cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loomingu Raamatukogu
Loomingu Raamatukogu (lühend LR; algselt ""Loomingu" Raamatukogu") on 1957. aastast ilmuv kirjandusajakiri, mis loodi ajakirja Looming lisana. Ajakiri avaldab väärtkirjandust pehmes köites väljaannetena.
Töötajad
Nõukogude ajal ja hiljem kuni 2008. aastani olid kuulusid toimetusse toimetaja (toimetuse vastutav juht), osakonnatoimetajad, tehniline toimetaja ja korrektor, hiljem on toimetuse koosseis vähenenud. Ehkki praktikas oli toimetus Nõukogude perioodil oma töös iseseisev, oli vastutav toimetaja ametlikult üks ajakirja Looming peatoimetaja asetäitja. Ajakiri ilmus kirjastuse Perioodika hallatavana, kuid vastutav toimetuse juht kinnitati ametisse siis, kui tema kandidatuuri kiitis heaks EKP Keskkomitee sekretariaat. 1970. aastatel hakkas partei kõrgem juhtkond nõudma, et toimetuse vastutav juht oleks NLKP liige.
Loomingu Raamatukogu toimetust on juhtinud Otto Samma (aastail 1957–1973), Jüri Ojamaa (1973–1983) ja Agu Sisask (1983–1994). 2000. aastatel kaotati toimetuse juhi ametinimetus. Aastail 2008–2012 oli ajakirja peatoimetaja Anu Saluäär, kes oli olnud toimetuses osakonnatoimetajana tööl 1976. aastast.
2013. aastast on peatoimetaja Triinu Tamm. Toimetuses on pikka aega töötanud Lembe Hiedel (1958–1973), Edvin Hiedel (1963–1973) ja Terje Kuusik (1973–2010). 2012. aastal on tööl toimetaja Kai Aareleid.
Töötingimused
Alalised eraldi ruumid sai toimetus 1960. aastate algul, kui Tallinnas aadressil Harju 1 ehitati Kirjanike Maja, mille alumise korruse üks tiib anti kasutada ajakirjadele Looming ja Loomingu Raamatukogu.
Avaldamine
1957. aastal ilmus 24 numbrit, 1958. aastal 36 numbrit, aastatel 1959–1994 ilmus aastas 52 numbrit, 1995. aastast 40 numbrit. Vihiku maht on olnud varieeruv, vastates ühele kuni neljale numbrile. Kujundajad on olnud Jaan Klõšeiko ja Jüri Kaarma (1996–2011). Kirjastaja on olnud Perioodika, aastast 2005 Sihtasutus Kultuurileht. Tsensuuri järelevalve ajakirja üle lakkas 9. augustil 1989.
Mänd (perekond)
pisi|Eldari mänd pisi|Alois Kirnig. Männid kaljumaastikul
Mänd (Pinus L.) on okaspuude perekond männiliste sugukonnast.
Perekonnas on umbes 115 liiki, kuigi eri autorite järgi on liikide arv 105–125. Eestis kasvab neist looduslikult ainult harilik mänd, mis on ühtlasi ka kõige laiema areaaliga männiliik maailmas.
Männid on enamasti igihaljad puud, kuid on ka põõsaid.
Enamikul mändidel on suhteliselt pehme, vaigune ja hästi töödeldav puit, mida kasutatakse väga laialdaselt ehitusmaterjalina, postideks, raudteeliipriteks jne, ka mööbli valmistamiseks, kuid vaigususe tõttu veidi vähem paberi valmistamiseks.
Mäenduses on männipuit väga tähtis šahtide toestamisel, sest ta on pikakiuline, vastupidav ja teeb ülekoormuse korral enne purunemist häält, hoiatades niimoodi kaevureid, enne kui ta puruneb.
Laevaehituses on männipuit üks kasutatumaid nii Eestis kui ka teistes Põhjamaades.
Levik
Männid on pärismaised suuremas osas põhjapoolkerast. Levila ulatub metsapiirist Põhja-Norras kuni troopika liivaaladeni.
Euraasias ulatub nende levikuala Portugalist ja Šotimaast idas Venemaa Kaug-Ida, Jaapani ja Filipiinideni, lõunas Aafrika põhjaotsani, Himaalajani ja Kagu-Aasiani. Üks liik (Pinus merkusii) kasvab Sumatral ka pisut lõuna pool ekvaatorit.
Põhja-Ameerikas ulatub mändide levila Arktikast lõunas Nicaragua ja Haiti saareni. Kõige liigirikkamad on Mehhiko ja California.
Sissetoodud männiliike, nagu näiteks kiirjas mänd, istutatakse laialdaselt ka paljudes piirkondades lõunapoolkeral. Uus-Meremaal on see puu eriti kiire kasvuga ja saavutab mõnekümne aastaga raieküpsuse.
Morfoloogia
Männid on igihaljad ja vaigukad.
Enamiku mändide puukoor on tüve alumises osas paks ja vastupidav kergematele metsapõlengutele, tüve ülaosas aga õhuke ja kestendav.
Oksad kasvavad korrapäraste ebamännastena väga tiheda spiraalina, kuigi okste rõngas paistab välja kasvavat ühest kohast. Paljud männid on uninodaalsed, st neil kasvab igal aastal ainult üks niisugune okstemännas (rahvakeeli oksakodarik) sama aasta uue võsu pungadest, teised aga on multinodaalsed, st. neil kasvab igal aastal kaks või enam männast, seda sageli vaid puu nooremas eas.
Oksad, lehed ja käbide kattesoomused kasvavad Fibonacci arvude proportsioonides.
Kevadisi noori võsusid nimetatakse männikasvudeks. Nad on algul heledat värvi ja püstises asendis. Hiljem nad tumenevad ja pöörduvad väljapoole. Männikasvude järgi hindavad metsnikud mullaviljakust ja puude elujõudu.
Okastik
Mändidel on nelja tüüpi okkaid. Seemikutel on algul
Viieokkalised männid (sealhulgas alamperekond Strobus) on näiteks:
Kolmeokkalised männid on näiteks
Kaheokkalised männid on enamik alamperekonna Pinus liike, näiteks
Käbid
Männid on enamjaolt ühekojalised: isas- ja emaskäbid on samal puul. Mõned liigid on siiski subdiöötsilised: ühel puul on valdavalt, kuid mitte eranditult ühest soost käbid. Sageli on see seotud ka kasvutingimustega. Näiteks kehvades valgustingimustes vireleval harilikul männil arenevad valdavalt isasõied, kuna nende kasvatamine nõuab vähem energiat.
Isaskäbid on väikesed, tavaliselt 1–5 cm pikkused. Nad on puu küljes lühikest aega (tavaliselt kevadel, mõnel liigil ka sügisel) ning kukuvad alla, niipea kui nad on tolmelnud.
