cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalevipoeg
XVII lugu: Sõjaratsu sõit. Assamalla lahing. Juhtumised põrgukatla juures. Muruneidude tants
Eesti radadel kestis rahupõlv seitse talve ja suve. Olevipoeg oli Kalevi kalmukünka juurde linna kindlaks kantsiks ehitanud ning sellele pandi nimeks Lindanisa. Teise linna oli Alevipoeg Harjumaale ning kolmanda linna Sulevipoeg Alutaha asutanud. Kuid pärast õnneaega saabusid Viru randa võõrad sõdalased ning käskjalad tõid kuningale sellest teateid. Kalevipoeg sõitis ise ratsul koos sõdalastega Viru väljadele, kus seisis vaenuvägi, kes oli külasid laastanud. Kihutanud vaenlaste keskele, lasi ta mõõgal möllata ning puistas vastaliste päid kui lehti lepikus. Assamalla väljale jäi kümme tuhat surnukeha ning ükski vaenumees poleks pääsenud, kui kange mehe hobu ei oleks kihutades salaauku kukkunud ja hinge heitnud. Kalevipoeg kutsus sõjamehed vaenuväljalt tagasi sõjasaaki jagama ning koju võidusõnumeid viima, et kui mehed seisavad taplemiskohal kui raudsein, ei ole uut sõda karta. Koduteel jõudis Kalevite kange poeg koos kolme sõbraga laande, kus nad varem ei olnud käinud. Märganud suitsu tõusmas, jõudsid nad koopani, mille suul istus vanamoor tulel oleva paja juures. Alevipoeg, saanud teada, et eit keedab kapsaid endale ja poegadele, palus tulijate jagu kapsaid leemepatta juurde lisada, sest teelt tulles on nälg näpistamas. Ta lubas ise tuld valvata, kuni toit valmib, kuid vanamoor hoiatas kutsumata võõraste eest, kes soovivad keedust maitsta ning võivad paja tühjaks süüa. Mehed lubasid valvsad olla ja heitsid puhkama, jättes Alevipoja lõket kohendama. Murupinnast astus välja kitsehabemega kolme vaksa kõrgune härjapõlvlase poeg, kuldkelluke kaelas. Mehike palus leememärga maitsta, mille peale Alevipoeg arvas, et kõhetu küsija võib paja põhja ära uppuda. Härjapõlvlane kargas paja serva peale, rüüpas selle tühjaks, kerkis kuuse kõrguseks ning kadus kui sinine suits. Alevipoeg kandis vett katlasse, pani uued kapsapead paja täiteks ning äratas Olevipoja tulevalvuriks. Uuesti saabus argsel sammul kolme vaksa kõrgune härjapõlvlane ja palus luba kapsakeedust maitsta. Olevipoeg pilkas, et mehike murrab kaela, kui üle kulbi serva kukub. See aga kargas paja servale, limpsas keeduse, paisus kuuse kõrguseks ja kadus. Nüüd täitis Olevipoeg katla, äratas Sulevipoja ja puges ise magama. Härjapõlvlane saabus taas ning kõik kordus kui varemgi. Sulevipoeg täitis veel kord katla ja kutsus Kalevipoja leeme keetmist valvama. Taas oli kuldkellukesega väike mehike kohal ning soovis palvekeelil keedust katsuda. Kalevipoeg oli nõus, aga küsis kellukest enda kätte pandiks, niikauaks kuni tulija kõhtu täidab, sest vanaeit ja kaaslased võivad helina peale üles ärgata. Härjapõlvlase poeg andiski kellukese vägimehele, too aga lõi sõrmega lopsu mehikesele otsaette, mille peale vennike mürinaga maapinda kadus, sinine suits järel. Vanaeit ärkas koos meestega, tuli asja kaema ning tundis ära kellukese, mehe rammu kasvatava Sarvik-taadi salariista. Nüüd teatas vanamoor, et ta oli noorena kerge tantsujalaga ja ei murra kaela tänagi, kui kõpsti kargab. Seepeale hüppas ta kuristikku, sinine suits järel.
Kui mehed heitsid uuesti puhkama, tulid murueide tütred kastesele murule mängima. Õekesed lustisid ja kiikusid kasteheina kõrre peal ning angervaksa varre peal. Ühtlasi laulsid nad Kalevipojale õpetussõnu – kui too tahab minna taevateed, ärgu kuule komistagu ega päikest puutugu; kui tahab minna põrguteed, jätku seisma põrgu seinad ja uksed lõhkumata; kui tahab minna sõjateed, jätku nõdrad nottimata ja laste isad langemata, siis ei jää lesed leinama.
