cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anadroomne leht
Anadroomsed lehed on sõnajalgtaimedel leht, mille külgharudel   leherood (ja lehekesed) vahelduvad ning esimene (pearoole kõige lähem rood või leheke on suunatud üles (lehe tipu) suunas.
Termini võttis kasutusele sõnajalgtaimede uurija Georg Mettenius aastal 1858.
Aleksis Kivi
Aleksis Kivi (kodanikunimega Alexis Stenvall; 10. oktoober 1834 Uusimaa, Nurmijärvi kihelkond – 31. detsember 1872 Tuusula) oli Soome rahvuskirjanik.
Elulugu
Aleksis Kivi sündis külarätsepa peres neljanda pojana. Oma lapsepõlve veetis ta Nurmijärvel, kust 11-aastaselt (1846) viis isa ta Helsingisse õppima, eesmärgiga koolitada temast kirikuõpetaja. Esmalt õppis Kivi rootsi keelt Ukko Granbergi ettevalmistavas erakoolis. (Koolid olid sel ajal rootsikeelsed ja üldiselt oli väga haruldane, et talurahva seast pärinevat last koolitati).
Järgmisel aastal alustas ta õpinguid Carl Stockuse koolis. Seal õppis ta aastatel 1847–1852 esmalt algkoolis ja edasi gümnaasiumini välja. Aastal 1852 pidi ta raha otsasaamise pärast õpingud lõpetama ja jätkas õpinguid iseseisvalt. Gümnaasiumi lõpetas ta 1857. aasta lõpuks. Samal aastal tuli Alexis otsusele, et temast ei saa mitte kirikuõpetaja, vaid soomekeelne kirjanik.
Kevadel 1859 astus ta ülikooli, kus õppis vahelduva eduga aastani 1865, mil ta katkestas õpingud ülikooli lõpetamata.
1870. aastatel langes Aleksis Kivi üha enam alkoholi mõju alla ning kasvasid ennasthävitavad sümptomid ja vaimuhäired. Aastal 1872, kui ta oli paar aastat vaimuhaiglas olnud, jõudsid arstid otsusele, et Aleksis Kivi on parandamatu, ning ta viidi venna juurde Tuusulasse. 1872. aasta viimasel päeval kell 4 hommikul Aleksis Kivi suri Tuusula Syvälahtis.
Kivi oli esimene märgatavat edu saavutanud soome keeles kirjutanud Soome kirjanik ja seetõttu peetakse teda soome kirjanduse isaks. 10. oktoober on Soomes kuulutatud Aleksis Kivi auks soome kirjanduse päevaks ja samal päeval peetakse ka Aleksis Kivi päeva. pisi|[[Nurmijärvi|Nurmijärvel Aleksis Kivi kuju]]
Avalik hüvis
Avalik hüvis ehk üldkasutatav hüvis (ka ühiskondlik kaup, avalik kaup, ühiskaup, sotsiaalkaup, ebasoovitatav: avalik hüve ) (inglise public good) on hüvis, mille tarbimine on konkurentsitu ja välistamatu.
Sõjavägede Staabi II osakond
Sõjavägede Staabi II osakond (inglise keeles Second Department of the General Staff) oli aastail 1918–1940 Eesti Vabariigis sõjaväelist välis-, vastu- ja raadioluuret teostanud asutus.
Oma tegevuse jooksul kandis ta erinevaid nimetusi:
Juhid ja struktuur
II osakond jagunes neljaks jaoskonnaks.
Luureosakonna isikkoosseis oli väike, algusaastatel – 1930. aastail töötas osakonnas vaid 10 inimest. 1929-1932 töötasid seal Gustav Kasemets, Johan Tomson, Aksel Kristian, Erich Normet (Neumann), Rudolf Kreimann, Karl Leithammel, Oskar Kats, Evald Hiie (Karafin), Armas Luige.
Saksamaa
Ida-Saksa luureorganistsiooni Stasi kaastöölise Julius Mader poolt 1970. aastal Saksa sõjaväeluureorganisatsioonist Abwehrist koostatud ülevaate kohaselt – "Hitlers Spionagegenerale sagen aus " kohaselt moodustati Eestis sõjaväeluures 1937. aastal Saksa tehnika ja spetsialistide abiga NSV Liidu vastane audio- ja visuaalase luurega tegelev keskasutuse osakond ning piiriäärsed luurepunktid Petseris, Tartus ja Olginos ning Tallinna raadioluurejaamad, mis jälgisid Punaarmee Leningradi sõjaväeringkonna ja Punalipulise Balti laevastiku raadiosidet. Maderi väitel aktiivse koostöö ja eduka infovahetuse tulemusena oli Eesti kantud Saksa sõjaväeluure poolt riikide nimekirja (koos Soome ja teiste teljeriikidega), mille suhtes ei teostatud luuretegevust.
Ajaloolane Magnus Ilmjärv esitas oma ajalooalases raamatus «Hääletu alistumine», analoogse väite Eesti sõjaväeluure aktiivsest koostööst või sõltuvusest Saksamaa sõjaväeluurest – viidates Saksa Reichssicherheitshauptamt’is (Riigi Julgeoleku Peaamet) 1940. aasta 10. jaanuaril koostatud ettekandele, milles mainitakse umbisikuliselt, et Eesti riik on andnud korduvalt Abwehrile Nõukogude Liidu sõjaväge puudutavaid materjale. Ilmjärv oli ka oma ajalooalases raamatus toonud oma arvamuse, et Eesti 1930. aastate lõpu välis- ja kaitsepoliitiline orientatsioon Saksamaale oli teatud sõjaväelaste ja poliitikute orientatsioon, mis ei vastanud Eesti rahvuslikele huvidele.
Sõjaväeluure piirkondlikud allasutused
Eesti Sõjaväeluure organisatsiooni kuulusid ka Eesti Kaitsejõudude koosseisu kuuluvate lahinguüksuste:
Karvane piiphein
pisi|Karvane piiphein Karvane piiphein (Luzula pilosa) on loaliste sugukonda piipheina perekonda kuuluv mitmeaastane taim.
Ta kasvab Euroopas ja Lääne-Siberis, mägedes kuni 2000 meetri kõrguseni. Eestis on ta tavaline, eelistades kasvukohana valgusküllaseid okas- ja segametsi ning puisniite. Umbes samasugustes kohtades kasvavad metskannike, võsaülane, kanakoole ja harilik jänesekapsas.
Karvane piiphein kasvab 15–40 cm kõrgeks ja moodustab tiheda rohukamara. Varre alusel on punakaspruun lehetupp. Ta talvitub rohelisena.
Taime lehed on lamedad, süstjad, 5–10 mm laiad, aga varrest lühemad. Lehed kasvavad välja tihedast männasest. Lehed on äärest karvased.
Tema õied on 5 õielehega, tumepruunid, tavaliselt üksikud, harva kahekaupa hõredas õisikus, milleks on sarikas või pööris. Kandelehed on mitu korda lühemad õietupest, pruunikad, munajad, sageli pisut narmendavad, pealt kelmega kaetud. Õieraod on väga erineva pikkusega. Õies on 6 tolmukat ja need on umbes 2 mm pikad. Tolmukapead on piklikud ja tolmukaniidist paar korda pikemad. Piiphein on tuultolmleja.