Emaskäbidel läheb pärast tolmlemist tavaliselt 1,5–3 aastat küpsemiseks. Viljastumine toimub aasta hiljem. Igal käbil on palju kattesoomuseid, mis paiknevad spiraalselt. Iga viljakandva soomuse küljes on kaks seemet. Käbi aluse ja tipu juures paiknevad soomused on väikesed ja ilma seemneteta. Seemned on enamasti väikesed ja tiivulised ning neid kannab laiali tuul, kuid mõnel liigil on nad suuremad ja ühe jäänuktiivaga või üldse tiivata pähklikesed, lisaks kannavad neid laiali linnud ja pisiimetajad. Küpsed käbid enamasti avanevad ja lasevad seemned välja, kuid mõnel liigil, mille seemneid kannavad laiali linnud (näiteks valgetüveline seedermänd), tulevad seemned välja alles siis, kui lind käbi katki teeb. On ka selliseid mände (näiteks keerdmänd ja hall mänd), mille seemned on käbis varjul, kuni metsatulekahju puu hävitab; seejärel vabaneb tohutu hulk seemneid, et põlenud maa taasasustada.
Käbid on kas tünnikujulised (püramidaalsed või ümarad) või väga saledad ja banaanikujulised (täiskasvanud puudel).
Ökoloogia
Männid kasvavad hästi happelistel muldadel, mõned ka lubjarikastel muldadel, kuid on enamuses vähenõudlikud selle viljakuse suhtes. Samuti taluvad paljud männiliigid põuda ning kuiva ja liivast pinnast.
Üksikud männiliigid, näiteks pigimänd, ajavad pärast metsatulekahjusid võrseid (annavad kännuvõsu). Mõned männiliigid, näiteks piiskopimänd, vajavad efektiivseks uuenemiseks metsatulekahjusid, ning aladel, kus metsatulekahjudega võideldakse, nende populatsioon aeglaselt väheneb.
Rühm Cembroides (pähklimänd, üheokkaline mänd, neljaokkaline mänd ja teised) ja hulk muid mände, sealhulgas kreeta mänd, on eriti hästi kohastunud kuuma ja kuiva poolkõrbekliimaga.
Männiokkaid söövad mõned liblikalised, sealhulgas Thaumetopoea pityocampa, Bupalus piniaria, Panolis flammea ja Odontopera bidentata, samuti pidevkehaliste perekond Neodiprion.
Klassifikatsioon
Männid jaotatakse käbide, seemnete ja lehtede tunnuste järgi kolmeks alamperekonnaks:
Alamperekond Ducampopinus on mitmes suhtes kahe ülejäänud alamperekonna vahepealne ja võib olla nende esivanem. Paljudes klassifikatsioonides paigutatakse see alamperekonna Strobus alla, kuid samahästi võiks selle paigutada alamperekonna Pinus alla, nagu California botaanik J. G. Lemmon 1888. aastal tegigi. Et ta kummagi alla hästi ei sobi, on parem teha see omaette alamperekonnaks.
Üldiselt rõhutatakse käbide, käbisoomuste, seemnete, lehekimpude ja -tuppede morfoloogiat, mistõttu klassifikatsioon on arusaadav ning võimaldab tavaliselt hõlpsat äratundmist üldise välimuse järgi.
Sündinud 15. novembril
''Siin loetletakse 15. novembril sündinud tuntud inimesi.
Mänd (perekond)
Vana Maailm
pisi|Piinia (Pinus pinea)
Uus Maailm
pisi|Pinus albicaulis ([[valgetüveline seedermänd)]]
GIMP
GIMP ehk GNU Image Manipulation Program on levinud vabavaraline pilditöötlustarkvara. GIMP-i faililaiend on XCF.
Torgu vallateede loend
Siin on loetletud Torgu valla teid (riikliku teeregistri teenumbritega, sulgudes tee pikkus).
Euribor
pisi|1 kuu euribor 1991–2011 Euribor ehk EURIBOR (inglise Euro Interbank Offered Rate, euro üleeuroopaline pankadevaheline intressimäär) on intressimäär, millega kõrge reitinguga pank on nõus laenama raha eurodes teisele kõrge reitinguga pangale ning mida arvutatakse iga päev pankadevaheliste hoiuste puhul tähtajaga kuni 12 kuud.
Eesti Pank lõpetas Eesti krooni pankadevaheliste intressimäärade Talibori ja Talibidi arvutamise, kui Eesti euro 2011. aastal kasutusele võttis. Viimati arvutati Talibori ja Talibidi intressimääru 29. detsembril 2010.
Eestis välja antud ujuva intressiga eluasemelaenude ja muude hüpoteeklaenude intressimäär on tüüpiliselt seotud kuue kuu euribori intressimääraga.
Euribori arvutamises osalevad pangad
Euribori intressi määravad omavahelised vabal turul tehtud kokkulepped kommertspankade vahel, mis on euroala rahaturgude suurima käibega, millel on kõrged krediidireitingud, kõrged eetilised standardid ja laitmatu maine. Praegu arvutatakse euribori intresse 57 panga andmete põhjal.
Austriast kuuluvad nende pankade hulka Erste Bank der Österreichischen Sparkassen, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG, Belgiast Dexia Bank ja KBC, Hispaaniast Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, Banco Santander Central Hispano, Confederacion Española de Cajas de Ahorros ja La Caixa Barcelona, Hollandist ING Bank, Rabobank ja RBS N.V., Iirimaalt AIB Group ja Bank of Ireland, Itaaliast Intesa Sanpaolo, Monte dei Paschi di Siena ja Unicredit, Kreekast Ethnikí Trápeza tis Elládos, Luksemburgist Banque et Caisse d'Épargne de l'État, Portugalist Caixa Geral De Depósitos, Prantsusmaalt BNP Paribas, Crédit Agricole s.a., Crédit Industriel et Commercial CIC, HSBC France, Natixis ja Société Générale, Saksamaalt Landesbank Berlin, Bayerische Landesbank Girozentrale, Commerzbank, Deutsche Bank, DZ Bank Deutsche Genossenschaftsbank, Landesbank Baden-Württemberg Girozentrale, Landesbank Hessen - Thüringen Girozentrale, Norddeutsche Landesbank Girozentrale ja WestLB AG ja Soomest Nordea.
Väljastpoolt euroala osalevad Briti Barclays Capital, Taani Danske Bank ja Rootsi Svenska Handelsbanken, rahvusvahelistest pankadest Jaapani Bank of Tokyo - Mitsubishi, USA päritolu Citibank ja J.P. Morgan Chase & Co. ning Šveitsi päritolu UBS-i kontserni kuuluv UBS (Luxembourg) S.A..
Indrek Sammul
pisi|Indrek Sammul [[Tallinna Kirjanike Maja laval festivali III Dovlatovi Päevad Tallinnas raames 24. augustil 2013]] Indrek Sammul (sündinud 28. jaanuaril 1972 Viljandis) on eesti näitleja, lavastaja ja teatriõppejõud. pisi|Indrek Sammul filmis "Tõde ja õigus"
Õpingud
Indrek Sammul lõpetas 1990. aastal J. Köleri nim Viljandi 4. Keskkooli, õppis aastatel 1989–90 Ugala õppestuudios ning lõpetas 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli XVI lennu.
Teatritöö
Aastatel 1994–2007 töötas Sammul Tallinna Linnateatris näitlejana. Aastatel 2007–12 oli ta ametis Ugalas, 2009. aastast peanäitejuhina. Eesti Draamateatri näitleja oli ta aastatel 2012–2021. 2021. aastast töötab Sammul taas Tallinna Linnateatris näitlejana.
