cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hirss
pisi|Puhastatud hariliku hirsi terised pisi|Neegri-hiidhirss pisi|[[Zimbabwe viljakasvatajad keskenduvad kliimamuutuste tõttu rohkem hirsile, kuna see on ilmastikukindlam (2023. a)]] pisi|Itaalia kukeleib pisi|Korakaani sõrmhirss pisi|Harilik hirss pisi|Abessiinia lembehein Hirss on väikeste teristega üheaastaste teraviljade rühm, mis ei moodusta ühtset taksonoomilist gruppi. Kultuurtaimed kasvavad peamiselt kuivemas troopilises ja lähistroopilises kliimavöötmes.
Perekonnad
Teraviljana kasvatatavad hirsiliigid kuuluvad järgmistesse taimeperekondadesse:
Neegri-hiidhirss
Neegri-hiidhirss ehk neegrihirss (Pennisetum glaucum, P. typhoides, P. tyhpideum, P. americanum) on hirsiliikidest kõige rohkem kultiveeritud (ligi 55% kõikidest liikidest ). Neegri-hiidhirssi kasvatatakse traditsiooniliselt Lääne-, Kesk-, Ida- ja Lõuna-Aafrikas, Indias, Pakistanis ja Araabia poolsaare lõunaosa rannikupiirkonnas. Samuti on seda liiki introdutseeritud USA edelaosas. Selle liigi taimed võivad kasvada väheviljakatel liivmuldadel, mis ei sobi maisi, sorgo või korakaani sõrmhirsi kasvatamiseks. Neegrihirss on kõige suurema potentsiaaliga hirsiliik põuastes ja kuuma kliimaga piirkondades. Viljapead moodustuvad tihedatest pööristest, mille pikkus võib olla 10–150 cm. Liik pärineb suure tõenäosusega Lääne-Aafrikast, kus kasvavad nii metsikud taimed kui ka kultivarid. Umbes 2000 aastat tagasi levitati liik ülejäänud Aafrikasse ja Indiasse.
Itaalia kukeleib
Itaalia kukeleib (Setaria italica) on tähtsuselt järgmine liik, mille osakaal maailma kogutoodangust on ligi 20%. Viljapead moodustuvad pikkadest silinderjatest või hargnenud ja harjaselistest pööristest. Seda liiki kasvatatakse enim Hiinas, samuti Indias, Indoneesias, Korea poolsaarel, Ida-Aafrika mägismaadel ja mõningates Lõuna-Euroopa piirkondades.
Korakaani sõrmhirss
Korakaani sõrmhirssi (Eleusine coracana) kasvatatakse peamiselt Ida-Aafrikas, Indias ja Nepalis. See liik on teistest teraviljana kasvatatavatest hirsiliikidest veidi nõudlikum pinnase niiskusesisalduse suhtes ning kasvab meelsamini ka veidi jahedamas lähistroopilises kliimas, 0–2000 m kõrgusel merepinnast. Liigile on iseloomulikud hargnenud viljapead ehk nn sõrmed ja väiksed (läbimõõt 1–2 mm) terised. Maailmas toodetavast hirsi kogutoodangust on korakaani sõrmhirsi osakaal umbes 12%.
Harilik hirss
Harilik hirss (Panicum miliaceum) kasvab soojemas parasvöötme kliimas ning seda liiki kultiveeritakse kõige rohkem Venemaal, Ukrainas, Kasahstanis, USA-s, Argentinas ja Austraalias. Taimel on avatud, hargnevad ja rippuvad viljapead ning nad taluvad üsna suurt õhutemperatuurivahemikku. Liigi osakaal maailma kogutoodangust on ligi 9%.
Abessiinia lembehein
Abessiinia lembehein ehk teff (Eragrostis tef) on väga väikese terisega kõrreline, mida kasvatatakse teraviljana Etioopia mägismaal. Taim kasvab halvasti vett läbilaskvatel rasketel muldadel. Mõned selle liigi sugulased on poolkõrbealadel kõrgelt hinnatud teraviljataimed. Osakaal maailma hirsitoodangust on umbes 1%.
Regionaalse tähtsusega liigid
Ülejäänud liigid on peamiselt regionaalse tähtsusega:
Hirsi tähtsus
Hirss on tähtis energia-, valgu-, vitamiinide ja toiteelementide allikas eelkõige maailma vaesemates regioonides. Hirss kasvab hästi seal, kus muud teraviljad kasvaksid halvasti ebasoodsate kliimatingimuste tõttu, sh vähese kasteveega paikades. Hirssi kasvatavad sageli väikefarmerid, kel pole vahendeid väetiste muretsemiseks ning nende kasvatatud hirss ei jõua sageli ei maailma- ega kohalikule turule.
Kasutamine
Hirssi kasvatatakse eelkõige toidu- ja söödateraviljana. Teristest keedetakse peamiselt putru, valmistatakse jahu ja helbeid või need söödetakse koduloomadele ja -lindudele.
Toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis
2012. aastal toodeti maailmas kokku 30,2 miljonit tonni hirssi ja hirsipõldude kogupindala oli 31,7 miljonit hektarit. 2017. aastal maailmas kokku 27,6 miljonit tonni hirssi. Toiteväärtus ja biokeemiline koostis on antud lisanditeta keedetud hirsi kohta.
Salme laevmatused
thumb|2008. aastal avastatud Salme muinaslaeva leiukoht Salme laevmatused on Saaremaal Salme alevikus 2008. ja 2010. aastal leitud laevmatused. Kahe eelviikingiaegse (u 750 pKr) neediridadena säilinud laeva peale leiti kokku 41 sõjamehe luustikud, kellest paljudel oli näha surmavate lahinguvigastuste jälgi. Kõige tõenäolisemalt olid Salme sõjamehed-meresõitjad pärit Rootsist Mälari järve piirkonnast, mis toona oli veel Läänemere laht. Sõjamehed olid maetud kahe muinasaegse klinkerplangutusega viikingilaeva põhja. Tegemist on vanimate Eestis leitud laevadega. Salme laevade leid muudab senist arusaama viikingiaja algusest. Seni on tinglikult loetud viikingiaja alguseks aastat 793, kui kroonikate järgi põhjast tulnud sõjamehed-röövlid ründasid Põhja-Inglismaal Lindisfarne'i kloostrit.
Esimene laevmatus (Salme I) avastati 2008. aasta sügisel mullatööde käigus. Laevalt leiti väljakaevamistel seitsme inimese luustik (viikingid, neist 4 venda ), kaks mõõka, paar odaotsa, kümmekond nuga, nooleotsi, mängunuppe ja mõned täringud.
Teine laevmatus (Salme II) avastati 2010. aastal. Väljakaevamistel leiti üks kilbi käepide, vähemalt kuue kammi fragmendid, mõned pandlad ja hulgaliselt nooleotsi, samuti mängunuppe ja päikest kujutavate (tsentraalpunktiga sõõr) tahumärkidega täringuid.
Soomes tehtud analüüside põhjal on laevaneetide valmistamiseks kasutatud raud pärit tõenäoliselt Põhja-Norrast.
