cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jefferson Davis
Davised pöördusid Washingtonist tagasi oma istandusse Brierfieldis, kus Davisele anti Mississippi valitsuse poolt kindralmajori auaste ja ta nimetati Mississippi vabatahtlike väeüksuste ülemjuhatajaks. Valmistades oma vabatahtlikke ette sõjaks, ei saanud ta osaleda Alabamas Montgomery linnas aset leidnud kongressil, kus delegaadid valisid Davise ühehäälselt äsja asutatud Ameerika Riikide Konföderatsiooni presidendiks. Temani jõudsid teated valimistulemustest 10. veebruaril ja kuigi ta ei soovinud uut ametit vastu võtta, hakkas ta tegema ettevalmistusi Konföderatsiooni tollasesse pealinna Montgomerysse reisimiseks.
Hinnangud
Teda süüdistatakse mitmetes valeotsustes, mis viisid lüüasaamiseni sõjas Ameerika Ühendriikidega ja Konföderatsiooni hävimiseni. On isegi väidetud, et kui USA ja Konföderatsioon oleksid vahetanud oma presidendid, oleks viimane riik sõja võitnud. Avalikku arvamust Jefferson Davise kohta parandas tema vangishoidmine USA poolt pärast sõja lõppu, mistõttu teda loetakse väikeriikide iseseisvuspüüete märtriks. Mitmes lõunaosariigis on tema sünnipäev riigipüha.
Teised temast
"Ta oli alati lõbus ja täis elurõõmu, kuid temas puudus vähimgi kalduvus pahedele või amoraalsusele. Temas ilmnes sisemine viimistletus ja õrnus, mis eristas teda kogu elu jooksul. Ta oli alati härrasmees selle sõna parimas tähenduses." – George W. Jones, USA kindral ja senaator.
"Härra Davis oli üks väheseid mehi, kes mõistis sõja täielikku ulatust. Ta järeldas algusest peale, et paljude arvatud mõne kuu asemel kestab see tõenäoliselt mitu aastat. Algul tehti ettepanek kuulutada välja mobilisatsioon ainult kuueks kuuks. Härra Davis keeldus kohe sellest ettepanekust, kuulutades, et tõhusa armee ettevalmistamine võtab vähemalt aasta, sest paari päevaga sõdureid ei tee." – John H. Reagan, Texase senaator.
Berkeley
pisi|Campanile'i kellatorn ja Satheri väravad Berkeley ülikoolilinnakus pisi|Vaade Berkeley mägedest Berkeleyle ja San Francisco lahele Berkeley on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Alameda maakonnas. Piirneb lõunas Oaklandi ja Emeryville'i linnaga. Asub San Francisco lahe ääres.
Enne kolonisatsiooni elasid tänapäeva linna alal costanoa indiaanlased. Esimeste eurooplastena jõudsid sinna 1776. aastal Juan Bautista de Anza ekspeditsiooni liikmed. Berkeley on asutatud 1878. aastal. Linn on nime saanud iiri filosoofi George Berkeley järgi.
Linnas asub California Ülikool Berkeleys.
Berkeley on tuumauuringute keskus. Seal on toodetud osakestekiirenditega mitmeid uusi keemilisi elemente. Linna järgi on nimetuse saanud keemiline element berkeelium.
Linnast on pärit kirjanik Ursula K. Le Guin, näitlejad Ben Affleck ja Nicole Richie ning muusikud John Fogerty, Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt ja Davey Havok.
Brasiilia hoovus
pisi|Brasiilia hoovus Atlandi ookeani lõunaosa kaardil Brasiilia hoovus on soe hoovus Atlandi ookeanis. Hoovab mööda Lõuna-Ameerika idarannikut lõunasse.
Buckinghamshire
Buckinghamshire on tseremoniaal- ja mittelinnkrahvkond Inglismaal Londonist loodes.
Haldusjaotus
Buckinghamshire jaguneb kaheks tervikomavalitsuseks:
Buckinghamshire'i tervikomavalitsus moodustati 2020. aastal neljast senisest mittelinnaringkonnast: Aylesbury Vale, Chiltern, South Bucks ja Wycombe.
Ruum (ajakiri)
Ruum oli Eesti disaini- ja arhitektuuriajakiri, ilmus 2005. aasta detsembrist 2008. aasta aprillini.
Ajakirja peatoimetaja oli Ene Läkk.
Heiki Merirand
Heiki Merirand (sündinud 30. juulil 1955 Pärnus) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina. Ta sai 111 häält.
Merirand oli Erakonna Isamaa ja Res Publica Liit liige 2002–2009 ning Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige 2009. aasta jaanuarist novembrini.
São Tomé ja Príncipe peaministrite loend
Siin loetletakse São Tomé ja Príncipe peaministreid alates 1974. aastast, kui ametisse astus Portugali São Tomé ja Príncipe esimene peaminister.
Oom
Oom, tähis Ω (oomega) on rahvusvahelise mõõtühikute süsteemi (SI) elektritakistuse mõõtühik. Oom võrdub elektriahela niisuguse osa takistusega, mille otste vaheline pinge üks volt tekitab selles ahelaosas voolu tugevusega üks amper: Oom on nime saanud saksa füüsiku Georg Simon Ohmi järgi.
Norrström
pisi Norrström on vooluveekogu Rootsi pealinna südalinnas.
Valgevene kirjandus
Valgevene kirjandus on Valgevenes või valgevene keeles kirjutatud kirjandus.
Kuni 17. sajandini
Valgevene kirjandus sündis Kiievi-Vene kirjandustraditsiooni põhjal, millest said alguse ka ukraina ja vene kirjandus. Iseseisev kirjandustraditsioon kujunes Valgevenes alles 14.–15. sajandil.
Vanavalgevene kirjanduse kuldaeg oli 16.–17. sajandil, mil vanavalgevene keel oli Leedu suurvürstiriigi riigikeel. Vanavalgevene keeles avaldati suurvürstiriigi statuudid 1529., 1566. ja 1588. aastast, samuti poleemiline usuline kirjandus.
Valgevene kirjandusteoseid on trükitud 16. sajandi algusest saati. Esimene vanavalgevenekeelne trükis oli psalter, mille trükkis 1517. aasta Prahas Francysk Skaryna. See oli ka esimene trükis idaslaavi keeltes. 16.–17. sajandil ilmusid valgevene kirjandusse arenenuma poola kirjanduse mõjul luule ja draama (Simeon Polatsky).
18.–19. sajand
Kuna Rzeczpospolita kultuuris domineeris poola keel ja Vene tsaaririigis vene keel, kannatas valgevene kirjandustraditsioon 18. sajandil tugevalt. Selle taassünd algas 19. sajandi esimesel poolel, mil avaldati anonüümne satiiriline poeem "Taras na Parnase".
Esimeste romaanide autor oli Pauljuk Bahrym, valgevene keeles kirjutasid ka Valgevenes sündinud poola luuletajad Jan Barszczewski, Jan Czeczot, Adam Mickiewicz, Vintsent Dunin-Martsinkyevich ja Andrej Rypinski. Sageli trükiti raamatuid ladina alfabeedis (Lacinka), mitte tänapäeval tavalises kirillitsas. 19. sajandi teisel poolel tõusis kirjanduses esile realism (Francisak Bahusevic, Adam Hurynovic, Jan Lucyna).
