cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nette Peit
Ta on alates 2013. aastast kuulunud Eesti naiste võrkpallikoondisse ja hooaegadel 2021/22–2022/23 mängis ta Prantsusmaa esiliigaklubis Quimper Volley 29.
Noorteklassid
Noorteklassides esindas Nette Peit Saaremaa Spordikooli, kus treeneriteks olid Sinaida Sillart ja Ene Kask. Võistkonnaga osaleti omavanuste Eesti karika- ja meistrivõistlustel ning teeniti mitmeid medaleid.
Ta kuulus aastatel 2007–2009 Eesti omavanuste noortekoondisse, kelle vanemtreeneriks oli Merle Keerutaja. Koondisega osaleti omavanuste Balti matšil, kus võideti kuld (2007) ja kaks hõbedat (2008, 2009).
Klubivõrkpall
Hooaegadel 2008/09–2010/11 esindas Peit Eesti meistriliiga tasemel oma kooli esindusklubi Noortekoondis/Audentese SK. Naiskonnaga oldi nendel hooaegadel nii Eesti meistriliigas kui Eesti karikavõistlustel tagumises pooles ning medaleid ei võidetud.
Hooajaks 2011/12 liitus ta Viljandi Metalliga ning esindas naiskonda kaks hooaega. Naiskonnaga võideti mõlemal hooajal Eesti karika- ja meistrivõistlused. Lisaks osales naiskond mõlemal hooajal Soome meistriliigas, kus oldi liigas tagumises pooles.
Hooajal 2013/14 mängis Peit Kohila võrkpalliklubis, kellega valitseti kõiki liigasid, kus osaleti. Võideti Eesti karika- ja meistrivõistlused ning Balti liiga.
Hooajaks 2014/15 sõlmis Peit oma esimese välislepingu ning läks mängima Rootsi meistriliigaklubisse Lindesberg Volley. Rootsi karikavõistlustel saadi teine koht ning Rootsi meistrivõistlustel kolmas koht. Nette oli naiskonna üks põhimängijatest ja sai palju mänguaega, kuid soovis uueks hooajaks liikuda edasi tugevamasse ja ühtlasemasse liigasse.
Hooaja 2015/16 eel liitus Peit Soome meistriliiga uustulnuka Tampere Mestoga, kuid mängida ta seal ei saanudki ning taasliitus peagi Kohila võrkpalliklubiga. Novembri lõpus leidis ta omale uue koduklubi ning siirdus Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubisse Union Sportive de Villejuif. Naiskond sai Prantsusmaa teises liigas teise koha, millega tõusti uueks hooajaks Prantsusmaa esiliigasse.
Hooajaks 2016/17 taasliitus ta Rootsi meistriliigaklubiga Lindesberg Volley. Rootsi karikavõistlustel jäädi pidama poolfinaali ning Rootsi meistrivõistlustel saadi neljas koht. Peit oli vaieldamatult liigas põhiturniiri parima servija (0,78 ässa geimi kohta) ning oli ka üks naiskonna põhi rünnakujõude.
Hooajaks 2018/19 siirdus ta Soome meistriliigaklubisse LP Kangasala. Soome karikavõistlustel langeti konkurentsist veerandfinaalis. Klubiga osaleti tugevuselt kolmandas eurosarjas, CEV Challenge Cupil, kus langeti konkurentsist 1/16 finaalis. Soome meistriliiga põhiturniir lõpetati kolmandal kohal, kuid kaotati veerandfinaalis Orivee Ponnistusele ning leppida tuli liigas viienda kohaga. Peit oli naiskonna üks põhirünnakujõude ning valiti ka meistriliiga oktoobri parimaks mängijaks.
Hooajal 2020/21 mängis Peit taas Eestis ning esindas Eesti rahvusnaiskonna baasklubi TalTech/Tradehouse. Naiskonnaga domineeriti kõikides osaletud võistlustel ning võideti Eesti karika- ja meistrivõistlused ning Balti liiga. Peit oli üks naiskonna põhinurgaründajatest ning valiti ka Eesti meistrivõistluste sümboolsesse koosseisu.
Hooajaks 2021/22 läks ta taas välismaale pallima ning liitus Prantsusmaa esiliiganaiskonnaga Quimper Volley 29, keda esindas kaks hooaega. Esimesel hooajal osaleti Prantsusmaa karikavõistlustel, kus langeti välja teises eelringis. Prantsusmaa esiliigas saadi B-alagrupis neljas koht ning siirduti väljalangemismängudele. Kokkuvõttes saavutati liigas üheksas koht ning kuigi kõrgemasse liigasse tõusta ei suudetud, siis jätkas Peit klubis ka järgneval hooajal. Teisel hooajal (2022/23) saadi küll A-alagrupis kolmas koht, kuid play-off ringis tehti hea tulemus ning võideti Prantsusmaa esiliiga. Sellega tõusis klubi järgnevaks hooajaks Prantsusmaa meistriliigasse. Esimesel hooajal oli Peit üks naiskonna põhinurgaründajatest, kuid teisel hooajal tuli mänguaja eest rohkem võidelda ning tihti tuli täita vahetusmängija rolli.
Saavutused
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Välismaa esiliigad
Riikide karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Poŭthĭsăti provints
Poŭthĭsăti provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Asub riigi lääneosas. Piirneb läänes Taiga.
Provintsi kirdepiiril asub Tônlé Sab.
Haldusjaotus
Provints jaguneb kuueks ringkonnaks.
Amfiid
Amfiid (< kreeka amphi) on ümarusside eesmises otsas suu lähedal paiknev kemoretseptor. Amfiidid on ümarusside peamised haistmisorganid.
5 (Tallinna trolliliin)
pisi|5 Balti Jaam, [[Kaja bussipeatuse juures, Vilde tee]] 5. trolliliin on Tallinna trolliliin, mis teenindab reisijaid marsruudil Akadeemia tee – Balti jaam.
Liin kulgeb marsruudil Akadeemia tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Toompuiestee.
Saulkalne
Saulkalne on küla (lielciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas, Salaspilsi valla halduskeskus.
5 (Tallinna trolliliin)
Mustamäe – Balti jaam
Akadeemia tee, Kaja, Szolnok, A. H. Tammsaare tee, Sääse, Aiandi, Löwenruh, Marja, Välja, Lille, Ristiku, Tehnika, Toompark, Balti jaam.
Saulkalne
Küla asub merepinnast 24 meetri kõrgusel valla kaguosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 15 ja Riiast 33 kilomeetri kaugusel. Saulkalne põhjaservaks on Riia–Daugavpilsi raudtee, seal asub Saulkalne raudteepeatus. Asulat läbib maantee A6. Külas asuvad bussipeatused Spolītes, Saulkalne, Saulkalne II ja Saulkalne III.
5 (Tallinna trolliliin)
Balti jaam – Mustamäe
Balti jaam, Kelmiküla, Ristiku, Lille, Hipodroom, Välja, Marja, Löwenruh, Aiandi, Sääse, A. H. Tammsaare tee, Szolnok, Kaja, Akadeemia tee, Mustamäe.
