cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Proflaviin
pisi Proflaviin ehk diaminoakridiin ehk 3,6-diaminoakridiin ehk akridiin-3,6-diamiin on akridiinvärvide hulka kuuluv keemiline aine, akriflaviini derivaat, millel on desinfitseeriv bakteriostaatiline toime paljude grampositiivsete bakterite vastu.
Teda on kasutatud dihüdrokloriidi (akridiin-3,6-diamiindihüdrokloriid) või hemisulfaadi kujul toopilise antiseptikumina. Teise maailmasõja ajal kasutati seda haavade ravimisel. Mõju oli kiirem kui antibiootikumidel, ning erinevalt viimastest ei nõrgestanud ta immuunsüsteemi. Praegu aga eelistatakse antibiootikume, sest proflaviinil on leitud mutageenne toime: ta interkaleerub nukleiinhapete aluspaaride vahele.
Konradin
Konradin (tegelikult Konrad von Hohenstaufen; 25. märts 1252 – 29. oktoober 1268) oli viimane Hohenstaufenite dünastia esindaja, Saksa kuninga Konrad IV poeg.
Ta oli Švaabimaa hertsog ning ametlikult ka Sitsiilia kuningas. Hüüdnime Konradin (Konradike) pälvis ta itaallastelt, kui püüdis 15-aastase sõjapealikuna võita tagasi Anjou hertsogi Charles I kätte langenud valdusi Lõuna-Itaalias, kus tema vastu olid nii paavst kui ka prantslased. Ta reedeti, vangistati ning hukati Napolis turuplatsil 1268. aasta oktoobris.
Admetos
Admetos oli Tessaalia kuninga Pherese poeg ja elas Pheras, mis oli tema isa asutatud. Noorena võttis Admetos osa argonautide retkest ja Kalydoni metsseajahist.
Konradin
Karl Ristikivi on Konradini elust kirjutanud raamatu "Põlev lipp" (1961).
Admetos
Zeus saatis Apolloni Admetose juurde sunnitööle. Nimelt oli Zeus pahandanud, et Apolloni poeg Asklepios ravis kõiki haigusi, mistõttu maa peal enam ei surdud, ja tappis ta. Apollon oli sellest nii raevunud, et tappis Etna mäel töötanud kükloobid, kes Zeusile piksenooli sepistasid, aga mõne autori järgi kükloopide pojad. (Mingil juhul ei tapnud Apollon kõiki kükloope maailmas.) Apolloni karistusaja pikkus oli eri autorite andmetel ühest üheksa aastani. On ka väidetud, et Apolloni süü põhjuseks oli Pythoni tapmine. Tõenäolisemalt ei toonud Pythoni surmamine siiski kaasa mingit karistust.
Admetos oli lahke ja seltskondlik mees. Kuigi ta ei tundnud oma uues teenris ära jumalat, kohtles ta teda hästi. Apolloni peamiseks tööks oli karja hoidmine. Tasuks hea suhtumise eest korraldas ta, et kõik Admetose kariloomad tõid kaksikuid järglasi.
Kui Apolloni karistusaeg lõppes, avaldas ta Admetosele, kes ta on, ning lubas teatada, kui moirad on tema elulõnga lõpuni kerinud ja kavatsevad selle läbi lõigata, et ta võiks leida kellegi, kes vabatahtlikult tema eest sureks.
Admetos tahtis naiseks võtta Iolkose kuninga, oma isa poolvenna Peliase tütart Alkestist. Pelias ei tahtnud teda üldse mehele panna ja seadis sellepärast tingimuseks, et annab ta naiseks ainult sellele, kes tuleb kosja kaarikuga, mille ette on rakendatud lõvi ja metssiga. Apolloni abiga täitis Admetos selle soovi ja Pelias andiski talle Alkestise. pisi|left|"Apollon Admetose karja hoidmas" ca [[1550]] Pulmapäeval keeldus Admetos ohverdamast Artemisele ning karistuseks saatis Artemis mõrsjakambrisse palju madusid. Apollon soovitas Artemisele ohverdada ja jumalanna võttiski maod ära.
Ei läinud kaua aega, kui Apollon teatas Admetosele, et tal on määratud varsti surra. Admetos pöördus kõigepealt oma vanemate poole, aga need, kuigi juba elatanud ja haiged, keeldusid poja eest suremast. Ka ükski sõber ega ori ei nõustunud sellega. Seda tegi hoopis Alkestis.
Admetos kurvastas väga ja lasi Alkestisele korraldada suurejoonelise matuse. Siis aga sattus sinna Herakles. Admetos salgas, et midagi tõsist on lahti, kostitas Heraklest, nagu suutis, ja käskis oma teenijannadel tema eest hoolitseda, aga ise läks matusele. Herakles jõi end purju, laulis kõlvatuid laule ja käitus nii, nagu matusepäeval ei sobinud. Kui teenijannad talle selle eest märkusi tegid, taipas Herakles, et miski on korrast ära. Kui ta teada sai, et Alkestis on surnud, süüdistas ta ennast taipamatuses ja katsus seda heaks teha.
Valdur Lahtvee
pisi|Valdur Lahtvee (2018)
Admetos
Admetos ja Alkestis said poja Eumelose, kes Admetose järel kuningaks sai.
Valdur Lahtvee
Valdur Lahtvee (sündinud 19. jaanuaril 1958 Antslas) on Eesti keskkonnaspetsialist ja poliitik.
Admetos
Admetos ja Alkestis kunstis
Seda teemat on kasutanud Euripides, Hans Sachs, Christoph Martin Wieland, Vittorio Alfieri, Hugo von Hofmannsthal ja Thornton Niven Wilder draamas, Georg Friedrich Händel oratooriumis (1726) ning Jean Baptiste Lully ja Christoph Willibald Gluck ooperis.
Valdur Lahtvee
Ta on lõpetanud 1981. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse insenerina.
Poliitiline tegevus
Valdur Lahtvee oli erakonna Eesti Rohelised liige. Kandideeris 1995. aastal VIII Riigikogusse Eesti Roheliste ja Eesti Rojalistliku Partei moodustatud valimisliidu Neljas Jõud nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Roheliste taastulekul poliitikasse oli Rohelise erakonna algatusgrupi (REAG) juhatuse liige. Ta on olnud Erakonna Eestimaa Rohelised eestkõneleja.
Lahtvee kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel, sai 475 häält ning osutus valituks.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 457 häält ega osutunud valituks.
Sopaverelised
Sopaverelised ehk mugupäritolu inimesed on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võluvõimetega inimesed, kes on sündinud mugude peres. Puhtaverelised ja Lord Voldemort koos oma surmasööjatega arvavad, et mugu päritolu inimesed on neist alamad ning solvavad neid sopaverelisteks.
Tuntuim mugu päritolu nõid on Hermione Granger.
Kääpa (Mustvee)
Kääpa (2006. aastani Saare) on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Saare valla halduskeskus.
Küla on saanud nime juba nelisada aastat varem Kääpa nime kandnud talu järgi, viimane omakorda muistsete kääpakohtade tõttu.
Saare mõisa alla kuulunud piirkond on kandnud pikalt ka Saare nime. Et mõis jäi praegusest külast siiski piisavalt kaugele ja Saare-nimelisi kohti jääb piirkonda mitmeid, kannab pärast mitmeid põnevaid kohanime vangerdusi kohalike inimeste soovil asum uuesti Kääpa nime.