20. sajandi algus
Uus ajajärk algas pärast 1905. aasta revolutsiooni Venemaal, mil Vilniuses asutati esimesed valgevenekeelsed ajalehed Naša Dolja ja Naša Niva. Nende ümber koondus kirjanikering, kes toetasid valgevene keele ja kirjanduse arengut: Maksim Bahdanovich, Zmitrok Biadulia, Maksim Harecki, Jakub Kołas jt. Toonases valgevene kirjanduses segunesid romantism, realism ja modernism.
Esimene maailmasõda
Esimese maailmasõja ajal ning pärast Valgevene Rahvavabariigi väljakuulutamist 1918. aastal olid valgevene kirjanduse põhiteemad patriotism ja igapäevaelu.
Sõdadevaheline aeg
Pärast Valgevene NSV rajamist 1919. aastal koondus Valgevene kirjanduselu ajakirjade Maladnjak (1923–1928) ja Uzvyshsha (1926–1931) ümber, mida avaldas rühm valgevene kirjanikke. Varasemate autorite kõrval (Zmitrok Biadulia, Jakub Kolas) tegutsesid sellel ajal aktiivselt ka luuletajad Mihkal Charot, Uladzimer Dubouka ja Adam Dudar ning prosaistid Maksim Harecki, Tsishka Hartny ja Kuzma Chorny.
Valgevene kirjandus arenes ka väljaspool Valgevenet: Vilniuses, Kaunases ja Prahas (Mikhal Mashara, Kazimir Svajak). 1934. aastal loodi Minskis Valgevene kirjanike liit. 1930. aastail juurdus sotsialistlik realism.
Sõjajärgsed aastad
Teise maailmasõja lõpul ilmusid valgevene kirjandusse sõjateemad, valgevenelaste elu NSV Liidus ning rahvuslik ajalugu (eriti Ivan Meleži ja Ivan Shamiakini romaanides). 1960. aastail hakati proosas käsitlema eetikat. Paljud valgevene kirjanikud on võidelnud sõnavabaduse eest kirjanduses, eriti Vasil Bykau ja Uladzimer Karatkevich.
Mitmed valgevene kirjanikud on läinud pagendusse ning töötavad nüüd välismaal, näiteks Natalja Arsenneva ja Aless Salavej.
Valgevene juhtivad kirjandusajakirjad on Litaratura i Mastatstva (asutatud 1932. aastal) ja Polymia (asutatud 1922. aastal).
Portsmouth
Portsmouth on sadamalinn Inglismaal Hampshire'i krahvkonnas. Asub La Manche'i ääres Portsea saarel.
Linn on tähtis laevastikutugipunkt.
Jorge Bom Jesus
Jorge Lopes Bom Jesus (tuntud ka lühendiga JBJ; sündinud 26. juulil 1962 São Tomé saarel Água Grande ringkonnas) on São Tomé ja Príncipe keeleteadlane ja poliitik, alates 3. detsembrist 2018 São Tomé ja Príncipe peaminister.
Elulugu
Nooruspõlves kolis ta Euroopasse. Ta lõpetas Prantsusmaal Toulouse'i ülikooli prantsuse ja portugali kirjanduse eriala magistrikraadiga, tema õppetöö keskendus aafrika kirjandusele.
Ta on Porto ülikoolis õppinud prantsuse keele õpetamist võõrkeelena ja portugali keele õpetamist. Ta on lõpetanud São Tomé ja Príncipe ülikooli aafrika kirjanduse erialal ja saanud doktorikraadi.
Ta on töötanud muuhulgas São Tomé ja Príncipe kultuuri- ja teabeministeeriumis, UNESCO-s, São Tomé ja Príncipe rahvusraamatukogus, pedagoogikakoolis direktorina, Alliance Françaises ning õpetajana.
Aastatel 2008–2010 oli ta Joaquim Rafael Branco valitsuses haridus- ja kultuuriminister ning aastatel 2012–2014 Gabriel Costa valitsuses haridus-, kultuuri- ja teadusminister.
Ta kuulub erakonda São Tomé ja Príncipe Vabastusliikumine / Sotsiaaldemokraatlik Partei (MLSTP-PSD). Jorge Bom Jesus valiti aastal 2011 MLSTP-PSD asepresidendiks. Kui 2018. aastal hakkasid levima teated, et senine partei president Aurélio Martins plaanib liituda vastasparteiga Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon (ADI), valiti Bom Jesus ühehäälselt erakonna uueks presidendiks. Bom Jesust tuntakse taktitundelise ja rahuarmastava poliitikuna.
Peaministrina
Kuna Jorge Bom Jesust peeti valimiseelsel perioodil üldiselt liiga tagasihoidlikuks, tuli MLSTP-PSD hea valimistulemus paljudele üllatusena. 2018. aasta valimistel sai MLSTP-PST-st rohkem hääli vaid ADI. MLSTP-PST hea tulemuse taga oli analüütikute sõnud Bom Jesuse hea juhtimine.
Kuigi ADI võitis valimised, keeldusid teised mandaadi saanud parteid, eesotsas MLSTP-PSD-ga, nendega valitsusse minemast. MLSTP-PSD asus koalitsioonikõnelustesse erakondadega MDFM-PL, PCD-GR ja UDD. Pretsedenditut valitsuskoalitsiooni hakati hüüdma nimega "São Tomé geringonça" (viitamaks nn Portugali geringonçale, mille moodustas Portugali peaminister António Costa).
Ta nimetati 30. novembril 2018 president Evaristo Carvalho määrusega järgmiseks peaministriks, tema kohustused algasid 3. detsembril 2018. Bom Jesus kuulutas, et tema ametiaja peamine eesmärk on võitlus korruptsiooniga.
Enda esimese kõne peaministrina pidas ta ferro keeles.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on viis last.
Lebesby kirik
pisi|Lebesby kirik Lebesby kirik on kirik Lebesby vallas Norras.
Kirik valmis 1962 aastal ja selle arhitektuurse projekti tegi Odd Borgrud Pedersen.
Kirik valmistatud puidust ja selles on 170 istekohta.
Varasem Lebesby kirik oli klassikalise kiriku kujuga ja kivist.
Arnold Talvet
Arnold Talvet (kuni 1936. aastani Arnold Tallenhof, 25. veebruar 1907 Riia – 5. märts 1996 Tallinn?) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1937).
Teenis Soomusrongirügemendis, alates 1. detsembrist 1935 Auto-Tankirügemendis, lõpetas Sõjakooli.
Farad
Farad (tähis F) on elektrimahtuvuse mõõtühik SI-ühikusüsteemis. Ühik on nime saanud inglise füüsiku Michael Faraday (1791–1867) järgi.
Praktikas kasutatakse enamasti väiksemaid ühikuid:
Kruvipump
pisi|[[Archimedese kruvi on kruvipump]]
Kruvipump on pump, mis transpordib vedelikku kruvisoones piki pumba telge, kusjuures vedeliku tagasivoolu survepoolelt takistavad nii kruvisoone profiil kui ka minimaalne lõtk kruvi ja pumba kere vahel.
Kruvipumba ajalugu
Esimeseks kruvipumbaks võib pidada Archimedese kruvi, mida kasutati juba 600 eKr. Tegemist oli tänapäeva mõistes ühekruvilise pumbaga.
