cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Clavinet
Originaalis oli instrument disainitud koduseks kasutamiseks ja Euroopa klassikalise ja rahvamuusika mängimiseks. Clavinet L, mida tutvustati 1968, oli kodune mudel vineerist kolmnurkse kere ja puust jalgade, vastandvärvi klahvide (nagu klavessiinil) ja pleksiklaasist noodipuldiga. Viimane mudel, E7, kujutas endast mitmete uuenduste kulminatsiooni, kõik selle nimel, et instrumenti oleks sobivam kasutada rokkmuusika võimendatud kontsertesinemistel, mis olid saanud selle pilli peamiseks kasutuskohaks.
Aastaks 1982 aga lõpetas Hohner Clavinettide tootmise. Vajab märkimist, et 1980ndate lõpus valmistati Jaapanis digitaalklavereid, mida nimetati Hohneri järgi Clavinet DP, kuid need olid määratud kodumaisele turule ja ei teinud katsetki võistelda originaal-clavineti omadustega, jäädes vaid katsetusteks. 2000. aastal sidus Hohner ennast täielikult Clavinetist lahti, andes kogu oma ülearuse pilliosade tagavara veebisaidile Clavinet.com.
Vasalemma mõis
pisi|Kunagise Vasalemma mõisa peahoone pisi|Mõisa park
Vasalemma mõis (saksa keeles Wassalem) oli rüütlimõis Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Lääne-Harju valda Harju maakonnas.
Mõisa järgi on nime saanud Keila lademe Vasalemma kihistu.
Ajalugu
Keskajal kuulusid Vasalemma küla ja selle ümbrus Padise kloostri maade hulka. Põhjasõja ajal, 18. sajandi algul rajasid Padise omanikud von Rammid sealsetele aladele väikese abimõisa.
Vasalemma mõis sai iseseisva üksusena alguse 17. märtsil 1825, mil von Rammide pärandi jagamise käigus eraldati sealsed maad Padise mõisa omadest. Mõisa omanikuks sai Thomas von Ramm. Esimeseks härrastemajaks oli väike kahesambalise portikusega puithoone, mis asus praeguse hoone lähedal (lammutati 1940. aastal).
1874. aastal müüsid von Rammid mõisa Theodor Boustedtile.
1886. aastal läks mõis Norra päritolu Baggehufwudtide perekonna valdusse. Tegu oli ühe Harjumaa jõukaima mõisnikuperekonnaga, kelle omanduses olid ka Saku mõis koos õllevabrikuga ja Nõva mõis. Saku mõisa õllevabriku oli käima lükanud tolleaegse Eestimaa aadelkonna üks juhtfiguure, Valerian von Baggehufwudt. Sellest kujunes üks Baltimaade suurimaid õlletehaseid. Suur osa uue härrastemaja püstitamisel vajalikust rahalisest kapitalist tuli kuulsast Ungern-Sternbergide soost abikaasalt Juliane von Ungern-Sternbergilt.
Peahoone arhitektuur
pisi|Mõisa peahoone pisi|püsti|Peahoone torn Kõrge nurgatorniga inglise uusgooti stiilis peahoone rajati umbes aastatel 1892–1894. Materjalina on kasutatud kohalikku paekivi ehk nn Vasalemma marmorit. Seda puhta vuugiga paekiviehitist on peetud Eestis üheks ilusamaks omataoliseks. Detailikäsitluselt sarnaneb see Laitse mõisahoonega.
Vasalemma mõisa peahoone arhitekt on teadmata, stiililiselt on seda seostatud nii Eduard von Baggehufwudti äia Nikolai von Glehniga kui ka linnaehitaja Konstantin Wilckeniga, kuid dokumentaalsed tõendid puuduvad.
Hoone kujundamisel on eeskuju võetud Inglise keskaegsetest rüütlilossidest, mida on aga stiliseeritud ja põimitud muulähteliste, sealhulgas järelklassitsistlike ja uusrenessanslike stiilielementidega. Peahoone on igast küljest vabalt vaadeldav, kahe- ja osalt kolmekorruseline ning põhiplaanilt peaaegu ruudukujuline.
Ebasümmeetrilist kompositsiooni rõhutab hoone kirdepoolsele nurgale toetuv viiekorruseline kaheksa tahuga peatorn,  mis tipneb keskaegsete linnuste laskeavasid matkiva sakmelise rinnatisega. Lisaks on sellel tuudorkaarse portikusega rõdu, mille all asub hoone metallnaastustega kaunistatud peauks. Ehitise seinad on risaliitidega liigendatud, kaunistatud laia korrustevahelise karniisiga ning kroonitud astmik- ja kolmnurkfrontoonidega.
Suupill
thumb|Diatoonilisi suupille.
Vasalemma mõis
Peahoone arhitektuur
Hoone aknad on kujundatud nn pseudoteravkaarsetena, akna kohal fassaadil jätkuvad need teravkaarnišina. Fassaadil leidub arvukalt puhtalt tahutud raiddetalile: akende tuudorsimsid ja ehisraamistikud, rõdupiirded ning gooti fiaale meenutavad ehistornikesed.
Suupill
Suupill (ka harmoonika) on puhkpill, milles heli tekitatakse õhku läbi avade puhudes, kus hakkavad vibreerima metallist "keeled" (metallribad).
Vasalemma mõis
Peahoone arhitektuur
Esinduslikult on kujundatud ka mõisahoone lõunapoolne, nn aiafassaad, kus torkavad silma kaks eri laiusega risaliiti, mis on kujundatud astmikfrontoonidega ja mitmete petikakendega, fassaadi keskel paikneb aga avar trepiga terrass, mille vaasidega pealistatud rinnatis on nüüdseks taastatud.
Suupill
Suupill on populaarne bluusis ja kantrimuusikas.
Vasalemma mõis
Peahoone arhitektuur
Samuti ebasümmeetriline on siseplaneering. Esindusruumid paiknesid esimesel korrusel: suur saal, võõrastetoad ning mõisniku ja tema abikaasa ruumid. Hoone peasissepääs avaneb vestibüüli, söögisaalist pääseb aia pool paiknevale kiviterrassile. Algses söögisaalis on tähelepanuväärsed historitsistlik kassettlagi ja tänapäevani säilinud inglispärane puitpaneelviimistlus. Samuti pärineb algsetest sisekujunduselementidest veel rida siseuksi, trepibalustraade jne. Nii saalis kui ka vestibüülis asuvad ümarad uusbaroksed malmahjud.
Suupill
Tihti loetakse suupilli Saksa rahvuspilliks, sest Teise maailmasõja ajal anti igale sõtta minevale Saksa sõdurile kaasa suupill. Tänapäeval kingivad paljud sakslased oma lapsele vähemalt ühe suupilli. Saksamaal on isegi koolides suupillikallakuga klassid.
Vasalemma mõis
Peahoone arhitektuur
Eri aegadel on mõisahoones tehtud korduvalt ümberehitusi. 2000. aastatel renoveeriti seda põhjalikult, et saavutada algsele, 1890. aastate mõisahoonele võimalikult lähedast välisilmet.
