cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Õun
Kultivarid
Kultivaride areng algas arvatavalt 4. sajandil eKr, kui inimesed õppisid õunapuid pookimise teel vääristama. Kreeka filosoof Teofrastus kirjeldas (4. sajand eKr) kahte kultivari, Plinius Vanema ajal (1. sajand pKr) tunti 36 kultivari. Keskajal tegeleti sortide aretamisega nii Euroopas kui ka Lähis-Idas. 17. sajandi lõpus oli Lääne-Euroopas kirjeldatud vähemalt 120 kultivari. 18. sajandil tunti üle Euroopa juba sadu kultivare. 1826. aastal kinnitas Inglismaa Kuninglik Põllumajandusselts vähemalt 1200 kultivari olemasolu.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses oli Euroopas erinevate kultivaride mitmekesisuse tippaeg. Tuhandeid kultivare kasvatati tuhandetes väikeaedades. 20. sajandi jooksul muutus olukord drastiliselt, kuna üha rohkem hakati õunu sisse tooma Ameerikast, Austraaliast, Uus-Meremaalt ja Lõuna-Aafrikast. Sissetoodud kultivarid olid suuremad ja andsid rohkem saaki, mistõttu hakati ka Euroopas üha rohkem kasvatama mujal maailmas aretatud kultivare.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi jooksul levitati aed-õunapuu kultivare üle kogu maailma ning nendest kultivaridest on aretatud tänapäevased sordid. Nüüdisaja sordiaretusel on kasutatud järgmisi liike ja hübriide: rohkeõieline õunapuu (M. floribunda), jaapani õunapuu (M. × micromalus), tumeverev mariõunapuu (M. × atrosanguinea), ida-mariõunapuu (M. baccata), hondo õunapuu (M. × zumi) ja Sargenti õunapuu (M. sargentii).
Praegusel ajal langeb enamus maailma õunatoodangust üsna väikesele kultivaride arvule, mille hulka kuuluvad Põhja-Ameerikas aretatud 'Red Delicious', 'Golden Delicious', 'McIntosh' ja 'Jonagold'; Uus-Meremaal aretatud 'Braeburn' ja 'Gala', Austraalias aretatud 'Granny Smith' ning Jaapanis aretatud 'Fuji'. Kuigi paljud teised maailmas kasvatatavad kultivarid olid ja jäävad tähtsaks piirkondlikult, on eespool nimetatud kultivarid maailmas kõige olulisema osakaaluga nii tootmises kui ka sordiaretuses. Seega on kasvatavate õunasortide mitmekesisus viimase 100 aasta jooksul pidevalt vähenenud.
pisi|Õunte pakkimisliin pisi|Kuivatatud õunad
Õunte tootmine maailmas
Nüüdisajal kasvatatakse õunapuid õunte saamiseks peaaegu terves parasvöötmes ja mõnes troopilise vöötme mägipiirkonnas. Maailma kõikidest puuviljadest toodetakse õunu tänapäeval kõige rohkem. 2007. aastal möödus õunte kogutoodang puuviljaturu pikaaegsest liidrist – apelsinist. 2012. aastal toodeti maailmas kokku 76,4 miljonit tonni õunu ning õunapuuistandike kogupindala oli 4,84 miljonit hektarit. 2017. aastal toodeti maailmas kokku 83,14 miljonit tonni õunu ning õunapuuistandike kogupindala oli 4,93 miljonit hektarit.
Maailma õunatoodang on pidevas tõusutrendis alates II maailmasõja lõpust. Kasv aeglustus mõnevõrra 1980. aastatel, kuid kiirenes jällegi 1990. aastatel. Kõige suurem juurdekasv viimasel paaril aastakümnel on toimunud tänu Hiina õunakasvatuse plahvatuslikult kiirele arengule, mis sai alguse 1978. aastal, kui keskvalitsus otsustas puuviljakasvatuse regulatiivseid piiranguid vähendada. Vähem oluline pole ka Hiina elanikkonna kiire kasv, mis on tekitanud suure nõudluse ka värskete puuviljade järele. 1973. aastal ületas Hiina õunatoodang esimest korda ühe miljoni tonni piiri, 1989. aastal oli see 4,5 ja 2012. aastal 37,0 miljonit tonni. Kui Hiinas on viimastel aastakümnetel oluliselt suurendatud õunapuuistandike pindala, siis muus maailmas pole istandike pindala eriti palju muutunud. Küll on aga saagikus märkimisväärselt tõusnud tänu järjest intensiivsemale herbitsiidide, insektitsiidide ja fungitsiidide kasutamisele. Üha suureneva tootmismahu juures on tänapäeval võimalik tarbida värskeid õunu aastaringselt.
Eksport ja import
Lõviosa toodetud õuntest tarbitakse ja töödeldakse tootjariigis. Vaid ligi 11% maailma kogutoodangust läheb ekspordiks. 2011. aastal olid suuremad õunte eksportijad Hiina (1034,6 tuhat tonni), Itaalia (976,1), USA (833,2), Tšiili (801,1), Prantsusmaa (726,6), Poola (532,1), Holland (341,2) ja LAV (333,4). Suurimad importijad olid aga Venemaa (1157,7), Saksamaa (665,7), Suurbritannia (459,1), Holland (310,6), Hispaania (253,1), Indoneesia (212,7), Kanada (198,6) ja Mehhiko (198,5).
pisi|Eestis aretatud 'Tellissaare' pisi|Eestis aretatud 'Talvenauding'
Õunad Eestis
Kõrgperiood õunakasvatuses saabus enne II maailmasõda. 1939. aastal kasvas meil 2 284 500 õunapuud, mis on siiamaani ületamatuks jäänud. Samal perioodil eksporditi õunu Eestist peamiselt Soome ja Saksamaale, vähem ka Inglismaale ja mujale. Õuntest valmistati sel ajal karastusjooki, džemmi ja marmelaadi.
Viimaste aastate jooksul on Eesti õunatoodang oluliselt langenud. Kui 1993. aastal toodeti meil 40 037 tonni õunu, siis 2012. aastal oli kogutoodang vaid 1855 tonni. Põhjuseks on tõenäoliselt meile imporditavad odavamad õunad.
pisi|Õuntest valmistatud siider ja mahl pisi|Õunakook
Kasutamine
Keskajal söödi värskeid õunu üsna vähe, peamiselt kasutati neid toidu ja siidri valmistamisel. 18. ja 19. sajandil jagati õunakultivarid lõppkasutuse järgi dessert- ja keeduõunteks. Magusamad dessertõunad olid sellel perioodil juba kõige levinumad, kuid ka keeduõunu hinnati pudingu ja kondiitritoodete valmistamisel. Siidri valmistamisel eelistati aga aromaatseid, keskmise happe- ja parkainesisaldusega õunu.
Lucia
pisi Lucia sündis 3. sajandil. Ta kasvas üles rikkas Sitsiilia peres. Pärast seda, kui talle ilmutas end Sitsiilia märter Agatha, otsustas tüdruk end pühendada kristlusele ja neitsilikule elule. Legendi järgi olevat Lucia oma silmad välja torganud ja saatnud need kandikul ühele oma austajatest, kellele tema silmade ilu oli lummavalt mõjunud. Tüdruku vankumatu usk rabas austajat niivõrd, et ta astus ka ise ristiusku. Lucia sai aga silmanägemise palvetamise ajal imekombel tagasi.