Kruvipumpade klassifikatsioon konstruktsiooni järgi
Kõige rohkem kasutatakse kolmekruvilisi pumpi, milles keskmine kruvi on vedav ning äärmised kruvid on tihenduskruvid, mis vähendavad vedeliku tagasivoolu survepoolelt imemispoolele. Vedeliku transport ja surve tekitamine pumba telje suunas esitavad kõrgendatud nõudmisi pumba kruvi tugilaagritele.
Vedeliku liikumine
Vedeliku liikumine läbi pumba on ühtlane ja pumbalt saadav vooluhulk seetõttu stabiilne.
Pumba tugilaagrite koormuse vähendamiseks kasutatakse kahepoolse imemisega pumpasid, mille imemisavad on pumba mõlemas otsas ja surveava keskel.
Heli
Heli on elastses keskkonnas leviv elastsuslaine (gaasis või vedelikus – pikilaine, tahkes – ka ristlaine), mida on võimalik kuulda.
Kruvipump
Kruvipumba eelised
Kruvipumba heade külgedena võib nimetada:
Heli
Laiemas tähenduses mõistetakse heli all igasugust elastses keskkonnas laineliselt levivat deformatsioonilainet ehk helilainet.
Kruvipump
Kruvipumba puudused
Puudustena võib nimetada:
Heli
Heli füüsikalised omadused
Füüsikaliselt saab heli iseloomustada näiteks tema kestuse ja amplituudiga (helirõhu-, heliosakese siirde-, heliosakese kiiruse-, heliosakese kiirenduse amplituud). Lihtheli iseloomustab ka tema sagedus. Keskkonnas levimisel võib heli (helilainet) kirjeldada näiteks tema lainepikkuse ja levikiirusega ehk helikiirusega.
Heli tajumine
Bioloogiliselt suudavad helisid tajuda kõik selgroogsed, enamik lülijalgseist ning (sporaadiliselt) mitmed muud loomarühmad.
Kruvipump
Pumbalt saadav rõhk ja pöördetootlikkus
Nagu hammasrataspumbad pole ka kruvipumbad reguleeritavad. Need sobivad kasutamiseks seal, kus on nõutav vähese müratasemega ja ühtlast vooluhulka andev pikaealine pump. Kruvipumpi kasutatakse suhteliselt vähe, kuna nende kasutegur on väike ja hind suur.
Heli
Heli tajumine
Füsioloogiliselt suudab normaalse kuulmisega inimene tajuda õhus levivaid helisid võnkesagedusega 16 – 20 000 Hz (väikelapsed isegi kuni 40 000 Hz ). Tajupiiridest kõrgema ja madalama sagedusega heli nimetatakse vastavalt ultraheliks ja infraheliks. Kuuldelävi ehk vaikseim heli mida ollakse võimeline tajuma sõltub sagedusest, aga on umbes 0 detsibelli (dB) lähedal; valulävi (millest tugevam heli põhjustab kuuldeelundites valu) on umbes 130 dB lähedal.
Psüühika aspektist vaadatuna on heliaistingud ja -tajud inimese jaoks nägemisaistingute ja -tajude järel tähtsuselt teisel kohal. Inimese keele- ja kõnevõime on olulisel määral sõltuvuses helide tajumise ja mõistmise võimest ja seetõttu sünnipäraselt täieliku kuulmispuudega inimene (kurttumm) pole enamasti võimeline normaalselt kõnelema.
Helitaju omadused
Kui heli läbib inimese kuulmiselundid, teiseneb füüsikaline heli füsioloogiliseks heliks ehk tekib kuulmine. Füsioloogiline heli muutub psüühiliseks ehk muusikaliseks heliks. Tekib helitaju. Heli muusikaliste omaduste peamine erinevus heli füüsikalistest omadustest seisneb selles, et inimkõrv pole võimeline tajuma väga väikseid nihkeid heli füüsikalistes omadustes. Alles muutuste lähenemisel teatud piirini registreerib inimene selle muutusena ka muusikalistes omadustes. See seaduspära on omane ka teistele aistinguliikidele ja on psühholoogias tuntud kui Weberi seadus: ärrituse suuruse lisa, mis on vajalik ärrituse suuruse muutumise märkamiseks, on kindlas suhtes ärrituse varasema suurusega. Seetõttu on erinevaid võnkesagedusi palju rohkem kui erinevaid helikõrgusi, erinevaid võnkeintensiivsusi on palju rohkem kui helitugevusi jne. Näiteks võnkeintensiivsuse kasvamise 10, 100, 1000 jne korda registreerib kõrv selle muutusena heli tugevuses 1, 2, 3 jne ühiku võrra. Muutusi võnkesagedustes 16 hertsilt 32 hertsile, 64 hertsile, 128 hertsile jne tajub kõrv muutustena heli kõrguses 1, 2, 3 jne oktavi võrra. Seega tajub kõrv heli muutusi logaritmilise skaala järgi.
Heli muusikas
pisi|[[Keha (pillikeele, heliallika) võnkumine täies ulatuses annab põhisageduse ja võnkumine väiksemate osadena annab kiirema võnkesageduse ja tekkinud helisid nimetatakse ülemhelideks]] Muusikas tehakse heli puhul sotsiaalkultuuriliselt tingitud ajaloolisest muusikapraktikast tulenevalt vahet muusikalisel helil ja müral. Erinevalt mürast iseloomustab muusikalist heli lisaks helivältusele (kestus), helitugevusele (helivaljus: heliintensiivsus, amplituud, helirõhk) ja tämbrile (osahelide vahekord) selgelt eristatav helikõrgus (helisagedus).
Helikõrguse määrab põhitooni sagedus, tämbri määrab sageduste spekter ning helitugevuse lainete intensiivsus.
Elastse keha võnkumisena tekkival helil on neli põhiomadust:
Elastsest kehast pärinev võnkumine levib seda keha ümbritsevas elastses keskkonnas (näiteks õhus) helilainena.
Kuulmiselundis teiseneb heli kuulmisaistinguks, ehk füsioloogiliseks heliks.
Lampertswalde vald
Lampertswalde vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Riesa-Großenhaini kreisi. 1. jaanuaril 2012 liideti vallaga Weißig am Raschützi vald.
Vallaosad
Adelsdorf (nimi SDV aegadest: Dorf der Jugend), Brockwitz, Mühlbach, Quersa, Schönborn
Luumen
Luumen (ladina k lumen, ‘valgus’) on valgusvoo mõõtühik SI-süsteemis; ühiku tähis on lm.
Luumen võrdub valgusvooga, mida punktvalgusallikas valgustugevusega üks kandela kiirgab ruuminurka üks steradiaan. Mingisse ruuminurka kiirguv valgusvoog (lm) võrdub valgustugevuse (cd) ja ruuminurga (sr) korrutisega:
ANSI luumen
Projektsioonitehnikas väljendatakse valgusvoogu ANSI (Ameerika riikliku standardiinstituudi) metoodika järgi saadud luumenites. Mõõtmiseks jaotatakse ekraan üheksaks osaks, mõõdetakse luksmeetriga valgustustihedus igal pinnaosal (1 luks = 1 lm/m2), leitakse mõõtetulemuste keskväärtus ja siis arvutatakse keskmise valgustustiheduse ja ekraanipinna korrutisena projektorist ekraanile leviv valgusvoog.
August Orav
August Orav VR II/3 (7. september 1895 Helme kihelkond – 4. jaanuar 1961) oli Eesti sõjaväelane (veebel).
