cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madalmaade ühendkuningriik
Ühendamine Willem I alla
Viini kongressil aastal 1815 pidi Prantsusmaa loobuma võimust Lõuna-Madalmaades. Läbirääkimised ei olnud kerged, kuna Willem püüdis saavutada niipalju, kui võimalik. Tema mõtted Ühendatud Madalmaadest põhinesid Hendrik Van der Nooti tegudel, viimane oli jurist ja poliitik ning üks peamisi tegijaid Lõuna-Madalmaade revolutsioonis Austria keisri (1789–1790) vastu. Aastal 1789, pärast seda, kui Lõuna-Madalmaad kuulutasid end sõltumatuks, teadis Hendrik, et see oli nõrk riik, ja ta püüdis ühineda Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud Vabariigiga. Sealt alates ei unustanud Willem seda kunagi ja pärast Napoleoni langust nägi ta võimalust.
Tehti kolm erinevat stsenaariumi:
Esimesed kaks stsenaariumi tulid 1813. aastal pärast Leipzigi lahingut tehtud "Hollandi Memorandumist". Viimane stsenaarium tuli Willemilt endalt. Esimene stsenaarium ei tulnud kunagi kõneks, kuna suurriigid (Suurbritannia, Preisimaa, Austria ja Venemaa) pidasid sõltumatut Lõuna-Madalmaad/Belgiat Austria printsi all liiga nõrgaks ja Austria ei olnud huvitatud seda tagasi võtma.
Lõpuks andsid Londoni kaheksa artiklit Willemile järgmised maad:
Luksemburgi hertsogkonda ei antud täielikult Willemile, kuna see oli Saksa Liidu liige. Willem nõudis siiski, et Luksemburg saaks Madalmaade osaks, kuna ühendatud Madalmaad olid tugevamad kui puhver Prantsusmaale. Ajalooliselt oli see olnud Seitsmeteistkümne provintsi või Burgundia Madalmaade osa aastani 1648, kuid Luksemburg oli veel vaidluste osa.
1. märtsil 1815, kui Viini kongress alles käis, põgenes Napoleon Elbalt ja kogus Euroopa suurriikide vastu suure armee. Ta alistati Preisi, Briti, Belgia, Hollandi ja Nassau (Oranje printsi juhitud) vägede poolt Waterloo lahingus.
Vastuseks kuulutas Willem 16. märtsil 1815 Madalmaad kuningriigiks ja enda kuningaks Willem I nime all.
Veelgi enam, 31. mail 1815 sõlmis Willem Viini kongressil lepingu, millega ta loovutas Oranje-Nassau vürstkonna Luksemburgi hertsogkonna eest Preisimaa kuningriigile. Kui Willem loobus olemast Oranje-Nassau vürst Willem VI ja sai Luksemburgi suurhertsog Guillaume I-ks, ülendati hertsogkond suurhertsogkonnaks personaalunioonis Madalmaadega – kuigi jäi Saksa Liitu, olles mehitatud Preisi vägedega Hollandi kuninga nimel.
Ühendamisega täitis Willem oma eelkäija Oranje Willemi (tuntud ka kui Willem Vaikija) unistuse, kes alustas sellega aastal 1579.
Terminoloogia
"Royaume uni des Pays-Bas" ei olnud kunagi selle lühiealise kuningriigi prantsuskeelne ametlik nimi. See prantsuskeelne mitteametlik nimi püsis tavakeeles, et vältida segadusi ülejäänud Hollandiga pärast Belgia revolutsiooni ja lahkulöömist (1830–1839). Nii rahvusvahelistes lepingutes kui ka riigi õigusaktides oli riik prantsuse keeles "Royaume des Belgiques" ("Belgiques" mitmuses) ja "Royaume des Pays-Bas".
Oranje režiimi alguses tekkisid karmid arutelud – eriti lõunaprovintsides – viisi üle, kuidas "kvalifitseerida" uue kuningriigi elanikke ja kuningriiki ennast. Tavakeeles (nii flaami kui ka prantsuse) ei olnud probleem rääkida "de Nederlanden" või "les Pays-Bas" kohta. Flaamidele ei olnud kerge, kuid mitte täiesti asjakohatu viidata sõnaga "Nederlanders" (adj. "Nederlands"), isegi kui nad eelistasid viidata "Belgen" (adj. "Belgisch"). Vastupidi oli prantsuskeelsele eliidile täiesti ebaoluline rääkida "Néerlandais" (kuningas Willem tahtis luua prantsuskeelset neologismi "Néerlande"...) ja nad nõudsid nimetust "Belges". Niisiis, seistes vastakuti laia protestiga lõunapoolse eliidi poolt, otsustas režiim tõlkida hollandikeelsed "Nederlanden", "Het Nederlandse volk", "Nederlanders" ja "Nederlands" prantsuse keelde "Belgiques", "Le peuple belge", "Belges" ja "belge". Veelgi enam, prantsuse keeles ei viidatud "langue néerlandaise", vaid "langue belgique".
Pärast Belgia eraldumist valisid lõunaprovintsid ametlikuks nimeks "Belgia kuningriik". Prantsuse keeles kutsuti uut riiki "Royaume de Belgique" ("Belgique" ainsuses), samas oli vaja leida neologism flaamide kasutatavale hollandikeelsele ametlikule nimele: "Koninkrijk België". Lõpuks, et luua selge erinevus põhjaprovintsidest, sai ametlikuks ladinakeelseks nimeks "Regnum Belgicæ" või "Belgica" (ja mitte enam "Regnum Belgii" või "Belgium", mis mõlemad reserveeriti põhjale kuni 20. sajandi eelõhtuni). Sealt alates olid ladinakeelsed (enamasti au)nimed põhjale "Nederlandia" ja mõnikord "Batavia".
Kuninga võim
Äsjaloodud kuningriik ei olnud nagu Holland või Belgia täna. Põhiseaduse järgi oli kuningas Willemil palju rohkem võimu, kui kuningal või kuningannal tänapäevases konstitutsioonilises monarhias.
Madalmaades oli kaheksa ministrit, kes ei pidanud vastutama teise koja ees, vaid ainult kuninga enda ees. Tegelikult järgisid nad tema nõudmisi.
Provintsid
Põhjas säilitasid provintsid endiste Prantsusmaa departemangude halduspiirid, mis olid kujundatud vastavalt seitsmele endisele ühendatud Madalmaade provintsile.
Lõunas kujundati provintsid laias laastus vastavalt endistele Prantsusmaa departemangudele, kuid "Restauratsiooni" vaimus nimetati nad ümber viitama endistele revolutsioonieelsetele Lõuna-Madalmaade ja Liège'i vürstkondadele.
Majanduslik ja sotsiaalne areng
Kuigi rahaliselt stabiilne, omas ka lõuna riigivõla kohustust, kuid sai uusi turge Hollandi kolooniates. Paljude vaesuses elanud inimeste heaolu paranes lõunas, kuna kaubanduskasumit kasutati suurtes projektides.
Willem püüdis jagada rahvuslikku rikkust palju võrdsemalt, muu hulgas järgmiste tegudega:
Nende tegudega kasvas puuvilla, lina, relvade ja terasetoodete eksport. Antwerpeni laevastik kasvas 117 laevani. Mõned nendest projektidest asutas kuningas Willem ise.
