cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scuderia Ferrari
pisi|left| [[Michael Schumacher Ferrari Vormel 1 roolis. Indianapolis, USA GP 2004 ]] Scuderia Ferrari on luksusautode tootja Ferrari võidusõiduautodega tegelev osakond ning Vormel 1 võidusõidumeeskond.
Meeskonna asutas 1929. aastal Enzo Ferrari, kes alustas võistlemist Alfa Romeo toodetud võidusõiduautodega. Alates 1947. aastast hakati võistlema juba Ferrari ehitatud võidusõiduautodega.
Debüüt Vormel 1-s toimus 1950. aastal Monaco tänavarajal. Ferrari on ainuke tänapäevani tegutsev meeskond, kes on osalenud Vormel 1 sarjas selle algusaastatest peale.
1940. aastatest 1973. aastani osales Ferrari ka sportautovõistlustel. Kui aga 1973. aastal saatis Ferrari Vormel 1 tiimi ebaedu, otsustas juhtkond sportautovõistlustest tagasi tõmbuda ja keskenduda Vormel 1-le.
Praegu juhib meeskonda Mattia Binotto. Pikka aega olid vastavates ametites Jean Todt ja Ross Brawn.
Saavutused
Esimene GP vōit: 1951 Suurbritannia Meeskondlikke MM-tiitleid: 16 (1961, 1964, 1975, 1976, 1977, 1979, 1982, 1983, 1999 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2008) Individuaalseid MM-tiitleid: 15 (1952, 1953, 1956, 1958, 1961, 1964, 1975, 1977, 1979, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007) GP starte: 949 GP vōite: 229 GP 2. koht: 259 GP 3. koht: 239 GP poodiumi kohti: 727 Kõige rohkem GP vōite hooajal: 15(2002, 2004) Kõige rohkem GP vōite järjest: 10 (2002 Kanada - 2002 Jaapan) Kvalifikatsiooni vōite: 213 Kiiremaid ringe: 244 Punkte kokku: 7182,5
Sōitjad
Sõitja järel sulgudes võistluste arv ja võistkonnas olemise aastad.
Aadress
Ferrari SpA, Via Ascari 55, 41 053 Maranello, Itaalia.
Naljapäev
Naljapäev (ka: aprillipäev) on 1. aprilli rahvalik nimetus. Sel päeval on kombeks teha aprillinalju.
Kotka (Kuusalu)
Kotka on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Küla läbib Valgejõgi. Mööda küla idapiiri voolab Loobu jõgi.
Valgejõel asus Kotka pais. Riik keelas paisul elektritootmise 2001. aastal ja soovis paisu omandada, et see lammutada ja tagada lõheliste pääs kudemisalale. Pais purunes tulvavees 9. augustil 2016.
Küla läbib Liiapeksi–Loksa maantee ja seal lõppeb Võsu–Kotka tee.
Suur osa küla territooriumist on metsa all.
DirectX
DirectX on Microsoft Corporationi loodud rakendusliideste kollektsioon arvuti pildi ja heli esitamiseks. DirectXi loomise peamine eesmärk oli võimaldada arvutimängude programmeerimist Windowsi keskkonnas. Kui DOS-i keskkonnas oli arvutiprogrammil võimalik riistvaraga (videokaart, helikaart) otse suhelda, siis alates Windows 95-st ei olnud see kaitstud mälu režiimis enam võimalik. Windowsi leviku huvides oli Microsoft sunnitud pakkuma lahenduse arvutimängude loojatele ja selleks sai DirectX.
DirectX sisaldab teeke, juhtimaks videokaardi, klaviatuuri, arvutihiire, mängukangi ja helikaardi talitlust. Algult algasid kõigi nende nimed osisega "Direct": Direct3D, DirectDraw, DirectMusic, DirectPlay, DirectSound jne. DirectX oli nende komponentide üldnimetus. Hiljem kasutati X-tähte Microsofti mängukonsooli Xboxi nimes, et näidata, et konsool kasutab DirectX tehnoloogiat. X-täht esineb ka Xboxile mõeldud rakendusliideste XInput ja XACT nimetustes.
DirectX põhiversioone on 12:
Direct3D
Direct3D (D3D) on põhiline DirectX-i alamprogramm. Direct3D on vajalik animatsiooni, graafika ja muude vajalike efektide kasutamiseks. Direct3D ei ole seotud DirectAudioga.
DXGI
DXGI abil saab valida kuvarežiimide vahel. See on saadaval alates opsüsteemist Windows Vista (DirectX 10).
Direct2D
Direct2D on Direct3D ja GDI-ga ühilduv teek kahemõõtmelise graafika joonistamiseks.
DirectWrite
DirectWrite on mõeldud teksti kuvamiseks ja vormindamiseks.
DirectX-i juhtpaneel
DirectX-i juhtpaneel (Control Panel) on kasutusel DirectX-i alamprogrammide ja DirectX-i enda sätete muutmiseks. Samuti saab kontrollida alamprogrammide (Direct3D, DirectAudio jne) tööd. Neid alamprogramme on üle 4. Juhtpaneeli versioon peab olema DirectX-i alamprogrammide versiooniga sama.
Piiskop Platoni mälestustahvel
pisi|Märterpiiskop [[Platon (Kulbusch)|Platoni mälestustahvel Tartus]] Piiskop Platoni mälestustahvel on mälestusmärk, mis on loodud märterpiiskop Platoni mälestuseks, kes tapeti punase terrori käigus Tartu Krediidikassa massimõrvas 14. jaanuaril 1919.
Mälestustahvel asub Tartus Kompanii tänav 3 maja välisseinal. Pronksbareljeefina teostatud mälestustahvel avati 12. jaanuaril 2003. Selle autor on skulptor Tõnis Paberit.
Vihmauslased
Vihmauslased (Lumbricidae) on väheharjasusside alamklassi kuuluv rõngusside sugukond. Enamiku vihmauslaste areaal on Euraasia, vähesed elavad ka väljaspool mandrit. Vihmauslasi on umbes 30 perekonda, Eestist on leitud 14 liiki.
Eristatakse kolme ökoloogilist rühma vihmauslasi: mineraalmulla kihi, kõdukihi ja uruussid. Eestis on kõige sagedasem harilik mullauss, suurim aga harilik vihmauss. Vihmauslased toituvad lagunevatest taimeosadest.
Stephanus de Velde
Stephanus de Velde (surnud 1428 või 1438) oli keskaegne Tartu vaimulik (vikaar), kelle hauaplaat leiti 2008. aastal Tartu toomkirikust.
Kunstiajaloolane Anu Mänd avastas, et hauaplaadil on kujutatud Tartu vikaari, õpetatud meest, magister (või isand) Stephanus de Veldet, kuna hauaplaati ümbritsenud kaherealise teksti välimine rida kõlab järgmiselt: "[---]<x>x octo u[---]tis a na/talicio d[omi]ni felice notis vir sapiens d[omi]n[u]s stephan[us] de velde votus / atq[ue] vicari[us] hic defu[n]ct[us] hic est [---] natus / cu[m] steph[an]i [---] fine(?) [---]" Teksti säilinud osa lõpp viitab sellele, et keegi võidi matta Stephanusega ühte hauda.