Arheoloogilised kaevamised 2010. aastal
pisi|8. sajandist pärinev mõõk Salme laevmatusest Saaremaal. Mõõk oli oma algsest asupaigast liigutatud praegusse leiukohta ilmselt Salme kooli ehituse käigus toimunud mullatöödel. 2010. aastal teostatud arheoloogilistel kaevamistel Salme alevikus koolimaja kõrvalt leitud teise laeva põhjal avastati laevmatuses korrapärastes ridades kolmes kihis lebavad 16 skeletti. Nende vahel leidus mängunuppe ja päikest kujutavate (tsentraalpunktiga sõõr) tahumärkidega täringuid. Arheoloogiadoktor Jüri Peetsi andmetel on Salme teine laev ülihuvitav leid, mille teeb veelgi väärtuslikumaks see, et tegu on väga täpselt dateeritavate esemetega. "Aastad 700 kuni 750," märkis Peets, lisades, et 100-protsendilise kindlusega võib öelda, et "sündmus" toimus 700. ja 800. aasta vahel pKr. Väljakaevamistel leiti üks kilbi käepide, vähemalt kuue kammi fragmendid, mõned pandlad ja hulgaliselt nooleotsi. Peetsi sõnul avardab Salme leid üldpilti selles suhtes kindlasti, et otsesuhete kohta skandinaavlastega on nüüd kindlad tõendid olemas.
Jüri Peetsi kinnitusel on selline leid ainulaadne kogu Euroopas, kuna varem ei ole ühtki selle perioodi n-ö lahingumatust avastatud, kus oleks olnud nii palju langenud sõdalasi. On leitud tavalisi matuseid, kus haua peal on kääpad. Salmel kääpaid ei olnud ning ka surnud inimeste arv oli Peetsi sõnul väga suur. Kahe laeva peale leiti kokku 41 sõdalase luustikud, kellest paljudel oli näha surmavate lahinguvigastuste jälgi.
Esimese muinaslaeva mõõtmed
Laev oli valmistatud männipuidust.
Ajalooallikad
Salme muinaslaevu ja lahingut on seostatud Rootsi kuninga Ingvari langemisega Saaremaal 7. sajandil. Samuti on leitud paralleele Suure Tõllu muistendites kajastatud Sõrve sõdadega.
Matsi
Matsi on mitme koha nimi:
Muuseum
pisi|[[Eesti Meremuuseum, Tallinna vesilennukite angaar]] pisi|[[Mihkli Talumuuseum Saaremaal]] Muuseum (vanakreeka museion 'muusade tempel') on "ühiskonna ja selle arengu teenistuses olev üldsusele avatud alalise iseloomuga mittetulunduslik asutus, kus kogutakse, konserveeritakse, uuritakse, vahendatakse ja eksponeeritakse inimese ja tema elukeskkonnaga seotud materiaalset ja immateriaalset pärandit õppimise, hariduse ja elamuse saamise eesmärgil".
Muuseumid on välja arenenud eraisikute kunsti-, dokumendi-, harulduste ja muudest kogudest. 18. sajandil hakati neid külastajaile avama ja 19. sajandil riigistama (näiteks Louvre, Briti Muuseum, Ermitaaž). Eesti varasemad muuseumid on alguse saanud baltisakslaste erakogudest ja Tartu Ülikooli juurde rajatud kogudest.
Rene Denfeld
pisi Rene Denfeld on vabakutseline USA ajakirjanik ja kirjanik, feministlike raamatute autor.
Muuseum
Ajalugu maailmas
Esimesed muuseumid tekkisid Vanas-Kreekas, kus nad tähistasid õppe- ja uurimisasutust. Varaseimad kunsti- ja haruldustekogud olid kirikute, kloostrite, ülikute ja muud varakambrid. Antiikaja kõige suurem muuseum oli Aleksandria museion.
14.–15. sajandil hakkas jumaliku maailma väärtustamine taanduma ja väärtuseks muutus inimene ning materiaalne maailm. Tekkisid kuriositeetide kabinetid, kuhu koguti "veidraid" asju, näiteks eksootilisi loomi ja väärarenguga (nt kahe peaga) isendeid.
Euroopas tekkisid muuseumid tänapäeva mõttes 15.–17. sajandil, kui algas spetsialiseerumine valdkondade kaupa. Vanu, hinnalisi ja haruldasi esemeid, sealhulgas kunstiteoseid ja etnograafilisi esemeid koguti kunstikambreisse, münte säilitati mündikabinettides, loodusteaduslikke kogusid nimetati naturaaliaiks. Tekkisid nn galeriimuuseumid. Sellised muuseumid olid endiselt rahvale suletud.
pisi|[[Tartu Ülikooli Kunstimuuseum on Eesti vanim muuseum]] 18. sajandi teisel poolel, kui valgustusideoloogia mõjul suurenes arheoloogia- ja ajaloohuvi, hakati muuseume üldsusele avama. Museaalide kaudu hakati esile tooma mingeid kindlaid ajalooteemasid. Esimesed riiklikud muuseumid Briti Muuseum (avati 1753) ja Louvre (1793) on olnud eeskujuks paljudele teistele Euroopa muuseumidele. Algas avaliku muuseumi traditsioon. Rahvas läks muuseumisse vaatama ja ennast näitama.
Rene Denfeld
Elulugu
Rene'i kasvatas üksikema. Pere oli rassiliselt segatud, tal oli viis õde-venda.
Muuseum
Ajalugu maailmas
19. sajandil hakkas kujunema museoloogia teaduslik alus. Muuseum sai olulise tähtsusega institutsiooniks, rõhku hakati pöörama säilitamisele ja seepärast hakati ehitama esimesi eriotstarbelisi muuseumihooneid. Asutati esimesed rahvusmuuseumid (Ungari Rahvusmuuseum 1802, Tšehhi Rahvusmuuseum 1818) ja rahvateaduslikud muuseumid (Kopenhaageni Etnograafiamuuseum, 1849); kogumisel said oluliseks tüüpilisuse ja komplekssuse taotlus.
19. sajandi lõpus tekkis vabaõhumuuseumi kontseptsioon, mille kohaselt esitatakse eksponaate loomulikus miljöös. Tänapäevases mõistes muuseum oli välja kujunenud 20. sajandi alguseks. 1970ndatel leidis aset uus muuseumide revolutsioon – muuseumite näol tekkis ühiskonda teeniv institutsioon. 1980ndatel algas maailmas uute ja moodsate muuseumihoonete ehitamine.
Rene Denfeld
Elulugu
Tema töid on ilmunud muuhulgas väljaannetes Glamour, The Philadelphia Inquirer ja The New York Academy of Sciences.
Muuseum
Muuseumid Eestis
Eesti muuseumide liikumine sai alguse 18. sajandi teisel poolel. 1802 loodi Tartu Ülikooli juurde looduskabinet ja 1803. aastal asutati Klassikalise Muinasteaduse Muuseum. Muuseumide kollektsioonide keskmeks said sageli mõisnike (J. Burchardti, August Wilhelm Hupeli, E. P. Körberi) era(kunsti)kogud.
Rene Denfeld
Elulugu
Ta elab koos oma partneri ja kolme lapsega Portlandis.
Nahhodka
pisi|Brat ja Sestra pisi|Vaade sadamale ja lahele (märts 2004) Nahhodka (vene keeles Находка) on Venemaal Primorje krais Jaapani mere rannikul asuv sadamalinn, Venemaa Aasia-osa kõige lõunapoolsem linn.
Rene Denfeld
Elulugu
Alates 1993. aastast käib ta poksitreeningutel. Ta oli üks esimesi naisi, kellel lubati amatöörpoksivõistlustel osaleda. Ta on võistelnud kukk-kaalus. Aastal 1995 võitis ta tiitli Tacoma Golden Gloves.
