cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Austria
Tööjõud ja tööhõive
55–64-aastastest töötab 40,7%. See on Euroopa võrdluses kasin näitaja. Varase pensionilemineku levik on seotud koondamistega riigiettevõtetes ja osaliselt või täielikult riigile kuuluvates eraettevõtetes.
Börsid
Austria suurim börs on Viini Börs, mille tähtsaim börsiindeks on Austrian Traded Index (ATX).
Põllumajandus
Austria põllumajandus põhineb väikemajanditel. Püütakse spetsialiseeruda kvaliteettoodetele, sest Euroopa Liidu laienemine teravdab konkurentsi. 10% majandeist tegeleb mahepõllundusega. Austrias on mahepõllunduse osakaal Euroopa Liidu suurim.
Tähtsaim põllukultuuride kasvatamise piirkond on Marchfeld Viini lähedal.
Tähtsaim põllumajanduslik eksporttoode on vein, mida viiakse peamiselt Saksamaale (2/3 ekspordist), Šveitsi ja USA-sse. Veini eksporti kahjustas 1985. aasta glükoolveiniskandaal, ent vahepeal on Austria kvaliteetveinid nii palju paremaks läinud, et eksport on suurem kui enne skandaali.
Metsamajandus
1988. aasta andmetel on umbes 40% Austriast kasutusel metsamajanduses.
Suurte metsade tõttu on metsamajandus oluline majandusharu. Toorainega varustatakse kohalikku puidutööstust ja paberitööstust. Toorpuitu eksporditakse peamiselt Lõuna-Euroopasse.
Jahimajandus ja kalandus on väikese mahuga ning orienteeruvad enamjaolt kodumaisele turule.
Õpianalüütika
Õpianalüütika raamistik
Raamistiku dimensioonid on järgmised:
Uuringus "Õpianalüütika kontseptuaalne raamistik ja selle rakendatavus Eesti kontekstis" lisati lähtuvalt Eesti kontekstist algsele õpianalüütika mudelile kolme juhtumi analüüsi tulemusena järgmised aspektid:
Õpianalüütika meetodid
Õpianalüütikas on võimalik kasutada järgmiseid meetodeid:
Ennustav modelleerimine
Ennustava modelleerimise (ingl predictive modelling) mudeli eesmärk on välja pakkuda hinnanguid tõenäoliste väljundite jaoks ja töötada välja erinevaid tegevusi. Haridusvaldkonnas kasutatakse ennustavat modelleerimist peamiselt hinnangu andmiseks selle kohta, kui suur on tõenäosus, et õpilane lõpetab kursuse õigel ajal, võttes arvesse selleks hetkeks sooritatud tegevusi.
Sotsiaalse võrgustiku analüüs
Sotsiaalse võrgustiku analüüs (ingl social network analysis, SNA) on meetodite hulk, mida kasutatakse inimestevaheliste tegevuste ja seoste analüüsimiseks arvutiteaduste süsteemianalüüsi tehnika abil. Inimesi kujutatakse võrgustikudiagrammides ehk sotsiogrammides sõlmedena ning sõlmi ühendavad jooned osutavad inimestevahelistele seostele. Meetod võimaldab näiteks õpihaldussüsteemide foorumidiskussioonide analüüsimist. Õppejõul võimalik näha, kes õppijatest ei ole võrgustikuga seotud ja keda seega peaks julgustama diskussioonis rohkem osalema.
Soovitussüsteemid
Soovitussüsteemid on lahendused, mis esitavad kasutajale soovitusi asjade, tegevuste jms kohta, millest kasutaja võib olla huvitatud.
Soovituste esitamisel tuginetakse mitme kasutaja eelnevale käitumisele süsteemis. Näiteks võib süsteem soovitada õppijale õppematerjale, lähtudes sellest, mida õppija on varem vaadanud või kasulikuks pidanud. Samas võib süsteem arvesse võtta teiste kasutajate käitumist ja hinnanguid.
Õpianalüütika töölauad
Õpianalüütika töölaud on tarkvaralahendus, mis esitab õpianalüütika andmetöötluse tulemused ülevaatlike diagrammide kujul – kõik eelmainitud meetodid võivad olla kuvatud töölaual. Töölaud võib visualiseerida võrgustikke, soovitusi, ennustusi kasutaja soorituste kohta jms. Töölaudade eesmärk anda ülevaade kursuse õppematerjalidele kulutatud ajast ning selgitada välja, millised kursusel käsitletavatest teemadest on õppijate jaoks kerged ja rasked. Töölauad pakuvad ka ülevaadet digitaalsete õppematerjalide kasutamisest kursusel.
Standardid
Õpianalüütika arendajate kogukond on kehtestanud tehnilised standardid (xAPI, Caliper) õpikeskkondade ja õppevara loojatele, et võimaldada õppija kohta andmete kogumist üle paljude teenuste ja süsteemide.
Austria
Mäetööstus
pisi|[[Erzberg]] Mäetööstuse tähtsus on viimastel kümnenditel vähenenud. Näiteks plii kaevandamine Bad Bleibergis on lõpetatud. Suletud on ka suurem osa rauamaagi- ja pruunsöekaevandusi.
Olulised on veel soola, rauamaagi (koos hematiidiga 2 091 995 tonni, peaaegu kõik Erzbergilt), magnesiidi (769 188 tonni) ja volframimaagi (400 000 tonni) kaevandamine ning nafta (856 270 tonni) ja maagaasi (1,76 miljardit kuupmeetrit). Suurim soolatootja Salinen Austria tootis 2006. aastal 764 189 tonni keedusoola ja 1336 tonni kivisoola. Pruunsöekaevandusi on jäänud ainult üks (7854 tonni 2006, 3,7 miljonit tonni 1970).
Töötlev tööstus
Tööstuses on esikohal rasketööstus. Musta metallurgia (Linz, Leoben, Kapfenberg) toodang ületab omamaised vajadused. Värvilistest metallidest toodetakse kõige rohkem alumiiniumi (Ranshofenis), vaske (Brixleggis) ja pliid (Gailitzis). Üle poole elektrienergiast annavad hüdroelektrijaamad. Masinatööstus (Viin, Graz, Sankt Pölten, Steyr) toodab kerge-, toiduaine- ja naftatööstuse ning energeetikaseadmeid, elektriaparaate, vedureid, mootorrattaid ja jõelaevu. Keemiatööstuse põhitoodangusse kuuluvad lämmastikväetised (Linz), kunstkiud (Gmunden) ja plastid.
Teenindus
pisi|Linzi lossimuuseum
pisi|Hinterthal talvel Teenused moodustavad Austrias üle poole hüvistest. Peamised valdkonnad on turism, kaubandus ja pangandus.
Austria pangad lõikavad tänini kasu rangest pangasaladusest. Pärast Euroopa Liitu astumist kaotati küll pangakontode anonüümsus, kuid võimud pääsevad neile ligi üksnes kohtuniku korraldusega.
Turism on Austrias oluline majandusharu. Umbes 5% sisemajanduse kogutoodangust on otseselt või kaudselt seotud talispordiga.
Rahvastik
2016. aastal elas Austrias hinnanguliselt 8 576 149 inimest, ligikaudu veerand neist pealinnas Viinis (1,8 miljonit, koos eeslinnadega 2,6 miljonit). Aastatel 2001–2011 kasvas Austria rahvaarv 4,6% võrra, mis on viimaste kümnendite suurim tõus. Suurem osa selles langeb sisserände arvele. Rahvaarv suurenes kõigil liidumaadel, välja arvatud Kärtneris (−0,6%). 43% elanikkonnast on koondunud Ida-Austriasse (Viin, Alam-Austria, Burgenland), järgneb Lääne-Austria (Ülem-Austria, Salzburg, Tirool, Vorarlberg) 36%-ga. Lõunapoolsete liidumaade (Kärtner, Steiermark) arvele langeb 21%.
