cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti luureajalugu
Suurbritannia luureoperatsioonid Eestis 1951–1955
Heinrich Mark ütles 1995. aasta vestluses Stockholmis, et sidepidamine Eestiga toimus Soome kaudu. Soome ja Nõukogude Liidu vahel oli võrdlemisi tihe rongiühendus. Nende rongide juhid olid mõnel korral eestlased, kes toimetasid andmeid üle piiri. Teise maailmasõja lõpus koolitas Alexander Cellarius välja eesti noormehi, kes saadeti Eestisse eesmärgiga, et kui Nõukogude Liit Eesti uuesti okupeerib, siis teavet välja saata. Osa neist arreteeriti, osa elas kogu okupatsiooni üle. Osa olid NKVD teenistuses, aga andsid teavet edasi Läände.
Allikad
Kogu viitamata tekst: Pekka Erelt. Surnud luuraja tagasitulek. – Eesti Ekspressi raamat. OÜ Hea lugu, 2013.
Heinar Jahu
pisi|Heinar Jahu mängimas [[Eesti meeste 63. meistrivõistlused Vene kabes (2011)|Eesti meeste 63. meistrivõistlustel Vene kabes Foto: Ave Maria Mõistlik, 9. aprill 2011 ]] Heinar Jahu (sündinud 20. juulil 1933 Võrumaal) on eesti kabetaja.
Hilden
Hilden on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Düsseldorfi ringkonnas Mettmanni kreisis. Asub Düsseldorfist 15 km kagus.
Heinar Jahu
Ta on ka Nõmme kabeklubi juht, treener ja kohtunik.
1969. aastal ilmus temalt kabemänguõpik "Üks, kaks ja kabesse". 1972. aastal ilmus kahasse Eduard Tsukernikuga "Kabekombinatsioone".
Hilden
1850 oli linnas 3600 elanikku. Hilden sai linnaõigused 1861. 1894 avati raudteeliin Düsseldorf-Hilden-Solingen.
12,2 % linnaelanikest on immigrandid.
ELI
ELI võib tähendada järgmist:
Eli võib tähendada järgmist:
Tiia Porss
Tiia Porss (sündinud 7. augustil 1954 Kuressaares) on eesti näitleja ja koolitaja.
Ta lõpetas 1973. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri VIII lennu (kursuse juhendaja Kaarin Raid).
Porss töötas 1978–2004 teatris Vanemuine, aastast 1998 oli ta suure maja perenaine, hiljem vabakutseline näitleja.
Ta on korraldanud alates 2008. aastast Luke mõisapargi hooaja avaüritusi, sh suvelavastusi.
Fantastilised elukad ja kust neid leida (film)
"Fantastilised elukad ja kust neid leida" on 2016. aastal esmalinastunud seiklus- ja fantaasiafilm, mis on lavastatud J. K. Rowlingu samanimelise raamatu ainetel. Film on Harry Potteri filmisarja eellugu; selle režissöör on David Yates, kes lavastas ka neli viimast Potteri filmi. Filmi stsenaariumi kirjutas raamatu autor J. K. Rowling.
Johann Eckard Löffler
Johann Eckard Löffler (ka Johann Eckhard, Joes Eckart või Joan Eckart; sündis Treysas Nassaus; suri pärast 1680. aastat Kölnis) oli saksa graafik, kes viljeles vasegravüüri ja oforti.
Fantastilised elukad ja kust neid leida (film)
Film võitis 2017. aastal parima kostüümi Oscari.
Johann Eckard Löffler
Kuna Johann Eckardi noorem vend Johann Heinrich Löffler, kes oli samuti graafik, signeeris oma teosed Löffler noorema nimega, kutsutakse esimest vahel ka Löffler vanemaks. Ta signeeris oma teoseid mitmeti: JEL, IEL, EL, L, Löffler senior, Joes Eckart Löffler fecit ja Joan Eckart Löffler.
Bostoni terjer
Bostoni terjer on Ameerika Ühendriikidest pärinev koeratõug.
Ameerika kenneliklubi tunnustas tõugu 1893. aastal.
Roosa pilvik
Roosa pilvik (Russula rosea) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Kübar on värvuselt sarlakpunane või roosa, 6–10 cm lai.
Teda on leitud ka Eestist.
Aulepa tuulepark
Aulepa tuulepark on tuulepark Lääne-Nigula vallas Läänemaal. 13 tuulikuga tuulepark valmis aastal 2009 ning 2011. aasta suvel lisandus neile veel kolm tuulikut. Iga tuuliku elektritootmise võimsus on 3 MW, mis teeb kogu pargi võimsuseks 48 MW ning pargi aastane elektritoodang on kuni 123 GWh. Laiendatud tuuleelektrijaama toodanguga saab katta ca 43 000 keskmise tarbimisega Eesti pere aastase elektrivajaduse.
Pargi 16 tuulikust 8 asuvad Aulepa külas, 6 Suur-Nõmmküla külas ning 2 Vanaküla külas.
Ando Roose
Ando Roose (sündinud 26. detsembril 1965 Tallinnas) on eesti animaator.
Töö
Ando Roose töötas aastatel 1987–1989 animaatorina Tallinnfilmis, seejärel 1990. aastani Stuudio-B-s ja 1990–2003 Taanis A-Film stuudios. Oli üks animastuudio A Film Eesti asutajatest 1994. aastal ning selle juhatuse liige kuni 2003. aastani. Seejärel töötas ta USA-s ettevõttes Fathom Studios (2003–2005), Sony Pictures Imageworks (2005–2006), Spark Unilmited (2006–2013). 2014. aastast on ta töötanud Gameloft Barcelona animatsioonidisainerina Hispaanias.
Luusika soo
Luusika soo on soo Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tuimõisa külas. Soos asub Kukesaar, kus on looduskaitse alla võetud rändrahn Kalevipoja luisk.
S41 (Berliin)
S41 on Berliini S-Bahni liin, mis kulgeb päripäeva mööda ringraudteed Ringbahni. Liin on umbes 37 km pikk ja sellel asub 28 peatust.
Kai Härmand
Aastatel 1995–1999 oli ta Tallinna linnakohtus konsultant ja kohtunikuameti ettevalmistusteenistuses. 14. detsembril 1999 nimetas president Lennart Meri Riigikohtu üldkogu ettepanekul Härmandi kohtunikuks Tallinna linnakohtusse.
2012. aasta 15. oktoobrist töötas Härmand justiitsministeeriumis õiguspoliitika asekantslerina. Tema viimane tööpäev sel ametikohal oli 15. oktoober 2020. Kuni 8. novembrini 2020 oli ta ministeeriumi nõunik, pärast seda on töötanud taas kohtunikuna Harju Maakohtus.
Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.
Krasnoturjinsk
Krasnoturjinsk (vene keeles Краснотурьинск) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Krasnoturjinski linnaringkonna keskus. Linn asub Sosva jõe parempoolse lisajõe Turja jõe ääres, Jekaterinburgist 425 km põhja pool.
Asula tekkis 1758 rajatud vasekaevanduse juurde. Turjinskie Rudniki küla sai 1928 aleviks ja nimetati Turjinskiks. Linnaõigused ja praeguse nime sai asula 1944. aastal.
Linnas asub mitu metallurgiatehast, sealhulgas Bogoslovski alumiiniumitehas.
Turjinskie Rudnikis sündis Aleksandr Popov.