Haridussüsteemi laiendati. Willemi valitsemisajal kahekordistus kooliskäivate laste arv 150 000-lt 300 000-ni, avati 1500 uut riigikooli. Eriti vajas koole lõuna, kuna palju inimesi ei osanud lugeda või kirjutada.
Aastal 1825 asutas Willem Hollandi Kaubandusühingu (hollandi Nederlandse Handels Maatschappij), et kasvatada kaubandust kolooniatega.
Tee eraldumisele
pisi|vasakul|260px|[[Holland, Belgia, Luksemburg ja Limburg aastal 1839 1, 2 ja 3 Madalmaade Ühendkuningriik (aastani 1830) 1 ja 2 Hollandi kuningriik (aastast 1830) 2 Limburgi hertsogkond (1839–1867) (Saksa Liidus aastast 1839 kompensatsioonina Vallooni Luksemburgi eest) 3 ja 4 Belgia kuningriik (aastast 1830) 4 ja 5 Luksemburgi suurhertsogkond (piirid aastani 1830) 4 Luxembourgi provints (Vallooni Luksemburg, aastal 1839 Belgiale) 5 Luksemburgi suurhertsogkond (Saksa Luksemburg; piirid aastast 1839) Sinisega Saksa Liidu piirid]]
Sotsiaalsed erisused
Sotsiaalselt põhjustas ühendamine palju probleeme. Kuigi Willem võttis ette alustada ühtse rahva loomist, sai varsti selgeks, et põhi ja lõuna on 200 aastaga pärast lõuna tagasivallutamist Habsburgide poolt triivinud kultuuriliselt kaugele. Burgundia ja kalvinistlikud mõtteviisid teineteist ei sallinud eriti. Põhi ja lõuna omasid erinevat ajaloolist tausta ning nii hollandi- kui ka prantsuskeelsed inimesed kartsid allutamist teineteisele.
Prantsusmaa mängis siin rolli "Légion belge et parisienne" kaudu, mida rahastasid erafondid, kuid Prantsuse valitsuse loal, et teha ühendamine Prantsusmaaga võimalikuks. Keelereform aastal 1823 kavatses teha hollandi keele ametlikuks keeleks flaami provintsides, kuna see oli enamuse flaami rahvastiku keel. See reform kohtas tugevat vastuseisu flaami ülem- ja keskklassides, kes siis olid enamasti prantsuskeelsed.
Strass
Strass on eriline raske ja läbipaistev suure pliisisaldusega flintklaas, mida suurepärase sära ja kerge lihvitavuse tõttu kasutatakse vääriskivide järeletegemisel. Strassideks või strasskivideks nimetatakse sellest klaasist dekoratiivseid võltskive.
Omadused
Strassi iseloomustab hea läbipaistvus ning kõrged refraktsiooni- ja dispersiooninäitajad. Värvitu strass sisaldab 300 osa räni (ränidioksiid SiO2), 470 osa pliid (pliioksiid ehk mennik, Pb3O4), 163 osa potast (kaaliumkarbonaat K2CO3), 22 osa booraksit (naatriumboraat Na2B4O7·10H2O) ja 1 osa arseeni (arseenoksiid As2O3). Komponendid segatakse parema segunemise ja ainete ühtlasema jaotumise saavutamiseks kuumalt vedelas segus (see on andnud materjali ingliskeelse nimetuse paste 'pasta', 'tainas'). Soovitud värvuse saavutamiseks lisatakse värvuseta segule erinevaid aineid: kroomiühendid annavad strassile punase või rohelise, koobalt sinise, kuld või seleen punase, mangaan lilla ja raud kollase kuni roheka värvuse.
Strass on pehmem ja kergemini lihvitav kui tavaline klaas või kristallklaas. Odavamate strasskivide valmistamiseks strass valatakse või pressitakse vormi, kuid kallimate ja parema kvaliteediga kivi-imitatsioonide valmistamisel lõigatakse materjal vääriskivitaoliselt fassettidena ja lihvitakse. Valatud odavam imitatsioon on võimalik kindlaks teha luubi abil, sest fassettide servad ja nurgad on valatud kividel ümarad vastupidi lihvituile. Lõigatud ja lihvitud strasskivid erinevad päris vääriskividest järgmiste omaduste poolest: Teised eristuvad omadused on raskemini kindlaks tehtavad, näiteks strassi pehmus (strassiga ei saa kriimustada klaasi), teemandist väiksem murdumisnäitaja (1,50–1,80, teemandil 2,42), erikaal (sõltuvalt pliisisaldusest 2,5–4,0), ja isotroopsus (puudub näiteks dikroilisus, mis on omane osale looduslikele kividele).
Ajaloost
Vääriskivide järeletegemine on ajaloos tuntud juba vanade roomlaste aegadest, kes värviliste klaasmassidega oskasid imiteerida näiteks smaragdi ja lasuriiti. Värvitu strassi leiutas ühtedel andmetel Viini kullassepp Joseph Strasser, rohkem levinud arvamuse kohaselt 1730. aastatel Elsassi juveliir Georg Friedrich Strass, kes 1724. aastal kolis Strasbourgist Pariisi. Strass osutus suurepäraseks materjaliks tänu kergele lõigatavusele ja seepärast, et strasskivid (prantsuse keeles pierres de strass) sädelesid väga sarnaselt päris teemantidega. Strasskivide valmistamist peeti omaette kunstiharuks ja nende kasutamine ehetel ja rõivastel oli populaarne nii 18. kui ka 19. sajandil: kõrgaeg moes oli George'i stiili perioodil (1714–1830) ja kuninganna Victoria ajal (1837–1901).
Enne 1940. aastat valmistati enamik vääriskivi-imitatsioone strassklaasist, tänapäeval on odavate kristallkivikeste peamine materjal akrüülklaas.
Suislepa kolhoos
Suislepa kolhoos oli kolhoos Viljandi rajoonis Tarvastu külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Suislepa. Kolhoosi pindala oli 6700 ha.
Sellerheinik
Sellerheinik (Tricholoma apium) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis võib teda leida männimetsadest.
Tööstuslik kompuutertomograaf
Skannerite tüübid
Joonkiire skaneerimine on traditsiooniline tööstusliku KT skaneerimise protsess. Tekitatakse röntgenikiired, mis kollimeeritakse üheks jooneks. Seejärel transleeritakse röntgenikiired üle skaneeritava objekti ja detektor kogub andmed kokku. Andmed rekonstrueeritakse ja luuakse 3D- (ruumiline) pildiesitlus. Koonuskiire skaneerimisel asetatakse skaneeritav osa pöörlevale lauale. Kui objekt pöörleb, tekitab röntgenikiirte koonus suure hulga 2D-pilte, mis salvestatakse detektori kaudu. Seejärel töödeldakse 2D-pilte, et saada 3D- (ruumiline) pildiesitlus.
