cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maarja Mitt-Pichen
Ta lõpetas aastal 2002 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 2002–2004 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas skandinaavia keeli ja kultuuri. 2008. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 23. lennu. Aastatel 2010–2014 oli ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis magistriõppes, tal on magistrikraad lavakunsti ja häälepedagoogika erialal. Alates 2015. aastast õpib ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias doktoriõppes.
Aastatel 2008–2013 oli ta draamanäitleja teatris Vanemuine, seejärel on olnud vabakutseline.
Aastatel 2014–2018 töötas ta hääletehnika õppejõuna Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis. Alates 2014. aastast on olnud ka lavakõne ja näitlejameisterlikkuse õpetaja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.
Marina Palei
pisi|Marina Palei (2009) Marina Palei (vene keeles Мари́на Анато́льевна Пале́й; sündinud 1. veebruaril 1955 Leningradis) on vene kirjanik ja tõlkija.
1978 lõpetas ta Metšnikovi-nimelise Leningradi riikliku meditsiiniakadeemia ja töötas arstina. 1985 astus ta Gorki-nimelisse kirjandusinstituuti, mille lõpetas 1991 kiitusega.
Looming
Tema kirjanduskriitikat hakati avaldama 1987. Tema esimene avaldatud ilukirjanduslik proosateos oli "Kompositsioon punasel ja sinisel", mis ilmus 1989 ajalehe Komsomolskaja Pravda nädalalisas Sobessednik. Kuid tuntuse tõi talle jutustus "Jevgeša ja Annuška", mis ilmus 1990 ajakirjas Znamja. 1991 avaldas ajakiri Novõi Mir tema veelgi tuntumaks saanud jutustuse "Ringkanali Cabiria". Samal aastal ilmus Moskvas tema esimene raamat "Kadunute osakond".
1998 ilmus tema teine raamat "Tuule sündimiskoht", mis on tema Venemaal elatud perioodi omalaadne loominguline kokkuvõte. Seejärel ilmusid raamatud "Long distance ehk slaavi aktsent" (2000), romaan "Lantš" (2000) ja romaan "Clemens" (2007).
Palei tõlgib ilukirjandust itaalia, hollandi, uuskreeka, inglise ja sloveeni keelest. Tema enese loomingut on tõlgitud 13 keelde, mille seas on ka eesti keel.
Eesti keeles on ilmunud Marina Palei jutustus "Ringkanali Cabiria" Vilma Matsovi tõlkes (Loomingu Raamatukogu 14, 1995) ning jutustus "Küla" Jaan Rossi tõlkes (Loomingu Raamatukogu 15, 2012).
Palei kuulub rahvusvahelisse PEN-klubisse, Venemaa ja Moskva Kirjanike Liitu ning Hollandi Kirjanike ja Tõlkijate Liitu.
Palei esineb ühemehesõu stiilis performance ' itega, milles ühendab oma tekstide ettekandmise muusika ja fotodega.
Eliza McCartney
Eliza McCartney (sündinud 11. detsembril 1996 Aucklandis) on Uus-Meremaa kergejõustiklane, teivashüppaja.
Noorena harras ta paljusid spordialasid, sealhulgas netball 'i, krossijooksu, tennist, ujumist ja veepalli. Enne teivashüppe juurde asumist tegeles ta ka kõrgushüppega.
2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta rahvusrekordiga 4.45 pronksmedali.
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis saavutas ta Uus-Meremaa siserekordiga 4.70 viienda koha. Umbes kaks nädalat enne seda oli ta viinud Uus-Meremaa välisrekordi 4.80-ni.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta 4.55-ga üheksanda koha ja jäi 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis Okeaania rekordiga 4.75 neljandaks. Sama aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Gold Coastis võitis ta 4.70-ga hõbemedali.
26. mail 2018 püstitas ta Teemantliiga etapil Eugene'is isikliku rekordi ning ühtlasi Uus-Meremaa ja Okeaania rekordi 4.85. Tema eelmine isiklik rekord oli 4.82, mis oli püstitatud 26. veebruaril 2017 Aucklandis. Sisetingimustes on tema isiklik rekord samuti 4.75, mis on püstitatud 3. märtsil 2018 Birminghamis.
Ta õpib Aucklandi Ülikoolis psühholoogiat.
Ülekostvus
Ülekostvus (inglise keeles crosstalk) on nähtus, kus telefonsideliinides, -kaablites või elektroonikaseadmetes signaal levib nõrgemalt soovimatult ühest keerupaarist kõrvalasuvatesse keerupaaridesse või juhtmetesse. Telefonsides on see selline ilming, kus kõneleja kuuleb vaiksemalt kellegi teise kõneleja juttu samaaegselt pealt. Ka ringhäälingus on ülekostvus soovimatu kõrvalnähtus. Ülekostvust mõõdetakse detsibellides (dB).
Ülekostvuse põhjuseks võib olla:
Traadis leviv elektrivool tekitab ümber traadi ringikujulise magnetvälja. Seda nähtust kutsutakse induktsiooniks. Kui vooluringis on traadid üksteisega kõrvuti ja nende signaal on teineteisega vastupidine, on ka nende magnetväljad täpselt vastupidised ja seega kaks magnetvälja nõrgestavad teineteist ja ka. Keerdus traatide puhul kirjeldatud efekt suureneb. Mida tihedamalt on juhtmete keerupaarid keerdus, seda väiksem on traatidevaheline interferents ja seega väiksem ka ülekostvus.
WorldView-1
WorldView-1 on kontserni DigitalGlobe suure ruumilise lahutusega Maa seire tehiskaaslane.
WorldView-1 viidi päikesesünkroonsele orbiidile 18. septembril 2007.
Orbiidi kõrgus on 496 km, tehiskaaslase tiirlemisperiood 94,6 minutit. Tehiskaaslasel on 400–900 nm piirkonna pankromaatne kaamera. Kaamera dünaamiline diapasoon on 11 bitti. Ruumiline lahutus nadiiris on 0,5 m. Skaneerimisulatus on 17,6 km nadiiris. Kaamera on suunatav kuni 45° orbiidi tasandist kõrvale. See tagab sama koha mõõtmiste ajavahemiku 1,7 päeva. Kui piirduda 25° kõrvalevaatamisega, on mõõtmistevaheline intervall 4,6 päeva. Sidus mõõtmisala ühel ülelennul on 60 × 110 km mono-režiimis ja 30 × 110 km stereo-režiimis.
Wilhelm (ansambel)
Wilhelm on 2012. aastal asutatud Eesti ansambel.
Ansambel on kahel korral laulnud võistlusel Eesti Laul: 2014. aasta Eesti Laulul lauluga "Resignal" ja 2015. aasta Eesti Laulul lauluga "Light Up Your Mind".
Hannah Tompkins
pisi Hannah Minthorne Tompkins (28. august 1781 New York – 18. veebruar 1829 Staten Island) oli Ameerika Ühendriikide teine leedi (Daniel Tompkinsi abikaasana) aastail 1817–1825.
Giorgi Abdaladze
Giorgi Abdaladze on Gruusia pressifotograaf, kes 2011. aasta juulis mõisteti süüdi spioneerimises Venemaa kasuks.