Vili on rohekaskollane, kujult ümarkoonusjas kidaga kupar, mis on õiest märgatavalt pikem. Valminult vajuvad õieraod, mille otsa kupar kasvab, longu. Seemned on 2,5–3,5 mm pikad, suurte kõverate lisemetega. Viljad valmivad aprillis-mais. Seemneid levitavad tuul ja sipelgad. Selleks, et sipelgaid ligi meelitada, on seemned õli- ja suhkrurikkad.
Karvane piiphein on diploidne, tal on 66 kromosoomi.
Wolter von Plettenberg (Dobele komtuur)
Wolter von Plettenberg oli Dobele komtuur aastatel 1422–1426.
Plettenberg pärines Vestfaalist, tõenäoliselt Hovestadtist Soesti lähedalt. Ta on esimene teadaolev Plettenbergi suguvõsa esindaja Liivi ordus. Hiljem sai tema sugulane ja nimekaim Liivi ordu maameistriks, tema samanimeline vend oli aga Viljandi komtuur. Esimese Wolter von Pletenbergi täpseid sugulussidemeid hilisematega pole teada, nagu ka seda, millal ta Liivimaale tuli või millal ta suri.
Yellowstone'i rahvuspark
Yellowstone'i rahvuspark asub Ameerika Ühendriikides Wyomingi, Montana ja Idaho osariigi alal. See on asutatud 1872. aastal ja on maailma esimene rahvuspark. Pindala on 8987 km². Park on saanud nime Yellowstone'i jõe järgi, mis voolab läbi rahvuspargi.
Kuumaveeallikad
Kuumaveeallikad on kõrge temperatuuriga väikesed järvekesed. Temperatuur on kohati isegi keemistemperatuuril. Kasutatakse ravimineraalveena, kuna vesi sisaldab mitmeid lahustunud aineid ja mineraalsooli.
Loomad
Rahvuspargis leidub koiotte, piisonikarju, põtru, lumelambaid, grislikarusid, kopraid, baribale, hunte ja nelja liiki hirvi.
Grand Prismaticu kuumaveeallikas
pisi|left|Grand Prismaticu kuumaveeallikas 2022. aastal Grand Prismaticu kuumaveeallikas on madalpõhjaline allikajärv. See särab kõikides vikerkaarevärvides. Järves elutseb palju baktereid ja vetikaid, kes vajavad elutegevuseks aineid, mida allikavesi maapõuele sügavustest toob.
Lui
Lui on Prantsusmaa meesteajakiri.
Yellowstone'i rahvuspark
Old Faithful ehk Vana Ustav
Old Faithful on Yellowstone'i rahvuspargi kuulsaim geiser. See purskab iga 35–120 minuti tagant ja purse kestab 2–5 minutit kuni 30 meetri kõrgusele. Mida kauem purse kestab, seda pikem on ka kahe purske vaheline ajavahemik.
Lui
Ajakirja esimene number ilmus 1. novembril 1963. Selle asutasid Daniel Filipacchi ja Frank Ténot. 1980ndate alguseni oli see artikleid ja ilusate, sageli kuulsate alasti naiste pilte avaldav ajakiri väga populaarne, seejärel huvi ajakirja vastu langes, kuni selle ilmumine 1994. aastal katkes. Ajakiri läks Daniel Filipacchilt Michel Birnbaumi ajakirjandusgrupi omandusse. Aastatel 1995–1997 anti seda jälle välja. Aastatel 2001–2007 ilmus Lui pornoajakirjana. Alates 2013. aastast kuulub Lui Jean-Yves Le Furile, selle toimetuse juht on Frédéric Beigbeder ja peatoimetaja Yseult Williams.
Yellowstone'i rahvuspark
Juriidiline pädevus
Kuigi Yellowstone'i rahvuspark jääb kolme osariigi territooriumile, siis kuulub ta tervikuna Wyomingi kohturingkonna jurisdiktsiooni alla. See teeb Wyomingi ringkonnakohtust ainsa ringkonnakohtu, kelle pädevus ületab ühe osariigi piire.
Lui
Esimene seeria (1963–1987)
Daniel Filipacci eesmärk oli luua Playboy kvaliteetne prantsuspärane vaste. Kuni 1980ndate alguseni oli ajakiri väga menukas. Ajakirja modellideks olid arvukad prantsuse tähekesed, kuid ka mõned esmaklassilised näitlejad, nagu Brigitte Bardot, Jane Birkin ja Marlène Jobert. Esimene kaanetüdruk oli Valérie Lagrange. Neid pildistas Francis Giacobetti. Ajakiri lipukiri oli "Lui, le magazine de l'homme moderne" (Lui, ajakiri moodsale mehele). Esimestel aastatel oli alasti naiste piltide avaldamine keelatud, mistõttu lugejale tuli jätta mulje, et modellid on alasti, tsensuurile aga suuta tõestada, et nad pole alasti.
Ajakirjas ilmus Gérard Lauzier' koomiks "Les Sextraordinaires Aventures de Zizi et Peter Panpan". Ajakirja esimeste kaastööliste seas olid Jean-Louis Bory, René Chateau, Philippe Labro, Francis Dumoulin, Francis Giacobetti, Siné, Michel Mardore, Aslan, Robert Lassalvy ja Gilles Sandier.
Võrgupidu
thumb|Võrgupidudele tüüpiline pime ruum helendavate ekraanidega.
Võrgupidu (inglise keeles LAN party, mõnikord ka lanparty) on kogunemine, kus mitu arvutit ühendatakse selle toimumise kestel suureks kohtvõrguks (inglise keeles Local Area Network). Tavaliselt tehakse seda omavahel mitmikmängude mängimiseks.
Jaakko Juteini
thumb|Raamatu "Anteckningar af Tankar" tiitelleht Jaakko Juteini (õieti Jaakko Heikinpoika, ametliku nimega Jacob Judén; 14. juuli 1781 Hattula – 20. juuni 1855 Viiburi) oli Soome kirjanik ja rahvavalgustaja.
Juteini õppis Turu Akadeemias teoloogiat, kuid ei lõpetanud ülikooli. Seejärel töötas ta koduõpetajana.
Aastatel 1813–1840 oli Juteini Viiburi magistraadisekretär. Ta avaldas valgustuslikku ja patriootlikku luulet ja proosat. Oma ühiskonnakriitilistes teostes nõudis ta soome keelele suuremaid õigusi ning kritiseeris kirikut. Üks ta filosoofiline teos (1827) tunnistati ketserlikuks ja põletati 1829. aastal Viiburi turul.
Aastatel 1856–1858 ilmusid Juteini kogutud teosed (9 osas).
Senua
Senua oli roomlaste vähetuntud jumalanna.
Teda kujutati krunnis juustega sireda naisena. Arvatavasti oli ta keldi päritolu ning roomlased paistvad olevat teda samastanud oma Minervaga.
Ta on üks nendest jumalatest, kelle kohta on tänapäeval väga vähe teada. Teada on, et üks tema pühamu asus Inglismaal. Seegi avastati alles 2002. aastal. Tema poole kummardati pea igas olukorras, nagu enamiku "ülevõetud" jumalate puhul.
Tirana
pisi|Vaade lõunast üle Tirana ja selle tehisjärve 2015. aastal pisi|[[Skanderbegi väljak 1988. aastal, kui kommunistlikku Albaaniat lubati külastada juba esimestel välismaalastel]] Tirana on Albaania pealinn ja suurim linn ning Tirana ringkonna ja Tirana maakonna keskus.
Asetseb Ishmi jõe ääres viljaka tasandiku lõpus. Tiranat ümbritsevad mäed. Asub geograafiliselt Albaania keskel. Aadria meri jääb 27 km lääne poole.
