cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iveta Radičová
Ta kuulub erakonda Slovakkia Demokraatlik ja Kristlik Liit – Demokraatlik Partei. Ametlikult kuulub ta sellesse alates 2006 ja valiti juba samal aastal erakonna aseesimeheks, aga juba varem osales ta erakonna juhitud valitsuse töös.
Aastatel 2005–2006 oli ta tööminister Mikuláš Dzurinda valitsuses. Pärast 2006. aasta Slovakkia parlamendivalimisi pidi tema erakond jääma opositsiooni. Aastatel 2006–2009 kuulus ta Slovakkia parlamenti.
Ta kandideeris 2009. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas teises voorus Ivan Gašparovičile. Ta sai esimeses voorus 38,05% häältest Gašparoviči 46,71% vastu ja teises voorus 44,47% häältest. Radičová on Slovakkia ajaloos ainus naine, kes jõudnud presidendivalimiste teise ringi, aga Gašparovič on Slovakkia ajaloo ainus president, kes on ametisse tagasi valitud.
11. oktoobril 2011 avaldas parlament seoses Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi lisagarantiide hääletusega Iveta Radičová valitsusele umbusaldust.
2012. aasta ennetähtaegsed parlamendivalimised võitis erakond Suund – Sotsiaaldemokraatia ja 4. aprillil 2012 vannutati uueks peaministriks selle erakonna esimees Robert Fico.
Get Down (Gilbert O'Sullivani laul)
"Get Down" on iiri poplaulja Gilbert O'Sullivani laul tema 1973. aasta albumilt "I'm a Writer, Not a Fighter".
Singlina avaldatuna oli laul 1973. aastal kaks nädalat Suurbritannia singlimüügi edetabeli esikohal.
Pealkirjaga "Nüüd mine!" esitas seda eesti keeles Jaak Joala. Eestikeelsete sõnade autor on Vally Ojavere. Eesti keeles on laulu esitanud veel Lea Liitmaa ja Kammerkoor A. Le Coq (telesaates "Laululahing").
Haapsalu vana kalmistu
pisi|Haapsalu vana kalmistu värav (mai 2011) pisi|Skulptor [[Roman Haavamägi|Roman Haavamäe abikaasa Elfriede Kingo-Espenbergi (1894–1932) ja nende lapse Helgo (1932) hauamonument kalmistul]] Haapsalu vana kalmistu on kalmistu Haapsalus, Posti tänav 44. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Haapsalus asub ka teine kalmistu: Haapsalu Metsakalmistu.
Kalmistul asub Haapsalu Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri kirik. Samuti kabel.
1773. aastal kinkis Uuemõisa mõisaproua Barbara von Richter Haapsalu luterlikule kogudusele tüki maad kalmistu rajamiseks. Kingitud maatükk asus tolleaegsest Haapsalu linna hoonestusest eemal, Uuemõisale kuulunud põllul, Tallinna ja Pärnusse suunduvate postimaanteede lõikumiskohast lääne pool. Kalmistu pühitseti 6. augustil 1773.
1863. aastal võeti kalmistuna kasutusele vana surnuaia ja Posti tänava vaheline ala. 1897. aastal valmis kalmistu läänepoolses servas väike õigeusukirik. Surnuaia ja linna vahelised mõisa põllud jaotati kruntideks ja hoonestati 19. - 20. sajandi vahetusel. Linnast kalmistule viiv tee (tänane Kalevi tänav) kandis Jeruusalemma tänava nime.
1904. aasta algul laiendati Vana kalmistut Jaama tänava ristmikuni ja kalmistu omandas oma siiani püsivad mõõtmed. Posti, Surnuaia, Jaama ja Jüriöö tänava ning Sauna põigu vahele jääv paekivist müüriga ümbritsetud kalmistu pindala on 26 175 m2.
Kalmistule maetuid
Haapsalu vana kalmistu ruumi ammendumise tõttu rajati Haapsalu uus kalmistu Haapsalu Jaani kiriku põllumaale, Lihula maantee Kuuse tänava ja Niine tänava vahelisele alale. Teadaolevalt üks esimesi matmisi oli 1939. aastal. Enamik matuseid pärines II maailmasõja ajast, kalmistule maeti ka 1941. aastal 9. juulil Troi metsas tapetud 11 kommunismiohvrit, kellele on 1999. aastast püsitatud mälestuskivi Lihula mnt 9 ja Niine tänav 34 vahelisele alale. Viimane teadaolev matus toimus 1949. aastal. Pärast kalmistu likvideerimist 1950. aastate lõpus, piirkond hoonestati 1960. aastatel.
Metsakodu
Metsakodu on eesti skaudilaager Rootsis.
Metsakodu asub Skaraborgi läänis, umbes 31 km Falköpingist Jönköpingi poole Utvängstorpi külas Tidani jõe idakaldal Hultarpi ja Klämmestorpi talude vahel. Lähimasse, Sandhemi raudteejaama on 10 km.
Metsakodus on 24 suvemaja kokku 80 ööbimiskohaga ja telkimisplats 400 telkijale. Seal korraldatakse laste ja noorte, aga ka täiskasvanute laagreid, üritusi, kursuseid ja iga-aastane golfiturniir. Aastakümnete jooksul on Metsakodu külastanud üle veerand miljoni eestlase ja rootslase. pisi|Metsakodu värav
Alcatrazi föderaalvangla
pisi|Alcatrazi föderaalvangla pisi|Alcatrazi hoov 2019. aastal Alcatrazi föderaalvangla (tuntud ka nimedega Alcatraz ja The Rock) oli tippturvalisusega Ameerika Ühendriikide föderaalvangla Alcatrazi saarel. Vangla asus San Franciscost 2,01 kilomeetri kaugusel California rannikul. Vangla töötas 11. augustist 1934 kuni 21. märtsini 1963.
Metsakodu
Metsakodu juriidiline omanik on alates 1. novembrist 1964 Eesti Skaudijuhtide Kogu Rootsis (Estniska Scoutledareföreningen). pisi|Teeviit Metsakodu sissesõidul pisi|Metsakodu peamaja ja kohvik Kringel
Alcatrazi föderaalvangla
Enne föderaalvanglat asus saarel 1860. aastast Ameerika Ühendriikide militaarvangla. Sinna suunati vanglakaristust kandma sõjaväelased, kes olid rikkunud armee reegleid ja eeskirju. 1932. aastal moderniseeriti hooneid tipptasemel turvanõuetega ning sellest sai föderaalvangla. Võttes arvesse suuri turvanõudeid ja San Francisco külma lahe tugevaid voogusid, uskusid vanglaametnikud, et Alcatraz on põgenemiskindel ja Ameerika tugevaim vangla.
Metsakodu
Eellugu
Gustav Ilves rääkis Metsakodust kui ühest visioonist ja unistusest – eesti pagulasskautide omast laagripaigast kusagil Rootsis – esimest korda ühel sumedal augustiõhtul 1952 Stockholmi ääremail Drevvikeni järve kaldal toimunud II Eesti Skautide Maleva Rootsis suurlaagris lõkkeõhtul. "Unistus on luua kodumaata jäänud skaudipoiste oma püsilaagripaik, kus võiksime tunda endid kui kodus. Paik, mis oleks meile kodumaa asendajaks, kus võiksime püstitada oma telgid, kus võiksime uhkusega heisata oma rahvuslipu, mille all võiksime anda skauditõotuse: Kinnitades oma sõnaga annan pühaliku tõotuse, et täita oma kohust Jumala ja Eesti isamaa vastu, head teha oma ligemistele, truuks jääda skaudiseadustele ja iga päev nende järgi talitada."
