cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Statistikaamet
Ajalugu
1. septembrist 1941 kuni 1944. aasta septembrini korraldas Eesti statistikat Eesti Statistika Valitsus, mille direktor oli varasem Riigi Statistika Keskbüroo direktor Albert Pullerits. Kuni 1990. aastani oli Eesti NSV Riiklik Statistikakomitee Nõukogude Liidu statistikasüsteemi osa, kuid perestroika tingimustes oli Moskva kontroll 1989. aastaks oluliselt vähenenud ja hakati arendama iseseisvat Eesti statistikasüsteemi. Aastal 1990 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu statistikaseaduse, mis oli esimene sellelaadne õigusakt tollases NSV Liidus. Samal aastal nimetati Eesti NSV Riiklik Statistikakomitee ümber Eesti NSV Riiklikuks Statistikaametiks.
Pärast Eesti taasiseseisvumist aastal 1991 alustati riikliku statistikasüsteemi ümberkujundamist vastavalt iseseisva riigi vajadustele. Selleks toimus Statistikaametis 1993. aastal põhjalik administratiivne reform.
Baieri kuningas
Baieri kuningas oli Baieri kuningriigi valitseja tiitel kuningriigi loomisest 1806. aastal kuni likvideerimiseni 1918. aastal. Kõik Baieri kuningad kuulusid Wittelsbachide dünastiasse.
Vesi
Vesi ehk divesinikmonooksiid ehk divesinikoksiid (indeksit üks tavaliselt ei nimetata) ehk üldisemalt vesinikoksiid ehk oksidaan on keemiline ühend molekulaarse valemiga H2O. Üks vee molekul koosneb kahest vesiniku ja ühest hapniku aatomist.
Vesi on üks kõige levinumatest ainetest nii Maal kui ka universumis: molekulaarsetest ainetest on vesi leviku poolest kolmandal kohal pärast vesinikku (H2) ja süsinikoksiidi (CO).
Vesi on normaaltingimustel vedel seetõttu, et vee polaarsed molekulid moodustavad omavahel vesiniksidemeid. Vesiniksidemete olemasolu muudab vee molekulide üksteisest eraldamise raskemaks ja tõstab seega vee sulamis- ja keemistemperatuuri.
Tahkes olekus vett nimetatakse jääks. Jää on kristallilise ehitusega ja selle kristallvõres esinevad tühimikud, mistõttu on jää tihedus väiksem kui vedelal veel.
Vett võib leida peaaegu kogu Maalt ja seda vajavad kõik tuntud elusorganismid, kes koosnevad suures osas veest, mõned vees elavad organismid isegi kuni 99% ulatuses.
Vesi katab ligikaudu 70% Maa pinnast, olles pidevas ringluses.
Vesi on üks levinumaid ja parimaid lahusteid, selles lahustuvad hästi väga paljud gaasilised, vedelad ja tahked ained. Enamik protsesse eluslooduses kulgeb vesikeskkonnas lahustunud ainete osavõtul. Vesilahused osalevad näiteks ainevahetuslikes protsessides, vesilahustena omastavad ka taimed mullast toitaineid.
Agregaatolekud
Vesi Maal võib olla kolmes agregaatolekus:
Normaalsel atmosfäärirõhul (760 mm elavhõbedasammast, 101 325 Pa) muutub vesi tahkeks umbes 0 °C juures ja keeb umbes 100 °C juures. Rõhu vähenemisel hakkab jää sulamistemperatuur aeglaselt kasvama, keemistemperatuur aga langema. pisi|350px|Tüüpiline aine olekudiagramm olenevalt rõhust ja temperatuurist. Kolmikpunkti koordinaadid on Ptp ja Ttp ning kriitilise punkti koordinaadid on Pcr ja Tcr. [[Kriitiline punkt|Kriitilisest punktist edasi on aine ülekriitilise fluidumi omadustega.]] Rõhul 611,73 Pa (umbes 0,006 atm) on sulamis- ja keemistemperatuurid võrdsed – 0,01 °C. Seda punkti vee olekudiagrammil nimetatakse kolmikpunktiks. Sellest madalamal rõhul jää sublimeerub ehk muutub kohe auruks, jättes vedela faasi vahele. Sublimatsiooni temperatuur langeb rõhu alanedes. Kõrgemal rõhul esinevad jää modifikatsioonid toatemperatuurist kõrgema sulamistemperatuuriga.
Normaalsetel tingimustel hakkab vesi keema +98,9 °С juures ja rõhu suurenedes see temperatuur tõuseb: Temperatuuril 374 °C (647 K) ja rõhul 22,064 MPa (218 atm) läbib vesi kriitilise punkti. Selles punktis on vee gaasilise ja vedela faasi tihedus ning teised omadused samad. Sellest suuremal rõhul ei ole enam vahet auru ja vedela vee vahel.
Vesi võib olla ka metastabiilsetes (kreeka keeles μετα – «üle» ja ladina keeles stabilis – «püsiv») olekutes: üleküllastatud ja ülekuumutatud aur, allajahutatud ja ülekuumutatud vedelik. Sellised olekud võivad püsida üsna kaua, kuid kui nad puutuvad kokku stabiilsema faasiga, toimub faasiline üleminek. Näiteks on puhtas klaasanumas lihtne saada allajahutatud vedelat vett, mille temperatuur on alla 0 °C, aga kui tekib vähemalt üks kristallisatsioonitsenter, siis vesi muutub jääks terve mahu ulatuses.
Dünaamiline viskoossus (standardtingimused): 0,00101 Pa·s (20 °C)
Kinemaatiline viskoossus (standardtingimused): 0,01012 cm2/s (20 °C)
Kolmikpunkt: 0,01 °C, 611,73 Pa
Kriitiline punkt: 374 °C, 22,064 MPa
Soojusmahtuvus
Tulenevalt rohkete vesiniksidemete olemasolust on veel võrreldes teiste ainetega väga suur erisoojusmahtuvus (veel suurem on ainult ammoniaagil). See omadus võimaldab veel stabiliseerida Maa kliimat leevendades suuri temperatuurikõikumisi. Jää sulamissoojus 0 °C juures on 333,35 kJ/kg (suurem ainult ammoniaagil). Selle tõttu sulab triivjää (eriti kui see on massiivne) väga aeglaselt. On väga huvitav, et jää soojusmahtuvus −10 °C juures ja veeauru soojusmahtuvus 100 °C juures on peaaegu samad – 2,05 J/(g·K) ja 2,08 J/(g·K).
Molaarne soojusmahtuvus (standardtingimused): 75,37 J·mol−1·K−1
Soojusjuhtivus (standardtingimused): 0,56 W/(J·K)
Vee ja jää tihedus
pisi|Heksagonaalse jää (Ih) [[Vesinikside|kristallstruktuur. Punktiirjooned tähistavad vesiniksidemeid]] pisi|[[Lumehelves|Lumehelbed, foto – Wilson Bentley, 1902]] Vee tihedus tavatingimustel on umbes 1 g/cm3, aga see sõltub otseselt temperatuurist. Kui toatemperatuuril olevat vett hakata jahutama, siis muutub see järjest tihedamaks nagu paljud teisedki ained. Umbes 4 °C juures (täpsemalt 3.98 °C) saavutab vesi oma maksimaalse tiheduse, mis temperatuuri alanedes hakkab vähenema. Sellist negatiivset termilist suurenemist selgitatakse tugevate "van der Waalsi" jõudude olemasoluga veemolekulide vahel. Sama nähtus leiab aset sulatatud SiO2-s.
