cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lüliti
Tähistus
Näiteid standardiseeritud tähistustest, kus sulud tähistavad mittefikseerumist, "on" tähistab elektrilist kontakti ehk lüliti on suletud ning (off) tähistab elektrilist isoleeritust ehk lüliti on avatud.
Tõnis Lukas
Isiklikku
Tõnis Lukase abikaasa on kirjandusteadlane Liina Lukas. Neil on kaks tütart ja poeg. Nad elavad Tartus.
Lüliti
Tähistus
Väikeste elektromehaaniliste ja elektrooniliste lülitite korral tähistatakse lülitatavate ahelaharude (pooluste) arvu ja lülitamise liiki sageli inglise lühitähistega:
Tõnis Lukas
Isiklikku
Aastal 1941 tapsid kommunistid Tõnis Lukase isa vanemad, nii et isast sai suure talu peremees. Nõukogude võim võttis talt talu ära ja edaspidi oli ta sunnitud ennast varjama. Tõnis Lukase ema Ester Lukas oli pärit Hiiumaalt, õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja töötas hiljem keraamikuna. Tõnis Lukase onu (ema vend) oli Evald Teras.
Lüliti
Tähistus
! style="width:32%" | Tähis* !! Kirjeldus (lülitusseisundid)!! Skeem!! IEC 60617 tingmärk
Tõnis Lukas
Isiklikku
Tõnis Lukas on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Tallinna Loomaaed
pisi|Tallinna Loomaaia juubeli[[postmark (NSV Liit, 1989)]] pisi|Mälestussammas Tallinna loomaaia endisele direktorile [[Karoly Sternile (1989)]]
Tallinna Loomaaed on Tallinna linnale kuuluv loomaaed ja ainuke Eestis. Loomaaed asub Tallinnas Haabersti linnaosas Veskimetsa asumis.
Tallinna Loomaaia kollektsioonis on palju ohustatud loomaliike, nt õnnekurg, hiina alligaator, amuuri tiiger, teravmokk-ninasarvik, lumeleopard, miilu ja gaur. Loomaaed osaleb mitmetes liigikaitseprojektides, mis on seotud näiteks euroopa naaritsa ja amuuri leopardiga.
24. oktoobrist 2016 kuni aprillini 2023 oli Tallinna Loomaaia direktor Tiit Maran.
Ajalugu
pisi|Tallinna loomaaias 24. novembril 1937 toimus Peeter Pätsi juhatusel koosolek sobiva koha leidmiseks peatselt asutatavale zoo-botaanilisele pargile, vabaõhumuuseumile ja rahva lõbustuspargile.
26. novembril 1938 pidas zooloogiaaia "Rahvapark" eeltööde komisjon oma viimase koosoleku, leides, et Tallinna linna poolt soovitatud maa-ala Järve jaama juures pole vastav zooloogiaaia asutamiseks. Loodushoiu- ja Turismi-instituut taotles loomaaia asutamiseks maad ka Pärnus, kohapeal käis asja selgitamas looduskaitseinspektor Gustav Vilbaste.
25. augustil 1939 avas Eesti Loomakaitse Liit 1943. aastaks kavatsetud üleriikliku iluaiandusnäituse osana Kadrioru Väikese Loomaaia, seda loetakse tänapäeval Tallinna Loomaaia asutamiskuupäevaks. Eksponeeritud olid ilves, dingod, okassead, nutriad, lõvid, merisead, mäger, küülikud, jääkarud, pruunkarud, mustkaru, öökullid, punarebased, sinirebased, rebased, metskitsed, ahvid, mäesokud, paavianid ja ponid. 2. novembril 1939 valiti Kadrioru Väikese Loomaaia hooldajaks Aita Päts. 1939. aasta lõpuks oli loomaaeda külastanud üle 100 000 isiku. Külastamismaks oli lastele 5 senti, õpilastele ja sõjaväelastele 10 senti, täiskasvanuile 25 senti. Talvel oli loomaaed avatud pühapäeviti kell 11–16. Eesti Loomakaitse Liidu juhatuse otsusega 20. aprillist 1940 määrati Kadrioru Väikese Loomaaia juhatajaks arvates 1. maist Hermann Talts.
Praegu ehitatakse loomaaeda välja aeglases tempos, kasutades muu hulgas ettevõtete ja eraisikute annetusi.
Kollektsioon
Aastate lõikes on liikide arv loomaaia kollektsioonis muutunud järgmiselt:
Külastusalad
pisi|Lilled suvises loomaaias
pisi|Luitekass
Troopikamaja
Troopikamaja valmis 1999 arhitekt Rein Kersteni projekti järgi. 2005 avati troopikamaja idatiib (väike troopikamaja), kus eksponeeritakse troopilisi linde, poolahve, roomajaid, kahepaikseid ja kalu.
Elevandimaja
pisi|Elevandimaja Elevandimaja (Paksunahaliste maja) avati 1989 Tallinna Loomaaia 50. aastapäevaks. Algul asusid hoones elevandid, ninasarvikud ja kääbusjõehobud. Tänapäeval saab seal näha ka roomajaid, pisinärilisi jt. 2000. aastatel tehti afrikaaniumis mahukaid rekonstrueerimistöid. 2005 valmis emaelevantide aedik ja 2008 renoveeriti elevantide siseekspositsiooni ala. Aastal 2011 hakati renoveerima ninasarvikute osa.
Tulevikus peaks elevandimajas hakkama kääbusjõehobude ekspositsiooni rekonstrueerimine.
Sise-Aasia
pisi|[[Buhhaara hirv ehk hangul]] pisi|Prževalski hobused Sise-Aasia kollektsiooni kuuluvad Aasia keskosast pärit asukad. Ekspositsioon avati 2002.
2004 valmis vööthüäänide aedik, aastal 2011 valmis väikekaslaste ekspositsioon, mis asub ameerika piisonite aediku vastas.
Jaak Johanson
thumb|Jaak Johanson, juuli 2007 pisi|Jaak Johanson 12. veebruaril 2014 esinemas "[[Vadja keele sõnaraamatu" esitlusel Kloostri Aidas]] Jaak Johanson (15. detsember 1959 Tartu – 14. veebruar 2021 Tallinn) oli eesti näitleja ja pärimusmuusik.
Tallinna Loomaaed
Sise-Aasia
pisi|Väikekaslaste ekspositsioon
Alpinaarium
Alpinaarium valmis aastatel 2003–2004. Samas avati Ehitajate tee poolne loomaaia läänevärav. 6,81 ha suurusel maa-alal, mis moodustab 10% loomaaia tulevasest ekspositsiooniruumist, on 18 mätaskatustega puithoonet ja ligi 3 ha eelmäestikena modelleeritud jooksuaedikuid. Sinna on plaanitud ka lumeleopardide ja tulevikus ka manulite ekspositsioon.
Alpinaariumisse peaksid kolima veel mägedes elavad kotkad.
Linnutiik
pisi|[[Väikeluik ]] Kuue saarekese ja ühe suure poolsaarega tiik avati 2002.
Tulevikus peaks linnutiikide elevandimaja poolses osas asuma ka lõunapoolsete linnuliikidele mõeldud maja.
Kullimägi
pisi|[[Hiid-merikotkas ]] Kullimägi asub Veskimetsa servas põlise tammiku keskel. Sealsed asukad on peamiselt haukalised ja kakulised. Kullimäel elab ka Tallinna loomaaia vapiloom ilves.
