cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šlaager
Saksa majandusime (umbes 1955–1962)
Samal ajal olid ülipopulaarsed ka meremehelaulud ja mereballaadid. Freddy Quinn korraldas nädalatepikkusi turneesid lauludega "Die Gitarre und das Meer", "Junge komm bald wieder" ja "Unter fremden Sternen". Quinn kujunes kõigi aegade edukaimaks lööklauljaks 1956. aastal lauldud lauluga "Heimweh". Tema lauldud lauludega müüdi miljoneid heliplaate ja ta võitis 1956. aastal esimese Grand Prix Eurovisioni (tänapäeval Eurovisiooni lauluvõistlus) lauluga "So geht das jede Nacht", mis tugines Bill Haley laulule "Rock around the clock". Lööklauludeks said ka austerlanna Lolita jaapanis ja USA-s lauldud "Seemann, deine Heimat ist das Meer" ja Lale Andersen lauludega "Unter der roten Laterne von St. Pauli", "Blaue Nacht am Hafen" ja "Ein Schiff wird kommen". Ida-Saksamaal oli samal ajal populaarne Jenny Petra lauluga "Weiße Wolken, blaues Meer und Du".
Selle aja teismeliste eeskujudeks kujunesid Conny ("Zwei kleine Italiener") ja Peter Kraus ("Sugar Sugar Baby"), kes esinesid nii duetina kui ka solistidena paljudes edukates filmides ja heliplaatidel. Vähem edukas polnud ka Ted Herold lauludega "Ich bin ein Mann" ja "Moonlight".
See ajastu lõppes biitlite aja tulekuga, kui Saksamaal sai eriti populaarseks laul "I Want to Hold Your Hand" ja "She Loves You". Kuna Elvis Presley tihti nagu faalanks murdis korduvalt läbi saksa levimuusika edetabelitesse oma ingliskeelsete lauludega, hakkas ka saksa oma lööklauludel esinema järjest rohkem ingliskeelseid pealkirju.
1960. aastad
Välismaiste interpreetide ja lööklaulude vool ei lakanud. Muusikatööstuse tõeline globaliseerumine algas eriliselt 1960. aastate alguses. Saksa turule jõudsid inglise, prantsuse, skandinaavia, itaalia ja ameerika interpreedid, kes esinesid tihti saksa keeles. Sellised artistid olid näiteks
Lööklauluartistidena püüdsid sel ajal läbi lüüa ka mitmed sportlased. Tõkkejooksja Martin Lauer oli juba aastaid varem edukalt esinenud lauludega "Taxi nach Texas" ja "Ich sitz’ so gern am Lagerfeuer". Edukad olid ka iluuisutajad Marika Kilius lauluga "Wenn die Cowboys träumen", Hans-Jürgen Bäumler lauluga "Honeymoon in St. Tropez" ja Manfred Schnelldorfer lauluga "Wenn du mal allein bist" ning jalgpallur Franz Beckenbauer lauluga "Gute Freunde" ja väravavaht Petar Radenković lauluga "Bin i Radi, bin i König" ning austria suusatajad Karl Schranz ja Toni Sailer lauluga "Tiroler Hula-Hupp".
1970. aastad (1968–1980)
1960. aastate keskpaik oli saksakeelse lööklaulu õitseajaks. Sealt alates algas allakäik, mis on kõige paremini jälgitav müüginumbrite vähenemisena. Kui 1962. aastal olid veel kõik lööklaulud saksakeelsed, oli see suhtarv aastaks 1966 vähenenud juba ainult 50%-ni, vähenedes kümnendi lõpuks 5–10%-ni. Saksa lööklauluturu vallutasid biitmuusika, rokk ja popmuusika ja seniste lööklaulutähtede looming muutus väheste eranditega kiiresti nišitooteks. Sellel ajal esines küll veel ka erandina üksikuid saksakeelsete lööklaulude edetabelisse jõudmisi. Näiteks Drafi Deutscher asutas 1960. aastatel talendisaate, kus kõlanud "Shake Hands", "Heute mal ich dein Bild" ja eriti "Marmor, Stein und Eisen bricht" jäid kauaks edetabelite tippu.
Saksa lööklaulud särasid siiski veel ka 1970. aastatel seoses suurejooneliste teleülekannetega Müncheni olümpiamängudelt 1972 ja jalgpalli maailmameistrivõistlustelt 1974. ZDF-Hitparade, mis oli 1970ndate üks olulisemaid lööklauluinstitutsioone, tutvustas iga kuu vanu ja uusi interpreete ja laule. Seal esinesid sageli Michael Holm ("Mendocino", "Tränen lügen nicht", "Barfuß im Regen", "Lucille"), Udo Jürgens ("Aber bitte mit Sahne" ja "Mit 66 Jahren") ja tema nimekaim Andrea Jürgens ("Und dabei liebe ich euch beide"), kes tuli estraadile kui muusikatööstuse lootus. Saksa lööklaulutaevas särasid sel ajal ka Peter Maffay ("Du"), Chris Roberts ("Du kannst nicht immer 17 sein"), Cindy & Bert ("Immer wieder sonntags"), Bernd Clüver ("Der Junge mit der Mundharmonika"), Jürgen Marcus ("Ein Lied zieht hinaus in die Welt"), Katja Ebstein ("Es war einmal ein Jäger", "Theater") ning Freddy Breck ("Bianca", "Rote Rosen").
Eriti 1970. aastatel levis n-ö ühe lööklaulu ime. Kuigi Saksamaa iganädalane Media Control paigutas müüduimate pealkirjade esikümnesse järjest rohkem ingliskeelseid laule, ei kadunud sealt täielikult ka saksakeelsed lööklaulud. Isegi alates 1971. aastast Ilja Richteri poolt ZDF-is modereeritud televisioonisaade "Disco" kujutas enesest alguses segu saksa ja muust rahvusest lauljate loomingust. Samas tõi seesama saade Saksamaale ka uue muusikamaitse. Lööklauljad võtsid aegamööda üle kiirema rütmi ning püüdsid seda lööklaulumuusika kontseptsioonidega sobitada. Vanadest lauludest tehti ka uusi arranžeeringuid, neid hakati esitama džässkoosseisude poolt, taustale lisati koor, saates hakati elavate muusikute asemel järjest rohkem kasutama odavamalt kättesaadavaid süntesaatoreid. Üheks sellise töödeldud laulu näiteks on France Galli "Dann schon eher der Piano-Player". Ajastu vaimule vastava nivelleerimise tulemusel kaotasid paljud laulud nii oma omapära, muutudes odavalt ja kiiresti valmistatavateks toodeteks.
1980. aastatest tänapäevani
1980. aastate alguses tekkis n-ö uus saksa laine NDW (Neue Deutsche Welle), millel oli lööklauluga vähe pistmist. Traditsioonilised lööklaulud tõrjuti edetabelitest NDW laulude ja ingliskeelsete pealkirjade poolt välja ja ka raadios kuulis traditsioonilisi lööklaule järjest vähem. Et traditsioonilist lööklaulu "päästa", püüti sellele teatud interpreetide ja muusikatööstuse poolt rohketes telesaadetes anda uus sisu n-ö rahvaliku muusika näol. Uue saksa laine kommertsialiseerumisel selliste interpreetide nagu Hubert Kah või Fräulein Menke tekkis mõiste "uus saksa lööklaul".
