cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond
EFSI edu
EFSI esialgne eesmärk kaasata 315 miljardi euro väärtuses investeeringuid täideti 2018. aasta juulis, täpselt kolm aastat pärast EFSI asutamist. 2020. aasta seisuga on täidetud ka teine investeerimiseesmärk – 500 miljardit eurot.
Prognoositakse, et 2022. aastaks on EFSI toetatud investeeringud suurendanud SKP-d 1,9% ja tekitanud 1,8 miljonit uut töökohta.
Uman
Uman (ukraina: Умань) on linn Tšerkassõ oblastis Kesk-Ukrainas Vinnõtsjast idas.
Hinnanguline rahvaarv on 87 700 (2007).
Esimest korda on Umani mainitud 1616. aastal.
Umanis on 1796. aastal krahv Stanisław Szczęsny Potocki rajatud Sofiyivsky park, kus on kitsad kosed ja kivisillad. Samal aastal ehitati sinna esimesed elamiskohad.
Umani linna meelitab tuhandeid inimesi palverännak rabi Nachman Breslovi haua juurde juudi uusaastal (Roš ha-Šana).
Haapsalu on Umani sõpruslinn.
28. aprilli 2023 varahommikul toimunud Venemaa raketirünnakus sai pihta korrusmaja ning hukkus vähemalt 23 rahulikku elanikku, nende seas 6 last.
Parim päev (album)
"Parim päev" on Getter Jaani debüütalbum, mille andis välja Moonwalk studio 9. juunil 2010. Tegemist on EP ehk lühialbumiga, millel on kaheksa lugu. Albumi produtseeris Sven Lõhmus ning üldiseks stiiliks kogu albumil on urban-pop. Albumilt on välja antud kaks singlit: "Parim päev" ja "Grammofon".
Albumi esitluseks toimus üle Eesti esitlustuur, mille jaoks ehitati eraldi rularamp, mida Getter ja tema taustatantsijad kasutasid lavana. Koostöös Eesti Tänavaspordi Liiduga tegid lava peal trikke rulatajad ning pärast esinemist oli kõikidel rulahuvilistel võimalik ka oma oskusi demonstreerida.
Getteri album anti välja CD'na üle Eesti, digitaalselt on võimalik albumit alla laadida üle maailma.
Rapid City
Linn on asutatud 1876. aastal. Ta on saanud nime Rapid Creeki (jõe) järgi.
Otto Tunder
Tunder ordineeriti 28. jaanuaril 1674 õpetajaks. Aastatel 1674–1677 oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse abiõpetaja ning ühtlasi Haapsalu kooli rektor ja saksa koguduse kantor. Aastatel 1677–1682 oli ta (kutsuti 24. augustil 1677, introdutseeriti 11. novembril 1677) Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1683–1708 oli ta (kutsuti 16. septembril 1682) Käina Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1683–1708 oli ta veel (sai praostiks 16. veebruaril 1683) Saarte-Lääne praostkonna praost. 26. jaanuaril / 6. veebruaril 1703 sai senior ministerii ' ks. Ta pidas jutlusi eesti keeles.
Tunder võttis osa uue testamendi tõlkimisest.
Isiklikku
Ka tema poeg Johann Samuel Tunder ja pojapoeg Wilhelm Friedrich Tunder olid Käina Martini koguduse õpetajad.
Õnne Piimakarjatalu
Õnne Piimakarjatalu OÜ on piimakarja kasvatamise ja põllumajandussaaduste tootmisega tegelev osaühing, mis asub Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Esku külas.
Ettevõte asutati 1992.
2015. aastal sai Õnne Piimakarjatalu omanikuks Silikaat Gruppi kuuluv ettevõte.
Ettevõttel on 600 lehma ja 600 noorlooma (2015).
Ettevõtte juhataja on Meelis Venno.
Galvestoni maakond
thumb|Galvestoni maakonna kohtumaja
Galvestoni maakond (Galveston County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Galveston.
Maakonna pindala on 2261 km². Veepindala on 1228 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 291 309. Aastal 2000 oli elanike arv 250 158.
Ajalugu
Galvestoni maakond moodustati 1838. aastal Brazoria, Harrise ja Liberty maakonna osadest. Maakond on saanud nime Hispaania poliitiku ja Louisana kuberneri Bernardo de Gálvez y Madridi järgi.
Pedro Calderón de la Barca
pisi|Pedro Calderón de la Barca Pedro Calderón de la Barca, täisnimega Pedro Calderón de la Barca y Barreda González de Henao Ruiz de Blasco y Riaño (17. jaanuar 1600 Madrid – 25. mai 1681 Madrid), oli hispaania kirjanik, kes on tuntud eelkõige oma näidendite poolest.
Calderón de la Barca kuulsaim näidend on "La vida es sueño" (eesti keeles "Elu on unenägu", tõlkinud Jüri Talvet; Tallinn: Kunst, 1999). Eesti keeles on Jüri Talveti tõlkes ilmunud veel "El gran teatro del mundo" ("Suur maailmateater" Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2006) ja "Risti pühitsus" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2022).
Ludwig von Bertalanffy
Karl Ludwig von Bertalanffy (19. september 1901 Viin, Austria – 12. juuni 1972 New York, USA) oli bioloog, kes tegeles teoreetilise bioloogia ja organismide kasvu modelleerimisega. Ta oli üks üldise süsteemide teooria esmarajajaid.
Elukäik
Ludwig kasvas üles isa Gustav von Bertalanffy ja ema Charlotte (neiuna Vogel) ainsa lapsena, kuni kümnenda eluaastani ehk kooliminekuni sai eraõpetust.
Aastal 1918 asus ta Innsbrucki ülikoolis õppima kunstiajalugu ja filosoofiat, kuid katkestas õpingud seal ja kolis 1924. aastal Viini. Nii otsustas ta lõpuks bioloogiat õppima minna, sest lootis, et temast võiks hiljem isegi filosoof saada. Viini ülikoolis tundis ta huvi nii filosoofia ja kui ka loodusteaduste (eriti bioloogia) vastu.
1926. aastal kaitses ta väitekirja füüsiku ja natuurfilosoofi Gustav Fechneri tööde teemal ning sai filosoofiadoktoriks. Bertalanffy omandas alates 1934. aastast mitmeid professuure. Ta oli 1934–1948 professor Viini Ülikoolis. Hiljem oli ta professor Londoni ülikoolis, 1948–1949 Montreali ülikoolis, 1949 Ottawa ülikoolis, 1950–1954 Lõuna-California ülikoolis, 1955–1958 töötas Menninger Foundationis, 1958–1960 Edmontonis Alberta ülikoolis ja lõpuks 1961–1972 Buffalo Ülikoolis New Yorgis (SUNY).
Aastal 1972 suri Bertalanffy ootamatult infarkti.
Tööst
Ludwig von Bertalanffy oli süsteemsete ülesannete püstitaja – eriti tüpoloogiliselt erinevate süsteemide matemaatilise aparatuuri ülesehitamise alal. Teadusliku tõdemuse erinevate valdkondade seaduspärasuste isomorfsuse uurija. Ta käsitleb üldise süsteemiteooria teket kui konflikti mehhanitsismi ja vitalismi vahel. Mõlemad seisukohad olid talle vastuvõetamatud: esimene kui triviaalne, teine kui ebateaduslik.