Muuseum
Muuseumid Eestis
1864. aastal asutati Tallinnas Saksa Rahvusmuuseumi (asutati 1852 Nürnbergis) eeskujul Eestimaa provintsiaalmuuseum. 1880. aastatel toimus esimene muuseumide revolutsioon – muuseumitöö muutus omaette elukutseks, ilmuma hakkasid ka esimesed erialased ajakirjad. 1909. aastal asutati ainelise vanavara kogumiseks ja Eesti Üliõpilaste Seltsi raamatukogu hoidmiseks Eesti Rahva Muuseum. 1919. aastal loodi Kristjan Raua eestvõttel Eesti Muuseum, millest kasvas välja Eesti Kunstimuuseum.
pisi|vasakul|[[Ahja valla Tuglase muuseum|Tuglase muuseum on vormilt ajaloomuuseum]]
Nõukogude ajal oli kogu muuseumitegevus riiklikult suunatud. Muuseumide tööd koordineeris aastatel 1945–1953 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Kultuurhariduslike Asutuste Komitee, 1953–1988 ja 1990 Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Kultuurhariduslike Asutuste Valitsus, 1988–1989 Eesti NSV Kultuurikomitee Kultuuriasutuste Valitsus. Muuseumid kuulusid Eesti NSV Kultuuriministeeriumi süsteemi ja nende tegevust juhtis ministeerium kas otsealluvuse korras või kohalike täitevkomiteede kultuurharidusosakondade kaudu. Muuseumi rakendati ideoloogia- ja kultuurirelvana, hulgaliselt asutati memoriaalmuuseume.
Eesti Vabariigi taastamise järel osa muuseume poliitilistel põhjustel likvideeriti, osa hääbus seoses erastamisega. Museoloogiline tegevus jäi edasi Kultuuriministeeriumi valitsemisalasse.
Nahhodka
30 kilomeetri kaugusel linnast idas asub Venemaa Kaug-Ida suurim sadam Idasadam.
Muuseum
Muuseumid Eestis
Muuseumide tegevuse ja muuseumikogude korralduse ühtsete aluste sätestamiseks ning muuseumikogude püsivuse tagamiseks võeti 13.11.1996 Riigikogus vastu muuseumiseadus. Muuseumide metoodiline juhendamine toimus kesk- ja maakonnamuuseumide kaudu. Praegu kehtiv muuseumiseadus võeti Riigikogus vastu 19. juunil 2013. Juriidiliselt võivad käesoleva seaduse kohaselt muuseumid tegutseda kas riigimuuseumi, riigi sihtasutuse muuseumi, avalik-õigusliku isiku muuseumi, munitsipaalmuuseumi või eramuuseumina
Rene Denfeld
"The New Victorians"
Aastal 1995 ilmus tal feministlik raamat "The New Victorians: A Young Woman's Challenge to the Old Feminist Order" ("Uued viktoriaanid: ühe noore naise väljakutse feministlikule vanale korrale").
Nahhodka
Nahhodkas elas 2010. aastal 159 700 inimest. Alates 1993 on linna elanike arv pidevalt langenud.
Asend
Nahhodka asub Vladivostokist 171 km kagu pool.
Rene Denfeld
"The New Victorians"
Denfeldi järgi on tänapäeva feministlikud poliitilised liikumised ühiskonna arengule jalgu jäänud ega tõmba noori kaasa. Nad on soodustanud seksistlike repressioonide tagasitulemist ning nende poliitiline jõuetus meenutab 19. sajandi viktoriaanlust.
Denfeldi arvates peaksid noored feministidest naised hakkama feminismi tänapäevasemalt tõlgitsema. "Minu põlvkonna naised pole mitte hukutanud feminismi, vaid feminism on meie jaoks hukkunud."
Nahhodka
Asend
Linn venib 20 kilomeetrit Nahhodka lahe ääres – Partizanskaja jõe suudmest Astafjevi neemeni, hõlmab Trudnõi poolsaare.
Rene Denfeld
"Kill the Body, the Head Will Fall"
Tema teine raamat "Tapa keha ja pea langeb ise: ligem vaade naistele, vägivallale ja agressioonile" ("Kill the Body, the Head Will Fall: A Closer Look at Women, Violence, and Aggression") ilmus 1997.
Denfeld ütleb seal, et naistevastase vägivalla hukkamõistmine ühiskonna poolt on toonud kaasa meeste vägivaldsuse loomulikuks pidamise. Arvatakse, et naise vägivaldsus on ebaloomulik ja ebaharilik. Tegelikult võib naine olla sama agressiivne kui mees.
Nahhodka
Pinnamood
Linna põhjaosa asub Partizanskaja jõe orus, kesklinn ja lõunaosa asuvad mägedes. Kõrgeim mägi Nahhodkas on Krestovaja mägi kõrgusega 376 meetrit. Linnas voolab Kamenka jõgi ning asuvad Soljonoje järv ('Soolajärv'), Lebjažje järv ('Luikede järv') ja Primorskoje järv ('Mereäärne järv').
Rene Denfeld
"Kill the Body, the Head Will Fall"
Poksiga tegeldes hakkas Denfeld kahtlema, kas naine on oma bioloogilise loomuse tõttu vähem agressiivne, õrnem ja seaduskuulekam kui mees. Võib-olla on naised nõrgemad üksnes seetõttu, et nad on saanud teistsuguse kasvatuse ja neil puuduvad võimalused olla tugev.
Muuseum
Muuseumid Eestis
Alates 2002. aastast on toimunud muuseumide organisatsiooniline ümberkorraldamine ja mitmed riigiasutusena tegutsenud muuseumid on muudetud sihtasutuseks või antud juhtida kohalikule omavalitsusele.
Rene Denfeld
"Kill the Body, the Head Will Fall"
Ta jõudis veendumusele, et naise vägivallatus ja nõrkus ei ole tingitud bioloogilistest eeldustest, vaid ühiskonna hoiakust. Tegelikult peaks ka naine olema enesekindel ja suutma olla tugev – nii poksiringis kui ka elus.
Rene vastab nii:
"Andke mulle andeks see kõnekäänd, aga Rene Denfeldil on munad. Umbes 300 lehekülge neid... Denfeld mitte ainult ei kirjuta hästi, vaid defineerib oma teooriad selgesõnaliselt, ta riskib ning kasutab kirjeldusi ja huumorit, mis puudusid varasemates feministlikes kirjutistes" (The Review, University of Delaware)
"The Enchanted"
Tema esikromaan "The Enchanted" ilmus 2014. aastal ja sai mitu auhinda.
Isiklikku
Rene Denfeldil on kolm lapsendatud last.
Muuseum
Muuseumid Eestis
Statistikaameti andmetel oli 2010. aastal Eestis kokku 245 muuseumi. Neist 89 muuseumi kuulusid riigile, 81 kohalikele omavalitsustele ja 75 olid eraõiguslikud. Kõigis muuseumides oli 2010. aastal kokku 10 miljonit museaali. 2015. aastal oli Eestis 256 muuseumi, neist 30 riigimuuseumid ja riigi asutatud sihtasutused. Suurem osa muuseumidest kuulub kohalike omavalitsustele, eraomandisse ning ka avalik-õiguslike juriidiliste isikutele.
Olulisteks partneriteks muuseumide arendamisel on MTÜ Eesti Muuseumiühing ja MTÜ Eesti ICOM Rahvuskomitee, kes tegelevad muuseumitöötajate kutsealase arengu, koolituste ja ürituste korraldamisega.