31. oktoobri 2013 seisuga elas Austrias 954 meest iga 1000 naise kohta (absoluutarvudes vastavalt 4,15 ja 4,35 miljonit). Naiste arvuline ülekaal tuleneb nende kõrgemast elueast. 65-aastaste ja vanemate inimeste osakaal rahvastikus oli 18,3% ja see tõuseb. Alla 15-aastaste laste osakaal 14,4% oli jäänud samaks. Loomulik iive oli kergelt negatiivne (−0,01% ehk −942 inimest). Rahvastiku keskmine vanus oli 42,2 aastat. Muu riigi kodakondsusega isikuid oli 12,4%. 16,6% elanikest olid sündinud välismaal, peamiselt Saksamaal (73 000), Türgis (71 000), Bosnias ja Hertsegoviinas (55 000), Serbias (42 000), Tšehhis (33 000), Rumeenias (26 000) ja Poolas (21 000). 2011. aasta loenduse kohaselt omas 2/5 välismaal sündinud elanikest Austria kodakondsust (enamasti saadud naturalisatsiooni korras). Muudest rahvustest inimesi elas kõige enam Viinis (21,7%), millele järgnesid läänepoolsed liidumaad Vorarlberg (13,2%), Salzburg (12,6%) ja Tirool (11%).
Aastatel 2001–2011 jäi elussündide arv aastas 75 000 ja 78 000 vahele. 41,7% lastest sündis registreerimata kooselust või üksikvanematel. Populaarseimad nimed olid Anna ja Lukas. Iga viljakas eas naise kohta sündis 2014. aastal 1,46 last. Keskmine vanus esimese lapse sündimisel on 29 aastat. Oodatav eluiga oli meestel 78,9 aastat (2004 76,4 aastat) ja naistel 83,7 aastat (2004 82,1 aastat).
2014. aastal immigreerus Austriasse 170 115 ja emigreerus 97 791 inimest. Rahvaarv suurenes sisserände arvel 72 324 inimese võrra, mis on 2013. aastaga võrreldes 32% tõus (siis +54 728). 62% immigrantidest pärineb teistest Euroopa Liidu maadest (+44 841), eriti Rumeeniast (+12 710), Ungarist (+7798) ja Saksamaalt (+5562). Väljastpoolt Euroopa Liitu saabus 29 902 inimest, peamiselt Bosniast ja Hertsegoviinast (+2625), Serbiast (+2543) ja Kosovost (+1375). Väljaspool Euroopat olid sisserändajate peamisteks lähteriikideks Süüria (+7129), Afganistan (+2709). Austria-siseselt oli eelistatud sihtkohaks Viin (35% kõigist sisserännanutest).
Keeled
Austria riigikeel on saksa keel, mida räägib emakeelena või õpitud keelena 96% elanikkonnast. Saksa keel on kasutusel haridussüsteemis ja meedias, kuigi sõnavaras ja häälduses leidub erinevusi Saksamaal kõneldavast standardkeelest (näiteks "jaanuar" on kõrgsaksa keeles Januar, kuid Austrias Jänner). Esineb arvukalt kohalikke dialekte, mille rääkijatel võib olla raskusi üksteisest arusaamisega. Üldiselt on Austrias levinuim baieri dialekt, millest omakorda eristatakse kahte alamdialekti: keskbaieri, mida räägitakse peamiselt Alam- ja Ülem-Austrias ning Salzburgi ja Burgenlandi põhjaosas. Sellest omakorda eksisteerib Viini dialekt, mida väljaspool Viini peaaegu üldse ei räägita, ka linna ümbritseval Alam-Austria liidumaal ei tunta paljusid Viini väljendeid. Steiermargis, Kärntenis, Tiroolis ning Salzburgi ja Burgenlandi lõunaosas räägitakse rohkem lõunabaieri dialekti. Vorarlberg on eriline, kuna seal domineerib alemanni dialekt. Võõrkeeltest on enim levinud inglise keele oskus, mida emakeelena räägib 0,7%, kuid õpitud keelena u 40% elanikkonnast. Kärtneri ja Steiermargi liidumaal on ametlikuks vähemuskeeleks sloveenia keel, Burgendlandi liidumaal ungari keel. 2015. aasta seisuga räägib emakeelena türgi keelt 183 000, serbia keelt 177 000, inglise keelt 58 600, bosnia keelt 34 900, poola keelt 30 600, albaania keelt 28 200, tšehhi keelt 17 700, araabia keelt 17 600, rumeenia keelt 16 900, pärsia ja itaalia keelt kumbagi 10 700, prantsuse keelt 10 200 ja hispaania keelt 9980 inimest.
Austria kodakondsuse taotlemisel naturalisatsiooni korras on nõutav saksa keele oskus B1-tasemel.
Rahvused
Ajalooliselt tavatseti pidada austerlasi etnilisteks sakslasteks, kuid see suhtumine muutus esimese maailmasõja järel ning veelgi enam pärast teist maailmasõda. Traumaatilised sõjalis-poliitilised sündmused ja soov distantseeruda natsismist viisid katseteni luua omaenda eristuv identiteet ning tänapäeval ei pea enamik austerlasi ennast sakslasteks.
Ajalooliselt on Austrias elanud suured sloveeni ja horvaadi (Kärtneri liidumaal) ning ungari kogukonnad (Burgenlandi liidumaal), keda 1955. aasta Riigilepinguga tunnustatakse kui vähemusrahvustena. Kärtneri liidumaal võib kohati leiduda vähemusrahvuste ja saksakeelse enamuse vahelisi pingeid, mida 1990. aastatel ja 2000. aastate esimesel poolel võimendas FPÖ
Religioon
Tänapäeval käsitletakse kirikuid kui juriidilisi isikuid, mis alluvad riiklikule seadustikule. Kokku on Austrias 14 ametlikult tunnustatud kirikut ja religioosset kogukonda ning 10 registreeritud uskkonda. Ajalooliselt on olnud mõjukaim katoliku kirik, ehkki alates 20. sajandi teisest poolest on aktiivsete usklike arv pidevalt vähenenud. Jaanuari 2011 seisuga moodustasid registreeritud katoliiklased 64,1% ja protestandid 3,8% elanikkonnast (20. sajandi lõpul vastavalt 74% ja 5%). Traditsiooniliselt maksavad Austria kristlased kirikumaksu (Kirchenbeitrag), mis moodustab umbes 1% nende sissetulekust.
Ligikaudu 340 000 inimest, peamiselt sisserännanud Türgist, Bosniast ja Hertsegoviinast ning Kosovost, kuulub erinevatesse islamikogudustesse. Ortodoksi kiriku liikmeid on umbes 180 000 (peamiselt serblased). 20 000 inimest kuulub Jehoova tunnistajate kogudustesse. 20% rahvastikust ei tunnista ühtki religiooni.
Austria juudi kogukond vähenes 1938. aasta 200 000-lt umbes 4500-ni teise maailmasõja järel. Umbes 65 000 Austria juuti hukkus holokaustis ning 130 000 emigreerus. Suurem osa praegusest juudi kogukonnast rändas sisse teise maailmasõja järgsetel kümnenditel, peamiselt Ida-Euroopast ja Kesk-Aasiast. Religioosselt aktiivseid juute leidub praegu umbes 8100.
