cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kärdla kihistu
Kihistu kivimid esinevad Kärdla meteoriidikraatris ja on tekkinud meteoriiditabamuse otsesel tagajärjel, koosnedes süeviidist ja bretšast (nii otse tabamusel tekkinud bretšast kui ka hiljem sinna kandunud bretšast).
Ristleja Moskva uppumine
Mõju
Sõjandusasjatundjad on Moskva uppumise juures esile toonud selle psühholoogilist mõju. Eesti Mereväe ülema kommodoor Jüri Saska hinnangul on sümboolselt väga tähendusrikas uputada "lipulaev, mis on kuulutanud ennast võitmatuks ja mis kannab veel pealinna nime." Mõttekoja Sõja-uuringute instituut hinnangul sai Ukraina sellega suure propagandavõidu. Kuna laev osales kurikuulsal Ussisaare vallutamisel, siis demonstreeris Ukraina oma võimet anda vastulöök. Kui ka uppumise põhjus oli raketirünnaku asemel õnnetusjuhtum, siis seegi näitab Venemaa sõjaväe puudujääke. Sõja-uuringute instituudi arvates on Venemaa valitsusel keeruline selgitada oma laevastiku ühe kõige tähtsama aluse kaotamist, juhtunut ei saa siseriiklikult varjata ja see nõrgestab võitlusvaimu. USA presidendi riikliku julgeoleku nõuniku Jake Sullivani sõnul sundis juhtunu Venemaa valitsust valima kahe ebameeldiva seletusvariandi vahel, millest üks näitab ebakompetentsust ja teine rünnaku alla jäämist. Mõkola Bjeljeskov Ukraina Riiklikust Strateegiauuringute Instituudist ütles, et Moskva uputamine on "võimas sümbol, mis näitab, et me oskame kõrgetasemelist relvastust efektiivselt kasutada." Suurbritannia admiral lord West kirjeldas aluse kaotust kui "väga piinlikku" juhtumit Venemaa jaoks. Julgeolekuekspert Rainer Saksa sõnul oli Moskva kaotus suur psühholoogiline löök Venemaa laevastikule ja armeele, eriti selle väejuhatusele.
Kuna Moskva peamine roll oli pakkuda teistele laevadele õhutõrje näol kaitset, siis ekspertide hinnangul tähendas laeva kaotamine, et ülejäänud Musta mere laevastik muutus õhurünnakute suhtes haavatavamaks ja peab ilmselt liikuma Ukraina rannikust kaugemale, ehkki pole teada, kas Ukrainal jagub ressursse, et Venemaa laevastiku nõrgenemist ära kasutada. Rainer Saksa arvates jäi Moskva puudumise tõttu tõenäoliselt tegemata rünnak Ukraina logistikale või taristule. Tema hinnangul kahandas Moskva uppumine märkimisväärselt Venemaa laevastiku tulejõudu ja see võib mõjutada sõja edasist kulgu väga olulisel määral. Samas ei muuda Moskva puudumine Venemaa võimet Ukraina merelt blokeerimist jätkata. Forbes Ukraina tehtud analüüsi kohaselt oli Moskva uppumine senise sõja rahaliselt kõige suurem kaotus ja selle asendamine maksaks umbes 750 miljonit USA dollarit.
Ukraina kaitseministri Oleksi Reznikovi sõnul võimaldas Moskva uputamine Ukrainal tagasi vallutada Zmijinõi saare (juulis 2022) ning alustada teravilja väljavedu Ukraina sadamatest (Musta mere teravilja algatus).
Plaqueminesi vald
Plaqueminesi vald (Plaquemines Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Pointe a la Hache.
Ajalugu
Vald moodustati 1807. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 23 042.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Karl Friedrich (Schleswig-Holstein-Gottorf)
Hertsog Karl Friedrich (saksa keeles Karl Friedrich, Herzog zu Holstein-Gottorp); 30. aprill 1700 Stockholm Rootsi – 18. juuni 1739, Rolfshagen Alam-Saksimaa Saksamaa) oli Saksa päritolu Schleswig-Holsteini hertsogiriigi hertsog, Rootsi kuninga Karl XII õepoeg, Venemaa keisri Peeter I ja keisrinna Katariina I tütre (Anna Petrovna) abikaasa ning Venemaa keisri Peeter III isa.
Elulugu
Karl Friedrichi sündis Schleswig-Holsteini hertsogi Friedrich IV ja Rootsi kuninga Karl XI tütre printsess Hedwig Sophia pojana. Kuid tema isa langes 1702. aastal Põhjasõjas ja ta kasvas üles onu – Rootsi kuninga Karl XII juures, kuna Põhjasõja käigus Taani väed vallutasid Schleswig-Holsteini ning ta oli sunnitud koos perega lahkuma Rootsi.
Kuna kuningas Karl XII ei olnud järglasi, siis peeti teda Karl XII järglaseks, kuid pärast Karl XII surma ei olnud tal otsusekindlust kuulutada end kuningaks ning Rootsi kuninga järglaseks kuulutati Rootsis absolutismivastaste jõudude toel Karl XII noorem õe Ulrika Eleonora ja 1720. aastal Ulrika Eleonora abikaasa Fredrik I.
Karl XII surma järel 1718. aastal sai Rootsi valitsejaks tema õde Ulrika Eleonora, kelle abikaasa Rootsi kuningas Fredrik I sõlmis 1720. aastal rahu Taaniga ning Karl Friedrichil kadus võimalus tagasi saada oma valdusi. Ta suundus Venemaa keisri Peeter I kutsel kaaskonnaga Venemaale Peterburi, kus abiellus Peeter I tütre Anna Petrovnaga.
Pärast Peeter I surma kuulus Ülemsalanõukogusse.
Karl Friedrich naasis Holsteini 1727. aastal, kus Kieli linnas sündis ta poeg Karl Peter Ulrich, hilisem Venemaa keiser Peeter III, Venemaa Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia esimene liige. thumb|Hertsog Karl Friedrich von Schleswig-Holstein-Gottorf lapsepõlves
Dolgorukovo rajoon
Dolgorukovo rajoon (vene keeles Долгоруковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Dolgorukovo küla.
Rajoon piirneb põhjas Jeletsi rajooniga, idas Zadonski rajooniga, lõunas Terbunõ rajooniga, läänes Orjoli oblastiga ja loodes Izmalkovo rajooniga.
Rajooni pindala on 990 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 068, 2009. aastal 18 779 ja 2002. aastal 21 127.
Dolgorukovo rajoonis on 97 asulat, mis kuuluvad neljateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Olõm, Svišnja, Snova ja Sosna.
Talsi ordulinnus
120px|pisi|Talsi linna vapp
Talsi ordulinnus (saksa keeles Talsen, liivi keeles Tālsa) oli Liivi ordu kivilinnus Lätis Kuramaal (Kurzeme kultuuriajaloolises piirkonnas) Talsi kesklinnas, Talsi ja Vilkmuiža (Vilke) järve vahel asuval Sudmalkalnsi-Džirnavkalnsi (Veskimäe) künkal.
Ordulinnuse asukohast 0,5 km kagusse jääb Klosterkalnsi mäele (Kloostrimäele) kunagine Talsi muinaslinnus.
Venemaa keisririigi lõpuni kehtinud ajaloolise haldusjaotuse järgi asus linnus Kuramaa kubermangu Tukumsi ülemhauptmannschafti (Oberhauptmannschaft Tuckum) Talsi (Hauptmannschaft Talsen) hauptmannschaftkonnas (maakonnas).