Kääpa on olnud pikalt kunagisest Saare mõisast välja kasvanud vallakeskus, millega on liidetud eri perioodidel teisigi piirkondi.
Küla läbib Kääpa jõgi, millel on roll Kalevipoja legendides. Kohalikud inimesed on rahvuseeposest lugu pidanud ja pannud legendid elama kohaliku identiteedi osana.
Dositheos Gazast
Dositheos Gazast (ka Dositheus Gazast; elas 6. sajandil) oli Palestiina aladel tegutsenud kristlik munk, Abba Dorotheose õpilane, keda austatakse õigeusu kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 19. veebruaril.
Konkreetseid fakte tema elust on teada vähe ja needki on läbi põimunud legendidega. Dositheos kasvas üles jõukas, ent paganlikus perekonnas. Teda on kirjeldatud kui välimuselt väga kena ja pikakasvulist noormeest. Kuulnud jutustusi Jeruusalemmast ja sealsetest pühapaikadest, palus ta oma onult, kes oli väepealik, võimalust seda linna külastada. Kui üks väepealiku sõpradest oma naisega Jeruusalemma teele asus, palus onu ka noormehe kaasa võtta.
Legendi kohaselt ilmus talle Jeruusalemma ja selle ümbruse pühapaiku külastades Ketsemanis viimsepäeva kohtu ikooni juures neitsi Maarja. Noor Dositheos olevat temalt küsinud, teadmata, kellega on tegu, kuidas ikoonil kujutatud piinu vältida. Neitsi Maarja vastanud talle, et tuleb paastuda, loobuda lihast ning sagedasti palvetada. Sellest ajast peale hakkas Dositheos neid kolme reeglit järgima.
Tema onu sõdurid, kes nägid teda ranget paastu pidamas, tegid talle selgeks, et taoline eluviis sobib kloostrielanikule, mitte ilmalikule inimesele. Dositheos paluski siis ennast kloostrisse juhatada, teadmata ise, mida klooster endast kujutab. Sõdurid viisid ta Gazasse Abba Seridose kloostrisse. Kloostriülem Seridos andis ülesande noormehega vestelda abba Dorotheosele, kes selgitas välja, et Dositheose ainus motiiv kloostrisse tulekuks oli oma hing päästa.
Abba Seridose otsuse kohaselt võiski Dositheos kloostrisse jääda. Tema õpetajaks määrati Dorotheos ja koos hakkasid nad haigete eest hoolitsema. Tol perioodil on teda kirjeldatud kui vaikset ja igas töös osavat noormeest. Kui ta ka vahel mõne haige peale pahandas, olevat ta seda kaua ja siiralt nuttes kahetsenud. Dorotheose juhendamisel saavutas ta ülima alandlikkuse, olles täiuslik kuulekuses ning öeldes lahti kõigist omakasupüüdlikest soovidest ja ihadest.
Dositheosele ei olnud aga määratud kaua elada. Pärast viit aastat kloostris haigestus ta ise raskelt ja hakkas verd köhima. Kui ta hakkas surema, palus ta õnnistust vaimulikult isalt Barsonophios Suurelt, kes elas samas kloostris. Too lasi tal rahus minna, paludes seejuures, et Dositheos palvetaks Jumala ette jõudes tema ja teiste kloostrivendade eest. Nii tunnistas püha Barsonophios juba Dositheose surma eel viimase pühadust.
Alkestis
Alkestis oli Iolkose kuninga Peliase ja Anaxibia tütar. Tal oli vend Akastos ning õed Peisidike, Pelopeia ja Hippothoe.
Talle tuli kosja tuntud kangelane Admetos, kes oli osalenud argonautide retkel ja Kalydoni metsseajahil.
Pelias ei tahtnud Alkestist mehele panna ja seadis sellepärast tingimuseks, et annab ta naiseks ainult sellele, kes tuleb kosja kaarikuga, mille ette on rakendatud lõvi ja metssiga. Apolloni abiga täitis Admetos selle soovi ja Pelias andiski talle Alkestise.
Varsti tuli Apollon Admetosele teatama, et tal on määratud varsti surra. Tal oli võimalik pääseda ainult juhul, kui ta leiab kellegi, kes tema eest sureb. Admetos pöördus kõigepealt oma vanemate poole, aga need, kuigi juba elatanud ja haiged, keeldusid sellest. Ka ükski sõber ega ori ei nõustunud Admetose eest surema. Seda tegi hoopis Alkestis.
Admetos kurvastas väga ja lasi Alkestisele korraldada suurejoonelise matuse. Siis aga sattus sinna Herakles. Admetos salgas, et midagi tõsist on lahti, kostitas Heraklest, nagu suutis, ja käskis oma teenijannadel tema eest hoolitseda, aga ise läks matusele. Herakles jõi end purju, laulis kõlvatuid laule ja käitus nii, nagu matusepäeval ei sobinud. Kui teenijannad talle selle eest märkusi tegid, taipas Herakles, et miski on korrast ära. Kui ta teada sai, et Alkestis on surnud, süüdistas ta ennast taipamatuses ja katsus seda heaks teha.
Herakles läks allmaailma, võitles Thanatosega (Surmaga) ja tõi sealt Alkestise tagasi.
Admetos ja Alkestis said poja Eumelose, kes Admetose järel kuningaks sai.
Admetos ja Alkestis kunstis
Seda teemat on kasutanud Euripides, Hans Sachs, Christoph Martin Wieland, Vittorio Alfieri, Hugo von Hofmannsthal ja Thornton Niven Wilder draamas, Georg Friedrich Händel oratooriumis (1726) ning Jean Baptiste Lully ja Christoph Willibald Gluck ooperis.
Seda teemat on maalinud Friedrich Heinrich Füger ja Paul Cézanne.
Sfaxi kubernerkond
pisi|Sfaxi kubernerkonna asend Tuneesias Sfaxi kubernerkond (araabia keeles ولاية صفاقس Wilāyat Şafāqis) on 1. järgu haldusüksus Tuneesias.
Sfaxi kubernerkond piirneb idas Vahemerega, põhjas Al-Mahdīyah', loodes Al-Qayrawāni, läänes Sīdī Bū Zaydi ja lõunas Qābisi kubernerkonnaga. Kubernerkonda kuuluvad Qarqanah' saared.
Sfaxi kubernerkonna halduskeskus on Sfax.
Kubernerkond jaguneb 16 ringkonnaks.
Piirkonnas toodetakse umbes 40 protsenti Tuneesia oliiviõlist ja 30 protsenti mandlitest. Misqaris toodetakse 1,18 miljonit tonni maagaasi aastas.
Mõisaküla (Muhu)
Mõisaküla on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Piirneb Pallasmaa, Nõmmküla, Põitse, Rebaski, Tamse ja Rannakülaga.
Asub Viira–Nõmmküla tee ääres. Küla territooriumile jääb Tammiski nukk, Muhu saare loodetipp.
Rahvusrevolutsionäärid
Rahvusrevolutsionääride üldmõiste alla on koondatud rühm 1920. aastatel Saksa poliitilisse publitsistikasse ja kirjandusse astunud literaate. Tuntuimad neist on Ernst Jünger, Friedrich Georg Jünger, Franz Schauwecker, Friedrich Hielscher, Ernst von Salomon. Rahvusrevolutsionäärid moodustasid ühe osa laiemast, konservatiivse revolutsiooni nime kandvast poliitilis-filosoofilisest voolust.