Indrek Sammul on õpetanud lavavõitlust Eesti Humanitaarinstituudis ja aastatel 1998–2007 EMTA lavakunstikoolis. Ta on lavavõitluse õppejõud 2012. aastast Vanalinna Hariduskolleegiumis, samuti on seadnud võitlusstseene paljude teatrite lavastustele. 2019. aastal alustas ta tööd lavakunstikoolis näitlejaeriala õppejõuna.
2006. aastal tegi lavastajadebüüdi Jaan Tätte näidendiga "Kaev".
Isiklikku
Ta oli aastatel 1993–1995 abielus näitleja Katariina Lauguga. 1998. aastast on ta abielus näitleja Liina-Riin Olmaruga. Peres kasvavad pojad Theodor ja Timotheus ning tütar Susanna.
Ta oli aastaid luterlane, kuid 2005 astus õigeusku.
700
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Polaarrebane
Polaarrebane ehk jäärebane (Vulpes lagopus) on koerlaste sugukonda kuuluv väike kiskja.
Polaarrebane on mõnikord paigutatud ka omaette perekonda Alopex (liiginimena Alopex lagopus).
Levila
Polaarrebase looduslik levila on põhjapoolkera arktikapiirkonnad, eriti iseloomulik arktilisele tundrale.
Eluviis
Polaarrebased on kohastunud elama karmides kliimatingimustes, seetõttu on neil mitmeid kohastumusi: paks karvkate, eriline organismi soojusvahetussüsteem ja paks rasvkude. Polaarrebasel on väike kehapinna ja -ruumala suhe, mida tingib eeskätt ümar keha, väike koon ja väikesed jalad ning väikesed paksud kõrvad. Väikese kehapindala tõttu on soojuskaod väikesed. Tema karvkatet peetakse teiste loomade omaga võrreldes kõige soojemaks.
Toitumine
Isasloom peab jahti ja toob toitu, samal ajal hoolitseb emarebane poegade eest. Polaarrebase toidubaasi moodustavad lemmingud, kuid ta sööb ka ettejuhtuvaid polaarjäneseid, kahepaikseid, mune ja raipeid.
Paljunemine
Polaartalve lõpul, umbes märtsis-aprillis, moodustuvad paarid, kes valmistavad tulevaste poegade jaoks ette varjulise uru. Urgusid kasutatakse põlvest põlve ja need võivad olla kasutuses üle 300 aasta. Polaarrebase käes on koerlaste arvukaima pesakonna rekord: keskmiselt on rebasekutsikaid 11, kutsikate arv võib ulatuda 22ni. Paar püsib koos umbes neli kuud, kuni kutsikate pesast lahkumiseni.
Konkurents
Olulisimaks looduslikuks konkurendiks on punarebane, kelle areaal nihkub kliimasoojenemise tõttu järjest enam põhja poole.
Inimese kõrval on polaarrebase põhivaenlased hunt, ilves ja jääkaru. Looma kütiti ohtralt 19. ja 20. sajandil.
30. august
30. august on Gregoriuse kalendri 242. (liigaastal 243.) päev. Juliuse kalendri järgi 17. august (1901–2099).
Commerzbank Tower
Commerzbank Tower on pilvelõhkuja Saksamaal Frankfurdi kesklinnas, Commerzbank AG peakorter. Hoonel on 56 korrust (sellest 45 bürookorrust) ja see on 259 m (koos antenniga 300 m) kõrge. Selle arhitekt on Norman Foster. Hoone ehitati aastatel 1994–1997. Commerzbank Tower on maailma esimene nn ökoloogiline pilvelõhkuja - peale aatriumi "taevaste aedade" on selle ehitamisel kasutatud keskkonnahoidlikke tehnoloogiaid, vähendamaks kütmiseks ja jahutamiseks vajaminevat energiat.
Hoone asub Kaiserplatz'il. Selle vahetusse lähedusse jäävad Euroopa Keskpanga kõrghoone Eurotower, Main Tower, Silberturm, Japan Center, kõrghoone Gallileo ja viietärnihotell Frankfurter Hof.
Oma vormilt on hoone ümardatud nurkade ja kergelt kumerate 60-meetriste külgfassaadidega võrdkülgne kolmnurkne tahukas, mis ümbritseb 160 m (43 korruse) kõrgust sisemist aatriumi. Aatrium on liigendatud üheksal tasandil asetsevateks temaatilisteks aedadeks, igaüks pindalaga 450 m² ja 15 m kõrge. pisi|left|Commerzbank Tower. Aatriumi aed 19. korrusel. Aiad paiknevad spiraalselt, avanedes igaüks ühel küljel kolmest. Iga aed kehastab erinevat floorat sellele iseloomuliku taimestikuga: idapoolne - poolkõrbe, läänepoolne - kõrgmäestikku, lõunapoolne - vihmametsa. Ühelt küljelt avatud aiad lasevad hoonesse loomulikku valgust, vähendades sellega vajadust kunstliku valguse järele. Samal ajal on tagatud, et büroodest avaneb vaade emba-kumba kas linnale või aiale. Selleks, et vältida vajadust tugisammaste järele aatriumi aedades, on hoone ehitamisel kasutatud terast, - tavalise (ja odavama) betooni asemel. Commerzbank Tower on esimene pilvelõhkuja Saksamaal, kus peamise ehitusmaterjalina kasutati terast.
Commerzbank Tower oli kõige kõrgem hoone Euroopas 1997. aastast kuni 2003. aastani. Ta ületas kõrguselt eelmist kõrgeimat hoonet MesseTurm'i 2,5 meetriga. 2003. aasta detsembris sai kõige kõrgemaks hooneks Euroopas Triumph-Palace Moskvas.
Commerzbank Tower oli Euroopa Liidu kõrgeim hoone kuni 5. juulini 2012, kui Londonis avati pidulikult 309,6 m kõrgune pilvelõhkuja The Shard.
Toiduvõrgustik (majandus)
Toiduvõrgustik on organisatsioonitüüp, mis seob toidu ja toiduainete tootjaid, töötlejaid ja tarbijaid.
Võrgustikus olevad tootjad ja töötlejad müüvad tavaliselt oma kaupa ise otse tarbijale, sellest tuleneb kasutatav lühend OTT või O.T.T (Otse Tootjalt Tarbijale). Erinevus turust on selles, et tarbija tellib tootjalt kauba ette ja tootja toimetab selle perioodiliselt tarbijani.
Christopher Nolan
Christopher Nolan tegi esimese filmi juba 7-aastaselt. Nolani üks esimesi filme "Memento" (2000) sai kaks Oscari ja ühe Kuldgloobuse nominatsiooni ning tegi ta rahvusvaheliselt tuntuks. Tema kiire edu andis talle võimaluse luua suurema eelarvega filme.
Lapsepõlv
Christopher Nolan sündis Inglismaal Londonis. Tema isa Brendan James Nolan töötas reklaaminduses ning ema Christina Nolan stjuardessi ja inglise keele õpetajana. Nolan veetis lapsepõlve Londonis ja USA-s Evanstonis. Nolanil on kaks venda. Vanem vend Matthew Francis Nolan on süüdimõistetud kurjategija. Noorem vend Jonathan Nolan on samuti režissöör, kirjanik ja produtsent. Jonathan on Christopher Nolanil aidanud kirjutada stsenaariumi filmidele "Memento" (2000), "Lõppvaatus" (2006), "Pimeduse rüütel" (2008), "Pimeduse rüütli taastulek" (2012) ja "Tähtedevaheline" (2014). Nolan alustas lühifilmide tegemist seitsmeaastaselt, kasutades selleks isa Super-8 kaamerat.