Oma esimest etteastet üldise süsteemide teemal meenutab Bertalanffy nii: "Sellises olukorras olin sunnitud hakkama kaitsma nn organismilist seisukohta. Selle kontseptsiooni olemust võib iseloomustada ühe lausega järgmiselt: igasugune organism on organiseerituse ilming, ja meie, bioloogid, peame neid analüüsima sellest aspektist. ... Üheks minu tulemuseks on, et nn avatud süsteemid ja dünaamiline tasakaal osutuvad sisuliselt tavalise füüsikalise keemia, kineetika ja termodünaamika laienditeks. Selgus aga, et ma ei saanud jääda oma kunagi valitud teele ja olin sunnitud tegema veelgi suurema üldistuse, mida ma nimetasin üldiseks süsteemide teooriaks. See mõte ulatub küllalgi kaugesse aega – esimest korda esitasin ma need 1937. aastal filosoofiaseminaril, mis toimus Chicago ülikoolis Charles Morrise eestvedamisel. Aga tollal tekitasid teoreetilised teadmised kui niisugused bioloogias halva maine, ja ma kartsin seda, mida matemaatik Gauss kunagi "jultumuseks ehk Boeotiansiks" nimetas. Sellepärast ma peitsin oma visandid sahtlisse ja alles pärast sõda ilmusid minu publikatsioonid sel teemal."
Kokkuvõtteks väidab ta, et füüsikalised süsteemid erinevad elussüsteemidest selles, et need on väliskeskkonna suhtes suletud, samas kui elusorganismid on avatud. Organismide eluprotsess vajab keskkonnast mateeriavoogu, mille tüüp ja kogus vastab konkreetse süsteemi omadustele. Samuti eritab süsteem talitlemisel ainet keskkonda. Seega saavad organismid endale täiendavat energiat, mis võimaldab saavutada negentroopiat ja tagab süsteemi stabiilsuse keskkonnas.
Nii jõudis Bertalanffy biotsönoosi (elukoosluste) ja homöostaasi (olupüsivuse) käsitlemisel seisundini, milles ta oli küps andma piisavalt nii faktoloogilist ainest kui ka inspiratsiooni süsteemi universaalse üldmõiste väljaarendamiseks, st tunnetusülesande lahendamiseks. Selle sooritas ta tulemustega, millega pälvis tollal moodsa süsteemiteooria isa loorberipärja.
Toonik
pisi|Toonik nähtavas ja ultraiolettvalguses. Toonik on hiniini sisaldav karastusjook, millega lahjendatakse sageli alkohoolseid jooke.
Chionactis
Chionactis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Chionactis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik :
Levila
Need maod on levinud Arizona osariigi lõunaosas, Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Chionactis palarostris seisuga 26.12.2013.
Aevastuspuu
Aevastuspuu (Ptaeroxylon obliquum) on ruudiliste sugukonda kuuluv samanimelise perekonna ainus esindaja.
Mõni autor paigutab ta aevastuspuuliste (Ptaeroxylaceae) hulka.
Aevastuspuu on pärit Lõuna-Aafrikast ja troopilisest Aafrikast. Kasvab kuni 15 m kõrguseks.
Taime nimetus (vanakreeka sõnadest ptairein ja xylon) tuleneb sellest, et taime puidust saadavat saepuru kasutatakse meditsiinis aevastust esilekutsuva vahendina. Koosade rahvameditsiinis tehti sellest nuusktubakat, mida tarvitati peavalu leevendamiseks.
Aevastuspuu puit on äärmiselt tugev ja vastupidav.
Wilhelm Friedrich Tunder
Wilhelm Friedrich Tunder (20. august/31. august 1721 Käina – 17. märts/28. märts 1760 Käina) oli Eesti vaimulik.
Tunder õppis usuteadust (immatrikuleeriti 1. septembril 1740, oli kohal veel aastal 1743) Halle ülikoolis. Ordineeriti 1. oktoobril/12. oktoobril 1746.
Ta oli aastatel 1746–1751 (introdutseeriti 11. jaanuaril/22. jaanuaril 1747) Käina Martini koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1751–1760 oli ta sama koguduse õpetaja. Ta oli pietistlike vaadetega vaimulik.
Isiklikku
Tema isa Johann Samuel Tunder ja vanaisa Otto Tunder olid Käina Martini koguduse õpetajad, tema õe Sophie Julie mees Hermann Daniel Bonge oli Karja Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Hedwig Elisabethi isa Christian Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja.
Ahtme Kunstide Kool
Ahtme Kunstide Kool on Ida-Viru maakonnas Ahtmes tegutsev muusika- ja kunstikool.
Kool asutati 1994. aastal ja tegutses esialgu Kohtla-Järve 17. Keskkooli ruumides. Järgmisel, 1995/1996. õppeaastal kolis kool värskelt remonditud Kohtla-Järve Ahtme Gümnaasiumi hoone neljandale korrusele. Muusikaosakond tegutses nendes ruumides veel kaks aastat: 1997. aasta sügisel koliti muusikaosakond oma majja aadressil Jaaniku tänav 11. Kunstiosakond koliti 1999. aasta sügisel värskelt remonditud omaette hoonesse aadressil Tervise tänav 18.
Ärieetika
Ärieetika on rakenduseetika haru, mis analüüsib äripraktikas ette tulevaid eetilisi ja moraalseid probleeme.
Ahtme Kunstide Kool
Muusikaosakonnas on võimalik õppida klaverit, orelit, kitarri, viiulit, tšellot, akordionit, flööti, klarnetit, saksofoni, trompetit, marimbat. Peale selle saab õppida klassikalist ehk akadeemilist vokaali, estraadilaulu ja soolo- või basskitarri, löökriistu, süntesaatorit. Kunstiosakonnas on võimalik õppida joonistamist, maalimist, kompositsiooni, skulptuuri, graafikat ja kunstiajalugu.
Ärieetika
Ärieetika kujunes välja 1970. aastate lõpul USAs.
Ahtme Kunstide Kool
Muusikaosakond korraldab muu hulgas Virumaa keelpillimuusika päeva, Virumaa kammermuusikapäeva "Eesti meeleolud" ja Virumaa muusikakoolide kontserti "Õpetaja ja õpilane".
Cassi maakond (Nebraska)
Cassi maakond (Cass County) on maakond Ameerika Ühendriikides Nebraska osariigis.
Ahtme Kunstide Kool
Ahtme Kunstide Kooli vilistlane on näiteks Kirill Ogorodnikov.
Ärieetika
Ärieetika probleemistikku kuulub nt (valitseva) majandussüsteemi moraalne õigustatus, ettevõtte ühiskondlik vastutus, aktsepteeritava konkurentsi piirid, reklaami eetilisus.
Cassi maakond (Nebraska)
Maakonna halduskeskus on Plattsmouth.
