cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linford Christie
Christie võitis kõigi üllatuseks 100 m jooksus kuldmedali 1986. aasta Euroopa meistrivõistlustel Stuttgardis. Samal aastal Edinburghis toimunud Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta 100 m jooksus teiseks. 1987. aastal Roomas toimunud MM-il sai ta 100 m jooksus pronksi. 1988. aasta Seouli olümpiamängudel tõusis Christie 100 m jooksus hõbemedalile, kui Ben Johnson jäi vahele dopingu tarvitamisega. Ka Christie proov sisaldas siis keelatud aineid, kuid temale jäeti medal alles.
1990. aasta EM-il tuli Christie 100 m jooksus teist korda Euroopa meistriks. 1991. aasta sise-MM-il sai ta hõbemedali nii 60 m kui ka 200 m jooksus. 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas tuli ta 100 m jooksus olümpiavõitjaks, olles teine inglane peale Allan Wellsi, kes on sellel distantsil kulla saanud. Ta võitis 100 m jooksus kuldmedali ka 1993. aasta MM-il Stuttgardis isikliku rekordiga 9,87.
1999. aastal jäi ta vahele dopingu (nandrolooni) kasutamisega, mille järel lõpetas tippsportlase karjääri.
27px Olümpiamängudel
hõbemedal 100 m jooksus 9,97 hõbemedal 38,28 olümpiavõitja 100 m jooksus 9,96
Maailmameistrivõistlustel
pronksmedal 100 m jooksus 10,14
pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,09 maailmameister 100 m jooksus 9,87 hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,77
Sisemaailmameistrivõistlustel
hõbemedal 60 m jooksus 6,55 hõbemedal 200 m jooksus 20,72
Euroopa meistrivõistlustel
Euroopa meister 100 m jooksus 10,15 pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,71 Euroopa meister 100 m jooksus 10,00 hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,98 pronksmedal 200 m jooksus 20,33 Euroopa meister 100 m jooksus 10,14
Rahvaste Ühenduse mängudel
hõbemedal 100 m jooksus 10,28 kuldmedal 100 m jooksus 9,93 kuldmedal 4x100 m teatejooksus 38,67 kuldmedal 100 m jooksus 9,91 pronksmedal 4x100 m jooksus 39,39
Harkujärve
Harkujärve on küla Harku vallas Harju maakonnas.
Gersdorff
4. detsembril 1693 sai Närke ja Värmlandi jalaväerügemendi kortermeister Georg Gersdorff (1628–1709] naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti samal aastal nr 1282 all Rootsi rüütelkonda.
Nabaväät
pisi|Nabaväät on joonisel kujutatud värvilisena Nabaväät ehk nabanöör (ladina keeles funiculus umbilicalis) on nöörjas koeväät, mis koosneb suurte veresoonte kogumist (nabaarterid ja nabaveen) ja ühendab loodet ja platsentat ehk emakooki vereringe kaudu.
Gersdorff
Gersdorffid olid kantud 1745. aastal Eestimaa rüütelkonna ja 29. juulil 1747 ka Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 67 all.
Harkujärve
Küla on tekkinud Järve suurtalust, kus kasvatati traavleid Tallinna Hipodroomile.
Nabaväät
Nabanööri kaudu metaboliseeruvad üsasse loote arenguks vajalikud põhibioelemendid, vitamiinid, toitained, hapnik jpm. Nabaväädi kaudu omandatud ained võimaldavad loote üsaväliseks eluks vajalike füsioloogilis-anatoomiliste funktsioonide ning toitumis-, hingamis-, sisenõristus- ja erituselundite jpt arengu.
Harkujärve
1977. liideti vastloodud Harkujärve külaga osaliselt Harku-Nõmme küla territoorium.
Küla elanike arv on alates 1990-ndatest kiiresti kasvanud seoses uute elamute ehitamisega.
1986. aastal elas külas 239 inimest, 2000. aastal 459 ja 2007. aasta 1. augustil 511.
Küla on nimetatud ka Järvekülaks ja Harku-Järve asundiks.
Külas oli 1882. aastal valminud maneežiga hobusetall, mis hiljem ehitati ümber Harkujärve kultuurikeskuseks (arhitekt Rein Tomingas).
174
174. aasta
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Aastad: 169 170 171 172 173 - 174 - 175 176 177 178 179
Platsenta
Platsenta (lad placenta 'kook'; eesti keeles kasutatakse ka sõna emakook) on emaste selgroogsete imetajate, aga ka mõnede roomajate elund, mis areneb tiinuse või raseduse puhul ja on ühine ema ja loote organismile.
Platsenta anatoomiline ja histoloogiline ehitus erineb liigiti.
Inimesel
Platsenta moodustub emakalimaskestast (emaka sisepind ehk endomeetrium) ja loote trofoblastidest. Loodet ühendavad emakoogiga loote vereringe vasak ja parem nabaarter ja nabaveen, mis moodustavad nabaväädi, mille kaudu ema ja üsas arenev organism on omavahel seotud.
Platsenta on emakalimaskesta ja lootekesti ühendav elund, mille abil lootel arenevad üsaväliseks eluks vajalikud füsioloogilised funktsioonid ja vastavad elundid, nagu seede-, hingamis-, sisenõristus- ja erituselundid.
Teatud mitmikraseduste korral võib igal lootel olla oma emakook.
Raseduse lõpul on platsenta mõned morfoloogilised näitajad järgmised:
Platsenta võib olla tavalisest väiksem loote üsasisese kasvupeetuse, hüpertensiivsete häirete ja preeklampsia korral, ka suitsetajatel.
Ainevahetus
Pikka aega usuti, et platsenta ja hematoplatsentaarne barjäär ei lase läbi suurt osa ema vereringesse sattunud aineid, sealhulgas ravimeid. Nüüdseks on leitud, et peaaegu kõik emale manustatud ravimid jõuavad passiivse difusiooni teel loote vereringesse.
Platsenta osaleb ka ravimite metabolismis.
176
176. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Aastad: 171 172 173 174 175 - 176 - 177 178 179 180 181
Kodustamine
Kodustamine ehk domestikatsioon on inimese juhitav tegevus, millega metsik, looduskeskkonnast pärit looma- või taimeasurkond kohastatakse tehistingimustes elamise ning inimesepoolse järelevalve ja ülevaatamisega.
175
175. aasta
Kodustamine
Kodustamine on seotud pärilike muutustega kodustataval asurkonnal. Kodustamisega kaasneb enamasti aretus.
175
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Kodustamine
Kodustamisel saavad metsikuist loomadest koduloomad (põllumajandusloomad, teenistusloomad, lemmikloomad) ja metsikuist taimedest kultuurtaimed.
175
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Kodustamine
Kontrolli alt väljunud koduloomade asurkondades algab metsistumine. Seda on sagedamini juhtunud küülikute, koerte ja hobustega.
175
Aastad: 170 171 172 173 174 - 175 - 176 177 178 179 180
Kodustamine
Kodustamine algas umbes 10 000 aastat tagasi. Esimesed koduloomad olid koer, siga, lammas, kits, hiljem lisandusid veis, hobune, kass, hani, kana, siidikedrik, mesilane jt.