ICOM
Rahvusvaheline Muuseumide Nõukogu ICOM (International Council of Museum) on 1946. aastal UNESCO juurde loodud maailma muuseume ühendav organisatsioon. ICOM on rahvusvaheline muuseumide ja muuseumitöötajate kutseorganisatsioon, mis tegeleb maailma loodus- ja kultuuripärandi – nii olemasoleva kui ka tulevase, nii materiaalse kui ka vaimse – säilitamise, jätkuvuse ja ühiskonnale vahendamisega. ICOM-i tegevus vastab museoloogia väljakutsetele ja vajadustele ning on keskendunud järgmistele teemadele: erialane koostöö ja kogemuste vahetus, teadmiste levitamine ja üldsuse teadlikustamine muuseumide teemal, personali väljaõpe, kutsestandardite edendamine, kutse-eetika väljatöötamine ja tutvustamine, pärandi säilitamine ja võitlus kultuurivarade salakaubanduse vastu.
Rahvuslikud komiteed on ICOMi sekretariaadi ja organisatsiooni liikmete vahelise suhtluse peamisteks vahendajateks. Praegu tegutseb 114 rahvuslikku komiteed.
Rahvusvahelised alamkomiteed on 30 alamkomiteed, mis tegelevad ühe muuseumitüübi või muuseumiga seotud eriala uurimise ning arendamisega (museoloogia, konserveerimine, turvalisus, muuseumipedagoogika jms).
Muuseumi ja selle tööga seotud mõisted
Praktiline museoloogia ehk museograafia tegeleb sellega, kuidas tehakse muuseumides igapäevast tööd.
Museaal
Museaal (museum object) on muuseumis arvele võetud kultuuriväärtusega asi. Museaalid moodustavad muuseumikogud.
Muuseumikogu
Muuseumikogu on muuseumis asuvate museaalide kogum, mis võib olla jaotatud alakogudeks museaalide rühmade või liikide järgi. Muuseumikogu jaguneb põhikogu(de)ks ja abikogu(de)ks: muuseumi põhikogu moodustavad muuseumi profiilile vastavad algupärased materiaalse ja vaimse kultuuri mälestised, millel on teaduslik, ajalooline või kunstiline väärtus. Muuseumi abikogu moodustavad: materjalid, mis on valmistatud teadustöö, eksponeerimise või teabetöö vajadusteks. Nendeks on originaalmaterjalide duplikaadid, lähteandmeteta või väga halva säilivusega materjalid, mida pärast uurimist või restaureerimist on võimalik võtta põhikogusse, muud abistava iseloomuga või lühiajalise säilivusega materjalid.
Sõltuvalt soovist ja vajadusest võib muuseum luua ka vahetuskogu. Vahetuskogusse kuuluvaid materjale võib muuseum vahetada oma abi- või põhikogusse vajalike materjalide vastu.
Museaalide kogumine
pisi|[[Alo Mattiiseni loomingu ja tegevusega seotud ekspositsioon Betti Alveri muuseumis]] Muuseumikogud täienevad kingituste ja annetuste saamise ja ostude tegemisega. Kogude (arheoloogilised kogud, loodusteaduslikud kogud) täiendamiseks on võimalik korraldada välitöid. Muuseumikogusse esemete vastuvõtu otsustab erialaspetsialistidest kolleegium, kes teeb muuseumile kinkimiseks, annetamiseks või müügiks esitatud esemete vahel valiku ning hindab nende vajalikkust muuseumikogu terviklikkuse seisukohalt. Varem oli levinud ka esemete hoiulevõtt ehk deponeerimine muuseumisse, ehk ese asus füüsiliselt muuseumkogus ja mõnikord ka ekspositsioonis, kuid selle omanik oli endiselt eraisik või asutus mitte muuseum. Tänapäevane levinud seisukoht on, et muuseum pole eraomandi hoidmise koht ning hoiule võetud objekte ehk deposiite võetakse vastu vaid erandkorras ja vaid väga hinnaliste või haruldaste esemete puhul.
Muuseumi dokumentatsioon
Muuseumikogude haldamiseks ja muuseumides leiduva informatsiooni kättesaadavaks tegemiseks asutati 2013. aastal Eesti Muuseumide Infosüsteem (MuIS).13 Riigimuuseumile ja muuseumile, kes kasutab riigile kuuluvat muuseumikogu, on infosüsteemiga liitumine kohustuslik. Muuseumide infosüsteemis toimub sissetulevate materjalide vastuvõtudokumentide vormistamine ja museaaliks registreerimine. Sellele järgneb museaali teaduslik kirjeldamine. pisi|[[Kohtla Kaevanduspark-muuseum]]
Nahhodka
Pinnamood
Linnas asuvad mäed Sestra ('Õde', 318 meetrit) ja Brat ('Vend', 242 meetrit) on linna "visiitkaardid". Need olid kunagi rifid ja kuju poolest meenutavad püramiide. Nende vahel asub 144 m kõrgune küngas Plemjannik ('õe- või vennapoeg'). Alates 1930. aastatest kuni 1970. aastateni kasutati Brati sadama ehitusel paekivi hankimiseks ja sellepärast vähenes Brati kõrgus 79 m võrra (enne oli 321 m). Brati ja Sestra tipult avaneb maaliline vaade linnale ja kogu ümbrusele.
Kliima
Nahhodkas on mussoonparaskliima. Talvel valdavad loode- ja põhjatuuled, mis toovad endaga jahedad vähepilvised õhumassid Siberist. Talviti on tuul suhteliselt tugev ja õhuniiskus suur, mistõttu külma ei ole lihtne taluda. Kuigi Nahhodka asub lõuna pool näiteks Krimmist ja Sotšist, asub ta 5. külmakindlustsoonis nagu Tallinn ja suurem osa Eestistki. Pinnas külmub läbi keskmiselt 142 cm sügavuseni. Suvel puhuvad mussoonid vastassuunas ning toovad Vaikselt ookeanilt endaga palavad ja niisked õhumassid. Juulis on õhuniiskus keskmiselt 90–95%.
pisi|Soljonoje järv Mõnikord jõuavad Nahhodkasse taifuunid. Need on moodustunud Mariaanide ja Karoliinide piirkonnas. Nii kaugele põhja jõudes on nad tavaliselt oluliselt nõrgenenud ega põhjusta suurt majanduslikku kahju. Siiski toovad nad endaga tugeva tuule ja palju sademeid. Ühe-kahe päevaga võib maha sadada terve kuu norm. Taifuunihooaeg algab augustis ja kestab mõne kuu.
Aasta keskmine õhutemperatuur 10 m kõrgusel maapinnast on +6,8 °C. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine õhutemperatuur on −9,3 °С. Kõige soojema kuu, augusti keskmine õhutemperatuur on +20,6 °С.
Vandumine
Vandumine on pahameele või agressiooni väljendamine teatud vandesõnade ehk kirumissõnade või -väljendite abil. Vandesõnadeks võivad olla näiteks ropud sõnad, muud erineva tugevusega tabusõnad või ka mittetabulised sõnad koos konteksti väljendava tunderõhuga.
Nahhodka
Kliima
Merevee aastane keskmine temperatuur on +7,3 °C. Kõige kõrgem on see augustis (+19,3 °C) ning kõige madalam jaanuaris ja veebruaris (−1,5 °C). Supelrandades võib vesi kuumeneda +24 kraadini. Rannahooaeg algab juuni keskel ja lõpeb septembri alguses.
Vandumine
Eesti keeles levinuim vandesõna on arvatavasti "Kurat!" ja selle variandid (kuramus, kurask jt).