Aine tahke vorm on üldjuhul tihedam kui vedel faas, sellega seoses vajub paljude ainete tahkis vedelikus põhja. Jää aga püsib vee pinnal, sest tema tihedus on vee omast väiksem. Jäätumise käigus väheneb vee tihedus 9% võrra. Selle põhjuseks on molekulide soojusliikumise lakkamine ja püsivate vesiniksidemete tekkimine. Seetõttu fikseeruvad molekulid oma positsioonidesse heksagonaalse jää (Ih) kristallvõres. Tahkes olekus on vesiniksidemete pikkus väiksem kui vedelas olekus. Molekulide fikseerumine kristallvõre sõlmedes vähendab nende keskmist koordinatsiooniarvu alates temperatuurist, mille juures algab kristallisatsioonitsentrite teke. On ka teisi aineid, mis külmumisel paisuvad: räni, gallium, germaanium, antimon, vismut, plutoonium ja veel teised ühendid, mis moodustavad mahukaid tetraeedrilise koordinatsiooniga kristallvõresid.
Ainult tavaline heksagonaalne jää on veest väiksema tihedusega. Rõhu suurenedes läheb jää üle oma teisteks allotroopseteks modifikatsioonideks, mis on veest tihedamad, näiteks suure tihedusega amorfne jää (inglise keeles HDAI – high density amorphic ice) või väga suure tihedusega amorfne jää (inglise keeles VHDAI – very high density amorphic ice).
Vesi paisub temperatuuri tõustes märkimisväärselt – tihedus väheneb 4% võrra alates 4 °C punktist (suurim tihedus) kuni keemispunktini.
Vee külmumistemperatuur on standardrõhul 0 °C, kuigi vett on võimalik ka ilma jäätumiseta alla jahutada (kui seda mehaaniliselt mitte häirida). Vesi võib püsida vedelas olekus kuni oma homogeense nukleatsiooni punktini 231 K juures. Heksagonaalse jää sulamispunkt langeb mõõduka ülerõhu all, aga kui ta läheb üle oma mõneks allotroopseks vormiks rõhul üle 209,9 MPa (2,072 atm), hakkab sulamispunkt märkimisväärselt tõusma, saavutades 2,216 GPa (21,870 atm) juures väärtuse 355 K (82 °C).
Et alandada tavalise jää sulamistemperatuuri, on vaja rakendada suurt rõhku. Näiteks rõhk, mida tekitab uisutaja, alandab jää sulamispunkti umbes 0,09 °C (0,16 °F) võrra.
Ülalnimetatud vee omadused mängivad Maa ökosüsteemide talitluses suurt rolli. Sõltumata õhu temperatuurist koguneb 4 °C juures olev vesi mageveelistes järvedes alati põhja oma suure tiheduse tõttu. Kuna vesi ja jää on halvad soojusjuhid, on sügavate järvede täielik läbikülmumine ebatõenäoline, välja arvatud juhul, kui toimub vee pidev segunemine, näiteks tuule toimel. Ilma soojenedes püsivad jäätükid vee pinnal ega vaju põhja, kus nad sulaksid väga kaua. Sellised vee iseärasused aitavad säilitada veekogude elustiku.
Merevee ja jää tihedus
pisi|Lihtsustatud kujutus termohaliinsest tsirkulatsioonist. Sinised jooned – hoovused, mis kannavad tihedat vett, punased – hoovused, mis kannavad vähem tihedat vett Vee tihedus sõltub nii temperatuurist kui ka lahustunud ainete kontsentratsioonist. Soola olemasolu (3,5%) alandab külmumistemperatuuri ~2 °C võrra ja samas alandab temperatuuri, mille juures vee tihedus saavutab maksimumi, külmumispunktini. See tagab selle, et meres konvektsiooni toimumisel külma vee laskuv vool ei ole peatatud vee paisumisega ja külm vesi külmumistemperatuuri juures jätkab põhja vajumist. Sellel põhjusel iga elusolend, kes tahab ellu jääda näiteks Arktika ookeani põhjas, peab suutma taluda vee temperatuuri, mis on 4 °C madalam jõgede ja mageveeliste järvede põhjas oleva vee temperatuurist. Talvel, kui magevee temperatuur saavutab 4 °C, annavad õhuga kontaktis olevad ülemised kihid ära soojust ja nende temperatuur langeb. Niimoodi moodustuvad ülemises osas kihid temperatuuridega 3 °C, 2 °C, 1 °C ja 0 °C, samas kui 4 °C vesi paikneb põhjas. Kuna jää on hea isolaator, ei võta ta soojust alumistelt kihtidelt, mis hoiab neid jäätumisest.
Soolase vee pind hakkab külmuma temperatuuril −1,9 °C (vesi soolsusega 3,5%), moodustuv jää on aga peaaegu soolavaba ning tihedus on võrreldav mageveekogu jää tihedusega. Selle nähtuse põhjuseks on see, et kristalliseerumisel aine moodustab eelistatult sidemeid enda molekulidega. Mõned ioonid aga jäävad jää kristallvõresse. Kõik soola ioonid, mis ei sattunud moodustuva jää kristallvõresse tõstavad all oleva vee soolsust (samuti tihedust). Tihedam vesi asendub konvektsiooni teel veega alumistest kihtidest, mis lahustab endas soolasid moodustuvast jääst. Kogu see protsess koos temperatuurifaktoriga tekitab hoovusi. Tsirkulatsiooni, mis tekib ebavõrdse temperatuuri ja soolsuse jaotuse tõttu Maailmaookeanis, nimetatakse termohaliinseks tsirkulatsiooniks.
Üks potentsiaalsetest kliima soojenemise tagajärgedest on selliste hoovuste kadumine, mis võib esile kutsuda ennustamatuid muutusi maailma kliimas.
Kokkusurutavus
Vee kokkusurutavus on temperatuuri ja rõhu funktsioon. 0 °C juures ja 0 rõhu piiril on kokkusurutavus 5,1×10−10 Pa−1. Nullrõhu piiril saavutab kokkusurutavus miinimumi temperatuuril 45 °C, enne kui hakkab temperatuuri kasvamisel jälle suurenema. Mida suurem on rõhk, seda väiksem on kokkusurutavus, olles 3,9×10−10 Pa−1, kui t (°C) = 0 ja P (MPa) = 100. Vee väike kokkusurutavus tähendab seda, et ookeanis 4 km sügavusel 40 MPa rõhu juures toimub kahanemine mahus ainult 1,8%.
Elektrijuhtivus
Elektrijuhtivus (25 °C): 0,055 µS/cm
Puhas vesi, mis ei sisalda ioone, on hea elektri isolaator, aga isegi deioniseeritud vesi ei ole täielikult ioonidest vaba. Vedelas vees toimub autoionisatsioon, mida kirjeldab järgmine võrrand:. Kaks vee molekuli moodustavad ühe hüdroksüüliooni (OH−) ja ühe hüdrooniumiooni ( H3O+). Selle pöörduva reaktsiooni kiiruskonstanti nimetatakse vee dissotsiatsioonikonstandiks ja tähistatakse Kw. Kw väärtus on 10−14 25 °C juures. Puhtas vees tekitab autoionisatsioon ioone, mis põhjustavad nõrka voolujuhtivust 0,055 µS/cm (25 °C). Seda on võimalik tuvastada tundliku aparatuuriga. On teada, et vee elektritakistuse teoreetiline maksimum on 182 kΩ·m 25 °C juures. Kui soola kontsentratsioon ületab piiri 100 "ppt" (üks osa lahustunud ainet triljon osa lahusti kohta), siis see hakkab märkimisväärselt alandama vee elektritakistust (kuni paari kΩ·m-ni). See juhtub, sest sool dissotsieerub vees ioonideks, mis mängivad laengute kandjate rolli. Jääs on laengu kandjateks prootonid.
