cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lääneranna vald
Mullastik
Mullakiht on Lääneranna vallas väga õhuke ning kõige rohkem esinevad mullatüübid on raba- ja siirdesoomullad; leede- ja leetunud liivmullad; gleiliiv-, savi-, liiv-, liivsavi- ja mitmekihilise lõimisega mullad, leostunud ja leetjad liivsavimullad, mis asuvad hallikaskollasel moreenil, rähk-liivsavimullad ning paepealsed liivsavimullad.
Taimestik
pisi|Rannaniit Lääne-Eesti, sealhulgas Lääneranna vald, on Eesti üks liigirikkamaid piirkondi. Puhtu-Laelatu looduskaitseala põhjaosas asuval Laelatu puisniidul on teadaolevalt nii Eesti kui kogu Põhja-Euroopa kõige liigirikkam taimekooslus.
Valla metsades on levinumad tamm, haab, saar ja kask, põõsaist sarapuu, kuslapuu ning magedad sõstrad, rohttaimedest maarjahein, kastehein, mägimünt, harilik pune, kaltsifiilsetest taimedest kare hanerohi, kuldkann ja nõmmmünt. Samuti kasvab valla territooriumil muidu haruldane hiilakas.
Valla suurimas pargis (Veltsa mõisa park suurusega 20 ha) on kokku ligi 50 liiki, millest 22 on võõrliigid. Silmapaistvamad on seal euroopa lehis, torkav kuusk ja alpi seedermänd. Kunagi leidusid pargis ka aprikoosipuu ja kreeka pähklipuu, mis nüüdseks on hävinenud. Teistes parkides leiduvad näiteks harilik pöök, Engelmanni kuusk, siberi nulg, must, hall ja kollane mänd, robiiniad ning valge mooruspuu.
Asustus
Lääneranna vallas on 152 asustusüksust, mille seas on Lihula linn, Virtsu alevik ja 150 küla.
Vald koosneb neljast piirkonnast: Hanila, Koonga, Lihula ja Varbla.
Külad Lääneranna vallas: Alaküla, Allika, Aruküla, Emmu, Esivere, Haapsi, Hanila, Helmküla, Hälvati, Hõbeda, Hõbesalu, Irta, Iska, Joonuse, Jänistvere, Järise, Järve, Jõeääre, Kadaka, Kalli, Kanamardi, Karinõmme, Karuba, Karuse, Kaseküla, Kause, Keemu, Kelu, Kibura, Kidise, Kiisamaa, Kilgi, Kinksi, Kirbla, Kirikuküla, Kiska, Kloostri, Koeri, Kokuta, Koonga, Korju, Kuhu, Kuke, Kulli, Kunila, Kurese, Käru, Kõera, Kõima, Kõmsi, Laulepa, Lautna, Linnuse, Liustemäe, Lõo, Lõpe, Maade, Maikse, Massu, Matsalu, Matsi, Meelva, Mereäärse, Metsküla, Mihkli, Muriste, Mäense, Mäliküla, Mõisaküla, Mõisimaa, Mõtsu, Naissoo, Nedrema, Nehatu, Nurme, Nurmsi, Nätsi, Nõmme, Oidrema, Paadrema, Paatsalu, Pagasi, Paimvere, Pajumaa, Palatu, Parasmaa, Parivere, Peanse, Peantse, Penijõe, Petaaluse, Piha, Piisu, Pikavere, Pivarootsi, Poanse, Rabavere, Raespa, Raheste, Rame, Rannaküla, Rannu, Rauksi, Ridase, Rooglaiu, Rootsi, Rootsi-Aruküla, Rumba, Rädi, Saare, Saastna, Salavere, Salevere, Saulepi, Seira, Seli, Selja, Sookalda, Sookatse, Soovälja, Tamba, Tamme, Tarva, Tiilima, Tuhu, Tuudi, Täpsi, Tõitse, Tõusi, Ullaste, Uluste, Ura, Urita, Vagivere, Vaiste, Valuste, Vanamõisa, Varbla, Vastaba, Vatla, Veltsa, Voose, Võhma, Võigaste, Võitra, Võrungi, Äila, Ännikse, Õepa, Õhu.
Muinasaeg
Lääneranna vald oli asustatud juba kiviajal. Vanimad teadaolevad asulakohad on dateeritud II aastatuhandesse eKr (Pärnamäe) ja I aastatuhande keskpaika eKr (Kaseküla). Mõlemast asulakohast on leitud kivikirstkalmeid, mis on üsna haruldased. Tarandkalmetest leidub Lääneranna vallas Kõmsi tarandkalmed ja Poanse tarandkalmed.
Muinasaja lõpus olid kohalikeks võimukeskusteks kujunenud Vatla (Karuse) ja Soontagana maalinnad ning Lihula linnus (Leale).
Esimesed kirjalikud allikad viitavad sellele, et Lääneranna valla piirkonnas oli neli muinaskihelkonda: Lihula (Leale), Kotsu (Cotze, Cozzo, Cotye), Hanila (Haniale) ja Soontagana (Sontackle). Lääneranna valda kuuluva Hanila kohta saab lugeda ka Läti Henriku kroonikast, kus Virtsu sadama tähtsuse tõttu oli just Hanila tol ajal Virtsu ümbruskonna keskuseks.
Keskaeg
pisi|[[Virtsu vasallilinnuse varemed]] Pärast Liivimaa ristisõdade lõppu jäi Lääneranna piirkond algul Taani võimualasse (1215–1223), ent läks seejärel suuremas osas Saare-Lääne piiskopkonna koosseisu (välja arvatud mõned alad, mis kuulusid Saksa ordule).
Vanade muinaskihelkondade põhjale loodi neli kirikukihelkonda: Hanila, Mihkli, Karuse ja Lihula. Hiljem lisanud neile 1611. aastal Varbla kihelkond ning 1728. aastal Kirbla kihelkond.
Lääneranna piirkond läks aastal 1559. Taani kuninga kätte, kuid pärast Liivi sõda läks tänane Lääneranna territoorium valdavas osas (pool Mihkli kihelkonnast ei läinud) Rootsi võimu alla.
19. ja 20. sajand
1866. aasta vallareformiga tekkisid Lääneranna territooriumile ametlike haldusüksustena vallad.
Eesti iseseisvudes jagunes Lääneranna territoorium Kirbla, Koonga, Lihula, Massu, Paadremaa, Paatsalu, Saulepa, Veltsa ja Virtsu valla vahel. Nõukogude okupatsiooni alguses läbi viidud haldusreformiga tekkisid Varbla, Karuse, Lihula, Soontaga ja Kirbla vallad. 1950. aastal moodustati Lihula rajoon, mis hõlmas Hanila, Karuse, Kirbla, Kooga, Lõpe ja Varbla külanõukogud. Iseseisvuse taastamise järel loodi tänase Lääneranna territooriumile Lihula, Hanila, Varbla ja Koonga vallad.
