cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaive vald
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Skujene vallas Kaive külanõukogu, aga vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Kaive külanõukogu Leimaņi külanõukoguga, ent aastal 1965 moodustati see taas. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Vecpiebalga piirkonda.
Loodus
Vald asub Vidzeme kõrgustikul. 70% selle pindalast võtavad enda alla metsad. Valda jääb 270 ha suurune Palši soo. Vallast saab alguse Koiva jõgi, teised tähtsamad jõed on selle lisajõgi Pīsla ja valda läbiv Ogre jõgi. Vallas asuvad Leimaņi järv – 19,3 ha, Kaive järv – 4,1 ha, Bumbi järv – 1,8 ha, Ezeriņi järv – 1 ha, Klebēķis – 1,8 ha ja Ķīzēni järv – 1,5 ha.
Looduskaitse all on Riekstiņsite pere tamm, Straumkalniņi tamm, Slaktūži tamm, Ķīzēni tammed ja Vecgropiņi tamm. Lisaks asub vallas üks looduskaitsealune nimetu põline tamm. Valla kaguosa jääb Palši soo hoiaualale.
Muinsusmälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunantēni rehi ja Šinkase muinaskalmed ehk Kivihauad. Kohaliku kaitse all on Bumbi muinaskalmed, Kaļķēni keskaegne kalmistu ehk Nõiamägi, Urbji muinaskalmed ja hiiepaik Ķīzēni püha allika ning püha kase juures.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 337 lätlast ja 9 venelast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Erika Hendsel
7. oktoobril 2013 oli ta naiste üksikmängu WTA edetabelis 1101. kohal.
Ta on mänginud Eesti koondises Fed Cupil, kus tema võitude-kaotuste suhe on 0:2.
Jana Kolukanova-Haitz
Jana Kolukanova-Haitz (neiupõlvenimi Kolukanova; sündinud 4. augustil 1981 Tallinnas) on endine Eesti ujuja.
Ujumist õppis Kalevi Ujumiskoolis Tallinnas ja Auburni Ülikoolis USA-s.
2000. aasta Sydney olümpiamängudel saavutas Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 16. koha.
2004. aasta Ateena olümpiamängudel saavutas ta 100 m vabaujumises 23. koha.
2002. aasta lühiraja maailmameistrivõistlustel Moskvas sai Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 17. koha ja 100 m vabaujumises 30. koha.
Isiklikku
Kasv 182 cm, kaal 67 kg. Tema abikaasa on Christopher Haitz.
Eesti Pimedate Liit
Eesti Pimedate Liit (lühend EPL, ka Eesti Pimedate Ühing) on nägemispuude temaatikaga seotud organisatsioone ühendav katusorganisatsioon. EPLi eesmärkide seas on kaitsta nägemispuudega inimeste huvisid ja esindada neid riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil.
EPLi kuulub 16 organisatsiooni.
Eva Paalma
Eva Paalma (sündinud 21. detsembril 1994 Tallinnas) on eesti endine tennisist.
Eesti Pimedate Liit
EPLi häälekandja on infoleht Valguse Kaja.
Eva Paalma
3. novembril 2014 oli ta naiste üksikmängu WTA edetabelis 934. kohal.
Laagna tiigid
Laagna tiigid on tiigid Narva-Jõesuu linna halduspiirkonnas Laagna külas. Veekogude pindala on 4,3 ha. Veekogude kaldajoone pikkus on 882 m.
Eva Paalma
Ta on mänginud Fed Cupi Eesti koondises, kus tema võitude-kaotuste suhe on 5:5.
Eesti Pimedate Liit
Eesti Pimedate Liit on Eesti Puuetega Inimeste Koja liige.
EPLi esimees on Jakob Rosin.
Teatri Kodu
pisi|Lutsu Teatrimaja enne restaureerimist (2007) pisi|Teatri Kodu pärast restaureerimist (2011) pisi|Teatrimaja sissepääs|100px
Teatri Kodu (täieliku nimega Tartu Mänguasjamuuseumi Teatri Kodu), enne seda tuntud kui Lutsu Teatrimaja, on Eesti teatrihoone aadressil Lutsu 2 Tartus.
Hoonet on kasutanud Eesti Nukuteater ja Tartu Teatrilabor.
2010. aastast tegutseb majas Tartu Mänguasjamuuseumi Teatri Kodu. Esimesel korrusel asuvas teatrisaalis saab aasta läbi vaadata etendusi, teisel korrusel asuvas lastestuudios viiakse läbi muuseumitunde, korraldatakse konverentse ja seminare ning peetakse laste sünnipäevi.
Omalavastused
Teatri Kodul on kindel mängukava ja iga nädal toimuvad etendused, kuid ei ole püsivat teatritruppi. Tartu Mänguasjamuuseum on Teatri Kodus lavale toonud omalavastusi:
Lutsu 2 hoone ajaloost
Esimesed puithoonete jäänused Lutsu tänav maja nr 2 aluselt krundilt pärinevad hiljemalt 14. sajandi algusest. Samal sajandil rajati puitehitiste asemele kaks tellistest ja maakivist vundamendiga kivihoonet, millest on osaliselt säilinud seinad koos ukse ja aknaavadega, kerishüpokaustahi ja elukorrusele viinud kivitrepp. Majast leitud kahhelkivide põhjal on arvatud, et hüpokaustahi jäeti kasutusest kõrvale 16. sajandil ning siis ehitati majja kahhelahjud. 17. sajandi teisel poolel elas siin õuekohtu eesistuja-president Lars von Fleming, ka hilisematel plaanidel on hoone märgitud kui „Presidendi Maja“. Hooneid on aja jooksul korduvalt ümber ehitatud ning mõlemad majad said kõvasti kannatada Põhjasõjas (1700–1721).
1752. aastal jaotati krundi maa kroonu ja linna vahel ning ajavahemikus 1755–1758 ehitati Lutsu tänava poolsesse ossa praeguseni seisev Lutsu 2 hoone. 1775. aasta suurest tulekahjust see kvartal pääses ning seega on tegu ühe vanima Tartu puuehitisega. Kuigi seda tüüpi maju ehitati 18. sajandil paljudele jõukama keskklassi esindajatele Baltikumis ja Venemaal, on Lutsu tänava hoone puhul märkimisväärne barokkstiilis portaal ja uks, mis on ainus taoline säilinud portaal Tartus ja omab suurt muinsusväärtust.
19. ja 20. sajandil käis maja käest kätte ja oli erinevate omanike käsutuses. Nõukogude perioodil ehitati hoone seest ümber ning seal asusid järgemööda mitmesugused spordiorganisatsioonid ja linnaasutused, vahetult enne viimast renoveerimist kasutati maja teatrisaalina ning seal tegutses subkultuurimaja Genialistide Klubi.
Lutsu 2 hoone renoveeriti Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Piirkondade konkurentsivõime tugevdamise programmi toetusega aastatel 2008–2010 ning alates 2010. aasta suvest on maja kasutusel Tartu Mänguasjamuuseumi multifunktsionaalse teatrimajana, mis kannab nime Teatri Kodu.
Atmosfäärikaitse
Atmosfäärikaitse ehk õhkkonnakaitse on õhusaastuse vähendamise või vältimise meetmestik ; välisõhukaitse ulatuslikum valdkond.