Nimekujud
XIV sajand – castrum Talsen,
Asukoht
Talsi oli Kuramaa liivlaste suure Vanema maakonna üks kesksemaid ja tähtsamaid asustuspiirkondi. Lõuna poolt oli sinna tasapisi laienenud ka kurelaste asustus. Sinna jooksid kokku mitmed maanteed – Riia poolt läbi Tukumsi ja Kandava tulles hargnes tee Vindavi (Ventspilsi) ja Dundaga suunas. Linnus asetsel 87 m üle merepinna Džirnavkalnsi mäel, mis on saanud nime seal XIX sajandil olnud tuuleveski järgi. Dzirnavkalnsi linnusemägi on järsunõlvaline lääne, edela ja lõunaküljest vastu all orus asuvat praegust Talsi vanalinna ja kesklinna – meenutades vaadetelt Tartu Toomemäe paiknemist. Kaguküljel, vastu kiriku poolt tulevaid Akasi ja Dzirnavu (Veski) tänavaid on kaitseks kaevatud äralõikevallikraav, milles kulgeb Kalna (Mäe) tänav. Ida-, kirde- ja põhjaküljel on mägi üsnagi lauge.
Léa Sprunger
Léa Sprunger (sündinud 5. märtsil 1990 Nyonis) on Šveitsi endine kergejõustiklane.
Ta alustas karjääri seitsmevõistlejana ning võitis 2009. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel seitsmevõistluses kuldmedali.
Talsi ordulinnus
Ajalugu
Algselt XIII sajandil asusid orduvennad muinaslinnusesse Klosterkalnsil (Kloostrimäel), alles hiljem hakati ehitama kõrvale kivilinnust – nagu oli tüüpiline suuremale osale Kuramaa linnustest seoses sakslaste ja kohalike põliselanike omavahelistele suhete ja lepingutega. Talsi oli algselt Kandava foogtkonna abilinnus. See 0,4 ha suurune muinaslinnus oli üks suuremaid ja tugevamaid Kuramaal ja suure Vanema kihelkonna või väikemaakonna üks tähtsamatest keskustest.
Léa Sprunger
2011. aastal otsustas ta keskenduda sprindile. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis osales ta 200 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus.
Talsi ordulinnus
Ajalugu
1231 on 12 muu Kuramaa asustatud koha kõrval mainitud ka Talsi (Talse) küla kuralaste (liivlaste) ja paavst Gregorius IX esindaja Alna Balduini vahelises lepingus, millega teiste hulgas ka Talsi kuralased kohustusid võtma vastu preestrid ja laskma neil end ristida, tasuma paavsti määratud piiskoppidele ja prelaatidele maksu, osalema paganatevastasetes sõjakäikudes ja andma leppe kinnituseks pantvange.
Léa Sprunger
2015. aastal otsustas Sprunger keskenduda 400 meetri tõkkejooksule. Ta võitis 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis Sara Slott Peterseni ja Joanna Linkiewiczi järel pronksmedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta finaali ja oli viies.
Talsi ordulinnus
Ajalugu
1282. aasta 12. mail sõlmiti Talsis leping Liivi ordu ja Daugavgriva (Dünamünde, Väinasuu) kloostri abti vahel Kuramaal asuvate Utenpeve ja Kurse vaidlusaluste territooriumite üle.
Léa Sprunger
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis Sprunger ajaga 54,33 kuldmedali.
Talsi ordulinnus
Ajalugu
XIII sajandi lõppu paigutab linnusteuurija Karl von Löwis of Menar linnuseehituse alguse, viidates Ditleb von Alnpeke Liivimaa vanemas riimkroonikas öeldule.
Léa Sprunger
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis Sprunger kuldmedali 400 meetri jooksus. Maailmameistrivõistlustel Dohas sai ta 400 meetri tõkkejooksus Šveitsi rekordiga 54,06 4. koha.
Talsi ordulinnus
Ajalugu
1290. aastal ründasid Riimkroonika järgi Leedu väed Talsi linnust (burc Talsen) ja linnuseasulat (hachelwerk). Asula hävitati ja lähem ümbruskond rüüstati, kuid linnust vallutada leedukatel ei õnnestunud. "Otsekohe kogub ordumeister Halt (Balthasar Holte, von Hohenbach) väe kokku ja suundub kiiresti Semgalliasse (Zemgale), kus jääb Scheneni jõe äärde varitsema. Leedulased saabuvad jõe äärde ja hakkavad üle jõe silda ehitama. Tulevad siis järgmisel hommikul üle jõe. Ordumeister saadab neile vastu rüütlid vend Merkelini juhtimisel, kes leedulased tagasi üle jõe surub. Sealjuures kukub sild kokku ja tapeluse käigus lüüakse leedu vürsti poeg surnuks. Kristlased seavad kiiresti silla korda ja tungivad leedulastele peale. Seda nähes pöördub vürst Maseke põgenema." Kroonikas mainitakse, et Kuramaal ordul kindlaid linnuseid ei ole peale Tervete (Heiligenberg), mille ka meister ise maha lammutada lasi.
1292 läänistas ordu 1 aakri maad Talsi piirkonnas (In territorio Thalsen) kellelegi Albertile. Ka Liivi ordu läänistas sarnaselt Liivimaa piiskoppidele maatükke koos külade ja talupoegadega tähtsatele ja ustavatele orduametnikele ja rüütlitele hea teenistuse eest.
Léa Sprunger
Isiklikud rekordid
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Talsi ordulinnus
Ajalugu
1318 andis ordumeister "Tiidemannile Talsist" lääniks 2 aakrit maad. Talsi piirkond jaotati aja jooksul läänidena välja. XIV sajandil on Talsi linnust (castrum Talsen) tihti mainitud Kuramaa mõisate nimekirjades ja linnuse külje all olevaid maid läänistades. Ei ole ainult täpsustatud, kas peetakse silmas vana puitlinnust või uut kivilinnust.
1361 on dokumentides mainitud asulat (Hakelwerk), mis asus puit- ja hilisema kivilinnuse vahel. Millalgi varsti pärast kivilinnuse valmimist kolisid Talsi muinaslinnuse asukad sinna üle ja elutegevus vanas kohas soikus ja see jäeti maha. Vana linnus vajas ka pidevalt hoolt ja remonti ja neid kulutusi ei olnud majanduslikult mõttekas enam teha. Ka sõjaliselt ei vastanud ta enam nõuetele, kuigi asetses veidi kõrgema ja järsema mäe peal.
1397 on kivilinnuse püstitamise algusajaks märkinud XX sajandi I poolel mõned baltisaksa uurijad, kuna ühes lääniürikus on juttu Talsi linnusele kuuluvast linnusepiirkonnast – ...districtus alias borchsukinge castri Talsen.
1411 on esimest korda Talsi linnus Liivimaa linnustenimekirjas üles tähendatud koos teiste Kuramaa linnustega (Sabel, Tals, Kandaw).
1422 on dokumendis kirjutatud Talsi linnakesest (pilsahten to Talsen) ilmselt kohalikus murdes.