Ajalugu
Tööstuslik KT-skaneerimise tehnoloogia võeti kasutusele 1972. aastal, kui Godfrey Hounsfield leiutas KT-skanneri meditsiiniliseks otstarbeks. Leiutisega pälvis ta Nobeli auhinna meditsiinis, mida jagas koos Allan McLeod Cormackiga. Lisaks visuaalsele kontrollile, mida kasutatakse peamiselt meditsiini valdkonnas (meditsiiniline KT-skaneerimine), on mitmed KT-skaneerimise edusammud võimaldanud selle kasutamist metroloogia tööstuse valdkonnas.
Analüüsi- ja kontrollmeetodid
Kontrollmeetodid ja -tehnikad hõlmavad
Kergkruus
pisi|KergkruusKergkruus ehk keramsiit on keraamiline täite- ja soojustusmaterjal. Kasutatakse tarindite, nt vahe- ja katuslagede soojustamiseks, vundamentide, keldriseinte ja torustike ümber ning põrandate, teede ja platside all.
Lee Kang-in
Lee Kang-in (korea keeles 이강인; sündinud 19. veebruaril 2001 Incheonis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.
Kergkruus
Omadused
Kergkruus on suhteliselt vastupidav kemikaalidele, näiteks: soolad, happed, õlid, bensiin, leelised. Samuti peab vastu ka jäätumisele ja sulamisele. Kergkruus ei põle.
Lee Kang-in
2011. aastal liitus ta Hispaania jalgpalliklubi Valencia akadeemiaga. Hooajal 2017/18 debüteeris ta Valencia reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Valencia põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 30. oktoobril 2018 Hispaania karikamängus Ebro vastu. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 12. jaanuaril 2019 mängus Valladolidi Reali vastu. 17 aasta, 10 kuu ja 24 päeva vanuselt sai Lee Valencia kõige nooremaks mittehispaanlasest debütandiks ning üldse viiendaks lõunakorealaseks Hispaania kõrgliigas. 17. septembril 2019 debüteeris ta UEFA Meistrite Liigas alagrupimängus Chelsea vastu, saades 18 aasta ja kuue kuu vanuselt kõige nooremaks Lõuna-Korea jalgpalluriks Meistrite Liigas. Hispaania kõrgliigas lõi ta esimese värava 25. septembril 2019 mängus Getafe vastu ning sai Valencia kõige nooremaks mittehispaanlasest väravalööjaks. 13. septembril 2020 sai ta 19 aastas ja 207 päeva vanuselt mängus Levante vastu Hispaania kõrgliiga kõige nooremaks mängijaks, kes on ühes mängus andnud kaks väravasöötu.
2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu RCD Mallorcaga.
Suvel 2023 liitus Lee Kang-in Pariisi Saint-Germainiga.
Kergkruus
Valmistusviis
Kergkruus on valmistatud eriliste osakestega keramsiidsavist, mis segatakse ühtlaseks massiks ning kuivatatakse ja töödeldakse pöördahjus. Savi põletusel tõuseb temperatuur 1150ºC-ni, mille toimel savi paisub. Protsessi tagajärjena tekivad poorse struktuuri ja tugeva koorikuga graanulid ehk kergkruus.
Kasutusalad
Kergkruusa saab kasutada väga erinevatel eesmärkidel näiteks isolatsiooni-, täite- ja dreenmaterjalina.
Lee Kang-in
2019. aastal võitis Lee Lõuna-Korea kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Seitsme mänguga lõi ta turniiril kaks väravat ja andis neli väravasöötu ning valiti turniiri parimaks mängijaks. Lõuna-Korea jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2019 sõprusmängus Gruusia vastu.
2019. aastal valiti Lee Aasia aasta noorjalgpalluriks.
Kergkruus
Tootmine Eestis
2008. aastal suleti vähese nõudluse tõttu Häädemeeste kergkruusatehas, mis valmistas Leca kergkruusa (tuntud ka kui Fibo kergkruus). 2022. aasta lõpuks taasavatakse eeldatavasti Häädemeeste FiboExclay tehase pöördahi, mis parandaks Balti riikide positsiooni turul. Otsus tehas taasavada on mõjutatud Saint-Gobain kontserni liitumisest eesmärgiga saavutada 2050. aastaks süsinikuneutraalsus. Ühtlasi kuulub antud kontserni ka Leca äriüksus ning seetõttu tehakse investeering antud tehasesse. Tehas on ehitatud Häädemeestele keramsiitsavi olemasolu tõttu sealses piirkonnas.
Aiandus
Kergkruusa saab kasutada aianduses, näiteks taimede ümber või mullas, kõnnitee katteks jne. Graanuleid on hea kasutada taimede istutamiseks, sest nad on poorse struktuuriga ja imavad endasse vett. Seega on neid hea kasutada mulla niiskuse tasakaalus hoidmiseks. Lisaks aitavad need hoida taimest eemale baktereid ja putukaid, sest graanulid ei anna ise toitaineid. Kergkruus on hea materjal aianduses, sest see ei mõjuta mulla keskkonda, kuna graanulid on pH neutraalsed. Siiski on väga tähtis meeles pidada ja mullas kasutamisel läbi mõelda, kui palju niiskust need taimed saavad. Seda tuleb jälgida, et mulda liigselt ära ei kuivataks, kuna graanulid on hea veeimavusega.
TRAPPIST
pisi|TRAPPISTi teleskoop La Silla observatooriumis Transiting Planets and Planetesimals Small Telescope (TRAPPIST) on kaks robotteleskoopi, mida kasutab Liège'i Ülikool.
Teleskoopide eesmärgiks on otsida eksoplaneete ja Päikese ümber tiirlevaid komeete. TRAPPISTi lõunapoolne teleskoop asub Euroopa Lõunaobservatooriumi La Silla observatooriumis Tšiilis ning see alustas tööd 2010. aastal. Põhjapoolne teleskoop asub Marokos Oukaïmedeni observatooriumis ning alustas tööd 2016. aastal.
Tarvastu kolhoos
Tarvastu kolhoos oli kolhoos Viljandi rajoonis Tarvastu külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Porsa. Kolhoosi pindala oli 10 800 ha.
Allažmuiža
Allažmuiža (ka Ezerkalns, nõukogude perioodil Ausmas) on küla (vidējciems) Lätis Sigulda piirkonnas Allaži vallas. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel Tumšupe jõe kaldal ning jääb valla keskusest Allažist 4,5, piirkonna keskusest Siguldast 16 ja Riiast 49 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee P3. Allažmuižas asuvad Allažmuiža ja Ezeri bussipeatus.
Teise maailmasõja järel oli küla kohaliku Ausmase kolhoosi keskasulaks.
Küla asub endise Allaži mõisa alal, mille hoonetest on säilinud vana vesiveski. Seal asuvad Zviedri kirik ja keskaegne kalmistu on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
2017. aastal oli külas 99 elanikku, 2020. aastal 106. pisi|tühi|Zviedri kiriku varemed
Rannu vald (Rannu kihelkond)
Rannu vald (saksa keeles Randen) oli vald Tartumaal Rannu kihelkonnas. Vallamaja asus Palu külas.
Vald eksisteeris 1866 –1939. Seejärel moodustati muudetud piirides uus Rannu vald.
1903 liideti Rannu vallaga Tamme vald.
Aleksander Loit (arstiteadlane)
Aleksander Loit (ka Aleksander Johannes Loit; 1. veebruar 1932 Rakvere – 5. september 2012 ) oli eesti-vene päritolu arstiteadlane.
