cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Horvaatia iseseisvussõda
Horvaatia sõjajõud
1995. aastaks oli jõuvahekord oluliselt muutunud – serblaste jõud Horvaatias ning Bosnia ja Hertsegoviinas ulatusid umbes 130 000 sõdurini, kuid Horvaatia armee, Horvaatide Kaitsenõukogu (horvaadi keeles Hrvatsko vijeće obrane, HVO) ning Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigi armee kokku omasid 250 000 sõdurit ja 570 tanki.
Esimesed relvakokkupõrked
Nii Horvaatia kui serblaste poole propaganda kasutas erinevaid intsidente ära oma huvides, kasvatades seeläbi etnilist vaenu. Peagi arenesid vastuolud serblastest elanikkonna enamusega piirkondades relvastatud kokkupõrgeteks. Pakracis ründasid serblased mitmel puhul Horvaatia politseinikke ning 1991. aasta aprilli lõpuks oli kokkupõrgetes hukkunud enam kui 20 inimest. Samal ajal registreeriti ligi 200 vahejuhtumit seoses lõhkeseadeldiste kasutamisega ning 89 korral rünnati Horvaatia politseijõude. Sõja esimeseks horvaadist ohvriks peetakse Aržano politseinikku Josip Jovićit, kelle serblaste üksused tapsid 1991. aasta märtsi lõpus Plitvice järvede intsidendi käigus.
Horvaatia siseministeerium relvastas üha suuremat hulka politsei eriüksuslasi, mis lõpuks viis oma sõjaväe loomiseni. 9. aprillil 1991 andis president Tuđman korralduse nimetada politsei eriüksused ümber Horvaatia Rahvuskaitseks (horvaadi keeles Zbor Narodne Garde), luues sellega Horvaatia oma sõjaväe. Äsjaloodud sõjaväge demonstreeriti 28. mail 1991 Zagrebis Kranjčevićeva staadionil korraldatud paraadil. 15. mail 1991 oleks pidanud Jugoslaavia presiidiumi esimeheks saama rotatsiooni korras horvaat Stjepan Mesić, kuid Serbia takistas Kosovo, Vojvodina ja Montenegro häältega tema ametisse nimetamist. See samm jättis Jugoslaavia vormiliselt riigipea ja sõjaväe ülemjuhatajata. Kaks päeva hiljem peetud hääletus kukkus samuti läbi. Jugoslaavia tollane peaminister Ante Marković tegi ettepaneku luua presidendi volitusi omav kolleegium, kuid selgusetuks jäi, kes oleks saanud kaitseminister Veljko Kadijevići kõrval selle liikmeteks või kes oleks asunud Jugoslaavia Rahvaarmee (JNA) ülemjuhataja kohale. Horvaatia keeldus sellise lahenduse, kui põhiseadusele mittevastavaga, leppimast. Kuus nädalat kestnud ummikseis lõppes Mesići valimisega presidendiks. Samas jäid JNA ja territoriaalkaitseüksused Miloševići kontrollitava föderaalvõimu juhtimise alla ning JNA tegutses kohati koos Horvaatia serblaste üksustega. Helsingi grupi andmeil hukkasid Krajina vabariigi võimud serblasi, kes olid valmis minema koostööle Horvaatia ametnikega.
Iseseisvuse väljakuulutamine
19. mail 1991 viisid Horvaatia võimud läbi iseseisvusreferendumi, millel osales 83,6% elanikkonnast. 95,7% hääletanutest olid iseseisvumise poolt. Kohalikud serblaste liidrid kutsusid üles referendumit boikoteerima ning enamus Horvaatia serblastest jättis hääletamata. Horvaatia kuulutas ennast iseseisvaks ja eraldus Jugoslaaviast 25. juunil 1991. Euroopa Ühendus ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon soovisid, et Horvaatia võimud kehtestaksid iseseisvumisotsusele kolme kuu pikkuse moratooriumi. Horvaatia otsustas palvele vastu tulla, vähendades nii pisut pingeid.
Sloveenias iseseisvuse välja kuulutamise järel puhkenud relvakonflikt sai suhteliselt kiire lõpu, kuna Sloveenia elanikkond oli etniliselt homogeenne. Sloveenia sõja käigus keeldusid paljud JNA horvaatidest ja sloveenidest sõdurid võitluses osalemast ja deserteerisid.
Konflikti laienemine
Sooviga säilitada Jugoslaavia alasid korraldas JNA juulis 1991 operatsioone peamiselt horvaatidega asustatud piirkondades. Serblaste juhitud territoriaalkaitseüksused korraldasid Dalmaatsia rannikualadel Operatsiooni Rannik-91 (Operacija Obala-91) ning augusti alguseks olid nad hõivanud ka suure osa Banovinast.
Sõjategevuse algus Horvaatias suurendas veelgi JNAst desetreeivate horvaatide ja ka serblastest kutsealuste arvu. Albaanlased ja makedoonlased hakkasid otsima seaduslikke viise, kuidas lahkuda JNAst või teenida aega Makedoonias. Selle tulemusel muutus JNA varasemast veelgi enam serblaste sõjaväeks.
Kuu pärast iseseisvuse välja kuulutamist Horvaatias kontrollis Jugoslaavia sõjavägi ja teised serblaste üksused pisut vähem kui kolmandikku riigi territooriumist, peamiselt olid nende käes serblastega asustatud piirkonnad. Jugoslaavia ja serblaste väed olid paremini relvastatud ning sõjastrateegiani kasutati ulatuslikku pommitamist, mille käigus puhuti ei pööratud tähelepanu tsiviilisikute viibimisele piirkonnas. Sõja arenedes said nii Dubrovnikist, Gospićist, Šibenikist, Zadarist, Karlovacist, Sisakist, Slavonski Brodist, Osijekist, Vinkovcist kui ka Vukovarist Jugoslaavia vägede sihtmärgid. ÜRO kehtestatud relvaembargo ei mõjutanud JNA toetust omavaid serblaste üksusi kuigivõrd, sest nad said kasutada JNA varusid, kuid äsja loodud Horvaatia armee jättis see väga keerulisse olukorda. Seetõttu hakkas Horvaatia valitsus relvi hankima välismaalt salaja.
Sõjast üheks enim mõjutatud piirkonnaks kujunes Ida-Slavoonia. Augustis 1991 algas Vukovari lahing ning samal ajal leidis aset ka Dalj’i massimõrv. Rinded kujunesid ka Osijeki ja Vinkovci ümber.