XVIII lugu: Teine teekond allmaailma. Lahing põrgulistega. Kahevõitlus Sarvikuga
Kalevipoeg tõusis vara, koidu ajal, jättis kaaslased magama, võttis leemepajast linnupetet ning läks vaatama kohta, kus härjapõlvlane oli maa sisse vajunud. Seal silmas ta nüüd sinist vett, kõrkjaid ning võhumõõku kalda peal. Meenutades kaarna ja targa varasemat nõuannet, lõi ta parema jala kannaga vastu maad, nii et varjul olnud väravad avanesid. Põrgu koopast tõusev tihe aur ja suits ei lubanud mehel käigurada leida. Kuuseladvast teatas tark kaaren, et tuleb kuldkellukest kõlistada, mida vägimees tegigi. Suits kadus, kuid teel ei paistnud kaua valgust ning koobas jäi kottpimedaks. Hiireke pimedusest soovitas kellukest kasutada ning pimedus asenduski valgusega. Nüüd sattus Kalevite kange poeg võrkudesse, kütkete purustamisel sigis neid veel rohkem juurde ning mehe ramm hakkas lõppema. Kärnkonn nurgast krooksus, et vaja on helistada kellukest, ning nõianöörid kadusid helina peale silmapilgul. Seejärel jõudis kõndija jõe kaldale, jõgi ei tundunud lai, kuid sada korda sammu seades ei jõudnud jalakand kuidagi teisele kaldale, vaid jäi kõntsa kinni. Vähk andis jõepõhjast teada, et kellukese kõlin aitab. Kohe sai Kalevipoeg panna jala kuivale sõmerale. Koopas käijale polnud ajal mõõtu, sest päike ei paistnud ning kuu ei kumanud. Siis tulid teel kimbutama sääseparved, mida rohkem neid surmata sai, seda paksemaks parv muutus. Kui juba jõud hakkas kaduma, tähendas sirts mättalt, et tuleb kelluke kätte võtta. Imekombel oleksid kihulased kõlina peale kui tuulde tuisatud. Põrguteel sammuja istus murule puhkama ning otsustas kellukese väikse sõrme külge köita, et salajõud oleks kogu aeg abiks.
Sarvik-taadi sulased kuulsid kedagi tulemas, läksid vaatama ning tulid tuulekiirul tagasi pealikule teadet tooma. See saatis oma sõdalased tulijale vastu. Kalevipoeg jõudis laia jõe äärde, mille põlevailt laineilt tõusis sinist suitsu. Üle jõe seisis terassild, millel asus põrgupoiste väesalk. Teine salk oli silla taga, kolmas kaldal ning neljas taamal. Kangelane asus mõõgateraga vemmeldama vihamehi, kes langesid sadadena surmasülle või põgenesid. Kuldkelluke sõrmes hoidis meest väsimast ning ta seisis kindlalt kui kalju. Sarvik saatis lahingusse sada vahvamat põrgulist, kes olid sortsi saunas karastatud ning kanged kui karud, kuid nendestki ei jäänud kedagi, kes veel koju jõuaks. Seda nähes kindlustas Sarvik vainuväravat kaljurahnudega, et takistada tulijat. Kalevipoeg põrutas rusikaga vastu väravat ning kolmandal löögil lendasid sambapakud kildudeks. Taluõuel jõudis ta ukse ette, mille piidad purunesid rusikaraksatusel. Astunud üle läve, märkas mees eidekese varju, kellel oli Linda kuju. Eideke tallas vokiratast, millest kahel pool olid kruusid. Paremal pool seisvas oli võimu andev elumärg, pahemal aga märjuke, mis rammu närtsitas. Varjueit tähendas pojale parempoolse kruusi poole, millest too rüüpas keha karastuseks. Lõhkunud seejärel kaljurahnuga salaseina, nägi kange mees seina taga põrgueite kangast kudumas. See märkas kohe kuldkellukest tulija sõrmes ning palus seda endale, pakkudes vastu parimat mõdu, mis olevat kangastelgede kõrval pahemal pool kruusis. Kalevipoeg, teades märjukese mõju, astus hoopis tagaseina ukse juurde. Uks kargas lahti ning selle tagant tulid Sarviku parimad sõdalased, kuid kes nendest matsu sai, see teist enam ei vajanud. Nüüd hüüdis põrgumees Kalevipoja peatuma ning sõnas ta vargaks, kes eelmisel põrguskäigul viis tema varanduse ja võluasjad. Kange mees vastas, et eelmine vaidlus oli lahendamisel rammukatsumise teel, kuid vastaline kui vedel mees kadus härjapõlvlasena murupõhja. Kalevipoeg pani mõõga tuppe ning võttis sõrmest kellukese, et meeste kangus kaaluks ühevõrra, ning kutsus Sarviku kambrist välja jõukatsumist ausalt lõpetama. Sarvik-taat, soovinud küll rammu tõsta, võttis ehmatusega rüübet pahempoolsest kruusist, mis jõudu vähendas. Kalevite kangele pojale jäi nüüd parempoolne kruus, millest sai kuivanud kurku kastetud.
XIX lugu: Sarvik-taadi aheldamine. Õnneaeg. Pidu ja tarkuseraamat. Sõjateated
Vainul leiti rammukatsumiseks paras paik ning mehed haarasid teineteise püksivärvlist kinni, et vastalist tõsta ja maha heita. Ehkki Sarvik oli rüübanud rammu kurnavat ja Kalevipoeg võimu karastavat märjukest, kestis võitlus seitse ööd ja seitse päeva tulemuseta. Võitluse müdin kõigutas kaljusid ja pani veed vahutama. Eide varju valvas silm märkas, et poja ramm hakkab raugema. Et võitluseks eeskuju anda, haaras eit vokikoonla, keerutas kümme korda ümber pea ning paiskas põrandale. Kalevipoeg mõistis tarka tähendust ning toimetas vastasega samal viisil. Maha heidetud vaenumehe vedas ta raudkambrisse, köitis ahelatega kaljuseina külge ja veeretas saunasuuruse kivi ukse ette. Sarvik palus armu heita ja pakkus vastu kulda-hõbedat. Vägimees aga sammus ise varakambrisse ning täitis neli kotti kullaga, mida igas kotis oli kolme tündri jagu. Kui ta asus raske koormaga koduteele, hakkas põrgu vanaeit teda suurel suul surmale sajatama. Tagasiteel allilmast ei olnud Kalevite poega takistamas ei kammitsad ega kiusajad. Jõudnud koopasuule, leidis ta ootamas Alevipoja, kes oli juba kartnud sõbra surma. Alevipoeg avaldas tulijale, et põrguskäik oli kestnud kolm nädalat, mille peale too teatas, et allilmas polnud ööl ja päeval vahet. Seejärel võtsid mehed metsasõnni lihast tehtud õhtueinet ning vägilane heitis puhkama kolmeks päevaks, jättes kaaslase kulda valvama.
