cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baroteraapia
Baroteraapia on füsioteraapia liik, kus raviseanss toimub kas üle- või alarõhuga barokambris. Ülerõhulist baroteraapiat nimetatakse ka hüperbaariliseks oksügenatsiooniks. Seda kasutatakse vere hapnikuhulga suurendamiseks, kudede hapnikuvaeguse kaotamiseks ning mitmete südamehaiguste puhul. Käte, jalgade vereringe parandamiseks rakendatakse paikset baroteraapiat, seda kas alarõhulises või vaheldumisi ala- ja ülerõhulises barokambris.
Uuringud ülerõhulist baroteraapia alal on sageli halvasti konstrueeritud ja puuduvad selged tõendid selle kohta, et selline ravi on efektiivne väljaspool kessoontõve ja õhkemboolia ravimist.
Natalie Cole
pisi|Natalie Cole, 2007 Natalie Maria Cole (6. veebruar 1950 Los Angeles – 31. detsember 2015 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja näitleja.
1992. aastal lindistas Natalie laulu "Unforgettable", kus ta laulab koos oma isaga duetti. Ta kasutas Nat King Cole'i 1961. aasta lindistust, mille monteeris kokku oma esitusega. Laul ja sama nime kandev album võitsid kokku seitse Grammyt.
Cullen Jones
Cullen Andrew Jones (sündinud 29. veebruaril 1984 New Yorgis) on Ameerika ujuja, kes on spetsialiseerunud vabaujumise sprindidistantsidele. Ameerika meeskonna koosseisus hoiab ta maailmarekordit 4 × 100 meetri vabaujumises (pikk rada), mis ujuti Pekingis 2008. aasta suveolümpiamängude finaalis. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis ta hõbemedalid 4 x 100 meetri vabaujumises ja 50 meetri vabaujumises, samuti kulla 4 x 100 meetri kompleksujumises.
New Yorgi Bronxi linnaosas sündinud Jones kolis põhikoolis New Jersey osariiki Irvingtoni. Ta õppis ujuma pärast seda, kui ta oli viieaastasena päästetud peaaegu uppumisest Pennsylvanias asuvas Dorney Park & Wildwater Kingdomi ujulas. Temast sai ujuja New Jersey osariigis West Orange'is juudi kogukonna keskuse Metro Express klubi meeskonnas Metro Express peatreeneri Ed Nesseli juhendamisel. Jones vahetas meeskonnad hiljem Jersey Gators Swim Clubi kasuks Cranfordis. Jones lõpetas 2002. aastal Newarki Saint Benedicti ettevalmistuskooli. Seal ujus ta treener Glenn Cassidy juhendamisel ja püstitas arvukalt Essexi maakonna ujumisrekordit.
Natalie Cole
Isiklikku
Ta tarvitas heroiini ja kokaiini, 1975 arreteeriti ta Torontos heroiini omamise eest.
Cullen Jones
Jones õppis Põhja-Carolina osariigi ülikoolis, kus õppis inglise keelt ning ujus NC National Wolfpacki ujumis- ja vettehüpemeeskonnas National Collegiate Athletic Associationi (NCAA) võistlustel aastatel 2003–2006. Ta muutus professionaalseks 2006. aasta suvel, pärast Nikega lepingu allakirjutamist. Ta tegi tõsise arenguhüppe vahetult pärast 2006. aasta Pan Pacificu ujumise meistrivõistlusi, kus ta püstitas võistlusterekordi 50 meetri vabaujumises ajaga 21,84 sekundit. Ta ujus kolmandat vahetust (47,96) 4 × 100 meetri vabaujumises koos Michael Phelpsi, Neil Walkeri ja Jason Lezakiga, kus ületati maailmarekord. 2007. aastal võitis ta koos samade võistkonnakaaslastega 2007. aasta maailmameistrivõistlustel ka kuldmedali 4 × 100 meetri vabaujumises.
Paphiopedilum tigrinum
Paphiopedilum tigrinum on käpaliste sugukonda veenusekinga perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaime liik.
Natalie Cole
Isiklikku
Ta suri C-hepatiiti ja on maetud Forest Lawn Memorial Parki.
Paphiopedilum tigrinum
Paphiopedilum tigrinum on hinnatud IUCNi punases nimestikus eriti ohustatud liigiks (EN), varem oli ta äärmiselt ohustatud liik.
Välimus
Lehti on 4–6, need on 16–23 cm pikkused ja 2–4 cm laiused, pealt erkrohelised, alt kahvaturohelised.
Cullen Jones
Jones on esimene afroameeriklane, kellel on ujumises maailmarekord (4 × 100 meetri vabaltujumine). USA 2008. aasta olümpiakatsevõistlustel ületas Jones Ameerika rekordi 50 meetri vabaltujumises ajaga 21,59. Järgmisel päeval ületas selle rekordi Garrett Weber-Gale. Hiinas Pekingi 2008. aasta olümpiamängudel võitis ta kuldmedali 4 × 100 meetri vabaujumises uue maailmarekordiga 3.08,24 koos Michael Phelpsi, Jason Lezaki ja Garrett Weber-Gale'iga.
2009. aasta juulis püstitas Jones USA-s Indianapolises, Indiana osariigis USA meistrivõistlustel 50 meetri vabaltujumises uue Ameerika rekordi.
Omahas Nebraska osariigis 2012. aasta olümpiakatsevõistlustel, 2012. aasta olümpiamängudele pääsemiseks, jõudis Jones teist korda olümpiavõistkonna koosseisu, lõpetades esimesena 50 meetri vabaujumises ja teisena 100 meetri vabaujumises, mis hiljem lubas teda osalema 4 × 100 meetri vabaujumises. 50 meetri vabaltujumise finaalis võitis Jones ajaga 21,59 ja edestas sajandikku sekundiga (0,01) teise kohaga lõpetanud Anthony Ervinit (21,60).
Paphiopedilum tigrinum
Levila
Paphiopedilum tigrinum 'i levila asub Lõuna-Hiinas Lääne- ja Ida-Yunnani provintsis Lushuis, Malipis, Tengchongis ja Yingjiangis. Liiki esineb väidetavalt ka Tais ja Myanmaris, kuid need andmed on küsitavad, kuna nendest kohtadest ei ole saadaval herbaariumi materjale.
Cullen Jones
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis Jones hõbemedalid 50 meetri vabaltujumises ja 4 × 100 meetri vabaltujumises. Pärast osalemist teateujumise eelujumise viimases vahetuses jäi ta ootama oma saatust, sest finaalis ta ei ujunud, kuid medali võitmine oli reaalne. Võistkonna kaaslased Matt Grevers, Brendan Hansen, Michael Phelps ja Nathan Adrian võitsid kuldmedali 4 × 100 meetri kompleksujumises. Ta võistles ka 100 meetri vabaujumises, kuid ei pääsenud finaali.
Paphiopedilum tigrinum
Levila
Liik kasvab kõrgusel 1400–2200 m üle merepinna. Kolme teadaoleva hajutatud populatsiooni kogupindala on hinnanguliselt 40 km².
Paphiopedilum tigrinum on haruldane liik, millel on vähe eraldiseisvaid alampopulatsioone ning see on Hiinas väga piiratud levikuga. Kõigis kolmes teadaolevas asukohas väheneb täiskasvanud isendite arvukus ja langeb elupaikade kvaliteet. Täiskasvanud isendite arv on hinnanguliselt väiksem kui 1000.