SKF
SKFi peakontor|thumb SKF (varem Svenska Kullagerfabriken, 'Rootsi kuullaagrivabrik') on Rootsi päritolu rahvusvaheline tööstuskoondis, mis tegutseb umbes 130 riigis (1998) ja on maailmas juhtival kohal laagrite tootmises.
Asutamine
Ettevõte asutati 1907. aastal pärast iseseaduva laagri leiutamist Sven Wingquisti poolt. Juba mõne aasta pärast hakkas SKF laiendama oma tegevust kogu maailmas.
SKF tänapäeval
SKF-il on 2023. aasta seisuga umbes 42 600 töötajat ja enam kui 70 tootmisettevõtet kogu maailmas. Rahvusvahelise turustusvõrgu moodustavad arvukad hulgimüügifirmad, üle 20 000 turustuskontori ja müügiagendi. SKF-i toodete kättesaadavusele on maailmas toeks kõikehõlmav tehnoteenindus. Peakontor asub Göteborgis.
Tegevusalad
Koondise tegevussfääri kuuluvad laagrid, tihendid, eriterased ja teised tööstusliku kõrgtehnoloogia elemendid laias valikus.
Ristik
pisi|Valge ristik pisi|Aasristik
Ristik (Trifolium L.) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Ristiku rahvapärane nimetus on härjapea.
Ristiku perekonda kuulub umbes 300 liiki. Suur osa liikidest kasvab põhjapoolkeral, kuid on ka liike, mille koduks on Lõuna-Ameerika ja Aafrika.
Karjalaskepäev
Karjalaskepäev on 1. aprillil ja see on vana maarahva karja väljalaskmise päev. Enne 1918 aastat oli karjalaskepäev 15 aprillil (ukj).
Karjalaskepäeval ei ole kirikukalendriga mingit seost.
Tegelikuks karjalaskepäevaks on kujunenud siiski jüripäev, kuid loomad tuli karjalaskepäeval kas või korraks üle laudaukse ajada ning esimene karjasevits valmis lõigata.
Silvester III
Silvester III, ka Sylvester III (Giovanni de' Crescenzi Ottaviani) oli paavst jaanuarist märtsini 1045. Ta oli 146. paavst. Varasemates paavstide loendites on teda sageli peetud vastupaavstiks, kuid alates 1947 tunnustatakse teda paavstina.
Giovanni de' Crescenzi Ottaviani sündis 1000. aasta paiku arvatavasti Roomas. Ta võis olla seotud Crescenzi suguvõsaga, mis oli 10. sajandi lõpus Roomas võimul. Ta sai 1044. aasta paiku Sabina piiskopiks ja Benedictus IX ajal kardinaliks.
Paavstiks saamine
Septembris 1044 põgenes Benedictus IX Roomas puhkenud rahutuste tõttu linnast. Kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel määras Crescenzi suguvõsa 20. jaanuaril 1045 uueks paavstiks Silvester III, Salvador Miranda andmetel sai ta paavstiks 13. jaanuaril. Väidetavalt oli ta valimisprotseduuri läbiviimiseks andnud altkäemaksu.
Tagandamine
Benedictus IX ekskommunitseeris veebruaris 1045 Silvester III ja saabus oma toetajate abiga 10. märtsil 1045 taas Rooma. Silvester III siirdus Sabinasse, kus ta tegutses Crescenzi suguvõsa protektsiooni all piiskopina edasi, kuid tema toetajad nõudsid Roomas tema volituste taastamist paavstina.
Saksa kuninga Heinrich III nõudel pidi Silvester ilmuma 20. detsembril 1046 Sutris toimunud sinodile, kus ta tagandati ametlikult ametist. Sinodi otsuse alusel pidi Silvester loobuma oma ametitunnustest ja minema kloostrisse pagendusse, kuid tema karistus tühistati peatselt ja tal võimaldati tegutseda Sabina piiskopina.
Tegevus Sabina piiskopina
Leo IX ajal koostas Silvester III traktaadi "Libellum reclamationis", milles ta süüdistas Farfa kloostri abti Bernardot piiskoplike õiguste usurpeerimises ja piiskopi vastases tegevuses.
Teda on mainitud vastupaavst Benedictus X bullades augustis 1058 ja 28. novembril 1058; Nicolaus II bullades aprillis 1059, 9. mail 1059, detsembris 1059 ja jaanuaris 1061 ning Aleksander II bullades oktoobris 1061, jaanuaris 1062, 15. aprillil 1062 ja juunis 1062.
Surm
Silvester III-t on viimati mainitud juunis 1062 paavst Aleksander II bullas ja ta suri enne oktoobrit 1063, kui Sabina piiskopina on mainitud tema järglast Ubaldot.
Hammasrataspump
Hammasrataspump on pump, mille pumpavaks elemendiks on hammasrattad. Esimese teadaoleva hammasrataspumba projekteeris 1610. aastal astronoomina tuntud Johannes Kepler.
Hammasrataspumpi kasutatakse nii statsionaarsetel seadmetel kui ka mobiilhüdraulikas. Pumba lai kasutusala on tingitud selle lihtsast ehitusest, suurest kasutegurist, pikaealisusest, laiast töörõhkude vahemikust ja odavusest.
thumb|400px|Välishambumisega hammasrataspump
Pumba tööpõhimõte
thumb|Välishambumisega hammasrataspump Hammasrattad jagavad pumba tööruumi kaheks: imemispooleks, kuhu avaneb pumba sisselaskeava, ja survepooleks, kuhu avaneb pumba väljalaskeava. Hammasrataste pöörlemisel satub vedelik imemispooles hambavahedesse ja kantakse survepoolde. Seal hammasrattad hambuvad ja hambavahedes olev vedelik surutakse pumba survetorusse. Selleks, et vedelik pääseks vabalt survepooles hambavahest välja, on sealsetesse tihenduspuksidesse tehtud vastavad kanalid. Hammasrataste pöörlemisel lähevad nende hambad imemispooles hambumisest välja, hambavahed jäävad tühjaks ning imemispooles tekib hõrendus, mille toimel sinna imetakse paagist uut vedelikku.
Tootlikkus
Hammasrataspumbad on pöördetootlikkusega Vp = 1,2...250 cm³/p (kuupsentimeetrit pöördele) ja mõeldud töötama rõhkudel kuni 250 baari (1 baar on ligikaudu võrdne atmosfäärirõhuga). Pumbad ei ole reguleeritavad, s.t. nende pöördetootlikkus ei ole muudetav.
Pumba teoreetiline tootlikkus on arvutatav valemiga
Vp = 10−3*π*m*z*h*b cm³/p, kus
m – hammasrataste moodul, mm; z – hammasrataste hammaste arv; h – hamba kõrgus, mm; b – hamba laius, mm.
Hammaste arv hammasrataspumbas
Hammasrataspumbas kasutatakse väikese hammaste arvu ja suure mooduliga hammasrattaid. Moodulist on sõltuv hammaste kõrgus h (h = 2,2 moodulit). Järelikult on suurema mooduli korral hamba kõrgus ja seega hambavahe maht suuremad ning pumba tootlikkus on samuti suurem. Ka hammaste arvu suurendamine suurendab tootlikkust, kuid samal ajal suureneb hammasrataste läbimõõt, mis suurendab pumba mõõtmeid. Tavaliselt on hammaste arv z = 10...12.