Ahtme Kunstide Kool
Kooli direktor on Jana Unt.
Cassi maakond (Nebraska)
Ajalugu
Maakond moodustati 1854. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 25 241.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Johannes Rööp
Johannes Rööp (27. juuni 1896 – 29. oktoober 1985) oli Eesti haridustegelane ja muusikaelu edendaja.
Johannes Rööp alustas kooliteed Riidaja vallakoolis. Pärast Kärstna ministeeriumikooli asus ta õppima Tartu Õpetajate Seminari. Seminari lõpetamise järel oli ta 5 aastat Kärstna algkooli õpetaja. Alates 1925. aastast tegutses Johannes Rööp Võrumaal. 1925–1940 oli ta Vaabinas Peebu algkooli juhataja, 1941–1961 Urvaste kooli juhataja ning õpetaja.
Johannes Rööbi vanemad Peeter ja Reet olid muusikainimesed ja ka Johannes käis juba varakult Leebiku laulukoori harjutustel ning hiljem ka juhatas seda.
Nii Viljandi- kui Võrumaal töötades võttis ta oma kooridega laulupidudest osa. 1938. aastal anti ÜENÜ Vaabina osakonna segakoori juhile Juhan Aaviku allkirjaga tänukiri XI üldlaulupeo eduka kordamineku puhul.
Tartu Õpetajate Seminaris anti head muusikaharidust, lõpetanu suutis mängida ja õpetada mitut pilli. Ka Johannes Rööp juhendas rahvapilliorkestrit ja kammerorkestrit. Muusikaõpetaja Rööpi mäletatakse nõudliku, hingestatud ja emotsionaalse juhendajana, kes pööras väga suurt tähelepanu puhtale ja kaunile kõlale.
Johannes ja Anelle Elfriede Rööbil on 5 last: Vaike, Hilja-Reet, Peeter ja Karin ning Ellen. Rööpide peres tegutses tollal haruldane pereorkester ja kõigi laste elu on muusikaga seotud, tütar Vaike Uibopuu on tunnustatud dirigent.
Will Happiness Find Me?
Will Happiness Find Me? on Eesti laulja Maria Minerva album, mis ilmus 2012. Albumi tootis Not Not Fun Records.
Nukumaja
pisi Nukumaja on väike mängumaja, mis on sisustatud nukkude koduna.
Nukumajad on enamasti mõeldud lastele mängimiseks, kuid nukumajade valmistamine või kogumine on ka täiskasvanute hobi.
Nukumaju valmistati käsitsi, kuni tööstusliku revolutsiooni ja Teise maailmasõja järel läksid need järjest rohkem masstootmisse, muutudes ühetaolisemaks ja odavamaks. pisi|Nukumaja ehitas Milvi Freimuthile tema isa Felix Ferdinand Freimuth 1940. aastate alguses. Restaureeris Virgo Siil 2000. alguses. Tartu Mänguasjamuuseum, 2017. a. Nukumaja võib olla väga lihtsakoeline, koosnedes paarist kokkuliidetud kastist, kui ka äärmiselt detailirohkelt ja kallilt kaunistatud ja möbleeritud.
Daugavpilsi koduloo- ja kunstimuuseum
pisi|Muuseumi peahoone (september 2011) Daugavpilsi koduloo- ja kunstimuuseum on koduloo- ja kunstimuuseum Lätis Daugavpilsis.
Orjaku-Kuriste mõis
Orjaku-Kuriste mõis (saksa keeles Orjak-Kurrist) oli poolmõis Käina kihelkonnas Läänemaal. .
Mõis rajati 1907 Orjaku mõisast eraldatud alast.
Saulkrasti piirkond
Saulkrasti piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.
Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Saulkrasti ja Sēja piirkonnad ühiseks omavalitsuseks ühendati.
Roope Riski
pisi|Roope Riski (2018) Roope Vilhelmi Riski (sündinud 16. augustil 1991 Askaineni vallas) on Soome jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HJK.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Turun Palloseura.
Tallinna Uue Linna Päevad
Tallinna Uue Linna Päevad (lühendatult TULP) on Tallinnas Rotermanni kvartalis toimuv koguperefestival.
Roope Riski
Klubikarjääri jooksul on ta väljaspool Soomet mänginud Itaalia kõrgliiga klubis Cesena, Norra kõrgliiga klubides Hønefoss ja Haugesund, Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Paderborn 07, Austria kõrgliiga klubis St. Pölten ning Kreeka esiliiga klubis PAE Chaniá
Tallinna Uue Linna Päevad
Esimene festival toimus 2009.
Laguunrannik
Laguunrannik on laugranniku tüüp, kus kõik lahed on avamerest põiksäärtega eraldatud ja moodustavad laguunide ahelikke. Mandripoolsed rannad on liigestatud, merepoolsed rannad on sirged ja pikaks venitatud. Sageli on põiksäärtel luited, ning neid läbivad väinad või kanalid.
Roope Riski
Aastatel 2015–2016 mängis ta Soome kõrgliiga klubis SJK Seinäjoki. 2015. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. 2016. aasta hooajal lõi Riski Soome kõrgliigas 17 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.
HJK-iga sõlmis ta lepingu 2019. aasta novembris. 2020. aastal tuli ta HJK-iga Soome meistriks. 2020. aasta hooajal oli Riski lisaks Soome kõrgliigas suurim väravakütt (16 väravat).
Debüüdi Soome jalgpallikoondises tegi Riski 19. jaanuaril 2015 sõprusmängus Rootsi vastu, lüües mängu ainsa värava.
Tema noorem vend Riku Riski on samuti jalgpallur.
Stephen Sauvestre
Charles Léon Stephen Sauvestre (26. detsember 1847 – 18. juuni 1919) oli prantsuse päritolu arhitekt. Ta on tähelepanuväärne selle poolest, et aitas 1880. aastatel projekteerida Pariisis asuvat maailmakuulsat Eiffeli torni.
Qaqortoq
Qaqortoq (varasem nimi on taanikeelne Julianehåb) on Gröönimaa lõunaosa läänerannikul asuv linn, Kujalleqi valla keskus.
Papiniidu mõis
Papiniidu mõis (saksa keeles Pappeniet) oli rüütlimõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal. .
Qaqortoq
Kliima
Gröönimaa lõunatipus ei ole igikeltsa. Siiski valitseb Qaqortoqis lähisarktiline kliima.
Linna aastane sademete hulk on 857 mm. Kõige rohkem sajab juulis (97 mm) ja septembris (92 mm), kõige vähem veebruaris (51 mm).
Ajalugu
Vanimad märgid inimtegevusest Qaqortoqi alal on 4300 aastat vanad. Need kuuluvad Saqqaqi kultuuri inimestele, kes olidki Lõuna-Gröönimaa esmaasukad. Saqqaqi kultuuri asulapaigad ja leiud Lõuna- ja Lääne-Gröönimaal on üsna sagedased, kuid Qaqortoqi ümbruses siiski mitte eriti: leitud on üksnes üksikuid asulakohti ning esemeid, mille hulka kuuluvad kivikildudest puurid ja noad. Saqqaqi kultuuri kandjad olid sugulased tšuktšide ja korjakkidega ning tõenäoliselt surid Gröönimaal välja järglasteta 2800 aastat tagasi.
