cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pius X
Suhted kiriku institutsioonidega
Ta tunnustas 7. mail 1907 Jeanne Jugani rajatud kongregatsiooni (Les Petites sœurs des pauvres, P.S.D.P.) konstitutsiooni.
Vennaskonnad
Pius X lubas 1910 Benedictuse Kaitstuse vennaskonnal tegutseda igas katoliiklikus koguduses. Ta tunnustas 1907 Ketsemani Igavese Tunni Seltsi (The Holy Perpetual Hour of Gethseman), millele ta andis 1909 ja 1912 indulgentse. Ta tunnustas 10. märtsil 1911 Assisi Franciscuse Vöö ülemvennaskonda (Archconfraternity of the Girdle of St. Francis of Assisi), Padova Antoniuse Ühingut (Pious Union in honour of St. Anthony of Padua) ja Padova Antoniuse Noorte Meeste sodaliteeti (Young Men's Sodality of St. Anthony of Padua). Ta andis indulgentse Bona Mors vennaskonnale, Katoliiklike Naiste ja Tüdrukute misjonäridele (Missionary Union of Catholic Women and Girls), Püha Lapsepõlve assotsiatsioonile (The Association of the Holy Childhood), Missalosalejate ja Sakristaanide assotsiatsioonile (Pious Association of Mass-servers and Sacristans) ja Esimese Armulaua vennaskonnale (Confraternity of the Worthy First Communion and of Perseverance).
Liturgilised otsused
framed|Paavst Pius X (1903–1914), pildistatud [[1904]] Pius X sätestas 22. novembril 1903 avaldatud motu proprio 's "Tra le sollicitudine" liturgilise muusika reformi. Ta rõhutas gregoriuse laulu tähtsust ja lubas missal ainsa muusikainstrumendina kasutada orelit, samas kui teised instrumendid on lubatud vaid erikorralduste alusel. 25. aprillil 1904 määras ta ametisse komisjoni, mis pidi töötama liturgiliste laulude tekstide kogumiku kallal. Ta rõhutas, et naised ei tohi laulda kirikukooris ega kapellis, kuid nad saavad osaleda kongregatsioonilises laulmises.
2. veebruaril 1904 avaldatud entsüklikas "Ad illum" kutsus ta tähistama 50 aasta möödumist neitsi Maarja pärispatuta saamise dogma sätestamisest Pius IX poolt. Sel puhul peeti Roomas Maarja kongress.
Hygiene
Hygiene on asula Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis.
Pius X
Liturgilised otsused
Pius X alustas 19. märtsil 1904 kanoonilise õiguse koodeksi redigeerimist, mis ilmus Benedictus XV ajal 1917.
Hygiene
Seal asub sanatoorium tuberkuloosihaigetele, mille rajasid reverend Jacob S. Flory ja tema Vennaskogudus. Kirik oli ka tol ajal osa sanatooriumist, kuid praegu enam mitte.
Pius X
Liturgilised otsused
10. oktoobril 1904 andis ta 300 päevase indulgentsi neile, kes palves kutsuvad Jeesust ja neitsi Maarjat.
Ta rõhutas 15. aprillil 1905 avaldatud entsüklikas "Acerbo nimis" katehheesi vajadust täiskasvanutele ja soovis avaldada väikest katekismust, mille ta oli koostanud Mantova piiskopina.
1905 peeti Roomas rahvusvaheline Euharistia kongress.
Ta rõhutas 24. detsembril 1905 avaldatud dekreedis ja 15. augustil 1910 avaldatud dekreedis "Quam singulari" sagedamat armulaual käimist, sagedamat kinnitamise sakramendi kasutamist ja viimse võidmise sakramendi kasutamist.
1906 andis ta indulgentse Jeesuse ja Maarja Pühima Südame skapulaaride kandmise eest, 23. novembril 1903 andis ta 300 päevase indulgentsi Püha Dominicuse skapulaari kandmise eest. 1911 lubas ta koos skapulaaridega kanda pühitsetud medaljone.
Ta muutis kirikupühaks 1907 neitsi Maarja ilmumispäeva Lourdes.
1908. aastal tähistati 50 aasta möödumist tema preestrikspühitsemisest.
Ta andis 26. veebruaril 1908 indulgentse neile, kes läbivad pärast pihti ja armulauda Roomas asuva Scala Sancta trepid.
Ta nõudis 8. augustil 1908 juunis peetaval missal päevase jutluse pidamist preestritelt ja kirikurektoritelt, kes palvetavad Jeesuse Pühima Südame poole, andis neile 13. juunil peetava jutluse puhul Gregoriuse altari privileegi ja lubas indulgentse iga osaduse eest, mida antakse juunis.
Ta lubas 1910 Mehhiko preestritel pidada Guadalupe'i neitsi Maarja auks missat iga kuu 12 päeval ja andis indulgentse neile, kes palvetavad Guadalupe'i neitsi Maarja pildi ees.
Ta rõhutas 1. novembril 1911avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Divino afflatu" breviaariumi redigeerimist, Pius V psalteri asendamist uue väljaandega ja algatas 1914 missaraamatu revideerimise.
12. veebruaril 1908 viis ta Vatikanis läbi bütsantsi liturgia.
Ta tühistas 24. juulil 1911 2. nelipühi tähistamise suure kirikupühana.
Ta sätestas hostia ja armulauakarika elevatsiooni ja lubas indulgentse neile, kes hostia murdmise ajal palvetavad apostel Toomase sõnadega: "Mu Issand ja mu Jumal!" Ta lubas indulgentse neile, kes võtavad elevatsioonist osa hardusega.
Ideoloogilised vaidlused
Pius X taunis ametiühingute tegevust, kuna need õhutasid sotsialismi.
18. novembril 1910 keelas ta vaimulikel osaleda ilmalike seltside tegevuses.
Teoloogilised vaidlused
Pius X rõhutas Aquino Thomase teoloogiliste vaadete järgimist ja soovis piibli uurimiseks rajada Rooma instituudi. Ta rõhutas ka skotismi õpetamist 11. aprillil 1904 frantsisklaste ordukindralile Dionysius Schulerile ja 19. juunil 1908 preester Marianile saadetud kirjades.
Pius X kohustas keelatud raamatute indeksisse modernismi käsitlevate teoste lisamise. 3. juulil 1907 avaldatud dekreedis "Lamentabilis" mõistis ta hukka 65 modernistlikku teesi. 8. septembril 1907 avaldatud entsüklikas "Pascendi dominici" ja 1. septembril 1910 avaldatud motu proprio 's "Sacrorum antistitum" taunis ta modernismi. 21. aprillil 1909 avaldatud entsüklikas "Communium rerum" ja 23. juunil 1910 taunis ta reformistlikku modernismi.
Pius X taunis agnostitsismi ja immanentismi.
25. augustil 1910 avaldatud entsüklikas "Notre charge" mõistis ta hukka Marc Sangieri Le Silloni liikumise, mis soovis katoliiklike ja vasakpoolsete vaadete ühtsustamist ja piiskoppide kontrolli vähendamist koguduses.
1907 tegi ta benediktlastele ülesandeks kriitilise Hieronymuse piiblitõlke koostamise.
Moraaliteoloogia
Pius X kinnitas 18. detsembril 1903, et katoliiklased omavad omandiõigust maale ja eraomandile.