Elektrolüüs
Voolu kulgemine läbi vee põhjustab selle lagunemise molekulaarseks vesinikuks (H2) ja hapnikuks (O2). Seda nähtust nimetatakse elektrolüüsiks. Katoodil (miinuselektrood) toimub kahe prootoni redutseerumine ja H2 eraldumine gaasilisel kujul.
H+ + e = 0,5H2 E=0 V
Anoodil aga hüdroksüülrühma oksüdeerumine ja hapniku eraldumine:
2OH- – 2e = H2O + 0,5H2O E=+0,401
Leeliselistes lahustes toimub sõltuvad pH-st anoodil mõõdukatel voolutihedustel hüdroksüülrühma depolariseerumine, nagu on kirjeldatud eelnevalt, happelise või leeliselise keskkonna korral toimub suurtel voolutihedustel elektronide ärastamine hoopis veelt.
H2O – 2 e = 2H+ + 0,5O2 liuskurlane|pisi
Voolu ülekandes osalevad kõik lahuses olevad ioonid. Kuna puhta vee juhtivus on tööstusliku elektrolüüsi läbiviimiseks liiga väike, lisatakse sellele leeliseid, happeid või soolasid, et suurendada ioonide hulka ja seega voolujuhtivust.
Pindpinevus
Veel on toatemperatuuril suur pindpinevusteguri väärtus – 72,8 mN/m. See on põhjustatud tugevast kohesioonist vee molekulide vahel vesiniksidemete ja Van der Waalsi interaktsioonide olemasolu tõttu. Kuna vedeliku pinna tekkimiseks on vaja teha tööd, püüab vedelik võimalikult vähendada oma pindala. See fakt seletab mõned eluslooduses leiduvaid nähtusi:
Kohesioon ja adhesioon
pisi|vasakul|Kaste tilgad adheerunud ämbliku võrguga Vee molekulid on üksteisega seotud vesiniksidemetega, seda nimetatakse kohesiooniks. Vesiniksidemed pidevalt katkevad ja moodustuvad taas suure kiirusega, kuid igal ajahetkel on enamik molekule seotud nende sidemetega.
Kohesiooninähtusel tugineb Dixoni kohesiooniteooria, mis väidab, et ksüleemis oleva vedeliku liikumist juurtest lehtedesse põhjustab veepotentsiaali gradient süsteemis muld-taim-õhk ja kohesioonijõud veemolekulide vahel, mis tagavad veesamba katkematust. Uurimistööd, millel teooria baseerub: Dixon, Joly (1894), Askenasy (1895) ja Dixon (1914,1924).
Veemolekulide ja teiste ainete molekulide tõmbumist nimetatakse adhesiooniks. Väga sirgel ja puhtal klaaspinnal vesi võib moodustada õhukese kile, kuna adhesioonijõud veemolekulide ja klaasi vahel on suuremad, kui kohesioonijõud vees. Rakkudes ja organellides on vesi kontaktis membraani ja valkude pinnaga, mis on hüdrofiilsed. Sellised pinnad on tugevalt hüdraaditud, mis tähendab seda, et nende ümber on kiht veemolekule, mis on eripäraselt orienteeritud vastavalt pinna laengule ja teistele füüsikalistele omadustele. Mida suurem on laengutihedus, seda paksem on veekiht. Et seda kihti eemaldada, on vaja teha tööd hüdratatsioonijõudude vastu. Need jõud on väga tugevad, aga kahanevad kiiresti juba nanomeetrisel või isegi lähimal kaugusel.
Kapillaarsus
pisi|vasakul|Kapillarsus vee ja elavhõbeda näitel Adhesiooni ja kohesiooni koosmõjul liigub vesi üles peentes torudes vastu gravitatsioonijõudu. Vesi adheerub kapillaari seinaga veesamba külgedel, tulemusena tekib U-kujuline menisk, pindpinevus aga püüab vee pinda tasandada, tõmmates vett kapillaaris üles. Kohesiooni tõttu veesammas ei katke. Langetavaks jõuks on raskusjõud, mis ühel hetkel kompenseerib tõstvat jõudu ja vee liikumine lakkab. Kapillaarsed nähtused on väga tähtsad bioloogias: kapillaarjõud aitab kaasa ksüleemimahla liikumisele taimede juhtsoontes.
Vesiniksidemed
pisi|vasakul|Neli vee molekuli seotud vesiniksidemetega Vesi on standardtingimustel vedelas olekus võrreldes teiste elementide (mis koos hapnikuga asuvad perioodilisustabelis VI grupis) analoogiliste hüdriididega (H2S, H2Se, H2Te), mis on gaasilised ained. Teised elemendid, mis ümbritsevad hapnikku, nagu lämmastik, fluor, kloor, fosfor, annavad vesinikuga ühinedes standardtingimustel gaasilisi ühendeid. Hapnik on elektronegatiivsem kui kõik ülalnimetatud elemendid (v.a fluor), seetõttu on elektronpilved veemolekulis nihutatud tema poole. See annab veemolekulile polaarsuse – hapnik omab kahte negatiivset osalaengut ja vesinik positiivset. Vee molekulid tõmbuvad üksteise poole moodustades polaarseid vesiniksidemeid. Iga molekul on võimeline moodustama neli sidet: kaks neist – hapnik (sideme aktseptor) ja kaks – vesinik (sideme doonor). .Vee molekulid on pidevas liikumises üksteise suhtes, seega vesiniksidemed katkevad ja moodustuvad taas ajaskaalal > 200 femtosekundit. Nende sidemete võrgustikud, klastrid muudavad veemolekulide üksteisest eraldamise raskemaks ja energiat nõudvaks protsessiks ja tõstavad seega vee sulamis- ja keemistemperatuuri.
Vesi kui lahusti
Molekulide polaarsuse ja vesiniksidemete moodustumise tõttu on vesi universaalne lahusti. Vees lahustuvad hüdrofiilsed ained, mille molekulid on samuti polaarsed. On teada, et paljude ainete lahustumisel vees ainete molekulid või ioonid seonduvad veemolekulidega, moodustades hüdraate. Sõltuvalt aine iseloomust võivad hüdraadid moodustuda erinevalt. Kui on tegemist ainega ioonse iseloomuga, näiteks KCl kristalliga, siis vette sattudes ioonid kristalli pinnal tõmbavad veemolekulid ligi elektrostaatiliste jõudude (ioon-dipoolne vastasmõju) pärast. Pärast seda tekib ka doonor-aktseptoorne vastasmõju. K+ ioonidega veemolekulid puutuvad kokku oma negatiivse poolusega, Cl- iooniga aga positiivsega. Soojusliikumise käigus lahusti veemolekulid tõukavad neid veemolekule, mis kontakteeruvad kristallipinnal olevate ioonidega. Samal ajal toimub ka kristallvõres olevate ioonide soojusvõnkumine. Kokkuvõttes need kaks protsessi põhjustavad ioonide eraldumist kristallvõrest ja üleminekut lahusesse hüdraatide kujul. Niimoodi kihtide kaupa kristall lahustub.