Atmosfäärikaitse olulised teemad on näiteks osoonikihi hõrenemine ja globaalse soojenemise kontrolli all hoidmine.
David Price
David Taylor Price (sündinud 26. augustil 1985 Murfreesboros Tennessees) on USA pesapallur, söötja. Ta mängib alates 2016. aastast MLB klubis Boston Red Sox. Ta on vasakukäeline.
Enne profikarjääri alustamist mängis Price Vanderbilti Ülikooli meeskonnas. 2007. aastal valiti ta parimaks ülikoolide meeskonnas mängivaks pesapalluriks. Samal aastal valiti ta aasta MLB draft'is esimesena Tampa Bay Raysi poolt. MLB-s tegi ta Tampa Bay Raysi meeskonnas debüüdi järgmise aasta septembris.
Enne Boston Red Soxiga liitumist mängis ta aastatel 2014–2015 Detroit Tigersis ja 2015. aasta hooaja teises pooles Toronto Blue Jaysis.
2010. aastal pälvis ta parimale vasakukäelisele söötjatele antava Warren Spahni auhinna. 2012. aastal oli American League'i parim püüdja võitute ja earned run average'i näitaja poolest ning ta pälvis samal aastal parima American League'i mängijana Cy Youngi auhinna. 2014. aasta hooajal oli ta kogu MLB parim strikeout'ite arvestuses. 2015. aastal oli ta American League'is parim taas earned run average''i näitaja poolest.
2018. aastal tuli ta Boston Red Soxiga World Seriesi võitjaks.
Viiel korral on ta valitud MLB tähtede mängule.
2006. aastal võitis ta USA meeskonnaga kuldmedali rahvusvahelisel alla 23-aastate maailmameistrivõistlustel.
Adam Sevani
pisi Adam G. Sevani (sündinud 29. juunil 1992) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja tantsija, kes on tuntud Robert Alexander III / Moose'i rolli järgi filmisarjas "Step Up".
Näitlejakarjäär
2008. aasta veebruaris ilmus Adam Sevani Touchstone Picture’si tantsudraama filmis "Step Up 2: The Streets", mis on filmisarja teine osa. Filmi keskmes oli rühm õpilasi, kes moodustasid tantsugrupi ja tegid tänavatel tantsulahinguid. Oma rolli eest filmis sai Sevani “Best Scene Stealer” auhinna 2008. aasta “Young Hollywood Awards” auhinnagalal.
2009. aasta mais kinnitati, et Sevani kordab Moose’i rolli Step Up trioloogia kolmandas osas. Filmimine toimus New Yorgis 30 miljoni dollari eelarves. Film "Step Up 3D" keskendub Moose’ile ja tema parimale sõbrale Camille Alyson Stonerile, kes kolivad New Yorki, et minna ülikooli, kuni Sevani tegelane seguneb maa-aluse tantsustseeni. Film ilmus 2010. aasta augustis. 2012. aasta juulis ilmus "Sevani Step Up" filmisarja neljandas osas, "Step Up: Revolution". 2014. aastal kordas Sevani oma Moose'i rolli "Step Up" filmisarja viiendas osas, "Step Up: All In".
Tantsimine
Sevani on ilmunud mitmes muusikavideos, näiteks: Mase'i "Breathe, Stretch, Shake", Will Smithi "Switch", T-Pain'i "Church" ja väike osa NLT "That Girl". Ta tegi ka NLT 'Karma' muusikavideo koreograafiat. Aastal 2006 oli ta taustatantsija Kevin Federline'i esinemisel Teen Choice Awards'il. Adam on moodustanud ka tantsugrupi koos Jon Chu ja mitmete California piirkonna tantsijatega 2008. aastal tuntud kui AC/DC või Adam/Chu Dance Crew. Grupil oli suuresti avalikustatud tantsuvõistlus YouTube's koos Miley Cyrusega. Tantsuvõistlus kahe grupi vahel lõppes 2008. aasta Teen Choice Awardsil. 2008. aasta novembris oli ta esindatud Michael Jacksoni 25. aastapäevale pühendatud "Thrilleri" videos, koos "Step Up'i" sarjast tuntud Alyson Stoneriga.
Välisõhukaitse
Välisõhukaitse ehk õhuhoid on keskkonnakaitse osa, tegeleb võõriste atmosfääri heitmise piiramisega. Välisõhukaitse hõlmab õhkkonnakaitse.
Arnold Talistu
Arnold Talistu (kuni 1936 Arnold Freidenberg; 15. juuli 1917 Tartu – 11. jaanuar 2008 Chicago) oli Ameerikas riikliku hoolekande töötaja ja väliseesti vaimulik.
Ta õppis Tartu 15. Algkoolis ning aastatel 1930–1935 Tartu Poeglaste Gümnaasiumis (alates 1934 Tartu Linna Poeglaste Keskkool). 1942. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cum laude, diplomitöö teema oli "Saladuste avaldamine: KrS 29. ptk." 1943. aastal sai magistrikraadi õigusteaduses magistritööga "Kirjasaladuse kriminaalõiguslik kaitse". Akadeemiliselt kuulus ta ÜS Liivikasse.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, sealt siirdus Inglismaale, kust jõudis 1951. aastal Kanadasse. Ta oli Kanadas (ja hiljem USA-s) tegev riikliku hoolekande alal. Sotsiaalkindlustuse ametnikuna leidis ta (arvatavasti 1993. aastal) üles teadmata kadunuks loetud Anton Raadiku ning hiljem, poksikuulsuse tervise halvenedes, aitas ta paigutada hooldekodusse. Ta pidas vaimulikuna 28. märtsil 1999 Chicagos Anton Raadiku matusetalituse.
Aastatel 1988–1989 teenis Arnold Talistu vaimulikuna Chicagos ja Indianapolises ning oli professor Arthur Võõbuse isiklik adjunkt. Aastatel 1989–2002 oli ta Chicago Esimese koguduse hooldajaõpetaja, selle kõrvalt teenis ta ka Milwaukee ja Chicago Pauluse kogudust. Emerituuri jäi 2002. aastal.
Rusnė
Alevis on algkool ja erikool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1809 püstitatud luteri kirik ja katoliku kabel, linnamägi, vanad kaluriküla hooned ja kalurite elu tutvustav etnograafiamuuseum. Rusnė kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Ajalugu
Rusnėt mainitakse esimest korda XIV sajandi lõpus, aastal 1419 rajati sinna esimene kirik. Aastal 1498 said sealsed kalurid õiguse püüda kala, ilma et nad selle eest maksma oleks pidanud. Aastal 1583 rajati sinna kihelkonnakool.
Kahe maailmasõja vahelisel perioodil kuulus Rusnė Memeli piirkonda. Aastal 1914 rajati üle Atmata esimene sild, aastal 1926 ehitatisild ka Rusnė ja Šilutė vahelisele teele suurvee ajal üleujutatavale alale. Aastal 1944 õhkisid taganevad Saksa väed Atmata silla. Aastal 1946 sai Rusnėst linn. Aastal 1949 liideti sellega arhitektuurimälestisena kaitse all olev Skirvytėlė tänavküla, mis on alevi koosseisus ka tänapäeval. Aastal 1967 ühendati linnaga kogu Rusnė saar. Aastal 1974 valmis uus sild üle Atmata (varem peeti asulaga ühendust parvega). Aastal 1997 muudeti linn aleviks, ülejäänud asulad saarel hakkasid kuuluma Rusnė valda.