Haridus
Üldhariduse andmine on osalt liidumaade, osalt föderaalvalitsuse pädevuses. Koolikohustus kestab 9 klassi, tavaliselt 15.–16. eluaastani. Eelharidus (Kindergarten) on enamikus liidumaadest tasuta ning seda võimaldatakse soovi korral kõigile lastele 3. ja 6. eluaasta vahel. Lasteaias käimine pole kohustuslik kuid enamik vanemaid näeb seda lapse haridustee tavapärase osana. Igale lasteaiarühmale on ette nähtud kvalifitseeritud õpetaja ja abiõpetaja. Algharidus (Volksschule) kestab 4 aastat. Oluliseks peetakse tugevat sidet õpetaja ja õpilaste vahel, seetõttu töötab sama õpetaja klassi kogu algkooli vältel. Rõhku pannakse lugemis-, kirjutamis- ja arvutusoskusele. Kogu klass järgib ühtset õppeprogrammi. Õpilased töötavad individuaalselt, projektiõpe on vähem levinud. Antakse kodutöid. Seoses vanemate suurenenud tööhõivega korraldab aina enam koole lastele tundide-eelset või -järgset järelevalvet.
Sarnaselt Saksamaaga on põhikoolis võimalik valida kahe suuna vahel, vastavalt õpilase huvidele ja kalduvustele. Akadeemiliselt võimekamatele mõeldud gümnaasiumi lõpul tuleb sooritada küpsuseksam (Matura), mis on eelduseks õpingute jätkamiseks ülikoolis. Keskkool (Hauptschule) valmistab õpilasi ette kutsehariduseks, kuid ka kõrgemaks tehnika-, ettevõtlus- või muuks hariduseks. Viimased eeldavad samuti Matura sooritamist. Mõned koolid (Gesamtschule) kombineerivad gümnaasiumi- ja keskkooli suunda. Varase võõrkeeleoskuse huvides õpitakse mõnedes koolides osa aineid inglise keeles. Rohked kodutööd ja sagedased eksamid on gümnaasiumis tavalised. Järgmisse klassi pääsemise (aufsteigen) eelduseks on rahuldavad hinded. Koolivaheaja lõpus saab uuesti sooritada varem ebaõnnestunud eksameid, mille tulemusest oleneb, kas õpilane jätkab järgmises klassis või peab kordama eelmist (sitzenbleiben), vahel korduvalt. Pärast kahe esimese gümnaasiumiklassi läbimist valitakse edasiseks suunaks nn tavaline gümnaasium (suurem humanitaaria osakaal) või reaalgümnaasium (suurem reaalteaduste osakaal).
Austria kõrgharidussüsteem on kättesaadav igale õpilasele, kes on sooritanud Matura. Teatud erialadel (nt meditsiin) võidakse nõuda sisseastumiseksameid. Alates 2001. aastast kehtib avalik-õiguslikes ülikoolides kohustuslik õppemaks (Studienbeitrag) 363,36 eurot semestri kohta. Euroopa Liidust pärit välisüliõpilastele on õppimine Austria ülikoolides nominaalaja vältel õppemaksuvaba, pärast selle ületamist rakendub sama õppemaks mis Austria tudengitel.
Muusika
Endise suurriigina panustasid Austria võimud oluliselt kultuuriellu, kõige enam muusikakultuuri. Alates 16. sajandist hakkas Viin kujunema Euroopa mastaabis kultuurikeskuseks. Sel ajal sai barokne õukonnamuusika mõjutusi slaavi ja ungari rahvamuusikast. Kasutuse võeti uusi instrumente, muuhulgas lauto. Habsburgide soosing aitab Viinil 18. ja 19. sajandil omandada Euroopa muusikapealinna maine, eriti klassikalise muusika vallas. Wolfgang Amadeus Mozarti sünnikoht Salzburg kuulus tollal iseseisvasse piiskopkonda Saksa-Rooma riigi koosseisus, kuid oli kultuuriliselt tihedasti seotud Austriaga. Nii Mozart kui ka Ludwig van Beethoven veetsid suure osa oma elust Viinis. Austrias sündisid ja töötasid ka heliloojad Joseph Haydn, Michael Haydn, Franz Liszt, Franz Schubert, Anton Bruckner, Johann Strauss vanem ja Johann Strauss noorem. Samuti tegutses seal nn teine Viini koolkond (Arnold Schönberg, Anton Webern, Alban Berg).
Austria praegune hümn, mille meloodia autoriks peetakse Mozartit, võeti kasutusele pärast teist maailmasõda, asendamaks traditsioonilist hümni, mille autor oli Joseph Haydn.
Austrian Herbert von Karajan oli 35 aastat Berliini Filharmooniaorkestri peadirigent. Teda peetakse üheks 20. sajandi väljapaistvamaks dirigendiks, kes mõjutas tugevasti klassikalise muusika arengut alates 1960. aastatest kuni oma surmani.
Ajalugu
Esiajal oli Kesk-Euroopa suures osas asustatud keldi hõimudega, kes organiseerusid omavahel lõdvalt seotud pealikuvõimuga valdusteks. 1. sajandil pKr vallutasid roomlased keldi kuningriigi Noricumi ja muutsid selle oma impeeriumi provintsiks. Praeguses Ida-Austrias asuv Petronell-Carnuntum oli umbes 400 aasta vältel tähtis sõjaväelaager ja Ülem-Pannoonia provintsi keskus. Hiilgeaegadel võis seal elada kuni 50 000 inimest
Pärast Rooma riigi langemist asustati Austria alad baieri, slaavi ja avaari hõimude poolt. 788. aastal vallutas piirkonna Karl Suur, kes liitis selle Ida-Frangi riigiga. Järgnesid kolonisatsioon ja ristiusustamine. Tänapäeva Austria tuumikalad, tollal tuntud kui Marchia orientalis, läänistati 976. aastal krahv Leopold Babenbergile. Esimene kirjalik allikas, mis sisaldab nime Austria/Ostarrichi, viitabki Babenbergide valdustele. 1156. aastal antud Privilegium Minus'ega muudeti Austria hertsogkonnaks. 1192. aastal omandasid Babenbergid ka Steiermargi. Nende meesliin lakkas hertsog Friedrich II surmaga aastal 1246. Lühikeseks ajaks haaras pärijata jäänud Austria, Steiermargi ja Kärtneri hertsogkondade üle kontrolli Böömi kuningas Ottokar II. 1278. aastal sai ta Dürnkruti lahingus lüüa Rudolf I Habsburgi vägedelt. Habsburgidest sai Austria valitsev dünastia kuni esimese maailmasõja lõpuni.