Francesco Landini
thumb|200px|Landini mängimas miniatuurset orelit Francesco Landini (u. 1325/1335 – 2. september 1397) oli itaalia helilooja, organist, laulja, luuletaja, muusikateoreetik ja pillimeister. Ta oli trecento-ajastu suurkuju.
Elu
Landini sündis arvatavasti Firenzes. Tema isa Jacopo del Casentino oli tunnustatud maaler Giotto di Bondone koolkonnast. Lapsena põetud rõugete tõttu oli Francesco kogu elu pime, kuid see ei takistanud teda muusikaga tegelemast. Ta õppis mängima mitut instrumeni (muuhulgas lautot), aga ka laulma, luuletama ja komponeerima. 1361. aastal asus ta tööle organistina Santa Trinità Florentine'i kloostrisse ja 1365 San Lorenzo kirikusse. Viimasesse on ta ka maetud.
Looming
Francesco Landini on itaalia trecento-koolkonna tähtsaim esindaja. Tema looming oli peaaegu täielikult ilmalik. On küll andmeid ka tema vaimulike teoste kohta, kuid ühtegi nendest pole säilinud. Meieni on temalt jõudnud 154 teost: enamikus kahe- ja kolmehäälsed ballata ' d ja mõned madrigalid. Oletatavasti kirjutas ta oma lauludele ise tekstid.
Gloggnitz
Gloggnitz on linn Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Asub Schwarza jõe ääres.
2019. aasta alguses oli linnas 5944 elanikku.
Gloggnitz on liiklussõlm, mida läbib Viini ja Trieste vaheline raudtee ning maantee S6.
Linnast saab alguse UNESCO maailmapärandisse kuuluv Semmeringi raudtee.
Gloggnitzis on elanud Austria liidupresidendid Karl Renner ja Michael Hainisch.
Linnas asub Gloggnitzi loss.
Põhja-Kaukaasia föderaalringkond
Põhja-Kaukaasia föderaalringkond on uus föderaalringkond Venemaal, mis moodustati 2010. aastal Lõuna föderaalringkonna lõunaosast. Selle keskus on Pjatigorsk.
Põhja-Kaukaasia föderaalringkonda kuuluvad:
Venemaa presidendi esindajad Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas:
Kumna
Kumna on küla Harku vallas Harju maakonnas. Asub 3 km Keilast kirdes.
1862. aastal püstitati kirikumõisa juurde Martin Lutheri pronksist mälestussammas, mille finantseerijaks oli Keila mõisnik parun Georg von Meyendorff (1794–1879). Kuue meetri kõrguse mälestusmärgi skulptoriks oli Peter Clodt von Jürgensburg (1805–1867). Kuju hävitati nõukogude võimu poolt aastal 1949.
23. septembril 1944 toimus küla lähedal Kumna lahing taganevate eesti sõdurite ja pealetungiva Punaarmee vahel.
1965. aastal leiti Poolaka talu maalt 13. sajandist pärinev hõbeaare (Kumna aardeleid).
Jules-Félix Coutan
Jules-Félix Coutan (22. september 1848 Pariis – 23. veebruar 1939 Pariis) oli prantsuse skulptor ja haritlane.
Laabi
Laabi on küla Harku vallas Harju maakonnas. Piirneb Tallinna linna Haabersti linnaosaga.
Külas asub Altia Eesti villimistehas.
Na beregu neba
"Na beregu neba" (vene keeles "На берегу неба") on Dima Bilani stuudioalbum, mis on välja antud 2004. aastal.
Liikva
Liikva on küla Harku vallas Harju maakonnas.
Sõjalaev
pisi|Suured sõjalaevad kiilveerivis pisi|Väiksemad sõjalaevad kiilrivis Sõjalaev on mereväe või sarnase eesmärgiga relvastatud organisatsiooni koosseisu kuuluv sõjaliste ülesannete täitmiseks ehitatud või ette valmistatud laev.
Sõjalaev võib olla ka algselt tsiviilkasutuseks valmistatud, kuid mõne sõjalise ülesande täitmiseks sobivana mereväe koosseisu võetud ja vajaduse korral kohandatud laev.
Sõjalaevade areng
pisi|Vanaaja sõjalaeva koopia Sõjalaevade areng on toimunud pidevalt paralleelselt tsiviillaevanduse arenguga. Sõjalaevu kasutati juba 300 aastat eKr.
Esimesed sõjaotstarbelised laevad liikusid peamiselt aerude jõul. Aerutamiseks kasutati nii orje kui ka sõjamehi.
Algselt liigitati sõjalaevu peamiselt purjelaeva taglase ja suurtükkide arvu järgi. Hiljem hakati sõjalaevu liigitama ülesannete ja tehniliste omaduste järgi.
Tänapäeval rohkem tuntud sõjalaevatüüpide märkimisväärne kujunemine ja areng algas koos tehnika ja laevanduse revolutsioonilise arenguga 19. sajandi keskpaiku. Aurumasina laialdane kasutuselevõtt võimaldas anda laevadele parema manööverdusvõime ja stabiilse kiiruse, laiendades taktikalisi võimalusi ja ülesannete ringi. Sellele aitasid kaasa suurtükkide areng ja terase laialdane kasutuselevõtt ehitusmaterjalina. Sajandi lõpuks võeti relvastusse torpeedod ja meremiinid. Sajandivahetuseks võeti kasutusele esimesed efektiivsed allveelaevad. 20. sajandi algul toimusid olulised muutused laevade relvastuslahenduses. Suurimateks ning võimsaima tulejõuga sõjalaevadeks said lahingulaevad. Üldse suurimateks sõjalaevadeks kujunesid peagi aga seoses lennunduse kiire arenguga hoopis lennukikandjad. Meresõjataktikas tingis 20. sajandi keskpaigast alates tõsiseid muutusi rakettrelvastuse ja radarite laialdane levik.
Ajaloolisi sõjalaevaliike
pisi|Sõjalaevatüüpe [[16. sajandist]]
Meeskond ja kord
Sõjalaeva meeskond on tänu pardal olevatele paljudele sõjaliseks funktsiooniks lisanduvatele süsteemidele ja -ülesannetele märksa suurem, kui tsiviillaeval. Suurt rõhku pannakse ka meeskonna treenimisele tegevusteks avariide ja häirete korral.
Sõjalaeva kaptenit nimetatakse komandöriks, tema esimest asetäitjat üldjuhul komandöri abiks. Tavaliselt kuulub sõjalaeva juhtkonda ka laeva vanem allohvitser. Tüürimeest nimetatakse reeglina navigatsiooniohvitseriks. Sõjalaeva meeskond on jagatud erialasteks allüksusteks.
Suurt rõhku pannakse tegevusele (ja väljaõppele) eriolukordades nagu tulekahju või leke. Samuti on meeskonnaliikmetel spetsiifilised ülesanded lahinguhäire ning lahinguvalmiduse korral.