Linna tegelik elanike arv arvatakse olevat 650 000 (1998; siis oli seal 420 000 ametlikult registreeritud elanikku). Nüüd räägitakse juba 700 000 või koguni 1 000 000 elanikust. Pealinnaks saades 1920 oli Tirana väike kohake, kuid on nüüd tähtsuselt möödunud endistest suurematest keskustest Shkodërist, Durrësest ja Korçëst.
Elanike arv oli 1910. aastal 12 000, 1930. aastal 30 000 ning 1945. aastal hoolimata vahepealsetest okupatsioonidest ja sõjast 60 000. 1950. aastatel Tirana tööstus kasvas kiiresti ning 1960. aastal oli elanike arv juba 137 000. 1989 oli elanike arv 238 057. 1990. aastatel on elanike arv plahvatuslikult kasvanud muuhulgas sellepärast, et Põhja-Albaaniast on parema elu lootuses palju rahvast pealinna kokku voolanud.
Elanikkonna enamiku moodustavad moslemid. Süleyman Paşa ehk Hadji Et'hem-bei mošeed hakkas 1789 ehitama Molla Bey ning selle lõpetas 1821 või 1819 tema poeg Haxhi Ethem Bej, Süleyman Paşa pojapojapoeg. Selle mošee lähedal hiiglasuurel Skanderbegi väljakul (mis on linna keskus) on kellatorn (Kulla e Sahatit), mis ehitati 1830. Skanderbegi väljakul on ka Skanderbegi mälestussammas ja riigiasutused, sealhulgas parlamendihoone. Mošee kõrval on Nõukogude Liidu poolt ehitatud Kultuuripalee. Läheduses on ka Tirana ülikooli hoone 1957. aastast.
Vanalinnas, mis jääb Skanderbegi väljakust ida ja põhja poole, on madalad vanad hooned, kitsad tänavad ning palju mošeesid ja kõrtse. Linnapilt on osalt idamaine, osalt annavad tooni sõdadevahelise aja Itaalia stiilis ehitised. Uuslinnaosa on nüüdisaegse planeeringuga.
2001. aastal valmis Tirana suurim katoliiklik kirik – Püha Pauluse katedraal.
2012. aastal valmis linna suurim õigeusu kirik – Kristuse Ülestõusmise katedraal.
2015. aastal valmis Tirana suurmošee.
Linnas püütakse arendada turismi, kuid seda takistab regiooni poliitiline ebastabiilsus. Linn maadleb ülerahvastusest tulenevate probleemidega (prügimajandus, veevärgi puudulikkus, elektrinappus). Infrastruktuur on vananenud. Ehitamine on kiiresti kasvanud. Väidetavalt on paljud uued hooned ehitatud pestud rahaga. Linnapea Edi Rama püüdis linna välist ilmet parandada, lastes puhastada Lana oja kaldapealsed ja värvida üle vanad ehitised.
Tiranas asub Qemal Stafa staadion.
Etümoloogia
Legendi kohaselt sai linn nime Osmanite sõjapealikult Süleyman Paşalt. Ta juhtis 17. sajandil sõjakäiku Pärsiasse ning arvatakse, et ta andis Tiranale nime Teherani (tänapäeva Iraan) eeskujul. Siiski on väide vastuoluline, sest üks 1418. aasta Veneetsia dokument kannab autentselt juba Tirana nime.
Ajalugu
Kaubanduskeskusena, mis asus teede ja karavaniteede ristumiskohas, Tirana aegamööda kasvas ning valiti Albaania pealinnaks 1920, Lushnjë kongressi poolt jaanuaris 1920 ametisse seatud ajutise valitsuse poolt. See oli kompromiss Põhja- ja Lõuna-Albaania vahel.
Itaalia ja Saksa okupatsiooni ajal oli Tirana vastupanuliikumise keskus. Linn vabastati Saksa okupatsioonist 17. novembril 1944. Samal aastal seati Tiranas ametisse Enver Hoxha valitsus. 11. jaanuaril 1946 kuulutati välja rahvavabariik.
Rahvavabariigi ajal julgustasid Nõukogude ja hiljem Hiina nõuandjad linna laienemist.
1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses oli Tirana kommunistliku režiimi kokkuvarisemiseni viinud vägivaldsete demonstratsioonide tulipunktiks. Kommunistliku režiimi kokkuvarisemist märgistas sümboolselt Enver Hoxha tohutu kuju ümbertõukamine veebruaris 1991.
Kliima
Kliima on suvel kuum ja kuiv, talvel jahe ja vihmane. Tirana asub viljakal tasandikul, kus kasvatatakse mitmesuguseid põllumajandussaadusi.
Transport
Teiste linnadega ühendavad teda maanteed ja raudteed. Tiranas on ka Rinase rahvusvaheline lennujaam, mis kannab ema Teresa nime. Tirana on 40 km kaugusel Albaania tähtsaimast sadamalinnast Durrësest, millega tal on raudtee- ja maanteeühendus. Tiranal on Podgorica ja Belgradi kaudu ühendus Budapestiga (avati uuesti 2003, kuid reisijatevedu puudub). Raudteeühendus on ka Laçiga.
Tööstus
pisi|Droonivideo Skanderbegi väljakust, rahvusmuuseumist ja Tirana kultuuripaleest 2020. aasta oktoobris Alates 1920. aastatest on Tirana jõudsasti kasvanud ning on rajatud palju tööstusettevõtteid. 1951. aastal valmisid soojus- ja hüdroelektrijaam. Läheduses kaevandatakse pruunsütt. Tirana on Albaania suurim tööstuskeskus. Tekstiili-, toiduainete-, ehitusmaterjali- (tsemendivabrik), puidu-, jalatsi-, ravimi-, klaasi-, portselani-, masina- (traktorite remont), metalli-, farmaatsia-, kosmeetika- ja värvitööstus.
Haridus
Tiranas on 7 kõrgkooli, sealhulgas Tirana ülikool (asutatud 1957), Polütehniline Ülikool, Kunstide Akadeemia, Põllumajandusülikool, Sõjaväeakadeemia ja Siseministeeriumi Instituut. Peale selle on linnas Albaania Teaduste Instituut, kontserdisaal, rahvusteater, ooperi- ja balletiteater ning muud teatrid, muuseume ja folkloorinstituut.
Linnapeade loend
thumb|[[Lana oja kaldapealsed pärast puhastamist ebaseaduslikest ehitistest]]
Ilme
pisi|keskel|700px|Tirana
Parasvöö
pisi|300px|Parasvööd on märgitud rohelisega pisi|300px|Parasvööd vanas mõistes polaarjoonte ja pöörijoonte vahel Parasvöö on Maa soojusvöö, mille piirideks on kõige soojema kuu samatemperatuurijooned +20 °C ekvaatori poolt ja +10 °C pooluse poolt.
Lihaskude
Lihaskude on loomorganismide kokkutõmbumisvõimelistest pikkadest lihasrakkudest koosnev kude, mille ülesanne on organismi liigutustalitlused.
Parasvöö
Parasvöös saab enam-vähem selgelt eristada nelja aastaaega: lühikese päeva ja pika ööga ning madalate õhutemperatuuridega talve, tõusvate õhutemperatuuridega kevadet, pika päeva ja lühikese öö ning kõrgete õhutemperatuuridega suve ning langevate õhutemperatuuridega sügist.
Varem arvati palavvöö piirideks pöörijooned ja polaarjooned.