Abaladze koos Zurab Kurtsikidze, Irakli Gedenidze ja Natia Gedenidzega vahistati 7. juulil 2011 ja mõisteti kokkuleppemenetluse korras tingimisi süüdi 22. juulil. Süüalused vabastati, kuid mõisteti kriminaaljärelvalve alla ja neil keelati riigist lahkuda. Abdaladzele ja Irakli Gedenidzele mõisteti kolmeaastane, Kurtsikidzele kaheaastane, Natia Gedenidzele pooleaastane tingimisi vanglakaristus. Gruusia seaduste kohaselt karistatakse salastatud info tõendatud üleandmist välisriikide eriteenistustele viie- kuni kaheteistkümneaastase vanglakaristusega.
Väidetavasti edastas Abdaladze Kurtsikidzele salajasi dokumente, millele tal õnnestus ligi pääseda töötades Gruusia Välisministeeriumi lepingulise fotograafina. Kurtsikidze omakorda saatnud info Venemaale.
Rutsiro
Rutsiro on asula Rwanda Lääneprovintsis, Rutsiro ringkonna keskus.
Giorgi Abdaladze
Eeluurimisperioodil avaldati Abdaladze kiri, kus ta oletas, et ajakirjanike vahistamise tegelikuks põhjuseks võis olla president Mihheil Saakašvili pahameel selle üle, et fotograafid jäädvustasid ja jagasid maailmaga pilte opositsiooni meeleavalduste vägivaldsest laialiajamisest 26. mail.
Rutsiro
Rutsiro asub umbes 7 km kaugusel Kivu järve idakaldast.
Giorgi Abdaladze
Vene ajakirjanduse andmetel olid fotograafide vahistamise põhjuseks presidendi ihufotograafi Irakli Gedenidze tehtud pildid meeleavalduse laialiajamisest. Gedenidze pidi nende allikate andmetel tegema sündmustest pilte siseministeeriumi tarbeks ja tal võimaldati tegutseda tingimusel, et ta ei jaga pilte välismeediale. Fotograaf otsustas aga teenida topelt ja müüs pilte Kurtsikidzele ja Abdaladzele. Gruusia politoloogi Malhaz Tšatšava sõnul loeti sellisel viisil valminud pilte salainfoks ja nende levitamist kriminaalkuriteoks.
Vahetult enne seda, kui süüdistaja esitas kokkuleppemenetluse taotluse, loobus Abdaladze kahest oma advokaatidest: Eka Beseliast ja Lado Matšarašvilist. Beselia oli avalikult väitnud, et Abdaladze, kes algul oma süüd ägedalt eitas ja eeluurimisvangistuses näljastreiki pidas, andis ülestunnistusavalduse psühholoogilise surve all. Ka Kurtsikidze kaitsja väitis, et tema kaitsealune esines tunnistusega oma vaba tahte vastaselt, misjärel kaitsealune tema teenetest loobus.
Rutsiro
Umbes 15 km Rutsirost ida pool on Mukura metsakaitseala.
Gustav Simmo
Gustav Simmo VR I/3 (4/16. veebruar 1896 Tori-Jõesuu, Pärnumaa – 30. juuli 1958 Denver, USA) oli Eesti sõjaväelane (major).
1941. aastal kuulus nn Trossi polgu koosseisu. Kodumaale tagasi jõudis ta Pihkva sõjavangide laagri kaudu. Teenis Tallinna omakaitses. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus töötas Alam-Saksis Schwarmstedtis puukoolis ja õppis Hannoveris aianduskursustel. 1950. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse, kus asus elama Denveris, kus avas puukooli.
Talle anti 2. liigi 3. järgu ja 1. liigi 3. järgu vabadusrist ja autasuna talu Taali asunduses. Avaldanud sõjaajaloolisi kirjutisi ajakirjas Sõdur.
PAG (ettevõte)
PAG OÜ (varem PAG AS) on Eesti ehitusettevõte, mis kavandab ja juhib ehitusprojekte.
Ettevõte asutati 1990.
Ettevõte on Eesti Ehitusinseneride Liidu, Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ja Eesti Teraskonstruktsiooniühingu liige.
Jan Bednarek
pisi|Jan Bednarek 2018. aasta MM-il Jan Kacper Bednarek (sündinud 12. aprillil 1992 Słupcas) on Poola jalgpallur, kes mängib Inglismaa esiliigaklubis Southampton ja Poola jalgpallikoondises keskkaitsjana.
Ta alustas klubikarjääri Poola klubis Poznańi Lech. Klubi koosseisus debüteeris ta Poola kõrgliigas hooajal 2013–14. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul teises Poola kõrgliigaklubis, Łęczna Górnikis.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Southampton. Inglismaa kõrgliigas lõi ta oma esimese värava 14. aprillil 2018 mängus Chelsea vastu. Hooaja 2022/23 esimeses pooles oli Bednarek Southamptonist laenul teises Premier League'i klubis, Aston Villa.
Poola jalgpallikoondises tegi Bednarek debüüdi 4. septembril 2017 mängus Kasahstani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus Jaapani vastu. Ta kuulus Poola koondisse veel ka 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema vend Filip Bednarek on samuti jalgpallur (väravavaht).
Kosovo Demokraatlik Partei
pisi|Kosovo Demokraatliku Partei logo Kosovo Demokraatlik Partei (albaania keeles Partia Demokratike e Kosovës) on vasakpoolne Kosovo partei. Parteid juhib Hashim Thaçi.
Partei asutati 1999. aasta mais Kosovo Vabastusarmee poliitilise tiiva baasil. Esialgne nimi oli Demokraatliku Progressi Partei.
Partei võitis nii 2007. (35%) kui 2010. aasta (32%) üldvalimised.
TIA/EIA-568
TIA/EIA-568 on üldnimetus kolmele standardile ANSI/TIA/EIA-568-B.1-2001, -B.2-2001 ja -B.3-2001 andmesidevõrkude kaabelduse kontekstis.
Iga traadi isolatsioon on eri värvi, et traatidel oleks kergem vahet teha. Standardi järgi on värvid järgmised: valge-roheline, roheline, valge-oranž, oranž, valge-sinine, sinine, valge-pruun ja pruun. Omavahel on keerdus sama värvi sisaldavad traadid. On kaks põhilist keerdpaarkaabli tüüpi: varjestamata keerdpaarehk UTP (ingliskeelsetest sõnadest unshielded twisted pair) ja varjestatud keerdpaar ehk STP (inglise keeles shielded twisted pair).
STP ja UTP on kõige odavamad lahendused andmeedastuseks (UTP on STP-st odavam). Mõlema korral on kiirused piisavad kohtvõrkude jaoks. Kuna enamikus ehitistes on UTP juba kasutusel, on ka paljud standardid sellele kohandatud, et vältida kulusid, mis läheksid alternatiivsete kaablite paigaldamisele.
Infovahetus sideliinis
pisi|Traadipaarid RJ-45 pistikus Et kasutada kaablit informatsiooni vahendamiseks, peab kindlaks tegema, mis klemme millekski kasutatakse. Vastavalt traatide paiknemisele otsikus jaotatakse kaablid otse- ja ristkaabliteks.
