cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suzanne Valadon
Kunstnik
Valadon pärines töölisklassi seast ja see mõjutas tema teoste stiili. Inimesed tema maalidel ei ole seksualiseeritud, isegi kui nad on alasti. Nad on kujutatud rohmakate julgete joontega ja mõnikord on nende poosid bioloogiliselt võimatud. Näiteks tema kaasaegsed naiskunstnikud Berthe Morisot ja Mary Cassatt pärinesid kõrgemast keskklassist ja nende looming väljendas kodanlikku esteetikat. Valadoni maalid ei olnud seda tüüpi, mida rikas kaupmees ostaks ja uhkusega külalistele näitaks.
Campidano di Oristano
Campidano di Oristano on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas.
The Dark Side of the Moon
See salvestati juunist 1972 jaanuarini 1973 Londonis EMI Abbey Roadi stuudios.
Suzanne Valadon
Kunstnik
Valadoni loomepärandisse kuulub 273 joonistust, 478 maali ja 31 oforti (hävinud teoseid arvesse võtmata). Valadon ei esinda mingit kindlat stiili, kuigi sümbolistlik ja postimpressionistlik eetika on tema loomingus selgelt näha.
Campidano di Oristano
Piirkonnas on järgmised Oristano provintsi vallad: Arborea, Baratili San Pietro, Bauladu, Cabras, Marrubiu, Milis, Nurachi, Ollastra, Oristano, Palmas Arborea, Riola Sardo, Santa Giusta, San Nicolò d'Arcidano, San Vero Milis, Siamaggiore, Siamanna, Siapiccia, Simaxis, Solarussa, Terralba, Tramatza, Uras, Villaurbana, Zeddiani ja Zerfaliu. Campidano di Oristano piirneb Montiferru, Marghine, Barigadu, Marmilla ja Monreale piirkonnaga.
Suzanne Valadon
Kunstnik
Ta oli kunstnikuna üsna tuntud, eriti elu lõpu poole, ja tema teoseid leidub mainekates muuseumides. Tänapäeval saab mõnd tema teost näha Pariisis Pompidou keskuses, Grenoble'i muuseumis ja New Yorgis Metropolitani muuseumis.
Romaanid ja näidendid
2001. aastal ilmus tema elul põhinev Elaine Todd Koreni romaan "Armastuse ja kunsti Suzanne" ("Suzanne: of Love and Art"). Varem oli ilmunud Sarah Baylise romaan "Utrillo ema" ("Utrillo's Mother"), mis avaldati algul Inglismaal ja seejärel Ameerika Ühendriikides. Suurbritannia näitekirjaniku Timberlake Wertenbakeri 2009. aasta näidend "Joon" ("The Line") räägib Valadoni ja Degas' suhetest.
Mälestuse jäädvustamine
Tema auks on nimetatud üks asteroid (6937 Valadon) ja kraater Veenusel.
Montmartre'i köisraudtee alguses olev väike väljak kannab tema järgi nime Place Suzanne Valadon. Köisraudtee ülemisest otsast 50 meetrit ida pool asub tema poja järgi nimetatud Maurice Utrillo trepp.
The Dark Side of the Moon
Albumilt anti välja kaks singlit: "Money" (B-poolel "Any Colour You Like") ja "Us and Them" (B-poolel "Time").
"The Dark Side of the Moon" pälvis nii kriitikute kui ka publiku suurepärase vastuvõtu. See tõusis üheks nädalaks edetabeli Billboard Top LPs & Tapes tippu, kuid jäi edetabelisse 741 nädalaks 1988. aastani. 45 miljoni eksemplariga on see kõigi aegade müüduimate albumite edetabelis kolmandal kohal. USA-s on seda müüdud üle 15 miljoni.
Albumit on sageli mainitud kõigi aegade parimate seas. 2003. aastal avaldatud Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis on The Dark Side of the Moon 43. kohal.
Koik
Koik on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koik 89 mehel ja 81 naisel. Perekonnanimede levikult on Koik meeste puhul 970. ja naiste puhul 1235. kohal.
Perekonnanime Koik kandja on keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Koik vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,34. Perekonnanimi Koik on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,83.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Koik Ambla, Audru, Halliste, Helme, Mihkli, Muhu, Paistu, Pilistvere, Pärnu-Jaagupi, Suure-Jaani ja Äksi kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Küll aga vahetati perekonnanimed Andreson, Koikson ja Loks nime Koik vastu.
Inyo maakond
Inyo maakond (Inyo County) on maakond USA-s California osariigis. Inyo maakond asub Sierra Nevadast idas ning Yosemite rahvuspargist kagus. Maakonna halduskeskus on Independence. Maakonna ainus linn on Bishop.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 18 260. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 18 546. Asustustihendus on 0,69 in/km². See on asustustihenduse poolest California väikseim maakond.
Maakonda läbivad maanteed Route 6 ja Route 395.
pisi|[[Mount Whitney]] pisi|[[Badwater Basin Surmaorus]] pisi|Maakonna kohtumaja Independence'is
Ajalugu
Praeguse maakonna alal elasid monod, panamindid ja kavaiisud.
Maakond moodustati 22. märtsil 1866 Mono ja Tulare maakonna osadest. 1870. aastal sai see alasid juurde Mono maakonnalt ning 1872. aastal Kerni ja San Bernardino maakonnalt.
Teise maailmasõja ajal paigutati maakonnas asuvasse Manzanari üle 10 000 jaapanlase.
Kaitsealad
Maakonnas asub lisaks 22 ürgloodusala (wilderness area).
Punane järv
pisi|Punane järv Punane järv on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kurtna külas. Veekogu pindala on 0,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 151 m.
Metsa tänav (Rakvere)
Metsa tänav on 364 meetrit pikk ja ligikaudu 15 meetrit lai. Tänav asub Palermo linnaosas. Metsa tänav saab alguse Juhan Kunderi tänavalt, suundub ida poole ristudes Kanarbiku, Ristiku ja Tartu tänava,tega ning lõpeb Aia tänava ristmikul.
Tänav asub pereelamute rajoonis ning selle ääres paiknevad ühepereelamud koos abihoonetega, hooned on rajatud põhiliselt 20. sajandi teises pooles.
Resonabilis
Resonabilis on aastal 2002 Tarmo Johannese ja Kristi Mühlingu eestvõttel asutatud Eesti nüüdismuusikaansambel, mille muusika keskmes on eesti kromaatiline kannel, millele lisanduvad hääl, flööt, tšello ning vajadusel veel muud pillid.
Ansambel esines esimest korda 2002. aasta oktoobris Eesti Muusikaakadeemia sügisfestivalil Kristjan Kõrveri teose „Florete flores“ esiettekandega. Esimene tervikkontsert ("Resonantsid") oli 9. aprillil 2003 festivali Eesti Muusika Päevade raames.
Štětí
Štětí (saksa keeles Wegstädtl) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Štětí asub Elbe (Labe) jõe ääres, Mělníkist 13 km põhjakirdes, Litoměřicest ligi 20 km kagus ja Praha kesklinnast umbes 41 km põhjas.
Štětíy on esmamainitud 1312. aastal, linnaõigused sai 1549. aastal.