Keskaeg
Alates 14.–15. sajandist hakkasid Habsburgid koondama enda kätte naaberalasid. 1438. aastal valiti Austria hertsog Albert V oma äia Sigismundi järglaseks Püha Rooma keisri troonil. Sellest ajast alates jäi keisrivõim Habsburgide kätte (ühe lühikese erandina 18.sajandil). Samal ajal koondus Haburgide kätte ka alasid, mis asusid Austriast eemal. 1477. aastal abiellus keiser Friedrich III ainus poeg ertshertsog Maximilian Burgundia riigi pärija Mariaga. Selle abielu kaudu omandasid Habsburgid Madalmaad. Maximiliani ja Maria poja Philip Ilusa abielu Kastiilia ja Aragoni pärija Joannaga tõi Habsburgidele Hispaania koos selle valdustega Itaalias, Aafrikas ja Uues Maailmas. 1526. aastal, pärast Mohácsi lahingut, omandas Austria Böömi kuningriigi ning selle osa Ungarist, mis jäi välja Türgi sultani võimu alt. Türklaste edasitung Balkanilt tõi kaasa pidevad kokkupõrked kahe impeeriumi vahel. Lõuna-ja Ida-Austriasse toimus mitukümmend sissetungi rüüstamise, põletamise ja orjade võtmisega.
pisi|[[Viini lahing (1683)]]
17.–18. sajand
1683. aastal kaitsesid mitme Euroopa riigi ühendväed Poola kuninga Jan Sobieski juhtimisel edukalt Viini türklaste eest. Leopold I valitsusajal (1657–1705) jooksul omandas Austria järk-järgult kontrolli kogu Ungari üle (lõplikult Karlowitzi rahuga 1699). Järgmise keisri Karl VI ajal seisid Habsburgid silmitsi meesliini hääbumisega ning pidid loobuma mitmetest varasematest pretensioonidest. Vastutasuks Pragmaatilise sanktsiooni tunnustamise eest (millega sai keisri pärijaks vanim tütar Maria Theresia) pidi Austria loovutama erinevaid territooriume ja eesõigusi. Samal ajal algas seoses Preisimaa esilekerkimisega Austria-Preisi vastasseis ja konkurents ülemvõimu pärast Saksa aladel. Koos Venemaa ja Preisimaaga osales Austria Poola esimeses ja kolmandas jagamises (vastavalt 1772 ja 1795).
19. sajand
Prantsuse revolutsiooni järel osales Austria Prantsusmaa-vastases koalitsioonis. Napoleoni keisriks kroonimine ja tema sõjaline edu Euroopas viisid Püha Rooma riigi likvideerimiseni 1806. aastal. Seda ennetades rajas keiser Franz II aastal 1804 oma pärusvaldustest Austria keisririigi (Austria keisrina Franz I). Austria kuulus koalitsiooni, mis kukutas 1814. aastal Napoleoni ja lõpetas sõjad Prantsusmaaga. Järgnenud Viini kongressil 1815 kuulus Austriale kui ühele Euroopa suurvõimule juhtiva roll. Samal aastal asutati Austria eesistumisel Saksa Konföderatsioon. Saksa alade lahendamata sotsiaalsed, poliitilised ja rahvuslikud vastuolud viisid revolutsioonide laineni 1848. aastal. Selle järel võeti poliitiline suund Saksamaa ühendamisele, mis võinuks teostuda kas Suur-Saksamaa või Suur-Austria kujul. Uus kroon pakuti Preisi kuningale Friedrich Wilhelm IV-le, kuid Austria ei soovinud loovutada oma saksakeelseid alasid moodustatavale Saksa impeeriumile ega lakata pretendeerimast juhtpositsioonile Saksa maade seas. Lisandus tüli Schleswig-Holsteini pärast. 1866. aastal viis see Austria-Preisi sõjani, mis lõppes Austria jaoks kaotusega Königgrätzi lahingus. Austria oli sunnitud lahkuma Saksa Konföderatsioonist ning jäi edaspidi Saksamaa poliitikast eemale. Vastukaaluks lüüasaamisele reorganiseeriti keisririik 1867. aastal Austria-Ungari kaksikmonarhiaks (Austria keiser Franz Joseph I sai samal ajal ka Ungari kuningaks).
Lisaks austerlastele ja ungarlastele hõlmas riik arvukalt slaavi rahvaid (horvaadid, tšehhid, poolakad, russiinid, serblased, slovakid, sloveenid, ukrainlased), lisaks mitmed Itaalia ja Rumeenia alasid. Seadusi avaldati kaheksas eri keeles ning asjaajamine ja koolide õppetöö toimusid rahvuskeeltes. Sellele vaatamata raskendasid paljurahvuselise impeeriumi valitsemist rahvuslikud liikumised, millele võimud olid sunnitud vastama salapolitsei tugevdamisega.
pisi|Austria-Ungari, 1914
20. sajand
1908. aastal okupeeris Austria Türgile kuuluva Bosnia ja Hertsegoviina. Rahvuslikud ja poliitilised pinged Balkanil viisid troonipärija Franz Ferdinandi atentaadini Sarajevos 1914, mida juhtivad Austria poliitikud kasutasid ära Serbiale sõja kuulutamiseks. See viis omakorda esimese maailmasõja puhkemiseni. Aastatel 1914–1918 hukkus enam kui miljon Austria-Ungari sõdurit ning sõja tulemusena lakkas impeerium olemast. Oktoobris 1918 moodustasid keiserliku Austria Reichsrat'i austerlastest liikmed Saksa-Austria Ajutise Rahvuskogu (Provisorische Nationalversammlung für Deutschösterreich), mis moodustas valitsuse (Staatsrat). Uus valitsus keeldus osalemast Itaaliaga peetavatel kõnelustel vaherahu sõlmimiseks, jättes seeläbi vastutuse sõja lõpetamise eest ainuüksi keiser Karl I-le ja tema administratsioonile. 11. novembril 1918 (samal päeval, mil lõppes sõda liitlaste ja Saksamaa vahel) avaldas keiser uue ja vana valitsuse nõuandel proklamatsiooni, millega tunnistas rahva õigust valitsemisvormi valikul ning loobus riigiasjades osalemast. Hoolikalt sõnastatud dokumendis ei maininud keiser troonist loobumist. Järgmisel päeval kuulutati välja Saksa-Austria riik (Staat Deutschösterreich), mille eesmärgina nähti ühinemist Saksamaaga Sõjajärgne olukord Kesk-Euroopas fikseeriti Saint-Germaini rahulepinguga 1919. aastal (Austria jaoks) ja Trianoni lepinguga 1920. aastal (Ungari jaoks). Rohkem kui 3 miljonit saksa keelt rääkivat endist Austria alamat leidsid ennast elavat vähemustena uutes rahvusriikides (Tšehhoslovakkias, Jugoslaavia, Ungari, Itaalia) väljaspool Austria vabariiki. Böömimaa (Sudeedimaa) ja suur osa Tiroolist läksid rahulepinguga vastavalt Tšehhoslovakkiale ja Itaaliale. Rahulepinguga keeldusid liitlased Saksa-Austria ühendamisest Saksamaaga, kartes viimase liigset tugevnemist. Liitlaste nõudmisel muudeti ka riigi nimi 1919. aasta lõpul Austria vabariigiks (Republik Österreich). Suures osas jäi püsima Austria impeeriumiaegne piir Serbia, Horvaatia ja Sloveeniaga (mis hiljem moodustasid Jugoslaavia).
Sõdadevaheline periood ja teine maailmasõda
Esimene Austria vabariik kestis kuni 1933. aastani, mil kantsler Engelbert Dollfuss kehtestas Itaalia fašismiga sarnaneva autokraatliku režiimi. Toonased suurparteid, sotsiaaldemokraadid ja konservatiivid, omasid mõlemad paramilitaarseid üksusi. Sotsiaaldemokraatide Schutzbund kuulutati pärast pööret illegaalseks, kuid kodusõja puhkemise tõttu ei saadud seda laiali saata. 1934 keelati sotsiaaldemokraatliku partei tegevus, paljud selle liikmed vangistati või emigreerusid. Mais 1934 kehtestasid nn austrofašistid uue konstitutsiooni (Maiverfassung), mis tugevdas Dollfussi võimu. Vt Austria Liitriik. Dollfuss tapeti 25. juulil 1934 natside riigipöörde katse käigus. Tema järglane, kantsler Kurt Schuschnigg suutis Austria iseseisvust mõnda aega alal hoida.