Hauaplaadil kujutatud mehe rõivastuse, näo kujutusviisi ning plaadi üldise kujutusviisi järgi võib plaadi suhteliselt suure tõenäosusega dateerida 15. sajandi I poolde ning et teksti säilinud osa algab pooliku aastaarvuga (xx octo ehk võimalikud kombinatsioonid oleksid 28, 38, 78 ja 88), siis kõige tõenäolisemalt suri Velde kas 1428. või 1438. aastal. Hauaplaat ise on valmistatud aga Lasnamäe paest.
Velde-nimelisi isikuid pole keskaegselt Liivimaalt väga palju teada, kuid näiteks 14. sajandil oli Tartu piiskopiks Heinrich I Velde ning samast ajast on pärit ka samanimeline toomhärra. Velde-nimelisi isikuid leidub ka Tallinna, Riia ja Lübecki allikates.
Kultuurivedur
Kultuurivedur on ajalehe Postimees auhind ja aunimetus, mida antakse välja kord aastas eelmise aasta eest. Tiitliga kaasneb käsitööna valminud vedur, mille on meisterdanud puusepp Boris Puusepp.
Ebavere mägi
Ebavere mägi asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjast lõuna-edelas Ebavere lähistel. Ebavere mäe kõrgus merepinnast on 146 meetrit, olles sellega Pandivere kõrgustiku kõrguselt kolmas mägi Emumäe (166 m) ja Kellavere mäe (156 m) järel. Mäe kaitseks on loodud Ebavere maastikukaitseala.
Henriku Liivimaa kroonika
1836. aastal esitas toona Väike-Maarja pastorina teeninud Georg Magnus Knüpffer hüpoteesi, et Ebavere mägi on see koht, kus Henriku "Liivimaa kroonika" teatel sündis saarlaste suur jumal Tarapita.
Konkureeriva hüpoteesi kohaselt võis Henrik silmas pidada Vaivara Sinimägesid.
Legend põhineb "Henriku Liivimaa kroonika" teatel. Rääkides oma misjonitööst Virumaal, esitab ta loo sellest, kuidas Tharapita lendas Saaremaale Virumaalt ühe kauni metsaga mäelt, kus ta kohalike jutu järgi sündinud oli. Kroonika järgi raiusid misjonärid maha jumalate pildid ja kujud mäelt, mille peale kohalikud imestanud, et need ei veritse. Seepeale olla kohalikud preestrite jutlusi rohkem uskuma hakanud.
''Quo audito sacerdotes modicum subridentes et excusso pulvere pedum in eos ad alias villas festinantes in confinio Vironie tres villas baptizaverunt, ubi erat mons et silva pulcherrima, in qua dicebant indigene magnum deum Osiliensium natum, qui Tharapita vocatur, et de illo loco in Osiliam volasse. Et ibat alter sacerdos succidens imagines et similitudines deorum ibi factas, et mirabantur illi, quod sanguis non efflueret, et magis sacerdotum sermonibus credebant.''
Kohapärimus
Matthias Johann Eisen esitab muistendikogumikus "Esivanemate varandus" Ebavere mäe kohta järgmise muistendi:
''Kord olnud õitsilised Ebavere mäe ligidal õitsil. Üks õitsiline läinud tule juurest eemale hobuseid vaatama, eksinud aga ära, ei ole osanud enam tagasi tulla. Kauase otsimise peale ja puruväsinud jõudnud ta viimaks Ebavere mäe jalale, mis paik küll tuttav olnud. Oma suureks ehmatuseks näinud ta varsti, et uhke linna värava ees seisnud. Pidanud kartuse pärast sealt tagasi pöörama, aga linna väravavaht hüüdnud: "Tule sisse, sõbrake! Osta midagi meie linnast!" Väravavahi lahke kutsumine andnud õitsilisele seda julgust, et ta linnaväravast sisse läinud. Linn olnud igapidi üliuhke ja tore, rahvas seal nii sõbralik ja lahke tema vastu. Ta astunud ühte poodi sisse, tellinud sealt paari pastlaid, nahkkindad ja vöö, mille eest aga kopikatki raha ei olevat võetud. Tänades läinud õitsiline poest välja. Seal jõudnud ta uhke kõrtsi ette. Sisse astudes tellinud ta endale janukustutuseks toobi õlut, mis jällegi lahkesti kätte toodud. Õlle ära joonud, heitnud õitsiline kõrtsi pingi peale väsimust välja puhkama. Hommikul üles tõustes leidnud, et ta ühe suure kadakapõõsa all maganud. Ta oleks oma öösist juhtumist muidu unenäoks pidanud, aga pastlad, vöö ja nahkkindad, mis ta üles tõustes oma pea alt leidnud, andnud tunnistust, et juhtumine mitte unenägu ei olnud.''
Ebavere mägi ilukirjanduses
Ebavere mäest räägivad Jakob Tamme luuletused "Ebavere mägi" (1893) ning "Suits Ebavere mäel", "Ebavere mägi", "Lüpsik" ja "Rahatuli Ebavere metsas". Ebavere mäge koos teiste piirkonna pärimuspaikadega mainib Kersti Merilaasi luuletus "Lapsepõlv".
Kursi (Kuusalu)
Kursi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Maksukoormus
pisi|EL liikmesriikide maksukoormused võrdluses Maksukoormus näitab protsendina kõikidest maksudest riigieelarvesse laekunud tulu suhet sama riigi sisemajanduse kogutoodangusse (SKT). See on näitaja, mis elimineerib rahvaarvust või SKT suurusest tekkivad erisused ning võimaldab võrrelda omavahel ka väga erineva suurusega riike.
Füüsilise isiku maksukoormuse näitajana kasutatakse maksukiilu.
Maksukoormuse suurus
Eesti maksukoormus on varieerunud viimasel kümnendil vahemikus 33–35%. 2018. aasta seisuga oli Eestist väiksem maksukoormus Maltal, Lätil, Leedul, Bulgaarial, Rumeenial ja Iirimaal, ülejäänud EL liikmesriikide maksukoormus on suurem.
Maksukoormuse kandja
Maksukoormuse kandja isik võib kuid ei pea kattuma maksumaksja isikuga. Seetõttu eristataksegi maksude puhul otseseid ja kaudseid makse.
Otsesed maksud, vähendavad ühelt poolt tulu saaja või vara omaniku ostuvõimet – seega kannab ta ka sellest tekkivat maksukoormust, kuid teisalt (kui turukonkurents seda võimaldab) tõusevad seetõttu müüdavate toodete hinnad ja sellisel juhul kannab sellest tekkivat maksukoormust nende ostja, kes lõppkokkuvõttes on ikkagi seesama inimene.
Kaudsed maksud, mida koguvad ja tasuvad kauba müüjad, tõstavad küll toote hinda, teravdavad müüjate vahelist konkurentsi ja suurendavad elukallidust, kuid nendest tekkiva maksukoormuse kandja on lõpuks siiski toote tarbija ehk inimene.
Vaidlusi tekitab ka see, kes kannab näiteks sotsiaalmaksust tekkivat maksukoormust. Kuna maksu tasub tööandja töötasu kogusummalt, siis võib väita, et seda kannab tööandja täiendava kulu vormis. Samas kui tööandja vahetaks töölise robotiga või laseks tööd teha välismaalasel kaugtöö vormis, siis ta ei peaks enam sotsiaalmaksu tasuma – seega ei ole see tema kulu. Arvestades, et sotsiaalmaks on osa töötasust (maksukiil), mis vähendab kaupu tootvale palgatöölisele laekuvat tulu, kuid mitte samasugust kaupa müüvale eraettevõtjale (FIE) laekuvat tulu, tuleks maksukoormuse kandjaks pidada hoopiski töövõtjat. Kui aga arvestada, et FIE maksab oma sotsiaalmaksu ise talle laekunud müügituludest ning tegelikult on see hoopiski tasu kindlustusteenuse eest, siis ei saa seda pidada üldse maksukuluks ega arvestada osana maksukoormusest. Olukorda ei muuda ka see, kumma osapoole maksukohustus see on või millises proportsioonis see maksukohustus nende vahel on jaotatud.
