praktiliselt iga katusekatteettevõte. Kulud ulatuvad 1–2,50 euroni ruutmeetri kohta.
Savi- ja betoonkatusekivi
Kohe pärast paigaldamist peavad savi- ja betoonkatusekivid taluma tornaadode, orkaanide või tuulte kiirust kuni 125 miili tunnis ja isegi maavärinaid. Need sobivad hästi sooja, kuiva kliimasse. Nad võivad oma kaalu kandmiseks vajada täiendavat tuge ja tõenäoliselt purunevad pealeastumisel. See materjal on küllaltki kallis, mille kulud on ligikaudu 8–15 eurot ruutmeetri kohta, kuid nende kestvus võib ulatuda kuni 100 aastat.
Tähnilise lindi mõistatus
"Tähnilise lindi mõistatus" (inglise keeles The Adventure of the Speckled Band) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Algselt ilmus jutustus ajakirja Strand Magazine külgedel 1892. aastal. "Tähnilise lindi mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi seiklused".
De Havilland Gipsy Major
De Havilland Gipsy Major (ka Gipsy IIIA) on 4-silindriline õhkjahutusega rippuvate silindritega ridamootor, mis loodi Suurbritannias 1932. aastal. See leidis kasutust paljudel väikelennukeil, mille seast kuulsaim oli de Havilland Tiger Moth.
Arendus ja tootmine
Gipsy Major oli Gipsy III mootori edasiarendus, viimane aga omakorda de Havilland Gipsy mootori rippuvate ehk pööratud silindritega versioon. S.t silindrid asusid pööratud asendis karteri all, mistõttu propelleri võll oli mootori suhtes kõrgemal ning piloodil parem nähtavus ette ja allapoole. Pööratud asendi miinuseks oli suurenenud õlikulu, mida hilisematel versioonidel õnnestus kolvirõngaste parendamisega vähendada. Gipsy Major erines Gipsy III mootorist suurema töömahu poolest (silindri läbimõõtu suurendati 114 millimeetrilt 118 millimeetrini).
Gipsy Major oli tootmises nii de Havillandi Inglismaa tehases kui ka viimase tütarfirmas de Havilland Australia. Litsentsi alusel toodeti Itaalias Alfa Romeo ja Rumeenias Industria Aeronautică Română (IAR) tehastes. Kõigist versioonidest toodeti kokku 14 615 eksemplari, kusjuures Inglismaal (ja mujal Euroopas) toodetud mootorid olid meeter- ja Austraalias toodetud tollmõõdustikus.
Gipsy Majori edasiarenduseks sai 1934. aastal konstrueeritud analoogne 6-silindriline de Havilland Gipsy Six.
Kasutus Eestis
Esimene Eestis ehitatud lennuk, mis sai omale Gipsy Major I mootori, oli Õhu- ja Gaasikaitse Liidu töökojas Poolast saadud litsentsi alusel ehitatud RWD-8 õppe- ja treeningulennuk. Kuna mootor jättis ekspluatatsioonil hea mulje, siis said ka lennubaasi aviotöökojas ehitatud Voldemar Posti, Otto Orgi ja Rein Tooma konstrueeritud PON-1a lennukid sama jõuallika. Samuti samade konstruktorite loodud PTO-4.
Gipsy Major I
Surveaste: 5.25:1 (Mk 1 ja 1F) või 6.0:1 (teised versioonid)
Francis William Aston
Francis William Aston (1. september 1877 Harborne, Birmingham – 20. november 1945 Cambridge) oli inglise keemik ja füüsik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta identifitseeris ja mõõtis paljude isotoopide aatommassid. Ta leiutas massispektromeetri.
1922. aastal sai ta Nobeli keemiaauhinna
Massispektromeeter ja meditsiin
Humaanmeditsiinis kasutatakse massispektromeetreid kudede (vedelkude, luukude), aga ka üksikute rakkude mikroanalüüsiks ning pärilike haiguste väljaselgitamiseks, samuti inimese genoomi struktuuri koostamisel ja klassifitseerimisel.
