cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joanna North
Väär tegu ja andestus
Enamik suuri moraalifilosoofe on tunnistanud karistuse iseväärtust reaktsioonina väärale teole. Immanuel Kant asetas karistuse moraaliseaduse raamistikku, väites, et karistuse soov tuleb tajumusest, et pahategija on minu õigusi rikkunud, ja need õigused kuuluvad Kanti järgi mulle minu mõistusliku loomuse tõttu. Järelikult tuleks rikkujat karistada selle eest, et ta on tahtlikult ignoreerinud mind kui omaette eesmärki. Georg Wilhelm Friedrich Hegeli järgi on kurjategija vabalt valinud vägivalla ja valu oma teo maksiimiks ning seetõttu on tal "õigus", et teda karistataks. Karistusega osutatakse pahategijale austust. Ei Kant ega Hegel ei esita sidusat arusaama andestusest. Mõlema järgi pühitakse andestuse puhul kuritegu ära ning tehtu tühistatakse, ja Kant lisab, et andestuse puhul loobutakse karistuseks. Sellepärast on Kanti ja Hegeli järgi andestus ja karistus omavahel vastuolus, sest andestuse puhul loobutakse õigluse nõuetest ja võib-olla isegi lepitakse kuriteoga. Kant peab andestust lausa võimatuks: tehtut ei saa isegi mitte Jumal olematuks teha. Jumal on jumalik kohtunik, kelle seadusest on pahategija teadlikult ja tahtlikult üle astunud. Moraaliseadus ning seetõttu ka karistused on paratamatud ja igavesed nagu Jumala loomus ise. Jumalat kui kohtunikku ei saa liigutada meie andestuspalved: me ei saa Jumala loomust sel moel mõjutada ega muuta tema meelt. Kanti järgi pole lootust Jumala armule, me saame, mida väärime, ükskõik, kas me palvetame. Loota saab ainult püüdele oma patte heastada ja tulevikus õigesti toimida. Kant arvab nähtavasti, et südame muutuse teel võib inimene saada uueks inimeseks. Karistatakse vana inimest, mitte uut. See lahendus tekitab palju isikusamasuse probleeme ja teeb andestuse üleliigseks. Paistab, et kui ma saan uueks inimeseks, siis ma palun andestust vanale inimesele, keda enam ei ole. Siis aga pole andekspalumisel mõtet ja andestuse saab suunata ainult metafüüsilisele varjule. Et andestus oleks sidus, tuleb sellisest kahetsusekontseptsioonist loobuda. See, kes täiel määral kahetseb, tunnistab, et ta ise sooritas kuriteo ning tema vastutus püsib koos tema endaga. Andeks paludes tahab ta, et andestataks talle endale, ja andestaja peab tema samasust tunnistama. Uueks inimeseks saamist tuleb mõista kõigest metafoorina, mis räägib muutumisest halvast heaks.
Kantil on pisut teistsugune raskus. Tema järgi on andestus võimatu sellepärast, et ta peab andestust pattude ärapühkimiseks sõna otseses mõttes, kuriteo ja karistuse pöördumatu protsessi ümberpööramiseks. North ütleb, et andestus ei tee tegu olenmatuks, vaid vastupidi, andestus on võimalik ainult juhul, kui teo fakti tunnistatakse. Andestus ei tühista mitte kuritegu, vaid selle moonutavat mõju andestaja suhetele pahategija ja võib-olla teistega. Kui see on õige, siis saab isegi Jumal andeks anda. Ta saab võtta pahategija tagasi oma kõikehõlmavasse armastusse ning parandada kahju, mille pahategija oma suhtele Jumalaga tegi. Sellegipoolest võib Jumal teda ka karistada. See ongi enamiku kristlaste arusaam: Jumal tõstab meid üles olukorrast, millesse me patu tõttu oleme langenud, ja võtab meid tagasi oma armastusse nagu tähendamissõnas kadunud pojast. Poeg tuleb tagasi alandlikkuses, teadvustades oma vääritust. Isa armastus ja kaastunne toovad poja tagasi algsesse väärikuse seisundisse. Andestus tõi ta surmast ehk patust tagasi elusse ehk headusse. Kadunud poeg on leitud, st tagasi toodud tema õiguspärasele kohale, lunastatud tema enda kahetsusega ja isa armastusega. Poega küll ei karistata pärast tagasitulekut, kuid varasem kannatus ja vaesus olid ise karistuseks. Karistus võib olla ka niisugune või teistsugune, hauatagune, aga kummalgi juhul ei välista karistus hilisemat andestust. Jumala andestusega on küll ka teisi raskusi (Anne C. Minas, "God and Forgiveness"), aga Kanti probleemi saab lahendada, loobudes arusaamast, et andestuse puhul pühitakse patud ära ning loobutakse karistusest.
Väär tegu toob tavaliselt kaasa pahategija kaugenemise sellest, kellele ta kahju tegi. Kaotatakse õigus ohvri sümpaatiale, kiindumusele ja usaldusele ning elatakse läbi isiklike suhete kokkuvarisemine või moondumine. Moonduda võivad ka suhted kolmandate isikutega. Näiteks kui isa ei andesta halvasti käituvake pojale, võivad tema tunded mõjutada ka suhteid teiste perekonnaliikmetega. Võib-olla suhete kokkuvarisemist elab algul läbi ainult ohver, kuid ka pahategija võib peaaegu kohe tunda samasugust ängi. Andestusega ravitakse suhtele tekitatud kahju või see on vähemalt esimene samm teel täielikule leppimisele. Kahetsus, teo tunnistamine ja valmisolek seda hüvitada ei ole andestuse olemuslikud eeltingimused, küll aga hõlbustavad seda. Ka karistus ei ole olemuslik, kuid sel võib olla oma osa pahategija teekonnas kahetsuse poole ja see võib leevendada ohvri pahameelt ja vaenulikkust.
Enamasti tuleb arvestada kahte aspekti. Esimene on sisemine südame muutus, mis viib loomulikul kombel teatud žestide või tegudeni pahategija suunas, mis väljendavad ohvri soovi suhted heaks teha. Teine aspekt on nende žestide mõju pahategijale ja suhetele. Tavaliselt puututakse ikkagi veel kokku, kuigi kokkupuude on pingeline. Andestuse pakkumine ja vastuvõtmine võimaldavad harmoonilise suhtluse taastada. Teistel juhtudel pole tegija enam kohal ja andestust ei saa vastu võtta. Andestada saab äraolijatele ja surnutele. Siis ei pruugi südame muutus, mis on andestuse olemus, viia välistele žestidele ega väljastpoolt näha olla, kuid ka neil juhtudel on implitsiitne seos andestuse ja välise teo vahel, sest kui ma pärast andestust tegijaga kohtuksin, käituksin ma teistmoodi. Alati pole lihtne ära tunda siirast kahetsust, ka mitte andestust. Kuigi need tavaliselt väliselt avalduvad, see ei konstitueeri neid. Kahetsuse siiruse ja aususe üle otsustamisel võidakse võtta arvesse varasemat käitumist ja iseloomu või hinnata andekspalumiste intensiivsust ja sagedust, samuti heakstegemise püüdu ning tegija valmisoleku täita ohvri palveid ja austada tema soove. Kui väliselt andestaja jääb kahtlustavaks, siis ta pole andestanud. Emotsionaalne taju ja emotsionaalsed reaktsioonid peavad muutuma. Andestus võib siiski alata välistest žestidest, mis võivad emotsionaalsrt muutust hõlbustada. Nii nagu leina staadiumid võivad aidata leina kohasel ajal ja kohasel astmel läbi elada, võivad välised žestid ja sõnad võimaldada tunda vimma ja kibeduse asemel armastust ja kiindumust. Andestus ei pruugi olla hetkeline, võib-olla ei saagi olla, sest võõrdumise haavade ravimine ning vabalt voolava usalduse ja kiindumuse taastamine võtab aega. Kuid algselt kõhklev ja reserveeritud reaktsioon võib saada hoogu välistest liigutustest ja rituaalidest (see ongi üks rituaali funktsioon). Tõeline andestus ei ole lihtsalt heatahtlikkuse või suuremeelsuse väline näitamine. Andestuse paluja ei palu lihtsalt seda, et teiste silmis oldaks taasühinenud, vaid tõelist aktsepteerimist ja suhte taastumist. Kui andestus jääb väliseks, tähendab see kahetseja jaoks tema väärituse ja alanduse pidevat meeldetuletust.