Saulkalne
Küla rajati nõukogude perioodil sealse asfaltbetooni- ja ehitusmaterjalide tehase juurde. Külas on lasteaed ja raamatukogu. Seal tegutsevad mineraalmaterjalide tehas Saulkalne S ja gaasbetoonblokkide tehas Aeroc.
Saulkalne raudteejaam avati 1931. aastal, teenindamaks Daugava teisel kaldal asuvat Nāves sala tsemendivabrikut. Aastal 1960 hakkas sealne lubjavabrik kandma nime Sarkanais Oktobris. Aastal 1964 valmis Salaspilsi raudteejaamast tehaseni viiv harutee. Vabriku juurde, Daugava ja maantee vahele, hakati rajama ka töölisasulat. Hiljem valmis seal ka Riia 4. teedevalitsuse asfaltbetoonitehas. 1980. aastatel muudeti sealne lubjatehas Saurieši vabriku filiaaliks, kus valmistati teedeehituse tarbeks paekivist killustikku ja jahvatati dolomiiti.
Looduskaitse all on Stepiņi tamm, Skaudīgase vaher ja Saulkalne paju (hõberemmelgas ümbermõõduga 5,1 meetrit).
Mungamäe ehk Värtnamäe linnamägi on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.
1968. aastal oli külas 714 elanikku, 2015. aastal oli elanikke 1264 ja 2022. aastal 1241.
Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati
Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati on Svaasimaa riigihümn. Hümn on kasutusel 1968. aastast alates. Selle sõnade autor on Andrease Enoke Fanyana Simelane ja viisi autor David Kenneth Rycroft.
Svaasikeelne tekst
<poem style="font-style: italic;" lang="ss"> Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati, Siyatibonga tonkhe tinhlanhla, Sibonga iNgwenyama yetfu, Live, netintsaba nemifula.
Busisa tiphatsi mandla takaNgwane, Nguwe wedwa Somandla wetfu, Sinike kuhlakanipha, lokungenabucili, Simise usicinise, Simakadze!
Ingliskeelne tekst
<poem style="font-style: italic;" lang="en"> O Lord our God, bestower of the blessings of the Swazi; We give Thee thanks for all our good fortune; We offer thanks and praise for our King And for our fair land, its hills and rivers.
Thy blessings be on all rulers of our Country; Might and power are Thine alone; We pray Thee to grant us wisdom without deceit or malice. Establish and fortify us, Lord Eternal.
Võluvits
Võluvits on müütiline võlujõuga ese eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg".
Niépce'i auhind
Välislingid
Niépce'i auhinna veebisait
Võluvits
Võluvitsa on mainitud eepose neljateistkümnendas loos (Allmaailma vaatlus. Esimene võitlus Sarvikuga. Lahkumine.).
Kalevipoeg jõudis allilma ning põrgupiigad tutvustasid talle Sarviku valdusi ja elu-olu. Vanem piiga mainis, et enne kui Sarvik saabub, tuleb võtta võlujõuga küüntest kübar ning soovida kojusaamist. Kalevite poeg hirmu ei tundnud ja jäi Sarvikut ootama. Vanem piiga vahetas Sarvik-taadi rammusünnitaja ja rammusuretaja jookide klaasid. Noorem piiga võttis võluvitsa, mis oli sillasünnitaja. Peale esimest heitlust Sarvikuga, mis lõppes tolle allajäämise ja maa sisse kadumisega, võttis vägimees põrgupiigad ja kullakoormad ning jõudis võlukübara abiga põrgu koopasuusse. Alustanud koduteed, jõudis ta sada sammu astuda, kui tema kannule jõudis kiusajate kari. Noorim põrgupiiga, nähes tagaajajaid lähenemas, otsustas vibutada põrgust kaasa võetud võluvitsa ja hüüdis: Võluvitsa toel muutusid luhad veteväljaks, kuid nii, et pagejatel tekkis ette sillatee, taganttulijatele jäid ette aga ainult vetevood.
Djatkovo rajoon
Djatkovo rajoon (vene keeles Дятьковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Brjanski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Djatkovo linn.
Rajoon piirneb põhjas ja idas Kaluga oblastiga, lõunas Brjanski rajooniga ning loodes Rognedino rajooniga.
Rajooni pindala on 1420 km². Elanike arv oli 2012. aastal 60 728, 2009. aastal 77 458 ja 2002. aastal 45 773.
Djatkovo rajoonis on 45 asulat, mis kuuluvad viie linnaasunduse (Djatkovo linna ning Bõtoši, Ivoti, Ljubohna ja Stari alevite) ning viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Bolva.
Dolesmuiža
Küla jääb Dole saare loodusparki. Looduskaitse all on Dolesmuiža paljandid ja Dole mõisa hiidpuud (tamm ümbermõõduga 4,05 meetrit ja vaher ümbermõõduga 3,75 meetrit).
pisi|tühi|Dolomiidipaljand Dolesmuižas
Malahhiitroheline
Malahhiitrohelise tähised värvainete indeksis on C.I. BG4 (Basic Green 4) ja C.I. 42000.
Ajalugu
Värvaine sünteesis esimesena 1877. aastal keemik Otto Fischer ja 1878. aastal avastas selle sünteesi eelmisest sõltumatult Oskar Doebner. Patenti seostatakse mõlema keemiku nimega. 1990. aastate algul avastati ühendi võimalik kantserogeensus.
Värvaine
Malahhiitrohelist kasutatakse naha, siidi, džuudi ja paberi värvimiseks, samuti meditsiinis ja histoloogias preparaatide värvimiseks. Värvi on kasutatud ka tätoveeringute tegemiseks.
Fungitsiid
Akvaariumides ja kalakasvandustes on malahhiitrohelise oksalaadi lahust kasutatud fungitsiidina kalade seeninfektsioonide tõrjumiseks. Ühendi võimaliku kantserogeensuse pärast on 21. sajandil selle kasutamine Euroopas keelatud. 2004. aastal lükkas Euroopa Liit korduvalt tagasi Tšiilist pärit külmutatud lõhe saadetised, milles leiti malahhiitrohelise jälgi.
Indikaator
Malahhiitrohelist kasutatakse laborites pH-indikaatorina.
Hääled
pisi "Valimisliit Hääled - International and Local Voices for the Prosperous Future of Tallinn / rahvusvahelised ja kohalikud hääled Tallinna õitsva tuleviku jaoks" on 2017. aasta septembris Tallinnas kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste tarbeks loodud valimisliit.
Raija Oranen
pisi|Raija Oranen Raija Helena Oranen (varem Raija Helena Laroma, neiupõlvenimi Raija Helena Juntunen; sündinud 2. augustil 1948 Hyrynsalmis) on soome kirjanik.
Ta sündis metsatehnik Mikko Juntuse ja tema abikaasa Jenny Juntuse peres neljanda lapsena.
Hääled
Liidu "Hääled" valimisprogrammi eesmärgiks on tallinlaste otsesem kaasamine linna valitsemisse, samuti julgustamine neid tegema oma lähiümbrust puudutavaid algatusi.
Raija Oranen
Tema teostest on eesti keeles ilmunud "Mees nimega Kekkonen" (Pegasus 2014, soome keelest tõlkinud Ants Paikre; originaalis "Nimeltään Kekkonen", ilmunud aastal 2001.