1990. aastatel toimus Saksamaal vanade moesuundade retrolaine, mis puudutas nii muusikat, riietust ja aksessuaare. Uuesti populaarseks muutus 1970-ndate mood, mida lööklaulužanris esindasid Guildo Horn, Dieter Thomas Kuhn ja Petra Perle. Hiljem sai väga populaarseks ka rahvalik lööklaul. 1997. aastal koostati Saksamaal ka selle žanri edetabel. Novembris 1997 ilmus esimene number väljaandest Deutschen Schlager Charts, mida toimetas Uwe Hübner, kes oli sel ajal ZDF-i lööklauluedetabeli ("ZDF-Hitparade") moderaator. Selles said taas kokku nii retrolööklaulud, "klassikalised šlaagrid" kui ka saksakeelsed popnumbrid. Lööklauluedetabelid kuulusid osaliselt ka üldisse levimuusika edetabelisse Media Control, milles see figureeris puhta müügiedetabelina.
Saksa lööklaulude paremik kõlas tänu retrotendentsidele järjest rohkem raadios ja televisioonis. Järjest rohkem noori avastas enda jaoks 1970.–1980. aastate lööklauluklassika. Hamburgis, Essenis ja Offenburgis tekkisid saksa lööklauluühingud. ZDF-i edetabeli ("ZDF-Hitparade") koostamine lõpetati 2000. aastal.
"Lihtsa laulu" rahvusvaheliseks konkursiks kujunes 1956. aastal loodud Eurovisiooni lauluvõistlus, mis toimus sestpeale igal aastal. Viimastel aastatel on ka see laienenud popmuusika eri suundades ja tüüpiline lööklaulu osa selles on nõrgenenud.
Tänapäeval on päris mitmeid saksakeelseid raadiojaamu, mis on seadnud ülesandeks teha lähetusi ainult lööklaulusõpradele. Uued interpreedid, nagu DJ Ötzi, kes püüavad ühendada eri žanre, troonivad tihti edetabelites. Näiteks lauluga "Ein Stern (… der deinen Namen trägt)" müüdi umbes miljon plaati, olles sellega saksa kauamängivate heliplaatide 100 müüduma hulgas. Edukad on olnud ka lööklauljatarid Helene Fischer ja Andrea Berg.
Naelaste
Naelaste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Naelaste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Nanelson (Olustvere vallas 17. mail 1935). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Naelaste Eestis alla viiel mehel ja 5 naisel.
Järva-Madise Raamatukogu
Raamatukogu liideti Ahula raamatukoguga 2011. aastal, misjärel Järva-Madisele jäi Ahula raamatukogu teeninduspunkt.
2019. aastal avati samas rahvaalgatuse korras Järva-Madise külaseltsi raamatukogu.
Bantiki keel
Bantiki keel on Malai-Polüneesia keelte Filipiini rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Indoneesias Sulawesi saarel Põhja-Sulawesi provintsis.
Sailor (laev)
Sailor on Eesti laevandusettevõtte Tallink ro-pax-laev, mis sõidab Paldiski–Kapellskäri liinil. Laev ehitati Poolas Gdanskis 1987.
Bantiki keel
Bantiki keelt peetakse meeste keeleks. Seda räägivad peamiselt vanemad mehed. Naised räägivad malai keele manado murret.
Kõnelejate arv on umbes 3000.
Mitmikmäng
Mitmikmäng (ingl. multi-player game) on arvutimäng, mida saavad arvutivõrgu abil samal ajal koos mängida mitu inimest, kes võivad asuda erinevates geograafilistes punktides.
Mäng toimub serveris. Serverisse saab ühenduda sisestades mängu IP-aadressi ja mõned serverid kasutavad toena Hamachi-t, Tunngle-t või muid tugisid. Kõikidel serveritel on oma erinev IP-aadress, samuti ka piiratud mängijate hulk. Kõik serverid ei ole kõikidele avatud, mõned on privaatserverid (ingl. Private Server), kuhu saavad siseneda ainult nt omanike sõbrad, või need kes ta ise valib. Need serverid on kas siis kindla koodiga või siis serveri administraator eemaldab mängija serverist.
Marleasing SA v La Comercial Internacional de Alimentacion SA
Marleasing SA v La Comercial Internacional de Alimentacion SA (1990) C-106/89 on oluline Euroopa Liidu kohtu kaasus, mis puudutab direktiivide kooskõlalise tõlgendamise küsimust. Täpsemalt, kohus otsustas kas Euroopa Liidu riikide kohtud peavad tõlgendama siseriikliku õigust Euroopa Liidu õiguse valguses isegi kui vastav direktiiv ei ole siseriiklikult vastu võetud. Koos asjaga Sabine von Colson ja Elisabeth Kamann v Land Nordrhein-Westfalen oli oluline lahend direktiivide kaudse õigusmõju põhimõtte väljakujunemisel.
Asjaolud
Hispaania äriühing Marleasing SA (Marleasing) esitas kohtusse nõue teise äriühingu La Comercial Internacional de Alimentacion SA (La Comercial) sundlõpetamiseks. Nõue põhjenduseks nad tõid välja, et La Comercial'i asutamisleping oli "alusetu, võltsitud tehing, mis oli loodud ainuüksi eesmärgiga petta La Comerciali võlausaldajaid". La Comercial aga vaidles vastu, et vastavalt direktiivi 68/151/EMÜ artiklile 11 asutamislepingu "alusetus" ei ole piisavaks põhjuseks äriühingu sundlõpetamiseks.
Kohtuotsus
Vastates eelotsuse küsimusele Euroopa Kohus rõhutas kooskõlalise tõlgendamise olulisust siseriiklike vaidluste lahendamisel. Sealjuures kohus vastas eelotsuse küsimusele, et õiguse kohaldamisel liikmesriikide kohtud on kohustatud tõlgendama siseriikliku õigust EL õiguse valguses vaatamata sellele kas üks või teine direktiiv on siseriiklikult vastu võetud või mitte.
Toomas Paur
Toomas Paur (sündinud 17. märtsil 1949 Võrus) on eesti poliitik. Ta oli alates 11. detsembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu liige.
Toomas Paur on kuulunud Reformierakonda, Tuleviku Eesti Erakonda, Demokraatlikku Tööparteisse, Maarahva Erakonda ja Eestimaa Rahvaliitu. 2007. aastal astus ta Eesti Keskerakonda.
Paur lõpetas 1975. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina. 1987–1994 oli ta Maaritsa kolhoosi esimees. 1996. aastal valiti ta Eesti Reformierakonna nimekirjas Valgjärve valla volikogu liikmeks.
Paur oli Põlvamaa Tootjate Liidu üks taasrajajaid ja selle esimees. Ta on töötanud pulmavanemana ja Raadio Martas saatejuhina.
Rahvaliidus oli ta erakonna Kagu-Eesti koordinaator ning tegi Arnold Rüütlile 2001. aasta presidendivalimistel kampaaniat.
Keskerakonnas on ta Valgamaa, Põlvamaa, Tartumaa, Jõgevamaa ja Võrumaa koordinaator. 2012. aastal väitis ta, et annetas 2010. aastal Keskerakonnale 30 000 krooni sularahas.
Ta kuulub Võru linnavolikokku ja oli 2009–2010 ning taas alates detsembrist 2015 linnavolikogu esimees. Ta on Võrumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige ja AS Võru Vesi nõukogu liige.