Hammasrataspump annab pulseeriva vedelikuvoolu. Vedelik surutakse hambavahedest välja portsjonite kaupa ning pumbast väljuva vedelikujoa rõhk ja vooluhulk on ebastabiilsed (vooluhulga kõikumine kuni 15%). See võib põhjustada seadme lõpplüli ebaühtlast või ebatäpset liikumist. Voolu pulsatsiooni vähendamiseks kasutatakse duopumpasid. Duopumbal on kaks paari hammasrattaid, mis on omavahel pööratud poole hamba sammu võrra. Nii langeb ühe paari maksimum kokku teise paari miinimumiga ja vooluhulk ühtlustub (vooluhulga kõikumine kuni 4%).
Sobivus
Hammasrataspumbad sobivad paremini suure viskoossusega vedelike pumpamiseks. Väikese viskoossusega vedelike pumpamisel pumba mahuline kasutegur väheneb. Pumbas kasutatav tihendamine lõtkudega pole sellisel juhul tõhus, sest osa pumbatavast vedelikust pääseb lõtkude kaudu survepoolest imemispoolde tagasi.
Paigutus
Hammasrataspumbad tekitavad imemispooles suhteliselt väikese vaakumi. Pumpa ei ole soovitatav paigutada kõrgemale kui pool meetrit vedeliku tasemest paagis. Vastasel juhul võib pump täituda vedelikuga halvasti ja tekib kavitatsiooni oht. Sageli paigutatakse hammasrataspump kas vahetult vedeliku tasandi kohale või isegi vedeliku sisse.
Välishambumisega hammasrataspump
Välishambumisega hammasrataspump on kõige levinum. See on lihtsa ehitusega ja töökindel. Vaata ka joonist ülal.
Pump koosneb korpusest, milles paiknevad hammasrattad. Üks neist on vedav ja ta ühendatakse veovõlli abil pumba ajamiga. Teine hammasratas on veetav ja saab pöörlemise vedavalt hammasrattalt. Pumba tööruum on valmistatud nii, et hammasrataste hamba peade ja korpuse ava, kus paiknevad hammasrattad, vahele jääb 0,01...0,03 mm suurune lõtk. Otspinnas on hammasrattad tihendatud puksidega. Lõtk pukside ja hammaste otspindade vahel on samas suurusjärgus kui hamba peade ja korpuse vahel. Lõtku suurus peab tagama hammasrataste vaba pöörlemise, kuid kindlustama ka tööruumi hermeetilisuse. Nii moodustub igast hambavahest suletud tööruum, mis on piiratud hamba pinna, korpuse ava pinna ja pukside otspinnaga. Pump on mõlemalt poolt suletud kaanega ja kinnituselementidega.
Sisehambumisega hammasrataspump
thumb|220px|left|Sisehambumisega õlipump thumb|220px|right|Sisehambumisega hammasrataspump suure viskoossusega vedelike pumpamiseks Sisehambumisega hammasrataspumbas eraldatakse pumba madalrõhu ja kõrgrõhu pooled eraldussektori abil. Nende vahele jääb survevaba transporditsoon. Ajam paneb väikese hammasratta pöörlema. Sisehammastega hammasratas paikneb vedava hammasratta suhtes ekstsentriliselt. Nagu välishambumisega pumbas, nii ka siin kasutatakse pumbasisest lekkeõli tema liikuvate osade määrimiseks.
Pii
[pii] ehk Archimedese konstant on matemaatiline konstant, mis on võrdne tasandil paikneva ringjoone pikkuse ja diameetri suhtega (see suhe ei sõltu ringjoone ega diameetri valikust). \pi ligikaudne väärtus on 3,14159.
Seda suurust on tähistatud kreeka tähe \pi-ga alates 18. sajandi keskpaigast.
Kuna \pi on irratsionaalarv, siis ei saa seda esitada kahe täisarvu jagatisena (murde, nagu näiteks 22/7, kasutatakse \pi ligikaudsete väärtustena, aga ükski murd ei saa olla selle täpne väärtus). Selle tõttu on \pi kümnendesitus lõpmatu ning samuti ei teki kümnendesituses korduvaid jäädavaid mustreid. Arvatakse, et \pi kümnendesituse numbrid on juhuslikult jaotunud. Lisaks on \pi transtsendentaalne arv ehk arv, mis ei ole ühegi 0-ist erineva ratsionaalarvuliste kordajatega polünoomvõrrandi lahendiks.
Matemaatikud on tuhandeid aastaid püüdnud suurendada oma teadmisi \pi-st, arvutades selle väärtust suure täpsusega. Enne 15. sajandit kasutasid matemaatikud, nagu Archimedes ja Liu Hui, geomeetrilisi meetodeid, mis baseerusid hulknurkadel, et hinnata \pi väärtust. Umbes 15. sajandil põhjustasid uued lõpmatutel jadadel põhinevad algoritmid revolutsiooni \pi arvutamises. 20. ja 21. sajandil avastasid matemaatikud ja arvutiteadlased uued lähenemised, mis ühendatuna aina kasvava arvutusvõimsusega võimaldasid hüppeliselt suurendada väljaarvutavate komakohtade arvu. Augustis 2010 anti teada, et \pi väärtusest on kindlaks tehtud 5 triljonit komakohta. Sellega purustati alles sama aasta algul püstitatud varasem rekord, mis oli 2,7 triljonit komakohta. 2011. aastal arvutati üle 10 triljoni \pi komakoha. Teaduslikes arvutustes ei kasutata tavaliselt rohkem kui 40 komakohta. Peamine motivatsioon selliste arvutuste tegemiseks on seega inimkonna soov purustada rekordeid, kuid \pi komakohtade leidmisega seonduvaid mahukaid arvutusi on kasutatud ka superarvutite ja suure täpsusega korrutusalgoritmide võimekuse hindamiseks.
Kuna \pi definitsioon on seotud ringjoonega, siis leidub seda paljudes trigonomeetria ja geomeetria valemites. Eriti nendes, mis on seotud ringide, ellipsite ja sfääridega. Seda esineb ka teistes teadusvaldkondades, nagu näiteks kosmoloogias, arvuteoorias, statistikas, fraktalites, termodünaamikas, mehaanikas ja elektromagnetismis. Kuna \pi esineb nii paljudes teadusharudes, siis on ta ka üks enim tuntud matemaatilisi konstante nii teadlaste kui ka üldise populatsiooni hulgas. \pi kohta on ilmunud mitu raamatut ja tema ülistamiseks peetakse ka Pii päeva. Lisaks jõuavad uued rekordid \pi arvutamisest tihti uudistesse. Samuti võistlevad inimesed \pi komakohtade meelde jätmises. Praegune rekord on üle 67 000 komakoha.
Nimi
Matemaatikud kasutavad ringi ümbermõõdu ja diameetri suhte tähistamiseks kreeka tähte \pi. Seda tähte ja sealt tulenevalt ka suurust \pi võib kirjutada ladina sõnaga "pi". Väikest \pi-d ei tohi ajada segamine suure \Pi-ga, millega tähistatkse matemaatikas jada liikmete korrutist.
Definitsioon
pisi|350px|Animatsioon, mis näitab pii tähendust Enamasti on \pi defineeritud kui ringjoone ümbermõõdu suhe tema diameetrisse:
Suhe C/d on konstant, hoolimata ringjoone suurusest. Näiteks kui ühe ringjoone diameeter on kaks korda pikem kui teise ringjoone diameeter, siis on ka tolle ringjoone ümbermõõt 2 korda suurem, säilitades nii suhte C/d väärtuse. See \pi definitsioon eeldab kaudselt eukleidilist geomeetriat. Ringjoone tähendust saab laiendada ka mitte-eukleidilistesse ruumidesse, aga need uued ringjooned ei rahulda enam võrdust \pi=C/d. Eksisteerivad ka teistsugused \pi definitsioonid, mis ei ole seotud ringijoontega. Näiteks on \pi kaks korda suurem vähimast positiivsest x-ist, mille korral cos(x) võrdub nulliga.