Alcatrazi föderaalvangla
Alcatrazi föderaalvangla oli mõeldud eriti ohtlikele kinnipeetavatele. Aastate jooksul kandis Alcatrazi kinnipidamisasutuses vanglakaristust umbes 1576 Ameerika kurjategijat, sealhulgas Al Capone, Robert Franklin Stroud ("Alcatrazi linnuspetsialist"), George Kelly, Bumpy Johnson, Alvin "Creepy" Karpis (kes viibis Alcatrazis vangistuses rohkem aega kui ükski teine kinnipeetav). Samuti pakkus vangla eluaset personalile ja nende peredele.
Metsakodu
Eellugu
Eesti Skautide Malev tegi oma 7. aastakoosolekul 1953. aastal Uppsalas otsuse muretseda malevale oma püsilaager. Skauttöö Keskus, juhataja Gustav Ilves, Elmar Ojaste, H. Annik, Ilmar Loorand, Ivar Paljak, Ao Vaks, Heiner Erendi, O. Heinsoo ja Mati Soondra, said ülesandeks alustada Metsakodu eeltöid. Metsakodu Fond alustas 25. oktoobril 1953 Metsakodu osatähtede müüki, 30. oktoobril 1953 alustati aktsiooni "Käed külge oma Metsakodu hääks!", 15. detsembril 1953 tulid müügile loteriipiletid Metsakodu heaks.
Alcatrazi föderaalvangla
29 aasta jooksul tegi põgenemiskatse 14 vangi, millest kõige tähelepanuväärsem oli 1956. aasta mais vägivaldne põgenemiskatse, mida ühtlasi nimetatakse Alcatrazi lahinguks. 1962. aasta juunis põgenes vanglast kolm meest: Frank Morris, John Anglin ja Clarence Anglin. Nad valmistasid seebivahast ja paberist enda peade kujutised, mille asetasid põgenemisööl vooditesse. Vanglast põgeneti läbi seina uuristatud aukude. Saarelt lahkumiseks kasutati vihmamantlitest ehitatud kummipaati, mille osad leiti rannast. Pärast meeste kadumist kuulutati välja laiaulatuslikud otsingud, kuid neid ei leitud kunagi üles. pisi|Alcatrazi vangikongid
Metsakodu
Eellugu
Mitu lipkonda võttis nõuks püstitada kas mõni hoone või muu vajalik ehitis lipkonna püsiva mälestusmärgina. Mölnlycke "Kõu" ehitas palkidest nõutare, Boråsi "Põhjapojad" püstitasid kiige, Skene "Põhjakotkad" kooguga kaevu.
Alcatrazi föderaalvangla
Tänapäeval on kinnipidamiskoht avalik muuseum ja üks suurimaid San Francisco turismiobjekte, mis meelitab ligi 1,5 miljonit külastajat aastas. Endist vanglat haldab nüüd Golden Gate'i rahvuspark ning endise vangla hooned on külastamiseks restaureeritud ja hooldatud.
Metsakodu
Metsakodu pidulik avamine
pisi|Mälestuskivi Hiiemäel "Eesti skautlus ja gaidlus 50" Metsakodu avamine ja sisseõnnistamine koos ülerootsilise Suvipäevaga toimus pühapäeval, 11. juulil 1954. Avamispäevale eelnes vanemskautide töölaager "Põrgupõhja" väikse haigiga 4.-10. juulini ja sellele järgnes Eesti Skautide Maleva Rootsis hundulaager 12.-18. juulini.
Alcatrazi föderaalvangla
Lähiajalugu
Esimesed 137 vangi saabusid Alcatrazi föderaalvanglasse 11. augustil 1934 Kirde-Kansases asuvast Leavenworthi vanglast. Lisaks neile oli kinnipeetute seas ka 32 varem Ameerika Ühendriikide militaarvanglas viibinud vangi. 30. juuniks 1935 oli vangla kinnipeetavate koguarv tõusnud 242 vangini. Vangla esimesel aastapäeval täheldati Vanglate Büroo poolt, et lisaks hoonesisesele tugevale distsipliinile, on see ka teiste kinnipeetavate asutuste siseselt tõusnud ning suuremaid rikkumisi pole terve aasta jooksul tekkinud. pisi|Alcatrazi vahitorn 10. jaanuaril 1935 toimus saarel tormist tingitud maalihe, mis põhjustas ka vangla töökoja lihkumise. Pärast seda algasid kogu saarel tõsisemad ümberkorraldused. 1936. aastal tugevdati kogu saart ümbritsevat kivivalli ning vangla katusele lisati ka valvetorn. Samal kuul rekonstrueeriti kasarmut, kuhu ehitati üksteist uut korterit ja üheksa üksiktuba. Kokku elas saarel selleks ajaks 52 vanglaametnike perekonda, kelle hulgas oli 126 naist ja last. Lisaks eelmainitud uuendustele jätkati nende teostamist aga aastate jooksul veel ning muudatused said täielikult valmis 1941. aastaks. Kogu rekonstrueerimise kulud olid kokku 1,1 miljonit dollarit. Tähelepanu vääriv on asjaolu, et tehas, mis maalihkes kannatada sai ning kus kinnipeetavad tööd said teha, tootis Teise maailmasõja ajal üle 60 000 lastivõrgu Ameerika Ühendriikide militaarväele. Veel tootsid nad näiteks sõjaväe vormirõivaid.
Metsakodu
Metsakodu pidulik avamine
Avamisel osales üle tuhande inimese. Avamistalitus algas kell 11 signaalsarve heliga. Vabaõhu jumalateenistusel ja Metsakodu õnnistamisel teenisid õpetaja Elmar Tõldsepp ja preester Arbo Nael, kes mõlemad olid ise skaudid. Peokõne pidas Eesti Skautmasterite Kogu Rootsi koondise juhataja skautmaster Arnold Gering. Avatud oli telkhotell, Võsabaar ja kohvik Kringel. "Laanelaadal" võis igaüks õnnerattal, märkilaskmises või potilöömisega õnne ja osavust proovida. Külakiigel sai kiikuda ja sadamasillalt üürida sõudepaate. Võisteldi võrkpallis, murdmaajooksus, köieveos ja kurnis. Vabaõhukontserdil esinesid Göteborgi Eesti Segakoor Harry Truusi juhatusel ja ühendatud rahvatantsijad. Suvepäev lõppes lõkkeõhtuga "lõkkevana" Ao Vaksi juhendamisel. Noortele jutustas sõjalugusid Vello Pekomäe.