Paur kandideeris 1995. aasta Riigikogu valimistel valimisliidu Õiglus nimekirjas valimisringkonnas nr 10, sai 77 häält, kuid valituks ei osutunud. 1999. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta samas Eestimaa Ühendatud Rahvapartei nimekirjas, sai 254 häält, kuid valituks ei osutunud. 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 11, sai 511 häält, kuid valituks ei osutunud. 5. märtsil 2015 esitas ta Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse, milles taotles Võru Maakonna Valimiskomisjoni hääletamistulemuste protokollis sisalduva otsuse valimisringkonnas nr 11 hääletamistulemuste kindlakstegemise kohta tühistamist ja valimisringkonnas nr 11 hääletamistulemuste kehtetuks tunnistamist ning valimisringkonnas kordushääletamise korraldamist. Põhjuseks tõi ta ajalehes Postimees avaldatud artikli, kus väideti, et Võru Pensionäride Päevakeskuse juhataja hääletas eelhääletamise ajal oma tööarvutist päevakeskuse pensionäride eest, võttes selleks inimeste ID-kaardid ja paroolid. Vabariigi Valimiskomisjon otsustas jätta kaebuse rahuldamata.
Päinurme Raamatukogu
Päinurme Raamatukogu on rahvaraamatukogu Järva vallas Päinurmes.
Toomas Paur
Isiklikku
Ta on abielus Gleeri Pauriga. Nad elavad Tartu maakonnas Ülenurme vallas. Neil on kolm täiskasvanud last: Jaanus, Meelis ja Kristiina.
Lõuna-Eestis on Toomas Pauri järgi läinud käibele väljend "pauri tegema" ehk "paurima", mis tähendab suurema suutäie nimel partei vahetamist või ka parteis tavapäratut soleerimist.
Žarnovica
Žarnovica (saksa keeles Scharnowitz, ungari keeles Zsarnóca) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Žarnovica ringkonna halduskeskus.
Päinurme Raamatukogu
Ajalugu
Raamatukogu asutati 1912. aastal kirjandusringi nime all. 1920. aastal viidi kogu üle Päinurme koolimajja, 1923. aastal viidi kool mõisahoonesse, koos sellega ka raamatukogu.
Žarnovica
Linnas asuvad Revište lossi varemed.
Päinurme Raamatukogu
Ajalugu
1941. aastal põles koolimaja koos raamatukoguga maha, 1945. aastal alustas raamatukogu uuesti tööd.
Žarnovica
Geograafiline asend
Žarnovica asub Žiari nõos Hroni jõe ääres, Banská Bystricast ligikaudu 42 km edelas.
Päinurme Raamatukogu
Ajalugu
Raamatukogu asunud:
Alates 1. jaanuarist 2020 tegutseb raamatukogu Järva Vallaraamatukogu allüksusena.
Žarnovica
Ajalugu
Linnaõigused sai Žarnovica 1563. aastal. 1644 ja 1664. aastal said türklased Žarnovica all lüüa.
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žarnovica elanikkonnast slovakke 90,99%, mustlasi 0,6%, poolakaid 0,45%, tšehhe 0,29% ja hiinlasi 0,14%. Rahvus oli teadmata 7,17%-l elanikest.
Mustvee Muusika- ja Kunstikool
Mustvee Muusika- ja Kunstikool on huvikool Jõgeva maakonnas Mustvee linnas.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1995. Muusikaosakonnas sai siis õppida klaverit ja viiulit ning kunstiosakond töötas algul huviringina.
Alates 2020. aasta sügisest saab muusikaosakonnas õppida vaskpuhkpillidest trompetit, metsasarve, eufooniumi, trombooni ja tuubat. Peale selle saab õppida klaverit, kitarri, laulu, plokkflööti ja saksofoni.
Alates 2018. aasta juulist on kooli direktor Lauri Väinmaa.
Salitsüülalkohol
pisi Salitsüülalkohol ehk saligeniin ehk 2-hüdroksübensüülalkohol ehk 2-metüloolfenool on üks hüdroksübensüülalkoholide ehk metüloolfenoolide hulka kuuluv orgaaniline ühend.
Omadused
Salitsüülalkohol on valgete liistakute kujuline tahke aine. Molaarmass on 124,14 g/mol. Tihedus on 1,1613 g/cm³. Lahustub vees (73,863 g·l−1, 25 °C), benseenis, alkoholis, eetris ja propüleenglükoolis. Sulamistemperatuur on	83–85 °C, keemistemperatuur, happesus (pKa) on 	–9,93.
Saamine
Saadakse salitsiini ensümaatilise hüdrolüüsi või happehüdrolüüsi teel või sünteetiliselt fenoolist ja formaldehüüdist.
Ruth Beverly Wilson
Ruth Beverly Wilson oli spioneerimises süüdistatud nõukogude luuraja.
Salitsüülalkohol
Saamine
Hüdrolüüsi teel vabaneb ta ka seedetraktis. Osaleb ensüüm salitsüülalkoholi beeta-D-glükosüültransferaas.
Farmakoloogiline toime
Kasutatakse palavikuvastase ravimina ja kohaliku valuvaigistina.
Reinevere Raamatukogu
Reinevere Raamatukogu oli rahvaraamatukogu Järva vallas Reineveres. Kogu suleti 2011. aastal.
Kirjakeel
Kirjakeel on keele vorm, mis on esitatud kirjasüsteemi abil. Ehkki lapsed omandavad kõnekeele vanemate ja kaasinimestega suheldes, tuleb kirjakeelt neile eraldi õpetada. Kirjakeel eksisteerib üksnes täiendusena kõnekeelele, ükski loomulik elav keel ei koosne üksipäini kirjakeelest. Seevastu on paljud keeled ilma kirjakeeleta. Küll esineb surnud keelte seas selliseid, millest on säilinud ainult kirjakeel, samuti on kirjakeel esmane enamiku tehiskeelte puhul.
Kirjakeele mõiste ja piirid ei ole keeleteaduses päris täpselt määratletud. Tänapäeval kaldub kirjakeel kõnekeelestuma, kuna arvuti ja internet võimaldavad inimestel korraldada suure osa oma igapäevasest suhtlusest kirjalikult ja isegi reaalajas. Varem tuli igale kirjalikule eneseväljendusele vastust vähemalt natuke aega oodata, mistõttu kirjakeel polnud nii spontaanne.
Mitmeid kõnekeeles olulisi parameetreid nagu intonatsioon kirjakeeles ei markeerita või markeeritakse napilt (nt hüüumärk ja küsimärk). Ka ei kasutata kirjakeeles paljusid kõnekeeles tavalisi sõnu ja isegi mõningaid sõnaklasse, näiteks parasiitsõnu ehk pragmaatilisi partikleid (noh, no, nagu, eksju) ja funktsionaalseid häälitsusi ehk üneeme (ee, ää). Sõnade tähendused muutuvad kirjakeeles aeglasemalt ning ka grammatiliselt on kirjakeel konservatiivsem kui kõnekeel.