Etherneti 10 Mbit/s ja 100 Mbit/s ühenduste puhul kasutatakse informatsiooni edastamiseks keerdpaarkaablite esimest ja teist traati ning vastuvõtmiseks kolmandat ja kuuendat traati (2 paari pole kasutusel). Et andmevahetus kahe osapoole vahel saaks toimuda, on tähtis, et otspunktide vahel oleks traadid õigesti ühendatud. Selleks kasutatakse värvide järjestuse standardeid T568A ja T568B.
Otsekaabel
Otsekaabli mõlema otsa eri värvi traadid on sama järjestusega, st mõlemas otsas kasutatakse sama värvikoodi (kas T568A või T568B). Kasutatakse põhiliselt võrgukaardi ühendamiseks jaoturi või kommutaatoriga.
Variant 568A standardiga:
Ristkaabel
Ristkaabli otste traadid on erineva järjestusega signaali inverteerimiseks – ühe poole saatja kontakt jõuab teisele poole vastuvõtvasse kontakti ja vastupidi. Kaabli kaks otsa peavad olema tehtud erineva värvikoodi järgi (üks T568A järgi ja teine T568B järgi). Ristkaablit kasutatakse selleks, et ühendada kaks arvuti võrgukaarti või kaks vanemat tüüpi jaoturit või kommutaatorit (Uplink port).
Ristkaabli traatide paigutused otsikutesse 10 ja 100 Mbit/s Etherneti võrgu korral:
Ristkaabli traatide paigutus otsikutesse gigabitise ühenduse korral:
Machine Gun Kelly (räppar)
Richard Colson Baker (sündinud 22. aprillil 1990 Houstonis Harrise maakonnas Texases), enam tuntud esinejanimedega MGK ja Machine Gun Kelly, on USA räppar ja näitleja.
Varju-püsikluste
Varju-püsikluste ehk varjuluste (Bromus benekenii) on kõrreliste sugukonda luste perekonda kuuluv taimeliik.
Machine Gun Kelly (räppar)
MGK alustas muusikuteed teismelisena, oma esimese mixtape 'i avaldas ta oma kulu ja kirjadega 2006. aastal (2015. aastaks oli neid ilmunud juba kümmekond). 2011. aastal sõlmis ta plaadistuslepingud Bad Boy ja Interscope Recordsiga. Tema suure plaadifirma debüütalbum "Lace Up" ilmus 2012. aasta oktoobris ja võeti kriitikute poolt hästi vastu. Album sisaldas singleid "Wild Boy", "Invincible", "Stereo" ja "Hold On (Shut Up)" ning jõudis edetabelis Billboard 200 neljandale kohale. Albumit müüdi üle 178 000 eksemplari. 2015. aasta algul avaldas ta singlid "Till I Die" ja "A Little More" oma teiselt stuudioalbumilt "General Admission". Album ise ilmus sama aasta oktoobris ning jõudis Billboardi edetabelis samuti neljandale kohale. Tema edukaim singel on 2016. aastal ilmunud "Bad Things" (koos Camila Cabelloga), mis jõudis edetabelis Billboard Hot 100 neljandale kohale, oli esikohal edetabelis Mainstream Top 40, jõudis kahekordseks plaatinaplaadiks ning pälvis Radio Disney muusikaauhinna parima koostöö kategoorias. Tema kolmas album "Bloom" ilmus 12. mail 2017 ning oli esimesel müüginädalal Billboardi edetabelis kaheksandal kohal. Tema neljas album "Hotel Diablo" ilmus 5. juulil 2019. Album sisaldas singleid "Hollywood Whore", "el Diablo" ja "I Think I'm Okay(featuring Travis Barker ja Yungblud).
Varju-püsikluste
Taim kasvab varjukates leht- ja segametsades. Taim on Eestis haruldane.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Tiibkarikas
Tiibkarikas (saksa keeles Flügelpokal, Flügelglas) on 16.–17. sajandil Veneetsia klaasimeistrite loodud joogiklaasi tüüp, mille jalga kaunistavad kaks sümmeetriliselt vastastikku paiknevat, keerukateks aasadeks kokku seatud klaasvarrastest kaunistust. Kaunistused meenutavad linnu või putuka tiibu, sellest ka nimi. Pärit Veneetsiast, muutus see karikatüüp kiiresti väga populaarseks põhjapoolses Euroopas, näiteks Madalmaades ja Saksamaal.
Tüübid
Eesti keeles kasutatakse klaasvardast kaunistustega jalaga klaasi kohta vaid sõna tiibkarikas, ent mõned võõrkeelsed allikad eristavad mitut tiibkarika tüüpi.
Flügelglas
Seda tüüpi karikklaase tehti Muranol arhiiviallikate teatel alates 1512. aastast ja neid toodeti 18. sajandini. Mujal Euroopas pole selletaolised à la Façon de Venise 'Veneetsia moe järgi' tehtud klaasid enamikul juhtudel kergelt lokaliseeritavad ega täpselt dateeritavad.
Schlangenglas
Teise tüüpi kuuluvatel klaasidel on karikajala keskmine osa tervenisti moodustatud tiivapaarist, mis on kokku seatud tordeeritud ja põimitud ühest või mitmest klaasvardast ja kaunistatud türkiissinisest, punasest, sinisest või piimjasvalgest klaasimassist näpistatud lehekestega. Madalmaade kirjalikud allikad nimetavad sellist klaasitüüpi verres à serpent, coppen met serpenten, 17. sajandi saksa allikad Schlangenglas 'madudeklaas'. Eesti keeles on kasutatud sõna serpentiin-pokaal. Klaasvardad moodustavad siiski nagu eelmisegi tüübi puhul ühes tasapinnas paikneva kaunistuse (esines ka teistsuguseid maokujulisena kujundatud jalaga klaase), mis keeratuna kaheksasse oli vormitud kolmnurkseks või südamekujuliseks. Klaasvarraste ülemised otsad oli veel sageli omaette vormitud, näiteks linnukujulisteks.
Ka neid klaase tehti à la Façon de Venise mujal Euroopas, eelkõige 17. sajandil Madalmaades ja Saksamaal. Veneetsias nende valmistamise kohta selgeid arhiiviallikaid pole, kuid nimi viitab sellele, et seegi tüüp oli leiutatud Muranol.
Aeglane ajakirjandus
Aeglane ajakirjandus järgib paljuski 1989. aastal Roomas alguse saanud aeglase toidu (ing k slow food) liikumise eeskuju. Sarnaselt kiirtoidu kahjulikkusega on leitud ka inforuumi lühiuudistega täitmises tarbijatele kahjulikke mõjusid (info killustatus, üleküllus, pealiskaudsus) ning aeglane ajakirjandus püüab oma põhimõtteid järgides "tervislikumat", kvaliteetsemat ja nauditavamat ajakirjanduslikku sisu pakkuda.
Aeglast ajakirjandust ei iseloomusta ainult ajamääratlus, sellel on erinevate valdkonda uurinud teadlaste hinnangul mitmeid teisigi iseloomulikke omadusi ja põhimõtteid. Esile on tõstetud: narratiivne loo jutustamine, loominguline lähenemine, kvaliteet (teabe kogumisel, töötlemisel, vormistamisel), kontekstiga seostatud, põhjalik, taaskasutatav, aegumatu, tagasivaatav, konstruktiivne, õiglane (tarbija, allika, teema ja autori suhtes), eetiline, läbipaistev (motiiv, allikad ja protsess), kaasav ning väldib sensatsiooni, konkurentsi.