Pius X kutsus 11. juunil 1905 avaldatud entsüklikas "Il fermo" katoliiklasi asetama Jeesus Kristust peamisele kohale perekonnas, koolis ja koguduses.
10. augustil 1907 koostatud dekreedis "Ne temere" käsitles ta katoliiklase abielu protestandiga õiguslikuna, kuid lapsed tuleb ristida katoliku kirikus.
Ta taunis 1912 indiaanlaste kohtlemist Peruus.
Oikumeenia
25. jaanuaril 1904 kohtus Pius X sionistide juhi Theodor Herzliga.
Kardinalid
pisi|Pius X [[ordinatsioon|ordineerib piiskopiks Bologna peapiiskoppi Giacomo della Chiesat]] Pius X nimetas ametisse 50 kardinali 7 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Benedictus XV.
Pius X kuulutas 20. jaanuaril 1904 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Comissum nobis", et iga kardinal, kes kasutab konklaavil vetot, tuleb ekskommunitseerida ja veto on õigustühine.
25. detsembril 1904 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Vacante sede" reguleeris ta konklaavi tegevust.
24. mail 1905 avaldatud motu proprio 's "Crux pectoralis" andis ta kardinalpreestritele ja kardinaldiakonitele, kes polnud saanud piiskopipühitsust, loa kanda rinnaristi.
5. mail 1914 eraldas ta Ostia ja Velletri titulaarpiiskopkonnad.
Pius X kultuuriloos
Pius X reformis haridusreformi käigus 10. mail 1907 ja 18. jaanuaril 1908 seminaride õppekorraldust ja rajas regionaalseid seminare. 26. märtsil 1905 nimetas ta Roomas asuva Lõuna-Ameerika kolleegiumi paavstlikuks kolleegiumiks. Ta toetas Rooma seminari uue peahoone ehitamist. 1905 kaotas ta Vatikani seminaris teoloogia ja filosoofia teaduskonnad. 4. oktoobril 1903 avaldatud entsüklikas "E supermi" kohustas ta piiskoppe kandma hoolt seminaride eest. Capuas avati paavsti korraldusega seminar, mis anti jesuiitidele.
Teisel ülestõusmispühal 1908 esitles Franz Xavier Haberl paavstile Palestrina tööde uut kogumikku.
Tema ajal hakkas 23. mail 1904 ilmuma Vatikani ajaleht Acta apostolicae sedis.
Pius X oli Lorenzo Perosi patroon.
Pius X üheks lemmikjoogiks oli Vin Mariani toonik, mida peetakse Coca-Cola eelkäijaks.
Paavstist on portreid teinud kunstnik Otto Hierl-Deronco.
Teenetemärkide reform
7. veebruaril 1905 avaldatud motu proprio 's "Multum ad" deklareeris Pius X Kristuse suurordeni ja Kuldmiliitsia ordeni 1. järguliste ordenitena, kuid teised paavsti poolt väljaantavad ordenid omavad 4. järku. 3. mail 1905 lasi ta ümber kujundada Kristuse suurordeni.
Pius X kanoniseerimine
Pius X protsessi eeltööd algasid 24. septembril 1916 ja ametlikult alustati tema õndsaks kuulutamise protsessi 14. veebruaril 1923. Pius X kuulutati õndsaks Pius XII poolt 3. juunil 1951 ja pühakuks 29. mail 1954. Tema mälestuspäev oli varem 3. september, kuid alates 14. veebruarist 1969 peetakse tema mälestuspäeva 21. augustil.
Pius X on seostatud mitmete imetegudega. Nunna Marie-Françoise Deperras' kinnitusel tervenes ta Pius X poole palvetamisel 7. detsembril 1928 luuvähist. Nunn Benedetta De Maria tervenes Pius X mõjul samuti vähist. Pius XII tunnustas 11. veebruaril 1951 mõlema ime autentsust.
Volinik Francesco Belsami tervenes Pius X poole palvetamisel eluohtlikust mädanikust ja nunn Maria Ludovica Scorcia raskest haigusest.
Pius X on Atlanta peapiiskopkonna, Kottoyami peapiiskopkonna, Zamboanga peapiiskopkonna, Des Moinesi piiskopkonna, Great Falls Billingsi piiskopkonna, Springfield – Cape Girardeu piiskopkonna, esimeste armulaualiste, Treviso emigrantide, esperantistide ja palverändurite kaitsepühak.
Tema järgi on nimetatud Pius X Preestrite Vennaskond.
Salem (Tamil Nadu)
Salem (tamili சேலம், Cēlam) on linn Indias Tamil Nadu osariigis, Salemi ringkonna keskus.
Linnast korraldatakse turismireise linnalähedastes mägedes asuvasse Yercaudi.
Kambja
Kambja on alevik Tartumaal Kambja vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas alevikus 689 elanikku.
Ajalugu
Kambja alevik asutati 1926. aastal Tartu maakonnavalitsuse otsusega. Kambja vallanõukogu eraldas aleviku jaoks 2 km² suuruse ala Kambja kirikumõisa, endise Väike-Kambja ja Suure-Kambja mõisa maadest. Maa tükeldati kahekümneks ½ kuni 1 vakamaa suuruseks ehituskrundiks.
Siiski juba enne aleviku sündi oli Kambja kiriku ümber tekkinud kirikuküla, kus 1922. aastal tegutsesid jaoskonnaarst, ämmaemand, apteek, postkontor, telefonikeskjaam ja postijaam.
Kambja südameks on Kambja kirik. Kambjat (Kambie) on esmamainitud 1330. aastal Tartu piiskopkonna vaimulike loetelus.
Kirik
pisi|Kambja kirik (2009) Kambja kirik ehitati praegusele kohale ilmselt 14. sajandil. Kahel korral, Liivi sõja algul 1558 ja Põhjasõjas põletasid Vene väed kiriku. Kirik taastati 1720 ning selle põhiosa müürid on aluseks ka praegusele kirikule. 1874. aastal suurendati kirikut, ehitades pikilöövile lisaks põiklööv. Suuremale kirikuhoonele sobiva uue torni (Arnold Matteuse projekt) sai kirik 1937.
1660. aastal määrati sinna ametisse kirikuõpetaja Andreas Virginus, kes oma poja Adrian Virginiuse abiga tõlkis esimest korda lõunaeesti keelde ja kirjastas "Wastse Testamendi". Samal, 1686. aastal alustas kiriku juures tegutsemist üks Eesti esimesi talurahvakoole, mille samuti asutas Andreas Virginius. 1702. või 1704. aastast oli Kambjas õpetajaks Ignatsi Jaak, kelle nime Kambja Põhikool praegugi kannab.
1794. aastal on esmamainitud eesti koorilaulu, kuna Kambja kirikuõpetaja Heinrich Andreas Erxleben asutas seal koostöös vennastekogudusega esimese laulukoori.
Kirikuaias kasvab Tartu Ülikooli 300. juubelipidustuste ajal 1932. aastal Eestis külas käinud Rootsi kroonprintsi Gustavi istutatud tamm, nn. Kuninga tamm.