Riigi üldine maksukoormus on seda väiksem, mida vähem valitsus sekkub turumajanduslikesse protsessidesse ning ei paku tasuta või doteeritud avalikke teenuseid nagu: põhi- ja üldharidus, kutseõpe, infrastruktuuri rajatiste (teed jms) teenused jne. Sel juhul on inimeste töötasu suurem, kuid kuna nad tasuvad nendesamade teenuste eest ise oma netotuludest, siis lõppkokkuvõttes jääb neile igapäevaseks tarbimiseks umbes sama palju kätte. Mõnes riigis on vastavad kulud määratud ettevõtete kantavaks, kuid sel juhul suudavad seda kohustust kanda vaid suurettevõtted, kelle töötajate töötasud vastaval määral ka vähenevad.
Ibid.
ibid. (ka ib.; lühend ladinakeelsest sõnast "ibidem", sama) on tekstide lõpu- või allmärkustes sageli kasutatav tähis, osutamaks viidatava materjali pärinemisele eelmise viitega samast allikast.
Eesti keeles kasutatakse selle asemel enamasti sõna "samas".
Nenzing
Nenzing on alev Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Juko Kavaguti
Juko Kavaguti (vene keeles Юко Кавагути; jaapani keeles 川口悠子 Kawaguchi Yūko; sündinud 20. novembril 1981 Funabashis Chiba prefektuuris Jaapanis) on jaapani päritolu Venemaa iluuisutaja.
Ta alustas karjääri üksiksõitjana ning tuli 1998. aasta Jaapani juunioride meistrivõistlustel 3. kohale.
Ta vaimustus niivõrd Jelena Berežnaja ja Anton Sihharulidze esitusest 1998. aasta taliolümpiamängudel kodumaal Naganos, et otsustas üle minna paarissõidule. Ta kirjutas nende treenerile Tamara Moskvinale ja käis seni peale, kuni Moskvina nõustus teda juhendama. Ta kolis Moskvina juurde algul New Jerseysse ja pärast Peterburi.
Sõitma hakkas ta koos Aleksandr Markontsoviga Jaapani lipu all. Kawaguchi ja Markontsov olid esimene Jaapani paar, kes rahvusvahelistel tiitlivõistlustel medalile tuli. Läbilöögiaastaks kujunes 2001, kui nad tulid Jaapani noortemeistriks, tulid juunioride Grand Prix' finaalis kolmandaks (võitis Hiina paar Zhang Dan – Zhang Hao) ja võitsid juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali Zhangide järel. Nelja maailmajao meistrivõistlustel USA-s Salt Lake Citys saavutasid nad 8. koha 11 paari hulgas ja maailmameistrivõistlustel Vancouveris 15. koha.
2002. aastal ei saanud nad enam juunioride vanuseklassis sõita. Täiskasvanute seas tulid nad Jaapani meistriteks, nelja maailmajao meistrivõistlustel Lõuna-Koreas Jeonjus olid nad 9. ehk eelviimased ja maailmameistrivõistlustel Naganos 13.
2003. aastal tulid nad Jaapani meistriteks, nelja maailmajao meistrivõistlustel Pekingis olid nad 11 paari seas 7. ja maailmameistrivõistlustel Washingtonis 14.
2003. aasta hooaja lõpus lõppes Kawaguchi ja Markontsovi koostöö. Kawaguchi uueks partneriks sai ameeriklane Devin Patrick. Nad tulid 2005 Jaapani meistriteks, aga nende tasemest andis rohkem aimu USA meistrivõistlustel 2006. aastal saadud 15. koht. Seepeale lõppes koostöö ka Patrickuga ja Kawaguchi kolmandaks partneriks sai Aleksandr Smirnov. Aga aastail 2004–2009 ei olnud Jaapanil ainsatki paari, keda kõlbaks isegi nelja maailmajao meistrivõistlustele saata.
Koos Smirnoviga esindab Kavaguti Venemaad. Selleks, et esineda olümpiamängudel, pidi ta võtma endale Venemaa kodakondsuse, ja kuna Jaapan ei luba topeltkodakondsust, pidi ta selleks Jaapani kodakondsusest loobuma. Kodakondsuse sai ta 23. detsembril 2008. Aastal 2009 võetud uues välispassis on tema perekonnanimi Kawaguchi asemel uue jaapani-vene transkriptsiooni kohasest vene nimekujust transkribeerituna Kavaguti.
thumb|Kavaguti ja Smirnov (2006) 2007 saavutasid Kavaguti ja Smirnov maailmameistrivõistlustel Tokios 9. koha ja olid parim Venemaa paar.
2008 tulid nad Venemaa meistriteks. Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis tulid nad kolmandaks 167,25 punktiga, kaotades Saksamaa paarile Aljona Savtšenko – Robin Szolkowy (202,39) ja Venemaa paarile Maria Muhhortova – Maksim Trankov (169,41). Maailmameistrivõistlustel Göteborgis tulid nad 191,33 punktiga 4. kohale. Võitsid Savtšenko-Szolkowy 202,86 punktiga Zhangide (197,82) ees. Muhhortova ja Trankov jäid 7. kohale.
2009 kaitsesid Kavaguti ja Smirnov Venemaa meistri tiitlit. Euroopa meistrivõistlustel Helsingis saavutasid nad 182,77 punktiga hõbemedali, kaotades Savtšenkole ja Szolkowyle (199,07), kuid edestades Muhhortovat ja Trankovit (182,07). Maailmameistrivõistlustel Los Angeleses saavutasid nad 186,39 punktiga pronksmedali, kaotades Savtšenkole ja Szolkowyle (203,48) ja Zhangidele (186,52). Muhhortova ja Trankov olid 5. kohal.
thumb|Kavaguti ja Smirnov (2010) 2010 tulid Kavaguti ja Smirnov kolmandat korda järjest Venemaa meistriteks. Nad tulid sel aastal Tallinnas ka Euroopa meistriteks 213,15 punktiga, püstitades sealjuures vabakava maailmarekordi 139,23 punkti. Järgnesid Savtšenko ja Szolkowy 211,72 ning Muhhortova ja Trankov 202,03 punktiga.
Järgnesid olümpiamängud Vancouveris, kus Kavaguti ja Smirnov jäid neljandale kohale. Neid edestasid Shen Xue – Zhao Hongbo (216,57), Pang Qing – Tong Jian (213,31) ja Savtšenko-Szolkowy (210,60). Mõlemad Hiina paarid ületasid ka vabakava senise maailmarekordi, Pangi ja Tongi uus maailmarekord on 141,81 punkti. Zhangid saavutasid 5. ning Muhhortova ja Trankov 7. koha. Nii ei õnnestunud Kavagutil ja Smirnovil jätkata alates 1960. aasta taliolümpiamängudest püsinud traditsiooni, mille kohaselt paarissõidu võit läheb Venemaale.