10. sajandi lõpul saabusid Lõuna-Gröönimaale viikingid, kes rajasid sinna oma asundused. Tänapäeva Qaqortoqist 19 km kaugusel kirdes asub kõige väljapaistvama viikingiehitise Hvalsey kiriku vare. Kaubandus viikingite ja inuittide vahel oli harv, sest nende asundusi eraldas suur vahe. Viikingite asundused püsisid 5 sajandit ja surid lõpuks välja 15. sajandi keskel. Viimased kirjalikud andmed viikingitest Gröönimaal pärinevad Hvalsey kirikuraamatust aastast 1408, aga asula ise püsis nähtavasti veel paarkümmend aastat.
Umbkaudu 1500. aastast kuulus Lõuna-Gröönimaa inuittide kultuuri mõjusfääri. Inuitid ei rajanud eriti selliseid elamuid, millest jälgi säiliks. Muud esemeleiud on suhteliselt sagedased.
pisi|Qaqortoqi majad Tänapäevase Qaqortoqi asutas 1774 Julianehåbi nime all Taani-Norra kaupmees Anders Olsen (1718–86), kes tegutses Üldise Kaubanduskompanii heaks. See kompanii haldas Gröönimaad alates 1749 ning oli rajanud juba 9 asulat, Julianehåb oli 10. ja viimane. Kuigi Üldine Kaubanduskompanii läks samal 1774. aastal pankrotti, jäid kõik need asulad peale ühe püsima ja kindlustasid Gröönimaa kuulumise Taanile.
Asula sai nime Taani kuninganna Juliane Marie järgi, kes oli Frederik V teine naine. Temast põlvnevad Christian VIII ja kõik hilisemad Taani kuningad.
Qaqortoqi vanim säilinud hoone on aastast 1797 pärit endine sadamahoone. Selle projekteeris kuninglik taani arhitekt Kirkerup. Hoone on ehitatud mustadest tõrvatud palkidest, pandi Taanis osaliselt kokku, toimetati laevaga Gröönimaale osadena ja siis pandi lõplikult kokku.
Qaqortoqi muuseum asub kunagises linna sepa kaupluses, mis valmis 1804. See on ehitatud kollasest kivist.
1927 rajati Qaqortoqi Gröönimaa esimene purskkaev Mindebrønden, mis kujutab kaht vaala, kes oma hingamisavast vett purskavad. Tänapäevaks on Gröönimaa teine purskkaev rajatud Sisimiuti.
Qaqortoq tänapäeval
pisi|Qaqortoq talvel (2005) Qaqortoq sai grööni hüljeste nahkadega kauplemise keskuseks. Tänapäevani asub linnas hülgenahkade parkimistöökoda Great Greenland. 1972 keelustati USA-s kauplemine kõigi mereimetajate ja nende saadustega, olenemata nende kaitseastmest, ning seega langes USA turg ära. Alates 1983, kui Euroopa Majandusühendus samuti keelas hülgenahkadega kauplemise, sai ettevõte Taani riigilt igal aastal 25–30 miljonit Taani krooni tegevustoetust. 5. mail 2009 keelas Euroopa Liit kõik hülgetooted, jättes erandi Gröönimaa inuittide kütitud nahkadele. Tänapäeval on Great Greenlandi põhiline turg Euroopa Liit, eriti Taani.
Kuni 31. detsembrini 2008 oli linn Qaqortoqi valla keskus. Seejärel liideti Qaqortoqi vald loodes asuva Narsaqi valla ja Gröönimaa kõige lõunapoolsema, Nanortaliki vallaga. Tekkis Kujalleqi vald keskusega Qaqortoqis.
Linnas on keskkool ja kaubanduskool.
pisi|Qaqortoq suvel Linnas asuvad kohaliku kunstniku Aka Høeghi alustatud projekti "Kivi ja inimene" raames loodud Põhjamaade kunstnike skulptuurid.
Transport
Nii nagu teistel Gröönimaa asulatel, pole Qaqortoqilgi maismaaühendust teiste asulatega. Linnas on autosid ja tänavaid, kuid pole teid, mis viiksid teistesse asulatesse. Maasturitega saab siiski mõnele poole sõita. Linnast põhja ja läände viivad head matkarajad. Talvel kasutatakse laialdaselt lumesaane.
Qaqortoqis on sadam. Seda haldab Gröönimaa omavalitsusele kuuluv Royal Arctic Line, mille keskus on Nuukis. Sadamasse saavad siseneda kuni 15 m süvisega ja kuni 150 m pikad laevad. Sadam pakub sisenevatele laevadele lootse, aga mitte puksiire.
Linnas asub kopterite lennujaam, mis töötab aasta ringi. See ühendab linna läheduses asuva Narsarsuaqi lennujaama ning selle kaudu ülejäänud Gröönimaa ja muu maailmaga. Arutatakse kava rajada ka Qaqortoqi lennujaam, kus võiksid maanduda lennukid. 1200-meetrine maandumisrada võimaldaks ühendust pidada Islandi ja Ida-Kanadaga, aga 1800-meetrine maandumisrada Mandri-Euroopaga. Maandumisraja asukohta pole veel otsustatud.
Qaqortoqis on Gröönimaad Islandiga ühendava sidekaabli Greenland Connect maabumiskoht.
RPD kuulipilduja
RPD (vene keeles ручной пулемёт Дегтярёва – rutšnoi pulemjot Degtjarjova) on Nõukogude Liidu 7,62-millimeetrise kaliibriga kergekuulipilduja, mille arendas padrunile 7,62×39 mm välja Vasili Degtjarjov. RPD, mille laskemoonaks oli 7.62×54 mm R padrun, asendas Degtjarjovi varasema kuulipilduja DP (Dektjarjov pehotnõi – jalaväe-Degtarjov). RPD on enamiku tänapäevase jalaväe jao automaatrelva eelkäijaks. RPD järeltulija Nõukogude armees on RPK.''
Hilve Rebane
Hilve Rebane (23. detsember 1938 Tartu – 16. oktoober 2012 Tartu) oli eesti kirjandusloolane ja -kriitik.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina.
Aastatel 1963–1967 töötas ta õpetajana Värska Keskkoolis.
Looming
Ta on uurinud peamiselt 20. sajandi tõlkekirjandust ning Johann Voldemar Jannseni elu ja tegevust.
Isiklikku
Tema isa oli ajaloolane ja arhivaar Hugo Rebane.
Pico da Neblina
Pico da Neblina avastati alles 1950. aastatel. Esimeste inimestena jõudsid mäe tippu 1965. aastal Brasiilia armee ekspeditsiooni liikmed.
Brõtske
Brõtske (ukraina keeles Брицьке) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 629. Pindala on 3,211 km².
Pavestküla mõis
Pavestküla mõis (saksa keeles Pawast) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal. .