Kalevipoeg elas nüüd sõpradega Lindanisas. Põrgukullast andis ta ühe koti Olevipojale, mille eest too ehitas lähedusse veel kolm linna. Sõbrad käisid Kalevipojale peale, et see paneks kihlad kotti ning läheks Kunglast noorikuid kosima. Vägimees vastas, et enne tuleks pulmadeks sobiv kants ehitada, mis oleks kaunistatud kui lustilinn, mida võõradki jääksid vahtima ning kus asuks ka siidist sängiga kosja kamber. Sõjaratsutki oleks vaja ravitseda ja sööta kolme kuu võrra, enne kui sobib temaga kosjateele sõita. Mehed olid linnas õnnel hõiskamas ning naljakäras kambrites käisid mõdu kannud ringi. Laulik istus teiste keskel ning laskis laule Taara tütrest Siurulinnust, kes oli sündinud isa sundimata ja ema haudemata. Vanaisa oli valmistanud talle tuuletiivad, millega Siurulind liugles üle kolme ilma ning lendas Kõue teedel ja vikerkaare vihmateedel. Koju jõudes oli ta rääkinud taadile, et oli kohanud mitmes ilmas kenasid neide kasvamas, kes palju naljatasid, aga ka kurvastasid, sest elasid aina üksi, kosilasteta. Järgnevas Alevipoja lõbusas laulus selgus, kuidas temale anti kord teada, et kogu pere vaagub kodus hinge, aga koju jõudes istus isa hoopis toas, õllekann käes, ema niitis lammast, õde sõtkus sepikut ja vend oli kündmas. Sulevipoeg kiitis oma laulus humala vääte ja käbisid ning teatas, et peale parsil kuivamist tükib humal ise õllepoolikusse, et pärast meeste meeled ära pöörata. Sõprade keskel teatas nüüd Kalevipoeg lustlikult, et pidu pidades ja õllevahtu maha puhudes saab õnn õitsema ja armsam aeg algama.
Piduliste keskele astus lapu tark ning teatas, et tal on aeg koju pöörduda. Ta soovis võtta kaasa Kalevipoja varem lubatud kingituse, mille oli leidnud kolikambrist. See oli seina külge kindlate ahelate kütkesse pandud raudkaanega raamat, millesse vana Kalev oli lasknud tululikke tarkusi üles panna ja milles seisis kirjas vanaaegne vaba põli. Lustimeelel Kalevite poeg, kes sellest raamatust midagi ei mäletanud, lubas oma sõna pidada ning Varrakul tarkuseraamatu ära viia, kuigi sõbrad teda selle eest sõitlesid. Kuna raamatut hoidvate ahelalukkude võtmeid ei leitud, murti müüriseinad tükkis kütketega maha ning veeti koos raamatu ja Varrak-taadi tasukullaga sadamasse.
Samas olid Lindanisa poole teel sõjasõnumid, sest Lätist olid saabunud raudmehed laevadega ning sõjamehed olid ka Vene väljadelt tulemas, et kestvat rahupõlve pillutada. Käsukandjad jõudsid Kalevipoja kambrisse ja kuulutasid, et vaenuvanker on veeremas, raudmehed maad muljumas ning noored mehed seisavad norgus, sest mõõk ei mõista rauda murda. Kalevite kallis poega saatis mehed puhkama, kuid ei saanud und ning läks tusameelel vainu peale isa kalmule. Kuid üle vaikse haua ohkas vaid tuul ning vägimees kõndis kurvalt koju tagasi.
XX lugu: Sõttavalmistus. Lahingud. Raudmeeste saadikud. Kalevipoja surm. Põrgu väravas
Juba teisel päeval algas lahing raudriides rüütlitega. Kalevipoeg puistas raudmeeste ridasid väsimatu võimuga, nii et surnukaared katsid nurme ja surnupäid oli sadades. Samas sünnitasid surma ka raudmeeste rasked hoobid. Nüüd langes maha Sulevipoeg, vaenukirves oli tabanud tema puusa ning verevool kippus mehe elu kustutama. Sõnatark lausus haavatule salasõnu, arstis haava üheksa rohu segust salviga ning mähkis sidemesse. Vaenuvägi lõi lahingus vankuma ning põgenes pakku. Seejärel maeti langenud kaaslased, puhati paar päeva ning vägi sammus Võhandu jõe piiridele. Olevipoja juhatusel ehitati sild üle jõe ning suunduti Pihkva maile, kus olid väega ootamas poolakad, tatarlased ja leedukad. Puhkes uus lahing ning Kalevipoja mõõk niitis mehi maha nõmme peale nii, et kehad katsid maad kolme küünra kõrguselt. Sõda kestis seitse päeva ja rohkete langenute tõttu olid väesalgad sootuks vähenenud. Kalevite poeg kogus oma allesjäänud sõjamehed kokku ning saatis nad Alevipoja juhtimisel Vene väe vastu. Pärast lahingut maeti kõik langenud sõbrad. Haavadesse surnud Sulevipoja mälestuseks rajati kõrge küngas, mille tippu maeti tuhaks põlenud põrm. Järgmise päeva lahingus langes palju Eesti poegi ning paljud põgenesid, kuid Kalevipoeg Olevipoja ja Alevipojaga seisid kui raudsein vaenlaste vastu. Õhtul, lahingu järel, mindi kõrge kaldaga järve äärde janu kustutama. Väsinud Alevipoeg vääratas kaldal ning langes sügava hauakoha lainetesse. Sõbrad ei suutnud teda surmast päästa, kuid kandsid ta kaldale ning matsid kalmukünka alla.