Jussi (auhind)
Jussi on Soome filmiauhind, millega tunnustatakse parimaid soome filme ja nende tegijaid. Jussi on üks Euroopa vanemaid filmiauhindu.
Ajalugu
Esimest korda jagati Jussisid 16. novembril 1944 Helsingi restoranis Adlon toimunud auhinnagalal.
Varasematel aastatel on Jussisid antud ka välismaalastele, näiteks aastal 1974 sai Jussi omanikuks Charlie Chaplin.
Tänapäev
Pidulik auhinnatseremoonia toimub iga aasta alguses.
Praegu jagatakse auhindu 15 põhikategoorias.
Kui varem auhinnati vaid mängufilme ja nende tegijaid, siis 1985. aastal ja alates 2002. aastast siiani valitakse võitja ka parima dokumentaalfilmi kategoorias.
Auhinna saajate valimine
Auhinna saajad valib Soome elukutseliste filmindustöötajate ühing Filmiaura.
Võitjate väljaselgitamine toimub kahes voorus: kõigepealt valib 16 filmiasjatundjast koosnev kohtunikekogu iga kategooria kolm paremat, mille seast valib auhinnavõitjad Filmiaura ülejäänud liikmeskond ehk umbes 260-liikmeline žürii. Hääletus on salajane.
Viru-Kabala raamatukogu
Viru-Kabala raamatukogu asus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Viru-Kabala külas.
Viru-Kabala raamatukogu tegutses eramajas ning selle põrandapinda oli 56 m2. Raamatukogus asus avalik internetipunkt (AIP).
Ajalugu
1921. aastast tegutses Kabalas Muusika-Kirjanduse Selts. Oletatavalt sellesse aega jäi ka raamatukogu teke. Kui 1924. aastal valmis rahvamaja, siis töötas raamatukogu sealses jalutusruumis. Ametlikult avati Kabala raamatukogu 1926. aastal Kabala Muusika-Kirjanduse Seltsi raamatukoguna. Esmane raamatufond saadi kokku annetustest. Esimeseks raamatukogu töötajaks oli Gertrud Leetman (al 1936 Leetmaa)
1926. aastal võeti Kabala raamatukogu avalike raamatukogude võrku. Sellest ajast oli raamatukogu juhataja Juljus Hannus. Tema põhitööks oli õpetaja ja juhataja amet Nõmmise algkoolis.
Kabala raamatukogu nimetus muudeti Rägavere Valla Kabala Rahvaraamatukoguks alles aastal 1946. Seda nimetust kandis raamatukogu kuni 1971. aastani Aastaid vaeveldi kitsikuses ja enne koju minekut lukustati kappe. Kergendus aga saabus 1960. aastal. Kabala ja Rägavere külanõukogu ühinemisega sai keskuseks Ulvi. Kabala külanõukogu ruumid lubati Kabala raamatukogu käsutusse 1971. aastal hakkas raamatukogu kandma nimetust Kabala Külaraamatukogu. Aastatel 1974–1979 kandis raamatukogu nimetust Rakvere Keskraamatukogu Kabala Harukogu ja 1979–1991 Viru-Kabala raamatukogu. 1991. aastal sai raamatukogu nimetuseks Viru-Kabala Külaraamatukogu. Sellest ajast kuulus raamatukogu eelarve kohaliku külanõukogu eelarve hulka. Enne seda alluti Rakvere rajoonile. Kuna alluvussuhe muutus, tuli hakata raamatukogu fondi inventeerima.
1996. aastast kandis raamatukogu taas nimetust Viru-Kabala raamatukogu.
Kõige pikemat aega, 43 aastat, on Kabala raamatukogus töötanud Helje Ansla. Selle aja jooksul viis ta Viru-Kabala raamatukogus läbi kirjandusõhtuid, kirjanduslikke arutelusid, teemaõhtuid, kirjanduslikke karnevale ja kirjanduslikke balle. Lisaks organiseeris ta temaatilisi ekskursioone täiskasvanutele ja lastele. Vastavalt hetke poliitilisele olukorrale tuli tal teha ka plakateid ja loosungeid nii raamatukogu tarbeks, kui ka ümberkaudsetesse kolhoosidesse. Viru-Kabala raamatukogu kroonikate (1924–1996) koostamisel on ka Helje Ansla tegevust suunanud hetke poliitiline olukord.
Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel peale 1991. aastat leidsid raamatukogus aset suured muudatused – endisest raamatute kogust peab saama nõudliku lugeja kõiki vajadusi rahuldav informatsioonikeskus. Teeninduspiirkonda jääb viis küla: Viru-Kabala, Miila, Nõmmise, Uljaste ja Kõrma. 2005. aastal liitus Kabala raamatukogu programmiga URRAM.
Raamatukogu suleti 1. jaanuarist 2015.
Biokatalüsaator
Biokatalüsaator ehk bioloogiline katalüsaator on eriliste omadustega elusrakkude kaudu toimiv bioloogiliselt aktiivne keemiline aine. Biokatalüsaatorid muudavad reaktsiooni kiirust, muutmata reaktsioonide termodünaamikat, ja vabanevad pärast reaktsiooni lõppu esialgsel kujul. Biokatalüsaatori toimel võivad reaktsioonid nii kiireneda, aeglustuda kui ka katkeda.
Biokatalüsaatorid on hormoonid, ensüümid, vitamiinid jpt ained, aga ka mitmed looduses toimuvad protsessid ja nende allikad.
Domus Revaliensis
Domus Revaliensis on Eestis toimuv (balti)saksa kultuurile pühendatud kultuuriüritus. 2011. aastal toimus Domus Revaliensis seitsmendat korda.
Ürituse peakorraldaja on olnud baltisakslane paruness Babette von Sass.
Ürituse jooksul külastatakse muu hulgas Eesti ala baltisakslaste mõisaid.
Yle Radio 1
Yle Radio 1 on Soome raadiokanal, mis edastab uudiseid, jutusaateid ja kuuldemänge. Samuti mängitakse klassikalist muusikat (Soome Raadio Sümfooniaorkestri kontserdid), džässi ja folki.
Raadiojaam on kuuldav kõikjal Soomes, näiteks Helsingis sagedusel 87,9 MHz ja Fiskarsis sagedusel 90,9 MHz.