Hürth
left|pisi|Droonivideo Maigleri järvest Hürthis 2017. aastal Hürth on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Kölni ringkonnas Rein-Erfti kreisis. Asub Kölnist edelas.
19. sajandil hakati praeguse linna alal kaevandama pruunsütt, kaevandamine lõppes 1970. aastatel. Kaevandmise käigus asustati piirkonnast mitmed külad ümber.
Hürthi 12 linnaosa (Alstädten-Burbach, Alt-Hürth, Berrenrath, Efferen, Fischenich, Gleuel, Hermülheim, Kalscheuren, Kendenich, Knapsack, Sielsdorf, Stotzheim) jagunevad 9 linnarajooniks.
Hürthist on pärit vormelisõitjad Michael Schumacher ja Ralf Schumacher.
NSV Liidu sõjaväebaasid Eestis 1940. aastal
'''NSV Liidu sõjaväebaasid Eestis 1940. aastal''' olid Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahelise vastastikuse abistamise pakti alusel 1939. ja 1940. aastal Eesti territooriumil moodustatud kompaktsed sõjaväelinnakud, millele lisandusid veel hajusalt paigutatud väeüksused. Pakti kolmandas artiklis lubas Eesti Vabariik Nõukogude Liidul tuua oma sõjalaevastiku Saaremaale, Hiiumaale ja Paldiski linna. Samuti oli lubatud laevastikku toetada teist liiki väeosadega. Muude baaside ja lennuväljade täpsed kohad lepiti vastastikku kokku väljaspool baaside lepingut.
Punaarmee alustas liikumist üle Eesti Vabariigi-NSV Liidu riigipiiri sõjaväebaasidesse 18. oktoobril 1939.
Lepingu elluviimiseks moodustati Eesti ja NSV Liidu vahelise vastastikuse abistamise pakti segakomisjon, kuhu kuulusid Eesti poolt Sõjavägede Staabi staabiülem kindralleitnant Nikolai Reek, kolonel Richard Maasing, kolonel Tomberg, kolonel Villem Saarsen, mereväe kapten Johannes Santpank, direktor Aavik ja saadik Aleksander Warma; NSV Liidu poolt Leningradi sõjaväeringkonna juhataja 2. järgu armeekomandör Kirill Meretskov, korpuse komandör Pavlov, lennuväe komandör Ptuhhin, diviisi komandör Aleksandr Tjurin, brigaadi komandör Kalmõkov, korpuse komandör Vašugin ja neid saatvad staabiohvitserid. Läbirääkimised peeti 2.–10. oktoobrini 1939 Tallinnas.
10.–11. oktoobril 1939 allkirjastati protokollid, mis täpsustasid vägede sissetoomist sõjaväebaasidesse ning Punaarmee maa-, õhu- ja merejõudude paiknemiskohti. NSV Liidu sõjamerelaevastik ubaaside kaitseks sai NSV Liit õiguse rajada ranna- ja õhukaitsepatareisid ning vaatlus- ja sideposte. Kahe aasta jooksul võisid Nõukogude sõjalaevad kasutada Tallinna sadamat ja Rohuküla sadamat.
Sõjaväeline kokkulepe Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel
16. juunil 1940 kell 14.30 esitas NSV Liit Eestile ultimaatumi, milles nõuti täiendava Nõukogude väekontingendi riiki laskmist ja uue valitsuse moodustamist. 17. juunil 1940 kell 5:00 ületasid Nõukogude väeüksused Eesti piiri.
Täiendava sõjaväekontingendi hulka kuulusid 6 laskurdiviisi (24., 90.,, 161. laskurdiviis), üks tankibrigaad (18. kergetankibrigaad), lennuväe ning mereväeüksused. NSV Liidu sõjaväelaste koguarv Eestis ulatus 115 000-ni. 18. juunil 1940 võttis Punaarmee oma kontrolli alla raudteejaamad, sadamad, lennuväljad, sidesõlmed, postkontorid, omavalitsusasutused ja teised strateegilise tähtsusega objektid. 65. laskurkorpus koosnes seejärel 11. (Narvas) 16. (Tallinnas ja Pärnus) ja 90. laskurdiviisist ning 18. kergetankibrigaadist. 24.laskurdiviis lahkus Eestist 1940. aasta augustis Molodetšnosse (Lääne erisõjaväeringkonda), 90. laskurdiviis lahkus oktoobris Põhja-Lätisse.
Rasmus Rissanen
Rasmus Santeri Rissanen (sündinud 13. juulil 1991 Kuopios) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis Örebro HK
Puhma tänav
Puhma tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Puhma tänav algab Haava tänavalt ja lõpeb Õie tänaval. Puhma tänav on peaaegu põhjakirde-lõunaedelasuunaline ning ligikaudu 165 meetri pikkune.
NSV Liidu sõjaväebaasid Eestis 1940. aastal
Sõjaväeline kokkulepe Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel
Eesti okupeerimist teostas NSV Liidu 8. armee üksused: 65. laskurkorpus – Tallinnas, 16. laskurdiviisi osad – Tallinn ja selle ümbrus, 113. laskurdiviisi osad – Narva-Rakvere ümbrus, 90. laskurdiviisi osad – Valga-Võru ümbrus, 161. laskurdiviisi osad – Eesti-Läti piiril. Eesti lennuväljadele paigutati 15., 35., 38., 53. ja 60. lennuväepolgud.
Rasmus Rissanen
Rissanen hakkas jäähokit mängima kodulinnaklubis KalPa. 2009. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i draft'is 178. valikuna. Aastatel 2009–2011 mängis Rissanen Western Hockey League'i klubis Everett Silvertips. 2011. aastal aprillis sõlmis ta Hurricanesiga kolmeaastase lepingu. Ta asus seejärel mängima American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers. NHL-is debüteeris Rissanen lõpuks 6. märtsil 2015 mängus Minnesota Wildi vastu.. NHL-is sai ta see hooaega kirja kokku kuus mängu. Hooajal 2015/16 mängis Rissanen taas vaid AHL-is.
Puhma tänav
Tänava nimi ja ajalugu
Tänava esialgne nimi oli Tamara tänav (vene keeles Тамаринская улица). 8. novembril 1927 pandi tänavale nimeks Lehe tänav. Aastatel 1940–1941 oli see Kõivu tänav. Praeguse nime sai Puhma tänav 25. septembril 1959. Puhma tänav sai nime varasema Lehe tänava mõjul.
Rasmus Rissanen
Aastatel 2016–2018 mängis Rissanen KHL-i klubis Jokerit. Alates hooajast 2018/19 on Rissanen mänginud Örebros.
NSV Liidu sõjaväebaasid Eestis 1940. aastal
Sõjaväeline kokkulepe Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel
16. Uljanovski V. I. Kikvidze nimelisse laskurdiviisi kuulusid 156. laskurpolk (Tallinn); 167.laskurpolk (Pärnu); 249. laskurpolk (Haapsalu, kaks pataljoni saartel); 224. suurtükipolk; 232. haubitsa-suurtükipolk; 78. üksik tankitõrjedivisjon; 361. üksik õhutõrjedivisjon; 201. miinipilduja-pataljon; 93. sapööripataljon; 39. üksik sidepataljon; 80. meditsiini-sanitaarpataljon; 23. üksik keemiakaitserood; 78. autotranspordi pataljon. 3. üksikusse laskurbrigaadi Lääne-Eesti saartel kuulusid: 46. laskurpolk; 79. laskurpolk; 39. suurtükipolk.