Tunnustus
Francis William Astoni järgi on nimetatud kuu kraater Aston.
Allikad
veebiversioon (vaadatud 29.05.2013)
Inyoka
Inyoka on Lamprophiidae sugukonda kuuluv maoliste perekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Inyoka klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Inyoka swazicus ' e levila asub Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis ja Svaasimaal.
HC Viking Tallinn
HC Viking Tallinn (lühemalt HC Viking; ka Tallinn Viiking Sport) on Tallinnas asuv Eesti jäähokiklubi, mis mängib Meistriliigas. Klubi asutati 2010.
Klubi koduväljak on Tondiraba jäähall, varem oli Jeti Jäähall.
Pikktundel-mesilane
pisi|Video toiduotsinguil pikktundel-mesilasest ja põldkimalasest Pikktundel-mesilane (Eucera longicornis) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu
pisi|Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu peahoone Tallinnas pisi|Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu hooned (kuue- ja kahekorruseline) Rävala pst ääres Tallinnas
Twinsburg
Twinsburg on linn USA-s Ohio osariigis Summiti maakonnas. Linn asub poolel teel Clevelandi ja Akroni vahel.
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu (ametlik lühend TLÜ AR) on teadusraamatukogu, mis asutati aprillis 1946 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukoguna. Alates 2003. aastast tegutseb ülikooliraamatukoguna.
Twinsburg
Elanike arv on 2021. aasta seisuga 19 328. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 18 795.
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu
Vanimad kogudes leiduvad raamatud pärinevad Oleviste kiriku raamatukogust, mis asutati 1552. aastal.
Twinsburg
Esimese asunikuna saabus praeguse Twinsburgi alale 1817. aastal 16-aastane Ethan Alling. Tema vanemad olid Connecticut Land Companylt ostnud 400 aakri (1,6 km²) suuruse ala, mis oli tuntud nime all Millsville. Ta töötas hiljem asunduses postkontori ülema, kutsari, kaupmehe ja hotelliomanikuna.
1819. aastal ostsid Connecticuti osariigist Killingworthist pärit olnud kaksikud Moses ja Aaron Wilcox umbes 4000 aakri (16 km²) suuruse maalapi ning hakkasid seda maatükkide kaupa madala hinna eest müüma, et meelitada uusi asunikke. Nende järgi nimetati asula Millsville'ist Twinsburgiks.
Twinsburg sai linnaõigused 1957. aastal.
Linnas töötab 1963. aastal asutatud Twinsburgi Ajalooselts, mis tegutseb 1860. aastatel ehitatud hoones, kus paiknes algselt Samuel Bisselli Instituut. Hoones asub ka linna muuseum. Hoone kanti 1. jaanuaril 1976 ajalooliste paikade registrisse National Register of Historic Places.
Alates 1976. aastast toimub linnas üks maailma suurim iga-aastane kaksikute ja teiste mitmikute festival (Twins Days). Kui esimesel aastal osales festivalil ainult 37 kaksikutepaari, siis 1990. aastatel juba üle 2500.
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu
2018. aasta alguse seisuga oli raamatukogu kasutuskogu suurus üle 2,6 miljoni eksemplari, lisaks kuulus varu- ja vahetuskogusse veel üle 34 000 teaviku. Registreeritud lugejaid oli ligi 43 000.
2015. aastal avas raamatukogu oma e-teadusraamatukogu ETERA.
Raamatukogu veebilehe vahendusel on võimalik kasutada e-kataloogi ESTER.
Asukoht
Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu peahooneks on arhitektide Uno Tölpuse ja Paul Madaliku projekteeritud ning 1963. aastal valminud kuuekorruseline hoone aadressil Rävala puiestee 10, kuhu tollane Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu kolis 1966. aastal. Tänapäeval on hoone arhitektuurimälestisena kaitse all.
Raamatukogu pakub teenuseid kahes asukohas: teadusraamatukogus Rävala puiesteel ning Tallinna Ülikooli linnaku Astra hoone (Narva mnt 29) kolmel korrusel asuvas õpikeskuses. Tallinna Ülikooli allüksustes tegutseb raamatukogu filiaalina Filmi- ja meediaraamatukogu (Narva mnt 27).
