cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Failisüsteem
Tööpõhimõte
Sõltuvalt failisüsteemist kasutab see erinevaid süsteemseid andmestruktuure, nagu tabelid ja puud (täielikult hargnenud graafid), et hoida andmeid failide kohta. Tähtsamad andmed on failinimede nimikiri, kataloogipuu kirjeldus, failide asukohad salvestusseadmel (näiteks FAT-failisüsteemi puhul on salvestatud klastri number, millelt see fail algab) ning tabel tühjadest klastritest. Lisaks hoitakse ka nimekirja ketta vigastest sektoritest ja tabelit failide omanike ja juurdepääsuõiguste kohta.
Mari-Liis Lille
Tegevus
Oma veebilehel www.lilleliis.com avaldab regulaarselt nii tasuta kui tasulisi amigurumi mustreid ja heegeldamisvõtete õpetusi.
Failisüsteem
Metaandmed
Metaandmed (metadata) on failidega kaasas käivad andmed, mis ei sisaldu alati otseselt faili enda sees, aga kirjeldavad antud faili. Metaandmed võivad sisaldada faili suurust, viimase muutmise kuupäeva, faili loomise kuupäeva, faili omanikku, ligipääsuõigusi ja palju muud. Failide kohta käivad metaandmed paiknevad tavaliselt failisüsteemis ega ole kasutajale otseselt kättesaadavad.
Hierarhilisus
Enamus tänapäeva failisüsteemidest on hierarhilise failipaigutusega. Windowsi failisüsteemide puhul on hierarhia tipuks kettatähis (mis vastab kindlale partitsioonile), millele järgnevad alamkataloogid ja kõige lõpuks fail ise. Näide: C:\Windows\explorer.exe, mis tähistab faili "explorer.exe", mis asub kataloogis "Windows", mis asub omakorda C: kettal. Unix-laadsetel süsteemidel on juurkataloog "/", ülejäänud partitsioonid ja kataloogid paigutuvad selle alla. Näide: /usr/bin/python, mis tähistab faili "python", mis asub kataloogis "bin", mis asub kataloogis "usr".
Fragmentatsioon
Failisüsteem salvestab parimal juhul faile järjest ehk andmed paiknevad salvestusseadmel ühes piirkonnas ning neid on võimalik järjest lugeda. See on tähtis andmete lugemise jõudluse tagamiseks, sest tavalisel kõvakettal kulub lugemispea ümberpaigutamiseks aega. Fragmentatsioon on nähtus, kus andmed ei ole paigutatud järjest, vaid mitmes tükis füüsilise salvestusseadme eri piirkondades. See esineb tavaliselt siis, kui on täidetud järgnevad tingimused:
Tööriistad
Failisüsteemil on tavaliselt temale komplekt programme failisüsteemi loomiseks ja hooldamiseks. Enamasti on need programmid kaasas operatsioonisüsteemiga. Failisüsteemi loomisel tuleb partitsioon vormindada (format), selle käigus kustutatakse partitsioonilt kõik andmed ning luuakse failisüsteemi süsteemsed andmestruktuurid. Kuna andmed kettal aja jooksul fragmenteeruvad on tihti kaasas ka fragmentatsiooniga võitlemiseks mõeldud programm (defragmenter). Eraldi programmid on olemas ka failisüsteemi suurendamiseks ja kahandamiseks. Enamus failisüsteemide jaoks on olemas ka andmete taastamiseks kasutatavad programmid, juhuks kui failisüsteemi andmestruktuurid saavad kahjustada ning andmetele ei ole enam võimalik ligi pääseda. Failide taastamise programme ei ole tavaliselt operatsioonisüsteemiga kaasas, need tuleb osta kolmandalt osapoolelt lisatasu eest.
FAT16
FAT16 on lihtne failisüsteem, mille lõplik versioon loodi 1987. aastal Compaq poolt. Selle eelis on väga hea tugi kõigilt tähtsamatelt operatsioonisüsteemidelt. Suurimad miinused on piirang partitsiooni suurusele (kuni 2 GB) ja failinimede pikkustele (kuni 11 tähemärki, millest 3 on failinimelaiend). Failinime pikkuse piirangu ületamiseks on kasutusel VFAT nimeline failisüsteemilaiendus, mis võimaldab kuni 255-tähemärgilisi failinimesid.
NTFS
NTFS (New Technology File System) on Microsofti väljatöötatud failisüsteem, mille eesmärk oli vabastada Microsofti operatsioonisüsteemid FAT-failisüsteemi piirangutest. See on kasutuses alates Windows NTst ning on toetatud kõigi sellest uuemate Windowsi versioonide poolt (sh XP, Vista, Windows 7, Windows Server). Kuna Microsoft ei ole NTFS-i täielikku tehnilist spetsifikatsiooni välja andnud, ei ole teiste tootjate operatsioonisüsteemides kaugeltki nii head NTFS-i tuge, kui on tema eelkäijale FAT-ile. Siiski on nii Linuxil (alates 2.2) ja Mac OS'l (alates 10.3) sisseehitatud NTFS-i lugemise tugi. Lisaks on nii Mac OS-ile kui ka Linuxile olemas tasuta tarkvara ntfs-3g, mis suudab NTFS-failisüsteeme lugeda ja kirjutada.
NTFS uuendused võrreldes FAT-iga on maksimaalne failinimi kuni 255 tähemärki (salvestatakse UTF-16 kodeeringus), journaling (muudatuste logi, mille abil saab andmekao ohtu oluliselt vähendada), laiendatud failiatribuudid, sisseehitatud failide pakkimise võimalus, kvoodid (kettaruumi jaotamine kasutajate vahel) ning faili-, ja partitsioonisuuruse piirangute kaotamine (piir on 16 EB).
Ext-failisüsteemid
Ext- (extended filesystem) failisüsteeme kasutatakse traditsiooniliselt Linuxis. Praegu on kasutuses versioonid ext2, ext3 ja ext4. Ext2, nendest kõige vanema ja lihtsama suurim puudus on journaling toe puudumine, mis vähendab failisüsteemi usaldusväärsust. Ext2 edasiarendus on ext3, mis on täielikult tagasiühilduv ext2-ga. See lisab journaling toe ning võimaluse failisüsteemi suurust käigu pealt muuta. Ext4 on võrdlemisi hiljutine (Linux 2.6.28) täiendus ext3-le. Ext4 vähendab suuremate failide puhul fragmentatsiooni ja parandab lugemiskiirust, lisab journal'le kontrollsummad ning võimaldab kiiremat failisüsteemi kontrollimist.
Kõik ext-failisüsteemid ühilduvad POSIX-standardi failide ligipääsuõiguste süsteemiga. Windows ja OS X oskavad lugeda ja kirjutada ext2- ja ext3-failisüsteeme lisatarkvara abil (Windowsi puhul näiteks ext2 ifs, Mac OS X puhul fuse-ext2).
HFS+
HFS Plus on Apple'i väljatöötatud failisüsteem, mis on peamiselt kasutuses Mac OS operatsioonisüsteemiga. Alates Mac OS X versioonist 10.2.2 on toetatud ka failisüsteemi journaling. HFS+ lubab failinimesid pikkusega kuni 255 tähemärki ning salvestab nimesid UTF-16 kodeeringus. Toetatud on ka UNIX-stiilis failide ligipääsuõigused ja ACL ligipääsuõigused. HFS+ oskavad lugeda nii Mac OS, Linux kui ka Windows (MacDrive või Bootcamp driveritega).