Tema kingsepast isa oli eestlane ja Narvast pärit ema oli venelanna. Ta õppis Rakveres algkoolis ja lõpetas aastal 1950 Rakvere Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, kus lõpetas neli kursust. Siis tehti neljale meesüliõpilasele ettepanek jätkata õpinguid Leningradi Sõjaväemeditsiini Akadeemias, mille ta lõpetas aastal 1956 sõjaväearstina.
Pärast Sõjaväemeditsiini Akadeemia lõpetamist otsustas ta Leningradi jääda; ta astus aastal 1956 NLKP ridadesse. Töötas Leningradi Hügieeniinstituudis, kus saavutas edu teadlasena, kaitstes nii kandidaadi- kui ka doktoriväitekirja ja jõudis professori kutseni hügienistina.
Professor Aleksander Loit on maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1953–1956 abielus oma õpingukaaslase, hilisema lastearsti dr. Reet Loit-Tabaga; tema teine abikaasa oli Leningradis elav venelanna.
Lee-Enfield
Lee-Enfield on Briti poltluku ja salvega mitmelasuline vintpüss. See oli 20. sajandi esimeses pooles Briti impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse relvajõudude standardtulirelv. Aastatel 1895–1957 oli see Briti armee standardvintpüss. Esimese maailmasõja mudeleid kutsutakse tihti "SMLE" (Short, Magazine, Lee–Enfield ehk lühike salvega Lee-Enfield).
Lee-Enfield on 1888. aastal Briti armees kasutusele võetud Lee-Metfordi vintpüssi edasiarendus. Sellega asendati vintpüssid Martini-Henry, Martini-Enfield ja Lee-Metford. Lee-Enfieldil on kümnelasuline lehtsalv, mida saab padrunitega .303 British laadida pealtpoolt ühekaupa või viiepadruniliste laadimisklambritega. See oli nii esimeses kui teises maailmasõjas Briti armee, koloniaalarmeede (nagu India ja mõne Aafrika osa) ning teiste Rahvaste Ühenduse riikide (nagu Austraalia, Uus-Meremaa, Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Kanada) relvajõudude laskurkompaniide standardrelv. Kuigi Lee-Enfieldid asendati Briti armees ametlikult relvadega L1A1 aastal 1957, jäid need kuni 1960. aastate keskpaigani sõjaväes laialt levinuks. Padruniga 7.62×51 mm NATO Lee-Enfieldi snaiperrelv L42A1 jäi kasutusse 1990. aastateni. Kuna see on endiselt teenistusrelvana kasutusel nii mõneski Rahvaste Ühenduse riigis (nt Bangladeshi politseis), on Lee-Enfield Mossin-Naganti järel vanuselt teine endiselt ametlikus sõjaväeteenistuses olev poltlukuga vintpüss (Mossin-Naganti raamid on kasutusel Soome relvades 7.62 Tkiv 85). Hinnanguliselt toodeti vintpüsse Lee-Enfield kokku üle 17 miljoni.
Lee-Enfieldi nimi on saadud relva lukusüsteemi konstruktori James Paris Lee ja seda tootnud tehase Royal Small Arms Factory asukoha (Londoni Enfieldi linnaosa) nimedest.
Boitumelong
Boitumelong on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Lekwa-Teemane vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Boitumelongi elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,06%, värvilisi 3,80%, India või Aasia päritolu inimesi 0,38%, valgeid 0,38% ja teisi 0,37%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 75,23%, sotho keelt 7,87%, koosa keelt 7,60%, afrikaani keelt 3,19% ja inglise keelt 1,76%.
Prohhorivka
Prohhorivka on kohanimi.
Tallinna linna noortevolikogu
Tallinna linna noortevolikogu on poliitiliselt neutraalne organisatsioon, mille missioon on noorte kaasatus kõigil tasanditel otsustusprotsessidesse, kus nende arvamusega arvestatakse, ning linn, kus on noorte loodud mitmekülgsed võimalused eneseteostuseks ja oma arvamuse avaldamiseks.
Tegevus
Noortevolikogu põhitegevus on kaasata noori aktiivselt osalema ühiskondliku elu korraldamises.
Organisatsioon tegeleb nii noortepoliitika kui ka nooreüritustega. Traditsioonilised üritused on Tallinna ja Harjumaa osaluskohvik, Tallinna Linnavolikogu Simulatsioon, Tallinna noorte visioonikonverents ja Tallinna linnaosade ümarlauad. Noortevolikogu saab poliitilise sisendi oma ürituste kaudu ning liikmetelt, kes esindavad noortevolikogus Tallinna noorte huvirühmi. Noortevolikogul on ka poliitilise reageerimise kohustus, mis tähendab, et ta peab avaldama arvamust noori puudutavatel teemadel Tallinnas.
Noortevolikogu annab iga aasta detsembris välja Tallinna noorte õiguste edendaja tiitli, millega kaasneb Kuldse Käbi auhind. Aastal 2012 pälvis tunnustuse Karmen Koit, Tallinna Õpilasesinduse asutajaliige ning aastal 2013 Grete Maria Neppo, Eesti Õpilasesinduste Liidu avaliku poliitika juht.
Noortepoliitika
Tallinna linna noortevolikogu poliitilised saavutused
Näiteks 2014. aastal seisis noortevolikogu prügisortimise sisseviimise eest Tallinna munitsipaalkoolides, hilisema ühistranspordi ja ekstreemspordi arengukava loomise eest. TLNV pikemaajalisem eesmärk on Tallinnas tänavakunsti osaline legaliseerimine supergraafikana.
IX koosseisu põhisuunad aastateks 2021–2023
Tallinna linna noortevolikogu rõhutab ka järgmiste teemade tähtsust
Valimine
Noortevolikogul on 25 liiget, kes valitakse kaheks aastaks. 2021. aastal uuendatud noortevolikogu põhimääruse kohaselt valiti volikokku liikmeid linnaosapõhiselt, et tagada noorte laiapõhjaline kaasatus ja eri piirkondade noorte esindatus. Mandaadid jaotati linnaosas elavate noorte arvu alusel. Uue koosseisu valimised toimuvad iga kahe aasta tagant novembri teisel täisnädalal, liikmed valitakse kaheks aastaks.
Liikmed
Detsembris 2021 alustas tööd Tallinna linna noortevolikogu üheksas koosseis: Haabersti noori esindavad noortevolikogus Hans-Kaarel Laes, Simon Liskmann ja Elisabeth Visiassova. Kesklinna noori Albert Klimberg, Erik-Joonatan Tepp ja Rasmus Riim. Kristiine linnaosast Oliver Kiisk ja Anna Latõševa. Lasnamäelt Johannes-Emmanuel Allas, Vita Valentina Astapova, Mark Jefimov, Marek Oras ja Edgar Sobolevski. Mustamäe noori esindavad Aleks Aunapu, Artjom Dubintšuk, Georg Ikkonen ja Markus Markson. Nõmmelt osutusid valituks Karmen Kõiv, Pille-Riin Kõun ja Anna Tammet. Piritalt Aleks Vain ning Põhja-Tallinnast Aleksandr Platonov, Arseni Tsõgankov ja Lorea-Lipaz Wisser.