Alcatrazi föderaalvangla
Töötajad ja töötingimused
Põhiliseks töökohaks oli administratiivtöötajatel vangla sissekäigus asunud hoone, kus oli ka vangiülema kontor. Esimene vanglaülem oli James A. Johnston. Kokku oli vangiülemaid läbi aastate kokku neli, kelleks olid lisaks eelnimetatule ka Edwin B. Shope, Paul J. Madigan ja Olin G. Blackwell. Samas hoones asusid teistegi töötajate kontorid. Töötingimused olid selle aja kohta üpris moodsad, sisaldades nii telegraafiaparaati, kirjutusmasinat, raadiosideaparatuuri kui ka telefoni.
Metsakodu
Metsakodu pidulik avamine
Västeråsi Tasuja lipkond, Ain Treufeldti juhtimisel võitis Metsakodu aukilbi suurima panuse eest Metsakodu osatähtede müümisel ja "Käed külge" aktsioonis. Erilise austuse osaliseks said skaudijuhid Gustav Ilves ja Ilmar Loorand, kes juhtisid Metsakodu ostmise tegevust. Tänukirjad said Mihkel Kolumbus, Ilmar Kajandi, Elmar Võrno, Lars Oeselg, Arved Mägi, Eerik Haamer, Hugo Lepik, Otto Puusta ja Klämmestorpi mõisaomanik Berg, kes andis noortele kasutada mõisa maa-ala.
Alcatrazi föderaalvangla
Töötajad ja töötingimused
Vanglas oli algselt 155 töötajat, kes olid küll väga hästi välja koolitatud turvaalaselt, kuid kel puudus täielikult esmaabi väljaõpe. Üldiselt töötasid valvurid viis päeva nädalas kaheksa tundi. Uue valvuri töötasu oli 1948. aasta detsembris 3024,96 dollarit aastas. Sellejuures oli töötaja üks söögikord 25 senti ning üüri maksti saarel vahemikus 10–43 dollarit olenevalt korteri ja leibkonna suurusest.
Metsakodu
Metsakodu Sõprade Ring
Eesti Skaudijuhtide Kogu ostis Metsakodu 1953. aastal, kuid laagris oli ka skautide sõpru. Seetõttu loodi 1959. aastal Metsakodu Sõprade Ring kui laagrit toetav organisatsioon.
Alcatrazi föderaalvangla
Töötajad ja töötingimused
Kolmekorruseline vanglahoone oli jaotatud neljaks korpuseks: A-korpus, B-korpus, C-korpus ja D-korpus. A-korpuses asus lisaks kongidele külalisteruum, raamatukogu ja juuksuritöökoda. B- ja C-korpuses olid vangikongid 1,5–2,7 meetri kõrgused. Kongid olid väga lihtsad ja nendes puudus privaatsus. Kongis oli minimaalne mööbel, ilma tekita voodi, laud, külma veega valamu ja tualetipott. D-korpus oli mõeldud raskeimatele kinnipeetavatele. D-korpuse lõpus oli 5 kambrit, kuhu saadeti vangid väära käitumise eest. Sageli koheldi neid seal väga jõhkralt. B- ja C-korpuses oli kokku 336 vangikongi. Vanglas oli 36 segregatsioonikambrit, kus elasid näiteks afroameeriklased, kes olid rassilise väärkohtlemise tõttu teistest eraldatud. Kaks kambrit C-korpuse lõpus olid kasutusel vangla töötajate tualettruumidena. Vangla koridorid olid nime saanud Ameerika kuulsate tänavate järgi, nagu näiteks Broadway Avenue ja Michigan Avenue.
Metsakodu
Metsakodu ehitus- ja arendustööd
1954 – Nõutare
Alcatrazi föderaalvangla
Töötajad ja töötingimused
Vanglal oli ka haigla, mis oli rajatud juba föderaalvangla aegadel, 19. sajandi lõpuosas. Haigla asus söökla kohal teisel korrusel. Seal hoiti ka haigeid vange, kes mõnel juhul viibisid seal aastaid ravil. Neist kuulsaimad on Stroud ja Al Capone.
Metsakodu
Metsakodu ehitus- ja arendustööd
1955 – Künkatare
Alcatrazi föderaalvangla
Söökla
Alcatrazi söökla asus saare keskosas ning seal toitusid lisaks vangidele ka kõik vanglatöötajad. Söökla mahutavuseks oli 250 inimest ning einestati kuuekohaliste laudade taga, mis hiljem asendati neljakohalistega. Hoone teisel korrusel asus eelmainitud haiglaosa ning ruum, kus kinnipeetavad said nädalavahetustel filme vaadata.
Sööklas oli ka kindel kord, mis sisaldas vilesüsteemi. See jaotas näiteks ära, kes tuleb sööma, kuhu keegi istub ning millal võib sööma hakata. Süüa anti vangidele kolm korda päevas. Hommikusöök algas kell 6.55, lõunasöök 11.20 ja õhtusöök 16.25. 20 minuti jooksul oli võimalik süüa nii palju kui sooviti, kuid toitu ei tohtinud ära visata, sest selline teguviis võis jätta vangi ilma senistest privileegidest.
Metsakodu
Metsakodu ehitus- ja arendustööd
1957 – Maa juurdeost
Alcatrazi föderaalvangla
Lõpuaastad
1950. aastateks oli vanglat elutingimusi parandamiseks täiustatud ning kinnipeetavatel oli näiteks võimalus filme vaadata, muusikainstrumente kasutada ja raadiot kuulata. Sellegipoolest polnud asutus just kuigi populaarne ning lisaks oli see ka Ameerika kõige kulukam vangla. 1959. aastaks olid kulud asutuse ülalpidamiseks kolm korda kõrgemad kui keskmisel Ameerika Ühendriikide vanglal. Kõige suurem oli aga probleem vangla ehitusliku seisukorra halvenemisega, mida tingis mereäärne soolane õhk ja tuul. Selle parandamiseks oli vaja 5 miljonit dollarit ning kuigi ehitustööd algasid 1958. aastal, siis juba kolm aastat hiljem hindasid tehnikud hoone rekonstrueerimise läbikukkunud ettevõtmiseks. Vangla suleti 1963. aastal eelkõige suurte ülalpidamiskulude tõttu, kuid oma osa mängis ka 1962. aastal aset leidnud suur põgenemine, mistõttu oli asutus põhjaliku uurimise all.
Metsakodu
Metsakodu ehitus- ja arendustööd
1960 – Saun
1962 – Mälestustähis Hiiemäel ja 5 tamme
1967 – Maa juurdeost
1968 – Ranna kuivendamine, laagriköök
1969 – Viis lipkondade taret Põntsakule
1970 – Siht 75 – projekt Maailmalaager Metsakodu
1974 – Peamaja juurdeehitus
1974 – Roheline saal
1975 – Maailmalaager Metsakodu
1979 – Lembitu tare – Norrköpingi lipkond
1979 – Lasketare
1979 – Ränikiviküla
1979 – Tarbetare
1980 – Metsakiriku kellatorn ja kell
1980 – Maailmalaager Vikerkaare
1981 – Maa juurdeost
1987 – Raekoda
1993 – Laagriköögi ümberehitus Kodutareks
1996 – Lend Läände sisemine ümberehitus
1996 – 1998 Siseruumide uuendamine
1997 – Minigolf
....