Septembris piirasid serblaste üksused Vukovari täielikult ümber. Horvaatia väed rajasid linna kaevikud ning hoidsid oma positsioone võitluses JNA soomus- ja mehhaniseeritud brigaadide ning serblaste paramilitaarüksuste vastu. Linnas oli ka horvaatidest tsiviilelanikke, kuid samas toimus piirkonnast massiline põgenemine. Vukovari piiramise käigus hukkus hinnanguliselt 1798–5000 inimest. Pärast linna langemist saadeti sealt veel välja 22 000 inimest. Horvaatia elanikkonna jaoks tähendas sõda suuri kannatusi. Mõningate hinnangute kohaselt olid sõja ajal sunnitud oma kodust lahkuma 220 000 horvaati ja 300 000 serblast. 1991. aasta rahvaloenduse ja 1993. aastast pärinevad Krajina Serblaste Vabariigi rahvastikuandmed erinevad Krajina piirkonna osas 102 000 serblase ja 135 000 horvaadi osas. Paljudes piirkondades sundis inimesi kodust lahkuma sõjavägi.
1991. aasta oktoobri alguses alustas Jugoslaavia merevägi uuesti Horvaatia peamiste sadamate blokaadi. Samal ajal lõpetati Operatsioon Rannik-91, suutmata hõivata rannajoont ja lõikamata ära Dalmaatsiat ülejäänud Horvaatiast.
5. oktoobril 1991 pidas Horvaatia president Franjo Tuđman kõne, milles kutsus üldmobilisatsioonile. 7. oktoobril ründas Jugoslaavia lennuvägi valitsushoonet Zagrebis. Päev hiljem sai täis kolmekuuline moratoorium, mis oli pandud Horvaatia iseseisvumisele ning Horvaatia parlament katkestas kõik sidemed Jugoslaaviaga. 8. oktoobrit tähistatakse Horvaatia iseseisvuspäevana.
Valitsushoonete pommitamine ja oktoobris alanud Dubrovniki piiramine aitasid kaasa sellele, et Euroopa Liit kehtestas sanktsioonid Serbia vastu. Suurtükirünnakutes sai erinevas ulatuses kannatada 56% Dubrovniki hoonetest ja UNESCO maailmapärandi nimekirja kuuluv vanalinn sai 650 tabamust.
Sõjategevuse haripunkt
Vukovaris laiendas JNA aga sõjategevust ning pärast kolm kuud kestnud piiramist langes linn 18. novembril 1991 serblaste kätte. Linna langemise järel toimunud Vukovari massimõrvas tapeti 264 horvaati ning ellujäänud toimetati Ovčara, Veleprometi ja Sremska Mitrovica vangilaagritesse. Vukovari linn hävitati sõjategevuses peaaegu täielikult, kokku purustati seal 15 000 hoonet ning 87 päeva kestnud piiramise käigus tabas iga päev linna 8000–9000 suurtükimürsku.
Ida-Slavoonias leidis oktoobris 1991 aset Lovase massimõrv ja novembris Erduti massimõrv. Põhja-Dalmaatsias toimus Vukovari langemisega samal ajal Škabrnja massimõrv. 14. novembril püüdsid tsiviilalused murda läbi Damaatsia ranniku sadamate blokaadist, mille tulemusel puhkes lahing, kus Horvaatia rannikul ja saartel asunud suurtükivägi kahjustas, uputas või hõivas terve rea Jugoslaavia mereväe aluseid. Detsembri teises pooles tegid Horvaatia väed edusamme, muuhulgas osutus edukaks Operatsioon Orkan 91, mille käigus võideti tagasi umbes 1440 ruutkilomeetrit territooriumi.
19. detsembril 1991 tunnustas esimese lääneriigina Horvaatiat Island, samas kui Krajina autonoomne piirkond ja Lääne-Slavoonia kuulutasid end ametlikult Krajina Serblaste Vabariigiks. Neli päeva hiljem tunnustas Horvaatiat ka Saksamaa. 26. detsembril tutvustas Jugoslaavia föderaalpresiidium kava luua väiksem Jugoslaavia, mis oleks hõlmanud ka Horvaatialt sõja käigu vallutatud alasid.
Laevamehaanik
pisi|Reislaeva vanemmehaanik masinaruumis
Laevamehaanik ehk mehaanik on laeva jõuseadmete – masinate – ja teiste laevasüsteemide korrasoleku eest vastutav meremees.
Jagunemine ja tegevus
Masinameeskonda juhib vanemmehaanik. Meeskonda kuuluvad tavaliselt esimene mehaanik, teine mehaanik ja vahel ka kolmas mehaanik. Lisaks võib suuremal laeval olla eraldi elektrimehaanik (elektromehaanik), külmutusseadmete mehaanik. Mehaanikutele alluvad sageli veel motoristid ja elektrikud. Ajalooliselt on kuulunud aurulaevade masinameeskondadesse veel kütjad ja trimmerid.
Laevamehaanikuil on samasugune vahiteenistus kui tüürimeestel sillas. Peale vahtide on nende vahel tööülesanded ka vastutuspiirkonniti ära jagatud. Suuremates laevades on igas vahis ka motoristid.
Haridus
Laevamehaanikud on keskeri- või kõrgharidusega. Eestis on laeva jõuseadmete eriala võimalik õppida Eesti Mereakadeemias või Eesti Merekoolis. Eesti Mereakadeemias võib saada rakenduskõrghariduse, õpiaeg sel erialal on 4 aastat, millele lisandub aasta praktikat. Eriala lõpetanu saab rahvusvahelise konventsiooni STCW 95 kohase tunnistuse, mida tunnustatakse kogu maailmas.
Erinevalt tüürimeestest ei ole laeva jõuseadmete ja külmutusseadmete eriala õppima asujatel vaja meremehe tervisetõendit, sest neil on võimalik pärast kolmandat kursust spetsialiseeruda laevaremondile, mida tehakse laevatehastes.
Vormirõivastus
Mehaanikutel on vormirõivastus, mille värv ja disain riigiti erinevad, aga aluseks on traditsiooniline meremeheülikond, millel võivad olla õlakud ametikoha pagunitega. Paraadvormi kuuel on ametikoha märgid käistel. Vahimehaaniku märgiks on laevaohvitseri ametikohta tähistav Nelsoni silmus ühe triibuga ja iga järgmine lisatriip tähistab kõrgemat ametikohta. Suuremate laevade vanemmehaanikuil on kuuekäistel neli triipu. Paljudes riikides, sh Eestis on mehaanikute vormi käistel ja pagunil ka lisatähisena sõukruvi Nelsoni silmuse kohal, ent paljude riikide laevamehaanikute pagunitelt on ruumi vähesuse tõttu kas Nelsoni silmus või sõukruvi ära jäetud.
Douglas Haig
Douglas Haig, esimene krahv Haig (19. juuni 1861 – 29. jaanuar 1928) oli Suurbritannia sõjaväelane ja hilisem feldmarssal. Ta oli Esimeses maailmasõjas (detsembrist 1915) Briti ekspeditsioonivägede (British Expeditionary Force (BEF)) ülemjuhataja. Samuti juhtis ta Briti vägesid näiteks Somme'i lahingus ja Kolmandas Ypres'i lahingus.
29. aprillil 1925 anti talle Eesti Vabadusristi I liigi I järk.
Bonito
Bonito piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Grottaminarda, Melito Irpino, Mirabella Eclano.