Sõjalaeval kehtivad mereväelised tavad ja sõjaväeline sisekord, mis võivad olla iseloomult oluliselt erinevad, aga ka rangemad tsiviillaevade omadest. Tihti viiakse sõjalaevadel läbi sõjaväelisi rivistusi ja muid tseremooniaid vastavalt mereväe normdokumentidele ja muudele juhistele. Näiteks olulise tähtpäeva, komandöri vahetumise või kõrgema ülema ametliku visiidi korral.
Ehitus ja omadused
Sõjalaevad on juba sajandi pikkuselt reeglina värvitud kas halliks või muudes visuaalset maskeeringut toetavates värvitoonides. Tänapäeva sõjalaevade projekteerimisel ja ehitamisel peetakse lisaks visuaalsele varjamisele oluliseks ka võimalikult head varjumisvõimekust elektrooniliste luure- ja positsioneerimisvahendite (radarid, raadiopeilingaatorid jms) eest.
Lahinguotstarbelise sõjalaeva oluliseks omaduseks on tavalisest töölaevast märksa suurem kiirus, mistõttu vajab sõjalaev võimsamat jõuseadet. Samuti on sõjalaeva kere kuju sageli kitsam ja väiksema veetakistusega. Sageli on lahinguotstarbelistel suurtel sõjalaevadel kombineeritud peajõuseadmed – näiteks diiselmootori ja gaasiturbiinmootori kombinatsioon (CODOG). Sel juhul kasutatakse säästlikumat diiselmootorit tavalisel käiguga (tavaliselt kuni 20 sõlme) sõites ja võimsamat kiiremat, kuid samas oluliselt kulukamat gaasiturbiini n-ö lahingukäiguga (tavaliselt üle 20 sõlme) sõites.
Tunnused ja märgistamine
pisi|Miinilaeva pardanumber Sõjalaevadel kasutatakse sageli riigilipu asemel muud, kuid sageli riigilipust stiliseeritud ahtrilippu. Samuti on sageli kasutusel vöörilipp ehk güüs ja lisaks eri puhkudel masti heisatavad vimplid. Osadel riikidel on sõjalaevadel lisaks navigatsioonituledele ka spetsiifilised sõjalaevatuled.
Tänapäeva sõjalaevadel on reeglina originaalne pardanumber ehk pardatähis, mis võib koosneda kas ainult numbritest või ka lisanduvatest tähtedest sõltuvalt riigi ja organisatsiooni eripärast. Pardanumber omistatakse vastavalt laeva liigile või kuuluvusele. Briti tüüpi tähistussüsteemis märgib esimene täht näiteks: D – hävitaja, F – fregatt, K – korvett, M – miinitõrjelaev, L – dessantlaev, P – patrull-laev/ründekaater, A – abilaev. Lisaks pardanumbrile on suurematel sõjalaevadel reeglina ka laeva nimi, ent väiksemad laevad ja kaatrid võivad sageli olla nimeta.
Liigitamine sõidupiirkonna järgi
Sõjalaevad liigitatakse sageli üldistatuna sõidupiirkonna põhjal, määrates neile nii kasutuspiirkonna. Sõidupiirkonna järgi liigitamine võib olla erinev sõltuvalt riigi militaarsest traditsioonist ja see võib kajastuda ka mõne sõjalaevaliigi iseloomustavas nimetuses. Näitena võivad sõjalaevad jaguneda:
Näiteid: ranniku-miinitraaler, avamere patrull-laev.
Liigitamine funktsiooni järgi
Sõjalaevade liigitamine ja ka liikide nimetused on riigiti sageli erinevad. Need sõltuvad konkreetse riigi (rahvuse) keelelisest, merekultuurilisest, sõjanduskultuurilisest ning kuuluvuslikest mõjudest tulenevast taustast. Üldiselt on võimalik liigitada tänapäevaseid sõjalaevu (eesti keeles, teatud NATO-liku ja idaeuroopaliku sisendiga) alljärgneva näite kohaselt põhiliikideks ja alaliikideks. pisi|435px|Lennukikandja pisi|280px|Ristleja (raketiristleja) külma sõja lõpust pisi|280px|Hävitaja pisi|Fregatt pisi|115px|Väiksem korvett pisi|Raketiallveelaev pisi|120px|Ründeallveelaev pisi|Suur dessantlaev
1. Avamereoperatsioonideks mõeldud lahinguotstarbelised laevad
2. Rannikuoperatsioonideks mõeldud lahinguotstarbelised laevad
3. Allveelaevad
4. Akvatooriumi valveks mõeldud laevad
5. Lahinguoperatsioonide toetuseks mõeldud laevad
pisi|Näide vahetatavaist võimemooduleist sõjalaeval Sõjalaevaliikide funktsioone on mõnikord ka ühendatud (näiteks staabi- ja toetuslaev, dessantlaev-kopterikandja). Samuti on valmistatud universaalseid ehk mitmeotstarbelisi laevu (need on peamiselt väiksemad laevad), mida on võimalik vastavalt funktsioonile kas kohandada või millel on võimalik võimemooduleid vahetada. Moodulite vahetamise juures tuleb arvestada ka meeskonna ümberõpetamise vajadusega, mis on tehnilisest protseduurist märksa aeganõudvam.
Liigitamine järkudeks ehk tasemeteks
Lisaks funktsioonile ja kasutuspiirkonnale liigitatakse mõningates riikides laevu ka järkudeks, astmeteks ehk tasemeteks. Laeva järk näitab suurust ja võimekust. Sellest tuletatakse näiteks komandöri ametikohajärgne auaste ja tavaliselt ka teiste laeva juhtkonnas vajalike mereväelaste ametikohad ja auastmed, samuti laevas täidetavate administratiivülesannete tase. Järgud võivad olla näiteks:
Sõjalaeva iseärasusi üldmerenduses
pisi|Sõjalaevad Tallinna taustal 1974. aastal Üldjuhul ei kasuta sõjalaevad õppuste või sõjalise tegevuse käigus (omal vastutusel) lootsimisteenust ega pea vajadusel kinni üldlaevaliiklusele kehtestatud laevateedest. Sageli sõidavad sõjalaevad väljalülitatud AIS-süsteemiga, s.t ei ole teistele laevadele nähtavad. See on kaasa toonud ka õnnetusi, näiteks uppus sel põhjusel 8. novembril 2018 Norra fregatt Helge Ingstad. Sõjategevuse käigus sõidetakse vajadusel ilma navigatsioonituledeta.
Merenduses on olnud vana tava, et tsiviillaevad, jahid ja kaatrid tervitavad sõjalaevu, vähemalt enda lipuriigi omi, merel nendest lähemal möödumisel liputervitusega (millele sõjalaev vastab). Tänapäeval on selle tava järgimine vähenenud.
1992. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1992 peeti Taanis Kopenhaagenis.
Kõige raskemas kategoorias (kuni 130 kg) võitis venelane Aleksandr Karelin.
Eestlased said võistlustelt ühe medali: Valeri Nikitin (kategoorias kuni 68 kg) pronksmedali.
177
177. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Aastad: 172 173 174 175 176 - 177 - 178 179 180 181 182
2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud
2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud toimusid 18.–27. oktoobrini Hiinas Wuhanis. Tegemist oli 7. suviste sõjaväelaste maailmamängudega.