Hundude-hellakeste laagrid
1954 – Hundulaager "Eesti" 199 osavõtjat, juht Elmar Ojaste
1958 – Hundulaager "Peipsi" 118 osavõtjat, juht Sulev Nurmiste
1961 – Hundulaager "Kalevipoeg" 43 osavõtjat, juht Liis Kõll
1981 – Hellakeste-hundude laager "Luigejärve" 40 osavõtjat, juht T. Aadli
1986 – Hellakeste-hundude laager "Käbid-Kännud" 76 osavõtjat, juhid Lea Meerits ja Sven Tillu Hanson
Gaidide-skautide laagrid
1954 – Salkade laager
1955 – Üksikskautide juubelilaager
1966 – Gaidide "Tuulepiiri" laager 82 osavõtjat, juht Merike Selli
1966 – Skautide "Varbola" laager 64 osavõtjat, juht Richard Norvell
1968 – Gaidide-skautide suurlaager "Uudismaa" 200 osavõtjat, juht Heiner Erendi
1969 – Üksikskautide "Vanemuise" laager 23 osavõtjat, just Asta Sihiväli
1971 – Gaidide- skautide "Naeratuste" laager 100 osavõtjat, juht Harald Sepp
1976 – Hellakeste-hundude-gaidide-skautide "Vändrametsa" laager 69 osavõtjat, juht Aino Miks
1977 – Salkade laager 35 osavõtjat, juht Mats Estonius
1979 – Gaidide-skautide laager "Käbiküla" 40 osavõtjat, juht Karin Päts
1981 – Gaidide-skautide laager, 27 osavõtjat, juht Georg Metsalo
1984 – Metsakodu juubelilaager
1986 – Gaidide-skautide "Metsapõue" laager, 85 osavõtjat, juht Sven Tillu Hanson
Menedemos Eretriast
Menedemos Eretriast (kreeka Μενέδημος ὁ Ἐρετριεύς, u 345– u 260 eKr) oli vanakreeka filosoof, Elise-Eretria koolkonna esindaja, kes oli pärit Eretria linnast Euboia saarel.
Tema elu kohta on Diogenes Laertios oma teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus Menedemost puudutavas peatükis üles kirjutanud mitmeid anekdoote. Üks nendest väidab, et Eretria koolis puudus kord ning korrapärane pinkide asetus ja igaüks võis kuulata millist vestlust tahes, ringi liikudes või istudes.
Menedemose filosoofiliste seisukohtade ja õpetuste kohta pole palju teada. Diogenes Laertios väidab, et ta ei sallinud Platoni Akadeemia õpetajaid, muuhulgas Xenokratest ega ka kürenaiku Paraibatest, eelistades nendele enda Megara õpetajat Stilponit. Menedemos olnud osav vaidlustes, eriti vastuväidete ülesehitamisel ning Diogenes Laertios osundab üht tema väidetavatest meelisargumentidest:
Lisaks olevat Menedemos arvanud, et tõde ei saa väljendada eitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ega ka liidetud (vanakreeka συνημμένα) ning põimitud (vanakreeka συμπεπλεγμένα) väidetega, nõudes selle asemel kinnitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ja ühetimõistetavate (vanakreeka τὰ οὐχ ἁπλᾶ) väidete kasutamist.
Werner Arber
Werner Arber (sündinud 3. juunil 1929 Gränichenis Šveitsis) on Šveitsi mikrobioloog ja geneetik.
1978. aastal anti talle, Hamilton Smithile ja Daniel Nathansile Nobeli meditsiiniauhind restriktaaside avastamise eest.
Antazavė vald
Antazavė vald (leedu keeles Antazavės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Zarasai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 100 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 003 inimest. Valla keskus on Antazavė küla. Vallavanem on Algirdas Lekaveckas.
pisi|Vallamaja pisi|Gipėnai pisi|Rokėnai pisi|Pakačinėse linnamägi pisi|Vėdariai
Venemaa välisvõlgade tühistamine
Venemaa välisvõlgade tühistamine toimus 8. veebruaril 1918, mil Venemaa valitsuse otsusega tühistati eelmise valitsuse poolt välisriikidelt Saksamaa hävitamiseks esimese maailmasõja ajal võetud võlad ja ka kõik varasemad Venemaa riigivõlad.
Antazavė vald
Lisaks küladele on vallas Paliūniai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Venemaa välisvõlgade tühistamine
Sel ajal oli Venemaa välisvõlg maailma suurim, millest ainuüksi Suurbritanniale võlgneti üle 500 miljoni naela, Prantsusmaale üle 300 miljardi frangi ja Jaapanile 147 miljonit dollarit.
Samaaegselt konfiskeeriti välismaa kodanike omand Venemaal.
Võla mittemaksmine põhjustas välismaal rahulolematust ja uute võlgade saamine oli mõnda aega raskendatud, mistõttu Venemaa pidi rahvusvahelisi makse teostama kullas. Ka Bresti rahu alusel Saksamaale määratud kontributsioon tasuti kullas.
1996. aastal sõlmis Venemaa Prantsusmaaga võlgade tasumise lepingu, kuid pole seda täitnud.
Sarcodontia
Sarcodontia on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Muguljuur (perekond)
Muguljuur (Herminium) on käpaliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: harilik muguljuur (Herminium monarchis).
Žīguri
pisi|left|Kohalik koolimaja Žīguri (ka Žeiguri) on küla (lielciems, endine alev) Lätis Balvi piirkonnas, enne 2009. aastat Balvi rajoonis. Žīguri on Žīguri valla keskus. Žīguri asub merepinnast 100 meetri kõrgusel, Riiast 253 ja piirkonna keskusest Viļakast 10 kilomeetri kaugusel Virica oja kaldal.
Gränichen
Gränichen on Šveitsi asula Aargau kantoni ringkonnas Aaraus.
Žīguri
Asula tekkis aastal 1927 Žīguri raudteejaama juurde. Aastal 1944 rajati sinna metsatööstuskombinaat, aastal 1945 saekaater. Aastaks 1959 oli seal 1015 elanikku. Aastal 1958 sai see töölisasula staatuse, aastast 1961 oli Žīguri alev. Aastal 1990 sai alevist taas küla. Aastal 2000 oli asulas 928 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.
Haridust annavad kaks kooli – lasteaed-algkool ja põhikool. Seal asub ka kultuurimaja, mis on suurim kultuurimaja selles piirkonnas.
David Storl
David Storl (sündinud 27. juulil 1990 Rochlitzis) on Saksamaa kuulitõukaja.
Ta on tulnud noorte maailmameistriks (2007) ja juunioride maailmameistriks (2008). Esimese täiskasvanute tiitlivõistluste medali võitis ta 2011. aastal, pälvides maailmameistrivõistlustel Daegus tulemusega 21.78 kuldmedali. Järgmisel aastal lisandusid hõbemedalid sisemaailmameistrivõistlustelt ja Londoni olümpiamängudelt. 2013. aastal tuli ta teist korda maailmameistriks tulemusega 21.73.
2014 sai Storlist Sopoti MM-il kahekordne sisemaailmameistrivõistluste hõbe. 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel tuli ta teist korda Euroopa meistriks tulemusega 21.41 m. 2015 tuli ta Euroopa sisemeistriks.
2015. aasta Pekingi maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 21.74 hõbemedali.
2016. aastal tuli ta 21.31-ga kolmandat korda järjest Euroopa meistriks.