Tõnis Põder
Tõnis Põder (sündinud 28. septembril 1948 Tartus) on eesti keskkonnateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1967. aastal Tartu 1. Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna geograaf-hüdroloogina, bioloogiakandidaat ökoloogia alal (1981, TRÜ), väitekiri "Приток, распределение и перенос тяжелых металлов в экосистеме Балтийского моря". Täiendas end keskkonnariski hindamises (1993, USA), keskkonnamõju hindamises (1994–1996, USA), keskkonnaauditis (1995–1997, Det Norske Veritas, Carl Bro, Golder Associated Ltd), keskkonnajuhtimissüsteemides (1999 Eesti Akrediteerimiskeskus; 2003 Environmental, Quality and Safety Certification Services Ltd).
Oli aastatel 1972–1973 Balti Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (BaltNIRH) Tallinna osakonna nooremteadur, 1973–1981 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere osakonna nooremteadur, 1982–1989 vanemteadur, 1989–1992 Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi vanemteadur, 1992–2001 TÜ Mereinstituudi vanemteadur, ühtlasi 1999–2005 TPÜ loodusteaduste osakonna dotsent, 2005– keskkonnakorralduse õppetooli juhataja, professor.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: keskkonnaseisund ja -kaitse; keskkonnamõju ja -riskide hindamine. Osalenud uuringuekspeditsioonidel Läänemerel ja Atlandi ookeanil (PEX-86, SKAGEX-90 jmt), oli 1997–2000 EL-i projekti MAST III DOMTOX koordinaator. Osalenud Euroopa Liidu keskkonnaalaste õigusaktide koostamisel ja tõlkimisel. Eesti TA Looduskaitse Komisjoni (1985–1989), International Association for Impact Assessmenti (IAIA) (2005–) liige. Üle 20 teadustrükise.
Konstantynów Łódzki
Konstantynów Łódzki on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Pabianice maakonnas. Konstantynów Łódzki asub Łódźi kesklinnast umbes 9 km läänes.
Konstantynów Łódzki asutati töölisasulana 1821. aastal, linnaõigused sai 1830. aastal. 1870. aastal kaotas Konstantynów Łódzki linnaõigused, kuid sai need 1924. aastal tagasi.
Université Paris-Sud
Université Paris-Sud oli Prantsuse ülikool, mis loodi 1. jaanuaril 1971. See kadus 1. jaanuaril 2020 Université Paris-Saclay kasuks pärast uue ülikooli loomise määruse avaldamist 5. novembril 2019 Euroopa Liidu Teatajas.
Édifice Marie-Guyart
pisi|Édifice Marie-Guyart Édifice Marie-Guyart on 31-korruseline kõrghoone Québecis, mis valmis aastal 1972.
620. aastad eKr
620. aastad eKr on ajavahemik 629. aasta eKr algusest kuni 620. aasta eKr lõpuni.
Simsoni vesiveski
pisi|Simsoni vesiveski (jaanuar, 2011) Simsoni vesiveski on Järva maakonnas Paides Parkali tänaval asuv vesiveski. Veski on arvele võetud kultuurimälestisena.
Veskit on praegusel asukohal märgitud 1683 Waxelbergi plaanil.
Vienne
Vienne [vienn] on linn Prantsusmaal Isère'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskus.
Linna nimi kirjutatakse prantsuse keeles samamoodi Austria pealinna Viini nimega.
Lnnapea on Thierry Kovacs Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP).
tühi|pisi|Vienne'i plaan ja teda ümbritsevad vallad
Rooma mälestised
Rooma ajast on Vienne'is säilinud rida ehitisi. Augustuse ja Livia tempel (Temple d’Auguste et de Livie) on T-kujulise cella'ga poodiumtempel, mida ümbritseb avatud sammastik. Tempel oli keskajal kasutuses kirikuna ja on üks paremini säilinuid Rooma keisririigi ajast. Templist kagus asub pargitaoline muistiseala kunagise foorumi jäänustega, samuti Kybele templi ja preestrite eluruumide vundamendid. Foorumi kagunurgas seisavad neljaväravalise tetrapülooni varemed. Augustuse ajast pärinev amfiteater on rajatud künkanõlva sisse, oma 130-meetrise läbimõõduga ja 46 vaatajatereaga oli see üks Gallia suuremaid. Rahvasterännuajal 3. sajandi keskel sai teater kannatada ja keskajal kasutati seda kivimurruna. Teater taastati 20. sajandi alguses ja 1938. aastal toimus seal esimene vabaõhuetendus; traditsioon jätkub suvekuudel tänaseni. Rooma tsirkusest on säilinud kaarele asetatud obeliski taoline rajatähis, nn Vienne'i püramiid.
Kirikud
Vienne'i Peetruse kirik pärineb 5. sajandist ja on üks Prantsusmaa vanimatest kristlikest ehitistest. Romaani kellatorn ehitati juurde 12. sajandil. Kirikus asub lapidaarium ja antiiksete mosaiigifragmentide kogu.
St.-André-le-Bas' kloostrikirik ehitati 6. sajandil. Seal asus algselt nunnaklooster, mille 8. sajandil rüüstasid saratseenid. Boso Provence'ist (surnud 887) lasi kloostri taas üles ehitada. 10. sajandil anti klooster benediktlastele ja järgnevate sajandite jooksul selle tähtsus kasvas. 12. sajandil ehitati kirikut suuremaks ja lisati sellele romaani ristikäik.
12. sajandil hakati ehitama Vienne'i katedraali; gooti ehitis valmis lõplikult alles 16. sajandil. Ehituse algastatel muutus kaitsepühak mitmel korral, kuid 1251. aastal pühitses paavst Innocentius IV katedraali Pühale Mauritiusele. Kirikul oli rikkaliku dekooriga, kolme portaaliga fassaad; rikkalikust ehitusplastikast jäid pärast Prantsuse revolutsiooni järele vaid arhivoldi skulptuurid. Läänefassaadil domineerib leekestiilis dekooriga lääneaken. Kirik on kolmelööviline basiilika 90 meetrit pika siseruumiga, millest seitse kooriruumi poolset traveed on 12. sajandist, ülejäänud lisati lääne suunas 14. sajandil. Erinevalt Põhja-Prantsusmaa katedraalidest puuduvad Vienne'i katedraalil nii transept kui ka kabelipärjaga kooriümbriskäik.
Prata di Principato Ultra
Prata di Principato Ultra on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.
310 meetri kõrgusel merepinnast asuva Prata di Principato Ultra asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. Halduskeskus asub Prata di Principato Ultras.
Prata di Principato Ultra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Irpina, Grottolella, Montefredane, Montemiletto, Pratola Serra, Santa Paolina, Tufo.
Prata di Principato Ultra halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Ponte Sabato, Tavernanova.
Tõru tänav
thumb|Tõru tänav
Tõru tänav sai nime 21. mail 1946. Tänav on nime saanud sealsete tammede tõrude järgi.
Kurdõhik
pisi|Kurdõhik Kurdõhik (Exsertotheca crispa, varem Neckera crispa) on õhikuliste sugukonda kuuluv sammaltaim.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas mitmetes metsatüüpides ja kaljudel.