Lusikajärv
pisi|Lusikajärv Lusikajärv on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Vasavere külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 197 m.
Harri Kullas
Harri Kullas (sündinud 1. märtsil 1992 Helsingis) on eesti-soome motokrossisõitja.
Harilik kaevur
Harilik kaevur (Dyschirius globosus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Harri Kullas
2018. aastal esindab ta Eestit viiendat korda järjest Rahvuste Motokrossil.
Harilik kaevur
Putukat on ka Eestis.
Harri Kullas
Varem on ta esindanud ka Soomet.
2000. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
Kärbeskaal (kuni 51 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus Kukk-kaal (kuni 54 kg): ? (Soome) – Andrei Malahhov (Eesti) tulemus on teadmata
Sulgkaal (kuni 57 kg): ? (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata
Kergekaal (kuni 60 kg): ? (Soome) – Nikolai Bondarev (Eesti) tulemus on teadmata
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Samuli Leppiaho (Soome) RSC 4
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andrei Jeremejev (Eesti) tulemus on teadmata
I keskkaal (kuni 71 kg): Amin Asikainen (Soome) – Ruslan Lopuhhin (Eesti) tulemus on teadmata
II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Aleksei Poluhhin (Eesti) tulemus on teadmata
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Kondrašov (Eesti) – Sami Selesmaa (Soome) 3 – 0
Raskekaal (kuni 91 kg): Tambet Leetsi (Eesti) – Tuomo Paavola (Soome) 3 – 0
Üliraskekaal (üle 91 kg): Pavel Maslov (Eesti) – Jaakko Lundén (Soome) AB 3
Törka talu kalmistu
Törka talu kalmistu on kalmistu Tori kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tabria külas Tori vallas Pärnu maakonnas.
Ajalugu
Kalmistu rajati Törka 19 (ka Terka, Tõrga, Tõrka, Törga) talu maadele, selle omanik oli perekond Tomson (Thomson). Taluperemees Jakob Tomson taotles juba augustis 1934 kalmistu asutamise luba, sest tema perekonna hauaplats Pärnu-Jaagupi kalmistul jäävat umbes 20 km kaugusele. Esialgu lükati tema taotlus tagasi, sest puudusid vajalikud plaanid.
Oktoobris esitas Tomson taotluse koos plaanidega uuesti ning 29. oktoobril 1934 anti talle kalmistu asutamise luba.
Kirjeldus
Kalmistu paikneb talu südamest umbes 300 m kaugusel lõunas, talusse viiva tee äärest umbes 10 m kaugusel idas. Teed ääristab puiestee. Kalmistu on täpselt ruudukujuline (küljepikkusega 15 m), selle pindala on 0,025 ha.
Margot Mikler
Margot Mikler (sündinud 3. augustil 1966  Tallinnas ) on Eesti jurist, kohtunik.
1984–1987 töötas Mikler Tallinna Lenini Rajooni Rahvakohtu kohtutäituri ja sekretärina. 1987–1992 Eesti Vabariigi Ülemkohtu vastutava sekretärina. 1992–1993 oli ta majandusjurist.
19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Margot Mikleri esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
Ludersdorf-Wilfersdorf
Ludersdorf-Wilfersdorf on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Weizi ringkonnas.
pisi|tühi|Freibergi linnus
Eva Marisol Gutowski
Eva Marisol Gutowski, tuntud YouTube'i kasutajanimega MyLifeAsEva, (sündinud 29. juulil 1994 Breas Californias) on Ameerika Ühendriikide YouTube'i postitaja, kellel on YouTube'is rohkem kui 8 miljonit jälgijat.
Gutowski loob YouTube'is komöödia, elustiili ja moe valdkonda kuuluvat sisu. Ta hakkas oma YouTube'i kanalit pidama aastal 2012, lisaks on tal seal ka kanal "Vlogtowski by mylifeaseva". Tal on ka enda YouTube Red sõu "Me and My Grandma".
14. veebruaril 2017 andis Eva välja raamatu "The Struggle is Real" (208 lehekülge), milles räägib ta enda elus ette tulnud äpardustest ja sellest, kuidas ta oma eluga senimaani hakkama on saanud.
Heidi Raju
Heidi Raju (sündinud 5. juulil 1990 Tallinnas) on eesti murdmaasuusataja.
2015. aastal võitis ta Alutaguse maratoni.
Viupart
pisi|Viupardid
Viupart (Anas penelope, Mareca penelope) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Käitumisökonoomika
Käitumisökonoomika on majandusteaduse haru, mis uurib, kuidas inimesed käituvad, vastandudes seejuures "ratsionalistlikule" majandusteooriale. Käitumisökonoomika eeldab, et inimesed ei käitu alati ratsionaalselt ning nende otsuste tegemisel mängivad rolli emotsioonid, tunded, sotsiaalsed normid ja muud irratsionaalsed tegurid.
Käitumisökonoomika uurib erinevaid valdkondi nagu tarbimiskäitumine, investeerimisotsused, tööotsingu käitumine, sotsiaalne mõju, tervisekäitumine, keskkonnakäitumine jne. Käitumisökonoomika aluseks on kahe peamise mõttekoolkonna - eksperimentaalse ja käitumusliku majanduse - ideed. Eksperimentaalne majandus kasutab laborikatseid, et uurida, kuidas inimesed käituvad erinevates majanduslikes stsenaariumides. Käitumuslik majandus keskendub sellele, kuidas psühholoogilised ja sotsiaalsed tegurid mõjutavad majanduslikku käitumist.
Käitumisökonoomika ajaloost
19.sajandi lõpul valitses füüsikute seas üldine arvamus, et on avastatud kõik, mida saab avastada. Arvati, et kõik suured avastused on juba tehtud ja tuleviku teadlaste osaks jääb vaid detailide lihvimine. Majandusteadus tundub praegu olevat mõneti sarnases seisus. Majanduslikus mõttes on iga süsteem seda efektiivsem, mida korrastatum ja täpsemalt reguleeritud ta on. Pürgimine suurema tõhususe poole on majandusarengu alus. Ülereguleerimine on aga küllaltki ohtlik. Siit ilmnebki käitumisökonoomika kahesugune väärtus. Ühest küljest aitab arusaam meie otsustusprotsessi ebatäiuslikkusest puudujääke kompenseerida ja seeläbi targemaid otsuseid langetada. Teisalt avab see omamoodi Pandora laeka, rajades seniste müügivimkade asemel teed teaduslikul alusel töötavate manipuleerimistehnoloogiate loomisele.