Vallamaja (endise Vastse-Kambja mõisa peahoone)
pisi|Vastse-Kambja mõisa härrastemaja Kambja kirikumõisa lähedal olnud Vastse-Kambja mõis (Klein-Kamby, hiljem Neu-Kamby) eraldus Suure-Kambjast 17. sajandil Stackelbergide ajal ja 1868 müüdi Gernhardtidele, kelle kätte jäi see kuni võõrandamiseni. Vastse-Kambja mõisa kahekorruseline härrastemaja on ümber ehitatud. Praegu asub hoones Kambja vallavalitsus. 19. sajandil kutsuti küla mõisa järgi ka Väike-Kambjaks.
Koolimaja
pisi|Kambja kool Kambja uus koolimaja sai kiriku kõrval valmis 2005. aastal. Projekt valmis 1991. aastal, nurgakivi pandi 1998. aastal. Seni tegutses kool Aia tänava koolimajas (valminud 1965).
pisi|left|Vabadussõja mälestussammas
Aomori
thumb Aomori on linn Jaapanis, Aomori prefektuuri keskus. Asub Honshū põhjarannikul Mutsu lahe kaldal.
Kambja
Vabadussõja ausammas
Vabadussõja ausammas avati Kambja alevikus 27. oktoobril 1929. Pronkskuju valmis kunstnik Aleksander Elleri kavandi järgi AS Teguri vabrikus Tartus. Samba alus valmistati meister Jürgensoni juhatusel kividest, mida langenute perekonnad ja Kambja ümbruse elanikud kodu põldudelt ning niitudelt kokku tõid. Raha samba valmistamiseks saadi korjandustest ja valdade toetusena.
Aomori
Linnast saab alguse Seikani tunnel, mis ühendab Honshū saart Hokkaidōga. Enne tunneli ehitamist kulgesid linnast Hakodatesse rongipraamid.
Kambja
Vabadussõja ausammas
Rahvajutu järgi oli kuju prototüübiks Villemi talu peremees ja Riigikogu liige Jüri Ottas.
Aomori
Linn asutas Moriyama Yashichirō 1612. aastal ja sellest sai Tsugaru hani pealinna Hirosaki sadam. Linnaõigused sai 1. aprillil 1898.
Kambja
Vabadussõja ausammas
1940 võeti kuju aluselt maha, 1942 pandi oma kohale tagasi, 1948 lõhuti kuju koos alusega ja 28. juunil 1989 avati ausammas taastatud kujul.
Aomori
1. aprillil 2005 liideti Aomoriga Namioka linn.
Kambja
Perekivi
Kambja juurtega Tartu ärimees Tiit Veeber püstitas samba perekonna tähtsuse esiletõstmiseks. Samba õnnistas peapiiskop Andres Põder 23. juunil 2011.
Kalmistu
pisi|Kambja kalmistu peavärava kabel
Kambja surnuaia pühitses Kambja kirikuõpetaja Zimmermann aastal 7. novembril 1773 (uue kalendri järgi).
Surnuaia peavärava kõrval on matusekabel. Üleval on kaks perekonna hauakabelit. Lõunapoolne (paremal) on Suure-Kambja mõisnike Stackelbergide ja Knorringute ning põhjapoolne (vasakul) Reola mõisnike Schoulzide oma. Vastavalt omaste soovile kasutatakse praegu matusetalituste läbiviimisel kas peavärava kabelit või Schoulzi kabelit, Knorringu kabelit kasutatakse tänapäeval tööriistade laona.
Loodus
pisi|Kambja järv Kambja järv on 2,3 ha suurune. Samuti asub alevikus Kambja paisjärv ehk Järveots, mille pindala on 0,6 ha.
Tartu–Võru maantee ääres kõrgub vana tarupuu – Kambja mänd.
Albaania kirjandus
Albaania kirjandus on albaania keeles kirjutatud kirjandus.
Albaania kirjandusteosed on kirjutatud geegi ja toski murdes.
Albaania kirjanduse arengut on takistanud Türgi võim (suurema osa ajast ei tohtinud Türgi võimu ajal albaaniakeelset kirjandust välja anda) ning regionaalne ja usuline killustatus.
Albaanlastel on rikkalik rahvaluule. Türgi võimu ajal välja kujunenud eepilised rahvalaulud räägivad võitlusest slaavlastega. Nad on inspireeritud Homerose eepostest ja keskaegsetest rüütliromaanidest. Bosnias on väga sarnased serbia rahvalaulud, kus vaenlasteks on albaanlased. Rahvajuttudes on tunda seost kreeka mütoloogiaga.
Prantsuse dominiiklane Brocardus, tollane Tivari peapiiskop, kirjutas ühes ladinakeelses kirjas aastast 1332: "Kuigi arbëritel (albaanlastel) on ladina keelest erinev keel, on neil siiski igapäevases kasutuses, nagu ka kõigis oma raamatutes ladina tähed." Seega pidi hiljemalt 14. sajandi alguses eksisteerima albaaniakeelne kirjakultuur.
Vanim säilinud albaaniakeelne tekst on katoliiklik ristimisvormel 1462. aastast: Unte' paghesont peremerit Atit et birit et spertit senit. Selle pani kirja Durrëse peapiiskop Pal Engjëlli ning kiitis heaks nimetatud aastal Mati linnas koos olnud sinod.
Raamatus Shkodëri piiramisest kirjutas Barleti: ''Mul olid hiljuti käes ühed annaalid – pigem fragmendid kui annaalid – mis legendile tuginedes ei räägi mitte linna ehitamisest, vaid taasehitamisest. Neist on kodukeeles lugeda, et "keegi Roza ja tema õde olid Shkodëri linna asutajad". Jutt on niisiis albaania keelest. Albaaniakeelsed raamatud on kaotsi läinud tõenäoliselt süstemaatilise hävitustöö tulemusena. Selles on südi kas Stefan Dušan, kes püüdis oma õigeusulisest riigist katoliiklust välja juurida, või türklased, kes tahtsid hävitada tõendeid albaania kultuurist. Albaaniakeelseid kirjutisi on säilinud välismaa arhiivides ja raamatukogudes.
16. kuni 18. sajandi albaaniakeelsed raamatud on enamasti usuline või tarbekirjandus, näiteks grammatikad ja sõnastikud, milles teiseks keeleks on ladina keel. Neid trükiti Itaalias.
Albaaniakeelset usulist kirjandust anti 16. ja 17. sajandil välja geegi murdealal. Katoliku misjonärid nõutasid Türgi võimudelt loa raamatuid välja anda. Gjon Buzuku andis 1555 välja missaraamatu (Meshari). See on vanim säilinud albaaniakeelne raamat. See sisaldab põhilised osad katoliku liturgiast: suuremate pühade teenistused, kommentaare palveraamatust, osi Piiblist ja katekismusest. Raamat on kirjutatud geegi murdes ladina kirjas, millele on lisatud täiendavaid tähti. Sõnavara on suhteliselt rikas. Ortograafia ja morfoloogia on järjekindlad, mis viitab varasema kirjatraditsiooni olemasolule.
1635 trükiti ladina-albaania sõnaraamat.
Kõige varasemad toskimurdelised raamatud olid õigeusulise sisuga ning koostati Sitsiilia albaanlaste poolt.
Lekë Matrenga avaldas 1592 ka esimese albaaniakeelse kirjandusteose, poeemi "Õhkamiste laul".
