cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Réthymno
Ajalugu
Linna Veneetsia-aegne tsitadell Rethymno Fortezza on üks Kreeta paremini säilinud kindlusi. Muude mälestusmärkide hulka kuuluvad Neratze mošee, Suur värav ( või "Porta Guora"), Piazza Rimondi ja Lodža.
Kreeka sõja ajal (1645–1669) vallutas linna 1646. aastal Osmanite riik ja see jäi nende valdusse järgmiseks kolmeks sajandiks. Linna nimetati türgi keeles Resmoks. Osmanite valitsuse ajal oli see ka sandžaki (provintsi administratiivne osa) keskuseks.
Omavalitsus
Rethymno vald moodustati 2011. aasta kohaliku omavalitsuse reformi käigus nelja endise omavalitsuse ühinemisel, millest said munitsipaalüksused:
Kultuur
Rethymnos asuvad järgmised muuseumid:
Sport
Rethymno korraldas aastaid rahvusvahelist kergejõustikuvõistlust Vardinogianneia. Võistlus lõpetati 2012. aastal Kreeka finantskriisi tõttu. Allpool on nimekiri Rethymno peamistest spordiklubidest.
Rahvusvahelised suhted
Rethymno kaksiklinnad on
The Sims 3
pisi|Sims 3 esmaesitlus Ukrainas Empik kaupluses "The Sims 3" on elu simuleeriv strateegiamäng, kolmas osa "The Simsi" mängusarjas; sellele eelnesid "The Sims" ja "The Sims 2", järgnev mäng on “The Sims 4”.
Mäng tuli müüki 2009. aastal ning selles on varasemate versioonidega võrreldes mitmeid mängutehnilisi uuendusi.
Liiv (kalandus)
Liiv (ka liim) oli madalas vees kalade ja vähi püüdmise riist.
Kasutuspiirkonnad
Liiv oli laialdaselt kasutusel enamikus Läänemere maades, samuti Poolas ja Ukrainas.
Tänapäev
Liivi definitsioon kehtivas kalapüügieeskirjas: "lubatud kurnpüünis, mis koosneb jäigast liigendita raamist ja sellele kinnitatud võrkkotist".
Ambla kirikumõis
Ambla kirikumõis (pastoraat) (saksa keeles Pastorat Ampel) oli kirikumõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.
Ambla kirikumõisa peahoone asub aadressl Valguse tee 2, Ambla ja hoone on kultuurimälestis.
Johannes Helila
Johannes Helila (aastani 1923 Johannes Muda; 14. mai 1890 Narva – 18. veebruar 1947 Tallinn) oli eesti muusik (tuubamängija) ja muusikapedagoog.
Lõpetas Narva Muusikakooli, õppis Peterburi konservatooriumis trombooni ja tuubat. Mängis aastatel 1910–20 Peterburi orkestreis ning aastail 1920–47 Estonia teatri orkestris, tegutsedes aastast 1918 ühtlasi muusikaõpetajana. Oli Peeter Süda Mälestuse Jäädvustamise Ühingu ja alates 1931. aastast Muusikamuuseumi Ühingu esimees. Tänu tema tegevusele on Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis küllaltki hea sõjaeelne muusikakogu.
Ventimigliade linnus
Ventimigliade linnus (Castello dei Ventimiglia) on varemetes linnus Itaalia Sitsiilias Alcamo vallas Monte Bonifato mäel. Sellest on säilinud üks torn, mida on ekslikult nimetatud ka saratseenide torniks.
Linnuse põhiplaan oli täisnurkne trapets (neljas külg on tugevasti kaldu).
Säilinud torn asetses linnuse loodenurgas, kus kohtusid põhja- ja läänemüür.
Linnus oli võrdlemisi väike. Arvatakse, et ta oli mõeldud vastu panema lühikestele piiramistele ja merelt lähenevatest vaenlastest teadaandmiseks.
Ajalugu
Linnust on esimest korda mainitud 1337. aastast pärinevas ürikus, milles Sitsiilia kuningas Pietro II loovutas selle Peraltale. Linnuse valmimisest teatab alles 1397 Guarniero Ventimiglia poeg Enrico Ventimiglia.
Sara Kolak
Sara Kolak (sündinud 22. juunil 1995 Ludbregis) on Horvaatia odaviskaja, olümpiavõitja (2016).
Sara Kolak on võitnud juunioride arvestuses pronksmedali nii 2014. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is (tulemusega 55,74) kui ka 2013. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Rietis (57.79).
Esimest korda rahvusvahelistel tiitlivõistlustel täiskasvanute arvestuses, tegi ta kaasa 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis, kus ta tulemusega 52.51 kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta tulemusega 63.50 pronksmedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta isikliku rekordiga 66.18 kuldmedali.
2017. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel võitis ta kuldmedali tulemusega 65.12.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta tulemusega 64.95 neljas.
Tema isiklik rekord odaviskes on 6. juulil 2017 Teemantliiga etapil Lausanne'is visatud 68.43, mis on ühtlasi Horvaatia rekord.
Viljandi (purjelaev)
Viljandi (omaaegses kirjanduses Viliandi) oli Soomes ehitatud ja Eestis kasutusel olnud purjelaev – kolmemastiline kuunar. Algne nimi oli Gurli (teistel andmetel Gurk I.
Laev oli vahepeal kasutusel ka Eesti merejõudude õppelaevana.
Ajalugu
Laev ehitati Soomes Porvoos 1917. aastal. Selle algne nimi oli Gurli (teistel andmetel Gurk I) ning esimene omanik AB Borga Skärgard. Seejärel oli nimi Boris.
Sügisel 1935 jäi Viljandi Gotlandi lähistel tormi kätte ja selles hukkus neli laeva pardalt merre uhutud inimest.
1936. aasta aprillis oli Viljandi teel Visbyst Norrköpingisse, kui tugevas tormis sai vigastada laeva tüür. Juhtimisvõimetu laev paisati Västerviki lähedal randa. Rootsi lootsid päästsid meeskonna ja reisijad, kuid laev hävis.
Kirjeldus
Laeva pikkus oli 34,44 m, laius 8 m ja süvis 3,18 m. Laeval oli Bolinderi abimootor, mis andis kiiruseks 6 sõlme.
Tsunftijänes
Tsunftijänes (saksa keeles Bönhase ehk otsetõlkes 'pööningujänes') oli käsitööline, kes ei soovinud kuuluda tsunfti või keda polnud sinna võetud. Seetõttu töötas ta vabameistrina ning polnud piiratud tsunftiliikmetele kehtestatud reeglitega.
Kui teda tsunfti ehk majja ei olnud lubatud, pidi ta hoidma end varju ja tegutsema hämaral pööningul.
Lähenemiskeeld
Lähenemiskeeld või kaitsekorraldus on korraldus, mida kohus kasutab isiku, eseme, ettevõtte, riigi, asutuse, või üksuse kaitsmiseks, olukorras, mis hõlmab väidetavat perevägivalda, laste väärkohtlemist, kallaletungi, ahistamist, jälitamist või seksuaalset vägivalda.