Aeglase ajakirjanduse olemus
Aeglase ajakirjanduse mõiste on hajus, selle olemus moodustub venni diagrammilikult tema osiste kattuvusalal, seoseid on küll palju ka “uue ajakirjandusega” (ing k new journalism) seitsmekümnendatest, samuti “ilukirjandusliku ajakirjandusega” (ing k literary journalism), antropoloogilise, etnograafilise ja uuriva ajakirjandusega, kodaniku, aktivistliku ja konstruktiivse ajakirjandusega, kuid samas eristub ta oma osiste kogumina eelmainituist.
Kirjanduse põhjal võib esile tuua aeglast ajakirjandust määratlevad omadused: eetilisus, sensatsiooni vältimine, paljukajastatud lugude ja konkurentsi vältimine, õiglus (tarbija, allika ja ka autori suhtes), sageli narratiivne loojutustamine, loomingulisus, konstruktiivsus, läbipaistvus (motiiv, allikad ja protsess), kvaliteet, koostöö tarbijatega, kontekstiga seostatus, sügavus, taaskasutatavus, aegumatus, tagasivaatavus, luksus. Aeglasel ajakirjandusel on oma uudisväärtused ja hierarhia, mis eristub uudismeedia omadest: seda võib näha juba soovist vältida sensatsioone, ülekajastatud lugusid, konkurentidest ettejõudmist, tagasivaatavust. Samuti on aeglase ajakirjanduse loo struktuur erinev uudise ümberpööratud püramiidist. Mõiste hägusus – ka see, kas tegemist on žanri (stiil, vorm) või lähenemisviisiga (põhimõtted ja meetodid) – tekitab endiselt vaidlusi, kuid see ei pruugi olla selle puudus, pigem pluss, kuna ei lukusta ajakirjanduse vormi ühte lahtrisse, vaid annab nii loojatele, tarbijatele kui ka selle uurijatele mänguruumi. Nii saab Eesti kitsas meediaruumis otsida aeglase ajakirjanduse avaldumise tunnuseid, nende võimalikult suurt koosesinemist (sagedamini esinevad elemendid: pikk loomeaeg, pikk vorm, narratiivne jutustusviis, kvaliteet), olemata sunnitud (tõenäoliselt asjatult) otsima selle “puhast” vormi.
Kuigi aeglase ajakirjanduse mõiste sisaldab ajamääratlust, mis võib tähistada nii selle tootmist kui ka tarbimist või ilmumissagedust, ei ole eesmärk kunstlikult mahtu toota, lugu pikaks venitada ja aega veeta, pigem on eesmärk ajapiirangust lahti lasta ja keskenduda kvaliteedile, teemaga ammendavale tegelemisele materjali kogumisel (näiteks intervjueerimisel) ja enda kurssi viimisel, samuti autori kinnistunud eelarvamustest lahtilaskmisel, aga ka tulemuse vormistamisel. Mõnikord tähendab see nädal aega loo loomist, teinekord ka kuid või aastaid subjektidega tegelemist. Kvaliteet tähistab hoolikat (narratiivset) loojutustamist, sageli esimeses isikus (eristades seda “uue ajakirjanduse” levinud kolmandast isikust ), mis näitab ühelt poolt ajakirjanduse objektiivsuse ideaalist (osaliselt) loobumist – kuid viimast tasakaalustavad eetilisus ja läbipaistvus. Läbipaistvus nii motiivis (ajakirjanik ei peida oma huvi), allikate kasutamises, valikus ja nendele võimalusel viitamises, tööprotsessis ja kõiges muus. Kvaliteet peaks olema viidud sellisele tasemele, et teadlased räägivad aeglasest ajakirjandusest kui luksuskaubast, mis ei tähenda tingimata seda, et seda saavad endale lubada vaid jõukad tootjad ja jõukad tarbijad – üle ilma leiab mitmeid näiteid, kuidas erinevate lahenduste abil on leitud viise, kuidas töö- ja ressursimahukas toode teha kättesaadavaks kõigile, kas töökoormust konkurentidega jagades või rahastusmudeleid kohendades. Kvaliteet mõjutab selle žanri ajamääratlust juba enne protsessi algust: selleks, et hästi, köitvalt, veenvalt ja ammendavalt tarbijale lugu rääkida, vajab looja ka aega, et vajalikke oskusi meisterlikult omandada ja neid viimistleda. Kõrge kvaliteet (mis sisaldab ka hoolikat toimetamist), põhjalik kajastus ja hea loojutustamine tagavad loo väärtuse hilisemaks, seega on aeglase ajakirjanduse osa ka kestlikkus. Aeglane ajakirjandus püüab anda hääle hääletutele, kajastada neid osi ühiskonnast, millest muidu ei räägita või räägitakse vähe, teisalt annab see ajakirjandusvorm võimaluse tarbijal tundmatut (pagulased, vähemused jt) paremini mõista või sellega samastuda.
Aeglase ajakirjanduse vajadus
Väljaanded püüavad pinnal püsimise põhistrateegiana toota võimalikult kiirelt ja odavalt lugusid ning kärpida kulusid, kiirusest on kujunenud omamoodi fetiš. Kärbete ja kiirustamise tulemusel saavad sõna pigem võimuesindajad ning institutsioonid, “ideoloogilised eliidid”, häälekad populistid, tagaplaanile jäävad mõjuvõimetud ühiskonnakihid, tekivad vead  ja väheneb ajakirjanduse usaldusväärsus ning kriitikameel, suureneb ülelihtsustatus ja stereotüpiseerimine, langeb kvaliteet ja suureneb ajakirjanike endi läbipõlemisoht. Samal ajal on inforuum täis müra, lühiuudiseid, arvamusi ja infokilde, napib aga põhjalikke, süvitsi minevaid, kontekstiga seostatud lugusid.
Aeglase ajakirjanduse tulevik
Üleilmses meedias leidub mitmesuguseid aeglase ajakirjanduse näiteid ja vorme, luuakse nii aeglase ilmumistsükliga kui pikaformaadilisi hoolega vormistatud lugusid, samuti on platvorme, mis koondavad erinevate väljaannete aeglase ajakirjanduse lugusid. Eestis on end aeglase ajakirjanduse väljaandena määratlenud Edasi. Samuti püüab aeglast ajakirjandust viljeleda Levila.
Aeglane ajakirjandus tõukub ideoloogiliselt aeglase toidu liikumisest ning on sündinud osaliselt protestiliikumisena valitsevale kiirtoidulikule suhtumisele, kuid nii aeglase ajakirjanduse loojate kui ka uurijate hinnangul ei pea see vastanduma muule ajakirjandusele, see võib olla ja näiteks Eesti väikse meediaturu tingimustes arvatavasti ainult saabki olla osa muust ajakirjandusest. See võib olla tervet ajakirjandust õigustav, toetav, selle kuvandit parandav osa, mõne stsenaariumi kohaselt üks kahest (kiire ja aeglane) tulevasest ajakirjanduse alustalast. Droki ja Hermansi uuringu kohaselt näitab pea üks kolmandik Hollandi noortest huvi aeglase ajakirjanduse vastu, seega võib ka noorem põlvkond aeglasemat sisu tarbida. Nagu on näidanud Le Masurier' 2020. aastal ilmunud ülevaade, on nn indie ajakirjandus elus ja terve mitte ainult suurriikides, vaid ka väiksemates, näiteks Lätis.