Tütarjaamad on Yle Radio Suomi, YleX, Yle Mondo, Yle Puhe, Yle Vega, Yle X3M ja Yle Klassinen.
Ašoka praakrit
pisi|Ašoka praakriti keelne [[brahmi kiri|brahmi kirjas raidkiri sambal Sārnāthis (Sārnāthi sammas)]] Ašoka praakrit oli keskindo-aaria murdekontiinum, mille keelekujusid kasutati Maurjate riigi valitsejale Ašokale (valitses 268–232 eKr) omistatud Ašoka ediktides. Need "ediktid" on raidkirjad monumentaalsetel sammastel (Ašoka sambad), mis räägivad Ašoka pöördumisest budismi ja budismi põhimõtetest.
Murrete seas on esindatud Loode-India, Lääne-India ja Ida-India keelte eellasmurded, Kesk-India keelte omad mitte; vastava piirkonna raidkirjad kasutavad Ida-India keelekujusid.
Ašoka praakriti mälestised on kirjutatud braahmi ja kharošthi kirjas (ainult loodes).
Standschütze Hellriegel M1915
Standschütze Hellriegel 1915 (saksa keeles Maschinengewehr des Standschützen Hellriegel, 'reservist Hellriegeli kuulipilduja') oli vesijahutusega Austria-Ungari püstolkuulipilduja. Seda toodeti väga piiratud koguses esimese maailmasõja ajal.
Pippa Norris
pisi|Pippa Norris Pippa Norris (sündinud 10. juulil 1953) on briti päritolu politoloog.
Norris on Harvardi Ülikooli politoloogialektor ning Sydney Ülikooli külalisprofessor. 2006–2007 juhtis ta ÜRO Arenguprogrammi demokraatliku valitsemise töögruppi New Yorgis.
Maznīkrāce
Küla asub valla lääneosas merepinnast 120 meetri kõrgusel Dzelda jõe ääres. Maznīkrāce jääb valla keskusest Dzeldast 6,3, endisest piirkonnakeskusest Skrundast 20 ja Riiast 167 kilomeetri kaugusele.
Pippa Norris
Oma teadustöös võrdleb Norris demokraatlikke protsesse ja demokratiseerumist, valimisi, kultuuri ja avalikku arvamust, poliitilist kommunikatsiooni ja soopoliitikaid eri riikides. Ta on avaldanud üle 40 raamatu.
Maznīkrāce
Asula on tekkinud endise Dižnīkrāce mõisale kuulunud Maznīkrāce karjamõisa (Klein-Niekratzen) juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda.
Pippa Norris
2011. aastal pälvis Norris koos Ronald Inglehartiga Skytte preemia, mis on üks tähtsamaid auhindu politoloogias.
Maznīkrāce
Aastal 2005 oli külas 10 elanikku.
Bosnia kuningriik
Bosnia kuningriik (bosnia, horvaadi ja serbia: Bosansko kraljevstvo, Босанско краљевство) oli keskaegne kuningriik, mis arenes Bosnia banaadist (1154–1377). Selle ulatuslik, kogu piirkonda hõlmav sotsiaalmajanduslik, poliitiline ja kultuuriline mõju oli suure mõjuga keskaegsete Balkani riikide hilisemale arengule ja Balkani ajaloole üldiselt. Bosnia nautis 13. ja 14. sajandil de facto sõltumatust, vaatamata nominaalsele allumisele Ungarile. Selle raske maastik ja kaugus võimaldasid bosnialastel oma kahe võimsa naabri, Ungari ja Serbia vahel manööverdada, õnnestudes tavaliselt vältida allumist kummalegi. Mitu võimekat valitsejat võimaldas Bosnial 14. sajandil lühikest aega mängida suurriigi rolli. Pärast 1290. aastat nautis Bosnia kujuteldavat sõltumatust Ungarist ja omandas märkimisväärse territooriumi Dalmaatsias Serbia arvelt. Kuningas Tvrtko I (valitses 1353–91) omandas Lääne-Serbia osi ja enamuse Aadria mere rannikust Neretva jõest lõunas ja tema valitsemise lõpuaastail muutus Bosnia lühikeseks ajaks tugevaimaks riigiks Balkani poolsaarel. Siiski jäi kohalik separatism Bosnias tugevaks ja pärast tema surma kaotas riik oma ülemvõimu. Osmanite riik annekteeris 1440. ja 1450. aastatel Ida-Bosnia osi ja läks vallutama Hertsegoviinat, kuni viimane kindlus aastal 1481 langes.
Taust
Bosnia banaat oli keskaegne riik, mis koosnes oma võimsuse tipul enamusest sellest, mis nüüd on Bosnia ja Hertsegoviina, samuti Dalmaatsia (Horvaatias), Serbia ja Montenegro osadest. Olles nominaalselt Ungari kuningriigi vasall, oli Bosnia de facto sõltumatu riik. Bosnia banaat eksisteeris aastani 1377, kui see ülendati Tvrtko I kroonimisega kuningriigiks.
Ajalugu
14. sajandi keskpaigaks jõudis Bosnia Kotromanićist bani Tvrtko I juhtimisel oma võimsuse tippu, kes kroonis end ametlikult 26. oktoobril 1377. Nii tehes sai temast äsja väljakuulutatud Bosnia kuningriigi valitseja, riigi, mis järgnes Bosnia banaadil. Oma võimsuse tipul muutus kuningriik üheks kõige mõjukamaks ja võimsamaks riigiks Balkani poolsaarel enne Osmanite vallutust.
Läbi kogu keskaja koosnes Hertsegoviina mitmest väikeriigist: Zahumlje ümber Blagaj linna ja Travunija ümber Trebinje linna. Neid riigikesi valitsesid aeg-ajalt poolsõltumatud vürstid, enamasti keskaegse Serbia monarhia süseräniteedi all. Nende territooriumid hõlmasid nüüdse Hertsegoviina ning Montenegro ja Lõuna-Dalmaatsia osi. Nimi Hertsegoviina võeti omaks, kui "Püha Sava hertsog" Stjepan Vukčić Kosača saavutas aastail 1435–48 sõltumatuse.
Tvrtko I valitsemine
Bosnia jõudis oma võimsuse tippu Kotromanićist bani Tvrtko I juhtimisel, kes sai võimule aastal 1353. Aastal 1372 moodustas Tvrtko liidu vürst Lazar Hrebeljanovićiga, ühega piirkondlikest isandatest laguneva Serbia tsaaririigi territooriumil. Järgmisel aastal ründasid Tvrtko ja Lazar Nikola Altomanovići valdusi, kes oli kõige võimsam Serbia aadlik sel ajal. Pärast Altomanovići võitmist jagasid nad tema maad omavahel, välja arvatud rannikualad Dračevica, Konavle ja Trebinje, mille hõivas Zeta isand Đurađ I Balšić. Tvrtko sai Zahumlje osi, Drina ja Limi jõgede ülemjooksud, samuti Onogošti ja Gacko ringkonnad. See omandamine sisaldas tähtsat Serbia õigeusu Mileševa kloostrit (mis säilitas esimese Serbia peapiiskopi Püha Sava reliikviaid).