NFS
NFS (Network File System) on võrguprotokoll, mille abil on võimalik NFS-serveriga ühenduda ja sealsetele failidele ligi pääseda samamoodi kui need asuksid kohalikus arvutis. NFS toimimiseks peab serveris töötama NFS-i tarkvara, mis on konfigureeritud faile välja jagama ja kliendi arvutil peab olema ühendus serverisse ning juurdepääsuõigused failidele. Kasutatakse enamasti Unixi-laadsete operatsioonisüsteemidega, kuid on toimib ka Windowsi ja Mac OS-i keskkonnas.
SMB
SMB (Server Message Block) on võrguprotokoll, mille peamine kasutusala on pakkuda võrgu kaudu juurdepääsu failidele, printeritele ja teistele seadmetele. Sarnaselt NFS-iga võimaldab see kasutada võrgus asuvaid faile samamoodi, nagu need asuksid kohalikus arvutis. SMB on kasutusel näiteks Microsoft Windows Networkis – sellel põhineb Windowsi arvutite üle võrgu failivahetus. Sellele on ka avatud lähtekoodiga implementatsioon Samba.
ISO9660
ISO9660 on ISO poolt standardiseeritud optiliste andmekandjate jaoks mõeldud failisüsteem. Selle eesmärk on muuhulgas tagada tugi võimalikult laial valikul operatsioonisüsteemidel. ISO9660 kasutab väga lihtsaid failiatribuute ning ei toeta ligipääsuõiguste määramist. Standardi järgi on failinimedele väga ranged piirangud – ametlikult on lubatud ainult suured tähed, numbrid, alakriipsud ja punkt, kusjuures tühikud ei ole lubatud ja punkt ei tohi paikneda failinime alguses ega lõpus. Piiratud on ka failisuurused – suurim fail saab olla 4 GB failimahuga, mõned vanemad operatsioonisüsteemid suudavad lugeda vaid 2 GB suurusi faile. Nendest piirangutest möödahiilimiseks on kasutusel mitmed ISO9660 laiendused, levinumad on Joliet (lubab pikki failinimesid UTF-16 kodeeringus) ja Rock Ridge (säilitab POSIX faili juurdepääsuõigused).
UDF
UDF (Universal Disk Format) on avatud spetsifikatsiooniga failisüsteemi standard, mille eesmärk on asendada ISO9660 ja/või FAT-failisüsteem. See toetab suuri partitsioone (kuni 8 TB), suuri faile (kuni 16 EB), pikki failinimesid (254 tähemärki, Unicode'i kodeering), tõrkehaldust ja metaandmete kontrollsummasid. See on ühilduv ka optiliste ketastega ning enamik uustest DVD- ja Blu-ray-plaatidest kasutabki UDF-i.
Wilhelm von Fürstenberg
Wilhelm von Fürstenberg (ka Wilhelm Fürstenberg; umbes 1498 Neheim, Vestfaal – 1568 Jaroslavl, Moskva tsaaririik) oli eelviimane Saksa ordu Liivimaa haru maameister aastatel 1557–1559.
Päritolu ja karjääri algus Liivimaa orduharus
Wilhelmi vanemad olid Neheimi (praegu Arnsbergi linnaosa) drost (Kölni peapiiskopi teenistuses olev linnuseülem) Wilhelm von Fürstenberg (suri enne märtsi 1506) ja Sophie von Witten. Tal oli neli venda: Georg, kes sai Neheimi drostiks; Johann; Rottger, kes oli vaimulik, ning Gotthard, kes oli samuti vaimulik, premonstraatlane, ning 1550. aastail ka Riia toomhärra. Wilhelm astus Liivimaa orduharusse noorelt, arvatavasti umbes 16-aastaselt. Tõenäoliselt soodustas tema astumist ordusse asjaolu, et Liivimaal teenis juba varem mitu Fürstenbergi, kellest kõige väljapaistvam oli Adolf von Fürstenberg. Wilhelmi ordukarjääri algusest pole midagi teada, kuid 1523. aastal oli temast saanud Liivimaa maamarssalile alluva Aizkraukle (Ascheraden) linnuse majandusametnik (Schenk) ja 1524–1535 oli ta samas linnusekomtuur (Hauskomtur) ehk linnuse ülem.
Tegevus Dünaburgi ja Viljandi komtuurina
Pärast ordumeister Wolter von Plettenbergi surma sai senine maamarssal ja koadjuutor Hermann von Brüggenei uueks ordumeistriks ning vahetult pärast seda sai Fürstenbergist Dünaburgi komtuur, kellena ta tegutses ligi 20 aastat (1535–1554), olles küllalt oluline ordukäsknik. Et tema valdused külgnesid otseselt Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigiga, siis pidi ta leedulastega üsna tihedalt suhtlema. Ent tema suhted nendega olid küllaltki halvad, sest Fürstenbergi komtuuriks oleku ajal leidis aset palju piirikonflikte ja lõpuks ka koadjuutorivaenus. Selleks ajaks oli Fürstenbergist aga saanud juba Viljandi komtuur (1554–1557). Ta sai ordumeister Heinrich von Galeni usaldusaluseks ning valiti 1556 tema koadjuutoriks.
Tegevus ordumeistrina
Kui vana meister Heinrich von Galen 1557. aastal suri, sai Fürstenbergist ordumeister. Enne seda oli ta koadjuutorina juhtinud orduvägesid koadjuutorivaenuse ajal ja vallutanud ajutiselt Riia peapiiskopkonna. Ordumeistrina oli ta aga sunnitud alla kirjutama Posvoli leppele, mis peapiiskopile ta valdused tagastas. Faktiliselt sõlmis ta Poolaga ka sõjalise liidu, mida rahuleping Venega oli aga keelanud.
Fürstenbergi ordumeistriks oleku ajal muutus Liivimaa olukord üha raskemaks, venelased nõudsid üha tungivamalt Tartu maksu ning selle tasumatajätmise järel algaski 1558. aasta alguses Vene-Liivi sõda. Oli selge, et Liivimaa vajas välisliitlasi, ning Fürstenberg pooldas Taani-orientatsiooni, samas kui nii Riia peapiiskop kui ka uus Viljandi komtuur Gotthard Kettler soovisid Poola kuningriigi sekkumist. Fürstenberg seda aga ei toetanud, sest teadis, et sellisel juhul võib Liivimaa Poola kuninga vasalliks muutuda. Liit Taaniga oleks võimaldanud Liivimaa riikidel aga suhtelise iseseisvuse säilitada. Esialgu näiski Taani-orientatsioon võitvat: Saare-Lääne piiskopkond müüdi 1559 Taani kuninga Frederik II vennale hertsog Magnusele ning Tallinn palus juba 1558 abi Taani kuningalt. Kuid olukord muutus, kui Vene väed 1559. aasta algul taas sõjategevust alustasid ning ilmnes, et ordul pole jõudu neile vastu seista. Taani vahendusel sõlmiti küll kuueks kuuks vaherahu, et aga Taani sõjalist abi andma ei kiirustanud, oli vaja seda otsida mujalt. Fürstenbergi katsed sõlmida liitu Rootsiga ei kandnud vilja. Kuningas Gustav Vasa oli nimelt liivimaalaste peale pahane 1554–1557 toimunud Rootsi-Vene sõja pärast, milles ordu oli lubanud teda toetada, ent selle asemel Venemaaga rahu pikendanud. Nii jäi üle ainult Poola, ning et sellega edukalt läbi rääkida, oli tarvis ordus juhtkonnavahetust. Nii sai aasta varem koadjuutoriks tõusnud Kettlerist 1559. aasta sügisel uus ordumeister, Fürstenberg aga sai oma elatismaaks taas Viljandi komtuurkonna.