Nahhodka
Kliima
Aasta keskmine sademete hulk on 860 mm. Sademete jaotus aastas on ebaühtlane: suvel sajab palju, talvel vähe. Kõige rohkem sajab juulis ja augustis (141 mm), kõige vähem veebruaris (32 mm) ja märtsis (37 mm).
Majandus
pisi|Idasadama konteineriterminal Nahhodka on suur transpordisõlm. 2011. aastal läbis linna 53,6 miljonit tonni kaupu. Linn on spetsialiseerunud kitsalt kaupade vahendamisele, muud tööstust linnas pole. Kuna linna saabub naftajuhe, siis plaanitakse naftakeemiatööstuse rajamist Nahhodkasse.
24. oktoobril 1990 loodi Nahhodkas vabamajandustsoon. Kuni 1997. aastani investeeris valitsus Nahhodkasse 464,5 miljonit rubla, peamiselt infrastruktuuri arendamiseks. Kaasajastati vee- ja soojustorustikud, elektriliinid, transpordi- ja sidesüsteemid ning rajati hotellid. Seevastu välisinvesteeringuid saabus 220 miljoni USA dollari väärtuses. Loodi 118 ühisettevõtet. Vabakaubandustsooni eesmärkideks nimetati Venemaa-USA ja Venemaa-Korea tehnopargi, lennujaama, naftaterminali ja soojuselektrijaama rajamist. Kuna ainsatki nendest eesmärkidest ei saavutatud, siis 2006 vabamajandustsoon likvideeriti.
Ajalugu
21. augustil 1855 saabus Nahhodka lahte Suurbritannia laev "Barracouta", mis uuris mereteed Tatari väinast Jaapanisse. Inglased nimetasid selle Horneti laheks. Venemaa seda nime ei tunnustanud.
17. juunil 1859 saabus lahte korvett "Amerika", mille pardal viibis Ida-Siberi kindralkuberner Nikolai Muravjov-Amurski. Kindralkuberner andis sellele nimeks Nahhodka. See sõna tähendab vene keeles nii peremeheta vara omandamist kui ka sel moel omandatud vara.
1864. aasta kevadel asutati Astafjevi neemel sõjaväeline hüdrograafiapost, mida juhatas allohvitser Mihhail Gerassimov ja kus töötas 4 sõdurit. Mõne aasta pärast suurenes isikkoosseis juba 30 inimeseni. Hüdrograafiapostis tehti ilmavaatlusi.
Juba samal aastal hakkasid lähedusse elama asuma tsiviilisikud, kes sageli olid vabanenud Sahhalinil olevast sunnitöölaagrist pärast karistuse ärakandmist.
NSV Liidu ajal rajati Nahhodka lähedusse mitu GULagi laagrit, nii meestele kui naistele. Pärast Teist maailmasõda oli neis ka Jaapanist pärit sõjavange. Nahhodkas oli sorteerimislaager, mida kasutati vahepeatusena enne vangide edasisaatmist Kolõmale või mujale. Viimased laagrid suleti 1946.
Nahhodka loodi 1941 mitme küla liitmise teel, 18. mail 1950 sai asula linnaõigused. 2004 liideti linnaga mitu alevit. Igal aastal tähistatakse 18. maid pidulikult linna päevana.
16. detsembril 1970 algas Idasadama ehitus. 1971. aasta aprillis kuulutati see üleliiduliseks komsomoli löökehituseks. 1973. aasta detsembris laaditi Idasadamas esimene alus, metsaveolaev "Šadrinsk". 1. jaanuaril 1972 moodustati Primorje Merelaevandus. 28. detsembril 1978 anti käiku Idasadama söekompleks.
Välissuhted
1965 avati Nahhodkas Dalintorgi väliskaubanduskontor. Suheldi Jaapani, Austraalia ja Korea RDV-ga. Imporditi peamiselt laiatarbekaupu, näiteks rõivaid ja majapidamistehnikat.
Nahhodka kesklinnas asub Põhja-Korea peakonsulaat, mis avati 1959. aastal. Enne 1991. aastat asusid linnas ka Jaapani ja Vietnami peakonsulaadid, mis hiljem kolisid Vladivostokki.
Sõpruslinnad
pisi|Nahhodka naftasadam (2003)
Karl Burman
Karl Burman on kahe eesti kunstniku nimi:
Bryophyta
Bryophyta on mitmetähenduslik sõna:
Kureika
Kureika (vene Курейка) on küla Venemaal Krasnojarski krais Igarka linna lähistel.
Aastatel 1913–1917 oli külas asumisel Jossif Stalin. Aastal 1934 rajati külla tema muuseum. 1952. aastal valmis uus suurejooneline muuseumihoone, mis Hruštšovi ajal suleti. 1996. aastal põles hoone maha. 2000. aastate alguses otsustati muuseum taas turismiobjektina üles ehitada, 2006. aastal püstitatud 3,5-meetrine Stalini kuju rüüstati mõne päeva jooksul.
Rõuge-Matsi
Rõuge-Matsi on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kandis küla nime Matsi.
Auvilistlane
Auvilistlane on akadeemilise organisatsiooni vilistlane (vil!), kes on valitud erilise austuseavaldusena auvilistlaseks ehk auliikmeks.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł sündis Leedu suurkantsleri ja suurhetmani Mikołaj Radziwiłłi ning Katarzyna Tomicka pojana.
Auvilistlane
Akadeemilise lühendina auvil! - lühend sõnast "auvilistlane" - au+vil!.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł
1569. aastal sai temast Leedu podczaszy ja 1572. aastal Leedu välihetman. 1579. aastast oli ta Trakai kastellaan ning Leedu asekantsler. 1584. aastast oli ta Vilniuse vojevood ja 1589. aastast Leedu suurhetman. Liivi sõja järel oli ta mitmete Poola valdusse läinud Liivimaa alade staarost.
Radziwiłł juhtis Rzeczpospolita vägesid mitmes sõjas, muuhulgas ka 1600–1611 aastate Poola-Rootsi sõjas.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł oli veendunud kalvinist.
Perekond
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł abiellus esmalt Katarzyna Sobekiga (surnud 1576).
22. juulil 1578 abiellus ta Dubnos vürstitar Katarzyna Ostrogskaga (1560–1579), kes oli Kiievi vojevoodi vürsti Konstanty-Wasyl Ostrogski tütar. Abielust sündis:
1581. aastal abiellus Radziwiłł Katarzyna Tęczyńskaga (surnud 1592), kes oli Krakowi vojevoodi Stanislaw Tęczyński tütar. Abielust sündisid:
1593. aastal abiellus suurhetman Radziwiłł vürstitar Elżbieta Ostrogskaga (surnud 1599), kes oli Katarzyna Ostrogska õde.
Pärnu lennujaam
Pärnu lennujaam (IATA: EPU, ICAO: EEPU) on lennujaam Pärnumaal Tori vallas Eametsa külas. Lennujaam asub Pärnu kesklinnast 4 kilomeetrit loodes.
Eesti taasiseseisvumise järel teenindab Pärnu lennujaam tsiviillennukeid ja hooajalisi reisijateveo liinilende riigisiseselt Kihnusse, Ruhnusse, Kuressaarde ja rahvusvaheliselt Stockholmi ja Helsingisse.
2022. aastal läbis lennujaama 2887 reisijat.
Lennujaama pääseb Pärnu linnaliinibussiga nr 23 ja 24.