Rasmus Rissanen
2009. aastal võitis Rissanen Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2011. aastal jõudis ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel veerandfinaali.
NSV Liidu sõjaväebaasid Eestis 1940. aastal
NSV Liidu sõjamerelaevastiku Balti laevastik
Kolmanda kokkuleppega eraldati PBL-le osa Tallinna sadamast.
PBL juhtkonna korraldusel saabusid 11. oktoobril Tallinna hävitajalaevade juhtlaev "Minsk" ja hävitaja "Gordõi", "Smetlivõi" ja "Stremitenlõi". 15. oktoobril saabusid Tallinna PBL eskaader lahingulaev "Oktoobrirevolutsioon" juhtimisel, ristleja "Kirov", 4 hävitajat ja 4 vahilaeva. 21. oktoobril moodustati Tallinnas baseeruv PBL kergjõudude 2. divisjon hävitajalaevade juhtlaev "Minsk" ja hävitaja "Gnevnõi", "Gordõi" ja "Grozjaštši".
Balti laevastiku õhuvägi
25. oktoobril 1939 formeeriti PBL õhuvägede 10. segalennuväebrigaad (ülem polkovnik N. Petruhhin), brigaadi koosseisus oli algselt ainult kaks MBR-2 lennukite eskadrilli: 12. ning 44. üksik merelähiluure-lennuväeeskadrill ning hiljem lisandus sinna ka kolmas, 43. üksik mereluureeskadrill. 44. üksik mereluureeskadrilli asukoht oli Paldiskiks aga brigaadi juhtkond kolis hiljem Tallinnasse. 26. oktoobril jõudis Kihelkonda 12. eskadrilli maapealne osa ning 1. novembril jõudis Läti Liepajasse ka 43. eskadrilli maapealne osa. 12. novembril lendasid kaksteist 44. eskadrilli MBR-2 lennukit ning kaksteist 12. eskadrilli lennukit Paldiskisse, kuid viis 12. eskadrilli MBR-2 lendasid samal päeval edasi Papisaare baasi. 12. eskadrill nimetati 3. detsembril 1939 ümber 15. üksikuks mereluureeskadrilliks. 21. novembril 1939, samal päeval NSV Liidu õhuväele lennuväljade ehitamiseks maa-alade eraldamise otsusega, vormistati valitsuses ka otsus Pakri saartel ja poolsaarel maa-alade eraldamiseks NSV Liidu mereväele. Muuhulgas eraldati Laoküla lähistel rannaala vesilennukite baasi rajamiseks. Algselt NSV Liidu õhuväele eraldatud Laoküla lennuväli läks merelennuväele ja viimane rajas merelennusadama ja lennuvälja üksteise kõrvale. 18. detsembril eraldati merelennuväljaks veel Saaremaa Kihelkonna lähistel asunud Papisaare poolsaar.
Robert Landesen
Robert Carl Landesen (3. juuni 1863 Torma – 4. mai 1904 Türi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Oli 1889. aastal Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja ja aastatel 1890–1891 Viljandi Jaani koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1891–1904 oli ta Türi Püha Martini koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Carl Selmar von Landesen oli Torma Maarja koguduse õpetaja
Nichiren
pisi|15. sajandil tehtud portree Nichirenist Nichiren (jaapani keeles 日蓮, 1222–1282) oli jaapani budistlik munk ja õpetaja, kes pani aluse omanimelisele koolkonnale (jaapani keeles nichiren shōshū).
Saanud 15-aastaselt mungaks, õppis Nichiren mitme koolkonna, kõige rohkem aga tendai õpetajate juures. Vastuolude tõttu eemaldus ta koolkondadest, kuid olles veendunud «Lootossuutra» õpetuse ainuõigsuses, asus seda kuulutama.
Nichiren soovitas neil, kel pole aega või suutlikkust lugeda läbi kogu «Lootossuutra», lausuda austusavaldust selle nimele (jaapani keeles daimoku), mis samuti andvat edasi suutra vabastava väe.
Nichiren süüdistas teisi jaapani budismi koolkondi valeõpetuste levitamises ja Jaapani allakäigu põhjustamises ning esitas keisrile märgukirju, nõudes piirangute kehtestamist teistele koolkondadele. See põhjustas vaenu tema enda suhtes ning isegi jälitamist ja asumisele saatmist.
Nichireni järgijad, üldnimetusega nichiren shū, on jagunenud paljudeks alakoolkondadeks ja moodustavad Jaapanis suuruselt teise religioosse kogukonna (puhta maa koolkonna järel). Tuntumad neist on nichiren shōshū ja sellest lahku löönud ilmalike ühendus sōka gakkai.
Ferdinand Rei
Ferdinand Rei (24. veebruar 1896 Kabala vald − 20. jaanuar 1977) oli eesti ajakirjanik, poliitik ja põllumees.
Ta lõpetas eksternina keskkooli ja töötas 1913 ajalehe Olevik toimetuses. Aastatel 1917 ja 1918 oli ta ajalehtede Kiir ja Tööline ajakirjanik, töötades koos Viktor Kingissepa, Hans Pöögelmanni ja Jaan Anveltiga. Ta sattus Aleksandr Koltšaki kätte vangi. Ta oli VK(b)P liige. Aastatel 1919 ja 1920 oli ta ajalehe Siberi Tööline toimetaja. VK(b)P Siberi oblastibüroo Eesti agitatsiooni ja propaganda osakonna otsusega heideti ta parteist välja parteidistsipliini rikkumise ja parteivastase kihutustöö pärast. Ajalehe Sovetskaja Sibir (Nõukogude Siber) 1920. aasta 4. juuni numbris ilmus selle kohta isegi teade.
Aastal 1920 opteerus ta venna abiga Eestisse tingimusel, et ei osale enam poliitilises tegevuses. Ta elas seejärel Imaveres Kadastiku talus (54 hektarit), oli peremees ja tegelik põllumees. Aastast 1927 oli ta Imavere valla volikogu liige. Lisaks oli ta üle kümne aasta Imavere masinatarvitajate ühistu juhatuse liige, aastast 1931 Imavere veeühistu juhatuse liige ja üle kümne aasta ühispiimatalituse revisjonikomisjoni liige.
Enne 1941. aasta juuniküüditamist sai ta sellest teada ja hoiatas inimesi. 1949. aasta märtsiküüditamise eel määrati ta küüditavate nimekirja, kuid teda ei küüditatud. 1949–1953 varjas ta end naiseõdede juures Paide lähedal.
Ta arreteeriti 5. märtsil 1953 ja Eesti NSV Ülemkohus mõistis ta § 58-10 lõike 2 alusel 25 aastaks vangilaagrisse ja 5 aastaks asumisele. Ta saadeti Mordva ANSV-sse Dubravlagi, kust vabanes 1955. Seejärel elas ta Paides.
Isiklikku
Tema vend oli poliitik August Rei.
Cloppenburg
thumb|Cloppenburgi loss
Cloppenburg on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Cloppenburgi kreisi keskus.
Cloppenburg on osa Oldenburger Münsterlandist. See asub 38 km Oldenburgist lõunaedelas Weser-Emsi ringkonnas Bremeni ja Hollandi piiri vahel. Cloppenburg ei ole kaugel suurest kiirteest A1, mis ühendab Ruhri piirkonda Bremeni ja Hamburgiga. Teine suur maantee on liidumaantee B213, mis on lühim tee Hollandist A1-ni ja seega Bremeni ja Hamburgini. Linna pindala on 70,62 km². 31. detsembril 2015 elas seal 33 798 inimest.