Suupill
Eestis on suurim suupilliklubi Piccolo, mis asutati 23 liikmega 1996. aastal Feliks Kargu juhtimisel. Klubist kasvas välja ka ansambel Piccolo Kvintett, kus mängivad Feliks Kark, Andrus Haugas, Andres Kokk (19.01.1970–7.01.2012), Elmar Trink ja Ilmar Tõnisson. Pärnus on peetud viis rahvusvahelist suupillipäeva ja kaks -festivali.
Ajalugu
Tihti väidetakse, et suupilli leiutas Karl Friedrich Ludwig Buschmann 1812. aastal, kuid tegelikult arenes see tõenäoliselt välja mitme omaette tegutsenud leiutaja tööna.
Vasalemma mõis
Mõisakompleks
Algselt oli mõisahoone ümbritsetud uusbarokse pargiga. Peahooneni viis uhke paekivist sild ning uusgooti tornikestega peavärav, millest tänapäevaks on alles vaid otsapostid ja sepisväravad.
Mõisa peahoone juurde rajati mitu kõrvalhoonet, sh meierei, veetorn-tuuleveski ja viinavabrik.
Vasalemma mõisa tuuleveski
Ainulaadse, kirikutorni meenutava tuuleveski laskis 1913. aastal ehitada Vasalemma tehnikahuviline mõisnik Eduard von Baggehufwudt. Sellest on tänapäeval säilinud alumine osa. Vasalemma marmorist laotud veski viiekorruselises allosas paiknesid kunagi mehhanismid. Praegu alles oleva hoone peale oli esialgu püstitatud tsinkplekiga ülelöödud sõrestikmast, mille tipus, 28 meetri kõrgusel asus 10,5-meetrise läbimõõduga tuulerootor, teadaolevalt suurim omataolistest Eestis. Veskit kasutati nii jahvatamiseks, turbapurustamiseks, lauasaagimiseks kui ka veepumpamiseks. Veski jõudis töötada kõigest paar aastat, sest selle tuulerootori rikkusid Esimese maailmasõja alguses Vene sõjaväevõimud, kes kahtlustasid, et tiiviku keerlemisega edastatakse vaenlasele teateid. Samasuguses müstilises signaliseerimishirmus lõhuti näiteks ka von Glehni Kalevipoja kuju Nõmmel, samuti hävitati teisigi tuuleveskeid, eriti Pärnumaal. Pärast Esimest maailmasõda riigistatud veskit töökorda seada ei suudetud, selle sisustus müüdi lõpuks Inglismaale vanarauaks. 1932. aastal läks hoone erakätesse ja kuulub sestsaadik Kalda talule. 10. mail 1938 murdus tormis veski ülemine ehk mastiosa.
Paekivitööstus
Seoses uue härrastemaja rajamisega panid Baggehufwudtid aluse kohalikule paekivitööstusele, mis jätkub ka tänapäeval. Kohalik paekivi, mis on tuntuks saanud Vasalemma marmorina, võeti kasutusele juba 13. sajandi keskpaiku Padise kloostri rajamisel. Nüüd hakati kõrgekvaliteedilisi dolomiidiplokke vedama välja nii mujale Eestisse kui ka Venemaale, Riiga, Soome ja Preisimaale (Marienburgi loss). Muu hulgas on siinset paekivi võimalik näha Harju-Risti kirikus ja Kadrioru presidendilossis, aga ka Peterburis. Parimaks näiteks nn Vasalemma marmori kasutamisest on aga Vasalemma härrastemaja ise.
Dolomiiditööstuse ning tavapärase põllunduse ja karjakasvatuse kõrval tegeleti muudegi tööstusalade, nagu telliskivitööstuse ja puuvilla töötlemisega. Sinna asutatud linnukasvatus sai 19. sajandi lõpuks üheks Eesti suurimaks. Eksootilistele lindudele keskendudes peeti nii faasaneid, pärlkanu kui ka kanaari- ja paabulinde, lisaks kasvatati tõukoeri ja -küülikuid.
Hilisem kasutus
Mõisa viimane omanik oli peahoone rajada lasknud Eduard von Baggehufwudt. 1915. aastal küüditati ta Venemaale, Esimese maailmasõja ajal suundus elama Saksamaale.
1919. aasta maareformiga mõis riigistati ning selles asus aianduskool ja Tallinna Õpetajate Seltsi puhkekodu.
1922. aastal rentis selts osa ruume Kloostri vallale kooli jaoks. Sellest peale töötab mõisahoones kool (praegu Vasalemma Põhikool). Härrastemaja lähedal asub kooli juhataja ja tuntud lastekirjaniku Julius Oengo mälestuskivi.
Hoonet saab näha muu hulgas filmides "Musträstaste saladus", "20 aastat hiljem" ning "10 aastat hiljem".
Tarmo Kõuts
Tarmo Kõuts (sündinud 27. novembril 1953 Sandla külas Pihtla vallas Saaremaal) on Eesti meremees, sõjaväelane ja poliitik.
Kõuts on lõpetanud Tallinna Riikliku Merekooli ja Kaliningradi Tehnilise Instituudi. Aastatel 1973–1990 sõitis ta Eesti Merelaevanduse laevadel merd, pidades ameteid madrusest juhenduskaptenini. Aastatel 1990–1993 oli Tarmo Kõuts Tallinna Merekooli ülem ja Eesti Merehariduskeskuse rektor.
Tarmo Kõuts oli aastatel 1993–2000 Piirivalveameti peadirektor.
21. septembril 2000 sai Tarmo Kõutsist kaitseväe juhataja. President ülendas ta 2002. aastal viitseadmiraliks. Kõuts vabastati 14. novembril 2006 kaitseväe juhataja ametist seoses tema sooviga astuda Isamaa ja Res Publica Liitu ning kandideerida 2007. aasta Riigikogu valimistel. Tema vabastamist toetas Riigikogus 69 saadikut ja vastu oli üks (Jaak Allik). Ta kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas ning pääses Riigikokku.
Kõuts valiti 1. novembril 2007. aastal Isamaa ja Res Publica Liidu Saaremaa piirkonna juhatuse esimeheks.
Ta on olnud aastatel 2001–2004 Eesti Olümpiakomitee täitevkomitee liige, 2001–2002 Eesti Sõudeliidu president ja 2002–2012 Eesti Laskurliidu president.
Vokaalne düslaalia
Vokaalne düslaalia on düslaalia juhtum, mille korral on tegemist täishäälikute väära hääldamisega.
Tarmo Kõuts
2007–2011 oli Kõuts Riigikogu liige. Aastast 2011 on ta OÜ Maritime Security Consulting juhatuse liige.
Vokaalne düslaalia
Eesti keeles kahjustuvad sellisel juhul kõige enam häälikud õ, ä, ö ja ü.
Tarmo Kõuts
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 288 häält ning ei osutunud valituks.