Štětís asub 1949. aastal rajatud paberivabrik, mis on suurim paberivabrik Tšehhis.
Eesti Leht
Eesti Leht oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1997–2003 Soomes Tamperes. Seda andis välja Tampere Eesti Klubi. Ajalehe peatoimetaja oli 1997–1999? Pärt Peterson ja seejärel Rain Ots. Ajaleht jätkas ilmumist ajakirjana Binokkel (ilmus 2004–2005).
Mizjakivski Hutorõ
Mizjakivski Hutorõ (ukraina keeles Мізяківські Хутори) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 2283. Pindala on 9,7 km².
Sünkroondetektor
Sünkroondetektor on seade signaali s(t) muundamiseks tugisignaaliga sünkroonsel viisil. Matemaatiliselt vastab sellisele muundamisele signaali korrutamine tugisignaalile vastava ajalise matemaatilise funktsiooniga sref(t).
Miesto Kalniškiai
Miesto Kalniškiai (žemaidi Miesta Kalnėškē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas.
Sünkroondetektor
Saadav sünkroonmuundamise tulemus vastab matemaatilisele korrelatsioonile nende kahe funktsiooni vahel.
Miesto Kalniškiai
Küla jääb osaliselt Salantai regionaalparki.
Sünkroondetektor
Siinuseliste signaalide või signaali siinuseliste (harmooniliste) komponentide puhul vastab see tulemus Fourier' teisendusele antud siinussignaali sagedusel.
Tehniline teostus
Analoogsignaali sünkroondetektori põhiliseks komponendiks on analoogkorruti. Selle kasutamisel tekib aga probleeme dünaamilise diapasooni osas, kuna analoogkorrutite toimimine põhineb kas ruutsõltuvuse või eksonentsiaalse sõltuvuse kasutamisel. Probleeme tekib ka korruti läbivkarakteristiku lineaarsuse ja dünaamilise diapasooni osas, mis ei ületa analoogkorrutite jaoks iseloomulikku taset (piirdub umbes 60 dB-ga). Lisaks võib probleemiks saada ka täpsus, mis on täiendavalt seotud veel ka tugisignaali täpsusega. Analoogsignaali sagedusala on selle meetodi puhul aga gigahertsidesse ulatuv, dioodkorruti (dioodsegusti) kasutamisel veelgi kõrgemate sagedusteni ulatuv.
Kõige selle tõttu on analoogsignaali sünkroondetektorite realiseerimise põhiliseks viisiks saanud elektronlülitite kasutamine. Sellisel juhul määravad sünkroondetektori täpsuse ja lineaarsuse põhiliselt täppistakistid. Niisuguste sünkroondetektorite dünaamiline diapasoon ulatub 120 dB-ni. Probleemiks saab nende puhul aga toimimise ajaline diskreetsus, mistõttu tekib tundlikkus kõrgemate paaritute harmoonikute suhtes, mis on proportsionaalne nende sisaldusega tugisignaalile vastavas diskreetses ajalises funktsioonis. Töösagedusala on analoogkorrutiga lahendustega võrreldes mitu suurusjärku kitsam.
Kasutusalad
Sünkroondetekteerimise peamine kasutusala on elektroonne mõõtetehnika.
Sünkroondetektorid on kasutusel faasitundliku detektorina (faasidetektorina) automaatsetes faasisünkronisatsiooni süsteemides (faasilukksüsteemides).
Sünkroondetektorid on leidnud kasutamist raadio ja televisiooni vastuvõtuseadmetes, sealhulgas FM-raadiote stereodekooderites ja AM-raadiote stereodekooderites ning analoogvärvitelevisiooni värvussignaalide detekteerimiseks, QAM-demodulaatorites ja mujal.
Sünkroondetekteerimise erijuhtum on toiteseadmetes kasutatav sünkroonalaldamine.
Vaadake ka neid:
Sünkroonfilter.
TeadusTeave
pisi|Teadus.ee logo MTÜ TeadusTeave oli Eesti mittetulundusühing, mis haldas veebisaiti teadus.ee ja umbes 5000 lugejaga nädalakirja Teadus.ee.
2006. ja 2007. aastal korraldas MTÜ teadusfoto konkursi. Koostöös Wikimedia Eestiga toimus kolmas teadusfoto konkurss 2011. aastal eestikeelses Vikipeedias.
MTÜ juhatuse liikmed olid teadusajakirjanik Tiit Kändler, Tiit Lepik ja Eerik Kändler.
Suvekool
TeadusTeave korraldas igal aastal Käsmus peetavat suvekooli, kus teadlased esinesid populaarteaduslike ettekannetega. 2014. aastal toimus suvekool kümnendat korda, teemaks oli "Igaüks on teadlane". Varem on teemadeks olnud "Lummavad arvud" (2013), "Teaduse keel" (2012), "Elust elusalt" (2011), "Energiliselt energiast" (2010), "Eeter: nähtamatust nähtavaks" (2009) ning 2005–2008 ürgelemendid nagu maa, tuli, vesi ja õhk.
Tobia-Väljataguse
Tobia-Väljataguse oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Kõrgemäe küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kõrgemäe külaga.
Hotan
pisi|Mošee Hotanis Hotan (uiguuri keeles خوتەن‎, hiina keeles 和田 (varem 和阗), pinyin 'is Hétián) on linn Hiinas Xinjiangis, Hotani ringkonna ja Hetian Shi keskus. Hotan asub Tarimi nõos, Kunlunist põhjas.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 100 232, 2006. aastal 114 000. Elanike suur enamus on uiguurid.
Robert Walser
thumb|Robert Walser
Robert Walser (15. aprill 1878 – 25. detsember 1956) oli šveitsi kirjanik, keda peetakse kirjandusliku modernismi tippautoriks.
Elulugu
Robert Walser sündis Bieli linnas Berni kantonis Šveitsis. Isa oli edutu väikekaupmees, ülitundlik ema suri meelehaigena, pere seitsmest lapsest sooritas üks vend enesetapu, teine suri Bernis Waldau vaimuhaiglas, kus hiljem oli neli aastat ka Robert. 14- aastaselt pidi ta kooli pooleli jätma ja pangaametnikuna tööle hakkama. Püüdis edutult näitlejaks saada, töötas muuhulgas teenri, ametniku, assistendi ja raamatukoguhoidjana. Avastanud endas kirjanikuande, üritas hakkama saada vabakutselise kirjanikuna ja oli selle nimel nõus väga spartalike elutingimustega. 1905–1913 elas Berliinis, kus teda toetas maalikunstnikust vend Karl. 1905. aastal õppis teenrite koolis ja töötas mõned kuud teenrina Ülem-Sileesias krahv Konrad von Hochbergi Dambrau lossis. Berliinis leidis Christian Morgensterni toetusel metseeni, kirjastaja Bruno Cassieri ja kirjutas kolm romaani: "Õeksed-vennaksed Tannerid", "Abiline" ja "Jakob von Gunten". Berliinist naasnuna elas pikemat aega kodulinnas Bielis, seejärel Bernis. Oli loominguliselt aktiivne, kuid ei saavutanud laialdasemat tunnustust ning materiaalne häda muutis ta inimpelglikuks, ta üritas enesetappu ja hakkas kuulma hääli, mistõttu paigutati neljaks aastaks Waldau ja hiljem kahekümne kolmeks aastaks Herisau vaimuhaiglasse, kus ta lõpetas ka kirjutamise. Väidetavalt lubati tal sealt lahkuda, kuid ta eelistas jääda. Käis ümbruskonnal pikkadel jalutuskäikudel, saatjaks eestkostja Carl Seelig, kes pani kirja neil rännakuil toimunud vestluste sisu.