Hôtel Le Concorde
pisi|Hôtel Le Concorde, eemalt paistab [[Édifice Marie-Guyart]] Hôtel Le Concorde on 31-korruseline (91 m) kõrghoone Québecis, mis valmis aastal 1974.
630. aastad eKr
630. aastad eKr on ajavahemik 639. aasta eKr algusest kuni 630. aasta eKr lõpuni.
Mulaaž
Mulaaž (pr moulage < mouler kujundama, vormima) ehk mingist esemest või elundist loomutruu (kips-, vaha vm) jäljend.
Mulaaži kasutusalad
Mulaaži kasutatakse õppematerjalina meditsiini- ja sõjaväepersonali koolitamiseks, tehes neile vigastuste mulaaže. Kummist või lateksist valmistatud “haavad” kantakse (tervele) “patsiendile”, et pakkuda realistlikke treeningsimulatsioone. Selliseid jäljendeid kasutatakse ka teatrigrimmis. Samuti kasutatakse mulaaže ka teatris, filminduses, muuseumides jm tehes erinevatest esemetest või elunditest elutruusid jäljendeid.
Ajalugu
Mulaažid pärinevad (u. 2050 eKr) Egiptusest. Mulaaž pärineb vanast Egiptusest, mil palsameeriti ja konserveeriti surnud vaaraode kehasid. Palsameerimise protsess on väga sarnane traditsioonilise meditsiinilise mulaaži tegemise protsessiga, mida kasutati 16. sajandi teises pooles. Kuni 1990. aastani loodi trauma mulaaže sarnase tehnikaga nagu tehti seda  Vana-Egiptuses anatoomia modelleerimiseks. Mulaaž jõudis laiema publikuni the Jacobi atlase avaldamise kaudu 1903. aastal, milles avaldati mulaažidest pilte. Tänu sellele jõudis mulaažide olemasolu 20. saj algul laiema avalikkuseni, enne seda oli mulaaž vaid kitsa meditsiinilise publiku jaoks kasutatav ja kättesaadav (nt. kliinilised mulaaži kollektsioonid).
Mulaaži tegemine
Mulaaž on jäljend kehast. Jäljendit saab valmistada kõikidest kehaosadest. Vormi võtmiseks saab kasutada kipsi, alginaati jne.
Harilik valumaterjal on kips. Seda saab vastavalt soovile viimistleda. Negatiiv vormiks nimetatakse objektilt võetud jäljendit ning positiiv vorm on  lõpp mudel, mida saab valada kipsist, plastist, silikoonist ja teistest ainetest. Mulaažina saab modelleerida ka terve pea kuju.
Käest vormi võtmiseks tuleb kätt hoida geeljas segus 3 minutit, misjärel saab aine kuivades käe kummjast massist välja libistada. Negatiiv vormi sisse saab valada nt. kipsi, et saada sellest positiiv vorm.
Näost vormi võtmiseks kulub umbes pool tundi. Selle aja jooksul tuleb modellil selili lamada, kuniks nägu saab vetikamassi ja kipsiga kaetud. Hingamiseks on jäetud õhuavad ninasõõrmetele, mis tõttu ei saa jäljendit võtta inimeselt, kellel on nohu või muud hingamist takistavad tervisehädad. Kui vorm on kivistunud, siis eemaldatakse see näolt.
Õpe
Filmi ja telegrimmi on võimalik õppida grimmi kursusel eraldiseisva moodulina meigikoolis Profitest OÜ.
Butafooriateenust pakuvad järgmised firmad: Moestuudio Must Luik OÜ, Rekvisiit.ee, Stagecraft OÜ.
Mayflower Hotel
pisi|Mayflower Hotel Mayflower Hotel on Ameerika ühendriikide ajalooline hotell, mis asub pealinnas Washingtonis. 1925. aastal avatud hoone valmis beaux-arts stiilis.
Haavikolga
Haavikolga oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Savilöövi küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Savilöövi külaga.
Külast on teateid alates 1945.
Mihkel Mõisnik
pisi|Mihkel Mõisnik esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Foto: Ave Maria Mõistlik, 3. juuni 2012 ]] Mihkel Mõisnik on eesti tõlkija.
Viru (perekonnanimi)
Viru on eestipärane perekonnanimi.
Mihkel Mõisnik
Peamiselt tõlgib ta inglise keelest.
Viru (perekonnanimi)
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Viru Eestis 58 mehel ja 81 naisel.
Mihkel Mõisnik
Ta töötab kirjastuses Tänapäev toimetajana.
Isiklikku
Ta on Pärnu Jahtklubi liige alates 2003. aastast.
Gottfried Ploucquet
Gottfried Ploucquet (25. august 1716 Stuttgart – 13. september 1790 Tübingen) oli Saksa filosoof ja loogik, üks tuntumaid loogika ja metafüüsika õpetajaid 18. sajandil.
Ploucquet sündis pagulaste-hugenottide peres 1716. aastal. Pärast teoloogia õppimist töötas ta koduõpetaja ja preestrina.
1750. aastal asus ta tööle loogika- ja metafüüsikaprofessorina Tübingeni ülikoolis ja oli selles ametis 1790. aastani.
Ploucquet suri insuldi tagajärjel 1790. aastal.
Peeter Pihel
'''Peeter Pihel has been shaped by his childhood on Saaremaa, an island of 30,000 people in Estonia. He considers it a privilege having been born and raised on an island, where the scarcity of resources and produce pushes you to be creative — an attitude that he brings into his work.'''
For a large part of his career, he led the kitchen of Pädaste Manor, which was named the best restaurant in Estonia for four consecutive years. After getting off to a good start at home, his road led him to Sweden, where he spent four years at Fäviken Magasinet — widely regarded as one of the best restaurants in Sweden. After years of working in different kitchens with different teams, he still finds great pleasure in it — it is a magical world, where surprises and discoveries never end.
He has now returned to Estonia where he has founded Fotografiska Tallinn, a restaurant with a sustainable philosophy.
The Fotografiska, a sustainable philosophy
“Our whole philosophy and essence are intertwined with sustainability and we try to guide people to respond to it. In the kitchen or the bar, we use all the raw materials, from blossom to root and nose to tail. Whatever is left over finds its way to the composter and back to the fields. We grow herbs, preserve seasonal produce and keep bees in our rooftop garden to make the enjoyment of good food sustainable and with the smallest possible footprint.”
“Good, sustainable food not only delights people it also delights our planet”
“With our vision – to inspire a more conscious way of sensing the world – we are paying attention to what we eat and drink and trying to guide people towards more sustainable habits. We make the most of the fresh, local ingredients that come our way, whether it’s in the kitchen preparing a dish or behind the bar mixing up a cocktail. The minimal food scraps that are generated in the restaurant are put into the compost bin, where they are turned into compost within 24 hours. This in turn is given to farmers who supply the restaurant with raw materials or to other restaurants who, for example, grow herbs on site.”