Lääneranna valla sünd
Lääneranna valla sünd sai alguse sellest, kui riigikogu võttis 2016. aasta 7. juunil vastu haldusreformi seaduse. Selle seaduse tagajärjel hakkas Lihula vald pidama läbirääkimisi Hanila, Koonga ja Varbla vallaga. Vallad soovisid ühinemisettepanekut erineval ajal vastu võtta, kuid läbirääkimiste ring kujunes siiski välja 2016. aasta juuni alguseks. 24. oktoobril 2017. aastal jõustus valdade ühinemine ning nendest moodustus omavalitsusüksus Lääneranna vald. Ühinemislepingu sõlmisid Hanila vallavolikogu esimees Mardo Leiumaa ja vallavanem Arno Peksar, Koonga vallavolikogu esimees Vallo Kappak ja vallavanem Mikk Pikkmets, Lihula vallavolikogu esimees Jaak Kastepõld ja vallavanem Varje Ojala-Toos ning Varbla vallavolikogu esimees Margit Merila ja vallavanem Sivar Tõnisson.
Nimi
Lääneranna valla esialgne nimi pidi olema Lihula vald, sest see on ajalooliselt pika tähenduse ja tähtsusega, kuid hiljem otsustati uue tähendusega Lääneranna kasuks. Koonga vallavanem Mikk Pikkmets selgitas, et sõna Lääneranna viitab nii pikale rannajoonele kui ka sellele, et vald asub Lääne-Eestis.
Haridus ja kultuurielu
pisi|Varbla Kool (august 2015) pisi|Varbla kirik Lääneranna vallas on üks gümnaasium ja kuus alg- või põhikooli: Lihula Gümnaasium, Koonga Kool, Kõmsi Lasteaed-Algkool, Lõpe Kool, Metsküla Algkool, Varbla Kool ja Virtsu Kool. Lasteaiarühmad on Koonga Koolis, Kõmsi Lasteaed-Algkoolis, Lõpe Koolis, Varbla Koolis ja Virtsu Koolis. Lihulas tegutsevad Lihula Muusika- ja Kunstikool ning Lääneranna Spordikool. Lääneranna Muusikakool ja Massu Ratsaspordikool on erahuvikoolid.
Vallas on 11 kultuuriasutust, sealhulgas kuus rahvamaja: Lihula, Kõmsi, Varbla, Vatla, Virtsu, Paadrema; 3 seltsimaja: Hanila, Saulepi ja Virtsu; ning üks klubi Lõpes.
Vallas tegutseb raamatukogu Lääneranna Raamatukogu nime all, mis koosneb 1. septembril 2018 ühtse juhtimise alla viidud valla raamatukogudest (Kirbla, Koonga, Kõmsi, Lõpe, Metsküla, Saulepi, Tuudi, Varbla, Vatla ja Virtsu). Raamatukogu on struktureeritud keskraamatukogu (mis asub Lihulas) ja selle haruraamatukogudena.
Muuseumidest tegutseb Lääneranna vallas Lihula muuseum ja Hanila muuseum, mis koos moodustavad Lääneranna Muuseumid.
Lääneranna vallas on kaheksa kogudust: kaks Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku ning kuus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudust:
Ajakirjandus
Alates 18. juunist 2018 ilmub Lääneranna vallas 11 korda aastas Lääneranna Teataja, mis on kättesaadav nii paberkandjal kui ka internetis. Lääneranna Teataja eelkäija oli Lihula Teataja. 1990.aastast ilmus Lihulas ajaleht Lõunaläänlane.
Sümboolika
Valla sümboliteks on lipp, mis kinnitati vallavolikogu poolt 27. septembril 2018, ja vapp, mis kinnitati 23. augustil 2018.
Lääneranna valla sümboolika on kokku põimitud ühinenud valdade sümboolikast. Sinine värvus on võetud Koonga ja Hanila vallalt, müürihambuline jaotus Lihula vallalt, lainelõikes jalus Varbla vallalt ning hõbedane värvus Hanila, Koonga ja Varbla vallalt.
Vapi kilp on sinine. Vapi põhitunnuseks on hõbedane lendlev kotkas, mis on hõbedase lainelõikes jaluse kohal. Kilbi sinine värv viitab merele ja tegevusalale, mis on merega seotud ning tähistab soid, rabasid ja merd. Sinine värv on vee ja puhta õhu sümbol, mis näitab valla elanike tulevikupüüdlusi ning puhta looduse ja looduskaitse- ja hoiualasid.
Normaalsuurus lipul on 960 × 720 mm ning laiuse ja pikkuse suhe on 4:3.
Vallavalitsus
Lääneranna Vallavalitsuses on moodustatud neli osakonda: haridus-, kultuuri- ja sotsiaalosakond; majandusosakond; rahandusosakond ja vallakantselei. Vallavalitsusse kuulus 22. detsembri 2022 seisuga kolm liiget: vallavanem Ingvar Saare ning vallavalitsuse liikmetest Jane Mets ja Urmas Osila.
Aastatel 2017–2020 oli vallavanem Mikk Pikkmets.
Aastatel 2021–2022 oli vallavanem Ene Täht.
Vallavolikogu
Lääneranna vallas tegutseb ka Lääneranna noortevolikogu, mille koosseisu kuulub 13 liiget. Noortevolikogu tööd korraldab juhatus ning tegevust juhib esimees (äraoleku korral aseesimees). Esimeheks on Karmen Pikkmets, aseesimeheks Lii Urb ning protokollijaks Mareena Metsmaa.
2021
KOV volikogu valimised 2021. aastal toimusid 17. oktoobril, kus hääleõiguslikud elanikud valisid 21-liikmelise Lääneranna vallavolikogu. Kõik valimisnimekirjas olnud erakonnad ja liidud said vähemalt ühe mandaadi. Hääli anti kokku 2716.
Enim hääli kogus Lääneranna Valimisliit (1330 häält), kes said 11 mandaati. Järgmisena said 502 häälega neli mandaati Eesti Keskerakond, 477 häälega kolm mandaati EKRE, 268 häälega kaks mandaati valimisliit Tegusad Kogukonnad ja 139 häälega ISAMAA erakond ühe mandaadi.
2017
Kõige esimesed KOV volikogu valimised toimusid 15. oktoobril 2017. aastal ning hääleõiguslikud elanikud valisid 21-liikmelise Lääneranna vallavolikogu. Hääli anti kokku 2702 ning tulemused olid järgmised:
Nimekirjas olid veel Eesti Keskerakond, mis sai 10 häält, ning üksikkandidaadid, kes hääli ei saanud.
Põllumajandus
Lääneranna vallas tegeletakse loomakasvatusest piima-, lihaveiste- ja lambakasvatusega. Peale heintaimede kasvatatakse ka teravilja, köögivilja ja õlikultuure. Samuti on valla territooriumil ligi 100 mesilat.
Sadamad
2016. aasta 1. oktoobrist alustas parvlaevaliikluse teenindamist Tallinna Sadama tütarettevõte TS Laevad OÜ. Ühendus on Mandri-Eesti ja Muhu vahel (Virtsu–Kuivastu liin).
Lääneranna valla territooriumil asub 10 sadamaregistrisse kantud sadamat: kaks väikesadamat (Admirali väikesadam, Männi väikesadam), kaks vanasadamat (Virtsu vanasadam ja Saastna vanasadam), viis sadamat (Virtsu sadam, Lääne sadam, Paatsalu sadam, Varbla Puhkeküla sadam ja Pihelgalaiu sadam) ning üks kalasadam (Virtsu kalasadam).
Tuulepargid
Lääneranna vallas on tuuleenergeetika uus tootmisharu. Kokku asub valla territooriumil 10 tuuleparki, millest kuulsamad on Virtsu ja Tooma tuulepark.