Looming
Lisaks on teada, et vähemalt ühe romaani hävitas ta ise ja kaks on kaotsi läinud. Enne kirjutamise lõpetamist arendas välja niinimetatud pliiatsimeetodi, kirjutades üliväikeste millimeetriste tähtedega. Seda kirja peeti kaua loetamatuks, kuni avastati võti ja 20 aastaga dešifreeriti üle 500 lehekülje teksti, sealhulgas romaan "Röövel", mis ilmus 1972.
Myślenice
Myślenice on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Myślenice maakonna ja Myślenice valla halduskeskus. Myślenice asub Krakówi kesklinnast umbes 23 km lõunas.
Vaide
Vaide (liivi keeles Vaid) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis. Küla asub Talsi piirkonnas Kolka vallas.
Myślenice
Myślenicet läbib rahvusvaheline maantee E77.
Vaide
Küla on esmamainitud 1582/1583. aastal Piltene vakuraamatus (Waiden). Toona kuulus seal Piltene mõisale neli majapidamist. Kahel talunikul olid liivi nimed – Tullepoyke ja Matze Samit. Hiljem kuulus küla kuni Läti iseseisvumiseni Dundaga mõisale.
Myślenice
Myślenicet on ürikutes esmamainitud 1250. aastatel, Magdeburgi linnaõigused sai 1342. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Myślenice 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.
Telliste
Telliste oli küla Virumaal, ajalooliselt Kihlevere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kihlevere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Haljala kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil Kihlevere asunduse ja Telliste küla liitmisel moodustati uus küla: Kihlevere.
Külast on teateid alates 1453 (Teilintirpke). Hiljem on küla aladele moodustatud Telliste karjamõis. 1920. aastatel moodustati karjamõisa aladest Telliste asundus, mis hiljem nimetati külaks.
Myślenice
Aastatel 1975–1998 kuulus Myślenice Krakówi vojevoodkonda.
Vaide
Vaide Lāži talus avati aastal 1920 algkool, kus õpetati ka liivi keelt. Vaide Ozolnieki talus peatusid liivlaste uurimise ajal nii Paul Ariste, Eduard Vääri kui ka Lauri Kettunen. Tol perioodil elas sealses Purvziedi talus metsavaht Edgars Hausmanis, kes rajas sinna väärtusliku puude kollektsiooni.
Külas kasvavad Lāžase mänd (kõrgus 16 m) ja Purvziedi künnapuu on looduskaitse all. Külas asuvad Žonaki muinaskalmed on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all.
1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 106 elanikku. 2010. aastal oli seal 8 ja 2015. aastal 10 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.
Salelöövlane
Salelöövlane (Paederus fuscipes) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Eduard Hiiop
Eduard Hiiop (ka Hiop; 7. detsember (vkj) / 19. detsember 1889 Valga – pärast 28. augustit 1941) oli Eesti kergejõustiklane, iluuisutaja, jääpallur ja tennisist.
Töötas restauraatorina, seejärel Tallinnas Kalevis raamatupidaja-asjaajajana. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast. Pärast sõda töötas õppejõuna spordikursustel. Asutas Tallinnas tennisreketite ja nende parandamise ettevõtte.
.мкд
.мкд (ladina tähtedega .mkd) on ametlikult kinnitatud Põhja-Makedoonia Interneti tippdomeen (IDN ccTLD) lisaks domeenile .mk.
Eduard Hiiop
1914. aastal võitis ta Venemaa olümpiaadil hoota kaugushüppe.
Oli kaheksakordne Eesti meister iluuisutamise paarissõidus ja Eesti meister laskmises. Aastal 1921 ja 1923 tuli ta paigalt kaugushüppes ja 1918. aastal 4 x 100 m teatejooksus Eesti meistriks.Eesti meistrivõistlustel saavutas ta 15 korral paigalthüpetes, kümnevõistluses (1920), kaugushüppes (1921), 100 m jooksus (1920), 110 m tõkkejooksus (1918, 1920) ning vasara- (1917) ja raskusheites hõbeda või pronksi.
.мкд
Makedoonia Akadeemilise Uurimistöö Võrgustik (MARnet) teatas novembris 2012 kavatsusest võtta kasutusele kürilliline domeeninimi. Korraldati konkurss ja seejärel hääletus, millel sai valida kuue variandi vahel (.мкд, .мак, .македонија, .рмкд, .рм ja .рмак). Võitja kuulutati välja jaanuaris 2013.
Eduard Hiiop
Osales paarissõidus (koos Helene Michelsoniga) 1936. aasta taliolümpiamängudel.
Osales tennise- ja talispordiliidu asutamises ning oli Eesti Spordi Keskliidu liige. Õpetas tennist nii Eestis kui ka Soomes.
.мкд
Domeen kinnitati ja registreeriti 20. märtsil 2014.
Mais 2019 on registreeritud 424 domeeni tippdomeenis .мкд.
Eduard Hiiop
Eduard Hiiop arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 24. augustil 1941, ta jäi teadmata kadunuks.
Isiklikku
Tema poeg oli tennisist Heldur Hiop (1928–1998).
Reval Ensemble
Ansambli moodustavad Neeme Punder (flööt), Aare Tammesalu (tšello) ja Lea Leiten (klaver).
Kanarbiku tänav (Rakvere)
Kanarbiku tänav on tänav Rakveres, paiknedes linna lõunaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 2,0 km.
Kanarbiku tänav on 197 meetrit pikk ja ligikaudu 12 meetrit lai. Tänav asub Palermo linnaosas. Kanarbiku tänav saab alguse Metsa tänavalt, suundub lõuna poole ning lõpeb Lilleoru tänava ristmikul.
Tänav asub pereelamute rajoonis ning selle ääres paiknevad ühepereelamud koos abihoonetega, hooned on rajatud enamuses 20. sajandi teises pooles.
Kallio Kotkas
pisi|Kallio Kotkas Kallio Kotkas (varem Kalju Kotkas; 1. september 1908 Helsingi – 8. juuni 1982 Helsingi) oli soome spordi- ja ühiskonnategelane, spordikohtunik.
Ta oli 1952. aasta suveolümpiamängude peasekretär. Kotkas on maetud Helsingi Malmi kalmistule.
Isiklikku
Ta vend oli eesti kergejõustiklane Kalevi Kotkas.
Tudusilla
Tudusilla oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Rasivere küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rasivere külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Gandlaukė
Gandlaukė on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas.
Surnud 1. novembril
''Siin loetletakse 1. novembril surnud tuntud isikuid.
.бг
.бг (ladina tähtedega .bg) on ametlikult kinnitatud Bulgaaria Interneti tippdomeen (IDN ccTLD) lisaks domeenile .bg.