Karjäär
Õpingute ajal valmis Christopher Nolani esimene täispikk film "Following" (1998). Filmi edu avas Nolani jaoks tee Hollywoodi. 2000. aastal valmis "Memento" (2000) – film, mida võib pidada Nolani läbimurdeks. "Memento" sai Oscari nominatsiooni parima algupärase stsenaariumi eest.
2003. aastaks oli Christopher Nolan saavutanud sellise maine, et talle pakuti võimalus taaselustada Batmani frantsiis. "Batman alustab" (2005) sai Oscari nominatsiooni ning "Pimeduse rüütel" (2008) võitis kaks Oscarit ja nomineeriti kuues kategoorias. Erinevalt senistest superkangelaste filmidest olid Nolani Batmani filmid tumedamad, tõsiseimad ja realistlikumad. 2012. aastal valmis triloogia viimane film "Pimeduse rüütli taastulek".
2006. aastal valmis "Lõppvaatus" ("The Prestige"). 2010. aastal tuli välja "Algus" ("Inception"), mille stsenaariumi oli Christopher Nolan hakanud kirjutama juba kümme aastat varem. "Algus" (2010) oli märkimisväärselt edukas ning tõi lavastajale tema teise Oscari nominatsiooni parima algupärase stsenaariumi kategoorias. "Tähtedevaheline" (2014) oli järjekordne edukas film – see nomineeriti Oscarile neljas kategoorias ja võitis parimate eriefektide kategoorias. "Dunkirk" (2017), film II maailmasõjast, sai ülemaailmset tunnustust ning kogus neli Oscari nominatsiooni ja kolm võitu.
Isiklik elu
Christopher Nolanil on Suurbritannia ja USA kodakondsus. Tema abikaasa on Emma Thomas, kellega ta tutvus University College Londonis. Nolanil ja Thomasel on neli last: Magnus, Flora, Rory ja Oliver Nolan. Christopher Nolan on väljendanud imetlust teadusliku objektiivsuse kohta ja soovib, et seda rakendataks rohkemates eluvaldkondades. Privaatsust hinnates ei räägi ta intervjuudes eriti oma isiklikust elust. Kuigi Nolan on enda sõnul optimist, leiab ta siiski, et tulevikku ohustavad mitmed tegurid, peamiselt tuumarelvad ja keskkonnaprobleemid.
Vaoküla vald
Vaoküla vald oli vald Valga maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Christopher Nolan
Inspiratsioon
Filmilooja lemmikfilmide hulka kuuluvad "Blade Runner" (1982), "Tähtede sõda" ("Star Wars") (1977) ja "2001: A Space Odyssey" (1968). Nolani komme kasutada mittelineaarset sisuliini on saanud inspiratsiooni nii Graham Swifti romaanist "Waterland", Quentin Tarantino "Pulp Fictionist" kui ka Dante Alighieri "Põrgust". Teisteks mõjutajateks on ta nimetanud kunstnik Francis Baconit ja arhitekt Ludwig Mies van der Rohet. Christopher Nolani filmides esineb korduva teemana aeg. Režissöör on tunnistanud, et talle on alati pakkunud huvi aja subjektiivsus.
Vaoküla vald
1939. aasta vallareform
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Taagepera valla maa-alast; senise Holdre valla maa-alast, välja arvatud Künka, Haapsal, Imapalu, Matsi, Niiluse, Kirbo, Rätsepa, Mäe-Küüni, Ala-Küüni, Märdi, Sillaotsa, Kanguri ja Pihla nr. B talude ja Lagesoo järve ääres oleva metsa maa-alad; senise Kärstna valla suurema osa Tõru soo maa-alast. .
Christopher Nolan
Koostöö
Peale näitlejate, kellega Christopher Nolan pidevalt läbi käib, on tema sagedaseks koostööpartneriks ka maailmakuulus helilooja Hans Zimmer. Nolan on tõdenud, et erinevalt teistest heliloojatest ei loo Hans Zimmer filmidele ajutist muusikat puhtalt selleks, et emotsioonid välja tuua, vaid kirjutab kohe valmis lõplikult viimistletud versiooni.
Vaoküla vald
1939. aasta vallareform
Vald kuulus Riigivolikogu 57. valimisringkonda, kust valiti Juhan Uuemaa, ja Helme põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Christopher Nolan
Filmide stiilid ja teemad
Christopher Nolan eelistab olustikulisi võttepaiku filmistuudiole. Talle meeldivad sügavad, esilekutsuvad varjud ja dokumentaalfilmi stiilis valgustus. Tihtipeale on tema filmide protagonist ja antagonist teineteise vastandid.
Vaoküla vald
1939. aasta vallareform
Esimene Vaoküla vallavanem oli Johan Heldemaa.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
13. septembril 1945 moodustati Vaoküla vallas Taagepera külanõukogu ja Holdre külanõukogu. 1950. aastal Vaoküla vald likvideeriti ning selle maa-alad arvati Tõrva rajooni koosseisu.
Christian II
Christian II ehk Kristian II (ka Kristian Türann) (1. juuli 1481 Nyborg – 25. jaanuar 1559 Kalundborg) oli Taani kuningas ja Norra kuningas 1513–1523 ning Rootsi kuningas 1520–1521. pisi|vasakul|[[Kalmari uniooni kuulunud territooriumid 1500. aasta paiku]]
Christopher Nolan
Filmide stiilid ja teemad
Samuti on Christopher Nolan ammutanud inspiratsiooni oma elukogemusest.
Christian II
Päritolu
Christian oli Taani ja Norra kuninga 1481–1513 ning Rootsi kuninga (Johan II) 1497–1501, Kalmari uniooni valitsenud monarhi Hansu poeg. Aastatel 1506–1512 oli Christian Norra asevalitseja. Ta paistis silma osava riigimehena, kuid paraku oli ta suhteliselt julma ja iseka iseloomuga ning sageli ka paranoiade küüsis. Peale selle oli tal lihtrahva seast pärinev armuke Dyveke Sigbritsdatter, kelle ema Sigbrit sai tema üle väga suure mõju. Kuningas Hans ei olnud sellise asjade käiguga mõistagi rahul ning peksis korduvalt oma juba täiskasvanud poega. See siiski midagi ei muutnud.
Riigivalitsemine
1513 sai Christian troonile ning esialgu pistis kõik minevat ülesmäge. 1515. aastal abiellus ta Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütre ja tulevase Saksa-Rooma keisri Karl V õe Burgundia Isabellaga, kuid jätkas samal ajal suhet Dyvekesega. Selle äärmiselt piinliku olukorra lõpetas Dyvekese ootamatu surm 1517. aastal. Kuningas oli kindel, et ta mürgitati ning lasi seetõttu Torben Oxe, keda ta mürgitamises kahtlustas, hukata.
