cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SS-21 Skarabeus
Kirjeldus
OTR-21 on mobiilne 	raketi laskseseadmemissüsteem. Kandursõiduk arendab maanteel kiirust kuni 60 km/h ja vees kuni 8 km/h. Süsteemi väljaarendamist alustati 1968. aastal. Loodud on kolm modifikatsiooni.
Skarabeus A
Skarabeus A võeti Nõukogude armees kasutustele 1975. aastal. Raketile saab paigaldada kolme liiki lõhkepäid: Vähim laskekaugus 15 km, suurim laskekaugus 70 km; võimalik kõrvalekalle sihtmärgist umbes 150 m.
Skarabeus B
Täiustatud Skarabeus B (Totška-U) GRAU indeks 9K79-1, võeti kasutusele 1989. aastal. Parem raketikütus suurendas laskekaugust 120 kilomeetrini. Võimalik kõrvalekalle sihtmärgist 95 m.
Skarabeus C
Skarabeus C arendati välja 1990-ndatel. Laskekaugus suurenes 185 kilomeetrini, võimalik kõrvalekalle sihtmärgist vähenes vähem kui 70 meetrile.
Kasutamine lahingutes
Venemaa kasutas relva Teises Tšetšeenia sõjas.
2008. aasta Lõuna-Osseetia sõjas, vahemikus 8.–11. august, tulistasid VF relvajõud välja vähemalt 15 Totška raketti.
Väidetavalt on relva kasutatud ka 2014. aasta Donbassi sõjas.
2022 a. Vene-Ukraina sõjas tulistati 08. aprilli ennelõunal 2 Totška-U raketti Vene vägede poolt Kramatorski raudteejaama pihta. Sinna olid kogunenud sõja eest põgenevad tsiviilisikud (kuni 4000 inimest). Rakett tappis 50 isikut, nende hulgas 5 last, üle saja sai haavata.
Kasutajad
pisi|Ukraina OTR-21 Totška raketid Iseseisvuspäeva paraadil [[Kiievis]]
Julian
Julian on mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 908. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Julian 48 mehel.
Kuzma
Kuzma (vene keeles Кузьма) on venepärane mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2286. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Kuzma 10 mehel.
Aizkuja mõis
Aizkuja mõis (saksa keeles Aiskuje, läti keeles Aizkujas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Madona piirkonna Sarkaņi valla Aizkuja külla.
Epifüüs (luuots)
pisi|Toruluu ehitus Epifüüs (ladina keeles epiphysis) on toruluu liigesepinnapoolne otsosamik.
Stockholmi Skavsta lennujaam
pisi|240x240px|Lennujaama sissepääs Stockholmi Skavsta lennujaam (IATA: NYO, ICAO: ESKN) on rahvusvaheline lennujaam Nyköpingi lähedal Rootsis. Lennujaam teenindab Stockholmi. Lennujaamas opereerib lende ainult kaks reisilennufirmat: Ryanair ja Wizz Air. Lennujaama läbis 2016. aastal 2 miljonit reisijat.
Õgiköis
Ta on liaan. Elab Aafrika troopilistes metsades Elevandiluurannikul, Sierra Leones ja Libeerias.
Ta moodustab eri elu etappidel kolme erinevat tüüpi lehti (sellest on pärit ka ta ladinakeelne nimi). Ta on suurimaid putuktoidulisi taimi.
Jeonju
Jeonju (ka Chŏnju; ametlikult Jeonju-si, hangulis 전주시, hanjas 全州市) on linn Lõuna-Korea kirdeosas, Põhja-Jeolla provintsi halduskeskus.
Krampani
Krampani on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Küla asub valla idaosas Sudaliņa jõe kaldal. Jõe teisel kaldal ausb Umari küla. Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku.
Pulmapilt (film)
"Pulmapilt" on 1980. aastal valminud Eesti mängufilm.
Filmi režissöör on Raul Tammet, stsenarist Svjatoslav Gervassijev, operaator Jüri Garšnek, kunstnik Epp Maria Kokamägi ja helilooja Gunnar Graps.
Apeltiene mõis
Apeltiene mõis (saksa keeles Appelthen) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas.
Implikatsioon
pisi|[[Venn diagram of the truth function of the material conditional . The circle on the left bounds all members of set A, and the one on the right bounds all members of set B. The red area describes all members for which the material conditional is true, and the white area describes all members for which it is false. The material conditional differs significantly from a natural language's "if...then..." statement. It is only false when both the antecedent A is true and the consequent B is false]]
Implikatsioon ehk materiaalne implikatsioon on tõeväärtuste algebras ehk loogikaalgebras binaarne tehe, mille tulem on väär parajasti siis, kui tehte esimene operand on tõene ja teine operand on väär.
Implikatsiooni saab tähistada järgnevalt:
Ülal tähistatud implikatsioonitehete juures kutsutakse lausemuutujaid järgmiselt:
Klassikalises loogikas on lausearvutuse valem samaväärne tehtega  ning De Morgani seadust kasutades on see ekvivalentne tehtega.
Loomulikus keeles vastab implikatsiooni tehtele kõige lähedamalt lausekonstruktsioon "kui ..., siis ...". Nt "Kui täna on esmaspäev, siis homme on teisipäev."
Definitsioonid
Loogikutel on erinevad vaated materiaalse implikatsiooni olemusest ja erinevad lähenemised selle kirjeldamiseks.
Boole'i funktsioonina
Klassikalises loogikas on tehe loogiliselt ekvivalentne lausega: mitte p ja q eitus korraga. Seega on tehe väär parajasti siis, kui p on tõene ja q on väär. Samal põhjusel on tõene siis ja ainult siis, kui p on väär või q on tõene (või mõlemad korraga). Seega on → funktsioon, mis võtab argumendiks tõeväärtuste paari p, q ning viib selle vastavusse tõeväärtusega, mille tõeväärtus sõltub vaid argumentide tõeväärtustest. Seega sellist interpretatsiooni kutsutakse tõefunktsionaalseks.
Tõeväärtustabel
Implikatsiooni tõeväärtustabel on järgmine:
Tasub mainida, et Boole'i algebras võib tõeväärtusi tõene ja väär kujutada ka numbrite 1 ja 0 abil, vastavalt.
Filosoofilised probleemid implikatsiooniga
Klassikalise loogika materiaalse implikatsiooni definitsiooni kasutades on võimalik koostada valemeid, mis on loogiliselt tõesed, kuid millest on intuitiivselt keeruline aru saada. Neid kutsutakse implikatsiooniparadoksideks. Need on näiteks:
Idee paradoksidega tegelemiseks pakkus välja vene filosoof Ivan Jefimovitš Orlov, ja sellist loogika ülesehitust kutsutakse relevantsusloogikaks (relevance logic). Relevantsusloogikaid on mitmeid ning nendes nõutakse, et tehtest räägitaks ainult siis, kui on tagatud, et q tõestamise juures läheb vaja p-d.
Jaan Tõnissoni tänav
pisi|[[Jaan Tõnissoni tänava esimeseks majaks on EÜS-i hoone]] pisi|Vaade Vaksali tänavalt pisi|Tõnissoni ja A. Haava tänava nurk Jaan Tõnissoni tänav on Jaan Tõnissoni auks nimetatud tänav Tartus.