Õun
Kasutamine
Õunu tarbitakse tänapäeval nii värskelt kui ka töödeldult. Õuntest toodetakse väga palju mahla. Värskelt pressitud mahla säilivusaja pikendamiseks seda pastöriseeritakse või valmistatakse sellest vee eraldamisega kontsentreeritud mahla. Samuti kasutatakse õunamahla mitmesuguste mahla- ja karastusjookide komponendina. Mahlast järelejäänud massist valmistatakse õunapüreed. Õunu tarbitakse ka kuivatatult või valmistatakse neist kompotti, moosi, siidrit, veini, pirukatäidist jms.
Lucia
Oma varanduse jagas Lucia vaestele ning keeldus abiellumast. Solvunud peigmees andis oma pruudi Rooma võimudele üles ja kaebas, et Lucia on kristlane. Karistuseks saadeti tüdruk lõbumajja. Sinna tuli ta tirida härgadega, kuna Lucia keeldus kategooriliselt ise käimast. Ime läbi jäi ta bordellis puhtaks ja puutumatuks. Seejärel püüti Luciat põletada, kuid leegid ei hakanud talle külge. Ka keev õli ei teinud neiule viga. Lõpuks kisti tal hambad suust, lõigati ära rinnad (nagu pühal Agathalgi) ja mõõgaga torgati läbi tema kõri. Püha Lucia suri imperaator Diocletianuse ajal märtrina Sürakuusas aastal 304.
Lucia nimi tuleneb ladinakeelsest sõnast lux, mis tähendab "valgus". Piltlikult öelduna tähendab nimi Lucia "valgusekandjat" või ka "päevavalgel sündinut". Oma "valgusekandja" rolli täitis märterneitsi Lucia eelkõige sellega, et temast sai kristlane, hiljem pimedate ning silmahaiguste käes kannatavate inimeste kaitsepühak. Lucia kultus oli keskajal laialt levinud. Praegu on 13. detsembril tähistatav luutsinapäev ehk Lucia mälestuspäev tuntuim Itaalias ja Rootsis.
Õun
Kasutamine
Õunahape soodustab läbi maksa kulgevate sapiteede avamist.
Õun sümbolina
Õun, eriti punapõsine, sümboliseerib armastust ja viljakust ning on Venuse võrdkuju.
Õuna peetakse kristlaste hulgas sageli Eedeni aia keelatud vilja sümboliks, kuigi Esimeses Moosese raamatus tegelikult õuna ei mainita.
Nii mõneski germaanlaste saagas on õun märklauaks, mis asub lapse pea peal ning mille pihta lastakse ammu või vibuga. Kuulsaim neist on saaga Wilhelm Tellist.
Vanakreeka mütoloogia järgi põhjustas kuldne õun, millel oli kiri "Kõige kaunimale", tüli kolme jumalanna (Hera, Athena ja Aphrodite) vahel. Õuna sai endale Aphrodite, kes pakkus Trooja Parisele selle eest maailma kõige ilusamat naist, kelleks oli Sparta kuninganna Helena. Paris viis Helena Troojasse, Sparta kuningas Menelaos alustas aga oma naise tagasisaamiseks Trooja sõda.
Skandinaavia mütoloogias järgi oli jumalanna Idunn kuldsete õunte hoidja, mis aitasid aasidel igavest noorust säilitada.
Populaarse legendi järgi kukkus õunapuu all istuvale Isaac Newtonile pähe õun, mis aitas tal formuleerida gravitatsiooniseaduse.
Toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Biokeemilise koostise määramisel kasutati õunasorte 'Red delicious', 'Golden delicious', 'Gala', 'Granny smith' ja 'Fuji'.
Välislingid
Kulturapfel
Vahh
Vahh (vene Вах) on jõgi Aasias. Voolab kogu ulatuses Lääne-Siberi madalikul (läände), suubub Nižnevartovski lähedal paremalt Obi jõkke. Vahhi jõe pikkus on 964 km ja valgala 76 700 km2.
2006. aasta Eesti presidendivalimised
2006. aasta Eesti presidendivalimised toimusid 2006. aasta 28. augustist 23. septembrini. Selle käigus toimus kolm valimisvooru Riigikogus ja üks valimiskogus; viimase tulemusena valiti Eesti presidendiks Toomas Hendrik Ilves.
Riigikogus toimus esimene presidendi valimise voor 28. augustil 2006, kandidaadina oli üles seatud Ene Ergma. Hääletamisest võttis osa 65 Riigikogu liiget, kes kõik hääletasid ka tema poolt, kuid et presidendi valimiseks on vaja Riigikogu 2/3 koosseisu poolthääli (ehk vähemalt 67 häält), siis ei osutunud ta valituks. Riigikogus toimunud valimisvoorudes ei osalenud Keskerakonna ja Rahvaliidu saadikud, mistõttu osutus võimatuks ka kahe kolmandiku Riigikogu liikmete toetuse andmine kandidaadile.
Teine ja kolmas Riigikogu valimisvoor toimusid 29. augustil, kandidaadina seati üles Toomas Hendrik Ilves. Taas osales hääletamisel 65 liiget, kuid mõlemas voorus jäi üks sedel märgistamata, mistõttu Ilvese poolt hääletas 64 riigikogulast. Seetõttu osutus presidendi valimine parlamendis võimatuks ja riigipea valimine toimus valimiskogus.
Märkused
<references group="lower-alpha"/>
Amata piirkond
Amata piirkond (läti keeles Amatas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Piirkond moodustati 2000. aastal, mil ühinesid Drabeši vald ja Amata vald. 2009. aastal liideti piirkonnaga Nītaure, Skujene ja Zaube vald. 2021. aastal liideti Amata piirkond Cēsise piirkonnaga.
Tõnu Altosaar
Tõnu Altosaar (sündinud 7. oktoobril 1943 Tallinnas) on Kanadas Torontos elav Eesti juurtega arhitekt.
Altosaar on partner Kanada ühes suuremas arhitektuurifirmas Bergman & Hamann, kelle projekteeritud on suurem osa uuematest pilvelõhkujatest Toronto südalinnas. Tema projekteeritud pilvelõhkujaid leidub ka paljudes teistes maailma suurlinnades.
Altosaare pere lahkus Eestist, kui ta oli 11-kuune. Lapsepõlve veetis ta Rootsis ning 5-aastaselt suundus perega elama Kanadasse. Ta lõpetas Toronto Ülikooli ning alustas arhitektuurifirmas Bergman & Hamann tööd 1967. aastal. Aastal 1975 sai ta samas firmas partneriks ning töötab seal siiani vanema äriosaniku ja Lähis-Ida tegevdirektorina. Ta on olnud seotud suurte projektidega Indoneesias, Indias, Mehhikos ja Euroopas. Tema suurimate projektide hulka kuuluvad Torontos asuvad RBC Centre, Brookfield Place, First Canadian Place ja First Canadian Centre (Calgary) ning mitmed suurejoonelised hotellid Niagara joa juures.
Tõnu Altosaar on korp! Sakala vilistlane.
Linnart Mäll
pisi|Linnart Mäll märtsis 2008 Linnart Mäll (7. juuni 1938 Tallinnas – 14. veebruar 2010 ) oli Eesti ajaloolane, orientalist, tõlkija ja poliitik.