Liigid
Koos faasanitega eksponeeritakse ka teisi linde.
pisi|[[Ilves ]]
Polaarium
pisi|[[Nord (jääkaru)|jääkaru Nord]] alt=|pisi|Jääkarumaailm Jääkaru maailm valmis 2017. aasta septembri lõpuks (arhitekt Joonas Sarapuu / Innopolis Insenerid OÜ). Juba 2012. oleksid pidanud algama pingviinide ja loivaliste ekspositsiooni ala ehitustööd ning karantiinikompleksi projekteerimine, kuid on selge, et niipea seda ei juhtu Tulevikus peaksid sinna üle kolima lumekakk (Nyctea scandiaca L.), kes praegu elab Kullimäel, ja linnutiigi asukas lumehani (Anser caerulescens ssp).
Vihmamets
Vihmametsa hoone valmib 2022. aastal. Külastajatele avatakse uus ekspositsioon 2023. aasta kevadel. Loomaaia keskele kerkival vihmametsa ekspositsioonialal hakatakse eksponeerima Kagu-Aasia loomaliike (binturong, lendkoer, silekarv saarmas, kalakass).
Tiigriorg
Tiigrioru ehitamist alustati 2022. aastal ning ala on plaanis avada 2023. aastal. Tiigriorus võib tulevikus lisaks amuuri tiigrile näha mitmeid Kaug-Ida loomaliike, nagu amuuri leopard, harsa, viiksjänes, muskushirv, goral.
Tallinna loomaaias elavad amuuri leopardid Darla, Alexei ja Muusi. Kõrgesse ikka jõudnud amuuri leopard Freddi suri 12. septembril 2016.
Insektaarium
2007. aastast töötab Tallinna Loomaaias insektaarium, kus tegeldakse troopiliste selgrootute kasvatamisega. Kuna insektaariumil puudub eksponeerimispind, korraldatakse iga-aastaseid ülevaatenäitusi kohviku Illu ruumides või väikeses troopikamajas
Tallinna Loomaaia kollektsioonis oli 2008. aasta seisuga mõni tuhat putukat 70 liigist, sh prussakad, lutikad, raagritsikad, hulkjalgsed, rändtirtsud, põrnikad ja ämblikud. Seal asub Euroopa loomaaedade suurim põrnikakollektsioon. Insektaariumi kalleimaid asukad on paar Malaisia põderpõrnikaid (250 euro). Putukad ostetakse enamasti Saksamaalt, Tšehhist ja vähesel määral Põhjamaadest.
Alates 2009. aasta oktoobrist kuulub kollektsiooni 87 Frégate'i saare (Seišellid) fregate'i süsikut (Polposipus herculeanus). See, üks maailma ohustatumaid süsiklasi (Tenebrionidae), kuulub Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) punases nimestikus kriitiliselt ohustatud liikide hulka.
Jaak Johanson
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri X lennu, mida juhendas Aarne Üksküla.
Ta sai tuntuks nii Johansonide pereansambli liikmena kui ka teatrilavastustes tehtud rollidega. 1982–1987 oli ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1987–1992 Pirgu Arenduskeskuse näitetrupi näitleja, seejärel Tallinna Vanalinna Muusikamajas õpetaja ja programmijuht.
Muusikalised koosseisud
Muusikuna esitas Jaak Johanson nii rahvalaule kui ka džässiloomingut ja astus üles paljudes riikides.
Isiklikku
Jaak Johanson oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Raini Laidega sündis poeg Pärt. Suvel 2020 abiellus Johanson muusik Krista Citra Joonasega.
Tema vanaisa oli kirjanik Paul Rummo. Tema ema on ajakirjanik ja toimetaja Mall Johanson. Ta oli Ants Johansoni, Mart Johansoni ja Kärt Johansoni vend.
Jaak Johanson avalikustas 2019. aasta lõpul, et põeb ägedat leukeemiat.
Vahemik
Vahemik ehk lahtine vahemik on sirge mingi kahe eri punkti A ja B vahel paiknevate punktide hulk. Punkte A ja B nimetatakse vahemiku otspunktideks. Otspunktid vahemikku ei kuulu.
Vahemiku punkte koos otspunktidega (A ja B) nimetatakse lõiguks.
Vahemik reaalarvude hulgal
Reaalarvude hulgal on vahemik ehk lahtine vahemik defineeritud kui reaalarvude hulga alamhulk, mille iga element x rahuldab võrratust a < x < b, kus a ja b on fikseeritud reaalarvud, mida nimetatakse vahemiku otspunktideks.
Kirjeldatud vahemikku tähistatakse (a, b) või ]a, b[. Vahemikud reaalarvude hulgal on üksüheses vastavuses vahemikega arvsirgel.
Lõpmatud vahemikud
Tinglikult räägitakse ka vahemikest, kuhu kuuluvad kõik reaalarvud, (-\infty,a), kuhu kuuluvad kõik reaalarvust a väiksemad reaalarvud, ja (a,+\infty), kuhu kuuluvad kõik reaalarvust a suuremad reaalarvud.
Topoloogia
Vahemikud reaalarvude hulgal on lahtised hulgad reaalarvude loomuliku meetrika suhtes.
Vahemikud osaliselt järjestatud hulgal
Vahemikuks nimetatakse ka osaliselt järjestatud hulga kõikide selliste elementide x hulka, mis fikseeritud elementide a ja b korral rahuldavad võrratust a < x < b.
Martin Klein
Martin Klein (12. september 1884 Tarvastu vald, Viljandi kreis Liivimaa kubermang – 11. veebruar 1947 Tarvastu vald, Viljandimaa) oli eesti maadleja, esimene olümpiamedali võitnud eestlane (1912, hõbemedal Kreeka-Rooma maadluse keskkaalus). Ta on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui kõige pikema maadlusmatši võitja olümpiamängudel (11:40).
Klubi: Peterburi Sanitas. Ta võistles ainult Kreeka-Rooma maadluses.
Lapsepõlv
Klein sündis 1884 Viljandimaal, õppis Kuressaare vallakoolis ja Tarvastu kihelkonnakoolis. Juba lapsena paistis ta silma sellega, et kõndis kodust karja (umbes pool kilomeetrit) käte peal. 17-aastaselt läks ta tööle laevale, kuid mereelu ei sobinud talle. Venna Juhani kutsel sõitis ta Peterburi, kus sai tööd ehitusel. Martin Klein oli tagasihoidlik, aus, abivalmis, karske ega suitsetanud.
Linnuse tänav (Narva)
Linnuse tänav on tänav Narvas Kalevi linnaosas. Algab Igor Grafovi tänavast, kulgeb Narva jõe kallast mööda ja ristub Peterburi maanteega. Tänava pikkus on umbes 600 m.
Martin Klein
1910
Peterburi klubi Sanitas sai justkui Martin Kleini teiseks koduks: ta palgati klubi valvuriks. Tema hooleks jäi maadlusruumi korrashoid ja sportlaste teenindamine. Aega jäi ka endal treenimiseks. Tema treener oli Tõnu Võimula.
Linnuse tänav (Narva)
Enne Teist maailmasõda oli samas piirkonnas '''3. Kalda tänav'''.
Tänav sai oletatavasti nime Hermanni linnuse järgi.
Martin Klein
1910
Kaasaegsed tõstsid esile Kleini aktiivset maadlusmaneeri. Ta püüdis iga hinnaga vastast seljatada ja ka parteris olles püsti tõusta.
Klein tuli Peterburi absoluutseks meistriks.
1912
7. ja 8. aprillil Helsingi Atleetklubi maadlusvõistlustel oli Klein keskkaalus (kuni 75 kg) soomlaste Emil Westerlundi ja Kalle Kaipio järel kolmas.