Tallinna linna noortevolikogu juhib kolmeliikmeline juhatus. Juhatuse esimees ja Tallinna noortevolikogu esindaja Tallinna sotsiaal- ja tervishoiu komisjonis on Mark Jefimov, aseesimees ja noortevolikogu esindaja korra- ja tarbijakaitsekomisjonis on Johannes-Emmanuel Allas ning esimees ja noortevolikogu esindaja innovatsioonikomisjonis Rasmus Riim.
Noortevolikogu koordinaator omavalitsuses on Marko Ool.
Lõkad
Lõkad on luteri kirikuõpetaja valge linase kaelasideme 10-15 cm pikkused otsad, mida kantakse sirgeks tärgeldatuna talaari kaelusest rinnale ulatuvatena, tänapäeval on see sageli eraldi detail, mis kinnitatakse paelte abil kaelusesse.
Lõkad on kasutusel alates 17. sajandist. Mõnel maal on need ka kohtuniku- või akadeemilise talaari osa.
Paul Byron
pisi|Paul Byron 2011. aastal [[Calgary Flamesi särgis]] James Paul Byron (sündinud 27. aprillil 1989 Ottawas Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
2007. aastal valiti ta NHL-i draft'is Buffalo Sabresi poolt 179. valikuna. 2009. aastal asus ta mängima American Hockey League'i (AHL) klubis Portland Pirates, mis oli Sabresi noorteklubi. Sabresi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 22. jaanuaril 2011 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 24. jaanuaril mängus Ottawa Senatorsi vastu.
2011. aasta juunis liitus ta Calgary Flamesiga. Esimesel kahel hooajal sai rohkem mänguaega AHL-is mänginud Flamesi noorteklubis Abbotsford Heat.
2015. aasta oktoobris liitus ta Montreal Canadiensiga. Hooaeg 2016–17 oli Byroni senise NHL-i karjääri edukaim, kuid ta lõi 22 väravat ja andis 21 väravasöötu. 2018. aasta septembris pikendas ta Canadiensiga lepingut nelja aasta võrra.
Ajalugu. Sotsiaalteadused
"Ajalugu. Sotsiaalteadused" on kirjastuses Varrak aastatel 1997–2007 välja antud raamatusari.
Sarja toimetaja ja valiku koostaja oli Marek Tamm. Esimese köitena ilmus prantsuse ajaloolase Georges Duby "Guillaume le Marechal, ehk, Maailma parim rüütel" ja viimase, 25. köitena, 2007. aasta juulis Juri Lotmani "Hirm ja segadus. Esseid kultuurisemiootikast".
Sarja ühtse kujunduse autor on Marius Peterson. pisi|150px|[[Carlo Ginzburg]] pisi|150px|[[Juri Lotman]] pisi|150px|[[Claude Lévi-Strauss]] pisi|150px|[[Tzvetan Todorov]] pisi|150px|[[Jack Goody]]
1997. aastal "Ajalugu. Sotsiaalteadused" sarja alustades võttis sarja toimetaja Marek Tamm sihiks varustada võimalusel kõik raamatud pikemate intervjuudega. Intervjuu sai tehtud Jean-Claude Schmittiga, Alain Corbiniga, Tzvetan Todoroviga, Jacques Le Goffiga, Natalie Zemon Davisiga, Marshall Sahlinsiga, Roger Chartier'ga, Clifford Geertziga, Robert Darntoniga, Jacques Reveliga, Jack Goody'ga, Paul Veyne'iga ja Peter Burke'iga. Ülejäänud sarja köited varustati järelsõnaga. Viimaste autoriteks on: Marek Tamm (Duby), Mihhail Lotman (Lotman), Indrek Koff (Lévi-Strauss), Jaan Puhvel (Dumézil), Jüri Kivimäe (Febvre), Marju Lepajõe (Dodds), Jaan Kaplinski (Huizinga), Henn Käärik (Weber) ja Thomas Salumets (Elias). Sarja lõpuköitega samaaegselt ilmus Marek Tamme intervjuuraamat "Kuidas kirjutatakse ajalugu?", kuhu Tamm lülitas varem sarja raamatutes avaldatud intervjuud.
Kristiina Rokaševitš
Kristiina Rokaševitš (ka Rokashevich; sündinud 20. detsembril 1990) on eesti pianist.
Õpingud
Kristiina Rokaševitš alustas õpinguid seitsmeaastaselt Tallinna Muusikakeskkoolis Ell Saviaugu klaveriklassis. Alates 2005. aastast on tema juhendajaks ka Marko Martin ning alates 2009. aastast õpib ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Marko Martini ja professor Ivari Ilja käe all.
Tunnustus
Rokaševitš pälvis sihtasutuse Archimedes noore õpetlase stipendiumi 2010.
2016. aastal osales Rokaševitš telekonkursi "Klassikatähed" 3. hooaja saadetes, kus jõudis finaali ja võitis ERSO eripreemia.
Isiklikku
Kristiina Rokaševitš abiellus 15. oktoobril 2016, katoliiklik laulatus toimus Tallinna Peeter-Pauli katedraalis.
Atõrau
thumb|Uurali jõgi Atõraus
Atõrau (kasahhi Атырау) on linn Kasahstanis, Atõrau oblasti keskus. Asub Uurali jõe suudmes Kaspia mere ääres.
Linna asutasid 1640. aastal vene kaupmehed vennad Gurjevid. 1708. aastani kandis asula nime Jaitsk. 1885. aastal sai linnaõigused. 1991. aastani oli linna nimi Gurjev.
Atõrau on nafta- ja keemiatööstuse keskus ja seda nimetatakse Kasahstani naftapealinnaks. Linna arengut on viimastel kümnenditel oluliselt mõjutanud naftabuum Kaspia merel. Tegeletakse ka masinaehituse ja kalapüügiga.
Linnas on ülikool. Jalgpalliklubi FK Atõrau mängib riigi kõrgliigas.
Koroonavaktsiin
Koroonavaktsiin on väljatöötamisjärgus (2020. aasta lõpu seisuga) vaktsiin, mille eesmärk on kaitsta elanikkonda koroonaviirusega nakatumisest põhjustatud haiguse raske läbipõdemise või surma eest ning vähendada nakatumise riski.
Vaktsiinid
Maailmas sai esimese koroonavaktsiinina erakorralise kasutusloa Pfizeri/BioNTechi väljatöötatud vaktsiin tozinameran, mille võttis 2020. aasta 8. detsembril esimese riigina kasutusele Ühendkuningriik. Euroopa Liidus anti tozinameranile kasutusluba 21. detsembril.
2021. aasta alguse seisuga oli ametliku kasutusloa saanud vähemalt 2 vaktsiini.
Euroopa Liidus sai 2021. aasta 6. jaanuaril teise vaktsiinina kasutusloa Moderna väljatöötatud koroonavaktsiin mRNA-1273 (Spikevax), mis võeti samal kuul teise vaktsiinina kasutusele ka Eestis.
Esimese ühekordse annustamisega vaktsiinina tunnistati Ameerika Ühendriikides 2021. aasta veebruari lõpul inimestele ohutuks ettevõtte Johnson & Johnson loodud vaktsiin, millest võib saada kolmas riigis vatsineerimiseks kasutatav vaktsiin.