ICANN lükkas kahel korral selle tagasi sarnasuse tõttu tippdomeeniga .br, kuid 2014. aastal kiideti see heaks.
Domeen kinnitati ja registreeriti 5. märtsil 2016.
Ordoliberalism
Ordoliberalism on Saksamaalt pärinev sotsiaalliberalismi ja neoliberalismi vahele jääv mõttesuund, mille kohaselt riik peab tagama, et vaba turg saavutaks oma teoreetilise potentsiaali lähedasi tulemusi. Ordoliberaalsed ideaalid (mõnevõrra teisendatud kujul) viisid Teise maailmasõja järgsel Saksamaal sotsiaalse turumajanduse kehtestamiseni ja Saksa majandusimeni (Wirtschaftswunder). Ordoliberaalid propageerisid sotsiaalse turumajanduse mõtet ja turu suhtes tugevat riiki. See on paljus erinev mõtetest, mida tänapäeval neoliberalismiga seostatakse.
Algselt nimetasid mõned ordoliberaalid end "neoliberaalideks", et end klassikalisest liberalismist eristada. Samas Walter Eucken, kes kuulus ordoliberalismi ja Freiburgi koolkonna rajajate hulka, lükkas neoliberalismi termini tagasi. Mõiste "ordoliberalism" viitab akadeemilisele ajakirjale ORDO ja selle võttis 1950. aastal kasutusele Hero Moeller.
Teooria töötasid 1930.–1950. aastatel välja Freiburgi koolkonna majandusteadlased ja õigusteadlased, kelle hulka kuulusid nt Walter Eucken, Franz Böhm, Hans Grossmann-Doerth ja Leonhard Miksch. Ordoliberaalidel oli suur mõju Saksamaa range konkurentsiseaduse välja töötamisele. Alates 1960. aastatest on ordoliberaalide mõju majandusele ja õigusteadusele oluliselt vähenenud.
Teooria
pisi|Ordoliberalismi realiseerijad Konrad Adenauer ja Ludwig Erhard Ordoliberaalse teooria järgi peab riik looma majanduse jaoks sobiva seadusliku raamistiku ja turuprintsiipe järgivaid meetmeid kasutades ülal hoidma normaalset konkurentsi taset. Ordoliberalismi pooldajad tunnevad muret, et kui riik ei edenda aktiivsete meetmete abil konkurentsi, tekivad monopoolse (või oligopoolse) võimuga ettevõtted, mis õõnestavad turumajanduse häid külgi, ja võimalik, et kahjustavad ka head valitsustava, kuna ettevõtete ulatuslik majanduslik mõju võidakse konverteerida poliitiliseks võimuks.
Stephen Padgettit tsiteerides: "Ordoliberalismi keskseks põhimõtteks on selgelt määratletud tööjaotus majanduse juhtimises, kus konkreetsetel institutsioonidel on kindlad vastutusalad. Rahapoliitika peaks jääma keskpanga hoolde, mis on pühendunud rahanduslikule stabiilsusele ja madalale inflatsioonile, ning mis oma iseseisva staatuse läbi on isoleeritud poliitilistest surveavaldustest. Fiskaalpoliitika – maksutulu ja valitsussektori kulude tasakaalustamine – on valitsuse hallata, samas kui makromajanduslikud küsimused on tööandjate ja ametiühingute pärusmaa" Riik peaks majanduslike protsesside juhtimise asemel kujundama majandusliku õigusruumi. Kolm negatiivset näidet, mida ordoliberaalid oma teooriate õigustamisel kasutasid olid natsism, keinsism ja Nõukogude Liidu sotsialism. Ordoliberalismi sotsiaalse turumajanduse mõttes nähakse tihti progressiivset alternatiivi majandusele ja ühiskonnale mõtlemisel, mis liigub edasi nii vasakpoolsusest kui parempoolsusest. Selles nähakse kolmandat teed kollektivismi ja laissez-faire liberalismi vahel.
Kuigi ordoliberaalide sotsiaalse turumajanduse ideaal sarnaneb sotsiaaldemokraatia kolmanda tee mõttele, mida propageeris näiteks Tony Blairi peaministriks olemise aegne Suurbritannia Leiboristlik Partei (New Labour), on neil lähenemistel ka olulisi erinevusi. Kuigi mõlemad soovivad pakkuda mõõdukat sotsialismi ja kapitalismi vahele jäävat seisukohta, kombineerib ordoliberaalide sotsiaalse turumajanduse mudel eraettevõtlust ausa konkurentsi eest seisva riikliku regulatsiooniga, samas kui sotsiaaldemokraatliku kolmanda tee mudeli pooldajad on majanduse valdkonnas reguleeritust vähendanud ja piiranguid kaotanud. Kui kolmanda tee mudeli raames nähakse ette eriarvamusi heaoluriigi valdkonnas, siis ordoliberaalide sotsiaalne turumajandus on avatud sotsiaalhoolekandest tulenevale kasule.
Ordoliberaalid pooldavad astmelist maksusüsteemi. Nad toetavad ka avalike teenuste ja riigisektori ettevõtete (nt telekommunikatsiooni teenuste) erastamist, rikkust ümberjaotavaid meetmeid ja alampalka puudutavat seadusandlust.
Wilhelm Röpke kirjutas oma raamatus "Civitas Humana" (1944), et tema nägemuses on ordoliberalism "liberaalne konservatism". Ka Alexander Rüstow kritiseeris oma raamatus "Das Versagen des Wirtschaftsliberalismus" ("Majandusliku liberalismi ebaõnnestumine") (1950) laissez-faire 'i kapitalismi. Ordoliberaalid eristasid end klassikalistest liberaalidest ja pidasid oluliseks mõtet ühiskondlikust õiglusest. Euckenit tsiteerides: "Sotsiaalne turvalisus ja ühiskondlik õiglus on meie aja suurimad murepunktid".
Kurk (perekond)
Kurk (Cucumis) on taimede perekond.
Klassifikatsioon
Kurgi perekonda liigitatakse järgmised taimeliigid:
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cucumis seisuga 01.01.2014.
Katrina Kolk
Katrina Kolk (sündinud 5. augustil 1991 Põlvas) on eesti maalikunstnik ja illustraator
Kolk lõpetas Kõrgema Kunstikooli Pallas maali- ja maalingute restaureerimise disaini erialal ja sai vabade kunstide magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias. Ta on end täiendanud Castilla–La Mancha ülikoolis Hispaanias ja Porto ülikoolis Portugalis. Alates 2020. aastast on ta Eesti Maalikunstnike ja Tartu Kunstnike Liidu liige.
Loobu järv
Loobu järv (ka Loobu paisjärv) on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Loobu külas. Veekogu pindala on 2,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1344 m.
Kalju Kotkas
Kalju Kotkas (sündinud 1926) on eesti vabadusvõitleja.
Heinavanker
Heinavanker on Eesti sakraalmuusikaansambel.
Ansambli repertuaari kuuluvad eesti rahvakoraalid, vanad regilaulud, samuti Eesti nüüdisautorite muusika.