Mart Laan
Surm
27. aprillil kuulis Laan sissemurdmisest Koorti tänaval ja otsustas kohale minna, ehkki vajadust polnud. Ta märkas kahtlusaluseid ja asus neid jälitama. Kõlasid ka esimesed lasud. Laan asus Kaldat jälitama ja ajas ta Koorti tänav 6 majas nurka. Kalda peitus liftišahti taha ja tulistas lähenevale politseinikule jalga, kätte, kõhtu ja südame alla. Laan tulistas vastu, aga pihta sai hoopis juhuslik majaelanik. Laane kolleegid pidasid Kalda kinni ja kiirabi kihutas surmavalt haavatud komissariga Mustamäe haiglasse, kus ta 0:45 operatsioonilaual suri.
Paphiopedilum tigrinum
Levila
Liigi arvukus on viimase kolme põlvkonna jooksul vähenenud 50–79% ja järgmise kolme põlvkonna jooksul on prognoositud langus 60–79%.
Theo van Gogh
Isiklikku
Tema vanavanaisa oli kunstikaupmees Theo van Gogh, vanavanaisa vend oli maalikunstnik Vincent van Gogh.
Paphiopedilum tigrinum
Kasvukoht
Paphiopedilum tigrinum eelistab niisket, vett hästi läbilaskvat huumuserikast mulda ja samblikega kaetud lubjakivimeid. See liik eelistab mõõdukalt varjulisi elupaiku troopilises kliimas, kus on mägesid. Taimede õitsemisaeg on maist augustini. Põlvkondade vahe on 7–8 aastat.
Kasutus
Paphiopedilum tigrinum on väga nõutud ilutaim, mida kasutatakse laialdaselt aianduses ning sise- ja väliskaubanduses. Kohalikud inimesed korjavad taime loodusest kaubandusettevõtjate jaoks.
Ohustatus
Paphiopedilum tigrinum on keskkonnatundlik ja seda eriti teatud kasvutingimuste suhtes, näiteks kõrgus merepinnast, toitainete kättesaadavus kivipinnalt, samblaste ja mõõdukalt varjuliste elupaikade olemasolu.
Seda liiki ohustab elupaikade killustumine ja hävimine, kuna inimesed kahjustavad ümbritsevat keskkonda. Orhideed ähvardab ka metsade hävitamine, tulekahjud, juhuslik korjamine, pinnase erosioon, dekoratiivsel eesmärgil ning kaubanduseks korjamine, tallamine ning ökoloogilised häiringud.
Liik on üldisemalt ohustatud kliimamuutuste, põudade ja elupaikade kahjustumise tõttu peamiselt turismi, vaba aja veetmise, linnastumise, infrastruktuuri arendamise, otsese mõjuga puhketegevuse (nt taimede hävitamine) ja kaudsete mõjude (nt elupaiga muutuste) tõttu. Lisaks sellele ohutavad liiki populatsioonide sisemised tegurid, nagu piiratud levik ja täiskasvanud isendite vähesus.
Kaitsemeetmed
Kõik orhideed on hõlmatud loodusliku loomastiku ja taimestiku ohustatud liikidega rahvusvahelise kauplemise konventsiooni (CITES) B-lisasse. Kõik Paphiopedilum 'i perekonda kuuluvad liigid on loetletud CITESi I lisas. Paphiopedilum tigrinum 'i kaitsmiseks on soovitatavad järgmised toimingud:
Ranka raudteejaam
Ranka raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Ranka vallas Pavāriņi külas. Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Jaunpiebalga kihelkonda Ranka mõisa maadele.
Eddie Redmayne
Edward John David Redmayne (sündinud 6. jaanuaril 1982 Londonis) on inglise näitleja ja modell.
Jeanine Hennis-Plasschaert
pisi|Jeanine Hennis-Plasschaert 2015. aastal Jeanine Antoinette Hennis-Plasschaert (sündinud 7. aprillil 1973 Heerlenis) on Hollandi poliitik, ta on erakonna Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest liige. Ta oli aastatel 2004–2010 Euroopa Parlamendi liige. 5. novembrist 2012 kuni 4. oktoobrini 2017 Hollandi kaitseminister.
Ranka raudteejaam
Jaam asus Riia jaamast 138 km kaugusel.
Eddie Redmayne
Redmayne on võitnud auhindu teatrinäitlejana. Osatäitmise eest John Logani näidendis „Punane” võitis ta parima kõrvalosatäitjakategoorias Briti prestiižikaima teatriauhinna, Olivier' auhinna ja Broadway Tony auhinna. Briti teatrikriitikute auhinna Critics Circle Award on Redmayne võitnud Richard II kehastamise eest Londoni Donmar Warehouse'i teatris.
Jeanine Hennis-Plasschaert
Ta sündis aastal 1973 Heerlenis Limburgi provintsis Hollandis.
Ranka raudteejaam
Jaam avati koos raudteega aastal 1916. Algselt kandis see nime Pawarini raudteejaam, aga aastast 1918 Ramkava raudteejaam. Aastal 1919 nimetati see ümber Ramka raudteejaamaks. Tänapäevase nime sai jaam aastal 1930. Jaam suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988. Säilinud on vana jaamahoone.
Eddie Redmayne
Laiemale publikule on Redmayne tuntud eelkõige osatäitmiste kaudu filmis ja televisioonis. Muuhulgas oli tal kandev roll filmis „Minu nädal Marilyniga” ning BBC teleseriaalis „Taevasambad”.
2014. aastal pälvis ta Stephen Hawkingi rolli eest filmis "Kõiksuse teooria" ("The Theory of Everything") parima meespeaosatäitja Oscari. Sama rolli eest sai ta veel Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna ja parima draamafilmi meespeaosatäitja Kuldgloobuse.
2016. aastal mängis ta peaosa Newt Scamanderina fantaasiafilmis "Fantastilised elukad ja kust neid leida" ("Fantastic Beasts and Where to Find Them").
Isiklikku
Redmayne sündis Londonis. Ta on pere kolmest pojast keskmine, lisaks on tal veel temast vanemad poolõde ja poolvend. Ta käis koolis Eton College'is ja õppis hiljem Cambridge'i Ülikooli Trinity College'is kunstiajalugu, lõpetades selle 2003. aastal.
Teater
Esimest korda astus Redmayne kutselises teatris üles 2002. aastal, kui tegi kaasa Shakespeare’s Globe Theatre' lavastuses „Kaheteistkümnes öö”. Osatäitmise eest Edward Albee näidendi „Kits” (originaalis "The Goat, or Who is Sylvia?") lavastuses võitis ta 2004. aastal Evening Standardi teatriauhindade jagamisel väljapaistva uustulnuka preemia ning 2005. aastal kriitikute auhinna (Critics Circle Award) parima uustulnuka kategoorias. 2008. aasta sügisel tegi Redmayne kaasa Royal Court Theatre' laval etendunud Christopher Shinni lavastuses "Now or Never".
2009. aastal astus Redmayne üles Londoni Donmar Warehouse'i teatri lavastuses „Punane”, mis tõi talle parima kõrvalosatäitja Olivier' auhinna. Samas lavastuses tegi ta kaasa ka Broadwayl, John Golden Theatres 2010. aasta kevadel ja suvel. Sealgi pärjati ta osatäitmine parima kõrvalosa Tony auhinnaga.
Ball Arena
thumb|Ball Arena (2013) Ball Arena (endise nimega Pepsi Center) on spordihall USA-s Colorado osariigis Denveris.
Eddie Redmayne
Teater
2011. aasta 6. detsembrist kuni 2012. aasta 4. veebruarini kehastas Redmayne kuningas Richard II Michael Grandage'i lavastuses „Kuningas Richard Teine”.
Ball Arena
Ball Arena avati 1999. aastal.
Ball Arena on NBA klubi Denver Nuggetsi, NHLi klubi Colorado Avalanche'i ja National Lacrosse League'i (NLL) klubi Colorado Mammothi koduhall.