Õuna tänav
Õuna tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Voldemar Ööveli mälestusvõistlus
Voldemar Ööveli mälestusvõistlus (ka Voldemar Ööveli karikas) on Põlva Laskespordiklubi ja Politsei- ja Piirivalveameti võistkonna laskmis võistlus.
Esimene võistlus toimus 1996 Voldemar Ööveli eestvedamisel. Võistlus sai Ööveli nime 2011.
Velikaja madalik
Velikaja madalik (vene keeles Псковская низменность ('Pihkva madalik'), läti keeles Mudavas zemiene) on madalik Venemaal Pihkva oblastis ja Läti idaosas Velikaja jõe valgla alal. Madaliku mõõtmed on 80-90 × 200-500 km ja pindala 17 000 km².
Madaliku suurim kõrgus on 65 m.
Alfred Lotka
Alfred James Lotka (2. märts 1880 – 5. detsember 1949) oli ameerika biofüüsik.
Tema tööd olid alustrajavad populatsioonidünaamika vallas. Tema ja matemaatik Vito Volterra nime kannab kiskja ja saaklooma seotud populatsioonidünaamikat kirjeldav mudel – Lotka-Volterra mudel.
Tartu Vaskpilliansambel
Tartu Vaskpilliansambel on Tartus tegutsev vaskpilli ansambel.
Ansambel asutati 5. novembril 2014.
Neomobile
Neomobile oli Soome omanikega Saaremaa bussifirma. 2005. aastal liitus algselt Mobilo nime kandnud ettevõte Eesti suurima bussifirma GoBusiga. Neomobile oli tõenäoliselt mugavaima, turvalisima ja säästlikema bussipargiga firma Eestis, seda tänu omanik Kari Makkonenile, kes tõi Saaremaale vanu Scania Kuttereid, Lahtisid, VanHoole ja isegi Irizare. Tänu lepingule Scania tehasega tagati abi ja asendusbussid kogu Euroopas, mis tegi Neomobile populaarseks valikuks 1990ndatel ja 2000ndatel enne odavlennunduse levikut toimunud bussireisidel.
Otto IV (Brandenburg)
thumb|Brandenburgi markkrahv Otto IV, kujutatud [[Codex Manesses (u. 1300)]]
Otto IV hüüdnimega Otto Noolega (u. 1238 – 27. november 1308 või 1309) oli Askania dünastiast Brandenburgi markkrahv 1266. aastast kuni oma surmani.
Elukäik
Otto oli Johann I ja tema esimese naise Sophie poeg.
Valitsemine
Pärast oma isa surma 1266. aastal valitses Otto IV üheskoos oma vanema venna Johann II ja koos noorema venna Konrad I-ga. Otto IV tõusis kolmest silmapaistvaimaks.
1269. aastal võtsid Otto IV ning tema kaasvalitsevad vennad Konrad ja Johann II vasalliks Pomereelia hertsogi Mestwin II (Arnswalde leping). Hiljem seisis Pomereelia hertsog Brandenburgi suveräniteedi vastu, põhjustades arvukalt vaenuseid, millest esimene puhkes 1278. aastal, kui Mestwin toetas sõjaliselt Bolesław Pobożnyt Brandenburgi vastu.
1277. aastal üritas Otto lasta oma nooremat venda Erichit Magdeburgi peapiiskopiks valida. Kuid kandidatuuri esitasid ka Querfurti isandad, kes olid Magdeburgi linnakrahvid. Kompromissina nimetati ametisse Günther von Schwalenberg. See tõi kaasa pikaleveninud vaidluse Otto ja Magdeburgi toomkiriku kapiitli vahel. Fohse lahingu ajal suutis Magdeburg Otto kinni püüda ja puuri panna. Otto nõunik Johann von Buch maksis vabastamise eest lunarahaks 4000 naela hõbedat. Vaidlus jätkus Güntheri järglase Bernhard III von Wölpe valitsemisajal.
Võitluse ajal Staßfurtis 1280. aastal tabas Ottot nool. Väidetavalt elas ta aasta otsa noolega, mis peast välja turritas, sellest ka hüüdnimi. Pole päris selge, kui kaua ta niimoodi ringi jalutas; üks traditsioon ütleb "mõnda aega", teine ütleb "aastaid". Selle lahendamiseks pole ühtegi kirjalikku allikat. Pärast paavst Martinus IV õnnistust 1283. aastal määrati Erich lõpuks Magdeburgi piiskopiks.
1278. aastal ühines ta oma onu, kuningas Otakar II Ungari kampaaniaga, kus nad võitlesid Rudolf I-ga. Otakar II langes Marchfeldi lahingus. Otto IV-st sai Otakari seitsmeaastase poja Václav II eestkostja. Ent ta pidas Václavit Spandaus pantvangis, samal ajal kui tema armeed Böömimaad rüüstasid. Václav vabastati 1283. aastal, kui Böömimaa maksis lunaraha ja loovutas mõne territooriumi. Hiljem säilitas Václav Otto IV-ga südamlikud suhted.
1283. aasta Rostocki maarahu abil loodi Lübecki linna juhitud liit, kuhu Brandenburgi vastu ühendati Wismari, Rostocki, Stralsundi, Greifswaldi, Szczecini, Demmini ja Anklami linnad, Pommeri hertsog Bogislaw IV, Rügeni vürst Wizlaw II ja Saksimaa hertsog Johann I. 1284. aasta Vierradeni lepinguga andsid Otto IV ja tema kaasvalitsejad tagasi Pomereelia territooriumid, mille nad olid varem vallutanud.
1290. aastal tekkis Brandenburgis sisevaidlus Otto IV ja tema nõbu ning kaasvalitseja Otto V "Pika" vahel, kes sõlmis liidu Piastidest Sileesia hertsogitega. 1294. aastal kasvas vaidlus relvastatud konfliktiks. 1295. aastal vahendas kuningas Adolf ja konflikt lahendati. Hiljem samal aastal sõlmis Otto IV liidu Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto II-ga.
1292. aastal, pärast kuningas Rudolfi surma, toetas Otto valijana Nassau Adolfi valimist uueks kuningaks, Rudolfi poja Austria Albrechti kandidatuuri vastu. Selles oli Otto liidus Böömimaa kuningaga (tema endine eestkostetav ja vang Václav), kes oli tegelikult Habsburgi-vastase hoiaku ja Adolfi kandidatuuri algataja.
1292. aastal ostis Otto IV Landsbergi margi ja 1292. aastal Saksimaa pfaltskrahvkonna, territooriumi Saale-Unstrut piirkonnas. 1303. aastal ostis ta maakrahv Dietrich IV-lt Lausitzi.
1296. aastal alustas Brandenburg sõda Poola kuninga Przemysł II vastu, kes oli okupeerinud Pommeri, kuna ka Brandenburg nõudis suveräänsust Pommeri üle ja Brandenburg tahtis omada sadamat Läänemerel. See sõda oli edutu.
1298. aastal osales Otto IV kuningas Adolfi kukutamises, kuid mitte temavastases sõjalises kampaanias.