Käitumisökonoomika mõistmine
Ideaalses maailmas teevad inimesed alati optimaalse valiku, mis tooks neile kõige rohkem kasu või rahuldust. Majanduses ütleb aga ratsionaalse otsuse teooria seda, et kui inimestele esitada mitmeid valikuid tingimuses, kus neil pole suurt midagi, valivad nad valiku, mis on neile endile kõige rohkem rahuldust pakkuv. See teooria eeldab, et inimene teeb oma piirangute ja eelistuste raames alati kõige ratsionaalsema otsuse, võttes arvesse iga valiku kulusid ja kasulikkust. Lõplikuks otsuseks saab alati parim valik selles olukorras selle teatud isiku jaoks. Ratsionaalset inimest ei mõjuta emotsioonid ning ta on enesevalitsev, selle tõttu teab täpselt, mis on talle parim. Paraku selgitab käitumisökonoomika, et inimesed ei ole ratsionaalsed ja pole võimelised tegema parimaid otsuseid.
Fenrir (kuu)
Fenrir ehk Saturn XLI (esialgne tähis S/2004 S 16) on Saturni kaaslane.
Selle väikese taevakeha (ja veel 11 Saturni kaaslast) avastasid 12. detsembril 2004 Subaru teleskoobiga Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan Kleyna, orbiidi elemendid arvutas Brian G. Marsden. Koos 13. detsembrist kuni 5. märtsini 2005 kogutud andmetega avalikustas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon avastuse 4. mail 2005.
Nimi
Fenrir sai nime skandinaavia mütoloogiasse kuuluva hiiglasliku hundi Fenriri järgi.
Füüsikalised parameetrid
Fenriri keskmine diameeter on hinnanguliselt 4 km (eeldusel, et albeedo on 0,04).
Ta tiirleb Saturni pöörlemisele vastupidises suunas (retrograadsel orbiidil), mis viitab sellele, et ta on Saturnist möödudes tema raskusvälja lõksu jäänud ega ole tekkinud Saturni algselt ümbritsenud tolmukettast akretsiooni teel nagu mõned suuremad ja planeedile lähemad Saturni kaaslased.
Fenriri orbiidi pikem pooltelg (keskmine kaugus Saturnist) on 22,4548 miljonit km, ta on Saturni praeguseks teada olevate kaaslaste seas kauguselt 57. kohal. Peritsenter on 19 463 821 km, apotsenter 25 445 779 km. Orbiidi pikkus on 140 459 769,23 km. Orbitaalkiirus on 4643,3 km/h. Tiirlemisperiood on 1260,3 ööpäeva. Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 164,9° või 164,444° ja orbiidi ekstsentrilisus 0,136 või 0,1332
Fenriri näiv tähesuurus on 25. Ta on üks tuhmimalt paistvaid planeedi kaaslasi Päikesesüsteemis. Ta avastati Maa pealt suure Subaru teleskoobi abil. Selle taevakeha heledus on nii väike, et teda ei "näe" ka Saturni ümber tiirlev kosmosesond Cassini, mille juurest ei paista ta kunagi heledamana tähesuurusest umbes 17.
René Chaloult
pisi| René Chaloult (26. jaanuar 1901 Québec – 20. detsember 1978 Québec) oli Kanada poliitik.
Aastatel 1936–1952 oli ta Québeci parlamendi liige.
Itaalia kuningas
pisi|[[Lombardia raudkroon]]
Itaalia kuningas (ladina: Rex Italiae; itaalia: Re d'Italia) oli tiitel, mis anti valitsejale, kes valitses osa või kogu Apenniini poolsaart pärast Lääne-Rooma keisririigi langust. Pärast keiser Romulus Augustuluse kukutamist aastal 476 nimetati herulite juht Odoaker valitseva Bütsantsi keisri Zeno poolt Itaalia hertsogiks (Dux Italiae). Hiljem kuulutasid germaani föderaadid skirid ja herulid, samuti suur osa Itaalia Rooma armeest Odoakeri Itaalia kuningaks (Rex Italiae). Aastal 493 tappis idagootide kuningas Theoderich Suur Odoakeri ja lõi Itaalia kuningate uue dünastia. Idagootide võim lõppes, kui aastal 552 vallutati Itaalia Bütsantsi poolt tagasi.
Aastal 568 tulid poolsaarele langobardid ja söandasid taasluua barbarite kuningriigi vastukaaluks keisririigile, kehtestades oma võimu enamuse Itaalia üle, välja arvatud Ravenna eksarhaat ning Rooma, Venezia ja Napoli hertsogkonnad ja lõunapoolseid osi. 8. sajandil võimaldas itaallaste ja bütsantslaste vaheline võõrandumine vallutada langobardidel ülejäänud Rooma enklaavid Põhja-Itaalias. Siiski võideti neid aastal 774 Karl Suure frankide poolt, kes kukutasid nende kuninga ja võtsid üle tiili "Langobardide kuningas". Pärast Frangi riigi lagunemist liitis Otto I Itaalia Saksa-Rooma riigiga. Järgnenud keisrid kasutasid tiitlit "Itaalia kuningas" kuni Karl V-ni. Esialgu krooniti neid Pavias, hiljem Milanos ja Karl krooniti Bolognas.
Aastal 1805 krooniti Napoleon I Lombardia raudkrooniga Milano toomkirikus. Järgmisel aastal jäeti Saksa-Rooma keiser Franz II oma keisritiitlist ilma. Napoleon I kukutamisest (1814) kuni Itaalia ühinemiseni (1861) ei olnud Itaalia monarhi, kes nõudnuks üleüldist tiitlit. Risorgimento kehtestas Savoia dünastia edukalt üle kogu poolsaare, ühendades Sardiinia ja Mõlema Sitsiilia kuningriigid. Monarhia asendati Itaalia vabariigiga pärast põhiseadusliku referendumi korraldamist 2. juunil 1946. Itaalia monarhia lõppes ametlikult sama aasta 12. juunil ja Umberto II lahkus riigist.
Itaalia kuningriik (781–963)
Pärast 887. aastat langes Itaalia ebastabiilsusesse, kus paljud valitsejad väitsid samaaegselt end kuninga olevat:
Aastal 896 kaotasid Arnulf ja Ratold kontrolli Itaalia üle, mis jagati Berengari ja Lamberto vahel:
Väike-Kadastiku järv
pisi|Väike-Kadastiku järv Narvas Väike-Kadastiku järv (ka Karjäär Kadastik-2) on järv Ida-Viru maakonnas Narvas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 645 m.
Itaalia kuningas
Habsburgid (1437–1556)
Karl V oli viimane keiser, kes krooniti Itaalia kuningaks või kasutas tiitlit. Siiski jätkas keisririik Põhja-Itaalia territooriumi nõudmist kuni kaotamiseni aastal 1806.
Fili Jumalaema Kaitsmise kirik
Fili Jumalaema Kaitsmise kirik, ka Jumalaema Kaitse ja Eestpalve kirik Filis (vene keeles Церковь Покрова в Филях) ja Pokrovi kirik Filis on 17. sajandi lõpul ehitatud kirik Moskva lähedal Filis. Moskva barokkstiilis ehitise donaatoriks oli maavalduse omanik bojaar Lev Narõškin. 1935. aastast kuulub ehitis Moskva territooriumi koosseisu ja selle aadress on Novozavodskaja 6.