Kui kõnekeelt on raske reeglistada, siis kirjakeele arengut teadlikult suunata on palju lihtsam. Suuresti teevad seda sõnaraamatud, millel ei ole enamasti siiski seadusega kehtestatud normeerivat jõudu. Enamikus keeltes tugineb kogu keelekorraldus ühiskondlikele pooleldi vabatahtlikele normidele: teatud keelekasutust peetakse teatud sotsiaalsetes rollides ja situatsioonides aktsepteeritavaks ning mõningaid variatsioone välistatuteks.
Mõnes riigis suunatakse keele arengut ka ametlike institutsioonide kaudu (keelekorraldus), korraldades vahel isegi keelereforme. Kirjakeele normi nimetatakse õigekeelsuseks. Eesti kirjakeelt normeerib õigekeelsussõnaraamat (ÕS), mida Eesti valitsuse ülesandel koostab Eesti Keele Instituut.
Kurrel (perekond)
Kurrel (Ptychoverpa) on mürkliliste hulka kuuluv seente perekond.
Perekonna autor on Émile Boudier (1907).
Liik:
Khethevan Lomthathidze
Khethevan Lomthathidze (gruusia keeles ქეთევან ლომთათიძე; 11. veebruar 1911 Hidistavi, Kutaisi kubermang – 22. september 2007) oli gruusia lingvist-kaukasioloog, kartvelistika ja abhasistika eriteadlane; esimene gruusia naine, kes sai teaduste doktoriks. Gruusia NSV Teaduste Akadeemia akadeemik (1979).
Trimorphodon
Klassifikatsioon
Perekonda Trimorphodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Levinud Ameerika Ühendriikides, Mehhikos ja Kesk-Ameerikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Trimorphodon seisuga 20.12.2013.
Varajase ja nüüdismuusika festival
Varajase ja nüüdismuusika festival oli aastatel 1978, 1986, 1987 ja 1998 toimunud muusikafestival.
Esimese festivali (1978. aastal) korraldaja oli Eesti NSV Riiklik Filharmoonia, kunstiline juht oli Andres Mustonen. Esimesel festivalil kõlasid nt Arvo Pärdi, Uno Naissoo, Lepo Sumera palad, esindatud oli ka välismaiste heliloojate looming. Muusikakollektiividest oli nii Eesti (nt ERSO puhkpillikvintett, Hortus Musicus) kui ka välismaa ansambleid.
IV festival (1998. aastal) kandis sümboolset nime "20 aastat I varajase ja nüüdismuusika festivalist".
Tango (Ruja)
"Tango" on Eesti ansambli Ruja tangolaul, mille sõnad kirjutas Ott Arder ja muusika Rein Rannap.
"Tango" sõnad ja noodid ja avaldati seevastu märksa varem, juba 1984. aastal populaarsete noodikogumike sarja "Laulge kaasa!" väljaandes nr 73 (koostaja Valter Ojakäär). 2013. aastal ilmus laul ka Rein Rannapi autorikogumikus "Laule ansamblile Ruja". Televisioonis esitas Ruja "Tangot" 1983. aastal saates "Kitsas king: Laulud".
Lisaks Rujale on "Tangot" esitanud näiteks Ruja loomingu kontserdil "Rujaleidja" 2001. aastal ooperilaulja Jassi Zahharov, telesaates "Laululahing" Haapsalu kammerkoor (2009) , saates "Eesti otsib superstaari" Teele Viira (2011) ja instrumentaalversiooni on esitanud tšelloansambel C-Jam (2015)
2008. aastal käsitles Hannes Rumm Ruja "Tangot" ERRi raadiosaates "Kõik puhuvad". Saates meenutas Rein Rannap laulu Tallinna linnahalli helistuudios toimunud lindistamist, mille käigus tema hinnangul sai kasutatud liiga rohkelt helitehnilist töötlust, kuna stuudios osutus neile parasjagu kättesaadavaks tavatult palju Lääne tehnikat. Rannapi mälestuste kohaselt oli Arderil laulutekst valmis enne, kui Rannap kirjutas sellele muusika.
Keila sillad
pisi|Keila raudteesild veebruaris 2015 Keila sillad on sillad üle Keila jõe Keila linna piires.
Kuna Keila jõgi on Keila kandis madal ja paese põhjaga, siis sai juba kauges minevikus seda hõlpsasti ületada. Keilast üles- ja allavett on aga jõgi sügav ning ümbrus laialdaselt soostunud, mis liiklust üksjagu takistab. Nii ongi juhtunud, et siinne iidne sillakoht on olnud asula tekkele määrava tähtsusega.
Pole teada, millal Keila jõele Keila juures esimene kivisild ehitati, kuid et 19. sajandi keskel sild seal seisis, selgub juhtumist, et sild sattus 1853. aastal avariiohtu, sest erakordselt kõrge suurvesi purustas kaks nõrgalt laotud jäämurdjat koos sammaste allosa müüritisega, nii et jõesambad olid varisemas. Silla edasise saatuse kohta andmed puuduvad. Rohkem on teada neljaavalise paevõlvsilla kohta, mis ehitati 1882. aastal raudteesillast allavoolu praeguse jalakäijate silla kohal. Sild oli 47,1 m pikk ja sõidutee laius 4,1 m. Sild sai Teises maailmasõjas kannatada, kui 1941. aastal purustati silla üks võlv. Ava sillati ajutise puittoestikuga. (Vaata ). 1960. aastate algul sild lammutati jõe süvendustööde käigus. Mõned aastad hiljem ehitati samasse kohta jalakäijate sild. 14.veebruaril 2023 avati Tallinna maantee pikendusel jalakäijatele mõeldud ja nüüd Vesiveski nime kandev ühe-avaline terasest lihttalaga 27,6 meetri pikkune ja 4-meetri laiune sild.
pisi|vasakul|[[Keila Keila Jõesaarele viiv uus Linnuse tänava raudbetoonsild]] Mõisaaegset Keila Jõesaart kaunistasid mitmed kivisillad. Juba 1880. aastate lõpus mainitakse ajalooraamatutes Keila mõisa ilusaid kivisildu. Johanna Lahesalu andmetel on viimane kivisild ehitatud 19. sajandil ning ehitajaks oli J. Ventsel. Paekivist mitmeavaline võlvsild asus Keila jõel umbes 400 meetrit raudteesillast ülesvoolu mõisa peahoone taga. Sild võimaldas otsepääsu teisele poole jõge jäävatesse mõisa valdustesse. Seal paiknesid viinaköök, moonakate maja, laut ja muud mõisa majandushooned. Aastail 1960–1961, Keila jõe süvendamistööde käigus, sild lõhati. Hiljem ehitati sellele kohale metalltalakandjaga puidust pealisehitusega jalakäijate sild, mis aga 2000. aastate alguses vandaalide poolt lõhuti. Silla taastas Keila Kiwanis klubi 2005. aastal.
Keila jõe süvendamistööde käigus likvideeriti ka Keila Jõesaarele viiv Linnuse tänava sild ning asendati pinnasest valliga. 2012. aastal, samaaegselt Keila jõe vasakharu puhastus- ja süvendustöödega, ehitati uus Linnuse tee sild, kuuemeetrise avaga raudbetoonist talasild. Silla piirded kavandati raudbetoonsüdamikuga ja paekivivoodriga. Silla laius on 5 meetrit ning pikkus 17,5 m.
Kahe terasest talakanduriga raudteesild Haapsalu–Tallinna raudteel üle Keila jõe valmis 1903. Sild oli kaheavaline ja üldpikkusega 37,8 m. Sild on hiljem ümber ehitatud. Esialgne sild, mis rajati 1870 koos raudteega, oli tõenäoliselt puidust.