Kui on aga tegemist ainega molekulaarse struktuuriga, siis hüdraadid moodustuvad dipool-dipoolsete interaktsioonide tõttu. Lahustunud aine dipoolid võivad sel juhul olla kas püsivad või indutseeritud (ainetes mittepolaarsete molekulidega). Polaarsete ainete puhul protsessi etapid on järgmised:
Kui aga aines on elektronegatiivseid aatomeid või vesinikku, on võimalik vesiniksideme tekke aine molekulide ja veemolekulide vahel. Näitena võib tuua glükoosi, millel on olemas hüdroksüülrühmad, mis annavad vesiniksidemeid veemolekulidega (vaata pilti). See aitab kaasa lahustumisele.
Kiirguse neeldumine vees
pisi|Vedela vee neeldumisspekter. Nähtav valgus läbib vett kõige paremini
Vedelas vees neelduvad elektromagnetilised kiirgused, mis jäävad nähtavast valgusest suurema ja väiksema lainepikkuse alasse. Teisisõnu, nähtav valgus läbib vett kõige paremini.
Kui vett on küllalt vähe, näiteks klaasitäis vett, siis on vesi läbipaistev, sest sellises koguses vees neelduvad enam-vähem samapalju kõik nähtava valguse erineva lainepikkusega footonid. Kui vett on palju nagu näiteks meres, siis suures hulgas vees neeldub punane valgus kõige rohkem, vähem roheline valgus ja kõige vähem sinine valgus. Kuna sinine neeldub kõige vähem, siis paistab meri rohekassinisena, Violetsed footonid neelduvad veelgi vähem kui sinised, aga päikesevalgus sisaldab violetseid footoneid palju vähem, kui siniseid ja rohelisi. Sellepärast ei paista violetne värvus merevees sinise ja rohelise kõrval välja. Sügaval vees (ütleme 35 meetri sügavusel) paistab punane õun mustana, sest punased footonid neelduvad vees ja sügavale neid ei jõua.
Keemilised omadused
Vesi on kõige levinum lahusti Maal. Suurem osa keemiast oli alguses ainete vesilahuste keemia. Vett käsitletakse amfolüüdina ehk üheaegselt happe ja alusena (hüdrooniumioon ja hüdroksüülioon). Ilma lisanditeta vees on nende ioonide kontsentratsioon võrdne. Vesi on keemiliselt suhteliselt aktiivne aine. Vesi hüdraadib ioone ja polaarseid molekule, moodustades hüdraate ja kristallhüdraate. Hüdrolüüsi, mis toimub eluta ja eluslooduses, kasutatakse laialdaselt tööstuses.
Vesi reageerib toatemperatuuril pisi|Kaaliumi reaktsioon veega
Vesi reageerib kuumutamisel
Vesi ja elu Maal
Vee esinemine vedelal, tahkel ja gaasilisel kujul on hädavajalik eluks Maal. Maa asub Päikesesüsteemi elamiskõlblikus osas. Kui ta oleks Päikesele natuke lähemal või natuke kaugemal (umbes 5% võrra, 8 miljonit kilomeetrit), oleks vähem tõenäoline, et kõik need kolm vormi eksisteeriks Maal üheaegselt.
Vesi looduses
Vett, mis on jaotatud meie planeedil nimetatakse hüdrosfääriks. Vee umbkaudne maht Maal on 1 338 000 000 km3. Vesi on atmosfääris väikeste tilgakeste ja jääkristallide kujul pilvedes, udus ja sudus, vedelas olekus meredes, ookeanides, jõgedes, järvedes, tiikides, kanalites ja veehoidlates, tahkel kujul liustikes ja lumes. Vee jaotus maal on järgmine: suurim osa (97%) on ookeanide soolvesi, magevesi moodustab ainult 3% hüdrosfäärist; 99% mageveest paikneb jäämütsides, liustikes ja põhjavetes ning ainult 0,3% pinnaveekogudes. pisi|
Roll rakkudes ja elusorganismides
Vee unikaalsed omadused võimaldavad sel talitleda organismides lahustina, termoregulaatorina, rakkude struktuuri säilitajana, ainete transportija ja biokeemiliste reaktsioonide substraadina.
Kõik keemilised reaktsioonid, mis toimuvad elusas organismis, toimuvad veekeskkonnas. Vesi reageerib hüdrolüüsi reaktsioonides rasvade, valkude ja süsivesikutega, vabastades energiat. Fotosünteesis mängib vesi elektronide doonori rolli: veelt ärastatud elektronid kantakse mööda elektrontransport ahelat NADP+-le, redutseerides seda. Seda protsessi nimetatakse vee fotolüüsiks. Moodustunud NADPH kasutatakse pärast FS pimereaktsioonides, kus sünteesitakse süsivesikuid. pisi|OEC- kompleks, mis ärastab veelt elektrone, NFR – NADP+ reduktaas, annab neid üle NADP+-le Vesi on peaaegu kokkusurumatu (vedelas olekus) ja seega talitleb raku hüdrostaatilise skeletina. Osmoosi tõttu põhjustab vesi taimerakkudes turgorrõhku, mis on vajalik nende kasvuks ja taime organite kuju ja asetuse säilitamiseks.
Vesi on floeemi- ja ksüleemivedeliku põhikomponent, lahustades endas mineraalseid ja orgaanilisi aineid, mida on vaja transportida juurtest lehtedesse (ksüleem) ja lehtedest juurtesse (floeem). Loomades toimub jääkproduktide ja teiste ainevahetuses vajalike ainete transport vere kaudu. Plasma, mis on üks vere põhikomponentidest, koosneb 92% veest.
Vee suur soojusmahtuvus – 4200 J/(kg·K) – hoiab organismi temperatuuri suhteliselt muutumatuna. Vesi on võimeline transportima suure hulga soojust sealt, kus seda on palju, sinna, kus on seda vähe. Vee aurumisel toimub keskkonna jahtumine, kuna selleks, et vesi siirduks gaasilisse faasi, tuleb vesiniksidemete lõhkumiseks kulutada palju energiat (43,99 kJ/mol 25 °C juures). Seetõttu on higistamine tõhus mehhanism organismi ülesoojenemise vältimiseks.
Vee kasutamine
Ajalooliselt tekkisid ja õitsesid tsivilisatsioonid suurte veekogude juures: tsivilisatsioonide hälliks nimetatud Mesopotaamia paiknes kahe suure jõe – Tigrise ja Eufrati vahel; Egiptuse iidne ühiskond oli täielikult sõltuvuses Niilusest. Selliste tänapäeva suurlinnade nagu Rotterdami, Montreali, Pariisi, New Yorgi, Buenos Airese majandusedu põhineb osaliselt asjaolul, et nendega oli võimalik pidada kaubavahetust vee kaudu. Vee roll meie elus on raskesti hinnatav, kuna seda kasutatakse peaaegu kõikjal:
Vee uurimine
Hüdroloogia on teadus, mis uurib Maa hüdrosfääri, seal kulgevaid protsesse, samuti interaktsioone hüdrosfääri ja seda ümbritseva keskkonna vahel. Hüdroloogia jaguneb: okeanoloogiaks ehk okeanograafiaks ja sisevete ehk mandrivete hüdroloogiaks.