Linnal olid 1970. aastatest 1990. aastateni tugevad kultuurisidemed St. Munchinsi vallaga Limerickis, Iirimaal. Selle aja jooksul palju rühmi teismelisi/noori täiskasvanuid kummastki piirkonnast külastas ja võeti vastu teise piirkonna perekondade poolt. See oli väga edukas vahetusprogramm, mis soodustas mõnda eluaegset sõprust.
Kaubandussõda
Kaubandussõda on äärmuslikust protektsionismist tulenev majanduskonflikt, milles riigid tõstavad või loovad vastastikku tolle või muid kaubandustõkkeid vastusena teise osapoole loodud kaubandustõketele. Suurenenud kaitse põhjustab mõlema riigi väljundkompositsioonide liikumise oma autarkliku positsiooni poole.
Kaubandussõjad võivad eskaleerida riikide täielikuks konfliktiks, nagu näitas Banda veresaun pärast uue lepingu väidetavaid rikkumisi. Esimene Hollandi-Inglise sõda, mille põhjustasid kaubandusvaidlused, sõda algas inglaste rünnakutega Hollandi kaubalaevandusele, kuid laienes ulatuslikele laevastikuaktsioonidele. Teine Hollandi-Inglise sõda merede ja kaubateede juhtimise üle, kus Inglismaa üritas Euroopa intensiivse kaubandusliku rivaalitsemise ajal lõpetada Hollandi domineerimise maailmakaubanduses. Neljas Hollandi-Inglise sõda seoses Suurbritannia ja Hollandi lahkarvamustega Madalmaade kaubavahetuse seaduslikkuse ja käitumise üle Suurbritannia vaenlastega selles sõjas. Shimonoseki kampaania pärast rahutusi shogunate väliskaubanduse suhtes avatud poliitika üle. Esimene oopiumisõda, mis algas pärast seda, kui Qingi valitsus blokeeris oma sadamad, konfiskeeris oopiumi salakaubaveo ja piiras Suurbritannia kauplejaid, viis Briti mereväe lähetamiseni Hiinasse ja Hiina mereväe kaasamisele Kowlooni lahingusse. Esimene oopiumisõda viis lõpuks Briti koloonia Hongkongini ja teise oopiumisõjani, mis tekkis teisest samade põhjustega kaubandussõjast, mis laiendas Briti valdusi saarel.
Cloppenburg
Turism
pisi|püsti|Cloppenburgi muuseum
Üks Cloppenburgi peamisi turismisihtkohti on Museumsdorf Cloppenburg, piirkonna vanade ehitiste kogu, mis demonteeriti ja muuseumis uuesti kokku pandi.
Inimesed
pisi|keskel|500px|Cloppenburg
Krimmi ANSV
Krimmi ANSV oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus aastatel 1921–1945.
Grenadiinid
pisi Grenadiinid on saarte ahelik Kariibi mere ja Atlandi ookeani piiril. Grenadiinide saared jagunevad halduslikult kahe riigi vahel: põhjapoolsemad neist hõlmab Saint Vincent ja Grenadiinid ning lõunapoolsemad Grenada. Saint Vincenti saar ega Grenada saar ei kuulu Grenadiinide hulka.
Sotsiaalne innovatsioon
Sotsiaalne innovatsioon kujutab endast uusi ideid ja tegevusviise, mis pakuvad sotsiaalsetele probleemidele ja väljakutsetele varasematest paremaid lahendusi, mille tagajärjel muutub ühiskonna ja kogukonna toimimine tõhusamaks. Sotsiaalne innovatsioon pakub lahendusi ühiskondlikele või sotsiaalsetele probleemidele uudsete ja varasemast paremini toimivate lahenduste väljatöötamise teel. Nendeks võivad olla tooted, teenused või protsessid. Sotsiaalne innovatsioon kujutab endast üldist võimekust luua ja ellu rakendada uusi ideid, mis loovad ühiskondlikku väärtust ning mis ei ole lihtsalt kasulikud, vaid parendavad lisaks ka ühiskonna tegutsemise võimekust.
Cantiga
pisi|Dinisi cantigad osaliselt säilinud nn Sharreri pärgamendil pisi|Lehekülg "Cantigas de Santa Maria" Toledo käsikirjast pisi|Ehkki kirjapandud muusikat pole, kujutab "Cancioneiro da Ajuda" illustratsioon muusikuid ja tühi ruum teksti kohal võib olla jäetud nootide jaoks Cantiga (mitmus cantigas; ladina sõnast cantica 'kiituslaul' ) on 13.–14. sajandil Pürenee poolsaare aladel viljeldud ühehäälne laul, reeglina galeegikeelse tekstiga. Säilinud on enam kui 400 vaimuliku sisuga kiidu- ja narratiivset cantiga ' t neitsi Maarja auks kogumikus "Cantigas de Santa Maria" ja umbes 1700 ilmaliku sisuga cantiga ' t erinevates käsikirjalistes laulukogumikes (cancioneiro).
"Cantigas de Santa Maria" laulud on käsikirjas koos muusikaga. Ilmalikest lauludest on muusika leitud vaid kahes käsikirjas, kuuel Martín Codaxi cantiga d'amigo ' l ja seitsmel Portugali kuninga Dinisi kirjutatud cantiga d'amor ' il.
Ehkki kõik cantiga ' d pärinevad samast aja- ja keeleruumist, käsitletakse kirjanduslugudes trubaduurilüürikaga sarnanevaid ilmalikke cantiga ' sid Portugali kirjanduse osana. Kastiilia kuninga Alfonso X Targa õukonnas üles kirjutatud vaimuliku sisuga cantiga ' sid, ehkki galeegikeelseid, käsitletakse aga Hispaania kirjanduse osana.
Vaimulikud cantiga ' d
Vaimuliku sisuga cantiga ' d jaotatakse sisu järgi narratiivseteks (cantigas de miragres) ja kiituslauludeks (cantigas de loor).
Ilmalikud cantiga ' d
Ilmalikud cantiga ' d jagunevad kolme kategooriasse:
Päritolu
Cantiga kui žanri kujunemine on väga tõenäoliselt seotud 12. sajandi algul Provence'is tekkinud trubaduuride kunstiga, kuigi sellel võivad olla juured ka kohalikus Galicia rahvalaulude traditsioonis. Läbi Provence'i Galicias asuvasse Santiago de Compostelasse viiva palverännutee Jaakobitee kaudu kontakteerus Pürenee poolsaarel loodav luule Provence'i lüürikaga, kuid tänaseni pole kindlalt teada, mispidi mis mõjud kulgesid. Mõlemale piirkonnale on iseloomulik laulude loomine mitte enam ladina keeles, vaid kohalikus rahvakeeles (Provence'is oksitaani, Galicias galeegi keeles). Cantiga de amor sisaldab trubaduurilüürika motiive, nagu daami kui senjööri teenimise motiiv, cantiga de escárnio sarnaneb sirventeesi või tentsooniga, kuid cantiga de amigo on unikaalne.
Muud
Alates 1963. aastast tähistatakse Hispaanias 17. mail galeegikeelse kirjanduse päeva. 1998. aastal oli see pühendatud kolmele keskaja luuletajale, kes kirjutasid galeegi keeles: Martín Codax, Xoán de Cangas ja Mendinho.