Lihaskude
Eristatakse kolme lihaskoe tüüpi: silelihaskude, südamelihaskude ja skeletilihaskude. Skeletilihaskoe rakud on paljutuumsed ja alluvad tahtele. Silelihaskude vooderdab organismi siseelundeid: sooni, soolt, magu jne; need rakud on ühetuumsed, tahtele ei allu. Südamelihaskude töötab automaatselt (tahtest sõltumata), selle rakud on ühetuumalised ja moodustavad võrgustiku.
Patrick White
pisi|Patrick White Patrick Victor Martindale White (28. mai 1912 London – 30. september 1990 Sydney) oli Austraalia ingliskeelne kirjanik. 1973. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Jakobi mõis
Jakobi mõis (saksa keeles Jakobsberg) oli Tarvastu mõisa karjamõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal.
Yoko Ono
Yoko Ono (jaapani 小野 洋子 Ono Yōko; sündinud 18. veebruaril 1933 Tōkyō prefektuuris Jaapanis) on ameerika-jaapani kunstnik, filmitegija ja laulja.
Maniküür
pisi|Maniküürivahendid 1940. aastatest pisi|Maniküür ilusalongis Maniküür (prantsuse keeles manucure < ladina keelest manus 'käsi' + cura 'hooldus') on käte, eelkõige sõrmeküünte iluhooldus.
Yoko Ono
1966. aasta novembris tutvus ta John Lennoniga. 20. märtsil 1969 nad abiellusid. Nende poeg on Sean Lennon.
José Manuel Soria
pisi|José Manuel Soria (aastal 2015) José Manuel Soria López (sündinud 5. jaanuaril 1958 Las Palmas de Gran Canarias on Hispaania poliitik (Rahvapartei). Ta oli 22. detsembrist 2011 kuni 15. aprillini 2016 Hispaania tööstus-, energeetika- ja turismiminister.
Ta sündis aastal 1958 Las Palmas de Gran Canarias puuviljakaupmehe perekonnas ning kasvas üles Kanaari saartel. Tal on majandusharidus.
Ta oli aastatel 1984–1989 oli ta mikromajanduse ja rahvusvahelise majanduse dotsent kõrgkoolis Centro de Estudios Comerciales de Madrid, töötades samaaegselt kaubandusministeeriumis. Aastatel 1989–2003 oli ta Las Palmas de Gran Canariase linnapea. Aastast 1999 oli ta juhtis ta Kanaari saarte Rahvaparteid. Aastatel 2003–2011 oli ta Kanaari saarte parlamendi liige, lisaks 2007–2010 Kanaari saarte asekuberner.
Aastal 2011 valiti ta Hispaania parlamendi liikmeks. 22. detsembril 2011 sai tast Hispaania tööstus-, energeetika- ja turismiminister (Mariano Rajoy valitsuses). 15. aprillil 2016 oli ta sunnitud seoses Panama dokumentide lekkega ministriametist tagasi astuma.
Isiklikku
José Manuel Soria on abielus ja tal on kaks last.
Eesti jalgpalli 1995/1996. aasta karikavõistlused
'''Eesti jalgpalli 1995/1996. aasta karikavõistlused''' võitis JK Tallinna Sadam.
Eelvoor
!colspan="3" align="center"| 1995
Vabapääsmed
Otse esimesse vooru pääsesid võistkonnad kes jäid välja loosimata:
Esimene voor
!colspan="3" align="center"| 1995
Teine voor
!colspan="3" align="center"| 1995
Kolmas voor
!colspan="3" align="center"| 1995
Tennessee
Tennessee [tɛnɨˈsiː] on Ameerika Ühendriikide osariik 1796. aastast alates. See piirneb põhjas Kentucky osariigiga, lõunas Alabama, Mississippi ja Georgia, loodes Missouri, läänes Arkansase, kirdes Virginia ning idas Põhja-Carolina osariigiga.
Rahvastik
2010. aasta seisuga elas Tennessee osariigis 6 346 105 inimest.
Haldusjaotus
Osariik jaguneb 95 maakonnaks.
Heinrich Böll
Heinrich Theodor Böll (21. detsember 1917 – 16. juuli 1985) oli saksa kirjanik.
Sündis Reinimaal katoliiklikus peres, koolis paistis silma väga hea õppeedukusega ladina keeles.
Teostes on tugev katoliku miljöö mõju. Astus 1976. aastal katoliku kirikust välja, "ilma et oleks seejuures usust taganenud" ("vom Glauben abgefallen"), ning jäi sügavalt usklikuks inimeseks. Pooldas sõjajärgsel Saksamaal vasakpoolseid üritusi. Käsitles eelkõige Saksamaa natsionaalsotsialismi minevikuga seotud moraalseid probleeme. Viibis korduvalt Iirimaal, tema reisimeenutuste raamat "Iiri päevik" on tõlgitud ka eesti keelde.
Trent Reznor
thumb|Trent Reznor [[2005. aastal]]
Michael Trent Reznor (sündinud 17. mail 1965) on Ameerika Ühendriikide helilooja, laulja, multiinstrumentalist ja produtsent, kes on peamiselt tuntud bändi Nine Inch Nails (NIИ) asutaja ning solistina.
Reznor kirjutab kõik bändi lood, samuti mängib ta stuudioalbumitel kõiki pille (kitarr, klaver jt klahvpillid, trummid jne) ise. Kontsertidel kasutab ta live-bändi.
Asulad (W)
Asulad (W) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad W-tähega.
Teekummel
Teekummel (Matricaria chamomilla; sünonüümid Chamomilla recutita, Matricaria recutita) on üheaastane kahekojaline rohttaim korvõieliste sugukonnast kummeli perekonnast.
Amata Kabua
pisi|Amata Kabua Amata Kabua (1928 – 20. detsember 1996 Honolulu) oli Marshalli Saarte esimene president (1979–1996).
Teekummel
Nimi
Kummeli ladinakeelne nimetus tuleb tema kreekakeelsest nimetusest χαμαίμηλον (chamaimēlon), mis tähendab maaõuna: χαμαί tähendab 'maa peal' ja μῆλον õuna. Nimelt meenutab kummeli lõhn õuna.
Eestikeelses teaduslikus liiginimetuses viitab "tee-" taime kasutamist teetaimena.
Eestikeelsete rahvapäraste nimetuste seas on kanaperse, kaamel, saksakanalill, ubina-hein ja valge ätse.
Amata Kabua
Enne presidendiks saamist oli ta kooliõpetaja ja Majuro pealik. Ta on ka Marshalli Saarte hümni sõnade ja viisi autor.
Teekummel
Välimus
pisi|Teekummeli õisiku läbilõige Teekummel kasvab 15–40 cm kõrguseks.
Pikad ja kitsad lehed on kaheli- või kolmelisulgjad. Õied on koondunud pööristesse. Õõnes õiepõhi on paisunud ja soomusteta. Õie ääres paiknevad õielehed on valged, seest on õis kollane.
Eyvind Johnson
Olof Edvin "Eyvind" Verner Johnson (29. juuli 1900 – 25. august 1976) oli rootsi kirjanik.
Teekummel
Levila
Ta kasvab harilikult inimasustusega aladel kõikjal Euroopas ja Aasia parasvöötmes. Ta on laialt sisse talutud Põhja-Ameerika ja Austraalia parasvöötmesse.
Kasvukoht
Kummeli idandid vajavad ellujäämiseks avatud pinnast. Seetõttu kasvab ta teede lähedal, prügimägedel, jäätmaadel ja põldudel, sageli umbrohuna.