2010. aasta maailmameistrivõistlustel Torinos ei osalenud olümpiavõitjad Shen ja Zhao, kes olid spordist loobunud, aga muus osas jõujooned ei muutunud. Maailmameistriteks tulid 211,39 punktiga Pang ja Tong, edestades Savtšenkot-Szolkowyt (204,74) ja Kavagutit-Smirnovi (203,79). Järgnesid Muhhortova-Trankov ja Zhang-Zhang.
Eraelu
Juko Kavaguti õpib Peterburis ülikoolis rahvusvahelisi suhteid. Ta räägib lisaks oma emakeelele, jaapani keelele, vabalt vene ja inglise keelt.
Rumeenia
Rumeenia on riik Kagu-Euroopas Musta mere läänerannikul, lõunapiiriks on Doonau jõgi. Idaosa ümbritsevad Karpaadid. Riik piirneb põhjas ja kirdes Ukrainaga, kirdes Moldovaga, läänes Ungari ja Serbiaga ning lõunas Bulgaariaga. 1. jaanuarist 2007 on Rumeenia Euroopa Liidu liige.
Pinnamood
Umbes 30% riigi territooriumist katavad mäed. Peamised ahelikud on Ida-Karpaadid ja Transilvaania Alpid. Mõned Ida-Karpaatide mäetipud ulatuvad üle 2200 m üle merepinna. Transilvaania Alpide ja ühtlasi Rumeenia kõrgeim tipp Moldoveanu on 2544 m kõrgusel merepinnast. Läänes on väiksem mägede piirkond Lääne-Rumeenia mäed, mille kõrgus ületab 1800 m merepinnast.
Mägede ümber on küngaste ja kiltmaade alad. Ida-Karpaatidest ida pool on Moldova kõrgustik, lääne pool on suur Transilvaania platoo. Idas ulatub Doonau jõest Musta mereni Dobrudža platoo. Eelmäestikest ja kiltmaadest lõuna pool laiub suur Valahhia madalik. Lääne-Rumeenias laiub Lääne-Rumeenia mägedest kuni Ungari piirini väiksem Tisza jõe tasandik. Teine tasane ala on Doonau delta. Deltas on sood, leetseljakud ja ujuvad pilliroosaared.
Siseveekogud
Pikim jõgi on Doonau, mis voolab 1075 km pikkuselt läbi Rumeenia territooriumi Musta merre. Enamik teisi jõgesid on Doonau lisajõed. Suuremad jõed on Jiu, Olt, Argeș ja Ialomița, mis kõik voolavad läbi Valahhia tasandiku. Siret ja Prut saavad alguse kirdest. Pikkuselt teine jõgi Mureș voolab 768 km lääne poole, et suubuda Ungaris Doonau lisajõkke Tiszasse.
Mullad
Rumeenia mullad on väga mitmekesised. Kõige viljakamad on tasandike mustmullad, kuid suur osa riigist on kaetud keskmise viljakusega pruunide metsamuldadega. Mägedes ja küngastel on mullad vähem viljakad.
Kliima
Valitseb parasvöötme mandriline kliima: suved on kuumad ja talved on külmad. Mägedes on eriti karmid talved. Sademete hulk on piirkonniti erinev, kõige rohkem sajab mägedes. Kliima on põllumajandusele üldiselt soodne. Pealinnas Bukarestis, mis asub Valahhia tasandikul, on juuli keskmine temperatuur 23,3 °C ja jaanuari keskmine temperatuur −2,8 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 580 mm.
Taimed
Umbes veerand Rumeenia pinnast on kaetud metsadega, millest 60% on mägedes. Mägedes on kõige tavalisemad puud nulg ja kuusk. Madalamatel nõlvadel on kasvavad pöögi-, tamme- ja teiste lehtpuude metsad. Tasandikke katab rohi, puud kasvavad üksikult. Doonau deltas on suured pilliroo- ja teiste veetaimede alad.
Loomad
Imetajatest võib mainida mägikitse, karu, ilvest, hirve, hunti, rebast, mäkra ja tuhkrut.
Linnuliike on palju, sealhulgas kotkad ja raisakotkad. Pelikanid on tavalised Doonau deltas.
Maavarad
Mineraalsetest maavaradest leidub vaske, boksiiti, rauamaaki, kroomi, mangaani ja uraani. On ka kulda, hõbedat ja teisi haruldasi metalle. Enamik nendest maardlatest on piisavad sisemaisteks vajadusteks, kuid rauamaaki tuleb importida.
Sümbolid
Rahvuslill on koerkibuvits.
Haldusjaotus
Rumeenia jaguneb pealinnaks ja 41 maakonnaks:
Rahvastik
Rumeenia elanikkonna rahvuslik koosseis aastal 2002 oli järgmine:
Elanike arv on alates 1990. aastast vähenenud negatiivse loomuliku iibe ja väljarände tõttu.
Suuremad linnad on Bukarest, Iași, Constanța, Timișoara, Galați, Cluj-Napoca, Craiova ja Brașov.
Georgi Pǎrvanov
Georgi Pǎrvanov (bulgaaria Георги Седефчов Първанов; sündinud 28. juunil 1957) on Bulgaaria poliitik.
Ta oli 22. jaanuarist 2002 kuni 22. jaanuarini 2012 Bulgaaria president.
19. juulil 2007 teatas Bulgaaria lähiajaloo uurimisega tegelev komisjon, et Georgi Pǎrvanov oli kommunistliku režiimi ajal julgeolekuteenistuse agent. President ise oli kuni komisjoni vastava avalduseni kõiki taolisi süüdistusi eitanud. Bulgaarias puudub seadus, mis keelaks endistel julgeolekuagentidel kõrgetes riigiametites töötada.
Röntgen
Röntgen (tähis R) on gammakiirguse ja röntgenikiirguse ioondoosi mittesüsteemne mõõtühik.
Mõõtühik on nimetatud füüsik Wilhelm Röntgeni järgi.
Malmö
260px|pisi|Malmö kesklinn (2012)
Malmö on Rootsi suuruselt kolmas linn. Asub Lõuna-Rootsis ajaloolises Skåne maakonnas Sundi kaldal.
2000. aastal valminud Øresundi sild ühendab Malmöt Kopenhaageniga. Pärast silla valmimist ühendati Malmö ja Kopenhaageni sadama tegevus piiriülese sadamaoperaatori CMP – Copenhagen Malmö Port – abil. Malmö linnale kuulub 23% selle aktsiaid.
Ajalugu
Malmö on asutatud 12. sajandil Malmhaugi sadamana.
Keskajal oli Malmö Kopenhaageni järel Taani suurim linn. 1644. aastal läks Rootsi valdusse.
Rahvastik
Malmö on Rootsi kõige paljurahvuselisem linn. 24% elanikest on sündinud väljaspool Rootsit. Linnas räägitakse rohkem kui sadat keelt. Malmö linnapea aastatel 1994–2013 oli eestlane Ilmar Reepalu.
Linnaosad
1996. aastast jaguneb Malmö 10 linnaosaks, mis omakorda jagunevad 134 asumiks.
Martin Ekström
Martin Eugen Ekström (6. detsember 1887 Gålsbo, Avesta vald, Dalarna lään Rootsi – 28. detsember 1954 Helsingi Soome) oli Rootsi sõjaväelane, poliitik ja seikleja. 1911 Rootsis seersant. 1915 Pärsia sandarmeeria kapten, Saksa leitnant, VR I/1, VR II/3. Ta osales Soome kodusõjas (kolonelleitnant), Eesti Vabadussõjas (kolonel),
Osalus Eesti Vabadussõjas
5. jaanuaril suunati Tallinnasse saabunud Soome vabatahtlike 1. ja 2. kompaniid rindele Viru rinde 1. diviisi käsutusse Jõelähtmesse.