Storli isiklik rekord on 22.20, mille ta püstitas 9. juulil 2015 Lausanne'is. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 21.88, mis on püstitatud 9. märtsil 2012 İstanbuli sisemaailmameistrivõistlustel.
Steubeni maakond (Indiana)
pisi|Steubeni maakonna kohtumaja Angolas
Steubeni maakond (Steuben County) on maakond USA-s Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on Angola.
Maakonna pindala on 835 km². Veepindala on 35 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 34 185. Aastal 2000 oli elanike arv 33 214.
Ajalugu
Steubeni maakond moodustati 7. veebruaril 1835. aastal LaGrange'i maakonna osast. Maakond sai nime Ameerika iseseisvussõja ohvitseri Friedrich Wilhelm von Steubeni järgi.
Alina Kašlinskaja
pisi|Alina Kašlinskaja (2021)
Alina Anatoljevna Kašlinskaja (vene keeles Алина Анатольевна Кашлинская; sündinud 28. oktoobril 1993 Moskvas) on vene maletaja, naiste suurmeister (2009).
Kašlinskaja võitis 2011. aastal noorte maailmameistrivõistlustel hõbemedali neidude U18-vanuseastmes ja 2013. aastal İzmitis naisjuunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Ta pääses märtsis 2015 Sotšis peetud naiste maailmameistrivõistlustele, kus sai turniiritabelis 64 osavõtja seas 37. asetuse. Ta kaotas seal avaringis Shen Yangle. Kaks kuud hiljem võitis Kašlinskaja Euroopa naiste meistrivõistlustel Tšakvis pronksmedali. Aprillis 2019 tuli ta Antalyas Euroopa naiste malemeistriks.
Kašlinskaja sai FIDE-lt 2007. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2009. aastal naiste suurmeistri ja 2014. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.
Aserbaidžaani NSV rahvakunstnik
paremal|raamita|263x263px Aserbaidžaani NSV rahvakunstnik oli Aserbaidžaani NSV aunimetus, mida anti väljapaistvatele loovisiksustele teatri, muusika, filmikunsti, tsirkuse, televisiooni ja raadio vallas. Aunimetusega kaasnes rinnamärk.
Tavaliselt ei antud seda aunimetust enne kui 5 aastat pärast Aserbaidžaani NSV teenelise kunstniku või Aserbaidžaani NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse saamist. Veel kõrgema aunimetusena oli võimalik saada NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus.
Aunimetus asendati Aserbaidžaani Vabariigi rahvakunstniku aunimetusega. Aserbaidžaani NSV rahvakunstniku aunimetusega kaasnevad soodustused jäid jõusse.
Käblik
pisi|Käbliku munad
Käblik (Troglodytes troglodytes) on linnuliik värvuliste seltsist käbliklaste sugukonnast. Käblik on Eesti üks pisemaid linde.
Käbliku rahvapärastest nimetustest on levinumad risulind, pöialpoiss, metsaträks, metskilk, aiatikk, pöidlaots, püsthänd, pöialpukk, päkk, pöid, pöidlalind ja ahjulind.
Käblik on argliku eluviisiga. Ta eelistab elupaigana kuusetihnikuid, võsa ja oksarägastikke ning puujuurikaid ja põõsaid.
Levila ja arvukus
Käblik on väga levinud lind kogu Euroopas, teda võib leida ka Kesk- ja Ida-Aasiast. Eestis on käblik tavaline ja väga arvukas haudelind, keda pesitseb siin 250 000 ­– 300 000 paari.
Eestisse saabub käblik aprillis ja lahkub siit septembri lõpust kuni novembri alguseni. Mõned linnud talvituvad soojematel talvedel ka Eestis, hoidudes lahtiste veekogude lähedale. Talvituma võib jääda käblikuid Eestisse 300–800 lindu.
Välimus
Käblik on pisike lind, kelle kehakaal võib olla 8–­12 g ja kehapikkus 9–11 cm. Käblikul on väga lühikesed tiivad siruulatusega 13­–17 cm. Lennates läbib ta lühikesi vahemaid ja ta lendab väga madalal maapinna ligi.
Käbliku sulestik on roostepruun, kohati tumeda viirutusega. Tema keha on ta väiksuse kohta üpriski jässakas. Käblikul on väga lühike saba, mida ta hoiab enamasti püsti.
Käblik on väga vilgas metsalind, kes hüpleb metsarisus ja tuulemurrus. Nende omaduste tõttu on ta osav tihnikutes liikuja, sh hüppab ta osavalt põõsaste ja risu vahel või jookseb taimede vahel.
Käblikul on ilus lauluhääl, mis hakkab kostma pisut enne päikesetõusu ja võib kesta päikeseloojanguni. Laulmist alustab käblik aprillis ning lõpetab selle juulis. Kutsehüüd on terav ja lühike "tsik-tsik-tsik", hoiatushüüd on täristamine, mis võib kesta järjest kuni pool minutit. Kui käblik on ärevuses, siis ta nõksutab sügavasti kehaga ja hüüab valjusti "tserr". Hädaohu korral teeb käblik valju kärinat, mis on hoiatuseks teistele metsaelanikele.
Toitumine
Käblikud toituvad Eestis peamiselt pisikestest ämblikest ja väikestest vähe liikuvatest putukatest, kelleks võivad olla lutikalised, mardikalised, liblikaröövikud või täid. Samuti võivad kuuluda käbliku toidulauale taimeseemned ja sügisel marjad.
Pesitsus
Käblik pesitseb enamasti rikkaliku alustaimestikuga leht- ja segametsades. Tema pesa on üks huvitavamaid linnupesi: kinnine ehitis, millel väike auguke küljel, lisaks on käbliku pesa tema suuruse kohta väga suur. Enamasti leitakse käblikupesi tuulemurdudest ja tihedatest padrikutest.
Märtsi lõpul Eestisse jõudes ja pesitsema asudes hõivab esialgu territooriumi isaslind, kes teavitab valjuhäälse lauluga kogu ümbruskonda. Seejärel meisterdab ta varjulistesse kohtadesse üsna maapinna lähedale poolenisti valmis mitu pesa, mida asub emaslindudele tutvustama. Hiljem valib käblikuema, millisele neist siseviimistlus teha. Kõikide pesakondade eest hoolitseb isaslind ühtemoodi hästi. Ühel isaslinnul võib suve jooksul olla kuni kolm pesakonda poegi ja harilikult on ühes pesakonnas kaks kurna aastas.
Kui emaslind on pesa välja valinud, muneb ta sinna 5­–7 muna, mida haub üksi 14­–16 päeva. Umbes kuu aja pärast lendavad pesast välja pojad.
Käblik on polügaamne liik, kelle isaslinnul on pesitsusperioodil mitu kaasat. See tähendab, et linnu arvukuse puhul ei saa rääkida paaridest. Nii arvatakse Eestis elavat umbes 250 000 käblikuperet.
Ohustatus
Käbilik on meie kliimas väga soodsas seisundis lind, kelle arvukus Eestis on suurenemas.
Käbliku pesitsusaegne arvukus on hinnanguliselt 250 000 – 300 000 paari, talvine arvukus 50–500 isendit.