Piirangute ja isikukaitsekorralduste seadused on kohtupiirkonniti erinevad aga kõik neist määratlevad, kes saab korralduse esitada, millise kaitse või leevenduse inimene sellest korraldusest saab ja kuidas korraldus täide viiakse. Kohus annab vastaspoolele korralduse hoiduda teatud toimingutest või nõuda teatud sätete täitmist. Täitmata jätmine on korralduse rikkumine, mis võib kaasa tuua kurjategija vahistamise ja vastutusele võtmise.
Lähenemiskeelu korraldused
Kõik kaitsekorralduse määrused lubavad kohtul anda väidetavale väärkohtlejale ülesandeks jääda kellestki teatud kaugusele, näiteks tema kodust, töökohast või koolist (eemale hoidmise sätted) ja mitte temaga ühendust võtta. Väidetavad ohvrid võivad üldjuhul ka taotleda kohtult korraldust keelata igasugune kontakt, olgu see siis telefoni teel, märkmete, posti, faksi, e-posti, teksti või lillede, kingituste või jookide kättetoimetamine (sätted "kontakti puudumine"). Samuti võivad kohtud anda väidetavale väärkohtlejale korralduse mitte kedagi vigastada ega ähvardada.
Kasepehik
Kasepehik (Lenzites betulina, sünonüüm Lenzites betulinus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Parasiittaim
Parasiittaim ehk taimparasiit ehk nugitaim on taim, kes saab kõik või osa süsiniktoidust teistelt organismidelt.
Parasiittaimed on näiteks soomukad, võrmid, käopäkk, puuvõõrik.
Sottrum
Sottrum on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis.
Valla pindala on 28,58 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6397 inimest. Vald asub umbes 11 km Rotenburgist läänes ja 30 km Bremenist idas.
Sottrum kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik piiskopkond Verdeni vürstkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik vürstkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti vürstkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas vürstkonna reaaluniooni ning vürstlikust territooriumist, sealhulgas Sottrumist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Keika
Keika oli küla Järvamaal, ajalooliselt Orina mõisa alal. Küla jääb tänapäeval suuremas osas Järva-Jaani alevi alale. Kihelkondlikult kuulus küla Järva-Jaani kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kuksema külaga.
1220 on esimest korda mainitud nime Kettis, seejärel 1223 Keytis, 1253 Keytingen, 1686 Keiten, 1709 Keika.
Anhalt-Köthen
thumb|Lipp thumb|Vapp thumb|Kaart thumb|Hertsogkonna vapp (1846)
Anhalt-Kötheni vürstkond on esinenud kahel korral. Esimene riik loodi aastal 1396, kui Anhalt-Zerbst jagunes Anhalt-Dessauks ja Anhalt-Kötheniks. Esimene riik kestis aastani 1552, kui selle päris Anhalt-Dessau.
Teist korda loodi riik aastal 1603, kui taas kord jagunes Anhalt-Zerbst. Seoses vürst August Ludwigi surmaga aastal 1774 vürstkond jagunes, loodi uus riik Anhalt-Pleß.
1806. aastal sai Anhalt-Köthen hertsogkonnaks. Seoses hertsog Heinrichi surmaga 1847. aastal hääbus Anhalt-Kötheni liin ja riigi päris Anhalt-Dessau hertsog.
Anhalt-Kötheni vürstid 1396–1561
Anhalt-Dessaule aastal 1562.
Anhalt-Kötheni vürstid 1603–1806
Tõusis hertsogkonnaks aastal 1806.
Anhalt-Kötheni hertsogid 1806-1847
Anhalt-Dessaule aastal 1847.
Helsingi Ülikooli Observatoorium
Ehitis kavandati koostöös professor Friedrich Wilhelm Argelanderiga ja arhitekt Carl Ludvig Engeliga ning see valmis aastal 1834. Observatoorium oli omal ajal maailma moodsaimate astronoomiaobservatooriumide seas ja mitmed Euroopa observatooriumid on ehitatud Helsingi Ülikooli observatooriumi eeskujul.
Hoone aeda rajati ka eraldi tähetorn, kuhu paigutati teleskoop astrofotograafia jaoks. See ehitis valmis aastal 1890.
Observatoorium paikneb kesklinna lähedal ning seda pole teaduslikeks vaatlusteks kasutatud alates 20. sajandi 70. aastatest.
Helsingi Ülikooli astronoomiaosakond liideti füüsikaosakonnaga 2010. aasta alguses ja astronoomid kolisid ümber Kumpula kampusesse. Observatoorium renoveeriti täielikult ning avati muuseumina 2012. aastal. Hoones tegutseb amatöörastronoomide ühendus Ursa. .
Vidriži vald
pisi|[[Leon Paegle muuseum]] Vidriži vald (läti keeles Vidrižu pagasts) on vald Lätis Limbaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Limbaži ja Skulte vallaga, Saulkrasti piirkonna Sēja vallaga ning Sigulda piirkonna Lēdurga ja Krimulda vallaga.
Valla pindala on 103 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1431 inimest. Valla keskus on Gravase küla, vallavanem on Ilmārs Tauriņš.
Ajalugu
Aastal 1935 oli Vidriži valla pindala 108,2 km². 1945 moodustati valla aladele Vidriži ja Gravase külanõukogud, vald ise aga likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Vidriži külanõukoguga likvideeritav Gravase külanõukogu, aga aastal 1962 Bīriņi külanõukogu. Aastal 1971 arvati sovhoosi "Skulte" maad Skulte külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub Vidriži vald Limbaži piirkonda.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Vidriži mõisa kabel ja selle väravad ning kaks vapireljeefi kabelis, Bīriņi mõisa hoonetekompleks (park, häärber ja kolme toa laed), helilooja Emilis Melngailise maja ja Kaniņi linnamägi. Vidriži mõisa häärberi fassaadi vapireljeef, Bīriņi mõisa kabelis asuv Mellinite hauatähis, hiiepaik Kaķi lohukivi, Rijnieki Rootsi kalmistu, Jumalaküngas (ka Jaaniküngas või Ohvriküngas) ja Upeslejase muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Laļļi muinaskalmed ehk Rahumägi ja Unkšase muinaskalmed.
Loodus
Looduskaitse all on Igate vaher, Igate pärn, Igate tammed, Slūži nuka tamm, Aģe tamm, Megari pärn, Vidriži Topeltjalakas, Vidriži viirpuu, Ganītese künnapuud, Ganītese Kolme Isa Lepingu tamm, Upeslejase tammed, Baldoņi tamm, Austriņi vaher, Austriņi tammed, Līči tammed, Līči kadakad, Lauči õunapuu, Barauskase künnapuu, Barauskase tamm, Barauskase pärn, Pemmase tammed, Lauči tammed, Kārklandži tamm, Kārklandži Vana tamm, Kārklandži pärnad, Bīriņi must mänd, Bīriņi hobukastan, Bīriņi kooli tamm, Bīriņi allee tammed, Bīriņi allee pärn, Bīriņi pargi paju, Bīriņi pargi remmelgas, Bīriņi pargi tamm, Bīriņi pargi pärnad, Kahetüveline pärn, Sleikase Vana tamm, Sleikase Uus tamm, Armastuse tamm, Kapeņi pärn, Dore tamm, Millase tammed, Putniņi tamm ja Kaķi tamm. Valla idaosa asub osaliselt Lauga soo hoiualal, põhjaosa aga Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 460 lätlast, 27 venelast, 10 valgevenelast, 6 ukrainlast, 7 poolakat ja 2 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
53. mehhaniseeritud brigaad
53. üksik vürst Vladimir Monomahhi nimeline mehhaniseeritud brigaad (ukraina keeles 53-тя окрема механізована бригада імені князя Володимира Мономаха) on Ukraina maavägede väeüksus.