Omadused
\pi on irratsionaalarv, mis tähendab, et seda ei saa esitada kahe täisarvu suhtena (murde, nagu näiteks 22/7, kasutatakse \pi ligikaudsete väärtustena, kuid ei leidu ühtegi lõplikku murdu, mis oleks selle täpne väärtus). Kuna \pi on irratsionaalarv, siis on selle kümnendesitus lõpmatu ning kümnendesituses ei teki lõpmatult korduma jäävaid mustreid. \pi irratsionaalsust saab tõestada mitmel moel. Enamik neid mooduseid kasutab diferentsiaal- ja integraalarvutuse meetodeid, tõestades, et vastandjuhul tekiks matemaatiline vastuolu. Veel ei teata, mis täpsuseni saab ratsionaalarvu abil \pi väärtust avaldada, kuid uurimustega on tehtud kindlaks, et see täpsus on suurem kui arvudel e ja ln(2), kuid väiksem kui Liouville'i numbritel.
\pi on transtsendentne arv, mis tähendab, et see ei ole ühegi ratsionaalarvuliste kordajatega polünoomvõrrandi, nagu näiteks
lahendiks. \pi transtsendentaalsusest tulenevad kaks järeldust. Esiteks ei saa \pi -d esitada ühegi ratsionaalarvu ja n-astme juure kombinatsioonina. Teiseks, kuna transtsendentaalse arvu pikkust külge ei saa konstrueerida sirge ja kompassi abil, siis ei ole ka võimalik konstrueerida sirge ja kompassi abil ruutu, mille pindala oleks võrdne etteantud ringi pindalaga.
\pi kümnendesituses esinevad numbrid ilma nähtavate mustriteta ja vastavad seniste arvutuste põhjal statistilisele juhuslikkusele. Samuti paistab, et \pi rahuldab normaalsuse testi tingimusi. Lõpmatut arvu nimetatakse normaalseks, kui kõik võrdse suvalise pikkusega numbrikombinatsioonid esinevad sarnase tõenäosusega. \pi normaalsust ei ole suudetud veel tõestada ega ümber lükata. Alates arvutite loomise perioodist on teadlastel olnud teada hulgaliselt \pi komakohtade väärtusi, mida statistiliselt analüüsida. Yasumasa Kanada on uurinud \pi-d statistilise analüüsi vaatenurgast ning leidnud, et \pi numbrid vastavad seniste andmete põhjal normaalsuse tingimusele.
Antiikaeg
Esimesed kirjalikud viited \pi ligikaudsest väärtusest pärinevad Egiptusest ja Babülooniast. Mõlemad hindasid \pi väärtust vähem kui 1% veaga. Babülooniast on leitud ajavahemikust 1900–1600 eKr pärinev savitahvel, millel kasutatakse \pi väärtusena. Egiptusest on pärit papüürus, mille valmistamise ajaks hinnatakse 1650 eKr ja millel on valem ringi pindala leidmiseks. Seal kasutatakse \pi väärtusena.
Indiast on leitud aastast 600 eKr pärinevaid viiteid, milles \pi väärtuseks hinnati . 150 eKr Indiast pärit leidude põhjal võib öelda, et kasutatud on ka hinnangut.
Hulknurga lähenduse ajastu
Esimene teadaolev algoritm, mille põhjal \pi väärtusi arvutati, põhines geomeetrilisel lähenemisel, kasutades hulknurki. Algoritm seisnes selles ,et ringi sisse konstrueeritakse korrapärane hulknurk, mille tipud toetuvad ringjoonele, ning ringjoonest välja konstrueeritakse korrapärane hulknurk, mille küljed on ringjoone puutujateks. Mida suurem on hulknurkade nurkade arv, seda täpsemalt saab määrata ringjoone pikkuse ja sealt tulenevalt \pi väärtuse.
Selle algoritmi mõtles 250 eKr välja kreeka matemaatik Archimedes ning too meetod valitses ilma eriliste alternatiivideta üle 1000 aasta \pi arvutamise valdkonnas. Hulknurga algoritmiga jõudsid matemaatikud 39 komakoha täpsuseni 1630. aastal. See rekord purustati alles 1699. aastal, kui lõpmatute jadade meetodit kasutades jõuti 71 komakoha täpsuseni.
Lõpmatute jadade ajastu
India matemaatik Madhava (1350–1425) avastas esimesena võimaluse avaldada \pi kuitahes täpne väärtus lõpmatu jada kujul. Kuna aga Euroopasse see avastus ei jõudnud, loetakse lõpmatute jadade abil \pi väärtuse avaldajaks G.W. Leibnitzit ja J. Gregoryt. Lõpmatute jadade uurimise areng 16. ja 17. sajandil põhjustas revolutsiooni \pi arvutamises. Lõpmatud jadad võimaldasid matemaatikutel arvutada \pi-d täpsemalt, kui seda olid teinud geomeetrilisi meetodeid kasutanud õpetlased. 1699. aastal arvutas inglise matemaatik Abraham Sharp \pi väärtuse 71 komakoha täpsusega, kasutades Gregory–Leibnizi jada.
See jada on võrdne \pi/4, kui arvutada selle väärtus kohal z = 1.
Motivatsioon π arvutamiseks
Enamikus numbrilistes arvutustes, kus kasutatakse \pi väärtust, piisab vähestest komakohtadest, et tagada vajalik täpsus. Jörg Arndti ja Christoph Haeneli järgi läheb enamikus kosmoloogilistes arvutustes vaja 39 komakohta, sest sellise hulga juures saab arvutada nähtava universumi ruumala ühe aatomi ruumala täpsusega. Hoolimata sellest on inimesed näinud suurt vaeva, et arvutada tuhandeid ja miljoneid \pi komakohti. Seda püüet võib osaliselt seletada inimkonna sooviga purustada rekordeid ja sellised saavutused jõuavad sageli uudistesse üle maailma. Samas leidub ka praktilisi põhjuseid. Näiteks hinnatakse sedasi superarvutite võimsust ja numbrilise analüüsi algoritme (kaasa arvatud suure täpsusega korrutamise algoritmid) ning ka matemaatikas kasutatakse saadavat infot \pi-s esinevate numbrikombinatsioonide juhuslikkuse uurimiseks.
π arvuteoorias
Arvuteoorias kohtab arvu \pi tihti. Järgnevalt on toodud mõned näited:
Shigematsu Sakaibara
thumb|Wake'i garnisoni alistumine ameeriklastele. Paremal esiplaanil Shigematsu Sakaibara Shigematsu Sakaibara (酒井原 繁松; 28. detsember 1898 – 18. juuni 1947) oli Jaapani garnisoni ülem Wake'i saarel Teise maailmasõja ajal.
Ameeriklaste invasiooni ja mässu kartuses lasi ta 7. oktoobril 1943 hukata 98 ameerika tsiviilisikut, kes olid vangi võetud 2 aastat varem, kui saar jaapanlastele alistus.