pisi|left|Kristjan Raua joonistus "Kalevipoeg põrgu väravas" (1942). Tartu Kunstimuuseum Sõja viletsus ja sõprade surm kurvastasid Kalevite kanget poega ning ta otsustas ära minna leinama. Loobudes kuningakohast, pakkus ta seda Olevipojale ning palus olla alamatele armulik ja hoida rahva rahupõlve. Kõndinud kurvas tujus mööda metsi ja soid, jõudis ta Koiva jõe äärde, kuhu jäi oma leinas elama. Rannast tulid sinna kolm raudmeest, kes meelitasid vägimeest endaga liituma, kuid üritasid seejärel teda selja tagant tappa. Kalevipoeg sasis võltsid võõrad kinni ning paiskas nad vastu maad surnuks. Nüüd saadeti käskjalg teda meelitama, kuid kangelane ütles, et enne elab ta kehva mehena üksi, kui et läheb võõra voli alla. Saadikute käigud tüütasid Kalevite poega, ta läks uuesti rändama ja jõudis kolmandal päeval Kääpa jõe kallastele, kus lainete põhjas lebas tema varastatud mõõk. Kalevipoeg oli andnud relvale käsu, et sellel, kes mõõga s i i a kandnud, jalad lõigata. Soome sepa sajatusel oli ta eksinud aga sõnaga, nii et mõõk sai kohustuse murda jalad sellel, kes teda e n n e kandnud. Kui nüüd kangelane astus jõkke, täitis mõõk lubaduse ning lõikas mehel jalad põlvedeni otsast. Saadud haavadest välja voolanud veri täitis kogu välja, Kalevipoeg suri ning tema vaim tõusis linnuna taevasse. Seal sai ta vaim uue keha, mis istus Taara kangelaste keskel ning kuulas laulikute lugusid tema enda vägitegudest.
Vanaisa pidas nõu taevaliste tarkadega, kuidas Kalevite poeg taevas tööle toimetada, ning leiti ühel meelel, et talle on sobiv põrguvärava vahi amet, et kuri ei pääseks kütkeist. Kuna Kalevite pojal puudusid altpoolt põlve jalad, pandi ta valge ratsu selga ja saadeti allilma kaljuvärava ette. Saanud ülevalt käsu, raksas Kalevipoeg kaljut rusikaga, nii et see lõhenes, kuid rusikas jäi kaljusse kinni. Kui kalju kütkes olev vahimees üritab vahel kätt vabastada, siis müdiseb maa ja vahutab meri. Aga ükskord tuleb aeg, mil tuleleek lõikab käe kaljukammitsast, küllap siis jõuab Kalev koju oma lastele õnne tooma ja Eesti põlve uueks looma.
Väljaanded
1857–1861 – esimene trükk vihkudena koos saksakeelse tõlkega Õpetatud Eesti Seltsi teadusliku väljaandena. H. Laakmann, Tartu. (täistekst)
1862 – teine trükk ainult eestikeelsena (rahvaväljaanne). P. Aschan ja Co., Kuopio. (täistekst)
1875 – kolmas täielik trükk. Schnakenburg, Tartu. (täistekst)
1901 – neljas täielik trükk. Schnakenburg, Tartu.
1930 – parandatud ja illustreeritud väljaanne koolidele. Kaanekujundus August Roosileht. Kirjastus Töökool.
1935 – viies (kärbitud?) trükk. Eesti Kirjanduse Selts, Tartu. Söejoonised Kristjan Raud, puugravüürid Hando Mugasto. Esimese trüki eessõna Fr. R. Kreutzwald. Teise trüki eessõna (1862). Viienda trüki saatesõna August Annist. Trükitud OÜ K. Mattieseni trükikojas Tartus, 30 nummerdatud eksemplari Schoelleri Parole joonistuspaberil, suures kaustas, tekst pruunikashallil aluspõhjal. 250 nummerdatud eksemplari suures kaustas, tekst pruunikashallil aluspõhjal, 9500 eksemplari tavalises kaustas.
1946 – kuues (kärbetega) trükk. Illustreerinud P. Luhtein, järelsõna O. Urgart. Riiklik Kirjastus Ilukirjandus ja Kunst, Tallinn. Trükiarv 20 200.
1951 – illustreerinud Alo Hoidre, Ott Kangilaski, Richard Sagrits, Richard Kaljo, Edith Paris. Järelsõna E. Laugaste. Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi toimetusel, keeleliselt redigeerinud P. Ariste. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn. Trükiarv 25 000.
1953 – illustreerinud Alo Hoidre, Ott Kangilaski, R. Sagrits, järelsõna: E. Laugaste, kujundanud Felix Valdvere. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn.
1954 – seitsmes (?) trükk. Illustratsioonid Eerik Haamer ja Hando Mugasto. Kirjastus Orto, Toronto.
1961 – illustreerinud Evald Okas, kujundanud Aleksander Koemets. E. Nirgi järelsõna. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn.
1961, 1963 – Kalevipoeg. 1., 2. Tekstikriitiline väljaanne ühes kommentaaride ja muude lisadega. Peatoimetaja P. Ariste, eessõna August Annist, kujundanud Paul Luhtein. Eesti NSV Teaduste Akadeemia, Keele ja Kirjanduse Instituut.
1975 – illustreerinud Kristjan Raud, kujundanud Rudolf Pangsepp, kommentaarid A. Annist, järelsõna E. Nirk. Kirjastus Eesti Raamat.
1977 – illustreerinud Kristjan Raud, järelsõna E. Nirk. Kirjastus Eesti Raamat, Tallinn.