Ensümaatiline hüdrolüüs
Ensümaatiline hüdrolüüs on hüdrolüüsiprotsess, milles ensüümid kiirendavad (katalüüsivad) keemiliste sidemete lõhkumist ja fragmentidele veemolekuli osade liitumist.
Ensümaatiline hüdrolüüs on olulise tähtsusega toidu seedimisel. Kasutatakse seda protsessi polüsahhariidide nagu tärklise (õlle ja piirituse valmistamine) või tselluloosi (bioetanooli tootmine) hüdrolüüsiks.
Bridget Riley
Bridget Louise Riley (sündinud 24. aprillil 1931 Norwoodis Londonis) on inglise kunstnik. Ta elab ja töötab Londonis.
Haridus
Riley õppis aastatel 1949–1955 Goldsmithi Kolledžis ja Londoni Kuninglikus Kunstikolledžis.
Mõjutajad
Bridget Riley kunsti on mõjutanud sellised kunstnikud nagu Victor Vasarely, Joseph Albers, üsna ammustest aegadest Claude Monet, Paul Cezanne, Georges Seurat. Looduse olulisus ja esiletõstmine oma maalides on tähtsal kohal kuni vaimse ja vormikeele kätkeva tähenduseni. Ta ise on oma tööde kohta öelnud: "Ma ammutan loodusest. Ma töötan loodusega, kuid täiesti teistel põhimõtetel. Mulle pole loodus maastik, vaid visuaalse jõudude dünaamika – pigem sündmus kui nähtus." Ta pidas värvi ja vormi lõppväärtusteks ja pidas oluliseks, et neid visuaalsed jõud vabastati kirjeldavast või funktsionaalsest rollist (Gariff 2009).
Näitused
pisi|Bridget Riley, Complete Prints Esimene isikunäitus toimus aastal 1962 Gallery One'i galeriis Londonis, 1965 toimus Rileyl opkunsti arengust ülevaatlik MoMA näitus "Reageeriv silm" juba New Yorgis, kus ta saavutas suure edu ning oli üle aegade moodsa kunsti muuseumis publikumagnet (Areen, 6.05.2004). Kui muidu oli ta viljelenud enamus must-valgeid pilte, siis 1967 aastal jõudis läbi siniste ja hallide toonide värvideni, mis andis edasi optilisi illusoorseid loomingut, emotsionaalseid nägemusi. Tema eesmärk polnud luua optilisi illusioone, vaid ta pidas oma kasutatavaid elemente osa loodusest, nagu ka näiteks pilved, puud, taimed on osa maastikust. (Lynton 2001).
Tunnustus
1968. aastal anti Rileyle Veneetsia biennaali kõrgeim autasu, esimest korda oli selleks naine ja inglanna. Bridget Riley on rahvusvahelise kunstimaailma trendiloojast kunstnik (Areen, 06.05.2004).
Karmen Bruus
Karmen Bruus (sündinud 24. jaanuaril 2005) on eesti kõrgushüppaja, U20 vanuseklassi maailmameister (2022).
Beaumetz-lès-Logesi kanton
Beaumetz-lès-Logesi kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaa Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas ja Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015.
Karmen Bruus
Saavutused
==Isikliku rekordi areng==
Beaumetz-lès-Logesi kanton
Koosseis
Kanton koosnes 29 vallast:
Land Hadelni ühisvald
thumb|Vapp thumb|Land Hadelni paiknemine Cuxhaveni kreisis
Land Hadeln on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.
Selle keskus on Otterndorf. See moodustati 1. jaanuaril 2011, kui ühendati endised Samtgemeinde Hadeln ja Samtgemeinde Sietland. 1. novembril 2016 ühendati Land Hadelniga Samtgemeinde Am Dobrock.
Samtgemeinde Land Hadeln koosneb järgmistest valdadest:
Kuigatsi vald (Sangaste kihelkond)
Kuigatsi vald (saksa keeles Löwenhof) oli vald Tartu maakonnas ja Valga maakonnas Sangaste kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Mägiste küla aladel. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vald moodustati 1866. aastal.
1921. aastal arvati Kuigatsi vald Valga maakonna koosseisu.
1939. aasta vallareform läks kogu valla maa-ala uue Kuigatsi valla koosseisu ..
Eesti muusika päevad
Eesti muusika päevad (EMP) on 1979. aastast toimuv muusikafestival, mida korraldab Eesti Heliloojate Liit. Festivali eesmärk on pöörata tähelepanu Eesti heliloojate loomingule, seetõttu esitataksegi festivalil peamiselt Eesti uut muusikat. Eesti muusika päevad kõige pikema ajalooga siiani toimuv muusikafestival Eestis.
Esimene, 1979. aastal toimunud festival kandis nimetust Nõukogude Eesti muusika festival. Hiljem on festivali nimetus olnud ka Tallinna muusikafestival (1981), Nõukogude Eesti muusika festival (1984), Kolm õhtut eesti muusikaga (1986, NSV Liidu Heliloojate Liidu VII kongressi eel) ja Eesti muusika festival. Nimetust Eesti muusika päevad kannab festival 1991. aastast. 1993. aastast on festival toimunud igal kevadel.
Festivali kunstilised juhid on olnud Raimo Kangro, Mare Põldmäe, Timo Steiner (2002. aastast), Ülo Krigul (2004–2014) ja Helena Tulve (2015. aastast).
Heliloomingupreemiad
Aastatel 2003–2015 andis Eesti Heliloojate Liit koostöös Eesti Autorite Ühinguga Eesti muusika päevade raames välja Eesti muusika päevade preemiat, mille pälvisid möödunud festivalil kõlanud silmapaistvad uudisteosed. Sooviga laiendada preemiale kandideerijate hulka reformis Eesti Heliloojate Liidu juhatus preemia statuuti.
Eskapism
Eskapism on reaalsusest eemaldumise, argielust kuhugi kaugele eemale (näiteks kujutlusse) põgenemise soov.
Peen jänesekõrv
pisi|Peen jänesekõrv Peen jänesekõrv (Bupleurum tenuissimum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Hero Elementary
"Hero Elementary" on Ameerika Ühendriikide – Kanada animafilm. Seriaali hakkas 2020. aastal tootma Twin Cities PBS ja Portfolio Entertainment.
Yaba vald
pisi|300px|Yaba valla asukoht Nayala provintsis (roosa paremal ülal) Yaba vald on vald Burkina Faso keskosas Nayala provintsis.
Yaba naabervallad on Bagare, Godir, Didir, Tougan, Kougny, Toma ja Gassam. Nendest kolm viimast kuuluvad Yabaga samasse provintsi.
Valla keskus on Yaba (6600 elanikku), suuremad asulad on veel Biba (3500), Bounou (3100) ja Siellé (3000). Valla 23 asulas elab kokku 31 579 inimest (2006).