Mõiste sai kindlama sisu alles 1950, mil ilmus konservatiivse revolutsiooni ühe peamise asjatundja Armin Mohleri raamat "Konservatiivne revolutsioon Saksamaal 1918-1932" (Die Konservative Revolution in Deutschland 1918–1932).
Mohleri definitsiooni järgi kujutavad rahvusrevolutsionäärid endast konservatiivse revolutsiooni nooremat ja radikaalsemat etappi, mis oma tipu saavutas 1920. aastate keskel. Selle tähiseid on 1926 Friedrich Georg Jüngeri sulest ilmunud essee "Rahvusluse esileastumine" (Aufmarsch des Nationalismus).
Konservatiivse revolutsiooni teise etapi ja mõnevõrra mõõdukama suuna moodustavad nn. noorkonservatiivid. Tinglikuks veelahkmeks kahe suuna ja perioodi vahel võibki lugeda 1927. aastat, mil anti välja noorkonservatiiv Edgar Julius Jungi raamat "Alaväärtuslike võim" (Die Herrschaft der Minderwärtigen).
Andsumäe
Andsumäe on mitme koha nimi:
Kalevala
"Kalevala" on 19. sajandil Elias Lönnroti poolt soome, ingeri ja karjala runolaulude ja mütoloogia põhjal koostatud Soome ja Karjala rahvuseepos.
"Kalevalat" peetakse üheks soome kirjanduse tähelepanuväärseimaks teoseks ja oli oluline ka Soome rahvusliku identiteedi väljakujunemisel.
1.–10. runo: esimene Väinamöise tsükkel
vasakul|pisi|300px|[[Akseli Gallen-Kallela triptühhon Ainost (1891)]] pisi|Akseli Gallen-Kallela õlimaal "Sampo tagumine" (1893) Runolaulikud juhatavad loo sisse ja asuvad laulma.
Taevast laskub merre ilmaneitsi Ilmatar, kes seal tuule ja vee poolt rasedaks tehakse. Part teeb vees lebava ilmaneitsi põlvele pesa, kuid munad veerevad pesast välja ja murduvad tükkideks, millest sünnib maa ja taevas. Ilmatarist sündinud Väinamöinen jõuab puudeta lagedale maale, külvates sinna Sampsa Pellervoise abiga lagedale maale puid, vilja ja muid taimi. Alet tehes jätab ta ühe puu lindudele istumiseks, rõõmustades sellega kotkast. Tarkust ja kuulsust kogunud Väinämöinen kohtub teda alistama tulnud kadeda Joukahaineniga ning nad peavad kahevõitluse, mille Joukahainen kaotab, misjärel Väinämöinen ta sohu kinni nõiub. Eluga pääsemiseks lubab Joukahainen oma õe Väinämöisele naiseks. Joukahaineni õde Aino ei taha Väinamöisele naiseks minna ja uputab end kurvastuses merre. Väinämöinen ratsutab Põhjalasse uut neidu kosima. Jõge ülatades laseb teda salaja jälitanud vihane Joukahainen Väinämöist vibust, kuid tabab Väinämöise hobust. Väinämöinen kukub jõkke ja kõva tuul kannab ta merele kus ta päevade viisi ulbib. Teda märkab ülelendav kotkas, kes ta tänutäheks ennist allesjäätud puu eest Põhjala rannale kannab. Väinämöinen kohtub Põhjala emanda Louhiga, kes lubab ta koju aidata ja imeveski Sampo valmistajale tasuks oma tütre naiseks anda. Väinämöinen naaseb koju ja saadab minekust keeldunud sepp Ilmarise loitsude abiga Põhjalasse Sampot taguma. Sampo saab valmis, kuid petetud Ilmarinen peab pruudita koju naasma.
11.–15. runo: esimene Lemminkäise tsükkel
Lemminkäinen läheb Saarele neidu kosima ja röövib sealt Kyllikki. Lemminkäinen ja Kyllikki sõlmivad omavahel vanded, millega Lemminkäinen tõotab mitte iial enam sõtta minna ja Kyllikki mitte minna külla pidutsema. Kyllikki unustab oma vande, millest Lemminkäinen vihastub ja ta maha jätab, sõites ema hoiatustest hoolimata Põhjalasse paremat naist otsima. Põhjala emand lubab Lemminkäisele oma tütre, kuid määrab talle enne kolm ülesannet: kinni püüda Hiie hirv, taltsutada Hiie tulisuu ruun ja ambuda Tuone luik. Tuone jõel luike jahtides tapetakse ta ilge Põhjala karjuse poolt, keda Lemminkäinen varem solvas, ja karjus viskab ta Tuone koske. Tuoni poeg raiub jões ulpiva Lemminkäise hiljem tükkideks. Lemminkäise ema aimab, et pojaga on midagi juhtunud ja kiirustab Põhjalasse. Ilmariselt saadud rehaga riisub ta poja tükid jõest kokku ja äratab loitsude abiga Lemminkäise surnust.
16.–18. runo: teine Väinämöise tsükkel
Väinamöinen ehitab kosjasõiduks Põhjalasse laeva, kuid ei tea laeva lõpetamiseks vajalikke võlusõnu. Võlusõnade otsinguil rändab ta surnuteriiki Tuonelasse, kust hädavaevu põgenema pääseb. Järgmiseks otsustab ta venetegemise sõnu küsida hiiglasest šamaanilt Antero Vipuselt, kes ta pikast unest äratanud Väinämöise alla neelab. Väinamöinen asub teda kõhus kõvasti piinama ja selle peale laulab Antero Vipunen talle kõik oma tarkused ja venetegemiseks vajalikud võlusõnad. Väinamöinen purjetab oma uue laevaga Põhjala neidu kosima, kuid Ilmarinen saab sellest oma õelt teada ja ratsutab samuti Põhjalasse. Sampo valmistajale minna lubanud neiu valib ettejõudnud Väinämöise asemel Ilmarise.
19.–25. runo: Ilmarise pulmad (esimene Ilmarise tsükkel)
pisi|vasakul|[[Leo Mechelin "Põhjala pulmad" (1894)]] Ilmarisele antakse Louhi poolt hädaohtlikke teenetöid, mille ta Põhjala neiu nõuannete abil tehtud saab. Ta künnab ussipõllu, toob koju Tuone karu ja Manala hundi, ning püüab Tuonela jõest suure haugi. Louhi peab oma sõna ja lubab Ilmarisel oma tütrega kihluda. Algavad pulmavalmistused, mille käigus tapetakse määratu suur härg, valmistatakse pulmatoite ja tehakse õlut. Käskjalad saadetakse üle maa külalisi kutsuma, kuid vaid Lemminkäineni jäetakse kutsumata. Järgneb pulmapidu. Külalisi söödetakse ja joodetakse rikkalikult, Väinamöinen lõbustab kõiki lauluga ja tänab pererahvast. Mõrsjat õpetatakse, kuidas tal tuleb peiu kodus elada. Peiule antakse nõu, kuidas tal tuleb mõrsjat kohelda, ja keelatakse teda pahasti pidamast. Mõrsja jätab kodustega pisarsilmil hüvasti ja pruutpaar sõidab Ilmarise koju, kus neid võetakse rõõmsalt vastu.