Loodusturism
Lääneranna vallas asub kaks RMK ametlikku telkimisala, Soontagana ja Matsiranna, lisaks Penijõe, Nedrema Puisniidu ja Kolga looduse õpperaja lõkkeplatsid. Valla territooriumil algab Penijõe-Aegviidu-Kauksi matkatee, mis saab alguse Penijõe mõisa juurest Matsalu rahvuspargist ning on 613 km pikkune. Lääneranna vallas asuvad Keemu, Kloostri, Penijõe ja Suitsu vaatetorn.
Paalandi
Paalandi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Paalandi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Oberpahl. Jakob Paalandi palvel kanti Paalandi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 178 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. novembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Paalandi Eestis 16 mehel ja 12 naisel.
Kärbsepiits
pisi|Kärbsepiits Kärbsepiits (ka kärbselapats) on vahend enamasti toakärbeste, aga ka teiste inimese jaoks tülikate putukate surmamiseks. Kärbsepiits koosneb varrest ja kandilisest või ümmargusest lapatsist, mis on kergest painduvast materjalist (tavaliselt kummist või plastikust).
Kärbsepiitsaga lüüakse kärbest, kui see on maandunud kõval pinnal, kuid eriti kiire löögiga on võimalik kärbest piitsaga tabada ka õhus.
Elektriline kärbsepiits on reketisarnane patareidega töötav vahend, mille võrgu vastu sattudes saab kärbes elektrilöögi.
Liliana
Liliana on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 665. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Liliana 130 naisel.
Ellen Leonova
Ellen Leonova (kuni 1956 Ellen Münter; 25. juuni 1932 Tallinn – 21. september 2009 Los Angeles) oli eesti võrkpallur.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna 4. Keskkooli.
Ta alustas võrkpallitreeninguid Spartakis, kus tema treener oli Helmuth Kallik. Hiljem treenis ja mängis ta Kalevis, kus tema treener oli Ivan Dratšov.
Ta tuli 1950. aastal Tallinna Spartaki ja 1953. aastal Tallinna Kalevi naiskonnas Eesti NSV meistriks. Ta sai Eesti NSV koondises mängides 1952. aastal Nõukogude Liidu karikavõistlustel ja 1955. aastal Nõukogude Liidu taliturniiril 6. koha.
Ta abiellus 1956. aastal ja siirdus seetõttu elama Moskvasse. Ta tuli aastatel 1957 ja 1958 Moskva Lokomotiivi naiskonnas Nõukogude Liidu meistriks ning võitis 1959. aastal Moskva naiskonnas Nõukogude Liidu taliturniiri.
Hiljem elas ta USA-s, viimati Los Angeleses.
Isiklikku
Tema vend oli korvpallur Peeter Münter ning abikaasa oli Nõukogude Liidu võrkpallikohtunik ja -tegelane Boriss Leonov.
Kõlviku tee
Kõlviku tee on rajatud endise Lepiku küla Põldma, Valguta ja Lillepi (Lilupi) talu maadele.
Kõlviku tee on saanud nime 19. septembril 1958.
Must (perekonnanimi)
Must on eesti perekonnanimi.
Vabakunstnik
Vabakutseline kunstnik ehk vabakunstnik on loomingule pühendunud kunstnik, kellel puudub ametikoht.
Ahsan Iqbal
pisi|Ahsan Iqbal (2014) Ahsan Iqbal Chaudhary (urdu keeles احسن اقبال چوہدری‬; sündinud 28. märtsil 1959 Lahores) on Pakistani poliitik. Ta oli 4. augustist 2017 kuni 31. maini 2018 Pakistani siseminister.
Moana Carcasses Kalosil
pisi Moana Carcasses Kalosil (sündinud 1959 Tahitil) on Vanuatu poliitik, kes oli 23. märtsist 2013 15. maini 2014 Vanuatu peaminister.
Ta kuulub erakonda Roheline Konföderatsioon.
Aastatel 2003–2004 oli ta välisminister ning seejärel muu hulgas rahandus- ja siseminister.
15. mail 2014 avaldas Vanuatu parlament talle häältega 35:11 umbusaldust. On oletatud, et üheks tema umbusaldamise põhjuseks oli tema Tahiti päritolu. Samuti on tema languse põhjuseks peetud rahulolematust tema investeeringukavadega immigratsiooni ja transpordi valdkonnas.
Oktoobris 2015 mõisteti ta 4 aastaks vangi parlamendiliikmetele altkäemaksu andmise eest. Samas kohtuasjas mõisteti vanglakaristused ka 13 parlamendiliikmele, kes talt altkäemaksu vastu võtsid.
Jaan Allpere
pisi|Jaan Allpere (1952) Jaan Allpere (kuni 1935 Ahlbert; 28. aprill 1923 Kunda, Virumaa – 20. jaanuar 2000 Stockholm) oli eestlasest Rootsi arhitekt ja kunstiajaloolane.
Elulugu
Ta töötas 1940. aastal Kunda tsemenditehase joonestajana, lõpetas 1941. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis 1942. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis ehitust.
Põgenes 1942 Soome, õppis aastatel 1942–1943 Helsingi Tehnikaülikoolis ehitust ja töötas joonestajana.
Läks 1943. aastal edasi Rootsi. Töötas joonestajana, lõpetas Stockholmis 1949. aastal Kuningliku Tehnikainstituudi arhitektuuri erialal. Siis töötas professor Paul Hedqvisti büroos, projekteeris algkoole, gümnaasiume, spordihooneid, büroohooneid (mh Stockholmi Skattehuseti eskiisi ja Kockumsi kontorihoone) ja elurajoone.
Michael Riffaterre
Michael Riffaterre (kodanikunimega Michel Camille Riffaterre; 20. november 1924 Bourganeuf Prantsusmaa – 27. mai 2006 New York USA) oli prantsuse päritolu ameerika kirjanduskriitik ja -teoreetik.
Jaan Allpere
Elulugu
Hedqvist kui kunagine professor Kunstiakadeemias soovitas andekat kaastöölist end täiendada Kuningliku Kunstikõrgkooli Arhitektuurikoolis. Need õpingud toimusid Hedqvisti büroos töötamise ajal, tal oli ka aastatel 1955–1956 stipendium Roomas, mis võimaldas tal tundma õppida Itaalia ja Kreeka klassikalise arhitektuuri ja restaureerimisprobleeme. Ta lõpetas kooli 1958. aastal.
Milorad Pavić
pisi|Milorad Pavić 2007. aasta [[Belgradi raamatumess|Belgradi raamatumessil]] Milorad Pavić (serbia kirillitsas Милорад Павић; 15. oktoober 1929 Belgrad – 30. november 2009 Belgrad) oli serbia kirjanik, kirjandusloolane ja tõlkija.
Jaan Allpere
Elulugu
Ta sai Kuninglikus Tehnikainstituudis 1957. aastal assistendiks. Aastatel 1960–1961 viibis ta külalisprofessorina Cornelli Ülikoolis (New Yorgi osariik, USA). Ka järgmised aastad oli ta välismaal: professorina Ankaras Lähis-Ida Tehnikaülikoolis UNESCO rahastamisel ning paar aastat hiljem jälle USA-s Tulane'i Ülikoolis (New Orleans, Louisiana, USA) ja Princetoni Ülikoolis (New Jersey, USA). 1973 oli ta professori kohusetäitja Oulus Soomes. 1965. aastast kuni 1980. aastate keskpaigani oli ta Kuningliku Tehnikainstituudi arhitektuuriprofessor, aga ka hoonete ehituse professor ja arhitektuurilektor.