1992 – 1935. aasta väljaande faksiimiletrükk, ära on jäetud omaaegsed lisad. Kirjastus Roto.
1997 – taskuformaadis. Illustratsioonid Kristjan Raud, kujundanud R. Pangsepp, E. Nirgi, A. Annisti ja L. Viiroja kommentaarid. Kirjastus Eesti Raamat.
1997 – kujundanud Anne Linnamägi. Kirjastus Avita.
1998 – seitsmeteistkümnes trükk. Illustratsioonid Kristjan Raud, kujundanud Kadi Pajupuu ja Rein Seppius. Kirjastus SE&JS.
2003 – kaheksateistkümnes trükk. Illustratsioonid Kristjan Raud, kujundanud Andres Tali. Kirjastus SE&JS.
2009 – üheksateistkümnes trükk. Illustratsioonid Andres Tali. Kirjastus SE&JS.
Proosavormis ümberjutustused
pisi|Eno Raua versioon Kalevipojast, mille luges [[Eesti Üliõpilaste Seltsi 150. aastapäevaks sisse Oskar Punga]] 1904 – "Kalevipoeg." Lühendatud kujul nelja lisaga Eesti nooresoole. Eessõna P. Org., G. Pihlakas, Tallinn.
1918 – "Kalevipoeg". Lühendatud kujul nelja lisaga Eesti nooresoole. Eessõna P. Org., G. Pihlakas, Tallinn.
1921 – "Kalevipoeg". Villem Ridala koolidele kirjutatud proosavormis ümberjutustus, Illustratsioonid August Roosileht. Kirjastus Kool.
1929 – "Kalevipoeg". V. Ridala proosaümberjutustus. Otava, Helsingi.
1930 – "Kalevipoeg". Parandatud ja illustreeritud väljaanne koolidele. Eessõna M. Nurmik, kaas A. Roosileht. Kirjastus Töökool, Tallinn.
1946 – "Kalevipoeg". Jutustav kokkuvõte E. Toomse. Eesti Kooli Kirjastus, Swarzenbeck.
1960 – "Kalevipoeg". Ümber jutustanud E. Laugaste. Illustreerinud H. Rooneem. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn.
1970 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Illustratsioonid Ants Viidalepp, kaanekujundus Ants Viidalepp. Eesti Raamat, Tallinn.
1976 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Illustreerinud H. Laretei, järelsõna E. Nirk. Eesti Raamat. Tallinn.
1985 – "Kalevipoeg". Jutustav kokkuvõte E. Toomse Eesti Koolide Keskus USA-s, Baltimore.
1998 – "Kalevipoeg". Villem Ridala proosaümberjutustus noortele. Illustratsioonid Heldur Laretei. Kirjastus Athena.
1998 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Illustratsioonid Jaan Tammsaar. Kirjastus Tiritamm.
1998 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Kujundanud Inge Kenn. Kirjastus Mixi.
2004 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Kujundanud Hille Jääger. Kirjastus Ilo.
2008 – "Kalevipoeg". Teksti koostanud Õnne Puhk, Illustreerinud Jens Anton. Kirjastus Loovmeedia.
2013 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Kujundanud Andres Tali, kasutatud on Kristjan Raua pilte. Kirjastus Tammerraamat.
2018 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Kujundanud Andres Tali, kasutatud on Kristjan Raua pilte. Kirjastus Tammerraamat.
2020 – "Kalevipoeg". Lastele jutustanud E. Raud, Kujundanud Andres Tali, kasutatud on Kristjan Raua pilte. Kirjastus Tammerraamat.
Mõju ja kriitikute hinnangud
Eepose motiive on kasutatud kunstis ja kirjanduses, seda on ka parodeeritud. Paljud kriitikud on hiljem tähelepanu juhtinud "Kalevipoja" kunstlikkusele, küündimatusele ja vigadele (Johannes Aavik, Friedebert Tuglas jt).
Helilooja Eugen Kapp on kirjutanud balleti "Kalevipoeg", Veljo Tormis samanimelise kantaadi. Lembit Vimb on kirjutanud eeposele järje "Kalevipoja tagasitulek". Enn Vetemaa on kirjutanud "Kalevipoja mälestused". Raoul Annion, Marek Laimets ja Toom Tragel on loonud pilteepose "Kalevipoeg".
Tõlked
"Kalevipoeg" on tõlgitud võru (Kalla Urmas 2022), saksa, vene, ungari, läti, soome, leedu, rumeenia, ukraina (Anfissa Räppo), inglise, rootsi (Alex Milits), prantsuse ja hindi (Vishnu Khare) keelde, lühendatud tõlked on ilmunud taani, tšehhi, heebrea, itaalia, esperanto ja hispaania keeles.
Siiksaare nina
Siiksaare nina on poolsaar Saare maakonnas Saaremaa vallas Siiksaare külas.
Hummer
Ajalugu
HumVeed ehk HMMWV (High Mobility Multipurpose Wheeled Vehicle) tootis esialgu AM General ning sõidukeid toodeti kooskõlas USA relvajõududega sõlmitud kokkuleppele. HMMWV-d toodeti mitmes variandis, varustatuna näiteks kuulipildujaaluste ja radariga või kohandatuna inimeste veoks. Toodeti ka lumel sõitmiseks kohandatud roomikutega varianti, mida kasutatakse polaarjoonte ligiduses, sealhulgas Antarktikas.
Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik
pisi|Pootsi- Kõpu Püha Kolmainu kirik pisi|260x260px alt=Pootsi-Kõpu kirik sügisel|pisi|385x385px|Pootsi-Kõpu kirik sügisel Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik asub Pärnu linnas Kõpu külas ja on EAÕK haldusalas olev pühakoda.