Koosseis
Ansambli koosseis on järgmine:
Estonia (ajakiri, 1957)
Estonia oli 1957 Argentinas Buenos Aireses ilmunud Argentina eestlaste häälekandja (ajakiri), mida andis välja Eesti Organisatsioonid Argentiinas. Ajakirja toimetas Woldemar Mettus. Ajakiri ilmus kord kuus ja kokku ilmus seda 5 numbrit.
Ajakirja koostamisega oli seotud Argentina Eesti Selts Estonia.
Udriku järv
Udriku järv (ka Udriku tiik, Udriku viinavabriku pais, Udriku pais) on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Udriku külas. Veekogu pindala on 1,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 988 m. Järves on kaks saart.
Sambla tänav (täpsustus)
Sambla tänav on tänava nimi mitmes Eesti linnas ja asulas:
Tuulivere
Tuulivere oli küla Virumaal, ajalooliselt Käru mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Käru küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Simuna kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Käru külaga.
Külast on teateid alates 1586 (Tuliferküll).
Jonava rajoon
Jonava rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedu keskosas endise Kaunase maakonna aladel.
Rajooni pindala on 944 km². 2014. aasta seisuga elas seal 44 481 inimest.
pisi|tühi|Jonava rajooni omavalitsused
SIG SG 510
SIG SG 510 (ka AM 55 või Sturmgewehr 57, Šveitsi relvajõududes F. ass. 57 7.5mm või 7.5mm Stgw. 57) on valikulise tulerežiimiga Šveitsi lahingvintpüss. Relva konstrueeris Schweizerische Industrie Gesellschaft (praegune Swiss Arms) ning see kasutab tagasipahvakuga laadimise süsteemi, nagu Heckler & Koch G3 ja CETME.
Jonava rajoon
Halduskeskus on Jonava linn. Teised tähtsamad asulad on Panoteriai, Rukla ja Žeimiai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 87,86% leedulased, 8,23% venelased, 1,17% poolakad, 0,74% ukrainlased, 0,57% valgevenelased, 0,24% mustlased, 0,13% sakslased ja 1,06% oli teistest rahvustest. Rajooni suurimad jõed on Neris ja selle lisajõgi Šventoji koos Širvintaga, lisaks veel Lankesa.
SIG SG 510
SG 510 võeti Šveitsi sõjaväes kasutusele 1957. aastal ning vahetati suures osas 1990. aastal välja automaadi SIG SG 550 vastu.
Repoo Ensemble
Repoo Ensemble on Eesti muusikateatrikollektiiv. Kollektiiv tegutseb Pärnu Ooperi juures. Kollektiivi kunstiline juht on Andrus Kallastu.
Lõuna-näpitspõrnikas
Lõuna-näpitspõrnikas (Platycerus caraboides) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Parenhüüm
Parenhüüm (ladina parenchyma) on selgrootutel ja selgroogsetel loomadel mitmete (parenhümatoossete) siseelundite talitlev kude, mis koosneb spetsiifilise elundi teatud kindlate põhifunktsioonidega rakkudest.
Parenhüümi olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi, kui ka arenguastmeti (nii näiteks asendub paljudel inimestel tüümuse parenhüüm vanemas eas rasvkoega).
Paljudel selgroogsetel on parenhüümelunditeks maks, põrn, neerud, kopsud ja kõik näärmed (sh munasarjad, munandid jpt) ning lümfisüsteemi elundid (sh parenhüümi toimimist toetavad elemendid).
Seedeelundite süsteemi eksokriinnäärmetel moodustab parenhüümi sekreteeriv näärmeepiteel.
Maksas aga jagab maksa parenhüüm maksa sagarikeks. Lümfisüsteemi liigitatud lümfisõlmede parenhüümi moodustavad lümfisõlme koor ja säsi ja neis ringlevad lümfotsüüdid.
Parenhüüm ei talitle veresoonteta, kuid südame-veresoonkonda liigitatud veresooni ei loeta parenhüümi hulka, küll aga liigitatakse vahel vererakud parenhüümi hulka.
Peaajus moodustavad parenhüümi neuronid ja gliiarakud, südames müotsüüdid, neerudes nefronid, kõhunäärmes Langerhansi saared, põrnas valge ja punane põrnapulp ja maksas maksarakud jne.
Parenhüümi rakkudega seostatakse inimestel ja loomadel mitmeid põletikega kulgevaid protsesse (nii viiruslikke kui bakteriaalseid) ja kasvajaid.
Parenhüümirakud on märklaud-rakkudeks ka Ebola viiruse, mis põhjustab Ebola viirushaigust, virionidele. Parenhüümiks nimetatakse ka kasvajaliselt vohavate kudede rakke, nn kasvajarakke mis moodustavad kasvaja parenhüümi, mille alusel liigitatakse kasvajaid ka histoloogilises klassifikatsioonis.
Termini võttis tõenäoliselt kasutusele Saksa arstiteadlane ja antropoloog Rudolf Virchow.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Parenchyma seisuga 09.09.2014.
Tõnuvere
1241 on esimest korda mainitud nime Tonnæwæræ, seejärel 1583 Tennefer, 1586 Tennofer, 1796 Tön̄afer.
Palaukė
Palaukė on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas.
Enn Sellik
Ta lõpetas 1973. aastal Iisaku Keskkooli ning õppis seejärel Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonnas.
Eesti NSV-s tegutses Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee instruktorina.
Sportlasena
Ta osales Nõukogude Liidu eest 1976. ja 1980. aasta suveolümpiamängudel. Ta võitis 1977. aasta suveuniversiaadil Sofias 5000 meetri jooksus (ajaga 13:44,6) kuldmedali.
Naudīte
pisi|Vallamaja Naudīte (vanasti ka Ziedugravas) on küla (vidējciems) Lätis Dobele piirkonnas, Naudīte valla halduskeskus.
Küla asub valla lõunaosas merepinnast 60 meetri kõrgusel Sesava kaldal, asudes piirkonna keskusest Dobelest 14 ja Riiast 90 kilomeetri kaugusel. Naudītes on lasteaed, vabaõhulava ja raamatukogu.
Asula rajati II maailmasõja järgsetel aastatel Ziedugravase talu juurde kui külanõukogu keskus ja Naudīte sovhoosi keskasula. Aastal 2022 oli külas 261 elanikku.
Una Corda
Una Corda on Eesti ansambel.
Ansambli moodustavad Ene Nael (klavessiin), Kristi Mühling (kannel), Liis Viira (harf).
Ujula tänav
Tänav algab Sauna tänavalt ja lõpeb Puiestee tänaval. Tal on ühine ristmik Liiva ja Lubja tänavaga. Selle pikkus on umbes 1,5 kilomeetrit.
Hoonestus
Ujula tänaval asub Tartu Teoloogia Akadeemia (Ujula 1), Ujula 2 tegutseb kauplus Meltsiveski (algne kauplus Leninakan).