Putukõis
Putukõis (Ophrys) on käpaliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: kärbesõis (Ophrys insectifera).
Radosław Wojtaszek
pisi|Radosław Wojtaszek (2022)
Radosław Wojtaszek (sündinud 13. jaanuaril 1987 Elblągis) on poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2005).
Ta on mänginud Poola võistkonna koosseisus viiel maleolümpial (2006–2014).
2015. aastal abiellus Wojtaszek naiste malesuurmeistri Alina Kašlinskajaga.
Teeninduskeel
Teeninduskeel on teeninduses kasutatavad keelelised vahendid.
Teenindaja suhtleb klientidega kas näost näkku, meili teel, telefonitsi või kehakeeles. Suhtlus on nii verbaalne kui ka mitteverbaalne. Kliendiga peab suhtlema toetavalt ning hoolivalt, talle piisavalt tähelepanu pakkudes ning teenuse võimalikult meeldivaks tegema, et klient tagasi tuleks ning teenust uuesti kasutaks.
Mitteverbaalse ehk kehakeele seisukohast soovitatakse kliendiga usaldusliku suhte saavutamiseks kasutada kliendile sobivat distantsi, vältida pealetükkivust, kasutada avatud žeste ja naeratust. Oluline on mõista oma tegevuse ja käitumise mõju kliendile.
Hea teeninduskeele kasutamine on oluline, kuna see mõjub hästi klientidele, kes külastavad organisatsiooni uuesti kasvõi ainult hea teeninduse pärast. Hea teenindaja suudab kohaneda uue kliendiga kiirest ja oskab leida õige teeninduskeele, millega klient rahule jääb.
Engelbrecht Monnik
Engelbrecht Monnik oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur aastal 1498.
Tema isa oli ilmselt Lippold Monnik, teise nimega von der Hellen. Ta pärines Bremeni lähedalt Oberneulandist. Tema suguvõsa kuulus alamaadli hulka, tema kuulus ilmselt selle kõrvalharru.
1470–1479 oli Monnik linnusekomtuur Tallinnas, tõenäoliselt oli ta Liivimaale saabunud seega 1460. aastatel. 1498. aastal sai tast Bremeni komtuur ehk ta pöördus kodukanti tagasi. Seejärel pole temast aga enam midagi teada.
Eskişehiri provints
Eskişehiri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Eskişehir.
Välislingid
🇹🇷
Burgwedel
Burgwedel on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 15 km Hannoverist kirdes.
Linna pindala on 151,96 km². 31. detsembril 2016 elas seal 20 594 inimest.
Burgwedeli linnaosad on: Engensen, Fuhrberg, Großburgwedel, Kleinburgwedel, Oldhorst, Thönse ja Wettmar.
Opawica
Opawica (saksa keeles Troplowitz, tšehhi keeles Opavice) on küla Poolas Opole vojevoodkonnas Głubczyce maakonnas Głubczyce vallas. Opawica asub Tšehhi piiri ääres, Głubczycest 17 km lääneedelas.
Mõigu tee
Tänav saab alguse Tartu maanteelt ja lõpeb Peetri teel, olles ligikaudu 940 meetrit pikk. Sõiduteega paralleelselt kulgeb kergliiklustee.
Thietmar (Merseburg)
Thietmar (I) (ka Thiatmar, Dietmar või Thiommar) (suri 1. juunil 932), krahv ja markkrahv, oli Heinrich I Linnupüüdja sõjaline juhendaja (vir disciplinae militaris peritissmus), samal ajal oli ta Saksimaa hertsogiriigi pärija ja siis hertsog. Tõenäoliselt pidas ta väikest eliitpolitseinike rühma (kuigi ta kunagi teeskles, et tal on selja taga kolmkümmend leegioni), relvastatud uusima sõjatehnikaga ja varustatud hästi kallite hobustega. Tema soomustatud ratsavägi mängis otsustavat rolli Lenzeni lahingu võitmisel 4. septembril 929, tagades Saksa ülemvõimu Elbe jõe äärsete lääneslaavi rahvaste vastu.
Ta abiellus Heinrich I Linnupüüdja esimese naise Hatheburg von Merseburgi nõo Hildegardiga. Thietmari naine sünnitas talle kaks poega: Siegfried von Merseburgi ja Gero. Tema tütar Hidda abiellus Tüüringi Christianiga ning oli Meißeni Thietmar I, Kölni peapiiskopi Gero ja Lausitzi Odo I ema.
Töökeskkonna ohutegurid
Töökeskkonna ohutegurid on töökeskkonnas leiduvad mitmesugused ohutegurid, mis mõjutavad töökeskkonna ohutust.
Need tegurid võivad olla füüsikalised, keemilised, bioloogilised, füsioloogilised või psühhosotsiaalsed.
Ühes töökeskkonnas võib samal ajal toimida mitu erinevat ohutegurit.
Ohutegurite piirnormid ja ohutegurite parameetrite mõõtmise korra kehtestab Eestis Vabariigi Valitsus.
Vajadusel tuleb ohutegurite mõju vähendamiseks kasutada isikukaitsevahendeid.
Õõskeel
Õõskeel (Coeloglossum) on käpaliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: rohekas õõskeel (Coeloglossum viride).
Valga linnapea
Valga linnapea oli Valga Linnavalitsuse juht.
Aleksander Elleri tänav
Aleksander Elleri tänav on tänav Tartus Ihastes.
See ühendab Jaan Koorti tänavat Pallase puiesteega 180 meetri ulatuses.
Piz Palü
Piz Palü on mägi Alpide Bernina mäestikus, mis paikneb Šveitsi ja Itaalia vahel. See on suur liustikega kaetud massiiv kolme peamise tipuga läänest itta kulgeval seljandikul. Peamine (ja keskne) tipp on 3900 m kõrge ja asub Šveitsi Graubündeni kantonis, kuigi piir Itaalia Lombardia piirkonnaga kulgeb sellest u. 100 m läänes peaaegu samal kõrgusel (3898 m). Läänetipp (3823 m; riikidevahelisel piiril) on nimega Piz Spinas ja on ainus, mis pole jääga kaetud. Idatipp (3882 m; Šveitsis) on nimega Piz Palü Orientale. Nimi Palü tuleb ladinakeelsest sõnast palus, mis tähendab sood, ja öeldavasti sai mägi nime Alpe Palü järgi, mis on kõrge alpikarjamaa u. 4 km sellest idas.
Toomas Luman
pisi|Toomas Luman esinemas IRL-i hariduskonverentsil 24. augustil 2012 Toomas Luman (sündinud 30. oktoobril 1959) on Eesti ettevõtja, ehitusfirma Nordecon üks põhiomanikke ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja juhatuse esimees.