26.–30. runo: teine Lemminkäise tsükkel
Pulma kutsumata jätmisest solvunud Lemminkäinen sõidab ema palvetest ja hoiatustest hoolimata Põhjalasse, trotsides teel mitmeid ohtusid. Põhjalasse jõudnuna käitub ta ülemeelikult ja vihastab Põhjala isandat, kes ta kahevõitlusele kutsub. Kahevõitluses tapab Lemminkäinen Põhjala isanda, mille eest kättemaksuks kutsub Põhjala emand ta vastu suure sõjaväe. Lemminkäinen põgeneb Põhjalast tagasi koju ja küsib emalt abi pelgupaiga leidmiseks Põhjala väe eest. Ema soovitab talle mitme mere tagust saart, kus ka Lemminkäise isa end suure sõja eest varjanud oli. Lemminkäinen jõuab saarele, kuid pahandab aja jooksul sealseid naisi võludes kohalikke mehi, kes ta tappa otsustavad. Lemminkäinen pageb saarelt ja jõuab tagasi kodupaika, mis on Põhjala väe poolt mahapõletatud. Kurvastades kohtub ta siiski uuesti oma emaga, keda arvab algul tapetut olevat, ja lubab kättemaksuks Põhjalasse sõjakäigule minna. Ema hoiatustest hoolimata purjetab ta sõjakaaslase Tieraga Põhjalasse. Põhjala emand saadab nende vastu kõva pakase, mis jätab nende laeva merele jäälõksu. Lemminkäinen ja Tiera jõuavad külma käes kannatades hädavaevu koju tagasi.
31.–36. runo: Kullervo tsükkel
pisi|150px|vasakul|Akseli Gallen-Kallela õlimaal "Kullervo needmine" (1899) Untamo tõstab sõja oma venna Kalervo ja tema rahva vastu, andes armu vaid rasedale naisele, kelle endaga oma kodupaika Untamolasse vägisi kaasa viib. Hiljem sünnib naisele poeg Kullervo, kes juba imikuna kättemaksu plaanib. Untamo püüab Kullervot mitu korda tappa, kuid ebaõnnestunud katsete järel müüb ta Ilmarisele orjaks. Ilmarise naine pilkab Kullervot, küpsetades talle karja kaasa antava leivapätsi sisse kivi. Karjas olles murrab Kullervo leiba lõigates oma noa, mis oli talle viimaseks allesjäänud meeneks oma perekonnast. Kättemaksuks ajab ta karja sohu, toob koju hundid ja karud, kes neid lüpsma läinud Ilmarise naise tapavad. Kullervo põgeneb Ilmarise juurest, saab metsaeidelt teada, et ta pere on endiselt elus ja kohtub nendega uuesti. Kullervo kohtub metsarajal oma eksinud õega, kuid teadmata kellega on tegu, võrgutab ta. Tõe selgudes uputab Kullervo õde end jõkke. Ängistunud Kullervo läheb Untamole kättemaksma, põletab Untamola maha ja tapab sealsed inimesed. Naastes avastab ta kodutare hüljatuna, hulgub metsas ja satub kohale kus oma õe võrgutas, tehes seal suurest kurvastusest ja kahetsusest enesetapu.
37.–38. runo: teine Ilmarise tsükkel
Ilmarinen nutab taga oma surnud naist. Kurvastuse leevendamiseks otsustab omale kullast ja hõbedast uue naise taguda, kuid suure vaevaga valmistatud kuldnaine on hingeta ja külm. Pettunud Ilmarinen jätab kuldnaise Väinämöisele, kes sellest ei hooli ja käseb Ilmarisel naine muiks tarberiistadeks taguda, ja ratsutab uuesti Põhjalasse oma endise naise noore, et õde kosima. Kurjustab sealsete hurjutuste peale, röövib peretütre ja hakkab temaga tagasi koju sõitma. Koduteel sõimab neiu Ilmarist ja pahandab teda nii, et Ilmarinen nõiub ta kajakaks. Kojujõudes jutustab Ilmarinen Väinämöisele Põhjalas tänu Sampole lokkavast rikkalikust elust ja oma kosjareisist.
39.–44. runo: Sampo röövimine (kolmas Väinämöise tsükkel)
pisi|[[Akseli Gallen-Kallela maal "Sampo kaitsmine", millel Väinämöinen oma paadiseltsiga kaitseb Sampot Põhjala emanda Louhi eest]] Väinamöinen õhutav Ilmarist endaga koos minema Põhjalast Sampot tagasi tooma, Ilmarinen nõustub ja nad asuvad teele. Teel märkab neid Lemminkäinen ja kuuldes nende plaanist, pakub end seltsiliseks ja võetakse rõõmuga kaasa. Veeteel jääb nende laev suure haugi selga kinni. Väinämöinen surmab haugi ja valmistab ta lõualoost esimese kandle (kantele). Väinämöinen asub kannelt mängima ja kõik elavad, seehulgas linnud, kalad, loomad, haldjad ja jumalused, kogunevad imekaunist kandlemängu kuulama. Põhjalasse jõudes ütlevad mehed Põhjala emand Louhile, et on tulnud Sampot jagama - kui heaga ei saa poolt, võetakse väega tervenisti. Louhi vihastub ja kutsub Sampo-retkelaste vastu Põhjala väe, kuid Väinämöinen uinutab oma kauni kandlemänguga Louhi ühes Põhjala väesalgaga magama. Kivimäest Sampo kättesaanuna asutakse rõõmsalt koduteele, kuid kolme päeva pärast virgub Louhi unest ja nähes Sampot olevat võetud, manab merele tiheda udu ja suure tuul, äratab merekoletise Iku-Turso, muundab end koletuks hiidkotkaks ja asub ühes Põhjala sõjasalgaga Sampo-retkelasi jälitama. Merel peetakse suur taplus Sampo pärast mille Kalevala mehed võidavad, kuid Louhil õnnestub Sampo merre heita kus see tükkideks puruneb. Väinamöinen istutab kaldale uhutud tükid maasse, lootes, et nood tulevikus õnne toovad, ja asub laevareisil merre kukkunud kandle asemele kasepuust uut tegema, mida seejärel taas kaunisti mängib.
45.–49. runo: Louhi kättemaks
Sampo kaotusest vihane Louhi manab Kalevalat hävitama üheksa tõve ja suure karu. Väinämöinen ravib oma tarkustega Kalevala rahva ja surmab suure karu, kelle austamiseks Kalevalas seejärel kombekohaseid karupeiesid peetaksse. Väinämöinen asub laulma ja kannelt mängima, soovides, et ka tulevikus elataks Kalevalas niisama hästi. Teiste hulgas laskuvad Väinämöise mängu kuulama Kuu ja päikene, kelle Põhjala emand kätte saab ja kivimäkke lukustab, röövides ka tule Kalevala tubadest. Ülijumal Ukko lööb tuld uue päikese ja kuu tegemiseks, kuid tuli taevast pudeneb maale. Väinamöinen ja Ilmarinen lähevad tuld otsima ning kuulevad Ilmaneitsilt, et tuli on sattunud Alue järve, kus kala olla selle allaneelanud. Väinämöinen ja Ilmarinen saavad pingutuste järel kala kätte, kuid kala lahti lõigates kargab tuli minema, põletades Ilmarise põski ja käsi. Põgenenud tuli põletab metsi ja maad, kuid saadakse lõpuks kätte ja viiakse Kalevala tubadesse. Väinämöinen ja Ilmarinen lähevad Põhjalasse, ning nende tulekust hirmunud Louhi vabastab Päikese ja Kuu kivimäest.