Hääled
Liidu "Hääled" loojateks on väike rühm välismaalasi erinevatest Euroopa riikidest, hiljem liitus ka põliseid tallinlasi ja teisi eestlasi.
Georges Prud'Homme
Georges Arthur Prud'Homme (eesnimi ka Art; 12. märts 1898 Ottawa – 7. jaanuar 1978 Athabasca, Alberta) oli Kanada poksija.
Elukutselisena
Prud'Homme poksis novembris 1922 elukutselisena. Ta pidas kokku 2 kohtumist, millest võitis 1 (selle nokaudiga) ning kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise.
Lembit Paluteder
Lembit Paluteder (9. juuni 1927 – 13. oktoober 1995) oli eesti skulptor.
Paluteder sündis Urvaste lähedal. Kunstiinstituudi lõpetas ta 1953. aastal.
Tema kõige tuntum töö on 1905. aasta revolutsiooni mälestusmärk Tallinnas Estonia teatri juures (1958).
Oma vanematekodus korrastas kunstnik vanad taluhooned ja kaunistas lähedase parkmetsa skulptuuridega. Oli oma kodukandi Urvaste ümbruskonna kunstiettevõtmiste tuntud eestvedaja.
Ta on maetud Urvaste kalmistule.
Väike Werrone Kool
Väike Werrone Kool on erakool Võru linnas. Kool tegetseb Võru linnas aadressil F. R. Kreutzwaldi 34. Kool asub puumajas Tamula ranna lähedal. Kooli õpetöö on inspireeritud waldorfpedagoogikast.
Ajalugu
2011. aastal koondus grupp Võrumaa lapsevanemaid, kes soovisid oma lastele terviklikku õpi- ja kasvukeskkonda.
2012. aastal korraldasid lapsevanemad waldorfpedagoogikat tutvustava koolitussarja, alustas tegevust Terve Pere Kool. Nii tutvusid lapsevanemad, kes peavad oluliseks waldorfpedagoogilisi põhimõtteid ja kes soovivad nii sõna kui ka teoga kaasa aidata laste haridustee kujundamisse.
2013. aasta sügisel loodi Võrumaa lastevanemate initsiatiivil MTÜ Terve Pere Selts ja tegevust alustas waldorflasteaed Terve Pere Aed.
Lasteaialapsed kasvasid ja tekkis vajadus kooli järele.
2017. aastal rajati lapsevanemate initsiatiivil Väike Werrone Kool.
Kool alustas 2017/18. õppeaastal I kooliastmega. 2018/19. õppeaastast avati II kooliaste ja 2021/22. õppeaastast alustab koolis III kooliaste.
Alates 12. veebruarist 2021 kuulub kool Eesti Vabade Waldorfkoolide ja - lasteaedade Ühendusse.
Terviklikkus
Õnnelikuks ja iseseivaks eluks on vaja arendada intellektuaalsete võimete kõrval teadlikult tahet, loomingulisust ja sotsiaalseid oskusi. Võrdset tähelepanu vajavad nii teadmised kui loominguline mõtlemine, tasakaalustatud tundeelu ja terve tahe. Laps õpib koolis läbi tegutsemise, tunnetamise ja teadvustamise. Käsi, süda ja pea õpivad tegutsema üheskoos. Koolis arendatakse teadlikult sotsiaalsust, teineteisega arvestamist ning oskust tegutseda ühise eesmärgi nimel. Õpetaja ülesandeks on tuua õpitav aine lasteni läbi elamuse ja kogemuse.
Rütm
Inimese igapäevaelus on rütm see, mis aitab tal toimida efektiivselt ja tulemuslikult. Nii nagu tasakaalustatud sisse- ja väljahingamine on hea tervise aluseks, nii toetab rütmide vaheldumine õppimist. Koolielu kulgeb rütmis, mis arvestab päeva, nädala, kuu ja aastaaegade loomulikku vaheldumist. Ka igal koolitunnil on oma rütm - teatud kindel tegevuste järjestus, mis annab lastele turvatunde ja samas hoiab nende meeled ärkvel. Traditsioonilised aastaaegade ja kuude vaheldust tähistavad pidulikud üritused annavad lastele kindlustunnet ning aitavad kaasa ilumeele, eneseväljendusoskuse ja õnnestumis- elamuste kujunemisele. Harmooniline keskkond. Koolikeskkond peaks mõjuma meeltele harmoniseerivalt. Esiplaanil on looduslikud materjalid, maitsed, inimhääle ehe kõla, elavad muusikahelid, harmoonilised värvid jm. Samuti on väga oluline anda lapsele aega rahulikult oma tegevus lõpetada, õpitu läbi tunnetada ja endas talletada.
Koostöö ja avatud suhtlemine
Õpetajate, õpilaste ja lapsevanemate vahel toimub aktiivne suhtlus. Kõik osapooled on kaasatud kooli eestvedamisse ja koolikultuuri kujundamisse ja hoidmisesse.
Koch (perekonnanimi)
Koch on perekonnanimi (saksa keeles tähendab kokk, ka söögi tegija).
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koch 200 inimesel: 98 mehel ja 102 naisel. Perekonnanimede levikult on Koch meeste puhul 843. kohal ja naiste puhul 898. kohal.
Koch oli levinumaks nimeks vanuserühmas 40–44 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,00. Perekonnanimi Koch oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,89 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Koch eri mõisavaldades Eestimaa ja Liivimaa maakondades kokku 31 korral.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Koch 118 juhul - uuteks võetud nimedeks olid Koha kahekümne kahel korral, Kohandi neljal korral, Koskel, Koht, Kalde ja Mändmets kolmel korral, Õispuu, Kuusemets, Luide, Eamets, Kaljula, Koitla kahel korral jne. Uueks perekonnanimeks ei valinud samal ajal Kochi keegi.
Salla raamatukogu
Salla raamatukogu (ametlikult Rakke raamatukogu Salla laenutuspunkt) on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Salla külas. Raamatukogu on Rakke valla raamatukogu struktuuriüksus.
Raamatukogu asutas 1920 Salla Haridusselts.
Paide Gümnaasium
Paide Gümnaasium on riigigümnaasium Paides. Kool tegutseb 1. septembrist 2018.
2021. aastast tegutseb Paide Gümnaasium uues majas aadressil Posti tänav 12.
Statuudiga linn (Austria)
Austria riigi ülesehituses on statuudiga linn (saksa keeles: Stadt mit eigenem Statut või Statutarstadt), Burgenlandis tuntud ka kui vabalinn (saksa keeles: Freistadt), linn, millel on lisaks omavalitsuse pädevusele ka ringkonna haldusasutuse volitused ja kohustused. Linnavalitsus toimib seega nii munitsipaalvalitsuse kui ka riigivalitsuse täitevvõimu haruna. Statuudiga linna elanik võtaks näiteks juhiloa või passi taotlemisel ühendust linnavalitsusega ja suhtleks linna töötajatega.
2022. aasta seisuga on 15 statuudiga linna. Statuudiga linnad on peamiselt suuremad piirkondlikud asustuskeskused, kus rahvaarv on kümnetes tuhandetes. Statuudiga linnas elab keskmiselt u. 60 000 inimest.