1434 ja 1437 on lossi kui kaitseehitist mainitud koos teistega kindlustustenimekirjas
1439, 1442 ja 1443 on märgitud jälle linnusepiirkonda (Burgsuchung). 1442, . aasta 14. detsembril on Stende vasallilinnuses välja antud läänikirjas read: "Veel seitse aakrit maad Talsi linnusepiirkonnas Kuldiga kohtuõiguse järgi..." ("Noch seven haken in der Borchsokinge tor Talsen und im Gerichte to Goldingen..."). 1443 a. lääniürikus on öeldud: "Kandava seaduse järgi Talsi linnusepiirkonnas..." ("Im Rechte to Kandau und in der Borchsokinge to Talsen..."). Tundub nagu oleks olnud alanud üleminekuperiood, kus Kandava foogt veel mõistis õigust ja Kuldiga komtuur juba läänistas maatükke.
1447 eraldati Talsi linnusepiirkond Kandavast ja see läks Kuldiga linnusepiirkonna alla ja Kuldiga komtuuri ja tema kohtufoogti alluvusse.
1462 on esimest korda kirjutatud Talsi kihelkonnast.
1498 on mainitud Talsi linnakeses elavaid saksa kaupmehi ja käsitöölisi.
1555 kirjeldatakse Preisi hertsogi Albrechti kirjavahetuses, et seda tüüpi linnused (Kuramaa maanteekastell – milline ka Talsi oli), ei ole eriti kindlad ja tugevad, vaid rohkem viljaaidad, kus pikemalt elada ei saa.
1561, kui Liivi sõja ajal moodustati poolakate poolt Kuramaa ja Semgale hertsogkond, siis läks Talsi linnus vastse hertsogi Gotthard Kettleri omandusse. Administratiivselt liideti Sabile ja Talsi jälle Kandava linnusepiirkonnaga kohapeal hakkas käsutama nagu vanastigi Kandava linnusepealik (Hauptmann – capitano). 1567 ehitati praegusse asupaika hertsogi käsul luteri kirik. 1609 on uuesti mainitud kivimüüridega kirikut.
1656, Poola-Rootsi sõja ajal marssisid Rootsi väed läbi Talsi poolakate käes oleva Aarlava peale.
1658 olid Poola väed pikalt Talsis laagris. Arvatakse, et järgmisel aastal (1659) purustati linnus Rootsi vägede poolt, et poolakad seda enam tagasi vallutada ei saaks. Linnust enam ei taastatud ja varemeid hakati kasutama ehitusmaterjali murruna.
1701–1710, Põhjasõja ajal oli Talsi rootslaste käes. 1705 vallutasid linnakese venelased, 1706 olid rootslased jälle tagasi.
1733. aasta sügisel puhkes Talsis tulekahju, mis tänu valdavale puithoonestusele hävitas peaaegu terve linnakese. Kiviehitiste püstitamiseks materjali saamiseks hakati nüüd uuesti isuga linnusevaremeid lammutama.
1812 marssisid Talsisse Napoleoni armee koosseisus olevad preislased. Nende rühm paiknes Dzirnava tänava nr 1 majas vana ordulossi kõrval.
1844 valmistati mõõtudega linnuseplaani eskiis.
XIX sajandi keskel ehitas parun von Heiking omale endise ordulinnuse asemele linnavilla. Villa ümber rajati dendropark ja vallikraavi tänavad.
1857 ehitati paruni linnamajast lääne poole tuuleveski, mis töötas kuni 1915. aastani. 1922 põles see maha, kuid linnusekünkale jäi Veskimäe nimi.
1936–1938 Ādolf Karnupi poolt Vana-Talsi linnamäel teostatud arheoloogiliste väljakaevamiste andmetel oli puidust muinaslinnus kasutusel veel XIII ja XIV sajandil ilmselt siis paralleelselt uue kivist ordulinnusega.
II maailmasõja ajal hävis Talsi maakonnamuuseumi arhiiv ja seetõttu on mitmed selle piirkonna ajalooetapid n-ö valged lehed. Nõukogude okupatsiooni ajal oli Heikingu majas sõjakomissariaat, 1991. aastast on hoone Läti Kaitseliidu – Zemessardze valduses.
1960ndateni oli linnusekünkal veel kohati näha keskaegseid müürijäänuseid.
1998–1999, kui Läti arheoloogid koostasid linnuste visuaalseid kirjeldusi, öeldi Talsi kohta, et "linnusease paikneb Vilkmuiža ja Talsi järvede vahelisel Džirnavkalnsi holmil, maapinnal pole müüre märgata, kõikjal kasvavad puud ja nende vahel on hilisemal ajal ehitatud hooneid."
Ehitus
Põhiplaanilt ja stiililt on tegemist 98*66-meetrise põhiplaaniga (pindalaga 6468 m²) ristkülikukujulise vaba maantee-laagerkastelliga, milliseid Kuramaal oli ridamisi. Otstarbe järgi oli tegemist teetõkke-aitlinnusega, mis pakkus Liivimaalt (Marienland) Preisimaale (Petriland) reisivale teelisele ulualust ja kaitset. Linnus asetses nurkadega põhiilmakaarte suundades. 1844. aasta plaani järgi on kastelli neli külge hoonestatud 10 m laiuste tiibadega. Linnuse lõunanurga pool edelatiiva lähedal on kaevukoht. Ka parun von Heikingu eluhooned jäävad linnuse lõunanurga sisse.
Praegune seisukord
Nähtavaid müüre linnusemäel näha ei ole. Maapinnas on kõrgemad ebatasased kohad, kus võib märgata graniidist vundamendikive.
Londoni Eesti Selts
Londoni Eesti Selts (edaspidi "LES" või "selts") asutati 7. juulil 1921 tolleaegses Eesti Vabariigi Esinduses Londonis. Selts loodi Eesti haridusseltside põhimõttel ja asutamiskoosolekul astus liikmeks 25 kohalolijat. LES oli ainsaks eestlaste seltskondlikuks organisatsiooniks Inglismaal kuni 1947. aastani. Selle ajani oli seltsi eesmärgiks ühendada kõiki eestlasi Suurbritannias ning luua sidemeid kaasmaalastega muudes maailma paikades. Ka peale Inglismaa Eestlaste Ühingu ("IEÜ") asutamist püsis põhimõte, et vanima eestlaste organisatsioonina koondab LES enda umber üle kogu Inglismaa kõiki neid eestlasi kelle läheduses ei ole IEÜ osakondi ja kes soovivad kuuluda seltsi.
Seltsi eesmärgid ja tegevusalad
LES-i eesmärkideks võeti juba algusest eestlaste kokkuhoidmine ja omavahelise läbikäimise organiseerimine rahvuslikus ja sõbralikus koostöö vaimus. 1954. aastal kinnitatud põhikirjast alates on LES-i peaeesmärgiks "Eesti iseseisvust säilitada ja innustada Londonis ja Londoni ümbruses elavaid eestlasi ja Eesti sõpru rahvusliku kultuuri eripära säilitama, edasi arendama ja tutvustama teistele rahvastele." Kauaaegne LES-i esimees ülempreester Nigul Hindo kirjutab, et seltsi ülesandeks on läbi aastate olnud soov luua eesti vaimulaadile meelepärast keskust ning võimaldada Londoni suurlinnas kõigile eestlastele omavahelist kokkusaamist ning sobivat seltskondlikku meelelahutust ja mõistlikku ajaviidet ühiste koosviibimiste näol laulu ja mängu kaasabil. Läbi aegade on LES ka püüdnud pakkuda külalislahkust ja kaaseestlastega kohtumise võimalusi, seda eriti lühiajaliselt Londonit külastavatele eestlastele. Oma üritustega on LES pakkunud meelelahutust Londoni eesti kogukonnale.