Aastal 1377 võttis Tvrtko Balšićilt rannikualad. Samal aastal 26. oktoobril krooniti ta 'Serbia, Bosnia, Primorje ja läänemaade' kuningaks. Serbia territooriumi, sealhulgas tähtsa Mileševa kloostri omandamine koos faktiga, et Tvrtko vanaema oli olnud Nemanjićite dünastia liige, andis Tvrtkole tõuke kroonida end ka 'Serbia kuningaks', kinnitades seega oma pretensioone Serbia troonile. See sai võimalikuks kuningliku Nemanjićite liini hääbumisega pärast Uroši surma aastal 1371. Kroon saadeti talle Ungari kuninga Lajos I poolt ja tseremoonia viis läbi Mileševa metropoliit. Arvatakse, et ta krooniti kirikus Visoko lähedal Miles, mis ehitati Stjepan II Kotromanići valitsusajal, kuhu ta ka oma onu Stjepan II kõrvale maeti. Mõned ajaloolased arvavad siiski, et ta krooniti Mileševa kloostris.
Siiski muutus vürst Lazar pärast Nikola Altomanovići võitmist kõige võimsamaks isandaks endise Serbia tsaaririigi territooriumil. Ta soovis taasühendada Serbia riigi ja Serbia õigeusu kirik nägi temas kõige sobivamat Nemanjićite dünastia järglast. Kirik, mis oli tugevaim ühtne jõud serblaste seas sel ajal, ei toetanud Tvrtko selliseid püüdlusi.
Aastaks 1390 laiendas Tvrtko I oma valdusi, hõivates Horvaatia ja Dalmaatsia osi ning laiendades oma tiitliks Raška, Bosnia, Dalmaatsia, Horvaatia ja Primorje kuningas. Tvrtko täistiitel loetles alluvaid rahvaid ja geograafilisi sõltlasalasid, jälgides Bütsantsi norme. Oma võimu tipul oli ta "Bosnia, Serbia, Horvaatia, Humi, Usora, Soli, Dalmaatsia, Donji Kraji kuningas".
Vägara laht
Vägara laht (ka Väike Mullutu laht, Kiisajärv) on järv Saaremaal Saaremaa vallas Kogula, Kõrkküla ja Mändjala külas.
Bosnia kuningriik
Langus
Pärast Tvrtko I surma tuhmus Bosnia riigi võim ja mõju aeglaselt. Osmanite riik oli juba alustanud sissetungi Euroopasse ja kujutas suurt ohtu Balkani poolsaarele läbi kogu 15. sajandi esimese poole. Lõpuks, kuningas Stjepan Tomaševići ajal, teiste Euroopa riikide poolt reedetuna ja üksi jäetuna, langes Bosnia ametlikult aastal 1463 ja muutus Osmanite riigi läänepoolseimaks provintsiks. Hertsegoviina provints langes aastal 1482. Võttis veel üks sajand, kuni tänapäeva Bosnia lääneosad alistusid Osmanitele. Pärast kuningriigi langemist põgenes Katarina Kosača hobustel Rooma, narritades Osmaneid, millisel viisil ta läks. Ta märkis, et lahkus riigist, et näha oma poegi või külastada Püha Tooli.
Vägara laht
Läbi Vägara lahe voolab Pühajõgi.
Bosnia kuningriik
Kultuur
Bosnia ja Hertsegoviina põlisrahvastiku religioon oli mitmekesine: siin oli katoliiklasi ja õigeusklikke kristlasi, kuid enamus põliselanikke kutsus end lihtsalt bosnialasteks (Bošnjani), kes kuulusid niinimetatud Bosnia kirikusse. Suurem osa teadmistest selle kiriku kohta tuleb välistest ebakindlatest allikatest ja selle täpne olemus on paljude akadeemiliste arutelude teema, eriti võimaliku dualistliku õpetuse ümber. Katoliku ja õigeusu võimud süüdistasid seda ketserluses ja seotuks bogomiilidega.
Vägara laht
Järv on osa Mullutu-Loode hoiualast. See ei ole avalik ega avalikult kasutatav.
Bosnia kuningriik
Kultuur
Bosnia banid ja kuningad olid oma valitsusaegadel katoliiklased, välja arvatud Stjepan Ostoja, kes näitas troonil olles üles mõningat huvi Bosnia kiriku suhtes. Siiski olid mitmed tähtsad aadlikud, kes olid krstjani, nagu Hrvoje Vukčić Hrvatinić, Radenović-Pavlovići perekond, Sandalj Hranić, Stjepan Vukčić Kosača ja Pavle Klešić. Pühale Toolile oli tavaline nõuda toetuse eest Bosnia valitsejatelt loobumist mistahes suhetest Bosnia kirikuga või isegi ümberpööramiste teostamist.
Phoebe Killdeer
pisi|Phoebe Killdeer paremal Phoebe Killdeer (sündinud 1977. aastal Antibesis) on austraalia laulja, kes sai tuntuks lauluga "The Fade Out Line".
Rick Schmidt
Eesti arvamusliider, suunamudija ja pikaajalise visiooniga investor, kes on häälekalt sõna võtnud teemadel nagu poliitika, disain, maailmamajandus, COVID viirus, sooline ebavõrdsus, geopoliitilised mängud, sport, inimsuhted ja georaafia. Need on ka tema lemmikteemad Kuldvillakus, kus ta on esinenud edukalt, tuues koju viis kilo Best Beans kohviube.
Hüperboolsed funktsioonid
150px|pisi| sinh, cosh ja tanh Näiteks [[katenoid moodustub kui koosinuse hüperboolne funktsioon, aheljoon, pöörleb ümber oma juhtsirge]] Hüperboolsed funktsioonid on eksponentfunktsiooni abil määratletud funktsioonid, mis on analoogsed trigonomeetriliste funktsioonidega.
Aeglusti
Näiteks kasutatakse aeglustit tuumareaktoreis neutronite aeglustamiseks. Aeglusti tuumaga põrkudes kaotavad neutronid energiat ja muutuvad soojuslikeks neutroneiks, kutsudes esile tuumade lõhustumist. Aeglustina kasutatakse näiteks vett, berülliumi ja selle ühendeid, grafiiti.
Onkoteraapia
Onkoteraapia ehk medikamentoosne onkoloogia on kliinilise meditsiini eriala, mis tegeleb peamiselt inimeste kasvajaliste haiguste diagnostika, medikamentoosse ravi ning taastus- ja toetusraviga. Onkoteraapia tegeleb ses valdkonnas ka teaduslike uuringute ning koolituste korraldamisega. Medikamentoosne kasvajavastane ravi jaguneb manustamise skeemide ja eesmärkide alusel kolmeks:
Liigitus biokeemilise toime alusel
Onkoteraapia koosneb järgmistest alaliikidest:
Keemiaravi
pisi|Etoposiidi struktuur. Onkoteraapia keemiaravimite hulka kuuluvad:
pisi|Palbotsikliib (struktuur joonisel) on vähi sihtmärkravimite hulka kuuluv proteiinkinaasi CDK4/6 inhibiitor.