Eddie Redmayne
Film
Muuhulgas on Redmayne kaasa teinud filmides "The Good Shepherd", "Powder Blue", "Savage Grace", "The Other Boleyn Girl" ja "Glorious 39".
Suurema tuntuse saavutas ta 2011. aastal linastunud filmiga „Minu nädal Marilyniga” (originaalis "My Week with Marilyn"), kus ta kehastas keskset tegelast filmimees Colin Clarki, kellel oli põgus afäär Merilyn Monroega.
2011. aasta novembris teatati, et Redmayne kehastab muusikalifilmis „Hüljatud” (originaalis "Les Misérables") Mariust.
Modellikarjäär
2008. ja 2012. aastal osales Redmayne modellina Burberry kampaanias.
Viru rinne
Viru rinne oli lahingutegevuspiirkond Eesti Vabadussõjas Põhja-, Kesk- ja Ida-Eestis Eesti Rahvaväe, nende liitlasjõudude ja Nõukogude Venemaa Punaarmee ning Eesti Töörahva Kommuuni väeosade vahel. pisi|Lahingutegevus 1918.–1919. aastal Viru ja Pihkva rindel
Vabadussõja algetapil kasutati sõjatandri kohta Lõuna-Eestis tegutsenud lõunasuuna väerinde vastandina nimetust Põhja väerinne ja hiljem tolleaegset kirjaviisi Viru väerinne.
Viru rinde juhatajad
Viru rinde sõjategevuse juhid olid:
Lahingutegevuse ja sõja algus
11. novembril 1918 sõlmiti Saksamaa kaotusega Esimeses maailmasõjas Antandile Compiegne'i vaherahu. Pärast Saksamaal toimunud Novembrirevolutsiooni ja Saksa vägede evakueerimise algust tühistas Lenini juhitud Nõukogude Venemaa valitsus 13. novembril 1918 ühepoolselt Saksa keisririigiga sõlmitud Brest-Litovski rahulepingu, ettekäändeks Antandi seatud vaherahu tingimus, et kõik Saksamaa poolt endise Venemaa keisririigi territooriumil Saksa okupatsiooni ajal sõlmitud lepingud tühistatakse.
15. novembril 1918 saatsid Nõukogude Venemaa sõjavägede ülemjuhataja Jukums Vācietis ja SRN liikmed telegrammi Jaroslavlis asunud Põhjarinde juhatajale Dmitri Parskile, Petrogradi 7. armee komandörile ning telegrammi koopia Moskvasse Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu esimehele V. Leninile nr 259/Ш, milles viidates "kujunenud poliitilisele olukorrale anti korraldus kohe hõivata Pihkva ja Narva".
17. novembril 1918 andis Punaarmee Põhjarinde juhataja Dmitri Nadjožnõi ja Revolutsiooniline Sõjanõukogu korralduse parempoolse lahingupiirkonna 6. kütidiviisi jõude kasutades hõivata Narva linn, viia eelväeosad joonele Korffi (Auvere) raudteejaam – Narva jõgi.
22. novembril 1918 pani Punaarmee Põhjarinde 7. armee 6. Kütidiviis pani toime esimese katse vallutada Jaanilinna ja Narvat, kuid linnas asunud Saksa väed lõid Kulgu lahingu käigus rünnaku tagasi.
28. novembril 1918 vallutas Punaarmee Jaanilinna ja tungis üle Eesti piiri Narvas.
Kulgu lahing
9. novembril 1918 loobus Saksa keiser Wilhelm II troonist, 11. novembril kirjutasid Antandi ja Saksamaa esindajad alla Compiegne'i vaherahule, mis lõpetas sõja, 15. novembril läks Narvas võim Saksa soldatite nõukogu – Soldatenrati kätte.
13. novembril asuti Virumaal moodustama eesti kaitseväeosi: alamkapten Heinrich Laretei moodustas Narvas Kaitseliidu, kuhu esimesil päevil tuleb kokku umbes 120 kaitseliitlast – peaasjalikult Narva keskkoolide õpilased. Relvad ja laskemoona said kaitseliitlased Saksa vägedelt, 405. Saksa Landwehri rügemendi ülema korraldusel. Samal ajal asuti Kaitseliidu korraldamisele ka Narva ümbruse valdades ja Narva-Jõesuus: lipnik Nurk kogus Vaivara vallas umbes 20 meest, nooremleitnant Johannes Remmel Narva-Jõesuus – 18 meest. 21. novembril jõudis Narva polkovnik Aleksander Seiman ühes kolme ohvitseriga ja alustas 4. jalaväepolgu formeerimist.
22. novembril sakslaste ja punaarmeelaste vahel aset leidnud Kulgu lahingu järele hakkas Narva intensiivsemalt kogunema eesti ohvitsere, sõdureid ja kaitseliitlasi. 22. novembril Narva Vaivara kaitseliitlaste salk – 54 meest alamkapten Nikolai Steinmanniga eesotsas, salk oli ka aluseks 4. jalaväepolgule, moodustades polgu I roodu. 27. novembril oli organisatsiooniliselt 4. jalaväepolgu koosseisus polgu staap, sidekomando, kaks pataljoni ja töökomando. I pataljonis oli 4 laskurroodu, igas keskmiselt 50–70 meest. II pataljonis oli ainult pataljoni staap. Saksa vägedel oli Narva relvade laos umbes 5000 Vene ja 2000 (6,5 mm) Jaapani vintpüssi, suurel hulgal püssipadruneid, kümneid kaste käsigranaate ja palju igasugust muud sõjavarustust, kuid eestlastele lubasid sakslased selle varanduse üle anda ainult siis, kui nad ise Narvast lahkuvad.
Saksa väeosadest asetsesid Narvas novembri teisel poolel 405. Saksa Landwehri rügemendi osad, kõvendatud ühe miinipildujate kompaniiga (9 kerget ja 3 keskmist miinipildujat), ühe pioneerikompaniiga, kahe helgiheitjaga, ühe suurtükiväe grupiga (3 välipatareid), ühe lennuväevastase patareiga (kaks 37 mm revolversuurtükki) ja kahest vagunist koosneva soomusrongiga (üks 77 mm välisuurtükk ja kaks raskekuulipildujat).
Kokku eesliinil eestlasi – 11 ohvitseri, 64 sõdurit ja 30 kooliõpilast-kaitseliitlast. Teised I pataljoni osad asetsesid varus Jaanilinna kindluses (umbes 90 meest). Sama polgu II pataljoni ülem (kolonelleitnant Paul Kunnus) koos 80 mehega ja ühe raske kuulipildujaga asus Kulgu rajoonis, ülesandega valvata ja kaitsta Narva jõe kallast Kulgust kuni Piimaninani (Narva jõe käänd 4 kilomeetrit Kulgust lõuna pool, Pljussa jõesuu vastas). Üks rühm sakslasi ühe kuulipildujaga asetses Kulgu rajoonis, teised 405. rügemendi osad olid reservis Hermani kindluses. Suurtükivägi asetses positsioonil kolme välipatareiga, millest üks 77 mm patarei (2 suurtükki) – Kreenholmi väljal, üks 105 mm patarei (2 haubitsat) – Rahvaväljal ja üks 77 mm patarei (4 suurtükki) – Väike-Soldino mõisa juures. Raudtee piirkonnas, Narva jõe idakaldal asetses 2 kaevikusuurtükki. Rahvaväljal asetses lennukitevastane 37 mm patarei (2 revolver-suurtükki). Soomusvägi – üks kahest vagunist koosnev soomusrong (üks 77 mm suurtükk ja 2 rasket kuulipildujat) – Narva raudteejaama piirkonnas.