Juba algaastatel toimis seltsi ruumides lugemislaud ajalehtedega ja raamatukogu, õpiti ja kanti ette näidendeid, korraldati kohviõhtuid ja seltskondlikke ajaviitemänge, kuid peeti ka kõnesid, lauldi ühislaule ja tehti "väikest jalakeerutust" grammofonimuusika saatel. Suuremad kokkutulekud olid harilikult Eesti Vabariigi aastapäeval, emadepäeval, jõulupühal ja väliseesti päeval. Praegu on seltsi organiseeritud suurem koosviibimine jõulupidu.
LES on rahvus-kultuuriline organisatsioon – tema koosolekuil ja nimel ei ole lubatud propageerida isiklikke poliitilisi vaated. Seltskondlik organisatsioon ei või asuda mitte ühegi erakonna poliitilisele seisukohale, vaid peab jääma erapooletuks. Kuid seltsi liikmed ise oma eraelus võivad vabalt kuuluda ja tegutseda kõigis seaduste poolt lubatud poliitilistes organisatsioonides; aga nende isiklik maailmavaade ei tohi takistada ega häirida seltskondlikku tegevust ning haridus- ja kultuurielu ettevõtmisi.
Seltsi juhatus
Seltsi juhatus valitakse üheks aastaks LES peakoosolekul. Seltsi juhatuses on esimees, laekur ja kirjatoimetaja.
Liikmed
LES-i liikmete arv on läbi aastate olnud muutlik. Seltsi nimekirjade järgi on ametlik liikmesus olnud järgmine järgmine: 1921. aastal – 25 liiget, 1929. aastal – 30; 1937. aastal – 50; 1941. aastal – 81; 1948. aastal – 479; 1951. aastal – 202; 1960. aastal – 128; 1968. aastal – 118; 1985. aastal – 95; 1998. aastal – 78.
Trikāya
pisi|Kolm suurt Buddha kuju Dharma Flower Temple'is Huzhou's, Zhejiangi provintsis Trikāya ehk kolm ihu või kolm aspekti (sanskriti keeles trikāya; tiibeti keeles sku gsum; hiina keeles 三⾝ sanshen; jaapani keeles sanjin) on mahajaana õpetus, mille kohaselt buda või budasus avaldub kolmel viisil.
Algupära
Dharmakāya mõiste esineb juba paali kaanonis, kuid eriliselt tuli see esile ilmselt umbes 1. saj eKr pärinevas Kaheksatuhandelises ületava mõistmise suutras.
Mahajaanas arendati välja sambhogakāya mõiste, mis paigutub kontseptuaalselt nirmanakāya ja dharmakāya vahele ning umbes 300. aasta paiku süstematiseeriti joogatšaaara koolkonnas Trikāya ehk buda kolme ihu õpetus.
Käsitlusi
Kõigis mahajaana budismi traditsioonides tunnustatakse budasuse kolme aspekti.
Sambhogakāya on see buda või dharma aspekt, millega kohtutakse visioonides ja sügavas meditatsioonis ning Buddha eksisteerib seal kui transtsendentne, igavene, taevalik olend; algse jumaluse arhetüüp ehk Tathāgata Buddha. Seda võib pidada dharmakāya, absoluutse reaalsuse, nn tühjuse (sunyata) osaks.
Trikāya-õpetus ja Tathāgatagarbha Sūtra tõid transtsendentaalsuse käeulatusse, paigutades selle immanentsele tasandile.
Erinevatel budistlikel koolkondadel on erinevaid nägemusi kolme keha olemuse kohta. pisi|Puhta Maa boddhisattva vestlemas templi maavaimuga
Puhas Maa
Puhta maa õpetuste kohaselt võib jagada mõiste "buda" kolmeks kehaks järgmiselt: Sarnaselt varajase budismiga õpetavad kõik kolme liiki buda ühte dharmat, võttes ainult tõe selgitamiseks erinevaid vorme.
Zen-budism
Zen-budistlikust vaatekohast ei saa Buddha kolme keha võtta absoluutselt, sõna-sõnalt või materialistlikult, need on vajalikud vahendid, kuid "pigem nimed või rekvisiidid", ja ainult valguse ja varju mäng meeles.
Rinzai väidab järgmist:
"Kas sa soovid olla sarnane budade ja patriarhidega? Siis lihtsalt ära vaata midagi, mis asub sinust väljaspool. Kui puhas valgus asub hetkel sinu südames (st meeles) on dharmakāya buddha sinu kehas. Kui sa ei erista hetkel oma südame valgust on sambhogakāya buddha sinu kehas. Kui sa ei tee hetkel vahet oma südame valgusel on nirmānakāya buddha sinu kehas. Sest Buddha keha kolmainsus pole midagi muud, kui ta ise siin, sinu silmade ees, kuulates minu dharma selgitust."
Pärast õpetust Buddha kolmest kehast (trikāyast) jätkas Rinzai: "Kõik need kolm, ma olen täiest kindel, pole midagi muud kui varjud. Oo, austatud härrad! Te peate ära tundma Inimese (jén), kes mängib nende varjudega, tema on kõigi buddhade algus ja varjupaigaks kõigile oma järgijatele, ükskõik, millist Teed nad ka astuks."
Šansoon
Šansoon (pr chanson 'laul' ← ld cantio) on üldiselt igasugune tekstikeskne prantsuse laul, tavaliselt polüfooniline ja ilmalik.
Trikāya
Tiibeti budism
Kalu Rinpoche on võrrelnud dharmakāyat päikesega, mille otsene tajumine on meie jaoks võimatu, samboghakāya on nagu päikeseketta vorm, mida näeme ja ütleme "päike tõuseb" või "loojub" ja nirmānakāya on valgus ja soojus, mida kogeme. Budistlikud traditsioonid, mis keskenduvad Amitabha budale, kujutavad tema paviljoni ümbritsetuna kolmest seinast, millest igaüks sümboliseerib üht kāyat: raam pealuudest, dorje'dest, lootostest. Drikung Khenchen Konchog Gyaltshen Rinpoche õpetus mõjuvõimust viitab neljandale kāya'le, mida nimetatakse Svabhavikakāya (loomuse ehk olemuslik keha). H.E. Tai Situpa ütleb selgitades Mahamudrat: " ... svabhavikakaya pole mitte ilmingu vorm, vaid pigem osutab sellele, et dharmakāya, sambhogakāya ja nirmānakāya pole üksteisest eraldatud. Na on lihtsalt kolm erinevat buda jagamatu seisundi aspekti." Ka vadžrajaana viitab mõnikord ka svabhavikakāya'le (Tiibeti keeles: ངོ་བོ་ཉིད་ཀྱི་སྐུ ngo wo nyi kyi ku) , mis on lihtsalt kolme kāya ühtsus või eraldamatus. Terminit svabhavikakāya tuntakse ka Gelug õpetuses, kus see on üks dharmakāya kahest eeldatavast aspektist: Tuumkeha / Svabhavikakāya ja Tarkuskeha või Gnoosise keha / Jnanakāya. Haribhadra (Seng-ge Bzang-po) väidab, et Abhisamayalamkara peatükk 8 kirjeldab budasust nelja kāya abil: svabhavikakāya, (jnana)dharmakāya, sambhogakāya ja nirmānakāya. Kõige esoteerilisem versioon kāyadest ehk kehadest liidab kolmele esimesele kehale veel kaks keha vajrakāya – muutumatu, hävinematu keha, milles Jetsun Milarepa tõusis oma matusetuleriidalt andma õpilastele veel viimast õpetust ning abhisambodhikāya – täiusliku valgustatuse keha. pisi|Dzogchen budismi sümbol. Sisemine A märgib kadag'i ja välimine vikerkaarering lhun grub'i
Šansoon
Varaseimad šansoonid olid eepilised luuletused, mida esitasid lihtsal monofoonilisel meloodial žonglöörid. Need kirjeldasid tavaliselt mineviku kangelaste kuulsaid tegusid. Kõige tuntum neist on "Rolandi laul". Väga väheste selliste varaste šansoonide muusika on säilinud.