15. oktoobril 1944 sai ta viitseadmirali auastme.
4. septembril 1945 Jaapani garnison alistus. Shigematsu Sakaibara mõisteti sõjakuritegudes surma ja poodi Guamil üles.
Künnipäev
Künnipäev on muistne põllutööde algust märkiv päev 14. aprillil.
Künnipäev oli nagu karjalaskepäevgi, ennetava maagia päev, mil mitmesuguste maagiliste toimingutega püüti tagada head saaki. Üks niisugune töö oli sõnnikukoorma viimine põllule, põllutööriistade liigutamine ja üksiti korrastamine, sellest päevast algasid põllutööd.
Nauwalde vald
Nauwalde vald on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
2013. aastal liideti ta Gröditzi linnaga.
Jeesus (täpsustus)
"Jeesus" on heebrea nime Ješua (יהושׁע) (varasem variant Jehošua) eestikeelne  kuju, mida kasutatakse Uues Testamendis. See nimekuju on eesti keelde tulnud kreeka nimekuju Iesus (Iēsus) ning ladina nimekuju Jesus (Iesus) ja saksa nimekuju Jesus vahendusel.
Eestikeelses Uues Testamendis mainitakse kolme Jeesuse-nimelist isikut:
Mõnikord kasutatakse nimekuju "Jeesus" heebrea nime Ješua või Jehošua vastena ka muudel puhkudel.
Eesti keeles nime "Jeesus" eesnimena ei kasutata, küll aga näiteks selle inglise vastet Jesus ja hispaania vastet Jesús.
Leopard 2
pisi|Mürsud pisi|Kaks Leopard 2A5 läbivad vesitõkke Leopard 2 on Saksamaa Liitvabariigis külma sõja lõpul valmistatud lahingutank. Tank on nii algupärasena kui ka edasiarendustena mitme riigi relvastuses.
Ajalugu
Leopard 2 võeti relvastusse 1979. aastal. Tootmise ja ekspluatatsiooni käigus on tanki mitu korda täiustatud. Praegu on sellelt tasemelt juba väga raske suuremat kvalitatiivset hüpet teha ehk masin on saavutanud oma näitajatelt maksimumi.
Tanki põhiversioonid on:
Kasutamine
Türgi kasutas Leopard 2-e Süüriasse tehtud intervetsoonis.
2023. aasta jaanuari esimesel poolel teatas Poola, et on valmis andma Ukrainale tanke Leopard 2.
Projekteerimine
Tank projekteeriti klassikalise skeemi järgi. Eesosas asub juht, enamus lahingkomplektist ja õhu filtreerimis-ventileerimiskomponendid, keskel lahingumeeskond ja taga mootorisektsioon. Juhi töökoht asub paremas pardas, iste oli reguleeritav ja omab kahte põhiasendit: lahingasend kinnise luugiga ja transportasend lahtise luugiga. Orienteerumiseks kinnise luugiga saab juht kasutada kolme luugi ees asetsevat periskoopseadet.
Katsetused
pisi| MBT-70 pisi| MBT-70 1963. aastal hakkasid Saksamaa Liitvabariik ja USA välja töötama ühist projekti MBT-70 (MBT-Main Battle Tank), kuid erimeelsused tulevasele tankile esitatavate nõuete osas ja kes kui palju finantseerib (seoses Vietnami sõjaga suurenes USA-s sõjavastasus ning valitsus oli sunnitud sõjalisi kulutusi kärpima), lõppesid 1970. aastal projekti sulgemisega. Kuid MBT-70 katseeksemplaride loomise kogemus ei läinud raisku. Nii USA kui ka Saksa LV otsustasid luua oma rahvustanki just võttes aluseks MTB-70 loomise kogemused ja tehnoloogiad. Niiet M1 Abrams ja Leopard 2 omavad sama "esivanemat". Saksa LV-s kaaluti ka tollal kasutusel olnud tankide M48A2C ja Leopard 1 moderniseerimist, mis küll oleks tunduvalt vähem rahalisi vahendeid nõudnud, kuid leiti, et tulem oleks tolleaegsetele nõukogude tankidele alla jäänud. Moderniseerimisest loobuti.
Kampfpanzer 2 ehk Leopard 2 sattus projekteerimislauale 1967. aastal ja mõnda aega toimus arendamine MBT-70-ga paralleelselt. Pärast projekti MTB-70 sulgemist sai Leopard 2 Bundeswehrilt kõrgeima prioriteedi. Nagu ka Leopard 1 loomisel, osales Leopard 2 sünni juures mitu firmat. Peatöövõtjaks sai Krauss Maffei, üldkonstruktsiooni ja käiguosa eest vastutasid Porsche spetsialistid, torni töötas välja Vegmann, AEG Telefunken võttis enesele tulejuhtimise. Kõik uue tanki peamised sõlmed läbisid karmid katsetused kliimakambrites, stendidel ja makettidel. Algselt oli väljatöötamisel tanki kaks varianti: Leopard 2K suurtükiga ja Leopard 2RK tankitõrjerakettidega. Viimase projekt lõpetati 1971. aastal. 1974. aastaks valmis 16 korpust ja 17 torni Leopard 2K jaoks.
Lõpp-prototüübi katsetused toimusid vahemikus veebruar–mai 1975 Kanada Shilo polügoonil ja USA-s Juma polügoonil. Üle ookeani polügoonide kasuks otsustati, et testida prototüüpi võimalikult erinevates klimaatilistes tingimustes. Ameerikasse viidi 4 tanki 120 mm siledaraudsete suurtükkidega Rh-120 ja 2 tanki 105 mm vintraudse relvastusega L7. Ekipaažid valiti välja Bundeswehri ridadest.
Viie nädala jooksul läbisid neli tanki Shilo polügoonil lumes 1450 km. Käiguosa katsetuste kõrval tehti ka lahinglaskmisi, mille käigus tunnistati siledaraudsete 120 mm paremust 105 mm vintraudsete kahurite ees. Esimesest tulistati 401 laengut, teisest 35. Käiguosa katsetused tunnistati täielikult Bundeswehri nõudmisi rahuldatavaks. Eelsoojendust käivitamisel vajas tanki diiselmootor alles −30 kraadi juures. Samuti loeti rahuldavaks tanki lumeläbivus.
Lõplik katseetapp viidi läbi vahemikus 21. aprill – 20. mai Juma polügoonil Arisonas. Kuna masina käiguosa vastupidavust oli kuumades tingimustes Bundeswehri õppekeskuses "41" Trieris juba kontrollitud, siis keskenduti relvastuse ja tulejuhtimissüsteemide funktsionaalsuse kontrollile. Neli tanki läbisid katsetuste käigus 1750 km ja sooritasid 801 lasku 105 mm suurtükkidest ja 852 lasku 120 mm suurtükkidest. 52 120 mm laengut lasti käigult liikuvate märkide pihta distantsilt 800–1000 m. Neist tabas 44, millega tunnistati liikuva märgi tabamistäpsuseks 85%. Leiti ka, et käiguosa funktsioneerib probleemideta kuni 45-kraadise kuumuseni.
USA ja Saksamaa Liitvabariigi ühist tankiprojekti tabas 1970. aastal fiasko, aga kumbki riik ei soovinud tehtut tööd päris tühja lasta ning säilitada kasvõi ühised standardnõuded lahingumasinatele. Nii sõlmisid kaks riiki omavahel ka vastavad standardite ühitamise lepingud tulevaste tankide XM-1 ja Leopard 2 suhtes. Katsetused läbinud tank Leopard 2K edasiarendus sai edasiseks tööks nime Leopard 2AV (Austere Version – karm versioon). USA-s kaaluti koguni võimalust XM-1 asemel ka ise Leopard 2 tootma hakata.