Ajalugu
Brigaad võitles 2022. aasta juuli lõpu seisuga Donetski oblastis.
Reparatsioon
Reparatsioon (ladina keeles reparātio 'taastamine, kordaseadmine') ehk sõjahüvitis on sõja võitnud riigile tekitatud kahjude või vigastuste täielik või osaline hüvitamine sõja kaotanud riigi poolt. Tasutakse rahas, kaupadega või muude väärtustega reeglina rahulepingus kindlaksmääratud koguses ja tähtaegadel.
Ajaloost
Sõjas lüüasaanud riikide hüvitiste maksmine on pika ajalooga. Juba Rooma impeerium määras Lutatiuse lepingu järgi Kartaagole suure hüvitise pärast esimest Puunia sõda (164–241 eKr). Ka pärast teist Puunia sõda (218–201 eKr) pidi Kartaago reparatsiooni maksma.
Pärast 1815. aasta Pariisi rahulepingut kohustasid Prantsusmaa vastase koalitsiooni maad (Venemaa, Suurbritannia, Austria ja Preisimaa) sõjas lüüa saanud Prantsusmaad maksma neile hüvitist 700 miljoni frangi ulatuses. Lisaks sellele pidid prantslased katma naaberriikide kaitseehitiste rajamiseks tehtud kulutused. See on protsentuaalselt kõige suurem reparatsiooni määr mõne reparatsiooni maksnud riigi sisemajanduse kogutoodangust, mis kunagi tasutud.
On olnud juhuseid kus sõjategevusest tulenenud reparatsioon kutsus esile mõne riigi rahapoliitika muutused. Näiteks pärast Prantsuse-Preisi 6-kuulist sõda (1870–1871) pidi Prantsusmaa 10. mail 1871 alla kirjutatud Frankfurdi lepingu järgi maksma Preisimaale 5 aasta jooksul kokku 5 miljardi kullafrangi suurust reparatsiooni. Prantsusmaa tasus selle summa ennetähtaegselt 1873. aasta septembriks. Selle summa saamine mõjutas hiljem Saksamaad minema üle kullastandardile.
Pärast esimest Hiina-Jaapani sõda (august 1894 – aprill 1895) pidi lüüasaanud Hiina maksma Jaapanile 230 miljonit hõbetaalrit.
Kreeka-Türgi sõjas (1897) lüüa saanud Kreeka kohustus oli maksta Türgile 4 miljonit naela. Kuna Kreeka oli sisuliselt maksejõuetu, oldi sunnitud lubama rahvusvahelisel finantskomisjonil tulla kontrollima riigi rahandust ja ka seda juhendama.
Esimese maailmasõja järel
Saksamaa pressis 3. märtsi 1918. aasta Brest-Litovski lepinguga Nõukogude Venemaalt välja tohutu suured reparatsioonimaksed, et bolševikud otsustasid väljuda sõjast ning üritas ka ära võtta venelaste kullavarud. Lenini valitsus loobus kaheksa kuud hiljem selle lepingu täitmisest. Bulgaaria pidi Neuilly-sur-Seine lepingu (27. november 1919) järgi maksma Antanti riikidele 2,25 miljardit kuldfranki.
Saksamaa ise sai Versailles' lepingu (28. juuni 1919) tulemusel kohustuse maksta kolmele Antanti riigile 132 miljardi kuldmarka. 1932. aastal tühistati selleks ajaks maksmata jäänud summa. Kuid Saksamaale jäi võlgnevusi, mis tal kujunesid laenudega, et rahastada reparatsiooni tasumist. Nende maksmise graafik ajastati koos 1953. aasta Saksamaa välisvõlgade tasumise lepingu tingimustega. Tagasimaksete viimane osa kaeti alles 3. oktoobril 2010.
Teise maailmasõja järel
Saksamaa ja tema liitlaste materiaalse kahju heastamisviisid pandi põhimõtteliselt paika Jalta konverentsil veebruaris 1945, kuid konkretiseeriti Potsdami konverentsil. Potsdami konverentsi (17. juuli – 2. august 1945) otsustati, et Saksamaal tuleb maksta sõja võitnud liitlastele 23 miljardit USA dollarit. Tasuti peamiselt olemasolevate tööstusettevõtete masinate ja seadmetega, mis tähendas, et arvukalt Saksamaa ettevõtteid tuli likvideerida. Potsdamis määrati ka, et Nõukogude Liidu reparatsiooninõuded rahuldatakse arestides Saksamaa idatsoonist, samuti Bulgaarias, Soomes, Ungaris, Rumeenias ja Ida-Austrias asuvad Saksa varad. NSV Liit omakorda rahuldagu Poola nõuded. Saksamaa läänetsoonid pidid katma Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia, Prantsusmaa ja teiste hüvitise õigust omavate riikide nõuded. NSV Liit pidi samuti saama lisareparatsioone ka Saksamaa läänetsoonidest. Selline hüvitiste maksmine lõppes 1950. aastal.
Teise maailmasõja ajal asutati NSV Liidu Trofee Peavalitsus (Главное трофейное управление СССР). Saksamaal tegutsemiseks moodustati sõjaväelastest trofeebrigaadid. Selle peavalitsuse aruannetes on kirjas, et Saksamaalt viidi NSV Liitu ligi 400 tuhat raudteevagunit, 72 tuhat vagunitäit ehitusmaterjale, 2885 tehast tervikuna, 96 elektrijaama, 340 tuhat tööpinki, 200 tuhat elektrimootorit ja 1,34 miljonit karilooma. NSV Liitu toodi Humboldti ülikooli astronoomiakeskuse teleskoobid, Berliini metroovaguneid ja ristluslaevu. Trofee Peavalitsuse dokumentides on kirjas, et juba sõja ajal, aga eriti pärast sõda langes trofeemeeskondade saagiks 24 615 Saksa tanki ja iseliikuvat suurtükki, üle 68 tuhande relva ja 30 tuhat miinipildujat, 16 miljonit miini, 257 tuhat kuulipildujat, 3 miljonit vintpüssi, umbes 2 miljardit vintpüssi padrunit ja 50 tuhat autot.