Budismi ja budoloogia juurde juhatas Mälli 1960. aastate alguses teoloog ja filosoof Uku Masing. Hiljem õppis ta selliste budoloogide ja buda õpetlaste juures nagu Nikolai Konrad, Aleksander Pjatigorski, Oktjabrina Volkova, Juri Parfionovitš, Lev Menšikov ja Bidija Dandaron. Mällist sai omakorda Eesti noorema põlvkonna budoloogide ja orientalistide õpetaja, kelle käe all õppisid teiste seas Märt Läänemets, Maret Kark ja Teet Toome. 1990. aastatel sõlmis Mäll tihedad sidemed XIV dalai-laamaga.
Elulugu
Lapsepõlves Liivi koolis Läänemaal, kus töötas ema. Õppis Haapsalu keskkoolis, mängis puhkpilliorkestris. Mäll lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli üldajaloo erialal. Stažeeris seejärel aastatel 1964–1965 NSVL Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituudis Moskvas. Aastatel 1966–1969 oli Mäll TRÜ aspirant ning 1969–1973 TRÜ üldajaloo kateedri vanemõpetaja, kuid tagandati poliitilistel põhjustel õppejõu kohalt ja oli seejärel kümme aastat TRÜ orientalistikakabineti insener.
Nõukogude okupatsiooni ajal jälgis Mälli KGB, mille kohta on rääkinud ka Haljand Udam intervjuus Märt Läänemetsale:
Mälli poliitilise tagakiusamise põhjuseks oli eelkõige tema seotus burjaadi õpetaja Bidja Dandaroniga, kes vangistati 1972. aastal süüdistatuna budismi propageerimises.
Mäll rehabiliteeriti 1983. aastal osaliselt, pärast seda töötas ta ajaloo ja semiootika laboratooriumi (1983–1991) ning orientalistika laboratooriumi (1991–1994) juhatajana. 1985. aastal lubati Mällil kaitsta varem seoses tagakiusamisega 1970. aastate algul kaitsmisele mittelubatud väitekiri teemal ""Astasāhasrikā Prajñāpāramitā" kui ajalooallikas" ja ta sai ajalookandidaadi kraadi.
Alates 1994 oli Mäll Tartu Ülikooli orientalistika keskuse juhataja ja vanemteadur. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid mahajaana tekstid, budistlik mütoloogia, india klassikaline kirjandus ja kultuur, hiina klassikalised tekstid, tiibeti budistlikud tekstid ning väikerahvaste vabadusvõitluse ajalugu. 1990. aastatest on Mäll tegelenud nn humanistlike baastekstide kontseptsiooni arendamisega. Humanistlikeks baastekstideks pidas Mäll budismi, konfutsianismi, kristluse ja osaliselt hinduismi alustekste, millel olid tema arvates ühine struktuur ja sõnum. Mäll oli 1991.–1994. aastal tegutsenud Mahajaana Instituudi asutaja ja direktor, samuti hilisema Budismi Instituudi nõukogu esimees ja president.
Ta kuulus kirjandusrühmitusse Wellesto.
Linnart Mäll suri 14. veebruaril 2010. Tema ärasaatmine toimus Tartu Ülikooli aulas. Lahkunu tuhk puistati 2010. aastal traditsiooniliselt pühaks peetud Gangese jõkke Indias.
Poliitiline tegevus
Linnart Mäll oli Esindamata Rahvaste Organisatsiooni üks loojaid ja esimene esimees aastatel 1991–1993. Ta oli Eesti Kongressi, Eesti Komitee (mõlemad 1990–1992) ja Põhiseaduse Assamblee liige (1991–1992) ning Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei aseesimees 1992–1994. Mäll oli ka Paneuroopa Eesti Ühenduse taasasutajaid ja president alates 1992. aastast. 1990. aastate alguses kutsus Mäll Eestisse dalai-laama (1991) ja Otto von Habsburgi, millele toonane välisminister Lennart Meri ei olevat eriti hästi vaadanud. Mäll korraldas ka dalai-laama teise Eesti-visiidi 2001. aastal.
Colditz
Colditz on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis Mulde jõe ääres.
Teise maailmasõja ajal hoiti Colditzi kindluses liitlasvägede sõjavange.
Valija
Valija ehk valimisõigusega isik on isik, kellel on õigus valimistel hääletada (valimisõigus).
Riigikogu valimistel saadakse valijate arv valimiste väljakuulutamise kuu esimese kuupäeva seisuga rahvastikuregistri andmete põhjal. Rahvastikuregistris peetakse valijate arvestust.
Django Reinhardt
Ta on välja andnud palju albumeid, nende seas "Minor Swing", "Tears", "Belleville", "Djangology" and "Nuages".
Reinhardti muusikat on kasutatud mitmetes arvutimängudes, näiteks "Mafia: The City of Lost Heaven", "Mafia II" , "BioShock" , "BioShock 2" ja "Bioshock Infinite".
Henno Rahamägi
Henno Lembit Rahamägi (22. jaanuar 1907 Harku vald, Harjumaa – 21. detsember 1941 Kirov) oli eesti ajakirjanik.
Õppis 1924–1935 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Töötas 1926–1935 Kaja, 1935–1939 Uus Eesti ja 1939–1940 Nõmme Lehe toimetuses.
Arreteeriti 4. veebruaril 1941 Nõmmel, mõisteti surma.
Šventoji jõgi (Palanga)
Šventoji (leedu keeles) ehk Sventāja (läti keeles) on jõgi, mis saab alguse Leedu loodeosas Skuodase rajoonis ja voolab 30 kilomeetri ulatuses mööda Leedu-Läti piiri. Jõe kogupikkus on 73 kilomeetrit. See suubub Läänemerre Palanga koosseisu kuuluva Šventoji asula juures.
Šventoji jõe valgala suuruseks on 472 km².
Mikael Agricola
Mikael Agricola (umbes 1510 Uusimaa, Torsby – 9. aprill 1557 Kyrönniemi) oli Soome vaimulik, soome kirjakeele rajaja, üks tähtsamaid reformatsiooni edendajaid Soomes.
Lapsepõlv
Mikael Olavinpoika (Mikko Olavinpoika, Michael Olaui, Mikkel Olafsson) sündis umbes 1510 Uusimaal Pernå vallas Torsby külas. Ta ristiti Pernå kiriku kaitsepühaku järgi.
Ta pärines jõuka talupoja perekonnast. Tal oli kolm õde, kelle nimed ei ole teada.
Poiss oli väga teadmishimuline ja andekas. Tema õpetajad panid nähtavasti tähele tema keelteandi ning kirikuõpetaja Bartholomeus saatis ta Viiburisse, kus ta õppis Johannes Erasmi ladina koolis ja sai mõningast ettevalmistust preestriametiks.
Õpiaastad
Viiburis õppides võttis ta endale perekonnanimeks Agricola, 'põlluharija'. Tolleaegsetel esimese põlvkonna haritlastel oli kombeks võtta perekonnanimi isa ameti järgi. Tõenäoliselt Viiburis puutus Agricola esimest korda kokku reformatsiooni ja humanismiga. Viiburi lossi valitseja oli saksa krahv Johann, kes oli olnud Rootsi kuninga Gustav I Vasa teenistuses. Krahv oli reformatsiooni toetaja ja tema lähikonnas peeti juba luterlikke jumalateenistusi. Agricola õppis Viiburis kaheksa aastat.