50. runo: Marjatta tsükkel
pisi|Akseli Gallen-Kallela õlimaal "Väinemöise lahkumine" (1896–1906) Neitsi Marjatta jääb palukamarja süües rasedaks ja sünnitab poja. Vana taat tuuakse poissi ristima, kuid taat kutsub targa Väinämöise asja uurima. Väinämöinen otsustab, et ebaloomulikult sigitatud poiss tuleks surmata, mispeale poolekuine poiss teda väära kohtumõistmise peale hurjutab. Taat ristib poisi Karjala kuningaks. Sellest vihastunud Väinämöinen sõidab vaskse venega minema maa ja taeva vahele, ennustades, et veel kunagi teda ja tema tarkust igatsetakse. Oma kandle ja suured laulud jätab ta oma rahvale päranduseks.
Filmindus
Kalle Holmberg on "Kalevala" ainetel lavastanud 4-osalise telefilmi "Rauta-aika" (1982).
Kirjandus
"Kalevala" on lisaks hilisemale soome kirjandusele tugevasti mõjutanud ka eesti rahvusromantilist pseudomütoloogiat ja eepost "Kalevipoeg". Eesti keelde tõlkis "Kalevala" esimesena Matthias Johann Eisen ja hiljem August Annist (1939; 2., redigeeritud trükk 1959, 3. trükk 1985).
Angloameerika
[[Pilt:Anglo America (centered orthographic projection).svg|thumb|300px|Angloameerika:
Angloameerika (varem eesti keeles Anglo-Ameerika) on Ameerika osa, mille koloniseerisid peamiselt inglased ning kus tänapäeval on peamiseks keeleks inglise keel. Harilikult peetakse Angloameerika piirkonda kuuluvate maade all silmas Ameerika Ühendriike ja Kanadat.
Andsumäe (Võru)
Andsumäe on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 4 elanikku. Kõik on eestlased.
Keskkonnateadlikkus
Keskkonnateadlikkus on inimeste faktilised teadmised keskkonnaseisundist ja keskkonnamurest; inimese ja keskkonna vahelise suhte ja mõju mõistmine ning valmisolek neid oma tegevuses arvestada.
Keskkonnateadvus
Keskkonnateadvus on inimeste arusaamine keskkonnaseisundist, selle väärtustest ja seostest nende heaoluga.
Inimese keskkonnateadvust saab kujundada paljude vahenditega, neist üks olulisimaid on keskkonnaharidus.
Mädamürk
Mädamürk on perekonnanimi, mis pärineb Viljandi kihelkonnast Viljandi vallast (originaalkuju Mäddamürk ). Põlistalu nimi enne nimedepanekut oli Saardepawle talu..
Nimede eestistamisel anti Mädamürgi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Arusalu, Mandra, Mürk, Mändla ja Rünk.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 15 inimest perekonnanimega Mädamürk. 1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis 14 inimest (6 meest ja 8 naist) perekonnanimega Mädamürk. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Mädamürk Eestis 6 mehel ja 8 naisel.
Nurme (Muhu)
Nurme on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Elektromagnetiline ohutus
pisi|Elektromagnetkiirguse spekter Elektromagnetiline ohutus on teaduste süsteem, mis käsitleb elektromagnetilise kiirguse ehk elektromagnetkiirguse (EMK) võimalikku kahju inimestele ja muudele elusorganismidele.
Küprose nael
Küprose nael (ametlik tähis CYP) oli Küprose Vabariigi ametlik rahaühik. See võeti kasutusele juba Suurbritannia koloniaalvõimu perioodil 1879. aastal ja võrdus kuni Küprose iseseisvumiseni aastal 1960 väärtuselt Suurbritannia naelsterlingiga.
Alates 1. jaanuarist 2008 kehtib Küprose Vabariigis ametliku rahaühikuna euro. Küprose naelad vahetatakse eurodeks ümber fikseeritud kursiga 1 EUR = 0,585274 CYP.
Elektromagnetiline ohutus
Üldised andmed
Elektromagnetiline kiirgus on võimeline teatud tingimustel avaldama negatiivset mõju inimestele, loomadele jm elusorganismidele, samuti on võimalik kahjulik mõju elektroonilistele seadmetele. Elektromagnetiliste väljade erinevad mitteioniseerivate kiirguste tüübid avaldavad erinevat füsioloogilist mõju. Praktikas eristatakse erinevaid väljade ja kiirguste mõjusid: magnetilise välja, mikrolainete, laserkiirguse, elektrilise välja mõju jm.
Seoses suureneva EMK allikate levikuga tavaelus (mikrolainete allikad – mikrolaineahjud, mobiiltelefonid, televisioon, raadio) ning ka tootmisel (raadiolevi, kõrgsagedusliku voolu seadmed), on suurenenud ka EMK normeerimise tähtsus.
EMK-d normeeritakse nii töökeskkonna kui ka elukohtade jaoks. pisi|Vanaaegne elektromagnetvälja tuvastamise seade
EMV mõju elusorganismidele ja sanitaar-hügieeniline normeerimine
Olenevalt spektri vahemikust eksisteerivad nii riigisisesed kui ka rahvusvahelised EMK hügieenilised normid töö- ja elukeskkonna jaoks.
Nähtav valgus
On olemas hügieenilisi valgustuse norme, samuti on välja töötatud laserkiirguse kasutamisohutuse määratlusi. Tänapäeva suure võimsusega laserid on võimelised põletama inimsilma võrkkesta ja isegi nahka. Normide järgi peavad laseri küljes olema vastavad ohumärgid, kasutamise ajal peab kandma kaitsvaid prille. Samuti on defineeritud ohuklassid, olenevalt lainepikkusest ja võimsusest.
Raadiolained
Nõukogude Liidu ja Lääneriikide hügieenilise teaduse paralleelne areng põhjustas olukorra, kus EMK mõju hindamisel võeti kasutusele erinevaid lähenemisviise. Osad endised NSV Liidu riigid on enamasti säilitanud normeerimist energiavoo tiheduse ühikutes, Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu riikide jaoks on tüüpiline erineelduvuskiiruse (SAR) hindamine.
Kõrgendatud elektromagnetväljas viibimine võib pikema aja möödudes mõjutada inimese organismi: on märgata üleväsimust, iiveldust, peavalu. Suurte normatiivide ületamiste korral on võimalikud südame- ja ajuhäired, samuti ka kesknärvisüsteemi häired. Kiirgus võib mõjutada inimese psüühikat.
Ekstreemselt madal radiolainete sagedus (extremely low frequency, ELF)
Need on sagedused vahemikus 3–30 Hz. Need sagedused läbivad inimkeha. Olukorras, kus keha on korralikult maandatud, võib tekkida kipitustunne.
Lühilaine (shortwave)
Hõlmab keskmisi ja kõrgsagedusi (medium frequency, high frequency). Nendel sagedustel võib inimeste kude soojeneda.
Mobiiltelefonid
GSM- (2G-) võrk töötab sagedustel 900 MHz ja 1800 MHz, 3G-võrk töötab sagedustel 900 MHz ja 2100 MHz. GSM-sagedusel töötava telefoni saatja võimsus on palju tugevam 3G omast.
Mikrolained
Madala võimsusega mikrolaineid, mis on alla riigi poolt sätestatud erineelduvuskiiruse taset, peetakse inimese jaoks kahjutuks, mitteioniseerivaks kiirguseks. Lained, mis ületavad kehtestatud norme, on inimeste organismi jaoks potentsiaalselt kahjulikud. ANSI on kehtestanud normid raadiolainete ja mikrolainete jaoks. Selle põhjal on ohutu erineelduvuskiiruse piirmäär kuni 4 W/kg - antud taseme juures toimub saadud energia neeldumine inimkehas ning kahjulikku mõju ei avaldu. Hiljem vähendati seda normi 10 korda, ehk 0,4 W/kg raadio- ja mikrolainete jaoks.