Tänav algab Kastani tänava ja Julius Kuperjanovi tänava ristmikult, kulgeb edelasse ning lõpeb Vaksali tänaval. Tänavast vasakul pool on Vaksali park, paremal pool on majad. Tõnissoni tänav ristub Kooli tänava ja Anna Haava tänavaga (mõlemaga paremalt). Tänava pikkus on umbes 330 meetrit.
Tänava varasemad nimed on Viljandi tänav (kuna oli jätkuks teisel pool raudteed kulgevale Viljandi maanteele) ja Juri Gagarini tänav (Juri Gagarini auks).1987.aasta śügisel, kui oli plaanis nimetada Hiinalinna Gvardeiskaja tänav J.Gagarini tänavaks, siis et vältida kahe samanimelise tänava teket Tartus, oleks praegune J.Tõnissoni tänav saanud Seltsi tänavaks.
Tänava suurim majanumber on 13, paarisnumbriga majad puuduvad, sest sel tänavapoolel on park.
Tõnissoni tänaval asuvad Eesti Üliõpilaste Seltsi maja ja Miina Härma gümnaasiumi hoone.
AS Pärnu Õlu
AS Pärnu Õlu oli Eesti õlletootmisettevõte, mis asutati 1991. aastal.
Ettevõtte luges oma eelkäijaks 1879. aastal Eduard Bliebernichti Pärnusse rajatud pruulikoda.
Algaastatel ei saavutanud tehas loodetud edu, kuna tehnoloogia pargi uuendamine võttis rohkem aega ja ressursse kui loodeti. 2002. aasta seisuga töötas õlletehase 15% võimsusega ja müüki ei toimunud.
Aastatel 2002–2005 oli AS Pärnu Õlu juhatuse esimees ja tegevdirektor Kalev Männe. Enne teda juhtis õlletehast Endel Varelt.
Männe juhtimise ajal õlletehase müük suurenes varasemaga võrreldes, ning hakati tootma siirupeid, limonaade, siidrit, kalja, longdrink'i ja mineraalvett. 2003. aastal oli ligi 60% Eesti siirupi turust Pärnu Õlle käes. Ka õlle sortiment muutus. Suurimad eksporditurud olid Baltimaad, Soome ja Saksamaa. Üle poole toodangust suudeti eksportida.
2005. aastal vahetus õlletehase omanik, kui Charlie Viikberg müüs oma osaluse AS Pärnu Õlletehases Ösel Foodsi endise enamusaktsionäri Carl-Erik Sundbladi firmale CES Holdingule. Osapooled müügihinda ei soostunud avalikustama, aga Charlie Viikberg vihjas, et ettevõtte turuväärtus oli selgelt tõusnud võrreldes Pärnu Õlle ostu ja müügi hinda. Männe asemele tuli direktoriks Aivo Varem.
2006. aastal sai ettevõtte nimeks Puls Brewery AS ja 2008. aastal AS Riverside Brewery. 2009. aastal kuulutati välja ettevõtte pankrot.
Aurora Tippe
pisi|Aurora Tippe, "Vesi", 1984 Aurora Tippe (23. jaanuar 1913 Stockholm Rootsi – 2. jaanuar 1999 Eesti) oli eesti keraamik.
Elulugu
pisi|Aurora Tippe, likööripudelid, 1967 Aurora Tippe sündis 1913. aastal Stockholmis, tema isa oli rootslane, ema eestlane. Aasta pärast asus perekond Peterburi, kus varsti järgnenud Veebruarirevolutsioonisündmuste käigus perekond lagunes ja isa pöördus tagasi Rootsi.
17-aastaselt astus Aurora Tippe Leningradis režissööriabi kursustele, mille ka lõpetas ja töötas järgnenud seitse aastat kinostuudios Sovetskaja Beloruss. Teise maailmasõja esimesed aastad elas ta Leningradi blokaadis ning osales samas kunstiteoste evakueerimisel Vene Muuseumist ja Ermitaažist. Aastatel 1943–1949 õppis Aurora Tippe Moskva Tarbe- ja Dekoratiivkunsti Instituudis.
Seejärel kutsuti ta tööle Eestisse Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi juurde, kus ta 1949. aastal valiti keraamikakateedri õppejõuks. Ta oli energiline õpetaja, kelle eestvõttel käidi praktikal Leningradis ajalooliste kunstitraditsioonidega Lomonossovi-nimelises portselanitehases.
Kufsteini kindlus
frame|Kufsteini kindlus Kufsteini kindlus (saksa: Festung Kufstein) on peamine maamärk Kufsteini linnas Tirooli liidumaal Austrias. Mõnikord nimetatakse seda valesti Geroldsecki kindluseks. See asub Kufsteinile kuuluval künkal. Kufsteini kindlus on 507 m kõrgusel merepinnast.
Aurora Tippe
Elulugu
1953. aastast oli Aurora Tippe Eesti NSV Kunstnike Liidu liige, 1963. aastast vabakutseline kunstnik. Teda iseloomustab omapärane pehmejooneline käekiri. Loobudes edaspidi täielikult dekoorist, väljendas ta end ainult vormi kaudu. Oma teostest suurema osa modelleeris Aurora Tippe käsitsi. Tema õõnesvormid on lopsakad, liigendamata siluetiga, kompaktsed, sageli ebasümmeetrilised kõrgkuumuse dekoratiiv- ja tarbenõud, pisiplastikas sai lemmikteemaks naisakt. Loomingulist inspiratsiooni ammutas Aurora Tippe vabast loodusest. Tema teoseid on Tallinnas Tarbekunsti-, Linna- ja Ajaloomuuseumi kogudes.
Kufsteini kindlus
Kindlust ühendab allpool asuva linnaga funikulöör (Festungsbahn).
Aurora Tippe
Näitused
Aurora Tippe teoseid on eksponeeritud peaaegu kõigil Eesti tarbekunstinäitustel nii kodu- kui ka välismaal ligi 140 korral. 1962. aastal Prahas toimunud rahvusvahelisel keraamikanäitusel tunnustati Aurora Tippet kuldmedaliga, Moskvas 1961. aastal näitusel "Kunst ja kodu" diplomiga.
Kufsteini kindlus
Ajalugu
thumb|Kufsteini loss 1889. aastal, [[Aleksander Gierymski maal]]
Kindlust mainitakse esimest korda 1205. aastast pärinevas dokumendis, kus seda nimetatakse Castrum Caofstein. Sel ajal oli see Baieri hertsogi Ludwigi ja Regensburgi piiskopi valdus. 1415. aastal tugevdas seda Baieri hertsog Ludwig VII. Kindluse pärast võitlesid raevukalt Baieri ja Tirool ning sel oli keskne roll relvastatud konfliktis 1336. aastal, kui Moraavia markkrahv Karl pidi loobuma baierlaste jälitamisest, kui kindlus tema tee sulges.
1342. aastal sai Tirooli hertsoginna Margarete "Maultasch" Kufsteini oma abikaasalt Ludwig Brandenburglaselt, keiser Ludwigi pojalt pulmakingiks. See oli esimene kord, kui Kufstein sai Tirooli osaks. Kui Margarete 1363. aastal kogu Tirooli Habsburgist hertsog Rudolph IV-le andis, nõudsid baierlased pulmakingi tagastamist ja tungisid edukalt Kufsteini.
Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseis
Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu valimised toimusid 17. märtsil 1963.
Kufsteini kindlus
Ajalugu
1504. aastal piiras linna ja kindlust keiser Maximilian I ja vallutas need. Maximilian lasi aastatel 1518–1522 ehitada massiivse ümmarguse torni, suurendades oluliselt selle kaitset. Aastatel 1703–1805 oli see Baieri valdus, Austriale tagastati 1814. aastal.
Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseis
Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu kuulus 178 rahvasaadikut.
Tegutsesid järgmised alalised komisjonid:
Kufsteini kindlus
Ajalugu
Kindlus toimis Austria-Ungaris paljude poliitiliste teisitimõtlejate vanglana. Selle nimi on sügavalt kinnistunud Ungari ajalukku. Kindluses vangistatud silmapaistvate ungarlaste nimekiri sisaldab järgmisi:
Seal peeti kinni ka umbes sadat poolakat, kes arreteeriti pärast 1846. aasta Krakówi ülestõusu.
Kindluses on nüüd Kufsteini linnamuuseum. Osa kindlusest kasutatakse ka kontsertideks ja kohtumisteks.
Näo Kirik
Kirjastus asutati 1994.
Torquato Tasso (Goethe)
"Torquato Tasso" on saksa kirjaniku Johann Wolfgang von Goethe 1790. aastal avaldatud viiest vaatusest koosnev draama, mida on klassitsistliku ranguse ja ökonoomsuse mõttes peetud täiuslikuks.
Draama aluseks on ajalooline aines, täpsemalt Itaalia poeedi Torquato Tasso elulugu. Näidend valmis perioodil 30. märtsist 1780 kuni 31. juulini 1789, avaldati trükis 1790, ent toodi lavale alles 16. veebruaril 1807 Weimaris.
Eesti keeles on "Torquato Tasso" ilmunud Kersti Merilaasi tõlkes 1983. aastal.
Asunduse
Asunduse oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Kastna küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kastna külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Sepaküla
Sepaküla nimelisi asulaid on mitu:
Põhjasaared
pisi|Põhjasaarte asukoht Põhjasaared (inglise ja šoti keeles Northern Isles, gaeli keeles Na h-Eileanan a Tuath, vanapõhja keeles Norðreyjar) on üldnimetus kahele saarestikule, mis asuvad Šotimaa põhjarannikust kirdes. Paar koosneb Orkney ja Shetlandi saartest.
Juhan Puskar
Juhan Puskar ka Johann Puskar, VR I/3 (6. mai 1885 Kabala vald Viljandi kreis, Liivimaa kubermang – 10. august 1950 Cucamonga, California, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Sõjalise hariduse sai Peterburi jalaväe junkrukoolis (hilisem Vladimiri sõjakool) 1905–1908. Astus septembris 1904 vabatahtlikult Venemaa keiserlikku armeesse. Ülendati juulis 1908. aastal alamleitnandiks. Teenis järgnevalt 61. Vladimiri jalaväepolgus kuulipildujakomando ülema ja rooduülemana. Ülendati novembris 1911. aastal leitnandiks. Esimeses maailmasõjas osales koos oma polguga. Ülendati lahingulise vapruse eest augustis 1915 alamkapteniks. Jaanuarist 1917. aastal oli 619. jalaväepolgu komando- ja pataljoniülem. Ülendati jaanuaris 1917. aastal kapteniks. Pälvis lahingulise vapruse eest Anna 2., 3. ja 4. järgu ning Püha Stanislavi ordeni 2. ja 3. järgu ordenitega.
1918. aasta jaanuarist kuni aprillini oli 1. Eesti jalaväepolgu III pataljoni ülem, ülendati aprillis 1918 kaptenist alampolkovnikuks.
Saksa okupatsiooni ajal varjas end isatalus, Saksa okupatsiooni järel aitas 1918. sügisel organiseerida Viljandimaal omakaitset ja novembris asutada Paides kaitseliitu. Nimetati Vabadussõja eel, 21. novembril 1918, 6. jalaväepolgu ülemaks. Tagandati 26. aprillil 1919 Sõjavägede ülemjuhataja poolt seoses punavägede läbimurdega Ruhja all Lõunarindel. Viidi üle Sõjaväe Peastaabi Sõjaväe Varustusvalitsusse ja määrati mais 1919 selle sõjariistade osakonna ülemaks. Detsembris 1919 nimetati Suurtükiväe Valitsusse sama osakonna ülemaks. Oli märts–aprill 1920 Nõukogude Venemaal rahulepingu ratiﬁtseerimiskomisjoni liige.
Vabanes sõjaväest septembris 1920. aastal, 1922. aasta novembris nimetati alampolkovnikust kolonelleitnandiks.
Teeneid Vabadussõjas väärindati Vabaduse Ristiga Vabadusrist I/3, millele lisandus 50 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses Harjumaa Raasiku mõisast.
Põgenes septembris 1944 koos perega Saksamaale. 1945. aasta kevadel valiti ta Kesk-Saksamaal Gera linnas asutatud Eesti Komitee esimeheks. Juba samal sügisel siirdus Nürnbergi läheduses asuvasse Fürthi, kus oli samuti tegev eestlaste rahvuskomitee juhatuses ning rahvatantsijate juhiks. Alates jaanuarist 1947 oli pikemat aega tegev Nürnbergi lähedal asunud Eesti-Läti laagri “Valga” Eesti Komitees. Siirdus 1950. aasta algul koos perega Ameerika Ühendriikidesse. Johann Puskar suri 10. augustil 1950 Lõuna-Californias Cucamongas puuviljaistanduses töötades südamerabandusse ja on maetud Lõuna-Californias Bellevue kalmistule Ontarios.
Pokinianka
Pokinianka on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biała Podlaska maakonnas Rokitno vallas. Pokinianka asub Valgevene piirist umbes 7 km kaugusel, Biała Podlaskast umbes 18 km kirdes.
Muani maakond
Muani maakond (Muan-gun, hangulis 무안군, hanjas 務安郡) on maakond Lõuna-Korea kirdeosas, Lõuna-Jeolla provintsi halduskeskus.
Opatów
Opatów on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas, Opatówi maakonna ja Opatówi valla halduskeskus. Opatów asub Ostrowiec Świętokrzyskist umbes 13 km lõunas.
Opatówit on esmamainitud 12. sajandil, linnaõigused sai 1282. aastal.
Allipa
Allipa oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Käru mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Jõeküla küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vändra kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Jõeküla külaga.
Olekši
Olekši on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Bučauska mõis
Bučauska mõis (saksa keeles Butzkowsky, läti keeles Bučauskas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas.
Tuudorkaar
Tuudorkaar, ka tudorkaar, on lai ja väga lameda silluseosaga teravkaar, mis kujunes välja inglise hilisgootikas ja esineb Inglismaa renessanssehitistel, nii tuudorstiilis kui ka Elizabethi stiilis. Kaar on nimetatud Tudorite dünastia järgi. Tuudorkaart kasutati varauusajal eelkõige Inglismaa arhitektuuris, 19. ja 20. sajandi historitsistlikel uusgooti ehitistel esineb seda üle maailma.
Sõnavara
"Võõrsõnade leksikonis" leidub sünonüümina ka sõnakuju "tjuudorkaar".