Varem kuulusid filiaalide hulka TLÜ arheoloogiaraamatukogu (Rüütli 10) ning praeguseks likvideeritud Eesti Humanitaarinstituudi raamatukogu, Kunstide Instituudi raamatukogu, Spordiraamatukogu, Tallinna Pedagoogilise Seminari raamatukogu, Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia raamatukogu, Haapsalu Kolledži raamatukogu (Lihula maantee 12) ja Rakvere Kolledži raamatukogu (Pikk 40).
Ajalugu
1552. aastal asutati Oleviste kiriku raamatukogu, mis sai aluseks Tallinna esimesele avalikule raamatukogule. Sinna kogutud ja annetatud rariteedid moodustavad vanima osa Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu varamust.
Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu asutamiskuupäevaks loetakse 5. aprilli 1946, mil Eesti NSV Ministrite Nõukogu kinnitas Eesti NSV Teaduste Akadeemia struktuuri ning nägi selles struktuuris ette eraldi allüksusena ka raamatukogu. Uue raamatukogu nimeks sai Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu ning 1947. aastal eraldati raamatukogule esimesed ruumid – neli tuba aadressil Sakala tänav 35. Esialgne kogu koosnes 1800 raamatust ja algusest peale hakkas raamatukogu saama Eesti trükistest kaks sundeksemplari. Esialgu laenutati raamatuid ainult koju, lugemistuba avati 1948. aastal. Samal aastal pandi alus ka raamatukogudevahelise laenutuse teenusele ja hakati saama üleliidulist sundeksemplari.
Raamatukogu kogud suurenesid märkimisväärselt 1950. aastal, mil Teaduste Akadeemia Keskraamatukoguga ühendati mitmeid rariteetseid ja kultuuriväärtuslikke vanu trükiseid sisaldavad Eestimaa Kirjanduse Ühingu raamatukogu ja Eestimaa Üldise Avaliku Raamatukogu kollektsioonid. Nende baasil moodustati hiljem baltika ja haruldaste raamatute osakond.
1952. aastal koliti raamatukogu suurematesse ruumidesse aadressil Estonia puiestee 7 ja 1966. aastal avas uksed spetsiaalselt raamatukogule ehitatud hoone aadressil Lenini puiestee 10.
1990. aastatel ühines raamatukogu erinevate riiklike ja rahvusvaheliste koostöövõrgustikega: 1993. aastal liituti rahvusvaheliste organisatsioonidega IFLA ja CERL, samuti Läänemere maade raamatukogude koostöövõrguga Bibliotheca Baltica, 1995. aastal asutajaliikmena Eesti raamatukoguvõrgu konsortsiumiga ELNET.
Pärast Eesti Teaduste Akadeemia reorganiseerimist 1994. aastal viidi raamatukogu üle kultuuri- ja haridusministeeriumi (hiljem kultuuriministeeriumi) haldusalasse ja hakkas kandma nime Eesti Akadeemiline Raamatukogu.
1998. aastal võeti kasutusele integreeritud raamatukogusüsteem INNOPAC, mille tulemusel mindi lugejate teenindamisel järk-järgult kaartkataloogilt üle elektronkataloogile ESTER. Kasutusele tulid ka vöötkoodiga lugejapiletid.
1. jaanuarist 2002 viidi raamatukogu üle haridusministeeriumi valitsusalasse. 8. aprillil 2003 sõlmisid haridus- ja teadusminister Mailis Rand ning Tallinna Pedagoogikaülikooli rektor Mati Heidmets lepingu, mille kohaselt liideti raamatukogu Tallinna Pedagoogikaülikooliga ja sai uueks nimeks Tallinna Pedagoogikaülikooli Akadeemiline Raamatukogu. Raamatukogu uus põhikiri kinnitati sama aasta 12. mail.