Nõukogude okupatsioonitsooni elanikelt rekvireeriti ja viidi Saksamaalt minema 21 834 vagunitäit majapidamistarbeid, 73 493 vagunit ehitusmaterjale ja korterisisustust. Korterisisustusest on täpselt ära märgitud 60 149 klaverit, 458 612 raadiot, 188 071 vaipa, 941 605 mööblieset, 264 441 seina- ja lauakella. Nõukogude Liidu poole pandi ametlikult teele 6370 vagunitäit paberit, 588 vagunit portselanist lauanõusid, 3 338 348 paari jalanõusid, 1 203 169 naiste ja meeste mantlit, 2 546 919 kleiti, 4 618 631 linast eset, 1 052 503 peakatet, 154 vagunit karusnahka ja villa, 18 217 vagunit põllutöömasinaid, 24 vagunit muuseumiesemeid, 447 741 tonni must- ja värvilist metalli, 1,38 miljardi rubla väärtuses kulda, hõbedat ja plaatina kokku 174 151 kilogrammi, 2 259 000 tonni teraviljatooteid, 430 000 tonni lihatooteid, 10 000 tonni kalatooteid, 390 000 tonni suhkrut. 16 000 tonni tubakat, 988 000 tonni kartulit ja köögivilja, 20 miljonit liitrit kanget alkoholi ja 186 vagunitäit veine. Omale võeti praktiliselt kogu Berliini kinostuudio UFA arhiiv. Saksamaalt vedasid vagunite viisi materiaalseid väärtusi välja ka kõrged Nõukogude sõjaväelased. Neid varasid kuskil arvele ei võetud.
Trofee Peavalitsus hindas, et Saksamaa läänetsoonist said Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia, Prantsusmaa ja teised tööstus- ja muid seadmeid ning kaubalaevu kokku 4,8 miljardi Riigimarga (Reichsmark, RM) väärtuses, mille vahetuskurss 1938. aasta seisuga oli 2,5 RM = 1 dollar. Nõukogude okupatsioonitsoonist ja Saksa Demokraatlikust Vabariigist pärinevate repareeritud varade väärtus oli sakslaste hinnangul 15,8 miljardit dollarit, mis tollases vääringus vastab umbes 14 000 tonnile kullale.
Nõukogude Liidu ja Saksa Demokraatliku Vabariigi ning NSV Liidu ja Poola vahelised vastastikused reparatsioonikohustused lõppesid vastavalt vastastikustele kokkulepetele 1. jaanuarist 1954. See tähendas, et NSV Liit kustutas Saksa DV võlgade tasumata osa.
Reparatsiooni tasusid ka teises maailmasõjas Saksamaa liitlaseks olnud, kuid pärast teist maailmasõda Nõukogude satelliitriikideks muudetud Rumeenia ja Ungari. Rumeenia pidi maksma 1,2 miljardit dollarit, kuid NSV Liit nõudis 2 miljardit dollarit. Rumeenia aga viivitas maksetega ja suur osa sellest summast jäi tasumata. Ungari kohustus maksma Nõukogude Liidule oli 200 miljonit USA dollarit. Tšehhoslovakkiale ja Jugoslaaviale määrati 100 miljonit.
Bulgaaria kohustus oli maksta Kreekale 50 miljonit dollarit ja Jugoslaaviale 25 miljonit dollarit. Nende lepingute maksete määramise aluseks oli tollane kulla rahvusvaheline hind – 35 USA dollari puhta kulla ühe untsi eest. 1948. aastal Nõukogude Liit vähendas Bulgaaria maksesummat 50 % võrra.
Saksamaa LV maksis 1952. aastal Iisraelile 450 miljonit Saksa marka natsionaalsotsialistide toime pandud juutidevastaste aktsioonide eest ning Juutide Maailmakongressile (World Jewish Congress) 3 miljardit Saksa marka ellujäänud ja teistes riikides elavatele juutidele kompensatsiooni maksmiseks.
José Carlos Ruiz
pisi|José Carlos Ruiz (2017) José Carlos Ruiz (sündinud 17. novembril 1936) on Mehhiko näitleja.
Reparatsioon
Teise maailmasõja järel
Soome pidi alates 1946. aastast maksma Nõukogude Liidule reparatsiooni 300 miljoni USA dollari (1938. aasta hindades) väärtuses. Tasumine toimus masinate, seadmete, tooraine ja kaupadega. 1948. aastal alandas NSV Liit seda summat 226,5 miljonile dollarile. 1. septembriks 1952 oli Soome kogu summa tasunud.
1951. aastal sõlmitud San Francisco rahulepingu artikkel 14 kohaselt pidi Jaapan maksma mitmetele riikidele hüvitist sõja ajal tekitatud kahju ja kannatuste eest. Näiteks kehtestati sõjareparatsiooni määr (USA dollarites) Filipiinidele 550 miljonit, Vietnamile 39 miljonit ja Rahvusvahelise Punase Risti Komiteele sõjavangidele hüvitise tasumiseks 4,5 miljonit naelsterlingit. Lisaks sellele loobus Jaapan kõikidest oma välismaistest varadest umbes 23,7 miljardi dollari ulatuses.
Oli riikide, kes loobusid Jaapani hüvitistest. 1972. aastal jõustus Jaapani valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse ühiskommünikee, et Hiina Rahvavabariik loobub Jaapani sõjareparatsioonist. Nõukogude Liit ja Jaapani avaldasid 1956. aastal ühisdeklaratsiooni, mille kohaselt Nõukogude Liit loobus Jaapanile esitatud nõuetest. Ka tollane Tseilon (nüüdne Sri Lanka) loobus Jaapani reparatsioonist.
Jaapan allkirjastas 1952. aastal rahulepingu 49 riigiga ning sõlmis 54 kahepoolset reparatsioonilepingut. Rahulepingutes olid tingimused reparatsiooni kohta. Jaapan pidi maksma (USA dollarites) Birmale (20 miljonit), Korea Vabariigile (300 miljonit), Indoneesiale (223 miljonit), Filipiinidele (525 miljonit), Malaisiale ​​(25 miljonit), Taile, Mikroneesiale, Laosele, Kambodžale, Mongooliale, Hispaania (5,5 miljonit), Šveitsile, Hollandile (10 miljonit), Rootsile ja Taanile. Hüvitiste maksmine algas 1955. aastal ning kestis 23 aastat.
Viimane reparatsiooni maksmine on seotud lahesõjaga (2. august 1990 – 28. veebruar 1991). ÜRO Julgeolekunõukogu määras oma resolutsiooniga 687 Iraagi rahalise vastutuse suuruseks Kuveidile tekitatud kahju eest. Ligi 1,5 miljonit Kuiveidi ettevõtet ja eraisikut esitasid Iraagile kompensatsiooninõudeid 350 miljardi dollari ulatuses. ÜRO moodustas kompensatsioonikomisjoni (United Nations Compensation Commission, UNCC), mis määras hüvitisenõuete suuruseks 52,4 miljardi dollarit. 2019. aasta juuliks oli ära makstud 48,7 miljardit dollarit.
Seret
Seret on jõgi Ukrainas, Dnestri vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi suubub Dnestri kaudu Musta merre.
Seret on 242 km pikk ja tema valgla pindala on 3900 km².
Jõe ääres asub Ternopil.
Itis
pisi|Kaubanduskeskus Itis. Bulevardi Itis (soome keeles Kauppakeskus Itis, varem Itäkeskus) on kaubanduskeskus Helsingi idaosas Itäkeskuse asumis. See avati 1984. aasta sügisel.