Õiguslik raamistik
Statuudiga linn on linn, millel on nii munitsipaal- kui ka ringkonna haldusvastutus. Ringkonnal, mis on statuudiga linn, ei ole spetsiaalset ringkonna haldusasutust. Selle asemel tegutsevad linnavalitsuse töötajad ka ringkonnapersonalina; linnapea täidab ka ringkonnakomisjoni juhi volitusi ja ülesandeid. Linna juhtkond toimib seega samaaegselt nii regionaalvalitsusena kui ka riigivalitsuse filiaalina.
Ajalugu
Pärast 1848. aasta revolutsioonide esimest lainet kehtestas keiser Ferdinand I Austria esimese ametliku põhiseaduse. Põhiseadusega kaotati seisused ning nõuti täidesaatva ja kohtuvõimu lahutamist, sandistades enamiku olemasolevaid piirkondlikke institutsioone ja jättes ringkonnakontorid keisririigi halduse selgrooks.
1849. aasta keiserlik resolutsioon konsolideeris, kinnitas ja muutis süsteemi. Seadus rakendati 1850. aastal, paljud ringkonnad nüüdseks juba oma praegustes piirides. Väikesed ja keskmised linnad ja külad jaotati kümnest-kolmekümnest omavalitsusest koosnevateks ringkondadeks. Suuremad linnad muudeti omaette ringkondadeks; neid linnu nimetatakse nüüd statuudiga linnadeks. Esimesed statuudiga linnad piirkondades, mis on endiselt Austria osad, olid Viin, Graz, Innsbruck ja Klagenfurt.
Aastatel 1848-1867 elas keisririik, selle põhiseadus ja tsiviilhaldusraamistik läbi mitmeid murranguid, mis tipnesid 1867. aastal sõlmitud Austria-Ungari kompromissiga. Ferdinand oli sunnitud troonist loobuma; tema järglane Franz Joseph I tühistas 1851. aastal ringkonnasüsteemi, kuid oli sunnitud nõustuma selle taastamisega 1868. aastal.
1869. aastaks olid Linz, Wiener Neustadt, Steyr ja Salzburg saanud statuudiga linna staatuse.
Pärast monarhia kokkuvarisemist 1918. aastal loodud Austria vabariik säilitas ringkonnasüsteemi.
1867. aasta kompromiss tähendas keisririigi jaotamist; Tsisleitaania ja Ungari kuningriik olid nüüd kaks eraldi riiki, millel olid erinevat tüüpi haldusalad. Enam ei üritatud Ungarile peale suruda ringkonnasüsteemi ja järelikult ei üritatud luua Ungari statuudiga linnu. Ungari säilitas vanema süsteemi, mille kohaselt võis suuremad omavalitsused tõsta kuningliku vabalinna staatusesse. Kui Ungari loovutas 1921. aastal Burgenlandi Austriale, kuulus piirkonda kaks kuninglikku vabalinna, Eisenstadt ja Rust. Esiletõstmine ulatus Eisenstadti puhul tagasi 1648. aastasse ja Rusti puhul tagasi 1681. aastasse. Austades nende arhailisi privileege, kuigi nad olid kaotanud oma tähtsuse asustuskeskustena, muutis Austria need kaks linna statuudiga linnadeks.
Aastatel 1922-1964 anti see staatus veel kolmele kogukonnale.
Praeguste statuudiga linnade loend
Koodiveerg näitab iga linnringkonna koodi (Bezirkskennzahl).
Triibuline heinik
Triibuline heinik (Tricholoma portentosum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab liivastes männimetsades.
Seen on söödav värskelt.
Natalja Šaptala
pisi|Natalja Šaptala Natalja Šaptala (sündinud 18. aprillil 1959 Donetskis) on endine Ukraina Konstitutsioonikohtu (KSU) esimees.
Tarapita (täpsustus)
T(h)a(a)rapita on mitmetähenduslik sõna:
Joonas Mattias Sarapuu
pisi|Joonas Mattias Sarapuu Joonas Mattias Sarapuu (sündinud 7. juunil 1994) on eesti muusik ja klahvpillimängija.
Ta on mänginud ansamblites Traffic, Lexsoul Dancemachine ja Anett(ansambel) ja ta on sooloartistina avaldanud muusikat Jon Hazeli nime all.
Kuressaare Laurentiuse kogudus
EELK Kuressaare Laurentiuse kogudus on luterlik kogudus Kuressaares.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse õpetaja on Anti Toplaan, abiõpetaja Tiina Ool, organist Rita Naaber. Juhatuse esimees on Kaalep Koppel.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Kuressaare Laurentiuse kirikus.
29. novembril 1936 toimus koguduse 100 aasta juubeli puhul eesti ja saksa koguduse esimene ühine pidulik jumalateenistus eesti keeles. Seni oli jumalateenistusi peetud eraldi eesti ja saksa keeles.
Jüri Lipping
Jüri Lipping (sündinud 30. oktoobril 1970) on eesti filosoof ja esseist.
Ta on tegelenud poliitikafilosoofiaga. Ta kaitses doktoritöö "The Idea of Political Space" Durhami Ülikoolis 2007. aastal.
Kimmo Tiilikainen
pisi|Kimmo Tiilikainen (aastal [[2007 Oslos)]] Kimmo Kalevi Tiilikainen (sündinud 17. augustil 1966 Ruokolahti vallas) on Soome poliitik. Keskerakonna liige.
Ta lõpetas aastal 1991 Joensuu ülikooli põllumajandus- ja metsandusteaduste magistrina.
Ta kandideeris 1995. ja 1999. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunda, kuid ei osutunud valituks. 2003. aasta parlamendivalimistel valiti ta Eduskunda.
Ķieģeļceplis (Suntaži vald)
Ķieģeļceplis on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Asula on tekkinud teise maailmasõja järel ehitusmaterjale ja keraamikat tootva tehase juurde. Tehas kasutas Kastrānes leiduvat savi.
Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 3,06 ja kõrgusega 19 meetrit.
Peegelkaamera
pisi| Peegelkaamera on fotoaparaat, enamasti üheobjektiiviline pentapeegeldiga peegelkaamera (inglise Single Lens Reflex, lühend SLR – üheobjektiiviline peegelkaamera).
Rangelt defineerides kuuluksid peegelkaamera alla ka kaheobjektiiviline ja/või ilma pentapeegeldita kaamera, aga nende kaamerate kohta siiski ei kasutata liigitust "peegelkaamera", ja nõnda on seda terminit käsitletud ka siin artiklis. Peegelkaamera on üks levinumaid kaameratüüpe nii filmi- kui ka digitaalfotograafias, kus pildistatavat vaadeldakse läbi optilise kaadrinäidiku, milles on näha optiline kujutis, mille loob sama objektiiv, mille abil jäädvustatakse ka pilt. (Traditsiooniliselt eristataksegi kaameratüüpe selle järgi, mil viisil loob kaamera kasutajale pildistatava objekti kujutise.)
Krokodillikuusk
pisi|Tüvi Krokodillikuusk on hariliku kuuse haruldane vorm, mis leiti Eestist Kiidjärvelt.