Ajaloost
Samal kohal asus varem 1619. aastal Mihhail Romanovi rajatud puukirik, mis pühitseti Jumalaema kaitsmisele mälestamaks võitu Poola vägede üle sellel päeval aastal 1618. 1689. aastal kuulus Fili küla Lev Narõškinile, kes oli Natalia Narõškina vend ja Peeter I onu. Tema kaks venda mõrvati 1682. aasta Moskva ülestõusu (Hovanštšina) ajal ning arvatakse, et Natalia ise päästis Levi sellest saatusest; kirik võis olla ka pühendus hukkunud vendadele.
Kirik ehitati aastail 1689–1694. See on põhiplaanilt lühikeste ümardatud harudega Kreeka risti kujuline. Kirik on kahekorruseline: sokli sees on Jumalaema kaitsmisele pühitsetud talvekirik ja suvine, Kristuse Kätetatehtud pühakujule pühitsetud mitteköetav kirik on selle kohal. Kiriku ehitamise dokumentatsioon hävis 1712. aasta tulekahjus ja kaotsi on läinud mitte ainult kiriku valmimise täpne aeg, vaid ka arhitekti ja meistrite nimed. Erandina on teada ikoonimaalijate Karp Zolotarjovi ja Kirill Ulanovi nimed. Nii Natalia Narõškina kui ka Peeter I külastasid kirikut sageli ja tegid korduvalt annetusi. 18. sajandil toodi kirikusse kell Narvast.
Kirik sai kannatada prantslaste käe läbi 1812. aasta sõjas ja veel enam bolševike režiimi ja Teise maailmasõja tõttu. 1945. aastal hävisid kõik kuplid, ristid ja ülemine kaheksanurkne korrus. Sisustus oli röövitud juba 1922. aastal. Kiriku välisilme restaureeriti aastail 1955–1971 ja sisekujundus taastati 1971–1980. Kirik värviti kahvatupunaseks, kuigi algse värvikujunduse üle vaieldakse siiani. Varaseim leitud värvikiht on kahvatusinine ja hilisemad on olnud kollased või punased.
Ketraja tänav
Ketraja tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.
Tänav algab Sõle tänavalt, suundub edelasse ja lõpeb Tuulemaa tänaval.
Tänava pikkus on umbes 200 meetrit.
Ketraja tänav sai nime 6. oktoobril 1953, nimi valiti lähedal asuva Balti Manufaktuuri ketrajate järgi.
Nikita Zaitsev
Nikita Igorevitš Zaitsev (vene keeles Никита Игоревич Зайцев; sündinud 29. oktoobril 1991 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Ottawa Senators.
Ta alustas profikarjääri hooajal 2009–10 Novosibirski Sibiris, mille ridades mängis ta KHL-is neli hooaega. 2013. aastal liitus ta Moskva CSKA-ga. Hooajal 2015–2016 jõudis ta klubiga Gagarini karika finaali, kus kaotati Magnitogorski Metallurgile mängudega 3:4. Hooaegadel 2014–2015 ja 2015–2016 valiti ta KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu ning osales samadel hooaegadel lisaks KHL-i tähtede mängul.
2016. aastal liitus ta Toronto Maple Leafsiga. 2017. aasta mais sõlmis ta klubiga seitsmeaastase lepingu. 2019. aasta juulis siirdus ta Senatorsi.
2016. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel on Zaitsev Venemaa jäähokikoondise koosseisus võitnud pronksmedali. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel kaotas ta Venemaa koondisega veerandfinaalis Kanadale, kuid Zaitsev oli kaheksa resultatiivse väravasööduga turniiri edukaim kaitsja.
Chubby Checker
Chubby Checker (kodanikunimega Ernest Evans; sündinud 3. oktoobril 1941) on Ameerika Ühendriikide rock'n'roll 'i laulja ja tantsija.
Chubby Checker on tuntud selle poolest, et esitab enda lauldavate lugude saatel mitmes stiilis tantse. Kuulsaim neist, tvisti tantsustiil sai tuntuks, kui Checker esitas 1960. aastal kaveri Hank Ballardi laulust "The Twist". "The Twist" tõusis septembris 1960. aastal Billboard Hot 100 edetabelis esikohale. Pony tantsustiili esitles Checker 1961. aastal, kui ta laulis kaveri "Pony Time", mis tõusis samuti Billboardi edetabelis esikohale. Samal aastal ilmus Chubby Checkerilt singel "Let's Twist Again", mis võitis 1962. aastal Grammy auhinna. 1962. aastal salvestatud laul "Limbo rock" oli Billboardi edetabelis teisel kohal kaks nädalat ning sai iseloomulikuks muusikaks limbo tantsule.
Lapsepõlv ja haridus
Ernest Evans sündis Spring Gullys Georgetown maakonnas Lõuna-Carolinas. Lapsepõlv möödus Philadelphias, Pennsylvania osariigis, kus ta elas vanemate ja kahe vennaga. Juba kaheksa aastaselt formeeris ta teiste lastega esimese muusikalise grupi. Keskkoolis olles asus Evans klaverit õppima, ühtlasi lõbustas ta oma klassikaaslasi, lauldes neile Jerry Lee Lewise, Elvis Presley ja Fats Domino lugusid. Üks tema koolikaaslasi oli hilisem laulja ja näitleja Fabian Forte. Peale kooli käis poiss tööl toiduainete kaupluses ja turul, kus äratas oma lauluoskuse ja naljadega kõigi tähelepanu.
Karjäär
Kaupluse omanik korraldas oma tuttava kaudu andekale noormehele 1959. aastal salvestusvõimaluse firmas Cameo-Parkway Records, kus salvestati Checkeri esimene singel "The Class", mis jäi aga suurema tähelepanuta (edetabelis 38. koht). Stuudios pakuti talle esinejanimeks Chubby Checker (paksupõseline kabe), lähtuvalt analoogiast populaarse Fats Dominoga (paks doomino).
Läbimurre toimus Chubby Checkeri kaveriga "The Twist", mille Hank Ballardi esitatud originaalesitus oli Billboardi edetabelis olnud 16. kohal. Loo populariseerimiseks korraldati salvestusstuudio juhtide soovil Checkerile live-kontserte ja esinemisi televisioonis. Singlist sai üleriigiline hitt (edetabeli 1. koht), mida osteti 15 miljonit eksemplari. Järgnesid singlid "The Hucklebuck" (14.), "The Fly" (7.), "Dance the Mess Around" (24.) ja "Pony Time", millest sai tema teine esikohasingel. Väga suure menu osaliseks sai "Let's Twist Again", mis võitis 1962. aastal Grammy auhinna. Järgnesid singlid "Dancin` Party", "Popeye the Hitchhiker", "Twenty Miles" jt. "Limbo Rock" jõudis Billboardi edetabelis detsembris 1962. aastal teisele kohale, saades Checkeri viimaseks hitiks, mis kuulus 10 parema hulka. Chubby Checkeri lood jõudsid edetabelis 40 parema sekka 1965. aastani, viimane oli "Let's Do the Freddie "(40. koht).