28. novembri 1918 hommikul asusid Punaarmee väeosad järgmiselt:
Saksa vägede lahkumine
28. novembri keskpäeval aga lahkusid sakslased kaevikuist Jaanilinna majadesse ja kogunevad sildade lähedusse. Eestlased jäid eesliinile üksinda edasi.
Kruiisiturism
Kruiisiturism on turismi alaliik, mis on seotud kruiisi ehk merematke ehk ristlusega – kindla programmiga kollektiivse huvireisiga kruiisilaeval koos asjakohaste teenustega reisijaile.
Viru rinne
Saksa vägede lahkumine
Kell 13:20 teatas Saksa 405. jalaväerügemendi ülem, et sakslased varsti linnast lahkuvad ja lasevad kell 16 kõik Narva sillad õhku, Saksa suurtükivägi lahkus tulepositsioonidelt, tõmbus rännakkolonnidesse ja valmistus minekuks. Raudteejaama juures asuvas Saksa Pioneerpargi juures hävitati ja rikuti enne äraminekut relvad ja varustus, mille äraviimiseks sakslastel puudus võimalus ja aeg. Kella 14–15 vahel tulid Saksa väeosad, Narva jõe läänekaldale. 4. jalaväepolgu ülem saatis I pataljoni ülemale Viktor Liivakule käsu tuua kõik Eesti üksused Narva jõe läänekaldale ja võtta pataljoniga uus kaitsepositsioon Narva jõe kaldal joonel: Pimeaed (k.a) – Hermani kindlus (k.a).
Kruiisiturism
Kruiis kestab vähemalt 60 tundi ning peale lähte- ja lõppsadama külastab laev veel vähemalt kaht sadamat. Sõna "kruiis" on tulnud ingliskeelsest sõnast cruise, eesti keeles on selle vaste "merematke" ja Eesti Keele Instituudi soovitatud "ristlus". . Kruiisilaevadel ehk ristluslaevades on rõhk majutuse ja toitlustuse mugavusel, sageli ka luksuslikkusel ja meelelahutustel. Ristluslaevadega ei veeta tavaliselt liinireisijaid ega kaupa. Maailma suurimad ristluslaevad on Symphony of the Seas ja Oasis of the Seas. Kruiisiturism on olnud viimaste kümnendite kõige edukamalt arenenud turismiliik reisi- ja turismiturul.
Viru rinne
Saksa vägede lahkumine
Vahepeal muutsid Saksa väed aga taganemise aegu ja sakslased kavatsesid sillad õhkida kella 16:00 asemel juba kell 15:00. Üle sildade olid veel tulemata 4. jalaväepolgu nooremleitnant Mitti ja lipnik August Alujevi grupid, I pataljoni ja 1. roodu ülemad palusid taandumist juhtivat Saksa majorit oodata sildade õhkimisega kuni kella 16-ni, see tähtaeg oli Eesti ja Saksa rügemendistaabi vahel varem kokku lepitud. Kell 15:25 lasti punaste ja roheliste rakettide järgi õhku mõlemad Narva sillad ja Saksa sõjaväeosad lahkusid linnast Jõhvi suunas. Sakslaste taandumist Narvast katsid Saksa soomusrong ja 405. suurtükiväerügemendi 2. patarei. Viimane lahkus Narvast pimeda tulekuga.
Kruiisiturism
Kruiisiturismi ajalugu
Varasemad ookeanilaevad ei tegelenud reisijate veoga, vaid olid mõeldud lasti vedamiseks. 1818. aastal loodi New Yorgis laevakompanii Black Ball Line, et pakkuda reisijatele korrapäraselt plaanitud teenust ja mugavust. See oli esimene ettevõte, mis osutas reisijateveo teenust. Black Ball Line'i põhimarsruudiks oli Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia vaheline meretee.
Viru rinne
Narva lahing (1918)
1918. aasta 30. novembril sõitis Viru rindele Tallinnast Kopli kaubajaamast sinna Saksa okupatsioonivõimude poolt maha jäetud primitiivne soomusrong nr 1, mis ehitati Johan Pitka eestvedamisel ümber. 30. novembril 1918 sõitis soomusrong Tallinnast, Kopli kaubajaamast Narva suunas ja jõudis õhtuks Rakverre. Rakveres asusid 1. diviisi ülem kindralmajor Aleksander Tõnisson ja 5. jalaväepolgu ülem Nikolai Reek. 2. detsembri varahommikul sõitis soomusrong Rakverest välja Narva suunas. Kell 07.30 liiguti Jõhvi raudteejaamast edasi ning kell 08.00 jõuti Oru raudteejaama.
Kruiisiturism
Kruiisiturismi ajalugu
Kruiiside sünniaastaks saab aga nimetada 1822. aastat, mil loodi Peninsular & Oriental Steam Navigation Company (P&O), mille laevandusliini teekonnad olid Inglismaalt Ibeeria poolsaareni. Sama ettevõte hakkas 1844. aastal esimesena pakkuma reisiturismi teenuseid, näiteks reklaamis firma merereise sihtkohtadesse nagu Gibraltar, Malta ja Ateena. Reiside väljumiskohaks oli Southampton. P&O laevaettevõtet võib tunnistada maailma vanimaks ettevõtteks selles valdkonnas ning pidada nüüdisaegse kruiisinduse eelkäijaks, sest sellised merereisid olid 19. sajandi keskel ainulaadsed.
Esimene ettevõte oli küll Suurbritannial, kuid võimsaim laev kuulus Itaaliale. 1833. aastal saabus Konstantinoopoli (Istanbuli) sadamasse maailma esimene kruiisilaev S/S Franscesco. Aurik oli oma kujunduse, tehnoloogia, konstruktsiooni ning võimsuse ja kiirusega tolle aja Itaalia uhkus. S/S Franscesco seilas 3 kuu jooksul sellistesse sihtkohtadesse nagu Catania, Malta, Corfu, Patras, Delfi, Ateena jpt. Aurik rõõmustas reisijaid ekskursioonidega, tantsimise ja pidutsemisega pardal ning kaardimängudega tekil. Tänu Franscesco edule loodi ettevõte nimega Mediterranean Steamship, mis hakkas looma kommertsühendusi Ameerikaga, kuni esimene Itaalia laev maabus 1854. aastal New Yorgis.
Reisilaevatööstuse õitsengu ajastuks saab pidada ajajärku 19. sajandi lõpust kuni 20. sajandi alguseni, kui Ameerika immigrantidel oli suur tung sõita ookeanilaevadel. Atlandi-ülene sõit oli tol ajal peamiselt ühe otsaga sõit, kuid jõukad reisijad pendeldasid New Yorgi ja Inglismaa vahel äri- ja puhke-eesmärkidel. 20. sajandil toimus atlandiülese meresõidu populaarsuse järkjärguline vähenemine seoses lennukite esiletõusuga. Erinevalt reisilaevadest võidi nüüdsest lennata väiksema ajakuluga rohkematesse sihtkohtadesse. Sellest tulenevalt muutsid laevandusettevõtted oma ärimudelit, hakates reisijateveo asemel keskenduma turismile.
Nüüdisaegne kruiisiajastu sai alguse 1960. aastatel. Kruiisilaevaettevõtted hakkasid keskenduma puhkusereisidele Kariibi merel, mis meelitas kohale palju reisijaid. Kruiisilaevad keskendusid vabameelse keskkonna loomisele ja ulatuslike lõbuatraktsioonide pakkumisele. Laeva roll inimeste sihtkohta viimiseks hakkas oma tähtsust kaotama ning selle asemel rõhutati rohkem reisi iseennast. Esimesed puhkusele ja meelelahutusele orienteeritud laevad tulid liinile 1970. aastate alguses. Reisid toimusid Kariibi merel ja sihtrühmaks olid Põhja-Ameerika turistid. 1990. aastatel levis kruiisiturism Suurbritanniasse ning sealt ülejäänud Euroopasse, Aasiasse ja Vaikse ookeani piirkonda.