Kasvatamine
Kummel on pinnase suhtes vähenõudlik, kuid eelistab liivast kuiva pinnast, mille pH on 7,0–7,5, ja palju päikesevalgust.
Kummeli kasvatamisel on soovitatav kahe kummelitaime vahele jätta 15–30 cm vahet. Kummel on umbrohi, mistõttu talle pole erilist väetist tarvis. Kui pinnas on vilets, võib enne istutamist sinna siiski lisada lämmastikku, fosforit ja kaaliumi.
Kasutamine
Teekummel on väärtuslik ravimtaim, mida kasutatakse eelkõige tema põletikuvastase toime tõttu. Teda tarvitatakse ka kõhuvalu ja tundliku mao korral, kerge unerohuna ja kerge lahtistina.
Herbert Hold
Herbert Andreas Hold (23. jaanuar 1887 Mõisamaa, Kaarepere vald, Tartumaa – 22. veebruar 1981 Minden, Saksamaa LV) oli Eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarkapten). VR I/2.
Herbert Hold õppis aastatel 1908–1913 Tartu Ülikoolis arstiteaduskonnas ja kuulus korporatsiooni Fraternitas Estica.
Töötas aastatel 1913–1914 Riia linnahaiglas ja 1914–1919 Simuna jaoskonnaarstina. Eesti Vabadussõja puhkedes mobiliseeriti ta 1919. aastal Eesti Rahvaväkke ning määrati laiarööpmelise soomusrongi nr. 4 arstiks. 1919. aasta 3. aprillist edutati ta soomusrongide divisjoni arstiks ning ta oli ka soomusrongide diviisi arst.
Aastatel 1920–1922 töötas taas Simunas jaoskonnaarstina ja 1922–1925 Taagepera sanatooriumi ülemarstina. 1927. aastal sai merekindluste arstiks, samal aastal viidi üle sidepataljoni arstiks. Aastatel 1938–1939 oli ta Nõmme (Kivimäel Särje tänav 22a) asuva sõjaväesanatooriumi juhataja.
1939. aastal lahkus koos perega Saksamaale, kus töötas kopsuhaiguste eraarstina.
Herbert Hold suri 22. veebruaril 1981 Saksamaa Liitvabariigis Mindenis.
Eyvind Johnson
1974. aastal jagas ta Harry Martinsoniga Nobeli kirjandusauhinda.
Teekummel
Kasutamine
Tavaliselt võetakse seda sisse taimeteena. Ühe teetassi kohta võetakse kaks teelusikatäit kuivatatud kummeliõisi. Pideva kõhuvalu korral soovitatakse igal hommikul tühja kõhu peale juua tassitäis kummeliteed. Suu limapõletiku korral soovitatakse kummeliteega suud loputada.
2006. aasta uuring näitas, et loomadele on kummelil hulgaliselt kasulikke mõjusid: see aitab krampide ja põletiku vastu, rahustab ja alandab kolesteroolitaset. Loomadel aitab see diabeedi vastu ja rottidel vähendas kummelitee põletuste paranemise aega. Kummeliteel on pisikutevastased omadused ja ta toimib antioksüdandina. Pole päris kindel, et see inimestele samamoodi mõjub.
Kummelitee on näidanud teatud mõju vähirakkude ja herpeseviiruse vastu, kuid arusaadavalt ei ole kummelitee kummagi haiguse ravim.
Inimesel on küllaltki raske kummelit üle annustada. Siiski on suurte annuste korral tähendatud nohu ja oksendamist. Veelgi harvematel juhtudel tekib lööve.
Kummelit kasutatakse kosmeetikas, peamiselt selleks, et aidata kummelilahusega loputades heledaid juukseid pesta.
Mõned tolmulestad, näiteks Psoroptes cuniculi, ei kannata kummelit.
Teekummelit nimetatakse taimearstiks. Arvatakse, et ta parandab teiste taimede kasvu ja tervist, eriti nende, mis toodavad eeterlikke õlisid. Arvatakse, et teekummeli kõrval toodavad nood rohkem eeterlikke õlisid, seevastu mõned taimed, nagu piparmünt, salvei, oregano ja basiilik on teekummeli kõrval tugevama maitse ja lõhnaga.
Kummel arvatakse aitavat seenhaiguste vastu ja nende vältimiseks piserdatakse mõnel pool seemikuid kummelilahusega.
Maist augustini õitsevat ja meeldivalt lõhnavat kummelit kasvatatakse ka ilutaimena.
Kummel on ambroosia sugulane. Mõned inimesed, kes on ambroosia õietolmu vastu allergilised, võivad seda olla ka kummeli õietolmu vastu.
Kummel sisaldab kumariini ja seetõttu tuleb mõningate ravimite, näiteks antikoagulantide, võtmise korral olla kummeliga ettevaatlik.
Sarnaseid liike
Teekummel sarnaneb kesalillega: lehed on ühesugused niitjad, õisikud sama värvi; erinevuseks on, et teekummeli õisikud on palju väiksemad ning kummis (kuhikja) õisikupõhjaga, vastavalt ka kummis kollaste putkõitega osaga korvõisikus.
Sarnased õied on ka harilikul härjasilmal ja valgel karikakral. Neid taimi on kerge eristada lehtede põhjal. Härjasilmal on saagja servaga varrele vahelduvalt kinnituvad lihtlehed. Valgel karikakral on aga sulgjalt lõhestunud, ent mitte niitjad lehed.
Right Now (Jeanette Biedermanni laul)
"Right Now" on Jeanette Biedermanni viimane singel albumilt "Rock My Life". Lugu oli DTM-i ametlik laul. See anti Saksamaal välja 16. juunil 2003. Laulu kirjutasid Bodybrain, Frank Johnes ja Wonderbra ning produtseerisid Frank Johnes ja Tom Remm.
Aleksandra Fjodorovna
Aleksandra Fjodorovna on olnud mitme isiku nimi:
Kuremaa kaitseala
pisi|Kaitseala [[Kuremaa järve põhjakaldal]]
Kuremaa kaitseala (ka Kuremaa järveäärne puhkeala) on kaitsealune piirkond Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Selle suurus on 21 hektarit.
Kaitseala moodustati 1992. aastal, et kaitsta Kuremaa järve põhja- ja kirdekalda puhkeala ning seal kasvavat tammepuistut.
Dreimaņciems
Dreimaņciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lõunaosas.
Küla asub endisest valla keskusest Valgalest 4, piirkonna keskusest Talsist 28 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusel.
Aastal 2017 oli külas 40 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 39.
Lüüdia
Lüüdia asus Väike-Aasia lääneosas Kaaria ja Müüsia vahel. Lüüdia pealinn Sardeis jäi Egeuse rannikust ainult u 150 km sisemaa suunas. Varaseimad teated Lüüdia kuningriigi kohta pärinevad umbes 1200 aastast eKr. 1000 aasta paiku eKr langes Lüüdia Früügia võimu alla.
pisi|left|Lüüdia ja [[Uus-Assüüria|Uus-Assüüria suurriigi laienemine, 8.–7. sajand eKr]]
7. sajandil eKr seda vormiti Lüüdias maailma esimesed kulla ja hõbeda sulamist, elektronist mündid ja hiljemalt 7. sajandiks võtsid lüüdlased omaks foiniikia tähestikul põhineva kirja.