Seoses Tallinna Ülikooli loomisega 2005. aastal nimetati raamatukogu ümber Tallinna Ülikooli Akadeemiliseks Raamatukoguks ja kannab seda nime siiani.
2007. aastal loodi vanaraamatu keskus, aasta hiljem väliseesti kirjanduse keskus. Aastal 2009 koliti Tallinna Ülikooli linnakus asunud õpperaamatukogu ülikooli ehitustööde ajaks teadusraamatukokku Rävala puiesteele, 2013. aasta mais avati taas linnakus raamatukogu osana õpikeskus.
Lakevainu
Lakevainu (varem kirjakeeles ka Lagevainu) oli küla Raplamaal, ajalooliselt Kuimetsa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Oblu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Juuru kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Oblu külaga.
Bourne (Oregon)
Bourne on asula USA-s Oregoni osariigis Bakeri maakonnas.
Asub umbes 11 kilomeetri (7 miili) kaugusel Sumpterist põhjas Wallowa–Whitmani metsakaitsealal.
Bourne asutati 1902. aastal. Asula on endine kullakaevanduslinn, tänapäeval kummituslinn.
Lakevainu
Lakevainu sai külaks 1920. aastatel.
Bourne (Oregon)
Bourne sai nime Oregoni senaatori Jonathan Bourne, Jr. järgi.
Bourne's avati postkontor 1895 ja suleti 1927. aastal.
Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu
Ajalugu
2005. aastal mindi üle ID-kaardi põhisele laenutussüsteemile. 2012 võeti kasutusele UHF RFID (Ultra high radio-frequency identification) tehnoloogial põhinev iseteenindus- ja kogude turvamise süsteem, 2014. aasta lõpus võeti kasutusele sama tehnoloogiat kasutav tagastusautomaat-sorter.
2015. aastal avati teadusraamatukogu VI korrusel digiteerimiskeskus ja e-teadusraamatukogu keskkond ETERA. Sama aasta sügisel avati teadusraamatukogus öösaal, mis võimaldab II korruse lugemissaali ja avakogusid kasutada ka pärast raamatukogu sulgemisaega. Öösaal pälvis Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingult tiitli "Aasta tegu teadusraamatukogus 2016".
Liis Lemsalu
Liis Lemsalu (sündinud 20. oktoobril 1992 Pärnus) on eesti poplaulja. Ta on "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja võitja.
Uustalu kraav
Uustalu kraav (ka Silmajõgi) on kraav Läänemaal Lääneranna vallas Hanila, Kause, Kõmsi, Nehatu, Rame ja Ridase külas.
Liis Lemsalu
Elulugu
Esimene kokkupuude muusikaga oli Liisil Norras, kus ta oli ühe projekti raames kokku pandud kooris laulja ning salvestas nendega ka norrakeelse lastelauludest koosneva albumi.
Uustalu kraav
Kraavi pikkus on 9,5 km ning see suubub Mõisalahte. Kraavi valgla on 38,9 km². 2,7 km suudmest suubub vasakult kraavi Virita kraav. Uustalu kraavi suue jääb Puhtu-Laelatu looduskaitsealale. Ülemjooksul ületab kraavi Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Liis Lemsalu
Elulugu
2006. aastal kolis Liis Lemsalu tagasi Eestisse ning hakkas mängima Nõmme Kalju jalgpallinaiskonnas. Hiljem loobus ta jalgpallist ning asus õppima WAF Laulu- ja Tantsukoolis Maikeni (Kadri Koppel) käe all. Lemsalu lõpetas 2012. aastal Tallinna Nõmme Gümnaasiumi.
Uustalu kraav
Uustalu kraavi registrikood on VEE1119200.
Liis Lemsalu
Pärast saadet
Peagi pärast saate "Eesti otsib superstaari" lõppu, 15. juunil 2011, ilmus Liis Lemsalul singel koos saates teiseks jäänud Artjom Savitskiga. Singel kandis pealkirja "Kõnnime seda teed". Loo autorid on Tarvo Valm ja Aapo Ilves.