Marika Azojan
pisi|Marika Azojan mängimas Eesti naiste 55. meistrivõistlustel vene kabes Foto: Ave Maria Mõistlik, 9. aprill 2011 Marika Azojan (sündinud 1. oktoobril 1956 ) on eesti kabetaja.
1976. aastal lõpetas ta Kehtna Näidissovhoostehnikumi keskeriharidusega.
Kehtestatav valem
Lausearvutuse valemit nimetatakse kehtestatavaks, kui ta on vähemalt ühel väärtustusel tõene. Sellised valemid on näiteks A\lor B, või.
On selge, et iga samaselt tõene valem on kehtestatav, kuid vastupidine järeldumine alati ei kehti. Üks näide kehtestatavast lausearvutuse valemist on valem, mis ei ole samaselt tõene ega samaselt väär. Uuritava valemi on kehtestatavuse kontrollimiseks on mitu võimalust, näiteks tõeväärtustabel või tõesuspuu.
Definitsioon
Lausearvutuse valemit \mathcal{F} nimetatakse kehtestatavaks, kui ta on vähemalt ühel väärtustusel tõene.
Mõiste "kehtestatav valem" asemel kirjutatakse sageli ekslikult "kehtestav valem", kuid õige kirjapilt on neist vaid esimene.
Kontrollimine tõeväärtustabeliga
Kontrollimaks, kas lausearvutuse valem on kehtestatav, koostame tõeväärtustabeli. Kirjutame esmalt päisesse lausemuutujad A ja B ning seejärel lausearvutuse tehted prioriteedi järjekorras (tehete prioriteet kõrgeimast madalaimani on: ). Kahe muutuja korral on neli võimalikku tõeväärtuste kombinatsiooni, kolme muutuja puhul kaheksa. Need sisestamegi muutujate A ja B tõeväärtuste veergudesse ning seejärel täidame tabeli ülejäänud veerud, arvestades lausearvutustehteid.
420x420px|alt=
Näeme, et ainult tabeli esimeses reas, kuuendas veerus on valemil tõeväärtus 0 ehk väär. Antud veeru ülejäänud kolmes reas on väärtus 1 ehk tõene. Saime, et valem on vähemalt ühel väärtustusel tõene ehk tegu on kehtestatava valemiga.
Kontrollimine tõesuspuuga
Kehtestatavuse kontrollimiseks kirjutame tõesuspuu algusse (\mathcal{F} tähistab uuritavat lausearvutuse valemit). Kui leidub haru, kus vastuolu ei teki, siis valem on kehtestatav.
Koostame tõesuspuu tingimusest lähtudes. Tõesuspuu algusesse paneme kirja rea ja hakkame uurima, millistel juhtudel selline asi on võimalik. Esmalt leiame valemis üles peatehte ja osavalemid, mida see peatehe seob. Antud juhul on peatehteks disjunktsioon (\lor) ning osateheteks eitused (\neg) ning implikatsioon (\Rightarrow). Leiame toodud osavalemite tõeväärtused, mille korral \mathcal{F} on tõene. Lausearvutuse osatehete analüüsimisel kasutame elementaarsamme. Kui selliseid tõeväärtuste komplekte on üks, siis kirjutame need üksteise alla. Kui neid on mitu, siis tekib meil puule kaks allapoole hargnevat haru. Edasi jätkame harude analüüsimist sama skeemi alusel, kuni jõuame välja lausemuutujateni Aja B. Kui puu mingis harus tekib vastuolu (s.t. selles harus esineb mingi valem tõese ja väärana), siis ütleme, et see haru on vastuoluline ehk suletud ja kirjutame selle alla märgi ×. Vastasel korral ütleme, et haru on avatud.
alt=|raamita|257x257px
Antud tõeväärtuspuus on kõik tehteid sisaldavad osavalemid elementaarsamme kasutades läbi vaadatud ja mitte kummaski harus me ei jõudnud vastuoluni ehk mõlemad harud on avatud. Kuna leidub haru, milles vastuolu ei teki, siis valem on kehtestatav.
Teoreem kehtestatava valemi eitusest
Teoreem 1. Valem \mathcal{F} on kehtestatav parajasti siis, kui tema eitus ei ole samaselt tõene.
Näide. Jaotises "kontrollimine tõeväärtustabeliga" näitasime, et valem on kehtestatav. Kontrollime nüüd tõeväärtustustabeliga väidet, kas selle lause eitus on samaselt tõene. alt=
Valem oleks samaselt tõene kui tõeväärtustabelis oleks seitsmenda veeru kõigis ridades tõeväärtus 1. See nii ei ole ning oleme saanud, et valem ei ole samaselt tõene, mis on kooskõlas teoreemiga 1.
Austria Madalmaad
Austria Madalmaad (saksa Österreichische Niederlande; hollandi Oostenrijkse Nederlanden; ladina Belgium Austriacum) oli periood, millal Habsburgide monarhia hoidis kontrolli all Lõuna-Madalmaid (tänapäeva Belgia) 1714. aastast kuni selle annekteerimiseni pärast Sprimonti lahingut Prantsuse revolutsiooniliste vägede poolt 1794. aastal ja pärast Baseli rahu 1795. aastal. Austria siiski ei loobunud oma nõuetest provintsile 1797. aasta Campo Formio rahuni. Austria Madalmaad oli mittepidev territoorium, mis koosnes sellest, mis nüüd on Lääne-Belgia, samuti suurem Luksemburg, mida eraldas Liège'i piiskopkond. Peamised keeled olid saksa (sealhulgas letseburgi), hollandi (flaami) ja ladina, koos Pikardi ja Vallooni keelega.
Ajalugu
Rastatti rahuga (1714) pärast Hispaania pärilussõda loovutati Hispaania Madalmaade säilinud osad Austriale.
Austerlased olid oma provintsi korrashoius ükskõiksed ja kindlused piki piiri (Barjäärikindlused) mehitati lepingu järgi Hollandi vägedega. Ala anti Austriale tegelikult suuresti Briti ja Hollandi nõudel, kuna need riigid kartsid potentsiaalset Prantsuse domineerimist piirkonnas.
Karl VI püüdis kasutada Austria Madalmaid võistluses Briti ja Hollandi kaupmeestega ettevõtmises, mis tuntud kui Oostende kompanii.
18. sajandi lõpu poole oli Habsburgi valitsejate peamine välispoliitiline eesmärk vahetada Austria Madalmaad Baieriga, mis ümbritses Habsburgide valdusi Lõuna-Saksamaal. 1757. aasta Versailles' lepinguga nõustus Austria looma Lõuna-Madalmaades sõltumatu riigi, mida valitseks Parma hertsog Filippo ja mehitaksid Prantsuse väed vastutasuks Prantsuse abi eest Sileesia tagasivallutamisel. Siiski tühistati kokkulepe hiljem 1758. aasta Versailles' lepinguga ja Austria võim jätkus.
1784. aastal tõstis Joseph II üles pikaajalise vimma Antwerpeni suhtes, mille kunagi õitsev kaubandus hävis Schelde jääva sulgemisega, ja nõudis, et Hollandi Vabariik avaks jõe laevadele. Siiski ei olnud keisri hoiak sõjakas ja ta lõpetas sõjategevuse pärast niinimetatud Katlasõda, mis sai nime selle järgi, et ainus "kaotus" oli katel. Kuigi Joseph kindlustas 1785. aasta Fontainebleau lepinguga, et Lõuna-Madalmaad pidid saama Hollandi Vabariigilt kompensatsiooni jätkuva Schelde sulgemise eest, ei toonud selle saavutamine talle palju populaarsust juurde.