12.–14. aprillil osales ta Tartus Läänemere kubermangude II meistrivõistlustel. Absoluutseks meistriks tuli tartlane Eduard Hermann.
Stockholmi olümpiamängud
Keskkaalus oli 38 osalejat. Klein seljatas algul Rezső Somogyi (Ungari), Theodor Bergqvisti (Rootsi) ja Árpád Miskey (Ungari), siis võitis punktidega Joseph Merkle (Saksamaa). Kohtumisest Emil Westerlundiga pandi kummalegi kirja kaotus. Siis võitis ta punktidega Konrad Åbergi ja August Jokise ning jõudis esikolmikusse koos Alfred Asikaise (kõik Soome) ja Claes Johanssoniga (Rootsi).
Kell 11 oli võistlejatel pikem paus autasustamistseremoonia tõttu, mida viis läbi Rootsi kuningas Gustav V isiklikult.
Klein meenutas: "Ei tea, kust ma jõudu sain, aga vastu pidasin. Eelmisel päeval olid raskekaalu maailmameistril taanlasel Søren Marius Jensenil pärast kahetunnist maadlust Yrjö Saarelaga närvid krussi läinud ja ta andis loobumisvõidu. Mul oli jõud otsas, päikesest põletatud keha veritses, iga liigutus tekitas valu, pea käis ringi".
Kell 21.51 kutsuti maadlejad žürii juurde ja teatati: veel 15 minutit maadlust, siis järgneb partermaadlus. Esimesena määrati parterisse Klein. Asikainen ei suutnud midagi ette võtta ja Klein rabeles välja. Siis oli soomlase kord parterisse minna. Eestlane võttis viimase jõu kokku, sai vastase võttesse, tõstis matilt lahti ja püüdis heita.
Sellest piisas. Kell 22.10 kuulutas kohtunik Martin Kleini võitjaks.
Järgmisel päeval pidi toimuma kullamatš. Kleini keha oli mitmest kohast laiguline ja trikooäärtest veriseks hõõrdunud. Venemaa esindaja olümpiamängudel, keiser Nikolai II adjutant Vladimir Vojeikov ja Eesti spordiametnik Leopold Tõnson õhutasid Kleini minema ka Claes Johanssoni vastu, kuid Sanitase esimees Ludvig Tšaplinski ei lasknud Kleini maadlema.
Venemaal jäigi Stockholmi olümpiamängudelt kuldmedal saamata. Nõnda oli Martin Kleini hõbemedal Venemaa parim saavutus. Ka püstolimeeskond sai hõbeda, muudelt aladelt tuli 4 pronksi.
Olümpiadiplom oli meetrilaiune ja kolmveerand meetri kõrgune.
1913
27. ja 28. juulil peeti Breslaus maailmameistrivõistlused. Keskkaalus osales 6 meest, sealhulgas eestlased Georg Baumann ja Martin Klein olid ainsad Venemaa esindajad võistlustel. Klein oli suursoosik, kuid ta sai vigastada. Maailmameistriks tuli Baumann.
Augustis I ülevenemaalisel olümpial Kiievis oli maadluses kavas ainult kerge-, kesk- ja raskekaal. Martin Klein võitis raskekaalu pealinlaste Karl Požello ja Arkadi Aleksandrovitši ees. Kergekaalu võitis Baumann, keskkaalu lätlane Jānis Polis.
Edasine elu
Martin Klein oli juba nii tuntud, et hakkas elukutseliseks, kuid see talle ei sobinud. 1919 kutsuti ta koos Mihkel Mülleriga Eesti maadlejaid valmistama ette Antwerpeni olümpiamängudeks. Pärast naasis ta kodukanti ja sai Tarvastu vallas Säga külas Aaviku asundustalu. Ta tegutses ka Tarvastu Tarvitajate Ühisuses.
19. septembril 1937 maadles ta viimast korda. Mustla seltsimajas korraldati tema austamisõhtu ja tarvastulaste hulk tahtis ajada seltsimaja lõhki. Pealtvaatajate seas olid ka Kristjan Palusalu ja Johannes Kotkas. Esimeses kohtumises võitis Klein 3:0 noore mulgi Kõlu, teises kaotas 0:3 Eesti tippu kuuluvale Adalbert Tootsile (ei lasknud end seljatada).
Martin Klein suri 11. veebruaril 1947 metsatööl palke tõstes saadud songa kätte. Ta on maetud Tarvastu kalmistule.
Jean-Jacques Blaise d'Abbadie
Jean-Jacques Blaise d'Abbadie (1726 – 4. veebruar 1765  New Orleans) oli Louisiana kuberner 1763–1765.
Aruküla mõis (Koeru)
300px|pisi|Aruküla mõisa härrastemaja pisi|Aruküla mõisa härrastemaja tagakülg
Aruküla mõis oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Järva valla territooriumile Koeru, Koeru Maarja-Magdaleena kirikust 1 km kaugusele.
Aruküla mõis (saksa keeles Arroküll) rajati 17. sajandi esimesel poolel. Mõisaansamblisse kuuluvad peale klassitsistlikus stiilis härrastemaja (ehitatud 1830. aastatel) muu hulgas valitsejamaja, kelder ja klassitsistlik kaevumaja (härrastemaja ees väljakul). Härrastemaja, kaevumaja, härrastemaja ümbritsev park ning Tolli perekonna kabel 0,5 km häärberist lõunas on kaitse all.
Alates 1920. aastast on härrastemajas asunud kool. Tänapäeval asub seal Koeru Keskkooli algklasside osa ja Koeru Muusikakool. Kool kuulub Järvamaa Mõisakoolide Ühingusse. Kool kasutab ka valitsejamaja.
Omanikud ja valdajad
Mõisal on olnud 15 omanikku.
Lennart Torstensohn sai mõisa Rootsi kuninganna Kristiina valitsemisajal.
Knorringite sugukonna käes oli mõis. Knorringite juures olid sagedasteks külalisteks Adam Johann von Krusenstern ja Karl von Morgenstern. Krahv Karl Wilhelm von Toll ostis mõisa Friedrich von Knorringilt.
1919 mõis riigistati.
Härrastemaja
Kivist mõisamaja ehitati 1782–1789. 19. sajandi alguses oli hoones tulekahju. Taastamine lõpetati 1810. aastaks Friedrich von Knorringi ajal.
Eduard Tähe
Eduard Tähe (vene Тяхе Эдуард Юганович; 29. märts 1922 Seli – 18. juuli 2004 Kohila) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi töötaja ning Nõukogude Liidu kangelane, kellelt aunimetus pärast tapmise eest süüdimõistmist ära võeti.
Konstantin Fehrenbach
Konstantin Fehrenbach [f'eerenbahh] (11. jaanuar 1852 Wellendingen, Badeni suurhertsogkond – 26. märts 1926 Freiburg) oli Saksa poliitik, Saksamaa kantsler 1920–1921.
Anisotroopia
Anisotroopia ehk anisotroopsus on ruumi, füüsikalise keha või mõne muu objekti omaduste sõltuvus (mõõtmise) suunast.
Aruküla mõis (Koeru)
Härrastemaja
Krahv Karl Wilhelm von Tolli ajal tehti 1820. aastate keskel suuri ümberehitusi Peterburi ampiiri eeskujul. Sellest ajas pärineb hoone praegune kuju. Paekivist hoone on 2-korruseline. Fassaad on hilisklassitsistlik. Valdav on raske neljal sambal kolmnurkviiluga kõrge portikus. Saal asub võlvitud soklikorruse peal.