Molekulaarsel ja aatomilisel tasemel uurib vett füüsika ja keemia.
Marge Rull
pisi|Marge Rull 1990. aastal Marge Rull (sündinud 9. juunil 1969 Pärnus) on eesti aeroobikatreener.
Ta on üks vähestest naistest, kes Estonia laevakatastroofist 28. septembril 1994 eluga pääses.
Ta on rääkinud on katastroofikogemusest dokumentaalfilmis "Turvalisuse illusioon" (1996) ja 2006. aasta veebruaris linastunud osas BBC, Discovery Channeli ja ProSiebe koostöös valminud dokumentaaldraamast "Surviving Disaster".
Viru Keskus
thumb|right|Viru keskus, Tallinn Viru Keskus on kaubanduskeskus Tallinnas aadressil Viru väljak 4/6.
Viru Keskus avas uksed külastajatele 15. aprillil 2004 ning uuendas keskuse sise- ja välisilmet ning suures mahus ka kaupluste valikut 2014. aasta sügisel. Viru Keskuses on esindatud brändid nagu Massimo Dutti, Armani Exchange, Tommy Hilfiger, Marc O`Polo, Marella, Ivo Nikkolo, RED Valentino, Michael Kors, By Malene Birger, Ted Baker, Marc by Marc Jacobs, DKNY, Hugo Boss, Weekend MaxMara, Aldo, Ecco, Tom Ford Beauty, The Body Shop jpm. Viru Keskuses on 109 kauplust ning teeninduskohta, sealhulgas 15 kohvikut ja söögikohta, Baltimaade suurim ilu- ja juveelipiirkond, Eestis suurim Apotheka apteek ja Rahva Raamatu raamatupood.
Keskuse kolmandal ja neljandal korrusel asub parkla 456 sõidukile ning viiendal ja kuuendal korrusel spordiklubi MyFitness. Viru Keskuse sissepääsude juures on nii nuti- kui ka tavaparklad jalgrataste tarbeks. Viru Keskusse on võimalik siseneda põhjast Narva maanteelt, idast Ants Laikmaa tänavalt, lõunast Estonia puiesteelt ja läänest Tammsaare pargist. Keskuse all asub Tallinna Transpordiametile kuuluv Viru Keskuse bussiterminal, mis läbis põhjaliku remondi 2015. aasta augustis.
Viru Keskust haldab Viru Keskus AS.
Ehitus
Viru hotelli kõrvale parkla asemele hakati uut kaubanduskeskust rajama 2002. aasta suvel. Keskuse projekteerisid arhitektid Vilen Künnapu ja Ain Padrik. Hoonestu ehitas SRV International koos Merko Ehitusega.
32 000 m² üldpinnaga Viru Keskus valmis 2004. aastal, maksumus oli 700 miljonit krooni Kaubanduskeskuse maa-alusse ossa rajati linnaliinibusside lõpp-peatus ja Kaubamaja ristmiku alla käigutunnel, mis on ühenduses bussiterminaliga. Tallinna Kaubamaja ja Viru Keskuse ühenduseks paigaldati hoonete vahele klaasist käigutunnel.
Viru Keskuse Kaubamaja ristmiku poolses küljes asub Mare Mikoffi skulptuur "Hämarik".
Järvevanalased
Järvevanalased (Limnephilidae) on ehmestiivaliste seltsi kuuluv putukate sugukond. Sugukonda arvatakse umbes 100 perekonda.
Järvevanalased on levinud peamiselt põhjaparasvöötmes, lõunapoolsematel aladel on neid vähe.
Täiskasvanult on järvevanalased enamasti pruunikad. Nende eestiivad on tagatiibadest märksa kitsamad, viimased on ka üldjuhul läbipaistvad.
Sündinud 18. juunil
''Siin loetletakse 18. juunil sündinud tuntud inimesi.
Raud
Raud (ladina keeles ferrum) on keemiline element järjenumbriga 26. Raud kuulub perioodilisussüsteemi VIII B rühma ja 4. perioodi.
Tal on neli stabiilset isotoopi massiarvudega 54, 56, 57 ja 58.
Raud on metall, tal on metallilised omadused.
Normaaltingimustel on raud tahke aine tihedusega 7,87 g/cm3. Raua sulamistemperatuur on 1539 °C. Raud esineb madalal rõhul nelja kristallmodifikatsioonina olenevalt temperatuurist.
Raud on kõige levinum element Maa koostises ning levimuselt maakoores neljandal kohal ning metallidest alumiiniumi järel teisel kohal.
Raua asetus perioodilisussüsteemis ja aatomi ehitus
Raud kuulub perioodilisussüsteemis VIII rühma kõrvalalarühma. Raua aatomi järjenumbrist (26) ja täisarvuni ümardatud aatommassist (56) järeldub, et raua aatomi tuumas on 26 prootonit ja 56–26=30 neutronit. Raud on neljanda perioodi element, mis tähendab, et tema elektronkatte 26 elektroni asuvad neljal elektronkihil : Fe : +26 / 2)8)14)2). Raua aatomi elektronkonfiguratsioon on lühendatud kujul järgmine: (Argooni aatomi elektronkonfiguratsioon pluss 8 ülejäänud raua elektroni) Ar 3d6 4s2.
Keemiliste reaktsioonide käigus võib raud loovutada elektrone ka eelviimaselt elektronkihilt.
Ühendeis on raua oksüdatsiooniaste II või III, viimane neist on keemiliselt stabiilsem. Kuigi tavaliselt on raua oksüdatsiooniaste +2 või +3, võib see harvem olla ka -4, -2, -1, 0, +1, +4, +5, +6, +7.
Raua aatomituuma nukleonide seoseenergia on üks kõrgemaid. 56Fe ja 58Fe tuumade seoseenergiast nukleoni kohta on suurem üksnes nikli (62Ni) aatomituuma seoseenergia. Vaata ka raua positsiooni keemiliste elementide perioodilisussüsteemi kontekstis artikli seoseenergia peatükist "tuuma seoseenergia kõver".
Raud looduses
Raud on looduses laialt levinud element. Maakoores on rauda 6,2%. Selle näitaja järgi on raud neljas element maakoores. Raud on levinud ka kosmoses. Meie Päikesesüsteemi rauarikkamad planeedid on Merkuur ja Marss.
Lihtainena esineb rauda nii maailmaruumist Maale langenud meteoriitides kui ka magmakivimeis. Maa metalliline tuum sisaldab rauda. Meteoriitset rauda hakkas inimkond arvatavasti ka esimesena kasutama. Suurem osa rauast on maakoores ühenditena.
Rauaühendeid, mida kasutatakse malmi ja terase tootmisel, nimetatakse rauamaakideks. Maagi kaevandamisel saadakse koos rauaühenditega ka kivimeid ja mineraale, mis rauamaagi töötlemisel pole enamasti vajalikud. Selliseid jääkaineid nimetatakse aheraineteks.
Raua füüsikalised ja keemilised omadused
Raud on hõbevalge keskmise kõvadusega metall. Lisandid muudavad raua kõvemaks. Raua tihedus on 7874 kg/m3 ja sulamistemperatuur 1539 °C.
Raud on plastiline, mistõttu seda on võimalik valtsida ja sepistada. Raud on hea soojus- ja elektrijuht.