12. märtsil 1938 võtsid Austria natsid üle valitsuse, samal ajal kui Saksa väed riigi okupeerisid. Päev hiljem, 13. märtsil 1934 kuulutati ametlikult välja Austria liitmine Saksamaaga (Anschluss). 10. aprillis toimusid parlamendivalimised Reichstagi referendum (osalesid üksnes Natsionaalsotsialistliku partei kandidaadid). Ühtlasi kujutasid valimised endast referendumit, mis pidi tagantjärele kinnitama Austria liitmise Saksamaaga ühtseks Suursaksa riigiks (Kolmas Reich). Ametlike tulemuste järgi oli osalusprotsent 99,5%, kellest 98,9% vastasid jaatavalt. Iseseisvuse kaotanud Austria nimetati ümber Ostmarkiks, 1942. aastal Alpi-Doonau Ringkonnaks (Alpen-Donau Reichgaue). Kohe algas spontaanne juutide tagakiusamine, millele peagi anti ka seaduslik õigustus. Mitmed prominentsed natsipartei liikmed (Adolf Hitler, Ernst Kaltenbrunner, Arthur Seyss-Inquart, Franz Stangl) olid päritolult austerlased.
13. aprillil 1945, pisut enne Kolmanda Reich'i kokkuvarisemist, langes Viin Nõukogude vägede kätte. 27. aprillil 1945 kuulutasid kolme partei (sotsiaaldemokraadid, konservatiivid ja kommunistid) esindajad iseseisvusdeklaratsiooniga Austria Suur-Saksamaa koosseisust eraldanuks. Samal päeval kinnitati Stalini eelneval heakskiidul ametisse ajutine valitsus eesotsas kantsler Renneriga. Ühtlasi taastati varasem, Dollfussi-eelne konstitutsioon. Ehkki osa Lääne- ja Lõuna-Austriast oli endiselt Saksa vägede kontrolli all, loetakse 27. aprilli Austria Teise vabariigi asutamise päevaks. Aastatel 1939–1945 hukkus umbes 260 000 austerlast. Holokaustis hukkunud Austria juutide arvu hinnatakse 65 000-le, sõja eel riigist põgenenuid oli umbes 140 000. Hilisemad valitsused on tunnistanud tuhandete austerlaste osalemist tõsistes sõjakuritegudes.
Teise maailmasõja järel
Sarnaselt Saksamaaga jagati ka Austria liitlaste vahel okupatsioonitsoonideks. Pealinn Viin asus Nõukogude tsoonis. Kuna lääneliitlased tunnustasid Renneri valitsust (pärast mõningaid kahtlusi, et tegemist on Stalini marionetiga), välditi riigi jagamist kaheks, nagu toimus Saksamaal. Austriat käsitleti kui liitlaste poolt Natsi-Saksamaa okupatsioonist vabastatud maad. Järgnesid aastaid kestnud läbirääkimised liitlastega, mida mõjutas vahepeal alanud Külm sõda. 15. mail 1955 sõlmiti Austria valitsuse ja liitlaste vahel Austria riigileping, millega taastati Austria täielik iseseisvus. 26. oktoobril 1955, pärast kõigi liitlasvägede lõplikku väljaviimist, deklareeris Austria parlament riigi neutraalsust rahvusvahelistes konfliktides.
Aastatel 1986–1992 oli Austria president Kurt Waldheim, endine Wehrmachti luureohvitser. Talle ametiajal esitatud kahtlustused sõjakuritegudes käivitasid intensiivse diskussiooni Austria natsimineviku üle.
Gorbatšovi võimuletulekuga Nõukogude Liidus kadus vajadus hoida rangelt neutraalset positsiooni ida ja lääne vahel. 1987. aastal algasid kõnelused Austria lähenemise üle Euroopa Ühendusele. 1994. aastal toimunud referendumil pooldas 67% osalenutest Austria ühinemist Euroopa Liiduga alates 1. jaanuarist 1995. Riigi sõjalise koostöö ja rahvusvahelistesse sõjalistesse organisatsioonidesse kuulumise suhtes on peamised parteid eri meelt: sotsiaaldemokraadid (Sozialdemokratische Partei Österreich, SPÖ) ei välista seda, kuid konservatiivid (Österreichische Volkspartei, ÖVP) eelistavad neutraliteedi jätkumist. 1998. aastal oli Austria Euroopa Liidu eesistujamaa, 1999. aastal liitus euroalaga. Samal ajal osutus valimistel edukaks Euroopa Liidu vastaseid jm parempoolseid meeleolusid koondanud Austria Vabaduspartei (Freiheitliche Partei Österreich FPÖ), mis oli aastatel 2000–2004 valitsuskoalitsioonis konservatiividega.
Janar Filippov
Janar Filippov (sündinud 16. novembril 1976) on eesti ajakirjanik ja jurist.
Töö
Asus erialasele tööle Tartus prokuratuuri abiprokuröri ja prokurörina. Aastatel oli 2001–2014 Eesti Ekspressi ajakirjanik.
Aprillist 2014 töötas ta Harju Maakohtu Liivalaia kohtumajas kohtujuristina, seejärel Eesti Vabariigi esimese ja teise kohtuastme avalike suhete teenistuse juhina.
Töö televisioonis
2008. aastal mängis telesarja "Kelgukoerad" paaris osas ajakirjanikku.
Aastatel 2009–2012 ja 2016–2017 oli Eesti Televisiooni vestlussaate "Kahekõne" mittekoosseisuline toimetaja ja mõnes "Kahekõne" saates ka intervjueerija, küsitledes näiteks Tarja Haloneni, Raul Rebast, Lauri Mälksood, Raivo Küüti ja Urmas Sõõrumaad.
Muu tegevus
Juristi ja ajakirjanikuna valutab ta südant nii eesti õiguskeele keerukuse kui ka ajakirjanike õiguskeelealase harimatuse pärast (heites ette, et paljud ajakirjanikud ei tunne isegi mitte kõige elementaarsemaid õigustermineid). Oma praktikas kogetud ekstreemsetest tähelepanekutest on ta teinud ettekande 2013. aasta "Selge sõnumi konverentsil".
Janar Filippov on juba keskkoolipäevist suur mälumänguhuviline. Alates 2013. aastast on ta võistlejana kaasa löönud Kanal 2 mälumängusaates "Mis? Kus? Millal?".
Oisu valla vapp
thumb|Oisu valla vapp Oisu valla vapp oli Järva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse endise Oisu valla vapp.
Janar Filippov
Isiklikku
Tema poolvend on ajakirjanik Jüri Butšakov.
Oisu valla vapp
Vabariigi Valitsuse 30. juuni 2005 a. määrus nr 153 "Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla haldusterritoriaalse korralduse ja sellega seonduvalt Vabariigi Valitsuse määruste muutmine" alusel senise Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla ühinemisel  on moodustatud uus kohaliku omavalitsuse üksus Türi vald.
Vapp oli kinnitatud 11. aprillil 1995.
Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil püstine viljapea ja ristikulõikeline vapitüvi, mõlemad kuldsed.
Põhjendus
Vapikilbi roheline ja kuldne, samuti ristikulõige ja viljapea sümboliseerivad Oisu valla elanike traditsioonilist tegevusala - loomakasvatust ja põllundust ning ühtlasi põlist looduslähedast elamisviisi.