Paul Tammeveski
Paul Tammeveski (8. mai 1898 Jausa – 8. veebruar 1982 Toronto) oli eesti helilooja ja muusikategelane.
Martin Ekström
Osalus Eesti Vabadussõjas
Anto Eskola kompanii osales 8. jaanuaril 1919 miiniristleja Lennukiga Loksa dessandis, milles osalesid kapten A. Eskola soomlased ja staabikapten Karl Aleksander Pauluse eestlased, kokku 200 meest.
Paul Tammeveski
Paul Tammeveski laulis aastatel 1918–1944 Estonia ooperikooris.
Kaltan
Kaltan (vene Калтан) on linn Venemaal Kemerovo oblastis.
MG3
7,62 mm kuulipilduja MG3 (sks Maschinengewehr) on Saksamaa Liitvabariigis Teise maailmasõja aegse kuulipilduja MG 42 Bundeswehri edasiarendusena valmistatud kuulipilduja, mis on kasutusel ka Eesti Kaitseväe maavägede relvastuses.
Kaltan
Kaltan asub Kondoma jõe paremal kaldal. Linna läbib Novokuznetski–Taštagoli raudtee, linnast põhja poole jääb Ossinniki–Šuštalepi–Kaltani–Malinovka maantee. Kaugus Kemerovost on 338 km ja Ossinnikist 12 km.
Linna geograafilised koordinaadid on.
Paul Tammeveski
Tema loodud rohkem kui 30 laulu hulgas on "Üksainus õis", "Paula, sul on poisipea", "Üksildus", "Kodumuld", "Lilled".
Ilme Aro
Ilme Aro (sündinud 1. augustil 1964) on eesti õendusteadlane.
Tal on õenduses teadusmagistrikraad.
Ta on Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas õendusteaduse lektor, oktoobrist 1997 kuni augustini 2006 ja uuesti alates 2012. aastast õendusteaduse osakonna juhataja.
Kaltan
Rahvastik
Kemerovo oblasti põliselanikud on šorid ja teleuudid (kokku 0,5% rahvastikust).
Majandus
Linnas on Lõuna-Kuzbassi elektrijaam (Южно-Кузбасская ГРЭС), mille võimsus on 554 MW.
MG3
Kuulipilduja MG3 on mõeldud kasutamiseks nii maa-, õhu- kui ka mereväes. Tulenevalt oma ehituse eripärast on see 7,62 mm relv võrreldes kergekuulipildujatega tunduvalt kohmakam ja raskem, kuid samas suure tulejõuga.
Ajalugu
pisi| MG 42 Kuulipilduja MG42 konstrueerisid Saksamaa relvakonstruktorid Teise maailmasõjas kasutamiseks Saksa armeele.
Pärast Esimest maailmasõda algas uus ajajärk kuulipildujate arengus. Sõjakogemused olid õpetlikud ja seepärast asuti kohe ka kuulipildujate konstruktsiooni parandama. Eelkõige pöörati tähelepanu relvade massi vähendamisele ja süsteemide töökindluse suurendamisele. Uued relvad pidid tõrgeteta töötama nii külmas kui kuumas, vihmas kui lumes, liivas kui poris.
Sakslased võtsid 1934 relvastusse põhimõtteliselt uue kergekuulipilduja tüübi. See Rheinmetalli firmas L. Stange konstrueeritud kergekuulipilduja MG 34 leidis Teises maailmasõjas laialdast kasutamist kui nn üldotstarbeline kuulipilduja (general purpose machine gun). MG 34 põhiliseks puuduseks oli tema liigse täpsusega töödeldud mehhanism, mistõttu relv oli eriti tundlik määrdumise (pori, liiva, lume) suhtes. Ka oli relva kallis toota, sest nõudis paljude osade väga täpset töötlust. Seda arvestades otsustasid sakslased ette võtta küllalt riskantse sammu: moderniseerida sõjategevuse käigus oma jalaväe põhiline automaatrelv. Eelkõige püüti muuta kuulipilduja vähenõudlikumaks, rinde karmidele tingimustele vastavaks. Uue kuulipilduja osad pidid olema suures osas valmistatud stantsimise, punktkeevituse ja pressimise teel, st. tuli muuta kuulipilduja massiline tootmine tehnoloogilisemaks, vähem materjalimahukaks, lihtsamaks ja odavamaks. Ka tuli kuulipilduja kaalu vähendada.
Dr Grunowi juhtimisel õnnestus kuulipilduja modifitseerimine peaaegu täielikult ja selle tulemusena valmis Teise maailmasõja parim universaalkuulipilduja MG 42. Võrreldes eelkäijaga oli uus mudel töökindlam ja vähenõudlikum. See oli lihtsam ja tootmises tunduvalt tehnoloogilisem. Samas vaatamata kõikidele pingutustele õnnestus relva kaalu vähendada ainult poole kilo võrra. Tunduvalt suurenes aga relva laskekiirus: 1500 l/min avaldas vastasele ka juba teatud psühholoogilist survet.
Pärast sõda muutsid saksa relvameistrid kuulipilduja MG 42 kaliibri 7,92-lt, 7,62-le ja lisasid õhumärkide (lennukite) laskmiseks spetsiaalse lisasihiku. Tänapäeval sel sihikul praktilist otstarvet enam pole. Algse 7,62 mm versiooni nimi oli MG1. 1968 relvastusse võetud kuulipilduja MG3 võib tulistada nii Saksa DM 1 ja DM 6 kui ka USA M 13 lintidega. Uuele modifikatsioonile lisati ka lafett ja kolmjalg, mistõttu paranes tabavtule efektiivne kaugus.
200–250 modifitseeritud MG3 toodi Saksamaa kingitusena ka Eesti kaitseväele.
Peamised erinevused kergekuulipildujast (näiteks Negevist):
Kuigi relva konstruktsioon on tänapäevaks vananenud, on ta olnud erinevate riikide relvastuses pika aja jooksul ja on seda ka edasi. Praegusel ajal kasutatakse MG 3 Saksa, Taani, Norra, Iraani, Eesti armeedes. Kuulipilduja eeliseks on tema lihtne ehitus, töökindlus, suur laskekiirus. Eriti tõhus on MG3 kaugelasetsevate objektide ja suurte sihtmärkide hävitamisel. Soomukitel, paralleelselt kahuriga asetsevate kuulipildujate markeering on MG3 A 1.
Laskemoon
Lisaks tavaliselt kasutatavatele padrunitele 7,62 × 51 mm, on ka konstrueeritud kuulipilduja jaoks kasutamiseks spetsiaalset laskemoona:
Relva toide toimub ainult lindist ja üks padrunilint mahutab 50 padrunit. Padrunilinte on võimalus omavahel ühendada ja neid söödetakse laskmiseks relva vasakult poolt. Tühjad padrunikestad suunatakse relva alla.
Kuulipilduja MG3 põhiosad
pisi|480px
Kuulipilduja MG3 on täisautomaatne relv, kus padruni söötmine, relva vinnastamine ja kesta väljaheitmine toimub lasu tagasilöögienergia arvelt.