PKC Eesti
PKC Eesti on Eesti tööstusettevõte. PKC Eesti kuulub Soome kontserni PKC Group.
Veel 2014. aasta algul anti Eestis tööd 1173 inimesele, kuid sama aasta lõpus suleti kulude kärpimise eesmärgil Haapsalu tehas. 2017. aasta märtsis suleti ka Keila tehas ning viidi tööjõumahukam tootmine Leetu ja Venemaale. Eestisse on jäänud ainult tootearenduse, IT, finants- ja personalihaldusega tegelev osakond, mis pakub tööd ligi sajale inimesele.
Balanivka
Balanivka (ukraina keeles Баланівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Beršadi rajoonis. Elanike arv on 3610.
Novomoskovski ringkond
Novomoskovski ringkond (vene keeles Новомосковский административный округ, lühend НАО) on üks Moskva 12 haldusringkonnast, mis moodustati 1. juulil 2012 seoses linna halduspiiride laiendamisega.
Ringkonna keskus on endine Moskovski linn. Lisaks kuuluvad ringkonda veel järgmised asulad ja asundused:
ADO
ADO või Ado võib tähendada järgmist:
Saint-Amand-les-Eaux' kanton
Saint-Amand-les-Eaux' kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Saint-Amand-les-Eaux.
See koosneb järgmistest valdadest:
Margus Oopkaup
Margus Oopkaup (sündinud 11. märtsil 1959 Kuressaares) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli, õppinud aastatel 1977–1978 Tallinna Merekoolis. 1982. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lennu). Lisaks õppis ta aastatel 1985–1989 Tartu Ülikoolis psühholoogiat.
Margus Oopkaup töötas aastatel 1982–2000 Endla Teatri näitlejana.
Allhange
Allhange (inglise k. subcontract) on detailide või valmistoodangu valmistamine ning ka teenuse osutamine teisele ettevõttele. Allhange on ettevõtte valitud funktsioonide osaline või täielik siirdamine firmast väljapoole, mille käigus teatud osa kohustusi ja ülesandeid täidab alltöövõtja. Allhanketöö on eriti levinud komplekssetes projektides, näiteks ehituses ja infotehnoloogiliste lahenduste pakkumises. Allhange on väga kasulik ettevõtetes, kus tegevuste mitmekesisus on liiga suur ühe töövõtja valdamiseks. Allhangete sõlmimise eesmärk on kas vähendada kulusid või vähendada ja hajutada riske. Allhanked võimaldavad ka liiderfirmal keskenduda oma põhitegevusele ning suurendada seeläbi kasumit.
Alltöövõtjad
Enamasti nähakse alltöövõtjaid kui alluvaid, kellel puudub mõju suuremale terviklikule struktuurile. Sageli on see tõsi, ehkki palju sõltub positsioonist tootmisahelas. Samas on leitud, et mõned allhankes osalevad tootjad omavad olulist võrgustikke ühendavat rolli. Nendeks on:
Allhanke võrgustikud
Allhanke võrgustikud on oluliseks koostöövormiks tööstusaladel (ID – industrial district) ning ka rahvusvahelistes ettevõtetes, kus suurkorporatsioonid tegutsevad globaalsel skaalal. Euroopas muutus allhangete teostamine mastaapseks 70ndatel, mil seda hakati kasutama peamiselt autotööstuses. Kõige enam sai alltöövõtmine Euroopas populaarseks Prantsusmaal, kus suurkorporatsioonid said riikliku majanduspoliitika oluliseks osaks. Kui toote müüki aga korraldab peatöövõtja ehk liiderfirma, dikteerides hinda tööd teostavatele madalama turujõuga ettevõtetelt, on tegu vertikaalsete suhetega.
Eesti seos allhangetega
Eestit on sageli ajakirjandusmaastikul nimetanud allhankemaaks. Võrreldes Lääne-Euroopaga on Eestis madalamad palgad, mis tingib ka allhankeid. Samuti puuduvad ettevõtetel mitmesugused tõkked Eestiga äri ajamises, soodne on Eesti lihtne kindel maksusüsteem. Mitmed Eestis kanda kinnitanud Soome rõivafirmad eelistavad Eestit Hiinale eelkõige lühema tarneahela tõttu. Ehkki palgatase on Eestis Hiinaga võrreldes kõrgem, võimaldab lähedus toota mitmekesisemaid tooteid. Hiina oleks eelistatud vaid suure hulga ühesuguste toodete tarnimisel. Üha enam on siiski kujunemas arusaam, et Eesti pole enam pelgalt allhankemaa. Analüütikud leidsid pea pooltteist tuhandet ettevõtet küsitledes, et kõikidest firmadest, kes ekspordiga tegelevad, on vaid 9 protsenti neid, kes teevad ülekaalukas mahus või peamiselt allhankeid. Ka allhanketööd on muutunud oma iseloomult – kasvanud on toodete või teenuste lisandväärtus, tootearendus koos tellijaga ning suurenenud on ka vastutus tarneahela eest. Samuti on toodud välja, et allhanked on aeglaselt asendumas niinimetatud targa äriga, kus teenitakse ainulaadsete oskuste ja teadmiste pealt.
Sin-le-Noble'i kanton
Sin-le-Noble'i kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Sin-le-Noble.
Saipan
pisi|Saipani vaade pisi|Vaade Tapochau mäelt pisi|Banzai kalju, mida jaapanlased enese tapmiseks kasutasid Saipan on Põhja-Mariaanide saarestiku suurim saar, kus asub ka Põhja-Mariaanide halduskeskus Garapan.
Saare kõige kõrgem punkt on 480 meetri kõrgune Tapochau mägi. Ekslikult räägitakse, et see olevat kustunud vulkaan. Tegelikult on Tapochau lubjakivikõrgendik.
Saipani läänerannikul on liivarannik ja korallriff, mis moodustab suure laguuni. Idarannik on kaljune.
Halduslikult kuulub kogu saar ühte omavalitsusüksusse, mistõttu pole haruldane, et Põhja-Mariaanide halduskeskuseks nimetatakse Saipani. Ametlikult eristatakse saarel 31 küla, millest suurim on Garapan, aga mitteametlikke külasid on veelgi ja neid peetakse külaosadeks.
Ajalugu
Põhja-Mariaanid asustati 4 tuhat aastat tagasi. Saare põliselanikud on tšamorrod, kes räägivad tšamorro keelt. Tänapäeval on nad vähemusrahvus.
Esimeste eurooplastena jõudsid Põhja-Mariaanidele hispaanlased, kes panid saarestikule nime Maarja järgi ja võtsid nad oma kontrolli alla. 1815. aasta paiku küüditasid nad paljud tšamorrod pisut lõuna poole Guami saarele ja tõid asemele karoliinlasi Satawali saarelt. Selle tulemusena kaotasid tšamorrod suure osa oma maadest ja õigustest. Tänapäeval räägib tšamorro keelt 19% saareelanikest.
Saksamaa Keisririik valitses Saipanit alates 1899 kuni Esimese maailmasõjani, kus ta lüüa sai ja kõik oma asumaad kaotas.