Koos Jõeparki viiva sillaga on praegu Keila linna territooriumil kokku 5 silda, neist 2 jalakäijate sillad. Kuues Keila sild valmib 2015. aasta lõpul.
Serkuļi
Serkuļi on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas.
Serkuļis asusid Vainiži vallamaja ja vallakool.
Küla asub valla keskosas. Asula jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale. Aastal 2007 oli külas 20 elanikku.
Lääneprovints (Sambia)
pisi|Lääneprovintsi jagunemine ringkondadeks Lääneprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist.
Lääneprovints piirneb põhjas Loodeprovintsiga, idas Keskprovintsi ja Lõunaprovintsiga ning läänes Angolaga.
Provints hõlmab kunagise Barotsemaa.
Haldusjaotus
Lääneprovints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Inimkeha
See koosneb peast, kaelast, kerest, kätest (õlavartest, küünarvartest ja labakätest) ja jalgadest (reitest, säärtest ja labajalgadest). Kõik kehaosad koosnevad rakkudest.
Lüpsik (perekonnanimi)
Lüpsik on eesti perekonnanimi.
Inimkeha
Pea
thumb|Inimese pea läbilõige Peas asub inimese kõige tähtsam elund aju, aga ka suu, silmad, kõrvad ja nina. Tavaliselt katavad pead juuksed.
Lüpsik (perekonnanimi)
Perekonnanime Lüpsik (Lüpsiak) on pandud Uue-Suislepa mõisas Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Laasing (Leebiku vallas 1936. aastal). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Inimkeha
Kael
Kael on pead ja ülejäänud keha ühendav osa.
Kere
Kere on keha keskne osa, kuhu kinnituvad jäsemed ja pea.
Käed
thumb|Labakäsi Käed on inimese ülajäsemed. Nende osad on labakäsi, küünarvars, õlavars. Labakäed hargnevad sõrmedeks.
Jalad
thumb|Jalad thumb|labajalad Jalad on inimese alajäsemed. Nende osad on reied, sääred ja jalalabad. Jalalabad hargnevad varvasteks.
Hüdroksübensüülalkoholid
Nende erinevast paigutusest tuleneb asendiisomeeria: on olemas
Need on tahked ained. Molaarmass on kõigil 124,14 g·mol−1. Nende OH-happesus (pKa) on lähedane fenooli omale.
Dominik Livaković
Dominik Livaković (sündinud 9. jaanuaril 1995 Zadaris) on horvaatia jalgpallur. Ta mängib Zagrebi Dinamos väravavahina.
Debüüdi Horvaatia rahvuskoondises tegi 14. jaanuaril 2017 mängus Hiina vastu.
3-hüdroksübensüülalkohol
pisi|3-hüdroksübensüülalkohol 3-hüdroksübensüülalkohol on hüdroksübensüülalkoholide hulka kuuluv orgaaniline ühend, metaisomeer.
See on tahke aine. Molaarmass on 124,14 g·mol−1. Sulamistemperatuur on 69–72 °C. OH-happesus (pKa) on –9,83.
Põhjamaade Investeerimispank
pisi|Investeerimispanga logo pisi|Põhjamaade Investeerimispanga liikmed Põhjamaade Investeerimispank (Nordic Investment Bank, NIB) on rahvusvaheline finantsinstitutsioon, mis kuulub Eesti, Islandi, Leedu, Läti, Norra, Rootsi, Soome ja Taani riigile.
Pank tegeleb laenutegevusega nii oma liikmesriikides kui ka arenevatel turgudel Euroopas, Aafrikas, Lähis-Idas, Aasias ja Ladina-Ameerikas. NIB peakontor asub Soomes Helsingis. Panga töökeeled on inglise ja rootsi keel.
Ajalugu
Tegevust alustas NIB 1976. aasta augustis Taani, Soome, Islandi, Norra ja Rootsi koostöö tulemusena. Esimene laenuleping sõlmiti 1977. aastal koguväärtuses 40 miljonit USD. 1982. aastal said NIB pikaajalised laenud kõrgeima võimaliku krediidireitingu AAA/Aaa. 1983. aastal andis pank välja esimese laenu väljaspool asutajariike. 1992 osales pank Balti erasektori ülesehitamisel Baltic Investment Programi (BIP) raames. 2001. aastal liitus NIB Northern Dimensional Environmental Partnership (NDEP) programmiga. 2005. aastal kaasas NIB oma liikmeteks Eesti, Läti ja Leedu.
Missioon
NIB missioon on tagada liikmesriikide jätkusuutlik kasv pikaajaliste laenude abil konkurentsi ja keskkonna parendamiseks, kooskõlas panganduse põhimõtetega.
Strateegia
NIB on defineerinud oma strateegias kaks peamist suunda. Need on konkurents ja keskkond. Konkurentsi arendab NIB oma liikmesriikide vahel laenudega neljale majandusvaldkonnale:
Toetusvaldkonda kuuluvad suured energiaprojektid, tööstusettevõtte tootmistehnoloogiate täiustamine ja arendustegevus. Laenu väljastatakse avalikule sektorile ja erasektori suurettevõttetele. NIB toetab ka väike- ja keskmise suurusega ettevõtteid kohalike finantsasutuste kaudu.
NIB hindab loodus- ja sotsiaalkeskkonna mõjusid laenutaotluste rahuldamisel. NIB huvisfääri kuulub:
Struktuur
Iga liikmesriik määrab ühe kuraatori. Kuraatorid kuuluvad kuratooriumi, panga kõrgeima otsustusõigusega organi, mis vastutab panga staatuse ja kapitali eest. Kuratoorium kontrollib direktorite nõukogu tööd ja kiidab heaks direktorite nõukogu auditeeritud finantsavaldused. Kuraatori eesistuja vahetub liikmesriikide vahel. Liikmesriigid määravad ka ühe liikme keskkomiteesse, mis on panga järelevalveorgan. Finantsalaste avalduste eest vastutab direktorite nõukogu. Iga liikmesriik määrab ühe esindaja ning eesistuja vahetub liikmete vahel. Direktorite nõukogu kontrollib panga presidendi tööd ja võib määrata presidendi õigusi pangaalaste otsuste tegemisel. NIB direktor on 2005. aastast Johnny Åkerholm. Panga presidendi alluvusse kuulub 170 töötajat kõigist liikmesriikidest.
Kapital
NIB käsutuses on 6,1 miljardit eurot. Kapital on proportsionaalne iga liikmesriigi sisemajanduse kogutoodanguga (SKT). 2011. aasta 16. veebruari seisuga jaguneb kapital liikmesriikide vahel järgmiselt (summad on eurodes):
Kogukapitalist moodustab reaalselt sisse makstud kapital 418 601 549 EUR ehk 6,82%. 2010. aastal laenas NIB 4,1 miljardit eurot 65 tehinguga 11 valuutas. Kogulaen ulatus aasta lõpuks 19,944 miljardi euroni ja aasta puhaskasum oli 211 miljonit eurot.
NIB pikaajaliste laenude krediidireiting on aastast 1982 AAA/Aaa, mis on kõrgeim võimalik reiting.