Vokaalne düslaalia
Esineb väga harva.
Prognoos on hea.
Tarmo Kõuts
Isiklikku
Tarmo Kõuts on abielus ning tal on täiskasvanud poeg ja lapselaps.
Kiilmehhanism
Kiilmehhanism (inglise straight-wedge mechanism või edge effecting linear motion) on mehhanismide ja masinate teoorias mehhanism, mille vedav ja veetav lüli liiguvad translatoorselt ning kiiruste ja kiirenduste suhe on püsiv.
Kiilmehhanisme kasutatakse rakistes, stantsides, puhvrites jne.
Hard Rock Laager
Hard Rock Laager (HRL) on Vana-Vigalas alates 2002. aastast toimuv rokk- ja metalmuusika festival, mis pakub festivalil esinemise kogemust Eesti bändidele ja toob Eesti publiku ette maailmakuulsaid esinejaid.
2005
Saku Rocki lava
B-lava
2006
Saku Rocki lava
B-lava
2007
Saku Rocki lava
Jack Danielsi lava
2008
Rocki lava
Jacki lava
2009
Rocki lava
B lava
2010
Rocki lava
Pasunamehe lava
2011
Rocki lava
Jacki lava
2012
Rocki lava
2013
Rocki lava
Viru Valge lava
2014
Rocki lava
2015
Jacki lava
2016
pisi|Rattler esineb muusikafestivalil Hard Rock Laager 2016. Õhus lendab droon pisi|At the Gates publik muusikafestivalil Hard Rock Laager 2016 A-lava
B-lava
2017
pisi|Hollandi death metal bänd Asphyx esineb muusikafestivalil Hard Rock Laager 2017. Pildil publik ja A-lava pisi|Ansambel [[Loits tegemas oma viimast kontserti enne seisakut. Pildil basskitarrist M. Divine ja laulja Ahto-Lembit Lehtmets]] pisi|Katatonia publik muusikafestivalil Hard Rock Laager 2017
Aastal 2017 esines eesti muusikakollektiiv Loits festivalil Hard Rock Laager 2017 reklaamitult viimast korda kuni aastani 2020, mil ansambel uues koosseisus uuesti tegutsema hakkas.
A-lava
B-lava
2018
pisi|Itaalia bänd [[Lacuna Coil esinemas muusikafestivalil Hard Rock Laager 2018]]
Aastal 2018 esinema pidanud ansambel Parkway Drive tühistas festivali toimumise ajal enda esinemise.
A-lava
B-lava
2019
pisi|Ansambel [[Metsatöll esinemas muusikafestivalil Hard Rock Laager 2019. Pildil ansambel, publik ja A-lava]] pisi|Publik muusikafestivalil Hard Rock Laager 2019 kuulamas Rootsi ansamblit Dark Funeral
A-lava
B-lava
2020
2020. aastal esinesid festivalil koroonapandeemia tõttu vaid kodumaised kollektiivid. <BR>Algselt esinema pidanud Kannabinõid ja Wolfredt ütlesid esinemise loetud päevad enne üritust üles seoses väidetava rassisimi propageerimisega laagris.
A-lava
B-lava
2021
pisi|Publik teise päeva hommikul ansambli Cydefect esinemise ajal muusikafestivalil Hard Rock Laager 2020.
2021. aastal tähistas Hard Rock Laager festival oma 20ndat toimumiskorda. Koroonapandeemia tõttu esinesid ainult eestimaised ansamblid, kuid festival sai toimuda ilma piiranguteta.
A-lava
B-lava
2022
pisi|Muusikafestivali Hard Rock Laager 2022 publik, mil esineb bänd [[Strych:9. Esiplaanil paremal on näha festivali kujundusega korduvkasutatavat joogitopsi.]] pisi|Ansambel Talbot andmas kontserti muusikafestivalil Hard Rock Laager 2022. Trummari Evgeny Mikhailov üks viimaseid esinemisi selles ansamblis.
2022. aasta Hard Rock Laager festivalil esinesid teiste hulgas maailmakuulsad ansamblid Devin Townsend, Baroness ja Benediction. Festivali järelpidu toimus Tallinna rokiklubis Tapper, kus esinesid Red Fang ja Zahir.
A-lava
B-lava
2023
2023. aasta Hard Rock Laagri peaesineja oli maailmakuulsaim naisvokaaliga death metal ansambel Arch Enemy. Esines ka ansambel Uuhai, kes oli esimene Mongooliast pärit ansambel sellel festivalil.
B-lava
Vesiroos
thumb|Valge vesiroos Vesiroos (Nymphaea) on kosmopoliitne taimede perekond vesiroosiliste sugukonnast.
Liigid
Eestis kasvavad looduslikult valge vesiroos ja väike vesiroos. Liike on kokku umbes 50, sealhulgas:
Aias kasvatatakse hübriidset aed-vesiroosi (Nymphaea hybrida hort.).
Heinrich von Galen (Kuldīga komtuur)
Heinrich von Galen (surnud detsembris 1501) oli Liivi ordu käsknik, Kuldīga komtuur aastatel 1495–1501.
Aastatel 1492–1494 oli Galen Kandava foogt. Aastal 1501, kui Liivimaa-Moskva sõja ajal vene väed Liivimaale tungisid, keeldus Galen Wolter von Plettenbergile kuuletumast. Tema peatset surma samal aastal võib siiski pidada haigusest tingituks, sest ordumeister nimetas seda "Jumala kohtuotsuseks" (Gottesurteil).
Heinrich von Galen (täpsustus)
Heinrich von Galeni nimelisi tuntud isikuid on olnud mitu:
Heinrich von Galen (Ruhja komtuur)
Heinrich von Galen (surnud 1560) oli Liivi ordu käsknik, ainus Ruhja komtuur aastatel 1559–1560.
Aastatel 1558–1559 oli ta Bauska foogt. Ta sai Ruhja komtuuriks ilmselt seetõttu, et uus ordumeister Gotthard Kettler püüdis Liivimaa vastupanu tugevdada, tihendades selleks ka idapoolsete käsknike võrgustikku. Galen ei saanud siiski kuigi pikka aega komtuur olla, sest Härgmäe lahingus langes ta venelaste kätte vangi ja hukati.
Sündinud 20. mail
''Siin loetletakse 20. mail sündinud tuntud inimesi.
Planeerija
Planeerija on spetsialist, kes tegeleb strateegilise või ruumilise planeeringu koostamise ja läbiviimise korraldamisega.
Planeerimisseaduse kohaselt võivad:
Toomas Hiio
pisi|Toomas Hiio 2011. aastal Toomas Hiio (sündinud 1. juunil 1965) on Eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Akadeemiliselt on ta Eesti Üliõpilaste Seltsi taasasutaja ja vilistlane.
Ta on Laidoneri Muuseumi direktori asetäitja teadusalal ja Eesti Mälu Instituudi uurimisjuht.