Ja notšnoi huligan
Ja notšnoi huligan (vene keeles Я ночной хулиган) on Dima Bilani debüütalbum, mis on välja antud 2003. aastal.
2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud
Heiki Nabi võitis Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus hõbemedali ja Martin Kupper kettaheites neljanda koha.
178
178. aasta
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Aastad: 173 174 175 176 177 - 178 - 179 180 181 182 183
Bioloogiline surm
Bioloogiline surm on surma faas, mis järgneb kliinilisele surmale.
Kuna kõige tundlikumad hapnikupuuduse suhtes on ajurakud, surevad need esimesena. Meditsiin samastabki bioloogilise surma ajusurmaga.
Kolube talu kalmistu
Kolube talu kalmistu on kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Paistu külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Kalmistu rajati Kolube talu maadele arvatavasti 1924. aastal, kui suri taluperemees Peeter Matson. Kalmistule on kokku maetud kaks lahkunut.
Nambarõn Enhbajar
Nambarõn Enhbajar (mongoli Намбарын Энхбаяр, sündinud 1. juunil 1958) on Mongoolia poliitik.
Richard Hawes
pisi|Richard Hawes
Richard Hawes (6. veebruar 1797 – 25. mai 1877) oli Ameerika Ühendriikide ja Ameerika Riikide Konföderatsiooni poliitik, Ameerika Riikide Konföderatsiooni Kentucky osariigi teine kuberner (aastail 1862–1865).
William T. Sutherlin
William Thomas Sutherlin (1822–1893) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni ettevõtja ja sõjaväelane (major).
Tema kodus Danville'is peatus Ameerika Riikide Konföderatsiooni president Jefferson Davis kodusõja lõpul 3.–10. aprillil 1865, mistõttu Danville'i on nimetatud Konföderatsiooni viimaseks pealinnaks.
Upesgrīva (Vandzene vald)
Upesgrīva või Vandzenes Upesgrīva on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Vandzene valla idaosas.
Küla on vana kaluriküla (Uppegriwe), kuhu XVII sajandil rajati sadam. Ajalooline küla paiknes Grīva jõe mõlemal kaldal, tänapäeval eraldab jõgi selle Mērsragsi vallas asuvat Upesgrīva küla Vandzene vallas asuvast osast. Aastail 1875–1913 ehitas kapten Indriķis Pūliņš seal koos oma vendadega 15 laeva.
Upesgrīvas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 2,63 m.
Aastal 2017 oli külas 37 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 25.
Konrad Lorenz
Konrad Zacharias Lorenz (7. november 1903 Viin – 27. veebruar 1989 Viin) oli Austria zooloog ja etoloog, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli üks loomade käitumist uuriva teaduse etoloogia rajajaid. Aastal 1973 pälvis ta koos Karl von Frischi ja Niko Tinbergeniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
1940 sai ta Königsbergi ülikoolis psühholoogia professoriks. 1941 mobiliseeriti ta Wehrmachti, kus teenis arstina. 20. oktoobril 1943 pidas Konrad Lorenz Tartu Ülikooli aulas loengu "Inimese ja looma psühholoogia võrdlus".
Ta langes venelaste kätte vangi ja oli 1944–1948 NSV Liidus sõjavang. Vangistuses jätkas ta tööd arstina. Vangistuses hakkas ta kirjutama raamatut, mille käsikiri lubati tal alles jätta, samuti kuldnokk, keda ta vangilaagris pidas.
Venemaal kirjutatud käsikirja põhjal valmis tal raamat "Die Rückseite des Spiegels, Versuch einer Naturgeschichte menschlichen Erkennens", mis ilmus 1973 Austrias.
Mälestuse jäädvustamine
Austrias tegutseb pärast Lorenzi surma Konrad Lorenzi Instituut teoreetilise bioloogia alal.
Teosed
Oma esimese suure töö "Der Kumpan in der Umwelt des Vogels" (1935) pühendas ta Eestist pärit bioloogile Jakob von Uexküllile.
Üks ta tuntud raamatuid on "Das sogenannte Böse" ("Niinimetatud kurjus: agressiooni loodusloost", ingliskeelses tõlkes "On Agression"), mille esmatrükk ilmus 1963.
Huljaipole
Huljaipole (ukraina Гуляйполе) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Huljaipole rajooni halduskeskus. Huljaipole asub Zaporižžjast umbes 89 km idakagus.
Huljaipole asutati 1785. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Huljaipole elanikest ukrainlasi 93,71%, venelasi 5,45%, valgevenelasi 0,23%, armeenlasi 0,15%, bulgaarlasi 0,08% ja tatarlasi 0,06%.
Huljaipoles on sündinud anarhist ja revolutsionäär Nestor Mahno (1888–1934). Aastatel 1917–1921 oli Huljaipole mahnolaste liikumise keskus.
Afgaan
"Afgaan" on mitmetähenduslik sõna:
Marika Jürgenson
Marika Jürgenson (sündinud 23. oktoobril 1956 Pärnus) on eesti ajakirjanik ja publitsist.
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 46. Keskkooli kunstiklassi ning 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal. Ta on töötanud eesti keele ja kirjanduse õpetaja, korrektori ja keeletoimetajana.
Marika Jürgenson töötab Ajakirjade Kirjastuses ajakirja Tervis Pluss toimetajana. Ta on üle kümne aasta kirjutanud terviseteemalisi artikleid ja portreelugusid ning avaldanud tõlketekste.
Marika Jürgenson on koostanud raamatud "Terve pealaest jalatallani" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2004), "Külmetushaigused – vältimine, ravi, taastumine" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2005), "25 haigust ja terviseriket" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Ilu ja tervis toidulisanditest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Terviseapteek: mida osta apteegist?" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2007), "Väike külmetusaabits" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2009), "Väike terviseteatmik" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Rõõm tervisest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Gripiraamat" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010).
Marika Jürgensonilt on ilmunud lasteraamat "Kõuts Ämbriroog" (Ilo, 2004), "Villi, Volli ja Majesteet" (Joon, 2011), ajalooline ülevaade "Saare mõisa Mannteuffellid" (Menu Kirjastus, 2019) ning "Saare vald 1866-2017" (Trükikunst OÜ, 2021).
Isiklikku
Marika Jürgenson on abielus Toivo Jürgensoniga, neil on kaks tütart: Margit (sündinud 1983 Tallinnas), Ester (sündinud 1986 Tallinnas).
Varrak (kirjastus)
Varrak on Tallinnas tegutsev raamatukirjastus.
Lisaks tõlke- ja Eesti ilukirjandusele avaldab kirjastus ajalooraamatuid, aimeraamatuid, ja tarberaamatuid.
Kirjastuse nõukogu juhatab loomisest peale Maret Maide, direktor on Priit Maide. Kirjastuse peatoimetaja on Krista Kaer ja teadustoimetaja Marek Tamm.
2017. aasta seisuga oli Varrak Eesti suurima käibega ilukirjanduse väljaandja.
