cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wurmberg (Harz)
Ajaloolised kivistruktuurid
Nowothnig tundus olevat oma 'legendaarsest' avastusest nii pimestatud, et tema uurimised ei sisaldanud ei vaatlustorni, mis oli lammutatud 20 aastat enne tema väljakaevamisi, ega trigonomeetrilist posti, millest ta oleks teada saanud Pröhle raportist. Metsnik Daubert ja tema tütar olid tuntud oma 'pidustuste' poolest mäel ning Braunlage linnarahva ebausk eeldas ilmselt, et selle taga olid paganlikud riitused. Nendest lugudest tekkis mõne aastakümne möödudes legend paganlikust templist. Kuigi arusaama, et mäel oli kord eelajalooline religioosne paik, võib kindlalt välistada, kuulutati Wurmbergi platoo 2003. aastal arheoloogiliseks kaitsealaks, mis on tingitud inimtegevuse jälgedest Ülem-Harzis varauusajal.
Wurmbergi graniidikarjäär
Kivimurd Wurmbergil rajati Herrmann Bachsteini poolt 1899. aasta paiku osana Lõuna-Harzi raudtee ehitamisest. 1. septembrist 1899 (kuni 1958. aastani) oli mäe jalamil Brockeni teel Wurmbergi kaubajaam. Töötlemata ja töödeldud Wurmbergi graniitkivi laaditi seal rongidele. 1925. aastast olid kaubajaamas ballastivabrik, tuntud kui Knacker.
Wurmbergi laadimisjaam oli algselt kaldraudtee abil ühendatud karjääri alumise sängiga mäel kõrgemal. Kivi toodi alla trossidega kinnitatud punkrites. Mulle, millele kaldrada oli paigutatud, on täna veel kogu pikkuses selgelt nähtav.
1970. aastatel kivimurd suleti. Kõrge kivisein kaevanduse madalamas osas (nüüd linnukaitseala) on veel näha. Ülemine karjäär täideti Braunlage ringtee ehitamisest saadud pinnasega (1. ehitusjärk).
Talisport
thumb|Rodelhaus köisraudtee keskmise jaama lähedal thumb|Kaffeehorsti rada Wurmbergil thumb|Mäetipu läänekülg
Rodelhaus ja kelgurada
Umbes poolel teel üles, Wurmbergi lõunanõlval ja 100 m Wurmbergi tõstuki keskmisest jaamast on Rodelhaus. Seda kasutati enne kelguraja (Rodelbahn) avamist 1908. aasta alguses lihtsa taluehitisena. Täna on see avatud restoranina ja on populaarne sihtkoht Braunlage külalistele. 1500 m pikk kelgurada algab vahetult Rodelhausi kõrval ja jookseb alla orgu, lõppedes Verlobungswiese aasal Wurmbergi köisraudtee orujaama lähedal.
Mäesuusatamine
Wurmbergil on kuus mäesuusarada kogupikkusega 12 km. Lisaks Wurmbergi gondeltõstukile on seal kolm suusatõstukit, mis kokku võimaldavad vedada 1700 reisijat tunnis. Rajad liigituvad kergest raskeni. Pikim rada on Sögding pikkusega umbes 5 km ja kõrguste vahega 400 m.
Suusahüpped
Wurmbergis on mitu suusahüppemäge.
Matkamine
Mäetipu restoranis Wurmberg Baude on Harzer Wandernadeli matkavõrgustiku kontrollpunkt nr. 156.
Maastikujalgrattaga mäest allasõit
Suvekuudel kasutatakse suusatõstukit maastikujalgrataste üles mäkke vedamiseks, et kasutada neid kolmel rajal, mis läbi metsa hargnevad. Rajad jooksevad mäetipu restoranist autoparklasse ja rattapoodi Braunlages. Turistid saavad rattaid, samuti varustust laenutada ja tõstukipileteid osta Wurmbergi jalamilt Braunlagest.
Fotogramm-meetria
pisi|Maastiku mudeli tegemine fotogramm-meetria abil Ukrainas uurimaks ühte endise kindluse asupaika pisi|Fotogramm-meetria ja RTI koolitusel osalejad [[Tallinna Niguliste kirikus keskaegset puuskulptuuri pildistamas]] pisi|[[Andres Uueni Tallinna Niguliste kirikus fotogramm-meetria ja RTI koolitusel 13.11.2019]] Fotogramm-meetria on fotode (satelliidifotode, aerofotode ja maapinnalt või selle lähedalt tehtud fotode) abil objektide asendi, mõõtmete ja kuju määramine.
Fotogramm-meetriat kasutatakse nt taevakehade uurimisel, loodusnähtuste ja -varade uurimisel, mitmesuguse seire tegemisel jpt valdkondades.
Toomas Korb
Toomas Korb (sündinud 6. oktoobril 1975) on eesti sisearhitekt ja disainer.
Ta lõpetas Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri erialal 1999. aastal.
Korb on kujundanud advokaadifirma Glikman ja Partnerid büroo, ilusalongi Finissage Tallinnas Pirital, Laulasmaa spaa jpm.
2006. aastal nomineeriti Toomas Korb ja Toivo Raidmets Eesti Sisearhitektide Liidu publitsistikapreemiale kui Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri kateedri aastaraamatu koostajad.
2008. aastal pälvis Toomas Korb Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia restorani Chedi sisekujunduse eest. Žürii esimees Tiina Mang põhjendas seda järgnevalt: "Kaasaegses võtmes korrektselt rahvuslikel teemadel lõpuni lahendatud nauditavas tervikus on detailidele piisavalt tähelepanu pööratud."
Toomas Korb on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.
Kuutõbine (ooper)
„Kuutõbine” (või „Uneskäija”, originaalpealkiri La Sonnambula) on Vincenzo Bellini ooper (melodramma) kahes vaatuses Felice Romani libretole, mis lähtub Eugène Scribe'i ja Jean-Pierre Aumeri ballett-pantomiimi "La sonnambule, ou L'arrivée d'un nouveau seigneur" („Kuutõbine ehk uue isanda saabumine”, 1819) stsenaariumist. Helilooja kuues, kõige elavam ja meloodilisem ning soositud pastoraalse sisuga ooper.
Ooperi saamislugu
Bellini saabus 1830. aasta kevadel Milanosse. Teatro Caracano sõlmis temaga otsekohe lepingu uue ooperi komponeerimiseks järgmise aasta kevadhooaja avamiseks. Mingit libretot ega ka ooperi eeldatavat ainestikku ning pealkirja pakkuda polnud. Oli vaid tingimus, et Milanos väga edukalt esinenud sopran Giuditta Pasta on ühes peaosas.
Kuid Bellini haigestus ning sõbrad viisid ta parandama tervist Como järve äärde. Seal asus ta elama Pasta suvemajja, kus nimekas sopran ka ise parajasti viibis. Felice Romani tuli sinna kesksuvel Pastaga kohtuma. 15. juuli paiku jõudsid Bellini ja Romani kokkuleppele, et võtavad käsile Victor Hugo „Hernani”. Kuna mõlemal mehel oli muid tegemisi, hakkas Teatro Caracano lepingu täitmine venima. 1830. aasta novembris sai selgeks, et Pasta ei taha laval pükstes ja sõjaväekostüümis esineda ning „Hernani” langes ära. Hiljem võttis „Hernani” (ooper „Ernani”) käsile Verdi. Bellini oli küll üht-teist komponeerinud ning teater oli ka esietenduse hiljemalt järgmise aasta 20. veebruariks kavandanud. Alles jaanuaris 1831 ulatas Romani Bellinile "La Sonnambula" lõpliku teksti. Bellini kandis „Ernani” jaoks kirjutatud muusika sujuvalt „Kuutõbisesse” üle. Kuid sellest oli vähe. Ka aega oli esietenduseni napilt. Tollal oli kombeks, et kui lepingute täitmisega oli kiire, võtsid heliloojad lugusid oma varasematest teostest, tegid neid pisut ringi ja kandsid uude ooperisse üle. Nii tegi ka Bellini, sest trupp vajas mõne nädala ka proovideks.