1950. aastate teisel poolel avas koos oma sõbra arhitekt Claes Melliniga oma arhitektibüroo. Töötas 1954. aastast ka Wikmanshytte Bruks AB tehasearhitektina.
Teadustöö
Tema uurimisteemad olid arhitektuuri teoreetikud läbi aegade, ehitiste kujundamise põhimõtted, struktuurifilosoofia kasutamine arhitektuuris, antiigi ja Bütsantsi kunstiajalugu.
Michael Riffaterre
Elulugu
Michael Riffaterre sündis Prantsusmaal 1924. aastal. Ta õppis 1940. aastatel Lyoni ja Pariisi ülikoolis. Seejärel emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse ja kaitses 1955. aastal doktorikraadi New Yorgi Columbia Ülikoolis. Riffaterre õpetas New Yorgi ülikoolis kuni 1964. aastani, mil ta sai õppejõuks Columbia ülikoolis, kus ta õpetas kuni surmani. Ta oli Ameerika Kunstide- ja Teaduste Akadeemia (American Academy of Arts and Sciences) liige ja ajakirja Romanic Review toimetaja. 10 aastat juhtis ta direktorina Dartmouthi kolledži teooria- ja kriitikakooli. Ta avaldas viis raamatut ja ligi sada artiklit erinevates raamatutes ja ajakirjades, kirjutades nii prantsuse kui ka inglise keeles. Ta suri 27. mail 2006.
Põhiideed
Michael Riffaterre sõnul ei toimi tähistaja ja tähistatava suhe luules samamoodi nagu proosas. Luulet analüüsides suhtutakse sageli sõnadesse kui reaalsetesse asjadesse ja teksti kui tegelikkusesse. Et seda vältida, tuleb mõista, mis eristab poeetilist keelt proosakeelest: luuletekst loob tähendussüsteemi, mis tekib kirjeldussüsteemide kasutamisel. Poeetilist keelt eristab proosast selle neologismide eriline staatus.
Riffaterre’i oluline uurimisvaldkond oli intertekstuaalsus. Tema jaoks ei ole “intertekstuaalsus õnnestunud ülejääk, hea mälu või klassikalise hariduse privileeg. See mõiste viitab tõepoolest lugeja mõistuse tegevusele, kuid see on kohustuslik ja vajalik igasuguse teksti dekodeerimiseks. Intertekstuaalsus täiendab tingimata tekstuaalsuse kogemust. See on arusaam, et meie teksti lugemine ei saa olla täielik või rahuldav ilma interteksti läbimiseta, et tekst ei tähista, kui sellel ei ole komplementaarse või vastuolulise intertekstuaalse homoloogi funktsiooni.”
Replikatsioonikriis
Replikatsioonikriis viitab teadusmetodoloogilisele kriisile, mis seisneb erinevate teadusharude uuringutulemuste mittekorratavuses.
Replikatsioon on üheks teaduse nurgakiviks – eksperimendi tulemuste kordamine originaaleksperimentaatorist sõltumata annab kinnitust tulemuste objektiivsusele. Originaaluuringust erinev tulemus replikatsiooniuuringu(te)s viitab aga sellele, et kusagil on viga – kas tehti eksimus replikatsiooniuuringus või on originaaluuringus midagi valesti ning selle järeldused on eksitavad.
Ajakirjas Nature avaldatud replikatsioonikriisi ulatust uurivast küsitlusest selgub, et 1576 küsitletud teadlasest 70% on ebaõnnestunud teiste teadlaste eksperimendi kordamises ning 50% iseenda eksperimendi replikeerimisel. Replikatsioonikriisi teaduses eitab 3% küsitlusele vastanud teadlastest, 7% ei oska vastata ning 38% ja 52% vastanutest arvab vastavalt, et teadust iseloomustab kerge või tõsine replikatsioonikriis.
Replikatsiooni mõiste
Teadusuuringu replikatsioon tähendab olemasoleva teadusuuringu tulemus(t)e kordamist tuginedes uutele andmetele, kuid järgides täpselt originaaluuringus kasutatud protseduure. Antud kontekstis eristatakse replikatsioon reprodutseerimise mõistest, mis viitab uuringutulemuste kordamisele kasutades esialgse uuringu andmeid. Reprodutseerimise ja selle sarnaste mõistete selgemaks määratlemiseks on välja pakutud kolmene eristus: metoodite-, tulemuste- ja järelduslik reprodutseeritavus. Meetodite reprodutseeritavus tähendab uuringu eksperimentaalsete ja/või komputatsiooniliste protseduuride täpset kordamist. Tulemuste reprodutseeritavuse all peetakse silmas seda, mille kohta traditsiooniliselt öeldakse replikatsioon ehk tulemuste kordamist samade meetodite rakendamisel uues uuringus. Järelduslik reprodutseeritavus osutab aga replikatsiooniuuringu või teistkordse analüüsi tulemustele tuginedes sarnaste ja sama tugevate järeldusteni jõudmisele.
Psühholoogia
2015. aastal avaldatud psühholoogiauuringute korratavust hindavast aruandest selgub, et ligikaudu 30–50% sajast 2008. aastal mõjukas teadusajakirjas avaldatud uuringutulemusest on replikeeritavad. Vastuseks sellele artiklile avaldati teadusajakirjas Science kommentaar, milles väidetakse, et eelnevalt mainitud uuring sisaldab kolme statistilist viga ning andmeid õigesti analüüsides toetavad need seisukohta, mille kohaselt psühholoogiteaduse replikeeritavus on suhteliselt kõrge. Gilberti ja teiste kommentaari on omakorda kritiseeritud, , ja ühe vahekokkuvõttena väidetud, et replikatsiooniprojekti tulemusi võiks kokkuvõtlikult tõlgendada kui 40% uuringutest replikeerub, 30% ei replikeeru ning 30% puhul ei saa lõplikku järeldust teha.
Küsitavad uurimispraktikad (QPRs)
Üheks uuringutulemuste korratavust mõjutavaks allikaks peetakse mitteteaduslikke uurimispraktikaid nagu selektiivne tulemuste või andmete avalikustamine, valikuline andmekogumise peatamine (lähtudes soovitud statistilisest olulisusest), p-väärtuste ümardamine, statistiliselt mitte oluliste tulemuste mitteavaldamine, katse järgselt uuringu ümbermõtestamine või erindite eemaldamine andmeanalüüsi käigus. Rohkem kui 2000 uurimistööga tegeleva psühholoogi vastustele tuginedes leiti 2012. aastal tehtud uuringus, et suurem osa teadlastest tunnistas vähemalt ühe eespool nimetatud praktika kasutamist.