Elukäik pärast ordumeistri kohalt tagasiastumist
Viljandi komtuurkonda Fürstenbergil kaua valitseda ei õnnestunud, sest 1560. aasta suvel piirasid Vene väed Viljandi sisse. Esialgu õnnestus Fürstenbergil linnust edukalt kaitsta, kuid palgata jäänud palgasõdurid otsustasid pärast mitmenädalast piiramist selle venelaste kätte anda. Fürstenberg pakkus neile küll oma isiklikku vara palgaks, kuid sellest ei hoolitud. Balthasar Russowi kroonika kohaselt nõuti Viljandi ordulinnuse loovutamist, vastasel juhul ähvardati endine ordumeister tappa. Pärast Viljandi alistumist viidi Fürstenberg Venemaale vangi. Ivan Julm olevat temast hiljem soovinud uuesti teha Liivimaa ordumeistrit, kes alluks temale, kuid Fürstenberg keeldunud sellest. Ta surigi vangistuses 1568. aastal, ehkki Saksa ordu palus tsaaril korduvalt endine ordumeister vabastada.
Wilhelm Fürstenbergi peetakse ka mitme alamsaksakeelse vaimuliku (protestantliku) luuletuse autoriks.
Failipaigutustabel
Failipaigutustabel (FAT – File Allocation Table) on failisüsteemi ehitus, mille puhul operatsioonisüsteem paigutab failid klastritesse. Iga fail kasutab minimaalselt üht klastrit. Klastrid (loogilised üksused) koosnevad fikseeritud suurusega sektoritest (füüsilised üksused) ja on adresseeritud n-bitiste kannetega aadressiruumi (tabelisse), kus n on sõltuvalt FAT versioonist 12 (FAT12), 16 (FAT16) või 32 bitti (FAT32).
Failipaigutustabel sisaldab iga kettal oleva faili algusklastri kannet, mis omakorda sisaldab viita järgmisele failiga seotud klastrile ja nii edasi, kuni faililõpu klastrini.
1996. aastast kuulub FAT-i patent Microsoftile.
Diskettide jaoks on failipaigutustabel standardiseeritud standardiga ISO/IEC 9293.
Ajalugu
FAT töötas välja Microsoft aastal 1977. Esiti oli see mõeldud Microsofti Stand-alone Disk Basic interpreter-ile. Hiljem kohandati see Microsofti Disk Operating System-ile ehk DOS-ile.
FAT12
FAT12 viitab failisüsteemile, mida kasutas esimene IBM PC 1981. aastal. FAT12 kasutab klastrite adresseerimiseks 12-bitist aadressiruumi, võimaldades seega adresseerida kokku 4096 klastrit. Kuivõrd FAT peamine kasutus oli flopiketastel ja DOS ei toetanud suuremaid kui 16 MB kettaid, oli FAT12 maksimaalne võimalik suurus 16 MB (4 kB suuruse klastriga) esialgu piisav.
PC/MS-DOS 1.x ja 2.x kasutavad ainult FAT12, kõik hilisemad DOS-i ja Windowsi versioonid tekitavad automaatselt FAT12-failisüsteemi ketastele, mis on väiksemad kui 16 MB.
FAT12 on praegugi kasutusel flopiketastel ja ketastel, mis on väiksemad kui 16 MB, sest 12-bitine failipaigutustabel jätab rohkem ruumi andmetele.
FAT16
FAT16 ilmus 1984. aastal koos MS-DOS 3.0-ga.
FAT16 sarnaneb väga FAT12-ga, kuid on selle erinevusega, et klastrite aadressiruumi suurendati 16 bitini, võimaldades adresseerida 65 536 klastrit. Sealjuures jäi maksimaalne sektorite arv samaks. Nii saavutati väiksemad klastrid (512 baiti), mis muutis kettakasutuse oluliselt efektiivsemaks.
Näiteks: varem võttis paarisajabaidine fail (eeldusel, et klaster on 4 kB) kettal 4 kB, raisates seega kordi rohkem ruumi kui faili kettal hoidmiseks tegelikult vajalik. Arvestades, et toona olidki failid enamasti paarisajabaidised, oli tegemist väga olulise edasiminekuga FAT-failisüsteemi arengus.
MS-DOS 3.0 toetas FAT16 puhul kuni 32 MB kettaid, kuid MS-DOS 4.0 ja varem Compaq DOS 3.31 lisas toe ketastele, mille klastris paikneb 64 512-baidist sektorit ehk teisisõnu: 32 kB klastrid, mis võimaldas kasutada maksimaalselt 2 GB FAT16 kettaid. Windows NT ja Windows XP toetavad FAT16-ga ka suuremat, 64 kB klastrit ja seega kuni 4 GB kettaid.
FAT16 suurim eelis teiste failisüsteemide ees on ühilduvus üsna erinevate operatsioonisüsteemidega, näiteks Windows 95/98/Me, OS/2, Linux ja mõned UNIX-i versioonid.
FAT32
FAT32 on FAT-failisüsteemi täiendatud versioon, mida esimesena toetas Windows 95B (tuntud ka kui Windows 95 OEM Service Release 2). FAT32-e toetab ka Windows 98/Me ja Windows 2000/XP. Windows 95 originaal väljalaskel, ning kõigil NT-del puudub FAT32 tugi.
Peamine põhjus FAT32 loomise taga oli püüd kasutada kettaruumi efektiivsemalt. Nimelt, ketta mahutavuse kasvades pidi FAT16-failisüsteem kasutama üha suuremaid klastreid (kuna klastrite koguarv oli piiratud), mis muutis kettakasutuse äärmiselt ebaefektiivseks. FAT32 kasutab väiksemaid klastreid (4 kB klastrid kuni 8 GB ketastel), sest võimalik klastrite arv on oluliselt suurem.
Kuigi võiks eeldada, et FAT32 kasutab 32-bitist adresseerimist, pole see tegelikult päris nii. Kasutusel on vaid esimesed 28 bitti igast 32-bitisest kandest ning 4 bitti on reserveeritud. Seega on kokku 268 435 456 adresseeritud klastrit, millest osad on reserveeritud. Klastrid on suurustega 1 sektor (512 baiti) kuni 64 sektorit (32 kB), lubades kuni 2 TB ketast.
Faili võimalik maht FAT32 kettal on 4 GB miinus 1 bait, mis tähendab, et suuremate failide kasutamiseks peab kasutama mõnd muud failisüsteemi, näiteks NTFS-i.
Ülevaade
FAT-failisüsteem koosneb neljast sektsioonist:
Alglaadimissektor
Kõikidel FAT versioonidel on esimese 36 baidi raames ühine struktuur. Alates 36. nihkest läheb FAT32 lahku FAT12/FAT16-st.
Failisüsteemi info sektor
Failisüsteemi info sektor võeti kasutusele FAT32-ga. Sektori number kettal on määratud alglaadimise sektori väljas BPB_FSInfo (reeglina on see: 1, mis järgneb alglaade sektorile).