See on Põhjamaade suurim täielikult hoones asuv kaubanduskeskus. Seal on 9,63 ha rendipinda, millel asub ligi 240 kauplemiskohta, sealhulgas umbes 30 söögikohta. Parkimiskohti on 3000. Kõige suuremad kauplused Itäkeskuses on Stockmannil, Anttilal ja H&M-il.
Seret
thumb|left|350px
Itis
Kaubanduskeskus on avatud tööpäeviti kell 10–20, laupäeviti kell 10–18 ja pühapäeviti kell 12–18.
Kaubanduskeskus jaguneb nelja ossa: Pasaasi ('passaaž'), Pikku-Bulevardi ('väike puiestee'), Bulevardi ('puiestee') ja Piazza ('väljak'). Kaubanduskeskusel on 5 korrust. Poed ja teised äriteenused on peamiselt kahel alumisel korrusel. Ülejäänud korrustel on põhiliselt parkla ja kontoriruumid.
Kaubanduskeskuses on ka Itäkeskuse metroojaam, kus liin hargneb Mellunmäe ja Vuosaari haruks.
Itise kaubanduskeskus valmis kolmes järgus. Selle vanim osa, mis kannab tänapäeval nime Pasaasi, valmis 1984 koos metroojaamaga. Selle arhitekt oli Erkki Kairamo. Esialgu kandis see kaubanduskeskus nime Itämarket, selle pindala oli 2,2 ha ja seal oli 41 kauplust. Äri läks väga edukalt ning 1992. aasta septembris valmis juurdeehitis, kuhu mahtus veel 160 kauplust. Seda osa tuntakse praegu nimedega Bulevardi ja Pikku-Bulevardi. 2001 valmis järgmine juurdeehitis, Piazza.
Kaubanduskeskuse käive oli 2005. aastal 427 miljonit eurot ja 2006. aastal 439 miljonit eurot. Kasumit tõi ta 2006. aastal 22 miljonit eurot.
Teet Toome
Teet Toome (sündinud 11. märtsil 1974 Pärnus) on eesti orientalist.
Itis
Esialgu kuulus kaubanduskeskus ettevõttele Sponda Oyj. 2002 müüs ta selle Hollandi ettevõttele Wereldhave NV.
Välislingid
pisi|Tallinnanaukio
Johannes Jaanisto
Johannes Jaanisto (kuni 1932. aastani Johannes Janson-Johanson; 15. märts 1898 Tartu – 9. august 1969 Tartu) oli eesti proosakirjanik, luuletaja, tõlkija ja esperantist.
Kihli
Kihli oli küla Järvamaal, ajalooliselt Lokuta mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lokuta küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Türi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lokuta külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Кихли).
Avatud maailmaühiskond
Avatud maailmaühiskond ehk globaalne avatud ühiskond on George Sorosi arendatud universaalne idee abstraktsest, kogu maailma hõlmavast ja globaalse kapitalistliku süsteemiga harmoneeruvast ühiskonnast. Sellises ühiskonnas austatakse indiviidi vajadusi, samas tunnistades, et need vajadused ei ole rahuldatud, ja ei luba egaa püüagi neid täielikult rahuldada, sest seda ei suudaks ükski ühiskonnakorralduse vorm. Sellest tulenevalt ei saa Sorosi arvates pidada mõistlikuks ka globaalset riiki, mis oleks globaalse ühiskonna idee liiga kaugele ja liiga kõrge lõplikkusastmeni arendamine, millest peale see võib muutuda inimestele ohtlikuks.
Salomon Matthiae
Salomon Matthiae (1609 Lüneburg – 1665 Narva) oli vaimulik, Academia Gustaviana heebrea, kaldea, süüria, araabia ja kreeka keele professor ning 1638. aastal ka Academia Gustaviana rektor.
Matthiae sündis Lüneburgis Saksamaal.
Aastatel 1638–1650 oli S. Matthiae Tartu Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1642–1650 Maarja-Magdaleena koguduse hooldajaõpetaja.
Pavel Senitšev
Pavel Senitšev (10. juuni 1924 Novgorod – 19. mai 1997 Kohtla-Järve) oli vene jahilaskur.
Ta osales 1964. aasta Tōkyō OM-il, kus sai kaevikrajal hõbemedali ja 1968. aastal México OM-il, kus sai 4. koha.
Bernardo Fernandes da Silva
Bernardo Fernandes da Silva (tuntud ka lihtsalt nime all Bernardo; sündinud 20. aprillil 1965) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Splain
pisi|400x400px|Üksikud sõlmed 1/3 ja 2/3 juures loovad kolm kuuppolünoom-splaini pidevusega C2. Kolmekordne sõlm intervalli mõlemas otsas tagab, et kõver interpoleerib lõpp-punkte Splain on sile, ühesuguse struktuuriga tükiti polünomiaalne funktsioon, mis liitepunktides rahuldab teatud sileduse tingimusi. Interpolatsiooniprobleemides eelistatakse tihtipeale splain-interpolatsiooni polünomiaalsele interpolatsioonile, kuna see annab sarnaseid tulemusi, isegi kui kasutada madala astme polünoome.
Mõiste "splain" pärineb painduvatest spiraalsetest seadmetest, mida laevaehitajad jajoonestajad kasutavad siledate kujundite saamiseks.
Sissejuhatus
Mõistet "splain" kasutatakse viitamiseks laiale funktsioonide klassile, mis tegeleb andmete interpoleerimise ja/või silumisega. Andmed võivad olla kas ühe- või mitmemõõtmelised. Splainidega lähendamine on tükiti interpoleerimine ühe ja sama astme polünoomiga.
Splain-funktsioonid on olemuselt piiratud mõõtmed, mis on peamine põhjus nende kasulikkuseks arvutustes ja esitustes. Ülejäänud artiklis on keskendutud täielikult ühemõõtmelistele, polünoomsetele splainidele ja kasutatud terminit "splain" selles piiratud tähenduses.
Definitsioon
Lihtsaim splain on tükiti polünomiaalne funktsioon, kus igal polünoomil on üks muutuja. Splain S võtab väärtused vahemikust ja määrab need \R reaalarvude hulka:
Kuna S on tükiti määratletud, valime k lõiku vahemikus : Kõik need lõigud on seotud polünoomiga P_i, i-ndas lõigus vahemikus on S määratletud P_i abil,
Antud k+1 punkti  nimetatakse sõlmedeks. Vektorit  nimetatakse splaini sõlme vektoriks. Kui sõlmed on ühtlaselt jaotatud vahemikus siis splaini nimetatakse ühtlaseks, vastasel juhul nimetatakse splaini ebaühtlaseks.
Kui k-nda polünoomi tükkidel P_i on iga aste vähemalt n, siis splain on astmega \le n (või \le n+1).
Kui  kehtib k-1 punkti t_i naabruses, siis on splain sile (vähemalt) C^{\tau_i} kohal t_i. See tähendab, et kohal t_i jagavad P_{i-1} ja P_i ühist tuletisväärtust astmest 0 (funktsiooni väärtusest) kuni astmeni r_i (teisisõnu, kahe kõrvuti asetseva polünoomi tükki ühendavad kõige rohkem n-r_i sileduse kaotust).