Kristlikke usulisi teoseid kirjutasid 16. ja 17. sajandil ka Pjetër Budi, Frang Bardhi ja Pjetër Bogdani.
18. sajandil kirjutati pikki poeeme (bejtexhinj; türgi sõnast bejt 'värss') algul türgi, hiljem pärsia ja lõpuks albaania keeles araabia kirjas.
Alates 1870. aastatest keskendus albaania rahvuslus kirjandusele. Tekkis uus, rahvuslik kirjanduslik liikumine, mis sai inspiratsiooni suuremat osa Euroopast haaranud rahvuslusest. Türgi võimu all ei olnud lubatud albaaniakeelsed koolid ega raamatud, nii et kirjanduslik tegevus leidis aset põhiliselt väljaspool Albaaniat. Tähtsad kultuurikeskused olid Itaalias, kus elas palju albaanlasi Calabrias ja Sitsiilias. Sealt kasvas välja mitmeid õpetlasi ja toski murdes kirjutavaid poeete. Kõige mõjukamad neist olid Jeronim de Rada (1814–1903) ja D. Kamarda (1821–1882). De rada kogus elu aja rahvaluulet ning põimis seda oma eepilistesse poeemidesse, millest üks jutustas Albaania rahvuskangelasest Skanderbegist. De Rada andis välja ka esimest albaaniakeelset ajakirja Fjamuri ('Albaania lipp'; 1883–1887), mida salaja viidi ka Albaaniasse. De Rada oli albaania rahvusliku eneseteadvuse tulihingeline propageerija. Kamarda oli albaania keele ja rahvaluule uurimise teerajaja. Ajakirjadele, mida need kaks meest välja andsid, tegid kaastööd ka teised isamaalised literaadid. Nende seas olid rafineeritud lüürilised poeedid Zef Serembe (1843–1891) ja Zef Skiro (1865–1927).
Teine tähtis albaania kultuuri ja kirjanduse keskus oli 19. sajandi kahel viimasel kümnendil Konstantinoopol, kus aastaid elas ja töötas suur romantiline isamaaluuletaja Naim Frashëri (1846–1900). Konstantinoopolia ja Balkani pealinnades asutati albaania seltse, mis andsid välja albaania kirjanike teoseid ning toimetasid neid salaja Albaaniasse. Nii näiteks asutasid kolm venda Frashëri't – näitekirjanik Sami, nostalgiline luuletaja Naim ja poliitiline aktivist Abdyl – 1878 Prizrenis vabastuskomitee ning pühendusid Albaania vabastamisele Türgi võimu alt ning raamatute levitamisele.
Türgi võimud ajasid selle seltsi laiali, kuid seltsi juhid jätkasid kirjanduslikku tegevust eksiilis Egiptuses ja Bukarestis. Abdyli poeg Midhat Frashëri hakkas 1897 välja andma taskuformaadis kirjandusajakirja, mida suures tiraažis salaja toimetati Albaaniasse.
Kalmaarilised
Kalmaarilised (Oegopsida; varem kasutusel ka Teuthida) on peajalgsete klassi kuuluv merelise eluviisiga kõrgelt arenenud selgrootute selts. Siia seltsi arvatakse umbes 300 liiki.
Albaania kirjandus
Iseseisvuse-eelne kirjandus oli võitlevalt isamaaline ning andis Albaania ajalugu ja albaania rahvaluulet edasi romantilistes värvides.
Kalmaarilised
Nagu teistelegi peajalgsetele omane, nii on ka kalmaaridel hästi eristatav pea, bilateraalsümmeetriline keha, mantel koos mantliõõnega ja kümme kombitsat ehk haaret koos neil paiknevate arvukate iminappadega.
Albaania kirjandus
Ortograafianormi ladina tähestikus töötas välja frantsisklasest luuletaja Gjergj Fishta (1871–1940) ning see võeti vastu albaania intellektuaalide kongressil Bitolas (praegu Põhja-Makedoonias). Fishta tuntuim teos on eepiline poeem "Mägede lauto", mis kasutab rahvalaulu kaheksasilbilist värsimõõtu ning mille paljud osad on saanud rahvaluuleks.
Kalmaarilised
Süstemaatika
WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulus seltsi seitse ülemsugukonda :
Albaania kirjandus
Iseseisvusaja kirjanike Mihal Grameno, Foqion Postoli ja Mehdi Frashëri romaanid ja värssdraamad rääkisid kohalikest kommetest, veritasust, intriigidest, reetmistest ja rivaliteedist Albaania mägilaste seas iseseisvusvõitluse ajal. Midhat Frashëri kirjutas esimese albaaniakeelse lühijuttude kogu " Hi dhe shpuzë"'' (1915; "Tuhk ja süsi"), milles oli juttu veritasust ja külade põletamisest.
20. sajandi alguse albaania luule väljapaistvamad esindajad on romantiliste rahvaluulel põhinevate ballaadide kirjutaja Gjergj Fishta, klassitsismi jäljendav Ndre Mjeda ja mitmekülgne luuletaja Aleksander Stavre Drenova (varjunimi Asdren).
Minni Nurme
Minni Katharina Nurme (kuni 1935 Neumann, 1936–1941 Raudsepp, 1941–1958 Hint; 17. oktoober (vkj)/ 30. oktoober 1917 Kiini talu, Aidu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 22. november 1994 Tallinn) oli eesti kirjanik.
Albaania kirjandus
1930. aastate oluline kirjanik oli ka Ernest Koliqi, kes kirjutas lühijutte Shkodëri piirkonnast, kust ta pärit oli. Sel ajal kirjutas lühijutte ka rumeeniaalbaanlane Mitrush Khuteli (õieti Dhimitër Pasko). Näitekirjanduses domineeris viljakas, kuid ebaühtlase tasemega Kristo Floqi. Luules tõusis esile rumeenia mõjuga müstik Lasgush Poradeci.
Kommunistliku režiimi ajal albaania kirjandus tardus rangete ideoloogiliste nõuete tõttu.
Erandina tõusis esile Ismail Kadare, kelle romaan Gjenerali i ushtërisë së vdekur (1963; Surnud armee kindral) tõlgiti tähtsamatesse Euroopa keeltesse ning on jäänud ainsaks rahvusvaheliselt tunnustatud albaania kirjandusteoseks.
Minni Nurme
Nõukogude–Saksa sõja ajal oli ta Nõukogude tagalas ning seejärel tegutses vabakutselise kirjaniku ja tõlkijana. 1948. aastal mõisteti Nurme avalikult hukka loomingus avalduva pessimismi ja passiivsuse eest.
Looming
Kirjutanud olustikulist ja psühholoogilist proosat ning sõja ajal peamiselt koduigatsuslikku luulet. Hiljem kirjutas loodus- ja tundeluulet ning filosoofilist luulet.
Mälestuse jäädvustamine
Aastatel 2003–2011 andis Paistu vald kirjanikest õdede Salme Ekbaumi ja Minni Nurme mälestuseks välja koduluulepreemiat.
Isiklikku
Tema õde oli kirjanik Salme Ekbaum.
Aastail 1936–1941 oli ta abielus Jaan Raudsepaga (1907–1962), siis oli tema kodanikunimi Minni Raudsepp. Nende poeg on sisearhitekt Loomet Raudsepp.