Sihtmärkravi
pisi|Ibrutiniib (struktuur joonisel) on üks suurima läbimüügiga sihtmärkravimeid. See on proteiinkinaasi BTK pöördumatu (kovalentne) inhibiitor. Sihtmärkravimite hulka kuuluvad:
Hormoonravi
Onkoteraapia hormoonravimite hulka kuuluvad:
Immuunravi
Onkoteraapia immuunravimite hulka kuuluvad näiteks interferoon-alfa, interleukiin-2, immuunkontrollpunkti (ehk PD-1/PD-L1 raja) inhibiitor durvalumab ja valgule CD20 suunatud antikeha rituksimab. Immuunravi kuulub rahvusvahelise määratluse kohaselt bioloogilise onkoteraapia alla, sest selles kasutatakse bioloogiliste süsteemide (enamasti elusrakkude) vahendusel sünteesitud molekule, nt antikehi.
Muud ravimid
Lisaks kasutatakse onkoteraapias mitmeid antiemeetilisi ravimeid.
Tulevikuprognoosid
pisi|354x354px|Meditsiinialaste teadusajakirjade andmebaasi PubMed statistika 22.01.2023 seisuga: teostati otsing graafikul märgitud märksõnadega. Tuleb tähele panna, et graafiku y-telg on katkendlik, tagamaks väiksema vastete arvuga terminite kasutuse kasvu paremat visualiseerimist. 2014. aastal prognoositi, et 2020. aastaks on 20 suurema ülemaailmselt turustatud ja tarbitud ravimite hulgas esikohal just onkoloogilised ravimid nivolumab, pembrolisumaab, palbotsikliib, neratiniib, ABT-199, MPDL3280A, MEDI4736, AZD-9291, Co-1868, LEE011. Suuresti osutus prognoos tõeseks: 2022. aasta veebruaris ilmunud andmete kohaselt kuulusid 2021. aastal kümne suurima läbimüügiga ravimi hulka palbotsikliib (Ibrance), pembrolisumaab (Keytruda), nivolumab (Opdivo) ja viimase kahega toime poolest sarnane atesolisumab (Tecentriq), aga lisaks ka lenalidomiid (Revlimid), ibrutiniib (Imbruvica), pertuzumab (Perjeta), bevatsisumaab (Avastin), trastusumaab (Herceptin) ja rituksimab (Rituximab).
Arvestades personaalmeditsiini osakaalu suurenemist onkoteraapias, on tõenäoline, et lähimas tulevikus jätkub personaliseeritud sihtmärkravis kasutatavate ravimite arendus ja laialdasem kasutuselevõtt. Onkoteraapia valdkonna kasvava populaarsusega märksõnadeks on lisaks antikeha-ravim konjugaadid, mis võimaldavad ravimite täppistransporti kasvaja koldesse, ning patsiendi modifitseeritud T-rakkude kasutamine (nn CAR-T teraapia) , mis võimaldab efektiivsemalt kaasata immuunsüsteemi komponente vähirakkude tuvastamisse ja hävitamisse.
Ajaloolist
Vähktõve onkoteraapiat (tõenduspõhise meditsiini mõttes) kasutati eeldatavasti 1942. aastal, mil Louis Goodman ja Alfred Gilman kasutasid lämmastik-sinepigaase (nitrogen mustard) mitte-Hodgkini lümfoomi raviks.
Kaysone Phomvihane
Kaysone Phomvihane (lao keeles ໄກສອນ ພົມວິຫານ; 13. detsember 1920 – 21. november 1992) oli Laose poliitik. Ta oli aastatel 1975–1991 Laose Demokraatliku Rahvavabariigi peaminister ja aastatel 1991–1992 Laose Demokraatliku Rahvavabariigi president.
David Buss
pisi David M. Buss on (sündinud 14. aprillil 1953) on USA psühholoog.
Ta on uurinud muu hulgas partnerieelistusi evolutsioonipsühholoogia vaatekohast.
Naissaare Muuseum
Naissaare Muuseum on Naissaarel asuv muuseum, mis tutvustab Naissaare sõjaajalugu; sihtasutuse Rannarahva Muuseumi filiaal.
Hietaniemi kalmistu
pisi|Vabadussõjas langenute mälestussammas, mille püstitas 1921. aastal [[Eesti Abistamise Peatoimkond ]] Hietaniemi kalmistu (soome keeles Hietaniemen hautausmaa, rootsi keeles Sandudds begravningsplats) on kalmistu Soomes Helsingi kesklinna lääneosas Lapinlahti asumis. 1829. aastal kasutusele võetud luterlik kalmistu on kultuuriajalooliselt Soome kõige tähtsam kalmistu, millest on kujunenud ka populaarne turismiobjekt.
Soome ajaloo suurkujude kõrval puhkavad Hietaniemis ka paljud eestlased ja Eesti ajalooga seotud soomlased, näiteks mitmed Tartu Ülikooli õppejõud, samuti Eesti hümni helilooja, saksa päritolu Fredrik Pacius. Kalmistule on maetud vähemalt 120 Eesti Vabadusristi kavaleri ning kangelaskalmistul puhkab ka kaheksa Soome Jätkusõja soomepoissi. Hietaniemi kalmistu osatähtsust Eesti-Soome suhete ajaloos kinnitab ka Soome Tallinna Suursaatkonna avaldatud veebigalerii Estofilia, milles tutvustatud sajast estofiilist puhkab seal kolmandik.
Piirkonna teised kalmistud
Luterlikust kalmistust lõuna pool asuvad Lapinlahti õigeusu kalmistu, Soome Kaardiväe kalmistu, vana juudi kalmistu ja Helsingi Islami kalmistu tatarlastele. Põhjapoolel asuvad Moskva patriarhaadile alluva Püha Nikolause õigeusu koguduse kalmistu ja Helsingi Juudi kalmistu. Varem piirkonnas asunud Vene sõjaväehaigla kalmistu ehk Taivallahti kalmistu on ümber ehitatud pargiks ja tennisekeskuseks. Vähesed säilinud hauakivid on kogutud kahte gruppi, kust võib leida ka mõned Vene mereväes teeninud eestlaste nimed, nt Hiiumaalt Emmastest Priidu Lige ja Kihnu saarest Mihkel Widrik.
Põhja pool asub ka Hietaniemi urnisurnuaed, Uurnalehto, mis loetakse koos Kaardiväe kalmistuga luterliku kalmistu osaks.
Jaroslavli vürstiriik
Jaroslavli vürstiriik (vene keeles Ярославское княжество) oli riik tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1218–1463, Kirde-Venemaal. Jaroslavli vürstiriik moodustati 1218. aastal, kui Vsevolod Suurpesa poeg 1. Rostovi vürst Konstantin Vsevolodovitš (1186–1219), saades 1216. Vladimiri suurvürstiks Konstantin I-na jagas Rostovi vürstiriigi alad oma poegade vahel.
Vürstiriigi alad asusid Volga jõe ja selle lisajõgede (Mologa, Juhota, Kurba jt) ning Šeksna jõe alamjooksul.
1294. aastal läks valitsemine Smolenski vürst Fjodor Rostislavitšile, uue valitsejadünastia asutajale.
14.–15. sajandil jagunes vürstiriik osalisvürstiriikideks, mis 15. sajandi esimesel poolel liideti Moskva suurvürstiriigiga ning lõplikult liideti Jaroslavli vürstiriigi alad Moskva suurvürstiriigiga 1463. aastal.
Henn Treial
Henn Treial (enne eestistamist Herbert Treial; 15. oktoober 1905 Haaslava vald, Tartumaa – 19. november 1941 Tartu) oli eesti ajakirjanik ja poliitik.
Ta oli Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige. 20. aprillil 1940 valiti ta Tartu Tööstuse Panga esimeheks.