Failipaigutustabel
Failipaigutustabeli kanne võib sisaldada üht viiest:
Kataloogitabel
Kataloogitabel on omamoodi "fail", mis koosneb 32-baidiste struktuuride järjendist. Iga fail või kataloog (kaust), mis kataloogitabelis sisaldub, omab 32-baidist kannet. Iga selline kanne sisaldab vastava faili või kataloogi kohta järgmist informatsiooni:
Kui välja arvata FAT12/FAT16 juurkataloogitabel, mis paikneb eriomases juurkataloogi sektoris, on kõik kataloogitabelid andmete sektoris. FAT32 puhul on andmete sektoris ka juurkataloogitabel, mis võib seega, erinevalt FAT12/FAT16 fikseeritud suurusest, kasvada nagu tavaline klastriahel. FAT32 hoiab viita juurkataloogile alglaade sektori väljas BPB_RootClus. Juurkataloog on eriline veel selle poolest, et sellel ei ole loomisaja märget ega nime (tinglikult võiks küll juurkataloogi nimeks lugeda "\").
Mikita Majoraŭ
pisi|200px|Mikita Majoraŭ (2012)
Mikita Majoraŭ (valgevene keeles Мікіта Маёраў; vene keeles Никита Майоров Nikita Majorov; sündinud 19. aprillil 1985 Viciebskis) on Valgevene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007).
Majoraŭ sai suurmeistriks 22-aastaselt 2007. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
Ta on mänginud Viljandis Ilmar Raua mälestusturniiril: 2014. aasta turniiril jagas 2.–6. kohta ja 2016. aasta turniiril jäi jagama 10.–17. kohta.
Veskimees
"Veskimees" (ka: "Üks veski seisab vete pääl") on Hando Runneli luuletus.
Henn Rebane on selle viisistanud. See laul oli Eesti Televisiooni saate "Viljaveski" tunnuslaul.
Keemiline valem
Keemiline valem on keemiliste elementide sümbolitest koosnev avaldis keemilise aine kvalitatiivse ja kvantitatiivse koostise märkimiseks. Keemilisi valemeid kasutatakse ainete tähistamiseks ja keemiliste reaktsioonide kirjeldamiseks reaktsioonivõrrandite abil.
Molekuli atomaarse koostise, see tähendab aatomite liigi ja arvu näitamiseks kasutatakse empiirilist valemit ja molekulivalemit (molekulivalemit, molekulaarvalemit). Näiteks metaani, mille molekul koosneb ühest süsiniku- ja neljast vesiniku aatomist, valem on CH4. Kaltsiumkloriidi valem on CaCl2. Nende ainete empiirilised ja molekulivalemid on kokkulangevad. Empiiriline valem saadakse aine elementanalüüsi andmete põhjal ja see näitab eri liiki aatomite suhtelist sisaldust molekulis, see tähendab elementide suhet aines. Seevastu molekulivalem annab juba igale elemendile vastavate aatomite tegeliku arvu ühes molekulis. Nagu näha alljärgnevast tabelist, on empiirilised ja molekulivalemid erinevad näiteks benseeni ja glükoosi korral. Kuid molekulivalemid isomeeride korral on kokkulangevad, näiteks 1- ja 2-buteenil C4H8 ning etanoolil ja dimetüüleetril C2H6O. pisi|100px|[[Isobutaani struktuurivalem]]
Tabel. Ainete molekuli- ja empiirilised valemid
Ioonide valemites tähistatakse elektrilaeng ülaindeksiga, näiteks Na+ või Cu2+ või sulfaatioon SO42-. Mõne ühendi puhul on tavakasutuses valem, mis ei kajasta ühendi struktuuri. Näiteks väävelhappe valem on H2SO4, kuigi selle molekulis ei esine H–S sidemeid.
Et aine molekul on ruumiline dünaamiline süsteem, on peale aatomite liigi ja arvu molekuli omadusi määravateks faktoriteks veel aatomite omavaheline seostatus (sidemed) ja aatomite paigutus üksteise suhtes. Nende aspektide näitamiseks kasutatakse struktuurivalemeid, kus aatomitevahelisi keemilisi sidemeid tähistavad kriipsud. Struktuurivalem näitab molekuli moodustavate aatomite vastastikust asetust, aatomitevaheliste keemiliste sidemete iseloomu ja ka aatomite osalaenguid.
Orgaaniliste ühendite struktuurivalemeid kirjutatakse enamasti ratsionaalsel kujul: lihtsustatud struktuurivalemiga ehk kondenseeritud struktuuriga (näiteks etanool CH3CH2OH või dimetüüleeter CH3OCH3 või n-pentaan CH3(CH2)3CH3 või isopentaan (CH3)2CHCH2CH3 või neopentaan (CH3)4C) või skelettstruktuuriga ehk joonstruktuuriga (nagu näidatud järgneval joonisel). Skelettstruktuuride korral näidatakse süsiniku aatomite vahelised kovalentsed sidemed, mille lõikumispunktides olevad süsinikuaatomid ja nende süsinikuaatomitega seotud vesiniku aatomid on juurdemõeldavad, arvestades, et süsinik on neljavalentne. Näiteks pentaani isomeeride skelettstruktuurid:
Orgaanilises keemias kasutatakse mitmesuguseid modifitseeritud struktuurivalemeid, näitamaks ühendi spetsiifikat teatud kontekstis. Ainete homoloogiliste ridade ja polümeeride valemites näidatakse sulgudes korduva lüli koostis ja lülide arv allindeksina. Näiteks CH3(CH2)nCH3 tähistab normaalsete alkaanide homoloogilist rida (kus n = 1,2,3, …) või polüetüleeni (kus n>1000).
pisi|[[piimhape|S-piimhappe (vasakul) ja R-piimhappe (paremal) molekulid ei ole ühitatavad, need on üksteise suhtes peegelisomeerid]] Ruumiliste isomeeride (enantiomeeride ehk peegelisomeeride) struktuurivalemites näidatakse tasapinna suhtes ette (kolmnurgaga tähistatud side) ja taha (katkestustega märgitud side) paigutuvad aatomid (vt kõrvalolevat joonist).
Kokkuleppeliselt on orgaanilises keemias kasutusel kindlad sümbolid enamesinevate aatomirühmade (asendusrühmade) tähistamiseks. Mõned näited:
Me = CH3– ; Et = CH3CH2– ; Bn = C6H5CH2– ; X = halogeeni aatom ; R = alküülrühm, ka igasugune asendusrühm. Nii saab kirjutada järgmisi valemeid: MeOH = metanool; Et2O = dietüüleeter; BnX = bensüülhalogeniidid; RCOOH = karboksüülhapped.
Kokkuleppeliste sümbolite kasutamine on kõige enam kasutusel koos skelettstruktuuridega.
Antonio Negri
pisi|Antonio Negri Antonio ("Toni") Negri (sündinud 1. augustil 1933) on Itaalia marksistlik poliitiline filosoof. Negri tuntuimad teosed on ilmselt koos Michael Hardtiga kirjutatud "Impeerium" (inglise keeles "Empire") ning tema tööd Spinozast.