Otto IV osales ka vaenustes Rostocki isanda Nikolaus I, Rügeni vürsti Wizlaw II, Braunschweig-Grubenhageni hertsogi Heinrich I, Braunschweig-Wolfenbütteli ja Göttingeni hertsogi Albrecht II ning Brandenburgi ja Havelbergi piiskoppide vastu. Konflikt piiskoppidega kulmineerus tema suhtes väljakuulutatud interdiktiga.
Rüütellikkus
Väidetavalt elas Otto IV oma elu rüütliideaalide järgi. Teda kirjeldati kui "üht oma aja kõige hiilgavamat ja uljamat vürsti". Tema elulugu vihjab ka üsna võitluslikule iseloomule. Ta oli ka minnesinger ja menestrel; seitse tema ülemsaksa keele murdes kirjutatud laulu on säilinud. Võrreldes teiste tema ajastu kompositsioonidega võib tema teoseid kirjeldada suurepärastena.
Abielu
thumb|right|Otto IV monument [[Siegesalleel]]
Otto IV abiellus kaks korda, kuid suri lastetuna. 1262. aastal abiellus ta Holstein-Kieli krahvi Johann I ja Saksimaa Elisabethi tütre Heilwigiga. Naine suri 1305. aastal. 1308. aastal abiellus ta Juttaga, kes oli Hennebergi krahvi Berthold VIII tütar ja Lausitzi Dietrich IV lesk. Jutta elas oma teisest abikaasast kauem ja suri 1315. aastal.
Monument
Karl Begas kavandas Berliini Siegesallee kujude rühma 7, mille keskmes oli Otto IV kuju, mille kõrval olid Johann von Kröche (hüüdnimega Droiseke) ja Johann von Buchi büstid. See kujude rühm avati 22. märtsil 1899.
Vase tänav
Vase tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Maie Orava võistutantsimine
pisi|[[Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel tantsimas Maie Orava võistutantsimisel Kosel (2011)]] Maie Orava võistutantsimine on Eesti rahvatantsu võistlus.
Esimene võistlus toimus 2001 Väike-Maarjas.
2016 toimus järjekorras 6. võistutantsimine.
Choszczno
Choszczno (saksa Arnswalde) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Choszczno maakonna ja Choszczno valla halduskeskus. Choszczno asub Kluki järve ääres, Szczecinist umbes 66 km idakagus.
Choszczno sai linnaõigused enne 1289. aastat, tõenäoliselt 1284. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Puusta mõis
Puusta mõis (saksa keeles Lichtenhof) oli Ruusa mõisa kõrvalmõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. .
Cedari maakond (Nebraska)
Cedari maakond (Cedar County) on maakond Ameerika Ühendriikides Nebraska osariigis.
Maakonna halduskeskus on Hartington.
Ajalugu
Maakond moodustati 1857. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8852.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Vladimiri ja Suzdali valgest kivist arhitektuurimälestised
Vladimiri ja Suzdali valgest kivist arhitektuurimälestised on objektide koondnimetus, mis hõlmab kaheksat Kiievi-Vene arhitektuurimälestist UNESCO maailmapärandi nimistus (alates aastast 1992). Ehitised on Vladimiri-Suzdali arhitektuurikoolkonna silmapaistvad mälestised, mis on ehitatud peaasjalikult 12.-13. sajandil. Hooned on laotud heledast lubjakivist tahutud kantkividest, hoonete vorm on lihtne ja monumentaalne, ukseavad on astmikportaalidega, sageli on välismüürid kaunistatud petikarkaadidega ja lamereljeefse kivist raiddekooriga, milles kunstiajaloolased on leidnud ühisjooni Lääne-Euroopas valitsenud romaani kunstiga. Asuvad Venemaal, ajaloolise Vladimiri-Suzdali vürstiriigi territooriumil, tänapäeval Vladimiri oblastis.
Vladimiri Jumalaema Uinumise katedraal on Andrei Bogoljubski käsul aastail 1158–1160 ja 1186–1189 valminud katedraalkirik Vladimiris, Vladimiri-Suzdali vürstiriigi peakirik. Ehitatud Kiievi Püha Sofia katedraali eeskujul, ja hiljem olnud omakorda eeskujuks Jumalaema Uinumise katedraalile Moskva Kremlis ja kirikuile teistes Venemaa linnades. Ehitus on hästi säilinud. Interjööris leiab fragmente 12. sajandi freskodest ja Andrei Rubljovi maalinguist 1408. aastast. 19. sajandil on juurde ehitatud eeskoda ja kellatorn.
Kuldne värav on valminud 1158.–1164. aastatel. Värava sisekülgi kaunistasid kullatud vaskplaadid. Lisaks kaitse-eesmärgile (värava peal asuvat kirikut kasutati ka vahitornina) oli Kuldne värav linna esinduslikem sissepääs, mis viis rikkaimasse, bojaaride ja vürstide majadega linnaossa. Säilinud keskmiselt. Aastaist 1795–1810 pärinevad ümartornid ja vahimajad (corps de garde) värava külgedel ja värava peal asuva Jumalaema Rüü Vlahernasse Toomise kiriku ümberehitus.
Jumalaema Kaitsmise kirik Nerli jõe ääres rajati Andrei Bogoljubski käsul tehissaarele Bogoljubovo lähedal. Kirik valmis aastail 1165–1166 Nerli jõe suubumiskohas Kljazma jõkke. Seda peetakse üheks kõige kaunimaks Vana-Vene maakirikuks, ka asub ta väga looduskaunis kohas. Tüübilt on kirik neljasambaline ühelööviline üheksaosalise ruumijaotusega ristkuppelkirik ühe keskse kupliga, välisseinu kaunistavad liseenid, petikgaleriid, reljeefplastika ning uste ja akende astmikportaalid. Hästi säilinud.
Vladimiri Püha Dimitri katedraal püstitati aastail 1194–1197 Vsevolod Suurpesa käsul vürsti õukonna kirikuks ja pühitseti Thessaloniki suurmärtrile Demetriosele. Algselt oli kirik käiguga ühendatud vürsti paleega. Neljapiilariline ühelööviline üheksaosalise ruumiga ristkuppelkirik ühe kupliga. Kõiki välisseinu kaunistab rikkalik madalreljeefne raiddekoor, mis kujutab inim- ja loomafiguure ja ornamentaalseid taimemotiive. Kirik on hästi säilinud. 1840. aastate eksliku restaureerimise käigus eemaldati säilinud osad galeriist, mis ühendas kirikut lossiga, ja 13. sajandist pärit trepitornid.