Näited ebaõnnestunud replikatsioonidest psühholoogias
Ego kurnamise (ego depletion) teooria järgi on inimese tahtejõud piiratud ressurss, mis enesekontrolli rakendamisel (näiteks ahvatlusele mitte järgi andmisel) väheneb ja omab seeläbi mõju sooritusele. Seda teooriat toetavaid eksperimente püüti korrata 2016. aastal 23 laborit hõlmanud replikatsiooniuuringus, mille valim moodustus 2141 inimesest ning mille tulemusel leiti, et ego kurnamise efekt on väga väike või nullilähedane. Tulemus on seda hämmastavam, et 2010. aastal viidi läbi 83 uuringut hõlmav metaanalüüs, mille tulemusel leiti, et ego kurnamise efekt tõesti eksisteerib. See vastuolu seab kahtluse alla ka metaanalüüside usaldusväärsuse – kuivõrd paljudes individuaalsetes uuringutes rakendatakse küsitavaid uurimispraktikaid, publitseerimine on kallutatud ja statistiline võimsus on väike, siis kanduvad kallutatud tulemused süstemaatiliselt üle ka metaanalüüsidesse. ,
Praimimisuuringute replikatsioonid
Michael Riffaterre
Põhiideed
Ta nimetab ka intertekstuaalsuse neli omadust :
Flamur Kastrati
Flamur Kastrati (sündinud 14. novembril 1991 Oslos) on Norras sündinud Kosovo jalgpallur, kes mängib ründajana Norra kõrgliiga klubis Kristiansund.
2009. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga FC Twente, kuid klubi põhimeeskonnas tal liigadebüüti teha ei õnnestunud. Hooaja 2010–11 teises pooles oli ta laenul Saksamaa esiliiga klubis VfL Osnabrück. 2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliiga klubiga MSV Duisburg. Hooaja 2012–13 teises pooles oli ta laenul Erzgebirge Aues.
Aastatel 2013–2016 mängis Kastrati Norra kõrgliigas Strømsgodseti ridades ning tuli 2013. aastal klubiga Norra meistriks. 2016. aasta teises pooles mängis ta Aalesundis.
Mõisaküla muuseum
Mõisaküla muuseum on Viljandi maakonnas Mulgi vallas Mõisakülas asuv muuseum.
Flamur Kastrati
Aastatel 2016–2018 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Sandefjord. 2017. aastal tegi Kastrati Norra kõrgliigas oma seni parima hooaja, kui lõi kümme väravat. 2018. aasta augustis liitus ta Kristiansundiga.
Mõisaküla muuseum
Muuseumi ekspositsioon "annab põhjaliku ülevaate Mõisaküla ajaloost, asula tekkimisest, siinsete ettevõtete toodangust, haridus- ja kultuurielust ning sporditegevusest".
Muuseum asutati 1970. aastal Valter Ilisoni ja ettevõtte Talleks ühisel ettevõtmisel. 1992. aastal andis Talleks muuseumi varad üle Mõisaküla linnale. Kuni 2001. aastani asus muuseum AS ET Mõisaküla ruumides. Aastast 2001 asub muuseum 1932. aastal valminud hoones, mis on üks vähestest Mõisaküla hoonetest, mis säilis 1941. aasta sõjatulekahjus. Hoone kuulus Eesti Vabariigi ajal jaamakorraldaja Peeter Karrole.
Flamur Kastrati
Aastatel 2009–2013 mängis Kastrati Norra noortekoondistes. 2014. aastal debüteeris ta Kosovo jalgpallikoondises.
Lilika
Lilika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2761. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lilika 10 naisel.
Diakonikon
Diakonikon (kreeka keeles διακονικόν diakonikon, kirikuslaavi keeles диаконник või малая ризница) on õigeusu ja kreekakatoliku kirikus pühakoja altariruumi keskapsiidist lõuna poole jääv apsiid või kamber, kus hoitakse jumalateenistusteks tarvilikke liturgilisi raamatuid, kirikutekstiile ja vaimulike rüüsid (armulaua valmistamiseks vajalikud nõud on põhjapoolses ruumis prothesis ' es).
Diakonikonis on tavaliselt kätepesuorv thalassidion (nagu on piscina katoliku kirikus), kus vaimulikud pesevad käsi enne liturgiat, ja kapp või riiulid, milles on raamatud ja rõivad. Siin võidakse hoida ka viirukinõu sütt, käterätte ja muud vajalikku ning see võib olla kohaks, kus kuumutatakse vett, mis valatakse armulauakarikasse enne armulauda.
Kärbsepaber
pisi|Kärbselint kärbestega Kärbsepaber ehk kärbselint on liimainega töödeldud või mürkainega immutatud paber toakärbeste surmamiseks.
Paber võib olla magusa lõhnaga. Kärbsed jäävad liimipaberi külge kinni ja surevad. Kui kärbsepaber on kärbestega kaetud või on aja jooksul oma kleepuvuse kaotanud, visatakse see ära ja vajadusel pannakse välja uus. Kärbsepaber riputatakse tavaliselt ruumis kõrgele, et inimesed sinna kinni ei jääks. Kärbsepaberit müüakse rullikeeratuna väikses silindris, kust selle saab otsapidi välja tõmmata ja üles riputada, silinder jääb raskuseks.
Varem lisati kärbsepaberile tihti mürkaineid, näiteks arseeni, tänapäeval on enamik toodetavast kärbsepaberist mürgivaba.
Karl Alexander Müller
pisi Karl Alexander Müller (20. aprill 1927 Basel – 9. jaanuar 2023 Zürich) oli Šveitsi füüsik.
1987. aastal sai ta koos Georg Bednorziga Nobeli füüsikaauhinna ülijuhtivuse uurimise eest keraamilistes materjalides.
Bella Ramsey
Isabella May Ramsey (sündinud 2003. aasta septembris) on inglise näitleja. Ta on tuntud oma läbimurderolli poolest noore aadlinaisena Lyanna Mormontina HBO fantaasiateleseriaalis "Troonide mäng" (2016–2019) ja telerollide poolest Mildred Hubble'ina 2017. aasta briti sarjas "The Worst Witch", nimitegelase dubleerimise eest Netflixi animasarjas "Hilda" (2018–praeguseni) ja Jane Gray'na 2022. aasta ameerika draamas "Becoming Elizabeth".
Ta oli peategelaseks 2022. aasta ajaloolises komöödiafilmis "Catherine Called Birdy" ja Ellie 2023. aasta HBO draamasarjas "Viimased meie hulgast".
Varajane elu
Isabella May Ramsey sündis Nottinghamis 2003. aasta septembris. Oma hariduse sai ta internetis, InterHigh Schoolis. Ta alustas hobinäitlemisega tegutsemist nelja-aastaselt Stagecoach teatrikunstikooli kaudu, kus ta käis seitse aastat. Seejärel läks Ramsey briti organisatsiooni poolt korraldatud telenäitlemise töötubadesse ja hakkas käima prooviesinemistel professionaalsetele rollidele.
Jääger
Jääger (saksakeelsest sõnast Jäger) tähendab elukutselist kütti ehk jahimeest, kes tunneb ka jahinduse majanduslikku ja eetilist poolt. thumb|"Jääger koeraga Grafenbergi metsas" ([[Hugo Mühlig)]]
Bella Ramsey
Karjäär
Aastatel 2016–2019 kehastas Ramsey Lyanna Mormonti HBO fantaasiadraama telesarjas "Troonide mäng". Olles Ramsey esimene tunnustatud roll. Pärast tema teledebüüti episoodis "Murtud mees" (6. hooaja 7. episood) märkisid fännid ja kriitikud, et Ramsey oli silmapaistev näitleja oma tegelaskuju otsekohelise juhtimisstiili kujutamise eest. Sama reaktsioon kordus pärast tema hooaja finaali, ning The Hollywood Reporter nimetas teda kuuenda hooaja läbimurdestaariks. Ramsey jätkas näitlemist sarja seitsmendas ja kaheksandas hooajas.