Brabanti revolutsioon
1780. aastatel reageerisid Austria Madalmaad vihaselt Joseph II tehtavatele püüdlustele rakendada territooriumil liberaalseid reforme. 1789. aastal ületas emigrantlike patriootide vägi Hollandi Vabariigi piiri ja võitis keiserlikku armeed Turnhout' lahingus ja sundis keisriväed territooriumilt taganema, julgustades mitmeid ülestõuse linnades üle kogu maa. 11 eraldi väikeriiki, mis moodustasid Austria Madalmaad (välja arvatud Luksemburgi hertsogkond, mis oli ikka veel okupeeritud), kuulutasid sõltumatust ja asutasid Belgia ühendriigid. 1790. aasta lõpul surusid keiserlikud väed (Saksa-Rooma riigi sõjalisel toetuseel) mässu maha (ja teise sarnase Liège'is) ja taastasid Leopold II juhtimisel kontrolli territooriumi üle.
Prantsuse võim
1794. aastal annekteerisid Prantsuse revolutsiooniarmeed Austria Madalmaad ja liidendasid need Prantsuse Vabariiki.
Federico Chiesa
Federico Chiesa (sündinud 26. oktoobril 1997 Genoas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Juventus.
Noorteklubid
Chiesa alustas noorsookarjääri Settignaneses Settignanost, kus teda juhendas Fiorentina legend Kurt Hamrin
2007–2016: karjääri algus
Ta liitus Fiorentinaga 2007. aastal. Chiesa määrati hooajaks 2014–2015 alla 19-aastaste koondisse ning ta lõi Primavera koondises seitsme kohtumisega ühe värava. Järgmisel hooajal mängis ta 23 kohtumist ja lõi seitse väravat. Chiesa sõlmis oma esimese profilepingu Fiorentinaga 2016. aasta veebruaris.
2016-17 hooaeg
Ta debüteeris Fiorentinas hooaja 2016–2017 Serie A avamängus võõrsil 2:1 kaotuses Juventuse vastu. Fiorentina peatreener Paulo Sousa otsustas ta poolajal asendada laenulepingu sõlminud Cristian Telloga. 29. septembril tegi Chiesa Euroopa Liiga debüüdi Fiorentina 5:1 võidumängus kodus Qarabaği üle. 8. detsembril tähistas ta oma neljandat Euroopa Liiga kohtumist, lüües võõrsil 1:2 võiduvärava Qarabaği vastu.
Juventus
5. oktoobril 2020 sõlmis Chiesa Juventusega kaheaastase laenulepingu: esimeseks hooajaks 3 miljonit eurot ja teiseks hooajaks 7 miljonit eurot laenu tingimusega 40 miljoni euro eest pluss 10 miljonit eurot. muutujates.
Vana-Aespa
Vana-Aespa on küla Rapla maakonna Kohila vallas. Küla loodi Aespa küla jagamisel Aespa alevikuks ja Vana-Aespa külaks 2011. aastal.
Uus induktsioonimõistatus
"Uus induktsioonimõistatus" on kolmas peatükk ameerika filosoofi Nelson Goodmani teadusfilosoofilisest raamatust "Fakt, fiktsioon ja ennustus", mis avaldati kirjastuses Athlon Press 1954. aastal.
Vana induktsiooniprobleem ja selle hajutamine
Goodman esitab Hume’i sõnastatud (vana) induktsiooniprobleemi kui küsimuse teaduslike hüpoteeside kehtivusest. Kuivõrd ennustusi tehakse sündmuste kohta, mida veel ei ole vaadeldud, samal ajal aga puudub loogiliselt paratamatu seos juba vaadeldud ja veel vaatlemata sündmuste vahel, tekib küsimus, kuidas tehtavaid ennustusi õigustada. Deduktiivset loogikat selleks kasutada ei saa, sest deduktiivsed reeglid ei luba järeldada tulevikusündmuste kohta tehtavaid ennustusi minevikus tehtud vaatlustest.
Hume’i vastus oli, et meie vaatlused selle kohta, kuidas ühele sündmusele järgneb reeglipäraselt mingi teine sündmus, tekitavad inimmõistuses arusaama reeglipärasusest, mis muutub harjumuseks seostada üks kindel sündmus mingi teise kindla sündmusega. Ennustused, mida teeme tulevikus aset leidvate sündmuste kohta, põhinevad seega harjumusel, mitte teadmisel.
Goodman võtab Hume’i vastust tõsiselt. Ta lükkab tagasi teiste filosoofide vastuväited, mille kohaselt käsitleb Hume kõigest ennustuste lähtekohta, mitte nende õigustust. Goodman leiab, et Hume räägib millestki põhjapanevamast. Selle näitlikustamiseks küsib ta, kuidas me õigustame mitteinduktiivset järeldamist ehk deduktsiooni. Deduktiivsete järelduste kehtivust õigustab nende vastavus üldistele deduktiivse tuletamise reeglitele. Kui argument on reeglitega kooskõlas, siis kehtib ta ka juhul, kui järeldus on juhtumisi väär, ning ka vastupidi: kui väide on reegliga vastuolus, siis on ta väär olenemata sellest, kas järeldus on tõene või mitte. Deduktiivset järeldust ei õigusta seega mitte need faktid, mille kohta ta käib, vaid järelduse vastavus reeglitele. Sarnaselt tuleb ka induktiivse ennustuse õigustamiseks näidata eelkõige seda, et see vastab induktiivse tuletamise üldistele reeglitele.
Uus induktsiooniprobleem
Induktsiooni õigustamise küsimus on Goodmani jaoks seega käsitletav üldistuste kinnitamise probleemina. Kinnitamine ei puuduta aga õigustamist, vaid seda, millistel juhtudel täpselt saame me kindlalt väita, et tõendid väiteid kinnitavad. “Induktsiooniprobleem ei ole mitte probleem, kuidas tõestada, mis vahe on kehtivatel ja mittekehtivatel ennustustel, vaid probleem, kuidas seda vahet määratleda.”
Hume'i vastus oli Goodmani arvates ekslik selle poolest, et me ei moodusta harjumuse põhjal ennustusi mitte kõikide sündmustevaheliste seoste kohta, mida me vaatleme, vaid ainult mõnede kohta, nimelt nende kohta, mis on seadusesarnased. Uus induktsioonimõistatus põhineb meie võimel teha vahet seadusesarnastel ja mitteseadusesarnastel üldistustel. Seadusesarnased üldistused on kinnitamiseks sobilikud, mitteseadusesarnased aga mitte. Ennustuste tegemiseks on vaja seadusesarnaseid üldistusi. Näiteks saab üldistust, et vask juhib elektrit, kinnitada konkreetse vasetüki abil. Samal ajal ei saa aga asjaolu, et üks konkreetses ruumis olev mees on oma vanemate kolmas poeg, kasutada kinnitusena üldistusele, et kõik konkreetses ruumis viibivad mehed on oma vanemate kolmandad pojad. See üldistus poleks seadusesarnane, vaid juhuslik. Üksikjuht saab kinnitada ainult seadusesarnast väidet. Juhuslikku üldistust kinnitada pole võimalik.