Esietendus
Esmaettekanne toimus 6. märtsil 1831 Milano Teatro Caracanos. Rollide esmaesitajad olid Giuditta Pasta (Amina), Giovanni Battista Rubini (Elvino), Luciano Mariani (Rodolfo), Elisa Taccani (Lisa), Felicita Baillou-Hillaret (Teresa) ja Lorenzo Biondi (Alessio). Dirigeeris Nicola Zamboni Petrini.
Esietendus oli väga edukas. Bellini uus ooper trumpas kohe üle tema peamise konkurendi Donizetti teose, samal ajal välja tulnud "Anna Bolena". Amina roll pakkus suurepärase võimaluse Pastale oma ekstraklassi võimete demonstreerimiseks. Ooper levis kiiresti väljapoole Itaaliat. Londoni King’s Theatre esitas oopust juba juulis 1831. Põhja-Ameerikas esitas New Yorgi Park Theatre teost novembris 1835. Selleks ajaks oli Bellini „Kuutõbine” juba kümnete Euroopa teatrite mängukavas ning püsis katkematul teatrite püsirepertuaaris kuni sajandivahetuseni, olles tänasenigi regulaarselt esitatav.
Eestis on seda ooperit esitanud Maria teatri solistid Saaremaa ooperipäevadel 2000, Vanemuine 2003 kontsertettekandena ja Moskva Novaja Opera poolt Tallinnas 2006.
Ooperi sisu
I vaatus.
Noor rikas talupoeg Elvino on kihlatud veskiomaniku Teresa kasutütre Aminaga. Kihluspeolised tunnevad rõõmu lahke ja sõbraliku Amina abiellumise üle. Kohalik võõrastemaja ja kõrtsi omanik Lisa on aga õnnetu, sest temagi armastab Elvinot. Ta oli noormehega kihlatud, kuid nüüd on Elvino Lisa Amina kasuks hüljanud.
Lisast on omakorda huvitatud noor külapoiss Alessio, kes kõrtsipidajannat lohutab. Alessio on isegi võimalikeks pulmadeks laulu komponeerinud. Lisa lükkab aga Alessio abiellumise idee küüniliselt tagasi. Elvino saabub peole veidi hilinedes, vabandades, et käis ema haual. Notar sõlmib Elvino ja Amina kihluslepingu.
Külasse pöördub inkognito tagasi krahv Rodolfo, kes on kaua eemal viibinud ja soovib nüüd asuda taas elama oma uhkesse lossi. Lisa seletab, et on juba hilja ja ta ei jõua lossi enne pimedat ning naine pakub talle majutust oma võõrastemajas. Kuid võõras ütleb, et teab kus loss asub. Kõik üllatunud tundmatu paikkonna teadmistest. Võõras tunneb huvi, et mis pidustusi peetakse. Saanud teada kihluspeost, kiidab ta Amina ilu. Amina meenutavat talle tütarlast, keda ta oli juba ammu aega tagasi armastanud. Krahvi huvi Amina vastu teeb Elvino armukadedaks. Teresa räägib, et tema poeg oli aastate eest ootamatult kadunud. Võõras aga kinnitab, et Teresa ärgu muretsegu. Tema poeg on elus ja tuleb külla tagasi.
Krahv heidab silma Lisale, kes samuti pole hea väljanägemisega krahvi vastu ükskõikne. Nüüd ütleb võõras Lisale, et tema ongi krahvi kadunud poeg Rodolfo, kes on olnud kaua aega külast eemal. Meelitatud Lisa viskab krahvile oma taskurätiku kiindumuse märgiks.
II vaatus metsas ja külaväljakul. Šokeeritud Elvino on nüüd nõus abielluma Lisaga. Amina on meeleheitel, ehkki Teresa tütart julgustab. Metsa tuleb ka kurb Elvino. Kuid ta lükkab Amina seletused tagasi.
Elvino teatab, et abiellub Lisaga nagu oli varem lubanud. Rodolfo püüab selgitada, et Amina on süütu, kuna ta ei tulnud tema tuppa kui oli ärkvel. Krahv kinnitab, et Amina on uneskäija. Elvino keeldub teda uskumast. Amina jääb kurnatuna magama.
Teresa on leidnud krahvi magamistoast taskurätiku, mille Lisa sinna jättis, mis seletab Amina süütust. Kuid sellest ei piisa. Ühtäkki näeb krahv magavat Aminat kõndimas üle kõrge ja ohtlikult veskisilla. Ta hoiatab rahvast, et neiut ei tohi segada, sest tema äratamine võiks põhjustada sillalt allakukkumise. Kõik jälgivad vaikides ja on nüüd saanud tõendi Amina süütusest.
Ka Elvino saab asjast aru ning paneb magavale neiule kihlasõrmuse sõrme tagasi, mille ta oli ära võtnud, kui Amina krahvi magamistoast leiti. Amina on ärgates meeldivalt üllatunud ja õnnelik, kui saab teada, et Elvino on valmis temaga abielluma.
Peamised muusikalood
Samale tekstile on kirjutanud ooperi Antonio d’Antoni ("Amina", 1825) ning samal ainestikul ooperid Niccolò Piccinni ("Il sonnambulo", 1797), Ferdinando Paer ("La sonnambula", 1800), Luigi Ricci ("Il sonnambulo", 1829) ja Benedetto Miceli ("Somnambule", 1870).
Mikkeli pantvangikriis
Mikkeli pantvangikriis oli 8.–9. augustil 1986 toimunud pantvangikriis, kus Jorma Kalevi Takala võttis panka röövides 12 pantvangi. Kriis lõppes Takala ja ühe pantvangi surmaga. Pantvangi hukkumise pärast langes politsei kriitika alla, ehkki sisejuurdlus politseinike tegevuses vigu ei leidnud.
Jakomäe pangarööv
8. augustil 1986 kell 13.40 sisenes Helsingis, Jakomäel asunud panka pumppüssi ja 20 kg varastatud dünamiidiga varustatud Jorma Kalevi Takala. Röövel käitus väga närviliselt ja võttis kõik pangas olnud 12 inimest pantvangi.
Kell 13.50 sai pangaröövist ja pantvangidest teate politsei, kes piiras panga sisse. Pantvangidest ühe lasi röövel vabaks, sest ta sai haigushooge. Politseile esitati suured nõudmised: Takala tahtis 2,5 miljonit marka, autot ja vaba pääseteed. Panga direktor hoiatas politseid, et need ei ründaks panka, sest vastasel juhul oli röövel ähvardanud pantvangid tappa ja pommi õhkida. Plahvatus oleks põhjustanud hoone kokkuvarisemise. Kuna pangakontor asus esimesel korrusel, hakkas politsei elanikke evakueerima.