Ta hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt valesüüdistuse alusel.
Narva Aleksandri Suurkiriku muuseum
Narva Aleksandri Suurkiriku muuseum on Narvas Aleksandri Suurkirikus asuv muuseum.
Muuseum paikneb kiriku torni kuuel korrusel. Näiteks kolmandal korrusel on näitus Narva ja selle ümbruse kirikute ajaloost.
Jätasoo
Jätasoo ehk Jättasoo on soo, mis asub Kolkja külast 8 km läänes, Savka ja Saburi küla lähedal Peipsiääre vallas.
Pulari keel
Pulari keel kuulub Nigeri-Kongo keelkonna Atlandi-Kongo harusse. Pulari keelt kõnelevad peamiselt Fula rahvas Guineas Fouta Jaloni piirkonnas.
Jean-Benoît Dunckel
Jean-Benoît Dunckel (lühendatult JB Dunckel, sündinud 7. september 1969 Versailles) on prantsuse muusik, keda teatakse eelkõige ansamblist Air.
Jätasoo
Jätasoos asub merikotka püsielupaik.
Berliini filmifestival
pisi|[[Theater am Potsdamer Platz Berliinis, kus toimub Berliane ava- ja lõputseremoonia (2017)]]
Pulari keel
Pulari või pulaari keelenime on mõnes keeles samastatud fula ehk fulbe keelega, kuid Ethnologue jagab fula keele(rühma) üheksaks keeleks, mille hulgas pulari ja pulaari omakorda eri keeltena.
Pulari keelt on mittekõnelejal äärmiselt raske õppida, kuna keeles on 26 klassi ja ulatuslik sõnavara. Lisaks kasutatakse Pulari keeles pikendatud vokaale ja kahekordseid konsonante, et sõnadel vahet teha.
Kõnelejad
Põhiliselt kasutatakse Pulari keelt Guineas Fouta Jaloni piirkonnas, kuid lisaks ka Gambias, Guinea-Bissau's, Malil, Senegalis ja Sierra Leones. Pulari keelt kõneleb kokku umbes kolm miljonit inimest, Ethnologue'i andmetel 2 929 200 inimest, kellest enamik ehk 2 550 000 elab Guineas.
Berliini filmifestival
Berliini filmifestival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Pulari keel
Arvsõnad
Arvsõnade kasutamine Pulari keeles on inimeste ning asjade ja elusolendite loendamise puhul erinev.
Houston (laulja)
Enesetapukatse
Enne 2005. aasta Londoni kontserti tahtis ta narkootikumide mõju all 13. korruse aknast alla hüpata, kuid tema turvamehed peatasid ta ja lukustasid teise korruse ruumi. Ruumis olles tõmbas ta oma vasaku silma kahvliga välja.
Pulari keel
Ortograafia
Pulari keel pannakse kirja nii nagu seda hääldatakse. Pulari keele ortograafia sai ametliku kinnituse 1966 aastal, kui toimus UNESCO konverents Bamakos ning keel järgib ühe sümboli-ühe heli printsiipi.
A, E, I, O, U hääldus on sarnane Itaalia ning Hispaania keelele ning seetõttu on nende keelte kõnelejatel Pulari keelt lihtne õppida. Häälik C kõlab Pulari keeles pigem kui ch ning R, kui Hispaania keelest tuttav R. Kahekordsed häälikud, nt AA, näitavad pikka vokaali, kuid kahekordsed konsonandid, nt BB, näitavad rõhulist konsonanti.
Pronoomenid
"O" võib tähendada "teda" nii mees- kui naissoo puhul.
Teiseks, on kaks võimalust öelda "meie". Kui isik, kellega räägitakse on kaasa arvatud, kasutatakse lõppu "en". Kui isik, kellega räägitakse ei ole kaasa arvatud, kasutatakse "men" lõppu.
Ainsus
Mitmus
Mitmuse moodustamiseks on Pulari keelel samuti oma viis. Kui inglise keeles lisatakse mitmuse puhul sõna lõpule „S“, siis Pulari keeles mitmuse moodustamine nii lihtne ei ole. Tavaliselt muutub mitmuse puhul Pulari keeles terve sõna. NT ainsus- OTOWAL; mitmus- OTOOJE – auto, autod.
Kirjaviis
Pulari keel kasutas algselt araabia kirjaviisi (mingites piirkondades siiani), kuid nüüdseks on enamasti üle mindud ladina kirjaviisile.
Keelenäide
Mi waawataa Pular buy!- Ma ei räägi eriti Pulari keelt.
Mido waawi Pular seeda tun.- Ma räägin Pulari keelt väga vähe.
Mi faamaali.- Ma ei saa aru.
Bajozutsu
Bajozutsu (ばじょうづつ, 馬上筒) on traditsiooniline jaapani eestlaetav karabiin.
Shiho Kaneda
Shiho Kaneda (jaapani keeles 金田 志保 Kaneda Shiho; sündinud 11. märtsil 1965) on Jaapani endine jalgpallur.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 1981 4 mängu.
Idinä järv
Idinä järv on järv Võrumaal Rõuge vallas Laisi külas.
Idinä järv on looduslik, pruuniveeline düstroofne järv Koiva vesikonna Mustjõe alamvesikonnas. Järve pindala on 5,1 ha. Järvest voolab välja Käbli oja, mis suubub Kuura jõkke.
Pulari keel
Keelenäide
Hida e jam?- On sinuga kõik korras?
Martina Cole
Eilidh Martina Cole (sündinud 30. märtsil 1959) on briti kriminaalromaanikirjanik, ettevõtja ja telesaadetes esineja.
Cole kasvas üles Inglismaal Essexis iiri päritolu katoliiklastest vanemate lapsena.
15-aastaselt visati ta kloostrikoolist välja väidetavalt selle eest, et tabati Harold Robbinsi romaani lugemast.
Abiellus 16-aastaselt, abielu kestis aasta. Esimese lapse sai ta 18-aastaselt. Tema mõlemad vanemad surid, kui Cole oli 20. eluaastate alguses. Enne kirjandusliku edu saavutamist töötas ta madalapalgalistel ametikohtadel (sh koristaja, ettekandja ja supermarketi kaupade väljapanijana).
Tema läbimurre kirjanikuna saabus 1991. aastal, mil kirjandusagent Darley Anderson müüs tema käsikirja "Dangerous Lady" kirjastamisõigused 150 000 naelsterlingi eest. Raamat ilmus kirjastuses Headline 1992. aastal. Enamikul tema romaanidest on naissoost peategelane või antikangelane.
2021. aastal sai Cole Briti kriminaalkirjanike ühingu Crime Writers' Associationi auhinna Cartier Diamond Dagger.
2021. aasta seisuga on tal ilmunud 26 kriminaalromaani, millest enamik käsitleb elu Londoni allilmas. Suurbritannias on tema teoseid ostetud enam kui 14 miljonit eksemplari.
Sault Ste. Marie (Ontario)
'''Sault Ste. Marie''' on linn Kanadas Ontario provintsis Kanada – Ameerika Ühendriikide riigipiiril. Teisele poole St. Marysi jõge jääb Sault Ste. Marie Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis. Ajalooliselt olid need kaks linna üks asula.
Shelby maakond (Alabama)
Shelby maakond (Shelby County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Columbiana.
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 195 085.