Tüüpiliselt tähistab šansoon keskajast või renessansist pärit polüfoonilist prantsuse laulu. Mõiste "šansoon" hõlmas selliseid kindla vormiga žanre nagu näiteks ballaad, rondeau, virelai. Varasemad šansoonid olid kahe-, kolme- või neljahäälsed. Mõnikord saatis lauljaid muusikainstrument.
Trikāya
Mahamudra
Mahamudras on trikāya tõlgendus sarnane: kui mahamudra harjutused hakkavad vilja kandma, näeb praktiseerija, et meel ja kõik nähtused on mis tahes indentiteedi poolest olemuselt tühjad, seda tühjust nimetatakse dharmakāyaks. Meele olemust nähakse olevat tühi, kuid sellel on potentsiaal, mis võtab helenduse vormi; sambhogakāya olemust nähakse nagu seda helendust. Nirmānakāyat mõistetakse nagu võimast jõudu, mis potentsiaalselt mõjutab elusolendeid. Mahamudra vili on mõistmine, et suhtelised ilmingud ja meel on oma olemuselt kolm kāyat. Selle mõistmiseks on oluline õige vaade. Dharmakāya on ainus tõelisus, ükskõik kas räägitakse suhtelistest välistest ilmingutest või sisemistest meele mehhanismidest, neil puudub tõeline olemasolu. Meel on dharmakāya ja nähtused on dharmakāya ilmingud, selle valguskiired. Sambhogakāya tähendab, et nähtus ilmneb takistusteta. Väljaspool sambhogakāya takistusteta helendust tekib palju nirmānakāya mitmekesiseid nähtusi. Seetõttu kolm kāyat – dharmakāya, sambhogakāya ja nirmānakāya – läbivad kõike.
Šansoon
Esimene tähtsam šansoonilooja oli Guillaume de Machaut 14. sajandil, kes lõi kolmehäälseid kindla vormiga laule. Guillaume Dufay ja Gilles Binchois olid järgmise põlvkonna tähtsamad šansooniloojad. 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse tähtsamad heliloojad selles žanris olid Johannes Ockeghem ja Josquin des Prez, kes enam ei püsinud rangete vorminõuete piirides, vaid hakkasid sarnaselt kaasaegsete motettidega šansoonides kasutama imitatsiooni. 16. sajandi keskpaiga heliloojad, teiste hulgas Orlandus Lassus, said šansoonide kirjutamisel mõjutusi itaalia madrigalist.
Trikāya
Anuyoga
pisi|Kolmevärviline Gankyil ehk Dharma ratas Anuyoga vaatekohast on ’meelevool’ (sanskrit: citta santana) 'järjepidevus' (sanskrit: santana), mis moodustab trikāya. Trikāyat kui kolmainsust ning dharma õpetuse ühtsust ja jagamatust sümboliseerib Gankyil (Õndsusratas ehk Dharma-ratas). Kolm värvi, mis moodustavad Gankyil'i, esindavad kolme Buddha keha (trikāya't) ning väljenduvad tema kehas, kõnes ja meeles. Need kolm elementi on seotud kolme algenergia ilmnenud aspektiga: energia väline ja individuaalse väljenduse aspekt on ilminguline kõiksus, nirmānakāya, mõtte materiaalne aspekt on sambhogakāya ning ilma vormita lõpmatuse aspekt on dharmakāya. Gankyil kehastab ka mentaalse duaalsuse müstilist saladust ja seetõttu paljususele omast algühtsust.
Šansoon
Paljud varased instrumentaalteosed olid šansoonide kaunistustega variatsioonid, nii tekkis uus žanr kantsoon, mis oli sonaadi eelkäija.
Esimene šansoone sisaldav trükitud noodikogumik oli "Harmonice Musices Odhecaton", mille andis välja Ottaviano Petrucci Veneetsias 1501. aastal. Selles oli 96 erinevate heliloojate šansooni.
Šansoon tänapäeval
Tänapäeva Prantsusmaal mõeldakse šansooni all tavaliselt muusikat lauljatelt nagu Jacques Brel, Georges Brassens, Édith Piaf, Charles Aznavour, Léo Ferré ja Serge Gainsbourg. Šansooni on võimalik ülejäänud prantsuse "popmuusikast" eristada selle järgi, et see järgib muusikas prantsuse keele rütmi, mitte inglise keele oma.
Kirjandus
Ŝansono
Trikāya
Dākinid
pisi|Foto [[thangkale maalitud Vajrayoginist]] Dākini (sanskrit: डाकिनी ḍākinī; tiibeti: མཁའ་འགྲོ་མ་ khandroma; hiina: 空行母) on tantristlik jumalus (Anuttara tantra), mida kirjeldatakse kui valgustatud naisenergia kehastust, ja tõlkida võiks seda kui "taevane naine" või "pilvehaldjas". Mõnikord on seda mõistet tõlgitud poeetiliselt kui "taevastantsija" või "taevaskõndija". Tiibeti keeles kasutatakse dākini asemel sõna khandroma. Esimest silpi, mida hääldatakse nagu mKha, võib tõlkida nagu 'taevas' või ka 'eeter', mis budistlikus kontekstis tähendab tühjust. Silp gro tähendab liikumist, kuid kontekstis võib tõlkida "teadmine täieliku mõistmisega". Silp ma viitab naissoole. Dākinisid saab liigitada vastavalt trikāya ehk kolme Buddha kehale. Dharmakāya dākini, Samantabhadri, esindab dharmadhatu’t, kus ilmuvad kõik nähtused. Sambhogakāya dākinid on iidamid, mida kasutatakse meditatsioonis tantristliku praktika jumalustena. Nirmanakāya dākinid on inimnaised, kes on sündinud eriliste võimetega, need on vabanenud yoginid, gurude abikaasad või isegi kõik naised üldiselt, kuna neid võib liigitada viieks Buddha perekonnaks. J. Simmer-Brown on öelnud: Dākini, tema eri ilmingutes, toimib kõigis kolme kehas. Ta võib olla inimese guru, Vajra meister, kes edastab vadžrajaana õpetusi oma jüngritele ja ühineb nendega samaya kohustustes (tantra lubadustes). Tarkuse dākini võib olla iidam, meditatsioonijumalus. Jooga naissoost jumalusele, nagu Vajrayogini, on Tiibeti budismis levinud. Ka võib ta olla dharma kaitsja. Tarkuse dākinitel on eriline vägi ja kohustus kaitsta suulise ülekande terviklikkust. .