Julius Bernakoff
Julius Bernakoff (7. märts 1881 Palupera vald, Tartumaa – 16. mai 1937) oli Karula metsaülem.
Ta oli 1905–1918 Taheva mõisa metsaülem, osales Esimeses maailmasõjas, seejärel Karula mõisa hoolekande-metsaülem ja kütteainete keskkomitee volinik Tartumaal. Pärast erametsade riigistamist määrati ta Kaagjärve metsaülemaks, milline metskond nimetati hiljem ümber Karula metskonnaks. Ta töötas 1905. aastast kuni surmani samas piirkonnas.
Caroline Elizabeth
Caroline Elizabeth, Suurbritannia printsess (30. mai 1713 Herrenhauseni palee, Hannover, Saksamaa – 27. detsember või 28. detsember 1757 St Jamesi palee, London) oli George II ja kuninganna Caroline'i neljas laps ja kolmas tütar.
Printsess Caroline Elizabeth sündis Hannoveris Saksamaal Hannoveri pärusprints George Augustuse ja Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Johann Friedrichi tütre Ansbachi Caroline peres. Hannoveri kuurvürsti lapselapsena sai Caroline Elizabeth sünnijärgselt tiitli Tema Hiilgus Hannoveri printsess. Briti troonipärimisseaduse "Act of Settlement" 1701 järgi oli Caroline Elizabeth Briti troonipärimisjärjekorras 7. kohal.
Kui 1714 Suurbritannia kuninganna Anne suri ning Caroline'i vanaisast sai George I ja Caroline'i isast Walesi prints, kolis Caroline perega Londonisse St Jamesi paleesse. Seoses nende muutustega sai Caroline Elizabeth tiitli Tema Kuninglik Kõrgus Walesi printsess Caroline Elizabeth. Hiljem, kui ta isast sai George II, sai ta tiitli Tema Kuninglik Kõrgus printsess Caroline Elizabeth.
Jacqueline Boyer
pisi|Jacqueline Boyer (1960) Jacqueline Boyer (sünninimi Éliane Ducos; sündinud 23. aprillil 1941 Pariisis) on prantsuse laulja, Jacques Pillsi ja Lucienne Boyer' tütar. Ta võitis 1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Tom Pillibi".
Landshut
Landshut on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Alam-Baieri keskus. Asub Isari jõe ääres. Saksamaal on Landshut tuntud oma vapi järgi ka kui Dreihelmenstadt (Kolme kiivri linn).
Ajalugu
Landshut asutati 1204. aastal. 1255. aastal sai Landshutist Alam-Baieri pealinn. 14. sajandi lõpust oli Landshut Baieri tähtsamaid linnu, Baieri-Landshuti hertsogkonna pealinn, kuid seal elanud Wittelsbachide aadlisuguvõsa meesliini väljasuremisega 1503. aastal lõppes linna õitseaeg.
Aastail 1800–1826 asus Landshutis hilisem Müncheni Ülikool.
Austraalia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Austraalia osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 2015. aastal Viinis, kus neid esindas Guy Sebastian, kes sai 196 punktiga 5. koha.
Landshut
Ajalugu
Landshutis on sündinud Roman Herzog ja Ludwig Feuerbach.
Austraalia Eurovisiooni lauluvõistlusel
2016. aastal saavutas Dami Im looga "Sound of Silence" 511 punktiga 2. koha, mis on riigi seni parim tulemus.
Kui algsete plaanide kohaselt pidi Austraalia osalema ainult ühe korra, siis 2015. aasta novembris kinnitati riigi kohalolek ka 2016. aasta võistlusel. Samas on Austraalias Eurovisiooni üle kantud juba alates 1983. aastast ning mitme riigi esindajad on olnud Austraalia päritolu.
Euroopa Ringhäälingute Liit on otsustanud, et kui Austraalia peaks lauluvõistluse võitma, siis ei korraldata järgmist lauluvõistlust Austraalias, vaid SBS korraldab lauluvõistluse Euroopas koos vastava Euroopa ringhäälinguga. Austraalia osaluse lauluvõistlusel on Euroopa Ringhäälingute Liit ja SBS kinnitanud vähemalt kuni aastani 2023.
Ajalugu
SBS on Eurovisiooni edastanud igal aastal alates 1983. aastast ning tänu Austraalia sidemetele Euroopaga on võistlus seal alati populaarne olnud. Esimestel võistlustel teleülekandele kommentaare ei lisatud või kanti üle BBC eetris loodud kommentaarid Suurbritannia jaoks. Esimest korda edastati võistlust Austraalia oma kommentaaridega 2001. aastal, kui neid esitas koomik Mary Coustas. 2003. ja 2004. aastal oli kommentaatoriks Des Mangan. 2002. aastal ning vahemikus 2005–2008 kanti jälle üle BBC kommentaare. 2009. aastast alates on kommentaatoriteks Julia Zemiro ja Sam Pang.
2015. aastal kutsuti seoses lauluvõistluse 60. aastapäevaga Austraalia võistlusel osalema külalisosalejana. Selleks, et mitte vähendada mõne Euroopa riigi võimalust finaali pääseda, lubati Austraalia automaatselt finaali. Austraaliat esindas Guy Sebastian looga "Tonight Again" ja saavutas sellega lauluvõistlusel 196 punktiga 5. koha. Algsete plaanide kohaselt pidi Austraalia ainult üks kord osalema, ent võidu korral oleksid nad saanud taas osaleda. SVT kinnitas aga 2015. aasta novembris, et Austraalia osaleb 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Enne 2015. aastat on Austraalia lauluvõistlustel kaudselt osalenud – paljud esinejad on olnud Austraalia päritolu. Nõnda on Suurbritanniat esindanud Peter Doyle ja Marty Kristian 1972. aastal, Olivia Newton-John 1974. aastal, John Farrar 1975. aastal ja Gina G 1996. aastal. Austraalias sündinud Iiri muusik Johnny Logan võitis esikoha nii 1980. kui ka 1987. aasta võistlusel ning oli 1992. aasta võidulaulu autor. 2006. aastal esines Saksamaa kvinteti Texas Lightning koosseisus Eurovisiooni laval Jane Comerford. 2015. aasta Armeenia esindaja Mary-Jean O'Doherty oli samuti Austraalia päritolu. Samuti oli austraallasi 2009. aasta Kreeka loo "This Is Our Night" ja 2015. aasta Venemaa loo "A Million Voices" autorite seas.
2016. aastal esindas riiki Dami Im looga "Sound of Silence". Lugu võitis teise poolfinaali ja pääses edasi finaali. Seal saadi 511 punktiga 2. koht.
2021. aastal esindas riiki Montaigne, kes pidi seda tegema ka eelmisel aastal. Esimest korda alates riigi debüüdist aastal 2015 ei pääsenud Austraalia finaali, mistõttu on Ukraina ainus riik, mis on alati pääsenud finaali. Mitte ükski riik pole igal korral finaalis osalenud alates poolfinaalide kasutuselevõtmisest 2004. aasta konkursil. Ukraina on võistlusel osalemise vahele jätnud aastal 2015 ja 2019 ning 2020. aasta võistlus jäi koroonapandeemia tõttu ära.