1960. aastate teises pooles tvisti populaarsus vähenes ning langema hakkas ka Checkeri kuulsus. 1971. aastal avaldas ta albumi enda kirjutatud psühhedeelse muusikaga, kuid see omanud mingit menu. 1982. aastal jõudis ta singliga "Running" veel kord edetabelisse. 1987. aastal esitas ansambliga The Fat Boys uue versiooni loost "The Twist", mis jõudis samuti edetabelisse. Hiljem esines ta mitmel suvefestivalil laulja ja tantsijana, tuues uuesti moodi tvisti. 2000. aastatel on võtnud osa ühiskondlikust tegevusest ja heategevuskampaaniatest. Veebruaris 2013 avaldas Checker uue singli, ballaadi "Changes", see postitati YouTube'i ja kogus üle 160 000 vaatamise.
Isiklik elu
Ta on esinenud vahel telereklaamides ning tal on oma restoran.
Tunnustus
2008. aasta septembris moodustas Billboard pingerea kõige populaarsematest singlitest, mis on ilmunud Hot 100 edetabelis pärast selle esmaesitamist 1960. aastal. Edetabeli tipus oli "The Twist" 2013. aasta augustini, mil nimekirja uuendati. Checker sai 9. novembril 2013 Artists Music Guildilt maineka Sandy Hosey elutööauhinna.
Samuel Leszczyński
Samuel Leszczyński (1637–1676) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane.
1953. aasta Ida-Saksamaa ülestõus
1953. aasta Ida-Saksamaa ülestõus (saksa keeles Volksaufstand vom 17. Juni 1953) oli Ida-Saksamaal 16.–17. juunil 1953 toimunud ülestõus. Ülestõus sai 16. juunil alguse Ida-Berliini ehitustööliste streigist sovetiseerimise käigus sisse seatud tootmiskvootide vastu. Järgmiseks päevaks olid protestid levinud üle kogu maa umbes 700 asulasse. Laiemalt avaldas üle miljoni inimese meelt valitsuse ja Sotsialistliku Ühtsuspartei vastu. Võimudel ei olnud lihtne ebapopulaarse sovetiseerimispoliitika ja langevate elustandardite vastaseid proteste kontrolli alla saada ning Ida-Saksamaa valitsuse ametissejäämine sattus küsimärgi alla. Lõpuks suruti Ida-Berliini meeleavaldajad Nõukogude väegrupi tankide ja Kasernierte Volkspolizei jõududega vägivaldselt maha. Enam kui 500 muus asulas jätkusid meeleavaldused veel paar päeva pärast seda.
Lääne-Saksamaal tähistati 1953. aasta ülestõusu iga aasta 17. juunil riigipühana kuni Saksamaa taasühinemiseni aastal 1990, kui see asendati Saksa ühtsuse päevaga, mis on 3. oktoobril.
Valgma järv
pisi|Valgma järv Lääne-Virumaal Valgma järv (ka Pundi järv) on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Jõepere külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 492 m.
Siuntio kirikuküla
Siuntio ehk Siuntio kirikuküla on asula Soomes Uusimaa maakonnas Siuntio vallas. Siuntio kolmelööviline maakivikirik on ehitatud arvatavasti 1460. ja 1489. aasta vahel ning pühitsetud Peetrusele.
Viis kilomeetrit lõuna pool asub Siuntio jaamaküla, praegune valla halduskeskus.
Friedrich II (Brandenburg)
thumb|Alexander Calandrelli loodud kuju, 1898, endine [[Siegesallee, Berliin]]
Elulugu
Friedrich II sündis Tangermünde lossis (Burg Tangermünde), kui Tangermünde oli Brandenburgi markkrahvkonnas, Friedrich I-le, Brandenburgi esimesele Hohenzollernist valitsejale, ja tema naisele Elisabethile. Teise pojana olid tal vennad Johann Alkeemik ja Albrecht Achilles, kes mõlemad valitsesid samuti Brandenburgi kui markkrahvid.
1421. aastal, 8-aastaselt, kihlati Friedrich Jadwiga Jagiellonkaga, kuid too suri 8. detsembril 1431, enne abielu sõlmimist.
1453. aastal saadeti Friedrich II-le kui Brandenburgi markkrahvile Rhodoselt Püha Johannese rüütlite suurmeistri kirjutatud kiri, milles ta teavitas teda Konstantinoopoli langemisest ja palus tal saata neile toetust, mis lubaks neil jätkata võitlust Türgi ohu vastu. Tema vastus on teadmata.
Perekond ja lapsed
11. juunil 1441 abiellus Friedrich II Saksimaa kuurvürsti Friedrich I tütre Katharinaga (1421 – 23. august 1476). Nad said kolm last (ja Friedrichil oli üks sohilaps):
Sekveneerimine
Sekveneerimine ehk järjestusanalüüs ehk järjendamine (inglise sequencing) on monomeeride (nukleotiidide, aminohapete) järjestuse kindlaksmääramine informatsiooniliste biopolümeeride (DNA, RNA, valkude) molekulides.
Sekveneerimine annab tulemuseks märkidest koosneva tõlgenduse, mida nimetatakse sekventsiks, ja kirjeldab suuremat osa sekveneeritud molekulist. "Suuremat osa" kirjeldab ta sellepärast, et sekveneerimismeetodid ei ole täiuslikud. Näiteks DNAd sekveneerides antakse järjestus nelja erineva nukleiinhappejäägi jadana (lühendatult A, T, C, G), kuid rakus endas võivad need olla modifitseeritud ehk sekveneerimisel tulemuseks saadud A ei pruugi olla sama rakus päriselt oleva monomeeriga. Samuti annab sekveneerimine tulemuseks polümeeri järjestuse, kuid ruumiline struktuur tuleb leida teiste meetodite abil ja see võib olla vägagi keeruline.
Sekveneerimine on tänapäeva bioteaduste alal üks vajalikumaid tehnikaid. Ilma selleta oleks näiteks pea võimatu koostada evolutsioonipuid või arendada välja kindlaid mehhanisme sihtivaid ravimeid ja isegi teada neidsamu mehhanisme tuvastada, sest kõige selle jaoks oli vähemalt mingis etapis kasutatud biomolekulide sekveneerimist.
Kronoloogia
1943. aastal näitasid Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclin McCarty, et DNA kannab pärilikkuse informatsiooni.
1951. aastal tegi Frederick Sanger kindlaks veise insuliini aminohappelise järjestuse.
1953. aastal avaldasid James D. Watson ja Francis Crick artikli DNA kaksikheeliksmudeli kohta.
1957. aastal sõnastas F. Crick molekulaarbioloogia põhidogma.
1965. aastal suudeti sekveneerida 77-nukleotiidiline lõik seene tRNAst (Robert W. Holley grupp).
1977. aastal avaldasid Allan Maxam ja Walter Gilbert artikli "DNA sequencing by chemical degradation" (DNA sekveneerimine keemilise degradatsiooni abil), Frederick Sanger tuli samal ajal välja enda meetodiga, DNA sekveneerimine ahela terminatsiooni abil.
1984. aastal dešifreerisid Medical Research Counsili teadlased Epsteini-Barri viiruse kogu genoomi (170 kb)
1987. aastal tuli Applied Biosystems turule esimese automatiseeritud sekvenaatoriga, mudel ABI 370.
1990. aastal alustati projektiga sekveneerimaks inimese genoomi (Human Genome Project HGP).
1996. aastal leiutasid Pål Nyrén ja Mostafa Ronaghi pürosekveneerimise.