Varia
1999. aastal kogus üliõpilaspoliitik Arne Otter üle 300 allkirja protestiks Tartu linnas kavandatud üldplaneeringu vastu, mis nägi ette Otteri kodutänava, Ujula tänava asfalteerimise ja muutmise põhiteeks. Plaani kohta avaldati vastakaid arvamusi. Ujula tänaval elanud jurist ja ettevõtja Tõnu Põder leidis, et kahesuunaline sõidutee tänavale ei mahu, üldplaneeringu projekti koordinaator Indrek Ranniku oli aga vastupidisel seisukohal. Tartu Ülikooli toonase prorektori, geoloog Volli Kalmu hinnangul oli Ujula tänava lõpuosa seisnud sajandeid majadeta, mistõttu kujuneb pehme pinnase vajumisega toimetulek raskeks.
Ajalugu
Ujula tänav Tartus on kandnud ajalooliselt nimetusi Meltsiveski tänav, Maltsaweske-ulits, Meltsiweski ulits, (saksa keeles Malzmühlenstraße, Mühlen-Straße, an der Mühlenteich, vene keeles Солодомельничная ул, Солодо-Мельничная ул.)
Kultuuriline pluralism
Kultuuriline pluralism tähistab olukorda, kus suurema kogukonna sees olev väiksem grupp säilitab oma ainulaadse kultuurilise identiteedi ning laiem kultuur aktsepteerib nende väärtushinnanguid ja tavasid (juhul kui need on kooskõlas seaduste ja suurema kogukonna väärtushinnangutega). Kultuurilist pluralismi aetakse sageli segamini multikultuursusega, kus aga puudub domineeriva kultuuri nõue.
Üks näide kultuurilisest pluralismist on Ameerika Ühendriigid, kus on olemas suhteliselt tugev domineeriv kultuur, mis sisaldab tugevaid rahvusluse elemente ning kus on olemas spordikultuur ja kunstiline kultuur. Pluralistlikus kultuuris ei eksisteeri unikaalsed grupid lihtsalt kõrvuti, vaid need käsitlevad teiste gruppide väärtusi kui tunnuseid, mis väärivad kohta ka domineerivas kultuuris. Edukas pluralistlik ühiskond ootab oma liikmetelt integreerumist, mitte assimileerumist. Ühiskond, kus puudub tugev domineeriv kultuur, võib kultuurilist pluralismi praktiseerimata ja ilma ühiskonnapoolsete tahtlike sammudeta hõlpsasti multikultuurseks ühiskonnaks muutuda.
Selliste institutsioonide ning tavade olemasolu on aga võimalik vaid juhul kui väiksemad kultuurilised kogukonnad on pluralistliku kultuuri suurema kogukonna poolt tunnustatud. Mõnikord on selleks tarvis ka seadustega kaitsmist. Teise kultuuri oma kultuuri vastu võtmine nõuab sageli seda, et vähemuse kultuur peab kõrvaldama oma kultuuri need aspektid, mis ei sobi kokku dominantse kultuuri seaduste või väärtustega.
Ameerika Ühendriikide kultuurilise pluralismi mõtte juured on transtsendentalistlikus liikumises ning seda on arendanud nii pragmatistlikud filosoofid William James ja John Dewey kui ka hilisemad mõtlejad Horace Kallen ja Randolph Bourne. Üks kuulsamaid kultuurilise pluralismi ideede väljendusi on Randolph Bourne'i 1916. aasta essee "Trans-National America".
Marmilla
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Marmilla on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on järgmised vallad, mis jäävad Lõuna-Sardiinia ja Oristano provintsi: Albagiara, Ales, Baressa, Barumini, Collinas, Curcuris, Furtei, Genuri, Gesturi, Gonnoscodina, Gonnostramatza, Las Plassas, Lunamatrona, Masullas, Mogoro, Morgongiori, Nureci, Pau, Pauli Arbarei, Pompu, Sanluri, Sardara, Segariu, Senis, Setzu, Siddi, Simala, Sini, Siris, Tuili, Turri, Ussaramanna, Villamar, Villanovaforru, Villanovafranca. Marmilla piirneb Campidano di Oristano, Barigadu, Sarcidano, Trexenta, Campidano di Cagliari ja Campidano di Sanluri piirkonnaga.
Marmilla pindala on 480 km² ja elanike arv 28 320.
Piirkond on nime saanud Marmilla kastelli (ka castello di Las Plassas) järgi.
Kamjanogirka (Illintsi rajoon)
Kamjanogirka (ukraina keeles Кам'яногірка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 943. Pindala on 1,08 km².
Samnauni Alpid
thumb|Muttler (vasakul) ja Stammerspitze (paremal) Samnauni Alpid on mäestik Kesk-Ida-Alpides, mis on nime saanud Šveitsi Samnauni valla järgi. See paikneb Austria Tirooli liidumaa ja Šveitsi Graubündeni kantoni piiril.
Tipud
Mäestikus on järgmised tipud (kõrgus meetrites):
Tõrma-Metsküla
Tõrma-Metsküla oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Eesküla küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Eesküla külaga.
Külast on teateid alates 1945.
Barigadu
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Barigadu on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas Oristano provintsis.
Piirkonnas on Allai, Ardauli, Bidonì, Busachi, Fordongianuse, Neoneli, Nughedu Santa Vittoria, Sedilo, Soddì, Sorradile, Tadasuni, Ulà Tirso ja Villanova Truschedu vald. Barigadu piirneb Barbagia di Belvi, Barbagia di Ollolai, Campidano di Oristano, Mandrolisai, Marghine, Marmilla ja Sarcidano provintsiga.
Omaväärtus ja omavektor
Lineaaralgebras maatriksi A omavektor (inglise keeles eigenvector) on mittenull vektor, kus maatriksi A ja vektori korrutis on võrdne skalaari \lambda ja vektori korrutisega. Seda skalaari nimetatakse omaväärtuseks. Omaväärtused on laialdaselt kasutused erinevates valdkondades, näiteks informatsiooniteoorias, ehituses, stereo süsteemides, elektrilises ning mehaanilises inseneerias.
Omaväärtus rahuldab võrrandit, mille saab ümber kirjutada kujule. Kuna omavektor on mittenull, saame leida omaväärtuse lahendades karakteristliku võrrandi. Maatriksi A karakterisliku võrrandi kõikide lahenduste hulka nimetatakse A spektriks. Teisest küljest, kui maatriksil A on \lambda teada, saab leida omavektori lahendades võrrandi.
Mona Lisa illustratsioon annab hea näite. Pildil saab igat punkti kohelda kui vektorit keskpunktist. Näites kasutatakse shear teisendust, kus x-teljest kõrgemaid punkte nihutatakse paremale ning madalamaid vasakule, kusjuures x-telg ise jääb samaks. Suvaline x on omavektor siis ja ainult siis, kui ta on x-teljega kolineaarne, kuna x-telg jääb pärast transformeerimist konstantseks.
Arvutus
Omaväärtuste arvutamine on teoorias ja praktikas väga erinev. Klassikaliselt leitakse enne omaväärtus ning seejärel omavektorid iga omaväärtuse kohta. On aga leitud, et see viis ei anna häid tulemusi ujukomaarvudega nende ebatäpsuse tõttu.
Omaväärtused
Maatriksi A omaväärtused saab arvutada leides lahendused karakteristlikule võrrandile. See on lihtne 2 \times 2 maatriksite korral, aga muutub komplekssemaks maatriksi suuruse kasvades.