Osavõtt
{{legend|gold|Võitja}} {{legend|silver|Teine koht}}
Hääletamise ajalugu (2015–2023 finaalid)
Austraalia on andnud kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Austraalia on saanud kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Konstantin Jalari
Konstantin Jalari (kuni 27. jaanuarini 1939 Konstantin Jegorov; 2. oktoober (vkj)/ 15. oktoober 1907 Keila – detsember 1987 Tallinn) oli eesti poksija. Ta sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) Eesti meistrivõistlustel aastatel 1927 ja 1928 2. koha ning oli sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) kokku kahekordne Eesti meister aastatel 1930 ja 1931.
Usundi seitse dimensiooni
Usundi või religiooni seitse dimensiooni on šoti usuteadlase Ninian Smarti loodud teooria, mille ta avaldas oma 1989. aastal ilmunud teoses "Maailma usundid: vanad traditsioonid ja kaasaegsed muutused" ("The World's Religions: Old Traditions and Modern Transformations").
Selle kohaselt on võimalik iga usundit iseloomustada seitsme dimensiooni või mõõtme abil. Mida enam neid dimensioone mingi süsteemi juures esineb ja mida tugevamalt need ilmnevad, seda kindlamalt võib konkreetset süsteemi nimetada usundiks.
Smarti dimensioonid on piisavalt üldised, et nende alla mahutada ka tsiviilreligioon ja erinevad sekulaarsed ideoloogiad. Seega ei defineeri Smart oma teoorias usundi või religiooni olemust, vaid toob välja tunnused süsteemide äratundmiseks, mis võivad ühiskonnas tervikuna või konkreetsete ühiskonna liikmete jaoks religioonina toimida.
Need seitse dimensiooni on järgmised:
1969. aastal avaldas ta selle nimekirja kuue dimensiooniga, materiaalse dimensiooni lisas ta 1989. aastal.
1996. aastal täiendas Smart seda nimekirja veel kahe dimensiooniga :
Erhard Loit
Erhard-Alfons Loit (ka Erhard-Alfonso; perekonnanimi kuni 8. aprillini 1937 Misler ; 9. aprill (vkj)/ 22. aprill 1908 Helsingi – 12. juuli 1982 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.
Ta hakkas poksima 1928. aastal Tallinna Spordis.
Loit oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kahekordne Eesti meister (1930 ja 1931).
Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 72,6 kg), mõlemal korral oli ta vastane Hannes Koivunen. 1930. aastal ta võitis selle kohtumise ning 1932. aastal kaotas ta selle kohtumise.
Loit oli hiljem poksitreener Tallinna Kalevis. Tema õpilaste hulgas olid Raimond Turja, Harald Nurk jt.
Vesinik
Vesinik (keemiline tähis H, ladina Hydrogenium) on keemiline element järjenumbriga 1. Ta on lihtsaima aatomiehitusega ning väikseima aatommassiga element. Tüüpiline mittemetall.
Keemiliste elementide perioodilisuse süsteemis kuulub ta 1. perioodi ja S-plokki. Teda paigutatakse mõnikord I rühma, mõnikord VII rühma, mõnikord mitte ühtegi rühma. Elektronkonfiguratsioon on 1s1.
Raivo Suni
Ta lõpetas 1994. aastal Vändra Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse osakonna, magistrikraadi sai 2001. aastal Oslo Ülikoolist.
Vesinik
Vesinik on universumis (kuid mitte maakoores) kõige sagedasem element. Ta esineb vees ja peaaegu kõigis orgaanilistes ühendites, seega seotud kujul kõigis organismides.
Raivo Suni
Eesti Televisiooni tööle asunult juhtis Suni saateid "Murdepunkt" (1996–1997), "Parlament" (2002–2003) ja "Foorum" (2003–2005) ning tegi kaastööd saatele "Osoon". 2007. aastast oli ta Eesti Rahvusringhäälingu uuringute ja analüüsi osakonna juhataja.
Vesinik
Vesinik on kõige väiksema aatommassiga element; kõige sagedasema isotoobi prootiumi aatom koosneb ainult ühest prootonist ja ühest elektronist. Vesiniku aatommass on 1,00794±0,00007 g·mol−1.
Maal ei esine tavalistes looduslikes tingimustes üheaatomilise molekuliga monovesinikku ehk atomaarset vesinikku H, küll aga divesinik ehk molekulaarne vesinik H2, mis on normaaltingimustel värvitu ja lõhnatu gaas. Mõne keemilise reaktsiooni ajal esineb atomaarne vesinik siiski väga lühikese aja vältel. Molekulaarne vesinik on kõige väiksema molekulmassiga gaas, mis on Maal looduslikult levinud.
Raivo Suni
Raivo Suni on üks MTÜ Ajakirjanduse Uurimis- ja Koolituskeskuse rajajaid ning Eesti Pressimuuseumi eestvedajaid. 2008. aastal koostas ta "Valla- ja linnalehe toimetaja käsiraamatu" ning 2009. aastal andis koos isa Lev Suniga välja Tootsi valla ajalugu käsitleva dokumentaalteose "Ameerika Tootsi rabas".
2012–2018 oli Suni Jõgevamaa Omavalitsuste Liidu tegevdirektor.
Vesinik
Aatomi suurust iseloomustavad näitajad
pisi Vesiniku aatommass on 1,00794 aatommassiühikut.
Arvutuslik aatomiraadius on 25 (53) pm.
Kovalentne raadius on 120 pm.
Koht perioodilisussüsteemis
I rühma arvatakse vesinik sellepärast, et tal on üks valentselektron (nagu leelismetallidel). Tal on leelismetallidega sarnane aatomispekter. Nagu leelismetallid, nii ka vesinik annab vesilahustes hüdrateeritud ühekordse positiivse elektrilaenguga iooni (hüdrooniumiooni H30–). Vesiniku vaba ioon on aga prooton, mis on väga erinev leelismetallide vabadest ioonidest. Kondenseeritud faasides ei esine H+-ioonid üldse kunagi isoleerituna, vaid assotsieerununa teiste molekulide või aatomitega. Ka on vesinikuaatomi ionisatsioonienergia poole suurem kui leelismetallidel ning palju suurem elektronegatiivsus. pisi|Hydrogen Spectrum Test Lähtudes sellest, et elektronkatte väliskihi täitmiseks (väärisgaasikonfiguratsiooniga iooni saamiseks ) on vesinikuaatomil puudu üks elektron nagu halogeenide aatomitelgi, võib vesiniku paigutada VII rühma. Nagu halogeenide aatomitelgi, on vesinikuaatomil suur ionisatsioonienergia. Halogeenidest erineb vesinik aga väiksema elektronafiinsuse ja elektronegatiivsuse poolest. Vesiniku mittemetallilisus ei ole nii väljendunud nagu halogeenidel. Nõnda moodustavad ühendeid H–-ioonidega ainult väga elektropositiivsed metallid nagu kaalium ja kaltsium (kaaliumhüdriid KH ja kaltsiumhüdriid CaH2).