Jääger
Ajalooliselt olid jäägrid palgal suuremates mõisates, millele kuulus palju ulukirohket metsa. Ehkki jäägri üks ülesanne oli tuua liha mõisaomaniku lauale, oli vähemalt sama tähtis ka tema töö majanduslik ja eetiline pool: jääger jälgis metsa üldist seisundit, korraldas jahte ning püüdis salakütte. Selles suhtes olid jäägrid lähedased metsavahtidele.
Juba keskajal pidasid jõukad aristokraadid oma maavaldustes elukutselisi jahimehi. Jäägriks õpiti kolmeaastase õpipoisiaja jooksul, milleks uusajal oli kindel õppekava. Saksa traditsioonis nimetati jäägriõpilasi Jägerbursche ja kuninglikke õuejäägreid Hofjäger. Kasutati ka piirkondliku hierarhia nimetusi nagu ülemjääger (Oberjäger), ülemõuejääger (Oberhofjäger), jäägermeister (Jägermeister) ja ülemjäägermeister (Oberjägermeister).
Isegi aadlikud pidid läbima õpipoisiaja, et olla hiljem võimelised täitma oma kohta kuninglikus jahikorralduses. Saksa vürstidele võis keiser anda tiitli Reichserzjägermeister, näiteks pälvis selle Saksimaa kuurvürst Johann Georg I.
Bella Ramsey
Karjäär
Ramsey mängis 2017. aasta "The Worst Witch" raamatuseeria telekohanduses peaosa Mildred Hubble'i rollis, mille eest ta pälvis 2019. aasta Briti Akadeemia lasteauhindade jagamisel noore esineja auhinna. Ramsey teatas Instagramis, et lahkus seriaalist 2020. aastal vaimse tervise probleemide tõttu ning ta asendati neljandal ja viimasel hooajal Lydia Page'iga.
2018. aastast on Ramsey dubleerinud nimitegelast 2018. aasta Netflixi originaalsarjas "Hilda", mille eest ta võitis koos Luke Pearsoni, Kurt Muelleri ja Stephanie Simpsoniga 2019. aasta BAFTA auhinna parima lasteanimatsiooni kategoorias. Sarjas oli ka Ramsey lauljatalendi debüüt lauluga "The Life of Hilda". 30. detsembril 2021 kordas Hilda rolli 80-minutilises erifilmis "Hilda ja mäekuningas"
Jääger
Tänapäeval leidub jäägreid suurtes maavaldustes harva. Küll aga on elukutselisi kütte turismifirmade palgal, mis korraldavad safareid jt jahiretki.
Sõna tähendused
Sõna jääger tähendus on eesti keeles kitsas, piirdudes eelkõige palgaliste jahimeestega, samas kui saksa keeles (ja mõnes selle sugulaskeeles) tähendab Jäger lihtsalt igasugust kütti - kuni küttide ja korilasteni välja.
Bella Ramsey
Karjäär
2021. aasta veebruaris valiti Ramsey mängima Elliet 2013. aasta videomängu The Last of Us HBO telekohanduses koos "Troonide mängu" vilistlase Pedro Pascaliga.
Jääger
Sõna tähendused
Sarnaselt saksa keelega on jäägri tähendus kandunud ka sõjaväelastele, kes kuuluvad kütiväeosadesse (nt Eesti kütiväed). Traditsiooniliselt nimetatakse nii jalaväe valiküksusi, mis kasutavad laialdaselt jahimeheoskusi, tegutsedes metsas või mägedes. Tihti rakendatakse neid võitluses vastupanuliikumiste ja diversantidega. Jäägrite nimetust on kandnud ka mõned paramilitaarsed organisatsioonid (Soome jäägriliikumine, Läänemaa Vabatahtlik Jäägrikompanii jts).
Saksa keeles on Jäger andnud arvukalt tuletisi ja liitsõnu (Aasjäger, Jägerbataillon, Jägerei, jägerisch, jägergrün, Jägerhut, Jägerhütte, Jägerschaft, Jägerschnitzel, Jägersprache, Jägerzaun, Schürzenjäger), millest eesti keelde on jõudnud vähesed; enamasti kasutatakse eesti vastetes sõnu jahimees ja kütt. Küll aga on eestlastele tuttav ürdiliköör "Jägermeister".
Bella Ramsey
Isiklik elu
Ramsey identifitseerib soovoolavana Teda ei huvita, milliseid soolisi asesõnu tema kohta kasutatakse. Intervjuus ajalehele The New York Times ütles ta: "Ma olen lihtsalt inimene. Sooliselt sildistamine ei ole mulle eriti meeldiv, kuid asesõnade osas see mind ei koti."
Olavi Pesti
Olavi Pesti (sündinud 1. novembril 1950 Tallinnas) on eesti ajaloolane.
Elulugu
Lõpetas 1969 Tallinna 10. Keskkooli ning 1974 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna.
Saaremaa Muuseumi ajalooekspositsioonide kaasautor. Juhendanud Saaremaa kodu-uurijaid, mitme Saaremaa kultuurilugu käsitleva kogumiku koostaja ja toimetaja.
Aastast 1993 Saaremaa muuseumi aastaraamatu toimetaja, aastast 2002 "Saaremaa Muuseumi Toimetiste" ja aastast 2004 "Saaremaa Merekultuuri Seltsi Toimetiste" toimetaja.
Eesti Muinsuskaitse Seltsi (1987) asutajaliige ja volikogu liige (1987–1992), Johannes Aaviku Seltsi asutajaliige (1992), Eesti Kongressi liige (1990–1991).
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Saaremaa kultuurilugu, eriti Saaremaa muuseumi ajalugu, muinsuskaitse, väljapaistvad saarlased. Üle 200 teadus- ja aimetrükise.
Isiklikku
Olavi Pesti on Madis Pesti poeg ja Arvo Pesti vend.
Tema tütar on Mele Pesti.
Johannes de Muris
Johannes (Jean) de Muris (umbes 1290 – umbes 1355) oli prantsuse filosoof, astronoom, matemaatik ja muusikateoreetik.
Johannes de Muris on kirjutanud traktaadi "Ars novae musicae" (1319), mida peetakse üheks Ars nova alustekstidest.
Vahitorn
pisi|Endisaegse vahitorni rekonstruktsioon [[Saksamaal (enne 2006)]] Vahitorn on linnuses või kindluses olev ehitis (torn), mida kasutatakse vahipidamiseks või valveks.
Neptun (raketikompleks)
RK-360MTs Neptun (РК-360МЦ «Нептун») on Ukrainas valmistatud maa-meri-laevatõrje raketikompleks.
See on välja töötatud riiklikus konstruktoribüroos Lutš (Луч) aastatel 2014–2020.
Kirjeldus
Rakett on mõeldud kuni 5000-tonnise veeväljasurvega laevade hävitamiseks ja sellel on 150 kg kaaluv lõhkepea. Rakett on allahelikiirusega (900 km/h) ja lendab väga madalal – mõne meetri kõrgusel merepinnast. Rakett suudab manööverdada kuni 280 km pikkuse lennu ajal.
Lilit (eesnimi)
Lilit on naisenimi.