Relva laskekiirus 18–22 lasku sekundis on varieeruv, kuna sõltub relva puhtusest ja luku raskusest. Suurest laskekiirusest ja vintraua kuumenemisest sõltuvalt on ka tingitud vintraua vahetus 150 lasu järel (paukpadrunitega lastes aga 100 lasu järel). Vintraua vahetuse juures jälgida, et vintraua tagaosas olev märk jääks kuulipildujasse paigaldatult kindlasti ülespoole!!!
Tulistamisel kasutatakse 8–10-lasulisi valanguid soomustehnika vastu eesmärgiga vigastada vaenlase vaatlusseadmeid, sihtimisseadmeid jms. Kiirtuld kasutatakse harvem ja peamiselt oma üksuse toetuse tagamiseks või suure hulga vaenlase hävitamiseks.
Laskekiirus 25 lasku minutis (3–5 lasku 10 sekundi tagant) on tavaline laskekiirus selle kuulipilduja jaoks ja tagab et vintraud ei kuumene üle. Sellise laskekiiruse juures, st 3–5 lasku 10 sekundi tagant, on kõige efektiivsem, sest siis on kuulide hajuvus kõige väiksem.
Suurim laskekiirus MG3 on 100 lasku minutis (8–10 lasku 6 sekundi tagant) ja seda laskekiirust ei tohi ületada, kuna tagajärjeks on vintraua ülekuumenemine, lasketäpsuse kadumine ja tõrked edaspidisel laskmisel. Rahuajal üle 150 lasu järjest ei ole lubatud lasta ühe vintrauaga. Sõjaolukorras selle viimase reegli täitmist muidugi keegi ei nõua.
Martin Ekström
Osalus Eesti Vabadussõjas
Kogu Ekströmi pataljon (I Suomalainen Vapaajoukko), 1157 meest osales 7. jaanuaril alanud Eesti Vabadussõja Viru rinde üldpealetungil, 17. jaanuaril Utria dessandist ning 19. jaanuaril Narva lahingutest.
MG3
Kuulipilduja MG3 töökäik
Lasu sooritamiseks tuleb kuulipilduja kaitseriiv asetada asendisse "F" ja vajutada päästikule. Päästik lükkab päästehoova esimese otsa üles, lukk vabaneb päästehoova lukustusnuki tagant. Relva lukk liigub ette kokkusurutud taandurvedru mõjul, luku liikumisel lükatakse sööturaluse väljalõikes asetsev padrun lukupea poolt padrunipessa. Luku liikumisel eesmisse asendisse lukustuvad lukupeas asuvad lukustusrullid luku ja vintraua omavahel ja vabastavad löökuri. Lukuvedru mõjul liigub lukukiil ette ja viib rullikud lukustusastme taha, vabastades sellega löökuri. Lukupuhvri vedru jõul löökuri teravik annab löögi padruni kapsli pihta. Samaaegselt liigub kestatõukuri varras puhvrivedru mõjul kestatõukuri plaadiga kesta ettepoole lükates. Süttivate püssirohugaaside survel padrunikesta põhjale ja lukupeale liigub vintraud 8 mm võrra tagasi ning selle aja jooksul väljub kuul vintrauast. Lasust vabanevad püssirohugaasid annavad omakorda vintrauale täiendava tagasilöögi, mille mõjul lukustusrullid surutakse kaldpindade poolt keskele ja selle tulemusena vabaneb relva lukk vintraua lukustusraami vahelt. Kaldpindadel olevad rullid suurendavad luku tagasiliikumise kiirust veelgi. Seejärel surutakse kokku vintraua taandurmehhanism ja lukk jätkab oma liikumist taha. Viimase töökäigu kestel tõmmatakse tõmmiku poolt kest padrunipesast välja ning tõukur heidab selle kestaheiteavast välja. Inertsi mõjul jätkab relva lukk liikumist taha, surudes kokku taandurvedru ja vintraua taandurmehhanism viib vintraua ette. Luku liikumisel tagasi lukustub lukupea kiil. Surutakse kokku luku puhvervedru, viiakse oma algasendisse padrunikesta tõukur koos plaadiga. Löökur vabaneb ja liigub vabalt lukupea ja selle kiilu pesas.
Martin Ekström
Osalus Eesti Vabadussõjas
1. Soome vabatahtlike salga, Ekströmi pataljoni 1. kompanii ülem kapten oli Anto Eskola, salga adjutant leitnant Elmar Kirotar.
Pašvitinysi vald
Pašvitinysi vald (leedu keeles Pašvitinio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pakruojise rajoonis.
Martin Ekström
Osalus Eesti Vabadussõjas
Narva vallutamise eest ülendas Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja, kindralstaabi kindralmajor Johan Laidoner Martin Ekströmi alampolkovnikust polkovnikuks 26. jaanuaril 1919.
Pašvitinysi vald
Valla pindala on 157 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1700 inimest. Valla keskus on Pašvitinysi alev (aastal 2011 oli seal 601 elanikku). Vallamaja asub aadressil Joniškio g. 3. Vallavanem on Rima Krištopaitienė.
Valetaja paradoks
Valetaja paradoks on paradoks, mis tekib, kui mingi propositsiooni kohta jõutakse järeldusele, et ta on tõene parajasti siis, kui ta ei ole tõene.
Üldarusaadav näide
Kui ma ütlen: "Praegu ma ei räägi tõtt," pidades silmas hetke, mil ma seda ütlen, siis võib küsida, kas ma seda öeldes räägin tõtt. Uurime seda arutledes. Oletame, et ma räägin tõtt. Siis peab olema tõsi, et ma ei räägi tõtt, seega ma ei räägi tõtt. Kui aga oletada, et ma ei räägi tõtt, siis pole tõsi, et ma ei räägi tõtt, seega ma räägin tõtt. Niisiis tuleb välja, et kui ma räägin tõtt, siis ma ei räägi tõtt, ja kui ma ei räägi tõtt, siis ma räägin tõtt. See on paradoks.
Käesolev lause on väär
Valetaja paradoksi kõige lihtsamad kujud on
ja
Vaatleme lauset (1). Kui propositsioon, mida lause väljendab, on tõene, siis ütleb see lause, et ta on väär, ehk teiste sõnadega, väljendab väära propositsiooni. Väär propositsioon ei ole tõene. Kui aga propositsioon, mida lause (1) väljendab, ei ole tõene, siis ütleb see lause, et ta ei ole väär, ehk teiste sõnadega, ei väljenda väära propositsiooni. Siis on propositsioon, mida see lause väljendab, tõene. Seega on propositsioon, mida lause (1) väljendab, tõene parajasti siis, kui ta ei ole tõene.
Kui lauset (2) mõista nii, et selle lausuja väidab, et propositsioon, mida ta oma lausungiga väljendab, on väär, siis ilmneb analoogiliselt lausega (1), et see propositsioon on tõene parajasti siis, kui ta ei ole tõene.
Kui lähtuda sellest, et iga propositsioon on kas tõene või väär, siis järeldub sellest, et propositsioon on tõene parajasti siis, kui ta ei ole tõene, et propositsioon on ühtaegu tõene ja väär, mis on vastuolu.
Käesolev lause ei ole tõene
Paradoks tekib ka siis, kui vääruse mõistet mitte kasutada ning loobuda eeldusest, et iga propositsioon on kas tõene või väär.
Vaatleme lauset
Kui (3) on tõene, siis ta ei ole tõene. Ja kui ta ei ole tõene, siis ta on tõene. Iga lause kas on tõene või ei ole tõene, järelikult (3) on tõene ja ei ole tõene.