Ajalugu
Peaaegu paarkümmend aastat tagasi leiti teises metsarindes 25 m kõrgune imeliku krobelise koorega kuusepuu. Leidja Ain Erik ei osanud teda määrata ning nimetas esialgu palmitüveliseks kuuseks. Toomas Frey juhendamisel määrati see korgikuuseks (Picea abies f. tuberculata). Selle nime all jäigi ta aastateks RMK Kiidjärve Looduskeskuse Roiupalu õpperajal huvitavaks vaateobjektiks.
Peegelkaamera
Üldine ehitus
Iga kaamera koosneb pimekambrist, mille ühel küljel on valgustundlik materjal (edaspidi fokaaltasand) ja selle vastasküljel objektiiv. Peegelkaamera puhul paigutatakse pimekambrisse objektiivi ja fokaaltasandi vahele peegel, mis suunab objektiivist tuleva valguse mattklaasile. Teisel pool mattklaasi on pentapeegeldi, mis suunab kujutise optilisse kaadrinäidikusse.
Krokodillikuusk
Ajalugu
Kui kuusk oli kasvanud 30 m kõrguseks ja tüvi paisunud 30 cm paksuseks, oli koor-korp paksenenud ja rõmenenud ja ulatus 5 m kõrguseni. Tekkis kahtlus, kas on ikka tegu korgikuusega? Ain Erik tegi kuusest fotod ja saatis need uurimiseks Eesti Dendroloogia Seltsi presidendile Aino Aaspõllule, kes arvas kohe, et see ei ole korgikuusk. Koos Soome dendroloogidega asus ta kuusevormi täpsemalt selgitama. Mõningase sarnasuse järel tulid arvesse mõned juba kirjeldatud kuusevormid, kuid nende korbamügarike algtekke põhjuseks on tüvepinnalt tekkinud puidumügarik. Aga Kiidjärve korgikuuse koore-konaruste aluspind tüvel on tasane – seega mügarike sees ei ole puitu. Soome korbakuusel on korp pikkade vaaludena, aga meie kuusel moodustub korbast ruudustik. pisi|Korbaruudustik Dendroloogidel ei jäänud muud üle, kui tunnistada, et Ain Erik on leidnud täiesti uue, seni teadmatu ja kirjeldamata kuusevormi, millele Soome teadlased pakkusid alul teaduslikuks nimeks Picea abies f. estica. Leidja ettepanekul ja soomlaste uuemaid mõtteavaldusi arvestades võinuks eestikeelne nimi olla Kiidjärve krokodillikuusk – Picea abies f. crokodilus. Seda toetas ka Soome dendroloog Kimmo L. Kolkka, sest see nimi iseloomustavat puud kõige paremini, kuna kuuse korbastik sarnaneb Niiluse jões elutsevate krokodillide seljamustriga.
Peegelkaamera
Üldine ehitus
Kuna kasutatakse fokaaltasandi katikut, mitte objektiivisisest katikut, on pimekamber pidevalt valgustatud, ja seega nimetatakse seda peegelkaamera puhul peeglikambriks.
Krokodillikuusk
Ajalugu
Fotode järgi kinnitas Kiidjärve kuuse erilisust ka Saksa Dendroloogia Seltsi (Deutsche Dendrologische Gesellschaft) president Prof. Dr. Rer. Nat. Habil. Dr. H. C. Peter A. Schmidt, kes kinnitas, et temale ei ole selline kuuse korbavorm tuntud ei loodusest ega kirjandusest. Teaduslikuks kinnituseks oleks muidugi vaja veel mõne sellise puuisendi leidmine. Krokodillikuuse esmaleiust ilmus Saksa Dendroloogia Seltsi 2012. aasta aastaraamatus nr.97 A. Eriku ja Peter A. Schmidti ühisartikkel koos kuuse fotodega. Professor tegi ettepaneku sellele erilisele kuuse vormile anda ajutine ladinakeelne nimi ''Picea abies fo. erikii'' P.A. SCHMIDT, nom.prov., bzw. 'Erik'
Peegelkaamera
Peapeegel
Peapeegel on peegelkaamera kesksemaid komponente, kuna ta täidab peegelkaamera keskset eesmärki – näidata kaadrinäidikul kujutist, mille loob sama objektiiv, mis loob lõpliku kujutise. Peegel on paigutatud objektiivi telje suhtes 45° nurga alla, seega suunab ta objektiivilt tuleva valguse 90° üles, peeglikambri "lakke" (üksikute mudelite puhul ka külje peale), kus asub mattklaas.
Pildistamise hetkeks tõuseb peegel üles, vastu mattklaasi, et lubada valgusel jõuda otse fokaaltasandile. Seejärel avatakse katik särituseks. Pärast katiku taassulgumist naaseb peegel endisele kohale. Tänapäevastel kaameratel, mil on automaatsäri ja autotteravustamine, on sageli peegli keskosa poolläbipaistev, lubades osa valgusest minna läbi peegli. Peapeegli tagumise poole küljes on sel juhul väiksem sekundaarne peegel, mis suunab talle langeva osa valgusest alla, peeglikambri põhja, kus asuvad automaatteravustamis- ja/või automaatsäritussensorid. Sekundaarsel peeglil on omakorda mehhanism, mis ta võtte hetkeks vastu peapeeglit kokku lapib.
Kuna peapeegel on võttehetkel üles tõstetud, ei ole nii kaua kaadrinäidikult midagi näha. Seda nimetatakse peegli pimeajaks (ingl mirror blackout). Ühtlasi ei saa nii kaua infot kaamera automaatteravustamis- ja särisensorid. Peegli pimeaeg on harrastajate jaoks väheoluline, aga professionaalsetes kaamerates, kus on oluline sarivõtte kiirus, tähtis. Pimeaega, mis on lühem kui 100 millisekundit, võib lugeda lühikeseks.
Mattklaas
Mattklaas on piimjas valgust läbilaskev klaaspind, mis on mõõtmetelt võrdne filmi kaadri või sensoriga, aga asub peeglikambri laes. Kui peapeegel on langetatud asendis, peegeldab ta objektiivilt tuleva valguse mattklaasile. Valguse teekond igasse mattklaasi punkti on võrdne tema teekonnaga fokaaltasandile, kui peegel on üles tõstetud. Seega tekib mattklaasile ka samaväärne kujutis. Mattklaasile tekkiv kujutis on teiselt poolt klaasi nähtav.
Ajal, kui automaatteravustamist veel ei olnud, oli mattklaasi sees väike lääts mille üks pool oli tugevam kui teine. See aitas käsitsi teravustamisel fokuseerimise headust silma järgi hinnata – kui joon, mis läbib mõlemat läätsepoolt, langeb kokku, on kaamera sellele objektile teravustatud. Lisaks olid mattklaasil sageli erinevad mõõtskaalad objektide kauguse hindamiseks.
Tänapäevastel automaatteravustamisega kaameratel ei ole neid elemente mattklaasil. Nende asemel on enamasti mattklaasile kantud automaatteravustamispunktide asukohad. Sageli annab kaamera fookuse leidmisest kasutajale märku sellega, et mattklaasil muutub fookuse leidnud fookuspunkt punaseks. Mattklaasil võivad olla ka jooned kadreerimise abistamiseks. Osal kaameratest on võimalik mattklaase vahetada.