Rahvusvaheline koostöö
NIB teeb rahvusvahelisel tasandil koostööd mitmete finantsasutustega, sealhulgas: Aasia Arengupank (Asian Development Bank; lühend ADB), Aafrika Arengupank (African Development Bank; AfDB), Euroopa Nõukogu Arengupank (Council of Europe Development Bank; CEB), Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (European Bank for Reconstruction and Development; EBRD), Ameerika Riikide Arengupank (Inter-American Development Bank; IDB) ja Maailmapank.
Lisaks teeb NIB koostööd mitmete vahendajatega väikese ja keskmise suurusega ettevõtete toetamiseks. Vahendajad on enamasti liikmesmaade kommertspangad.
Nordic Finance Group
NIB on osa Nordic Finance Groupist, mis koosneb neljast rahvusvahelisest finantsinstitutsioonist ja asuvad Helsingis. Institutsioonid pakkuvad finantseeringuid vastavalt oma kompetentsile. Grupi liikmed on: Põhjamaade Investeerimispank (Nordic Investment Bank; NIB), Põhjamaade Arengufond (Nordic Development Fund; NDF), Põhjamaade Keskkonnainvesteeringute Korporatsioon (Nordic Environment Finance Corporation; NEFCO) ja Nordic Project Fund (Nopef).
Põhjamaade Arengufond
Põhjamaade Arengufond (Nordic Development Fund; NDF) on Põhjamaade rahastatav arengufond, mille eesmärk on võidelda vaesuse ja kliimamuutustega arengumaades. Arengufond toetab laenudega selliseid maid nagu Uganda, Rwanda, Laos, Vietnam ja Kambodža. Raha eraldatakse taastuvenergiale, taasmetsastamisele ja üleujutuskaitsete rajamisele. Fondi kapitalimaht on 890 miljonit eurot.
Põhjamaade Keskkonnainvesteeringute Korporatsioon
Põhjamaade Keskkonnainvesteeringute Korporatsioon (The Nordic Environment Finance Corporation; NEFCO) on rahvusvaheline finantsasutus, mille asutasid 1990. aastal Põhjamaad. NEFCO on rahastanud hulgaliselt keskkonnaprojekte Kesk- ja Ida-Euroopas, sealhulgas Venemaal, Ukrainas ja Valgevenes. NEFCO esmane prioriteet on kasvuhoonegaaside heitmete vähendamine ja Läänemere ökosüsteemi taastamine. NEFCO tegeleb praegu ligi 400 väiksema ja suurema projektiga eri valdkondades: keemilised ained, mineraalained, metallid, toitlustus ja tehnika, põllumajandus, veepuhastus, munitsipaalteenused, jäätmekäitlus, tuumajäätmete käitlus, keskkonnahaldus ja keskkonnaseadmete toodang. NEFCO fondi maht on 113,4 miljonit eurot ning kaasfinantseerimismaht on enamasti 30%.
Nordic Project Fund
Nordic Project Fund (Nopef) on väikese ja keskmise suurusega ettevõttele suunatud laenufond, mis pakub kaasrahastamist tasuvusuuringute ja ekspordiprojektide läbiviimisel. Nopefi eesmärk on suurendada konkurentsi Põhjamaades ning aidata ettevõtetel jõuda rahvusvahelisele turule. Nopef huvitub jätkusuutlikust arengust ja keskkonnahoiust. Nopefi rahastavad Taani, Soome, Island, Norra ja Rootsi. Nopef laenas 2009. aastal 3,68 miljonit eurot.
Itšalki rajoon
Itšalki rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Piirneb läänes ja põhjas Nižni Novgorodi oblastiga.
Rajoonis oli 2010. aastal 18 654 elanikku, kellest 50% olid venelased ja 48,6% ersad.
Celebrity Solstice
Celebrity Solstice on ettevõttele Celebrity Cruises kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud Meyer Werfti tehases Papenburgis Saksamaal 2008. aastal.
Laeva kasutamine
Celebrity Solstice asus oma esmareisile 23. novembril 2008. aastal Fort Lauderdale'ist Kariibi mere suunas. Suviti sõidab Celebrity Solstice Euroopas ja reisid väljuvad Barcelonast. Talviti sõidab laev lõunapoolkeral ning reisid väljusid 2012. aasta lõpul Sydneyst ja Aucklandist. Laev sõidab Malta lipu all.
Celebrity Solstice võib peale võtta 2850 reisijat, laevaperes on 1271 liiget.
Tehnilised andmed
Celebrity Solstice on 317,192 m pikk ja 36,9 m lai, süvisega 8,3 m ja kogumahutavusega 121 878. Laeval on 17 tekki.
Celebrity Solstice'il on 4 Wärtsilä diiselmasinat W16V46, mille koguvõimsus on 67,2 MW, laeva kiirus on 24 sõlme. Laeva sõuseadme moodustavad 3 Wärtsilä põtkurit CT300, millest igaühe võimsus on 3 MW.
Rooste (perekonnanimi)
Rooste on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rooste on pandud Vana-Vigala mõisas Vigala kihelkonnas Läänemaal ja Kulli mõisas Kärla kihelkonnas Saaremaal (Roste). Nimede eestistamisel määrati Rooste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Rodeman ja Roosmann. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rooste Eestis 19 mehel ja 18 naisel.
Warszowice
Warszowice (saksa keeles Warschowitz) on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Pszczyna maakonnas Pawłowice vallas.
Tallinna Pank
AS Tallinna Pank oli aastatel 1992–1998 tegutsenud Eesti krediidiasutus.
AS Tallinna Pank sai Eesti Pangalt tegevuslitsentsi 8. jaanuaril 1992.
Tallinna Pank asutati 28. veebruaril 1990 osaühinguna, 20. juunil 1991 otsustasid osanikud reorganiseerida osaühingu Tallinna Pank aktsiaseltsiks.
17.11.1992. aastal kui Tartu Kommertspank läks moratooriumi alla ja seejärel sundlikvideerimisele, omandas Tallinna Pank Tartu Kommertspangale kuulunud Pärnu mnt 10/Suur Karja 23/ Müürivahe 22/Väike-Karja 10/12 hoone omanikfirma Eliase aktsiad koos pangaruumidega.
Tallinna Pank alustas oma tegevust Tallinna-keskselt, eelkõige linna ettevotete teenindajana. Suure osa panga klientidest moodustasid väliskaubanduses osalevad erafirmad. Üleriigilise kontorivõrgu kujundamine sai alguse 1993. aastal Tartu Kommertspanga paremate filiaalide ostuga.
1997. aasta oktoobris omandas Tallinna Pank 80 protsendilise osaluse Läti suuruselt üheksanda panga Saules Banka aktsiakapitalis. 1997. aastal avati kaheksakorruseline Tallinna Panga peahoone Roosikrantsi tänav 2, Kaarli puiestee ja Roosikrantsi nurgal. Panga uue hoone ehitust rahastas Tallinna Pank 40 miljoni krooniga ning Hollandi Arengu Finantskorporatsioon (FMO) 96 miljoni krooniga ja Saksa investeerimispank DEG. Hoonega kaasneva maa ostis PT Investeeringute AS 1,2 miljoni krooni eest.
Tallinna Pank tegutses iseseisvalt kuni 14. juulini 1998 ja liitus seejärel Eesti Ühispangaga. Ühinemislepingu kohaselt lõpetas Tallinna Pank oma tegevuse ja kõik selle õigused ja kohustused läksid üle Ühispangale. Liitunud panga nimeks jäi Eesti Ühispank.