Teosoofia
19. sajandil huvitusid teosoofid budismist, sest budism sisaldab esoteerilisi õpetusi. Eksoteeriline budism usub, vastupidi budismi esoteerilistele õpetustele, et nirmānakāya on budade füüsiline vorm, mille nad võtavad maa peale kehastudes. Esoteerilise tõlgenduse järgi "kudus" Buddha surres endale nirvaanasse vaibumise asemel nirmānakāya, s.o astraalkeha eeterliku vormi. Bodhisattva jääb sellesse hiilgavasse kehasse nähtamatuna pühitsemata inimkonnale, selleks, et teda valvata ja kaitsta. Dharmakāya keha on täiuslik buda keha, millel on ainult ideaalne hingus: teadvus on sulandunud kõikjal olevasse Teadvusse. Inimkonna aitamiseks keeldub adept dharmakāya kehast, jätab endale sambhogakāya täieliku teadmise, ning jääb oma nirmānakāya kehasse (so vaimu).
Välislingid
Urantia raamat [http://www.urantia.ee/forum/13-vordlev-religioon/22-budismi-potentsiaalid-ur-st-laehtuvalt. Budismi potentsiaalid.]
Harri Kingo [http://www.syndikaat.ee/fpost.php?id=390. Jumal ja nirvaana]
Harri kingo [http://www.syndikaat.ee/fpost.php?id=451. Kolmainsuse mõistmine ajas.]
Kagjü [http://ljt.ee/kagj%C3%BC. Ajalugu ja koolkonnad.]
Siiri
Siiri on eesti ja soome naisenimi. See on mugandus nimest Sigrid.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Siiri 1540 naisel. Siiri oli populaarsuselt 120. naisenimi. Siiri oli keskmiselt 49 aasta vanune (mediaanvanus oli 49). Kõige populaarsem oli eesnimi Siiri vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 23,17.
Soomes on alates 19. sajandi lõpust 2018. aastani registreeritud 19 092 Siiri-nimelist naist.
Tammiku kultuurihoiuala
Hoiualal asuvad Tammiku Pühaallikas, Tammiku küla 26 linaleoauku (kõrval asuval Muraka kinnistul asub Kaarevere küla 26 linaleoauku, nii palju hästisäilinud linaleoauke ühes kohas on Eestis ainukordne), linaleotee, Tammiku oja, 1880. aastast pärit talu piirikivid ja 18. sajandil kasutusel olnud kruusavõtukoht.
Õhtukool
Õhtukool on haridusasutus, kus õppetöö toimub peamiselt õhtuti. Õppevorm annab täiskasvanud õppuritele võimaluse omandada üld- ja kutseharidust päevatöövälisel ajal.
Abisko rahvuspark
pisi|455x455px|Vaade Abisko rahvuspargis asuva Nuolja mäe tipust (vasakul Torneträski järv) Abisko rahvuspark on Põhja-Rootsis Norrbotteni läänis Kiruna vallas asuv rahvuspark.
Park loodi 1909. aastal ja selle pindala on 7700 ha (77,2 km2).
Ajalugu
pisi|Abisko rahvusparki läbiv raudtee (taustal Torneträski järv)|alt= Abisko rahvuspark oli üks esimesi rahvusparke nii Rootsis kui ka kogu Euroopas, sest just Rootsi oli esimene Euroopa riik, kus 1909. aastal rahvusparke rajama hakati. Tänapäeval on Rootsis kokku 29 rahvusparki.
Abisko rahvuspargi ala oli mitmeid tuhandeid aastaid koduks saamidele, kes tegelesid põhiliselt jahinduse ja kalapüügiga. 18. sajandist kuni 1940. aastani karjatati Abisko rahvuspargi aladel ja ka mujal lähedal põhjapõtru. Tänapäeval on võimalik mõnes Rootsi piirkonnas, peamiselt just Rensjönis, jätkuvalt näha saami loomakasvatajaid.
Paar aastat enne rahvuspargi loomist ehitati Kiruna raukaevandusest raudtee Norra linna Narvik, see raudtee läbis peatselt loodava rahvuspargi ala. Raudtee ehitamise käigus raiuti maha palju puid, peamiselt kasemetsa, ning see tõi kaasa palju kahju sealsele taimestikule. Tänu raudteele sai kaevandusest kogu aasta jooksul transportida rauamaake. Valmiva raudtee kõrvale tekkisid aegamisi põhiliselt raudtee-ehitajatest koosnevad kogukonnad, kellele viidati kui "rallare". Veel praegugi on selle tõestuseks Rallarvägeni matkarada, mida tollal kasutati materjalide transportimiseks.
Idee luua rahvuspark tuli esialgu Rootsi teadlastelt, kelle hulka kuulus ka Rootsi, Norra ja Soome põhjaaladel palju uuringuid läbi viinud tuntud Rootsi geoloog Fredrik Villhelm Svenonius. Peamised põhjused rahvuspargi loomiseks olid sealse põhjamaapiirkonna looduse loomulik säilimine, regiooni teaduslikuks uurimistööks kasutamine ja tulevikule mõeldes ka paljudele turistidele meelepäraseks sihtkohaks saamine. Troneträski mägijärve lõunakaldal asub Abisko Teaduslike Uuringute Keskus (Abisko Scientific Research Station). 1903. aastal rajatud, kuid alates 1935. aastast koos Kuningliku Teaduste Akadeemiaga tegutsenud asutuses on aastate jooksul tehtud geoloogilisi, ökoloogilisi, hüdroloogilisi, geomorfoloogilisi ja meteoroloogilisi uurimusi lähisarktilises keskkonnas. Aasta jooksul külastavad uurimisjaama sajad teadlased ja õpilased kogu maailmast.
Maastikuline liigendus
pisi|vasakul|Abisko rahvuspargi kaart pisi|Abiskojåkka jõgi Abisko rahvuspark asub Põhja-Rootsis, umbes 195 kilomeetrit põhjapolaarjoonest põhja pool, üsna naaberriigi Norra piiri kõrval. Park koosneb orust, mida ümbritseb kahest küljest Skandinaavia mäestik ning põhja poolt Torneträski järv. Rahvusparki läbivad ka Rootsi riigimaantee E10 ja raudtee Malmbanan.
Abisko rahvuspark paikneb Fennoskandia kilbil, Skandinaavia mäestikul, ning koosneb suuresti kiltidest ja lubjakivimist. Kivimikihid ulatuvad kuni aluskorrani ja nende paksus varieerub paarisajast meetrist mitme kilomeetrini. Rahvuspark koosneb liustikuliselt erodeeritud nõlvadest ning mandrijää kujundatud orust. Maapinda katavad rähksed mullad, orgudes on ülekaalus turvasmullad.
Mööda pikka orgu voolab jõgi, mida ülemjooksul nimetatakse Kamajåkka jõeks. See suubub rahvuspargis olevasse, 488 meetrit merepinnast kõrgemal asuvasse Abiskojaure järve. Abiskojaure järve pindala on ​​2,82 km² ja kõige sügavam koht on 35 meetrit. Abiskojaure järvest omakorda voolab välja Abiskojåkka jõgi, mis suubub Torneträski järve. Torneträski järve pindala on 332 km², keskmine sügavus on 52 m (maksimaalne sügavus 168 m). Tegu on Rootsi suuruselt seitsmenda järvega ning kogu Skandinaavias loetakse seda kõige suuremaks mägijärveks. Järv asub 341 meetrit üle merepinna.