Aastail 1941–1958 oli ta abielus Aadu Hindiga, siis oli tema kodanikunimi Minni Hint. Nende lapsed on Martin Hint, Päärn Hint, Miina Hint, Aadu Hint ja Eeva Park.
Salvei
Salvei on huulõieliste sugukonna kõige suurem perekond. Perekonda kuulub umbes 700–900 liiki poolpõõsaid, püsikuid ja üheaastaseid taimi.
Kesk-Ameerikas umbes 500 liiki, Kesk-Aasias ja Vahemere maades 250 liiki, Ida-Aasias 90 liiki.
Tallinna Psühhodraama Kool
Kooli lõpetanud psühhodraama rakendajatel on õigus psühhodraamat kasutada oma erialal ja ametikohal, lõpetanud lavastajatel ja koolitajatel on eeldused seda kasutada ka iseseisva elukutsena. Tallinna Psühhodraama Kool peab vajalikuks, et Eesti ühiskond saaks kasutada heal professionaalsel ja eetilisel tasemel psühhodramaatikud. Koolitus peab kinni sellest nõudest.
Tallinna Psühhodraama Kool lähtub oma tegevuses Soome psühhodraama ühenduste eetikajuhendist, lugedes seda ka Tallinna Psühhodraama Kooli praeguseks eetikajuhendiks. Tallinnas algas psühhodraama koolitus aastal 1995. Algul toimus õpe Soome Moreno Instituudi ja Helsingi Psühhodraama Instituudi halduses. 1999.a. asutati Tallinna Psühhodraama Kool. Tallinna Psühhodraama Kool on The Nordic Board of Examiners in Psychodrama, Sociometry and Group Psychotherapy, NBE (asutatud 1993) liikmesorganisatsioon ning koolitus toimub Tallinna Psühhodraama Koolis vastavatest standarditest lähtuvalt.Tallinna Psühhodraama Kool on aktsepteeritud Eesti Haridusministeeriumi poolt (koolitusluba number 2720HTM).
Madurai
Madurai (tamili மதுரை, Maturai, varem ka Madura) on linn Indias Tamil Nadu osariigis, Madurai ringkonna keskus. Asub Vagai jõe ääres.
Linnas asuv Minakshi tempel on üks tähtsamaid Šiva kultuspaiku.
Under construction
Under construction on infotehnoloogias rahvusvaheline ingliskeelne termin, mida kasutatakse Interneti kodulehtede puhul, mis on küll avatud, kuid alles koostamisel.
Esteban Cambiasso
pisi|Esteban Matías Cambiasso Esteban Matías Cambiasso Deleau (sündinud 18. augustil 1980 Buenos Aireses) on Argentina endine jalgpallur, poolkaitsja.
Klubikarjäär
Cambiasso alustas elukutselise jalgpalluri karjääri 1995. aastal Argentinos Juniorsis, siirdudes 1996 Real Madrid Castillasse, mis on Madridi Reali reservklubi. Aastal 1998 läks ta tagasi Argentinasse, kus mängis kolm aastat Independientes ja ühe hooaja River Plates. Aastal 2001 siirdus ta Madridi Reali, kus ta tuli La Liga (Hispaania jalgpalliliiga) meistriks ja võitis Toyota Cupi 2003 ja Hispaania meistrite karika 2004.
Aastal 2005 sõlmis Cambiasso lepingu Milano Interiga. Ta tuli klubiga viiel korral Itaalia meistriks ning võitis neli Itaalia karikat ja neli Itaalia superkarikat, lisaks võideti hooajal 2009–10 UEFA Meistrite Liiga. Interis mängis ta kuni 2014. aastani.
Hooajal 2014–2015 mängis ta Inglismaa kõrgliiga Premier League'i klubis Leicester City. Ta aitas klubil säilitada koht Inglismaa kõrgliigas. Ta lõi 34 mängus kokku viis väravat, sealhulgas 13. vooru mängus Queens Park Rangersi vastu, lõpetades sellega Leicester City viis vooru kestnud väravate põua, ja hooaja viimases mängus 24. mail Queens Park Rangersi vastu. Ta valiti klubi hooaja parimaks mängijaks.
2015. aasta augustis sõlmis ta kaheks aastaks lepingu Kreeka klubiga PAE Olympiakós.
Mõlemal Olympiakóses veedetud hooajal tuli ta klubiga Kreeka meistriks.
UEFA Euroopa Liiga hooaja 2016–2017 esimeses alagrupimängus 15. septembril lõi ta värava Šveitsi klubile Young Boys. Olympiakós kogus alagrupiturniiril kuue mänguga kaheksa punkti ja jäi oma alagrupis teiseks, millega kindlustati edasipääsu. 9. märtsil 2017 toimunud kaheksandikfinaali viigistas Olympiakós Cambiasso väravast Türgi klubiga Beşiktaş, kuid teine mäng kaotati ning langeti kokkuvõttes välja.
Cambiasso teatas karjääri lõpetamisest 2017. aasta septembris.
Koondisekarjäär
Cambiasso tuli 1997. aasta juunioride maailmameistriks, olles oma meeskonna noorim mängija, kuid lüües finaalis avavärava. 1999. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli ta meeskonna kapten. Aastatel 1997 ja 1999 tuli ta Argentina koondisega Lõuna-Ameerika noorte meistriks.
Argentina rahvuskoondises mängis ta esimest korda 20. detsembril 2000 Mehhiko vastu.
2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Saksamaale. See oli ühtlasi tema esimene värav rahvuskoondises.
Cambiasso oli Argentina koondise koosseisus 2006. aasta maailmameistrivõistlustel. Alagrupi teises mängus Serbia ja Montenegro vastu lõi ta teise värava, mille Argentina võitis 6:0. Veerandfinaalis Saksamaa vastu lõppes mäng penaltiseeriaga. Cambiasso penalti Saksamaa väravavaht tõrjus ja Argentina langes välja.
2007. aasta Copa Américal sai ta Argentina koondisega teise koha.
Tema viimaseks suurturniiriks jäi 2011. aasta Copa América.
Ta mängis Argentina koondises aastatel 2000–2011 kokku 52 mängus ja lõi viis väravat.
Isiklikku
Esteban Cambiasso on 178 cm pikk.
Tema hüüdnimi on Cuchu.
Kaheksahaarmelised
Kaheksahaarmelised (Octopoda) on peajalgsete klassi kuuluv mere-eluliste selgrootute selts.
Kaheksajalalised on laialt levinud paljudes ookeanipiirkondades, eriti aga korallrifialadel.
Kaheksajalaliste tuntuim perekond on kaheksajalg (Octopus), kuhu kuulub seltsi tavalisim liik harilik kaheksajalg (Octopus vulgaris).
Erinevalt kalmaarilistest on kaheksajalalistel kaheksa kombitsat ehk haaret.
Kaheksajalalised on eranditult röövloomad.
Perekondi ja liike
Kaheksajalalisi eristatakse umbes 300 liiki.
Hermine Elisabeth Jürgens
MuudaHermine Elisabeth Jürgens (sünninimi Blaubrück, tuntud ka kui Äksi nõid; 29. veebruar 1892 Peterburi – 1. juuli 1976 Kastre) oli eesti muusikapedagoog, ravitseja ja selgeltnägija.