Konstrueerimine
Tuudorkaar tekib, kui teravkaare küljed, väga suure raadiusega kaared, lõikuvad kaare lagipunktis nürinurga all. Konstrueerimise aluseks on neli tsentrit, millest lähtuvad kuju aluseks olevate kaarelõikude raadiused (tavalisel teravkaarel on kaks tsentrit). Mida kaugemal lähtejoonest on alumised tsentrid, seda lamedam on kaar.
Peeter Ilves
Peeter Ilves (23. veebruar 1881 Mäksa vald – 1975) oli eesti vaimulik.
Ta sooritas gümnaasiumi lõpueksamid aastal 1930 Tartus eksamikomisjoni ees. Aastatel (aastatel 1926–1930 oli ta samas vabakuulaja) 1930–1934 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 10. veebruaril 1935 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1935–1938 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Aleksander Kruusi isiklik adjunkt, aastal 1938 oli ta Tartu Pauluse koguduse 2. pihtkonna õpetaja Arthur Võõbuse adjunkt. Aastal 1942 oli ta Püha Jakobi koguduse vikaarõpetaja. Aastatel 1943–1944 oli ta Ambla Maarja koguduse õpetaja, aastatel 1944–1957 oli ta Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.
Ta on toimetanud kirikumuusikaraamatuid.
Karl Mihkla
Karl Heinrich Mihkla (20. september 1901 Rääma – 10. märts 1980 Tallinn) oli eesti keeleteadlane, ajakirjanik, kirjandusteadlane. Tema pseudonüüm oli K. M.
Töökäik
Oli Eduard Vilde memoriaalmuuseumi direktor ja aitas ka selle muuseumi rajamisele kaasa. Oli ka Lydia Koidula muuseumi rajaja Pärnusse. Korraldas Eduard Vilde memoriaalmuuseumis, Lydia Koidula muuseumis Pärnus ning Jakobsoni ja Tammsaare muuseumides ekspositsioone.
Isiklikku
Oli kolm korda abielus ja neist abieludest sündis viis last.
Kääbus-nahkhiir
Kääbus-nahkhiir (Pipistrellus pipistrellus) on nahkhiirlaste sugukonda kuuluv käsitiivaline. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Mõõtmed
Kehakaal 4–7 g, tüvepikkus 36–51 mm, küünarvarre pikkus 28–32 mm, tiibade siruulatus 180–240 mm
Välimus
Kääbus-nahkhiir kuulub koos sama mõõtu pügmee-nahkhiirega Euroopa väiksemate nahkhiireliikide hulka. Selgmine pool tume- või punakaspruun, kõhtmine pool on selgemisest vaid pisut heledam ning värvuselt kollakas- või hallikaspruun. Nägu, kõrvad ja traagus on tumepruunid. Kõrvad on kolmnurksed, lühikesed ja ümara otsaga, traagus lühike ümara otsaga ning pisut sissepoole pööratud. Sabalennus on erinevalt pargi-nahkhiirest karvane vaid kehale lähedal. Hambaid on 34 (I 2/3, C 1/1, P 2/2, M 3/3). Hea määramistunnus on Pipistrellus-nahkhiirte puhul viienda sõrme ja küünarvarre vahel oleval lennunahal soontest moodustuv muster (joonis).
Elupaik
Elupaiga poolest väga paindlik liik. Võimaluse korral eelistab puude- ja veekogurohkeid alasid, kuid Kesk- ja Lääne-Euroopas leidub peaaegu igat tüüpi elupaikades kesklinnast metsadeni. Tavaliselt lendab piki lineaarseid objekte (hekid, metsaservad jm), ent võib ületada ka avatud alasid. Eestis on kääbus-nahkhiir elualade suhtes valivam: teda on leitud peamiselt veekogude läheduses paiknevate metsade ümbrusest ja parkidest, sobiva elupaiga leidumisel võib teda siiski kohata ka linnades.
Eluviis ja käitumine
Öise aktiivsusega loom, kes veedab päeva varjepaikades. Nendena kasutab mitmesuguseid hoonetes leiduvaid tühimikke ja nahkhiirte varjekaste. Ühte varjepaika võib asustada 50–250 isendist koosnev poegimiskoloonia. Isasloomad veedavad suve üksikult. Varjepaiku võidakse jagada põhja-nahkhiire, pargi-nahkhiire, tiigi-, tõmmu- ja habelendlasega. Kääbus-nahkhiir on rändliik, kelle talvitusalad asuvad ilmselt Kesk- ja Lääne-Euroopas. Eestis ja lähialadel rõngastatud kääbus-nahkhiirte taasleide ei ole teada. Mujal Euroopas kogutud andmed näitavad, et suurem osa isendeid ei rända kaugemale kui 10–20 km, kuid teada on ka üle 1000 km pikkusi rändeid. Eestis võib kääbus-nahkhiirt kohata maist septembrini. Kabli linnujaamas tehtud nahkhiirte rändevaatluste põhjal jääb 90% registreeringutest 20. juuli ja 30. augusti vahele. Igal aastal registreeritavate kääbus-nahkhiirte väikse arvu tõttu võivad rände ajalised piirid olla siiski erinevad. Lähim teadaolev talvituskoht asub Leedus Klaipedas, kus seda liiki on registreeritud ühel korral.
Toitumine
Põhilise osa toidust hõlmavad väikesed kahetiivalised, oluline osa on suru- ja pistesääsklastel. Väiksemal hulgal võib toidus leida ka mitmesuguseid muid väikseid putukaid.
Sigimine ja areng
Paarituvad augustis-septembris. Sellel ajal hõivavad isasloomad paaritumisvarjepaiku, kuhu meelitatakse mängulennul spetsiaalseid häälitsusi tehes kuni 10 emasloomast koosnev haarem. Viljastumine toimub kevadel pärast talveunest ärkamist. Tiinuse ja järglaste kasvatamise ajaks kogunevad emasloomad poegimiskolooniatesse, mis asuvad tavaliselt hoonete pragudes. Kolooniad kogunevad mais ning koosnevad 50–250 isendist. Järglased sünnivad juunis-juulis, neid on tavaliselt 1 või 2. Noorloomad arenevad kiiresti ning iseseisvuvad 3–4 nädala vanuselt. Pärast poegade lennuvõimestumist kolooniad hajuvad. Enamik loomi saavutab suguküpsuse esimeseks sügiseks.
Koht ökosüsteemis
Eestis vähearvukas; kuna ta elab siin oma levila põhjapiiril, ei pruugi väike arvukus olla põhjustatud liigi halvast seisundist. Ohustavateks teguriteks võib siiski ilmselt pidada häiringuid varjepaikades. Kuna tegu on rändliigiga, võivad mõju avaldada ka muutused rändeteedel, kuid nende mõju kohta on siiani vähe teavet.
Staatus
Kuulub Eesti looduskaitseseaduse järgi II kaitsekategooriasse, Euroopa loodusdirektiivi IV lisasse, Berni konventsiooni III lisasse ning Bonni konventsiooni II lisasse. Ühtlasi on kaitstud Euroopa nahkhiirte kaitse lepinguga (EUROBATS).
Shoegaze
Žanri rajajateks peetakse My Bloody Valentine'i oma albumiga "Loveless" (1991).
Shoegaze 'i aetakse tihti segi dream pop 'iga.