Selleks et näidata, et paradoksi lahendamiseks ei ole piisav kuulutada lause (1) ei tõeseks ega vääraks, antakse lausele (2) mõnikord niisugune kuju:
Valetaja tsükkel
Eelmistes variantides osutas lause iseendale. Ühes valetaja variandis osutavad kaks lauset teineteisele. Puudub enesele osutamine, kuid esineb tsirkulaarsus osutamisel.
Näide. Paberi ühele poolele on kirjutatud:
Teisele poolele on kirjutatud:
(4) on tõene parajasti siis, kui (5) on tõene. Ent (5) on tõene parajasti siis, kui (4) ei ole tõene. Järelikult (4) on tõene parajasti siis, kui see ei ole tõene. Järelikult (4) on tõene ja ei ole tõene.
Disjunktiivne valetaja
Vaatleme lauset
Lähtudes sellest, et materiaalne implikatsioon A ⊃ B on avaldatav eituse ja disjunktsiooni kaudu kui ¬A ∨ B, siis võib lause (6) esitada ka kujul
See on Curry paradoksi üks variant.
Yablo paradoks
Olgu meil väidete lõpmatu jada A0, A1, A2, ..., kus iga Ai ütleb, et kõik järgnevad väited on mittetõesed. Nüüd, kui A0 on tõene, siis kõik järgnevad väited on ebatõesed, sealhulgas A1. Järelikult on vähemalt üks tõene Ak nii, et k>1. See räägib väitele A0 vastu. Kui aga A0 on ebatõene, siis on vähemalt üks tõene Ak nii, et k>0. Olgu niisugune näiteks Am. Siis Am+1 on ebatõene, järelikult on olemas vähemalt üks tõene Ak nii, et k>m+1. See aga on vastuolus väitega Am. Seega, kui A0 on tõene või ebatõene, siis ta on tõene ja ebatõene.
Selles paradoksis ei paista esmapilgul olevat enesele osutamist ega tsirkulaarsust.
Formuleering formaalses keeles
Formaalses keeles võib valetaja paradoks ette tulla järgmisel kujul: mingi lause L toob kaasa lause ¬T(⌜L⌝), kus T on tõepredikaat ja ⌜L⌝ on lause L nimi, ning lause ¬T(⌜L⌝) toob kaasa lause L:
Olukorda võib esitada ka nii:
Oletame, et L ⊣⊢ ¬T(⌜L⌝). Vastuolu saadakse näiteks järgmise tuletuse abil:
Arvatavad järelmid
Alfred Tarski (1935, 1944) leidis, et valetaja paradoks näitab, et tavaline tõesuse mõiste on vastuoluline ning seda tuleb täpsustada (Tarski tõeteooria). Tänapäeval leitakse enamasti, et Tarski T-skeem ei ole päris adekvaatne.
Valetaja paradoks on andnud põhjust kahelda klassikalise loogika adekvaatsuses. Selle asemele on pakutud näiteks paratäielikke loogikaid (näiteks Saul Kripke 1975, Hartry Field 2008). ja parakooskõlalisi loogikaid (näiteks F. G. Asenjo 1966, Graham Priest 1984, 2006).
Patrick Grim (1991) väidab valetaja paradoksi põhjal, et maailm on mittetäielik ning kõiketeadvat olendit ei saa olla.
Näiteks Vann McGee (1991) järeldab valetaja paradoksist, et tõesuse mõiste on ebamäärane.
Michael Glanzberg (2001) teeb järeldusi keele kontekstisõltelisuse kohta.
Matti Eklund teeb järeldusi semantikapädevuse kohta.
Anil Gupta ja Nuel Belnap (1993) teevad järeldusi definitsiooni mõiste kohta.
Mitteklassikalised loogikad
Paljude autorite arvates tuleb säilitada tõepredikaadi põhiomadus (T-skeemile vastavad tuletusreeglid) ning modifitseerida selle asemel klassikalist loogikat. See positsioon tuleneb näiteks deflatsionismist (näiteks Paul Horwich 1990, Hartry Field 1994, 2008, Jc Beall 2005, 2009). On valida paratäielike ja parakooskõlaliste loogikate vahel.
Paratäielikud loogikad
Paratäielikel loogikatel põhinevad loogikad lähtuvad eeldusest, et valetaja paradoks näitab, et välistatud kolmanda seadus ei kehti: mõned laused ei ole ei tõesed ega väärad. Seda vaadet on propageerinud Bas van Fraassen (1968, 1970), hiljem aga on mõjukam olnud Saul Kripke (1975).
Kripke tõeteooria
Paratäielikud on näiteks kolmevalentsed loogikad, kus tõese ja väära kõrval on kolmas tõeväärtus, näiteks tugev Kleene loogika K3, milles välistatud kolmanda seadus ei kehti (⊬K3 A ∨ ¬A) ja milles pole üldse loogilisi tõdesid.
Kripke alustab täiesti klassikalisest keelest L0, milles tõepredikaat puudub (puuduvad üldse semantikaterminid). Nüüd ta laiendab selle keeleks L0+ tõepredikaadiga, mis rakendub kõigile lausetele. Interpretatsioonis M0+ on tõepredikaat osaline: tal on ekstensioon ja antiekstensioon, mis ei lõiku, kuid ei pruugi koos ammendada M0 piirkonda. Valetaja lause ei kuulu kummassegi. Kripke konstrueerib sammhaaval tõepredikaadi ekstensiooni E ja antiekstensiooni A. See protsess peatub kuskil. Loogikaks sobivad peale Kleene tugeva loogika ka näiteks Kleene nõrk loogika ja supervaluatsiooniloogikad.
Loogikal K3 ja sarnastel loogikatel on see häda, et seal puudub selline implikatsiooni tehe (muu hulgas omadustega A, A → B ⊢ B (modus ponens) ja ⊢ A → A), mille abil saaks T-skeemile vastavaid omadusi kirjeldada. T(⌜A⌝) on omavahel vastastikku täiesti asendatavad. Et välistatud kolmanda seadus ei kehti, siis ei saa öelda, et iga A korral ¬T(⌜A⌝) ∨ A. Et → on materiaalne implikatsioon, siis ei saa ka öelda, et iga A korral T(⌜A⌝) → A. Hartry Field (2008) on püüdnud probleemi lahendada.
Parakooskõlalised loogikad
Parakooskõlalised loogikad loobuvad vastuolu välistavast seadusest. Ka parakooskõlalised loogikad lähtuvad näiteks deflatsionismist.
Antiik
Sageli nähakse valetaja paradoksi varianti Epimenidese paradoksis: kreetalane Epimenides olevat öelnud, et kõik kreetalased on alati valetajad.
Keskaeg
Keskajal oli valetaja paradoks üks insolubiilidest.
Bradwardine
Järgneb Tees 1:
Tees 2. Kui propositsioon tähistab, et ta ise ei ole tõene või on väär, siis ta tähistab, et ta ise on tõene, ja ta on väär.
"Oletame, et A tähistab, et ta ise ei ole tõene. Siis ta kas tähistab ka midagi muud või mitte. Oletame, et mitte. Järelikult kui me oletame, et A ei ole tõene, siis sellest järeldub, et ei ole täielikult nii, nagu A tähistab (definitsiooni 1 tõttu), ja seetõttu järeldub, et ei pea paika, et A ei ole tõene (sest see, et A ei ole tõene, on hüpoteesi kohaselt kõik, mida A tähistab, ning järelikult saame teesi 1 osa 2 järgi asendada "kuidas asjad on" sellega). Sellepärast A tähistab, et ta ise on tõene, (postulaadi 2 tõttu), sest see, et ta on tõene, järeldub sellest, mida A tähistab, nimelt et ta pole tõene.