Elukäik
Hermine Elisabeth Blaubrück sündis 1892. aastal Peterburis klaverivabrikandi peres. Tema isa Georg Blaubrück oli pärit Tartumaalt Käreverest Topa talust. Hermine võttis kaks isa ettevõttest pärit klaverit Eestisse tulles kaasa ning üks neist, Bechsteini tiibklaver, oli tema kasutuses elu lõpuni. Ta õppis Peterburi gümnaasiumis, kus omandas väga hea vene ja saksa keele.
18-aastaselt abiellus Hermine Blaubrück kaugsõidukapten Gustav Jürgensiga. Neil sündis kaks poega: Karl ja Artur. Pere sattus majanduslikesse raskustesse ning oli sunnitud tulema Eestisse, esialgu Hermine Jürgensi onu tallu Käreveres. Hermine osales vabadussõjas rindeõena. Kui lapsed olid kümneaastased, jättis Hermine Jürgens mehe ning siirdus koos lastega Tartusse. Tartus teenis Hermine elatist tummfilmide klaverisaatjana ning hiljem, pärast tummfilmide taandumist ka ennustajana. Mõnda aega elas ta koos tolleaegse kuulsa illusionisti Harri Lindneriga.
Tartu perioodil rääkis proua Jürgens eesti keelt aktsendiga, lisaks väga heale vene ja saksa keelele oskas ta ka veidi prantsuse, ladina ja sanskriti keelt. Ta lõpetas 1918–1939 tegutsenud Viiburi muusikakooli (musiikkiopisto). Hermine Jürgens on komponeerinud väiksemaid palu, üks neist kannab nime "Rong itta". 1930. aastate alguses külastas ta teoloogia loenguid Tartu Ülikoolis. Jürgensi enda sõnul tugevnes tema sünnipärane selgeltnägemise võime 30. ja 40. eluaasta vahel.
1935. aastal elas Hermine Ahjal ja oli sealse Krõpsi metsavahi abikaasa. Mõnda aega oli ta seal kohaliku naiskodukaitseorganisatsiooni esinaine, kuid sai kohtusüüdistuse kellegi au haavamises ja oli sunnitud sellest ametist lahkuma. 1930. aastate lõpus elas Hermine lühikest aega Tallinnas koos poegadega.
1940. aastate algul kolis Hermine Äksi kanti. Ühe oma klaveri müügist saadud raha annetas ta Äksi kiriku remondiks. Ta oli kümme aastat kiriku organist ja andis muusikatunde. Sõja ajal aitas ta inimestel teada saada kadunud omaste saatust. Täppi läinud ennustuste kõrval on teateid ka ebaõnnestunud nägemustest ja ennustustest. Ta aitas leida kadunud või varastatud esemeid ja koduloomi. Varastatud loomade leidmist on kujutatud ka 1974. aastal ilmunud Aleksander Suumani luuletuses "Äksi nõia meenutused".
Herminel oli mõnesajaköiteline raamatukogu, ta luges ja kirjutas palju. Paljud tema säilinud kirjatööd on sugulaste käes ning palju on läinud ka kaduma.
pisi|Äksi nõia, Hermine Elisabeth Jürgensi mälestuskivi tema viimases elukohas Puhtaleiva külas Ta suri Kastre hooldekodus 1. juulil 1976 ning maeti Äksi kalmistule. Varsti pärast tema surma pandi tema hauale paekivist tahvel kirjaga "Äksi nõid", mis järgis Hermine soovi – Hermine Jürgensile meeldis tema hüüdnimi. 1996. aastal avati tema kalmul uus kivi. Hermine maja süüdati pärast tema surma tsiviilkaitseõppuste käigus. 11. juulil 1999 avati Äksi nõia viimases elukohas Puhtaleiva külas mälestuskivi. Mälestuskivi autor on skulptor Ado Koch ja maastikukujundaja oli Maire Runtel-Orav.
Isiklikku
Hermine Jürgens oli kirglik suitsetaja, ta suitsetas umbes 60 aastat oma elust.
Argumentõ i Faktõ
Argumentõ i Faktõ ("Аргументы и факты", lühend АиФ) on Moskvas väljaantav nädalaleht.
See asutati 1978 ühingu Teadus väljaandena, mis pakkus propagandistidele statistilisi andmeid ja muud raskesti kättesaadavat teavet. Aastast 1980 on see nädalaleht. Seda said tellida ainult propagandistid.
Perestroika ajal kujunes sellest lehest juhtiv glasnosti leht. Aastal 1990 oli ajalehe tiraaž 33,5 miljonit, millega ta läks Guinnessi rekordite raamatusse kui suurima tiraažiga ajaleht.
2017. aasta III kvartali tiraaž oli 1 510 973 eksemplari.
Tallinna Nõmme Põhikool
thumb thumb Tallinna Nõmme Põhikool on üldhariduskool Tallinnas Nõmmel.
Asukoht ja ligipääs
Koolimaja asub raudtee ääres Nõmme ja Hiiu raudteepeatuse vahel. Kooli aadress on Raudtee 68. Kooli territoorium piirneb Männi, Puuvilja ja Raudtee tänava ning Pärnu maanteega. Koolist 200 meetri kaugusel paikneb Võsu bussipeatus, kus peatuvad bussid nr 10, 27 ja 33.
Ajalugu
Kooli eelkäija oli 1. septembril 1922 avatud Dagmar Dreyeri saksakeelne eraalgkool, mis alates 1927 kandis nime Saksa Avalik Algkool. Ka seal toimus õppetöö toimus saksa keeles. Kool asus algul vanas majas, mis pärines Nikolai von Glehni ajast. Uus maja valmis 1933. aastal. Kool tegutses 1939. aasta oktoobrini, siis tuli vahele sõda. 1940. aastal anti koolihoone Punaarmee kasutusse.
Aastatel 1944–1959 tegutses koolimajas vene õppekeelega kool. 1. septembril 1959 alustas tööd eestikeelne Tallinna 34. 7-klassiline Kool ja seda daatumit ongi pikka aega ekslikult peetud kooli algusaastaks; aastal 1961 nimetati kool Tallinna 34. 8-klassiliseks kooliks.
Aastal 1967 valmis koolimaja juurdeehitis.
2012. aastal tähistas kool oma 90. aastapäeva ja selle puhul avati koolimaja ees skulptuur.
Õpilased
Koolis õpib 2017/18. õppeaasta seisuga 580 õpilast.
Koolilaul
Sõnad ja viis: Reeda Toots (1976).
Esimest korda üle kooli läve
Putumayo jõgi
Putumayo (alamjooksul Içá) on jõgi Lõuna-Ameerikas. Algab Andidest. Mägedest laskunud, voolab tasandikul, valdavalt kakku. Suubub vasakult Amazonasesse.
Tallinna Nõmme Põhikool
Koolilaul
astub üks väikene isik.
Jalad ei paigal püsida läbe,
kuid rinnus on kartusepisik.
Ära sa karda, põngermann väike,
varsti see kartus sul kaob.
Peagi su peas, mis on nii väike,
Refr. See, jah, see on meie kool
pisike, väike, kuid armas.
Eluvaipa temast jääb
üks kõige kuldsem narmas.
Mändide vahel ta valge hoone,
mis alul väikestel hirmuks.