2000. aastal tuli Lynx Therapeutics välja esimese, kuid kohmaka järgmise põlvkonna sekvenaatoriga.
2001. aastal avaldasid nii Human Genome Project kui ka Celera enda esialgsed genoomid.
2004. aastal tuli 454 Life Sciences välja pürosekveneerimisel põhineva järgmise põlvkonna sekvenaatoriga, mis vähendas sekveneerimishindu automatiseeritud Sangeri sekvenaatoriga võrreldes kuuekordselt.
DNA sekveneerimine
DNA sekveneerimiseks kutsutakse DNA molekuli primaarse struktuuri nukleotiidse järjestuse määramist. Hiljutise ajani on sekveneerimisel rohkem kasutatud ahela terminatsiooni ehk Sangeri meetodit (inglise keeles chain termination method või Sanger sequencing), mille arendasid välja Frederick Sanger ja Alan Coulson 1970. aastate teisel poolel. Samaaegselt tulid oma sekveneerimise taktikaga välja ka ameeriklased Allan Maxam ja Walter Gilbert, kuid nende meetod kaotas oma populaarsuse, kuna Sangeri meetodit sai kergemini automatiseerida ja ohtlikke reagente kasutati märgatavalt vähem. Tänapäeval tuleb suurem osa sekveneerimisandmetest "järgmise põlvkonna sekveneerimise" (inglise keeles NGS ehk Next Generation Sequencing) platvormidelt, mille tehnoloogiad on erinevate korporatsioonide patentidega kaitstud ja seetõttu üksteisest erinevad. Enamiku NGS tehnoloogiate ühiseks omaduseks on see, et pinnal paigal olevate DNA juppide (inglise keeles template) alusel sünteesitakse komplementaarne vastasahel, mida tehes registreeritakse iga lisatud nukleotiidi korral kiirgus või keemiline signaal. Üleüldiselt iseloomustab sääraseid tehnikaid "sünteesi abil sekveneerimine" (inglise keeles sequencing by synthesis). DNA järjestus hoiab endas vajalikku informatsiooni, mis laseb elusorganismidel ellu jääda ja paljuneda. Seetõttu on DNA järjestuse teadmine oluline nii baasteadustes kui rakendusteadustes. DNA sekveneerimise tähtsust suurendab ka see, et seda leidub kõigis elusorganismides, tehes selle kasutatavaks põhimõtteliselt kõikidel bioloogia aladel. Näiteks meditsiinis saab seda kasutada haiguste identifitseerimiseks ja potentsiaalselt ka ravi väljatöötamiseks erinevatele geneetilistele haigustele. Sama käib ka erinevate patogeenide kohta.
Sangeri sekveneerimine
pisi|Vasakul sekvents geeliradadel, paremal sekvenaatorist tulnud pilt Sangeri sekveneerimise ehk ahela termineerimise metoodika oli 1980. aastatest alates põhiline DNA sekveneerimise meetod (laialdane kasutus tänapäevalgi). Järgmise põlvkonna sekveneerimistehnoloogiad on hakanud eelmise kümnendi keskpaigast alates sekveneerimist enda peale võtma ja enamik sekveneerimise informatsioonist tuleb tänapäeval sealt. Sellegipoolest ei tasuks alahinnata selle meetodi panust bioteadustesse. Suurem osa eri liikide genoome, mis sekveneeriti enne järgmise põlvkonna sekvenaatorite ajastut (sealhulgas ka inimese oma), sekveneeriti selle sama metoodika abil. Lisaks kasutati Sangeri sekveneerimist ka teiste biopolümeeride, valkude ja RNA, kaudseks sekveneerimiseks, sest nende sekveneerimine otse on keerukam.
Ahela terminatsiooni meetod vajab üheahelalist DNAd, DNA praimerit, polümeraasi, vastavaid desoksüribonukleotiidtrifosfaate (dNTP) ja modifitseeritud nukleotiide (didesoksüNTP-d e ddNTP), millel puuduvad sünteesi jätkamiseks vajalikud 3’-OH rühmad. Kõigepealt liituvad DNA praimerid DNA maatriksmolekuliga täpselt samast kohast, siis seondub sinna DNA polümeraas. Edasine põhimõte seisneb algsele üheahelalisele DNA molekulile komplementaarse vastasahela sünteesis sel moel, et vastasahela süntees katkeks juhuslikul hetkel, kuid kindlat tüüpi nukleotiidi (kas siis A, T, C või G) juures. Algselt saavutati see, viies vastasahela süntees läbi neljas eri reaktsiooninõus, kus igas nõus asus vaid ühte tüüpi ddNTPd. Kuna igas nõus on korraga väga palju samasuguseid DNA maatriksmolekule, tekib ddNTPde juhuslikul ahelasse liitumisel suur kogus erineva pikkusega DNA ahelaid, mis lõppevad kindla nukleotiidiga. Need ahelad tuleb siis panna kõrge lahutusvõimega geelile, iga reaktsioonitüüp eri rajale ja sealt lahutuvad nad pikkuse alusel kindlasse järjekorda. Nelja rada korraga vaadates saab DNA järjestuse kindlaks teha. Automatiseeritud masinates kasutatakse reaktsioonisegus nelja eri ddNTPd korraga, iga ddNTP eri värviga fluorestseerivalt märgistatud. Tänu sellele ei ole vajadust reaktsiooni neljas eri nõus läbi viia ja ka geelil, mis asub masinates kapillaari sees, piisab ühest ainsast rajast, et järjestus edukalt välja lugeda. ddNTP (varem märgistati ka praimereid ning dNTP-sid) märgistatakse kas fluorestsentselt või radioaktiivselt, et hiljem eri nukleotiididel vahet teha. Siis viiakse nende koostisosade abil läbi DNA vastasahela süntees, mis mingil hetkel lülitab endasse ka ddNTP, mille peale ahela süntees lõpeb. Pärast seda denatureeritakse reaktsioonisegu ja sünteesitud eri pikkustega DNA ahelad liiguvad geelil eri kiirusega, ja on seetõttu eristatavad. Algupärases meetodis pandi iga ddNTP-ga tehtud reaktsioon polüakrüül-uurea geeli eri rajale ja saadi selle kaudu sekvents teada, kuid tänapäeval saab eri lainepikkusega fluorestseeruva ddNTP kaudu teha neil vahet ka läbi ühe raja jooksutades. Automatiseeritud masinates on see rada kapillaari sees, mis jookseb mõõteandurite eest läbi, andes sellega järjestuse.