Omadused
Shoegaze kombineerib eeterlikud vokaalid igasugustel viisidel moonutatud kitarrikihtidega. See tekitab helide segu, kus ükski instrument pole teistest eristatav. See žanr on üldiselt "tohutult vali, pikkade, väljavenitatud kitarririffidega, üdini moonutatud ja akustilise tagasisidestusega." Vokaalid kaovad pikkade kitarrilainete taha. Väidetavalt lõi bänd My Bloody Valentine teistele 1990ndate ja ka praegustele shoegaze-artistidele etaloni ette oma albumiga "Loveless" (1991). Nende muusikast on inspireeritud näiteks Cocteau Twins, Dinosaur Jr ja The Jesus and Mary Chain. Briti duot A.R. Kane peetakse ka üheks shoegaze 'i žanri rajajaks juba 1980. aastatel.
Etümoloogia
pisi|239x239px|[[Slowdive on üks populaarsematest bändidest, mis My Bloody Valentine stiilist inspiratsiooni sai.]] Sõna shoegaze on tulnud tegusõnast shoegazing. Selle sõna kasutus sai alguse sel ajal äsja moodustunud bändi Moose kontserdilt, kus laulja Russell Yates luges laulusõnu põrandale kleebitud paberilt. Väljendit hakkas esimesena kasutama NME, kes kasutas seda viitena sääraste bändide kitarristide tendentsile mängimise ajal väga keskendunult oma jalgade poole vaadata (kus olid tegelikult nende efektipedaalid).
AllMusic sõnul "hakkas Briti press purustavalt valju, kajavat uuspsühhedeeliat shoegaze 'iks nimetama, kuna bändiliikmed vaatasid alati esinemise ajal lava poole". Seda sõna kasutati ka dream pop 'i bändide kirjeldamiseks, mis tekitas segadust shoegaze 'i ja dream pop 'i erinevuse vahel. Slowdive'i Simon Scotti arvamus oli järgmine:
"Ma alati arvasin, et Robert Smith, kui ta Siouxsie and The Banshees koosseisus kitarri mängis oli kõige lahedam, kuna ta lihtsalt seisis seal ja lasi muusikal välja voolata. See anti-showmanship oli ideaalne, nii et ma ei saanud kunagi aru, miks hakati shoegaze 'i halvas kontekstis kasutama. Nüüd kasutatakse seda heas kontekstis."
Terminit shoegaze peeti halvustavaks. K. J. 'Moose' McKillop väitis, et tema koosseis kuulis seda sõna esimesena. Väidetavalt viitas ajakirjanik tema efektipedaalidele, mis ta lavale laotanud oli ning pidevalt jälgima pidi, et neid opereerida. Ja hiljem sai sellest lihtsalt üldistav termin bändidele, kellel oli suur, võimas heli, kuid ise seisid laval täiesti liikumatult.
Algusaastad
pisi|305x305px|Slowdive muusikafestivalil "[[Primavera Sound" (2014). Siin on hästi näha, kui liikumatult shoegaze-bändid oma kontsertidel esinesid]] My Bloody Valentine'i albumit "Loveless" (1991) peetakse üheks shoegaze 'i kõige paremaks albumiks ja ka selle žanri rajajaks. Peale My Bloody Valentine'i peetakse ka shoegaze 'i eelkäijateks Cocteau Twinsi ja The Jesus and Mary Chaini. Iga bändi helistiil ühendas garaažirokki ja 1960ndate uuspsühedeeliat ja teiste Ameerika indie-bändide heli nagu Dinosaur Jr ja Sonic Youth.
Siouxsie and The Banshees on oma algusaastatel shoegaze-bändidele samuti suurt mõju avaldanud, kuigi hiljem see kollektiiv hakkas tegema punk-rokkstiilis muusikat. Slowdive nimetas ennast samanimelise Siouxsie and the Banshees laulu järgi ja mõjutas tugevasti ka Cocteau Twinsi muusikat. Ka Lush (üks nüüdisaegseid shoegaze-bände) sai oma varasema nime The Baby Machines sama kollektiivi laulusõnade järgi.
Kui selle perioodi alternatiivroki gruppides domineerisid mehed, oli mitmetes silmapaistvates shoegaze-kollektiivides vähemalt üks naine.
Kogukond, mis tähistab iseennast
Seda väljendit hakkas 1990. aastal kasutama Melody Makeri Steve Sutherland peaaegu põlgliku viitena sellele, kuidas shoegaze-bändid, selle asemel, et tekitada rivaalsusi, käisid üksteise kontsertidel, pidutsesid ja vahel ka esinesid koos.
Langus
Väljendi "kogukond, mis tähistab iseennast" kasutuselevõtt oli mõnes mõttes shoegaze 'i lõpu algus. Kriitikud kujutasid sääraseid bände üleprivilegeeritute ja enesekesksetena. Samal ajal oli kasvamas Britpopi populaarsus. Britpop 'i eelisteks oli, et laulusõnad olid selged ja arusaadavad ning tihti rääkisid tüüpilise töölisklassi inimeste elu katsumustest. See oli vägagi vastandlik shoegaze 'i lähenemisele, mis oli "inimhääl instrumendina", ja väärtustas meloodiat laulusõnade üle. Lushi viimane album oli järsk nihe shoegaze 'ilt britpop 'ile, mis võõrandas paljud fännid. Nende trummari enesetapp 1996. aastal põhjustas nende tegevuse lõpu. My Bloody Valentine oli samuti "Lovelessi" väljaandmisest saati vaikne olnud. Shieldsi selgitus pikale vaikusele oli järgmine: "Ma ei tahtnud teha uut plaati kuni ma sellest elevust ei tundnud."
Toomas Help
Toomas Help (sündinud 29. augustil 1961) on eesti keeleteadlane.
2004. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Sõnakeskne keelemudel: eesti regulaarne ja irregulaarne verb".
Omandipuutumatus
Omandipuutumatus tähendab keeldu isiku nõusolekuta võõrandada temale kuuluv omand. Omandipuutumatuse mõiste tuleneb Eesti Vabariigi põhiseaduse paragrahvi 32 lõike 1 lausest 1. Sõnad „omand“ ja „vara“ on samast sättest tulenevalt sünonüümid. See säte kehtestab omandipuutumatuse võrdse kaitse kõikidele isikutele.
Omandipõhiõiguse olemus
Põhiseaduse § 32 on omandipõhiõigus. Omandipõhiõigus hõlmab nii omandipuutumatust ja omandi kaitset (lõige 1 lause 1) kui ka isikute õigust oma omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada (lõige 2 lause 1). Riigikohus on märkinud, et §-s 32 sätestatud omandipuutumatuse ja võrdse kaitse ning omandi vaba kasutamise, valdamise ja käsutamise põhimõtted kehtivad vaid seaduslikult omandatud vara suhtes. Omandipõhiõigus on olemuselt vabaduspõhiõigus. Omandipuutumatust võiks lisaks nimetada eriliseks kaitsepõhiõiguseks (§ 32 lg 1 esimeses lauses on selgelt väljendatud sõna „kaitse“).
Põhiõiguse kaitseala ütleb, milliseid hüvesid ja kelle hüvesid mingi põhiõigus kaitseb. Omandipõhiõiguse isikuline kaitseala hõlmab nii füüsilisi kui ka juriidilisi isikuid. Riik kui avalik-õiguslik juriidiline isik on põhiõiguste adressaat, mistõttu pole riigil võimalik §-s 32 sätestatud omandipõhiõigusele tugineda.