Aastal 1528 läks Agricola koos oma õpetajaga Turu linna, mis oli Rootsi võimu keskus Soomes ja piiskopkonna keskus, ning temast sai piiskop Martinus Skytte (Martin Skytte) juures kirjutaja. Turus tutvus Agricola Martin Lutheri esimese soome päritolu üliõpilase Petrus Särkilahtiga, kes levitas innukalt reformatsiooniideed. Kui Petrus Särkilahti 1529 suri, oli Agricola kord tema tööd jätkata. Ta pühitseti preestriks arvatavasti 1531. aastal. Umbes samal ajal algas Soomes reformatsioon.
Aastal 1536 saatis Turu piiskop ta Saksamaale Wittenbergi õppima. Ta keskendus kreeka keele eksperdi Philipp Melanchthoni loengutele. Wittenbergis tutvus ta ka Lutheriga. Ta sai mõlemalt reformaatorilt soovituskirja kuningas Gustav Vasale. Ta saatis kuningale kaks kirja, paludes stipendiumile kinnitust. Kui kinnitus saabus, ostis ta palju raamatuid (näiteks Aristotelese kogutud teosed). Aastal 1537 asus ta Uut Testamenti soome keelde tõlkima.
Hilisem elu
Aastal 1539 naasis Agricola magistrikraadiga Turusse ning temast sai lõpuks Turu katedraalkooli rektor. Talle ei meeldinud see töö ning ta nimetas õpilasi taltsutamata elajateks. Selleks ajaks oli Gustav Vasa oma võimu kindlustades ja reformatsiooni edendades kiriku varad konfiskeerinud. Aastal 1544 sai Agricola kroonilt käsu saata mõned andekad noormehed Stockholmi maksuametnikeks. Agricola millegipärast ei allunud sellele korraldusele ja sai järgmisel aastal uuesti sama käsu, seekord ähvardavamas toonis. Tõenäoliselt ei mõjunud see vahejuhtum tema suhetele kuningaga hästi. Rektorina töötamise ajal kirjutas Agricola palju.
Aastal 1546 leidis aset Turu suur tulekahju, milles hävis Agricola kodu ja kool. 22. veebruaril 1548 käskis Gustav Vasa Agricolal rektoriametist tagasi astuda. Sel ajal oli ta juba abielus. Tema abikaasa oli Pirjo Olavintytär (Birgitta Olafsdotter, Brigida Olaui). Agricola ainus poeg Christian Agricola (Christianus Michaelis Agricola) sündis 11. detsembril 1550 ja oli 1583–1586 Tallinna piiskop.
Kui vana piiskop 1554 suri, laskis Gustav Vasa pühitseda Agricola Turu kihelkonna ordinaariuseks. See tähendas, et ta täitis praktiliselt Turu piiskopi ülesandeid ja oli seega de facto esimene luterlik Soome piiskop. Tema reformid ei olnud kuigi radikaalsed, kuigi ta kaotas ära missa. Soome kirik jaotati Turu piiskopkonnaks ja Viiburi piiskopkonnaks.
Aastal 1557 osales ta Venemaale saadetud delegatsioonis ning viibis 21. veebruarist 24. märtsini Moskvas piirikokkupõrgetele lõppu tegeva rahulepingu läbirääkimistel. 9. aprillil jäi ta haigeks ja suri Karjala maakitsusel Kuolemajärvi kihelkonnas Kyrönniemi külas. See on ka Elias Lönnroti sünnipäev ja seda päeva tähistatakse Soomes soome keele päevana. Ta maeti Viiburi kirikusse, kuid tema haua täpne asukoht ei ole teada.
Looming
thumb|ABC-Kiria esileht
"ABC-Kiria"
Agricola mõtles Uue testamendi tõlkimise peale juba varastel õpiaastatel. Tol ajal aga puudus ühtne soome kirjakeel, mis oleks olnud kõikjal Soome mõistetav. Agricola asus seda välja töötama. Tema esimene raamat "ABC-Kiria" oli aabits ja katekismus, mis trükiti 1538. Raamatu maht oli esmatrükis 16, teises trükis (1551) 24 lehekülge.
Raamatu esmatrükist ei ole säilinud ainsatki täielikku eksemplari.
Tiitellehe all on tervitus "Michael Agricola Christiano Salutem". See võib olla mõeldud kõigile kristlastele, aga võib-olla tema pojale Christian Agricolale, kes esmatrüki ilmumise ajal oli 9-aastane.
"Rucouskiria"
Tolleaegse kombe kohaselt sisaldas palveraamat ka igavest kalendrit ja astroloogilisi juhtnööre tervise hoidmiseks.
Igavese kalendri peamine allikas oli Wittenbergi ülikooli matemaatikaprofessori Erasmus Reinholdi kalender 1543. aastaks. Iga kuu lõpus on kuus soomekeelset vemmalvärssi ja mõned laused proosas, kus antakse juhtnööre elu ning haiguste ja nende ravi kohta, sealhulgas toitumisest, saunaskäimisest, kuppude panekust, aadrilaskmisest ja ravimite tarvitamisest. Kalendris on tärniga ära märgitud dies aegyptiacae, halva õnne päevad, mil ei tohtinud ühtegi ettevõtmist alustada.
Meditsiini puudutavas osas mainitakse al-Mansuri, Hippokratest, Galenost, Milano Johannest, Ibn Sīnāt, Ibn Rušdi, ar-Razid, Senecat, Isaac Judaeust, Johannes Mesuët, Platonit, Ptolemaiost, Marcus Maniliust ja Philipp Melanchthoni.
"Se Wsi Testamentti" (Uus Testament)
Agricola kõige väljapaistvam raamat on esimene soomekeelne Uue Testamendi tõlge. Käsikiri valmis 1543, kuid korrigeerimine võttis veel viis aastat aega. Töö võttis kokku 11 aastat. Uus Testament trükiti Stockholmis 1548. Keel põhineb Turu murdel. Raamatu maht on 718 lehekülge ja see sisaldab palju illustratsioone. Ta sisaldab praktilise eessõna ja teoloogilise eessõna. Praktilises eessõnas põhjendab Agricola, miks ta kasutab turu murret, ning jutustab, kuidas kristlus Soome jõudis. Teoloogilises eessõnas ütleb Agricola, et tema tõlge põhineb kreeka algtekstil, Rotterdami Erasmuse ladinakeelsel kogumikul, Martin Lutheri saksa tõlkel ja Olaus Petri piiblitel. Ta selgitab ka, miks ta pidi looma palju uusi sõnu, ning ütleb, et loodab nende juurdumist (nüüd nad ongi juurdunud).
Kolm liturgilist raamatut
Wittenbergis olles tõlkis Agricola soome keelde kolm väiksemat liturgilist raamatut, mis ilmusid 1549.
"Messu eli Herran echtolinen" sisaldab jumalateenistuse korra. Ka see raamat põhineb Olaus Petri töödel ja mõningatel soomekeelsetel käsikirjadel. Agricola kuulutab seal välja ka Uue Testamendi tõlkimise kava.
"Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina, ylesnousemus ia tauiaisen Astumus, niste Neliest Euangelisterist coghottuon" räägib Jeesuse Kristuse kannatusest. Raamat on kokku pandud nelja evangeeliumi tekstide põhjal. See raamat on tugevasti mõjutatud Wittenbergis õpetanud Johannes Bugenhagenist. Tõlge on tehtud põhiliselt saksa keelest, mõned osad on mõjutatud ka rootsikeelsest tõlkest ning muidugi on ta ka ise kreeka keelest tõlkinud.
Soome kirjakeel
thumb|Mikael Agricola mälestuskivi tema arvatavas surmakohas [[Primorsk (Leningradi oblast)|Primorski lähedal.]] Agricola loodud soome kirjakeel põhineb Turu murdel, mida ta rikastas teiste soome murrete elementidega ja oma sõnaloominguga.