Raamatuklubi
Varrakule kuulub 1998. aastal asutatud Suur Eesti Raamatuklubi, millel on ligikaudu 35 000 klubiliiget.
Jogaila
Jogaila, pärinedes ise Gedimiinide seast, pani aluse Jagelloonide dünastiale, mis valitsesid Leedu suurvürstiriiki ja Poola kuningriiki 1572. aastani. Jogaila vanaisa oli Leedu suurvürstiriigi looja Gediminas, isa oli Leedu suurvürst Algirdas, onu aga Kęstutis, kelle poeg oli Leedu suurvürst Vytautas. thumb|right|Władysław II Jagiełło. [[Jan Matejko maal.]]
Peale suurvürst Gediminase surma kukutasid Kęstutis ja tema vend suurvürst (1345–1377) Algirdas, suurvürstiks (1341–1345) saanud noorima venna Jaunutise ning jagasid riigivalitsemise omavahel. Kęstutis hakkas tegelema Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi lääneosaga, mis piirnes Vana-Liivimaa, Saksa ordu Preisimaa alade ja Poola kuningriigiga. Algirdas tegeles aga suurvürstiriigi idaosa juhtimisega. Algirdas sai suurvürsti tiitli, Kęstutis oli aga tegelikult Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi läänepooolse osa suveräänne valitseja.
Võimuvõitlus suurvürstiriigis
1377. aastal, kui suurvürst Algirdas suri, sai sellele järgnenud Algirdase poegade vahelise kodusõja tulemusel uueks suurvürstiks (1377–1381) tolle poeg 2. abielust Tveri Julianaga Jogaila, keda toetas Saksa ordu, Algirdase poegi 1. abielust Vitebski Mariaga toetas aga Moskva suurvürstiriik.
Tingituna ebaedust sõjategevuses, asus Jogaila looma kontakte Poolaga, kus valitsejannaks oli Anjou dünastiast Poola (1370–1382) kuninga Ludwig I (Ungari kuningana Lajos I Anjou) tütar Jadwiga. Jogailo võttis vastu katoliikluse ja abiellus Jadwigaga ning kuulutati Poola kuningaks Władysław II Jagiełłona.
Krevo unioon
1386. aastal loodud Krevo uniooniga tekkis sisuliselt Poola-Leedu personaalunioon, järgmisel aastal ristiti Leedu ka ametlikult rooma-katoliku usku.
Krevo uniooni kindlustamiseks lubas Jogailo leedu aadlikele neile varem suurvürsti poolt lãänideks annetatud valduste pärusvaldusteks andmist. Kuid leedulased ja litviinid polnud veel valmis aadliprivileegide nimel Poolaga ühinema ja katoliku usku üle minema. Nii tekkis Leedus peagi Jogaila-vastane mäss ning selle etteotsa tõusis Vytautas. Lõpuks jõudsid sugulased omavahel kokkuleppeni ning Vytautasest sai Jogaila suveräniteedi all Leedu tegelik valitseja. 1401. aastal loobus Jogaila ka ametlikult Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi valitseja tiitlist ning Poola-Leedu personaalunioon lakkas olemast.
Jogaila suri 1434. aastal kõrges eas ning Poola trooni päris tema poeg Władysław III. Tema noorim poeg Kazimierz sai aga hiljem nii Leedu kui ka Poola valitsejaks.
Muraste
Muraste on küla Harju maakonnas Harku vallas.
Seoses Meriküla moodustamisega eraldati 2018. aastal Murastest mere ja paekalda vaheline maariba.
Murastes on sündinud vennad Erni, Otto ja Pedro Krusten.
Murastes asub Muraste vaateplatvorm.
Golden Grand Prix
Golden Grand Prix on Rahvusvahelise Maadlusliidu (FILA) igal aastal korraldatav maadlus võistlus. Võistlus toimub enamasti aasta lõpu poole (näiteks 2016 toimus septembris) ja selles osalevad vastava aasta neli maailma parimat maadlejat ja peale nende veel neli parimat Ameerikast, Aasiast, Euroopast ja kõige parem Aafrikast ja Okeaaniast. Võistlus kestab tavaliselt kolm päeva.
Võistlustel on edukalt osalenud ka Eesti maadlejaid. Näiteks 2012. aasta Golden Grand Prix'i võitis kategoorias kuni 120 kg Heiki Nabi.
Sarve
Sarve on küla Hiiumaa valla idaosas Sarve poolsaarel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Nimi
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm tuletas nime sõnast sarv. Koht võib olla seotud 1254 nimetatud sadamaga (portus Sarwo). Kohanime on esmamainitud 1581 kui Sarwa.
Loodus
Küla ala jääb Sarve maastikukaitseala koosseisu. Külas asuvad ainulaadsed alvarid. Sarve territooriumile jäävad Kaevatsi laid, Heinlaid, Langekare ja mitmed väiksemad Hiiumaa laiud. Külas asub mitu rändrahnu.
Elanike arv
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud
Sarve ajaloolised talud 1939
Ajalugu
Küla on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa mõisa ja Soonlepa mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli külas 14 talu.
1835 said küla elanikud Soonlepa mõisas järgmised perekonnanimed: Haavik, Kaevats (Kaewats), Kiil (Kiel), Kondel, Korik, Kulli, Kuur (Kur), Küla, (Külla), Liiva, Niedema, Paat, Pass, Pilder, Pint, Proos, Rehepapp (Rehhepapp), Roog (Rog), Samm, Sill, Tarn, Toop, Undo ja Vaar (Waar).
Taristu
Küla läbib Heltermaa–Sarve–Aruküla tee, kus asuvad Soonlepa, Mäe ja Sarve bussipeatus. Külas asub Sarve sadam. Hiiumaa–mandri jäätee saab tavaliselt alguse just Sarvelt.
Sebastian Coe
Sebastian Newbold Coe (sündinud 29. septembril 1956 Chiswickis Londonis) on Suurbritannia kergejõustiklane (800 m ja 1500 m jooksja).
Sebastian Coe on valitud IAAFi kuulsuste halli.
27px Olümpiamängudel
olümpiavõitja 1500 m jooksus 3.38,40 hõbemedal 800 m jooksus 1.45,85 olümpiavõitja 1500 m jooksus 3.32,53 hõbemedal 800 m jooksus 1.43,64
Maailmakarikavõistlustel
1. koht 800 m jooksus 1.46,16
2. koht 1500 m jooksus 3.35,79
Euroopa meistrivõistlustel
hõbemedal 800 m jooksus 1.46,66 Euroopa meister 800 m jooksus 1.44,50 hõbemedal 1500 m jooksus 3.41,67
Euroopa sisemeistrivõistlustel
Euroopa sisemeister 800 m jooksus 1.46,54
Euroopa karikavõistlustel
1. koht 800 m jooksus 1.47,28 1. koht 800 m jooksus 1.47,03
Isiklikku
Sebastian Coe on abielus Nicolaga ja neil on neli last, tütar Madeleine (1992), poeg Harry (1994), poeg Peter (1996) ja tütar Alice (1998)
Arz
Arz (prantsuse Île-d'Arz) on saar Morbihani lahes.