Kuigi politsei ei teadnud, kellega täpselt tegu on, peeti Takalat algusest peale äärmiselt ohtlikuks ja kohale kutsuti Karhu-ryhmä. Nõudmistele otsustati järele anda. Kohale toodi auto ja kohver umbes miljoni margaga, mida Takala ei puutunud. Politsei andis igaks juhuks häire Vantaa lennujaamale, juhuks kui röövel oleks otsustanud sealtkaudu riigist põgeneda.
Kella 19.55 paiku väljus Takala koos ühe meespantvangiga ja kahe naistelleriga pangast ning istus koos pantvangidega VW Passatisse, mille politsei oli toonud. Politsei snaiprid meest ei tulistanud, röövel oli nõudnud, et aknad oleksid läbipaistmatud. Meespantvang sunniti rooli istuma ja röövel ise istus tagaistmele naiste vahele. Kui auto oli lahkunud, sisenes politsei panka ja vabastas ülejäänud kaheksa pantvangi.
Mikkeli sündmused
Auto sõitis Mäntsälä poole, kuid pöördus varsti Kerava, Lahti ja Heinola kaudu Mikkelisse. Mikkelisse saabus auto poole 1 paiku öösel ja rammis maavalitsuse seina. Politsei piiras auto otsekohe sisse. Takala esitas uued nõudmised: uus auto ja uuesti vaba pääsetee. Politsei kutsus pantvange autost lahkuma. Kolmest pantvangist pääsesid kaks naispantvangi põgenema. Meespantvang jäi koos röövliga autosse. Kohe pärast naiste autost põgenemist üritas politsei Takalat tulistada. Takala jõudis ette ja õhkis pommi, tappes nii enda kui ka pantvangi. Peale kahe hukkunu sai plahvatuses vigastada 9 politseinikku, neist 2 raskelt.
Röövli ja pantvangi surnukeha saadeti ekspertiisi, kus röövlina tuvastati varemkaristatud Jorma Kalevi Takala ja pantvangina Jukka Häkkinen.
Järelkaja
Politsei pidi taluma tugevat kriitikat, sest polnud teada, kes oli tulistanud ja kes andis tulistamiskäsu. Politseid süüdistati ebaselges käsuliinis. Politsei vastuväide oli, et röövel oleks tõenäoliselt niikuinii korraldanud plahvatuse ja seda isegi siis, kui politsei poleks teinud katset röövlit tappa.
Politsei poolele asus nii Siseministeerium kui ka president. Politsei tegevust kriisi ajal uuris ka Keskkriminaalpolitsei, kes leidis, et kellelegi pole vaja süüdistust esitada.
Hukkunud pantvangi Jukka Häkkise vanemad ja vend nõudsid kuuele politseinikule mõrvasüüdistuse esitamist, aga esimese ja teise astme kohus mõistis nad õigeks. 1993. aastal otsustas riigikohus, et Karhu-ryhmä leitnant peab surma põhjustamise eest maksma 6000 marka trahvi.
Lauri Törhönen tegi kriisist filmi "Kasvoton mies".
Aarne Vasar
Aarne Vasar (18. oktoober 1949 Tallinn – 6. juuni 1994 Tallinn) oli eesti kunstnik.
Suntaži
Suntaži on küla (lielciems) Lätis Vidzemes Ogre piirkonnas, Suntaži valla halduskeskus. Asub Mazā Jugla jõe ääres.
Aarne Vasar
Elukäik
Aarne Vasar sündis Tallinnas Estonia solisti Harri Vasara ja Viivika Vasara pojana. Tema õde on kirjanik Kati Murutar. Ta õppis Tallinna 2. Keskkoolis, lõpetas Tallinna 9. Keskkooli. Esimesed kunstiteadmised omandas isalt. Õppis Eesti Riikliku Kunstiinstituudi ettevalmistuskursustel Kaarel Kurismaa juhendamisel.
Suntaži
Külas on aastatel 1780–1782 ehitatud luteri kirik ja 18. sajandist pärinev Suntaži mõisa peahoone. Seal on ka katoliku kirik. Suntažis on keskkool ja sanatooriumi juures tegutsev internaatpõhikool. Suntažis on raamatukogu, kultuurimaja, valla- ja kooli muuseum. Sinna jääb Kaltiņi avalik observatoorium.
Aarne Vasar
Elukäik
1971. aastal asus ta tööle Eesti Joonisfilmi kunstnik-animaatorina, kus töötas 1982. aastani.
Suntaži
Suntažis asus Suntaži raudteejaam. Külla jäävad Abze, Skola , Suntažu stacija ja Suntaži bussipeatused.
Aarne Vasar
Elukäik
Aastatel 1982–1987 oli Vasar vabakutseline kunstnik. Sel ajal valmisid Eesti Reklaamfilmile 15 joonisfilmi, millest kolme peeti esikoha vääriliseks: "Väetised", "Autom" ja "Muusikariistad Tallinna Kaubamajast".
Suntaži
Looduskaitse all on Akmeņkrogi pärn ja künnapuu ümbermõõduga 4,38 ning kõrgusega 30 meetrit.
Aarne Vasar
Elukäik
Aastatel 1987–1994 töötas Vasar Eesti Joonisfilmis kunstnik-lavastajana. 1991. aastal sai film "Me lendame" filmifestivali "Krock" peaauhinna ja 1992. aastal anti filmile "3x1" II Pompei Lühifilmifestivalil parima lühifilmi auhind. 1993 valmis joonisfilm "Setu vurle küüsis" Andrus Kivirähki stsenaariumi järgi.
Suntaži
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Suntaži kirik ja selle altar. Kohaliku kaitse all on Suntaži mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, kaks lindlat, teenijate maja, aedniku maja ja meierei) ja Kirikuaseme muinasasula.
Aarne Vasar
Elukäik
Aarne Vasar kuulus Eesti Kinoliitu, Eesti Ajakirjanike Liitu ja Eesti Kunstnike Liitu.
Suntaži
Külla rajati aastal 1223 Suntaži piiskopilinnus ja kirik. Aastal 1909 valmis tänaseks hävinud Suntaži õigeusu kirik. Sealne raudteejaam valmis aasal 1935. Aastal 1948 rajati Suntažisse kolhoos. Aastal 1996 valmis sealne katoliku kiriku hoone. Aastal 2008 avas SIA StarSpace Suntažis avaliku observatooriumi.
Aarne Vasar
Elukäik
Aarne Vasar suri 1994. aastal ja on maetud Metsakalmistule.
Söepüss
Söepüss on endisajal karjaste valmistatud paugutamismoodus. Paugu tegemiseks otsiti sile kivi, mille peale sülitati. Sülje sisse pandi hõõguv söetükk ja söetükile kiviga pihta lüües käis kõva pauk.