22. septembril 2011 ilmus Liis Lemsalu esimene singel debüütalbumilt, mis anti välja sama aasta novembris. Esimene singel kandis nime "Shining Star" ning selle on kirjutanud Niara Scarlett (Suurbritannia) ning Ellen T. (Soome) ja Kyösti Salokorpi (Soome).
Lemsalu näitles Egiptuse tõsielul põhinevas filmis "Olen egiptlane", mis räägib sportlasest Omar El Ghazalyst. Liis Lemsalu mängis filmis peategelase kallimat.
2011. aasta novembri lõpus ilmuski Liis Lemsalu album "Liis Lemsalu", millelt pääses Eesti Laul 2012 poolfinaali laul "Made Up My Mind". 3. märtsil toimunud "Eesti Laul 2012" finaalkontserdil saavutas ta 5. koha.
2013. aasta sügisel jõudis Liisi pilt Allan Keiani kriminaalromaani "Kuidas rikkaks jääda?" kaanele. Seal kehastas ta raamatu naiskangelannat, 20-aastast psühholoogiatudengit Liisit.
2014. aastal pääsesid Liis Lemsalu ja Egert Milder looga "Hold On" võistluse "Eesti Laul 2014" poolfinaali.
Isiklikku
Tema isa on jalgpallur Marek Lemsalu. 2002. aastal, kui Marek Lemsalu hakkas mängima Norra jalgpalliklubis Bryne FK, kolis kogu pere Norrasse. Norras kujunes ka Liisi hobiks jalgpall.
Liis Lemsalu elukaaslane on vähemalt aastast 2017 Karl-Erik Kodu.
Egiptuse pass
pisi|350x350px|Egiptuse kodaniku pass Egiptuse kodaniku pass (araabia keeles: جواز السفر المصري) on dokument, mis väljastatakse Egiptuse kodanikele rahvusvahelise reisimise eesmärgil. Lisaks Egiptuse kodakondsuse tõendamisele hõlbustavad nad vajaduse korral ka Egiptuse konsulaarametnike abi tagamise protsessi.
Hieronymus Bosch
Hieronymus Bosch (sünninimega Jheronimus van Aken ; u 1450 – 1516) oli Madalmaade maalikunstnik.
Tema teosed on tuntud fantastiliste kujundite poolest, millega kunstnik näitlikustas moraalseid ja religioosseid mõisteid ja jutustusi.
Elukäik
Hieronymus Boschile pandi sünni järel nimeks Jheronimus või Joen (vastavalt ladina ja keskhollandi keeles) van Aken (mis tähendab 'Aachenist'). Mõne teose signeeris ta nimega Jheronimus Bosch, mida keskhollandi keeles hääldati kui Jeronimus Bos. Nimi tuleneb tema sünnikohast: 's-Hertogenboschi tuntakse üldiselt nimega Den Bosch.
Tema elust ja koolitusest on vähe teada. Temast ei jäänud maha mingeid kirju ega päevikuid ning kõik, mis on õnnestunud kindlaks teha, põhineb tema kohta käivatel lühikestel faktidel kodulinna arhiiviallikates ja sealse jumalaema austamisele pühendunud vennaskonna Illustre Lieve Vrouwe Broederschapi arveraamatutes. Midagi ei ole aga teada ei tema isiksuse ega tema enda mõtete kohta oma kunsti tähendusest. Boschi sünnikuupäeva ei ole suudetud kindlaks teha. Vahetult enne tema surma aastal 1516 valminud käsitsi joonistatud portree (mis võib olla ka autoportree) põhjal oletatakse, et ta võis sündida umbes aastal 1450. Joonistus kujutab raugaeas kunstnikku, kes on tõenäoliselt oma kuuekümnendate eluaastate lõpus.
Egiptuse pass
Egiptuse passid kehtivad täiskasvanutele seitse aastat ja neid väljastatakse kooli- või kolledžiõpilastele või neile, kes ei ole lõpetanud sõjaväelaste staatusega. Egiptuse passi ei saa uuendada; pärast uue dokumendi kehtivuse lõppu tuleb taotleda uut passi.