Hiljem, kuid suuremaks saades muutub
see hirmuelevant kirbuks.
Armsaks saand maja, mis asub Nõmmel,
me koolimaja on see.
Aru ei saa ainult ma sellest,
miks nii ruttu lõpeb see tee.
Refr. See, jah, see on...
Arhont
Arhont ehk arhon (vanakreeka keeles ἄρχων arkhōn 'juht, valitseja') oli kõrgem ametnik mitmes Vana-Kreeka linnriigis.
Ateena arhondid
Ateenas oli arhonte korraga üheksa ja nad valiti üheks aastaks.
Aastat hakati nimetama esimese arhondi ehk eponüümi (arkhôn eponymos) järgi. Esimene arhont oli riigiasjade peaülevaataja ning kohtunik perekonna- ja pärimisasjades. Ta oli ka eesistuja suurtel dionüüsiatel. Selles funktsioonis pani ta Ateena rikastele kodanikele kohustuse finantseerida koore ja tragöödiaetendusi.
Teist arhonti nimetati basileuseks 'kuningaks'. Tal olid religioossed kohustused, mis kunagi olid kuulunud pärilikele kuningatele: ohvriteenistuste ja religioossete pidustuste juhtimine ning templite ja pühamute ülevaatamine.
Kolmas arhont (polemarkhos) juhtis sõjalisi asju.
Ülejäänud kuut arhonti nimetati tesmoteetideks 'seaduseandjateks'. Nad olid kollegiaalselt seaduste eeskirjadekohase kohaldamise ülevaatajad ja kohtumõistjad. Nad juhtisid ka hääletusi rahvakoosolekul ja teiste riikidega sõlmitud lepingute ratifitseerimist.
Kolmel esimesel arhondil oli õigus valida endale kolm kaasistujat (paredroi). Kuue ülejäänud arhondi kõrval olid kaasnõunikud (symbuloi).
Soloni konstitutsioon (594) kaotas osalt arhontide varasema tähtsuse, sest nad pidid hakkama jagama oma seadusandlikku ja täidesaatvat võimu neljasaja nõukoguga ja rahvakoosolekuga. Kuuendal sajandil olid arhondid veel Ateena kõrgeimad ametnikud, ent viienda sajandi jooksul minetasid nad oma mõju.
Arhondiks võisid saada üksnes esimese klassi kodanikud, ent Kreeka-Pärsia sõdade ajal tehti Aristeidese ettepanekul arhondiamet kättesaadavaks kõikidele kodanikele sõltumata seisusest ja varandusest. Juba varem oli Kleisthenes 487–486 ära kaotanud arhondiks valimise ning kasutusele võtnud loosimise kandidaatide hulgast. Kandidaatideks valiti sada meest füülide poolt. Hiljem viienda sajandi jooksul hakati ka neid kandidaate välja loosima. See tingis arhondiameti tähtsuse kadumise. Peale selle anti mitmed arhontide funktsioonid üle teistele institutsioonidele. Näiteks riigivalitsemise kõrgem järelevalve läks üle nõukogule. Sõjaväe juhtimise võtsid kolmandalt arhondilt üle kümme strateegi. Kohtumõistmise võtsid üle kümme strateegi. Tesmoteetidele jäi volitus olla kohtuprotsessidel eesistujaks ja juhtida eeluurimist.
Kui Ateena kaotas oma vabaduse, minetasid arhondid oma mõjuvõimu, kuid amet säilis veel sajandeid.
Aristoteles arhondiametist (Athēnaiōn politeia (Ateena konstitutsioon) 55-61):
57. Eponüümne arhont hoolitseb niisiis kõige selle eest. Kuningas aga korraldab kõigepealt müsteeriume koos korraldajatega, kelle valib rahvas, kaks kõikide ateenlaste poolt: ühe eumolpiidide ja teise kerüükide poolt. Peale selle lenaia dionüüsiad: need koosnevad rongkäigust ja võistlusest. Rongkäigu korraldavad kuningas ja korraldajad ühiselt, võistluse aga korraldab kuningas üksinda. Ta korraldab ka kõik tõrvikutega rongkäigud ja tal on ka kaitsevalitsus kõikide niinimetatud traditsiooniliste ohvripidustuste üle. (2) Temale lähevad loosiga pealekaebused jumalateotuse pärast ja siis, kui tekib vaidlus preestriameti ümber. Ta otsustab kõik tülid sugukondade ja preestrite vahel sakraalsetes asjades. Ka mõrvakohtuasjad lähevad loosiga temale, ja tema kuulutab välja erandid religioossetest tavadest. (3) Mõrva- ja haavamiseprotsessid, kui keegi mõrvab või haavab meelega, toimuvad areopaagi ees; ka siis, kui keegi mõrvab mürgi või süütamisega. Ainult selle üle mõistab kohut nõukogu. Tahtmatu tapmise või mõrvakavatsuse üle või kui keegi tapab orja, asuniku või võõramaalase, kohtunikud pallaadionis. Kui keegi tunnistab mõrva üles, kuid väidab, et sooritas selle õigusega, näiteks abielurikkuja tabamisel või ettekavatsemata sõjas või spordiõnnetuse läbi, siis peetakse selle üle kohut delfiinionis. Kui keegi on pagendatud kuriteo pärast, mille puhul on võimalik amnestia, ning teda süüdistatakse selles, et ta on kellegi teise tapnud või on kedagi teist haavanud, siis peetakse selle üle kohut freatoses, (4) ja ta kaitseb end läheduses ankrusse heitnud laevast. Kohtunikeks on väljaloositud kriminaalkohtunikud, välja arvatud asjade puhul, mis kuuluvad areopaagi ette. Kohtuasja algatab kuningas; kohtuistung leiab aset pühamus lageda taeva all. Kuningas võtab pärja ära, kui ta õigust mõistab. Süüdistatav peab ülejäänud aja pühamutest eemale hoidma ning seaduse järgi ei tohi ta isegi mitte turule minna. Siis aga astub ta pühamusse, et end kaitsta. Kui kuningas kurjategijat ei tea, alustab ta kohtuasja tundmatu kurjategija vastu; nii mõistavad kohut kuningas ja füülide kuningad, ka surnud ja kõikide teiste elusolendite üle.
58. Arhont-väejuht korraldab ohvripidustusi Artemis Agrotera ja Enyaliose auks, korraldab võistlust surnute austamiseks, annab surnuteohvrid sõjas langenute auks ja Harmodiose ja Aristogeitoni auks. (2) Temale langevad osaks eraprotsessid, mida peavad asunikud, võrdselt maksustatud asunikud ja riigi külalised. Ta peab võtma nad enda peale, jaotama kümneks osaks ja laskma igale füülile loosiga osaks saada, mille peale füüli kohtunikud annavad kohtuasjad üle vahekohtunikele. (3) Tema ise algatab protsesse patrooni kuritahtliku mahajätmise pärast ja patronaadikohustuste täitmata jätmise pärast, pärandite ja pärivate tütarde asjus asunikel, ja ka muus osas korraldab väejuht kõik asjad asunikel, kelle asju ta ajab täiskodanike ees.