Aarne Vasar
Karikatuurid
Joonisfilmis töötades hakkas ta avaldama karikatuure alates 1972 väljaannetes Pikker ja Sirp ja Vasar. Hiljem avaldasid tema karikatuure Postimees, Noorte Hääl, Edasi, Õhtuleht ja Noorus. Tema karikatuure avaldati veel mitmetes teistest Nõukogude Liidu ja välismaa satiiriajakirjades. Tema tööd osalesid rahvusvahelistel karikatuurivõistlustel Tallinnas, Moskvas, Leningradis, Vilniuses, Knokke-Hestis, Marosticas, Skopjes, Tokios, Soomes, Jugoslaavias, Poolas, Austrias jm. Enamik Vasara karikatuure avaldati nende maade karikatuurikataloogides. Avaldatud on karikatuure ka huumorikogumikus "Diamantensucher Und Andere Estnische Humoresken" ("Teemantide otsijad ja teisi humoreske") (Tallinn, 1980), näituse "Võitjate üle ei naerda!" (Tallinn, 1982), Baltimaade karikatuurinäituse "Homo Sapiens" (Vilnius, 1984), näituse "Mis siin naerda on?" karikatuurikogumikes. Aastatel 1976–1988 esines ta kõikidel Eestis korraldatud karikatuurinäitustel, kus võitis nii rahvusvahelisi kui ka kohalikke auhindu, näiteks Austrias, "Hõbehamba" Vilniuse näitusel "Homo Sapiens" (1981, 1984), II preemia rahvusvahelisel karikatuurivõistlusel Skopjes (1982), ergutusauhinna (1980) ja parima töö auhinna (1981) rahvusvahelisel karikatuurikonkursil Tokios. 1980. aastatel kujunesid karikatuurid meie totalitaarses ühiskonnas iseseisvaks kunstiliigiks, kus allegooriat kasutades pilati võimustruktuuride tegelasi nii, et nad seda ei taipaks. Vasarast kujunes Eesti üks tippkarikaturiste ja ta oli seetõttu ka KGB vaateväljas. Samal ajal illustreeris Vasar lühijutte ajakirjale Pikker ning tegi kaastööd lasteajakirjadele Täheke ja Pioneer. Illustreeris raamatuid ja kujundas postkaarte.
Söepüss
"Aga süsipüssi paugutaja oli Tuomas: ta sülitas maakivile vahutava süljeläraka, pani sinna tulise söe ja virutas kõigest jõust teise kiviga peale, ja ümberringi kajas sageli sama vali kõmakas kui tõeline püssipauk, ja nõgist suitsu keerles kivide vahelt õhku." Aleksis Kivi, Seitse venda, Eesti Raamat, Tallinn, 2005, lk. 10–12.
Aarne Vasar
Maalid
Vasara esimesed maalid olid väljas 1982. aasta kevadnäitusel. Pärast seda esines ta regulaarselt enamikul kevad- ja sügisnäitustel, olles sürrealistliku stiili esindaja. "Akvarell sünnib spontaanselt," rääkis Vasar ajaleheartiklis vastuseks Toomas Kalli küsimustele, "seal naudin tegevust, mis on lõõgastus. Hea karikatuur ahistab – paneb kammitsasse, kuna mõte ja teostus peab olema vaatajale kohe arusaadav." Paralleelselt filmide tegemisega esines ta akvarellinäitustel: Leedus 1986 ja 1988, Tallinnas Kinomajas 1989, Saksamaal Karlsruhes 1992, Soomes galeriis Artegrafike 1991, Tokko ja Arraku galeriis 1992, Kuopios 1993 ja 1993 Tokko ja Arraku galeriis. Aarne Vasar sai Baltimaade akvarelli- ja graafikatriennaali eripreemia Leedus aastal 1988.
Vasara akvarelle on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Viinistu Kunstimuuseumis, Saksamaal Karlsruhe Kunstimuuseumis ja paljudes erakogudes Eestis, Soomes, Rootsis, Kanadas ja USA-s. Aarne Vasara filmid asuvad Eesti Filmiarhiivis. Karikatuure on Jaapani karikatuurimuuseumis ja erinevate maade karikatuurimuuseumides.
Vasar on kujundanud heliplaadiümbriseid Eesti ansamblile Rock Hotel ja Soome ansamblile Ventus Blues Band. Vasar ise oli samuti muusikahuviline ja mängis soolokitarri mitmes Eesti rokkansamblis, näiteks ansamblis Risk.
Antisotsiaalne isiksushäire
Antisotsiaalne isiksushäire (ka düssotsiaalne isiksushäire) on isiksushäire, mida iseloomustab teiste inimeste õiguste eiramine ja rikkumine.
Antisotsiaalne isiksushäire esineb umbes 1,5 protsenti tihedamalt meestel kui naistel. Antisotsiaalse isiksushäirega inimene on silmanähtavalt ükskõikne sotsiaalsete normide, reeglite ja seaduste suhtes. Ta rikub ühiskondlikke norme ja käitub vastutustundetult. Ta ei tunne süüd, ei õpi kogemusest ega karistusest ning õigustab oma käitumist. See ei tähenda, et ta üldse õppida ei suuda, ta teab millistes olukordades on kahetsuse teesklemine kasulik ning oskab kahetsust ka vajadusel väljendada, näiteks kohtus.
Vangimõistetud inimeste ja kurjategijate hulgas on keskmisest oluliselt rohkem antisotsiaalse isiksushäirega inimesi. Kuid tihtipeale peetakse ka mitmeid suurfirmade juhte nende kalkuleerivuse, manipulatiivsete võimete ja kalkuse tõttu töötajate suhtes düssotsiaalseteks.
Ärrituvus
Antisotsiaalse isiksushäirega inimeste impulsikontrolli võime on madal, mistõttu ta tegutseb sageli tagajärgedele mõtlemata. Seetõttu rikub selle isiksushäirega inimene seadust ja arreteeritakse, ta kaotab töö või saab trahve. Ta võib juba väikese ärritumise korral väga kergesti agressiivselt reageerida.
Suhted
Teistega suhteid luua suudab antisotsiaalse isiksusega inimene lihtsalt ja võib olla esmapilgul äärmiselt meeldiv ja osav suhtleja. Ta võib kasutada manipuleerimisvõtteid, valesid ja survestamist. Tegelikult on ta teiste tunnete suhtes hoolimatu ja kalk. Püsisuhteid hoida niisuguse isiksushäirega inimene ei suuda, kuid selles on, tema arvates, süüdi teine pool.
Teraapia
Antisotsiaalse isiksushäire korral pöördub inimene haruharva ise ravile, kuid survestajaks võivad olla tema lähedased, või määratakse ravi kohtu poolt. Kõige tõhusamad on individuaalse psühhoteraapia eri vormid, mis keskenduvad inimese negatiivsete mõtlemis- ja käitumismustrite kohandamisele, impulsikontrollile, motivatsioonile.
Tihu looduskaitseala
pisi|[[Vanajõgi ja Vanajõe org Tihu looduskaitsealal]] Tihu looduskaitseala on looduskaitseala Hiiu maakonnas. Kaitseala pindala on 1406,9 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub 1962. aastasse, mil Tihu järv võeti kaitse alla ornitoloogilise keelualana. Vahepeal kaitsti ala Tihu maastikukaitsealana.
Kaijanen
Kaijanen on soome perekonnanimi.
Eestis
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaijanen 7 mehel ja 13 naisel. Perekonnanimede levikult on Kaijanen meeste puhul 16 779. ja naiste puhul 10 451. kohal.
Perekonnanime Kaijanen kandja on keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus on 44).
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt Eestis ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Šamil Hissamutdinov
Šamil Hissamutdinov (tatari Шамил Шәмсетдин улы Хисаметдинов; vene Шамиль Шамшатдинович Хисамутдинов; sündinud 20. septembril 1950) on endine Nõukogude Liidu maadleja, rahvuselt tatarlane.