Peagi otsustas Christian ka Rootsi taas kindlalt Kalmari uniooniga liita. Viimased 20 aastat olid seal valitsenud regendid, kes valitsesid Taani kuningast tegelikult sõltumatult. Kuningas Hans oli 4-ks aastaks (1497–1501) Rootsi troonile saanud, kuid peale seda olid taanlaste katsed rootslasi endale allutada lõppenud läbikukkumisega. Esialgu ei õnnestunud see ka Christianil, kuid 1520. aastal õnnestus tal viimaks regent Sten Sture nooremat otsustavalt võita ja Rootsi allutada. Novembris vandusid Rootsi seisused talle truudust, kuid paranoilisele monarhile polnud sellest küllalt. Et vastupanu lämmatada, lasi ta korraldada Stockholmi veresauna, kus hukati kümneid, Christianile truudust vandunud, kuid iseseisvust pooldavaid rootsi aadlikke. Selle eest sai Christian endale hüüdnimeks Kristian Türann. Peale 1520. aasta sündmusi näis, et Kalmari unioon oli täielikult taastatud ning unioonikuninga võim kindlam kui kunagi varem. Kuid juba 1521. aasta suvel hakkasid rootslased eesotsas Gustav Eriksson Vasaga mässama ning kukutasid Christiani Rootsi troonilt. Peagi levis rahulolematus ka Taanisse ning seejärel vallandus sõda Hansaga.
1523. aastal algas Jüütimaal mäss ning kuningaks kuulutati Christiani onu Frederik I nime all. Christian pidi põgenema. Ta lahkus Hollandisse, kus astus koos perega luteri usku. See teda keiser Karli silmis mõistagi usaldusväärsemaks ei teinud ning peagi pidi ta katoliiklusse naasma. thumb|vasakul|[[Burgundia Isabella]]
Lootes Saksa-Rooma keisri Karl V toetusele, püüdis Christian 1531. aastal taas Taani ja Norra troonile tõusta. Kuid tema laevastik paisati tormis laiali ning Norrast kaugemale ei õnnestunud ekskuningal jõuda. Frederik I-ga liitus tema vastu ka Rootsi kuningas (1523–1560) Gustav Vasa, kes kartis, et kui Christian II võimule naaseb, võidakse Kalmari unioon taastada. 1532 pidigi Christian Oslos alistuma ning tema onu pani ta sõnamurdlikult vangi. Esialgu hoiti teda Sønderborgi lossis, alates 1549. aastast aga Kalundborgis. 1536. aastal Krahvisõja ajal plaaniti Christianit uuesti võimule aidata, kuid see kava nurjus Gustav Vasa vahelesegamise ja Lübeckis toimunud võimuvahetuse tõttu.
Kui Taani kuningas Christian III 1559. aasta alguses suri, kartsid paljud, et ligi 80-aastane Christian II võidakse taas Taani kuningaks teha. See oli võimalik seetõttu, et toona oli Taani valitava monarhiaga maa. Kuid reaalselt selleks võimalust ei avanenud, sest Christian suri juba 23. jaanuaril. Kuningas Frederik II lasi ta austusavalduste saatel maha matta.
Isiklikku ja järglased
Christian II oli abielus 1515. aastast Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütre ja tulevase Saksa-Rooma keisri Karl V õe Burgundia Isabellaga (1501–1526), nende järglased:
Reaktiivenergia
Reaktiivenergia (tähis WQ, ühik var·s) on mõiste vahelduvvoolu-elektriahela elementide vahel võnkuva energiahulga kirjeldamiseks. Reaktiivvõimsusest põhjustatud ülekantavat energiat ehk reaktiivenergiat võivad nii tekitada kui ka tarbida vahelduvvooluvõrgus reaktiivtakistusega elemendid, nagu sünkroongeneraatorid, sünkroonkompensaatorid, elektrimootorid, kondensaatorid, samuti elektriülekandeliinid sõltuvalt elektriliini mahtuvuse ja induktiivsuse vahekorrast.
Reaktiivvõimsus on elektriseadmete ja -liinide mahtuvuslikest ja induktiivsetest omadustest tulenev soovimatu nähtus, mis tekitab elektrienergia ülekandmisel lisakadusid. Seepärast püütakse ülekantavat reaktiivvõimsust vähendada. Näiteks induktiivse reaktiivtakistusega tarvitite poolt tarbitavat induktiivset reaktiivvõimsust kompenseeritakse nende lähedale paigutatud kondensaatorpatareidega.
Elektritarvitite poolt elektrivõrku genereeritud (ja sealt "tarbitud") reaktiivvõimsuse arvestamiseks kasutatakse reaktiivenergia arvesteid.
Reaktiivvõimsuse mõiste võttis 1892. aastal kasutusele vene elektriinsener M. Dolivo-Dobrovski (1862‒1919), kes nimetas seda vatita võimsuseks.
Saue tänavate loend
Siin on loetletud Saue linna tänavaid (ees teeregistri kood, järel tänava pikkus)
Inimgeograafia
Inimgeograafia peamised allharud on majandus- (sh tööstus-, põllumajandus-, veondus- ja turismigeograafia), sotsiaal- (sh rahvastikugeograafia ja asustusgeograafia (linna- ja ruraalgeograafia), poliitiline (sh valimis- ja sõjageograafia ning geopoliitika), meditsiini-, ajalooline, kultuurigeograafia (sh keelte ja religioonide geograafia) jm.
Ajalugu
Nii loodus- kui sotsiaalgeograafilistel teadmistel on pikk ajalugu. Geograafia ajaloos on geograafid tihti kirja pannud ja seletanud nähtusi, mida tänapäeval käsitletakse loodusgeograafia asemel pigem inimgeograafia osana. Näiteks Vana-Kreeka geograaf ja ajaloolane Hekataios Mileetoselt kirjeldas nii antiikmaailma elanikke kui ka loodusolusid.
Geograafiat hakati Inglise ülikoolides õpetama 16. sajandi lõpus, USA-s 19. sajandi alguses. Formaalse akadeemilise teadusharuna tunnustati geograafiat alles 18.-19. sajandil.
1830. aastal rajati Inglismaal Kuninglik Geograafiaselts (Royal Geographical Society), esimene geograafia õppetool loodi Suurbritannias aga alles 1917. aastal. Esimene, kes Suurbritannias silma paistis, oli Halford John Mackinder, keda peetakse üheks geopoliitika ja geostrateegia loojaks. Mackinder hakkas Oxfordi Ülikoolis õpetama 1887. aastal.
Riiklik Geograafiaselts (National Geographic Society) loodi 1888. aastal USA-s ja see hakkas välja andma ajakirja National Geographic, millel on siiani tähtis koht geograafia populariseerimisel. Riiklik Geograafiaselts on pikka aega pakkunud geograafiaharidust ja korraldanud uurimusi.
Üks esimesi olukordi, kus geograafia meetodeid ei ole kasutatud üksnes Maa füüsikaliste omaduste kirjeldamiseks ja teoretiseeringuks, on John Snow kaart 1854. aasta Broad Streeti koolerapuhangu kohta. See kaart on ühtlasi esimesi tõendusi meditsiinigeograafia tekke kohta. pisi|John Snow kaart koolera leviku kohta Londonis 1854. aastal
Praegune küllaltki selge erinevus loodus- ja inimgeograafia vahel kujunes alles hiljem. Inim- ja loodusgeograafia vaheline seos avaldub kõige selgemini keskkonnadeterminismis, mis sai populaarseks 19. sajandil ja mis oli tihedasti seotud evolutsioonibioloogia teooriatega. Selle suunaga tegelesid Carl Ritter, Ellen Churchill Semple, Ellsworth Huntington, Thomas Griffith Taylor jt. Keskkonnadeterminismi teooria järgi sõltub inimeste tegevus ja käitumine otseselt neid ümbritsevast looduskeskkonnast. 19. sajandi keskel sattus keskkonnadeterminism rünnaku alla metoodilise järjepidevuse puudumise tõttu, hiljem püüde tõttu õigustada rassismi ja imperialismi.