Kuna mattklaas on sama suur kui fokaaltasandi valgustundlik ala, oleneb sellest otseselt ka see, kui suurelt näeb kasutaja kujutist kaadrinäidikul. Suurema pildiformaadiga kaameratel on kaadrinäidikul nähtav kujutis suurem.
Pentapeegeldi
pisi| Kui vaadata kaamera mattklaasile ilma pentapeegeldita, paistab seal tuhmilt pildistatav kujutis, mis on külgsuunas peegelpilt. Pentapeegeldi eesmärk on pilt keerata õigetpidi ja suunata omakorda 90° tahapoole, et kaadrinäidikule vaadates oleks silm suunatud samasse suunda kuhu objektiiv, mis muudab kadreerimise intuitiivsemaks. Pentapeegeldi kujutab endast keerulise kujuga prismat, millel on kolm peegeldavat ja kaks läbipaistvat tahku – kokku viis, millest ka prisma nimi (lad. k penta – 'viis'). Esimene tahk on paralleelne mattklaasiga, ja sealt siseneb valgus prismasse. Järgmiseks on prisma laes kaks kallutatud peegelpinda, mis suunavad kujutise edasi, pöörates kujutise õigetpidi, ja seejärel prisma eesosas olevale peegelpinnale, mis suunab kujutise läbi prisma tagaosa kaadrinäidikusse. Pildiloomeks ebavajalik osa prismast on ära jäetud, lisades veel kolm tahku, andes pentaprismale spetsiifilise kuju. Pentapeegeldeid on kahte tüüpi – pentaprisma ja pentapeegel. Prisma on lihvitud ühest tervest klaasitükist, mille kolm peegeldavat tahku on hõbetatud. Pentapeegel kasutab prisma peegelpindade asemel kolme õigesse asendisse seatud klaaspeeglit. Pentapeegel on odavam ja kergem kui pentaprisma, aga peeglite puhul siseneb valgus klaasi ja väljub sellest kolm korda – iga peegli ees – ja iga kord nurga all, mis põhjustab valguskadu ja muudab kujutise kaadrinäidikul tuhmimaks ja ebateravamaks. Prisma puhul siseneb valgus klaasi üks kord ja väljub samuti üks kord ning mõlemal puhul täisnurga all.
Fokaaltasandi katik
Katiku tüüp iseenesest ei tee kaamerast peegelkaamerat, aga peegelkaamera konstruktsioon välistab keskkatiku kasutamise. Seda seetõttu, et peeglikamber peab olema valgustatud, et kaadrinäidikult midagi näha oleks.
Eelised ja puudused
Peegelkaamera põhjapanev eelis teiste kaameratüüpide ees on see, et läbi optilise kaadrinäidiku näeb täpselt sama pilti, mis jäädvustatakse. Kõikidel teistel kaamerasüsteemidel on kaadrinäidiku pilt rohkem või vähem erinev pildistatavast, mistõttu fotograaf peab olema teadlik nähtava kaadri ja salvestatava kaadri erinevustest. (Ainsaks erandiks on plaatkaamera, kus film asendatakse kadreerimise ajaks mattklaasiga ja vaadeldakse kujutist samast kohast, kuhu pildistamise hetkeks asetatakse film, aga plaatkaamera kohmakus ja keerukus on selle kaameratüübi jätnud väga kitsasse kasutusse.)
Miinuspoole peal on domineeriv peapeegli süsteemi keerukas peenmehaanika ja sellest tulenev hind. Ühtlasi on peegli tõttu peegelkaamera suurem, valjem ja aeglasem kui nii mõnigi konkureerivat tüüpi kaamera. Nende puuduste minimeerimine tõstab omakorda kaamera hinda. Lisaks ei ole pildistamise ajal kaadrinäidikust midagi näha, ja ei saa infot ka kaamera sensorid.
Kiudkihtpilved
pisi|Kiudkihtpilved Kiudkihtpilved (ladina keeles  Cirrostratus, lühend Cs) on kõrgete pilvede klassi kuuluv pilvede põhiliik. Kiudkihtpilved tekivad tavaliselt kõrgusevahemikus 6–8 km, troopikas ja suvel kõrgusel 8–10 km. Sageli on nende teke seotud sooja frondi või tsükloni lähenemisega. Tavaliselt enne neid tekivad kassiküüsi meenutavad kiudpilved (Cirrus uncinus), mis hiljem tihenevad ja ühinevad.
Kiudkihtpilved moodustavad pisut kiulise või täiesti ühtlase valkja või piimja või nõrgalt sinaka katte paksusega sajast meetrist mitme kilomeetrini, mõnikord võivad nad olla mitmekihilised (duplicatus). Algul ilmuvad kiudkihtpilved horisondi lähedal, hiljem kerkivad kõrgemale, ja lõpuks katavad kogu taeva.
pisi|Halo Kiudkihtpilved koosnevad jääkristallidest. Eestis nad sademeid ei anna, aga väga madala õhutemperatuuri ja sellega seoses väikese aurumisega piirkondades (nt Ida-Siberis) võib kiudkihtpilvedest langeda väga nõrka lund või jääkristalle. Päike ja Kuu paistavad selgelt neist läbi, seetõttu võivad sageli esineda halonähtused: valkjad või nõrgalt vikerkaarevärvilised rõngad ümber Päikese või Kuu, valepäikesed (eba-päikesed), poolringid, kaared, valgussambad. Udutaoliste kiudkihtpilvede puhul on see ainus märk nende olemasolust.
EAÕK Tallinna peapiiskopkond
EAÕK Tallinna peapiiskopkond on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku üks kolmest piiskopkonnast (teised kaks on Tartu piiskopkond ning Pärnu ja Saare piiskopkond), mille keskus asub Tallinnas.
Tallinna peapiiskopkonda juhib alates märtsist 2000 Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus.
Ajalugu
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik moodustati Eesti koguduste täiskogul märtsis 1919. Pärast Venemaa Keisririigi lagunemist 1918. aastal võttis Eesti Ajutine Valitsus 19. aprillil 1919 vastu "Kreekakatoliku kiriku valitsuse ja koguduste omavalitsuse ajutise korralduse", mille järgi tunnistati Eesti Vabariigis kehtivaks Moskvas aastatel 1917–1918 peetud ülevenemaalisel kirikukogul vastuvõetud õigeusu kiriku määrused. Kirikumääruste põhjal määras praostkondade piirid piiskopkonna täiskogu.
EAÕK-s oli kaks piiskopkonda. EAÕK Tallinna piiskopkonda kuulusid üheksa praostkonda: Harju, Lääne, Petseri, Pärnu, Saare ja Muhu, Tartu, Viljandi, Viru ja Võru praostkond. 1919. aasta juunis moodustati Eesti Piiskopkonna nõukogu määrusega Tallinna piiskopkonda 1918. aastani Vene Õigeusu Kiriku Pihkva piiskopkonda kuulunud Petserimaa kogudustest Petseri praostkond. Narva piiskopkonnas praostkondi ei olnud.