Ta võitis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel aastatel 1971–1974 neli kuldmedalit.
Ta oli Eesti NSV maadleja Valeri Spiridonovi konkurent.
1976. aastal pärast Euroopa meistrivõistlustel saadud tõsist õlavigastust sai temast 26-aastaselt NSV Liidu maadluskoondise peatreener.
2010. aastal valiti ta neljaks aastaks Venemaa Vöömaadlusföderatsiooni presidendiks.
Brazose maakond
Brazose maakond (Brazos County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Bryan.
Maakond moodustati 1841. aastal.
Olles algul üks Texase vaesemaid maakondi, annetas maakond 1870. aastatel 2416 aakrit maad Texase A&M Ülikooli ehitamiseks, tänu sellele on maakond nüüd üks osariigi majanduslikult paremal järjel maakondi.
Raudküljed
Raudküljed (Ironsides) oli ratsavägi, mis võitles Inglise kodusõjas (1642–1646) parlamendi poolel kuningas Charles I vastu. Selle väe organiseeris inglise riigitegelane Oliver Cromwell.
Kui Cromwelli rügement alustas tegevust, paistis kohe silma, et usuline vaimustus ja eeskujulik distsipliin teevad imet. 1644. aastal lõi parlamendi vägi krahv Manchesteri juhtimisel Marston Moori juures kuninga väge. Manchesteri abijuhatajaks oli kindralleitnant Oliver Cromwell. 1645. aasta suvel lõi parlamendi vägi Naseby juures kuninga väe täiesti puruks.
Raudkülgede ratsavägi oli Inglise kodusõjas ainulaadne nähtus. Kogu sõjavägi oli teadlik sellest, et võitleb rahva poliitilise ja usulise vabaduse eest. Ohvitserid ja sõdurid jätsid maha oma perekonnad ja varanduse, et ohverdada oma elu võitluses teisitimõtlejate vastu.
Lagle Alpius
Lagle Alpius (aastast 1981 Mäll; sündinud 11. veebruaril 1951 Kohtla-Järvel) on eesti laulja, endine kutselise naisansambli Laine liige ja üks soliste.
Elukäik
Pärast Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi lõpetamist suunati Lagle Alpius noore spetsialistina tööle EKE projekteerimisinstituuti.
Saho keel
Saho keel on Afroaasia keelkonda, kušiidi keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Eritreas, Etioopias ja Djiboutis. Saho keel on üks üheksast Eritrea riigikeelest ning sarnaneb väga afari keelega. Emakeelena räägib saho keelt üle 260 000 inimese. Lõunasaho dialekti räägib veel umbkaudu 27 000 inimest Irobi regioonis Etioopias ning mõned väiksemad hõimud Tigree põhjapiirkonnas. Saho kõnelejad kutsuvad oma keelt Saahot luqha ehk saho keeleks. Koos afari keelega moodustavad nad idakušiidi keelte rühma.
Lagle Alpius
Elukäik
1983. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal.
Saho keel
Keele struktuur
Saho keelel on kokku neli dialekti: toroa, assaorta, minifero ja irobi. Põhja- ja lõunasaho dialektid on foneetiliselt väga erinevad ning palju esineb ka morfoloogilisi ja leksikaalseid erinevusi. Mõned lõunasaho dialektid jagavad rohkem isoglosse afari keelega. Sõnade järjekord on SOV ehk subjekt-objekt-verb.
Lagle Alpius
Töö kutselise lauljana
Lauljana tegi ta debüüdi 1968. aastal ansamblis Viking. Aastatel 1970–1972 laulis ansamblis Väntorel. Kaheksa aastat laulis ta kutselises naisansamblis Laine, oli ansambli MERL liige.
Saho keel
Keele struktuur
Saho keel kasutab pikki ja lühikesi häälikuid, pikad kirjutatakse kahe tähega, nt caasa'kala', anna 'tädi', cashsho 'muru'. Mitu erinevat täishäälikut üksteise järel ei ole saho keeles lubatud. Kasutatakse ühendeid ay, ey, aw, ew, jne. Kolme tähega kaashäälikuühendid ei ole samuti lubatud, nagu ka pikad kaashäälikud sõna lõpus või alguses (nt kk, rr jne). Põhjasaho dialektid kasutavad helituid kaashäälikuid (ch [t!’], q [k’], qh [x’], th [t’] ja ts [s’]) ning kolme frikatiivi, mida ei esine lõuna dialektides: kh [x], sh [!] ja z [z].
Lagle Alpius
Töö kutselise lauljana
Pärast pere loomist lahkus Alpius-Mäll ansamblist Laine ning töötas alates 1983. aastast Viru varietees solistina.
Staažikas koorilaulja
Koorilauljana on ta laulnud 33 aastat TPI akadeemilises naiskooris ja hiljem vilistlaskooris.
Sedgwicki maakond
Sedgwicki maakond on maakond kahes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Mõrdama raba
pisi|Mõrdama raba pisi|Mõrdama raba pisi|Mõrdama raba
Mõrdama raba on raba Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Raba territoorium jääb 2007. aastal loodud Mõrdama hoiuala piiridesse.
Mõrdama raba pindala on umbes 900 hektarit (s.h rabalaamad, siirde- ja õõtsiksood, rabajärved ja laukad).
Mõrdama raba paikneb jääjärvede uhutud moreenitasandikul. Raba turbalasundi paksus ulatub kuni 7,5 meetrini.
Rabas asub rohkelt laukaid ja kaks laugasjärve – põhjapoolne Viluvere järv ja lõunapoolne Mõrdama järv. Veekogude kogupindala on 7,6 ha.
19. sajandil kaevati läbi raba kraav, millega ühendati Sauga jõgi ja Hirve peakraav. Kraavi kasutati arvatavalt palkide parvetamiseks.
Raba haudelinnustikku pole põhjalikult uuritud, üksikvaatluste tulemusena on teada kahe punaselg-õgija paari pesitsemine 2012. aastal.
Kaitsealustest taimeliikidest kasvab Mõrdama rabas ainulehine soovalk (Malaxis monophyllos), Wulfi turbasammal (Sphagnum wulfianum), kuradi-sõrmkäpp (Dactylorhiza maculata), vööthuul-sõrmkäpp (Dactylorhiza fuchsii), kahelehine käokeel (Platanthera bifolia), harilik ungrukold (Huperzia selago).
Lagle Alpius
Aiandushuvi ja ettevõtlus
Aiandushuvi on ta arendanud kursustel ja õppides kolm aastat Tallinna Rahvaülikooli kunstistuudios. Praktikas on ta loonud hiiglasliku sordivalikuga gladiooliaia ja pidanud lillepoodi.
Isiklikku
Tema abikaasa on arhitekt Ferdinand Mäll, neil on neli last.
Rautamine
pisi|[[Hobuseraud]] Rautamine on veoloomade (peamiselt hobuste ja härgade) kapjade ning sõrgade tugevdamine raudadega. Rautatud kabjad-sõrad kulusid aeglasemalt, samuti vähenes looma libisemisoht. Rauad kinnitati kapjade-sõrgade külge vastavate naeltega.
Hobustele pandi hobuserauad ja veistele härjarauad. Eesti külas rautas loomi külasepp, kes valmistas ka rauad-naelad.
Härja rautamine
Härga rautati pooliku hobuseraua kujulise rauaga ning see löödi ühe, harvemini kahe sõra alla. Härja rautamine toimus tavaliselt enne talve, libedate teede tulekul. Teadaolevalt levis Eestis härjarautamine laiemalt alles 18. sajandil.