Here are some of his notable achievements:
Instagram: @peeterpihel @fotografiska.food.tallinn
Facebook: https://www.facebook.com/fotografiskatallinn
Restaurant web site: https://www.fotografiska.com/tallinn/en/sook-jook/87/
Restaurant address: Telliskivi 60a-8, 10412 Tallinn, Estoniapisi|Peeter Pihel
Sevilla provints
Sevilla provints on provints Hispaanias Andaluusia autonoomse piirkonna keskosas.
Kliima
Sevilla provintsi aastane keskmine temperatuur on +18,2 °C, jaanuaris +10,7 °C, augustis +26,9 °C.
640. aastad eKr
640. aastad eKr on ajavahemik 649. aasta eKr algusest kuni 640. aasta eKr lõpuni.
Joseph Pujol
Joseph Pujol (1. juuni 1857 Marseille – 1945) oli kunstnikunimega Le Pétomane tuntud kunstpeeretaja.
Sääre tuulegeneraator
Sääre tuulegeneraator on esimene ametlikult toodangut andev tuulegeneraator Eestis, mis asub Saare maakonnas Sääre külas Sõrve säärel.
Sääre tuulegeneraator valmis 31. juulil 2002. Selle kõrgus on 55 meetrit ja tiiviku läbimõõt 23 meetrit. Tuuliku võimsus on 225 kW ja aastas ta pidi see tootma 750 MWh elektrit.
Sääre tuulegeneraatoril on Taanis varem kasutatud tuuleturbiin ja see läks maksma 3,4 miljonit krooni (217 300 eurot). Selle omanik on Meritreid OÜ.
Wilhelm Adolf Nikolai Nerling
Wilhelm Adolf Nikolai Nerling (9. veebruar 1881 Muhu – 13. mai 1944 Grabow) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1890–1900 Peterburis Peetri koolis ja 1900–1904 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1906. aastal sooritas ta Peterburis saksa kooliõpetaja eksamid. Ordineeriti Tallinnas 16. augustil 1909 õpetajaks.
Oli aastatel 1909–1928 Hanila Pauluse koguduse ja Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Põgenes 1928. aastal Saksamaale, kus oli algul Ida-Preisimaal, hiljem aga pastor Groß Vielenis (praegu Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Müritzi kreisis asuva Penzlini linna osa). Emerituuris olles elas Grabowis (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Ludwigslusti kreisis), kus ta ka suri.
Isiklikku
Tema isa Arnold Wilhelm Nerling oli misjonär Kagu-Indias tamilite juures, hiljem Eestis Muhu Katariina koguduse õpetaja. Onu Franz Johann Nerling oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja.
Gemmatimonas
Sellesse perekonda kuuluvad bakterid on liikuvad, pulgakujulised ja mesofiilsed. Kasvavad aeroobsetes tingimustes ja ei moodusta endospoore. Paljunevad pooldumise teel, kuid esineb ka pungumist. Rakukest ei sisalda diaminopimeliinhapet. Põhilised rasvhapped on iso-C15:0, C16:1 ja C14:0. Tüüpesindaja (G. aurantiaca) DNA G+C sisaldus on 66,0 %.
Teet Raik
pisi|Teet Raik [[Solarise keskuse Apollos luulekogu ja plaadi "Oda jälg õhus" esitlusel Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. mai 2014 ]] pisi|Teet Raik mängis kirjandusfestivalil [[HeadRead kitarri Foto: Ave Maria Mõistlik, 3. juuni 2012 ]] Teet Raik (sündinud 10. mail 1977) on eesti muusik, dirigent ja muusikapedagoog.
Teet Raik on õppinud Eesti Muusikaakadeemias puhkpilliorkestri dirigeerimist.
2018. aasta seisuga töötab ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koosseisulise džässmuusika õppejõuna. Noori džässmuusikuid on ta õpetanud ka Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias.
2021. aastast on ta Sõjaväemuuseumi koosseisu kuuluva Sõjaväeorkestri dirigent. Varem on ta dirigeerinud Kaitseväe orkestrit.
Lisaks on ta dirigeerinud ja juhendab mitut bigbändi (sh Muusika- ja Teatriakadeemia bigbändi, Tallinna Tehnikaülikooli bigbändi ja Rahvusvahelist Noorte Big Bandi).
Poslednija Izvestija
Poslednija Izvestija (Послѣднiя извѣстiя) oli Tallinnas aastail 1920–1927 ilmunud venekeelne ajaleht.
Teet Raik
Tema tegevusalade hulka kuulub ka helindamine, muusika salvestamine ja muusikaga seotud fotograafia.
Poslednija Izvestija
Alates 20. oktoobrist 1926 kandis see nime Naši Poslednije Izvestija (Наши последние известия).
Teet Raik
Teet Raigi sõjaväeline auaste on nooremleitnant.
Poslednija Izvestija
Ajaleht ilmus iga päev, päevalehena.
Teet Raik
Isiklikku
Teet Raigi õde on oboemängija, džässilaulja ja diplomaat Ele Raik. Õde-venda on koos Ara Yaralyaniga musitseerinud aastaid ühises džässitrios.
Poslednija Izvestija
Ajalehe peatoimetaja oli M. G. Ratke.
Allika-vesitiivik
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida järvedest.
Õlle tarbimine riigiti
600px|pisi|right| 125+ l 100–124,9 l  75–99,9 l  50–74,9 l  0–49,9 l  Andmed puuduvad Siin on riigid loetletud aastas tarbitud õlle koguse järgi (inimese kohta).
Al-Mukharrami ringkond
Al-Mukharrami ringkond on Homsi provintsi ringkond Süüria keskosas. Halduskeskus on Al-Mukharrami linn. 2004. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 52 068 elanikku.
Alamringkonnad
Al-Mukharrami ringkond on jagatud kaheks alamringkonnaks ehk nāḩiyah 'ks (rahvaarv 2004. aasta seisuga):
Viru vallivärav
Viru vallivärav oli Tallinna muldkindlustusvööndi vallivärav. Värav rajati 17. sajandil.
Värav lammutati 1842. aastal.
Poolautomaatvintpüss
pisi|[[Ruger 10/22]] Poolautomaatvintpüss on vintpüss, mis tulistab iga päästikule vajutamisega ühe kuuli. Võrdluseks: käsilukustusega vintpüssi kasutaja peab enne iga järgmist lasku relva käsitsi uuesti laadima ning automaatvintpüss laseb järjest nii kaua, kui laskemoona jätkub ning päästikut all hoitakse. Enamikul tänapäeva automaatvintpüssidest on tule ümberseadur, millega saab lasta nii automaat- kui poolautomaatrežiimil.
Tõnu Põder
Tõnu Põder (sündinud 13. märtsil 1956 Magadanis Venemaal) on eesti õigusteadlane ja pedagoog.
Elulugu
Tõnu Põder on ohvitseri poeg.