Raud on magneeditav. Raua kristallvõre muutub eri temperatuuridel.
Raud on keskmise aktiivsusega metall (asub metallide pingerea keskel). Kuivas õhus ta hapnikuga ei reageeri, kuid niiskuses kattub kergesti roostekihiga. Mida lisanditevabam on metall, seda püsivam on ta korrosiooni suhtes.
Rauasoolad
Raud(II)sooladest on kõige tähtsam raud(II)sulfaat-vesi (1/7) (FeSO4*7H2O), mida rahvapäraselt nimetatakse raudvitrioliks. See on heleroheline vees lahustuv kristalne aine. Raud(II)sulfaat saadakse raua reageerimisel lahjendatud väävelhappega:
Fe + H2SO4 = FeSO4 + H2
Raud(II)sulfaati kasutatakse taimekahjurite tõrjevahendina, värvainetes ja tindi saamisel, kuid ka puiduimmutuslahuste valmistamiseks, et kaitsta puitu mädanemise eest.
Raud(III)sooladest on olulisemad raud(III)kloriid (FeCl3) ja raud(III)sulfaat (Fe2(SO4)3).
Raud(III)kloriidi võib saada vastavate lihtainete otsesel reageerimisel ja raud(III)oksiidi või -hüdroksiidi reageerimisel vesinikkloriidhappega:
Fe2O3 + 6HCl = 2FeCl3 + 3H2O
Fe(OH)3 + 3HCl = FeCl3 + 3H2O
Kasutades vesinikkloriidhappe asemel väävelhapet, saadakse raud(III)sulfaat:
2Fe(OH)3 + 3H2SO4 = Fe2(SO4)3 + 6H2O
VIII rühma kõrvalalarühma metallid
Erinevalt perioodilisussüsteemi teistest rühmadest on VIII rühma kõrvalalarühmas elemendid kolmekaupa, triaadides. Rauatriaadi kuuluvad raud, koobalt ja nikkel. Kaks järgmist triaadi sisaldavad plaatinametalle: 1) kergete plaatinametallide triaad – ruteenium, roodium ja pallaadium, 2) raskete plaatinametallide triaad – osmium, iriidium ja plaatina.
Rauasulamid
Rauasulami omadusi mõjutab oluliselt süsinikusisaldus. Teras on rauasulam, milles on alla 2% süsinikku. Kui süsiniku sisaldus on 2–5%, siis on tegemist malmiga. Kõrvuti süsinikuga sisaldub terases ja malmis veel lisandina väävlit, räni, fosforit, mangaani jt elemente.
Eriterased ehk legeeritud terased sisaldavad lisandina mangaani, kroomi, niklit, molübdeeni, volframit jt metalle. Kroomilisand (kuni 13%) muudab terase korrosioonikindlaks ja suurendab kõvadust, Mo ja W suurendavad terase kuumakindlust, Mn (kuni 14%) tõstab terase kulumiskindlust, Ni suurendab terase sitkust ja vähendab soojuspaisumist, sellepärast valmistatakse sellest sulamist mõõteriistade osi, Cr ja Ni koos suurendavad terase kõvadust ja püsivust keemilistele mõjutustele.
Rauamaaki töödeldakse malmiks kõrgahjudes, erilistes konverterites vähendatakse malmis süsiniku ja teiste lisandite sisaldust ning saadakse teras.
Eristatakse valu- ja töötlusmalmi. Valumalmis sisaldub süsinik grafiidina. Et selle malmi murdepind on hall, nimetatakse seda sageli halliks malmiks. Valumalm on hästi valatav, sellest valatakse näiteks hoorattaid, seadmete aluseid ja pliidiraudu. Töötlusmalm sisaldab süsinikku raudkarbiidi Fe3C kujul. Niisuguse malmi murdepind on hele ja teda nimetatakse tihti valgeks malmiks. Töötlusmalm ei sobi valamiseks ja seda töödeldakse teraseks.
Raua saamine soomaagist
Eestis algas rauatootmine umbes 2000 aastat tagasi ja kestis arvatavasti kuni 18. sajandini. Raud oli ainus metall, mida Eestis sai toota kohalikust toorainest, soomaagist. See on tekkinud soistel aladel rauarikkast põhjaveest.
Tallinna teletorni ehituse ajal 1977. aastal avastatud sooraua leiukohas asub maak huumushorisondi all kohati kuni 0,7 m paksuse kihina, sisaldades kuni 40% rauda. Eesti suurim muistne rauasulatuskeskus asus Põhja-Saaremaal Tuiu küla lähistel, mida tuntakse Tuiu Rauasaatmemägedena. 1988. aastal tehti seal esimene katse esivanemate eeskujul soomaagist rauda sulatada, tulemuseks oli 680 g rauda, 1990 saadi seda juba rohkem kui kaks kilogrammi.
Rauasulatusahju kaks põhilist protsessi:
2C + O2 → 2CO; ... Fe2O3 + 3CO → rauamaagi taandamine → 2Fe + 3CO2 CaCO3 → CaO  +  CO2; ... CaO + SiO2 → räbu teke → CaSiO3
Meelva (Lääneranna)
Meelva on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
Ajalooliselt asus küla Karuse kihelkonnas.
Elanike arv 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 20.
10. jaanuaril 2014 eraldati Meelvast Laulepa küla.
Christian Kuband
Christian Kuband (surnud 21. juulil 1432) oli Saare-Lääne piiskop 1423–1432.
Kuband oli Riia peapiiskopi Henning Scharpenbergi sugulane. Ta kuulus premonstratensiaanlaste ordusse.
Kuband oli Wrocławi (Breslau) Vincenti kloostri abt ja Rooma San Alessio kloostri abt commendatario.
Suhtumine Saksa ordusse
1423 Saksa ordu orduprokuraatori teates Kubandi määramisest piiskopiks on teda peetud orduvaenulikuks meheks (eyn hessiger, krigisscher man sey). 1430 iseloomustas Saksa ordu orduprokuraator Caspar Wandofen teda kui "umbrohu külvajat" (seminator zizanie) Liivimaal.
Tüli ametisse määramise pärast
Kapiitel valis piiskopiks Johannes I Schutte. 10. novembril 1423 teatas Saksa ordu kõrgmeister Paul von Rusdorf Liivi ordu maameistrile Siegfried Lander von Spanheimile, et mõni õpetatud Saaremaa kanoonik astuks kapiitli otsuse kaitseks välja ja juhul kui kapiitel apelleerib paavsti otsuse vastu, lubas Rooma siirduva saadiku varustada vastava nõude osas kirjaga. Seejuures kavatseti mõni ordumeelsem isik enne Kubandi ametissemääramise teate saabumist saata Rooma. Samal ajal olid Roomas Kuband ja Saare-Lääne piiskopi vasall Wilhelm Fahrensbach saavutanud teatud küsimustes üksmeele.