Neptun (raketikompleks)
Kasutus
6. mail 2022 teatas Ukraina parlamendisaadik Oleksi Hontšarenko Telegrami kiirsõnumite vahendusel, et fregatt Admiral Makarov sai Zmijinõi saare (Maosaare) lähedal viibides tabamuse Ukraina laevatõrje tiibraketiga R-360 Neptun ja tugevaid vigastusi. Seda pole aga avalikult kinnitanud ei Venemaa ega Lääne sõjajõud.
Lilit (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1483. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lilit 29 naisel.
Neptun (raketikompleks)
Kasutus
12. mail 2022 teel Zmijinõi saarele (Maosaarele) olevat toetusalus Vsevolod Bobrov saanud pihta Neptuni raketiga, kui ta üritas saarele toimetada õhutõrjesüsteemi.
Otsast lõpuni kontrollitavus
Otsast lõpuni kontrollitavus (ka "algusest lõpuni kontrollitavus", "otsast otsani kontrollitavus", inglise k end-to-end verifiability) on demokraatlike valimiste põhimõtteid väljendav kontseptsioon e-hääletamise jaoks. Otsast lõpuni kontrollitavus koosneb individuaalsest kontrollitavusest ja universaalsest kontrollitavusest, mis õigel viisil koos rakendatuna peaks tagama demokraatlike valimiste põhimõtete rakendamise digikeskkonnas.
Individuaalne kontrollitavus tähendab, et igal valijal on võimalik kontrollida, et tema tahteavaldus e-hääle kujul sai antud nii, nagu ta seda soovis, see võeti häältetalletusserveri poolt vastu ning salvestati sellisel kujul, nagu ta selle andis ning see loeti kokku sellisel kujul, nagu see salvestati.
Universaalne kontrollitavus tähendab, et iga valija või valimiste vaatleja saab kontrollida, kas valijate antud hääled dekrüpteeriti õigesti ning loeti ka õigesti kokku.
Kui individuaalne kontrollitavus ja universaalne kontrollitavus on realiseeritud nii, et nende kahe vahele ei jää olulisi katmata lõike, siis on e-hääletamine kontrollitav otsast lõpuni. Seejuures on tingimuseks, et sellise kontrollimise raames ei tohi saada kompromiteeritud traditsioonilised demokraatlike valimiste põhimõtted nagu üldisus, salajasus, ühetaolisus, otsesus, proportsionaalsus ja vabadus. Otsast lõpuni kontrollitavuse rakendamisega asendatakse suures osas vajadus toetuda valimisi läbiviivate isikute ja protseduuride kontrollile matemaatilise mudeliga, mis võimaldab kõigil valijatel ja vaatlejatel veenduda, et valimised viidi läbi korrektselt. Otsast lõpuni kontrollitavus on krüptograafiline lahendus e-hääletamise probleemile, et arvutisüsteemi sees toimuv pole vahetult vaadeldav ning inimsilm ei saa otseselt tuvastada süsteemide sees toimuvaid kõrvalekaldeid, mis võivad olla põhjustatud tark- või riistvaravigade, manipulatsiooni, pahavara või korruptsiooni mõju alla sattunud e-hääletamise korraldajate poolt.
Eesti e-hääletamise puhul on rakendatud individuaalset kontrollitavust alates 2013. aasta KOV valimistest. Universaalset kontrollitavust katsetati esimest korda 2017. aasta KOV valimistel. Otsast lõpuni kontrollitavuse rakendamine seati eesmärgiks juba 2001. aastal koostatud lähteuuringutes ning selle puudumine on olnud aastate jooksul välisekspertide peamisi etteheiteid Eesti e-hääletusele.
Peter Pekarík
pisi|Peter Pekarík (2012) Peter Pekarík (sündinud 30. oktoobril 1986 Žilinas) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha ja Slovakkia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis MŠK Žilina. Slovakkia kõrgliigas debüteeris ta 2004. aastal FK Dubnica ridades, kus ta mängis laenul Žilinast. Alates hooajast 2005–06 mängis ta Žilina põhimeeskonnas. Hooajal 2006–07 tuli ta Žilinaga Slovakkia meistriks.
2009. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg, kellega tuli samal hooajal Saksamaa meistriks. Hooajal 2011–12 mängis ta Wolfsburgist laenul Türgi kõrgliiga klubis Kayserispor.
2012. aastal sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliiga klubiga Hertha. Alates hooajast 2013–14 on ta Herthaga mänginud Saksamaa kõrgliigas. 31. märtsil 2017 lõi ta mängus Hoffenheimi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas.
Slovakkia jalgpallikoondises tegi Pekarík debüüdi 10. detsembril 2006 mängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. juunil 2009 MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta on kuulunud Slovakkia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Vastseliina koduloomuuseum
Vastseliina koduloomuuseum on Võru vallas Vastseliina asulas asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Elektronide transpordiahel
pisi|Fotosünteetiline elektrontransportahel [[kloroplastis]] pisi|[[Mitokondriaalne hingamisahel|Mitokondriaalne elektrontransportahel ]] Elektronide transpordiahel (ETA) ehk elektrontransportahel on rida ensüümkomplekse, mis võimaldavad vabade elektronide ülekannet läbi redoksreaktsioonide. Protsessi tulemusena tekib prootongradient, mis võimaldab oksüdatiivse fosforüülimise käigus toota ADP molekulist ATP ehk salvestada prootongradiendi elektrokeemiline energia keemilise energiana.
Eukarüootsetes rakkudes esineb mitokondriaalne hingamisahel, kus elektronide ülekannet vahendavad neli suurt valkkompleksi mitokondrite sisemisel membraanil. Elektronide doonoriteks on NADH ja FADH2 ning aktseptoriks on molekulaarne hapnik, mis konverteeritakse vastuvõetud elektronide toimel veeks. Taimedes toimib lisaks mitokondriaalsele hingamisahelale ka valguse energiat kasutav (valgusreaktsioonid) fotosünteetiline elektronide transpordiahel. See leiab aset kloroplastides tülakoidide membraanides ja selle töö tulemusena toodetakse muuhulgas vee molekulidest hapniku molekule, mis on oma olemuselt fotosünteesi jääkprodukt.
Saarloosi huntkoer
Saarloosi huntkoer on Hollandist pärinev koeratõug.
Ignalina vald
Ignalina vald (leedu keeles Ignalinos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil.
Saarloosi huntkoer
Tõug on saanud nime hollandi koeraaretaja Leendert Saarloosi järgi, kes huntkoera XX sajandil aretas.
Ignalina vald
Valla pindala on 262 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1571 inimest. Valla keskus on Ignalina linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vasario 16-osios g. 8. Vallavanem on Jonas Polito. pisi|Gavysi järv pisi|Didžiasalis pisi|Kazokinė pisi|Mazulonysi linnamägi pisi|Palūšė pisi|Poviliškė pisi|Strigailiškis pisi|Zuikose kalmistu pisi|Žydeliai
Saarloosi huntkoer
Koeratõu aretamisel ristati saksa lambakoera hundiga (Canis lupus lupus). FCI tunnustas tõugu 1975. aastal.
Saarloosi huntkoer on sõnakuulelik koer, peremehele ustav ja kergesti koolitatav. Iseloomult on huntkoer pisut metsik, kuid see-eest iseseisev.
Ignalina vald
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Albert Fert
pisi Albert Fert (sündinud 7. märtsil 1938 Carcassonne'is) on prantsuse füüsik.