1944. aastal okupeerisid Nõukogude Liidu väed taas Eesti. 9. märtsil 1945 toimunud Vene Õigeusu Kiriku Eesti piiskopkonna nõukogu koosolekul liideti EAÕK endised Tallinna ja Narva piiskopkond ning kogudused jagunesid Harju-Järvamaa, Läänemaa, Pärnumaa, Saare- ja Muhumaa, Tallinna, Tartumaa, Valgamaa, Viljandimaa, Virumaa ja Võrumaa praostkondade vahel.
12. jaanuaril 1951 muudeti Leningradi ja Novgorodi metropoliidi Gregoriuse resolutsiooniga praostkondade piire ja nimetusi: kogudused jagunesid Tallinna, Harju-Lääne, Tapa-Narva, Tartu, Võru, Valga, Viljandi, Pärnu ja Saare-Hiiu praostkondade vahel.
1965. aastal jagati praostkondade piirid uuesti ümber, kogudused jaotusid järgmiste praostkondade vahel: Tallinn, Tartu, Narva, Harju-Lääne, Viljandi, Pärnu, Võru, Saare-Muhu ja Valga praostkond.
Võhandu tänav
Võhandu tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna keskosas ning ümbritseb ida poolt ringselt lääne suunas kogu kesklinna.
Tänav on 1650 meetrit pikk ning on lõunaosas 13 meetri ja põhjaosas 17 meetri laiune. Võhandu tänav saab alguse Tartu-Räpina-Värska maanteelt, edala poole suundudes ristub Aia tänavaga ja Võru-Räpina maanteega (Võru maantee). Põhja suunas pöördudes on ristmikud Kooli ja Pargi tänavaga. Tänav lõpeb Tartu-Räpina-Värska maantee (Räpina linna piires Võõpsu maantee ja Vabaduse tänav) ringristmikul Räpina-Aravu maanteega (Räpina piires Meeksi maantee).
Tänava lõunapoolses osas paiknevad korterelamud, keskosas on rohkem ärihooneid. Võhandu ja Pargi tänava ristmikul, aadressil Pargi tn 23, asub Räpina Paberivabrik. Põhjaosas külgneb Võhandu tänav läänest Räpina järvega ning idast Võhandu tn 11 kinnistuga, kus asub Räpina kirik.
Esa Tikkanen
pisi| Esa Tikkanen (sündinud 25. jaanuaril 1965 Helsingis) on soome treener ja endine jäähokimängija.
Soome jäähoki meistriliigas mängis Tikkanen 135 mängu, tegi 52 väravat ja andis 68 väravasöötu. Ta mängis klubis HIFK aastatel 1982–1985 ja NHL-i streigi ajal hooajal 1994–1995 ning Jokerites 1999–2000. Aastal 1983 tuli ta HIFK meeskonnas Soome meistriks.
NHL-i karjääri alustas ta klubis Edmonton Oilers, kus mängis aastatel 1984–1993 ja võitis neli Stanley karikat; kuni 1988. aastani moodustas ta ründekolmiku koos Wayne Gretzky ja Jari Kurriga. Seejärel mängis ta New York Rangersis (1993–1994, 1996–1997, 1998–1999; üks Stanley karika võit), Saint Louis Bluesis (1994–1996), New Jersey Devilsis (1995–1996), Vancouver Canucksis (1995–1997), Florida Panthersis (1997–1998) ja Washington Capitalsis (1997–1998). Kokku osales ta NHL-is 877 mängus, tegi 244 väravat ja andis 386 väravasöötu ning teenis 1077 karistusminutit. Ta võitis kokku viis Stanley karikat (aastatel 1985, 1987, 1988, 1990 ja 1994). Aastal 1987 valiti ta NHL-i tähtede meeskonda.
Eriti Põhja-Ameerikas oli Tikkanen tuntud nii agressiivse mängija kui ka aktiivse suupruukijana. Tema soome-rootsi-inglise segakeel sai hüüdnime "Tikkanese" või "Tiki-talk".
Soome koondises mängides võitis Tikkanen pronksmedali 1998. aastal Nagano olümpiamängudel ja 2000. aasta Peterburi MM-il.
Tikkanen valiti 1991. aastal Soome aasta jäähokimängijaks. Soome jäähokimuuseum valis ta 2004. aastal jäähokilõviks number 143.
Pärast mängijakarjääri lõpetamist on Tikkanen tegutsenud treenerina muu hulgas Lõuna-Koreas, Norras ja Soomes.
Esa Tikkanen on teist korda abielus ja tal on viis last.
Paavlipäev
Paavlipäev on 25. jaanuaril ja kirikukalendris Sauluse Pauluseks pöördumise päev.
Eesti rahvakalendris on see päev vähe tuntud. Mõningal määral on tähistatud 20. sajandi alguses saartel, paiguti ka Läänemaal ja Harjumaal. Neis kohtades tähistas see päev talve keskpaika, talvevarudest pidi pool alles olema.
Kui päike paistis, tähendas see ilusat suve, head heina- ja viljasaaki. Ennustused sarnanesid tõnisepäeva omadega, kuid olid rohkem seotud mere ja hüljestega. Paavlipäeval pidi uss pesas teise külje pöörama, pragu merre lööma, hülged poegima ja kõrs lund vihkama hakkama.
Federico Franco
Ta on hariduselt kirurg. Tema perekonnale kuulub haigla Fernando de la Moras.
Enne presidendiks saamist oli ta alates 15. augustist 2008 asepresident. Ta sai presidendiks pärast seda, kui kongress president Fernando Lugo ametist tagandas. Franco ametiaeg kestis augustini 2013, mil ta andis ameti üle 2013. aasta presidendivalimiste võitjale Horacio Cartesile.
Simion Cuțov
Simion Cuțov (7. mai 1952 Smârdanul-Nou, Brăila maakond – 1993) oli Rumeenia poksija.
Päritolu
Ta on pärit Rumeenia venekeelsete vanausuliste (lipovaanide) kogukonnast Doonau alamjooksul.
Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Howard Davisile (USA).
Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kus kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Serik Qonaqbayevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Maailmameistrivõistlustel
Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Vassili Solominile (NSV Liit).
Euroopa meistrivõistlustel
Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) kuldmedali ja Euroopa meistriks 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973) ning 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975).
Isiklikku
Tema vanem vend Calistrat Cuțov on samuti tuntud endine Rumeenia poksija.
Hronov
Hronov (saksa keeles Hronow) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Hronov asub Poola piirist 3,5 km kaugusel, Náchodist umbes 7 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 39 km kirdes.
Hronov paikneb merepinnast 364 meetri kõrgusel.
Annuška
Annuška on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Küla asub valla edelaosas Daugava jõe Dole saare loodeosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 11,3 ja Riiast 25,5 kilomeetri kaugusele. Külas asub Annuška bussipeatus.
Küla jääb Dole saare loodusparki.
Hronov
Hronovis on sündinud tšehhi kirjanik Alois Jirásek (1851–1930).
Siirmine
Siirmine (siire, ülekandmine, üleviimine; mitte siirdamine, ) on suuremahuline andmete edastus (ülekanne) või suurte väekoondiste transport, üle mitme riigi piiri. Asutuse siseselt kasutatakse "siirmine" (R. Üksvärav; VÕS 1945) teisendsõna "delegeerimine" asemel, mis ülesannete jagamise kõrval tähendab ka volitamist.