22. novembril 1423 oli Saksa ordu kõrgmeistri käskjalg saadetud Rooma. 25. novembril teatas Rusdorf, et Kuband peaks Bonifatius IX otsuse alusel võtma ametissepühitsemisel vastu Saksa ordu ordurüü ja paavstile antava vande läbi kohustuks mitte tegema oma ametiajal kahjulikke kokkuleppeid Saksa ordule või stiftile. Novembri lõpus 1423 saatis Rusdorf vastavasisulise kirja paavstile. 4. detsembril kohustas Rusdorf Liivi ordut mitte sekkuma Saare-Lääne piiskopkonna tülisse. 13. detsembril 1423 teatas Rusdorf orduprokuraatorile, et Kuband on määratud piiskopiks, kuid asja oli vaja Roomas edasi ajada. Schutte olevat end piiskopkonnas sisse seadnud, tal oli palju pooldajaid ja raha. Kõrgmeister pöördus Schutte jaoks toetuse saamiseks Heilbergi piiskopi poole. Kuband pühitses 2. veebruaril 1424 paavsti käärkambris (secreta capella) preestriks Andreas Patkuli ja oli andnud talle Saksa ordu ordurüü. Samal ajal asus Liivi ordu okupeerima Saare-Lääne piiskopkonna valdusi. Kõrgmeister saatis enne 14. märtsi 1424 Schutte toetamiseks kirja Rooma, soovitades Martinus V bulla täideviimisega venitada, kuni edasised teated Roomast saabuvad.
Samal ajal 1424 sai Riia peapiiskopiks Henning Scharpenberg. Kõrgmeister saatis 29. augustil 1424 Liivi ordu maameistrile teate, et paavsti otsuse alusel tuleb Kubandi abistada ja Liivi ordu pidi Saare-Lääne piiskopkonna okupeerimise lõpetama. 9. septembril 1424 teatas Saksa ordu orduprokuraator Johann Tiergart, et paavsti juures arutati Saare-Lääne piiskopkonna küsimust. 15. detsembril 1424 teatas Tiergart, et ei esitanud Roomas Saaremaa kapiitli palvet. 1425 oli Saaremaa kapiitel saatnud saadikuks Rooma toomhärra Johann Helwingi.
Taani kuningas Erik teatas 18. augustil 1425, et võttis Kubandi ja Saare-Lääne piiskopkonna Martinus V korralduse alusel oma kaitse alla.
Viibimine Eestis
Kuband saabus Lübecki kaudu oktoobris 1425 laevaga Saaremaale. 1426 on teda mainitud Valga maapäeva retsessis. 6. juunil 1426 viibis ta Haapsalus, 28. augustil 1426 Kuressaares, 23. märtsil 1427 Haapsalus, 5. mail 1427 Kuressaares, 22. juunil 1427 Haapsalus ja 15. septembril 1427 Kuressaares. Kuband lahkus Eestist hiljemalt 1429 algul.
Tema kaplan oli Heinrich.
Tegevus vahekohtunikuna
Kuband langetas 29. augustil 1425 Ratzeburgi piiskopi ja toompraost Ulrich von Blüchneri vahelises kohtuasjas otsuse.
Tüli Wilhelm Fahrensbachiga
1426 uuris Riia peapiiskop Scharpenberg Saare-Lääne foogtilt Wilhelm Fahrensbachilt seda, et kuivõrd tõepärane on, et nagu oleks Kuband lubanud Fahrensbachile Hanila kihelkonnas asuva Varbla (Werpel) ja Märjamaa kihelkonnas asuva Haimre mõisad (Heimar). Liivi ordu maameister Cisse von Rutenberg teatas Fahrensbachile, et Kuband oli maameistrit selles asjas teavitanud. Asi oli arutlusel Valga maapäeval, kus Fahrensbachil tuli valida Varbla ja Haimre vahel. Kuband lubas Fahrensbachile anda Haimre. 6. juunil 1426 saatis Kuband Tallinna raele Fahrensbachi asjus kirja.
Fahrensbach astus Schleswigi hertsogi teenistusse, kes nõudis 16. augustil 1426 Kubandilt Fahrensbachilt ebaõiglaselt võetud mõisate tagasiandmist. Kuband teatas oktoobris 1428, et Haimre, Varbla, Lääne-Nigula kihelkonnas (Pönal) asuvad Oru mõisa (Orenkas) ja Uugla (Udenküll) küla oli omandanud Caspar Schuwenflug, mistõttu Kuband kaebas asja edasi.
Kuband sätestas 5. mail 1427, et Liivimaa maaisandate nõudel andis ta Fahrensbachile Haimre mõisa koos kolme küla (Padenküll, Takever ja Sorsever) ning veskiga.
15. septembril 1427 teatas Kuband kõrgmeistrile, et kõrgmeistri korraldus Liivi ordu maameistrile Saare-Lääne piiskopkonna kaitseks on jäänud tulemusteta. Augustis ründasid piiskopkonda mereröövlid, kelle seas olid ka 2 Fahrensbachi poega.
Taotlused maksude alandamiseks
Kuband taotles 1426 ja 1428 Roomalt Saare-Lääne piiskopkonnale kehtestatud maksude alandamist. Ta oli kehtestanud maksud kõrtsidele.
Suhted Tallinnaga
Tallinna raad teatas 15. juunil 1427 Kubandile Saare-Lääne piiskopkonna ja Tallinna vahelise tüli asjus, et kuulduste järgi olevat Kuband süüdistanud Tallinna paavsti juures. Kuband vastas 25. juunil, et need kuuldused on laim ja ta on Tallinnast hästi mõtelnud. 1. juulil teatas Tallinn Kubandi juurde saadetud 2 raehärrast ja ühtlasi kinnitati sõprust.
Kuband saatis 13. novembril 1427 Tallinna raele palvekirja, milles soovis Tallinna kaupmehe Hans Droghe karistamist.
Tegevus rahuvahendajana
Kubandi on mainitud 11. juunil 1429 Nyköpingi konvendis kui vahendajat rahusõlmimisel Taani ja Holsteini vahel. Ta sätestas 1. juulil 1429 Kopenhaagenis koos Saksa ordu kõrgmeistri saadikute Johann Pomersheimiga ja Burchard von Guntersbergiga Nyköpingi rahuleppe punkte.
Muud otsused
Kuband sätestas 12. mail 1424 Schwerini kanoonikute prokuraatorile Johannes Cobandile, et Zeveni kloostri praost Ortgis Spade peab saama kaks prebendi.
Kuband soovis Tallinnalt 28. augustil 1426 juurde saada 4 meistrit ja 6 sulast, et viia lõpule ühe hoone ehitamine, millega oli alustatud Schuwenflugi ajal.
Kuband palus 23. märtsil 1427 Saksa ordu kõrgmeistrit seoses tüliga Kuramaa piiskopiga. 21. aprillil 1427 teatas Liivi ordu maameister Kubandile oma volitatud saadikutest Riia peapiiskopi juures.
Taani kuningas Erik teatas 24. mail 1430 paavstile Saaremaa asjadest ja soovis Kubandit kaitsta.
Tegevus Itaalias
Kuband siirdus 1429 Itaaliasse. Saksa ordu versiooni järgi soovis ta ordu aladele interdikti kehtestamise taotlemist või kavatses midagi halvemat ordu vastu. Seejuures taunis Saksa ordu kõrgmeister Rusdorf Taani kuningat, et see ei takistanud Kubandi lahkumist Taanist. Samal ajal teatas Liivi ordu maameister, et Saaremaa ametnikud (Vorzeiger) Lorenz ja Niclis soovivad teenida Liivi ordut.
Ordu oli kursis Kubandi reisimarsruudiga Kopenhaagenist Rooma. Ta oli septembris 1429 Hamburgis, detsembris Bratislavas, jaanuaris 1430 Viinis ja veebruaris jõudis Rooma.