2007. aastal anti talle ja Peter Grünbergile Nobeli füüsikaauhind hiiglasliku magnettakistuse avastamise eest.
Espoo Blues
pisi|Võistlusvorm Espoo Blues oli Soome jäähokiklubi, mis tegutses Espoos. Ta mängis Soome jäähokiliigas aastatel 1998-2016.
Klubi asutati 1984. aastal.
Sean McDermott
Sean McDermott (sündinud 30. mail 1993 Kristiansandis) on Norras sündinud Iirimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Norra kõrgliiga klubis Kristiansund.
Tema ema on norralanna ja isa iirlane.
2009. aastal liitus ta Arsenali noorteakadeemiaga.
2012. aastal asus ta mängima Norra kõrgliiga klubis Sandnes Ulf. 2016. aastal mängis ta Norra esiliiga klubis Ullensaker/Kisa. Aastatel 2017–2018 mängis ta Norra kõrgliigas esmakordselt Kristiansundi ridades. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta Rumeenia kõrgliiga klubis Bukaresti Dinamo, kuid naasis seejärel Kristiansundi.
Aastatel 2010–2014 mängis McDermott Iirimaa noortekoondistes.
Vladimír Darida
pisi|Vladimír Darida 2018. aastal Tšehhi koondises Vladimír Darida (sündinud 8. augustil 1990 Plzeňis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FC Viktoria Plzeň, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal. Hooajal 2012–13 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks.
Aastatel 2013–2015 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburgi ridades. 2015. aastal sõlmis ta lepingu Hertha BSC-ga, kus mängis kokku kaheksa ja pool hooaega.
2017. aastal valiti Darida Tšehhi aasta jalgpalluriks.
Kastikuloo kasvukohatüüp
pisi|Kastikuloole iseloomulik kõrreline [[metskastik]]
Kastikuloo kasvukohatüüp on levinud saartel, Lääne- ja Põhja-Eestis nõrgalt lainjail paetasandikel ja -kõvikutel, mille mikroreljeef on tasane või lainjas. Sageli esineb ka madalaid mättaid. Kastikuloo nimi tuleneb seal domineerivast kõrreliste sugukonda kuuluvast metskastikust (Calamagrostis arundinacea).
Mullad
Kastikuloo kasvukohatüübi metsadele on iseloomulikud õhukesed paepealsed karbonaatsed mullad. Vähem tavalised on rähksed-, liivsavi-, saviliiv tüüpi mullad. Paekiht on 10-30 cm sügavusel ning huumushorisont on samuti rähkne või veeriseline. Mullad on neutraalse reaktsiooniga ja nende pH on 6.0-7.5. Muldade huumusesisaldus on kõrge ning on taimejuurtest läbi põimunud, samuti vihmaussirikas. Metsakõduhorisont on väga õhuke või puudub täielikult kiire mineraliseerumisprotsessi tulemusel. Kastikuloo mullad on vähese veemahtuvusega ning kuival perioodil kuivavad kergesti läbi. Põhjavesi on mullakihist sügaval.
Puistu
Domineerivad männid (Pinus sylvestris), lisaks on veel palju kuuske (Picea abies). Sageli on kastikuloodel nende segapuistud. Vahele kasvavad kõveratüvelised arukased (Betula pendula) ja tammed (Quercus robur). Kuused on tihti kahjustatud juurepessu poolt.
Alusmets
Põõsarindes domineerib sarapuu (Corylus avellana). Põõsarinde tihedus on varieeruv, keskmise tihedusega kuni tihe. Mida hõredam on puistu, seda liigirikkam on alusmets. Esineb veel liike:
Ehenbichl
Ehenbichl on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 862 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 7,3 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 829 inimest.
Ehenbichl asub Reutte basseinis, linnast eraldab seda Sintwagi mägi. See on peateest kõrval ja asub Lechi jõe ääres, mis voolab Saksamaale.
Udange
Udange [üd'anž] (saksa keeles Udingen, letseburgi keeles Eiden) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas Toernichi osavallas. Ta jääb valla keskusest 7 km edelasse.
Elanike arv on umbes 500 (2010).
Nimi
Vana nimi Udingen on teada 1473. aastast. Nimi on moodustatud germaani eesnimest Udo järelliitega -ingen või -ange ning tähendab 'Udo omade juures'.
Lilith (eesnimi)
Lilith on naisenimi.
Udange
Loodus
Udange'i mets on üks väheseid säilinud põlismetsi Belgias. Seda peetakse Belgia ilusaimaks pöögimetsaks. See on habras kooslus. Paljud puud on märkimisväärsetena arvele võetud.
Lilith (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2462. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lilith 12 naisel.
Udange
Loodus
Mets paikneb künkal, millelt avaneb vaade Prantsusmaa ja Luksemburgini.
Haldusajalugu
Udange kuulus Luksemburgi hertsogkonnas Koerichi mõisa ja Udange'i mõisa alla ning Wolkrange'i kihelkonda.
Tellismüüritis
Tellismüüritist kasutatakse seinte, ahjude, aedade ja muude ehituslike objektide ehitamiseks. Kivide materjal müüritises sõltub sellest, mida ehitatakse, sest kivid võivad oma varieeruvate omaduste tõttu reageerida teatud keskkonnatingimustele erinevalt.
Udange
Haldusajalugu
Enne valdade liitmist 1977. aastal kuulus küla endisesse Toernichi valda, kuhu ta lülitati Prantsuse võimu ajal.
Tellismüüritis
Telliskividele on seatud standardmõõdud, kuid igas riigis ei ole standardmõõdud samad, näiteks Eestis on see 250 mm × 120 mm × 65 mm, kuid Inglismaal 215 mm × 102.5 mm × 65 mm.
Udange
Ajalugu
7. jaanuaril 1945 kukkus Udange'i lähedale USA pommituslennuk Boeing B-17 Flying Fortress.
Tellismüüritis
Ajalugu
Umbes aastal 3500 eKr toimus telliskivide valmistamisel suur läbimurre, nimelt roomlased avastasid, et telliseid saab kivistada ka põletamise teel. Kuna päikese käes kuivatatud tellised kasutati soojema kliimaga maadel, siis tänu sellele läbimurdele hakkasid telliskivid levima ka külmema kliimaga aladel. Pärast Rooma riigi lagunemist kadusid telliskivid peaaegu käibelt vaid Itaalia ja Bütsants kasutasid veel telliseid. Kuid 11. sajandil levis telliste kasutamine ning tootmine Prantsusmaale ning 12. sajandil hakkasid taas telliskivid laiemalt levima.
Telliskivid
Mõned müüritistes kasutatavad telliskivid:
Müürikiri
Seda, kuidas kivid müüritises üksteisega kokku sobivad, nimetatakse müüriseotiseks. Müüriseotised omakorda tekitavad erinevaid mustreid ehk müürikirjasid, mida kasutatakse näiteks dekoreerimiseks.
Tavalised müürikirjad:
Kuuba Kommunistlik Partei
Kuuba Kommunistlik Partei (KKP; hispaania keeles Partido Comunista de Cuba, lühendina PCC) on Kuuba valitsev poliitiline partei, poliitilistelt vaadetelt marksistlik-leninistliku suuna kommunistlik partei. Kuuba põhiseaduse järgi on partei "juhtiv jõud ühiskonnas ja riigis".