Vektorit  kus splainil on siledus C^{\tau_i} kohal   nimetatakse splaini sileduse vektoriks.
Näited
Oletame, et intervall [a,b] on [0,3] ja alamintervallid on. Oletame, et polünoomi tükid peavad olema astmega 2 ja tükid vahemikus [0,1] ja [1,2] peavad ühinema väärtuse ja esimese tuletisega (t=1 korral) samal ajal kui tükid vahemikus [1,2] ja [2,3] ühinevad lihtsalt väärtusega (t=2 korral). See määrab splaini S(t) tüübi, mille kohaselt
oleks selle tüübi liige ja ka
oleks selle tüübi liige. (Märkus: kuigi polünoomi tükk 2t ei ole ruutpolünoom, siis tulemust kutsutakse ikka ruutsplainiks. See näitab, et splaini astmeks on polünoom-osade maksimaalne aste.) Sellist tüüpi splaini pikendatud sõlme vektor oleks (0,1,2,2,3).
Kõige lihtsam splain on astmega 0. Seda nimetatakse ka astmeliseks funktsiooniks. Järgmine kõige lihtsam splain on astmega 1. Seda kutsutakse ka lineaarsplainiks. Kinnine lineaarsplain (st esimene ja viimane sõlm langevad kokku) on lihtsalt hulknurk.
Tavaline splain on naturaalne 3. astme kuupsplain. Sõna "naturaalne" tähendab, et splaini polünoomi teine tuletis on interpoleerimise intervalli lõpp-punktides võrdne nulliga:
Algoritm kuupsplainide arvutamiseks
Kuupsplainid on kujul . Arvestades koordinaatide komplekti soovime leida hulga n \, splainiga
Need peavad rahuldama: Defineerime ühe kuupsplaini S \, 5-ennikuna  kus a,b,c \, ja d \, vastavad varem näidatud kujule ja x_t \, on võrdne parameetriga x_j. \,
Algoritm kuupsplaini arvutamiseks: Sisend: koordinaatide hulk C \,, kus Väljund: splainide hulk, mis koosneb n-ist 5-ennikust.
Välislingid
Teooria Exceli funktsioon Võrguteenuste pakkujad Arvutikood
Kirde tänav
Kirde tänav on tänav mitmes asulas:
Massive Attack
Massive Attack on Suurbritannia trip hop-ansambel, mille asutasid 1988. aastal Bristolis Robert "3D" Del Naja, Adrian "Tricky" Thaws, Andrew "Mushroom" Vowles ja Grant "Daddy G" Marshall. Lahesõja tõttu kasutati 1991. aastal ajutiselt nime Massive.
Ansambli debüütalbum "Blue Lines" ilmus 1991. aastal. Singel "Unfinished Sympathy" jõudis Hollandis nädala edetabeli esikohale ja jõudis edetabeli top-20 hulka ka Suurbritannias, Šveitsis ja Saksamaal.
1998. aasta album "Mezzanine" (sisaldas top-10 singlit "Teardrop") ja 2003. aasta album "100th Window" tõusid mõlemad briti albumimüügi edetabeli tippu. Nii "Blue Lines" kui "Mezzanine" valiti Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi hulka.
2020 avaldas Massive Attack kolmeloolise EP "Eutopia".
Eric Wieschaus
Eric Francis Wieschaus (sündinud 8. juunil 1947 South Bendis Indiana osariigis) on Ameerika Ühendriikide evolutsioonibioloog ja 1995. aasta Nobeli auhinna laureaat.
Noorus
Sündinud South Bendis Indiana osariigis, õppis ta John Carrolli keskkoolis Birminghamis Alabama osariigis, enne kui astus Notre Dame'i ülikooli bakalaureuseõppe ja Yale'i ülikooli doktoriõppe jaoks.
Teaduskarjäär
paremal|pisi|200x200px| [[Harilik äädikakärbes|Drosophila Melanogaster]] Aastal 1978 siirdus ta oma esimesele iseseisvale tööle Saksamaal Heidelbergis asuvasse Euroopa molekulaarbioloogia laborisse ja 1981. aastal Ameerika Ühendriikidesse Princetoni ülikooli
Suur osa tema uuringutest on keskendunud Hariliku äädikakärbse Drosophila melanogaster embrüogeneesile. Enamik geeniprodukte, mida embrüo nendes etappides kasutab, on juba viljastamata munas ja need toodeti ema transkriptsiooni teel ovogeneesi ajal. Väike arv geeniprodukte tarnitakse aga transkriptsiooni teel embrüos endas. Ta on keskendunud nendele "sügootiliselt" aktiivsetele geenidele, kuna usub, et nende transkriptsiooni ajaline ja ruumiline muster võivad pakkuda käivitajaid, mis kontrollivad embrüonaalse arengu normaalset järjestust. Eric Wieschaus uuringud keskendusid kõigi võimalike mutatsioonide küllastumisele igas kromosoomis, juhuslike sündmuste abil, et testida embrüonaalset surmavust. Seda teadusharu nimetati lõpuks Heidelbergi ekraaniks.
1995. aastal pälvis ta koos Edward B. Lewise ja Christiane Nüsslein-Volhardiga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna töö eest, mis paljastas embrüonaalse arengu geneetilise kontrolli.
2018. aasta seisuga on Wieschaus Princetoni molekulaarbioloogiaprofessor.
Eraelu
Tal on kolm tütart ja ta on abielus molekulaarbioloog Gertrud Schüpbachiga, kes on samuti Princetoni ülikooli molekulaarbioloogia professor.
Dmõtrivka (Novoaidari rajoon)
Dmõtrivka on küla Ukrainas Luhanski oblastis Novoaidari rajoonis, umbes 20 km kaugusel Luhanski keskusest põhjaloodes.
Dmõtrivka kõrgus merepinnast on 58 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1372 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
XXI sajand
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 4. septembril, tulistasid valitsusvastased relvajõud mitmelasulisest raketiheitjast Smertš puruks asulas asunud pataljoni "Kiiev-12" peakorteri, misjärel valitsusväed olid sunnitud taanduma. Pataljon oli viimane Luhanski lähistelt taanduma sunnitud Ukraina väeüksus.
Peter Heinrich von Frey
Peter Heinrich Frey (a-st 1795 von Frey) (6. märts (ukj 17. märts) 1757 Erastvere – 18. aprill (ukj 30. aprill) 1833 Püha) oli Eesti vaimulik.