Suzdali kreml on Suzdali linna vanim osa, mis arheoloogiliste andmete põhjal pärineb 10. sajandist. Asub linna lõunaosas, kolmest küljest Kamenka jõe käärus. Kreml oli nii kaitse-eesmärgiga kindlustus kui ka administratiivne ja usuline keskus. Seal asusid ülempiiskopi palee koos linna peakirikuga, Jumalaema Sündimise katedraaliga, samuti vürsti ja õukonna elumajad ning hooned vürsti družiinale ja vürsti ning ülempiiskopi arvukale teenijaskonnale. Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal on ehitatud varasema, Vladimir II Monomahhi aegse kiriku kohale, selle asemele püstitas 1220. aastatel uue valgest kivist hoone Vsevolod Suurpesa poeg Juri II Vsevolodovitš. 16. sajandi algul asendati petikgaleriide kohal olevad teise korruse seinad tellisseinaga, 17. sajandil ehitati kirik viiekupliliseks. Puitkindlustusi muldvallidel ehitati neil sajandeil korduvalt suuremaks ja tugevamaks. Puitosa põles maha aastal 1719. Tänapäeval on säilinud muldvallid ja mõned kirikud, sh Jumalaema Sündimise kirik, mille välisseinte allosas on alles 13. sajandi dekoor, samuti 17. sajandist pärit telkkatusega kellatorn ja ülempiiskopi palee.
Lunastaja ja Püha Eufimi klooster Suzdalis on meesklooster Kamenka jõe vasakul kaldal Suzdali põhjaosas. Selle püstitas aastal 1352 Suzdali ja Nižni Novgorodi vürst Boriss Konstantinovitš kindlusena, et kaitsta linna välis- ja sisevaenlaste eest. Algsed puitehitised pole säilinud, kloostrikompleksi tänapäevane välimus pärineb 16.-17. sajandist. Väga heas seisukorras.
Kidekša Borissi ja Glebi kirik on ehitatud aastal 1152 Juri Dolgoruki käsul. Kirde-Venemaa vanim Vladimiri-Suzdali ehitusstiilis kirik. Osaliselt säilinud. 1660. aastatel varisesid võlvid ja apsiidid, tambuur ning kuppel. Interjööris on säilinud 12. sajandi freskode fragmente.
UNESCO maailmapärandi nimekirja lülitamata ehitusmälestised, mis pärinevad eelnevatega samast ajaperioodist ja samast piirkonnast ja millel on stiililt sarnaseid jooni:
Ehaste
Ehaste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Ehaste perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Elbrecht, Kirp ja Äro. Paul-Heinrich Ehaste palvel kanti Ehaste perekonnanimedede kaitseregistrisse nr. 17 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
Vito Volterra
Vito Volterra (3. mai 1860 – 11. oktoober 1940) oli itaalia matemaatik.
Tema ja biofüüsik Alfred Lotka nime kannab kiskja ja saaklooma seotud populatsioonidünaamikat kirjeldav mudel – Lotka-Volterra mudel.
Ringaudas Songaila
Ringaudas Bronislovas Songaila (20. aprill 1929 Klaipėda – 25. juuni 2019 Trakai) oli Leedu NSV partei- ja riigitegelane.
Aastatel 1947–1950 õppis ta Gruzdžiai veterinaartehnikumis. 1953. aastal astus Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse. 1955. aastal lõpetas ta Leedu Veterinaaria Akadeemia ja 1955–1956 töötas samas assistendina. 1956–1957 oli ta Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Kaunase inspektsioonigrupi vastutav organisaator, 1957–1960 Leedu NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse põllumajandusosakonna juhataja.
1960–1961 oli Songaila Leedu NSV põllumajandusministri asetäitja ja 1961–1962 Leedu NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 1962. aasta detsembrist kuni 1981. aasta jaanuarini oli ta Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee (põllumajandus)sekretär.
1981–1985 oli Songaila Leedu NSV Ministrite Nõukogu esimees ja 1985–1987 Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees.
1962–1988 oli ta Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Büroo (kuni 1966. aastani Presiidiumi) liige. 1. detsembrist 1987 kuni 20. oktoobrini 1988 oli Songaila Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär.
Ehik
Richard-Rudolf Ehiku palvel kanti Ehik perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 294 all.
Pico da Bandeira
Pico da Bandeira (portugali keeles 'lipu mäetipp') on mägi Brasiilias Minas Geraisi ja Espírito Santo osariigi piiril, kõrguselt kolmas mägi riigis.
Kuni 1965. aastani, mil Pico da Neblina kõrgus täpselt ära mõõdeti, peeti Pico da Bandeirat Brasiilia kõrgeimaks mäeks.
Hluboká nad Vltavou
Hluboká nad Vltavou (kuni 1885. aastani Podhrad, aastatel 1885–1923 Hluboká, saksa keeles Frauenberg) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas České Budějovice ringkonnas. Hluboká nad Vltavou asub Vltava jõe ääres, České Budějovicest ligi 9 km põhjas.
Hluboká nad Vltavou asub merepinnast 394 meetri kõrgusel.
Nierza
Nierza (ka Nirza või Nerza) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Nirza valla halduskeskus.
Referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses
Referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses toimus 3. märtsil 1991.
Nierza
Nierza asub merepinnast 162 meetri kõrgusel Nirza järve kirdekaldal ning jääb piirkonna keskusest Ludzast 27 ja Riiast 295 kilomeetri kaugusele. Külas on raamatukogu, põhikool ja rahvamaja.
Referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses
Nõukogude Liidu juhtkond otsustas 1991. aasta jaanuaris korraldada sama aasta 17. märtsil üleliidulise referendumi Nõukogude Liidu säilitamise küsimuses (vastava määruse võttis NSV Liidu Ülemnõukogu vastu 16. jaanuaril 1991). See seadis Balti vabariigid teataval määral sundseisu, vastukaaluks hakati korraldama oma referendumeid. Rahvahääletuse läbiviimise idee tekitas poliitiliste jõudude seas vastakaid arvamusi (õigusliku järjepidevuse küsimus, mittekodanike osalemine).
31. jaanuaril otsustas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu korraldada referendumi 3. märtsil 1991. Küsimus oli formuleeritud nii: "Kas teie tahate Eesti Vabariigi riikliku iseseisvuse ja sõltumatuse taastamist?" Referendumil oli õigus osaleda Eesti alalistel elanikel. Referendumist osavõtuks ei antud õigust Eesti territooriumil viibivatele NSV Liidu relvajõudude tegevteenistuses olevatele isikutele.
Nierza
Nerzat on esimest korda mainitud 1840. aastal seoses Janovole ja Muržinova mõisa talupoegade mässuga. Varasem Nerza küla jagati 1920. aastal taludeks, ent 1933. aastal sai see Nirza nime all küla staatuse tagasi. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku Nirza sovhoosi keskasula.
Referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses
Valijate nimekirjadesse oli kantud 1 144 309 isikut. Hääletussedeli sai 949 354 isikut, hääletas 948 130 (82,86%).
Nierza
2008. aastal oli külas 207 ja 2020. aastal 146 elanikku.
Referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses
Poolt hääletas 737 964 osalenut (77,83%), vastu oli 203 199 (21,43%) ja kehtetuks tunnistati 6967 hääletussedelit.
Tallinnas oli poolthääletajate osakaal 65,75%, Tartus 85,61% ja Pärnus 85,79%. Narvas aga ainult 25,49% ning Kohtla-Järvel 46,11%.