Teiselt poolt, kui A tähistab midagi muud lisaks sellele, et ta tähistab, et ta ise pole tõene, näiteks et P, siis kui me oletame, et A ei ole tõene, et ei pea täielikult paika, et nii A ei ole tõene kui ka P (nagu enne, definitsiooni 1 ja teesi 1, seekord osa 1 tõttu) ning seetõttu kas A on tõene või mitte-P (postulaadi 4 tõttu). Seetõttu, jälle postulaadi 2 tõttu, A tähistab, et kas A on tõene või mitte-P. Aga me oletasime, et A tähistab siinse teise disjunkti vastandit, nimelt, et P. Seetõttu järeldub siit, et A on tõene (postulaadi 5 järgi). Järelikult tähistab A ka selle alternatiivi korral, et ta ise on tõene (veel kord postulaadi 2 järgi).
See näitab, et kui A tähistab, et ta ise ei ole tõene, siis ta tähistab ka, et ta ise on tõene. See on teesi 2 esimene osa.
Oletame edasi, et A tähistab, et ta ise on väär. Sellest, et ta on väär, järeldub, et ta ei ole tõene. Seetõttu postulaadi 2 järgi A tähistab, et ta ise ei ole tõene, ning järelikult teesi 2 esimese osa järgi, mis on äsja tõestatud, A tähistab, et ta ise on tõene. Nii et kui A tähistab, et ta ise on väär, siis ta ka tähistab, et ta ise on tõene. See on teesi 2 teine osa.
Me näitasime nüüd, et iga propositsioon, mis tähistab kas seda, et ta ise ei ole tõene, või et ta ise on väär, tähistab ka, et ta ise on tõene. Et ta ei saa olla kas mittetõene või väär ning samal ajal tõene, siis ta peab tähistama muud, kui on, ja järelikult ta on väär (definitsiooni 2 järgi). Veel enam, ta peab olema (mida me tahame näidata) või mitte. Aga kui ta ei oleks väär, oleks ta tõene (postulaadi 1 järgi), ning järelikult tähistaks muud, kui on, ning järelikult oleks väär. Seega mis tahes propositsioon, mis tähistab kas seda, et ta ise ei ole tõene, või et ta on väär, on väär."
Valetaja lause ei saa Bradwardine'i järgi olla tõene, sest ta tähistab, et ta on tõene ja väär.
Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayān
Šeik Khalīfah bin Zāyid bin Sulţān Āl Nahayān (araabia keeles خليفة بن زايد بن سلطان آل نهيان, 25. jaanuar 1948 – 13. mai 2022) oli Araabia Ühendemiraatide president aastatel 2004–2022. Ta oli samal ajal ka Abu Dhabi emiraadi emiir.
Ta sündis emiiri Zāyid bin Sulţān Āl Nahayāni vanima pojana. Ta määrati aastateks 1966–1967 valitseja esindajaks Abu Dhabi idapiirkonnas ehk teisisõnu linnapeaks. 1. veebruaril 1969 nimetati Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayān Abu Dhabi kroonprintsiks. Järgmisel päeval sai temast Abu Dhabi kaitseminister. Ta ehitas üles hilisema AÜE sõjaväe.
Aastal 1971 said Araabia Ühendemiraadid iseseisvaks. Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayān sai Abu Dhabi pea-, kaitse- ja rahandusministriks, tema isa Araabia Ühendemiraatide presidendiks. Aastatel 1973–1977 oli ta Araabia Ühendemiraatide asepeaminister. Aastal 1976 sai ta AÜE relvajõudude asejuhatajaks (tema isa oli juhataja).
3. novembril 2004, üks päev pärast oma isa surma, sai ta Abu Dhabi emiiriks ja AÜE presidendiks. Juba varem oli ta oma isa haiguse ajal nendes ametites kohusetäitjana.
Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayāni peetakse meheks, kes soovis oma riiki lääne eeskujul moderniseerida. Üsna oma valitsusaja algul, 2005. aasta aprillis käskis ta kõigi Araabia Ühendemiraatide töötajate palku tõsta 100%.
1. detsembril 2005 teatas ta, et 40-liikmelise Föderaalse Riikliku Nõukogu (see on AÜE-s parlamendile kõige lähedasem organ) pooled liikmed edaspidi valitakse. Enne määras president kõik liikmed ainuisikuliselt. Valimised määrati 2006. aasta detsembriks.
Tema järgi on nimetatud Burj Khalīfah, läbi aegade kõige kõrgem inimeste valmistatud ehitis.
Ta armastas Araabia Ühendemiraatide traditsioonilisi spordialasid, hobuste ja kaamelite võiduajamisi.
Kanakad
Tänapäeval elab kanakasid rohkelt ka Austraalias, Tšiilis ja Kanadas.
1934. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
1934. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid 2. maailmameistrivõistlused jalgpallis. Need toimusid 27. maist 10. juunini Itaalias.
Ajalugu
Kuna FIFA tolleaegsete reeglite järgi korraldaja automaatselt osalusõigust ei saanud, siis tuli Itaalia koondisel kodusele MM-ile jõudmiseks pingutada. MM-i korralduskomitee võis kergendatult hingata alles siis, kui itaallased olid otsustavas matšis alistanud Kreeka 4:0.
Valikturniir tuli esimest korda korraldada seetõttu, et 1933. aasta 28. veebruariks oli osalussoovi avaldanud 32 riiki. Tšiili, Peruu ja Türgi enne valikmängude algust siiski loobusid. 16 finalisti hulka mahtus vaid neli mitte-euroopa koondist – USA, Brasiilia, Argentina ja esimese Aafrika meeskonnana Egiptus. Briti jalgpalliliidud olid FIFA-ga tülis ning ei Inglismaa, Šotimaa, Wales ega Põhja-Iirimaa osalenud valikmängudel.
Kuna Uruguay oli solvunud, et enamik Euroopa meeskondi nende kutse 1930. aasta MM-ile tagasi oli lükanud, siis oma meeskonda Itaaliasse nad ei saatnud. See on MM-võistluste ajaloos esimene ja seni ka viimane kord, kui valitsev meister oma tiitlit kaitsma ei tulnud.
Kui 1930. aasta MM-il mängiti kõik kohtumised vaid Montevideos, siis itaallased jagasid mängud üle kogu maa. Kokku nähti MM-i mänge kaheksas linnas – Roomas, Napolis, Milanos, Torinos, Firenzes, Bolognas, Genovas ja Triestes.
Kui esimesel MM-il Uruguays mängiti esmalt alagruppides, siis Itaalias mängiti olümpiasüsteemis ja esimese mängu kaotanud meeskond langes kohe välja. Kui mängu normaalaeg lõppes viigiga, mängiti 2 x 15 minutit lisaaega. Kui ka see võitjat ei selgitanud, peeti kordusmäng. Loosimine toimus 3. mail Roomas.
Edukaimad väravalööjad
5 – Oldrich Nejedly (Tšehhoslovakkia) 4 – Angelo Schiavio (Itaalia) 4 – Edmund Conen (Saksamaa) 3 – Raimundo Orsi (Itaalia) 3 – Leopold Kielholz (Šveits)
Abandoon
Abandoon on omandiõigusest loobumine hüvitise eest või kohustusest vabastamise eest.