Frey tähtsus
Lisaks oma otsestele ametikohustustele oli ta kodu-uurija ja esimese eestikeelse aritmeetikaõpiku "Arropiddamise ehk Arwamisse-Kunst" (Tartu, 1806) autor. Aastal 1793 ilmus tema toimetamisel kogumik "Uued waimolikud laulud", kusjuures selle tõlkeliste laulude hulgas oli ka ilmalikke. Seda lauluraamatut hinnati kõrgelt, kohati asendas ta ametlikku lauluraamatut. August Wilhelm Hupel nimetas neid laulutõlkeid lausa klassikalisteks, sest neis oli evangeeliumide sisu edasi antud kaasahaaravalt, ka proosasse oli põimitud värsikatkeid. Luuletõlkijana huvitasid teda eesti poeetika probleemid ja stiil, kuid kuna tema eesti keel oli konarlik, kritiseeris teda Otto Wilhelm Masing. Sellele vaatamata on teda peetud eesti luule esimeseks teoreetikuks, kuna ta püüdis oma võimete kohaselt sõnastada tulevase eesti rahvuskirjanduse programmi.
Breddorf
Breddorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis.
Valla pindala on 36,46 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1061 inimest.
Breddorf kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Breddorfist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Loend (andmestruktuur)
Loend erineb massiivist selle poolest, et loendi maht ei ole eelmääratud. See tähendab, et olemasolevasse loendisse saab elemente lisada ja neid sealt eemaldada.
Loendis saab olla mitu võrdset elementi, erinevalt näiteks hulgast.
Operatsioonid
Operatsioonid, mida loendiga saab teha, sõltuvad loendi konkreetsest implementatsioonist. Operatsioonid võivad olla järgmised:
Loendi realiseerimine
pisi|Ahelloend, milles hoitakse väärtusi 12, 99 ja 37. Iga element viitab endast järgmisele elemendile Loendit saab implementeerida ahelloendina või massiivi abil. Ahelloendis viitab iga element endale järgnevale elemendile, tänu millele saavad elemendid olla mälus hajutatud.
Massiivi kasutades saab loend algul elementide hoidmiseks luua väärtustamata massiivi, millel on kindel pikkus. Kui elementide lisamisel loendisse saab massiiv täis, siis saab elementide hoidmiseks luua uue massiivi.
Vene-Rootsi sõda (1554–1557)
Vene-Rootsi sõda oli 1554–1557 Vene tsaaririigi ja Rootsi kuningriigi vahel toimunud sõda. Sõda algas kahe riigi piiritülide tõttu. Sõja lõpetas 1557. aastal Novgorodis sõlmitud vaherahu, mis pidi kestma 40 aastat.
Rootsi suhted Moskva tsaaririigiga pingestusid taas 16. sajandi keskpaiku, kui Moskva tsaar Ivan Julm hakkas enda omaks pidama samu Soome alasid Neeva jõe suudmes, mis rootslasedki. 1554. aastal piirasid Rootsi väed Viiburit, 1555. aastal toimus Joutselkä lahing ja Gustav Vasa saabus isiklikult Soome, kaasas 12 000 meest (ehk kogu Rootsi toonane sõjavägi). Riigi idapiir oli saanud kuninga suurema tähelepanu osaliseks kui kunagi varem.
Toomas Muru (maastikuarhitekt)
Toomas Muru (sündinud 10. jaanuar 1970 Valgas) on eesti maastikuarhitekt ja maastikuarhitektuuri õppejõud.
Ta on omandas maastikuarhitekti hariduse Norra põllumajandusülikoolis, Wageningeni ülikoolis ja Eesti Maaülikoolis. Magistrikraadi kaitses ta 2009. aastal Eesti Maaülikoolis tööga "Maastiku visuaalse kvaliteedi käsitlemine metsade majandamisel: metoodilisi rakendusi Eestis" (juhendaja Mart Külvik). Lisaks maastikuarhitektuuri kraadile on tal ka metsandusharidus Eesti Põllumajandusülikoolist (1988-1993) ning ta on õppinud keskkonnateadust Kesk-Euroopa Ülikoolis (Budapestis).
Toomas Muru on töötanud metsandusinsenerina Eesti Metsainstituudis, ruumilise planeerimise konsultandina konsultatsioonibüroos Entec AS ning alates 1995 maastikuarhitektuuri bakalaureuse ja magistritaseme õppekavade arendajana ja õppejõuna Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi maastikuarhitektuuri õppetoolis. Lisaks on ta viinud läbi mitmeid metsamaastike kujundamise ja planeerimise teemalisi koolitusi RMK metsandusspetsialistidele ja küla arengukava koostamise teemalisi koolitusi, osalenud Eesti metsanduse arengukava koostamise protsessis ning maastikuarhitekti  ja ruumilise keskkonna planeerija kutsestandardite koostamise töörühmades.
Ta on Eesti Maastikuarhitektide Liidu liige ja asutajaliige, Volitatud maastikuarhitekt EKR tase: 7 kutsekomisjoni liige
Ta on õpetanud veel HÄMKis ja juhendanud rahvusvahelisi kursuseid Eestis ja mujal, on käsiraamatute "Maastikuplaneerimise põhimõtete integreerimine metsakasutuse planeerimisse. Teoreetiline ülevaade ja metoodika kirjeldus", "Soovitused üldplaneeringu koostamiseks" ja "Küla arengukava koostamine meetmest 3.5 toetuse saamiseks" kaasautor. Tema erialane fookus seostub metsamaastike planeerimise ja kujundamisega, maastikuplaneerimise, maastikuanalüüsi ja ruumilise planeerimisega. Käesoleval ajal uurib ta raietest ja metsastamisest johtuvat Eesti metsamaastiku muutuste tajumist ja avalikkuse hoiakud nende muutuste suhtes.
Õppetöö
2022/23 õppeaastal on ta järgmiste õppeainete vastutav õppejõud:
Kodru
Kodru oli küla Järvamaal, ajalooliselt Albu mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Järva-Madise küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Järva-Madise kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Albu külaga.
1281 on esimest korda mainitud nime Kodere, seejärel 1525 Kodderen, 1686 Kodro.
Mõisamaa allikad
Mõisamaa allikad on kaitsealused allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Väike-Rakke külas Onga jõe lammil. Allikad jäävad Pandivere veekaitsealale.
Vaigumänd
Vaigumänd (Pinus resinosa) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Käbi ja okkad Vaigumänd on pikaealine okaspuu, mille vanus küündib keskmiselt 200–400 aastani. Ta kasvab tavaliselt 20–26, harva üle 35 m kõrguseks. Ideaaltingimustes võib saavutada kuni 43 m kõrguse. Võra on noorelt kooniline, vanalt ümar. Üldiselt puu laasub ise, surnud oksi kohtab puul väga harva. Vanadel puudel on mõnikord väga kõrge oksteta tüvi võra all.
Juurestik on hästi arenenud, peajuur tungib liivases kasvupinnases kuni 3,0 m sügavusele, sammasjuured samas pinnases aga kuni 2,7–5,0 m sügavusele. Narmasjuured võivad ulatuda puust kuni 11 m kaugusele.
Isasõisikud on ellpsoidse kujuga ca 15 mm pikkused, tumepurpurjad. Käbid on 3,5–7 cm pikkused, sümmeetrilised, enne avanemist munaja kujuga, helepunakaspruunid. Seemned on pruunid, munaja kujuga, ca 3–5 mm pikkused, tiivakestega (pikkus kuni 20 mm).
Vaigumännile lähedane liik on harilik mänd. Mõningate uurimuste järgi on vaigumännil väike geneetiline variatiivsus, mis viitab "evolutsioonilise pudelikaela" olemasolule liigi ajaloos ja mis on oht liigi säilimisele keskkonnatingimuste muutumisel.