Viru rinne
Vaivara lahing
pisi|1918. aastal purustatud [[Narva raudteesild]] pisi|Vaivara kirik (1910. aastad) Vaivara raudteejaama läheduses toimus esimene tulevahetus Narva poolt liikunud vaenlase salga ja soomusrongiga. Veduri ja mõned vaguniplatvormid oli punased saanud Narva raudteejaama vaatas olevast raudtee depoost, kus vagunplatvormidele olevat asetatud kuulipildujaid ja valmistatud nendest midagi soomusrongitaolist. Punaarmee rongid üle Narva jõe ei saanud tulla, sest Narva raudteesild Narva jõel oli sakslaste poolt purustatud. Punaste soomusrongi jälitamisel sakslaste ja Eesti soomusrong nr 1 poolt, Vaivara mõisa ees toimus eesti soomusrongi dessant, leitnant Eduard Nepsi juhatusel. Soomusrongi dessantsalk tungis peale Vaivara Sinimägede suunas, kus vaenlane asus maailmasõjaaegsetes kaevikutes. Soomusrong sõitis edasi kuni Auvere (Korffi) raudteejaama semaforini ja avati tuli Auvere raudteejaama rajooni, kus oli märgata elavat liikumist ning vaenlase põgenemist Narva suunas. Auvere raudteejaamast taandus soomusrong nr 1 Vaivara kiriku juurde, et oodata ja võtta rongile varem väljasaadetud dessantsalk. Dessantsalk asus Sinimägede ja Tallinna–Narva raudtee vahel põldudevahelisel heinamaal.
Kruiisiturism
Tähtsamad kruiisipiirkonnad
Kruiisiturism on kõige kiiremini arenev turismivaldkond, mis on iga 10 aastaga alates 1990. aastast kahekordistunud. Nõnda kiiresti arenev turism mõjutab aga oluliselt populaarsete sihtriikide elurütmi ja majandust.
Viru rinne
Vaivara lahing
Aleksander Tõnisson andis käsu asuda üldpealetungile 3. detsembril kell 08.00 eesmärgiga vallutada Vaivara kõrgendikud. Pealetungist pidi võtma osa 4. jalaväepolk, 5. jalaväepolgu rindele jõudnud rood ja raudtee suunas soomusrong nr 1. Kõige aktiivsemalt ja edukamalt tegutses soomusrong raudtee suunal.
Kruiisiturism
Kariibi meri
Kariibi mere kruiisid on külastatavuse poolest maailmas kõige populaarsemad. Põhja-Ameerikas (sh Kariibi merel) on ka nõudlus kruiiside järele kõige suurem, aastal 2015 moodustasid selle piirkonna kruiisituristid ligi 59% kogu maailma kruiisituristidest, nende arv ulatus 13 miljoni reisijani. Kariibi merd külastavate turistide päritolud jaotuvad järgmiselt: 71% USA, 12% Kanada, 6% Suurbritannia ja 11% teiste riikide turistid.
Viru rinne
Vaivara lahing
4. jalaväepolgu üks rood jäi Vaivara jaama rajooni kaitsema, kuid hommikupoole ööd oli vaenlane Vaivara peale tunginud ning rood taganes. Hommikul, kella 06.20 paiku sõitis soomusrong Jõhvist välja Oru, Vaivara suunas, eesmärgiga vallutada Vaivara raudteejaam. Soomusrongi pealetungi pidi toetama ka üks 4. jalaväepolgu rood. Mõni kilomeeter enne Vaivara jaama olid enamlased olid raudteeroopad lahti kangutanud ja kraavi loopinud, kuid pärast raudteeliini parandamist jätkus pealetung punaste positsioonidele, Vaivara jaama ees oleva Sõtke jõe läänekaldal. Soomusrongil oli kaks vedurit ja rong jaotati kaheks, mõlemad ühesugused. Üks jäi Vaivarasse kapten Anton Irve juhatuse alla, teine suundus kapten Karl Partsiga Orule. Kapten Hugo Jürgensoni rood pidi välja tungida mereni, teesid Sillamäeni oma kontrolli alla võttes ning luua kontakt edasi tunginud polkovnik Aleksander Seimaniga. Vaivarast Merekülani seati kokku 4. jalaväepolgu roodust vahisalk, kelle ülesandeks oli paremat tiiba kaitsta. Tagasiteel Orult, pimedas, toimus kapten Karl Partsi ja kapten Anton Irve juhatuse all olnud soomusrongide kokkupõrge, kusjuures mõned vaguni otsad puhvrite nõrkuse tõttu kokku põrgates vigastada said. Viga said kaks soldatit, kes puhvrite peal istusid. Vastupealetung, mis soomusrongi eduga Vaivara all algas, lõppes väikesearvulise ning nõrgalt varustatud jalaväe taandumise tõttu.
Kruiisiturism
Vahemeri
Vahemere ümbrus kui tänapäeva tsivilisatsiooni häll on alati olnud reisihuviliste magnet. Vahemere kruiisipiirkond paikneb külastatavuse poolest maailmas teisel kohal. Vahemere kruiisiturismi sihtkohad on ajalooliselt olnud Euroopa kõige populaarsemad, peamiselt tänu arvukatele ajaloolistele mälestusmärkidele ja pikkade seilamistraditsioonide kestmisele. Vahemere kruiisiturismi soodustab ka soodne ilmastik, võimaldab kruiisidel väljuda kuni 8 kuud aastas. Kõige populaarsem sihtkoht Vahemere kruiisituristile on Itaalia, mille osakaal moodustab 23% kogu Euroopa kruiisiturismist. Teisel kohal on Hispaania 18,7% osakaaluga ja kolmandal kohal Kreeka 17% osaga. Kõik eelnimetatud Vahemere-äärsed riigid moodustavad kogu Euroopa kruiisiturismimarketist 58,7%. Vahemere kruiisid algavad enamasti Atlandi ookeani äärsest Lissabonist või Vahemere teisest otsast, Istanbulist. Nende vahele jääb sadu sadamaid, mitmed ühtivad üldiste Vahemere piirkonna populaarsemate linnade või sadamatega.
Vahemere läheduses pakutakse ka kruiise, mis läbivad vaid ühte riiki. Üks selline on Niiluse jõekruiis. Egiptuse iidse tsivilisatsiooni ja ehituskunsti imesid külastav jõekruiis kulgeb mööda Niilust turismi sünnikohta: Luxori ja Karnaki monumentaalsete templite juurde, mis meelitasid turiste juba Vana-Kreeka ja Vana-Rooma ajastul.
Põhja-Euroopa
Kui eestlastele meenub Läänemere kruiisist rääkides esimesena Soome või Rootsi kruiis, siis tegelikult on liiklus Läänemerel märksa tihedam. Üks populaarsemaid Läänemere kruiise on Peterburist alguse saav Põhja-Euroopa pealinnade kruiis Läänemere suurima lipulaevaga Regal Princess 5*. Kruiisi sihtkohad on Helsingi, Stockholm, Aarhus, Tallinn, Peterburi ja Kopenhaagen.
Põhja-Euroopasse toob turiste ka Norra fjordide ja Islandi kruiis ning kruiis Briti saartele ja Pariisi.