Eduard Tähe
29. septembril 1944 tegid Eesti laskurkorpuse väeosad dessandi Muhusse, mille eest said Nõukogude Liidu kangelaseks Nikolai Matjašin (1922–1988), Albert Repson (1921–1995) ja Eduard Tähe.
Aruküla mõis (Koeru)
Kabel
Krahvide Tollide hauakabel (19. sajandi II pool) on mõisahoonest mõnesaja meetri kaugusel parkmetsas teisel pool maanteed. Sinna on maetud Tollide suguvõsa krahvliku haru liikmeid. Kabel restaureeriti 1996. aastal.
Allusioon
Allusioon on varjatud vihje kirjandusteosele, üldtuntud isikule, sündmusele või faktile, nt Juuda tegu, Tootsi taskud, Potjomkini küla.
Anisotroopia
Näiteks on teatud materjalid anisotroopsed selles suhtes, et valguse murdumine nendest materjalidest kehadel on erinev sõltuvalt valguse langemise suunast.
Raugi alumine tulepaak
pisi|püsti|Raugi alumine tulepaak
Konstantin Fehrenbach
Ta sündis külakoolmeistri pojana. Katoliiklikud vanemad soovisid, et pojast saaks vaimulik, ja panid ta 1865 Freiburgi kloostrikooli, mille Fehrenbach 1871 lõpetas. Järgnes teoloogia õppimine Freiburgi Albert Ludwigi Ülikoolis. Seal jõudis ta järeldusele, et tsölibaat ei ole tema jaoks sobiv eluviis, mis välistas vaimuliku karjääri. Seetõttu läks ta 1874 üle õigusteaduskonda, mille lõpetas 1879. Samal aastal ta abiellus ja sellest abielust sündis tütar.
Aruküla mõis (Koeru)
Park
Park on rajatud 19. sajandil. Pargi koosseisu kuuluvat tagaaeda ümbritseb kivipostide ning ampiirstiilis detailidega malmist aed.
Anisotroopia
Enamik kristallstruktuuri omavatest kehadest on anisotroopsed. Erandiks on vaid kuubilise süngooniaga kristallid, mille optilised omadused ei sõltu suunast ehk nad on isotroopsed.
Roman Kivimägi
Roman Kivimägi (kuni 20. juuli 1938 Roman Steinberg; 23. märts (vkj)/ 5. aprill 1900 Massu vald, Hanila kihelkond, Läänemaa – 20. mai 1939 Tallinn) oli eesti maadleja.
Raugi alumine tulepaak
Raugi sihi alumine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Muhu vallas Vahtraste külas.
Moodustab koos Raugi ülemise tulepaagiga sihi. Tulepaakide vahekaugus on 755 meetrit.
Tulepaak on 25 meetrit kõrge ja tuli merepinnast 27 meetri kõrgusel. Raugi alumine tulepaak on ülemisest 15 meetrit madalam.
Pikva mõisa park
Pikva mõisa park asub Anija vallas Pikva küla territooriumil.
Isotroopia
Isotroopsus ehk isotroopia on ruumi, füüsikalise keha või mõne muu objekti teatud omaduste sõltumatus suunast.
Näiteks radioaktiivne kiirgus on isotroopne selles suhtes, et selle intensiivsus on sõltumatu sellest, millisest suunast teda mõõdetakse.
Roman Kivimägi
Steinberg hakkas sportima karskusseltsi Valvaja 1903. aastal asutatud spordiosakonnas, mille ruumid asusid algul Dunkri tänaval keldris, pärast Väike-Pärnu maanteel kompvekivabriku Kalev kauaaegses asupaigas. Arvatavasti on siin tegu koostaja veaga, sest Kalevi eelkäija KaWe tehas asus siiski Väike-Roosikrantsi tänavas.
Konstantin Fehrenbach
Ta valiti Badeni Maapäeva 1885 Katoliikliku Keskpartei liikmena, kuid erimeelsused partei juhtkonnaga kirikupoliitika osas sundisid teda 1887 Maapäevast lahkuma.
Roman Kivimägi
Ta võistles ainult Kreeka-Rooma maadluses. Klubi oli kuni 1921. aastani Valvaja, alates 1922. aastast Tallinna Sport.
Konstantin Fehrenbach
1901 valiti ta tagasi ning ta jäi maapäeva liikmeks 1913. aastani. Aastatel 1907–1909 oli ta maapäeva president.
Roman Kivimägi
1921
Steinberg tuli Eesti meistriks keskkaalus.
Konstantin Fehrenbach
1903 valiti ta Saksa Riigipäeva (Reichstag) ning temast sai üks parema kõneoskusega parlamendi spiikreid. 1917 sai ta parlamentaarkomisjoni esimeheks ja 1918 Keiserliku Saksamaa Riigipäeva viimane president.
Roman Kivimägi
1921
Maailmameistrivõistlustel novembris Helsingis ei saanud Eesti küll ühtegi medalit, kuid olümpiapunktide järgi andsid kaks 4. ja üks 5. koht Eestile riikide arvestuses üllatuslikult teise koha. Keskkaalus eestlased Steinberg, Alfred Ternestin ja Mihkel Müller ei tulnud esiviisikusse.
Konstantin Fehrenbach
Kui loodi vabariiklik valitsus, oli ta 1919–1920 Weimari rahvuskogu president.
Juunis 1920 määrati ta vabariigi kantsleriks ja ta moodustas Saksamaa Weimari vabariigi esimese mittesotsialistliku kabineti, Keskpartei koalitsiooni Saksa Demokraatliku Partei ja Saksa Rahvaparteiga. Suutmata pidada edukaid läbirääkimisi liitlastega reparatsiooni küsimuses, oli ta mais 1921 sunnitud tagasi astuma.
Aastal 1923 valiti ta Katoliikliku Keskpartei esimeheks, parteid juhtis ta kuni oma surmani.
Kadoškino rajoon
Kadoškino rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Kadoškino alev.
Allusioon
Allusioonid võivad lisada tekstile sügavust ja laiemat kandvust.
Raugi alumine tulepaak
Tuli on nähtav 15 meremiili kaugusele.
Kadoškino rajoon
Rajoonis on 1 alevit ja 6 külaasundust, kus on kokku 24 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 7089. 2010. aasta seisuga olid elanikest 52,8% venelased, 27,7% mordvalased ja 18,6% tatarlased.
Raugi alumine tulepaak
Tuli vilgub pimedal ajal aastaringselt. Tule periood kestab 5 sekundit; see põleb 2 sekundiks, misjärel on 3 sekundiks kustunud. Samasugune tsükkel on ka ülemisel tulepaagil, kuid tuled on sünkroonimata.
Tuli on valge ning laevadelt vaadates põleb sektoris 159–167° (liitsihi asimuut 163°).
Raugi sihttulepaagid näitavad peamist Muhu väina laevateed Kõverlaiu ja Kumari laiu ning nende saarte ümber paiknevate madalate vahelt. Raugi sihttulepaakide ning Kesse ülemise ja Kesse alumise tulepaagi sihi ristumiskohas (laevatee pööramiskohas) asub Raugi tulepoi.