Omandipõhiõigus kaitseb omandit. Omandi õiguslik mõiste ulatub aga kinnis- ja vallasasjadest kaugemale. Paragrahv 32 on „üldisi varalisi õiguseid“ kaitsev norm. See tähendab, et omand hõlmab ka õiguseid ja võlaõiguslikke nõudeid. Omandipõhiõiguse esemelisse kaitsealasse kuuluvad seega kinnisasjad ja vallasasjad, asjaõiguslikud omandi- ja omandamisõigused, isiku vara tervikuna ja avalik-õiguslikud nõudeõigused mõnele rahalisele sooritusele, näiteks õigus pensionile.
Omandipõhiõiguse riive kontrollskeemi erisused
Põhiõiguse riive tähendab seda, et põhiõiguse adressaat mõjutab ebasoodsalt põhiõiguse kaitstavat õigushüve. Põhiõiguse riive võib seisneda näiteks seisundi, tegevuse või omaduse eemaldamises, kahjustamises või kõrvaldamises. Põhiõiguses sätestatud piiriklausel ütleb, millistel eesmärkidel on lubatud põhiõigust piirata. Omandipõhiõigus sisaldab kahte piiriklauslit (ehk kahte lubatud eesmärki, mille nimel võib omandipõhiõigust riivata). Need piiriklauslid sisalduvad § 32 lõigetes 1 ja 2.
Nendes lõigetes sätestatud piiriklauslid vastavad omakorda kahele võimalikule omandipõhiõiguse riive liigile. Teisisõnu, piiriklauslite rakendamine sõltub riive liigist. Omandipõhiõigust on esiteks võimalik riivata omandi omaniku nõusolekuta võõrandamisel (lühendina OONV). Omaniku nõusolekuta võõrandamine võib seisneda näiteks sundvõõrandamises või sundenampakkumises. OONV keeld tuleneb § 32 lõigetes 1 ja 2 ning see ongi omandipuutumatuse riive. Sellele riivele vastab kvalifitseeritud piiriklausel, mille kohaselt on adressaadil õigus omandit omaniku nõusolekuta võõrandada vaid „seaduses sätestatud juhtudel ja korras üldistes huvides õiglase ja kohese hüvituse eest.“ See tähendab, et kui põhiõiguse adressaat, näiteks riik, sundvõõrandab isiku omandi, võib põhiõiguse adressaat seda teha vaid seaduses sätestatud juhtudel ja üldistes huvides. Üldine huvi on siinkohal määratlemata õigusmõiste. Samuti on riik kohustatud sundvõõrandamise isikule kohe ja õiglase tasuga hüvitama.
Teiseks võib omandipõhiõigust riivata omandikitsenduse kaudu. Omandikitsenduseks on kõik sellised riived, mis pole sundvõõrandamine, sundenampakkumine või konfiskeerimine. Omandikitsendus seostub isiku omandi vabalt valdamise, kasutamise ja käsutamise piiramisega. See riive vastab § 32 lõikes 2 lauses 1 sätestatule. Omandikitsendusele vastab lihtne piiriklausel, mis ütleb, et omandikitsendused sätestab seadus. See tähendab, et kitsendades isiku omandit, võib seadusandja ise valida eesmärgi, millega seda kitsendust põhjendada.
Henn Unt
Henn Unt (aastani 1937 Hermann Hunt; 29. märts 1903 Helme vald – 22. november 1986 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1923 Tõrva gümnaasiumi. Aastatel 1923–1931 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 1. mail 1932 õpetajaks.
Ta oli aastal 1932 Järva praostkonna vikaarõpetaja; aastatel 1932–1946 oli ta Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1932–1935 ja 1939–1946 Piirsalu kogudust ning aastatel 1944–1946 Martna Püha Martini kogudust. Aastatel 1946–1949 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1948–1949 oli ta Viljandi praostkonna praost ning Kõpu ja Paistu Maarja koguduse hooldajaõpetaja.
Aastal 1949 ta arreteeriti, aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1956–1986 oli ta Kadrina ja Ilumäe koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1979–1986 Järva praostkonna praost.
Bernāti looduspark
Bernāti looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Lõuna-Kuramaa piirkonna Nica vallas. Looduspargis asub Läti kõrgeim rannaluide Pūsēni mägi (37 m, suhteline kõrgus 31 meetrit, pikkus 300 meetrit).
Kaitseala loodi 2004. aastal, kaitsmaks sealseid mereäärseid biotoope ja haruldasi taime- ning loomaliike. Kaitseala pindala on 794 ha.
Üksikobjektidena on kaitse all Pūsēni mägi ja mitmed põlispuud. Kaitse all on neli mändi ümbermõõduga 2,5 meetrit, kaks mändi ümbermõõduga 2,56 meetrit, 2,52 meetrit, 2,53 meetrit ja 2,51 meetrit, männid ümbermõõduga 2,86 meetrit, 2,6 meetrit, 2,61 meetrit, 2,64 meetrit, 2,65 meetrit, 2,67 meetrit, 2,7 meetrit, 2,73 meetrit, 2,74 meetrit, 2,75 meetrit, 2,82 meetrit, 2,92 meetrit, 3,22 meetrit, 3,4 meetrit ja 2,78 meetrit.
Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad seal harilik porss, Gmelini kilbirohi, meri-koldrohi, rand-seahernes, harilik valvik, roosakas hõberohi, põisrohi Silene borysthenica ja piimjuur Tragopogon heterospermus. Kaitstavatest lindudest elavad seal värbkakk, karvasjalg-kakk, sookurg, punaselg-õgija, väike-kärbsenäpp, musträhn, õõnetuvi, laanepüü, vaenukägu, nõmmekiur, öösorr ja nõmmelõoke. Kaitstavatest selgrootutest elavad seal küttkärbes Laphria gibbosa, hiidhundlane ja siklane Nothorina punctata. Samblikest leidub seal tähnsamblikku Arthonia spadicea.
Jason Davidson
Jason Alan Davidson (sündinud 29. juunil 1991 Melbourne'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib kesk- või vasakkaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Eupen.
Lisaks Melbourne Victoryle on klubikarjääri jooksul mänginud Portugali klubides Paços de Ferreira ja Sporting Covilhã, Hollandi kõrgliigas Almelo Heracleses ja Groningenis, Inglismaal West Bromwich Albionis ja Huddersfield Townis, Sloveenias Ljubljana Olimpijas, Lõuna-Korea kõrgliigaklubis Ulsan Hyundai ning Austraalia kõrgliigaklubides Perth Glory ja Melbourne Victory. Ulsan Hyundais mängis ta aastatel 2019–2021 ning võitis 2020. aastal klubiga AFC Meistrite Liiga. Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisus on Davidson valitud hooaegadel 2018/19 ja 2021/22.
Eupeniga liitus ta 2022. aasta juulis.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Davidson debüüdi 15. augustil 2012 mängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2015. aasta Aasia meistrivõistluste poolfinaalis Araabia Ühendemiraatide vastu. Samal turniiril tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Lisaks on ta kuulunud koondisse veel 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Leonti
Leonti (vene keeles Леонтий) on venepärane mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 997. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Leonti 40 mehel.