Negri läks Prantsusmaale ja õpetas Université de Vincenneses ja Collège International de Philosophies koos Jacques Derrida, Michel Foucault' ja Gilles Deleuze'iga. 1997 pöördus ta tagasi Itaaliasse, et oma karistus lõpuni kanda. Ta vabanes vangist 2003. aastal. Ta elab vaheldumisi Veneetsias ja Pariisis koos elukaaslase prantsuse filosoofi Judith Revaliga.
Soome-ugri
Soome-ugri viitab üldiselt:
Grisli
thumb|Grislid Grisli ehk grislikaru (Ursus arctos horribilis) on pruunkaru alamliik, kes elab Põhja-Ameerika mägedes.
Arumäe
Arumäe on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Cunene jõgi
pisi|Cunene jõgi Cunene on jõgi Lõuna-Aafrikas. Algab Bié platoolt. Ülemjooksul voolab lõunasse. Alamjooksul pöördub läände, moodustades kärestikke ja koski. Suubub Atlandi ookeani.
Pikkus 945 km, valgla üle 100 000 km². Veerohke suvisel vihmaperioodil.
Arctic Sea
Arctic Sea, praegu L.T.W. EXPRESS on kaubalaev, mis 2011. aasta septembri seisuga kandis Barbadose lippu.
Laev kuulus varem Maltal registreeritud firmale Arctic Sea Ltd. ja Soomes registreeritud operaatorfirma Solchart Management AB kasutas seda kaubaveoks.
Arctic Sea valmis Türgis İstanbuli laevatehases Sedef Shipyard aastal 1991. Laeva pikkus on 97 meetrit. Kaubalaev on varem sõitnud Nõukogude Liidu, Venemaa, Malta, Jamaica ja Leedu lipu all.
Väidetavalt kaaperdati laev 2009. aasta 24. juulil Rootsi territoriaalvetes ja jätkas pärast seda kaaperdajate kontrolli all mitme nädala jooksul edasiliikumist Aafrika suunas. Venemaa Föderatsiooni sõjalaevastik võttis laeva oma kontrolli alla alles 17. augustil 2009 Roheneemesaarte lähedal.
Arest
Venemaa välisministeerium teatas, et esialgsel ülevaatusel ei leitud Arctic Sea pardalt midagi kahtlast. Septembri algul peaks laev Novorossiiskisse jõudma ja seal tehakse põhjalik ülevaatus.
Uus elu Kanadas
Solchart müüs Arctic Sea 2010. aasta aprillis-mais Kanada laevafirmale Great Lakes Feeder Lines, juba varem oli laev saanud Barbadose lipu.
Moskvas
2010. aasta mai alguses mõistis Moskva Linnakohus piraatluses süüdi ja määras viieaastase vangistuse kaubalaeva Arctic Sea kaaperdamises süüdistatud Tallinna elanikule Andrei Lunevile. Tegemist oli esimese süüdimõistmisega kaaperdamise kohtuasjas.
2010. aasta juunikuus, Venemaa infoagentuuri Interfax vahendusel avaldatud süüdistatava Dmitri Savinsi poolt kinnipidamiskohas, eeluurimise ajal antud ütluse kohaselt oli kuritegu planeeritud lunaraha pärast ja operatsiooni tellijaks oli Eesti ärimees Eerik-Niiles Kross. Teise Venemaa infoagentuuri RIA Novosti andmetel oli Savinsi jutu järgi ettevõtmise teiseks tellijaks Saksamaa ettevõtja Sergei Demtšenko. Dmitri Savinsile mõistis Moskva Linnakohus 7 aastat kinnipidamist range režiimiga parandusliku töö koloonias.
Suurbritannia Iseseisvuspartei
Suurbritannia Iseseisvuspartei (ka Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei; inglise keeles UK Independence Party, UKIP (/ˈjuːkɪp/) on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi euroskeptiline parempopulistlik poliitiline partei, mis asutati Londonis 3. septembril 1993. UKIPi peamiseks poliitikaks on olnud Suurbritannia eraldumine Euroopa Liidust. Partei on hetkel esindatud Walesi rahvusassamblees Seneddis ühe liikmega. Partei ajutine liider on Neil Hamilton ja ajutine asejuht Patricia Mountain. 2019. aasta seisuga on parteil 26 447 liiget.
Arctic Sea
Moskvas
Moskva linnakohus mõistis 3. detsembril 2010 süüdi ja kolmeks aastaks range režiimiga kolooniasse Läti ettevõtja Sergei Demtšenko, kes tunnistas oma süüd kuivlastilaeva Arctic Sea hõivamise organiseerimisel 2009. aasta suvel.
Suurbritannia Iseseisvuspartei
Kõige edukam oli UKIP 2010. aastate keskel, mil see oli suurim Suurbritannia partei Euroopa Parlamendis. 2009. aastast kuulusid UKIPi saadikud Euroopa Parlamendis fraktsiooni Vaba ja Demokraatlik Euroopa (Europe of Freedom and Democracy) saadikuterühma, mis koondas euroskeptilisi, paremäärmuslikke ja natsionalistlikke poliitilisi rühmitusi. Lisaks oli neil kaks Suurbritannia parlamendi alamkoja liiget (Douglas Carswell ja Mark Reckless) ning kolm ülemkoja liiget: endised konservatiivid Lord Pearson (partei liige 2007–2019), Lord Willoughby de Broke (partei liige 2007–2018) ja Lord Stevens (partei liige 2012–2018). UKIPi esipoliitik oli Nigel Farage, kes juhtis erakonda 2006–2009 ning 2010–2016 ja lahkus parteist 2018. aastal.
Arctic Sea
Arhangelskis
19. novembril 2010 teatas Venemaa prokuratuur, et uurimine ülejäänud kuue kahtlusaluse asjas on lõpetatud ja neid süüdistatakse Vene Föderatsiooni Kriminaalkoodeksi § 227 lg 3 järgi grupiviisilises relvastatud piraatluses. Kohtuasja hakkab arutama Arhangelski Oblastikohus. 24. märtsil 2011 mõistis Arhangelski oblastikohus neile vabaduskaotuslikud karistused 7–12 aastani. Advokaadid leidsid, et kohus oleks pidanud kuriteo piraaatluse asemel kvalifitseerima ärandamiseks.
Suurbritannia Iseseisvuspartei
Euroopa Parlamendi valimised
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Suurbritannias sai UKIP 3,2% häältest ega saanud parlamendis ühtegi kohta.
2014. aasta Euroopa parlamendi valimistel sai UKIP 27% häältest ning 24 kohta 73st, olles seega edukaim Suurbritannia partei valimistel.
Arctic Sea
Arhangelskis
Üks süüdimõistetuist, Eesti elanik Igor Borissov, on pikka aega taotlenud oma süüteo ümberkvalifitseerimist laeva ärandamiseks ja toob intervjuus Eesti ajalehele "Den za dnjom" argumente oma taotluse selgitamiseks.
Suurbritannia Iseseisvuspartei
Euroopa Parlamendi valimised
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai UKIP 16,5% häältest (ja 13 kohta parlamendis). Nad olid häälte hulgalt teisel kohal ja edestasid ka võimul olevat Leiboristlikku parteid.
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai UKIP 15,6% häältest,12 kohta ja häälte hulgalt kolmanda tulemuse.
1999. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai UKIP 6,5% häältest, 3 kohta ja häälte hulgalt neljanda tulemuse.
23. aprill
23. aprill on Gregoriuse kalendri 113. (liigaastal 114.) päev. Juliuse kalendri järgi 10. aprill (1901–2099).