Vein
Vein (saksa keeles Wein) on üldjuhul viinamarjamahla kääritamisel saadud alkohoolne jook kangusega üle 8 mahuprotsendi alkoholi. Mitmel pool maailmas tehakse veinilaadseid alkohoolseid jooke ka teistest süsivesikuid sisaldavatest produktidest, puuviljadest, riisist, meest jne. Euroopa Liidus on lubatud veiniks nimetada vaid viinamarjadest kääritatud jooki. Teistest algproduktidest joogid peavad olema märgitud kui puuviljavein, kokteil või "muu alkohoolne jook". Eestis tehakse puuviljaveini näiteks õuntest, sõstardest, pihlakatest, rabarberist ja isegi päevalillejuurtest. Viimastel aastatel on Eestis hakatud vähesel määral valmistama ka viinamarjaveini, mille kvaliteet ei küündi aga veel maailmas tunnustatud tasemeni.
Ajalugu
Veini hakati valmistama umbes 6000. aastat eKr ühes kiviaegses asulas, mis asub tänapäeva Gruusias.
Euroopas edendasid veini joomist roomlased sobiva pinnase ja kliima tõttu.
Viinamarjasordid
Veini valmistamisel kasutatakse peamiselt hariliku viinapuu (Vitis vinifera) marju, Ameerika mandril aga ka kohalike viinapuuliikide põhja-viinapuu ehk ameerika viinapuu Vitis labrusca ja kallas-viinapuu (Vitis riparia) marju. Hariliku viinapuu Vitis vinifera liigist on aretatud üle 4000 sordi, veinitööstuse seisukohast on olulised umbes 150 viinamarjasorti. Sordid erinevad üksteisest marjade värvi, suuruse, kuju, mahla koostise, valmimisaja ja haiguskindluse poolest.
Mõned kõige levinumad viinamarjasordid on Riesling, Chardonnay, Sauvignon Blanc, Cabernet Sauvignon, Merlot, Pinot Noir, Gewürztraminer, Muscat, Syrah jt.
Veinipiirkonnad
thumb|Viinapuuistandik Itaalias
Kõige laiahaardelisem on veinipiirkondade jagunemine Uue Maailma ja Vana Maailma veinideks. Uues Maailmas (USA California osariigis, Austraalias, Tšiilis, Lõuna-Aafrikas jms) panid veinitootmisele aluse Vana Maailma kolonistid. Vana Maailma traditsioonilised veinimaad on Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania ja Saksamaa. Samas on vanad veinitraditsioonid ja omamaised sordid püsinud ka Ida- ja Kagu-Euroopas ning Kaukaasias, kuid rahvusvahelises veinitööstuses ja -turunduses domineerib Lääne-Euroopa.
Jaan Sihver
Jaan Sihver (30. aprill 1879 Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 28. november 1918 Narva lähedal) oli eesti poliitik (kommunist), Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige ja Punaarmee sõjaväelane.
Hannele Turu
Hannele Turu (sündinud 24. juulil 1996) on maalikunstnik, laulja ja modell.
Jaan Sihver
Elulugu
Jaan Sihver sündis 1879. aastal Viljandimaal Vana-Tänassilma vallas. Lõpetas 1900. aastal Eesti Aleksandrikooli ning töötas kooliõpetajana Võru- ja Pärnumaal.
Hannele Turu
Ta oli laulja bändis Les Diamants. Les Diamants andis ligi poolsada kontserti ja neilt ilmus ka plaat Fortune Fools, mille esitlus toimus Tallinnas Rock Cafes. Ta on laulnud ka indie bändis Bad Apples ja üles astunud elektroonilise soolokavaga Baby Universal, millega osales ka projektis Olematute Bändide Festival.
Jaan Sihver
Jaan Sihveri Eraalgkool
13. oktoobril (vkj 29. septembril) 1905 asutas Jaan Sihver äia majas Mõisakülas aadressil Kesk tänav 7 Mõisaküla esimese kooli, eestikeelse 2. klassi erakooli, olles ühtlasi selle juhataja. Peale tema õpetas lapsi veel tütarlaste gümnaasiumi lõpetanud preili Karu. Koolis õppis 60–70 last. Kooli avamisel viibinud Abja parun von Stackelberg lubas koolile tasuta küttepuid. Paraku jäi kooli tegevus üürikeseks, sest Jaan Sihver osales 1905. aasta revolutsioonisündmustes Eestis ja vahistati 24. detsembril 1905. Ta mõisteti 15 aastaks sunnitööle. Kool suleti 1906. aasta jaanuaris.
Poliitiline tegevus
Jaan Sihver oli 1905. aastast VSDTP liige. Ta vabanes sunnitöölt pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ning töötas maapiirkondade osakonna instruktorina Moskva Tööliste Saadikute Nõukogus.
Hannele Turu
Ta on modellina töötanud Eestis, Prantsusmaal, Inglismaal, Itaalias, Saksamaal, Hispaanias, Türgis, Hongkongis, Hiinas, USA-s jm. Hannele pildid on ilmunud ajakirjades Vogue, Glamour, Vanity fair jt. Ta on poseerinud tippfotograafidele, sh Michelangelo Di Battista.
Jaan Sihver
Poliitiline tegevus
1917. aasta juulist tegutses Jaan Sihver Eestis Tallinnas Eesti Ajutise Maanõukogu liikmena, kus oli ka kommunistliku ajalehe Tööline ja Maatamees toimetuste liige; Eestimaa Maatameeste Keskbüroo liige ja Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu bolševike fraktsiooni esimees.
Hannele Turu
Ta osales Hanno Soansi kureeritud näitusel "Onupojapoliitika". Tema maalid olid Kumus näitusel "Muutuv maalikunst", kuraator E. Komissarov.
Jaan Sihver
Poliitiline tegevus
1917. aasta juulist oli J. Sihver ka VSDT(b)P Eesti sektsioonide konverentsi saadik ja valiti VSDT(b)P Eesti sektsioonide Keskkomitee liige.
Giovanni Maria Visconti
thumb|Giovanni Maria Visconti Giovanni Maria Visconti (7. september 1388 – 16. mai 1412) oli teine Milano hertsog aastatel 1402–1412.
Jaan Sihver
Poliitiline tegevus
Pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt 1918. aastal taandus J. Sihver koos nõukogude vägede ja võimuorganitega Venemaale.
Giovanni Maria Visconti
Giovanni Maria Visconti mõrvati Milano gibelliinide poolt pärast tema kümneaastast valitsemisaega. Hertsogitiitli päris tema vend Filippo Maria Visconti.
Jaan Sihver
Poliitiline tegevus
1918. aasta suvest kuulus VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomiteesse ning 1918. aasta septembris ka Moskvas VK(b)P Keskkomitee juures moodustatud Okupeeritud Alade (Valgevene, Leedu, Läti, Poola, Eesti ja Soome) Keskkomiteesse Eesti organisatsioonide esindajana.
Tegevus Eesti Vabadussõja ajal
1918. aasta sügisel kuulus J. Sihver Eestimaa Ajutisse Revolutsioonikomiteesse, mis valmistas ette Eestimaa vallutamist Punaarmee poolt. Ta oli Punaarmee Eesti väeosade – Eesti Punaarmee ja 2. Viljandi kommunistliku polgu organisaator, Eesti Kütipolkude Revolutsioonilise Sõjanõukogu esimees.