15. juunil 1944 maabus saare edelarannikul USA sõjavägi ja algas Saipani lahing. Jaapan võttis seda väga tõsiselt, sest Põhja-Mariaanide ja Jaapani vahel polnud enam ühtki saarestikku ja sellepärast pidas Jaapan Põhja-Mariaane kodumaa viimaseks kaitseliiniks. Lahing toimus 71 tuhande USA ja 31 tuhande Jaapani sõjaväelase vahel ning lõppes 9. juulil USA võiduga. Jaapanlastest hukkus 24 tuhat, 5 tuhat tappis enese, kui veendus, et lahing on kaotatud, tuhatkond põgenes ja tuhatkond langes vangi. Hukkus ka 22 tuhat tsiviilisikut, peamiselt enesetapu tõttu. Ameeriklasi hukkus 3½ tuhat ning 10½ tuhat sai haavata.
Sellest ajast kuuluvad Põhja-Mariaanid USA haldusse. Peaaegu kõik ellujäänud jaapanlased saadeti Jaapanisse.
2010. aasta andmetel elab saarel 48 220 inimest, mis tegi rahvastiku tiheduseks 540 in/km².
Majandus
pisi|Linnusaar Saipani rannikul pisi|Keelatud saar. Vaade Saipanilt pisi|Kirik Saipanis Tänapäeval minnakse Saipanile peamiselt lennukitega. Lisaks lennujaamale on Saipanis sadam, kust toimub parvlaevaühendus 8 km lõunas oleva väiksema Tiniani saarega. Ühistransporti ei ole, saarel on palju taksosid.
Teine tähtis majandusharu oli veel hiljuti tekstiilitööstus. Paljudel tuntud rõivatootjatel oli Saipanil tootmisüksus. Nende hulka kuulusid Gap, Levi Strauss, Phillips-Van Heusen, Abercombie & Finch, Ralph Lauren, Lord & Taylor, Tommy Hilfiger ja Wal-Mart. 2007. aasta märtsi seisuga oli Saipanil 19 rõivavabrikut. Töötingimused nendes olid väga halvad. Põhja-Mariaanide valitsus ei ühinenud USA sotsiaalkindlustussüsteemiga ja lubas palgata töötajaid tingimustel, mis USA põhiosas oleksid ebaseaduslikud. Ida-Aasiast toodi saarele võõrtöölisi, kellele maksti veelgi väiksemat palka kui ameeriklastele, 5 USA dollarit päevas. Võõrtöölistel puudus hääleõigus ja kui nad töö kaotasid, siis nad deporteeriti kodumaale. Polnud haruldane, et võõrtöölistelt võeti ära isikut tõendavad dokumendid ja neid hoiti sisuliselt vangis, tööpäev kestis 12 tundi päevas puhkepäevadeta.
Probleem hakkas avalikuks tulema 1990. aastatel. Rõivatootjad kaevati ükshaaval kohtusse ning nendelt mõisteti töötajate kasuks välja paljudesse miljonitesse dollaritesse ulatuvaid trahve. 15. jaanuaril 2009 suleti saarel viimane rõivatööstusettevõte. 28. novembril 2009 võttis valitsus enda kontrolli alla immigratsiooni Põhja-Mariaanidele.
Enam kui poole Saipani elanikest (60%) moodustasid 2001. aastal võõrtöölised. Pärast tekstiilitööstuse lõppu Saipanil on osa neist kodumaale tagasi läinud. Ajavahemikul 2000–2010 langes Saipani elanike arv 22,7%.
Sellest ajast peale on Põhja-Mariaanide suurim tööandja kohalik omavalitsus. Omavalitsus on suures rahahädas ja isegi palka ei suuda ta oma töötajatele maksta palgapäevadel, vaid suure hilinemisega.
1982–1989 tegutses saarel rahvusvaheliselt kuuldav raadiojaam Superrock KYOI, mis edastas lühilaineil ööpäev läbi popmuusikat. Programm koostati Los Angeleses ja helilindid toimetati lennukiga Saipani stuudiosse.
Saipanil sajab aastas vihma 2000–2500 mm. Sellegipoolest ei suuda kohalik omavalitsus tarbijatele ööpäev läbi joogivett tagada. Lisaks on veevärgivesi soolasevõitu. Sellepärast kasutavad suured hotellid joogivee saamiseks pöördosmoosi. Paljud majapidamised ja väikeettevõtted koguvad vihmavett ja säilitavad seda tsisternides. Enamik kohalikke kasutab veevärgivett üksnes pesemiseks, aga joogivett ostetakse.
Montreux
Montreux on linn Šveitsis Vaud' kantonis Riviera-Pays-d'Enhaut' ringkonnas Genfi järve ääres. Linn on tuntud oma festivalide poolest.
Alates 1967. aastast peetakse Montreux' džässifestivali, mis on maailmas suuruselt teine.
Linnas asub Montreux' palee, kus sõlmiti Montreux' konventsioon.
Malle Blumenau
Malle Blumenau (26. juuni 1953 – 8. detsember 2020) oli eesti munitsipaalametnik ja -poliitik.
Alates 1990. aastast on Malle Blumenau töötanud Tartu ettevõtluse osakonnas, algul peaspetsialistina ning alates 1998. aasta septembrist kuni 2020. aasta veebruarini oli ta ettevõtluse osakonna juhataja.
Blumenau on olnud eestvedaja mitmele suurele projektile: ettevõtluse nädal, ühisturundusprojekt "Maitsev Tartu", rahvusköökide kuu, Tartu toidufestival, käivitanud projekti "Tartu – hea teenindusega linn". Ta on korraldanud kakskümmend korda Tartu Hansalaata ning on olnud Kevadlaada, Maarjalaada ja Jõululaada algataja ja korraldaja.
Kuulus Reformierakonda ja kandideeris korduvalt nii Tartu linnavolikokku kui Riigikokku.
Neboltši
Neboltši on alev Venemaal Novgorodi oblastis Ljubõtino rajoonis. Asub Veliki Novgorodist 215 km kirdes Mda jõe ääres. See on raudteesõlm, mida läbib Moskva–Peterburi raudtee kõrvalharu ja kust saab alguse Okulovkasse viiv raudteeharu.
Asulat on esmamainitud 1564. aastal Äänise viiendiku pogostina. 19. sajandi algusest kandis nime Nebolotskoi. 1916. aastal rajati Neboltši raudteejaam. 1962. aastal nimetati asula töölisaleviks.
Neboltši peamine tööstusharu on metsa- ja puidutööstus.
Alevis on lasteaed ja keskkool.
Jan Kempdorp
Jan Kempdorp on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas Phokwane vallas.
Asula on rajatud 1899. aastal.
Praeguse nime ja linnaõigused sai Jan Kempdorp 1953. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jan Kempdorpi elanikest mustanahalisi aafriklasi 79,38%, värvilisi 12,90%, valgeid 6,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,35% ja teisi 0,56%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 63,73% inimesi, afrikaani keelt 19,84%, koosa keelt 9,70%, sotho keelt 1,88% ja inglise keelt 1,73%.
Alexander (Isenburg)
Alexander Wolfgang Georg Paul Maria Prinz von Isenburg (sündinud 16. juunil 1969 Frankfurdis) on Isenburgi vürstliku perekonna pea ja titulaarne Isenburgi vürst alates 5. maist 2018.