Sarnane inim- ja loodusgeograafia kokkupuude ilmneb ka hilisemas regionaalgeograafias 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi esimesel poolel. Regionaalgeograafia eesmärk oli jagada ruum regioonideks ning sedakaudu mõista ja kirjeldada iga regiooni erijooni nii inim- kui ka loodusgeograafiast lähtudes. Säilisid mõned tähelepanekud keskkonna mõjust ühiskonnale ja kultuurile nagu keskkonnadeterminismiski, küll aga possibilismi ja kultuuriökoloogia mõjutustega.
1960.ndatel toimus kvantitatiivne revolutsioon, mis tõi kaasa tugeva kriitika regionaalgeograafia kohta. Heideti ette teadusliku ranguse puudumist ja teadusharu kirjeldavat olemust. Jätkati geograafia eristamist geoloogiast ja inimgeograafia eristamist loodusgeograafiast. 20. sajandi keskel hakkasid geograafid ruumiprobleemide lahendamisel rakendama statistilisi ja matemaatilisi meetodeid. Omandati kvantitatiivsed meetodid ruumimustrite analüüsimiseks ja ruumilise organiseerumise mudeli arendamiseks. . Kvantitatiivrevolutsiooni käigus loodud edasiarendused on nähtavad geoinfosüsteemides. Statistika kasutamine, ruumimudelite loomine ja positivistlik lähenemine on senini aktuaalne mitmes inimgeograafia kõrvalharus. Selle ajajärgu tuntumaid inimgeograafe on Fred Schaefer, Waldo Tobler, William Garrison, Peter Haggett, Richard Chorley, William Bunge ja Torsten Hägerstrand.
Paljud positivismi kriitikud sidusid end uue esile tõusnud geograafia haruga. Kriitilise geograafia esiletõus märkis inimgeograafia ajaloos järjekordset pöördepunkti. Esilekerkinud biheiviorism püüdis mõista, kuidas inimesed loovad koha ja ruumi ning teevad lokaalseid otsuseid. Veelgi mõjukamaks osutus radikaalne geograafia, mis tõusis esile 1970ndatel ja 1980ndatel ning toetus marksismi teooriale ja tehnikatele. Radikaalset geograafiat seostati selliste geograafidega nagu David Harvey ja Richard Peet. Keskenduti eelkõige inimese käitumise uurimisele. Kasutati nii kvantitatiivseid kui ka kvalitatiivseid meetodeid. Üritati leida lahendusi probleemidele, mis kaasnesid kvantitatiivse lähenemisega, prooviti pakkuda pigem seletusi kui kirjeldusi ning alternatiive, lahendusi ja poliitilist seotust, seda kõike vastupidi eraldatusele, mis on iseloomulikum positivismile. Kvantitatiivsele lähenemisele heidetigi enim ette, et see ei suutnud kirjeldada elu täielikult, et see jättis kõrvale inimese mõju. Radikaalne geograafia ja marksismi ning sellega seotud teooriate jooned on tänapäevase inimgeograafia oluline osa. Humanistlik geograafia, mille üks tuntumaid esindajaid on Yi-Fu Tuan, sarnaneb biheivioristliku geograafiaga, kuid on metoodiliselt veelgi kvalitatiivsem. Humanistlikus geograafias kasutatakse sageli näiteks osaluseksperimenti ehk etnograafilist meetodit ning intervjuu- ja ankeetküsitluse meetodit.
Kriitilise geograafia muutused viisid nüüdisaegsete lähenemisteni teadusharus, näiteks feministliku geograafia ja uue kultuurigeograafiani, ning tiheda seoseni postmodernismi ja poststrukturalismi teooriate ja filosoofiatega.
Valdkonnad
Peamised uurimissuunad inimgeograafias keskenduvad järgmistele uurimisvaldkondadele.
Kultuur
Kultuurigeograafia on ruumiline kultuuriteadus. Kultuurigeograafia uurib kultuuritooteid ja norme ning nende muutumist ja suhteid kohtades ning ruumis. Kultuurigeograafia kirjeldab ja analüüsib inimeste ruumilist käitumist ja seda, kuidas keel, religioon, majandus, valitsus ja muud kultuurilised fenomenid eri kohtades muutuvad või jäävad samaks.
Alajaotus: lastegeograafia, zoogeograafia, keelegeograafia, religioonigeograafia, seksuaalsuse geograafia.
Majandus
Majandusgeograafia uurib inimeste majandusliku tegevuse paiknemist ja ruumilist korraldust. Peamised uurimisteemad on globaliseerumisprotsessid, majanduse ruumiline korraldus, institutsioonide, ühiskonnakorralduse ja kultuuri mõju majanduse ruumilisele korraldusele.
Alajaotus: üldmajandusgeograafia, üksikute majandusharude geograafia (tarbimisgeograafia, tööhõive- ja tööjõu geograafia).
Ajalugu
Ajalooline geograafia on mineviku ühiskondade ruumilise korralduse uurimine. Ajalooline geograafia tegeleb laia temaatika ja probleemistikuga. Tavalised uurimisteemad on geograafia ajalugu ja kohtade või regioonide muutumine aja jooksul. Paljud geograafia ajaloo uurijad tegelevad geograafia seaduspärasuste muutumisega aja jooksul, kaasa arvatud inimeste vastastikmõju keskkonnaga ja kultuurmaastike loomine.
Poliitika
Poliitiline geograafia on ruumiline politoloogia ehk uurib poliitilise tegevuse ruumilist korraldust. Poliitiline geograafia uurib nii saaduste jaotumise ruumilist ebavõrdsust kui ka poliitilisi protsesse ja seda, kuidas poliitilised protsessid on mõjutatud ruumilistest struktuuridest. Poliitilise geograafia jagunemine: rahvusvaheliste suhete geograafia, riigisiseste suhete geograafia. Poliitiline geograafia hõlmab näiteks valmisgeograafiat, geopoliitikat ja sõjageograafiat.
Rahvastik
Rahvastikugeograafia käsitleb seda, mil määral ruumilised muutused rahvastiku levikus, koosseisus, migratsioonis ja rahvastikukasvus on seotud koha olemusega. Rahvastikugeograafia tegeleb ennekõike paiknemise ja ruumilise korralduse mõjuga rahvastikuprotsessidele, mitte rahvastikuprotsesside uurimisega.
Asustus
Asulastiku geograafia on teadus linna ja maapiirkondadest, pöörates erilist tähelepanu asulate sisemise struktuuri (asulageograafia) ning erinevate asulate vastastikuste mõjude uurimisele (asulategeograafia). Uuritakse alasid, kuhu on koondunud ehitised ja infrastruktuur, ning kus enamik majandustegevusest kuulub teise ja kolmandasse sektorisse. Linnageograafia puhul tegeletakse tihedama rahvastikutihedusega aladega.