Lõpetas 1974 Elva Keskkooli, 1988 TÜ õigusteaduskonna. Oli 1989–92 TÜ riigi- ja haldusõiguse kateedri vanemõpetaja, 1993–94 riigi- ja avaliku õiguse instituudi riigi- ja haldusõiguse õppetooli lektor, 1994–2004 lektor ja õppeülesande täitja, ühtlasi 1990–92 Eesti Diplomaatide Kooli ja 1994–95 Riigikaitse Akadeemia õppejõud, 1992–93 ka kaitseministri abi ja nõunik ning 1999 AS Tarbus nõukogu liige ja 2001–04 esimees. Õpetanud rahvusvahelist õigust, sõjaõigust ja riigikaitseõigust, rahvusvahelisi organisatsioone, rahvusvahelisi lepinguid; koostanud õppevahendeid ja tegelenud erialaterminoloogia juurutamisega eesti keeles.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: rahvusvaheline õigus, rahvusvaheline sõjaõigus, riigikaitseõigus, palgasõdurid rahvusvahelises õiguses; õigusajalugu ja kultuurilugu. Mitme seaduseelnõu (sh karistusseadustik) kaasautor, teinud kaastööd ENE-le ja EE-le. Olnud EV Ülemnõukogu riigi- ja rahvusvahelise õiguse ekspertkomisjoni liige (1992). Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi taasasutajaliige (1988), Eesti Laskesuusatamise Föderatsiooni president (2002–05). Umbes 40 teadustrükist, aimeartikleid.
Rannakaitsepatarei
pisi|[[Rannapatarei nr 43 ]] Rannakaitsepatarei, ka rannikupatarei või rannapatarei, on kaitsepositsioon, mis võib asuda nii maismaal kui ka rannikul. Tegemist on sõjalist jõudu omava objektiga, mis on rajatud kaitsmaks riiki või territooriumi sõjaseisukorras vaenlase sissetungi puhul.
Al-Ḩawāsh
Al-Ḩawāsh on kreeka õigeusu kristlaste linn Loode-Süürias Liibanoni piiri lähedal, halduslikult Homsi provintsis Tallkalakhi ringkonnas. Lähedal asuvad linnad on Al-Ḩişn ja Marmarītā läänes, Shīn idas ja Talkalakh edelas. Keskstatistikabüroo (CBS) andmetel elas Al-Ḩawāshis 2004. aastal 4067 inimest. Linna elanikud on valdavalt kristlased, nagu enamikus selle piirkonna külades. Külas on kaks kreeka õigeusu kirikut ja kreekakatoliku kirik.
Ajalugu
pisi|Al-Ḩawāsh Väidetavalt pärineb Al-Ḩawāsh 18. sajandist. Koos paljude teiste selle piirkonna küladega olid Al-Ḩawāshi esimesed elanikud sisserändajad Liibanonist ja Lõuna-Haurani tasandikult. Külas on hooneid, mis on ehitatud juba 17. sajandi lõpus, ja on ka teada, et küla kuulus Foiniikia territooriumile.
Aastal 1838 märgiti, et külaelanikud on kreeka õigeusklikud kristlased.
Ozorków
Ozorków on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Zgierzi maakonnas. Ozorków asub Łódźi kesklinnast umbes 24 km põhjakirdes.
Küla oli olemas alates 15. sajandist. Ozorków sai linnaõigused 1816. aastal.
Velikije Luki rajoon
Velikije Luki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti lõunaosas.
Alates 10. detsembrist 2014 on rajoonis neli külaasundust (valda). Enne seda oli valdu 11. Rajooni halduskeskus asub Velikije Lukis, mis ei kuulu rajooni.
Parima lavastaja Oscar
Parima lavastaja Oscar (inglise Academy Award for Best Directing, Best Director) on Oscari-filmiauhinna tähtsaimaid kategooriaid.
Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia eelneva aasta parimat filmi, mida antakse üle filmi lavastajale.
Selles kategoorias auhinnatakse filme alates esimesest Oscari-tseremooniast 1929. aastal.
Hallamäe
Hallamäe oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Meegomäe küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Meegomäe külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Assamalla raamatukogu
pisi|Assamalla raamatukogu pisi Assamalla raamatukogu on Tapa vallas Assamalla külas tegutsev rahvaraamatukogu.
Alates 1. jaanuarist 2019 on Assamalla raamatukogu Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus.
Saksi raamatukogu
Saksi raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Moe külas.
Merlin Suurna
18. detsembrist 2018 kuni 17. jaanuarini 2020 oli ta Märjamaa vallavanem. Enne seda töötas ta juristina Politsei- ja Piirivalveametis ja oli olnud volikogu liige viis aastat.
16. jaanuaril 2020 umbusaldas Märjamaa vallavolikogu teda põhjusel, et ta polnud täitnud talle 17. detsembri volikogus tehtud ettepanekut Kalle Uusmaa Märjamaa gümnaasiumi direktoriks ennistada.
18. detsembril 2018 avaldas Märjamaa vallavolikogu senisele vallavanemale Villu Karule umbusaldust ja valis tema järgnejaks Merlin Suurnat. Järgmisel päval vastas Suurna küsimusele, miks selline otsus sündis, et see oli pikaajalise töö ja mõtlemise tulemus, mida tegid 11 inimest ja millega sai selge, et sellise eestvedamisega vald jätkata kahjuks ei saa. "Põhjused olid rohkem kui üks, aga et sõnad ja teod kahjuks kokku ei lähe. Kõige tähtsam on ikkagi see, kuidas me tulemusteni jõuame. Minu jaoks ei ole oluline ainult, kuidas asjad välja paistavad, vaid kuidas me ise ka seestpool hindame ja tajume ümbritsevat ja mis me selle jaoks teeme."
2013. aastal oli ta Orgita Midrimaa lasteaia hoolekogu liige.
=Viited=
Willard Hotel
Willard Hotel (täisnimega Willard InterContinental Washington) on Ameerika Ühendriikide ajalooline luksushotell, mis asub pealinnas Washingtonis.
Ajalugu
Aadressile 1401 Pennsylvania Avenue ehitati esimesed kuus hoonet 1816. aastal. Hooned rentis välja Joshua Tennison, kes avas seal omanimelise hotelli. Järgnevatel kümnenditel oli hoonetel teisigi rentnikke ja hotell vahetas korduvalt nime.
Amjūdze
pisi|left Amjūdze (ka Amjūdzi) on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Usma valla lõunaosas. Amjūdze jääb valla keskusest Usmast 14, piirkonna keskusest Ventspilsist 58 ja Riiast 161 kilomeetri kaugusele.
Willard Hotel
Ajalugu
Aastaks 1847 olid hooned halvas seisus. Siis rentis need aga Henry Willard, kes ühendas hooned ja asutas endanimelise hotelli. 1864. aastal ostis Willard hooned endale, kuigi vaidlus ostuhinna üle jõudis isegi Ameerika Ühendriikide Ülemkohtusse.
Praeguse, 1901. aastal avatud beaux-arts stiilis hoone projekteeris arhitekt Henry Janeway Hardenbergh.