Ülem-Ungari
pisi|290px|"[[Košice|Cassovia: Superioris Hungariae Civitas Primaria", vaade teosest "Civitates orbis terrarum". Cassovia (slovaki keeles Košice, saksa keeles Kaschau, ungari keeles Kassa) ehk Ülem-Ungari "pealinn" aastal 1617]] Ülem-Ungari (vaste ungarikeelsele nimele Felvidék, tõlkes "ülamaa") oli piirkond, mis moodustas ajalooliselt Ungari kuningriigi põhjapoolse osa, kuid mis tänapäeval kuulub suuremalt osalt Slovakkiale. Piirkonda on kutsutud ka nimega Felső-Magyarország ("Ülem-Ungari", slovaki keeles Horné Uhorsko).
Roman Kivimägi
1922
Maailmameistrivõistlustel märtsis Stockholmis osalesid ainult eurooplased. Seetõttu loobuti MM-ide korraldamisest kuni 1950. aastani. Steinbergi sinna ei saadetud. Eduard Pütsep võitis hõbemedali.
Eduard Tähe
''"Seersant Tähe vaatas teraselt öisesse pimedusse, kartmata kohtumist vaenlasega. Ta oli võitluses Tartu ja Tallinna all oma Leningradi tehases valmistatud automaadiga hävitanud üle kümmekonna vaenlase sõduri ja ohvitseri. Ta teadis, et tema on vaenlasest tugevam ja tasus kätte kalli Tallinna haavade ja Leningradi piinade eest," maalis leht värve säästmata heroilist portreed.
Pikva mõisa park
Mõisaansamblit tervikuks siduv park on vabakujuline ja on liigendatud kahte ossa. Pikva mõisa hoone ette jääb avar ja tasane ovaalne väljak. Varem on seal asunud ringtee ehk auring. Ka hoone taga on avatud väljak, mis on ääristatud puudegruppidega.
Koomika
Koomika (kr kromos 'lõbus, lärmitsev salk'), naljakus, lustlikkus. Koomika sünnib mingi vastuolu ja kokkusobimatuse pinnal, temas on alati peidus mingi üllatus. Me naerame, kui tegelikult toimub midagi vastupidist meie ootustele (peidetud ootuse efekt), näiteks lootsime kohtuda aukartustäratava vaimuhiiglasega, kuid selle asemel näeme kentsakat ja hajameelset, kokutavat veidrikku, keda ühtepuhku tabavad äpardused.
Roman Kivimägi
1922
Samal ajal, 25. ja 26. märtsil, peeti Eesti meistrivõistlused 57 osavõtjaga. Steinberg võitis poolraskekaalu.
Eduard Tähe
Pärast rühma juhi langemist Tähe juhitud lahingus langes tollaste kroonikute andmetel 50 hitlerlast, saadi saagiks neli seniitkahurit, kaks isesõitvat suurtükki ja rasketanki. Teisel päeval oli saar täielikult Saksa röövvallutajatest puhastatud.
Pikva mõisa park
Pargi omapäraks on kodumaiste puuliikide ülekaal. Pargi lõunapoolses osas kasvab rühmiti arukaski ja harilikke kuuski, esiväljaku servas kasvab harilikke mände, mis Põhja-Eesti parkide puhul on ebatüüpiline. 2005. aastal registreeriti kaitsvas pargi osas 23 puu- ja põõsaliiki, neist 13 olid võõramaised.
Ülem-Ungari
Osmanite sõdade ajal tähistas Ülem-Ungari vaid Ungari kuningriigi kirdeosi. Kuningriigi loodeosa (nüüdse Slovakkia lääne- ja keskosa) oli osa Alam-Ungarist. 18.–19. sajandi paiku hakkas nimi "Ülem-Ungari" tähistama kõiki kuningriigi põhjapoolseid piirkondi.
Pikva mõisa park
Tänu uusehitiste puudumisele on muutumata säilinud mõisaaegne miljöö, tuntav on kooskõla pargi ja mõisa ehitiste vahel. Kõikjal võib tunnetada vabadust, hoonete vahele on jäetud “õhuruumi”. Jalutuskäik mõisas jääb meelde atraktiivsena, kus põlispuudest varjatud kõrvalhooned avanevad kord ühtedes, kord teistes kompositsioonilistes seostes. (Olev Abner, 2007)
Eduard Tähe
Kangelasliku võitluse eest pandi 22aastasele laskurkorpuse võitlejale Eduard Tähele rinda 22 grammi kaaluv kullast viisnurk.''
Ülem-Ungari
Ülem-Ungari elanikkond oli segaelanikkond, mis koosnes peamiselt slovakkidest, ungarlastest, sakslastest ja russiinidest. Esimesed põhjalikumad piirkonna kohta käivad demograafilised andmed pärinevad 18. sajandist. Sel ajal moodustasid Ülem-Ungari elanikkonnast enamuse slovakid, kes kutsusid piirkonda nimega Slovensko. Nimi ilmus kirjalikesse dokumentidesse küll juba 15. sajandil, kuid ei olnud täpselt määratletud ning slovakkidest elanikkonnaga piirkonnal ei olnud Ülem-Ungaris ka eraldi õiguslikku, põhiseaduslikku ega poliitilist staatust.
Eduard Tähe
Eduard Tähe asus pärast sõja lõppu tööle Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Viljandi rajooniosakonda, vanemleitnandina, 31. detsembril 1950 naasis Tähe koos abikaasaga asutuse nääripeolt. Kodus puhkes neil tüli ja mees lasi naise revolvrist maha. "Ta oli muidu väga tore mees, aga purjus peaga läks täitsa hulluks kätte," ütleb ammune tuttav.
Ülem-Ungari
Ajalooline kasutus
Nimel "Ülem-Ungari" on ajalooliselt olnud kolm eri tähendust:
Eduard Tähe
Mõrva kohta trükiti ülevabariigilises lehes napp uudis. Kangelase aunimetus koos ordenitega võeti Tähelt ära juba enne kohtuprotsessi. Kriminaalasja arutas Põltsamaa kohus. Otsus tehti 13. aprillil 1951. Nõukogude Liidu kangelase kuldmedal võeti ära NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega 2. jaanuaril 1952.
Ehkki Tähe kaebas edasi Ülemkohtusse, mõisteti degradeeritud kangelasele 11 aastat vangistust ning ta saadeti Sillamäe laagrisse, kus kinnipeetavad rajasid tollal uraanirikastamisvabrikut ja kaevandusi. Et radiatsioonist saastatud keskkonnas läks üks karistuspäev kahe ette, pääses ta vabadusse tähtajast palju varem. Elu lõpupoole elas Eduard Tähe Kohilas, ta suri 18. juulil 2004 ja ta maeti 23. juulil 2004 Hageri kalmistule.
Ülem-Ungari
Ajalooline kasutus
2. Leidub mõningaid 16. sajandi allikaid, mis viitavad Ungari kuningriigi slovakkidega asustatud aladele nimega Sclavonia või Slováky: nimed, mis eristavad piirkonda nii etniliselt kui ka geograafiliselt.
Eduard Tähe
Variatsioonid autasustamise teemal
Mitme tunnistaja sõnul anti sõja päevil Nõukogude Liidu kangelase nimetus pahatihti pigem lähtudes poliitiliselt laitmatust taustast kui tegelikest sangaritegudest.
Ülem-Ungari
Ajalooline kasutus
3. Ungarikeelsel nimel Felvidék (otsetõlkes "ülemine maakond", "ülamaa", "mägismaa" või täpsemalt "ülemine maastik" või "ülemine maapiirkond"; slovaki keeles Horná zem, saksa keeles Oberland, jidiši keeles אױבערלאַנד) on olnud mitu mitteametlikku tähendust:
Eduard Tähe
Variatsioonid autasustamise teemal
"Eduard Tähele sangari nimetuse toonud Kuivastu dessandist on tänaseni [2001. a] teadaolevalt elus peale tema veel kolm meest, kes paraku tema kangelasteo kahtluse alla seavad. Tähega samas polgus teeninud esimese pataljoni rühmakomandöri Leonhard Korjuse andmetel oli Tähe pataljoni ülema asetäitja poliitalal ning viibis lahingu ajal hoopis paar-kolm kilomeetrit eemal tagalas."