Võtke see valss
"Võtke see valss" (inglise keeles "Take This Waltz") on 2011. aasta Kanada romantiline komöödia-draamafilm. Film keskendub Margot'le, kes on 28-aastane vabakutseline kirjanik Torontos.
Tegu on Sarah Polley lavastatud teise täispika filmiga. Filmi peaosades mängivad Michelle Williams, Seth Rogen, Sarah Silverman ja Luke Kirby.
National Geographic
National Geographic (varem National Geographic Magazine) on 1888. aasta 13. jaanuaril asutatud National Geographic Society ametlik ajakiri. Ajakirja väljaandmist alustati üheksa kuud pärast ühingu asutamist ning see on ilmunud katkematult tänapäevani.
Keeleversioonid
Ajakiri on ilmunud ka läti, kreeka, aserbaidžaani, ukraina ja mongoli keeles. Pärsia keeles ilmub sama sisuga ajakiri nime all Gita Nama.
Suitshall
Suitshall ehk suitsukarva, ka suitsuhall on väga hele neutraalne hall , näiteks nagu viiruki põlemise suitsu värvus. Suitshall on suitssinise värvuse neutraaltooniline variant. Sarnaneb tuhkhalliga või on sellest pisut tumedam.
Kasutamine
Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, sisekujunduse- ja ehitusmaterjalide   , kosmeetikumide ja vääriskivide värvuse kirjeldamiseks.
Hallika tooni järgi on nimetatud vääriskivid suitsukvarts ja suitstopaas.
Variatsioonid
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab suitshalli (rauchgrau) kerge pruuni nüansiga tumedamaks sinakashalliks, selle näitemineraaliks toob ta tulekivi (Feuerstein).
1821. aastal välja antud värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab suitshalli (smoke grey) soojatoonilise hallina, segatud tuhkhallist ja vähesest pruunist. Värvuse näited loodusest on seal punarinna rinnasulestik punase rinnalaigu ümber, mineraalidest tulekivi.
ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on suitshall (Smoke gray) kas hallikaskollane või kollakashall , suitsuvärvi (Smoke) kas kahvatusinine  , hallikassinine  , sinakashall  või tumehall.
Canson Mi-Teintes seeria pastellipaberi toon gris fumé on keskmise tumedusega soojatooniline hall, eestikeelsetel lehtedel nimetuse "hall vilt" all.
DMC tikkimisniitide valikus on nr 646 fumée grise tume pruunikashall.
Veebivärv Smoke on keskmise tumedusega kergelt rohekas hall värvus, White Smoke väga hele valkjashall.
Karvavärvusena
Nimetust "suitsukarva" (inglise keeles smoke) kasutatakse karvavärvuse kirjeldamiseks kasside puhul. Suitsuvärv tekib erinevate põhivärvuste puhul (must, šokolaadpruun, kaneelipruun, sinine, violett vm) inhibiitorgeeni avaldumisel. Suitsuvärviline on kassi kasukatüüp, mille puhul karvad on värvunud pikalt, 50-80% ulatuses, nii et ainult naha ligidal on näha pisut valget, kui kasukas lahku kammida. Suitsuvärvist heledam on varjundiline (shaded) kasukas ja tumedam ühevärviline. Kui loom ei liigu, tundub suitsukarva kasukas ühevärvilisena. Suitsukarva kasukas esineb Aasia päritolu kassitõugudel, nagu egiptuse mau, savannikass, serengeti kass, pärsia kass, aga ka angoorakass ja briti lühikarvaline võib olla suitsukarva variandis.
Soho Grand Hotel
Soho Grand Hotel on luksuslik butiikhotell, mis asub tänavate Grand Street ja Canal Street vahel New Yorgi naabruskonnas SoHos. Manhattanil asuva 16-korruselise hoone aadress on 310 West Broadway. Külaliste kasutada on 353 tuba, sealhulgas kümme sviiti ja kaks katusekorterit.
Hotell on olnud mitme teleseriaali, nagu "Seks ja linn" ja "Sopranod", võttepaigaks.
Jani Hakanpää
Jani Miikka Henrik Hakanpää (sündinud 31. märtsil 1992 Kirkkonummis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Dallas Stars.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2011/12.
2010. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft'is 104. valikuna. 2012. aasta mais sõlmis ta Bluesiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2012–2015 mängis ta kolme hooaja jooksul Bluesi tütarklubides Peoria Rivermen ja Chicago Wolves American Hockey League'is (AHL), kuid NHL-is jäi tal Bluesi meeskonnas debüüt tegemata.
2015. aasta juulis naasis Hakanpää Soome kõrgliigasse, sõlmides lepingu Oulun Kärpätega. 2018. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks.
2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Anaheim Ducks. Hooajal 2019/20 sai ta enam mänguaega AHL-is Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. NHL-is jäi hooajal 2019/20 tema arvele viis mängu, mille jooksul lõi ta ühe värava. 2021. aasta aprillis kaubeldi Haydn Fleury vastu Ducksist Carolina Hurricanesi, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni.
2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Dallas Starsiga.
Stanislav Malahhov
Ta on elanud Tuneesias, Leningradis, Tallinnas.
Tema karikatuure avaldati ajakirjas Pikker alates 1957. aastast.
Töö
Oli ajalehe Sovetskaja Estonija (Nõukogude Eesti) illustratsiooniosakonna juhataja ja illustraator. NSV Liidu Ajakirjanike Liidu liige.
Vastse-Prangli vald
Vastse-Prangli vald (saksa keeles Neu-Wrangelshof) oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Vastse-Prangli vald Krüüdneri vallaga.
Valla alal asus Vastse-Prangli mõis.
Minu-sari
"Minu"-sari on Eesti kirjastuse Petrone Print raamatusari, milles inimesed (enamjaolt eestlased) kajastavad oma isiklikke kogemusi Eestist, mõnest välisriigist, välismaa linnast või piirkonnast.
2007. aastal Epp Petrone raamatuga "Minu Ameerika" alguse saanud sarjas ilmub keskmiselt üks raamat kuus. Kui algselt ilmus ühe riigi või linna kohta üldjuhul vaid üks raamat, siis nüüd on mõned riigid ja linnad läinud n-ö uuele ringile (nt Itaalia, Tenerife, Pariis). Osa algusaastatel ilmunud raamatuid on kordustrükis saanud juurde värske epiloogi. Sarjas on avaldatud ka "Minu kokaraamat".
Tähistamaks Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva, pöörati pilk erinevate Eesti linnade, maakondade ja saarte poole. "Minu"-sarja Eesti raamatute ilmumine jätkub ka pärast EV100.
Enamiku raamatuid on kirjutanud senise kirjanikukogemuseta autorid, kes on kirjeldatava piirkonnaga tuttavad pikemat aega. Kogemuse laad varieerub suuresti: mõni autor on elanud ühes riigis pikka aega, mõni töötanud vabatahtliku või giidina, mõni on olnud koduperenaine või viibinud vangis. Seepärast on raamatud ja vaatenurgad eripalgelised. Kriitikas on seda peetud nii sarja nõrkuseks (ebaühtlus) kui ka tugevuseks (mitmekesisus).
Explora
Kanal alustas tööd 28. märtsil 2012.