Saare pindala on 330 ha, kõrgus kuni 17 m.
Arzi saar kuulub Prantsusmaale.
Sörulase aabits
alt=Tunnistäht tekstiga: "EV100 igas külas tunninstäht nr 55 on antud; Anseküla kogukonnale kinnitusena selle kohta, et nad on oma riigi ja kodupaiga hüvanguks 4. jaanuaril 2018. a tulevikku vaatavalt tähistanud Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva. Käesoleva tunnistähega kaasneb mäelstusplaat. Jüri Ratas peaminister 29. septembril 2019 Viljands", Taustal "Sörulase aabits" ja seinale riputatud aabitsa kaanpildiks saanud maal (Marek Tarkin).|pisi|EV100 igas külas tunninstäht nr 55 Sörulase aabits on MTÜ Sörvemaa Pärimuse Seltsi 2017. aastal ilmunud sörvekeelne raamat.
"Sörulase aabitsa" esitlus toimus EV100, Eesti juubeliaasta esimesel kuul (04.01.2018).
Aabitsa väljaandmine pälvis 29. septembril 2019 peaministri tunnistähe.
Induktor (mähis)
150px|pisi|Mähise sümbol Induktor on elektrimasina mähis, mis tekitab magnetvälja.
Induktoriks võib olla nii rootor kui ka staator.
Naage
Naage on küla Harku vallas Harju maakonnas.
Külas asub Naage maastikukaitseala.
Eevakivi metsa sipelgaala
Eevakivi metsa sipelgaala asub Järva maakonnas Järva vallas Mägise külas, jäädes Aravete–Järva-Madise teest lõuna pool asuvasse metsa.
Alalt on leitud kaksteist sipelgaliiki, neist kuus on kuklased.
Järva vallas asub ka teine sipelgaala – Kangrumäe sipelgaala, mis on Eevakivi metsa sipelgaalast suurem.
Jõgeva Muusikakool
Jõgeva Muusikakool on lastemuusikakool Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas.
Ajalugu
pisi|Jõgeva Muusikakooli vilistlane [[Raul Vaigla]] Jõgeva Lastemuusikakool alustas tööd 1957. aastal 51 õpilasega, keda juhendas kuus õpetajat. Muusikakool asus kõigepealt tolleaegse apteegimaja teisel korrusel. Ajapikku tuli juurde nii õpilasi, õpetajaid kui ka erialasid ning ruumioludki läksid lahedamaks: esimese õppeaasta neljandaks veerandiks kolisid Kingissepa (praegu Suur) 12 üürnikud välja ning muusikakool sai maja enda kätte. 1960. aastal ehitati sellele külge mitu korda ruumikam juurdeehitis, mille alumine korrus läks raamatukaupluse ja ülemine muusikakooli käsutusse. 1992. aastal sai maja põhjalikult rekonstrueeritud ning muusikaõpinguteks kohandatud. 2008. aastal liideti muusikakooliga Jõgeva Kultuurikeskuse huvikool ning moodustati muusikakooli huviõppeosakond, kus saab õppida laulu, tantsu ja pillimängu.
22. aprillil 2011 avati koolis Alo Mattiiseni klaveriklass.
2012. aasta sügisel õppis muusikakoolis 175 õpilast, neist 94 põhiõppe- ja 81 huviõppeosakonnas. 2012. aasta seisuga oli kooli lõpetanud 51 lendu ja välja antud 486 lõputunnistust.
Erialad
Jõgeva Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel: klaver, viiul, kitarr, akordion, flööt, plokkflööt, saksofon, klarnet, eufoonium, löökpillid. Koolis tegutsevad rahvamuusikaansambel ja puhkpilliorkester.
Tuntud vilistlasi
pisi|Jõgeva Muusikakooli on lõpetanud ka [[Hele Kõrve]] Jõgeva Muusikakooli lõputunnistuse nr 1 sai hilisem muusikateadlane Ene Pilliroog. Kooli igast lennust on võrsunud neid, kes praegu on muusikamaailmas tegevad õpetajate, interpreetide või muusikateadlastena. Jõgeva Muusikakoolis õppinutest on Eesti muusikaelus tuntud näiteks Heiki Kalaus, Vello Sakkos, Olavi Sild, Valter Jürgenson, Endel Nõgene, Margit Peil, Raul Vaigla, Kalle ja Indrek Tetsmann, Raul Rink, Tiit Käosaar, Alo Mattiisen ja Hele Kõrve.
Rankweil
Rankweil on alev ja vald Austria Vorarlbergi liidumaal Feldkirchi ringkonnas.
Geograafia
Rankweil asub ülemises Reini orus. Suurim Rankweili jõgi on Frutz, millest on Mühlbach ümber suunatud. Mühlbach suunatakse Rankweili kaudu kümnesse hüdroelektrijaama kasutamiseks.
Rankweili kaks linnaosa on Brederis ja Rankweil.
Ajalugu
Vana-Roomas oli Rankweil tuntud kui "Vinomna". Vinomna oli transpordisõlm, kus ristusid sillutatud Rooma teed, sealhulgas peatee Churist Augsburgi. Rankweili on esmamainitud 842. aastal.
1375. aastal müüsid Montforti krahvid Feldkirchi ja seega ka Rankweili Habsburgidele. 1618. aastal sai Rankweil turuõiguse.
Vaatamisväärsused
Palverännukirik Unsere Liebe Frau Mariä Heimsuchung, tuntud ka kui Rankweili basiilika, on alguse saanud 700. aasta paiku kui kindluskirik. See oli alates 9. sajandist suure kihelkonna keskus. Kirik sai tõsiselt tules kannatada Vana Zürichi sõjas 1445. aastal. Alates 1470. aastast ehitati kirik uuesti üles ja laiendati. Palverännaku kese, pärnapuust Maarja lapsega skulptuur, loodi samuti 1470. aastal skulptor Johannes Ruelandi poolt. 1757. aastast on skulptuur põimitud kullatud rokokoostiilis altarisse. Kirik sai väikese basiilika tiitli 1985. aastal ja asub Camino de Santiago Austria poolel. Kirikut võib näha ka Rankweili vapil.
Püha Peetruse kirik asub Rankweili vanas keskuses ja seda on esmamainitud 817. aastal. 1627. aastal muudeti see barokkstiili.
Sigmund Nachbaueri monument avati 1910. aastal. See on Josef Sigmund Nachbaueri mälestuseks. Ta juhtis Napoleoni sõdade ajal Rankweiler Schützenit ja oli nende juht Baieri-vastases ülestõusus 1809. aastal. Ta vangistati 1813. aastal ja suri samal aastal Ingolstadti kindluses.
Raekoda: tänapäeval on raekojas ikka veel endise hoone keldriboksid, mis pärinevad 1500. aasta eelsest ajast. See kuulub Rankweili kogukonnale alates 1822. aastast. Seda on kasutatud kohtumajana, raekojana, arhiivina, koolina, vaestemajana, pangana ning on olnud õpetajate, kogukonnaarstide ja sandarmeeriametnike kasutuses. Alates selle renoveerimisest 1998. aastal on hoone taas raekoda.