Inimgeograafia Eestis
Eesti kõrgkoolides on kaks inimgeograafia õppetooli.
Tallinna Ülikoolis on inimgeograafia professor Hannes Palang, kes juhatab ka sellealast uurimisrühma.
Tuntud inimgeograafe
pisi|[[Carl Ritterit peetakse üheks alusepanijaks moodsale geograafiale. ]]
Käsumajandus
Käsumajandus on majandus, milles:
Käsumajanduse eelised:
Käsumajanduse puudused:
Käsumajandus võib toimida ka ainult mõnes, tähtsamas majandusharus, ülejäänud, vähem tähtsates majandusharudes võib valitseda turumajandus.
Biootilised tegurid
Biootilised tegurid on ökosüsteemis esinevad mõjurid (tegurid), mis johtuvad organismide kooseksisteerimisest.
Biootilised tegurid saavad organismi elutegevust soodustada või pidurdada. Seejuures mõjutavad nad organismide arengut, pärilikkust, tunnuste väljakujunemist ning evolutsiooni.
Rahvusvaheline naistepäev
Rahvusvahelist naistepäeva tähistatakse iga aasta 8. märtsil. Naistepäev on ÜRO tähtpäevade nimistus ja ta on tuntud mitmel pool maailmas. Sel päeval korraldatakse vägivallavastaseid aktsioone, rahvusvahelisi foorumeid, kriisikeskuste abistamist. See on päev, mil räägitakse naiste muredest ja probleemidest.
Ajalugu
1909. aastal tegi kommunist Rosa Luxemburg ettepaneku selle (või ka mõlema nimetatud) juhtumi meenutamiseks tähistada 8. märtsi rahvusvahelise naiste solidaarsuse päevana. Rahvusvahelise Naistesekretariaadi esinaine kommunist Clara Zetkin soovitas tähistada naistepäeva 1910. aastal Kopenhaagenis II rahvusvahelisel naissotsialistide konverentsil.
1911. aastal tähistati naistepäeva Saksamaal, Austrias, Šveitsis ja Taanis, 1913. aastal ka Venemaal.
Naistepäev Nõukogude Liidus
Naistepäev integreeriti uue ja neutraalse pühana kohe Nõukogude Liidus tähistatavate pühade hulka. Peagi algas selle äge politiseerimine. 1930. aastatel hakati päeva ajakirjanduse toetusel laialt tähistama, 1936. aastast algas emarolli väärtustamine ja emakangelaste kujundamine, emadusest ja emadest kirjutamine ja konkreetsete isikute esiletõstmine. Nõukogude Liidus kujunes kiiresti välja emakultus. Aga ega ainult seal: Teise maailmasõja eel ja ajal oli emadus hinnatud muudeski riikides ja samasugune propaganda käivitatud näiteks Saksamaal.
Seda päeva tähistati riikliku tähtpäeva või koguni riigipühana peaaegu kogu nõukogude aja vältel. 8. mail 1965 kuulutas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium rahvusvahelise naistepäeva puhkepäevaks. Naistepäev tähendas koosviibimisi töökohtades ja pidu pereringis. East ja staatusest sõltumata kingiti naistele ja neidudele lilli. Nagu vanade kevadtalviste naistepühade puhul, oli ideaaliks, et naiste töö teevad sel päeval mehed. Osteti torti ja kingiti lilli. Üsna lahutamatult kuulus selle päeva juurde ka pidulik jook.
Naistepäev Eestis
Eestis oli naistepäev viimati riigipüha 1990. aastal.
Riigikogu lükkas 23. oktoobril 2001 napi häälteenamusega tagasi opositsiooniparteide ettepaneku kuulutada 8. märts riiklikuks tähtpäevaks.
Kallisto
pisi|[[Jacopo Amigoni "Jupiter ja Callisto" (1740. aastad)]] pisi|[[François Boucher "Jupiter ja Callisto" (1744)]] pisi|[[Tizian "Diana ja Callisto" (1566)]] Kallisto (kreeka keeles Καλλιστώ, ladina keeles Callisto) on vanakreeka mütoloogia tegelaskuju, üks paljudest Zeusi armukestest.
Kallisto kasvas üles jahijumalanna Artemise seltskonnas. Nagu teisedki Artemise kaaskondlased, oli ta vandunud neitsiks jääda. Zeus nägi teda, armus temasse, lähenes temale Ovidiuse sõnul oma tütre Artemise kujul ja võrgutas ta. Sellega tõmbas Kallisto endale Hera viha, kes pärast seda, kui Kallisto poja sünnitas, neiu karuks moondas. Teisendi järgi muutis Kallisto karuks Artemis, kui suplemise ajal avastas, et Kallisto on rase: neitsilikku jahijumalannat see pahandas. Poja nimi Arkas tähendabki kreeka keeles karu.
Kallisto isa oli Arkaadia kuningas Lykaon, kes muudeti hundiks selle eest, et ta pakkus Zeusile süüa inimese liha, kui jumal teda külastas. Hesiodose sõnul Arkas oligi see laps, kelle Lykaon oli tapnud ja tükkideks lõiganud. Pärast Zeus taaselustas lapse.
Kui poeg Arkas suureks kasvas ja jahile läks, juhtis Hera Kallisto tema ette, lootes, et kütt oma ema maha laseb. Viimasel hetkel haaras Zeus karu ja tõstis ta taevasse Suure Vankri tähtkujuks, mida antiikajal kutsuti Suureks Karuks (ladina keeles Ursa Major).
Kallisto pojast Arkasest sai arkaadlaste esiisa. Kui ta suri, tõstis ka Zeus tema taevasse Väikese Vankri tähtkujuks, mida antiikajal kutsuti Väikeseks Karuks (ladina keeles Ursa Minor). Herale ei meeldinud, et tema võistlejale sellist au osutati, ja ta veenis Okeanost (või Thetist) mitte lubama karudel teiste tähtede kombel silmapiiri taha merre vajuda. Niisiis on need ainukesed tähtkujud, mis Kreeka laiuskraadil antiikajal pilvitul ööl alati näha olid.
Pretsessiooni tõttu see tänapäeval enam nii ei ole. Kui veel Ovidiuse Roomas 1. sajandil vajusid silmapiiri taha üksnes Suure Karu vasaku jala tähed, siis tänapäeval käivad Roomas ja eriti Ateenas silmapiiri tagant läbi Suure Karu mõlemad jalad, nii et Ovidiuse sõnul saab Kallisto oma jalgu ja sääri meres jahutada. Seevastu Väike Karu on kogu aeg nähtav isegi nii madalail laiustel nagu Hongkongis ja Honolulus. Eestis on mõlemad alati näha.
Kallisto nimi tähendab kreeka keeles 'kõige ilusam'. On oletatud, et see on Artemise enese epiteet ja kunagine üks jumalanna on kaheks mütoloogiliseks tegelaseks lahknenud. Ateenas oli tõepoolest Artemis Kalliste tempel, kuid nähtavasti alles 3. sajandist eKr, sest ükski varasem Ateena kirjeldus templit ega selle preestreid ei maini. Artemis Kalliste tempel asus väljaspool Dipyloni väravat, Akadeemiasse viiva tee ääres.