Diplomaatiline õigus
Diplomaatiline õigus laiemas mõistes on rahvusvaheliste normide kogumik, mis reguleerib riikidevahelisi suhteid alaliste diplomaatiliste esinduste sisseseadmise kaudu.
Christian Kuband
Tegevus Itaalias
Kuband määrati veebruaris 1430 paavsti legaadiks Nürnbergi riigipäeval, kuid tema minek Saksamaale lükkus edasi.
Diplomaatiline õigus
Diplomaatiline õigus käsitleb rahvusvahelise suhtlemise organite ja nende töötajate õiguslikku seisundit ja tegevust, privileege ja immuniteete ning on välja kujunenud praktika kaudu läbi ajaloo.
Christian Kuband
Tegevus Itaalias
Kuband osales 29. mail 1430 kardinalide konsistooriumil, kus ta kaebas Saksa ordu peale, süüdistades ordut kavatsustes tema piiskopkonda vägisi okupeerida ja olles röövinud temalt 2 lossi. Liivi ordu maameister Cisse von Rutenberg apelleeris 11. augustil 1430 paavsti otsuse vastu. Kuband saatis 23. septembril 1430 oma käskjalad Martinus V otsusega teele ja nõudis Saksa ordult Saare-Lääne piiskopkonna stifti loovutamist endale.
Samal ajal teatas ordu Taani kuningale, nagu oleks Kuband kavatsenud teha Liivimaa prelaatidele ettepanekut sõlmida Taani vastu liitu. Martinus V oli Kubandiga ühel meelel, mistõttu Saksa ordu sattus paavsti juures ebasoosingusse. Saksa ordu taotles Kubandi üleviimist Ratzeburgi piiskopkonda.
Kuband oli 29. juulil 1431 palunud Eugenius IV-t restitutsiooni osas. Kuband sai piiskopkonnast aastarenti, kuid ta ei saanud Liivimaale tagasi minna.
Surm
Christian Kuband suri 21. juulil 1432 Roomas. Ta maeti Saksa hospidali surnuaiale.
Saint Paul
Saint Paul on apostel Pauluse üks ingliskeelseid nimekujusid. Seda nime kannavad ingliskeelsetes maades paljud kohad.
Luke Kibet
pisi|Luke Kibet Londoni maratonil 2009 Luke Kibet (sündinud 12. aprillil 1983) on Keenia kergejõustiklane (maraton). Maailmameister 2007.
Maailmameistrivõistlustel
Maailmameister maratonis 2:15.58
Mart Helme
Mart Helme (sündinud 31. oktoobril 1949 Pärnus) on Eesti poliitik ja endine diplomaat (suursaadik), XV Riigikogu liige. Ta on tegutsenud ka luuletajana, lastekirjanikuna, kirjastajana, lauljana ning ajakirjanikuna.
Mart Helme oli alates 13. aprillist 2013 kuni 4. juulini 2020 Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna esimees. Alates 29. aprillist 2019 kuni 9. novembrini 2020 oli ta siseminister Jüri Ratase teises valitsuses.
Lapsepõlv ja hariduskäik
Mart Helme sündis Pärnus kellassepa perekonnas. Lapsepõlvekodu asus Rannapargi serval. 1968. aastal lõpetas ta Pärnu 2. Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. Tema erihuviks olid idamaad ja nende kultuur.
Töökäik
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Mart Helme aastatel 1973–1975 kirjastuse Eesti Raamat marksismi-leninismi osakonnas toimetajana, seejärel aastatel 1976–1976 ajalehe Harju Elu korrespondendina ning aastatel 1977–1986 ajakirja Pioneer kirjandusosakonna vanemtoimetajana. 1986. aastast tegeles ettevõtlusega, nii põllumajanduses kui ka kirjastamisäris, kust suundus 1990. aastal Eesti Kirjastuste Liidu tegevdirektoriks, kellena töötas kuni 1993. aastani.
1994. aastal läks ta riigiteenistusse Eesti Vabariigi välisministeeriumis. 1995. aasta 16. märtsil määras president Lennart Meri ta Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Venemaa Föderatsioonis. Pärast volituste lõppemist 1999. aastal tuli ta Eestisse tagasi ning oli aastatel 1999–2000 välisministeeriumi asekantsler poliitika ja pressi alal. Aastatel 2000–2002 oli ta kirjastuse Kunst direktor. Aastatel 2003–2004 oli ta põllumajandusministri nõunik. Aastatel 2005–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liikme Tunne Kelami nõunik.
Poliitiline tegevus
4. augustil 2002 ühines Konservatiivide Klubi Põllumeeste Koguga. Uueks nimeks võeti Rahvuslik Konservatiivne Partei – Põllumeeste Kogu (RKP-PK) ja erakonna esimeheks valiti Mart Helme. 16. novembril 2002 otsustas RKP-PK erakorraline suurkogu liituda Eesti Iseseisvusparteiga, et koos minna 2003. aasta Riigikogu valimistele. Uue partei nimeks pidi saama Rahvuslik Konservatiivne Iseseisvuspartei – Põllumeeste Kogu (RKIP-PK). Ühinemisprotsess katkes, kuna Aleksander Einselni vastased hoidsid ära Konservatiivide Klubiga seotud juriidilised toimingud. Uue erakonna teke jäi notariaalselt registreerimata, Mart Helme ja konservatiivid heideti erakonnast välja, esimehe kohusetäitjaks määrati Lembit Blauhut. Riigikogu valimistest jäädi kõrvale.
Aastatel 2003–2004 kuulus Mart Helme Eestimaa Rahvaliitu.
2004. aastal heideti Mart Helme pärast Lihula ausambaskandaali (ta pooldas ausammast) Rahvaliidust välja tollase juhatuse otsusega, milles teda süüdistati erakonna maine kahjustamises.
2011. aasta Riigikogu valimistel kogus ta üksikkandidaadina 2467 häält ehk 4,7% valimisringkonnas nr 1 antud häältest. Sellest ei piisanud Riigikokku pääsemiseks. Ta oli üks ühinenud üksikkandidaatidest.
pisi|Pildil EKRE eestvedajad: (vasakult): Mart Helme, [[Alar Ehala, Aivar Koitla, Henn Põlluaas, Sten-Hans Vihmar ja Martin Helme]] 2012. aastast kuulub ta Eestimaa Rahvaliidu ja Eesti Rahvusliku Liikumise järglase, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridadesse ja on selle erakonna juhatuse liige. 13. aprillil 2013 toimunud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna kongressil valiti Helme 253 poolthäälega erakonna esimeheks. 4. juulil 2020 toimunud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna kongressil ta enam esimeheks ei kandideerinud kuid valiti aseesimeheks.
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Mart Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas Tallinna linnavolikogusse. Ta kogus valimisringkonnas nr 2 (Kesklinna linnaosa) 1027 häält, kuid ei osutunud valituks.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Mart Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnas nimekirjas ja kogus 2830 häält.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Mart Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 12 (Pärnu linn ja Pärnu maakond). Ta kogus 6714 häält ja valiti Riigikokku.
Mart Helme osales 2016. aasta presidendivalimistel. Ta sai 24. septembril valimiskogus esimeses voorus 16 häält ja teise vooru edasi ei pääsenud.
2023. aasta Riigikogu valimistel kandideerib Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 12 (Pärnu linn ja Pärnu maakond).