Ionisatsioonienergia, elektronafiinsus ja oksüdatsiooniastmed
Vesinikuaatomi ionisatsioonienergia on 13,6 eV ehk 1312 kJ/mol.
Suure ionisatsioonienergia poolest sarnaneb vesinik VII rühma elementidega.
Vesiniku ionisatsioonienergia on nii suur, et isegi vesiniku (I) ühendid niisuguste tugevate oksüdeerijatega nagu fluor ja hapnik ei saa olla ioonilised. Kui ühendites tekiksidki positiivsed vesinikuioonid, siis moodustuks nende väga suure polariseeriva toime tõttu ikkagi kovalentne side. Samal põhjusel ei saa tavalistes keemilistes nähtustes esineda ioonid H+ vabas olekus. Vesiniku aatomi ehituse eripära tõttu esineb vesinikuühenditele eripärane keemilise sideme liik vesinikside.
Negatiivne vesinikuioon H– moodustub vesinikuaatomist eksotermilises protsessis (elektronafiinsus 0,75 eV). Seetõttu on oksüdatsiooniastmega −1 vesiniku ühendite puhul võimalik iooniline side.
Vesinik on mittemetall, mille võimalikud oksüdatsiooniastmed keemilistes ühendites on −1 või +1.
Isotoobid
Tal on kaks stabiilset isotoopi massiarvudega 1 ja 2.
Erinevalt muudest elementidest on keemilised ja füüsikalised erinevused vesiniku isotoopide vahel suhteliselt suured. Seetõttu on neil erinimetused ja mitteametlikud, ent laialdaselt kasutatavad erisümbolid. Isotoopi massiarvuga 1 nimetatakse prootiumiks ja keemiline sümbol H käib eriti selle isotoobi kohta. Isotoopi massiarvuga 2 nimetatakse deuteeriumiks, mille keemiline sümbol 2H (mitteametlikult D).
Vesinikul on ka radioaktiivne isotoop massiarvuga 3 ja poolestusajaga 12,3 aastat. Selle nimetus on triitium ja sümbol 3H (mitteametlikult T). (Eraldi nimetused ja -sümbolid on ka isotoopidel, mis kuuluvad radioaktiivsetesse ridadesse.)
Prootiumi aatomi tuum on prooton, mis on elementaarosake. Deuteeriumi aatomi tuum on deuteron, mis koosneb ühest prootonist ja ühest neutronist. Triitiumi aatomi tuum on triiton, mis koosneb ühest prootonist ja kahest neutronist.
Vesinik kosmoses
Juba varsti pärast Universumi tekkimist Suures Paugus oli tohutu palju prootoneid ja neutroneid. Kõrge temperatuuri tingimustes ühinesid need kergeteks aatomituumadeks (eriti D ja 4He). Enamik prootoneid jäid siiski ühinemata ning neist said edaspidi 1H-tuumad.
Umbes 380 000 aasta pärast, kui kiirgustihedus oli jäänud piisavalt väikseks, said vesinikuaatomid moodustuda lihtsalt tuumade ja elektronide kokkusaamise teel, ilma et mõni footon neid kohe jälle lahutaks. Sellest ajast saadik on olemas reliktkiirgus ning Universum on vesinikuga täidetud. Universumi aatomitest koosnevas aines (välja jääb tume aine) oli 3/4 massiosa vesinikku, 1/4 massiosa heeliumi ja mõni miljardik massiosa liitiumi. Teised keemilised elemendid on tuumareaktsioonide saadustena hiljem tekkinud.
Hiljem tekkisid väga suurtes tähtedes samuti tuumasünteesi teel raskemad elemendid süsinik, lämmastik ja hapnik, mis on kõikide tuntud eluvormide põhikomponendid.
Osa materjali väljus tähtedest tähetuulena, supernoovade plahvatustena või muul moel ning nendest koos säilinud gaasiga tekkisid uued tähed, jne. Siiski on algsest vesinikust ja heeliumist tuumasünteesis ära "põlenud" vaid väike osa. Umbes kolm neljandikku keemilistest elementidest koosnevast ainest (või kaks kolmandikku Universumi massist ) moodustab endiselt vesinik gaasipilvede ja tähtede kujul. Peajada tähed koosnevad peamiselt plasmaolekus vesinikust. Universumis on vesinik kaugelt levinuim element. Linnutee galaktikas on vesinikku kümme korda rohkem kui levikult järgmist elementi heeliumi. Päikese massist moodustab üle poole vesinik. See moodustab ka suurema osa Päikesesüsteemi massist ning 93% Päikesesüsteemi aatomitest on vesinikuaatomid. Aatomituumade arvu järgi arvestatuna on vesinikku Päikeses 80%. Vesinik moodustab ka suurema osa Jupiteri, Saturni, Uraani ja Neptuuni koostisest, mis Päikesesüsteemi vesinikusisaldust veelgi suurendab. Tohutute rõhkude juures Jupiteri ja Saturni sügavustes võib vesinik esineda metallilise vesinikuna. Tõenäoliselt on metallilise vesiniku osatähtsus taevakehades suurem, kui seni arvatud. Oletatavasti on elektrit juhtiv metalliline vesinik ka planeetide magnetväljade põhjuseks.
Väljaspool Päikesesüsteemi esineb vesinik ka hiiglaslikes gaasipilvedes. H-I-aladel esineb ioniseerimata molekulaarne vesinik. Need alad kiirgavad sagedusega umbes 1420 MHz, mis vastab 21 cm joonele. See kiirgus tuleneb koguspinni üleminekutest. Selle kiirguse järgi leitakse ja uuritakse vesiniku esinemist Universumis.
Atomaarse vesinikuga ioniseeritud gaasipilvi nimetatakse H-II-aladeks. Neil aladel kiirgavad suured tähed suurel hulgal ioniseerivat kiirgust. See kiirgus võimaldab teha järeldusi tähtedevahelise aine koostise kohta. Aatomite pideva ioniseerumise ja rekombineerumise tõttu kiirgavad nad vahel nähtavat valgust, mis on sageli nii tugev, et neid gaasipilvi võib näha suhteliselt väikese pikksilmaga.
Vesinik Maal
Seotud olekus on vesinik Maa peal väga levinud.
Maa massist moodustab vesinik umbes 0,12%.
Maakoores, hüdrosfääris ja atmosfääris kokku on umbes 1/6 aatomitest vesinikuaatomid. Nad moodustavad 0,74% nende kogumassist ning 0,14% maakoore massist. Levinuima vesinikuühendi – vee – massist moodustab vesinik 11,9% või 11,2%. Vesinik esineb ka näiteks savides, kivi- ja pruunsöes ja naftas, samuti kõigis organismides.