Teoorias, karakteristliku võrrandi kordajad saab arvutada täpselt, kuna nad on maatriksi elementide korrutiste summa ja leiduvad algoritmid, mis suudavad leida kõik nullkohad suvalisele polünoomile vajaoleval täpsusel. See lähenemine aga ei anna praktikas täpseid tulemusi, kuna ujukomaarvude kasutamine tekitab ümardusvigu ning nullkohad võivad olla sensitiivsed väikestele muudatustele. Isegi täisarvuliste maatriksite puhul on arvutus mittetriviaalne, kuna summad on väga pikad. Determinandi arvutamiseks on vaja n \times n maatriksil vaja n! korrutustehet.
Omavektorid
Kui täpne omaväärtus on teada, saab arvutada vastava omavektori leides lahendused võrrandile Ax = λx, mis on siis võrrandsüsteem teatud kordajatega. Näiteks, kui on teada, et maatriksi omaväärtus on 6, saame leida omavektorid lahendades võrrandi A v = 6 v:
See maatriksite võrrand on ekvivalentne kahele lineaarsele võrrandile:
Mõlemad võrrandid lihtsustuvad y=2x. Seega iga vektor, kus a\neq0 on mingi suvaline reaalarv, on maatriksi A omaväärtusega \lambda = 6 omavektor.
Iteratiivne meetod
Arvutitel kasutatakse vastupidist meetodit, kus algul leitakse omavektorid ning seejärel nendele vastavad omaväärtused. Lihtsaim algoritm alustab suvalise vektoriga ning korrutab seda maatriksiga korduvalt. Kui seda piisavalt kaua teha, läheneb see vektor selle maatriksi omavektorile. Sellele ekvivalentselt saab vektorit korrutada maatriksiga, mille tagajärjel läheneb see vektor omavektorile, mis vastab omaväärtusele, mis on lähim arvule.
Kui \mathbf{v} on ligikaudne maatriksi A omavektor, siis vastava omaväärtuse saab leida valemiga kus on maatriksi \mathbf{v} kaasmaatriks.
Kasutus
Pilditöötluses on võimalik arvutada omanägu (inglise keeles eigenface), mis on hulk omavektoreid, mis on kasuks näotuvastuses. Need omavektorid on arvutatud tõenäosusjaotuse kovariantsimaatriksist üle kõrgdimensionaalse näopiltide vektorruumi. Omanäod moodustavad ise kõigi kovariantsimaatriksi konstrueerimisel kasutatud piltide baaside hulga. See vähendab dimensiooni, võimaldades esindada algseid treeningkujutisi väiksemate aluspilte baaside hulgana. Klassifikatsiooni saab sel juhul teha baaside hulkade peal.
Google'i PageRanki algoritm kasutab omaväärtusi ja omavektoreid, et arvutada võtmesõnale vastava lehekülje tõenäosust.
Francis H. Kimball
Francis Hatch Kimball (24. september 1845 Kennebunk – 20. detsember 1919 New York) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, kes ametialaselt tegutses New Yorgis. Ta oli seotud ettevõttega Kimball & Thompson. Tema tuntumad tööd olid Empire Building, Manhattan Life Insurance Building ja Casino Theatre.
Provints (Itaalia)
Provints (provincia) on Itaalias maakonna (regione) ja valla (comune) vahel asuv keskastme haldusüksus (2. järgu haldusüksus).
Ülevaade
pisi|Kaardil on erineva värviga märgitud maakonnad jagatud provintsideks
Kurtna Väike Linajärv
Kurtna Väike Linajärv (ka Potrijärv, Kurtna Linajärv) on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Konsu külas. Veekogu pindala on 0,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 249 m.
Provints (Itaalia)
Ülevaade
Provints koosneb mitmest vallast ning tavaliselt moodustavad mitu provintsi maakonna. Ainsaks erandiks on Aosta oru provints, mis on ühtaegu nii provintsi kui maakonna staatuses.
Kolme peamise ülesandena on provintsidele delegeeritud:
2016. aasta detsembri seisuga oli Itaalias kokku 93 provintsi ja 14 suurlinnapiirkonda.
Iga provintsi eesotsas on president, keda abistavad seadusandlik organ, milleks on provintsi nõukogu, ja täitevorgan, milleks on provintsi valitsus. President ja nõukogu liikmed valitakse korraga, provintsis alaliselt elavate kodanike poolt. Valitud presidendi (vajab esimeses või teises hääletusvoorus absoluutset häälteenamust) koalitsioon saavutab nõukogus kolm viiendikku kohtadest. Valitsuse istungit juhatab president, kes määrab ametisse nõukogu teised liikmed (itaalia keeles: assessori).
Ajalugu
pisi|Provintside arv Itaalias alates 1861. aastast
Itaalia kuningriik
Itaalia kuningriigi loomisel 1861. aastal oli Itaalias 59 provintsi. Riigi territoorium oli sel ajal väiksem – kuningriigi koosseisu ei kuulunud Veneto, Friuli-Venezia Giulia, Trentino-Alto Adige ja Lazio maakonnad.
Pärast Kolmandat iseseisvussõda liideti 1866. aastal Veneto, Friuli ja Mantova maa-alad. Lisandus 9 provintsi – Belluno, Mantova, Padova, Rovigo, Treviso, Veneetsia, Verona, Vicenza ja Udine, mis kõik olid eelnevalt olnud Austria keisririigi koosseisus. Lõpuks, pärast Rooma ja selle provintsi ühendamist 1870. aastal, tõusis provintside arv 69-le.
Pärast Esimest maailmasõda ühendati riigiga uued territooriumid. Trento provints loodi 1920. aastal. La Spezia, Trieste ja Ionio provintsid loodi 1923. aastal. 1924. aastal loodi uued provintsid – Fiume, Pola ja Zara, mis viis provintside koguarvu Itaalias 76ni.
Maailmasõdadevaheline aeg
1927. aastal leidis aset üldine provintside ümberkorraldamine. Loodi 17 uut provintsi (Aosta, Vercelli, Varese, Savona, Bolzano, Gorizia, Pistoia, Pescara, Rieti, Terni, Viterbo, Frosinone, Brindisi, Matera, Ragusa, Castrogiovanni, Nuoro) ning likvideeriti Caserta provints.
Littoria provints (Latina) loodi 1934. ja Asti provints 1935. aastal.
Pärast Teist maailmasõda
1945. aastal, pärast sõda, muudeti Aosta provintsi nimetus Valle d'Aosta provintsiks ja Littoria provints Latina provintsiks; loodi uus, Caserta provints. 10. veebruaril 1947 allkirjastatud Pariisi rahulepingutega kaotas Itaalia Istria, Carnaro ja Dalmazia provintsid ning osa Trieste ja Gorizia provintsidest. Lisaks okupeerisid ameerika ja inglise väed Trieste provintsi. Itaalia Vabariigis oli sünnihetkel seega 91 provintsi. 1951. aastal nimetati Ionio provints ümber Taranto provintsiks ja 1954. aastal tagastati Itaaliale Trieste provints.