Pärast Saksamaal 1918. aasta novembris toimunud novembrirevolutsiooni alanud Saksa keisririigi vägede taandumist ja Nõukogude Venemaa poolt Brest-Litovski rahulepingu ühepoolset tühistamist alustasid Punaarmee üksused 28. novembril 1918 pealetungi Eesti vallutamiseks. Punaarmee Petrogradi sõjaväeringkonna staabi juhtivtöötaja ja Punaarmee Eesti väeosade nõukogu esimees Jaan Sihver hukkus Narva lahingus Punaarmee ja Eesti kommunistlike polkude poolt Narva vallutamise katsel.
Isiklikku
Jaan Sihver oli abielus Helene Sihveriga (1880–1967), abielust sündis kaks poega, vanem poeg Viktor (1905–1967) oli sõjaväelane, ta viibis ka stalinlikus vangilaagris.
Paadrema looduskaitseala
Paadrema looduskaitseala on kaitseala Lääne-Eesti madalikul Pärnumaal Lääneranna vallas Nõmme, Tamba, Paatsalu Korju ja Vatla külas, jäädes Läänemerest umbes 5 kilomeetri kaugusele. Selle pindala on 1332 hektarit. Kaitseala staatus ja piirid kinnitati 2003. aastal. Paadrema looduskaitseala kattub ka Natura-alaga Paadrema loodusala.
Kaitseala hõlmab Paadrema soo (nimetatud ka Soometsa sooks) ja seda ümbritseva ahta metsavööndi, samuti peakaitseala territooriumist loodes asuva lahustüki. Paadrema soo edela–lääne-osas voolab Küti oja.
Floora
Alale on omased eriti madalsoofloora, mis kohati kasvavad kuni meetrisel turbalasundil. Taimeliikidest leidub seal porssa (III kaitsekategooria) ja mitmeid kaitsealuseid orhideesid. Haruldasi taimeliike on eriti ohtralt inventeeritud Soosaare sihtkaitsevööndi moodustaval puisniidul. Sooala ümbritsevate metsatukkade prevaleerivateks liikideks on kased ja haab, kohati koosnevad puistud ka okaspuude enamusega. Kaitseala kaguosa palistavad liigirikkad salumetsad, kuhu kuulub ka üle 100 aastasi tammesid. Kaitseala edelaosa Küti oja kallastel kasvab sanglepa-lodumets.
Fauna
Imetajatest on täheldatud hunte, ilveseid ja metssigu.
Kaitsekorraldus
Kaitsealal eristatakse kolme sihtkaitsevööndit:
Kaitsealal on lubatud Looduskaitseseadusega sätestatud tegevused, eripäraks on teatud osaalade pärandkoosluste hooldamise lubamine. Karmimad kitsendused on kehtestatud suurimale, Annepselja sihtkaitsevööndile, kuhu inimestel on keelatud minna 15. veebruarist 31. juulini.
Kaitseala valitseb Pärnumaa keskkonnateenistus.
Paadrema looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000043.
Kamambäär
Kamambäär ehk Camemberti juust ehk Camembert on pehme, kooretaoline prantsuse juustusort, mis on saanud nime Põhja-Prantsusmaal Normandias Orne'i departemangus asuva Camembert'i küla järgi, kust see juust pärit on.
Kamambääri ametlik sünniaasta on 1791.
Kamambääri tehakse pastöriseerimata lehmapiimast ning küpsetatakse hallitusseente Penicillium candidum ja Penicillium camemberti abil umbes kaks nädalat. Seda valmistatakse väikeste, umbes 250 grammi kaaluvate sõõridena, mis mähitakse paberisse ja pannakse karpi.
Pierre Boisard väidab, et kamambäär on üks esimesi globaliseerunud, homogeniseeritud ja standardiseeritud toite. Enne kui seente olemusest aru saadi, oli kamambääri värvus juhuslik, enamasti sinakashall, pruunide plekkidega.
Salvador Dalí olevat kamambäärist inspiratsiooni saades maalinud oma kuulsa maali "Mälu püsivus", millel kujutatud "sulavad kellad" on inspireeritud üleküpse kamambääri sulavast rattast.
Hurricane
Hurricane tähendab inglise keeles orkaani ehk pööristormi. Sellist või väga sarnast nime või hüüdnime kannavad mitmed asjad ja isikud:
Rääski
Rääski (ka Rääs(k)küla) on hajaküla Märjamaa vallas Kivi-Vigala-Manni kohaliku tee ja Leibre-Päärdu tee (nn vana Pärnu maantee) ääres ning Velise jõe vasakpoolsel kaldal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Vanimad teated pärinevad 1512. aastast (Ressles). 1846–1924 töötas Rääskis Päärdu vallakool. 1845. aasta paiku asutati Rääskisse Päärdu mõisale kuuluv karjamõis (Peterhof). 1874. aasta paiku jagati karjamõis kaheks, Maanda ja Ahkemaa taluks.
1977–1996 oli Rääski külaga liidetud Konnapere ja Manni küla.
Manni
Manni on hajaküla Märjamaa vallas Leibre–Päärdu tee (nn vana Pärnu maantee) ääres ning Velise jõe vasakpoolsel kaldal.v
Vaatamisväärne on kunagise Tallinna–Pärnu maantee äärne endine Manni kõrtsihoone, mille kohta on esmateated aastast 1726.
1953–1958 oli Manni külas Vigala masina-traktorijaam.
1977–1996 oli Manni liidetud Rääski külaga.
Sõne (informaatika)
Sõne (inglise keeles string) on tervikuna käsitletav samalaadsete elementide, näiteks märkide, järjend. . Sõnet peetakse tavaliselt andmetüübiks ja sageli rakendatakse seda baitide andmestruktuuride massiivina.
Sõnet kasutatakse kõigis programmeerimiskeeltes.
Ólöf Arnalds
thumb|right|Ólöf Arnalds
Ólöf Arnalds (sündinud ) on Islandi laulja-laulukirjutaja ja indie-muusik.
Aastatel 1988–2002 õppis Ólöf viiulit ja klassikalist laulu ning aastatel 2002–2006 õppis ta heliloomingut ja uut meediat Islandi Kunstiakadeemias.
Lisaks hiljutisele muusika tegemisele ning ringreiside ajal ansambli múm liikmeks olemisele on ta teinud koostööd selliste bändide ja esinejatega nagu Stórsveit Nix Noltes, Mugison, Slowblow ja Skúli Sverrisson. Aastal ilmus plaadifirma 12 Tónar väljaandel tema debüütalbum "Við Og Við". Album koosneb valikust lauludest, mis on esitatud traditsioonilises trubaduuristiilis.
2010. aasta septembris andis plaadifirma One Little Indian välja Ólöfi teise albumi "Innundir skinni". Erinevalt esimesest albumist sisaldab album ka inglise keeles lauldud laule, sh singlit "Surrender", kus teiste seas teeb kaasa ka Björk. Albumi produtsendid olid Kjartan Sveinsson (ansamblist Sigur Rós) ja Davíð Þór Jónsson.
2011. aasta novembris ilmus EP Ólöf Sings, mis sisaldab viit kaverit.
Aastal 2013 ilmus plaadifirma One Little Indian väljaandel Ólöfi kolmas täispikk album "Sudden Elevation", mis on ühtlasi tema esimene album, kus ta laulab vaid inglise keeles. Album salvestati 2011. aasta sügisel ja selle produtseeris Skúli Sverrisson.
Hornisse/Nashorn
Nashorn (kuni 1944. aastani Hornisse) on Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud tankihävitaja. Selle masina täisnimetuseks oli 8.8 cm PaK 43 (L/71) auf Fahrgestell Panzerkampfwagen III/IV (Sf) või siis ka 8.8cm PaK43 (L/71) auf Geschützwagen III/IV (Sd. Kfz. 164).