Mitte segi ajada bioloogias/meditsiinis kasutatava terminiga - siirdamine, mille tähendus on siird-istutamine, elundite või kudede ümberistutamine.
Ebamari
Ebamari on okaspuude marjataoline vili või kaheiduleheliste lihakas paljuseemneline vili, mis moodustub alumise sigimikuga õiest (nt sõstar, karusmari, mustikas, jõhvikas, paprikad).
Upespils
Küla asub valla kirdeosas merepinnast 85 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Upespils jääb valla keskusest Suntažist 6, piirkonna keskusest Ogrest 41 ja Riiast 62 kilomeetri kaugusele.
Looduskaitse all on Upespilsi lehis, Alejase tamm, saar ümbermõõduga 3,69 ja kõrgusega 23 meetrit, saar ümbermõõduga 3,58 ning kõrgusega 25 meetrit, saar ümbermõõduga 3,57 ja kõrgusega 25 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,66 ning kõrgusega 23 meetrit, ja tamm ümbermõõduga 4,4 ning kõrgusega 22 meetrit,.
Orlan-10
Orlan-10 (vene keeles «Орлан-10») on Venemaal Peterburis Venemaa sõjaväele toodetav mitmeotstarbeline ühe mootoriga propellerdroon.
Ukraina Julgeolekuteenistuse teatel kasutati sellist drooni Donbassi sõjas Ida-Ukrainas. Üks seda tüüpi droon tulistati alla Donetski lähistel 2014. aasta 28. mail, selle rusudest avaldati ajakirjanduses ka fotod.
Lennutehnilised omadused
Peamised andmed:
Jelena Jakovleva
Jelena Aleksejevna Jakovleva (vene Елена Алексеевна Яковлева; sündinud 5. märtsil 1961 Novograd-Volõnskõis Žõtomõri oblastis Ukraina NSV-s) on vene teatri- ja filminäitleja, Venemaa riikliku preemia laureaat (2001), Venemaa rahvakunstnik (2002).
Elulugu
Ta lõpetas Riikliku Teatriinstituudi (GITIS) 1984. aastal. Pärast seda töötas ta 1986. aastani Moskva teatris Sovremennik, aastail 1986–1989 Jermolova-nimelises teatris.
Alates 1989. aastast on ta taas Sovremenniku teatri näitleja.
Rekvisiitor
Rekvisiitor on lavastuses kasutatavate esemete (rekvisiitide) soetaja ja nende eest vastutav isik.
Kujutamine kultuuris
Saksa dramaturg Eberhard Streul on kirjutanud ühe rekvisiitori elust ja tööst mononäidendi "Die Sternstunde des Josef Bieder. Revue für einen Theaterrequisiteur".
Pealkirjaga "Rekvisiitori tähetund" on selle Eestis 2012. aastal lavastanud Margo Teder VAT Teatris. Nimiosa mängis Lauri Saatpalu. Eesti keelde on näidendi tõlkinud Hannes Villemson.
2021. aastal kohandas, kujundas muusikaliselt ja lavastas Karlova Teatris näidendi Andres Dvinjaninov pealkirjaga "Heinari tähetund". Dvinjaninov mängis ise ka nimitegelast. Näidendit on lavastatud ka Vanalinnastuudios (nimiosas Jüri Aarma) ja Vanemuises (nimiosas Jüri Lumiste).
Mustjalg-torik
Mustjalg-torik (Polyporus melanopus) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seen.
Akropetaalne kasv
Akropetaalne kasv on taimeosade kasv alusest tipu poole, s.t, et taime vanem osa on allpool kui noorem, ülemine osa. Akropetaalse kasvuga arenevad lehed ja oksad.
Akropetaalse kasvu vastand on basipetaalne kasv.
Subhūti
Subhūti oli Šākjamuni õpilane.
Subhūtit mainitakse budismi kõikide peamiste voolude tekstides, kuid Tipiṭakas jääb ta võrreldes teiste Šākjamuni õpilastega, nagu Ānanda, Šāriputra ja Maudgaljājana, tagaplaanile. Ometi nimetatakse teda juba seal esimeseks üksildaseks (askeediks-erakuks).
Mahajaanas, eriti ületava mõistmise suutrates, on Subhūti Šākjamuni peamisi õpilasi ning sealjuures kõige võimekam. Sageli selgitab ta teistele õpetuse keerulisi probleeme.
«Lootossuutras» pöördub Subhūti Šākjamuni poole kaebusega, et ei suuda jõuda ülimasse täielikku virgumisse, kuid Šākjamuni rahustab teda, öeldes, et tulevikus saab Subhūti buddhaks nimega Šašiketu.
Paul Kerese tänav (Narva)
Paul Kerese tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Tänav sai nime eesti maletaja Paul Kerese järgi. pisi|left|Hoone aadressil Kerese tänav 14, kus oli aastatel 1963–1994 [[Narva Polütehnikum, aastatel 1994–1999 Narva Kõrgkool ja aastatel 1999–2013 Tartu Ülikooli Narva Kolledž.]] Tänav algab Aleksander Puškini tänava ringilt (aadressiga Paul Kerese väljak), ristub Linda, Energia, Suur-Aguli, Kreenholmi tänava, Võidu prospekti, Partisani, Soldina, Peaalajaama ja Rahu tänavaga. Tänava pikkus on 2,9 km.
Ajalugu
29. septembrini 1995 oli selle tänava nimi Jaan Anveldi tänav. Enne Teist maailmasõda oli samas kohas 6. Peetri tänav.
Karja Katariina kogudus
EELK Karja Katariina kogudus on luterlik kogudus Karjas.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse õpetaja on Veiko Vihuri, organist Anna Sammelsaar. Juhatuse esimees on Tõnu Grepp.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Karja Katariina kirikus.
Aarne Mesikäpp
Aarne Mesikäpp (sündinud 23. aprillil 1939 Tallinnas) on eesti graafik ja raamatuillustraator.
Ta on õppinud Tartu Kunstikoolis teatridekoratsiooni erialal 1955­–1960 ja Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal 1960­–1966. 1966–1968 töötas EKP KK poliitharidusmajas kunstnik-konsultandina. Alates 1967. aastast töötab ta Kunstiakadeemia õppejõuna, graafikakateedri juhatajana (1983–1985) ja meistrina. Aastatel 1962–1967 töötas Kreuksi nim Kultuuripalee näiteringi juures, kus temalt valmisid mõned lavakujundused.
Ta on kujundanud raamatuid, plakateid ja tarbegraafikat ning viimasel ajal teinud vabagraafikat kasutades selleks tüpograafia vahendeid.
Tartu Kalevi Jahtklubi
Tartu Kalevi Jahtklubi on jahtklubi, mille baas asub Tartumaal Tartu vallas Äksi alevikus, Saadjärve kaguosas; veekogu Tartu–Jõgeva maantee poolsel kaldal. Tartu on jahtklubi baasist 18,5 km ja Tartu–Jõgeva maantee 0,6 km kaugusel.