Hoyerswerda
Ajalugu
Hoyerswerdat on esmamainitud 1268. aastal. 1371 sai asula linnaõigused.
NITRO FX
NITRO FX™ on Enliven Internationali turustatav India nonipuu ekstrakt.
Veterinaar- ja Toiduamet ei soovita tõestamata ohutuse tõttu toodet osta ega tarbida. Ravimiameti osakonnajuhataja Katrin Kiisk: "Nad ei ravi ühtegi haigust, nad ei aita ühtegi haigust ennetada, diagnoosida, sümptomeid leevendada ega ära hoida, ravimi toime peab olema alati tõestatud." NITRO FX™ levib Eestis võrkturustuse kaudu.
Renno Rumm
16. märtsil 2006 kell 8.42 tappis ta Tallinnas Ehitajate teel tulirelvaga 33-aastase naise ja põgenes.
Järgmise päeva hommikul sai politsei vihje Rummi asukohast Tallinna–Tartu maanteel ning asus teda jälitama. Tartumaal Tiksoja kandis peatas Rumm oma auto, väljus ja suundus metsa poole, kus kõlas lask ja politseinikud leidsid tema surnukeha.
Tulemaa rahvuspark
pisi|260px|Vaade Tulemaa rahvuspargile [[Hoste saarelt]] pisi|260px|Vaade [[Cerro Cóndorile]] Tulemaa rahvuspark (hispaania keeles Parque Nacional Tierra del Fuego) on kaitseala Argentinas Tulemaa saare kaguosas Ushuaia departemangus, Argentina kõige lõunapoolsem rahvuspark.
Rahvuspark asub Ushuaia linnast lääne pool (mööda maanteed umbes 11 km kaugusel, mööda raudteed 8 km kaugusel). Ta ulatub lõunas Beagle'i väinani, põhjas Fagnano järvest põhja pool asuva Injoo Goyini ehk Beauvoiri mäeahelikuni. Ta piirneb Tšiili territooriumiga.
Pargi pindala on 630 km².
Rahvuspark rajati 1960 seadusega nr 15.554 põhiliselt selleks, et kaitsta lähisantarktilisi metsi (kõige lõunapoolsemaid Patagoonia ja Kõrg-Andide metsi) ning näidata Beagle'i väina rannikut.
Pargi administratsioon asub Ushuaias.
Rahvuspargi geograafilised koordinaadid on.
Maastik
pisi|Beagle'i väina rand Rahvuspargi keeruliselt liigendunud ja järskude nõlvadega maastiku on tekitanud erosioon ja kunagised liustikud. Mäeahelike vahel on sügavad metsased orud. Liustikud on tekitanud vagusid, kus paiknevad jõed ja järved.
Praktiliselt ületamatud loode-kagusuunalised mäeahelikud jagavad pargi territooriumi eraldi orgudeks.
Kliima
Kliima on mõõdukalt külm ja niiske. Soe aastaaeg puudub. Aasta keskmine sademete hulk on 700 mm kandis. Kõige rohkem sajab sügisel.
Mere mõju tõttu ning aastaringsete läänetuulte tõttu ei ole suuri aastaseid kõikumisi.
Keskmine temperatuur on talvel 0 °C ümber, suvel ei ületa 10 °C.
Lund on rohkesti. See koguneb pikaks ajaks orgudesse ja nõlvadele.
Taimed
pisi|240px|Mets kevadel Metsades on kuus liiki puid, mis taluvad piirkonna karmi kliimat. Kõige levinum on kääbus-lõunapöök. Alates 600 m kõrgusest on see ainuke puuliik. Kaselehine lõunapöök kasvab koos kääbus-lõunapöögiga niiskemates kohtades, näiteks Pipo jõe orus (Valle del Río Pipo) ja mõnel lõunanõlval. Selle okstel elavad poolparasiit abuutilon Abutilon megapotamicum ja parasiitne kottseen Cyttaria darwinii.
Ainult kaselehisest lõunapöögist koosnevad metsad esinevad väga sademeterikastes kohtades, näiteks Beagle'i väina ääres. Seal kasvavad ka muud niiske metsa liigid, näiteks kaneelipuu ja maiten Maytenus magellanica. Mõnes kohas on kaneelipuu väga arvukas ja moodustab salusid. Alusmetsas kasvavad astelpõõsad, näiteks pukspuulehine kukerpuu, teravatipuline talihali ja Darwini kukerpuu.
Niiskematel muldadel kasvavad patagoonia gunnera ja väikesed sõnajalad. Suvel ilmub metsa alla silmatorkavaid lilli, näiteks putukõis Ophrys lutea.
Metsa ääres ja metsalagendikel on tavalised raudürdilise Junellia tridens võsad Tulemaa kevadele tüüpilise punaste õitega tšiili tulepõõsaga, mida leidub ka Beagle'i väina ja Lapataia lahe ääres.
600 meetrist kõrgemal kasvab Kõrg-Andide taimestik: väikesed põõsad, kerakujulised taimed ja kõrrelised.
Metsades on turbarabad, mis asuvad madalatel üleujutatavatel aladel. Seal kasvavad turbasamblad ning mõned kõrrelised ja loalised.
Mereäärsele taimestikule on tüüpiline roosa merikann. Tavalised on ka väikesed põõsad ning kaljudel kasvavad samblikud ja samblad. Meres kasvab "metsadena" suur pruuni värvi vetikas Macrosistys. Mõõna ajal võib näha harilikku koerahammast ning arvukaid punaseid ja rohelisi vetikaid.
Loomad
pisi|[[Niidu-nösuhani (Chloephaga picta)]] pisi|Kormoranid [[Phalacrocorax atriceps Beagle'i väina ääres]] Rahvuspargi territooriumil elab 20 liiki imetajaid ja umbes 90 liiki linde. Kahepaiksed puuduvad täielikult.
Imetajad
Sageli võib kohata rebast Lycalopex culpaeus. Guanako on peaaegu aasta läbi mägedes, laskudes orgudesse ainult talveks.
Harvem võib kohata lendlast Myotis albescens, hiirt Oligoryzomys longicaudatus ja küülikhamstrit Reithrodon auritus. Mere ääres leidub saarmas Lontra provocax.
Rebastest elab seal veel sissetoodud Dusicyon gymnocercus ning saarmastest ohustatud kassiksaarmas.
Linnud
Kõige silmatorkavamad ja sagedasemad linnud on avamaadel ja rannas elutsevad niidu-nösihani, mets-nösihani ja meri-nösihani. Mõnikord on nende läheduses habeiibised. Tüüpiline on ka mustkulm-albatross. On ka näiteks kajakaid, aurikparte, meriskeid ja kormorane.
Metsades torkavad silma pöögi-kuningrähn ja väike-pöögipapagoi. Teiste metsalindude seas on kõrvukpütt, suurpütt, ööhaigur, lakkpart, patagoonia viupart, koldnokk-soopart, kotkasviu, randkarakaara, väikekarakaara ja lõunakiivitaja.
Mägedest ja orgudest üle lendamas võib sageli näha kondoreid.
Kalad
Kohalike kalade seas on tulemaa kilu, argentiina piitsmerluus ja nototeenialane Eleginops maclovinus.