Ajalugu
Kirik valmis 1873. aastal Riia arhitekt Heinrich Scheeli 1871. aasta tüüpprojekti järgi. Pühakoda on Kreeka risti kujulise põhiplaaniga viie kupliga kirik maakivist seintega ning osaliselt krohvitud. Erinevalt teistest Pärnumaa pühakodadest puudub sellel hoonel peasissepääsu kohal olev kellatorn. Sama projekti järgi valmisid ka Uruste Issanda Taevaminemise kirik Pärnumaal, Arussaare Issanda Taevaminemise kirik Viljandimaal ning Ööriku Püha Kolmainu ja Leisi Püha Olga kirik Saaremaal. Kohalik õigeusu kogudus oli olemas juba 1847. aastast. Miks Kõpu külas asuva kiriku kogudus kannab ka Pootsi nime, pole selge.
Kirikus on mälestustahvel Eesti apostliku õigeusu kiriku esimesele piiskopile Platonile. Pootsis kirikuköstri pojana sündinud püha märterpiiskop Platon, kodanikunimega Paul Kulbusch, oli esimene eestlasest õigeusu märter-pühak.
Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirikut ja katust renoveeriti aastatel 2013–2016.
Kogudus
Tänapäeval tegutseb hoones Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudus.
Kondoma
Kondoma (vene Кондома) on 392 km pikkune jõgi Aasias. Algab Abakani ahelikust, alamjooksul laskub Kuznetski nõkku. Voolab valdavalt põhja. Suubub vasakult Tomi jõkke.
Erand kinnitab reeglit
"Erand kinnitab reeglit" on kõnekäänd, mis pärineb ladinakeelsest vormelist "Exceptio probat regulam [in casibus non exceptis]".
Lühendatud vormist saadakse tihti valesti aru; selle õige lähtetähendus on järgmine: erandi olemasolu kinnitab reeglit erandiga mitte kaetud juhtudel. Näiteks, pühapäeval auto parkimise keeld tähendab lubatud parkimist ülejäänud kuuel nädalapäeval.
Selle fraasi kasutas esimesena Cicero oma Lucius Cornelius Balbuse kaitsmiskõnes.
Elīna Zālīte
Elīna Zālīte (19. oktoober 1898 Läti, Alūksne rajoon Trapene vald Vososi talu – 7. aprill 1955 Riia) oli läti kirjanik ja tõlkija.
Õppis Jaunlaicene vallakoolis, Valga tütarlastegümnaasiumis ning sooritas küpsuseksamid 1918. aastal eksternina Tartu tütarlaste gümnaasiumis.
Töötas õpetajana Alūksnes ja Hopas ning dramaturgina Riia Kunstiteatris, seejärel vabakutselise kirjaniku ja tõlkijana. Oli tegev ka Riia muusika-komöödiateatri kirjandusala juhatajana.
Kirjutas ka näidendeid, millest eesti keelde tõlgitult on avaldatud komöödiad "Armu väikesed vääratused" (1932), "Šokolaadiprintsess" (1947) ja "Sõna on naistel" (1952).
Maetud Rainise kalmistule.
Apes asub Elīna Zālīte memoriaalmuuseum, mille ekspositsioon pärineb 1973. aastast.
Ruum (täpsustus)
Ruum võib tähendada mitut asja:
Muusa (ajakiri)
Muusa oli Eesti kultuuriajakiri, mis ilmus 2007.-2008. aastal.
Ajakirja oli plaanis avaldada 9 numbrit aastas, tegelikult ilmus 2007. aastal 8 ja 2008. aastal 4 numbrit. Väljaande lisadena ilmusid ka plaadid pealkirjade all "Tudengijazz" ja "Isuärataja". Muusa peatoimetaja oli Tanel Veenre, ajakirja avaldas kirjastus Muusa Grupp.
Liikatku
Liikatku (18. sajandi kaartidel ka Liwkatko) on küla Jõgeva maakonna Jõgeva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Torma valda.
Ravi
Ravi ehk teraapia on meetodite kompleks, mille eesmärk on kogu organismi või mõne selle struktuuriüksuse funktsiooni või ehitusliku terviklikkuse taastamine ehk tervisehäire leevendamine või täielik parandamine.
Reeglina on igal raviviisil näidustused ja vastunäidustused.
Raviviiside näideteks on psühhoteraapia, medikamentravi, kiiritusravi, füsioteraapia jne.
Kastna kirik
thumb|Kastna kirik thumb|Kastna kirik
Kastna Püha Arseniuse kirik on apostlik-õigeusu kirik Pärnumaal Pärnu linnas Ranniku külas. Kirik ehitati 1904. aastal.
Kirikus tegutses aastani 1986 Kastna Püha Arsenius Suure kogudus.
Praegu (aastal 2007) seisab kirik tühjana.
Lisa Gerrard
Lisa Germaine Gerrard (sündinud 12. aprillil 1961 Melbourne'is) on Austraalia laulja ja helilooja.
Sai tuntuks bändiga Dead Can Dance, mille teine liige oli Brendan Perry.
Lisa Gerrard on kontraalt.
Aksel Lund Svindal
pisi|Aksel Lund Svindal Aksel Lund Svindal (sündinud 26. detsembril 1982 Kjelleris) on endine Norra mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.
Svindal võistles kõigil mäesuusatamise olümpiaaladel, kuid eriti peeti teda väga heaks mäesuusatajaks kiirematel mäesuusatamise aladel (ülisuurslaalomis ja kiirlasakumises), millest kiirlaskumises tuli ta 2007. aasta MM-il Åres tulnud maailmameistriks ja ülisuurslaalomis maailmakarikavõitjaks. Ta tuli 2007. aastal ka suurslaalomis maailmameistriks ning võitis üldarvestuses maailma karika.