Kõrgeimad mäed pargis on 1169-meetrine Nuolja mägi ja 1191-meetrine Slåttatjåhka.
Taime- ja loomaliigid
pisi|Põhjapõdrad Abisko rahvuspargis Abisko rahvuspark on üks mitmekesisema taimestikuga alasid mägedes, taimede kasvu soodustab lubjakivine pinnas. Suurema osa rahvuspargist hõlmavad vaevakasemetsad, samuti kasvab pargis palju lilli, rohttaimi, marju ja sõnajalgu.
Nuolja mäge kutsutakse sageli lillemäeks, kuna seal kasvab kevaditi palju lilli. Taimede kasvu soodustab mullas leiduv lubi, ringlev põhjavesi ja lõunas paikneva päikese mõju. Näiteks võib mõnel aastal mäelt leida kasvamas harvaesineva Platanthera obtusata (käokeel), mida kuskilt mujalt Rootsist ei leia. Rahvuspargis on taimedest esindatud sookask (Betula pubescens), harilik mustikas (Vaccinium myrtillus), harilik kukemari (Empetrum hermaphroditum), paju (Salix sp) ja vaevakask (Betula nana).
Abisko rahvuspargi Abiskojåkka jõe delta on oluline pesitsuspaik lindudele. Kõige enam pesitseb pargis salu-lehelinde (Phylloscopus trochilus). Erinevates allikates mainitakse, et pargis pesitsevad põhjavint (Fringilla montifringilla), ohakalindude perekonna liigid (Carduelis) ja sinirind (Luscinia svecica). Lisaks elavad pargis aed-põõsaslind (Sylvia borin), vainurästas (Turdus iliacus), hallrästas (Turdus pilaris), mustvares (Corvus corone), must-kärbsenäpp (Ficedula hypoleuca) ja võsaraat (Prunella modularis). Suurematest lindudest kohtab kaljukotkaid (Aquila chrysaetos), merikotkaid (Haliaeëtus albicilla), karvasjalg-viusid (Buteo lagopus) ja jahipistrikke (Falco rusticolus).
Väiksemat liiki imetajatest elavad piirkonnas oravad (Sciurus vulgaris), metsnugised (Martes martes), nirgid (Mustela nivalis) ja lemmingud (Lemmini). Suurematest imetajatest on esindatud põdrad (Alces alces), põhjapõdrad (Rangifer tarandus), harvem võib kohata ka ahme (Gulo gulo), polaarrebaseid (Vulpes lagopus), ilveseid (Lynx lynx) ja pruunkarusid (Ursus arctos). Põhjapõdrad elavad rahvuspargis terve aasta. Talvel pole lumikatte paksus kuigi sügav, mistõttu on loomadel lihtne toitu leida.
Kliima
pisi|Virmalised Abisko rahvuspargis Piirkond on kliima poolest mõõdukalt külm ja sademete hulk sõltub asukohast. Temperatuurid jäävad vahemikku –22 kuni +26 °C ja sademeid on 322–1000 mm aastas. Atlandi ookeani merelise mõju tõttu on Abisko piirkonnas soojem kui mujal samadel laiuskraadidel paiknevatel aladel.
Põhja-Rootsi mägedes valitseb lähisarktiline kliima. Üldiselt on kliima külm ning mõõdukas. Aasta läbi esineb piirkonna lääneosas Atlandi ookeani mõjul palju sademeid, ka kõige kuivem kuu on sademeterikas. Aasta keskmine temperatuur on 0,2 °C ning keskmine sademete hulk on 1100 mm. Suurem osa rahvuspargi alast jääb aga mägede varju, seal on sademeid 322 mm aastas ja keskmine temperatuur jääb –1 kraadi juurde. Kõige enam esineb sademeid juulis ja kõige vähem aprillis.
Aastane õhutemperatuuri amplituud on 45 °C. Kõige soojem kuu on juuli, kõige külmem veebruar. Juulis jäävad temperatuurid tavaliselt 10–16 °C vahele, kuid võivad kerkida kuni 26 kraadini. Öösiti võib temperatuur langeda kuni 4 kraadini. Veebruaris jäävad temperatuurid üldiselt –11 ja –5 °C vahele. Soojematel päevadel võib temperatuur kerkida kuni 2 kraadini ning külmematel öödel langeda –22 kraadini. Lumikate püsib rahvuspargis 240 päeva aastas ning mitmetes piirkondades esineb aasta läbi igikelts.
Turismiatraktsioonid
Tänu raudteele ja maanteele on inimestel lihtne Abiskosse jõuda ning turistide arv on seal piirkonnas järjepidevalt kasvanud. Suviti on turistide meelistegevus pikkade valgete polaarpäevade nautimine ja matkaradadel loodusega tutvumine. Eriti populaarne on 440 kilomeetri pikkune Kungsledeni matkarada, mis saab alguse Abisko rahvuspargist, kulgeb mööda Skandinaavia mäestikku lõuna poole ja lõpeb Hemavanis. Talviti on põhilised tegevused virmaliste vaatamine, jääpüük Torneträski järvel, jääronimine, suusatamine, kelgukoertega sõitmine ja matkamine.
Joel Edmundson
Joel Edmundson (sündinud 28. juunil 1993 Brandonis, Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Montreal Canadiens.
Ta hakkas jäähokit mängima kaheaastaselt.
Aastatel 2010–2013 mängis ta Western Hockey League'i klubis Moose Jaw Warriors, hooaja 2012–13 teises pooles lisaks samasse liigasse kuuluvas Kamloops Blazersis.
2011. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft'is 46. valikuna. Aastatel 2013–2015 mängis ta American Hockey League'is Bluesi tütarklubis Chicago Wolves. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2015 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 25. märtsil 2016 mängus Vancouver Canucksi vastu. Bluesi meeskonnas mängis Edmundson kokku neli hooaega ning võitis viimasel hooajal klubiga Stanley karika.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osales Edmundson 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht.
Anafülaksia
Anafülaksia ehk anafülaktiline šokk ehk anafülaktiline reaktsioon on järsku tekkinud eluohtlik allergiline reaktsioon, mis vajab kiiret arstiabi.
Tavaliselt iseloomustab seda rohkem kui ühe järgmise sümptomi koosesinemine: sügelev lööve, kõriturse, keeleturse, õhupuudus, oksendamine, pearinglus, teadvusekaotus, madal vererõhk ja šokk. Need sümptomid algavad tavaliselt mõne minuti kuni tundide jooksul ja võivad põhjustada kiiresti eluohtliku seisundi.
Anafülaktilise šoki korral on tegemist ägeda reaktsiooniga mingisugusele allergeenile, milleks võib olla ravim, väliskeskkonda kuuluv aine vms. Ravimi ehk vaktsiini kõrvaltoimena on ta tavaliselt märgitud ka ravimiomaduste kokkuvõttesse, nii näiteks soovitatakse pärast imikute vaktsineerimist mumpsi-leetrite-punetiste elusvaktsiiniga vanematel koos imikuga viibida meditsiiniasutuses, jälgimaks organismi reaktsiooni ja veendumaks, et ei teki anafülaktilist šokki.