Hobuse rautamine
Liikumise juures hobuse kabja väline, sarvest koosnev kaitsekiht kulub ning selle taastamiseks kasvatab hobune pidevalt uut sarve juurde. Kabja kulumine ja juurdekasv on harilikult tasakaalus ainult looduses vabalt elavatel metshobustel. Kodustatud hobused liiguvad tihti kabjale ebasoodsalt kõval pinnal ning nende sarvkabi kulub rohkem kui jõuab juurde kasvada. Sel põhjusel vajavad kodustatud hobused kabjaraudu.
Saho keel
Keele struktuur
Mõnes laensõnas esineb sõna algul kh, näiteks khaatim ‘ring’ ja khadaama ‘töö, töötama’, kuid alati on olemas ka mugandatud vaste, nt kaatim ja kadaama.
Rautamine
Hobuse rautamine
Rautamisega võib :
Saho keel
Keele struktuur
Saho keeles on kaks grammatilist sugu, mees- ja naissugu.
Keelenäited
1 – inik, 2 – lamma, 3 – adox, 4 – afar, mafarra, 5 – koon, 6 – lix, 7 – malxin, 8 – baxar, 9 – sagal, 10 – taman.
Rautamine
Hobuse rautamine
Vanimad andmed hobuse rautamisest Eestis pärinevad 11.-12. sajandist (hobuseraua leiud). Kodused tööhobused oli aga mõnikord veel 19. sajandilgi rautamata.
Saho keel
Keelenäited
Ishi afah waanisha – Ta räägib oma keeles. Cali ishi abbah dhageeko inki af geye – Ali sai ühe osa oma isa põllust.
Keramika
Keramika on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Padure vallas. Küla asub merepinnast 28 meetri kõrgusel Andava jõe kaldal, piirkonna keskusest Kuldīgast 4,5 ja Riiast 159 kilomeetri kaugusel.
Aastal 2005 oli külas 31 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 36, aastal 2020 aga 35.
pisi|tühi
Vladimir Tendrjakov
Vladimir Tendrjakov (vene keeles Влади́мир Фёдорович Тендряко́в; 5. detsember 1923 – 3. august 1984) oli nõukogude vene kirjanik.
Kirjutas teravaid konflikte kujutava süžeega jutustusi tema kaasaegse vene elu vaimsetest-kõlbelistest probleemidest, nõukogude ühiskonna teravatest probleemidest ja elust maal.
Pärast keskkooli lõpetamist 1941. aastal läks rindele ning sai Harkovi all haavata. On õppinud Kinematograafia- ja Kirjandusinstituudis. 1950. aastate algul töötas TASS-i toimetajana ja ajakirja Ogonjok kirjasaatjana. 1955. aastast elukutseline kirjanik.
Kaarlepere tänav
Kaarlepere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Tiskre asumis.
Kaarlepere tänav algab Künkamaa tänavalt ja lõpeb umbtänavana. Kaarlepere tänav on algul lääneedela-põhjakirdesuunaline, seejärel lõunaedela-põhjakirdesuunaline ning kokku ligikaudu 195 meetri pikkune.
Vladimir Tendrjakov
Kirjutas 1966. aastal alla 25 kirjale.
Kaarlepere tänav
Kaarlepere tänav sai nime 11. juulil 2005. Tänav on saanud nime Kaarle talu järgi.
Raider
Teater
Teatris on ideaalis kasutusel raider, kui minnakse lavastustega väljasõitu. Tehnilised soovid saadab väljasõitev teater asutusele, kuhu minnakse etendust andma. See annab võimaluse paremaks ettevalmistuseks, et teada, mis tehnika on kohapeal olemas ja mida tuleb kaasa võtta. Lisaks tagab väiksema ajakulu, kui vastuvõttev asutus saab teha ettevalmistusi enne teatri tulekut.
Iseloomulikud kategooriad
- Fresnel - PC (Plano Convex) - profiil - PAR - Lee (tootja) - Rosco (tootja) - voolupikendused, signaalkaablid - kolmefaasiline süsteem (tööstusvool) - helivõimendussüsteem - mikrofonid
Kontsert
Kontsertidel on raider peaaegu alati vajalik.
Iseloomulikud kategooriad
Sissejuhatus - mis võetakse ise kaasa ning mida oodatakse korraldajalt
Valgus
Muu
Valgusplaani näide (ingliskeelne) https://thistourlife.com/wp-content/uploads/2015/03/Lighting-Plot-Example-V1.pdf
Olmeraider
Olmeraider on list, kus on esitatud artistide isiklikud soovid/nõudmised, mis aitaks neil end mugavamalt tunda. Levinud kategooriad ja mõned näited: sealhulgas ka jää näiteks privaatne vannituba (ka puhtad rätikud)
Age Oks
pisi|Age Oks autogrammitunnis [[Estonia (teater)|Estonia talveaias 11. septembril 2013]] Age Oks (artistinimega ka Agnes Oaks; sündinud 29. mail 1970 Vändras) on eesti baleriin.
Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna Koreograafiakooli ja oli seejärel kuni 1990. aastani Estonia solist. Aastatel 1990–1996 oli ta Inglise Rahvusliku Balleti solist.
Isiklikku
Tema õde Anke Oks on kunstnik.
Ta oli abielus Toomas Eduriga. Nende tütar Elizabeth sündis 1. jaanuaril 2010.
Susulased
Susulased (Platanistidae) on mereimetajate sugukond vaalaliste seltsist. Susud elavad jõgedes, aga ei ole ülejäänud jõedelfiinidega lähedases suguluses.
Sugukonda kuulub kaks nüüdisaegset liiki, mõlemad perekonnast susu (Platanista):
Varem paigutati susud jõedelfiinlaste sugukonda koos inialaste, pontoporiidlaste ja hiina jõedelfiinlastega.
Brewsteri maakond
Brewsteri maakond (Brewster County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Alpine.
Maakond moodustati 1887. aastal.
Paul Teas
Paul Jüri Teas (27. detsember 1895 Tartu – 23. august 1980 Stockholm) oli eesti arst.
Ta õppis aastail 1916–1918 ja 1920–1923 (lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Dr. med. 1933 (Muda kümblusravi toimest reumaatiliste haiguste juures, eriti verepildi muutustest).
Paul Teas osales Vabadussõjas, oli 1924–1927 Tartu ülikooli sisehaiguste kliiniku assistent, 1927–1934 Lääne Maahaigla juhataja ja sisehaiguste osakonna ülemarst, 1935–1940 Tallinna Ühise Haigekassa Haigla sisehaiguste osakonna juhataja, 1940–1944 Tallinna Diakonisside Asutise Haigemaja juhataja.
1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Isetus
Isetus ehk minatus (sanskriti keeles anātman; paali keeles anattā; tiibeti keeles bdag med; hiina keeles 無 我 wu wo; jaapani keeles muga) on üks kesksemaid mõisteid budismis, mis otsetõlkes tähendab omaenda "mina" ehk "iseenda" puudumist.
Enesetunnetus tekib paljude tingimuste mõjul, mis omakorda muutuvad ja teisenevad pidevalt. Endast kinni hoidmine põhjustab valu, rahulolematust ja kannatusi.
Isetus koos püsituse ja kannatusega on üks kolmest olemasolu tunnustest.