Agricola loodud sõnade seas on:
Haanjamaa
Haanjamaa on kultuuriline ja geograafiline piirkond Lõuna-Eestis.
Б
Б (б) on kirillitsa täht. Enamiku kirillitsat kasutavate keelte tähestikes on Б teine täht.
Paarsuskontroll
Paarsuskontroll on lihtsaim viis veakontrolliks andmevahetuses. Paketile lisatakse paarsusbitt nii, et väärtusega 1 bittide arv selles paketis pärast paarsusbiti lisamist oleks olenevalt kokkuleppest kas alati paaris või alati paaritu.
Б
Vene tähestiku 'б' (kursiivis б) vaste eesti kirjas on b. Vene keeles hääldub tavaliselt helilise bilabiaalse klusiilina. Sõna lõpus ja helitute kaashäälikute ees hääldub helituna.
Б tuleneb kreeka tähe beeta ühest kirjutusvariandist.
Paarsuskontroll
Esimesel juhul räägitakse paaris paarsuskontrollist, teisel juhul paaritust paarsuskontrollist. Kui paarsuskontroll on paaris, siis paarsusbitt saab väärtuse 1 siis ja ainult siis, kui ühtede arv selles paketis ilma paarsusbitita on paaritu, et muuta paketi ühtede arv paarisarvuks. Paaritu paarsuskontrolli korral saab paarsusbitt väärtuseks 1 siis ja ainult siis, kui ühtede arv selles paketis ilma paarsusbitita on paarisarv, muutes sellega kogu paketi ühtede arvu paarituks. Paarsusbitt peab tagama paarsuskontrolliga nõutud paarsuse.
Paarsus
Matemaatikas tähendab paarsus sellele, kas konkreetne täisarv on paaris või paaritu. Kahendsüsteemi korral määrab selle viimane bitt. Telekommunikatsioonis ja arvutustehnikas viitab paarsus teatud bittide hulgal väärtusega 1 bittide arvu paarsusele. Selle saab leida bittide XOR summa abil, kus tulemus 0 viitab paarisarvule ja 1 paaritule arvule.
Veakontroll
Kui bittide ülekandel tekib viga, muutub paarsusbitt valeks ja näitab, et ülekande käigus tekkis viga. Paarsusbitt ainult teavitab, et tekkis viga; see ei anna mitte mingit teavet selle kohta, millise bitiga viga tekkis. Kõik ülekandega saabunud bitid tuleb kõrvale jätta ja kogu ülekannet korrata.
Saatja ja vastuvõtja peavad enne sideseansi algust kokku leppima selles, et paarsuskontrolli kasutatakse, samuti selles, kas kasutada paaris või paaritut kontrolli.
Oletagem, et saadame 4-bitist väärtust 1001 ja paarsusbitt lisandub lõppu. XOR-lülitid tähistagem märgiga ^.
Ülekanne paaris paarsuskontrolliga: A tahab saata:          1001 A arvutab paarsusbiti:  1^0^0^1 = 0 A lisab paarsusbiti:    10010 B võtab vastu:          10010 B arvutab paarsuse:     1^0^0^1^0 = 0 B teatab õnnestunud ülekandest, kuna paarsuskontroll osutus õigeks.
Ülekanne paaritu paarsuskontrolliga: A tahab saata:          1001 A arvutab paarsusbiti:  ~(1^0^0^1) = 1 A lisab paarsusbiti:    10011 B võtab vastu:          10011 B arvutab paarsuse:     1^0^0^1^1 = 1 B teatab õnnestunud ülekandest, kuna paarsuskontroll osutus õigeks.
See mehhanism lubab tuvastada ühebitiseid vigu, kuna ühe biti väärtuse muutumisel muutub paarsuskontroll valeks.
Järgmises näites on viga teises bitis.
Ülekanne paaris paarsuskontrolliga: A tahab saata:          1001 A arvutab paarsusbiti:  1^0^0^1 = 0 A lisab paarsusbiti:    10010 *** VIGA ÜLEKANDES *** B võtab vastu:          11010 B arvutab paarsuse:     1^1^0^1^0 = 1 B teatab ebaõnnestunud ülekandest, kuna paarsuskontroll osutus valeks.
A tahab saata:          1001 A arvutab paarsusbiti:  1^0^0^1 = 0 A lisab paarsusbiti:    10010 *** VIGA ÜLEKANDES *** B võtab vastu:          10011 B arvutab paarsuse:     1^0^0^1^1 = 1 B teatab ebaõnnestunud ülekandest, kuna paarsuskontroll osutus valeks.
Brigaad
Brigaad on iseseisev operatiiv-taktikaline väekoondis, mis koosneb tavaliselt mitmest pataljonist ja mitmesugustest muudest vajalikest üksustest. Brigaadil on reeglina olemas iseseisvaks tegevuseks vajalikud juhtimis- tagala- ja lahingutoetusüksused.
Paarsuskontroll
Veakontroll
Paarsuskontroll suudab tuvastada ainult paaritut arvu vigu. Kui vigu on paarisarv, siis paarsusbitt vastab ühtede arvule ja viga ei tuvastata, kuigi andmed on rikutud. Vaadelgem näidet paaris arvu vigaste bittidega.
Brigaad
Brigaad võib tegutseda kas iseseisva väekoondisena või kuuluda diviisi koosseisu.
Pelargoon
Pelargoon (Pelargonium) on kurerehalaadsete seltsi kurerehaliste sugukonda kuuluv taimede perekond, kuhu kuulub umbes 250 liiki püsikuid ja sukulentseid (pool)põõsaid. Pelargoonid on tuntud ka kui geraaniumid, kuid see võib tekitada segadust Kurereha perekonnaga, mille ladina- ja ingliskeelne nimetus on samuti Geranium.
Paarsuskontroll
Veakontroll
A tahab saata:          1001 A arvutab paarsusbiti:  1^0^0^1 = 0 A lisab paarsusbiti:    10010 *** VIGA ÜLEKANDES *** B võtab vastu:          11011 B arvutab paarsuse:     1^1^0^1^1 = 0 B teatab õnnestunud ülekandest, kuigi bitid on vigased, kuna paarsuskontroll osutus õigeks.
Brigaad
Brigaadi juhib brigaadiülem, kes on tavaliselt madalaimas kindrali auastmes või kõrgemas vanemohvitseri auastmes.
Pelargoon
Pelargoonid on põuakindlad taimed, mis on peamiselt pärit Lõuna-Aafrikast. Nad on levinud ilutaimed, sest nad õitsevad kaua ja õied on kirkad ja värvilised. Pelargoone kasutatakse ka eeterlikes õlides ja rahvameditsiinis.
Brigaad
Mereväes koosneb brigaad ühe või mitme klassi sõjalaevade divisjonidest.
1423
1423. aasta
Brigaad
NSVL
Tööbrigaad on töötajate kogum, kes töötavad ühise töökäsu ja tasustamise alusel.Brigaaditöö meetod oli NSV Liidus üks  töö juhtimise viis, mida kasutati rahvamajanduses, Eesti NSVs  ehituses ja põllumajanduses.