Prootium
Prootium on universumis, tähtedes ja hiidplaneetides kõige tavalisem elemendi isotoop.
Sisaldus maakoores on massi järgi väike (0,87%), aatomite arvu järgi suur (17%). Vesinik on leviku poolest Maal 9. kohal, universumis kõige levinum element.
Deuteerium
Lihtainena esineb deuteerium äärmiselt väikestes kogudes. See on omadustelt diprootiumi H2 sarnane gaas valemiga 2H2 või D2.
Deuteeriumi levinuim ühend universumis on ühend tavalise 1H aatomiga ehk 2H 1H või DH.
Triitium
Looduses esineb triitiumi väga väikestes kogustes. Ta tekib enamasti atmosfääri ülakihtides kosmilise kiirguse mõju tõttu atmosfääris leiduvatele gaasidele.
Levinuim triitiumi tekke mehhanism toimib, kui lämmastiku molekulid on avatud kosmilisele neutronivoole. Saades juurde ühe neutroni, laguneb lämmastiku tuum süsiniku ja triitiumi tuumaks. Triitiumi lühike poolestusaeg (12,32 aastat) ei võimalda looduslike varude kogunemist.
Molekulaarne vesinik
pisi|Vesinikgaas (H2) plahvatab süütamisel. Reageerides hapnikuga moodustub vesi ja eraldub palju energiat
Vesinik moodustab kaheaatomilised lihtaine (divesiniku) molekulid.
Füüsikalised omadused
Tavatingimustel on ta värvitu, lõhnatu ja maitsetu gaas, väikseima molekulmassiga kõigist gaasidest. Temperatuuril 20 kelvinit kondenseerub kahest prootiumiaatomist koosneva molekuliga diprootium (H2) vedelikuks, mis tahkub temperatuuril 14 kelvinit.
Vesiniku molekuli energiatasemed olenevad sellest, kas tuumade spinnid on samasuunalised või erisuunalised. Erineva spinnide jaotusega olekute vaheline üleminek on aeglane.
Keemilised omadused
Kuumutamisel reageerib vesinik paljude ainetega. Reaktsioon hapnikuga eraldab soojust, mistõttu vesinik õhus või hapnikus põleb ja ta segud hapnikuga või õhuga süütamisel plahvatavad. Ta on kergesti süttiv aine.
Toime inimesele ja ohud
Inimese organism vesinikku lihtainest ei omasta, sest ta on inimorganismis biokeemiliselt inertne.
Suures kontsentratsioonis sisse hingatuna on vesinik lämmatav; vesinikku sisaldavad gaasisegud, milles on piisavalt hapnikku, on tervisele ohutud.
Muidugi kaasneb vesinikuga suur tule- ja plahvatusoht.
Triitium on ohtlik oma radioaktiivsuse tõttu. Väikese energia (maksimaalselt 18 keV) tõttu ei läbi 3H beetakiirgus nahka, aga ühendites omastatuna on triitium ohtlik.
Keemilised ühendid
pisi|Binaarsete vesinik(I) ühendite keemistemperatuurid
Kovalentne side
Et vesinikuaatomil on ainult üks valentselektron, saab ta moodustada ainult ühe kovalentse sideme.
Molekulaarses vesinikus H2 on vesinikuaatomid seotud ühe σ-sidemega.
Vesinikside
Väga polaarsete molekulide (nagu HF ja H2O) vahel on vesiniksidemed.
Saamine
Vesinikku saadakse divesinikuna põhiliselt veest, samuti süsivesinikest.
Boyle
Arvatavasti esimesena sai vesinikku Robert Boyle, kes 1671 kirjeldas rauapulbri toimel lahjendatud väävelhappele saadud "kergesti põlevat auru".
Flegmoon
Flegmooniks (phlegmone) ehk difuusseks mädapõletikuks nimetatakse koheva sidekoe (mõnikord ka mõne muu pehme koe) difuusset (ilma kindlate piirjoonteta) mädapõletikku.
Vesinik
Cavendish
pisi|vasakul|[[Antoine Lavoisier|Antoine Laurent de Lavoisier, kes pani nimetuse vesinikule]]
Lavoisier
Antoine Laurent de Lavoisier avastas vesiniku 1766 sõltumatult Cavendishist, kui ta tahtis katseliselt näidata, et keemiliste reaktsioonide käigus massi ei kao ega teki juurde. Ta soojendas vett suletud aparatuuris ja laskis aurul teises kohas kondenseeruda. Selgus, et kondenseerunud vee mass on pisut väiksem kui vee algne mass. See-eest tekkis gaas H2, mille mass võrduski puuduva massiga, nii et katse oli edukas.
Gaasi edasi proovides põletas ta seda tänapäeval paukgaasiprooviga nimetatud uuringus ning nimetas teda seejärel põlevaks õhuks. Aastal 1783 pani ta ette nimetuse hydrogène ('veetekitaja, veemoodustaja'). Selle nimetuse (ladina Hydrogenium) lühendist tuleb ka vesiniku keemiline sümbol H.
Vesiniku ja vesinikuühendite uurimine on aidanud kaasa aatomi ja molekuli mõiste arengule ning aatomite ja molekulide ehituse ja muundumise mõistmisele.
Projekt (ehitus)
Projekt on tehniliste dokumentide komplekt, mis sisaldab ehitatava, remonditava, rekonstrueeritava või restaureeritava objekti kirjelduse, joonised, põhjendavad arvestused ja vahel ka maketti.
Planeerimise ja ehitamise kontekstis on projekt ehitamise aluseks olev dokument, mis võimaldab anda hinnangut projekteeritud ehitisele, selle järgi ehitada ja ehitamist kontrollida. Projekteerimise aluseks on hajaasustuses projekteerimistingimused ja tiheasustusaladel ning detailplaneeringu kohustusega aladel kohaliku omavalitsuse poolt kehtestatud detailplaneering.
Arhitektuurne projekteerimine algab olemasoleva olukorra ja vajaduste põhjaliku analüüsiga, mille käigus hinnatakse ruumivajadust jm.
Projekteerimise staadiumid on:
Ehitusprojektiga seonduvad:
Olena Savtšenko
Olena Savtšenko (ukraina keeles Олена Савченко; sündinud 19. jaanuaril 1984 Kiievi oblastis) on ukraina päritolu Saksamaa iluuisutaja. Saksamaa kodakondsuse sai ta 2005. aastal. Ta võistleb paarissõidus, kus tema partner on alates 2014. aastast Bruno Massot. Enne seda oli ta partner Robin Szolkowy.
Savtšenko hakkas uisutama kolmeaastaselt. Isa harjutas temaga järvel. Kui ta oli viieaastane, pani isa ta iluuisutamiskooli.
Sportlaskarjäär Ukrainas
Tema esimene partner oli Dmitri Bojenko, koos saavutati 13. koht juunioride maailmameistrivõistlustel.