Mežaciems
Mežaciems (vanasti Limbažu dārzkopis) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas.
Küla asub valla lääneosas Limbaži piiril. Külas asub nimetu bussipeatus. Mežaciems jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.
Turmantas
Turmantas on alev (endine linn) Leedus Zarasai rajoonis, Turmantase valla halduskeskus. Alev asub Turmantase järve kaldal merepinnast 138 meetri kõrgusel Peterburi–Varssavi raudtee ääres.
Turmantases on põhikool, kuueklassiline poola kool Usmiech, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on piima vastuvõtu punkt. Turmantases asub Turmantase raudteejaam. Turmantase katoliku kirik valmis aastal 1928, vanausuliste kirik aga aastail 1930–1933. Alevis on kalmistu ja langenud Nõukogude sõdurite matmispaik.
Alevi järgi on nime saanud Kunda lademe Turmantase kihistik.
Ajalugu
Aastal 1862 avati Peterburi–Varssavi raudtee ja Turmantasesse rajati (Novo-Aleksandrovskaja, Ново-Александровская) raudteepeatus. Aastal 1872 sai mõisa omanikuks vene maalikunstnik Sokrat Vorobjov. Aastail 1920–1939 kuulus Turmantas Poola koosseisu. Toona avati seal algkool, külla ehitati kirikud. Sealsest raudteepeatusest sai piirijaam.
Sõrmkübarseen
Sõrmkübarseen (Verpa digitaliformis) on sõrmkübarseene perekonda hulka kuuluv seeneliik.
Limbažu dārzkopis
Limbažu dārzkopis on Läti kohanimi:
Montenegro vürstiriik
Montenegro vürstiriik (serbia: Књажевина Црнa Горa / Knjaževina Crna Gora) oli endine riik Kagu-Euroopas, mis eksisteeris 13. märtsist 1852 kuni 28. augustini 1910. Siis kuulutati see kuningriigiks Nikola I poolt, kellest sai kuningas.
Pealinnaks oli Cetinje ja aastast 1906 kasutati riigi rahaühikuna Montenegro perperit. Territoorium vastas tänapäeva Montenegro keskosale. See oli põhiseaduslik monarhia, kuid de facto absoluutne monarhia.
Nimi
Danilo I koodeksis aastast 1855 ütleb ta selgesõnaliselt, et on Vaba Musta Mäe (Montenegro) ja Küngaste" (Crna Gora ja Brda) "knjaz (hertsog, vürst) ja gospodar (isand). Aastal 1870 võttis Nikola tiitli "Crna Gora ja Brda knjaz" (књаз Црне Горе и Брда), samas kaks aastat hiljem kutsuti riiki "knjaževina Crna Gora" (Књажевина Црна Гора).
Danilo valitsemine
pisi|vasakul|100px|Vürstlik piiskop Danilo I
Vürstiriik moodustati 13. märtsil 1852 Danilo I Petrović-Njegoši poolt, kui viimane, varem tuntud kui vladika Danilo II, otsustas loobuda oma vaimulikust seisundist kui vürstlik piiskop ja abiellus. Aastal 1855 kuulutati välja esimene Montenegro põhiseadus, "Danilo koodeks". Pärast sajandeid teokraatlikku valitsemist muutis see Montenegro ilmalikuks vürstiriigiks.
Suurhertsog Mirko Petrović, Danilo I vanem vend, juhtis tugevat 7500-mehelist armeed ja võitis 1. mail 1858 otsustavas Grahovaci lahingus türklasi (7000- kuni 13 000-meheline armee). Osmanite väed löödi põgenema. See võit sundis suurriike ametlikult määratlema piire Montenegro ja Osmanite riigi vahel, tunnistades de facto Montenegro sajanditepikkust sõltumatust. Montenegro omandas Grahovaci, Rudine, Nikšići, rohkem kui poole Drobnjakist, Tušina, Uskoci, Lipovo, Ülem-Vasojevići ning Kuči ja Dodoši osi. Montenegrolaste hiilgus tehti varsti surematuks kõigi lõunaslaavlaste lauludes ja kirjanduses.
Nikola valitsemine
pisi|vasakul|100px|Nikola I Pärast knjaz Danilo mõrvamist 13. augustil 1860 sai knjaz Danilo vennapoeg Nikola järgmiseks Montenegro valitsejaks, Nikola I Petrovićina. Nikola saatis abi Serbia mässulistele Hertsegoviina ülestõusus ja juhtis siis sõda Osmanite vastu (Montenegro–Osmanite sõda (1876–78)). Vene vägede edenemine Türgi suunas sundis Osmanite riiki 3. märtsil 1878 sõlmima rahu, millega tunnistati Montenegro, samuti Rumeenia ja Serbia vürstiriigi sõltumatust ning suurendati ka Montenegro territooriumi 4405 km²-lt 9475 km²-ni. Montenegro omandas ka Nikšići, Kolašini, Spuži, Podgorica, Žabljaki, Bari linnad, samuti ligipääsu merele. See oli suurriikide ametlik piiriajamine Montenegro ja Osmanite riigi vahele, de facto Montenegro sõltumatuse tunnistamine; Osmanite riik tunnistas Montenegrot Berliini lepinguga (1878). Nikola I Petrovići valitsemisajal loodi diplomaatilised suhted Osmanite riigiga. Kui väikesed piirikokkupõrked välja arvata, juhatas diplomaatia sisse ligikaudu 30 rahuaastat kahe riigi vahel kuni Abdülhamit II kukutamiseni.
Abdülhamit II ja Nikola I poliitilised oskused mängisid suurt rolli vastastikku rahumeelsetes suhetes. Jätkus riigi uuendamine, saavutades haripunkti põhiseaduseelnõuga aastal 1905. Kuid poliitilised lõhed tekkisid Rahvapartei parlamendisaadikute, kes toetasid demokratiseerimisprotsessi ja liitu Serbia kuningriigiga, ning Tõelise Rahvapartei parlamendisaadikute vahel, kes olid monarhistid.
Lipud
Ajaloolised lahingulipud olid krstaš-barjak, tavalised lipud ristiga keskel. Vučjeg Dola lahingus (1876) kasutatud Montenegro lahingulipp oli punane, valge käppristiga keskel ja valge äärisega, ning see lipp võeti üle Serbia lahingulipust Kosovo lahingus (1389), mis sattus Montenegrosse, kui ellujäänud rüütlid selle sinna tõid. Sama lippu kasutati Cetinjes aastal 1878, pärast sõltumatuse tunnustamist Osmanite poolt San Stefanos. 1905. aasta põhiseaduse järgi oli rahvuslipp puna-sini-valge ("црвена, плаветна и бијела") trikoloor, mis oli Serbia trikoloor.
1855. aasta põhiseadus
Danilo I kasutas Petar I Petrović-Njegoši õigust innustusena oma põhiseadusele aastast 1855, mida kutsuti ka "Danilo I koodeksiks" (zakonik Danila prvog). Danilo koodeks põhines Montenegro traditsioonidel ja tavadel ning seda peetakse esimeseks rahvuslikuks põhiseaduseks Montenegro ajaloos. See sätestas ka reeglid, kaitstes privaatsust ja keelates sõdimise Austria rannikul (Kotori laht). See sätestas ka: Kuigi sellel maal ei ole teisi rahvusi peale serbia rahvuse ja ega teisi religioone peale õigeusu, võib iga välismaalane ja iga teist usku isik siin elada ja kasutada sama vabadust ja sama õigust kui montenegrolane või mägilane.