Natalie Beer Museum on pühendatud luuletajale ja proosakirjanikule Natalie Beerile, kes elas Rankweilis mitukümmend aastat kuni oma surmani 1987. aastal. Selles on isiklikud asjad ja kõik Natalie Beeri pärandvara väljaanded.
Kultuur
Rankweilis on 125 klubi, kus saab tegelda spordi, kultuuri, muusika, usu- ja perekonnateemadega. Muusika vallas on klubi Altes Kino korraldanud kontserte rahvuslike ja rahvusvaheliste muusikutega, nagu Zucchero, Bryan Adams, Gianna Nannini, Amy Macdonald, Dave Brubeck ja Hubert von Goisern.
Rankweilis toimuvad üritused on sügisturg, iga-aastane laat ja "Rankweil Sommer", suvekuude pühadeprogramm, kus toimub enam kui 40 üritust. Lisaks sellele toimub igal teisel aastal Rankweilis karnevaliparaad.
Sport
Rankweili sporditaristu hulka kuuluvad jalgpalli-, tennise- ja golfiväljakud, rulapark, sportlasketiir, jäähall ja spordirada.
Rankweili spordiklubid:
Majandus
Rankweilis on tihedalt kõrtse, mis põhineb palverännakukoha pikal ajalool. Põllumajandusmaa osatähtsus on umbes 47% kogu pindalast.
Rankweili ettevõtted:
Georges Braque
Georges Braque (13. mai 1882 Argenteuil-sur-Seine, Prantsusmaa – 31. august 1963 Pariis) oli prantsuse kunstnik, kubismi üks rajajaid.
Georges Braque kasvas üles Pariisi lähedal Le Havre'is. Mõnda aega töötas ta maalrina, õhtuti õppis École des Beaux-Artsi kunstikoolis (1897–1899). Aastatel 1902–1904 õppis Pariisis Académie Humbertis.
Lisaks kubismile huvitus ta ka muudest oma ajastu populaarsetest kunstivooludest. Braque'i varasemates teostes on tunda impressionismi mõjutusi, millele järgnes fovismi periood, kus ta tõi oma teostesse kokku erinevad kujundid, julged värvid ja fantaasiarikkad lahendused.
Kuigi Braque muutis oma teoste stiili, värvikasutust ja tunnusjooni päris tihti, ei liikunud ta siiski kunagi väga kaugele kubismist. Kõikides tema karjääri jooksul loodud teostes võib ära tunda talle omaseid varjundeid või vihjeid kubismile. See on ka üks põhjusi, miks Braque’i teosed eristuvad teistest oma aja kunstnike omadest.
Georges Braque teenis esimeses maailmasõjas Prantsuse sõjaväes ja sai raske peahaava, mille tagajärjel jäi ajutiselt pimedaks.
Ajal, mil ta tegutses õpetajana Paul Ransoni akadeemias, oli teiste seas tema õpilaseks Adamson-Eric.
Peale maalide on Georges Braque teinud ka palju litograafiaid, skulptuure ja isegi vitraažaknaid.
Hoolimata kogu elu vaevanud terviseprobleemidest suutis ta luua uue kunstiliikumise (kubism). Koos Picassoga võib Braque'i lugeda 20. sajandi üheks kõige mõjukamaks maalikunstnikuks.
Braque'i peetakse modernse kunsti üheks tähtsamaks esindajaks, seda peamiselt tänu tema panusele kubismi loomisel. Ühe tähtsama kunstivooluna on kubism mõjutanud paljusid kunstiperioode, näiteks Saksa ekspressionismi (enne 1914. aastat), futurismi (1909–1914) ja de Stijli (1917–1931). George Braque'i geniaalsust tõestab ka fakt, et temast sai esimene kunstnik, kellel oli personaalne väljapanek Louvre'is tema elu ajal, see oli aastal 1961.
Varasemad teosed – fovismiperiood
Oma kunstnikukarjääri alguses viljeles ta enamjaolt impressionistlikku stiili. Kui 1905. aastal nägi ta teoseid, mis olid loodud kunstnike grupi poolt, kes kutsusid end fovistideks, hakkas Braque oma stiilis rakendama fovismi põhimõtteid. Braque'i teoste eristuvaks jooneks ei olnud ainult unikaalne dekoratiivne ilu, vaid ka teistest kunstnikest palju ilmekam kompositsiooni konstruktiivsus. Erinevalt teistest fovistlikest maalikunstnikest pööras Braque lisaks värviliste elementide asukohale pildi tasapinnal tähelepanu ka ruumilisusele.
Tema teoste seas võis leida mitmeid vabakäelisi struktuurivorme, osa neist paistis silma väga julge värvilahendusega. Need väljendasid kunstniku emotsioone, just nagu fovismile omane. Sel ajajärgul osales ta ka mitmetel näitustel, kus veetis aega tolle aja mõjukamate kunstnikega nagu Henri Matisse ja André Derain.
Tema karjääri edulood – kubismiperiood
Aastatel 1909–1914 veetis ta peamiselt aega koos Pablo Picassoga. Sel ajal keskendusid need kaks kunstnikku uue kunstistiili loomisele, mis lisas fovismi poolt kunsti toodud sügavusele uue dimensiooni. Kahekesi arendasid nad julgete joonte ja tumedamate värvikombinatsioonidega uusi lahendusi, luues niimoodi uue kunstistiili, kubismi. Kubistid lükkasid ümber konventsionaalsed representatsiooni vormid, näiteks perspektiivi, mis oli olnud reegliks alates renessansiajastust.
Kubismi areng
Kubismi arengus saab eristada nelja järku:
Analüütiline kubism
Analüütilise kubismi perioodil (aastatel 1909–1910) oli kunstnike loodud kubistiklikele maalidele iseloomulik tihedam vormide kuhjamine, kus vormi kontuurid lahustusid nii, et üks vorm avanes ja sulandus teisega ühte ja neid ümbritses tühi ruum. Braque'i vaikelude maalid, mis tavaliselt kujutasid muusikainstrumente, muutusid aina lihtsakoelisemaks. Seda perioodi iseloomustab loodusvormide allutamine geomeetriale. Side loodusega jääb järjest väiksemaks. Pilt saab omaette nähtuseks, mille juures looduslikud motiivid arendatakse kuni täieliku äratundmatuseni. Kunstnik analüüsib ümbritsevat, lahutab selle justkui algosadeks ja maalib siis uuesti kokku.
Põhilised väljendusvahendid olid pinnad, jooned ja heletumedusega modelleeritud mahud. Valitsevad pruunid, rohekad ja hallid toonid.
Sogne fjord
thumb|300px| thumb Sogne fjord on fjord Skandinaavia poolsaarel Norra edelaosas, Norra pikim ja maailmas pikkuselt teine fjord, mis jääb alla ainult Scoresby Sundile Gröönimaal.
Georges Braque
Analüütiline kubism
Objektid lõhuti tükkideks, mis kujutasid ühe pildi peal objekti vaadet eri nurkade alt. Selle perioodi tähtsamaks teoseks loetakse maali "Mees kitarriga", 1911, (MoMA, NY)
Sogne fjord
Läänes on fjord ühenduses Põhjamerega.