Ronine ja siheline
Seadusesarnaste üldistuste eristamiseks mitteseadusesarnastest tuleb Goodmani arvates leida alus, mis võimaldaks öelda, millised üldistused on projitseeruvad ja millised mitte. Selleks toob ta sisse predikaadid “ronine” ja “siheline”. Need on predikaatidena ebatavalised, sest on ajasõltelised. Hüpoteetilist predikaati “ronine” [grue] saab kasutada kõigi enne ajahetke 𝑡 vaadeldud asjade kohta parajasti siis, kui nad on rohelised, aga teiste asjade kohta parajasti siis, kui nad on sinised. Predikaati “siheline” [bleen] saab kasutada enne ajahetke 𝑡 vaadeldud asjade kohta juhul, kui need on sinised, ja teiste asjade kohta parajasti siis, kui nad on rohelised.
Heinrich Schneider
Heinrich Schneider (11. juuni 1925 Vandu küla, Undla vald, Virumaa – 4. juuni 2013) oli eesti õigusteadlane.
22. novembril 1943 astus Soome sõjaväkke. Sai väljaõppe algul Porokyläs, hiljem Taavetti allohvitserikoolis. 9. veebruaril 1944 moodustati eesti vabatahtlikest, nn soomepoistest 200. jalaväerügement. Schneider arvati selle 6. kompaniisse. Osales tõrjelahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel. Naasis Eestisse 19. augustil 1944 ning sai väljaõppe Kehra õppelaagris. Pärast sõda varjas end metsas.
Valter Maggi
Valter Maggi on itaalia glatsioloog.
Ta töötab Milano-Bicocca ülikoolis kaasprofessorina ja Maateaduste instituudis (L'Istituto di Geoscienze e Georisorse) teadurina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on paleoklimatoloogia, polaaralade klimatoloogia ja liustike geomorfoloogia.
Heinrich Schneider
Heinrich Schneider on maetud Tallinnas Metsakalmistule soomepoiste matmispaika.
Tokugawa šogunaat
Ajalugu
Tokugawade klanni valitsemisperiood lõppes 1868. aastal, kui keisrivõimu taastamist pooldanud mõjuvõimsad daimyō’d viisid toonase keisri abiga läbi riigipöörde, kukutasid viimase Tokugawa šoguni, Tokugawa Yoshinobu ja kuulutasid välja keisrivõimu taastamise ehk Meiji restauratsiooni.
Šogunaadi institutsioonid
Kuigi keiser oli ametlikult riigi eesotsas, kuulus kõrgeim võimupositsioon šogunaadis šogunile, kes juhtis keskvalitsuse tööd.
Šogunil oli valitsemisel abiks 4 või 5 riigivanemat ehk vanemnõunikku (rōjū), kes valiti fudai ehk pärilike daimyō’de seast. Riigivanemad jälgisid valitsuse ülesehitust ja erinevate ametkondade tegevust. Riigivanemate nõukogu oli pädev langetama otsuseid näiteks sõjalistes, poliitilistes, religioossetes ja rahandust puudutavates küsimustes. Riigivanemate nõukogu andis nõu ka selles osas, mis puutus suhetesse õukonnaga, otsustas uute ehitustööde tellimise üle ja suurmaavaldajate staatuse üle. Riigivanemate seast võis šogun ametisse nimetada ka asetäitja (tairō), kes oleks olnud hierarhias šogunist järgmine, kuid seda tehti harva ja tihti oli see ainult auamet. Riigivanemate nõukogule allus samuti abiriigivanemate või nooremnõunike (waka-doshiyori) nõukogu, mille ülesandeks oli teostada järelevalvet Tokugawa perekonna ja šoguni sõdalaste rahaasjade üle ning kindlustada lossi valve. Nendes ülesannetes aitasid abiriigivanemaid üleminspektorid. Riigivanemate alluvusse kuulusid ühtlasi ka 28 erinevat ametnikku (daikan), kes tegelesid tähtsamate administratiivküsimustega suuremates linnades. Rahandusasju haldas 3–5 rahandusvolinikku (kanjō bugyō), kes olid ametisse nimetatud hatamoto’de seast ning allusid otse riigivanematele. Šogunaadis aitasid korda hoida üleminspektorid (o-metsuke), kes teostasid järelevalvet šogunaadile muret tekitavate sfääride üle, näiteks daimyō’de tegevuse või kristlike misjonäride üle. Üleminspektorid kandsid oma vaatlustulemustest ette riigivanematele. Religioossete institutsioonidega tegelesid volinikud templite ja pühamute asjus (jisha bugyō), kes tegelesid usuinstitutsioonide hierarhia ja maavalduste küsimustega.
Šogunaadi sõjaline jõud koosnes ühes osas daimyō’dele alluvatest sõdalastest ja teises osas šoguni alalistest väesalkadest. Šogunile alalised väesalgad koosnesid otse šogunile allunud vasallidest: hatamoto’dest (lipumehed) ja gokenin’idest. Neid eristas see, et hatamoto’del oli õigus pääseda šoguni audientsile, gokenin’idel sellist õigust polnud.
Õigusmõistmine
Õigusküsimustega tegeles peamiselt kohtunõukogu (hyōjōsho), mis koosnes rahandusvolinikest, Edo linnavanematest, peainspektoritest ning provintside linnade valitsejatest. Kohtunõukogu tegeles enamjaolt tõsisemate õigusküsimustega ja nende määratud lõppotsused kinnitas riigivanemate nõukogu. Õigusmõistmise aluseks võeti Hiina seaduste kogude eeskujul koostatud Jaapani oma seaduste ja kohtupraktika kogumik - Kujukata osadamegaki, mis kehtis mitteaadlikele. Seda kogu kasutati üpris laialdaselt. Maavaldajatele jäeti õigusmõistmisel suures osas vabad käed, kuid siiski tohtisid nad kohut mõista ainult enda territooriumi elanike või kodutute üle. Maavaldaja pidi muust piirkonnast pärit õigusrikkuja andma üle šogunaadile. Oma piirkonnast pärit õigusrikkujaile võis maavaldaja karistuseks määrata ka kõige karmimaid karistusi. Šoguni otsesed vasallid seda teha ei tohtinud ja rangemate õigusrikkumiste puhul kandsid selle eest hoolt vastavad šoguni ametnikud.
Valitsemine
Tokugawad valitsesid riiki kindlakäeliselt ning nende põhieesmärgiks oli välja arenenud status quo ja stabiilsuse säilitamine. Stabiilsuse tagamiseks piirati oluliselt ka inimeste liikumisvabadust, muu hulgas kasutati selleks näiteks komandanditunni süsteemi ja kohustuslike reisidokumentide süsteemi, samuti lammutati hulk sildu, et allesjäänud ületuspunktide üle oleks lihtsam järelevalvet teostada. Vaatamata oma tugevale positsioonile ei kaotanud Tokugawad läänisüsteemi ja daimyō’dele jäeti suurel määral iseseisev otsustusõigus. Lisaks daimyō’de aladele kuulusid šogunaadi haldusalasse ka otse šoguni omanduses olnud maa-alad, mida oli umbes veerand kogu haritavast maast, tähtsaimad linnad, sadamad ja kaevandused. Tokugawad läksid samuti edasi Hideyoshi algatatud klasside fikseerimise süsteemiga, mis arendati välja formaalseks hierarhiliseks süsteemiks, mida nimetati shi-nō-kō-shō ehk sõdalane-talupoeg-käsitööline-kaupmees, langevas tähtsuse järjekorras. Samas oli iga klassi sees ka hulganisti alamjaotusi. Klassidest väljapoole jäid õukondlased, mungad ja nunnad, kuid eksisteeris ka kaks alamklassi: eta ja hinin, vastavalt räpane hulk ja mitteinimesed. Alamklasside esindajad tegelesid töödega, mida peeti räpasteks või kahtlasteks, näiteks loomatapmine, rändkaubitsemine või surnute matmine. Klasside vahel sai liikuda, kuid üldiselt oli see üsna raske.