Ülem-Ungari
Tänapäevane kasutus
Esimese maailmasõja järel oli nime Felvidék (nime Felső-Magyarország enam ei kasutatud) kasutamine ungari keeles piiratud Slovakkia ja Karpaadi Ruteeniaga. Tänapäeval kasutatakse sõna Felvidék Ungaris mõnikord Slovakkiast rääkides või üksnes (ja anakronistlikult) Ungari ajalookirjanduses keskaega (ehk aega enne seda, kui see nimi tegelikult tekkis) käsitledes. Ent kolme piirkonna maakonda, mis pärast esimest maailmasõda jäid Ungari osaks, ei kutsuta tänapäeval enam Ülem-Ungariks, vaid Põhja-Ungariks (Észak-Magyarország).
Roman Kivimägi
1923
Steinberg tuli Eesti meistriks poolraskekaalus.
Ülem-Ungari
Tänapäevane kasutus
Nime Felvidék kasutamist tänapäevase Slovakkia kohta peavad slovakid solvavaks ja mõned ungarlased ebasobivaks. Tavaliselt kasutab seda nime Slovakkia lõunapiiri ääres elav arvukas ungarlastest vähemus, viitamaks ungarlastest vähemusega aladele, kus nad elavad. Slovakkias elavad ungarlased kasutavad näiteks ka oma ajalehes Új Szó eri tähendusega nimesid Felvidék ja Szlovákia. Mõned neist kasutavad endi kohta nimetust felvidéki magyarok ("ülamaa ungarlased").
Ülem-Ungari ajalugu
pisi|300px|Ülem-Ungari piirkond aastal 1572 pisi|300px|[[Ülem-Ungari vürstiriik aastal 1683]]
Keskaeg
Nimi "Ülem-Ungari" esineb ajaloopublikatsioonides sageli kui muude varasemate (sellal ladinakeelsete) tähistuste mõnevõrra anakronistlik tõlge. Need nimed, mis märgivad ligikaudu sama piirkonda, on näiteks Partes Danubii septentrionales ('Doonaust põhja pool asuvad alad') või Partes regni superiores ('Kuningriigi ülemised osad'). Viimasest kujunes hiljem välja nimi "Ülem-Ungari". 15. sajandil tähistas ungarlaste etnilise piirkonna põhjapoolset "piiri" mööda järgmisi asulaid kulgev liin: Šamorín, Trnava, Hlohovec, Nitra, Levice, Lučenec, Rimavská Sobota, Rožňava, Jasov, Košice, Sečovce ja Michalovce.
Liitmine Ungariga
8. sajandil tekkis piirkonnas sõltumatuks slaavi riigiks kujunenud Nitra vürstiriik, kuid sealne riigikord võis oma sõltumatuse kaotada juba ajal, mil see oli veel arenemisjärgus. 9. sajandi alguses asus vürstiriik tänapäevase Slovakkia loodealadel.
16. ja 17. sajand
Nimi "Ülem-Ungari" tuli kasutusele ligikaudu siis, kui Osmanid olid 16. sajandil nüüdse Ungari alad vallutanud. Tollal kasutatud Felső-Magyarország (saksa keeles Oberungarn, slovaki keeles Horné Uhorsko) viitas praegusaegse Slovakkia idaosale ja selle naabruses asuvatele nüüdse Ungari ja Ukraina aladele, mis ei olnud osmanite poolt okupeeritud. See piirkond moodustas nn Kuningliku Ungari eraldi sõjalise piirkonna, mille peakorter asus Košices (ungari keeles Kassa). Sel ajal kutsuti tänapäevase Slovakkia läänealasid (ning mõnikord ka sellest lõuna poole jäävaid Kuningliku Ungari alasid) nimega "Alam-Ungari" (ungari keeles Alsó-Magyarország, saksa keeles Niederungarn, slovaki keeles Dolné Uhorsko).
1680. aastatel moodustas piirkond Imre Thököly valitsemise all lühiajalise Osmanite riigi alluvuses olnud vasallriigi.
Nime kasutati paljudes tekstides ka aasta 1800 paiku: näiteks rajati nüüdses Kesk-Slovakkias asuv tunnustatud Banská Štiavnica (ka Schemnitz, Selmecbánya) kaevanduskool 18. sajandil just Alam-Ungaris ja Pozsony (nüüd Bratislava) linnale viidati 18. sajandil samuti kui Alam-Ungaris asuvale linnale.
18. sajandist 20. sajandi alguseni
Alates 18. sajandist (paljudes tekstides siiski alles ligikaudu pärast aastat 1800) kuni aastani 1920 kutsuti mitteametlikult Ülem-Ungariks (Felső-Magyarország või Felvidék) seda Tisza ja Doonau jõgedest põhja poole jäävat Ungari kuningriigi ala, mis koosnes nüüdsest Slovakkiast, Karpaadi Ruteeniast ja ka Nógrádi, Hevesi ja Borsod-Abaúj-Zempléni komitaatidest. Kuigi nimi ei olnud rangelt defineeritud, sai see nii tavapäraseks, et vähemalt üks piirkonda käsitlev allikas kasutas seda ka oma pealkirjas. Teised rahvad kasutasid paralleelselt nimesid "Ülem-Ungari" (kuningriigi põhjapoolse osa kohta), Slovakia (vaid nende alade kohta, kus olid enamuses slovakid) ja "Ruteenia" (peamiselt russiinidega asustatud ala). Slovakid ise kutsusid Slovakkiast lõunas asuvaid Ungari kuningriigi alasid nimega Dolná zem ("madalamal olev maa").
Esimese maailmasõja lõpus, Tšehhoslovakkia loomise käigus, nõudis uus loodav riik algselt kogu nn Ülem-Ungari Tšehhoslovakkia aladega liitmist (see hõlmanuks ka Tisza jõe ja tänapäevase Slovakkia vahel asuvaid alasid). See nõue ei põhinenud aga sellel, et kogu piirkonda tähistati ühise nimega "Ülem-Ungari", vaid sellel, et piirkonnas elas slovakkidest vähemus.
Rahvastik 18. sajandil
1720. aastal nüüdse Slovakkia aladel asunud 63 suuremast linnast, kus oli vähemalt 100 maksu maksvat majapidamist, olid slovakid enamuses 40 linnas. Sakslaste enamusega linnu oli 14 ja ungarlastest enamusega vaid 9.
Rahvastik 20. sajandil
Ülem-Ungari koosnes järgmistest komitaatidest: Posoniensis, Nitriensis, Barsiensis, Honthum, Trentsiniensis, Thurociensis, Arvensis, Liptovium, Zoliensis, Geomoriensis et Kishonthensis, Scepusium, Abaujvariensis et Tornensis, Sarossiensis ja Zemplinum. Ungari kuningriigi viimases ja vastuolulises 1910. aasta rahvaloenduses moodustasid slovaki keele kasutajad enamuse neist mitmes.
Roman Kivimägi
1923
Parimaks maadlejaks tunnistati sulgkaallane Eduard Pütsep Roman Steinbergi ees.