Sõjaväelennuväli
Nõukogude okupatsiooni ajal paiknesid sellel sõjaväelennuväljal alates 1941. aastast sõjalennukid. 1941. aastal suvel paiknes lennuväljal lühikest aega Tupolev SB tüüpi pommitajatega varustatud Nõukogude Liidu Balti mere laevastiku 73. pommituslennuväe polk ja septembrist oktoobrini Saksa kahemootoriliste hävituslennukite Messerschmitt Bf 110 grupp. Kuni suveni 1944 seisis lennuväli kasutuseta, siis viidi sinna Liibavist üle Saksa mereluure lennuüksus Sonderstaffel Buschmann, mis õpetas välja eestlasi ja lätlasi. Sama aasta septembris taganes see üksus Eestist ning lennuväli läks uue okupandi, Nõukogude Liidu Baltimere laevastiku 9. ründelennuväe diviisi käsutusse.
Teise maailmasõja järel jäi Pärnu lennuväli NSV Liidu mereväe Balti laevastiku merelennuväele. Mais 1961 anti lennuväli üle NSV Liidu õhukaitsevägedele ning Pärnusse toodi Tapalt üle hävituslennukitega MiG-19 relvastatud 655. hävituslennuväe polk. Samal kümnendil vahetati MiG-19 välja Jak-28 vastu. Novembris 1977 allutati polk Balti Sõjaväeringkonnale, 1980. aastate algusest alates lendas see polk lennukitega MiG-23. Tsiviillennunduse jaoks oli kasutusel praegusest betoonrajast 1 kilomeeter kagus olnud rada 03/21 mõõtmetega 1100 x 35 meetrit.
Pärnu õhukaitselennuväe polgu raadiomajakad olid Valgerannas ja Nurmel, raketibaas Sanga-Ridalepas ning laod ja sideväeosa Mokal. Väeosale kuulus ka Lutsu (tuntud ka Kikepera või Tammaru nime all) raadiotehniline väeosa.
Lennuväli taasiseseisvunud Eestis
Pärast Eesti taasiseseisvumist ja Nõukogude vägede lahkumist jäi lennuväli hooletusse. Sellel tegevust alustanud Pärnu Lennujaam oli pidevas likvideerimise ohus, kuna kasin tehniline valmisolek piiras lendude arvu. Muudatuse tõi suuremahuline rekonstrueerimine, mille käigus ehitati uus reisijateterminal, mis avati 5. novembril 1999, paigaldati kõrge intensiivsusega tuled ja VOR/DME raadiomajakas (2000). Pärnu lennuväljale rajati ka Piirivalve lennusalga hooldusbaas.
Pärnu lennuväli oli varustatud VOR/DME ringsuunalise raadiomajakaga tähisega "PRN " ja töösagedusega 115,900 MHz ning kesk- ja kaugmarkeriga rajal 21 (tähised ja töösagedused vastavalt "R" ja 376 kHz ning "RC" ja 425 kHz). Kahest lennurajast oli kasutuses üks betoonkattega rada suunaga 03/21 mõõtmetega 2480 x 31 meetrit, mis sobis kuni 120-tonniste lennukite vastuvõtuks, omaaegse tsiviillennunduse raja kasutusest loobuti täielikult. Lennud toimusid ööpäev läbi omal vastutusel, kuid lennujaama tööajal oli lenduritel võimalik kasutada lennuinformaatori teenuseid. 2013. aasta novembris piiras Lennuamet seoses raja väga halva olukorraga lennukite lubatud massi 6 tonnile.
23. maist kuni 31. augustini 2014 toimus lennuraja remont, mille käigus rekonstrueeriti olemasoleva rajal lõik mõõtmetega 799 x 23 meetrit. Ülejäänud rada deklareeriti kasutuskõlbmatuks. Kõik lennuvälja raadionavigatsiooniseadmed lülitati remondi käigus välja ning lubati ainult VFR liiklus.
Merlot
thumb|"Merlot'" viinamarjad "Merlot" [merl'oo] on Bordeaux'st pärit punase viinamarja sort, mis võistleb tuntuselt "Cabernet Sauvignoniga".
Pärnu lennujaam
Lennuväli taasiseseisvunud Eestis
Naaberkinnistu omanik vaidlustas lennuraja pikendamise ehitusloa kohtus ning probleeme oli ka ehitushankega. Lennuliiklusala rekonstrueerimistööde leping allkirjastati viimaks 2020. aasta suvel. 13,9 miljoni eurone leping sisaldas lisaks lennuraja rekonstrueerimisele ka ruleerimisteede laiendamist, õhusõidukite perrooni rekonstrueerimist, automaatse ilmastiku seiresüsteemi paigaldamist, lennuvälja tuledesüsteemi uuendamist ning uus hoolde- ja päästetehnika angaari ehitamist.
Terminali ehitushange läks luhta, sest ehitajad soovisid oodatust kõrgemat hinda. Seejärel kuulutati välja uus ja eelmisest väiksem hange, et senine hoone renoveerida. Valitsus kinnitas 17,3 miljoni eurose investeerimistoetuse Pärnu lennujaama väljaehitamiseks 2021. aasta algul.
Merlot
"Merlot'st" valmistatud veinide omadused
"Merlot" on maitselt pehmem ja täidlasem kui "Cabernet Sauvignon" ning sisaldab vähem parkhapet.
Pärnu lennujaam
Lennuväli taasiseseisvunud Eestis
Taas alustati lendudega Pärnu ja Ruhnu vahel 4. oktoobril 2021. Kuna lennujaama terminali ehitamine alles käis, siis teenindati lennureisijaid ajutistes ruumides.
Merlot
"Merlot'st" valmistatud veinide omadused
Aroomis on musta sõstart ja ploomi.
Sulustvere
Sulustvere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 2010. aastal elas külas 88 inimest
Asend
Sulustvere küla asub Sulustvere oja keskjooksul. Küla läbib Põltsamaa–Jõgeva maantee.
Ajalugu
Sulustveret peetakse kuuluvaks Kesk-Eesti vanimate külade hulka. . Külas on kolm kivikalmet I aastatuhande esimesest poolest. Kalmetest on leitud põlemata ja põletatud luid. Kalmete asukohast, mis asub praeguse küla all, on kogutud noorema rauaaja keraamikat.
Vanimad kirjalikud ülestähendused pärinevad 1583. aastast, kui asula nimeks oli Suroswier.
Nälkjad
thumb|Nälkjaid Nälkjad on maismaal elavad kopsteod, kellel koda puudub või on väliselt nähtamatu.
Enamik nälkjaid kuulub sugukondadesse seatigulased (Limacidae), teetigulased (Arionidae) ja nälklased (Agriolimacidae).
Räsna
Räsna on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Nälkjad
21. sajandi algul on Eestisse levinud võõrliik hispaania teetigu, kes Skandinaavia maadesse on levinud juba varem.
Räsna
Külanime tähendussisu on ebaselge.
Syrah
thumb|"Syrah'" viinamarjakobarad thumb|"Syrah'" leht "Syrah" on Prantsusmaalt Rhône'i orust pärit punane viinamarjasort.
Nälkjad
Nälkjad on põhiliselt taimtoidulised.
Räsna
Ajalugu
Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu.
Syrah
Väljaspool Prantsusmaad on "Syrah" populaarne ka Austraalias, kus seda tuntakse "Shirazi" nime all, Lõuna-Aafrikas ja USA California osariigis. Argentinas on see üks viiest levinumast viinamarjasordist.
Omadused
"Syrah'st" valmistatud vein on tumepunane, maitselt täidlane ja parkhappene, selle aroom on pigem vürtsikas kui puuviljane.