Tankihävitaja Hornisse/Nashorn (ninasarvik/vapsik) ehitati, nagu ka Hummel Geschutzwagen III/IV šassiile, mis kandsid tehasenumbreid 310001-310494. Selle šassii loomiseks kasutas firma Deutsche Eisenwerke Teplitz-Schönaus Panzer III Ausf. J rooli- ja juhtimisseadmeid ning Panzer IV Ausf. F veermikku, mootorit ja jahutussüsteemi. Masin relvastati 88 mm suurtükiga PaK 43/1.
pisi|left|Nashorn
Mitteametlikult nimetati neid masinaid Panzerjäger Hornisseks, aga 27. jaanuaril 1944, Hitleri käskkirjaga sai see liikursuurtükk ametlikuks nimeks Nashorn. 1943. aasta maiks, kui oli valmis esimene partii, selgus, et tehaste ükekoormuse tõttu ei ole võimalik Nashornidele piisavalt mootoreid ja käigukaste toota. 1943. aasta veebruarist detsembri lõpuni toodeti 368 Nashorni ning märtsiks 1945 jõuti valmis ehitada kokku kõigest 494 masinat.
Kuigi sellel masinal oli mitmeid puudusi – õhuke soomus, kõrge siluett, kaitseta nii meeskond kui ka suurtükk – oli Nashorn väga efektiivne tankivastane lahingumasin, on isegi mitmeid andmeid, et Nashorn hävitas kuni 4000 meetri pealt Nõukogude tanki T-34. Nashorni meeskond tuli lahingus tihtipeale võitjaks isegi selliste Nõukogude masinatega nagu KV, JS-2, ISU-122, SU-152 ja ISU-152. Ka Läänerindel tegid Nashornid ilma, kus vastasolevad liitlaste tankid olid tunduvalt õhema soomusega ning kasutasid bensiinimootoreid. Tankitõrje liikursuurtükk Hornisse/Nashorn töötati välja kui ajutine lahingumasin, kuid see osutus üsna efektiivseks ning oli kasutusel Saksa armees kuni sõja lõpuni.
Filippo Maria Visconti
Agnese del Maino'ga (?–1447) tütar Bianca Maria Visconti. thumb|püsti|vasakul|Filippo Maria Visconti
Filippo Maria oli julm ja ääretult tundlik oma inetu välimuse suhtes. Sellest hoolimata oli ta tugev poliitik, kellel õnnestus selliste võimsate kondotjeeride nagu Francesco Sforza, Carmagnola ja Piccinino toel taastada oma võim Lombardia üle.
Filippo Maria surmaga 1447 katkes Viscontide otsene meesliin ning Milano hertsogi tiitel läks üle Francesco Sforzale, kes oli 1441 abiellunud Filippo Maria tütre Biancaga.
Kristjan Arro
pisi|Kristjan Arro Kristjan (Christian) Arro (25. jaanuar 1885 Polli vald, Viljandimaa – 21. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast, hukati) oli põllumajandustegelane ja Eesti Ajutise Maanõukogu ning I ja II Riigikogu liige.
Ülevoolupais
Ülevoolupais on pais, millest vesi üle voolab.
Kiri (sõnum)
Kiri on kirjutatud sõnum ühelt isikult teisele. Kirja roll suhtlusvahendina on palju muutunud. Ajalooliselt oli (eelkõige paberkandjal) kiri pea ainukene suhtlusvahend kahe isiku vahel, kes asusid üksteisest kaugel. Kuni 20. sajandini edastati kirju põhiliselt posti teel.
Tehnoloogia arenedes muutus kiri alates 19. sajandi lõpust vähem tähtsaks, kuid tema roll jäi endiselt alles natuke muudetud kujul. Näiteks telegraafi leiutamine muutis kirja liikumise kiiremaks, kuna kiri saadeti tähthaaval lähimasse postkontorisse elektriliste signaalide (morsekoodi) abil. Seal pandi see uuesti paberile ja saadeti tavaliselt adressaadile koju.
Tänapäeval kasutatakse kirja asemel peamiselt e-kirja, kuid paberkirja kirjutamine tekitab nostalgilisi mälestusi nii saajale kui ka kirjutajale.
Näsiniin (perekond)
Näsiniin (Daphne) on taimeperekond näsiniineliste sugukonnast.
Eestis esineb üks liik – harilik näsiniin (D. mezereum)
Emily Osment
Emily Jordan Osment (sündinud 10. märtsil 1992 Los Angeleses) on USA näitleja ning laulja.
Tema tuntumad rollid on Gerti Giggles filmides "Väikesed spioonid 2: Kadunud unenägude saar" ning "Väikesed spioonid 3-D: Mäng läbi" ja Lilly Truscott filmis "Hannah Montana". thumb|vasakul
2010. aastal ilmus tema kui laulja esimene täispikk album "Fight or Flight".
Eve Heinla
Eve Heinla (sündinud 9. juunil 1966 ) on eesti ajakirjanik.
Ta on TV3 reporter. Varem töötas ta Õhtulehes.
2002 pälvis ta koos Krista Taimega Eesti Ajalehtede Liidu pressipreemia kategoorias "parim uudislugu".
2020. aasta Elazıği maavärin
2020. aasta Elazıği maavärin oli maavärin, mis toimus 24. jaanuaril kell 20:55 kohaliku aja järgi (17:55 UTC) Türgis. Selle tugevuseks mõõdeti 6,7 magnituudi Richteri skaala järgi. Maavärina epitsenter asus Elazıği provintsis Sivrice linna lähedal ja see oli tajutav ka naaberprovintsides Diyarbakıris, Malatyas ja Adıyamanis ning naaberriikides Armeenias, Süürias ja Iraanis.
Maavärinas hukkus 41 inimest, vigastada sai üle 1600.
Vihterpalu jõgi
Lisajõed:
Jõe lähe on Palivere-Risti vallseljaku põhjanõlval. Jõgi läbib Läänemaa Suursoo maastikukaitseala. Vihterpalus, Puuna silla lähistel on Vihterpalu hüdromeetriajaam.
Jõe ülemjooks on Läänemaal, alamjooks Harjumaal. Keskjooksul voolab jõgi läbi Suursoo. Praeguse Hatu küla piires on kunagi olnud jõel ainulaadne ligi meetri kõrgune Mannaru juga, mille moodustas turbaastang. Vihterpalus jääb jõe vasakkaldale Vihterpalu mõisa park. Jõgi suubub Kurkse väina edelaosas Vihterpalu lahte.
Kaladest leidub jões haugi, jõeforelli, ahvenat, särge, lepamaimu, viidikat, trullingit, lutsu ja ogalikku. Merest käivad jões kudemas lõhi, meriforell ja vimb.
Jõgi on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) Risti Vallavalitsus.
Vihterpalu jõe keskkonnaregistri kood on VEE1101700.
Tiina Kukli
Tiina Kukli (sündinud 1. oktoobril 1945 Tallinnas) on endine eesti näitleja; töötas hiljem ligi 30 aastat Tallinna Linnateatris inspitsiendina.
Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3.lend).
1969–1970 õppis Leningradi Teatrikoolis LGITMiK lavalist liikumist.
Rollid Ugalas
1976–1977
Alfred Kütt
Alfred Kütt (4. mai 1924 – 12. juuni 1962) oli eesti näitleja.
Ta töötas aastatel 1952–1962 näitlejana Ugalas.