1924
Pariisi olümpiamängude Kreeka-Rooma maadlusvõistlusel vedas Steinbergil loosiga. Avavoorus võitis ta Ferenc Györgyei (Ungari) punktidega, teises ringis jäi ta vabaks. Kolmandas ringis seljatas ta František Pražský (Tšehhoslovakkia), neljandas võitis punktidega Jean Domas’d (Prantsusmaa). Siis tuli üllatuskaotus Giuseppe Gorlettilt (Itaalia). Kuigi Steinberg võitis seejärel punktidega Viktor Fischeri (Austria), ei saanud ta pronksist enamat.
Eduard Pütsepa kuld ja Steinbergi pronks andsid Kreeka-Rooma maadluses Eestile 22 maa hulgas medaliarvestuses 3. koha (1. Soome 10 medalit, 2. Rootsi 3 medalit) ja olümpiapunktide arvestuses samas järjestuses samuti 3. koha.
Hilisem elu
Nimede eestistamise käigus võttis Roman Steinberg endale 20. juulil 1938 nimeks Roman Kivimägi.
Nicolaus Bruhns
Nicolaus Bruhns (ka Nikolaus Bruhns; 1665 – 29. märts 1697) oli saksa organist, viiuldaja ja helilooja.
Elu
Nicolaus Bruhns sündis 1665. aastal Schleswig-Holsteinis Schwabstedtis muusikute peres. Tema esimene muusikaõpetaja, isa Paul Bruhns (1640–1689), oli Schwabstedti organist ja viiulimängija. Hiljem õppis Nicolaus Bruhns Dietrich Buxtehude juures, kes pidas Nicolaust oma parimaks õpilaseks. 1689. aastal sai Nicolaus Bruhnsist Husumi linnakiriku organist, kus ta töötas surmani. Nicolaus Bruhns elas vaid 32 aastat.
Roman Kivimägi
Hilisem elu
Roman Kivimägi suri 1939. aastal tuberkuloosi. Pikka aega arvati, et ta suri juba 1928. aastal.
Ta maeti 23. mail 1939 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Nicolaus Bruhns
Looming
Lühikese elu jooksul sai Nicolaus Bruhnsist tuntud organist, helilooja ja viiulimängija. Ta suutis mängida samaaegselt viiulit ja tallata orelipedaale. Bruhns on tuntud oma vaimulike kantaatide poolest, lisaks on tema loomingust säilinud üks koraalifantaasia ja neli prelüüdi orelile. Viimased koosnevad küll tegelikult prelüüdist ja fuugast, kuid autor on neid nimetanud lihtsalt prelüüdideks. Need on tehniliselt rasked, kuni viiehäälsed polüfoonilised teosed, milles sisalduvad ulatuslikud akordid ja passaažid ning pikad pedaalisoolod. Nicolaus Bruhnsi komponeerimisstiil on omane Põhja-Saksa heliloojatele, sarnaselt kirjutasid ka näiteks Dietrich Buxtehude, Vincent Lübeck ja Johann Adam Reincken. Tema kammeransamblile kirjutatud teostest ei ole tänaseks säilinud ükski.
Teoste loetelu
Oreliteosed Koraalifantaasia "Nun Komm der Heiden Heiland"
Kantaadid
Alltekst
Alltekst on mingis teoses või situatsioonis ( ) tegelaste käitumises ja kujutatud olukordades nii-öelda ridade vahel peituv mõte. Kirjanduses jäävad tihti just kõige olulisemad mõtted otseselt välja ütlemata. Need kätkevad kujundikoes, teatavais eriliselt rõhutatud struktuuri- ja sisuelementides. Lugeja tajub teose allhoovusi enamasti intuitiivselt.
Alltekstil oli täita tähelepanuväärne roll 1970.-1980. aastate eesti kirjanduses. Näiteks: <i>Tuulelapsed Must Vari käib akna taga, kes mullu ka lagedel käis. Ta uitab siin alati. Aga tuulelapsi me tuba on täis. Täna pilluvad pilvepalli nad mu sängi ka puiesteelt. Nad on lapsed ja nad lihtsalt ei salli, et vihm räägib ladina keelt. Las ta räägib! Ta sõnad on rängad. Juba mõistan ma mõndagi neist, kui katusel koputab kaua ja kõneleb koljateist. Ikka kutsub ta kuhugi kaasa - kuid lukus on vööruse uks. Mu toit on voodi ees toolil. Ma jäängi vist jalutuks. </i> (Betti Alver)
Alltekste on oma loomingus kasutanud Anton Tšehhov, Franz Kafka.
Trans Nzoia maakond
pisi|Trans Nzoia maakonna asend Keenias
Trans Nzoia maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Keenias. Aastani 2010 oli ta 2. järgu haldusüksus (ringkond) endises Rift Valley provintsis.
Maakond asub Nzoia jõe ja Elgoni mäe vahel. Maakonna keskus on Kitale.
Migreen
Migreen on haigus, millele on iseloomulikud ühe- või kahepoolse väga tugeva peavalu hood, millele sageli lisanduvad iiveldus, oksendamine ning valgus- ja müratundlikkus.
Eristatakse tavalist ja klassikalist migreeni (auraga migreen). Klassikalise migreeni tunnuseks on eelnähud: visuaalsed sümptomid nagu vaatevälja värisemine, siksakiline nägemine ja hemianopsia. Samuti võivad klassikalisele migreenile eelneda ühe kehapoole tundlikkusehäire ja jõuetus (hemipleegiline migreen) või afaasia ehk kõnehalvatus. Vertebrobasilaarmigreeni korral võivad kaasneda teadvuse hämardumine, diploopia ehk topeltnägemine ja tasakaaluhäired.
Elektromeeter
pisi|Mehaaniline elektromeeter Elektromeeter on mõõtevahend elektrivälja potentsiaali mõõtmiseks. Elektromeeter koosneb metallvardast ja -osutist, mis saab vabalt ümber horisontaaltelje pöörduda. Varras koos osutiga paiknevad klaaskestas.
Kui anda näiteks klaaspulgale seda mingi isoleermaterjaliga hõõrudes elektrilaeng ning puudutada selle pulgaga elektromeetri varrast, siis läheb elektrilaeng klaaspulgalt üle nii vardale kui ka osutile. Samanimeliste elektrilaengute vahel valitseva elektrostaatilise tõukejõu mõjul osuti ülemine ots eemaldub vardast ning osuti kaldub skaalal laengu suurusest sõltuva nurga võrra.
Esimese elektroskoobi valmistas Georg Wilhelm Richmann 1745. aastal.
Tänapäeval kasutatakse niisuguseid mehaanilisi mõõtevahendeid üksnes õppeotstarbel. Vastavate elektrooniliste mõõtevahenditena võib käsitada ülisuure sisendtakistusega (kuni 1016 Ω) elektrimõõteriistu.
Kivistis
pisi|[[Ürglind|Ürglinnu (Archaeopteryx) kivistis]] pisi|Geoloogia tudengid lubjakivi väljalt fossiile otsimas Kivistis ehk fossiil on mis tahes eluvormi või selle elutegevuse mineraliseerunud jäljend. Kivististe uurimisega tegeleb paleontoloogia.
Kivistised on geoloogias väga olulised, sest annavad otseselt infot geoloogilises minevikus eksisteerinud eluvormide kohta, kaudsemalt saab nende põhjal teha järeldusi ka paleogeograafia, paleoklimatoloogia jms kohta.
Kivistist võib vaadata ka kui kivimis esinevat geoloogilist struktuuri.