Nälkjad
Eesti liigid
Eestis elab 14 liiki, kes kuuluvad 6 perekonda:
Kodasoo vald
Kodasoo vald (saksa keeles Kotzum) oli vald Harjumaal Kuusalu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Jõelähtme vallaga.
1917. aastal eraldati Jõelähtme vallast Kodasoo kogukond ja Saunja küla ja nendest moodustati uuesti Kodasoo (Kodasu ) vald.
Valla alal asus Kodasoo mõis. Vallamaja asus Kodasoo külas.
Rõstla
Külas asub Rõstla Pöndi hiiepärn.
Hõbeda vald
Hõbeda vald (saksa keeles Hoebbet) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja seejärel liideti see 1893 Aaspere vallaga.
Rõstla
Küla kuulus Pilistvere kihelkonna Võisiku mõisa alla. Külanime tähendus ja päritolu on ebaselge.
Küla põhjaservas asub Rõstla karjäär.
Hõbeda vald
17. oktoobril 1866 liideti Hõbeda vallaga Vatku vald, ent 27. oktoobril 1866 liitmisotsus tühistati.
Valla alal asus Hõbeda mõis.
Matsi (Rõuge)
Matsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varstu valda.
Küla läänepiir kulgeb mööda Mustjõge ja küla kagunurk jääb vastu Raudsepa oja. Küla läbib Võru–Mõniste–Valga maantee.
Matsi külas asub lähestikku kolm arheoloogiamälestisteks arvatud kääbast.
pisi|left|Matsi küla kääpad
David Auburn
David Auburn [d'eivid 'oobön] (sündinud 1970. aastal Ameerika Ühendriikides Chicagos) on ameerika näitekirjanik ja teatrilavastaja.
David Auburni lapsepõlv ja noorus möödusid Ohio ja Arkansase osariigis. Ta on õppinud Chicago ülikoolis inglise kirjandust.
2001. aastal võitis David Auburn näidendiga "Proof" Pulitzeri preemia.
Selle näidendi põhjal valmis 2005. aastal John Maddeni lavastatud mängufilm "Proof" ("Tõestus"), kus mängivad Gwyneth Paltrow, Hope Davis, Anthony Hopkins ja Jake Gyllenhaal.
Neanurme
Neanurme on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Ott Ojamaa
Ott Ojamaa (11. veebruar 1926 Tallinn – 25. november 1996 Tallinn) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane.
Vahendas eesti keelde peamiselt prantsuse kirjandust (sealhulgas Stendhali, Molière'i, Prosper Mérimée, Anatole France'i teoseid), aga ka hispaaniakeelseid autoreid (Jorge Luis Borges).
Teosed
entsyklopeedia.ee/meedia/ojamaa_ott
Korporatsioon Aestia
Korporatsioon Aestia oli 1904. aastal rühma Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmete katse asutada üliõpilaskorporatsioon, mis jäi 1905. aasta revolutsiooni sündmuste tõttu kinnitamata.
Vesipapp
Vesipapp (Cinclus cinclus, tuntud ka kui papiisand) on linnuliik vesipaplaste sugukonnast vesipapi perekonnast.
Levila
Vesipapp on levinud suuremas osas Euroopast ja Loode-Aasiast. Eestis harv läbirändaja, Põhja-Eestis haruldane haudelind. Eestis kohtab vesipappi kõige sagedamini talviti.
Vesipapi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 1–10 paarile, talvist arvukust 100–300 isendile. Islandilt ja Loode-Euroopast peab ta sageli jõgede külmumise tõttu lõuna poole rändama.
Välimus
Tumeda sulestikuga ja valge kurgualusega lind. Pikkus 17–20 cm, kaal 60–75 g. Linnul on iseloomulikult ümar kehakuju. Linnu nimi on tuletatud tema köstri kuube meenutavast välimusest.
Pesitsemine ja elupaigad
Vesipapp teeb pesa vee äärde kiviprakku või kaljuõõnusesse. Kurnas on 3–6 muna, mida emaslind haub 14–17 päeva. Vanemad toidavad poegi 20–24 päeva. Elab vooluveekogude, näiteks kärestikuliste, hapnikurikka vee ja talviti mitte külmuvate jõelõikude läheduses. Vaid haruharva võib vesipappi silmata veest eemal toimetamas. Enamasti istub vesipapp keset vett kivirahnul ning nõksutab oma keha üles ja alla.
Toitumine
Vesipapp on ainuke värvuline, kes hangib toitu sukeldudes. Ta võib toitu otsides kõndida vee all oja põhjas vastuvoolu. Toitub veeputukatest, tigudest ja kalamaimudest.
Sümboolika
Vesipapp on aastast 1963 Norra rahvuslind.
Sofia metroo
thumb|Sofia metroo logo Sofia metroo (bulgaaria Софийско метро) on metroo Bulgaaria pealinnas Sofias. See on riigi ainuke metroo.
Metroo avati 28. jaanuaril 1998. 2012. aasta 31. augusti seisuga on metroo pikkus 31 km ning sellel on 27 jaama.
Harilik piimalill
Harilik piimalill (Euphorbia helioscopia) on rohttaim piimalilleliste sugukonnast piimalille perekonnast.
Taime kõrgus on 5–40 cm. Vigastamisel eritab taim mürgist valget piimmahla.
Eestis on ta tavaline taim; kasvab ka aedades umbrohuna.
Taim õitseb juunist septembrini.
Masing
Masing on mitme tuntud inimese perekonnanimi:
Eesti Euroopa Liidus
pisi|[[Stenbocki maja Euroopa Liidu lipu värvides]] Eesti esitas ametliku liitumistaotluse 1995. aastal ning võeti Euroopa Liidu liikmeks 2004. aastal. Schengeni viisaruum rakendus Eestile 2007. aastal ning 2011. aasta rahareformiga võeti Eesti kroonide asemel kasutusele eurod. 2017. aasta teises pooles oli Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariik.
Tallinnas asub 2011. aastal loodud eu-LISA peakontor.
Euroopa Liidu õigus on Eesti jaoks ülimuslik. Tänu Euroopa Liitu kuulumisele on kõik Eesti kodanikud automaatselt ka Euroopa kodanikud.
Eestist on Euroopa Parlamenti valitud 7 liiget.
Eesti astumine Euroopa Liitu
Rahvahääletus Euroopa Liitu astumiseks toimus 14. septembril 2003 ning 2/3 osalejatest pooldasid Euroopa Liitu astumist. 1. mail 2004 sai Eestist koos üheksa muu riigiga Euroopa Liidu liige.
Eesti eesistumine Euroopa Liidu Nõukogus
Kokkulepitud graafiku alusel juhivad Euroopa Liidu Nõukogu tööd pooleaastaste perioodidega kõik Euroopa Liidu liikmesriigid. Esimene Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistumine toimus 2017. aasta teises pooles.
Eestist valitud parlamendiliikmed
Enne Eesti liitumist olid perioodil 1. mai 2003 kuni 30. aprill 2004 Euroopa Parlamendi juures 6 vaatlejaliiget: Eiki Berg, Toomas Hendrik Ilves, Mart Laar, Siiri Oviir, Janno Reiljan ja Toomas Savi.
2004. aastal valiti Eestist europarlamenti kolm liiget sotsiaaldemokraatidest (Toomas Hendrik Ilves, Marianne Mikko ja Ivari Padar) ning üks liige Keskerakonnast (Siiri Oviir), IRL-ist (Tunne Kelam) ja Reformierakonnast (Toomas Savi).