Oma esimeses õpetuses loetles Buddha mitmesuguseid kannatuse põhjuseid ning tõi siis esile algpõhjuse, milleks on klammerdumine iseendasse.
Etümoloogia ja tõlkevasted
Sanskritikeelne ātman ja paalikeelne attā (mina, ise) on algtekstides kasutusel tavalise enesekohase asesõnana. Eesti keeles vastab sellele "mina" või "ise" (käänduvana "enda ~ enese", "end ~ ennast" jne.) Etümoloogiliselt võib sanskritikeelne ātman ja paalikeelne attā tuleneda sõnast, mis algselt tähendas "hingamist".
Eitava prefiksiga mõisted anātman ja anattā tähendavad seega kedagi, kes on "isetu", "ilma endata", "minata", või kelle tunnuseks on "isetus" või kes ei tähtsusta ennast.
Kõrvuti attā otsese tõlkevastega "ise" on kasutusel ka muid vasteid nagu "mina", "isiksus", "ego" vmt.
Interpretatsioonid
"Endana" tundmine tuleneb mõttelisest abstraheeringust, sõnakasutusest, millega seotakse kokku oma kogemuste, vaimsete ja füüsiliste nähtuste mitmekesine voog.
Millelgi ei ole tegelikult püsivat sisu, mõtet, tähendust ega väärtust. Kõik mõisted, väited ja seisukohad, aga ka kõik meie tajud, kogemused ja teadvuse seisundid on suhtelised, subjektiivsed ja sõltuvad kontekstist. Kõik need on omandatud ja omaks võetud teiste inimeste abil ja nende kaudu, läbi ühiskonna, kasvatuse jmt. Tähendus, mõte, otstarve, väärtus või eesmärk omistatakse isiklikult, läbi suhete, läbi parajasti enda omaks peetavate vaadete ja arvamuste. Keelekasutus ja mõtlemine võib luua veel teisi, suhtelisi ja üksnes ettekujutuses eksisteerivaid nähtusi ja aspekte, nagu aeg, ruum, minevik, tulevik ja olevik jmt.
Kõik objektid ja subjektid on loodud meeles, kokku pandud tingimustest ja põhjustest ning seetõttu oma olemuselt meelepettelised ja ebapüsivad. Teatud tingimuste ja põhjuste koosluses võib ilmneda midagi neile tingimustele ja põhjusele vastavat, kuid see kaob kohe, kui lakkavad selle aluseks olevad põhjused ja tingimused. Kuna kõik olemasolev on pidevas tekkimises ja lakkamises, siis pole ka võimalik, et eksisteeriks püsiv ja iseseisev "mina".
"Mina" või "ise" on vaid asesõna, millega määratletav koostisosade kogum on pidevas muutumises. Selle püsivaks pidamist ja sellesse klammerdumist peetakse Buddha õpetuses dukkha ehk kannatuse põhjuseks. Kuna "tõelist mina" pole olemas, siis ei saa selleni ka jõuda.
Kolm aspekti
Paali kaanoni tekstides võib eristada kolme käsitlust isetusest (anatta).
Budism
Budismis, sealhulgas theravaada koolkondades, ei peeta püsivat "hinge" (jīva), "mina" (attā), "aatmani" (ātman), "olendit" (satta) ega "isiksust" (puggala) kuidagi tõeliseks ega päriselt olemasolevaks ning sellele ei omistata erilist tähtsust ega tähendust.
Mahajaana
Teemantsuutra: “Ei saa rääkida, et ta on bodhisattva, kui temas toimib mõiste ‘ise’ või mõiste ‘olend’ või mõiste ‘hing’ või toimib mõiste ‘isiksus’.”
Šuunjavaadas peetakse kõiki nähtusi ja sündmusi tühjadeks ja isetuteks, sest need on ilma püsiva olemuse ja kindla tähenduseta, eksisteerides vaid tinglikult põhjuslikkuse tõttu.
Südasuutra: “Kõik dharmad on märgistatud tühjusega. Need ei teki ja need ei kao, need ei ole määrdunud ja neid ei saa määrida, neid ei saa lihtsamaks teha ja neid ei saa keerulisemaks teha.”
Praktika
Pühendunud mungad ja nunnad on loobunud nimest ja omandist, kannavad ühesuguseid rüüsid, neil on paljaks aetud pea, nad söövad vaid päikesetõusu ja keskpäeva vahel ja nad elatuvad üksnes annetustest. Hommikuti kõnnivad nad paljajalu ümbruskonnas, silmi maast tõstmata, kelleltki midagi palumata ega ootamata, võttes vastu vaid seda, mida neile vabatahtlikult antakse. Nad on valinud tsölibaadi ja vaesuse; maistest asjadest vaba, isetu ja alandliku elu.
Paali kaanoni tekstides leidub õpetusi, kuidas mõista ja arendada isetust läbinägemise teel, mille käigus teadvustatakse ja vaadeldakse klammerdumise kogumikke läbi olemasolu tunnuste. Keha ja meelega seotud aspektide vaatlemisel ja teadvustamisel võidakse jõuda sügava mõistmiseni, et tunnete, tajude, moodustiste, teadvuse jmt elementide gruppides ei ole midagi sellist, mille kohta saaks öelda, et „see on minu“ (etaṁ mama), „see olen mina“ (esoham asmi) või „see on mina ise“ (eso me attā). Sel teel nähakse sellest kõigest läbi ja jõutakse järjest süveneva mõistmiseni, et olemasolu on isetu, minatu ehk tühi.
Carla Heredia Serrano
pisi|Carla Heredia Serrano (2008)
Carla Heredia Serrano (sündinud 10. veebruaril 1991 Quitos) on Ecuadori maletaja, naiste suurmeister (2013).
Heredia Serrano on 2009. aasta Ecuadori naiste malemeister. Ta on osa võtnud viiest naiste maleolümpiast Ecuadori naiskonna koosseisus (2008, 2012–2008).
Pärast FIDE tsooniturniiri võitu (2009) pääses ta 2010. aastal naiste maailmameistrivõistlustele Antakyas (64 osavõtjaga turniir), kus sai turniiritabelis 62. asetuse. Avaringis kaotas ta selle turniiri võitnud Hou Yifanile.
Heredia Serrano sai FIDE-lt 2010. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2013. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Korneti mõis
Korneti mõis (saksa keeles Schreibershof, läti keeles Korneta muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Vana-Laitsna vallas Kornetis.
Élena Ntémpo
pisi|Yelena Dembo (2011)
Kurekell-ängelhein
Kurekell-ängelhein (Thalictrum aquilegiifolium) on rohttaim tulikaliste sugukonnast ängelheina perekonnast.
Élena Ntémpo
Élena Ntémpo (kreeka keeles Έλενα Ντέμπο; vene keeles Елена Дембо Jelena Dembo; (ungari keeles Jelena Dembo; sündinud 8. detsembril 1983 Penzas) on Kreeka maletaja, naiste suurmeister (2001).
Kurekell-ängelhein
Ta kasvab Euroopa kesk- ja idaosa niisketes metsades. Eestis kasvab ta hajusalt.
Korneti mõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/4 adramaad, sellele allus 50 mees- ja 67 naishinge.
Kurekell-ängelhein
Taim kasvab 50–150 cm kõrguseks. Ta õitseb juunist juulini, õie kõige nähtavama osa moodustavad helelillad tolmukad. Vili on pähklike.