1423
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Pelargoon
Välimus
Pelargoonid on üsna puitunud vartega ja püstised või roomavad. Leidub nii mittearomaatseid kui ka aromaatseid pelargoone. Lehed on terved või külgedelt või pealt sisselõigetega. Õisikud on väiksemate ja normaalsete lehelehtede või ainult väiksemate lehestiku lehtedega õitsvad oksad. Õisikus on 1-20 õit. Õied on valged, roosad, roosakaslillad või lillad, tagumised kroonlehed on tumelillad, veinipunase või tumepunase sulgjasarnase märgistusega. Õies asub 7 viljakat tolmukat.
1423
Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad - 1420. aastad - 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad
Aastad: 1418 1419 1420 1421 1422 - 1423 - 1424 1425 1426 1427 1428
Pelargoon
Kasvatamine
Pelargoonid õitsevad mai lõpust septembrini. Õisikud on särava tooniga. Suured poolkera- või kerakujulised õisikud kasvavad igast lehekaenlast. Liht- või täidisõied on koondunud pikkade õitevarte otsa õisikuks. Püstised sordid kasvavad 30-40 cm kõrguseks. Pelargoone on võimalik kasvatada püsikutena, kui hoida üle talve külmumisvabalt (min. temp. 7°C). Seejuures peaks koht olema jahe, valge ja taimi kasta minimaalselt. Kevadel lõigata tagasi, jättes umbes 5 cm pikkused tüükad, millest arenevad uued võrsed. Tagasilõigatud oksi võib kasutada pistokstena paljundamiseks. Seemnetega paljundamisel tuleb seemned külvata detsembrist veebruarini. Idanevad 20-25°C juures 7-14 päeva. Pelargoonid istutatakse 20-30 cm vahedega.
Liigid
Briti Pelargooniselts klassifitseerib kõik maailmas leiduvad pelargoonid ja nende hübriidid rühmadesse :
Dekoratsioon
Pelargoonid on populaarsed dekoratiivtaimed.
Toidus
Pelargoone kasutatakse maitse lisamiseks küpsetistesse, külmutatud piimatoodetesse, kommidesse, nätsudesse, tarretisse, pudingusse, alkohoolsetesse ja mittealkohoolsetesse jookidesse. Pelargonium tomentosumi, mündilõhnalist pelargooni kasutatakse tees. Pelargooniõli pikendab toidu säilivust oma antimikroobiliste omadustega.
Parfümeeria
Pelargoonidest saadavat õli kasutatakse parfüümides, näiteks roosilõhnalistes, mündilõhnalistes, tsitruselõhanlistes parfüümides.
Meditsiin
Rahvameditsiinis on pelargoon kasutusel olnud erinevate haiguste ja sümptomite vastu: düsenteeria, nefriit, närvivalu, palavik ja paljude teiste vastu.
Aasov
Aasov ehk Aasovi meri on sisemeri loodusgeograafilise Euroopa ja Aasia piiril. See on Kertši väina kaudu ühendatud Musta merega.
Aasovi mere pindala on 38 000 km². Meri on madal, suurim sügavus 14 meetrit; teda peetakse maailma madalaimaks mereks. Sissevoolavate jõgede tõttu on Aasovi meres riimvesi, keskmine soolsus 11 promilli.
Aasovi meri on kalarikas.
thumb|500px|tühi|Aasovi meri on kaardil tähistatud numbriga 22
Ella Fitzgerald
thumb|Ella Fitzgerald. [[Carl Van Vechteni foto aastast 1940]] Ella Jane Fitzgerald (25. aprill 1917 – 15. juuni 1996) oli üks mõjukamaid 20. sajandi USA džässilauljaid.
Ella Fitzgeraldi lauljategevus kestis üle 57 aasta ning selle aja jooksul võitis ta 13 Grammyt, samuti premeeris Ronald Reagan teda riikliku kultuurimedaliga (National Medal of Arts) ja George H. W. Bush Presidendi Vabadusmedaliga (Presidential Medal of Freedom). Tema albumeid müüdi üle 40 miljoni eksemplari. Teda on sageli nimetatud Leedi Ellaks ja Laulu Esimeseks Leediks.
Ta hääl oli paindlik, suure ulatusega (kolm oktavit), äärmiselt puhas ja hea intonatsiooniga. Ta suutis laulda mahedaid ballaade, svingi, traditsioonilist popi ja imiteerida igat orkestriinstrumenti, kuid kõige enam tuntakse teda džässilauljana. Ta töötas oma pika karjääri jooksul paljude džässmuusikutega, kelle hulgas olid Duke Ellington, Count Basie, Nat King Cole, Frank Sinatra, Dizzy Giliespie ja Benny Goodman.
Elulugu
Ella Fitzgerald sündis Virginia osariigis Newport Newsis. Sünniaastaks märgitakse mitmes allikas ekslikult 1918. Varsti pärast tema sündi kolisid tema vanemad lahku ja ema viis Ella New Yorki. Pärast seda, kui ema sai 1923 oma armukesega tütar Francise (Ella poolõe), pandi Ella Bronxi Värviliste Laste Varjupaika. Tema ema suri 1932 südamerabandusse.
Teismelisena pidas ta muu hulgas lõbumajas vahti, et politsei eest hoiatada, ning toimetas klientide raha illegaalsetele loteriikorraldajatele. Politsei võttis ta kinni ja saatis paranduskooli. Sealt ta põgenes varsti ja oli mõnda aega ka kodutu.
Lauljana debüteeris ta 17-aastaselt 21. novembril 1934 Harlemi ooperiteatris. Talle pakuti ka võimalust esineda tantsijana, kuid ta eelistas laulmist. Juba järgmisel aastal kutsus trummar ja bändijuht Chick Webb ta oma bigbändi solistiks. Selle bändiga salvestas Fitzgerald hulgaliselt hitte ning kui Webb 16. juunil 1939 suri, nimetati bigbänd ümber nimega "Ella Fitzgerald and Her Famous Orchestra" (Ella Fitzgerald ja Tema Kuulus Orkester). 1942 lahkus Fitzgerald bigbändist ja alustas soolokarjääri.
Jörgen Brink
pisi|Jörgen Brink Jörgen Brink (sündinud 10. märtsil 1974 Hälsinglandi maakonnas Delsbos) on endine Rootsi murdmaa- ja laskesuusataja.
Brink on suusatanud maailmakarikavõistlustel alates 1995. aastast, kui ta osales 8. jaanuaril Östersundi etapil 30 km vabastiilis ja sai 55. koha. Maailmakarikavõistluste esimese ja seni ainsa esikoha sai ta 12. jaanuaril 2003 Otepää etapil. Brink sõidab kõiki distantse sprindist kuni 50 km. 2012. aastal võitis Tartu maratoni.
2007.–2008. aasta hooajal osales Brink laskesuusatamise MK-etappidel, kus ta parimaks kohaks jäi Hantõ-Mansiiskis saadud 40. koht.
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Jörgen Brink on maailma karikavõistluste etappidel osalenud 106 korral (<small style="color:Green;">seisuga 28. märts 2015 ) ja jõudnud poodiumile viis korda, millest üks kord on olnud kõige kõrgemal astmel.
Ella Fitzgerald
Elulugu
Fitzgerald on abielus olnud kaks või kolm korda. 1941 abiellus ta Benny Konegayga, kes oli varem narkodiilerina kohtulikult karistatud. See abielu tühistati kaks aastat hiljem.