2009. aasta valimistel sai kaks kohta Keskerakond (Vilja Savisaar (Edgar Savisaare asendusliikmena) ja Siiri Oviir; esimene läks hiljem Reformierakonda ja teine jätkas parteituna) ning ühe koha Reformierakond (Kristiina Ojuland; hiljem parteitu), IRL (Tunne Kelam) ja SDE (Ivari Padar) ning üksikkandidaat Indrek Tarand.
2014. aasta valimistel sai kaks kohta Reformierakond (Andrus Ansip ja Kaja Kallas), ühe koha Keskerakond (Yana Toom), IRL (Tunne Kelam) ja SDE (Marju Lauristin) ning üksikkandidaat Indrek Tarand. Ansipi volitused lõppesid 1. novembril 2014 (tema asemele asus Urmas Paet) ning Kaja Kallase volitused lõppesid 5. septembril 2018 (tema asemele asus Igor Gräzin). Marju Lauristini volitused lõppesid 6. novembril 2017 ja tema asemel sai Euroopa Parlamendi liikmeks Ivari Padar, kelle volitused lõppesid 4. aprillil 2019, kui tema asemel sai Euroopa Parlamendi liikmeks Hannes Hanso.
2019. aasta valimistel sai Eestist Euroopa Parlamenti kaks kohta SDE (Marina Kaljurand, Sven Mikser) ja Reformierakond (Andrus Ansip, Urmas Paet) ning ühe koha Keskerakond (Yana Toom) ja EKRE (Jaak Madison). Pärast Brexitit sai 1. veebruarist 2020 lisakoha erakond Isamaa (Riho Terras).
Euroopa Komisjoni volinikud
Euroopa Komisjon kuulub 28 liiget ehk volinikku – üks igast liikmesriigist. Eestist valitud volinikud on olnud Siim Kallas (2004–2014), Andrus Ansip (2014–2019) ja Kadri Simson (2019–...).
Eesti osa Euroopa Liidu eelarves
Perioodil 2014–2020 maksab Eesti EL eelarvesse umbes 1,4 miljardit eurot ning saab seal vastu umbes 5,9 miljardit eurot.
Arteriograaf
Arteriograaf on veresoonkonnahaiguste diagnoosimise aparaat, mis võimaldab vaid mõne minutiga kindlaks teha inimese riski südamehaiguste tekkeks.
Ungari ülestõus (1956)
Ungari ülestõus ehk Ungari vastuhakk ehk Ungari revolutsioon (ungari keeles 1956-os forradalom ehk 1956-os felkelés) oli rahvuslik spontaanne vastuhakk kommunistide juhitud Ungari Rahvademokraatliku Vabariigi nõukogudemeelsele poliitikale. Ülestõus kestis 1956. aasta 23. oktoobrist 10. novembrini.
Ülestõus algas üliõpilaste meeleavaldusega, milles osalejad marssisid läbi Budapesti südame parlamendihoone juurde. See köitis tuhandete inimeste tähelepanu. Üliõpilasdelegatsioon, mis sisenes raadiomajja, et levitada oma nõudmisi, peeti kinni. Kui väljas viibinud demonstrandid nõudsid delegatsiooni vabastamist, avas riiklik julgeolekupolitsei (Államvédelmi Hatóság ehk ÁVH) nende pihta tule. Uudis intsidendist levis kiiresti ning põhjustas pealinnas rahutusi ja vägivalda.
Ülestõus levis kiiresti üle riigi ja viis valitsuse langemiseni. Tuhanded inimesed organiseerusid relvarühmitustesse ja asusid võitlusse ÁVH ja Nõukogude vägede vastu. Paljud nõukogudemeelsed kommunistid ja ÁVH liikmed hukati või vangistati, samas kui endised vangid vabastati. Ajutised nõukogud võtsid Ungari Töörahva Parteilt üle kontrolli munitsipaalasutuste üle ning nõudsid poliitilisi muutusi. Uus valitsus saatis formaalselt laiali ÁVH, väljendas kavatsust lahkuda Varssavi Paktist ja lubas taastada vabad valimised. 1956. aasta oktoobri lõpuks vaibus ägedam võitlus ja olukord riigis hakkas normaliseeruma.
Debatid 1956. aasta Ungari ülestõusu üle olid Ungaris keelatud üle 30 aasta, kuid pärast 1980. aastate 'sula' on ungarlaste vastuhakk olnud olulisel kohal nii akadeemilises uurimistöös kui ka avalikus arutelus. Pärast kommunistliku Ungari kokkuvarisemist 1989. aastal kuulutati 23. oktoober rahvuspühaks.
Eellugu
Teise maailmasõja ajal oli Ungari osaks teljeriikidest, kuhu kuulusid veel Saksamaa, Itaalia, Rumeenia ja Bulgaaria. Teljeriigina osales Ungari 1941. aastal Jugoslaavia okupeerimisel ja rünnakus Nõukogude Liidu vastu. NSV Liidul õnnestus invasioon tagasi tõrjuda ja 1944. aastaks olid Nõukogude väed asunud vastupealetungile. Kartes Nõukogude okupatsiooni, alustas Ungari valitsus vaherahukõnelusi liitlasvägedega. Läbirääkimised katkesid pärast seda, kui Natsi-Saksamaa okupeeris riigi ja kehtestas seal teljeriike toetava režiimi. Ungari ja riigis paiknenud Saksa väed alistusid pärast Nõukogude suurpealetungi 1945. aastal.
Sõjajärgne okupatsioon
Teise maailmasõja järel sattus riik Nõukogude Liidu mõjusfääri. Selleks ajaks toimis Ungaris mitmeparteiline demokraatia. 1945. aasta valimised tõid võimule koalitsioonivalitsuse eesotsas peaminister Zoltán Tildyga. Marksistlik-leninlik rühmitus – Ungari Kommunistlik Partei, kes jagas Nõukogude valitsuse ideoloogilisi veendumusi, kogus valimistel 17% häältest. Opositsiooni tõrjutuna õnnestus kommunistlikul parteil killustada koalitsiooni mõju.
Pärast 1945. aasta valimisi oli Sõltumatu Väiketalunike Partei sunnitud loovutama kommunistlikule parteile siseministri portfelli. Siseministri alluvuses tegutses ka Ungari riiklik julgeolekupolitsei (Államvédelmi Hatóság, hiljem tuntud kui ÁVH). ÁVH kasutas poliitiliste oponentide vaigistamiseks hirmutamist, fabritseeritud süüdistusi, vangistusi ja piinamist.
Lühike mitmeparteilise demokraatia ajajärk lõppes pärast kommunistliku partei ja sotsiaaldemokraatliku partei ühinemist. Uus partei tuli vastaskandidaate kõrvale tõrjudes 1949. aastal võimule. Võimule saanud kuulutati välja Ungari Rahvademokraatlik Vabariik.
Ungari Kommunistlik Partei asendas kapitalistliku majandusmudeli plaanimajandusega. Ühe osana sellest viidi Nõukogude Liidu eeskujul läbi radikaalne natsionaliseerimine. Majandusreformid tõid endaga kaasa stagnatsiooni ja elatustaseme languse. Esimestena asusid valitsust ja selle poliitikat kritiseerima kirjanikud ja ajakirjanikud, avaldades 1955. aastal valitsuse aadressil kriitilisi artikleid. 22. oktoobriks 1956 taaselustasid Budapesti tehnikaülikooli üliõpilased keelustatud üliõpilasühenduse MEFESZ ja korraldasid 23. oktoobril meeleavalduse, mis kulmineerus riigipöördega.