Fjordi pikkus on 205 km, laius umbes 5 km ja maksimaalne sügavus 1308 m.
Georges Braque
Sünteetiline kubism
Aastal 1912, kui Braque kleepis oma teosele "Puuviljavaagen ja klaas" kolm tapeeditükki, sai alguse paberkollaaži periood. Picasso ja Braque hakkasid oma teostesse kleepima ajaleheväljalõikeid, kirjatähti, riideesemeid jne. Tulemuseks olid kollaažid. Kollaaž aga ei jäljendanud ruumi, vaid oli ise reljeefitaoliselt ruumiline. Nii aitas kollaažitehnika muuta pilti ümbritsevast maailmast sõltumatuks objektiks.
Sünteetilist kubismi iseloomustavad sageli suuremad geomeetrilised pinnad, selgemad kontuurid ning erksamad ja puhtamad värvitoonid.
Heaks näiteks sellest perioodist on "Natüürmort viiuliga", 1914.
Hilisemad teosed perioodil 1920–1933
Braque'i maailmasõdadevaheline kunst keskendus natüürmordile, kus ta kujutas eelkõige elutut loodust ja esemeid. pisi|"Natüürmort", 1926, Kulenovic collection|alt= See muutus polnud niivõrd planeeritud, samuti puudus täpsem fookusteema. Tema 1922. aasta isikunäitus Salon d’Automne'is osutus väga menukaks. Suurt tähelepanu pälvisidki koos Picassoga esitletud stiili edasiarendused. Edukas isikunäitus tegi temast kaasaja ühe prominentsema kunstniku.
Hea näide Braque'i natüürmortidest on "Puuviljad ja kahvel" aastast 1929.
1920. aastate lõpus tegi Georges Braque'i stiil läbi järjekordse muudatuse. Ta suunas oma fookuse reaalsuse tõlgendustele looduse ja naturaalse valguse kujutamisel. Hoolimata järjekordsest stiilimuutusest viimase kümnendi jooksul, jäi ta enda loodud kubisimi stiilile truuks. See tähendab, et näiteks geomeetria, ruudud, sirged jooned ja julged värvid olid tunnused, mida võis tema teostest alati leida.
1931. aastal hakkas Braque viljelema ka skulptuuri. Suuremat tunnustust kogus ta oma skulptuuridega, mis olid loodud 1933. aasta näituseks.
"Ateliers" ja muud hilisemad teosed (1942–1962)
Tema teise maailmasõja aegne looming oli taas tumedam ja süngem, mis iseloomustas selle ajajärgu karmust. Heaks näiteks sellest perioodist on maal "Köögilaud", 1942.
Alates aastast 1947 segasid Braque'il töötamist mitmesugused haigused. Sellest hoolimata valmis tal aastatel 1949–1956 sari "Ateliers" ("Ateljeed") – kaheksa pilti, kus tema eesmärgiks oli koondada oma varasemate teoste teemad ja eksperimenteerimised. Näiteks linnumotiiiv, mida ta kasutas mõnede "Ateliers'" maalide juures, on samuti leitav Braque'i aastatel 1952–1953 maalitud etruskide saali laemaalis Louvre'is.
Samas sõjajärgsel ajal olid tema fookuses kergemad teemad: linnud, loodusvaated ning päris mitmel teosel oli ka näha merd. Sel perioodil tegeles ta peamiselt maalimisega.
Xaafuuni poolsaar
pisi|Satelliidifoto, 1995 pisi|Xaafuuni poolsaar asub tumepunasega märgitud Bari ringkonnas Xaafuuni poolsaar (varasem eestikeelne nimi Hafuni poolsaar) on 40 km pikkune madal poolsaar Somaalias Bari ringkonnas (faktiliselt Puntlandi territooriumil). Selle idaotsas on Xaafuuni neem.
Neeme ühendab Aafrika mandriga 20 km pikkune, 1..3 km laiune ja kuni 5 m kõrgusele ulatuv liivane maasäär.
Xaafuuni neemel arvatakse olevat asunud antiikajal mainitud kaubanduskeskus Opone.
2 km maasäärest ida pool on kalurite asula Xaafuun.
26. detsembril 2004 jõudis neemele 2004. aasta India ookeani maavärinast põhjustatud tsunami. See paik sai Aafrikas kõige rohkem kannatada. Peaaegu kõik hooned hävisid, üle 100 inimese sai surma.
Tänapäev
Tänapäev on kirjastus Tallinnas, mis alustas tegevust 1. septembril 1999. Kirjastuse põhivaldkondadeks on ilukirjandus, ajaloo- ja teatmekirjandus, elulood, laste- ja noortekirjandus, terviseraamatud ning huumor. Tänapäev on nime saanud 1930. aastatel ilmunud ajakirja järgi, kuid ei oma selle väljaandega muud seost.
2000. aastal kirjastas Tänapäev 45 raamatut, 2001. aastal oli see arv 60, 2005. aastal 92 raamatut ning 2011. aastal ilmus 125 raamatut. 2015. aastal kirjastati umbes 140 ja 2017. aastal umbes 150 teost.
Peamiselt annab kirjastus välja ilukirjandust. Aimekirjanduses on rõhk kvaliteetsetel ajaloo- ja teatmeraamatutel, mis käsitlevad nii uuemat kui ka vanemat ajalugu.
Viimastel aastatel on Tänapäev olnud kõige suurem eestikeelse luule kirjastaja.
Marseljees
pisi|[[Isidore Pils, "Claude Joseph Rouget de Lisle esmakordselt "Marseljeesi" laulmas" (1849)]] "Marseljees" (prantsuse keeles "La Marseillaise") on Prantsusmaa riigihümn.
Ivan Poddubnõi mälestusvõistlused
Võistlustel on edu olnud ka Eesti maadlejatel: näiteks 2006. aasta võistlused võitis oma kategoorias Heiki Nabi.
Marseljees
Selle kirjutas Rouget de Lisle ööl vastu 26. aprilli 1792. Laulu pealkiri oli siis "Chant de guerre pour l'armée du Rhin" ("Sõjalaul Reini armeele"). Temalt tellis laulu esimene Strasbourgi linnapea ja Prantsuse Teaduste Akadeemia liige Philippe-Frédéric de Dietrich, sest Esimese koalitsiooni sõda algas Prantsusmaale halvasti ja ta soovis õhutada prantslaste võitlusvaimu. Laul valmis ühe päevaga. De Dietrich ja de Lisle kuulusid samasse vabamüürlaste looži ning "Marseljeesi" esmaesitus toimus De Dietrichi kodus. Sõda lõppeski juba järgmisel aastal Prantsusmaa võiduga. De Dietrich hukati samal 1793. aastal suure terrori ajal. 1794 giljotineeriti ka Prantsusmaa marssal Nicolas Luckner, kellele de Lisle "Marseljeesi" pühendas.
Kui 30. juulil 1792 Pariisi sisenedes laulsid seda Marseille' sõdurid, hakati laulu rahva seas kutsuma "La Marseillaise".