Tavalisteks põhjusteks on allergia putukahammustused ja -nõelamised, toiduallergia – sealhulgas maapähklid, sarapuupähklid, piim, kala, karbid, munad ja mõned värsked puuviljad või kuivatatud puuviljad; allergia ravimite suhtes, sealhulgas mõned antibiootikumid ja mittesteroidsed põletikuvastased ravimid (MSPVA-d), nagu aspiriin; allergia üldanesteesias kasutatavate ravimite vastu, kontrastainete (ained, mida kasutatakse piltdiagnostikas)allergia; lateksiallergia – allergiline reaktsioon teatud tüüpi kummile, mida leidub teatud kummikinnastes ja kondoomides. Mehhanism hõlmab põletikumediaatorite kaskaadi, mille käivitavad kas immunoloogilised või mitteimmunoloogilised mehhanismid. Diagnoos põhineb sümptomitel, mis tekivad pärast kokkupuudet potentsiaalse allergeeni või ärritajaga ning mõnel juhul reaktsioonil füüsilisele pingutusele.
Anafülaksia esmane ravi on adrenaliini süstimine lihasesse, veenisisesed vedelikud, seejärel inimese asetamine lamavasse asendisse, jalad tõstetud, et aidata taastada normaalset vereringlust. Vajalikuks võib osutuda adrenaliini uuesti manustamine. Muud meetmed, nagu antihistamiinikumid ja steroidid, täiendavad üksteist. Inimestel, kellel on anamneesis anafülaksia, on soovitatav kanda kaasas adrenaliini sisaldavat pen-süstlit (Epipen). Olenemata adrenaliini manustamisest tuleks kindlasti kohe arsti poole pöörduda.
Sümptomid
Anafülaksia esinemissagedus Euroopas on 1,5–7,9 (50–103) juhtu 100 000 inimaasta kohta, olles sagedasim 0–4-aastate vanuserühmas. Üldse esineb anafülaksiat aasta-aastalt aina sagedamini. Anafülaksia põhjustab tavaliselt minutite või tundide jooksul mitmeid sümptomeid, mille keskmine algus on 5–30 minuti jooksul pärast kokkupuudet allergeeniga. Kõige sagedamini mõjutatud piirkonnad on: nahk (80–90%), hingamiselundid (70%), seedetrakt (30–45%), südame- ja veresoonkond (10–45%) ning kesknärvisüsteem (10–15%).
Nahk
Sümptomiteks on tavaliselt urikaatria, sügelus, õhetus või turse (angioödeem). Angioödeemiga patsiendid võivad kirjeldada pigem naha põletustunnet kui sügelust. Keele- või kõriturse esineb kuni umbes 20% juhtudest. Muud tunnused võivad hõlmata nohu tekkimist ja silmade turset. Nahk võib hapnikupuuduse tõttu olla ka tsüanootiline.
Hingamiselundkond
Hingamisteede sümptomid, mis võivad esineda, on õhupuudus, vilistav hingamine või striidor. Vilistav hingamine on tavaliselt põhjustatud bronhospasmist, samas kui striidor on põhjustatud ülemiste hingamisteede tursest. Samuti võib esineda hääle kähedust, valu neelamisel või köha.
Südame- ja veresoonkond
Vererõhu langus või šokk (kas vaskulaarne või kardiogeenne) võib põhjustada pearinglust või teadvusekaotust. Harva on väga madal vererõhk ainsaks anafülaksia sümptomiks. Esineb tahhükardiat, südame rütmihäireid või rasket bradükardiat.
Seedeelundkond
Kuni 30% võib esineda seedetrakti sümptomeid, nagu näiteks suu sügelus või kihelus, kerget huulte turset, Iiveldust või oksendamist või kerget kõhuvalu.
Põhjused
Tavalisteks põhjusteks on allergia putukahammustused ja -nõelamised, toiduallergia – sealhulgas maapähklid, sarapuupähklid, piim, kala, karbid, munad ja mõned värsked puuviljad või kuivatatud puuviljad; allergia ravimite suhtes, sealhulgas mõned antibiootikumid ja mittesteroidsed põletikuvastased ravimid (MSPVA-d), nagu aspiriin; allergia üldanesteesias kasutatavate ravimite vastu, allergia kontrastainete suhtes (ained, mida kasutatakse piltdiagnostikas). Toit on lastel ja noorukitel kõige levinum vallandaja, samas kui ravimid ning putukahammustused ja nõelamised on tavalisemad täiskasvanutel. Vähem levinud põhjused on füüsikalised tegurid ja bioloogilised tegurid, nagu sperma, lateks, hormonaalsed muutused, toidu lisaained ja värvained ning lokaalsed ravimid. Füüsilised tegurid, nagu treening (tuntud kui treeningust põhjustatud anafülaksia) või temperatuur (kas kuum või külm), võivad samuti toimida vallandajatena nende otsese mõju kaudu nuumrakkudele. Umbes 32–50% juhtudest jääb põhjus teadmata ning seda nimetatakse idiopaatiliseks anafülaksiaks.
Diagnostika
Anafülaksia on väga tõenäoline, kui üks järgmistest kolmest kriteeriumist on täidetud:
Ravi
Anafülaksia on meditsiiniline hädaolukord, mis võib nõuda selliseid elustamismeetmeid, nagu juhitavale hindamisele viimine, lisahapniku andmine, suures koguses intravenoossete vedelike manustamine ja hoolikas jälgimine. Hädaolukorra lahendamisel võib abi olla ka passiivsest jalgade tõstmisest. Adrenaliini manustamine on valikravim koos antihistamiinikumide ja steroididega (nt deksametasooniga). On soovitatav haiglasisene vaatlusperiood 2–24 tundi või kuni patsient on normaliseerunud.
III liiga 2006
III liiga 2006 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2006. aasta hooaeg.
Allar Lamp
Allar Lamp (sündinud 28. märtsil 1991) on endine Eesti kesk- ja pikamaajooksja.
Jooksmine
Tema koduklubideks on olnud Spordiklubi Contra, Tartu Spordiselts Kalev ning Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi ja treeneriks Harry Lemberg.
Lamp otsustas tipptaseme jooksmisest kõrvale astuda uute töökohustuste ning elukoha tõttu.
Isiklikku
Allar Lamp on lõpetanud Tartu ülikooli bakalaureuseõppe ja Tartu Tervishoiu Kõrgkooli massööri õppe. Ta on töötanud Avis Utilitas Rapla korvpallimeeskonna füsioterapeudina.
Eesti Braille kiri
Eesti Braille baseerub rahvusvahelisel (s.t Prantsuse Braille) punktkirjasüsteemil.
Omega Centauri
pisi|Omega Centauri Omega Centauri (ka NGC 5139) on kerasparv, mis asub Kentauri tähtkujus.
Eesti Braille kiri
Punktuatsioon on peaaegu identne Soome Braille kirjaga.
Eesti Braille õpetamine
Eestis õpetatakse pimedatele Braille kirja aastast 1883, kui asutati Tallinna pimedate kool. Tänapäeval õpetatakse Braille kirja Tartu Emajõe Koolis.
Paluküla kihistu
Paluküla kihistu (inglise keeles Paluküla Formation) on ordoviitsiumi ladestu Haljala lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Kalle Suuroja aastal 1991. Kihistu on nime saanud Paluküla küla järgi.
Kihistu stratotüüp on Soovälja K-1 puurauk, kus kihistu kivimid paljanduvad 189..301.2 meetril.