1947 abiellus ta bassimängija Ray Browniga, kellega oli tutvunud aasta varem ühisturneel Dizzy Gillespie bändiga. Nad lapsendasid Ella poolõel Francisel sündinud poja, kes sai nimeks Ray Brown juunior. Mõlemad abikaasad olid väga hõivatud laulude salvestamise ja ringreisidega, mistõttu lapse jaoks jäi vähe aega ja teda kasvatas peamiselt Ella tädi Virginia. Abielu lahutati 1953, ehkki nad veel hiljemgi koos esinesid.
Juulis 1957 kirjutas Reuters, et Fitzgerald on Oslos salaja abiellunud norralase Thor Einar Larseniga. Fitzgerald sisustas Oslos isegi korteri, kuid suhe lagunes kohe, kui Larsen mõisteti viieks kuuks sunnitööle raha varastamise pärast naiselt, kellega ta oli varem kihlatud olnud.
Elu lõpul jäi Fitzgerald pimedaks ja 1993. aastal amputeeriti tal mõlemad jalad. Ella Fitzgerald suri 79-aastaselt 1996. aastal California osariigis Beverly Hillsis.
Fitzgerald on mänginud neljas filmis: "Ride 'Em Cowboy" (1942), "Pete Kelly's Blues" (1955), "St. Louis Blues" (1958) ja "Let No Man Write My Epitaph" (1960).
Ayacucho lahing
pisi|Ayacucho lahing Martín Tovar y Tovari maal (1824) Ayacucho lahing (tuntud ka La Quinua lahingu nime all) oli 9. detsembril 1824 Peruu iseseisvussõjas peetud lahing Peruu armee ja Hispaania koloniaalvägede vahel, mis lõppes koloniaalarmee kapitulatsiooniga.
Ajalooline taust
Kuigi Peruu iseseisvus oli välja kuulutatud juba 1821. aastal, kontrollisid Hispaania kuningale Fernando VII ustavad väed 1824. aasta lõpus ikka veel peaaegu kogu Peruu lõunaosa. Nende käes oli ka strateegilise tähtsusega Real Felipe kindlus Calloa sadamalinnas.
Lahing
Otsustav kohtumine iseseisvuslaste ja kuninga vägede vahel toimus 9. detsembril 1824 Quinua linna lähistel Pampa de La Quinuas. Peruu iseseisvuslaste poolel osales lahingus 5780 meest Simón Bolivari võitluskaaslase ja abi Antonio José de Sucre juhtimisel. Nende vastas oli veidi suurem, 6906-meheline rojalistide armee Peruu asekuninga José de la Serna ja prantsuse päritolu kindrali José de Canteraci juhtimisel. Algselt oli kuninglikus armees sõdureid märksa enam, kuid enne lahingu algust deserteerus umbes 3000 meest.
Asekuningas de la Serna väitis hiljem, et tegelikult oli iseseisvuslastel kahekordne arvuline ülekaal. Tema väidetel võitles Peruu armees umbes 13 000 meest, kuid need väited ei ole kinnitust leidnud.
Lahing algas varahommikul, kestis umbes tunni ja lõppes koloniaalvägede hävitava lüüasaamisega. Serna ja Canterac kaotasid hukkunutena umbes 1800 ja haavatutena 700 meest, Sucre kaotused olid vastavalt 309 ja 670 meest.
Lahingu tulemus
Ayacucho lahingu tulemusel oli asekuningas José de la Serna sunnitud allkirjastama kapitulatsiooniakti ja tunnistama iseseisvuslaste võimu ka Peruu lõunaosas. Antonio José de Sucre ülendati pärast selle lahingu võitmist marssaliks.
Lahingu nimi
Ayacucho nimi tuli käibele alles pärast lahingut. Selle võtsid kasutusele kohalikud ketšua keelt kõnelenud asunikud, nähes lahinguväljal aset leidnud tapatööd ja selle tagajärgi. Sõna "aya" tähendab ketšua keeles "surnut" või "hinge" ja sõna "kuchu" "nurka" või "urgast".
1825. aastal nimetati lahingu auks Ayacuchoks ümber läheduses asunud Huamanga linn. Hiljem sai sama nime ka 1822. aastal asutatud Ayacucho piirkond.
Andrian Nikolajev
pisi|Andrian Nikolajev (1976)
Andrian Grigorjevitš Nikolajev (tšuvaši keeles Андриян Григорьевич Николаев; 5. september 1929 Šoršelõ küla, Mariinski Possadi rajoon, Tšuvaši ANSV, Vene NFSV, Nõukogude Liit – 3. juuli 2004 Tšeboksarõ, Venemaa Föderatsioon) oli Nõukogude Liidu kosmonaut, rahvuselt tšuvašš.
Ta oli kolmas inimene kosmoses ja osales kahel kosmoselennul Vostok 3 (1962) ja Sojuz 9 (1970) pardal.
Nikolajev oli esimene inimene, kes tegi televisioonisaate kosmosest 1962. aasta augustis. 1963. aastal abiellus ta Valentina Tereškovaga, abielu lahutati aastal 1982. Neil oli üks tütar.
Härma
Härma on mitme küla nimi:
Erika Nivanka
Erika Eugenie Nivanka (neiupõlves Viirsalu, enne eestistamist Weide(n)baum; 28. jaanuar 1909 Rakvere – 26. juuni 1988 Helsingi) oli hõimusuhete edendaja ja Riigi Ringhäälingu esimene naisdiktor.
Tikste ürgorg
pisi|Pokardi ürgorg koos selle põhjas voolava Pokardi ojaga. Pilt on tehtud ürituse "[[Teeme ära" ajal]] Tikste ürgorg ehk Tikste org on mandriliustikutekkeline ürgorg Tõrva linna lääneserval Tikste oja kesk- ja alamjooksul.
Järsuveereline, kohati lausa kuristikuline ürgorg saab alguse Helme kirikumõisa alt ja suubub Tõrva linna keskuse kohal linna läbivasse Õhne jõe ürgorgu. Ürgoru pikkus on umbes 2,5 km ja laius 150–250 meetrit. Pokardi oja (riikliku registri nr 147, valgala 11,4 km3) ürgoru lääneserval asub endine Helme Sanatoorne Internaatkool, mille ehitamisel peeti silmas just tollast oru looduskaunist ja saastevaba õhkkonda.
Oru serval asub niinimetatud Pokardi loss (ehitatud 1870), mille omanik oli teiste hulgas haridusminister kindralmajor Aleksander Jaakson (1892 - 1942). 2017. aasta seisuga on lossi omanikuks Küprose päritolu ärimees Nicos Kounnas.
Erika Nivanka
Tutvumine Eino Nivankaga, kellest hiljem sai Helsingi Ülikooli raamatukogu töötaja, viis abieluni 1938. aastal ja naine asus elama Soome. Aastatel 1951–1960 elas ta Pariisis.
Erika Nivanka suri 26. juuni 1988 Tapiolas ning on maetud Helsingi Kulosaari kalmistule.
Tikste ürgorg
Orus voolaval Pokardi ojal on kaks tehislikku paisjärve, millest esimene (Pokardi paisjärv) asub oja keskjooksul ja teine (Tikste järv) alamjooksul. Piki Pokardi oja vasakkallast kulges linlaste kirikutee ja kunagi oli Pokardi paisjärve kallas kohalike seas populaarne mai- ja jaanitule toimumispaik. vasakul|pisi|Talvine Tikste ürgorg
Erika Nivanka
Isiklikku
Tema tütred on Eevi Anniki Nivanka ja Leena Päivikki Nivanka.