Vanimate leitud kivististe vanus on mitu miljardit aastat. Kõige vanemad leitud kivistised kuuluvad stromatoliitidele, kuid nende biogeenne päritolu ei ole üldtunnustatud, sest sarnased moodustised võivad tekkida ka elusorganismide vahenduseta. Seetõttu ei ole ka teadlaste seas üksmeelt vanimate kivististe vanuse osas.
Eesti kivistised
pisi|Teo [[Lophospira sp. kivistis, mis leitud Kesk-Ordoviitsiumi Uhaku lademe lubjakivist Tallinnas. Kuulub Eesti Loodusmuuseumi kollektsiooni]] Eesti vanaaegkonna settekompleks on väga rikas mitmesuguste kivististe poolest. Tuntumad Eesti kivistised on käsijalgsed (Brachiopoda), trilobiidid (Trilobita), nautiloidid (Nautiloidea) jne.
Induktiivpool
Induktiivpool (lühidalt: pool) on elektroonikakomponent, mida kasutatakse elektriahelates võnkeringide ja filtrite induktiivelemendina. Pooli põhiline tunnussuurus on elektriline induktiivsus.
Induktiivpooli, millega vähendatakse koormusahelas voolu vahelduvkomponenti või tõkestatakse teatud sagedusest kõrgemate sageduskomponentide edasipääsu, nimetatakse paispooliks ehk drosseliks.
pisi|125px|Ühekihiline südamikuga induktiivpool
Ehitus
pisi|125px|Induktiivpooli (drosseli) tingmärk elektriskeemides pisi|125px| Reguleeritav induktiivsus pisi|125px| Seadepool
Pool koosneb alusest ja sellele mähitud mähisest. Alusele mähitud poolidel võib olla üks või mitu mähist. Samuti võivad ühe mähise osad olla alusele mähitud sektsioneeritult, ühekihilised mähised kindla keerusammuga.
Väikese induktiivsusega poolide puhul võib poolialus ka puududa. Kõrgsageduspoolid, mis on mähitud jämedast vask- või hõbetatud traadist, võivad olla ka ilma aluseta (mähitud vastava jämedusega alusele ja seejärel alus eemaldatud).
Selleks et vähendada pooli mõõtmeid ja võimaldada induktiivsust teatud piirides sujuvalt reguleerida, kasutatakse suurt magnetilist läbitavust omavat ferriitsüdamikku. Ülikõrgsageduspoolides kasutatakse diamagnetilisest metallist (nt vasest) südamikke; need mõjuvad induktiivsust vähendavalt.
Parasiitsidestuste tekkimise vältimiseks varjestatakse induktiivpoolid vask- või alumiiniumplekist varjega.
Mähiste liigid
Pooli mähise kuju ja mähkimisviisi alusel eristatakse järgmisi mähiseid:
pisi|Magnetsüdamikuga pooli aseskeem: RCu – mähisejuhtme [[aktiivtakistus; RFe – kaotakistus, mis väljendab magnetsüdamikus tekkivaid pöörisvoolu- ja hüstereesikadusid; Cp – keerdudevaheline omamahtuvus]]
Induktiivpooli tunnussuurused ja aseskeem
Kaotakistuste ja omamahtuvuse tõttu kujuneb Induktiivpooli või drosseli aseskeem mitmekomponendiliseks.
Südamikuta induktiivpoolid
Järgmiste valemite abil saab võrdlemisi täpselt arvutada südamikuta pooli induktiivsust ja keerdude arvu. Kõigis valemites on induktiivsus mikrohenrides (μH) ja poolide mõõtmed millimeetrites.
Ühekihiline tihemähisega induktiivpool
Sellesama valemiga saab arvutada ka samm-mähisega ühekihilise pooli (solenoidi) induktiivsuse. Mähise samm
Mitmekihiline induktiivpool
Mitmekihilise pooli induktiivsus
kus
Traadi kindla pikkuse korral saadakse suurima induktiivsusega pool sel juhul, kui ja h_m = l_m. Niisuguse, optimaalse kujuga pooli aktiivtakistus on väiksem kui mistahes muu kujuga poolil. Optimaalse kujuga pooli keerdude arv tarviliku induktiivsuse saamiseks on leitav lihtsa valemiga
Et mähise mõõtmed olenevad keerdude arvust, ei saa neid mõõtmeid täpselt ette anda. Seepärast tuleb keerdude arv leida järkjärgulise lähendamise teel: arvutada orienteeriv keerdude arv mähise eeldatavate mõõtmete alusel, siis täpsustada mõõtmeid l_m, h_m ja D ning arvutada uuesti keerdude arv.
Lamemähisega induktiivpoolid
Lamemähisega induktiivpoolid on omadustelt võrreldavad ühekihiliste samm-mähisega poolidega. Neil trükimenetlusel valmistatavatel poolidel on väike omamahtuvus, suur hüvetegur ja stabiilsed parameetrid. Lamemähisega poolid on harilikult ring- või ruutspiraalse kujuga. Järgmistes arvutusvalemites on induktiivsus mikrohenrides ja mõõtmed millimeetrites.
Ringspiraalse lamepooli induktiivsus
pisi|425px|Ringspiraalse lamepooli ja ruutspiraalse lamepooli kujutegur Nõutava induktiivsuse saamiseks vajalik ringspiraalse pooli keerdude arv
Nendes valemites
Spiraali moodustavate poolringide tsentrite vahe s_0 määrab juhtmeriba laiuse s_r ja nende vahe s_v.
Ruutspiraalse lamepooli induktiivsus
Nõutava induktiivsuse saamiseks vajalik ruutspiraalse pooli keerdude arv
Magnetsüdamikud
Kõrgsageduspoolide ja -drosselite valmistamisel kasutatakse pehmemagnetferriiti, varem ka magnetodielektrikuid, näiteks karbonüülrauda. Pehmemagnetferriidid, välja arvatud mangaantsinkferriit, on kasutatavad üldiselt nõrgas magnetväljas.
Ferromagnetilisi südamikke iseloomustab
Ferriitsüdamikuga poolid
Südamikuga pooli induktiivsus
Ferriidist rõngassüdamikuga induktiivpoolid
Ferriidist rõngassüdamikku kasutatakse, kui on vaja minimaalsete mõõtmete juures maksimaalset induktiivsust. Rõngassüdamikuga poolide eeliseks on väike magnetvoo hajumine, puuduseks suhteliselt keeruline mähkimine ja induktiivsuse sujuva reguleerimise võimaluse puudumine.
Rõngassüdamikuga pooli induktiivsus (mikrohenrides):
kus
Pooli keerdude arv
Mantelsüdamikuga induktiivpoolid
Mantelsüdamikuga poolidele on omane suur hüvetegur ja varjestusaste ning väike omamahtuvus. Südamiku konstruktsioonist tulenev magnetvarjestustoime ei välista vajadusel elektrostaatilist varjestamist.
Mantelsüdamikuga poolide induktiivsus arvutatakse samamoodi nagu silindrilise südamikuga pooli korral.
Diamagnetsüdamikuga induktiivpoolid
Diamagnetsüdamikuga induktiivpoolidel on induktiivsuse vähendamiseks mittemagnetilisest metallist (vask, alumiinium, valgevask) südamik. Diamagnetsüdamikuga on võimalik induktiivsust vähendada 10...15%. Mittemagnetiline südamik vähendab oluliselt pooli hüvetegurit. Kõige väiksemad kaod on puhtast vasest südamiku korral. Teistest metallidest südamike kasutamisel suureneb kadu võrdeliselt vase elektritakistuse ja kasutatava metalli elektritakistuse suhtega.