Infrapunakiirgus
Infrapunakiirguse lainepikkused, mis on suuremad, kui 750 nm, võivad tekitada muutusi silmaläätsetes. Klaasi- ja metallitööstuste töötajatel tekib pikaajalise infrapunakiirguse tõttu katarakte, kuid seda saab vältida kaitseprillidega.
Lisaks sellele on oluline jälgida kaugust töölise ja kiirguse allika vahel. Keevitamisel peab keevitaja kasutama spetsiaalsete tumeda klaasiga näomaski, mis kaitseb infrapuna- ja ultraviolettkiirguse eest.
Ultraviolettkiirgus
Ultraviolettvalgus, eriti UV-B, on võimeline tekitama katarakte. Enamasti filtreerub UV-kiirgus ülemistes atmosfäärikihtides. Lennukite pilootidel on kataraktide saamise võimalus kõige suurem, sest UV-kiirgust on ülemistes atmosfäärikihtides rohkem.
Lühiajaline kokkupuude ultraviolettkiirgusega võib tekitada kehale põletushaavu. Küll aga võib pikaajaline kokkupuude UV-kiirgusega tekitada melanoome, nahakortse, tedretähti ja teisi nahahaigusi. Nahavähk, kõige levinum vähitüüp, tuleneb samuti mitteioniseerivast UV-B kiirgusest. Peale päikese saab UV-kiirgust eredatest laualampidest ja solaariumist.
UV-kiirgus lühemal lainepikkusel, kui 300 nm, võib tekitada sarvkesta epiteeli. Kõige sagedamini on see tingitud suurel kõrgusel asuva päikese mõjust ning kohtades, kus lühikesed lained on kergesti peegeldatavad eredatelt pindadelt nagu lumi, vesi või liiv.
=== Ioniseeriv kiirgus                                                                                                                                                                                                                   === Ioniseeriv kiirgus võib indutseerida kiirgusest põhjustatud vähi teket, sest kiirgusdoosid on kumuleeruvad ja mõjutavad rakusiseseid protsesse.
Elektromagnetilise ohutuse tagamine ja kontroll
Peamiseks õigusaktiks on Kiirgusseadus, millest lähtuvad valitsuse ja keskkonnaministri täpsustused kehtivatesse määrustesse.
Kiirgusohutusalast tegevust korraldab Keskkonnaministeerium Keskkonnaameti ja Keskkonnainspektsiooni kaudu: Töökeskkonna elektromagnetilise ohutuse tagamise eesmärgil peab kontrolli teostama tööandja :
Amoksitsilliin
pisi pisi Amoksitsilliin on antibiootikumina kasutatav keemiline aine. Teda kasutatakse paljude grampositiivsete ja gramnegatiivsete bakterite vastu, muu hulgas gonorröa raviks ja profülaktika mõttes ka hamba väljatõmbamisele järgneda võiva põletiku vältimiseks.
Amoksitsilliin on poolsünteetiline penitsilliin, mida saadakse 6 APA tuumast (6 amino-penitsilliin happest).
Võlur
pisi|Võlur [[Merlin dikteerimas ettekuulutusi oma kirjutaja Blaise'ile. (Illustratsioon Robert de Boroni teosele "Merlin en prose" aastast umbes 1300.)]] Võlur (ka maag, sorts, nõid) on mütoloogias ja muinasjuttudes võluvõimete või -oskustega isik.
Ilukirjanduses
John Ronald Reuel Tolkieni "Kääbikus", "Sõrmuste isandas" ja "Silmarillionis" on võlurid (istarid) viis pooljumalikku olevust (maiarid), kellel on rohkem võimeid kui inimestel, haldjatel või päkapikkudel. Võlurid on saadetud Keskmaale jumalike jõudude (valar) saadikutena. Tegelastena esinevad kolm võlurit: Saruman Valge, Gandalf Hall ja Radagast Pruun. Kaks ülejäänud niinimetatud sinist võlurit – Alatar ja Pallando – olulisemate tegelastena ei esine.
Andsumäe (Rõuge)
Andsumäe on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Keskkondlik paradigma
Keskkondlik paradigma on üksikisikule või rühmale omane teatud terviklik ettekujutus keskkonnast.
Revolutsioon, mida ei tulnud
"Revolutsioon, mida ei tulnud" on 2009. aasta Venemaa ja Eesti koostöös valminud dokumentaalfilm 2008. aasta Venemaa presidendivalimistest.
María Mercader
pisi|María Mercader María Mercader (täisnimi María de la Asunción Mercader Forcada; 6. märts 1918 Barcelona – 26. jaanuar 2011 Rooma) oli hispaania filminäitleja.
Antarktise jääkilp
pisi|300px|Suurema osa Antarktise [[reljeefist moodustab jääkilbi pind. Pildilt puuduvad šelfiliustikud]] Antarktise jääkilp on Antarktise mandrit kattev liustik.
María Mercader
Aastatel 1923–1992 mängis ta 40 filmis.
Revolutsioon, mida ei tulnud
Süžee
Dokumentaalfilmi keskmes on Venemaa 2008. aasta presidendivalimised, mida käsitletakse poliitilise opositsiooni võitluse kaudu. Samas hargnevad ka peategelaste isiklikud elud. Sündmused saavad alguse 2007. aasta alguses, kui endised marurahvuslikud radikaalid (nn limonovlased), kes on kuulunud Venemaa Natsionaalbolševistliku Partei ridadesse, saavad Vladimir Putini ja Dmitri Medvedevi võimule vastanduva liikumise Teine Venemaa näol arvestatavaks jõuks. N-ö ühinenud opositsiooni katse võimule tõusta kukub aga läbi, kui 2008. aastal valitakse presidendiks Medvedev.
Antarktise jääkilp
Antarktise jääkilp on üks kahest Maa jääkilbist, teine katab Gröönimaad. Antarktise jääkilp on maailma suurim liustik, mis katab umbes 98% Antarktise mandrist. Jääkilbi maht on 30 miljonit kuupkilomeetrit, mille täielikul sulamisel tõuseks maailmamere tase üle 60 meetri. Viimasel kümnendil on täheldatud, et on intensiivistunud jääpankade, sealhulgas suurte ja ülisuurte eraldumine Antarktika liustikest, mis on oletatavasti praegu toimuva globaalse soojenemise tagajärg.
Jääkilbi keskmine paksus on 1790 meetrit, suurim paksus on 4500 meetrit.
María Mercader
Isiklikku
Ta oli abielus itaalia näitleja ja lavastaja Vittorio De Sicaga. Nende pojad on helilooja Manuel De Sica ja näitleja Christian De Sica.
Lev Trotski tapja Ramón Mercader oli María Mercaderi vend.
Ala-Palo
Ala-Palo on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Demograaf
Demograaf ehk rahvastikuteadlane on demograafia alal töötav teadlane.
Demograafiks õppimine
Eesti üks juhtivaid demograafe Kalev Katus sai väljaõppe Moskva Riiklikus Ülikoolis poliitilise ökonoomia erialal õppides demograafia õppekava läbides. Sama õppekava on läbinud Arvo Kuddo.