Lähiajalugu
Pordenone provints loodi 1968., Isernia provints 1970. ja Oristano provints 1974. aastal. 1992. aastal loodi kokku 8 provintsi – Verbano-Cusio-Ossola, Biella, Lecco, Lodi, Rimini, Prato, Crotone ja Vibo Valentia, Forlì nimetati ümber Forlì-Cesena provintsiks.
2016. aasta lõpu seisuga oli Itaalias kokku 107 provintsi ja suurlinnapiirkonda.
Verwall
thumb|Hoher Riffler Verwall on mäestik Kesk-Ida-Alpides Austria Tirooli ja Vorarlbergi liidumaade piiril.
Mäestikus on järgmised tipud (kõrgus meetrites):
Dustin Pedroia
Dustin Luis Pedroia (sündinud 17. augustil 1983 Woodlandis Californias) on Ameerika Ühendriikide pesapallur. Tema mängijapositsioon on second baseman. Ta mängib MLB klubis Boston Red Sox. Ta on paremakäeline.
Enne profikarjääri alustamist mängis ta Arizona Osariigi Ülikoolis. 2004. aastal MLB draf'is valis Boston Red Sox ta 65. valikuna. MLB-s tegi ta debüüdi septembris 2006.
Aastatel 2007 ja 2013 on ta Red Soxiga tulnud World Seriesi võitjaks.
Ta on neljal korral valitud MLB tähtede mängule. 2007. aastal valiti ta American League'i aasta uustulnukaks. 2008. aastal võitis ta American League'i väärtuslikuma mängija auhinna. Samal aastal pälvis ta lisaks American League'i parima shortstop'i positsioonil mängiva ründemängijale antava Silver Sluggeri auhinna. Neljal korral on ta võitnud Gold Glove Awardi.
2003. aasta Panameerika mängudel võitis ta USA võistkonnaga hõbemedali. Lisaks kuulus ta USA pesapallikoondisse 2009. aasta World Baseball Classicu turniiril, kus saadi neljas koht.
Hlinsko
Hlinsko on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Hlinsko asub Chrudimka jõe kaldal, Chrudimist umbes 22 km ja Pardubicest ligikaudu 31 km lõunas.
Hlinsko asub merepinnast 580 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1349. aastal. Linnaõigused omandas Hlinsko 1834. aastal. Raudteeühenduse sai Hlinsko 1871. aastal, seejärel algas linnas tööstuse kiire areng.
Alauksts
Alauksts asub merepinnast 202,3 meetri kõrgusel. Sellest voolab välja Gaujiņa jõgi, mida on varem peetud ka Koiva jõe alguseks. Sealt väljub ka Silakrogsi kraav, mis ühendab Alaukstsi Daugava vesikonda kuuluva Taunsi järvega ja sealt edasi Inesisega. Kraav kaevati kaubanduslikel eesmärkidel XIX sajandil.
Hlinsko
Linnas asub 1939. aastal asutatud piimakombinaat Mlékárna Hlinsko.
Alauksts
Järves on kaks saart kogupindalaga 1,6 ha. Suurem neist on Liela sala pindalaga 0,8 ha, väiksem Maza sala ehk Vidsniedre pindalaga 0,76 ha. Alauksts jääb Vecpiebalga kaitstavale maastikule.
Scorpius X-1
Scorpius X-1 on röntgenikiirgusallikas, mis asub umbes 9000 valgusaasta kaugusel Skorpioni tähtkujus.
Scorpius X-1 oli esimene avastatud Päikesesüsteemi-väline röntgenikiirgusallikas ning see on taevas Päikese järel kõige tugevam nähtav röntgenikiirguse allikas. Scorpius X-1-lt lähtuva röntgenikiirguse tugevus on igapäevaselt varieeruv ja on seotud optiliselt nähtava tähega V818 Scorpii, mille näiv suurus kõigub vahemikus 12–13.
Scorpius X-1 avastas 1962. aastal Riccardo Giacconi juhitud uurimisrühm.
Noarootsi kõrts
Noarootsi kõrts asub Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Pürksi külas.
Ajalugu
Noarootsi kõrts valmis 1972. aastal ning seda kasutati V. I. Lenini nimelise kolhoosi sööklana. Töötajaid oli kolhoosisööklas kokku 4-5. Seal peeti ka sünnipäevi ja peiesid. Aastail 1990–1993 muudeti kolhoosi nimi Noarootsi kolhoosiks seoses Eesti NSV lagunemisega. Jaanuaris 1998 avati renoveeritud söökla Noarootsi kõrtsina.
Kui kõrts lõpetas tegevuse kolhooside likvideerimise tõttu, seisis see tühjana. 1997. aastal alustati renoveerimist ja jaanuaris 1998 avati ametlikult Noarootsi kõrts.
Esimesed omanikud olid pärit Tallinnast ja kõrts oli avatud aasta ringi iga päev. Kõrtsis on käinud esinemas Karl Madis, Vello Orumets, Mati Nuude, Üllar Jörberg ja Uno Loop.
2018. aastal müüdi kõrts uutele omanikele. Hoone on renoveeeitud PRIA toel ja omanike rahastusel. Alates 2020. aasta sügisest tegutseb hoones Noarootsi Kõrts ja pood.
Määrav kirjeldus
Määrav kirjeldus on fraas, millega saab või tahetakse mingile objektile osutada tänu selle objekti omadusele, mille see fraas välja toob ja mis on ainult sellel objektil.
Põrsas Peppa
"Põrsas Peppa" (inglise keeles "Peppa Pig") on ingliskeelne Suurbritannia multifilmisari, mille peategelaseks on põrsas Peppa.
Koolieelikutele mõeldud sarja toodavad koostöös Astley Baker Davies ja Entertainment One, esimene osa jõudis eetrisse 31. mail 2004.
Sarja idee autorid on stsenaristid Neville Astley ja Mark Baker, lisaks neile kirjutab stsenaariumi Phillip Hall.
Suurbritannias näitavad "Põrsas Peppat" telekanalid Channel 5 ja Nick Jr., USAs Nickelodeon/Nick Jr., Austraalias ABC 4 Kids, Ladina-Ameerikas Discovery Kids ja Eestis Eesti Televisioon. Osad on ligikaudu viieminutised. Sarja keskmes on noor antropomorfne emis Peppa, tema perekond ja sõbrad. Kõik ta sõbrad on eri loomaliikidest ja umbes temavanused, Peppa noorema venna George'i sõbrad on temavanused. Sarja tegevus koosneb valdavalt igapäevastest ettevõtmistest nagu koos mängimine, ujumas käimine, vanavanemate külastamine või jalgrattasõit. Tavategevuse kõrval õpetatakse lastele ka head käitumist.
Sarja esimesel hooajal anti eetrisse 52 viieminutilist osa, see linastus Suurbritannia telekanalis Channel 5 ja USAs 22. augustil 2005 Cartoon Networki kanalis Tickle-U. Teine 52-osaline hooaeg algas 4. septembril 2006, kolmas hooaeg 4. mail 2009. 2022. aasta märtsi seisuga on eetrisse jõudnud seitse hooaega kokku 368 osaga.
Näitlejad
Amelie Bea Smith (UK) (2020-), Mckenna Grace (US) (2020-),