Levila
Vaigumänni levila paikneb Põhja-Ameerika kirdeosas, USA ja Kanada territooriumil, kus ta kasvab 200–800 (harvem kuni 1300) meetri kõrgusel merepinnast. Levila ligikaudsed mõõtmed on idast läände 2400 km ja põhjast lõunasse 800 km. Idas ulatub levila Atlandi ookeani äärde Newfoundlandil, läänes Manitobani, lõunas Pennsylvaniani. Üksikud eraldatud asurkonnad kasvavad Apalatšides Virginias ja Lääne-Virginias, samuti New Jersey põhjaosas ja Kesk-Illinoisis.
Kliima
Levila kliimat iseloomustavad soojad suved ja külmad talved ning keskmine kuni madal sademete hulk aastas. Jaanuari keskmine temperatuur on –4...–18 °C, talve miinimumtemperatuurid langevad kuni –23...–40 °C. Juuli keskmine temperatuur on vahemikus 16...20 °C ja suve maksimumtemperatuurid tõusevad kuni 32...38 °C. Suurel osal levilast esineb aasta jooksul sademeid 510–1010 mm. Atlandi ookeani rannikupiirkonnas võib sademeid tulla kohati kuni 1520 mm. Levila lääneosas võib suvel esineda kuivaperioode 30 päeva ja kauemgi.
Kasvupinnas
pisi|vasakul|Juurestik kaljupinnasel Vaigumänd kasvab hästi dreneerivatel õhurikastel liiv- ja saviliivmuldadel, mis on peamiselt liustike sulavete poolt kokku uhutud. Ta võib kasvada ka halvasti dreneeritud liivmuldadel, kuid seenhaigused võivad sel juhul eluiga märgatavalt lühendada. Kasvutingimuste jaoks on soodne, kui pinnasevee tase asub 1–3 meetri sügavusel maapinnast. Kasvuks optimaalne mulla pH on vahemikus 5,2–6,5, kuid vaigumänd talub ka vahemikku 4,0–7,5.
Kaasliigid
Vaigumänd kasvab nii puhaspuistus kui ka segametsades peamiselt koos valge (Pinus strobus) ja halli männiga (Pinus banksiana). Jämedama fraktsiooniga, kuivadel muldadel kasvab ta tavaliselt koos halli männiga, ameerika haavaga (Populus tremuloides), suurehambalise haavaga (Populus grandidentata) ja madala tammega (Quercus ilicifolia). Liiv- ja saviliivmuldadel kasvavad koos vaigumänniga valge mänd, punane vaher (Acer ruburum), hilistoomingas (Prunus serotina), punane tamm (Quercus rubra), valge tamm (Quercus alba), kastantamm (Quercus montana), palsamnulg (Abies balsamea) ja must kuusk (Picea mariana). Liivsavi- ja savimuldadel kasvavad vaigumänniga koos suhkruvaher (Acer saccharinum), valge mänd, kanada tsuuga (Tsuga canadensis), kanada kuusk (Picea glauca), ameerika saar (Fraxinus americana), punane kuusk (Picea rubens), harilik elupuu (Thuja occidentalis) ja virgiinia humalpöök (Ostrya virginiana).
Paljunemine
pisi|Isasõisikud Vaigumänd on ühekojaline okaspuu ja paljuneb seemnete abil. Kuigi vaigumänni levila on suur, on asurkonna geneetiline mitmekesisus üsna madal. Ideaalsete kasvutingimuste korral muutub vaigumänd käbikandvaks 5–9 aasta vanuselt, idanemisvõimelisi seemneid suudab ta toota siiski alles 12- kuni 60-aastaselt. Tavaliselt saavad nad käbikandvateks alles 15–25 aasta vanuselt, varjus kasvavad puud aga alles 50–60 aasta vanuselt. Kõige viljakamad on puud vanuses 50–150 aastat.
Tolmlemine toimub maist kuni juuni alguseni peamiselt tuule abil, kuid vaigumänd on ka isetolmlev. Seemned valmivad tolmlemisele järgneva aasta sügisel ja varisevad kuni järgmise aasta suve alguseni. Mõne seemnega käbid võivad puule jääda kaheks-kolmeks aastaks. Head seemneaastad korduvad 3–7 aasta järel. Üks käbi sisaldab keskmiselt 53 seemet, millest ligi 75% on idanemisvõimelised. Tuul kannab seemned üldjuhul kuni 12 m kaugusele, kuid võib kanda ka kuni 300 m kaugusele. Idanemiseks on soodne poolvarjus olev taimkatteta paljas mineraalne muld, mis võib tekkida ka metsapõlengu tagajärjel. Idanemine ebaõnnestub, kui seeme satub rohkem kui 4 tunniks täisvalguse kätte. Seemik kasvab esimesed 4 aastat vähem kui 25 cm aastas. Järgmisel 10–20 aastal suureneb kasvukiirus 30–60 sentimeetrini aastas. Vaigumänd saavutab maksimaalse kõrguse 60–120 aasta vanuselt.
Kasutamine
Kanadas on ameerika jänestele (Lepus americanus) vaigumänni (ka valge männi) koor, okkad ja seemikud oluliseks toiduallikaks. Vaigumänni seemnetest toituvad ameerika punaorav (Tamiasciurus hudsonicus), hallorav (Sciurus carolinensis), uruhiir (Microtus pennsylvanicus) ja hiireliik Peromyscus leucopus.
Vaigumänd on Minnesota osariigi tunnuspuu alates 1953. aastast.
Punapoorik
Punapoorik (Trametes cinnabarina, varem Pycnoporus cinnabarinus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen kuulus varem punapooriku perekonda.
Stefano Gross
pisi|Stefano Gross 2017. aastal Stefano Gross (sündinud 4. septembril 1986 Bolzanos) on Itaalia mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile.
Gross võistles esimest korda maailma karikavõistlustel Alta Badias 22. detsembril 2008 slaalomis, kuid pidi katkestama esimesel laskumisel rajalt väljasõidu tõttu. Poodiumile jõudis ta esimest korda Adelbodenis 8. jaanuaril 2012. Esimese MK-etapivõidu sai ta 11. jaanuaril 2015 Adelbodenis slaalomis.
Maailma karikasarjas
Stefano Gross on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 11. jaanuar 2015</FONT> ) 59 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 4 korral ja võitnud neist ühe.
Mauno Pekkala
Mauno Pekkala (27. jaanuar 1890 Sysmä – 30. juuni 1952 Helsingi) oli Soome metsandustegelane ja vasakpoliitik. Ta oli 26. märtsist 1946 kuni 29. juulini 1948 Soome peaminister; ta oli ainuke Soome peaminister, kes kuulus Soome Rahva Demokraatliku Liidu ridadesse.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli aastal 1913 metsanduse alal, aastal 1921 sai samas filosoofia kandidaadiks.
Ta oli 13. detsembrist 1926 kuni 17. detsembrini 1927 Soome põllumajandusminister (Väinö Tanneri valitsuses).