Hvar
Hvar (itaalia keeles Lesina) on saar Aadria meres, kuulub Horvaatiale.
4-hüdroksübensüülalkohol
pisi|4-hüdroksübensüülalkohol 4-hüdroksübensüülalkohol on hüdroksübensüülalkoholide hulka kuuluv orgaaniline ühend, paraisomeer.
See on tahke aine. Molaarmass on 124,14 g·mol−1. Sulamistemperatuur on 114–122 °C. OH-happesus (pKa) on 9,82.
Virumaa Muuseumid
pisi|[[Palmse mõis]] pisi|[[Altja võrgukuurid]] SA Virumaa Muuseumid on aastal 2002 loodud sihtasutus, mis on Kultuuriministeeriumi haldusalas.
Sihtasutus haldab kaheksat Lääne-Virumaal asuvat objekti :pisi|[[Rakvere linnus]]
Lõunaprovints (Sambia)
Lõunaprovints piirneb läänes Lääneprovintsi, põhjas Keskprovintsi ja kirdes Lusaka provintsiga ning kagus ja lõunas Zimbabwega.
Haldusjaotus
Lõunaprovints jaguneb 11 ringkonnaks:
Geosmiin
Geosmiin on orgaaniline ühend, millel on iseloomulik mulla või kopituse lõhn (inglise earthy flavor), mida inimene tunneb kergesti. Piisab kõigest 0,006–0,01 mikrogrammist liitri vee kohta, et inimene tunneks geosmiini lõhna ja maitset.
Keemiliselt on geosmiin bitsükliline alkohol valemiga C12H22O. Geosmiini nimi on tuletatud vanakreeka sõnadest γεω geō, mis tähendab 'maa' ja ὀσμή osmḗ, mis tähendab 'lõhn'. Selle sõna võtsid 1965. aastal kasutusele Ameerika biokeemik Nancy N. Gerber (1929–1985) ja prantsuse-ameerika bioloog Hubert A. Lechevalier (1926–2015).
Geosmiini sisalduse tõttu on nt peedid mullamaitsega ja geosmiinirikkas vees elavad kalad mudamaitsega ja mudalõhnaga. Geosmiini lõhna võib tajuda ka õhus, kui pärast kuivaperioodi sajab vihma.
Geosmiin tekib mikroobide, sh mõnede sinivetikated ja kiirikbakterite ehk aktinomütseetide (eriti perekonnast Streptomyces) surma tagajärjel. Pärast nende mikroobide surma vabaneb geosmiin keskkonda.
Geosmiin kala- ja veinitööstuses
Inimese haistmis- ja maitsemeel on geosmiini osas äärmiselt tundlik ja haistab seda juba üliväikeste koguste puhul. Seetõttu on kalade mudamaitset ja -lõhna gastronoomias väga raske varjata ja sel samal põhjusel hoiavad kalakasvatused enne toodangu turustamist kalu kuni kaks nädalat geosmiinivabas puhtas vees.
Geosmiini lõhn ja maitse on vahel probleemiks veinitööstuses, kui viinamarjad juhtuvad sisaldama geosmiini. Sellest pole võimalik vabaneda geosmiini sisalduvat veini geosmiinivaba veiniga segades.
Vaatamata inimese tundlikkusele geosmiini suhtes on geosmiin inimesele ja teistele elusorganismidele täiesti ohutu.
Holograafia
pisi|Pildid samast hologrammist eri nurkade alt Holograafia on optikavaldkond, optiline menetlus esemeist ruumilise kujutise saamiseks. Täpsemalt on see laservalguse kasutamisel põhinev interferentsmenetlus esemeist ruumiliste kujutiste saamiseks ja salvestamiseks.
Hologramm kujutab endast faasiplaati, kus erinevalt tavalisest fotost on lisaks valgusvälja intensiivsusele jäädvustatud ka faasiinfo.
Ajalugu
Holograafilise meetodi leiutas Gábor Dénes 1947. aastal. Ta tuli hologrammi ideele, kui üritas parandada elektronmikroskoobi pildi kvaliteeti. Sel ajal ei olnud veel leiutatud laserit ja koherentsete valgusallikate puuduses oli hologrammide valmistamine valguse optilises piirkonnas raskendatud. Dénes katsetas elavhõbelambiga, kuid selle väikese koherentsuse tõttu suutis ta salvestada vaid kuni sentimeetrise läbimõõduga hologramme, mida sai taasesitada ainult punkthaaval. Optiliste hologrammide tehnoloogia täienes kiiresti pärast laseri leiutamist 1960. aastal. Panuse eest holograafia leiutamisse pälvis Gábor Dénes 1971. aastal ka Nobeli auhinna.
Tööpõhimõte
pisi|400px|Hologrammi salvestamine pisi|Hologrammi taastekitamine Tavalises fotos on salvestatud vaid esemelt tulnud valguse kiiritustihedus. Seega ei ole foto vaatlemisel tekkiv valgusväli identne esialgselt esemelt tulnud valgusväljaga: kaduma on läinud info eri suundadest tulnud valguskiirte faasivahe kohta. Hologrammis on salvestatud lisaks kiiritustihedusele ka faasiinfo ning kujutise taastekitamisel tekkiv valgusväli on identne salvestamisel esemelt tulnud valgusväljaga. Seega tundubki vaatlejale kujutis kolmemõõtmelisena.
Faasiinfo salvestamiseks kasutatakse interferentsi nähtust. Ruumiliselt koherentne valguskimp jagatakse kaheks, näiteks poolläbilaskva plaadiga. Osa valgusest langeb otse salvestavale elemendile (edaspidi fotoplaat) – nimetagem seda võrdluskimbuks, teine osa esmalt hajub ja peegeldub kujutatavalt objektilt ning alles seejärel langeb salvestavale meediumile – nimetagem seda esemekimbuks. Võrdluskimp ja esemekimp interfereeruvad ning interferentspilt salvestub fotoplaadil. Kuna interferentsipildi intensiivsus sõltub langenud kiirte faasivahest, salvestab ta endasse lisaks infole kimpude intensiivsuse kohta ka info faasi kohta.
Salvestatud kujutise taastekitamiseks tuleb hologrammi valgustada võrdluskimbuga identse valgusega. Plaati läbinud valgus difrageerub ja tekib kaks kujutist: näiline kujutis seal, kus salvestamise ajal oli ese, ning tõeline kujutis teisel pool plaati.
Olukorra selgitamiseks vaadelgem punktvalgusallika hologrammi. Oletagem, et võrdluskimp langeb fotoplaadile normaalisihiliselt ning eseme mõõtmed on tühised ehk temalt hajunud valguse lainefrondid on kontsentrilised sfäärid. Sel juhul on interferentsipildiks Fresneli tsoonid ja fotoplaat muutub Fresneli tsooniplaadiks. Taasvalgustamisel toimib tsooniplaat nagu lääts, fokuseerides valguse ühte punkti, mis ongi meie eseme tõeline kujutis. Tekib ka näiline kujutis samale kohale, kus ese hologrammi salvestamisel asus.