Surnud 12. novembril
Siin loetletakse 12. novembril surnud tuntud isikuid.
Sergei Aksjonov
pisi|Sergei Aksjonov (2018)
Sergei Valerjevitš Aksjonov (vene keeles Сергей Валерьевич Аксёнов, ukraina keeles Сергій Валерійович Аксьонов; sündinud 26. novembril 1972 Bălțis Moldaavia NSV-s) on Venemaa ja Ukraina poliitik.
Elukäik ja tegevus
1993. aastal lõpetas Aksjonov Simferoopoli kõrgema sõjalis-poliitilise ehituskooli, kuid diplomit ei saanud kuna keeldus Ukrainale vannet andmast.
Ta on olnud aastatel 1993–1998 kooperatiivi Ellada direktori asetäitja, oktoobrist 1998 kuni märtsini 2001 Asterix LLC direktori asetäitja, 2001. aasta aprillist on ta ettevõtte Escada Firm LLC asedirektor. Tegeles eraettevõtlusega toidu konserveerimise alal.
2010–2014 juhtis ta Ukraina väikeparteid Vene Ühtsus (Russkoje Jedinstvo) ning valiti 2010. aastal Vene Ühtsuse esindajana Krimmi Autonoomse Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks. 2014. aastast on ta Venemaa partei Ühtne Venemaa liige.
27. veebruaril 2014 valis roheliste mehikeste poolt hõivatud Krimmi Ülemnõukogu Krimmi Autonoomse Vabariigi uueks peaministriks Sergei Aksjonovi.
Märtsis 2014 lisasid USA ja Euroopa Liidu riigid Aksjonovi sanktsioneeritud isikute nimekirja.
14. aprillil 2014 määrati Aksjonov Venemaa presidendi ukaasiga Krimmi Vabariigi juhi ajutiseks kohusetäitjaks.
9. oktoobril 2014 valis Krimmi Vabariigi Riiginõukogu ta ühehäälselt Krimmi Vabariigi peaks. Ühtlasi otsustas ta jätkata ka peaministri ametis.
Ta on Venemaa Sõjaajaloo Ühingu Krimmi osakonna esimees 24. juulist 2014.
9. aprillist 25. oktoobrini 2014, 7. aprillist 10. novembrini 2015 ja 6. aprillist 22. novembrini 2016 oli Venemaa Föderatsiooni Riiginõukogu presiidiumi liige.
20. septembril 2019 valiti ta viieks aastaks tagasi Krimmi juhiks, aastani 2024. Ühtlasi lahkus ta valitsusjuhi kohalt.
Väidetav seos kriminaalse maailmaga
On väidetud, et Aksjonov teenis 1990. aastate keskel leitnandi või ülevaatajana hüüdnimega "Goblin" organiseeritud kuritegelikus jõugus Salem. Ukraina poliitik ja endine Krimmi miilitsaülem Hennadi Moskal (1997–2000) väidab, et Aksjonovil oli seos kuritegeliku maailmaga. 1995. aastal olid mõned Salemi liikmed asunud ametisse kohalike asetäitjatena, saades seadusandliku puutumatuse. "Väidetavalt töötas Aksjonov 1990. aastate alguses kõrvuti teise jõugu liikme Serhi Voronkoviga. Kyiv Posti andmetel on Voronkov tuntud maffiaboss, kes vabanes vanglast 2008. aastal ja tegeleb siiani äritegevusega,“ ütles Aksjonovit uurinud ajalehe Livõi Bereh ajakirjanik Andrei Janitski. Sevastopolist pärit Janitski väidab, et Aksjonov on endiselt Salemi jõugu liige. 1994. aastal kahtlustasid võimud teda ja Aleksei Žuki lepingu alusel Oleg Fenjuki tapmises. Seesama Žuk tapeti 10 minutit pärast telefonivestlust Aksjonoviga, mis tekitas endistes "partnerites" kahtlusi. 1996. aasta jaanuaris sai Aksjonov haavata, kui tema auto paiskus tulistamise käigus Simferopoli–Moskva maanteel (E105) ümber. Aksjonov kaebas 2010. aastal kohtusse Krimmi parlamendi asespiikri Mihhail Bakharevi, kes nimetas teda kurjategijaks. Kuigi algul tegi kohus otsuse Aksjonovi kasuks ja nõudis Bakharevilt oma sõnade tagasivõtmist, tühistas apellatsioonikohus otsuse, mis leidis, et puuduvad tõendid väidete ümberlükkamiseks. Krimmi Ülemraada liige Andri Sentšenko väidab, et "oli teateid selle kohta, et ta [Aksjonov] osales 2004. aastal Krimmi riigiväärtpaberikomisjoni toonase juhi Volodõmõr Tõhhontšuki palgamõrvas ja 1997 riigivarafondi juhi Oleksi Golovizini mõrvas. Politsei uuris Aksjonovit mõlema mõrva pärast, kuid talle pole kunagi süüdistust esitatud. Sentšenko usub, et Aksjonovil õnnestus kriminaalvastutusest kõrvale hiilida tänu oma sidemetele Krimmis. Krimmi endine tööstusminister Mõkola Kiriltšuk teatas, et aastatel 2008–2009 laenas Aksjonov temalt ligi 5 miljonit dollarit. Kiriltšuk põgenes Krimmist ja on üritanud oma raha kohtu kaudu tagasi saada.
Suhtumine homoseksuaalidesse
Aksjonov on öelnud, et "homoseksuaalidel pole Krimmis mingit šanssi" ja et "meil Krimmis pole selliseid inimesi vaja". Samuti lubas ta, et kui homod üritavad korraldada avalikke kogunemisi, "reageerivad meie politsei ja omakaitsejõud kohe ning kolme minuti pärast annavad neile selgitusi, millise seksuaalse sättumuse juurde nad peaksid jääma”.
Türkmenistani president
Türkmenistani president (türkmeeni keeles Türkmenistanyň prezidenti; ametlikult Türkmenistani ministrite kabineti president ja esimees) on Türkmenistani Vabariigi riigipea ja valitsusjuht. Ta on ka Türkmenistani relvajõudude ja Riikliku Julgeolekunõukogu kõrgem ülemjuhataja.
Alates 2022. aasta on ametis Serdar Berdimuhamedow, kes on riigi kolmas president pärast iseseisvumist Nõukogude Liidu lagunemisega 1991. aastal. Serdar Berdimuhamedow võitis 2022. aasta märtsis toimunud presidendivalimised. Enne teda oli 15 aastat presidendikohal tema isa Gurbanguly Berdimuhammedow, kes astus 2022. aasta märtsis tagasi. Gurbanguly Berdimuhamedow sai presidendiks, kui eluaegne president Saparmyrat Nyýazow 2006. aastal suri. Aastal 2007 toimunud valimistel osales üheksa kandidaati, Berdimuhamedow kogus 98% häältest. Aastal 2016 muudeti seadusi: kaotati piirangud presidendi ametiaja pikkusele ja vanuse ülemmäär (varem pidi president olema alla 70-aastane) ning pikendati ametiaja pikkust viielt aastalt seitsmele.