Lake District
pisi|[[Keswick (Cumbria)|Keswicki linn Skiddaw' mäe ja Derwent Wateri järve vahel]] pisi|451 m üle merepinna ulatuv mägi Cat Bells on populaarne matkasihtpunkt Lake District ehk Lakeland ('järvemaa') on mägine maa-ala Loode-Inglismaal. See on populaarne turismisihtkoht, mis on kuulus oma mägede, metsade ja järvede poolest. Kultuuriliselt on Lake District lähedalt seotud järvekoolkonna luuletajatega. Selle peamised liikmed olid William Wordsworth, Samuel Taylor Coleridge ja Robert Southey.
Ajalooliselt oli ala jaotatud Cumberlandi, Westmorlandi ja Lancashire'i krahvkonna vahel, kuid tänapäeval asub see täielikult Cumbria krahvkonnas.
Järved
Lake Districtis asuvad järgmised järved:
Cherry maakond
Cherry maakond (Cherry County) on maakond Ameerika Ühendriikides Nebraska osariigis.
Maakonna halduskeskus on Valentine.
Ajalugu
Maakond moodustati 1883. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5713.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Lõptšanõ
Lõptšanõ (ukraina keeles Липчани) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Mogõliv-Podilskõi rajoonis. Elanike arv on 647. Pindala on 2,3 km².
Poogen (paber)
Poogen on teatud suurusega, enamasti standardformaadis paberileht. Trükinduses on poogen ka käsikirja või raamatu mahu mõõtühik.
Ida-Läti madalik
Ida-Läti madalik (läti keeles Austrumlatvijas zemiene) on madalik Ida-Lätis. Läänes külgneb madalik Alūksne kõrgustikuga ja Vidzeme kõrgustikuga, idas Velikaja madalikuga ja Latgale kõrgustikuga. Madaliku pikkus on 160–170 km ja laius 56–70 km. Madaliku pindala on 10 818 km².
Loodusgeograafiliselt eristatakse madaliku aladel selliseid maastikurajoone nagu Meirāni tasandik, Lubānsi tasandik, Jersika tasandik, Arona kuplitega tasandik, Adzele kerkeala ja Aknīste nõlvak.
Madaliku kõrgeim koht on Vadzole mägi (läti keeles Vadzoles kalns) (175 m üle merepinna).
Domenico Scarlatti
Giuseppe Domenico Scarlatti (26. oktoober 1685 – 23. juuli 1757) oli barokiajastu itaalia helilooja, kes oli suure osa oma elust Portugali ja Hispaania kuningliku perekonna teenistuses.
Scarlatti kannatas oma kuulsa isa Alessandro Scarlatti ambitsioonide all ning pidi tema veenmisel vastu võtma tülikaid ooperi- ja kirikumuusika tellimusi. Tema varajane pedagoogi- ja heliloojatöö möödus Portugali printsessi Maria Barbara teenistuses, kellele ta järgnes Hispaaniasse, kus printsess abiellus Hispaania kroonprintsiga. Uus töökoht võimaldas tal pühenduda klavessiinile.
Ta kirjutas 550 üheosalist sonaati, mis oma meeleolult ja tehnilistelt ülesannetelt on äärmiselt mitmekesised. Sonaatide harmoonia erineb sageli teiste barokkheliloojate omast – Scarlatti kasutab isegi kobarakorde –, samuti rabavad nad oma rütmierksusega. On neid, kes kuulevad Scarlatti mõjusid isegi Haydni muusikas, kuid kindel on see, et ta näitas teed mitmetele klassitsistliku muusika arengusuundadele.
Einre
Einre on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Einre uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Einer, Hansen ja Stramm. Oskar-Gerhard-Heinrich Einre palvel kanti Einre perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 292 all.
Kersna
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kersna 31 inimesel: 16 mehel ja 15 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kersna meeste puhul 7873. kohal ja naiste puhul 9078. kohal.
Perekonnanime Kersna kandja oli keskmiselt 49 aasta vanune ning nimi oli levinuim Võru maakonnas, kus seda oli maakonna 10 000 elaniku kohta 1,43.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Sangaste kihelkonna Vaalu ja Tartu-Maarja kihelkonna Luunja ning Võrumaal Põlva kihelkonna Peri mõisavaldades talupoegadele nimeks Kersna.
Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kersna ühel korral, kui 1939. aastal võeti uueks nimeks Muuga.
Andrijašivka (Krõžopili rajoon)
Andrijašivka (ukraina keeles Андріяшівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 105. Pindala on 0,871 km².
Panoraamivabadus
pisi|Panoraamivabadus Euroopa riikides.{{legend|#008000|Lubatud, sh kunstiteosed}} {{legend|#5D0|Lubatud vaid ehitistele}} {{legend|#FE0|Lubatud vaid mitteäriliseks kasutamiseks}} {{legend|#E10|Keelatud}} {{legend|#C0C0C0|Teadmata}} pisi|[[Brüsselis asuv Atomiumi hoone oli fotodel varem sageli kaetud, kuna Belgias puudus panoraamivabadus ning hoone fotosid ei tohtinud vabalt levitada]] Panoraamivabadus (saksa keeles Panoramafreiheit; inglise keeles panorama freedom, freedom of panorama, lühend FOP) on säte mõnede riikide, sh Saksamaa autoriõiguses, mis lubab pildistada või luua teisi pilte (näiteks joonistusi või fotosid) alaliselt avalikus kohas asetsevatest ehitistest, skulptuuridest või muudest kunstiteostest, rikkumata sellega mis tahes autoriõiguse seadusi, mis võivad antud tööde suhtes kehtida. Panoraamivabadus lubab selliseid pilte ka avaldada.
Panoraamivabadus piirab autoriõiguse omaniku õigust rakendada autoriõiguse rikkumise eest meetmeid pildistaja või mistahes teise isiku vastu, kes tehtud pilti levitab. See on erand tavareeglist, mille järgi autoriõiguse omanikul on ainuõigus anda luba tuletatud tööde loomiseks ja levitamiseks ning küsida selle loa eest tasu (üldjuhul enda määratud ulatuses).
Enne internetiajastut ja mobiiltelefonide levikut ei olnud panoraamivabadus tavakasutajate jaoks eriti oluline küsimus, kuna eraisikute tehtud piltide levik ei olnud kuigi suur. Tänapäeval on fototehnika lihtsustumise ja odavnemise ning suhtlusvõrkude leviku tõttu seevastu tavaline, et tavatarbijad teevad avalikes kohtades massiliselt fotosid ning levitavad neid internetis, kasutades sotsiaalvõrgustikke ja kommertsrakendusi nagu Facebook, Instagram, Flickr, Vkontakte jts või blogid, mida enamasti majutavad äriettevõtted. Seejuures pööratakse aga vähe tähelepanu kasutustingimustele. Kui suhtlusvõrk reserveerib endale õiguse kasutada kogu üleslaaditud pildimaterjali oma reklaamides, tekitab see olukorra, kus ühelt poolt võivad erafirmad fotosid avalikus kohas paiknevates kunstiteostest kasutada ärilisel otstarbel, teisalt aga vastutavad nende avalikustamise eest üleslaadijad.