Piz Palü
Ronimisajalugu
Juba 12. augustil 1835 ronisid idatippu Oswald Heer ning Peter ja M. Flury koos giidide Johann Madutzi ja Gian Marchet Colaniga ('Bernina mägikitsekuningas'), kellele jäi mulje, et see on mäe kõrgeim tipp. See on endiselt tavaline marsruut Šveitsist, sealt pääseb kerget rada pidi kesktipule. Teise tõusu idatippu tegid 24. juulil 1864 Edward N. Buxton, W.F. Digby, William Edward Hall, J. Johnston ja Montagu Woodmass koos Pontresina giidide Peter Jenny, Alexander Flury ja J. B. Waltheriga. See rühm ei teadnud peaaegu 30 aastat varem toimunud mäkketõusust ja uskus ka jõudmist kõrgeimasse tippu (neil ei olnud tipust ettekujutust). Itaalia (lõuna) poolelt lähenedes ronisid Douglas Freshfield, J. D. Walker ja R. M. Beachcroft koos giid François Devouassoudiga neli nädalat hiljem (17. augustil 1864) kesk- ja idatippude vahelisele kurule, kuid valisid taas idatippu ronimise.
Pole kindel, millal jõuti esimest korda kesksesse ja kõrgeimasse tippu (mida mõnikord eristatakse nimega Muot da Palü). Robin Collomb usub, et sellega sai hakkama 1866. aastal Kenelm Edward Digby koos eelnevalt mainitud giidi Peter Jenny ja portjeega. Kindlasti tõusid sinna 28. juunil 1868 Adolphus Warburton Moore, Horace Walker ja Jakob Anderegg. Vaid neli nädalat hiljem 22. juulil 1868 tegid tõusu kõigile kolmele tipule Albert Wachler, Wallner ja George koos giidide Hans ja Christian Grassiga.
Toomas Luman
Luman on ka Eesti Energia nõukogu liige ja Eesti Põlevkivi nõukogu esimees.
Piz Palü
Ronimisajalugu
thumb|200px|Hans ja Christian Grass Pontresinast
Mägi on saavutanud mõningase silmapaistvuse tänu filmile "Die weiße Hölle vom Piz Palü" (1929), kaasrežissöörideks mägifilmide pioneer Arnold Fanck ja Georg Wilhelm Pabst ning peaosas noor Leni Riefenstahl.
Panoraam
left|thumb|Päikesetõus Piz Palül
Thomas Pähtz
Thomas Pähtz (sündinud 4. septembril 1956 Erfurdis) on saksa maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1990).
Phätz mängis Saksa DV võistkonna koosseisus 1988. aastal Thessaloníkis maleolümpial.
Tema tütar on naiste malesuurmeister Elisabeth Pähtz.
Toomas Luman
1977. aastal lõpetas Luman Tallinna 1. keskkooli (nüüdne Gustav Adolfi gümnaasium) ning 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (nüüdne Tallinna Tehnikaülikool) tööstuse ja tsiviilehituse eriala. Ülikooli ajal osales ta Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva tegevuses. 1994–1995 läbis ta LIFIM – Majandusinstituudi juhtide täienduskursused.
Lev Tolstoi tänav
Lev Tolstoi tänav on tänav Tartus Karlovas.
Ta algab Tähe tänavalt ja lõpeb Kalevi tänaval, millest teisel pool jätkub tänav Jõe tänavana. Tänava pikkus on 335 meetrit.
Toomas Luman
1983–1986 oli Luman tootmiskoondise Eesti Taara asedirektor. Sellest ettevõttest kujunes ehitusmaterjalide hulgimüüja Espak.
1986. aastal sai Luman juhatajaks ettevõttes EKE MRK, mis loodi Eesti Kolhoosiehituse süsteemis ehitustegevuseks Karjalas. Pärast Lumani lahkumist 1989. aastal sai juhiks Toomas Annus, kes koos teiste tegevjuhtidega firma erastas ning kasvatas ehitusfirmaks Merko Ehitus.
1989. aastal asus Luman ametisse SRV Eesti Ehituse, hilisema OÜ Eesti Ehitus peadirektorina. Algselt oli see SRV International Oy tütarettevõte, kuid Luman veenis tolle juhti Ilppo Kokkilat müüma tütarettevõtte 1996. aastal tolle tegevjuhtidele. 1993. aastast oli Luman ka EE Grupi peadirektor.
Lumani juhipositsioon Eesti Kaubandus-Tööstuskojas sai alguse 1994. aastal, kui 19 ettevõtet rajasid Tallinna Kaubamaja erastamiseks E-Investeeringute ASi, mida asus juhtima Luman. Pärast esimest aastat asejuhatajana on ta olnud Kaubandus-Tööstuskoja juhatuse esimees 1995. aastast tänini. Juba enne seda oli Luman Rahvusvaheliste Ettevõtete Eesti Liidu juhatuse esimees.
Pikka aega olid Lumanil tihedad sidemed Vene ettevõtlusega. 1994. aastaks jõudis SRV Eesti Ehituse aastakäive 95 miljonini kroonini, sellest ligi pool saadi Venemaal ohvitserikülasid ehitades. 1996. aastaks kasvas käive 200 miljoni kroonini, umbes 40% sellest tuli Vene pankade renoveerimisest ja eramurajooni rajamisest Moskva lähedal. Hiljem remontis ettevõte Kremlit Mercata Trading Ltd alltöövõtjana. Nüüdseks on Eesti Ehitus siiski Venemaal ehitamisest loobunud.
1998 sai Lumanist ASi Eesti Energia nõukogu liige, 1999 ASi Eesti Põlevkivi nõukogu liige. 2005. aastast on ta ASi Eesti Põlevkivi nõukogu esimees. 1999–2001 oli Luman ka Eesti Erastamisagentuuri nõukogu liige.
2002. aastal loobus Luman OÜ Eesti Ehitus juhatuse esimehe kohast ja asus ASi Eesti Ehitus nõukogu esimeheks.
Kui Eesti Ehitus 2006. aastal Tallinna börsile läks, hinnati Toomas Lumani varandust 600 miljonile kroonile.
Ühiskondlik tegevus
Luman võtab sageli sõna ajakirjanduses ühiskonna, majanduse ja poliitika teemadel. Ta on avaldanud seisukohta, et Eestil ei õnnestu kunagi Venemaaga suhteid lõplikult klaarida, kuna Venemaa ei pea seda kasulikuks. Samuti on ta kritiseerinud erasektori toetamist majanduskriisis: "Eks nutavad ja halavad rohkem need, kes on ise teinud äärmiselt rumalaid finantsmajanduslikke otsuseid, võtnud ülemääraseid riske, ei suuda enam oma kohustusi täita – nüüd on justkui keegi teine süüdi. Et tulgu valitsus ja tehku midagi. Valitsus ei peaks ettevõtjate lollusi kinni maksma!"
Toomas Luman on pikka aega tegelnud heategevusega. Eesti Ehituse kontsern on ligi 20 aastat sponsoreerinud Nõmme Erakooli. Samuti on kümme aastat toetatud Tallinna Tehnikaülikooli ning igal aastal antakse Nordeconi stipendiume TTÜ doktori- ja bakalaureuseõppe tudengitele.
Luman rahastab 75 000 krooni suurust noore teadlase preemiat, mille Vabariigi Presidendi kultuurirahastu annab kord aastas noorele Eesti teadlasele, kes teeb uurimistööd Eesti või välismaa kõrgkooli või teadusasutuse juures. Kandideerijal peab olema doktorikraad. Preemia saaja valib välja kultuurirahastu nõukogu.
1996. aastal loobus Luman talle pakutud teede- ja sideministri kohast.