Tema vanemad on vürst Franz Alexander (1943–2018) ja Saurma krahvinna Christine (sündinud 1941).
14. juunil 2014 Isenburgis (tsiviilabielu) ja 12. juulil 2014 Frauenwörthis (kiriklik laulatus) abiellus ta Dr. med. Sarah Lorenziga (sündinud 12. veebruaril 1981 Münchenis), neil on kaks tütart:
Meiji-Sanriku maavärin 1896
See maavärin on üks raskemate tagajärgedega loodusõnnetusi Jaapani ajaloos. Tema tugevus oli 7,2 Mw ning selle tagajärjel tekkinud tsunami tegi suuremat kahju kui maavärin ise. Kokku hävis õnnetuses vähemalt 9000 hoonet ning hukkus üle 22 000 inimese.
Tsunami
15. juunil 1896 olid pered tähistamas sõdurite tagasitulekut esimesest Esimesest Hiina-Jaapani sõjast ja Shinto pühasid, kui toimus maavärin. Kuna maavärinad on selles piirkonnas tavalised, ei pööratud sellele eriti tähelepanu. 35 minutit hiljem saabus Sanriku rannale aga hiidlaine, millele järgnes varsti teine. Tsunami tagajärgi võimendas merevee tõus. Laine kõrgus oli 38 meetrit. Hävis 9000 kodu ja on kirjalikke tõendeid 22 066 inimese surmast. Suur hulk hukkunuid oli purustatud pealuudega ning jäsemed olid küljest rebitud, mis kõik annab tõestust tsunami jõust.
Paatidega merel olnud kalurid ei märganud samas midagi erilist ning alles koju saabudes leidsid eest rusud.
Harilik kibuvitsapahklane
Harilik kibuvitsapahklane (Diplolepis rosae) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on levinud ka Eestis.
Kibuvitsapahklane muneb oma munad kibuvitsa (Rosa) taimekudedesse, enamasti lehe kesksoonele, harvem pungale, õiele või noorele viljale. Vastse koorudes hakkavad taimekoed vohama, tekitades areneva vastse ümber paha.
Estonian International
pisi|Estonian International 2020 naisüksikmängu finalistid Estonian International on Eestis peetav rahvusvaheline sulgpalliturniir.
Turniiri peetakse 2001. aastast. Enne 2009. aastat kandis turniir nime Kalev International.
Kesk-Euroopa Vabakaubandusleping
Kesk-Euroopa Vabakaubandusleping (The Central European Free Trade Agreement (CEFTA)) on Euroopa Liitu mitte kuuluvate Kesk- ja Lõuna-Euroopa riikide kaubandusleping.
Lepingu osapooled on 2020. aasta seisuga Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Põhja-Makedoonia, Moldaavia, Montenegro, Serbia ja Kosovo.
Varasemad, nüüdseks Euroopa Liiduga liitunud liikmed on Bulgaaria, Horvaatia, Poola, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik ja Ungari.
Saksi mõis
pisi|Saksi mõisa peahoone peatrepi poolt vaadatuna 2012. aastal
Saksi mõis (saksa keeles Saximois, Saximois in Kirchspiel St. Katharinen, Wierland ) oli mõis Lääne-Virumaal Kadrina kihelkonnas, tänapäeval asub mõis Lääne-Virumaal Tapa valla territooriumil.
Saksi mõisast on esmateateid 1505. aastast.
Mõisaomanikud
Esmateateid mõisast on 1505. aastast, mil mõis kuulus Taubedele, 1620. aastal läks mõis Uexküll-Güldenbandide valdusse, 1800. aastal müüs ooberst Otto Daniel Alexander von Uexküll-Güldenband mõisa Jacob Gustav von Baggehufwudtile, kellelt 1824. aastal ostis mõisa krahvinna Louise Zoege von Manteuffel, kelle hilisem abikaasa oli Peter August Friedrich von Manteuffel.
1849. aastal loovutas krahvinna Helene Louise Elisabeth Zoege von Manteuffel Saksi mõisa oma tütrele, krahvinna Wilhelmine von Elise Manteuffelile.
Wilhelmine von Elise Manteuffeli surma järel (1902) pärisid Jõepere, Vasivere, Saksi ja Karila mõisa võrdsetes osades tema tütre Marie Agnese tütred Margarethe (Daisy) von Brevern, krahvinna Helene (Nelli) von Tiesenhausen ja paruness Maric von Taube.
1904. aastal omandas mõisad pärijatevahelise kokkuleppe alusel Margarethe (Daisy) Luise von Brevern (sünd von Baggehuffwudt), makstes teistele pärijatele Jõepere mõisa eest 100 000 rubla, Saksi mõisa eest 138 000 rubla, Vasivere mõisa eest 10 000 rubla ja Karila mõisa eest 20 000 rubla.
Mõis võõrandati 1919. aastal ja mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Margarete von Brevern.
Mõisahooned
Saksi mõisa kahekorruseline klassitsistlik peahoone, mis on muinsuskaitse all, ehitati 1810.–1820. aastatel. Mõisa eeskoda, palkon ja terrassid pärinevad 20. sajandi algusest.
1984. aasta tulekahjus sai hoone ränki purustusi, sealhulgas hävis kogu sisekujundus ning laed-katused. Hoone on eravalduses, kuid sisetööd on senini tegemata. Säilinud on ka mitu huvitavat mõisa kõrvalhoonet, 1904. aastal ehitatud kuivati ja ümberehitatud valitsejamaja.
Mõisa juures on ka mõisapark (4,2 ha) ja Saksi mõisa järv.
Vladimir Romaškin
Vladimir Romaškin (ersa keeles Йовлань Оло (Jovlan' Olo); 6. september 1951 – 29. august 2002) oli ersa muusik ja folklorist. Ta on tuntud kui ansambli Toorama asutaja.
Rohelised armeed
Nad võitlesid, et kaitsta oma kogukondi kolmandate jõudude poolt läbiviidavate rekvireerimiste ja repressioonide eest. Kohati on neid seostatud Sotsialistliku-Revolutsioonilise Parteiga, mis oli suurim 1917. aastal Ülevenemaalisse Asutavasse Kogusse valitud grupeering. Seega oli rohelistel armeedel kõikjal Venemaal vähemalt teatav vaikiv toetus. Talupojad, roheliste armeede põhiline jõud, oli aga pigem passiivne ning tõrges organiseerima aktiivset ja ühtset sõjalist tegevust. Rohelistesse armeedesse kuulus kodusõja vältel vähemalt 40 000 võitlejat.
Vladimir Romaškin
Romaškin õppis Saranski muusikakoolis ja Kaasani konservatooriumis. 1980–1989 töötas ta Mordva keele, kirjanduse ja ajaloo uurimisinstituudis. 1990. aastal asutas ta koos kolme kaaslasega folklooriansambli Toorama, mis sai soome-ugri maailmas väga tuntuks. Esinemas käidi Soomes, Eestis, Lätis, Rootsis, Poolas ja Inglismaal.
2006. aastal avati Mordva Vabariigis Kotškurovo rajoonis Vir Tavla külas Romaškini majamuuseum Etno-Kudo.