Vaktsiinihinnad riigiti
Sügisel 2020 arvati eri vaktsiinide doosihinnad olevat vahemikus 3–37 dollarit.
Vaktsineerimise käik
2021. aasta jaanuari alguse seisuga oli maailmas 100 elaniku kohta vaktsineeritud 0,23 inimest (7. I), sh Iisraelis 19,55 (7. I), Ameerika Ühendriikides 1,79 (7. I), Venemaal 0,55 (2. I), Eestis 0,6 (7. I) inimest jne. Vaktsineerimise käiku kajastatakse ajakohastatult nt Our World in Data veebilehel.
Eestis
Eestis algas üleriigiline SARS-CoV-2 vastu immuniseerimine 27. detsembril 2020 ning esimeste vaktsiini saajate seas olid Ida-Viru Keskhaigla töötajad.
2021. aastal kasutati Eestis inimeste vaktsineerimiseks nelja vaktsiini
Mankwe
Mankwe on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Rustenburgi vallas.
Koroonavaktsiin
Eestis
Eestis on võimalik lasta end koroona vastu vaktsineerda kõigil, kes on vähemalt 12-aastased. Vaktsineerimine on 2021. aastal tasuta kõigile Eestis elavatele inimestele ja ka neile, kellel pole tervisekindlustust.
Mankwe
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mankwe elanikest mustanahalisi aafriklasi 100,0%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 86,39% inimesi, inglise keelt 6,90%, viipekeelt 3,09% ja suulu keelt 1,45%.
Broadway-Chambers Building
See uusbarokses beaux-arts-stiilis kontorihoone ehitati aastatel 1899–1900. Julge ehitise projekteeris prominentne ameerika arhitekt Cass Gilbert, ja see oli ühtlasi tema esimene hoone New Yorgis. Gilberti disainis on kaunistatud beežist graniidist plakeeritud jalam ühendatud punase ja sinise telliskiviga kaetud keskosaga. Torni kulminatsiooniks on üsna kaunistatud kollakasroosa kolonaad, karniis ja pööningukorrus. Hoone on ka üks esimesi näiteid New Yorgis, millel kasutati ulatuslikult polükroomset terrakotat arhitektuurilise ornamendina.
Tol ajal tunnistas arhitektuurikriitik Montgomery Schuyler hoone disaini domineerivate kõrghoonete perioodi "viimaseks sõnaks", mis kasutas klassikalist kolmeosalist sammast inspiratsioonina. Mitmed ettevõtted tegid omavahel koostööd, et panna välja näitus 1900. aasta Pariisi maailmanäituse jaoks, mis käsitles Broadway-Chambers Buildingu ehitusjärku. 1992. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark).
Peter Cosgrove
Peter John Cosgrove (sündinud 28. juulil 1947) on Austraalia erusõjaväelane, kes oli 28. märtsist 2014 kuni 1. juulini 2019 Austraalia kindralkuberner.
Vismeistri mõis
Vismeistri mõis (ka Fismeistri mõis; saksa keeles Fischmeister) oli eramõis Keila kihelkonnas Harjumaal.
Rita Dolgihh
Rita Dolgihh (sündinud 24. septembril 1962 Rakveres) on eesti balletitantsija.
Haridus
1976–1981 õppis ta Tallinna Balletikoolis.
Lavatee
Alates 1981 on ta Vanemuise teatris balletiartist. Lisaks tantsulavastustele on Dolgihh osalenud ooperi-, opereti- ja muusikalilavastustes.
Reiu vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Reiu vald (saksa keeles Reidenhof) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Reiu küla alal.
Vald eksisteeris aastatel 1866 –1939.
Valla alal asus Reiu mõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati Reiu vallast ning seniste Tahkuranna, Uulu ja Häädemeeste valla osadest uus Tahkuranna vald.
Jūdaži
Jūdaži on küla (vidējciems) Lätis Sigulda piirkonnas Sigulda vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 101 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Peltesest 6, piirkonna keskusest Siguldast 10 ja Riiast 59 kilomeetri kaugusele.
Külast läheb läbi maantee P8. Jūdažis on postkontor, seltsimaja ja raamatukogu. Külas asub Jūdažu veikalsi bussipeatus.
Jūdažis asub looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4.5 meetrit.
Aastal 2017 oli külas 239 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 248.
Each way
pisi|"Lemmikule panustamine" W. L. Sheppardi puugravüür avaldatud ajakirjas Harper's Weekly oktoobris 1870. Each way on hobuste võiduajamistele panustamisel kasutatav panustamise tüüp, mille puhul tehakse väljamakse juhul, kui valitud hobune võidab või lõpetab võistluse teatud kohtade raames. Mõiste määrati sellisena kindlaks Ühendkuningriigi Jockey Clubi poolt ja on kasutusel kihlveovahendajate poolt võitude arvutamisel.
Seega võib each way võitu võib arvutada järgmiselt:
Hobune nr 1 – each way 5 euro panus koefitsiendiga 6.00, mis annab tingimusena ¼.
Ehkki algselt kasutati sellist panustusvarianti hobuste võiduajamistel, on see populaarne ka spordikihlvedude puhul. Näiteks võib nii teha panuse Inglismaa Premier League'i jalgpallikohtumiste võitjale, tagades samas väljamakse ka juhul, kui meeskond lõpetab teatud kohtade hulgas või kui nt mängija jõuab Wimbledoni finaalmängu jne.
Suuremate spordiürituste korral võib täheldada, et vahendajad laiendavad kohtade hulka puudutavaid tingimusi. Näiteks saab Grand Nationali hobusteajamisel tihti panustada kaheksat kohta, samas golfi suurürituste, sh ka avatud meistrivõistluste korral, tehakse väljamakseid isegi kuni kümne hulka jõudnutele panustajatele.
Kuna mängijad teevad kaks panust ühes, siis nende panused kahekordistuvad, tagamaks mõlema poole rahulolu. Seega annab hobusele tehtud 5-naelane each way panus tegelikult 10-naelane, kuna 5 naela läheb nii võitja kui ka kohapanusele.
Seenering
pisi|Seenering linnamajaesisel murul pisi|Seenering Seenering (ka nõiaring) on looduslikult esinev seentest moodustunud sõõr – mingit üht liiki seene kloon.
Ringi teke saab alguse mullas idanenud ja seejärel kasvama hakanud seeneeosest. Kui mingeid tõkkeid ees pole, kasvab seeneniidistik igas suunas enam-vähem ühtlase kiirusega, sõltuvalt liigist ja tingimustest umbes 5–25 sentimeetrit aastas. Enamik seeneringe on katkendlikud, mis tuleneb sellest, et seeneniidistikul jääb iga aastaga maa all laiemaks kasvades tavaliselt ette mõni teine seen, puu või muu takistus. Takistuste puudumise korral (näiteks heinamaal) esineb ka väga korrapäraseid ringe. Seenering on moodustunud seeneniidistiku nooremas osas mullast väljakasvavatest viljakehadest, mida kõnekeeles nimetatakse "seenteks".