1922. aastal sai hoone tugevalt kannatada tulekahjus.
Willardi perekond müüs hotelli maha 1946. aastal ja see suleti 1968. Pärast mitut aastat tühjalt seismist omandas selle Pennsylvania Avenue Development Corporation. Hotell taastati ja selle haldamisse kaasati InterContinental Hotels Group. Taastatud hotell avati 20. augustil 1986.
Hoone läbis ulatusliku restaureerimise ka 1990. aastatel.
Juta kivi
Juta kivi on rändrahn Endla järve idakaldal Endla looduskaitsealal Kärde küla lähedal.
Rahn asub järve suunduva neemiku põhjaküljel, see on kergesti leitav ja sinna viib jalgrada. Hallist graniitgneisist kivi on pikliku kujuga ja madal. Pealispind on ebatasane, seal on lohke, mis võivad olla inimkätega uuristatud. Rahnu mõõtmed: pikkus 2,1 m, laius 1,4 m, kõrgus 0,7 m, ümbermõõt 6,1 m. Rahnul ei ole väikeste mõõtmete tõttu suurt tähtsust loodusmälestisena ja see ei ole looduskaitse all, kuid ilmestab soist piirkonda ja mööduvat matkarada. Kivi kõrval on teine väiksem plaatjas pinnasesse laskuv sarnase koostisega kivi.
Joona Petserist
Joona (ilmaliku nimega Joann; suri ajavahemikus 1474–1480 Petseri kloostris) oli õigeusu vaimulik, Petseri kloostri asutaja.
Ta saadeti aastal 1467 Moskvast Tartusse misjonitööd tegema ja teenis Tartus Püha Imetegija Nikolause ja Püha Suurmärter Georgiuse kirikus. Tartus tegutses ta koos preester Issidoriga. Õigeusklike tagakiusamise tõttu kolis ta aastal 1470 Pihkvasse.
Teda peetakse Petseri kloostri asutajaks aastal 1473.
Tema naine oli Maria (nunnana Vassa).
Austamine
Joona säilmed asuvad Petseri kloostri nekropolis, arkosooliumis koobaste sissekäigu lähedal. Tema mälestuspäeva tähistatakse 29. märtsil (11. aprillil, kui tähistatakse Juliuse kalendri järgi).
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik tähistab Joona mälestust 29. märtsil ja Petseri vagade koondmälestuse päeval kolmandal pühapäeval pärast kolmainupüha.
Vene Õigeusu Kirik kanoniseeris Joona pühakuks 3. veebruaril 2016. aastal.
Tadmuri ringkond
Tadmuri ringkond on Homsi provintsi ringkond Süüria keskosas. Halduskeskus on iidse Palmyra lähedal asuv Tadmuri linn. 2004. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 76 942 elanikku.
Alamringkonnad
Tadmuri ringkond on jagatud kaheks alamringkonnaks ehk nāḩiyah 'ks (rahvaarv 2004. aasta seisuga):
Põhja-roodik
Põhja-roodik (Palustriella decipiens) on tömpkaanikuliste sugukonda kuuluv sammaltaim.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida allikasoodest.
Józef Haller
Józef Haller von Hallenburg (13. august 1873 Jurczyce – 4. juuni 1963 London) oli Poola sõjaväelane (kindral).
Ta sündis aastal 1873 Jurczyces (asub Krakówi maakonnas Väike-Poola vojevoodkonnas)
Ta juhatas Esimeses maailmasõjas mitmeid väeüksusi.
2. juunil 1922 anti talle Eesti Vabadusristi I liigi II järk.
Isiklikku
Tema onupoeg oli Poola poliitik ja sõjaväelane Stanisław Haller de Hallenburg.
Semmeringi kuru
thumb|Satelliidifoto Semmeringist thumb|270px|Semmering Semmering ([ˈzɛməʁɪŋ]) on mäekuru Austrias Põhja-Lubjakivialpide idaosas. Semmeringi kuru ühendab Alam-Austriat ja Steiermargi liidumaaga, mille vahel moodustab loodusliku piiri.
Asukoht
Semmeringi kuru asub Sonnwendsteinist ja Hirschenkogelist läänes ning Pinkenkogelist idas.
Koos Wechseli kuruga on Semmering kõige olulisem ühendustee Alam-Austria ja Steiermargi liidumaa vahel. Seda saab ületada maanteel (Autobahn läbi tunneli või kohalik tee üle kuru) või Semmeringi raudteed kasutades lühikeses tunnelis. Pikem raudteetunnel on praegu ehitamisel.
Kurul asub Semmeringi küla. Maria Schutzi ja Spital am Semmeringi külad on veidi allpool, vastavalt Alam-Austria ja Steiermargi poolel. Schottwien ja Mürzzuschlag on lähimad suured linnad mõlemal pool.
Raudteetransport
Kuna Semmering on Austria raudteevõrgu suur kitsaskoht, plaanitakse Semmeringi raudteed, mis on UNESCO maailmapärandi nimistu paik, täiendada tunneliga mägede jalamil. Projekti toetavad Austria liiduvalitsus ning Steiermargi ja Kärnteni liidumaade valitsused, kuid sellele on tugevalt vastu seisnud Alam-Austria valitsus, kes peatas projekti, avaldades negatiivseid keskkonnamõju aruandeid. Projekt on nüüdseks üle vaadatud vastavalt tehnika arengule ja liini paigutust on muudetud, et minimeerida mõju põhjaveele.
25. aprillil 2012 toimus Gloggnitzis murranguline tseremoonia, millega tähistati 27,3 km pikkuse Semmering baastunneli ehituse algust. Tunnel peaks valmima 2024. aastal. Gloggnitzi ja Mürzzuschlagi vaheline baastunnel on uue Südbahni projekti oluline osa. See kõrvaldab praeguse kitsaskoha 41 km pikkusel Semmeringi raudteeliinil, kus järsud kalded ja arvukad kurvid nõuavad kaubarongidelt kahe või kolme veduri kasutamist.
Tunnel koosneb kahest 10-meetrisest puuraugust, mille vahekaugus on 40–70 meetrit ja mida ühendavad ristkäigud iga 500 meetri järel. Puurimist oli kavas alustada 2014. aastal, kaevetööd lõpetati sisustamiseks alates 2021. aastast. Tunnel projekteeriti reisirongidele kuni 230 km/h sõitmiseks, lühendades Viini-Grazi sõiduaega 40 minuti võrra 1 tunni 50 minutini, mis peaks meelitama raudteele rohkem kliente.
Suusatamine
Semmeringi suusakuurort Zauberberg, kus korraldatakse ka maailma karikavõistlusi mäesuusatamises, asub kurus ja ulatub Hirschenkogeli mäele. Seda kasutavad peamiselt suusatajad Viinist, kust selleni jõuab ühe tunni jooksul, aga üha enam ka Ungarist ja Slovakkiast pärit inimesed.
Numismaatika
Vaade oli trükitud 20-šillingilisele kupüürile aastatel 1966–1983.