2007.–2008. aasta hooaja maailmakarikavõistluste esimese nelja etapiga sai Svindal kaks etapivõitu. Treeninglaskumisel Beaver Creekis 27. novembril 2007 kukkus ta nii õnnetult, et tal tuli teha pikem võistluspaus.
Svindal lõpetas sportlaskarjääri pärast 2019. aasta maailmameistrivõistlusi. Oma viimasel võistlusel võitis ta kiirlaskumises hõbemedali.
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Aksel Lund Svindal osales karjääri jooksul 386 MK-etapil ja jõudis poodiumile 80 korral, millest 36 korda kõige kõrgemale astmele.
Põlisaadel
Põlisaadli ehk vana aadli ehk vana-aadli alla arvati need aadlisuguvõsad, kelle esindajate kuulumist rüütliseisusse saab tõestada hiljemalt 14. sajandist.
Põlisaadli päritolu on suurelt osalt teadmata. Arvatavasti põlvneb see osalt Suure rahvasterändamise aegsetest pealikest ja õilisvabadest, enamalt jaolt aga vara- ja uuskeskaegsete ametite, põhiliselt krahviametite täitjatest.
Aadlisuguvõsad konsolideerusid 11.–13. sajandil, esimesena Švaabimaal ja Alam-Lotringis. 11. sajandil suurenes aadlisuguvõsade arv hüppeliselt, eelkõige ministeriaalide arvel. Sellele järgnes isoleerumine ülejäänud elanikkonnast. Kindlapiiriline võimuterritoorium moodustus siis, kui rajati kodukirikud ja kodukloostrid ning ehitati kõrglinnused ja veelinnused, mis olid aadlivõimu nähtavateks väljendusteks. Alles sel ajal määrasid paljud aadlisuguvõsad kindlaks oma nime. Peale selle suurenes pärimiskorrast täpse kinnipidamise tähtsus. Aadlisuguvõsad avaldasid kuningale ja kirikule jõulist survet, et kord saadud ametid muutuksid päritavateks. Selle tagajärjel läks võim kohtadel aadlisuguvõsade kätte ja kuninga võim aina nõrgenes. Vastukäiguna hakkasid kuningad üha enam oma varade haldajateks panema ministeriaale. Algasid ka püüded luua territoriaalselt suletud maavaldusi. Osalt sai see teoks soode ja kõnnumaade raadamise tulemusel. Viljakaks muudetud maad läksid aadli omandisse (lääniks).
Mõnedest põlisaadli suguvõsadest said vabahärra- või krahvisuguvõsad. Mõned nendest suguvõsadest olid nii uhked, et nad ei võtnud kunagi vastu vabahärra- ega krahviseisust, mida kompromiteeris sagedane tiitlite ostmine. Sellistesse suguvõsadesse kuulusid näiteks igivanast suguvõsast põlvnev Gans zu Putlitz (Edler Herr Gans zu Putlitz; selle suguvõsa vana tiitel säilis ka Saksa DV-s), Ritter Karl vom und zum Stein ja Otto von Bismarck, kes tõrkus krahvi ning hiljem vürsti- ja hertsogitiitli vastu (ta võttis tiitlid küll vastu, kuid hertsogitiitlit ei kandnud).
West Highlandi terjer
West Highlandi terjer ehk westie on koeratõug, mis on pärit Šotimaalt.
Esialgu kasutati teda urukoerana väikeloomade jahil, kuid tänapäeval on nad ka populaarsed seltsikoerad.
Westie on taibukas ja energiline koer ning vajab palju liikumist.
Westie on valge väikest kasvu koer. Tema turjakőrgus on 23–30 cm ning kaal 6–10 kg. Pealiskarv on karm, aluskarv pehme. Tal on väikesed püstised kõrvad.
Eestis on ta vähelevinud.
Õisu
pisi|Õisu järv Õisu on alevik Mulgi vallas Viljandi maakonnas, 21 km Viljandist ja 14 km Abja-Paluojalt.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus alevik Halliste valda.
Õisut on esmamainitud 1551. aastal. Praegune alevik tekkis Õisu mõisa ümbrusse; mõisa keskus viidi praegusse asukohta 18. sajandi keskpaigas ning ehitati esinduslikult üles 1760.–1770. aastatel. Õisus kaua tegutsenud Toiduainetööstuse Kool viidi üle Olustverre.
Leedi (Jõgeva)
Leedi on küla Jõgeva maakonna Jõgeva vallas.
Õisu
Õisust voolab läbi Vidva oja, millele on paisutatud Veskejärv.
Leedi (Jõgeva)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Torma valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 64 elanikku, kõik olid eestlased.
Küla läbib Kodismaa–Leedi–Reastvere tee.
Leedi mõisa on esmamainitud 1408. aastal (Lede Gut) ja küla 1601. aastal (Leddes). Ajalooliselt kuuluski küla Leedi mõisale (saksa Ledis), jäädes Laiuse kihelkonda.
1866. aastal moodustati mõisa juurde iseseisva omavalitsusena Leedi vald, mis 1891. aastal liideti Laius-Tähkvere vallaga.
1977. aastal liideti Leedi külaga Kirivere, Mõisamaa ja Vaheküla küla.
Leedi ja Kirivere muistsed külaasemed on tänapäeval arheoloogiamälestised. Arheoloogiamälestis on ka Leedi külas asuv muistne matmispaik.
Södertälje vald
Södertälje vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist edelas Mälareni lõunakaldal.