Lüüdia kuningriik oli ka kimmerlaste ründeobjektiks, kelle tagasitõrjumiseks lõi Lüüdia kuningas Gyges (u 680–650 eKr) liidu Assüüria kuninga Assurbanipaliga, kuid astus esialgse edu järel liitu hoopis Assüüriast lahku löönud Egiptuse valitseja Psamtikuga, sai seejärel kimmerlastelt rängalt lüüa ja hukkus. Kuigi tema järglane (u 650–615 eKr) Ardys taastas liidu Assüüriaga, ei hoidnud see ära Sardise rüüstamist kimmerlaste poolt.
Umbes 600 eKr laienes Lüüdia kuningriik Egeuse mere ja Halyse jõeni, vallutades Früügia, Kaaria, Troasi ja Müüsia, ning hoidis tähtsamaid Musta mere kaubateid enda kontrolli all.
6. sajandi alguseks eKr allus Lüüdia kuningale kogu Anatoolia lääneosa ning 6. sajandi keskel eKr sundis Lüüdia kuningas teisi Väike-Aasia Joonia linnriike maksma tribuuti. Kuningas Alyattese ajal (u 600–560 eKr) toimunud sõda Meedia kuninga Kyaxaresega lõppes 585. aastal rahu ja liidulepingu sõlmimisega. Rahu- ja liidulepinguga jäi Anatoolia läänepoolne osa Lüüdiale. Viimasele Lüüdia kuningale Kroisosele (560–546 eKr) allusid peaaegu kõik Kreeka linnad Anatoolia läänerannikul ja kõik Anatoolia sisealad lääne pool selle keskplatood läbiva Halyse jõge (tänapäeva Kizil Irmak). 547/546. eKr asus Kroisos sõjaretkele Ahhemeniidide Pärsia kuningate kuninga Kyros II vastu, kuid sai lüüa. Kyros vallutas Sardeise ja liitis Lüüdia oma valdustega. Lüüdia langes Kyros II võimu alla Lüüdia satraapiana.
3. sajandil eKr vallutas alad Makedoonia valitseja Aleksander Suur. Hiljem langes ala Pergamoni ja Seleukiidide ning 133 eKr Rooma võimu alla Väike-Aasia provintsina.
Lūši
Lūši on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lõunaosas.
Küla asub endisest valla keskusest Valgalest 5, piirkonna keskusest Talsist 27 ja Riiast 111 kilomeetri kaugusel.
Lūši on tekkinud endise Zīle kooli juurde.
Brigit
Brigit ehk Brigid oli keldi mütoloogias ravitsemis- ja viljakusejumalanna, kes aitas naisi sünnitusel.
Külmvöö
pisi|Külmvööd varasema jaotuse järgi
Brigit
Teda kummardati laialdaselt Iirimaal ja Britannias, kus teda tunti tõenäoliselt Brigantia nime all. . Põhja-Inglismaal oli Brigantia enne roomlaste sissetungi valitseva hõimu, brigantide, peajumalanna. Teda seostati vee, sõja ja ravitsemisega, aga ka jõukusega. Prantsusmaal kandis ta Brigindo nime. Teda austati Imbolci pidustuste ajal 1. veebruaril, ajal, mil uted poegisid.
Külmvöö
Külmvöö on Maa soojusvöö, mille piir on kõige soojema kuu samatemperatuurijooned +10 °C ekvaatori poolt ja 0 pooluse poolt. Seal on kogu aasta jooksul õhutemperatuurid madalad ning päevad lühikesed ja ööd pikad. Polaarjoontelt pooluste poole esinevad polaarpäev ja polaaröö.
Brigit
Ta oli abielus jumal Bresiga ning sünnitas talle kolm poega. Brigit oli Lugi õde ja Dagda tütar. Tihti esineb Brigid ka oma ema Anu teisendina, mis tähendab, et nad olid tõenäoliselt ühe ja sama emajumalanna eri aspektid.
Külmvöö
Varem arvati polaarvöö piiriks polaarjooned.
Brigit
Ta oli oluline viljakusjumalanna ja ravija, kaitses sünnitavaid naisi ning oskas tulevikku ennustada. Ta oli ka seppade ja poeetide kaitsejanna, olles tihedalt seotud bardidega. Ta oli seotud pühade kaevudega ja ka Brenti jõgi sai tema järgi nime.
Püha Brigid või Püha Bride, üks Iirimaa kaitsepühakuid, võis olla enne ristiusu vastuvõtmist jumalanna Brigid preestrinna.
Kazimierz Marcinkiewiczi valitsus
Kazimierz Marcinkiewiczi valitsus tuli Poolas võimule 31. oktoobril 2005 valimiste järel. Marcinkiewicz nimetati peaministriks säilitamaks Lech Kaczyński võimalusi presidendiks saada, selle sihi saavutamise järel sai alates 14. juulist 2006 ametisse juba Jarosław Kaczyński valitsus.
Valitsuse koosseis
1PiS kandidaat 2Endine PO 3Partei Centrum liige
4PiS lähedalseisev
Soroptimistid
Soroptimistide Klubi oli naiste kutseesinduste klubi, mis loodi 1932. aastal Tallinnas.
1937. aastal oli klubil väljatöötamisel uus kodukord, mis nägi ette sidemete tihendamist Tartu Soroptimistide Klubiga.
Esimene avalik esinemine oli Tallinna Soroptimistide Klubil 1937. aastal kella-viie-tee Estonia valges saalis.
Soroptimistide Klubi peeti vasteks meeste Rotary-klubile.
Klubide vahel toimus sõbralik koostöö.
Soroptimistide Klubi asutas Tallinnas prl. dr. de Noel Pariisist, kes oli Soroptimistide Ülemaailmse Liidu juhataja ning kes külastas Tallinna korduvalt.
Tallinna klubil oli 1937. aastal 23 liiget ja 10 külalisliiget. Külalisliikmed oli klubil 1938. aasta kevadel kavas vastu võtta.
Liikmeks valimine
Igalt kutsealalt pääses klubi liikmeks ainult üks esindaja - nii palju, kui oli naiste kutsealasid, võis klubis olla liikmeid.
Kui kas või üks klubi liige oli vastu, siis kandidaati klubi liikmeks ei võetud.
1937. aastal olid Tallinna Soroptimistide Klubis koos külalisliikmetega esindatud järgmised kutsealad:
büroo juhataja, käsitööinstruktor, masinakirjutaja, prantsuse keele õpetaja, diktsiooni õpetaja, tõlk, vandeadvokaat, laboratooriumi õde, sisehaiguste arst, perenaine, linnavolinik, haigla noorem ordinaator, ajakirjanik, ärijuht, seltskonnategelane, kosmeetik, lauluõpetaja, panga osakonna juhataja, õmbleja, apteeker, naiskutsekooli juhataja, pangaametnik, ühistegelane, statistika büroo osakonna juhataja, kutsekooli õmblusklassi juhataja, lastearst, võimlemisõpetaja, laboratooriumi juhataja, hambaarst.
Juhataja valimine
Igal aastal valiti klubile uus juhataja.
Klubi juhataja algatusel valmis klubi liikmeskonna raamat, kuhu iga liige kirjutas oma käega oma eluloo ja oma kutseala saavutused.
Klubi liikmed käisid koos üks kord kuus. Oma ruume klubil 1937. aastaks veel ei olnud, koosviibimisi peeti klubi liikmete pool.
Iga liige oli kohustatud koostama referaadi oma kutsealast, et teistele klubi liikmetele tutvustada oma kutseala omadusi ja raskusi.