Reservväelasena läbis Luman 2005. aastal kõrgemad riigikaitsekursused, tal on majori aukraad. Augustis 2018 sai ta ajutiselt kolonelleitnandi auastme, et kandideerida rahvusvahelise NATO riikide reservohvitseride ühenduse (CIOR) eesistujaks.
16. juunil 2022 andis president Alar Karis talle kolonelleitnandi auastme.
Ta on Uus-Meremaa aukonsul Eesti Vabariigis ja Tallinna Tehnikaülikooli kuratooriumi esimees, Baltic Development Forumi konsultatiivnõukogu liige, Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu nõukogu liige, Teadus- ja Arendusnõukogu liige, Nõmme Erahariduse SA nõukogu esimees ning Riigikaitse Edendamise SA nõukogu esimees.
Isiklik elu
2007. aastal kirjutas Õhtuleht, et Luman aitas oma pojal Jan Lumanil pääseda Tallinna Tehnikaülikoolis inglise keele eksamile, ehkki tol olid täitmata vajalikud nõuded. Toomas Luman kasutas telefoniõigust ja helistas õppeprorektor Jakob Kübarsepale, kes omakorda võttis ühendust keeltekeskuse juhatajaga.
Rein Kilgi hinnangul on Lumanile omane autoritaarne juhtimisstiil, ta on sihikindel inimene ja domineeriv juht. "Rääkides temaga ka eraviisiliselt ükskõik millisel teemal, on jutu sisse rohkemat kui "jah" või "ei" poetada raske, sest 95 protsenti vestlusest on kindlasti Lumani sõnavõtt," iseloomustab Kilk.
Lumanil on suur kogu Eesti kunsti, sealhulgas Richard Uutmaa maale. Tema hobid on mäesuusatamine, turism ja mootorjahid ning ta on Tallinna Jahtklubi kommodoor.
Eesti 2012. aasta suveolümpiamängudel
Eestit esindas Londonis toimunud 2012. aasta suveolümpiamängudel 32 sportlast. Eesti sportlased võitsid kaks medalit: Heiki Nabi sai Kreeka-Rooma maadluses hõbe- ja Gerd Kanter kettaheites pronksmedali.
Vassili Grigorjev
pisi|Vassili Grigorjev Vassili Grigorjev (27. veebruar / 11. märts 1870 Dõmkovo, Petseri vald, Pihkva kubermang – ?) oli Eesti põllumees ja poliitik.
Toomas Luman
Isiklik elu
Ta valdab eesti, vene, soome ja inglise keelt.
Vassili Grigorjev
Grigorjev kuulus Eesti Tööerakonna liikmena I Riigikogu koosseisu, II ja III Riigikogu koosseisu kuulus Vene ühendatud erakondade nimekirja järgi.
Eesti 2012. aasta suveolümpiamängudel
Esialgu oli olümpiapääse 34 sportlasel, kuid vigastuse tõttu jäid eemale kümnevõistleja Mikk Pahapill ja tennisist Kaia Kanepi.
Astmeline tee
Astmeline tee on mahajaana budismi õpetus, mille kohaselt bodhisattva saab jõuda virgumiseni ainult aste-astmelt, rakendades erinevaid meeleharjutusi ja õpetusi. Virgumisel on samuti mitu astet ja taset.
Eesti 2012. aasta suveolümpiamängudel
Laskmine
50 m väikepüss: 576 punkti – kvalifikatsioonis (197 punkti lamades asendist, 185 punkti püsti, 194 punkti põlvelt)
10 m õhupüss: 391 punkti – kvalifikatsioonis
Forstau
Forstau on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas.
Eesti 2012. aasta suveolümpiamängudel
Mehed
RS:X: Kohad sõitudes: 27, 20, 22, 32, 31, 14, 22, 28, 39, 35.
Laser: Kohad sõitudes: 7, 18, 3, 21, 8, 12, 30, 31, 18, 39.
Toomas Luman
Isiklik elu
Toomas Luman on abielus ja tal on kolm poega.
Forstau
Forstau asub Radstadti ja Schladmingi vahelises kõrgorus.
Eesti 2012. aasta suveolümpiamängudel
Mehed
Finn: Kohad sõitudes: 14, 9, 11, 11, 11, 1, 7, 13, 11, 11.
Naised
RS:X: Kohad sõitudes: 15, 20, 6, 15, 14, 21, 15, 12, 20, 17.
Laser Radial: Kohad sõitudes: 27, 39, 41, 37, 36, 6, 36, 36, 31, 36.
Sulgpall
Alagrupiturniiril kaotas Indoneesia esindajale Simon Santosole 12:21, 8:21.
Kahepaat
13. koht
Oma eelsõidus oli neljas ehk viimane, oma vahesõidus neljas ehk viimane. Edasipääsust poolfinaali ehk 12 parema sekka jäi puudu 7,76 sekundit.
Neljapaat
4. koht
5.45,22 (finaalis), kaotust võitjale 4,48 sekundit. Oma eelsõidus teine koht, oma poolfinaalis teine koht.
Ujumine
200 m kompleksujumine: 2.01,09 – eelujumises.
100 m liblikujumine: 1.00,43 – eelujumises.
Vibulaskmine
Kvalifikatsioonis 52. koht, 621 punkti.
Imed Uues Testamendis
pisi|Jeesuse imetegu: Jeesus kõnnib [[Kinnereti järv|Galilea mere peal. Ivan Aivazovski õlimaal Kõnnib vee peal, 1888.]]
Imed Uues Testamendis on evangeeliumides (neli esimest Uue Testamendi raamatut) kirjeldatud Jeesusele ja tema jüngritele omistatud imeteod. Imetegu on (näilikult) seletamatu, üleloomulik tegu; imetlusväärne, vaimustust äratav vms tegu.
Astmeline tee
Bodhisattva tasemete alustekstiks on Daśabhūmika-sūtra; astmelist teed käsitlevad "Bodhitšarjāvatāra" ja Bhāvanākrama.
Imed Uues Testamendis
Jeesus andis oma jüngritele väe teha imesid, ravida haigusi ja nõtrust ning viia läbi eksortsisme (Mt 10:1).
Astmeline tee
Tiibeti budismis tuntakse astmelise tee õpetust nimetusega lam rim, selle tuntuim õpperaamat on Lam rim chen mo.
Chan’i ja zen’i õpetustes järgitakse astmelise tee kontseptsiooni peamiselt hiina budismi caodong’i ning jaapani budismi sōtō koolkondades.
Astmeline tee vastandub teataval määral äkilise virgumise õpetusele.
Imed Uues Testamendis
Vanas Testamendis nähakse imena seda, mis põhjustas imetlust ning näis imeline. Kõik loodu koos inimesega olid imelised. Kõike toimuvad mõisteti Jumala teona ning seetõttu ei nähtud imedes iseseisvat läbimurret loodusseadusist. Sama kehtib ka Uue Testamendi kohta.
Jeesus soovis, et inimesed ei järgneks talle ainuüksi tema imetegude tõttu. Tihti käskis ta vaikida nendel, keda ta ravinud oli. Jeesus keeldus tegemast imetegusid, kui uskmatud soovisid, et ta tõestaks neile oma väge.
Imeteod olid kinnitused Jeesuse järgijatele, et ta on jumala poeg.