59. Tesmoteetidel on kõigepealt ülesanne kirjutada kohtutele ette, millistel päevadel nad peavad õigust mõistma, seejärel jagada nad ametnikele välja. Nimelt nii nagu nad on selle määranud, peavad ametnikud selle enda peale võtma. (2) Peale selle toovad nad pealekaebusi rahvakoosoleku ette ja algatavad ka süüdimõistmisi rahva poolt ja kõiki esialgseid süüdistusi rahvale arutamiseks, samuti süüdistusi seadusvastasuste ja kasutute seaduseelnõude pärast, komisjoniliikmete ja eesistujate vastu ning strateegide aruande vastu. (3) Nendele lähevad ka süüdistused, mille eest makstakse kautsjonit, nagu kodanikuõiguse usurpeerimise pärast ja kodanikuõigusest pistise abil kõrvalehiilimise pärast – kui keegi pistise abil hoiab ära kaebuse kodanikuõigusest kõrvalehiilimise pärast –, valekaebuse pärast, pistise pärast, nimekirjadesse valesti sissekandmise pärast, kohtukutse vale tõendamise pärast kohtu ees, võla vale tühistamise pärast ja abielurikkumise pärast. (4) Nad algatavad läbikatsumisi kõikideks ametiteks, ka kogukonnaliikmete poolt tagasilükatud kandidaatide ja nõukogupoolsete tagasilükkamiste puhul. (5) Nad algatavad eraprotsesse, mis on seotud impordiasjandusega ja mäekaevandustega, ja orjade vastu, kes solvavad vabana sündinut. Nad jagavad ka loosiga era- ja avalikke kohtuid ametiasutustele, (6) teevad lepinguid teiste linnadega õigusjõulisteks ja algatavad protsesse, mis tekivad lepingutest, samuti protsesse valetunnistuse pärast areopaagi ees. (7) Kõik üheksa arhonti, kümnendana tesmoteetide sekretär, loosivad välja kohtunikke, igaüks oma füülis.
60. Nii on seega lood üheksa arhondiga. Loositakse välja ka kümme võistlusekorraldajat, üks igast füülist. Nemad on pärast heakskiitmist ametis neljaks aastaks ning korraldavad haldustöö panatenaiade rongkäiguks, muusaliseks ja spordivõistluseks ja hobuste võiduajamiseks, lasevad valmistada püha rüü ning koos nõukoguga amforad; võistlejatele jagavad nad õli. (2) Õli kogutakse pühadelt õlipuudelt. Arhont nõuab selle sisse nendelt, kellel on kohad, kus pühad õlipuud kasvavad, ja nimelt poolteist kotüüli igalt puult; varem müüs linn vilju. Kui keegi püha õlipuu välja kaevas või maha raius, mõistis nõukogu areopaagilt tema üle kohut, ja kui ta süüdi mõisteti, sai ta surmanuhtluse. Sest ajast aga, kui koha omanik peab õli tarnima, on nimelt veel seadus, kui kohtuasjamenetlust enam ei ole; sest õli nõutakse linna heaks sisse omandi suuruse, mitte puude arvu järgi. (3) Kui arhont on siis kogunud tema all majandatava saagi, annab ta selle üle haldajatele akropolil, ja ta ei tohi areopaagi enne siseneda, kui ta on haldajatele kõik üle andnud. Haldajad säilitavad seda ülejäänud aja akropolil, panatenaiadel aga jagavad selle välja võistlusekorraldajatele, kes annavad selle siis võistlejatele võidu eest. Võiduauhinnad seisnevad muusalistel võistlustel hõbedas ja kullas, atleetilistel mängudel kilpides, gümnastilisel võistlusel ja hobuste võiduajamisel õlis.
61. Kõik sõjalise tähtsusega ametid täidetakse valimistega, ja nimelt kümme strateegi, varem igast füülist üks, praegu aga kõikidest korraga. Nad kinnistatakse valimistega ka oma ametivaldkondade külge, üks, kes juhib raskelt relvastatuid rindele minemisel, üks, kes valvab maad ja siis, kui sõda levib maale, juhib sõjapidamist; kaks Pireuse jaoks, üks munihhia ja üks aktide jaoks – nad hoolitsevad Pireuse rajatiste valvamise eest; üks sõjalaevade varustamise väesalkade jaoks, kes määrab sõjalaevade komandantide nimekirja, võtab ette varandusevahetuse selle jaoks ning toob ka kohtu ette prioriteedivaidlused selle asjus. Ülejäänud strateege kasutatakse eriülesanneteks. (2) Nende üle hääletatakse igas prütaanias, kas nad paistavad oma ametit hästi pidavat. Kui hääletatakse kellegi vastu, siis oleneb otsus kohtust, ja kui ta mõistetakse süüdi, siis määravad kohtunikud karistuse, mille ta peab ära kandma või maksma; õigeksmõistmise korral astub ta uuesti ametisse. Strateegidel on ka volitus omal äranägemisel vahistada niisuguseid inimesi, kes rikuvad korda, neid põlu alla panna või rahatrahviga karistada; kuid seda nad tavaliselt ei tee.
Ateena esimeste (eponüümsete) arhontide (arkhontes eponymoi) nimekiri:
Vojevoodkond
thumb|250px|right|Poola vojevoodkonnad Vojevoodkond (poola keeles województwo) on haldusüksus Poolas ning oli ajalooline haldusüksus Rzeczpospolitas.
Aneuploidsus
Aneuploidsus on patoloogiline seisund, mille puhul rakus on ebanormaalne arv kromosoome. Üleliigne või puuduv kromosoom on geneetiliste anomaaliate sagedaseks põhjuseks. Lisaks on ka mõnedel vähirakkudel ebanormaalne arv kromosoome. Aneuploidsus tekib, kui rakujagunemise käigus ei jagune kromosoomid kahe raku vahel õigesti või kui viljastumisel on sügoodis rohkem kui 1 sperm.
149
149. aasta (CXLIX) oli 2. sajandi 49. aasta.
Andres Ehin
Andres Ehin (13. märts 1940 Tallinn – 10. detsember 2011) oli eesti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.
Aneuploidsus
Kromosoomianomaaliad tekivad 1 juhul 160 sünnist. See juhtub tavaliselt siis, kui rakus algab tsütokinees enne karüokineesi lõppemist. Enamikul aneuploidsuse juhtudest peatub loote areng, aga on võimalus aneuploidse organismi sünniks. Kõige tavalisemalt on sündinutel lisakromosoom 21., 18., või 13. kromosoomi paaris.
Metroon
Metroon, jumalaema (meter) muistne pühamu.
Andres Ehin
Poliitiline tegevus
Andres Ehin oli aastail 1968–1989 NLKP liige. 1990. aastal astus ta Eesti Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Samal aastal oli Ehin Raplamaa Rahvarinde esimees. Ta kandideeris 1995 Eesti Roheliste ja Eesti Rojalistliku Partei (valimisliidu Neljas Jõud) nimekirjas Riigikokku (kandidaat nr 1366), aga ei osutunud valituks.
Aneuploidsus
Eri liikidel on erinev arv kromosoome ja seega termin "aneuploidus" tähendab, et kromosoomide arv on ebanormaalne vastava liigi kohta.
Andres Ehin
Looming
Andres Ehin esines korduvalt rahvusvahelistel luulefestivalidel, sealhulgas Lõuna-Ameerikas. 24. oktoobril 2001 esines ta luulekavaga Tallinnas Kirjanike majas.