Élena Ntémpo
Ntémpo sündis Vene NFSV-s Penzas maletreeneri perekonnas. 1990. aastal emigreerus ta koos vanematega Iisraelisse, kus vanemad avasid Tel Avivis malekooli. 1998. aastal asuti perega elama Budapesti, et parandada Yelena malemängu võimalusi. 2004. aastal abiellus ta kreeklasega ja asus elama Ateenasse. Ta on tegutsenud malepedagoogi ja -ajakirjanikuna.
Ntémpo sai FIDE-lt 2000. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2001. aastal naiste suurmeistri ja 2003. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 2005. aastal täitis ta rahvusvahelise suurmeistri esimese normi (nimetuse saamiseks on vajalik saada kolm normitäitmist).
Tikste maastikukaitseala
pisi|Paljand Tikste ürgorus Tikste maastikukaitseala on maastikukaitseala Valga maakonnas Tõrva linnas. Kaitseala pindala on 38 ha.
Vullvetikas
pisi|[[Harilik vullvetikas (Valonia ventricosa).]] Vullvetikas (Valonia, sünonüüm: Ventricaria) on perekond makroskoopilisi rohevetiktaimi klassist Ulvophyceae.
Nende iseärasuseks on erakordselt suur rakk – vahel üle 2 cm läbimõõdus. Vahel nimetataksegi neid suurimateks rakkudeks. Selles on palju rakutuumi ja kloroplaste, kuid puuduvad rakuvaheseinad. Mõnel liigil koosneb keha mitmest rakust.
Nad elavad troopilistes ja subtroopilistes meredes.
Perekonnas on umbes 10 liiki.
Harilik vullvetikas (Valonia ventricosa) on tuntuim liik ja eriti suurte rakukehadega.
Segamisreegel
Segamisreegel on matemaatiline meetod aine hulkade arvutamiseks erinevate kontsentratsioonidega segude kokkupanemisel. Enamasti arvutatakse kahe teadaoleva kontsentratsiooniga segu hulgad saamaks kolmas etteantud koostisega segu.
Lahuste segamise reegel
Olgu vaja segada a grammi lahust 1 (kontsentratsiooniga x%) b grammi lahusega 2 (kontsentratsiooniga y%) lõpplahuse (kontsentratsiooniga z%) saamiseks. Kuna lõpplahuses lahustunud aine mass võrdub segatavates lahustes lahustunud aine masside summaga, siis
Lahuse lahjendamisel lahustiga (veega) saame lihtsustatud valemi (kus y=0 ja b on lahusti mass):
Kahe tuntud kontsentratsiooniga lähtelahuse korral on kõige lihtsam seda teha nn segamisristi abil nagu näidatud kõrvaloleval joonisel. Selleks et saada lahus kontsentratsiooniga z% lahuse 1 (x%) ja lahuse 2 (y%) kokkusegamise teel, tuleb lahust 1 võtta |z – y| osa ja lahust 2 |x – z| osa.
Richard von der Ley
Richard von der Ley (20. detsember 1870 – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti kaupmees.
Richard von der Ley on tuntust kogunud Eesti vaadetega postkaartide kirjastamisega, kasutades kaubamärgina tähekombinatsioone R. von der Ley ja R. v. d. L. i. R.
Tal olid tütred Helene, Dagmar ja Sigrid.
Briscoe maakond
Briscoe maakond (Briscoe County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Silverton.
Maakond moodustati 1876. aastal.
Sookingad
Sookingad on endisaegsed abivahendid soos käimiseks. Inimestele tehtud sookingad olid lühikesed laiad ja suusataolised. Hobustele tehtud sookingad olid ümmargused.
"Simpsonite" jagude loend
Siin on loetletud joonissarja "Simpsonid" jaod.
Hooajad: 1 · 2 · 3 · 4 · 5 · 6 · 7 · 8 · 9 · 10 · 11 · 12 · 13 · 14 · 15 · 16 · 17 · 18 · 19 · 20 · 21 · 22· 23 · 24 · 25 · 26 · 27 · 28 · 29 · 30 · 31 · 32 · 33
Erie maakond (New York)
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Buffalo. Eries asub ka Amherst.
Maakonna pindala on 3178 km², millest 474 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Erie maakond moodustati 1821. aastal. Maakond sai nime Erie järve järgi.
Port of Liverpool Building
Port of Liverpool Building on kaitsealune ehitis Inglismaa sadamalinnas Liverpoolis. See asub Pier Headi ääres ning koos naabruses asuvate Cunard Buildingi ja Royal Liver Buildingiga moodustavad linna nii-öelda kolm graatsiat. Need on osa UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast mereäärsest kaubanduslinnast.
Pajupill (raamat)
"Pajupill" on Juhan Jaigi lastejuttude kogumik, milles on 10 lühilugu, nendest 2 on värssides.
Sisu
Raamatu rikkalikust ainestikust, mis domineerivalt esineb muinasjutulisena, on kõige lapsepärasem pealkirjaline pajupilli-teema. Pajupilli-ainestik leiab käsitlemist raamatu esimestes lühijutukestes, mis on esitatud raamjuttudena (vanaisa jutustused pojapojale). Huvitavaim neist on esimese pajupilli leiutamise lugu Mäleti-vana poolt (kes oskas rääkida lindude-loomadega) nimijutus „Pajupill". Pajupilli-lugude tegelased Ulle  ja  Kulle, kes on rikkad, paksud ja upsakad, kanduvad üle kahte järgnevasse lühiloosse peategelastena. Lisaks on nendes karjapoiss Hanni, kes vaimustab kõiki pajupilli mängimisega ja saab kuningaks.
Õnnestunud lookesed on teoses raamatute ja nende tegelaste motiividel kirjutatud „Viljaaidad" ja „Lugu piltidega juturaamatust". Raamatus avaldatud värsslugudest on mõjusam patriootiline „Emake Mai". Kogumik "Pajupill" näitab autori fantaasiavõimeid ning fabuleerimisoskust.
Agenda 2000
Agenda 2000 (ladina agenda – "see, mis tuleb teha") on Euroopa Komisjoni 1997. aastal koostatud ülddokument, mis käsitles Euroopa Liidu laienemise põhiseisukohti, kirjeldas selle organisatsiooni reformimise poliitikat, pakkus välja 1. jaanuaril 2000 kehtima hakanud finantsraamistiku ja analüüsis kõiki probleeme, mis eeldatavasti seisid Euroopa Liidu ees 21. sajandil. 15. juulil 1997 avalikustatud dokument sisaldas Euroopa Komisjoni arvamusi riikide kohta, mis on avaldanud soovi saada EL liikmeks.
Agenda 2000 koosnes kolmest osast.
1. Euroopa Liidu sisemise toimimise mehhanism. Kirjeldas ühise majandus- ja sotsiaalpoliitika reformimise peasuundi, sisaldas laienemissoovitusi ja sellega kaasnevate probleemide lahendamise ettepanekuid ning aastatel 2000–2006 rakendatava üldise finantsraamistiku mehhanismi.
2. Euroopa Liidu ühinemiseelne strateegia. Kirjeldas ühinemispartnerlust ja kandidaatriikide ulatuslikku osalemist Euroopa Liidu programmides ning õiguste ja kohustuste kogumis.
3. Laienemise mõju analüüs Euroopa Liidu poliitika eri valdkondadele.