Demograafia alane doktoriõpe Eestis toimub Tallinna Ülikooli Eesti Demograafia Instituudis. Sellele pani aluse Kalev Katus. Demograafia ja rahvastikuteadusega seotud aineid saab õppida ja kõiki kraade omandada ka Tartu Ülikoolis.
Otepää Vabadussõja mälestussammas
Mälestussamba kavandi tegi Voldemar Mellik ja samba valmistas kiviraidur Peeter Veeber. Sammas avati 10. juunil 1928. Mälestussammas lõhuti 17. juunil 1950 ja osad maeti sinnasamasse. 3. augustil 1988 leiti samba obelisk.
Uue samba projekteeris R. Unt. Mälestussamba taasavamine toimus 15. juulil 1989. Mälestussammas on algse monumendi koopia. Mälestussamba obelisk on originaal. Asub esialgsest paigast veidi kesklinna pool.
27. jaanuar
27. jaanuar on Gregoriuse kalendri 27. päev. Juliuse kalendri järgi 14. jaanuar (1901–2099).
Eksportkultuur
Eksportkultuur on kultuurtaim, mida kasvatatakse selle saaduste ekspordiks.
Ala-Suhka
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Ala-Suhka küla kõrval asub Mäe-Suhka küla.
Loodusaed
Loodusaed, vahel ka metsikaed, on aiakujunduse suund, kus lisaks aia esteetilisele väärtusele püütakse luua keskkond, mis on atraktiivne elupaik pärismaisele elustikule – peale kohalike taimeliikide ka teistele elusorganismidele, nagu linnud, kahepaiksed, roomajad, putukad, pisiimetajad ja muud.
Loodusaiad on tõusnud päevakorda seoses looduslike elupaikade vähenemisega intensiivse põllumajanduse, linnastumise ja muu inimtegevuse tagajärjel.
Kujunduse põhimõtted
Aeda kujundades luuakse väike tasakaalustatud ökosüsteem, milles ühe osa moodustavad ka aias tegutsevad inimesed ja koduloomad.
Sisend/väljund
Lühendiga I/O (inglise keeles Input/Output ehk Sisend/Väljund) tähistatakse arvuti suhtlust kas selle kasutajaga, andmekandjate, üle arvutivõrgu teiste arvutite või välise maailmaga. I/O'ks kasutatavaid seadmeid nimetatakse tihti perifeeriaseadmeteks.
Wang Junxia
Wang Junxia (王军霞 Wáng Jūnxiá; sündinud 19. jaanuaril 1973 Jiaohes) on Hiina endine kergejõustiklane (jooksudistantsid 3000 m kuni maratonini). Olümpiavõitja (1996) ja maailmameister (1993).
Talle kuulus aastatel 1993–2016 10 000 meetri maailmarekord 29.31,78. 1993. aastast on ta 3000 meetri maailmarekordi 8.06,11 valdaja.
Junxia on IAAFi kuulsuste halli liige.
Šugni-rušani keeled
Šugni-rušani keeled on pamiiri keelte põhjarühma ehk šugni-jazgulami keelte alarühm. Neid käsitletakse ka šugni keele murretena.
Paenase
Paenase (1977. aastani Painase) on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Windows 1.0
Windows 1.01 oli Microsofti esimene graafiline kasutajaliides personaalarvutiplatvormile.
Ala-Tilga
Ala-Tilga on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Piiri (Muhu)
pisi|[[1898 valminud raudkivi-ehitis Suure valla magasiait oli Nõukogude ajal kasutuses seltsimajana. Tänapäeval on hoones puidutöökoda. Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. august 2011 ]] Piiri on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Haavistu
Haavistu on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Tupenurme
Tupenurme on Saare maakonnas Muhu vallas olev küla.
Tupenurme piirneb põhjas Nõmmkülaga, kirdes Kallastega, idas Raugiga, kagus Lepiku ja Kapiga, lõunas Levalõpme ja Päeldaga, edelas Külasemaga ja läänes Põitsega.
Oina
Oina on Saare maakonnas Muhu vallas olev küla.
Tupenurme
Külast läheb läbi Liiva–Nõmmküla maantee, mis on mustkattega üksnes Tupenurme piires.
Oina
Kohanime esmamainiti 1645, kui nimetati talu, kus elas Oyna Jürg. 1798 nimetati juba Oina küla. Küla asus Muhu kihelkonnas ja kuulus Hellamaa mõisale. 1977–97 oli Oina küla liidetud Rässaga.
Arvatavasti tuleb külanimi talupoja lisanimest, mis omakorda tuleb sõnast "oinas".
Tupenurme
Küla esmamainiti 1645 kujul Tuppenorm. Küla kuulus Kapi mõisale.
Demograafiline plahvatus
Demograafiliseks plahvatuseks nimetatakse ka demograafilise ülemineku teist etappi. Sellisele etapile on iseloomulikud suur sündimus, mis hakkab vähenema etapi lõpus, ja suremuse kiire vähenemine, mistõttu kasvab kiiresti loomulik iive.
Demograafiline plahvatus järgneb traditsioonilisele rahvastiku taastetüübile ning on iseloomulik Aafrika, Aasia, Ladina-Ameerika ja Okeaania arengumaadele.
Uus keskkonnaparadigma
Uus keskkonnaparadigma on arusaam, et inimkond on Maa taluvusvõime kohta liiga arvukas ja käitub loodusega murettekitavalt halvasti, mõjutades ohtlikult ökoloogilist tasakaalu. Uus keskkonnaparadigma manitseb industriaalse ühiskonna kasvu ja majandusarengut, sest eriti need tegurid ei võimalda ühiskonnal elada loodusega kooskõlas ja on seetõttu pikemas perspektiivis mõeldamatu.
Viola d'amore
Viola d'amore (itaalia keeles 'armastuse vioola') on topeltkeeltega mahedakõlaline vioola, mis oli kasutusel 17. ja 18. sajandil.
Pillil on 4...7 viisi- ja 4...14 resonantskeelt. Viimased helisevad kaasa, kui poognaga põhikeeled helisema pannakse.
Fontpédrouse'i sild
Silla arhitekt on Paul Séjourné.
Hanija
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Eesti soode loend
Siin on loetletud Eesti soid ja rabasid ning soostikke.