1976. aastal viidi tankid Aberdeeni polügoonile USA-s. Katsetused toimusid vahemikus september 1976 – jaanuar 1977. Katsetusi viisid läbi eranditult ameeriklased, sakslased olid esindatud vaid vaatlejatena. Katsetingimused olid viidud maksimaalselt samasugusteks, mille läbis ameeriklaste tank XM-1. Prototüüp nr 19, millele oli paigaldatud 105 mm suurtükk, läbis ballistilised katsetused, aga prototüübilt nr 20 oli torn demonteeritud juba Saksamaal ja asendatud sama raske maketiga, sest ameeriklastel polnud 120 mm suurtükki usku. See tank pidi läbima vaid käigukatsetused. Samuti keeldusid ameeriklased katsetamast saksa tulekorrigeerimissüsteemi. Selle kõige tulemusena jäi Leopard 2AV ameeriklaste XM-1-le alla vaid lasketulemustelt.
Käigukatsetused koosnesid: kiirendus, pidurdus, liikumine kalletel, takistuste ületamine ning 3000 miili (4820 km) marss maanteel ja pinnasel. Leopard 2AV ületas kõik tankile XM-1 määratud normatiivid. Kohalt 20 miilini tunnis (32 km/h) saavutas XM-1 9 sekundiga siis Leopard 2AV 7 sekundiga. Prototüüp nr 20 läbis 3000 miili marsi 17 päevaga, firma General Motors XM-1 sai sellega hakkama 21 päevaga ning firma Chraisler XM-1 koguni alles 24 päevaga. Leopard 2AV-l oli marsi ajal probleeme vaid roomikulülide katete kulumisega, mis olid muutmatult võetud Leopard 1-lt. Kokkuvõttes läbisid mõlemad Leopard 2AV prototüübid USA-s üle 6000 km ilma suuremate probleemideta. Ühel pidi vahetama juhtimissüsteemi mikrolülitid. Väga hästi näitas ennast ka jahutussüsteem, kuna katsetuste ajal oli õhu temperatuur pidevalt vahemikus 30–35 kraadi.
Ballistilised katsetused toimusid vaid prototüübiga nr 19. Lasti 3000 lasku distantsilt 1500–2500 m. Firma Krauss Maffei spetsialistidele oli hästi teada Leopard 1 relvastuses olnud briti suurtüki L-7 eripärad: raud kuumenes kiiresti ja tekkis paine, mis mõjutas tabamistäpsust. Nad nõudsid iga 10 lasu järel minutilist puhkust. Kuigi seetõttu jäid Leopard 2AV lasketulemused mõlemale XM-1-le alla, olid need piisavalt head ja pälvisid ameeriklaste imetluse, kuna sihiti ilma tulekorrigeerimissüsteemita vaid optikat kasutades.
Niisiis olid sakslastel ja ameeriklastel erimeelsused, olenemata omavahel sõlmitud standardiseerimislepingutest. Viimane katse oma tehnikat ühildada tehti 1977. aastal, kui ühele Leopard 2-le paigaldati ameeriklaste gaasturbiinmootor tankilt XM-1. Sama aasta novembris tehti läänesaksa polügoonil selle tankiga käigukatsetused, mis sakslastele suuremat muljet ei avaldanud ning nad jäid diislelmootori juurde.
Relvastus
Tanki väljatöötamisel pandi põhirõhk relvastuse võimekusele. 10 katsemasinat varustati 105 mm vintraudsete suurtükkidega ja 7 katsemasinat 120 mm siledaraudse suurtükkiga, millega sai Leopard 2K ka esimeseks sellist relva kandvaks lääne tankiks. 120 mm siledaraudne suurtükk omab rauas lasu ajal suuremat survet ning laeng saavutab vajaliku kiiruse lühema vahemaaga, mis lubas vähendada raua pikkust. Nii näiteks kui saksa siledaraudne Rh-120 on 5520 mm pikk siis briti 120 mm vintraudne suurtükk L11 on 6210 mm pikk. Leopard 2K 120 mm siledaraudne suurtükk on 45 mm lühem Leopard-1 vintraudsest 105 mm suurtükist, omades samas suuremat läbimõõtu ning jäikust, mis vähendab mürskude hajumist sõidul tulistamisel. Sile raud vähendas ka gaaside erosiooni rauale ning tõstis raua kasutusaja kaks korda suuremaks vintraudsest, samuti oli sileda raua tootmine odavam. Sile raud omas ka puudusi, peamiselt moona suhtes. 1970. aastate keskpaigaks oli suurtükile Rh-120 vaid kahte tüüpi mürske. Tingituna siledaraudse mürsu kuju eripärast oli kasulik koorem 20% väiksem kui vintraudse mürsul, et säilitada lennul stabiilset trajektoori.
120 mm Rheinmetall AG relv oli tunduvalt raskem 105 mm suurtükist L7 ning nõudis paremaid tagasilöögi summuteid. Suurtüki sihtimine ja torni pööramine toimus hüdrauliliselt. Avariiolukorra puhul oli võimalik kasutada kahte sihtija juures asuvat käsihüdropumpa.
Tanki korpusel asub kolmekohaline keevitatud torn, millesse on paigutatud siledaraudne Rh-120 suurtükk. Suurtükile on monteeritud kaks sümmeetrilist tagasilöögikompensaatorit. Tagasilöögi pikkus on raual 340 mm. Suurtükki saab monteerida ja demonteerida ilma torni eemaldamata. Relva kogukaal on 4290 kg. Rauda katab klaasplastist soojusisolatsioon, lasul tekkivad gaasid eemaldatakse automaatselt. Raua eaks on arvestatud 500 lasku.
Suurtüki Rh-120 jaoks töötati välja kaks laengut: soomustläbistav volframsüdamikuga 18,6 kg kaaluv DM23 ja kumulatiiv-kildlaeng DM12 massiga 23,2 kilo. 1987. aastal võeti relvastusse soomustläbistav laeng DM33. Lahingumoona täiendamiseks kasutatakse torni vasakul küljel asuvat luuki. Suurtüki laadimine toimub käsitsi, lahingukomplektis on 42 laengut, millest 15 on paigutatud torni tagaotsa ja 27 asuvad juhtimissektsioonis. Laadimistsükliks on arvestatud 6 sekundit. Torni kõrgus on 1650 mm, mida peetakse minimaalseks, et laadija saaks püsti seistes opereerida. Sihtija asub suurtükist paremal ees, komandöri koht taga veidi kõrgemal ning laadija oma suurtükist vasakul.
Sihik ja nägemisseade
Sihtija peamine töövahend on firma Zeiss loodud sihik EMES-12, kuhu on integreeritud laser- ja stereoskoopiline kaugusmõõtja suurendusega 8 ja 16 korda. Kahe kaugusmõõtja kasutamine suurendab tulemi usaldusväärsust. Täiendavalt saab kasutada monokulaarset periskoopsihikut TZF-1A, mida kasutati ka Leopard 1 sihikuna. Komandöri kasutada on panoraamsihik PERI-R12 ning tal on võimalus suurtükki sõltumatult kasutada.