Nõuded presidentidele ja ametist tagandamine
Türkmenistani president peab:
Türkmenistani presidendi tagandamist reguleerib Türkmenistani põhiseaduse artikkel 57. Türkmenistani presidendi volitused võib peatada, kui:
Kui president tagandatakse, võtab tema kohustused kohusetäitjana üle parlamendi esimees ning valimised korraldatakse 60 päeva jooksul. Türkmenistani presidenti ei ole kunagi ametist tagandatud, presidendi koht jäi vabaks pärast Nyýazowi surma 2006. aastal, siis otsustas Julgeolekunõukogu ad hoc, et kohuseid hakkab täitma ministrite kabineti esimene aseesimees. Siis kaotati ka presidendi kohusetäitja keeld kandideerida ise uueks presidendiks.
Residents
Oguz hani palee Iseseisvuse väljakul Aşgabatis on presidendi peamine elu- ja töökoht. Seal võtab president vastu ka välisriikide riigipäid ning allkirjastab dekreete. Saparmyrat Nyýazowil oli peale selle ka eraresidents Arshabilis, 28 kilomeetrit pealinnast väljas.
Transport ja julgeolek
Välisvisiitideks ja riigi kaugematesse piirkondadesse minemiseks kasutab Türkmenistani president eritellimusel valminud rahvusvärvides Turkmenistan Airlinesi lennukeid Boeing 777. Pealinnas liigub ta ringi Mercedes-Benzi S-klassi autoga. Tihti saadab tema autot sõjaväejulgestus. Türkmenistani presidendid kasutavad transpordiks ka rongiliiklust.
Riigipea julgeoleku eest vastutab 1990. aastal asutatud otse temale alluv Presidendi Turvateenistus (Prezidentiniň howpsuzlyk gullugy). Üheksakümnendatel eemaldati Turvateenistus Riikliku julgeoleku ministeeriumi haldusalast ning anti presidendi haldusalla. Septembris 1994 jõustus Operatiivotsingu tegevuste seadus, millega seati Turvateenistuse põhiülesandeks presidendi julgeoleku tagamine. Välisvisiitidel saadab Türkmenistani presidenti vähemalt kümme turvameest.
Presidendi Turvateenistuse struktuur:
Turvateenistuse juhid
Pärast Khojaberdiyevi ametist vabastamist ei teatatud uue juhi ametisse nimetamisest.
John Atkinson Grimshaw
John Atkinson Grimshaw (6. september 1836 Leeds – 13. oktoober 1893 Leeds) oli inglise kunstnik, kes on teatud eelkõige oma öiseid linnamaastike kujutavate maalide poolest. Kaasajal peetakse teda Victoria ajastu üheks tähelepanuväärsemaks ja fantaasiarikkamaks maalijaks, samuti kõigi aegade üheks parimaks ja edukamaks öö- ja linnapildi kujutajaks. pisi|vasakul|John Atkinson Grimshaw
Graši mõis
Graši mõis (saksa keeles Alt-Geistershof, varem Geistershof ja Brinckenhof, läti keeles Grašu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas.
Luka
Luka võib tähendada järgmist:
Anu-Reet Hausenberg
Anu-Reet Hausenberg (sündinud 9. märtsil 1941 Võrus ) on eesti keeleteadlane, fennougrist, komi folkloori ja kultuuri uurija, Tallinna Ülikooli emeriitprofessor. Ta on kirjutanud käsiraamatu "Keeleoskuse mõõtmine" (2003).
Bergamo toomkirik
pisi|Bergamo toomkiriku uusklassitsistlik läänekülg Bergamo toomkirik (itaalia keeles Duomo di Bergamo, Cattedrale di Sant'Alessandro) on Itaalias Bergamo linnas asuv roomakatoliku toomkirik, mis on pühitsetud linna kaitsepühakule Bergamo Aleksandrile. Tegemist on ka Bergamo piiskopitooli asukohaga.
Ajalugu
Vähemalt 9. sajandist oli Bergamos kaks toomkirikut. Neist esimene oli pühaku arvataval märtrisurma suremise kohal asunud Püha Aleksandri basiilika. Teine oli pühitsetud pühale Vincentile; selle ehitus tänapäevase toomkiriku asukohas oli nähtavasti alanud juba langobardide ajal. Piiskop Giovanni Barozzi andis 15. sajandi keskel käsu Püha Vincenti kiriku ümberehitamiseks; nende plaanide autorsuse on enda nimele võtnud arhitekt ja skulptor Filarete.
Aastal 1561 lõhkusid veneetslased sõjalise otstarbekuse põhjustel maha Püha Aleksandri kiriku, jättes Vincenti kiriku linna ainsaks toomkirikuks. 17. sajandi alguses ühendas piiskop Giovanni Emo kahe vana toomkiriku kanoonikud. Viimaks õnnestus piiskop Gregorio Barbarigol 1697. aasta 18. augustil saada paavst Innocentius XI käest bulla "Exponi nobis", millega moodustati piiskopkonna jaoks üks kapiitel ja piiskopkonda jäi üks toomkirik, mis muudeti Püha Vincenti kirikust Püha Aleksandri kirikuks.
1689. aastal renoveeriti hoonet arhitekt Carlo Fontana projekti järgi. Järgmine suurem renoveerimine võeti ette 19. sajandil; selle tulemusel valmis uusklassitsistlik läänekülg 1889. aastal.
Teerull
pisi|Bomagi Teerull Tartus Vabaduse sillal (2009) Teerull on teedemasin, mida kasutatakse teekatte (nt asfaldi), killustikust aluskihi, muldkeha pinnase vms tihendamiseks.
Bergamo toomkirik
Interjöör
Toomkiriku põhiplaan on ladina risti kujuline ja sellel on üks lööv.
Toomkiriku esimesel parempoolsel küljealtaril leidub Andrea Previtali maal "Püha Benedictus ja pühakud" (1524) ja kiriku esimesel vasakpoolsel küljealtaril Giovan Battista Moroni maal "Madonna ja laps koos pühakutega" (1576). Kirikust leiab ka Giovanni Cariani maali "Madonna lapsega koos kahe tuviga" ja lõuendeid, sealhulgas teos "Pühakud Firmus ja Rusticus ning Proculus" (1704), mille autorid võivad olla Giambettino Cignaroli ja Sebastiano Ricci.
Toomkiriku apsiidis asuvad Giovanni Battista Tiepolo maal "Piiskop Bergamo Püha Johannese märtrisurm" (1731–1743) ja Carlo Innocenzo Carloni maal "Püha Aleksander". Kiriku peaaltari kujundas Filippo Juvarra. Kiriku kooriruumis leiduvad Johann Karl Sanzi reljeefid.
Baptisteerium
pisi|Baptisteerium Toomkiriku lähedal asub kaheksanurkne baptisteerium, mille skulptor Giovanni da Campione 1340. aastal Bergamo Santa Maria Maggiore basiilika jaoks rajas. 1650. aastal toimunud suurte ehitustööde käigus baptisteerium lammutati, kuid see hoiti siiski alles ja pandi aastal 1856 kanooniku õuel uuesti kokku.
Hoone sees asuvad Kristuse elu episoode kujutavad bareljeefid, Ristija Johannese kuju ja 1340. aastast pärinev Giovanni da Campione tehtud ristimiskivi.
Baptisteeriumi ülemise tasapinna ümber asetseva sammastiku kohal paiknevad kaheksa 14. sajandist pärinevat voorusi sümboliseerivat kuju.