A
Aabla soo (Pedaspea) - Aadumäe soo - Aarla soo - Aaspere soo - Adiste soo - Aela raba - Aela-Viirika soo - Agusalu soo - Ahijärve soo - Ahila soo - Ahli soo - Ahja soo - Aidu soo - Alasoo - Alliku soo - Allipa soo - Altsi soo - Aluste soo - Amara soo - Ambla soo - Ammassaare soo (Ammassaare raba) - Andressaare soo - Angu soo - Annikvere soo - Araku soo - Aramäe soo - Arasoo - Arjadi soo - Armiku raba - Arromäe soo - Arukülä Suursoo - Aruniidu soo - Arvila raba (Arvila soo) - Aude soo - Avaste soo
B
Borkullmossen (Ogerna soo)
E
Eiste soo - Eistvere soo - Elbu raba - Ellamaa soo - Elliste raba - Emajõe Suursoo - Emualune soo - Endla soostik - Enge soo - Epa-Vassaare soo - Epu-Kakerdi soostik - Erja soo - Ermistu soo - Errase soo - Espre soo - Essaksoo - Ess-soo - Etsaste soo
F
Feodorisoo
H
Haeska soo - Hagudi soo - Halliste soo - Hangessaare soo - Hanguse soo - Hara soo - Harku raba - Heiste soo - Helme soo - Hermistu soo - Hiienurme soo - Hiiesoo soo - Hiljasoo soo - Himo soo - Hino soo - Hõreda soo - Hulja soo - Hüti soo
I
Idva soo - Ikepera soo - Illassaare soo - Illaste raba - Illesoo - Illimäe soo - Ilmandu soo - Ilumetsa soo - Ilvese soo - Imsi soo - Iskna soo
K
Kaalepi raba - Kaavere soo - Kaarepere soo - Kaarupipealne soo - Kaasika raba (Kaasika soo) - Kaasiksoo - Kabala soo - Kabeli soo - Kaberla soo - Kadaja soo - Kahala soo - Kahvena soo - Kaiavere soo - Kaisma soo - Kaiu soo - Kakerdaja raba - Kakumäe raba - Kalamäe soo (endine) - Kalda soo - Kalepi soo - Kalli soo - Kallissaare soo - Kalsa soo - Kana soo - Kantsi soo - Kaprani soo - Kapsi soo - Kareda raba - Karitsa soo - Karjaküla soo - Karjasoo - Karusoo – Karussoo – Kaseraba – Kasesoo - Kassi soo – Kassinurme soo – Kastna soo – Kaugemäe soo - Kaugjärve soo - Kauksi soo – Kauni soo – Kaupsi soo – Kavasoo - Keava raba – Kehra soo – Keldu soo - Kellamäe soo – Kellissaare soo - Keressaare raba - Kergu soo - Keri soo – Kerreti soo - Keskküla raba - Kesu raba – Kihlepa soo - Kiigemäe soo - Kiipsu raba – Kiivita soo - Kikepera raba – Kiku soo – Kingli soo – Kirbu soo – Kiriku soo - Kirikumäe soo – Kirimäe Jaanisoo – Kirmi soo – Kise soo - Kitsesoo – Kivijärve soo – Klooga soo - Kodaja soo – Kodasoo soo – Kodesma soo - Kodeste soo – Kodila-Linnuraba - Kodru raba – Koemetsa soo - Kogresoo – Kohvisoo – Koidiku soo – Koigera soo – Koigi raba – Koiola soo - Koitjärve raba - Kolga soo - Kolgu soo – Kolu soo – Kongi soo – Konguta soo – Konsa soo – Koobassaare soo - Koordi raba – Korva soo – Kosesoo – Kostivere soo – Kotardi soo – Kotisoo – Kotku raba – Kraavi soo – Krivasoo - Kublitse soo (Kuplitse) - Kuijõe soo - Kuivassare soo - Kuke soo - Kukevere soo - Kukka soo - Kullavere soo - Kummassaare raba - Kunda soo - Kungjärve soo - Kuplitse soo - Kure soo - Kuresoo (Väike-Maarja) - Kuremaa soo - Kuresilma soo - Kuresoo - Kurgessoo - Kurgsoo - Kurna soo - Kurtna soo - Kuru soo - Kutja soo - Kuusiku raba - Kuutsi soo – Kõivasoo – Kõksa soo – Kõlaja soo - Kõnnu Suursoo – Kõrbse soo - Kõrgemäe raba - Kõrgesoo – Kõrigu soo - Kõrsa raba – Kõrsu soo - Kõrvetaguse soo (Parka soo) – Kõverdama soo - Kädva raba - Kädva soo - Käntu soo - Käometsa soo (Käometsa raba) - Kärasi soo - Käravere soo - Kärje soo - Kärksaare soo - Kärla soo - Kärsa soo - Käru soo - Kääpa soo - Köisi soo - Köstrejärve soo - Kükita soo
L
Laane soo - Labasaare soo - Laeva raba - Lagesoo - Laiküla soo - Lainiidu soo - Laisma raba - Laiti soo - Laiuse soo - Lalli raba (Palasi raba) - Lannu soo - Laugasoo - Laukasoo (Illuka) - Laukasoo - Laukasoo (Valgamaa) - Lauksilla soo - Lavasoo - Lavassaare soostik - Lee soo - Leenisoo - Lehtma soo - Leiburi soo - Leidissoo - Leie soo - Leigri soo - Leinasoo - Lekepealne soo - Lemuvere soo - Lepuri soo - Leva raba - Lihula raba - Lihula-Lavassaare soostik - Liinasoo - Liivaaugu soo - Lillesoo - Limu soo - Lindi soo - Linsi soo (ka Linsu soo) - Linnuraba - Linnuraba (ka Läänemaa Suursoo) - Lipniku soo - Lipsu soo - Lodja soo - Lokuta soo - Loosalu raba - Loosalu-Kõrgemäe soo - Loopsoo - Lopi soo - Lubjaahju soo - Lubjassaare soo - Luhasoo - Luige soo - Lulli soo - Lusiku soo - Lutsu raba - Luusaare soo - Lõetsa soo - Lõpe soo - Läänemaa Suursoo - Lümanda soo
M
Mahtra soo - Mahu soo - Maidla soo - Maidla Suursoo - Maima raba - Marimetsa raba - Marissoo - Marjamäe soo – Marjasoo - Marusoo - Masila soo - Massu soo - Mattussaare soo - Matsi raba (Atla raba) - Meelusmaa soo - Meelva raba - Meenikunno raba - Meesu soo - Mehiksoo - Meleski raba - Mereneiu soo - Metsakuru soo - Metsanurme soo - Metsaoja soo - Mikkeli soo - Mikumärdi soo - Moora soo - Muhu soo (Lõetsa soo) - Mukri raba - Mulgi soo - Mullikasoo - Munalaskme soo - Muraka raba - Muraka soo (Võstermäe) - Murati soo - Murru soo - Musaraba - Mustja soo - Mustjõe soo - Mustjärve soo - Mustraba - Mustsoo - Mõksi raba - Mõllatsi soo – Mõrdama raba - Mõtsari soo - Mäe soo - Männi soo - Männikjärve raba - Männiku raba - Mäo soo - Määsovitsa soo - Määvli raba - Möksi soo
N
Naartse soo - Napi soo - Napsi raba - Neanurme soo - Nedremaa soo - Neeme soo - Neeruti soo - Neeva-Prandi soo - Nehatu soo - Nigula raba (Urissaare, Tuuliku) - Nigula soo - Niibi soo - Niitvälja soo - Nosisoo - Nuustaku soo - Nõlvasoo - Nõmme soo - Nõva soo - Näengu soo - Nätsi raba
O
Oandu soo - Oese soo (Oese raba) - Ogerna soo - Ohepalu raba - Ohepalu soo - Ohtja soo - Ohtu soo - Ojasaare soo - Ojasoo - Ontika soo - Orava soo - Orgita soo - Orina soo - Orkjärve soo - Oru soo - Osja soo
Looduskesksus
Looduskesksus ehk ökotsentrism on keskkonnaeetika vool, mis inimühiskonna ja looduse suhete konstrueerimisel lähtub loodusele omistatavatest õigustest ja vajadustest. Looduskesksuse vastand on inimkesksus.
Ökotsentrismiga kattub osaliselt mõiste "biotsentrism", nende eristus on kirjanduses sageli hägune. Mõned allikad väidavad, et ökotsentrism väärtustab nii elus- kui eluta süsteeme (ökosfääri), biotsentrism aga eelkõige elussüsteeme (biosfääri).
Looduskesksuse rõhutamine on keskkonnapoliitilistes säästvat arengut põhjendavates aruteludes sageli edukas vahend, sest emotsionaalselt ja sümboli mõttes on "looduskesksus" mõjuv mõiste.