Puhja kirik
pisi|Puhja kirik 1970ndatel pisi|Mälestuskivide avamine [[Adrian Virginiusele ja Käsu Hansule 1988. aastal]] Puhja kirik (ka: Puhja Püha Dionysiuse kirik) on kirik Puhja alevikus, Elva vallas, Tartu maakonnas. Varem jäi kirik Puhja kihelkonda. Kirikut kasutab Puhja kogudus.
Gooti stiilis kivikirik ehitati aastail 1495–1499. Võimalik, et varem asus samas puukirik, mille ehitamisest 500 aasta möödumist on meenutatud 1862. aastal. Puukirik rajati tõenäoliselt samal ajal kui Kavilda linnus (Kawelecht) Tiesenhausenite poolt. Paika on esimest korda mainitud 1397. aastal (Pujen).
Kirik on hea akustikaga ja seal korraldatakse nii kohaliku kui ka ülemaakonnalise tähtsusega kontserte. Kirikus asub haruldane mehaaniline Müllverstädti orel (ehitatud 1882). Kiriku juures on vana ait.
1999. aastal tähistati Puhja kivikiriku 500. aastapäeva.
Coachella
Coachella on linn USA-s California osariigis Riverside'i maakonnas. See on Coachella oru kõige idapoolseim linn, asudes Palm Springsist 45 km kaugusel idas, Riverside'ist 130 km kaugusel idas ja Los Angelesest 210 km kaugusel idas. Coachella piirneb idas Indio linnaga.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 41 941. Aastal 2010 oli elanikke 40 704. Aastal 2010 moodustasid 96,4% elanikkonnast ladinaameeriklased.
Võhma kolhoos
Võhma kolhoos oli kolhoos Viljandi rajoonis Kõo külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Koksvere. Kolhoosi pindala oli 13 500 ha.
Coachella
Coachella oru idapoolne osa, kaasa arvatud Coachella linn, paikneb merepinnast all pool. Coachella asub keskmiselt 21 meetrit merepinnast all pool. Coachellas valitseb kuum kõrbekliima. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 7–21 °C ja juulis 25–42 °C. Juulis ja augustis on registreeritud õhutemperatuure üle 50 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 126 mm. Suurem osa sademeid langeb talvekuudel. Aprillist augustini ei saja peaaegu üldse.
Läbi linna kulgeb maantee California State Route 111, lisaks mööduvad linnast California State Route 86 ja Interstate 10.
Volksbank Mittweida eG
Volksbank Mittweida eG on ühistupank, mille peakontor asub Saksimaal Mittweidas.
Gewerbebank Mittweida asutamisega pandi alus tänapäeva Volksbank Mittweida eG-le. 13. novembril 1923 toimus asutamiskoosolek Mittweidaeri restoranis Moritzburg.
Programmide rahastamine
Volksbank Mittweida eG teeb rohkem vabatahtlikku tööd Mittweida - Kesk-Saksi piirkonnas. Kohalikke spordiklubisid rahastatakse võistluse Stars des Sports kaudu, mille on algatanud Saksamaa Volksbanksi föderaalne liit ja Raiffeisenbanks e.V. (BVR). Seal on ka kogukonna sihtasutus Volksbank Mittweida: kogukonna sihtasutus toetas piirkondlikke projekte üle 25 000 euroga. Kogukonna sihtasutus on spordisponsorluse valdkonnas tegutsenud alates 1999. aastast, kuid toetab ka sotsiaal-kultuurilisi projekte.
Poolvõre
Võreteoorias nimetatakse ülemiseks poolvõreks (ka supreemum-poolvõreks või sup-poolvõreks) osaliselt järjestatud mittetühja hulka, milles igal kaheelemendilisel alamhulgal leidub supreemum ehk ülemine raja (tähistatakse sageli sümboliga 1). Duaalselt saab defineerida alumise poolvõre (infiimum-poolvõre või inf-poolvõre) kui hulga, mille igal kaheelemendilisel alamhulgal leidub alumine raja (tihti tähistatud sümboliga 0).
Poolvõresid on võimalik defineerida ka algebraliselt : poolvõre on algebra (S,*), millel defineeritud binaarne tehe *, mille rollis on parajasti kas supreemumi (∨) või infiimumi (∧) võtmine, rahuldab mistahes elementide x,y,z\in S korral järgmiseid tingimusi:"(assotsiatiivsus),""y*x=x*y (kommutatiivsus),""x*x=x (idempotentsus)."Kasutades algebralisi struktuure, saab poolvõre defineerida kui poolrühma, mis rahuldab kommutatiivsuse ja idempotentsuse omadusi.
AIA kuldmedal
AIA kuldmedal (inglise keeles AIA Gold Medal) on Ameerika Arhitektide Instituudi kõrgeim autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1947. aastast on auhinda välja jagatud enam-vähem igal aastal. Esimene auhind anti välja 1907. aastal.
Poolvõre
Tasub märkida, et ülaltoodud definitsioonid on samaväärsed, see tähendab, et olenevalt olukorrast võib kasutada nii hulgateoreetilist kui algebralist definitsiooni.
AIA kuldmedal
Arhitektid
AAI kuldmedali on saanud paljud tuntud arhitektid, sealhulgas Louis Sullivan (1944, postuumselt), Eliel Saarinen (1947), Frank Lloyd Wright (1949), Walter Gropius (1959), Ludwig Mies van der Rohe (1960), Le Corbusier (1961), Eero Saarinen (1962, postuumselt), Alvar Aalto (1963), Pier Luigi Nervi (1964),  Louis Kahn (1971), Kevin Roche (1993),  Norman Foster (1994), Richard Meier (1997), Frank Gehry (1999), Michael Graves (2001), Santiago Calatrava (2005) ja Renzo Piano (2008).
Erandlik auhinnasaaja 1993. aastal
pisi|[[Rotund (Virginia ülikool). Projekti autor: Thomas Jefferson]] 1993. aastal määrati auhind postuumselt Thomas Jeffersonile (1743–1826), Ameerika Ühendriikide kolmandale presidendile.
Poolvõre
Omadused
Poolvõresid S ja F nimetatakse isomorfseteks, kui leiduvad järjestust säilitavad kujutused f:S→F ja g:F→S nii, et nende kujutuste järjestrakendamisel saame ühikelemendi, ehk gf=1_S ja fg=1_F.
Alljärgnevad omadused on sõnastatud ülemiste poolvõrede jaoks ning duaalsusprintsiibi abil ka alumiste poolvõrede jaoks. Duaalsusprintsiip väidab, et kui mingi väide \Phi kehtib kõigi osaliselt järjestatud hulkade korral, siis ka väide \Phi^{op} kehtib kõigi järjestatud hulkade korral, kus viimase tähistuse all mõeldakse kirjutist, kus kõik esialgsed tehted on asendatud vastupidistega ( jne).
"kui S on ülemine poolvõre, siis alamhulka nimetatakse ülemiseks alampoolvõreks, kui mistahes a,b\in I korral ka a ∨ b\in I."Duaalselt: kui R on alumine poolvõre, siis alamhulka  nimetatakse alumiseks alampoolvõreks, kui mistahes c,d\in J korral ka c ∧ d\in J.