Kallisto kunstis
Aischylos kirjutas tragöödia "Kallisto", mis ei ole säilinud. Alkaios kirjutas komöödia "Kallisto", mis pole säilinud. Ateenas oli antiikajal Deinomenese skulptuur Kallistost. Arkaadlased näitasid turistidele Kallisto hauda.
Kujutavas kunstis on Kallistot (harilikult koos Artemisega) jäädvustanud Jacopo Amigoni, François Boucher, Gillis Congnet, Dosso Dossi, Gérard Lairesse, Sebastiano Ricci, Peter Paul Rubens, Antonio Tempesta, Johann Heinrich Tischbein vanem ja Palma il Vecchio. Tizianil on kaks sarnast maali hetkest, kus nümfid avastavad, et Kallisto on rase.
Francesco Cavalli kirjutas ooperi "Kallisto" (1651).
Kanal 2
alt=Kanal 2 endine logo aastatel 2009–2021.|pisi|Kanal 2 endine logo aastatel 2009–2021. Kanal 2 on Ilmar Taska loodud eratelekanal Eestis.
Esimesed saated olid eetris 1. oktoobril 1993. Saatepäev algas animafilmiga "Kapsapea". Esialgu edastati programmi vaid nädalavahetustel, kuid alates 17. detsembrist iga päev.
Kanal 2 kuulub Baltikumi suurimasse meediakontserni Duo Media Networks.
1. augustil 2017 lahkus Kanal 2 vabalevist, kuid 7. aprillist 2020 oli Kanal 2 taas vabalevis.
1. oktoobril 2020 lahkus Kanal 2 taas vabalevist.
Baden-Baden
Baden-Baden on kreisivaba linn Baden-Württembergi liidumaal Saksamaal.
Asub Edela-Saksamaal Schwarzwaldi piirkonnas Oosi jõe orus.
Baden-Badeni kuumaveeallikaid hindasid juba roomlased, kes rajasid sinna oma asula Aurelia Aquensis.
Linnaõigused sai umbes 1250. aastal.
18. sajandi lõpus sai tuntud kuurortlinnaks.
Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg
pisi|Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg Parun  Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg (vene keeles Отто Рейнгольд Людвиг Унгерн фон Штернберг; 5 vkj /16. august 1744, Vana-Kuuste mõis, Liivimaa – 3 vkj /14. august 1811 Tobolsk), tuntud ka kui Ungru krahv, oli Eestimaa aadlik, kes on tuntud tema kohta levitatud mereröövlilegendide kaudu. Talle kuulusid Vastse-Kuuste mõis Liivimaal ning Kõrgessaare, Putkaste, Hiiu-Suuremõisa ja Partsi mõis Eestimaal.
Elulugu
Otto Reinhold von Ungern-Sternberg sündis Ungru, Erastvere, Kooraste ja Vana-Kuuste mõisniku Reinhold Gustav von Ungern-Sternbergi ja Christina Sophia von Roseni pojana.
Ungern-Sternberg teenis ka viimase Poola kuninga Stanislaw Poniatowski ehk Stanislaw II õukonnas ja pärast Poola jaotamist asus Venemaa Keisririigi teenistusse Peterburis keisri õukonnas kammerhärrana.
1781. aastal ostis ta Carl Magnus Stenbockilt Hiiumaal asunud Kõrgessaare mõisa. 1781. aastal andis Venemaa keisrinna Katariina II välja ukaasi Kõrgessaare mõisas elavate rootsi talupoegade ümberasumiseks Novorossiiski kraisse. Ümberasumist juhtis polkovnik Ivan Sinelnikov, ümberasumisele sai määratud inimesi 935 (422 meest ja 513 naist) ja peale Kõrgessaare mõisa soovisid ümber asuda talupojad-maaharijad teisteski mõisatest ja nii sai nende koguarvuks oli ligi 960 hinge. 1796. aastal omandas ta Carl Magnuse vennalt Jakob Pontus Stenbockilt Hiiu-Suuremõisa mõisa, kus ta elas kuni 1802. aastani, mil ta vahistati süüdistatuna oma laeva "Brügg Morian" kapteni Carl Johan Malmi tapmises sama aasta 19. vkj /30. oktoobril. Ta väitis, et tegutses hädakaitseseisundis (tunnistajaid ei olnud), kuid mõisteti süüdi tahtlikus tapmises ja saadeti 1804 Siberisse, kus töötas ülejäänud elu kantseleiametnikuna. Siberis, täpsemalt Tobolskis organiseeris ta sealsetele eesti asunikele luterliku koguduse ja ehitas sellele oma raha eest kiriku.
Hiljem levitatud kuulujuttude kohaselt oli ta ehitanud valemajaka, mille abil meelitas laevu madalikule, laevade lastid olevat ta röövinud ja ellujäänud meremehed lasknud tappa. Need kuulujutud ei vasta tõele. Ta ei ehitanud valemajakat ega lasknud tappa pääsenud meremehi. Küll võis ta mõnel tormiööl käskida Kõpu tuletorni tulel kustuda lasta, samuti olevat ta Näkimadalale jooksnud laevadelt seaduses ettenähtust suuremat päästetasu võtnud.
Perekond
Ta abiellus 1772. aastal Palmse mõisas Magdalene Charlotte von der Pahleniga (1749–1824). Magdalene Charlotte oli Palmse mõisniku Arend Dietrich von der Pahleni ja Margaretha Elisabeth von Derfeldeni tütar ning Venemaa riigitegelase krahv Peter Ludwig von der Pahleni õde. Abielust sündis kolm poega ja üks tütar:
Umeda Sky Building
Ehitis koosneb kahest 50 korrusega tornist, mis on üleval ühendatud sildade ja eskalaatoritega. See on 173 m kõrge. Hoone arhitekt oli Hiroshi Hara ja see valmis aastal 1993.
Hoone tipus asub ringikujuline vaateplatvorm "The Floating Garden Observatory".
Totalitaarne režiim
Totalitaarne režiim on poliitiline režiim, mis on kehtestanud ühiskonna üle totaalse kontrolli: ka need alad, mis on autoritaarses režiimis riigipoolsest kontrollist vabad, kuuluvad totalitaarses ühiskonnas kontrollitavate hulka.
Sin City
"Sin City" on Frank Milleri neo-noir koomiksisari. Esimene koomiks ("The Hard Goodbye"; "Karm hüvastijätt") ilmus esmakordselt 1991. aasta aprillis väljaandes "Dark Horse Presents Fifth Anniversary Special" ning jätkus ajakirja "Dark Horse Presents" numbrites 51–62. Kokku oli koomiksit 13 osa. Esimesele loole on tehtud mitu erinevate pealkirjadega järge. Kõikide nende tegevus leiab aset Basin Citys, lugudes on korduvaid tegelasi ning lood ise on omavahel tihedalt põimunud.
Koomiksite põhjal on tehtud ka samanimeline film, mille režissöörid Robert Rodriguez ja Frank Miller tegid koostööd Quentin Tarantinoga. Film esilinastus 2005. aastal ning sellele on plaanis teha ka järg.
Kabala (Türi)
pisi|Kabala mõisa peahoone.
Kabala on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Kabalas on mõis (saksa k Gute Cabbal). Alates 1923. aastast asub mõisahoones Kabala kool, hiljem lisandus ka lasteaed.
Imavere vald (1939)
Imavere vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Järavere külas.