Klubi liikmed
pr. Mari Raamot
pr. Anni Varma
prl. Aino Tamm
prl. Hilda Tamm
pr. Linda Junkur
pr. Alma Ostra-Oinas
pr. Johanna Päts
pr. Kallista Kann
pr. Marta Kurfeldt-Jõeäär
pr. Tatjana Poska-Laaman
pr. dr. Ksenia Poska
pr. Marta Linnas
pr. Ilma Martna
pr. Kann-Tusti
pr. Liina Varus
pr. Linda Kilvits
prl. Hilda Ehvert
prl. Elise Aron
pr. E. Laur
prl. Gerda Kallas
prl. Liis Kevand
prl. Li Rennit
pr. Roosi Tomson
pr Vanda Juhansoo
Eesmärgid
Klubi oli seadnud eesmärgiks kaasata liikmeskonda silmapaistvaid naisi mitmesugustelt kutsealadelt.
Rahvusvahelise Soroptimistide Liiduga olid Eesti soroptimistid pidevas kontaktis.
1937. aastal Ameerika Ühendriikides peetud soroptimistide kongressile kutsuti ka Eesti soroptimistide esindaja. Võimaluste puudumisel seal ei osaletud.
1938. aastal osales Amsterdamis toimunud kongressil pr Vanda Juhansoo.
Allikas ajaleht Uus Eesti nr 314 18 november 1937
Aruniit
Aruniit on niit, mis asub kuival või parasniiskel alal.
Põõsarinne on väga liigirikas, rohurinne kidur ja puurinne peamiselt puudub. Tekib raide põlengute ja niitmise tagajärjel.
Jaguneb neljaks:
Taimestiku puurindesse kuuluvad arukask, pihlakas ja sanglepp. Põõsarinne: kadakas, kukerpuu, kuslapuu, kontpuu, kibuvits, paakspuu. Rohurinne: kukehari, punane aruhein, hobumadar, lubikas, muulukas.
Asulad (Õ)
Asulad (Õ) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad Õ-tähega.
Valentõna Ševtšenko
pisi|Valentõna Ševtšenko 2010. aastal Valentõna Ševtšenko (ukraina keeles Валенти́на Євге́нівна Шевче́нко, sündinud 2. oktoobril 1975 Tšernigivis) on Ukraina suusataja.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis võitis ta 30 km vabatehnikas pronksmedali. Ševtšenko senine parim koht suurvõistlustel oli viies 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys 30 km.
2014. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial Sotšis oli ta Ukraina lipukandja.
Ševtšenko on võitnud viis maailmakarikavõistluste etapi. 2007. aastal sai ta Tour de Skil kolmanda koha ja järgmisel aastal oli ta neljas.
Maailma karikas
Valentõna Ševtšenko on osalenud ( seisuga 24. veebruar 2015 ) 270 korda maailmakarikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile 17 korral, millest viiel korral kõige kõrgemale astmele.
Lemmaltsalised
Lemmaltsalised (Balsaminaceae) on kanarbikulaadsete seltsi kuuluv sugukond kaheidulehelise taimi. Sugukonda arvatakse üle 850 liigi ja neist enamik kuulub perekonda lemmalts (Impatiens).
Lemmaltsaliste seas leidub nii üheaastasi kui ka püsikuid. Nende areaaliks on parasvöötme ja troopika piirkonnad, nende seas Põhja-Ameerika, Aasia, Euroopa ja Aafrika.
Eestis esindab sugukonda üks perekond – lemmalts (Impatiens), milles Eestis on üks pärismaine liik ja kaks invasiivset võõrliiki.
Tõdva–Hageri tee
Tõdva–Hageri tee (registrinumbriga 11240) on kõrvalmaantee Saku ja Kohila vallas. Tee pikkus on 14,8 km.
Tee saab alguse Tallinna–Rapla–Türi maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Tõdva külas (Saku vald) ja lõpeb Kernu–Kohila tee kümnendal kilomeetril Hageri alevikus (Kohila vald).
Tee kulgeb läbi Tõdva, Metsanurme, Roobuka, Aespa, Vilivere, Sutlema ja Hageri küla ning Kiisa ja Hageri aleviku.
Tee ületab ühe silla (Kiisa sild üle Keila jõe tee kuuendal kilomeetril) ja 11 truupi. Teele jääb kuus bussipeatust: Kiisa, Kiisa raudteejaam, Standard, Soonurme, Ikarus, Optimist.
Teega ristub esimesel kilomeetril Saku–Tõdva tee, neljandal kilomeetril Kasemetsa–Kiisa tee, kuuendal kilomeetril Kiisa jaama tee, seitsmendal kilomeetril Kiisa–Maidla tee, kaheksandal kilomeetril Kiisa–Kohila tee.
Kuni Kasemetsa–Kiisa teeni on tee mustkattega, kuni Kiisa–Kohila teeni on tee asfaltkattega, edasi põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita, Hageri alevikus tänavaklassiga. Liiklussagedus on Saku–Tõdva teeni 3000–6000 autot ööpäevas, edasi Kasemetsa–Kiisa teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi Kiisa–Kohila teeni 3000–6000 autot ööpäevas, edasi 9. kilomeetrini 1000–3000 autot ööpäevas ning sealt tee lõpuni 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on lõigul 4,5–10 km ja tee kahel viimasel kilomeetril (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Kiisa alevikust Harju maakonna piirini ning Hageri alevikus.
Venemaa Eurovisiooni lauluvõistlusel
Venemaa on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1994. aastast.
Ajalugu
1995. aastal Dublinis toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Venemaad Filipp Kirkorov. Kuid Kirkorovit ei saatnud lauluvõistlusel edu ning Venemaa pidi leppima 17. kohaga. Halva koha tõttu pidi Venemaa ühe aasta võistlusel vahele jätma. 1997. aastal esindas Venemaad Alla Pugatšova. Sarnaselt oma abikaasa Filipp Kirkoroviga ei saatnud ka Pugatšovat Dublinis edu, ta sai 15. koha. Pärast seda ei osalenud Venemaa Eurovisiooni lauluvõistlusel kuni 2000. aastani. 2000. aastal saavutas Venemaa oma esimese korda viie parima hulgas. Riigi esindaja Alsou tõi Venemaale Stockholmis toimunud võistlusel teise koha. 2003. aastal esindas Venemaad popduett T.A.T.u. Duett oli Riias favoriit ning arvati, et Venemaa võidab lauluvõistluse kindla punktilise edumaaga. Kuid Eurovisiooni võitja selgus hoopis väga tasavägises võitluses, kus Venemaa jäi kolmandale kohale, kaotades võitjale Türgile vaid 3 punktiga ja teise koha saajale 1 punktiga. 2006. aastal Ateenas esindas Venemaad Dima Bilan, kes lauluga "Never Let You Go" saavutas 2. koha, kaotades võitnud Soomele peaaegu 50 punktiga. 2007. aastal läks eurolaval Venemaad esindama tütarlaste trio Serebro. Lauluga "Song #1" saadi kolmas koht. 2008. aastal Belgradis esindas riiki teist korda Dima Bilan. Lauluga "Believe" tõi Bilan Venemaale Eurovisiooni esimese võidu ning järgmine, 54. Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Venemaal Moskvas. 2009. aastal Moskvas toimunud lauluvõistlusel esindas korraldajariiki Venemaad Anastassija Prõhhodko, kes esitas ukraina- ja venekeelse laulu "Mamo", mis saavutas 11. koha. Venemaa on olnud viimastel aastatel Eurovisioonil üsna edukas. Riik on olnud pingerivis kahel korral teine (2012. ja 2015. aastal) ja kahel korral kolmas (2016. ja 2019. aastal).