DEFCON
DEFCON ehk Defense Readiness Condition (tõlkes kaitsevalmidusetase) on Ameerika Ühendriikide relvajõudude valmidustaset iseloomustav skaala.
Tokugawa šogunaat
Suhted keisri ja õukonnaga
Formaalselt oli Jaapani valitseja keiser ja šogun oli vaid kindrali rollis, kuid tegelikkuses kuulus võim šogunaadile, mis kontrollis, kuid ka toetas keisri õukonda nii rahaliselt, aga ka muul moel, näiteks keisripalee taastamisega. Sisuliselt sõltus õukond šogunaadi toetustest, mida ta sai vaevalt 30 000 koku’t (1 koku on umbes 180 liitrit riisi), mis oli võrreldav näiteks mõne keskmise daimyō sissetulekuga. Näiteks šogunaat ise sai aga umbes 4 miljonit koku’t. Keiser ja õukond olid kohustatud tegelema ainult kultuuri ja teadusega. Kyotos asuva keisri ja õukonna üle teostas järelevalvet šogunaadi esindaja Kyotos (Kyotō shōshidai). Ametlikult jäeti keisrile ülesandeks anda välja tähtsaid tiitleid, teostada kalendrireforme ning valida ajastutele nimesid. Sageli otsustas šogunaat ka need asjad varem ära või vaatas keisri tehtud otsused hiljem üle.
DEFCON
DEFCON-i süsteem loodi 1959. aasta novembris Ameerika Ühendriikide Staabiülemate ühendkomitee otsusega.
Skaalal on viis astet alates, millest madalaim on DEFCON 5 ja kõrgeim DEFCON 1. Valmidusastmeid tõstetakse ja langetatakse seoses muudatustega Ameerika Ühendriikide sõjalis-strateegilises olukorras.
Tokugawa šogunaat
Daimyō’de klassifitseerimine
Daimyō’d jagunesid sisuliselt kolme kategooriasse: shinpan (sugulane) ehk šoguniga suguluses olev daimyō, fudai (kauaaegne kaaskondlane, pärilik daimyō) ehk daimyō’d, kes toetasid Tokugawasid juba Sekigahara lahingu eel ja tozama (välis-daimyō), kellest said vasallid alles pärast Sekigahara lahingut ja kelle lojaalsuses võis kahelda. Nende arv võis muutuda, kuid tavaliselt oli daimyō’de hulgas umbes 25 shinpan’i, 150 fudai’d ja 100 tozama’t. Peale nende kategooriate määrati daimyō’de tähtsust ja suurust peamiselt selle järgi, kui mitu koku’t riisi tema maavaldus aastas tootis.
DEFCON
Ajalugu
22. oktoobril 1962 tõsteti Kuuba raketikriisi tõttu USA relvajõudude (v.a Euroopas asuvad väeüksused valmidustase DEFCON 3-le. 24. oktoobril tõsteti enamikku USA strateegilisi tuumarelvi haldav Strategic Air Command (SAC) DEFCCON 2-le. SAC naasis DEFCON 3-le alles 15. novembril 1965.
1973. aasta oktoobri algul puhkenud Yom Kippuri sõja tõttu tõsteti 25. oktoobril mitmed USA väeüksused, nende hulgas Strategic Air Command, Continental Air Defense Command, Kuues laevastik ja Euroopa väejuhatus, DEFCON 3-le. 2016. aastal avalikustatud salajaste dokumentide järgi oli valmidustaset tõstetud seoses Luure Keskagentuuri (CIA) raportiga, mille järgi oli Nõukogude Liit saatnud sõjas osalenud Egiptuse poole teele tuumarelvi kandva laeva. Samuti tuvastasid USA relvajõud Vahemerel veel kaks Nõukogude Liidu laeva. Kokkuvõttes on teada, et Nõukogude Liidu laevad ei maabunud Egiptuses, kuid täiendavad detailid võivad endiselt salastatud olla. Järgnevatel päevadel taastati eelmainitud väeüksuste endised valmidustasemed.
Tokugawa šogunaat
Isolatsioonipoliitika
Šogunaat võttis kaubavahetuse paremaks kontrollimiseks ja kristluse mahasurumiseks kasutusele rahvusliku isolatsioonipoliitika (sakoku). Algselt oli Ieyasu huvitatud küll kauplemisest läänega, kuid kaubavahetus ja kristlik misjonitegevus olid väga tihedalt seotud ning Ieyasu ei usaldanud misjonäride poliitilisi kavatsusi. Šogunaat andis välja mitmeid kristlusevastaseid direktiive ning 17. sajandi keskpaigaks oli kristlus totaalselt keelustatud. Ka kaubavahetus oli kärbitud miinimumini, nimelt võisid Jaapanis maabuda ainult hollandlased, hiinlased ja korealased, hiinlased ja hollandlased Nagasakis ning korealased Tsushimas. Loata maabunud välismaalased kas saadeti minema või hukati mõne erandiga. Ka ülemerekaubandusega võisid tegeleda ainult laevad, millel oli šoguni punase templiga volitus, mida väljastati vahemikus 1604–1635 täpselt 355 korda. Need laevad tegid samuti enamjaolt kaupa hiinlastega. Isolatsioonipoliitika lõpetati 19. sajandi keskel, kui Ameerika Ühendriikide sõjalaevad Jaapanisse jõudsid ja nõudsid Jaapani sadamate avamist väliskaubandusele, millele šogunaat ka alistus.
DEFCON
Ajalugu
15. jaanuaril 1995, Operatsioon Kõrbetorm tõsteti valmidustase Staabiülemate ühendkomitee otsusel DEFCON 2-le.
Tokugawa šogunaat
Šogunaadi langus
Tokugawa šogunaadi toimimises hakkas puudujääke ilmnema juba 18. sajandi keskpaigas. Juba sellel ajal oli šogunaat ja daimyō’d majanduslikes raskustes. Rikkus oli kogunemas linnas resideerivate kaupmeeste kätte, mis põhjustas rahutusi sõdalaste ja talunike seas, kes olid Tokugawade jäigas klassisüsteemis paigutatud kaupmeestest kõrgemale. Talunike olukord halvenes veelgi kõrgete maksude ja näljahädade tõttu. Tavaliseks oli saanud see, et osad daimyō’d olid kaupmeestele üsna palju võlgu, kaupmeestele anti samuraiprivileege või samuraid hakkasid tegelema kaubandusega. Tokugawade fikseeritud klassisüsteem hakkas mõranema. Austus šogunaadi vastu hakkas 1830. aastatel langema ja süvenes tunne, et šogunaat on kontrolli kaotamas. Olukorda ei leevendanud ka tõsine näljahäda, mis neil aastatel aset võttis ja millele šogunaat ei suutnud korralikult reageerida. Mitmed šogunid üritasid kriise leevendada, tehes erinevaid reforme. Näiteks tuli šogun Tokugawa Yoshimune välja liigsete kulutuste vastaste seadustega, üritades parandada riigi ja sõdalaste finantsseisu juba 18. sajandi alguses. Siiski ei piisanud šogunaadi läbi viidud reformidest, et riigis stabiilsust tagada.