Selgrootud
Lapataia lahes ja Lapataia jõe suudmes Cormoranese saarte ümber on rikkalikult limuseid, sealhulgas merikarpe ja liudkodalasi. Palju on ka teisi limuseid, näiteks kammkarp, Natica hebraea, Nucella crassilabrum ning mõned vähid, näiteks Lithodes antarctica.
Suvel on vees palju meduuse.
Arheoloogiamälestised
On ka arheoloogilisi leiukohti, kus on jälgi kanuudega kala püüdnud jaganitest. Nimelt on säilinud söödud kaldalimuste karpide kuhjad mere ääres. Nende juures leidub ka harpuunide ja teiste tööriistade jäänuseid.
Turism
pisi|Tahvel pargi ees, mis märgib Pan-Ameerika tee lõppu Tulemaa rahvuspark on Argentina rahvusparkidest ainus, mis asub mere kaldal (nimelt Beagle'i väina ääres).
Rahvuspargi looduslike vaatamisväärsuste seas on liustikud (sealhulgas Martiali liustik), sügavad orud ja kuristikud, jõed ja järved ning turbarabad. Viimaste seas on alles tekkiv Laguna Negra.
Rahvuspargis on 25 km tähistatud matkaradu, mis viivad vaateplatside ja maastikuobjektide juurde. Nende seas on tee Lapataia lahe äärde, kus elab palju veelinde.
pisi|Rong Fin del Mundo jaamas Turistid tuuakse Ushuaiast rahvusparki raudteel (Tren del Fin del Mundo). Raudtee lõpeb Fin del Mundo ('maailma otsa') nimelise jaamaga 8 km Ushuaiast lääne pool. Seal lõpeb raudtee, mis kunagi viis vange Ushuaia kindlusest töölaagritesse.
Rahvuspargi juurde viib ka maantee Ruta Nacional 3. Ushuaiast tuleb rahvuspargini sõita 11 km.
Laco järve ääres on organiseeritud laager. Organiseerimata laagreid on Lapataia lahe ääres, Ensenada lahe ääres ja Pipo jõe ääres.
Jalutusrajad
Rajad algavad eri kohtadest maantee Ruta Nacional 3 äärest.
Paseo de la Isla ('saarejalutusrada') kulgeb 800 m ulatuses Cormoranese saartel, Lapataia ja Ovando jõe kaldal.
Paseo a la Laguna Negra ('jalutusrada Laguna Negra juurde') viib vaatama sogast turbarabavett.
Paseo al mirador ('jalutusrada vaatekohale') on 500 m pikkune tee läbi kääbus-lõunapöögimetsa Lapataia lahe äärde. Vaatekohalt avaneb lahe panoraam.
Paseo del turbal ('turbaraba jalutusrada') on 400 m pikkune rada läbi kääbus-lõunapöögimetsa ning mahajäetud kopratammide juurest. Möödutakse ka turbarabast.
Paseo a la castorera ('jalutusrada kopratammide juurde') viib 400 m kaugusele kopratiikide juurde ojal arroyo los Castores.
Matkarajad
Senda Pampa Alta ('Pampa Alta rada') on 5 km pikkune rada, ühendab Pipo jõe äärset ja Ensenada lahe äärset laagrit. Rada läbib kääbus-lõunapöögi- ja kaselehise lõunapöögi metsad. Pampa Altalt avaneb vaade Beagle'i väinale.
Senda Costera ('kaldarada') on 8 km pikkune rada, mis ühendab Ensenada lahe äärset laagrit Lapataia lahe äärsete laagritega. Rada kulgeb Lapataia ja Ensenada lahe ääres.
Senda al Hito XXIV ('rada 24. viida juurde') on 10 km pikkune rada, mis läbib Roca järve põhjakalda.
Senda al Cerro Guanaco ('rada Cerro Guanacole') on 8 km pikkune rada, mis hõlmab tõusu mööda järsku nõlva Cerro Guanaco mäe tippu (970 m).
Probleemid
Tulemaa loodust ohustavad mõned võõrliigid. Küülikute tegevus on kahjustanud taimkatet, eriti Lapataia lahe piirkonnas, samuti arheoloogiamälestisi. Kobraste tegevus on tekitanud üleujutusi ja kahjustanud metsa.
Tuleb ette salaraiet, eriti pargi raskesti ligipääsetavas põhjaosas. Metsade rüüstamine ja tulekahjud tekitavad erosiooni, mis takistab või raskendab metsade looduslikku taastumist.
Kaguvere oja
Kaguvere oja on oja Raplamaal Märjamaa vallas Kaguvere külas.
Oja lähe on Märjamaa–Koluvere maanteest 500 m edelas. Oja suubub paremalt Härjaojja (4,8 km suudmest).
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Kaguvere oja keskkonnaregistri kood on VEE1109400.
Härjaoja
Oja lähe asub Paekülas umbes 800 m Märjamaa–Konuvere teest idas. Oja suubub Tolli külas umbes 800 m Paeküla – Vana-Vigala teest loodes vasakult Kasari jõkke (45,5 km suudmest). Ojja suubub paremalt Kaguvere oja (4,8 km suudmest). Oja ületavad Märjamaa–Konuvere tee (Härgoja sild) ja Paeküla – Vana-Vigala tee.
Oja on savika veega mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Härjaoja keskkonnaregistri kood on VEE1109300.
Sündinud 5. novembril
''Siin artiklis loetletakse 5. novembril sündinud tuntud inimesi.
Euroopa Majanduspiirkond
pisi Euroopa Majanduspiirkond (EMP) on 1994. aastal Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga loodud ühine majanduspiirkond, mis hõlmab Euroopa Liidu liikmesriike ja kolme Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riiki (Norra, Island ja Liechtenstein).
EMP eesmärk on kaupade, teenuste, kapitali ja isikute vaba liikumine (nn neli vabadust) ühisel turul. Sisuliselt võimaldab EMP EFTA riikidel osaleda Euroopa Liidu siseturul ilma ELi liikmeks astumata. Nad on kohustatud vastu võtma peaaegu kõik ELi ühtset turgu käsitlevad õigusaktid, välja arvatud põllumajanduse ja kalanduse valdkonnas, mida lepinguga ei reguleerita. EFTA riikidel on aga ametliku otsustusprotsessi kaudu võimalus varakult suunata ja mõjutada EMPga seotud poliitika kujundamist ja uute õigusaktide vastuvõtmist.
Llaima
Llaima on tegevvulkaan Lõuna-Ameerikas Tšiili lõunaosas Araucanía piirkonnas 650 km kaugusel Santiagost lõuna pool Andides. Kõrgus on 3125 m. Vulkaani jalamil on Conguillío rahvuspark.
Viimati purskas 6. veebruaril 2008. Suitsusamba kõrgus on umbes 5 meetrit, laavavoolu pikkus on 1,5 km ja laius on 25 m.
Eelmine purse oli 1. jaanuaril 2008.
William Thomson
Teda tuntakse eelkõige tema termodünaamika-, elektri- ja matemaatikaalaste tööde järgi. Thomson võttis kasutusele absoluutse temperatuuri mõiste ja koostas temperatuuriskaala, mille kraad võrdub Celsiuse skaala kraadiga, kuid alguspunkt märgib absoluutset nulltemperatuuri (–273,15 °C).
Tema järgi on nimetuse saanud temperatuuri mõõtühik kelvin.
Volbriöö
Volbripäev on saanud nimetuse püha Walburga järgi, kelle mälestuspäev on 1. mail, ning volbriöö omakorda volbripäeva järgi. Volbriööl Walburgaga sisulist seost ei ole.