Järgmise põlvkonna sekveneerimine
Kuigi Inimese Genoomi Projekt (HPG) oli edukas, olid ka selle kulud väga suured: 13 aastat kestnud projekti hinnaks kujunes üle 3 miljardi dollari. Kuna vajadus ülegenoomsete andmete järele oli väga suur, siis tuli leida uusi ja odavamaid viise DNA sekveneerimiseks. Suuna näitas kätte Lynx Therapeuticsi RNA sekvenaator. Sellel tehnikal oli küllaldaselt vigu, näiteks lühikesed readide pikkused (17–20 aluspaari), kuid massiivse paralleelse sekveneerimise põhimõttel oli potentsiaal ühe sekveneerimisega genereerida üüratul hulgal andmeid. Esimesena tulid enda NGS platvormiga välja Jonathan Rothbergi asutatud 454 Corporation (aastal 2004). Samal ajal töötasid S. Balasubramanian ja D. Klenerman välja enda sekveneerimistehnoloogiat ja asutasid firma Solexa. Nende sekvenaator oli esimene instrument, mis oli võimeline genereerima 1 GB andmeid ühe jooksuga. Esialgsed readid olid aga kõigest 26 aluspaari pikad, kuid nende tehnoloogias oli potentsiaali ja aastal 2007 maksis Illumina selle tehnoloogia eest 600 miljonit USA dollarit. George Church ja tema kolleegid tulid 2005 välja enda sekveneerimistaktikaga, mille ostis ära Applied Biosystems. Need kolm firmat on haaranud suurema osa teise põlvkonna sekvenaatorite tootmise turust ja esialgsed seadmete andmetootmismahud on suurenenud sadu kordi.
Erinevates teise põlvkonna sekveneerimisplatvormides kasutatakse erinevaid, üksteisele järgnevaid tehnikaid, kuid neid saab sarnasuste abil koondada järgmiselt: maatritsi (inglise keeles template) valmistamine, sekveneerimine ja signaali lugemine.
Alguses tuleb valmistada DNA-genoteek ehk genoomiraamatukogu (inglise keeles library), mis kujutab endast ühtlase pikkusega adapteritega DNA juppe. Siis tuleb genoteegis olevad jupid seondada pinnale, millelt toimub hilisem sekventsi väljalugemine, ning enamikul platvormidel toimub selles kohas ka kohalik PCR võimendus. Illumina puhul näeb see protsess välja nii, et DNA-genoteegi üksik molekul seondub kiibile kusagile suvalisele kohale, mis asub teistest genoteegi molekulidest suhteliselt kaugel ja sinna moodustub spetsiaalse PCR lahenduse kaudu tihe grupp samu molekule. Sealt edasi toimub kõikidel platvormidel erinev, kuid põhimõttelt mingisugust sünteesireaktsiooni kasutav vastasahela süntees, kus iga uue nukleotiidi või oligomeeri lisandumisel registreeritakse mingisugune signaal (enamasti kindla lainepikkusega valgus). Kuigi kiipidele paigutumine oli algselt juhuslik, ei muutu maatriksahela asukoht ja seade on võimeline järjestama samast asukohast pärit olevaid signaale readiks. Siit tulebki NGS platvormide suur eelis Sangeri sekvenaatorite ees, sest kuigi Sangeri sekvenaatorid genereerivad enamasti pikemaid reade, ei ole võimalik paigutada nii paljusid kapillaare paralleelselt, kui seda NGS platvormid suudavad. Näiteks loeb Illumina võimsaim masin järjestusi ühelt kiibilt (flow cell) paralleelselt 3 miljardist positsioonist.
NGS sekvenaatoritest tulevad toorandmed koosnevad suhteliselt lühikestest juppidest. Olenevalt platvormist on keskmised readid mõnikümmend kuni 700 aluspaari pikad. Inimese puhul oleks sääraste juppide osalise kattuvuse abil genoomi koostamine tarbetult arvutusvõimsust kulutav operatsioon. Selle asemel võrreldakse neid juppe juba teada oleva genoomiga ja kaardistatakse need jupid sinna. Kogu protsess nõuab arvutitelt sellegipoolest väga palju ja tänapäeval on nende tehnoloogiate viga juba selles, et arvutusvõimsus ei kasva nii kiiresti, nagu kasvab andmete tekitamispotentsiaal.
RNA sekveneerimine
RNA on sünteesitud DNA ahela pealt, kuid DNA sekveneerimine ei anna vastust selle kohta, missuguseid geene antud hetkel uuritavas koes/rakus ekspresseeritakse ja kuidas seda RNAd töödeldud on (vajalik näiteks vähiuuringutes). Selle jaoks läheb vaja sekveneerida ka RNAd. Kuna RNA ei säili tavakeskkonnas nii hästi ja DNA jaoks on sekveneerimine juba välja töötatud, seisneb RNA sekveneerimine uurimise all oleva RNA rikastatud proovilt cDNA (komplementaarne DNA) sünteesis ja siis selle sekveneerimises DNA sekvenaatoritega. RNA sekveneerimine erineb DNA sekveneerimisest suuremalt jaolt vaid genoomiraamatukogu valmistamises ja andmete analüüsis. Siin on erandiks Helicos Biosciences, kes arendab välja DRSTM (inglise keeles single molecule direct RNA sequencing) platvormi.
RNA sekveneerimiseks tuleb kõigepealt rikastada eraldatud RNAd uuritavate molekulide suhtes. Kogu transkriptoomi shotgun sequencing (RNA-Seq) puhul tähendaks see ribosomaalsest RNA-st lahti saamist, kuna see moodustab väga suure enamiku kogu transkribeeritavast RNAst. Levinuim viis selle tegemiseks on magnetiliste helmestega mRNA polüA saba pidi seondumine ja siis ülejäänud RNA väljapesemine. Sellele järgneb cDNA süntees ja fragmenteerimine soovitud pikkusega juppideks, pärast mida tuleb genoteeki töödelda vastavalt uurimuse ja platvormi vajadustele. Hilisem andmeanalüüs on tihti veelgi rohkem arvuteid koormav kui DNA sekveneerimistel, kuna mitte kõiki reade ei saa kaardistada referentsandmebaasidele ja mõnikord on vajalik de novo joondamine.
Valkude sekveneerimine
Kui uuritavat valku kodeeriv geen on teada, siis on palju lihtsam sekveneerida selle geeni DNA või mRNA ning sealt lugeda välja valgu aminohappeline järjestus. Et teada, mis geeni produkt see on, tuleb sekveneerida valgust lühike jupp (nt 15 aminohapet) ja kasutada seda infot, et luua komplementaarne marker valgu RNAle. Seda kasutades tuleb isoleerida vastav mRNA, mida siis omakorda sekveneerida. Muidugi tuleb arvestada võimalusega, et pärast translatsiooni muudetakse valgu järjestust ja seetõttu on mõnikord siiski vaja sekveneerida valku otse. Otseseks valkude sekveneerimiseks on kaheks valitsevaks meetodiks massispektromeetria ja Edmani degradatsioon.
Massispektromeetria puhul seeditakse endoproteaasi teel proteiin tükkideks ja need tükid lastakse läbi kõrgsurvevedelikkromatograafia kolonni. Peptiidid pihustatakse kohe pärast nende kolonnist väljumist läbi tugeva positiivse pingega otsiku spektromeetrisse, kus laeng lahutab tilgad väikesteks fragmentideks, kuni iga tilk on vaid üksik ioon ja läbi elektromagnetvälja liikudes eralduvad need laengu/massi suhte järgi detektori eri positsioonidele. Seda protsessi korratakse erinevate seedeensüümidega ja lõplik järjestus üritatakse selle põhjal välja arvutada.
Anhorn von Hartwiss
Anhorn von Hartwiss (vene keeles Ангорн де Гартвис) oli šveitsi päritolu Liivimaa aadlisuguvõsa.