Tema teine paariline oli Stanislav Morozov. Nende treener oli Galina Kuhhar. 1999. aastal tulid nad Ukraina meistrivõistlustel juba teiseks, neid edestasid Julia Obertas ja Dmitri Palamartšuk. Juunioride maailmameistrivõistlustel olid nad sel aastal 13.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys saavutasid Savtšenko ja Morozov 15. koha vahetult teise Ukraina paari Tatjana Tšuvajeva ja Dmitri Palomartšuki ees. Lühikava järel oli nende paremusjärjestus veel vastupidine.
2003–2004
Savtšenko ja Morozovi partnerlus lõppes pärast olümpiamänge. Järgmisel aastal kutsus Ingo Steuer Savtšenko elama Saksamaale ja otsis talle uue partneri Robin Szolkowy.
2005
2005. aastal tulid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistriteks, Euroopa meistrivõistlustel Torinos 158,73 punktiga 4. kohale. Kolmikvõit läks Venemaale, võitsid Tatjana Totmjanina ja Maksim Marinin 196,28 punktiga.
Maailmameistrivõistlustel Moskvas jäid Savtšenko ja Szolkowy 169,02 punktiga 6. kohale, kaotades kõigile Venemaa ja Hiina paaridele. Võitsid Totmjanina ja Marinin 198,49 punktiga. Savtšenko endine paariline Morozov jäi koos oma uue partneri Tatjana Volossožariga 10. kohale.
Aasta lõpul Tokios toimunud Grand Prix' finaalis, kuhu kutsutakse hooaja kuus parimat paari, saavutasid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa rekordiga 180,10 kolmanda koha. Võitsid Tatjana Totmjanina ja Maksim Marinin 193,60 punktiga.
2006
thumb|Savtšenko-Szolkowy tulid 2006 Saksamaa meistriteks. 2006. aastal tulid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistriteks.
Euroopa meistrivõistlustel Lyonis saavutasid nad kahe Venemaa paari ees Saksamaa rekordi 188,08 punktiga hõbemedali, kaotades üksnes Totmjaninale ja Marininile.
Seejärel omandas Savtšenko Saksamaa kodakondsuse, mis võimaldas neil võistelda olümpiamängudel. 2006. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys saavutasid Savtšenko ja Szolkowy 180,15 punktiga 6. koha, kaotades taas üksnes Venemaa ja Hiina paaridele. Totmjanina ja Marinin tulid 204,48 punktiga olümpiavõitjateks.
Maailmameistrivõistlustel Calgarys olid Savtšenko ja Szolkowy 170,08 punktiga jälle 6. kohal, ehkki Hiinal oli ainult kaks paari ning Totmjanina-Marinin olid spordist loobunud. Maailmameistriteks tulid 189,20 punktiga Pang Qing ja Tong Jian, Volossožar-Morozov olid 10. kohal.
2007
2007 tulid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistriteks.
Euroopa meistrivõistlustel Varssavis saavutasid nad Saksamaa rekordi 199,39 punktiga esikoha, võites kindlalt nii lühi- kui vabakava, kuigi Savtšenko lühikavas kukkus. Nad olid esimesed Saksamaa esindajad 12-aastase vaheaja järel, kes iluuisutamises Euroopa meistriks tulid. Volossožar-Morozov olid 5. kohal.
Maailmameistrivõistlustel Tokios saavutasid Savtšenko ja Szolkowy oma esimese MM-medali, kahe Hiina paari järel ja Volossožari-Morozovi ees pronksi 187,39 punktiga. Lühikava järel olid nad isegi teised. Maailmameistriteks tulid Shen Xue ja Zhao Hongbo (203,50) Pang Qingi ja Tong Jiani (188,46) ees.
Grand Prix' finaalis Torinos kogusid Savtšenko ja Szolkowy 199,23 punkti, millega võitsid selle võistluse.
thumb|Savtšenko-Szolkowy (2008)
2008
2008 tulid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistriteks juba viiendat korda.
Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis tulid nad teist korda Euroopa meistriteks, püstitades Saksamaa rekordi 202,39. Järgmist paari edestasid nad enam kui 30 punktiga. (Volossožar-Morozov said 4. koha). pisi|Robin Szolkowy ja Olena Savtšenko 2008. aasta MM-il
Maailmameistrivõistlustel Göteborgis tulid nad esimest korda maailmameistriteks, püstitades uue Saksamaa rekordi 202,86 punkti. Qing-Jian olid 5., Volossožar-Morozov 9. kohal.
Grand Prix' finaalis Lõuna-Koreas Goyangis kogusid Savtšenko ja Szolkowy 185,09 punkti, millega jäid kahe Hiina paari järel kolmandaks. Järgnesid Volossožar-Morozov ja Kawaguchi-Smirnov.
2009
thumb|Paar Savtšenko-Szolkowy tuli 2009 Euroopa meistriks 2009 tulid Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistriteks 6. korda järjest.
Euroopa meistrivõistlustel Helsingis tulid nad kolmandat korda Euroopa meistriteks, kogudes 199,07 punkti. Volossožar-Morozov olid 4. kohal.
Maailmameistrivõistlustel Los Angeleses püstitasid Savtšenko ja Szolkowy uue Saksamaa rekordi 203,48 punkti ja tulid teist korda maailmameistriteks. Qing ja Jian olid 4., Volossožar ja Morozov 6. kohal.
Grand Prix' finaalis Tokios läks kaksikvõit Hiinasse. Xue-Hongbo võitsid 214,25-ga, järgnesid Qing-Jian 201,86 ja Savtšenko-Szolkowy 200,38-ga.
2010
2010 Savtšenko ja Szolkowy Saksamaa meistrivõistlustel ei osalenud. Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitsid nad lühikava napilt Yuko Kawaguchi ja Aleksandr Smirnovi ees, aga kaotasid neile vabakavas ja jäid Saksamaa rekordi 211,72 püstitamisest hoolimata teiseks. Kawaguchi ja Smirnov kogusid 213,15 punkti.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris olid Savtšenko ja Szolkowy pärast lühikava Xue ja Hongbo järel teised ja langesid lõpuks kolmandaks, sest neist möödusid ka vabakavas maailmarekordi 141,81 püstitanud Qing ja Jian. Võitsid Xue-Hongbo (216,57), järgnesid Qing-Jian (213,31), Savtšenko-Szolkowy (210,60) ja Kawaguchi-Smirnov (194,77).
Maailmameistriteks (võistlused toimusid Torinos) tulid Qing-Jian (211,39), järgnesid Savtšenko-Szolkowy (204,74) ja Kawaguchi-Smirnov (203,79).
Kasvuhooneefekt
Kasvuhooneefekt on protsess, kus planeedi atmosfääri kiirgus soojendab planeedi pinda kõrgema temperatuurini kui ilma atmosfäärita planeedi puhul. Kui planeedi atmosfäär sisaldab kiirguslikult aktiivseid gaase (kasvuhoonegaasid), siis atmosfäär kiirgab energiat kõikidesse suundadesse. Osa sellest kiirgusest suundub maapinnale, soojendades seda.