Minos
Minos oli vanakreeka mütoloogias Kreeta kuningas, üks Zeusi ja Europe kolmest pojast, kelle adopteeris ja kasvatas üles Kreeta kuningas Asterion. Minose vennad olid Sarpedon ja Rhadamanthys. Pärast Asterioni surma nõudles Minos trooni ja pagendas vennad. Minose abikaasa oli Pasiphae, nende lapsed olid Ariadne, Androgeos, Deukalion (mitte segamini ajada Prometheuse pojaga), Phaidra, Glaukos, Katreus, Akakallis ja Xenodike.
Pausaniase järgi võitis Androgeos Panatenaiadel kõik spordialad ja Ateena kuningas Aigeus saatis ta Marathoni, võitlema suure pulliga. Androgeos sai surma ja Minos sattus raevu.
Igal aastal (mõnede allikate järgi iga 9 aasta tagant) pidi Aigeus valima välja 7 noormeest ja 7 neitsit, kes saadeti Kreetale, kus nad viidi Daidalose ehitatud labürinti Minotaurosele söögiks. Nendele ohverdustele tegi lõpu Aigeuse poeg Theseus, kes Ariadne abiga tappis Minotaurose. Kui Minos suri, sai temast üks allilma ehk Hadese kolmest kohtunikust koos Aiakose ja Rhadamanthysega.
Minose järgi on nimetatud Minose kultuur.
Torhout
Torhout on hollandikeelne linn ja vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas. Tornhout sai linnaõigused 1825. aastal.
Asulad
Torhout jaguneb järgmisteks asulateks ja piirkondadeks.
Aula
Aula on kogunemisruum, eesti keeles tähendab see eelkõige kooli või kõrgkooli aktusesaali.
Ajalugu
Vana-Kreekas oli aula (Homerose tekstides αυλή aulē 'õu') maja ehitistest ümbritsetud siseõu, alates umbes 8. sajandist eKr. Osaliselt oli aulē ümbritsetud sammastest ja kujunes 4. sajandi paiku eKr esinduslikumates majades peristüüliks. Vana-Roomas vastas funktsiooni poolest sellele ruumile aatrium.
Keisririigi-aegses Roomas tähendas aula keskset tseremooniateks ette nähtud saali avalikus hoones, kuid ka üliku paleed ja tema lähikonda. Üks hästi säilinud aula on 4. sajandist pärit Konstantinuse basiilika Trieris, mida peetakse Saksa-Rooma keisrite paleede aula regia eeskujuks.
Varakristlikes basiilikates tähendas aula ilmikute jaoks ettenähtud ruumiosa. Aula ecclesiae tähendas kirikuruumi rooma majas või villas 3.-4. sajandil.
18.–19. sajandil kujunes aula akadeemilise kõnepruugi vahendusel nimetuseks ülikooli- või õpetlasseltsi hoone suurele saalile, milles toimusid avalikud kogunemised ja pidulikud koosolekud. Juhul kui hoone ruumiprogrammis pole eraldi aulat, kohandatakse selleks suurim ja esinduslikem auditoorium.
Sõnast eesti keeles
Traditsiooniliselt on hääldatud sõna aula nagu ladina keeles II vältes. Tänapäeval on eesti keeles lubatud ka III välde (kõlab nagu oleks ruumi nimetus tuletatud sõnast au). Sõna käänamine oleneb hääldusest: II vältes käändub see nagu sõna ratsu (aula, mitmus aulad, mitmuse omastav aulade ja osastav aulasid), III vältes nagu sõna õpik (vastavalt aula, aulad, kuid mitmuse omastav aulate ja osastav aulaid).
Eiger
Eiger on mägi Berni Alpides.
Eigeri jalamil põhjaseina juures asub UNESCO maailmapärandi nimistusse arvatud loodusobjekt Šveitsi Alpide Jungfrau-Aletsch.
Asukoht ja kõrgus
Halduslikult asub ta Berni kantonis Šveitsis.
Eigeri kõrgus on 3970 m ja ta on Šveitsis kõrguselt 27. mäetipp.
Eigerist 2,2 km lõunaedela suunas asub Mönch (4107 m).
Eigeri põhjasein
Eiger on püramiidikujulise tipuga mägi, mille põhjakülge – kuulsat Eigeri põhjaseina – iseloomustab 1800 meetrine kõrguste vahe ja keskmiselt 75º-ne kalle. Põhjasein on nõgusjas, seetõttu külm isegi suvel, talvel sellele peaaegu ei langegi päikesevalgust.
Tipputõusud
Esmatõusu mäetippu tegid 11. augustil 1858 lääneribi kaudu iiri mägironija Charles Barrington koos šveitslastest teejuhtide Christian Almeri ja Peter Bohreniga.
Tõusud tippu põhjaseina kaudu
pisi|left|Rohelisena on tähistatud Eigeri põhjaseinal Heckmairi marsruut Kõik põhjaseina kaudu läbitavad marsruudid liigitatakse kõrgeima kategooria marsruutideks. Umbes 70% marsruudist läbitakse kaljuseina tugeva jäätumise tõttu kassidel.
Aastatel 1934–1937 mägironijate ponnistused ronida põhjaseina kaudu tippu ei kandnud vilja. Alles 1938. aastal said esmatõusuga hakkama sakslaste ja austerlaste ühismeeskond koosseisus Anderl Heckmair, Ludwig Vörg, Heinrich Harrer ja Fritz Kasparek. Põhjasein läbiti 21.–24. juulil. 1947. aastal ronisid prantslased Louis Lachenal ja Lionel Terray Eigeri tippu põhjaseina kaudu. See oli teine õnnestunud tipputõus põhjaseina kaudu pärast esmatõusu 1938. aastal.
Esimese soolotõusu põhjaseinal tegi 3. augustil 1963 šveitslane Michel Darbellay. Tal kulus selleks 18 tundi. Esimese naisena jõudis tippu põhjaseina kaudu 3. septembril 1964 eesti päritolu Saksa alpinist Daisy Voog. Ta ronis koos Werner Bittneriga 1.–3. septembrini Heckmairi marsruudil.
Võit (kolhoos)
Võit oli kolhoos Viljandi rajoonis Olustvere külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Ülde. Kolhoosi pindala oli 5900 ha.
Püsku-Sitik
Püsku-Sitik (ka Sepasitik) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla alal Vilsandi rahvuspargis Kiirassaare lahes asuv 2,17 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 933 meetrit.
Saare koordinaadid on. Saar on kaetud rohttaimestikuga.
Kontakt (psühholoogia)
pisi|Kontaktioskused suhtlusoskuste skeemil (EStü. 2007) (Psühholoogiline) kontakt on kahepoolne akt, mis hõlmab keskendumist suhtluspartnerile ja veendumust, et tema vastab omapoolse keskendumisega.
Kontakti mõistele lähedased mõisted on koostöine kontakt ja ingliskeelne connection.
Kontakti osad
Kogu kontakti vältel on oluline arvestada kolme kontakti koostisosaga :
Kõik kolm mõjutavad psühholoogilise kontakti kvaliteeti.
Tunnete mõistmine
Tunnete mõistmiseks ja juhtimiseks soovitatakse endalt küsida – milline on minu ja mu partneri meeleolu või emotsioonid ja mida saan teha, et keerulisi emotsioone ise juhtida?