Saksa folklooris seostatakse seda õhtut nõidade sabatiga Brockeni (Blocksbergi) mäel. Seda ööd saab ka keskajast võtta kui nõidade põletamise ööks, kus inimesed said rahu tunda nõidade võimust. Mitmetes Euroopa maades peetakse volbriööd lõkete süütamise ja tantsudega.
Nime päritolu
Saksakeelne nimi "Walpurgisnacht" (Volbriöö) pärineb Walburga, ühe pühaliku, nimest. Selle pühaliku nimelist päeva tähistati 1. mail keskajal (saksamaa rahvakalendri järgi on see nihkunud 25.veebruari peale, mis oli selle pühaliku surmapäevale). Esimesest maist eelnevad üheksa päeva olid tähistatud Walpurgi päevadeks, kus kiriku kellade mäng oli nõidade ja nende loitsude tõrjumiseks helisema pandud.
Inimusu järgi oli 30. aprilli ja 1. mai ööl tähistasid nõiad oma pidusi kas Brockeni või muude kõrgete mägede otsas. Selliste pidude usk oli inimestesse sisestatud 15. ja 16. sajandi kirjanduse kaudu, kes olid neid detailselt lugejatele ette maalinud.
Idee volbriööst populariseeriti Goethe Fausti (esimese osa) kaudu, kuid varasemaid dokumentatsioone on olemas 18. sajandist. Üks sellistest dokumentatsioonidest on Adelungi sõnaraamatust (1774–1786). 17. sajandist on Johannes Praetoriselt kirjutatud raamat "Brockeni häving", mis oli avaldatud Leipzigis 1668.
Kombed ja traditsioonid
Paljud ammused volbriöö kombed elavad edasi talumeeste maikommetena. Mõningad näited nendest rahvakommetest on järgnevad:
Maipuu sümboliseerib viljakust. Enamasti viljakust suhete juures kuid ka põldude jaoks.
Paljud kombed ja traditsioonid volbriöö ümber keskenduvad noorte paaridele, kes sümboliseerivad inimeste seltskondlikust. Kui kõndida kahe volbriöö lõkete vahelt läbi, võib ennast sellega puhastada puhtaks loitsudest ja haigustest. Volbril võis loota oma sümboolsusest eemale hoida katkudest ja kõhadest. Rististumisega märgiti volber ja nende kombed paganlikuks ja nende kommete tähendused olid unustusse jäetud.
Volbri kombeid on mitmeid ja enamasti tähistatud Saksamaal kuid ka Põhja-Euroopas. Põhja-Euroopas tantsiti, lauldi ja nauditi üksteise seltskonda lõkete lähedal sellel ööl.
Laulukarussell
"Laulukarussell" oli Eesti Televisiooni lauluvõistlus noortele solistidele.
"Laulukarussellis" on osalenud hiljem tuntuks saanud muusikuid ja näitlejaid, sealhulgas Maarja-Liis Ilus, Hanna-Liina Võsa, Liisi Koikson, Hanna Pruuli, Eda-Ines Etti, Hele Kõre, Karol Kuntsel, Lauri Liiv, Lenna Kuurmaa, Maarja Kivi, Maria Listra, Gerli Padar, Vaiko Eplik, Kerli Kõiv, Nele-Liis Vaiksoo, Sofia Rubina, Tui Hirv, Kristine Muldma, Triinu Taul, Meribel Müürsepp, Susan Lilleväli, Hando Nahkur, Hanna-Liis Nahkur, Mikk Dede, Laura Põldvere, Taisi Pettai.
1992
3–6-aastaste vanuserühmas sai esikoha Aurelia Eespere, 7–10-aastaste vanuserühmas sai kolmanda koha Liisi Koikson, esikoha Andre Visse.
1993
Soliste saatis Lasteekraani muusikastuudio lasteansambel. 5–7-aastaste vanuserühmas sai esikoha Maarja Kivi, 8–10-aastaste seas Liisi Koikson, 11–13-aastaste seas Maarja-Liis Ilus ja 14–16-aastaste hulgas Monica Arme.
1994
5–7-aastaste vanuserühmas võitis esikoha Liisa Nõmme, 8–10-aastaste seas Maarja Kivi, 11–13-aastaste seas Liisi Koikson ja 14–16-aastaste vanuserühmas Gerli Padar.
1996
5–7-aastaste vanuserühmas sai esikoha Maria Listra, 8–10-aastaste seas Tuuli Taul, 11–13-aastaste hulgas Liisa Taul ja 14–16-aastaste vanuserühmas sai 3. koha Susan Lilleväli ja esikoha Vaiko Eplik.
2000
Lõppkontsert toimus Paide Kultuurikeskuses, Paide kuulutati "Laulukarusselli" pealinnaks. 5–7-aastaste vanuserühmas võitis esikoha Mari-Liis Urb, 8–10-aastaste seas Taisi Pettai, 11–13-aastaste seas Tuuli Taul. 14–16-aastaste vanuserühmas sai 3. koha Arete Teemets, 2. koha Sofia Rubina, võitis Tui Hirv.
2002
Esimest korda anti välja grand prix – kuldne mikrofon firmalt IS Music Team, mille võitis Kerli Kõiv.
3. novembril toimus Saku Suurhallis "Laulukarusselli" ja UNICEF-i "Lapse oma seaduse" 10. aastapäeva tähistav kontsert.
7–9-aastaste vanuserühmas sai esikoha Mari-Liis Urb, 8–10-aastaste seas Helgi Kahar, 13–15-aastaste hulgas Kerli Kõiv ja 16–18-aastaste vanuserühmas Triinu Taul.
2004
Esimest korda "Laulukarusselli" ajaloos selgusid võitjad otsesaates. 7–9-aastaste vanuserühmas saavutas esikoha Martti Laas, 8–10-aastaste seas Jaanika Kilgi. 13–15-aastaste vanuserühmas sai 3. koha Birgit Õigemeel, 2. koha Laura Põldvere ja esikoha Karl-Jörgen Viskus. 16–18-aastaste hulgas sai teise koha Meribel Müürsepp ja esikoha Mikk Dede. Peaauhinna – akustilise kitarri – pälvis Jaanika Kilgi.
Suurtükiväepataljon
Suurtükiväepataljon on kaudtuleotstarbeliste suurtükkidega relvastatud pataljon, mis kuulub suurtükiväe relvaliigi (väeliigi) koosseisu. Suurtükiväepataljon võib kuuluda lahinguüksuste brigaadi, suurtükiväerügemendi või suurtükiväebrigaadi koosseisu. Suurtükiväepataljon (tavaliselt eriotstarbeline) võib olla allutatud üksikuna ka otse diviisile või korpusele.
Laulukarussell
2006
Eetrisse läks 13 telesaadet, 3 vanuserühmas osales 95 lauljat. Lauljaid hindas žürii koosseisus Monika Pullerits, Teele Jõks ja Lauri Saatpalu. 7–9-aastaste vanuserühmas sai esikoha Triin Õunapuu, 10–12-aastaste hulgas Kadi Linda Kiisa, 13–16-aastaste seas Madara Vilson. Finaalsaadetes said ka televaatajad valida oma lemmiku. Publikulemmiku tiitli pälvisid Jüri-Saimon Kuusemets, Mariann Õmblus ja Mirjam Kütt.