Publius Iuventius Celsus
Publius Iuventius Celsus (75–130 pKr), täpsemalt Publius Iuventius Celsus Titus Aufidius Hoenius Severianus, oli samanimelise vähetuntud Rooma juristi poeg ning seetõttu kasutatakse temast rääkimisel ka nime Celsus filius. Ta oli 2. sajandi pKr esimeste kümnendite silmapaistvamaid Rooma juriste.
Haridus
Celsus filius oli oma isa Celsus pater 'i õpilane. Celsuse enda õpilaseks oli jurist Pomponius (sündinud 115. aastal). Ta võttis enda isalt üle prokuliaanide koolkonna eestvedamise.
Karjäär
Ta oli preetor, Traakia ja hiljem ka Väike-Aasia kuberner, keiser Hadrianuse nõukogu liige ning konsul. Celsuse üks peamisi töid oli tema 39 digestide raamatut, mis pole säilinud. Väljavõtteid tema kirjutistest ja samuti mitmeid osundusi tema õpetustele on võimalik leida Iustinianuse "Digestas". Ülejäänud Celsuse töö on teada teiste juristide kommentaaride järgi.
Celsuse tähtsamad tsitaadid
Dig 1.1.1 Preambula Ius est ars boni et aequi. – "Õigus on headuse ja õigluse kunst."
Dig 1.3.17 Scire leges non est verba earum tenere, sed vim ac potestatem. – "Seaduse tundmine ei ole selle sõnade meelespidamine, vaid selle eesmärgist ja võimust arusaamine."
Joonas Tartu
Joonas Tartu (sündinud 26. aprillil 1980) on eesti jurist ja teatritegelane.
Tartu lõpetas 1998. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2002. aastal Õigusinstituudi (nüüdne Tartu Ülikooli Õigusinstituut).
Ta on töötanud 2002–2006 kultuuriministeeriumis eelnõude ja juriidilise nõustamise osakonna peaspetsialistina ning 2006–2013 Rakvere teatri juhina. 2013. aasta aprillist on ta NUKU teatri juht.
2004–2006 kuulus Tartu sihtasutuse Vanalinna Teatrimaja nõukokku, 2005–2006 sihtasutuse Rakvere Teatrimaja nõukokku, 2008–2010 oli ta Rakvere linnavalitsuse liige ning 2009. aastast on ta Eesti Etendusasutuste Liidu / EETEALi juhatuse liige.
Lembit Rebane
Lembit Rebane (9. jaanuar 1953 Mõisaküla – 4. september 2018) oli eesti korvpallur, treener, spordipedagoog ja koolijuht.
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1976 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Ta innustus spordist Pärnu-Jaagupi Keskkoolis Manfred Tõnissoni tundides. Tallinnas treenis ta Keskrajooni Laste ja Noorte Spordikoolis Märt Kermoni juhendamisel. Ta on mänginud Eesti noortekoondises, aastatel 1972–1973 Kalevi duubelmeeskonnas, aastatel 1973–1975 "Ehitajas", aastatel 1972 ja 1974–1976 Kalevi ja Eesti esinduskoosseisus. Ta oli aastal 1975 Balti karikavõistluste võitjaid ja Nõukogude Liidu üliõpilasmvõistluste hõbeda võitjaid ning 1976 pronksi võitjaid, 1971, 1972 ja 1975 karika- ning 1974 suvespartakiaadi võitjaid. Ta on olnud meeskonna kapten.
Aastatel 1983–1991 osales mängiva treenerina Pärnu Kalevi/KEK-i meeskonnas Eesti meistrivõistlustel. Aastatel 1976–1986 oli ta Pärnu Laste ja Noorte Spordikoolis treener. Aastatel 1986–1988 oli ta Sauga põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja, aastatel 1988–2004 oli ta Sauga põhikooli direktor. Aastatel 2004–2007 oli ta Surju põhikooli ja aastatel 2008–2014 Pärnu-Jaagupi Gümnaasiumi direktor. Ta on olnud Sauga vallavanem. Aastatel 1991–1994 kuulus ta Noorte Meeste Kristliku Ühingu juhatusse.
Aheljoon
pisi|Rippuv kett moodustab aheljoone Aheljoon on selline kõverjoon, mille võtab kahest otsast kinnitatud rippuv kett või nöör. Aheljoone kuju saab matemaatiliselt kirjeldada koosinuse hüperboolse funktsiooniga. Kui eemale visatava eseme poolt õhku joonistatud kaar on kõrvaliste mõjude puudumisel paraboolikujuline, siis rippuv kett on sellega üsna sarnane, aga siiski pisut erineva kumerusega aheljoon. Aheljoone pöörlemisel ümber juhtsirge moodustub pöördkehakatenoid.
Ujumine 1988. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine pisi|Seouli olümpiaujula Ujumine 1988. aasta suveolümpiamängudel Seoulis toimus 18. kuni 25. septembrini. 1988. aasta olümpiamängudel võisteldi ujumises 31 distantsil. Mehed võistlesid 16 ja naised 15 alal. Ujumisvõistlustel püstitati 7 uut maailmarekordit. Võistlustel domineeris Ida-Saksamaa, võites 11 kulda, kaheksa hõbedat ja üheksa pronksi. Võistlustel osales kokku 633 sportlast 77 riigist. Noorim osaleja oli Nádia Cruz (13 aastat ja 74 päeva) ja vanem Margaret Kelly-Hohmann (32 aastat ja kaks päeva).
50 m vabalt
Finaal: 24. september Osavõtjaid: 71 Maailmarekord: 22,18  (1988) Peter Williams, 25px LAV
100 m vabalt
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 78 Maailmarekord: 48,42  (1988) Matt Biondi, Olümpiarekord: 49,80  (1984) Rowdy Gaines, Olümpiavõitja 1984: 49,80  Rowdy Gaines,
200 m vabalt
Finaal: 19. september Osavõtjaid: 63 Maailmarekord:  1.47,44 (1984) Michael Gross, Olümpiarekord: 1.47,44  (1984) Michael Gross, Olümpiavõitja 1984: 1.47,44  Michael Gross,
400 m vabalt
Finaal: 23. september Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 3.47,38  (1988) Artur Wojdat, Olümpiarekord:  3:50.91 (1984) Thomas Fahrner, Olümpiavõitja 1984: 3.51,23  George DiCarlo,
1500 m vabalt
Finaal: 23. september Osavõtjaid: 35 Maailmarekord:  14:54.76 (1983) Vladimir Salnikov, Olümpiarekord: 14.58,27  (1980) Vladimir Salnikov, Olümpiavõitja 1984: 15.05,20  Mike O'Brien,
100 m selili
Finaal: 24. september Osavõtjaid: 54 Riike: 22 Maailmarekord: 54,91  (1988) David Berkoff, Olümpiarekord: 55,49  (1976) John Naber, Olümpiavõitja 1984: 55,79  Rick Carey, David Berkoff ujus eelujumises uue maailmarekordi ajaga 54,51. <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 44 Riike: 32 Maailmarekord:  1.58,14 (1985) Igor Poljanski, Olümpiarekord: 1.58,99  (1984) Rick Carey, Olümpiavõitja 1984: 1.58,99  Rick Carey, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 19. september Osavõtjaid: 62 Riike: 47 Maailmarekord: 1.01,65  (1984) Steve Lundquist, Olümpiarekord: 1.01,65  (1984) Steve Lundquist, Olümpiavõitja 1984: 1.01,65  Steve Lundquist, <br style="clear:both;" />