Venemaa eemaldus 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistluselt Ukraina kriisi tõttu, kuna Venemaa esindajaks valitud Julia Samoilova sai Ukrainasse kolmeaastase sissesõidukeelu, sest ta esines 27. juunil 2015 Krimmis Kertšis aasta pärast selle okupeerimist Venemaa poolt, olles Krimmi sisenenud Venemaa kaudu ilma Ukraina loata. Kuigi Venemaale pakuti võimalust osaleda kas satelliidipildi vahendusel või uue artistiga, lükkas Pervõi Kanal need võimalused tagasi ning teatas, et keeldub lauluvõistlust televisioonis üle kandmast. 2018. aastal naasis Venemaa siiski võistlusele, kuigi esialgu oli ebaselge, kas Julia Samoilova esindab riiki, sest tema kandidaatlus järgmiseks aastaks oli vahepeal peatatud. 2018. aastal valiti esindajaks siiski Samoilova. Võistlusel saavutas ta aga riigi halvima tulemuse. Ta saavutas poolfinaalis vaid 15. koha, mis tähendas, et Venemaa langes esimest korda Eurovisiooni lauluvõistluse ajaloos poolfinaalis välja. 2019. aastal esindas Sergei Lazarev teist korda Venemaad. Erinevalt oma eelkäijast Dima Bilanist ei võitnud ta lauluvõistlust. Sellegipoolest jõudis Venemaa koos Lazareviga esimest korda pärast 2016. aastat finaali ja suutis oma varasematele edusammudele kolmanda kohaga järgi jõuda.
25. veebruaril 2022, päev pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse, teatas EBU, et Venemaa jäetakse 2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistluselt välja. Venemaa ringhäälinguorganisatsioonid teatasid EBU-st väljaastumisest.
Osavõtt
{{legend|gold|1. koht}}{{legend|silver|2. koht}}{{legend|#CC9966|3. koht}}
Hääletamise ajalugu (1994–2021 finaalid)
Venemaa on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Drottningholmi loss
Drottningholmi loss on Rootsi kuningliku perekonna eraresidents Drottningholmis Lovöni saarel. Kuigi loss kuulub Rootsi kuninglikule perekonnale, on park ja mitmed ruumid huvilistele avatud.
Ajalugu
Nimi "Drottningholm" tähendab 'kuninganna saart' ning tuleneb algsest lossist, mille Rootsi kuningas Johan III 1580. aastal ehitas oma abikaasale kuninganna Katarina Jagellonicale. Aastal 1661 ostis lossi Hedvig Eleonora, kuid 31. jaanuaril 1661 põles loss maha. Hedvig Eleonora palkas kuulsa arhitekti Nicodemus Tessin vanema ning järgmisel aastal algasid taastamistööd. Aastal 1681 suri Nicodemus Tessin vanem, kes oli lossi peaaegu valmis ehitanud, ning tööd viis lõpule tema poeg Nicodemus Tessin noorem. Hedvigil oli vaja uhket lossi, sest ta oli alaealise kuninga Karl XI eestkostja ja Rootsi oli selleks ajaks saavutanud suure võimu.
Aastal 1744 läks loss pulmakingitusena Preisimaa printsessile Luise Ulrikele, kes sai kuningas Adolf Frederikiga abielludes Rootsi kuningannaks Lovisa Ulrika nime all. Lovisa Ulrika ajal lähtuti sisekujunduses prantsuse rokokoost ning tema ajal taastati ka mahapõlenud lossiteater. 1777. aastal müüs Lovisa Ulrika lossi riigile ning järgmiseks elanikuks sai tema poeg Gustav III.
19. sajandil lossi aktiivselt ei kasutatud ja see hakkas lagunema, kuid 1907. aastal lasi Oskar I viia lossis läbi ulatuslikud taastamistööd.
Praegune kuningapere on lossis elanud alates 1981. aastast ning lossi valvab Rootsi sõjavägi (nagu Stockholmi kuningalossigi).
Renoveerimistööd
400 aasta jooksul on paleed ja parki mitmeid kordi taastatud ja uuendatud. Suurim remont leidis aset 1907–1913, mil vahetati välja elektri- ja küttesüsteem ning kanalisatsioon. Lisaks vahetati välja veetorusid ning pandi uus katus. Alates 1997. aastast on jõudumööda remonditud ja renoveeritud lossi erinevaid osi ning aastatel 1997–2002 käisid lossi välisseinte puhastus- ja taastamistööd.
Lossikirik
Lossikiriku projekteeris Nicodemus Tessin vanem ning see valmis 1746. aasta mais. Tänapäevani toimub seal iga kuu viimasel pühapäeval Lovöni kihelkonna suur jumalateenistus. Kiriku orel pärineb 1730. aastast ning on siiani kasutusel. Seintel olevad traditsioonilised gobeläänid on pärit Gustav V valitsusajast.
Lossiteater
Drottningholmi Lossi Teater on ooperiteater, mis asub lossi vastas ning kus toimuvad igasuvised ooperifestivalid.
Vaesed inimesed
"Vaesed inimesed" (vene keeles Бедные люди) on Fjodor Dostojevski romaan.
Drottningholmi loss
Barokkaed
Vanim osa rajati 17. sajandil Hedvig Eleonora juhtimise all ning Tessinid projekteerisid aia, mis paikneb otse lossi vastas ning mida ääristab kolm alleed. Paljud skulptuurid rajas kunstnik Adrian de Vries. Aed ja sellega piirnev park jäid 19. sajandil hooletusse, kuid taastati Gustav VI Adolfi poolt 1950.–1960. aastatel.
Vaesed inimesed
See on esitatud kirjavahetusena Makar Devuškini ja Varvara Dobroselova vahel.
Drottningholmi loss
Inglise aed
Gustav III rajas Inglise aia, mis paikneb barokkaiast põhja pool ning kus on kaks kanalitega tiiki, sillad, suured muruplatsid ja puudesalud. Aeda ilmestavad ka pikad ja laiad kõnniteed. Suurema osa marmorkujudest ostis Gustav III Itaaliast. Nende eesmärk oli jalutajaid üllatada.
UNESCO maailmapärand
Drottningholmi loss ning osa selle aedu koos lossiteatri ja hiina lossiga kuuluvad 1991. aastast UNESCO maailmapärandi nimistus olevasse objekti nr 559 "Drottningholmi kuninglik valdus".
Distantsõpe
Distantsõpe on Eesti Keele Instituudi ühendsõnastiku 2021. aasta määratluse kohaselt „e-õppe vormis toimuv õppetöö, kus õpetajate või õppejõududega suheldakse üksnes veebi vahendusel“.
Asulad (Ä)
Asulad (Ä) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad Ä-tähega.
Pärt Lias
pisi|Pärt Liase haud [[Metsakalmistul]] Pärt Lias (28. oktoober 1940 – 20. oktoober 2006) oli eesti kirjandusteadlane, semiootik, kriitik ja tõlkija, aastast 1989 kuni surmani Tallinna Ülikooli õppejõud.
Enne Tallinna Ülikooli töötas Pärt Lias Keele ja Kirjanduse Instituudis. Aastatel 1992–1995 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus kirjandusteaduse ja kriitika toimetaja.