Semmeringi kuru on kujutatud kuulsal mälestusmündil: 25-eurone münt 150-aastasele Semmeringi Alpiraudteele. Mündi tagaküljel on tüüpiline Semmeringi vaade. Auruvedur on just väljunud tunnelist ja ületab ühte omanäolist viadukti.
Ephesos
pisi|[[Celsuse raamatukogu varemed]] pisi|Artemise templi illustratsioon Ephesos ehk Efesos oli Vana-Kreeka linn, mis asus Väike-Aasia poolsaare edelaosas, Egeuse mere idarannikul.
Linna asutasid joonlased (Joonias elanud kreeka hõim) 11. sajandil eKr.
Linn jäeti täielikult maha 15. sajandil. Selle varemed asuvad tänapäeval (İzmiri provintsis) Türgis.
Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju kirik
pisi|Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju kirik Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Rinsi külas.
Ajaloost
Rinsi õigeusu kogudus Muhu saarel asutati 1847. aastal. Kogudusele eraldati 1850. aastal Tamse kroonumõisast maad kirikumaja ehitamiseks ja kalmistu rajamiseks.
Viiekuplilise kivikiriku projekteeris Muhu saarele Riia arhitekt Heinrich Scheel. Muhu-Rinsi õigeusu kiriku ehitus lõpetati 1873. aastal ja kirik pühitseti sama aasta 22. oktoobril Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamini (Karelin)) poolt imettegeva Kaasani ikooni auks. Rinsi kirikus on tänapäevani säilinud ühe kuulsa muhulase, Soome õigeusu peapiiskopi Herman Aava maalitud (kirjutatud) ikoone.
Muhu-Rinsi õigeusu pühakoda renoveeriti 1998. aastal. Renoveerimistööde käigus ehitati kirikule uued katused.
Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirikut kasutab EAÕK Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju kogudus.
Hatapalu
Hatapalu oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Metstaga küla alale.
Dzirnavas
Dzirnavas on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Usma valla lääneosas. Dzirnavas jääb valla keskusest Usmast 10, piirkonna keskusest Ventspilsist 46 ja Riiast 145 kilomeetri kaugusele.
Küla asub Engure jõe ääres ja on tekkinud Ugāle kõrtsi ning veskikoha juurde. Ajalooline küla paiknes jõe mõlemal kaldal, tänapäeval eraldab jõgi küla ajalooliselt selle alla kuulunud Ugāle valda jäävast osast, mis on tänapäeval administratiivselt eraldiseisev Dzirnavase küla.
Piret Päär
pisi|Piret Päär esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead. Foto: Ave Maria Mõistlik, 3. juuni 2012 ]] Piret Päär (sündinud 8. juunil 1963) on eesti näitleja ja jutuvestja.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12. lend), seejärel töötas kaks hooaega Eesti Riiklikus Noorsooteatris.
1991. aastal hakkas tegelema lugude jutustamisega ja korraldama jutuvestmisalast koolitust täiskasvanutele. Lisaks jutuõhtutele-kohtumistele, jututundidele koolides ja raamatukogudes, kontsertidele koos muusikutega on ta korraldanud lugude jutustamise teemalisi kursusi, seminare, töötubasid, näitusi, rahvusvahelisi konverentse ja festivale.
Praegu tegutseb vabakutselise jutuvestjana.
Marjametsa oja
Marjametsa oja (ka Marjametsa kraav) on oja Lääne-Virumaal Haljala vallas. See voolab paremalt Altja jõkke.
Oja on 5,5 km pikk, valgla pindala on 10,7 km².
Lihtne võrguhalduse protokoll
Lihtne võrguhalduse protokoll (inglise keeles Simple Network Management Protocol, lühend SNMP) on internetistandardi protokoll IP-võrkudes hallatavatelt seadmetelt andmete kogumiseks ja korraldamiseks ning nende andmete muutmist seadmete käitumise mõjutamiseks. Tüüpiliselt toetavad SNMP protokolli modemid, ruuterid, kommutaatorid, serverid, tööjaamad, printerid jt.
SNMP protokolli kasutatakse võrguhalduses laialdaselt võrgu seireks. SNMP avaldab hallatavate seadmete haldusinfo muutujatena, mis on organiseeritud halduse informatsiooni baasi (inglise keeles management information base, lühend MIB) ja kirjeldavad süsteemi olekut ja konfiguratsiooni. Neid muutujaid saavad haldavad rakendused kaugpäringuga küsida ja teatud juhul ka muutujate väärtusi muuta.
Protokollist on kolm olulist versiooni. SNMPv1 on algne versioon, uuemad versioonid SNMPv2c ja SNMPv3 on saanud täiendusi jõudluse, paindlikkuse ja turvalisuse osas.
Sepamäe kalmistu
Sepamäe kalmistu on Saare maakonnas Muhu vallas Päelda külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Lihtne võrguhalduse protokoll
SNMP on komponent internetiprotokollistiku rakenduskihis.
Laekvere raamatukogu
Laekvere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Virumaal Vinni vallas Laekvere alevikus.
Lihtne võrguhalduse protokoll
Ülevaade ja kontseptsioon
Tüüpilises SNMP kasutusmallis on ühel või enamal administratiivsel arvutil – mida kutsutakse halduriks (inglise keeles manager) – ülesanne võrku seirata ja hallata võrgus paiknevaid seadmeid. Iga hallatav süsteem täidab tarkvarakomponenti, mida kutsutakse agendiks (inglise keeles agent). Agendi ülesanne on saata haldurile üle SNMP protokolli informatsiooni.
SNMP-ga hallatav võrk koosneb kolmest põhiosast.
Laekvere raamatukogu
2009. aasta lõpust tegutseb raamatukogu aadressil Kesk 7 (OÜ Laglepesa ruumides). .
Ajalugu
Raamatukogu on asutatud 1922. aastal.
Raamatukogu nimesid :
Lihtne võrguhalduse protokoll
Protokolli detailid
SNMP opereerib Internetiprotokollistiku rakenduskihis. Kõik sõnumid transporditakse üle kasutajadatagrammi protokolli (UDP). SNMP agent kuulab UDP porti 161. Haldur võib päringuid saata kõigist saadavalolevatest lähteportidest, agent vastab samale pordile. Haldur võtab asünkroonseid teateid vastu pordi 162 kaudu. Kui SNMP protokolli kasutatakse koos transpordikihi turbeprotokolliga (TLS), võetakse päringuid vastu pordi 10161 kaudu ja teated saadetakse pordile 10162.
Järgnevalt on toodud kõik seitse SNMP protokolliandmeüksust:
GetRequest
Haldurilt agendile suunatud päring, millega küsitakse ühe või mitme muutuja väärtust. GetRequesti vastusena tagastatakse haldurile vastus Response hetke muutuja(te) väärtustega.
SetRequest
Haldurilt agendile suunatud päring, millega vahetatakse ühe või mitme muutuja väärtust hallatavas seadmes. SetRequesti puhul tagastatakse Response hetke (muudetud) muutuja(te) väärtustega.