Viru rinne
Taganemine Virumaal
Punaarmee vallutas 7. detsembril Vasknarva, 15. detsembril Kunda. 15. detsembri varahommikul, lõuna pool Tallinna–Narva raudteed ründasid 3. Tartu kütipolk (1300 meest 8 suurtüki ja 26 kuulipildujaga), põhja pool 1. Tallinna Eesti kommunistlik kütipolk (500 meest 10 suurtüki ja 7 kuulipildujaga) koos väiksemate väeosadega Rägavere. Rägavere lahingu käigus algselt Laiarööpmeline Soomusrong nr. 1 purustas Vaeküla metsa vahel punamadruste dessandi, kus pealetungi alguses oli 750 meest, neist pooled eestlased, kuid Eesti vägede 5. jalaväepolgu ja tagavaraüksused ei pidanud Eesti kütipolkude rünnakusurvele vastu ja tõmbusid tagasi. Tartu kütipolgu ümberhaaramismanöövri ähvardusel pidi Eesti üksused taganema ning taganemise tulemusel kaotati punavägedele 16. detsembril Rakvere ja väed olid sunnitud taanduma kogu rindel. Pärast Rakvere vallutamist 17. detsembril pealetungi jätkanud vaenlase surve all taandus 1. diviis 18. detsembriks Viitna–Kadrina–Väike-Maarja üldjoonele. 20. detsembril alustas Punaarmee pealetungi Tapale, ligi nädal aega toimusid lahingud Viitna–Kadrina–Neeruti joonel. 22. detsembril taganesid Eesti väed Udriku mõisa – Porgaste küla liinile.
Kruiisiturism
Alaska
Seiklushimulisematele kruiisituristidele pakub Alaska märksa jahedamat eksootikat – võimalust näha Vaikne ookeani rannikut, siniseid jäämägesid ja -liustikke. Kruiisil avanevad vaated Alaska, Kanada, Briti Columbia ja USA Vaikse ookeani ranniku maastikele ja loodusele. Alaska kruiisihooaeg kestab maist septembrini, sest sellel perioodil on jääliustike imetlemisele lisaks võimalik looduses matkata.
Viru rinne
Taganemine Virumaal
20. detsembril saavutas Punaarmee edu mereäärsel tiival, mis jätkus ka järgmisel päeval ja seetõttu oid 22. detsembril eesti väed sunnitud tagasi tõmbama tervet 1. diviisi rinnet, mis 23. detsembri seisuga asus Valgejõe üldjoonel. 23. detsembril moodustati 30-meheline Tallinna 1. löögipataljon, Sõjaministeeriumi peastaabi komandandi kapten Ernst Asmani juhtimisel, mis suunati Kahala alla rindele.
Kruiisiturism
Ümbermaailmakruiis
Kruiisilaevad võimaldavad seilata ka ümber maailma. Seesugused kruiisid liiguvad talvel reeglina Lõuna-Ameerikas, Kariibi merel, Panama kanalis või Aasias, kevadel Vahemeres, suvel Läänemeres või Alaskal ning sügisel Kanadas või Vahemerel.
Kruiisiturism Eestis
Kruiisihooaeg Läänemere lainetel kestab enamasti mai keskpaigast septembri keskpaigani. Kuigi Eesti ei suuda konkureerida Kariibi mere kliima või mõne Vahemere-äärse suurlinnaga, saab Tallinna sadamat siiski pidada kruiiside tõmbekeskuseks. Tallinna Vanasadam on kruiisilaevade vastuvõtuks hästi korraldatud sadam, mis asub kesklinna lähedal. 2016. aasta Baltic Cruises' turuülevaates avaldatud statistika näitas, et Tallinn oli kruiisilaevakülastuste arvult Läänemere-äärsetest linnadest Kopenhaageni ja Peterburi järel kolmandal kohal. Vanasadamasse saabub kruiisilaevadel üle poole miljoni reisija aastas. Riia Vabasadamas ja Klaipeda sadamais käivad väiksemad kruiisilaevad ning neid linnu külastab aastas alla 100 000 inimese. Seega on Vanasadam Balti riikide suurim kruiisisadam. Sooja hooaja lühiduse korvab kruiisituristide sihtmärk: Tallinna vanalinn, mille pikk ja kirev ajalugu meelitab turiste tervest maailmast. Samuti saab Tallinna suurust pöörata kruiisiäris vooruseks – olles tutvunud päeva esimesel poolel vanalinnaga, leiavad kruiisireisijad tee ka kesklinnast välja, näiteks Viru rabasse või vabaõhumuuseumi.
Viru rinne
Taganemine Virumaal
Punaarmee üksuste tungimisel Järvamaale, allutas Johan Laidoner 23. detsembril Järvamaa löögipataljoni endale, nimetades pataljoni ülema leitnant Konstantin Kanepi Järva maakonna kaitse ülemaks. Pataljoni ülesandeks jäi Tamsalu–Kiltsi–Rakke–Vägeva joonel kaitset korraldada, kuid 22. detsembril suruti Järvamaa kaitseliitlaste väikesearvulised salgad Rakkest ja Kiltsist välja.
Kruiisiturism
Kruiisiturism Eestis
2015. aastal karminesid laevakütusele kehtestatud keskkonnanõuded, mis tõstsid kruiisireiside hindu. Vaatamata sellele jätkas kruiisiturismi areng jätkuvalt positiivset trendi. Aastal 2017 kasvas Eestit külastanud kruiisireisijate arv võrreldes eelneva aastaga viiendiku võrra ja saavutas uue rekordi. Tallinna sadamat külastas üle 560 000 kruiisireisija. Kruiisituristid moodustavad suure osa Eestisse tulevatest turistidest. Lisaks Lätile ja Venemaale on väliskülastajate edetabelis konkureerimas ka Saksamaa, USA ja Hispaania. Viimased kolm moodustavad enamuse kruiisireiside sihtrühmast. Väliskülastajate arvu kasvuga kaasnevad ka nende keskmised kulutused, mistõttu reisiteenuste eksport (külastajate kulutused) kasvasid 2017. aastal ligi 7%.
Viru rinne
Taganemine Virumaal
22.–24. detsembrini Valgejõe külas ja selle lähiümbruses toimunud Eesti Rahvaväe 4. polgu 1.,2., 3., 4., 5. rood ja 1. eskadron ning 5. polgu 1., 2.,3. rood ja 4. roodu poolroodu Valgejõe tõrjelahingu järel taganesid mööda Narva maanteed taganeda Männiku liinile. 24. detsembril vallutas Punaarmee Tapa.
Eesti merejõud toetasid kaitset 23. detsembril 1918 Kunda dessandiga, Kunda hõivati pärast väikest lahingut 32-mehelise dessantroodu poolt, kuid salgad taganesid veel samal päeval laevadele tagasi. 29. detsembril 1918 Loksa dessandiga, 31. detsembril 1918 Tsitre dessandiga alampolkovnik Hendrik Vahtramäe juhtimisel Tsitre küla juures. Eesti dessantoperatsioonid sundisid järgnevalt vastast koondama rannikukaitseks koondama jõude, mida ta võinuks muidu rindel Tallinna suunal kasutada.
27. ja 28. detsembril pidasid 1. jalaväepolgu alamkapten Leonhard Krulli 13. rood ja polkovnik Peeter Kannu juhatusel 80 koolipoisist koosnev löögipataljon Lehtse raudteejaama juures tõkkelahingu.
Kruiisiturism
Kruiisiturismi mõju majandusele
Pikemas perspektiivis pole kruiisiturism siiski jätkusuutlik, sest kruiisituristid külastavad linna, kuid ei jäta kohaliku majanduse jaoks piisavalt palju maha. Kruiisituristide tekitatav ülekoormus ohustab ajalooliste paikade säilimist ning kruiisilaevade tööstus ja kasutamine avaldab negatiivset keskkonnamõju veekeskkonnale ja rannikualadele.