Tikste ürgorg
Elustik
Ojas ja paisjärvedes elutsesid kunagi arvukad jõeforelli ja ojasilmu asurkonnad, mis inimtegevuse tulemusel on nüüdseks tõenäoliselt täielikult kadunud. Orus ja seda katvas metsas elutsevad rebased, jänesed, tuhkrud, nirgid, oravad, vesirotid ja koprad. Oru põhja ja veeri katab kõrge kuusik, milles on üksikuid lagendikke. Oru lõunaosas on toominga-, sarapuu- ja halli lepa tihnikuid. Lisaks kasvab orus mitut liiki sõnajalgu.
Pokardi oja ürgorg kuulub alates 2005. aastast maastikukaitsealale (Tikste maastikukaitseala) (umbes 30 ha). 2010. aastal toimus talgute näol orus "Teeme ära" üritus, mille käigus puhastati org prügist ja üleliigsest võsast.
Bernhard von Oldendorf
Bernhard von Oldendorf (ka Bernardus Oldendorp) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1347–1349.
Bernhard von Oldendorf oli pärit Ravensbergi krahvkonnast Oldendorfist Borgholzhauseni lähedalt. Tema suguvõsa omas krahvkonnas mitmeid lääne ja valitses linnuseid. Oldendorfid olid suguluses ka Ravensbergi krahvidega: 1324. aastal on krahv Otto nõole Kunigunde von Oldendorfile läänistatud mitmeid valduseid, sealhulgas ka Habichthorst Oldendorfi kihelkonnast. Just sealt pärines ilmselt ka Bernhardi perekond.
Oldendorfi ordukarjääri kohta on teada vaid see, et ta oli maamarssal. Võimalik, et ta sai selleks juba 1342, kindlad teated on aastate 1347–1349 kohta.
Rügement
Rügement on sõjaväeline üksus, mis koosneb tavaliselt 2–5 pataljonist ning eriotstarbelistest kompaniidest ja rühmadest. Rügement ei ole tavaliselt majanduslikult ja logistiliselt iseseisev üksus, vaid kuulub diviisi koosseisu.
Rügemendi suurus ja struktuur sõltuvad otstarbest. Eraldiseisvaks (üksikuks) rügemendiks võivad olla formeeritud ka koos tegutsevad või paiknevad sama väeliigi või eriala-relvaliigi pataljonid, mis ei moodusta siiski brigaadi. Näiteks suurtükiväerügement, tagalarügement, pioneerirügement.
Rügementi juhib vanemohvitser, tavaliselt kolonel. Rügemendil on oma number, lipp, pitsat ja staap.
Tänapäeva armeedes on lahinguüksused-rügemendid asendatud sageli eri relvaliikidest koosnevate ja iseseisvamate brigaadidega. Siiski on osaliselt alles jäänud sama toetusotstarbelise relvaliigi pataljone koondavad rügemendid.
Esimesed rügemendid (landsknecht) moodustati 16. sajandil Saksamaal.
Diviis
Diviis on taktikaline väekoondis, mis koosneb tavaliselt 2–6 rügemendist või/ja brigaadist, millele lisanduvad harilikult mõned eriülesannetega üksikud pataljonid, kompaniid ja tagalaüksused. Diviisil on oma lahingutoetus- ja teenindusvõimekus.
Eestis
Esimest korda kasutati Eesti sõjaväelaste rahvuspõhiseks formeerimiseks diviisi Esimese maailmasõja ajal 1917. aastal. Juulikuu alul loodud, Vene armees teenivaid eestlastest sõdureid ja ohvitsere esindav Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee taotles Vene võimudelt luba formeerida seni üksikult teiste üksuste koosseisus olnud Eesti rahvusväeosad ühtseks grupeeringuks, kuid luba ei antud. Pärast seda, kui enamlased kukutasid novembri alul riigipöördega tulemusel kukutati senine Ajutine Valitsus, otsustas ülemkomitee iseseisvalt rahvusväeosad ühteseks 1. Eesti jalaväediviisiks koondada. Detsembriks keskpaigaks formeeritud diviis sai tegutseda 1918. aasta aprillini, mil see Eesti okupeerinud Saksa keisririigi väed selle laiali saatsid.
Uuesti võeti diviis Eestis kasutusele 1918. aasta novembris, mil iseseisva Eesti riigi Ajutine Valitsus otsustas luua Eestile regulaarsõjaväe. Sõjaväe organisatsiooniliseks vormiks määrati üks diviis, mis omandas konkreetse kuju 1. Diviisi näol. Vabadussõja käigus formeeriti lisaks 2. Diviis ja 3. Diviis (1940. aasta veebruaris formeeriti veel ka 4. Diviis), mis jäid eraldi struktuuriüksustena püsima kuni Eesti kaitseväe laialisaatmiseni 1940. aasta augustis.
Diviiside tüübid
Näiteks:
Realism (teadus)
Realism teadusfilosoofias on seisukoht, mille kohaselt loodusteaduse ja teiste empiiriliste teaduste teoreetilised objektid või vähemalt osa neist on tõeliselt olemas ning teaduslikud teooriad on tõesed (või tõenäoliselt tõesed või ligilähedaselt tõesed või tõenäoliselt ligilähedaselt tõesed). Teooriad räägivad tegelikult olemasolevatest vaadeldavatest ja mittevaadeldavatest asjadest, omadustest, protsessidest ja sündmustest  ning nad on põhijoontes tõesed, kuigi nad võivad teatud osas olla ekslikud.
Realismi võib pidada tervemõistuslikuks arusaamaks teadusest.
Realismi alternatiive teadusfilosoofias nimetatakse antirealismiks.
Realismi põhiteesid
Realistide arvates peaksid teaduslikul teoorial ideaalis olema järgmised omadused:
Teiseks jõuab (loodus)teadus realistide arvates varem või hiljem välja selliste teooriateni ja mõnes teadusharus ongi see enam-vähem saavutatud.
Realistid usuvad enamasti, et teadus progresseerub, nii et uuemad teooriad on tavaliselt paremad kui vanemad teooriad. See progress seisneb realisti jaoks selles, et teooriad jõuavad ülalpool toodud ideaalile pikas perspektiivis aina lähemale.
Realismi ajalugu
Realism teadusfilosoofias on suguluses ratsionalismi ja metafüüsilise realismiga, kuid on uus, 20. sajandil tekkinud mõttevool.
Õigupoolest eeldab realism, et teooria seletusvõime räägib teooria kasuks. Just seda on varasemad 19. ja 20. sajandi teadusfilosoofia voolud eitanud. Näiteks induktsionist John Stuart Mill lükkas tagasi valguse laineteooria, mis postuleeris kõikeläbistava eetri olemasolu. Eetri olemasolu õigustas ainult laineteooria seletusjõud. Kuigi valguse laineteooria suutis seletada paljusid optikanähtusi, mida võistlev valguse korpuskulaarteooria seletada ei suutnud, polnud eetri ja selle lainete olemasolu eksperimentaalselt näidatav. 19. sajandi lõpuks oli eetrilaineid eeldav Maxwelli võrranditel põhinev elektromagnetismiteooria muutunud nii hädavajalikuks ja seletusvõimsaks, et teadusfilosoofia ei saanud seda enam täielikult eitada. Nõnda tekkis instrumentalism, mille kohaselt hästi töötavaid teoreetilisi hüpoteese ei tule mitte uskuda, vaid võtta neid lihtsalt uurimistöö instrumentidena, mitte propositsioonidena, mis võivad olla tõesed või väärad.