Viru rinne
Taganemine Virumaal
31. detsembriks oli Punaarmee vallutanud ja okupeerinud ligi kaks kolmandikku Eesti territooriumist ning ähvardasid vallutada Tallinna, Paidet, Põltsamaad, Viljandit ja Pärnut. 1919. aasta jaanuari algul oli Punaarmee Tallinnast 40 km kaugusel.
Põhja-Eestis tegutseva Punaarmee 6. kütidiviisi põhieesmärk oli vallutada Tallinn. Suurt osa pealetungijatele organiseeritud vastupanu osutamisel Põhja-Eestis kandsid Johan Pitka abiga formeeritud ja kapten Karl Partsi juhitud soomusrongid, samuti Johan Pitka juhitud merejõud oma dessantidega vastase tagalasse ning laevadelt vaenlase pommitamisega. Ülemjuhataja Johan Laidoneri direktiiviga 2. jaanuaril anti 1. Diviisile ülesanne peatada Punaarmee pealetung ja organiseerida aktiivsem kaitse.
2. jaanuaril 1919 ründasid Punaarmee üksused 4 kuulipilduja ja üle 200 mehega Härmakosu ja Kosu poolt Raudoja kõrtsi Anija vallas. 1. jalaväepolgu 13. roodu ülemal alamkapten Leonhard Krullil oli abiks soomusrongi nr 3 rühm kolme kuulipildujaga, kuid tugeva surve tõttu ja laskemoona puudusel taganeti. 3. jaanuaril 1919 sai alamkapten Leonhard Krull 1. diviisi staabist käsu Piibe maantee ääres asuv Priske saeveski vaenlase käest ära võtta. Anija vallamajas Soodlas koondati jõud 13. roodu ülema Krulli juhatuse alluvusse, mille toetuseks oli üks 5. jalaväepolgu rühm – 15 meest, soomusrongide dessandist 16 meest ja 2 soomlast - kokku 80 meest. Priske lahingu tulemusel oli 1. Tallinna Eesti kommunistlik kütipolk sunnitud põgenema, jättes maha kogu voori. Priske lahing oli Vabadussõja pöördepunkt, kus eesti vägede taganemine Tallinna poole lõppes ja algas vasturünnak Punaarmee väljatõrjumiseks Eesti piiridest.
2. jaanuaril andis ülemjuhataja J. Laidoner vägedele direktiivi, milles määratles, et 1. diviisi ülesandeks oli Tallinna kaitsmise ida suunast, sealjuures pidi 1. diviis oma positsioonide parandamiseks Soome lahe äärsel tiival tagasi vallutama Kuusalu ümbruse. Järvamaa kaitsepataljoni ülesandeks jäi Paide suuna kaitse.
4. jaanuaril sõitis Kehrast välja Laiarööpmeline Soomusrong nr. 1 Vikipalu raudteejaama poole, kust piki raudteed Kehrale lähenes Punaarmee 54. Tartu polk ja keda kohatigi umbes 5 km Kehrast idakagu pool. Suurtüki- ja kuulipildujatulega ning poolesajamehelise dessandi äkkpealetungiga löödi Kehra lahingus punaste kütipolgu kolm roodu laiali, lõpetades sellega pealetungi Tallinnale.
5. jaanuaril suunati Tallinnasse saabunud Martin Ekströmi Soome vabatahtlike 1. ja 2. kompaniid rindele 1. diviisi käsutusse Jõelähtmesse.
5. jaanuaril asusid Punaarmee üksused taas pealetungile asunud Kesk-Eestis Paide suunas Järvamaa kaitsepataljoni lõigus, sundides pataljoni taanduma Valgma–Vodja joonele. 1. ratsapolk liikus Purdi piirkonnast 6. jaanuaril Vodja piirkonda ja vastane löödi Paide alt samal päeval tagasi.
Pealetungiperiood
5. jaanuari õhtupoolikul sõitis kapten Anton Irw oma soomusrongiga Aegviidu raudteejaama, 6. jaanuaril võeti tagasi Jäneda ja 7. Lehtse.
Vastupealetungi alguses oli Põhja-Eestis 1. diviisi, Dessantpataljoni ning Järvamaa kaitsepataljoni koosseisus 6. jaanuari seisuga kokku olla ligi 400 ohvitseri, 2930 tääki ja mõõka (neist ligi 300 tääki soomlasi), 150 kuulipildujat, 17 välisuurtükki, 3 soomusrongi (4 suurtükiga). 7. jaanuaril asusid
Eesti sõjaväe osad üldpealetungile, 1. diviisi asetus põhjast lõunasse oli järgmine: Soome vabatahtlike Martin Ekströmi pataljon, 4. jalaväepolk koos 5. jalaväepolgu I pataljoniga, 1. jalaväepolk koos kalevlaste malevaga, 5. jalaväepolk, Balti pataljon ja 1. ratsapolk. Raudteel toetas pealetungi kolm laiarööpmelist soomusrongi.
8. jaanuaril tehti merejõudude miiniristleja Lennukiga Loksa dessant Loksale, milles osalesid kapten Anto Eskola 3. kompanii soomlased ja staabikapten Karl Aleksander Pauluse Lennuki ja Lembitu komandode dessantpataljoni 2. roodu eestlased, kokku 200 meest.
Tapa vabastati 9. jaanuaril soomusrongide nr 1, 2 ja 3 ühisrünnakuga, Tapa raudteesõlme vabastamine avas soomusrongidele tee nii Tallinna–Narva kui ka Tartu peale. 9. jaanuaril jõudsid diviisi osad välja Vihasoo–Suru–Valgejõe–Tapa–Ambla–Orgmetsa–Kaalepi üldjoonele, 1. ratsapolk hõivas aga Järva-Jaani. Virumaa vabastamiseks jagunesid rindelõigus tegutsenud 1. diviisi üksused kaheks: mööda põhjarannikut liikus ida poole 1. jalaväepolk, 4. jalaväepolk koos Kalevlaste malevaga. Alutaguse piirkonnas tungisid edasi 5. jalaväepolk, baltisakslastest koosnev Balti pataljon ning 1. ratsapolk, läbi Tudulinna ja Avinurme Jõhvi suunal lõuna poolt. Viru rinnet toetasid ka admiral Pitka juhtimisel tegutsenud Eesti merejõud staabikapten Karl Aleksander Pauluse dessantüksusega, kes tegid 8.–10. jaanuaril 1919 Kunda dessandi Kunda juures ja vallutasid Kunda mõisa. K. Paulus haavamise järel juhatas dessante mereväe leitnant Johannes Herm. 12. jaanuari jättis 6. kütidiviis maha Rakvere ja Rakvere vabastati 12. jaanuaril. Suurtükipaat suurtükilaev Lembit” pommitas merelt Punaarmee tagalat Aseris, Purtses ja mujal Eesti põhjarannikul Hävitaja Lennuk võttis 13. jaanuaril Narva-Jõesuus vangi ka vastase puksiirlaeva Narova.
14. jaanuaril jätkasid Eesti väed edasitungi: 5. jalaväepolgu luurekomando vabastas Savala mõisa ja õhtul vallutas luurekomando koos 2. rooduga ühe suurtüki toetusel Maidla mõisa. 5. jalaväepolgu 1. rood vabastas Uniküla, 6. roodu poolrood aga võttis enda alla Ojamaa küla, Liiva karjamõisa ja leidis tühjana eest Püssi raudteejaama. 5. jalaväepolgu vasakul tiival jõudis 1. jalaväepolk koos Eesti Meredessantpataljoni dessantrooduga pärastlõunaks Irvala küla-Purtse jõe joonele. Kalevlased võtsid öösel ära Purtse, Liiva ja Napa külad. 4. Jalaväepolk jõudis õhtul Liimala-Ranna talu joonele. Purtse jõe joonelt alustasid punaväed taandumist juba 14. jaanuari õhtul, tõmbudes 15–20 km itta Rutiku-Sompa-Järve küla-Saka joonele. Viru rinde paremal tiival Peipsi läänekaldal liikusid edasi 1. ratsapolk ja Balti pataljon. 1. ratsapolk, Avinurme piirkonnast jätkas 14. jaanuaril liikumist Lohusuu kaudu Iisaku suunas, kaasates Balti pataljoni ratsaüksused. 5. jalaväepolgu parem tiib liikus ratsaüksustega samal joonel, olles jõudnud juba 13. jaanuariks Tudu-Palasi ümbrusse.
16. jaanuaril vabastati Bibikovi ratsaeskadroni poolt Vasknarva ja Alajõe. Jõhvi vabastamisoperatsioon on seotud kolme võtmelahinguga – Järve küla, Pagari mõisa ning Sompa ja Rutiku küla all, mis võimaldas Eesti vägedel Jõhvi alevi hõivata ja liikuda edasi Narva peale.
Pagari hõivamine ähvardas Punaarmee kottijäämisega ja nad alustasid kiiret taganemist ning jätsid Jõhvi alevi maha. Sompa vallutamist üritas takistada seal viibinud 1. eesti punane soomusrong (neli liivakottidega soomustatud ja neli harilikku vaguniga, 15 kuulipilduja, kahe 48 liinist (112 mm) suurtüki, rongi- ja dessantmeeskonnaga), see siiski ei õnnestunud ja tiheda tule all olid enamlased sunnitud taanduma Jõhvi ning seejärel juba Vaivara poole. 17. jaanuariks jõuti välja Vaivara raudteejaamani.
Utria dessant, Narva lahing
17. jaanuaril 1919 maandas Eesti armee 1000 võitlejat: 600 soomlast ja 400 eestlast, dessantidega Utria-Mereküla rajooni ja Narva-Jõesuusse, tungides põhjast Narva eeslinnadesse. Et ümberpiiramist vältida, taandusid 6. kütidiviisi osad käsu taanduda Narva jõe idakaldale. Õhkides Narva raudtee ja Narva kivisilla taandus Punaarmee Narva idakaldale. pisi|Sõjaline olukord [[Eesti Vabadussõda|Eesti Vabadussõja ja Venemaa kodusõja rinnetel 1919. aasta märtsis]] Eesti 1. diviis võttis sisse kaitseliini Narva linnast ida pool ja Krivasoo, Ust-Žerdjanka, Bolšaja-Žerdjanka külade piirkonnas. Gorodenkast Vasknarvani asus kaitsele Balti pataljon, Krivasoo külast Kulgu külani asus ratsapolk. Punaarmee 10. kütidiviis alustas pealetungi Krivasoo küla, Dolgaja Niva Ust-Žerdjanka piirkonnas. 29.–30. jaanuaril tungis Punaarmee ka Narva jõe läänekaldale, kuid sunniti taanduma ratsapolgu poolt idakaldale ning piirkond jäi 1. diviisi kontrolli alla. 7–12. veebruarini püüdsid punaväelased peale tungida Omuti piirkonnas ja 14. kp Uusna küla juures, 19. kuupäeval alustas Punaarmee pealetungi kogu Narva rindel ning eriti survestati Jaani eeslinna ees Lilienbachi mõisa piirkonnas. Punaarmee 6. kütidiviis tungis peale samal ajal Krivasoo ja Vasknarva piirkonnas. 22. veebruaril alustas Punaarmee uut pealetungi Eesti vallutamiseks, peatades selleks kõik teised ründeoperatsioonid Läänerindel, millele järgnesid kaitselahingud Viru rindel Vasknarva, Krivasoo, Narva ja Riigiküla piirkonnas. Narva lahingute käigus, 25. aprillil 1919 Punaarmee antud suurtükitulest süttis Joaoru linnaosa ja hävines ligikaudu 200 elumaja.
Samaaegselt kaitselahingutega alustati pärast Narva ja Narva jõe joone tagasi vallutamist 1919. aasta jaanuaris kindlustustööde tegemist. 1919. aasta kevadise pealetungi ajal alustati ka teise kindlustusjoone rajamisega, loodusliku takistuse moodustanud Pljussa ja Luuga jõe joonele. Pljussa jõe ja Luuga jõe alamjooksu vahele jäänud umbes 15 km laiune värava, mida läbisid Narva–Jamburgi raudtee ja Narva–Jamburgi maantee, kaitseks rajati kindlustatud positsioon Annenskaja-Dubrovka-Sala küla üldjoonel.
Põhjakorpuse tegevus
9. veebruaril 1919 võttis kaitseliini Gorodenkast Narvani üle, Rapla piirkonnas formeeritud Vene valgekaartlaste Põhjakorpus. Põhjakorpuse koosseisus olid: Ostrovi ja Reveli jalaväepolk, porutšik Danilovi partisanisalk, polkovnik Georgi Bibikovi ratsasalk ja alampolkovnik Alekseejevi ohvitseriderood.
5. aprillil 1919 53. Volõõnia jalaväepolk ja Stanisław Bułak-Bałachowicz oma ratsasalgaga liikus üle Peipsi järve ja koos Balti pataljoniga vallutasid Skamja. Põhjakorpuse väeosad ületasid Narva jõe ning hõivasid Narva jõe idakaldal Ust-Žerdjanka, Krivasoo, Omuti, Konduši, Bolšaja Perevoloka piirkonnad ja kontrollisid alasi Peipsi järve paremkaldast kuni Pljussa jõe suudmeni Narva jõe idakaldal. 1919. aasta aprillikuu lõpuks dislotseerus Põhjakorpuse 1. brigaad Narvast lõuna pool Ust-Žerdjanka, Krivasoo külas ning 2. brigaad Omuti, Skorjatina Gora, Bolšoje ja Maloje Zagrivje, Konduši ja Zaborovje külas.
Sõjategevus Narva taga
pisi| 13. mail asusid Peipsi järve põhjaosas asunud Põhjakorpuse väeosad pealetungile Narva jõe ülemjooksul Pljussa jõe piirkonnas asunud 6. kütidiviisi endise kindral Nikolajevi juhitud Punaarmee brigaadile, kelle staap vangistati ning millest tingitud olukorras taganesid brigaadi väeosad Luga suunas. Järgnenud Weimarni raudteejaama ja asula vallutamisega tungisid Põhjakorpuse väed Punaarmee Jamburgi väegrupi tagalapiirkonda, kes kartes äralõikamist peajõududest taganes, mille järel hõivasid Põhjakorpuse väed 17. mail Jamburgi linna ja 15. mail hõivasid polkovnik Stanisław Bułak-Bałachowiczi ratsaväeosad Peipsi järve idakaldal asunud Gdovi (eestipäraselt Oudova). Järgnenud pealetungil Gattšina ja Petrogradi suunal jõudsid Vene valgekaartlaste väeosad Kikerino raudteejaama ja Koporjeni, kus asunud Punaarmee väeosade vastupanu tõttu pealetung peatus. 13. juuni 1919 puhkes Seraja Lošadi ja Krasnaja Gorka fordis bolševikevastane ülestõus, mis aga suruti Balti laevastiku laevade tulega maha ja ülestõusnud taganesid 16. juunil Põhjakorpuse vägede juurde.