Suuremad asulad on Södertälje, Järna, Pershagen, Hölö, Mölnbo, Ekeby, Tuna, Viksberg, Vattubrinken ja Sandviken.
Vallas asub vabaõhumuuseum ja bioloogiamuuseum.
Revisionistlik sionism
Revisionistlik sionism ehk Revisionistlik liikumine oli 1920. aastatel Vladimir (Ze'ev) Žabotinski rajatud parempoolne sionistlik poliitiline liikumine, mis vaidlustas Suurbritannia volitused ja nõudis Palestiinasse Juudi riigi rajamist.
Revisionistlik liikumine oli opositsioonis H̠ayyim Weizmanni Maailma Sionistliku Organisatsiooniga ja hiljem ka David Ben-Guriyyoni vasakpoolsele Iisraelimaa Tööliste Parteiga (praegu – Iisraeli Tööpartei).
"Etsel" ja "Leẖi" olid Revisionistliku liikumise paramilitaarsed organisatsioonid, mis on tegutsenud Briti Palestiina mandaadi aladel.
"Betar" oli Revisionistliku liikumise noorteorganisatsioon (asutatud 1923. aastal Riias V.Žabotinski poolt).
Likudi partei on tänapäeval Revisionistliku liikumise järetulija.
Psühhiaatria
Psühhiaatria on meditsiini eriala, mis tegeleb psüühikahäirete ennetamise, diagnostika, raviga.
Psühhiaatriline tegevus on igas riigis õiguslikult reguleeritud, et vältida inimõiguste rikkumisi. Eestis on psühhiaatriline abi reguleeritud Eesti psühhiaatrilise abi seadusega.
Sammaste
Sammaste on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Psühhiaatria
Psühhiaatriale ja psüühikahäirete ravile spetsialiseerunud arsti nimetatakse psühhiaatriks.
Sammaste
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Psühhiaatria
Tuntakse mitmeid psühhiaatria harusid nagu kohtupsühhiaatria, kultuuridevaheline psühhiaatria, lastepsühhiaatria jt
Tänapäeval veterinaarpsühhiaatriat veel ei tunta, kuna pole suudetud luua piisavat mõistelist kontakti inimese ja looma vahel. Psühhiaatria ainuvalitsevaks diagnostika meetodiks on vestlus. Loomade psüühikahäirete kohta ollakse tänapäeval suutelised esitama üsna ebakindlaid oletusi.
Sammaste
Mööda küla kirdepiiri voolab Kõpu jõgi.
Psühhiaatria
Psühhiaatria ajalugu Eestis
1796. aastal asutati Tallinnas Priihospidali eraldi osakond vaimuhaigetele. Haiglal oli neli kambrit, milles ühes elas naisõpetaja ja ülejäänud kolmes oli kaheksa voodit haigetele
1877. aasta 4. märtsil avati Eesti esimene vaimuhaigete raviks rajatud haigla Tartus Staadioni tänaval (toona Tallinna tänav), mis oli esimene vene ülikooli juures tegutsev psühhiaatriakliinik ja üldse teine kliinik kogu Venemaal
Ili rahvaarmee
Ili rahvaarmee (hiina: 伊犁民族军) oli sõjavägi, mis allus Teisele Ida-Turkestani vabariigile. Armee koosnes algselt kuuest rügemendist: Shuidingi jalaväerügement, Ghulja rügement, Kensai rügement, Ghulja reservrügement, Kasahhi ratsarügement, Dungani rügement, suurtükiväe allüksus, Sibo allüksus ja Mongoli allüksus.
Giorgio Armani
Giorgio Armani (sündinud 11. juulil 1934 Emilia-Romagnas Piacenzas) on itaalia moelooja. Eriti tuntud on tema loodud meesterõivad.
Armani sündis kolmelapselises peres. Algul tahtis ta saada arstiks ja astus Bologna ülikooli meditsiiniteaduskonda. Pärast kahe kursuse läbimist võeti ta sõjaväeteenistusse, mille jooksul töötas sõjaväehaiglas. Seal veendus ta, et temast ei saaks head arsti, ja loobus meditsiiniõpingutest.
Esialgu sai ta tööd Milano kaubamaja La Rinascente vaateakende kujundajana. Seejärel võeti ta kaubamaja meesterõivaste osakonna varustajaks, kus sai hindamatu kogemuse rõivaste turunduse vallas. 1961–1970 töötas ta Nino Cerruti moemajas meesterõivaste konstruktorina. Seejärel hakkas ta vabakutseliseks, konstrueerides meesterõivaid korraga isegi kümnele tootjale, sealjuures endiselt Cerrutile.
1974 asutas ta koos Sergio Galeottiga ettevõtte Giorgio Armani S.p.A. Ta õde Rosanna Armani läks samuti ettevõttesse tööle. 1985. aastal Galeotti suri.
Armani oli esimene moelooja, kes keelustas modellid, kelle kehamassiindeks on väiksem kui 18. Ta tegi seda pärast seda, kui modell Ana Carolina Reston oli ennast surnuks näljutanud.
Armani oli esimene moelooja, kes oma moerõivaste esitluse Interneti kaudu otse edastas. See juhtus 24. jaanuaril 2007, kui ta oma kevadsuvise moe sõud MSN-i ja mobiiltelefonide kaudu edastas.
Armani kavandas filmi "Pimeduse rüütel" peategelase Batmani riietuse seda rolli mänginud näitleja Christian Bale'i jaoks.
Tema kollektsioonide hulka kuuluvad "Armani Exchange", "Armani Jeans", "Armani Casa", "Armani Junior", "Emporio Armani", "Armani Collezioni", "Giorgio Armani", "Armani Privé" ja "Armani Cosmetics".
Armani on suur spordihuviline. Ta on korvpallimeeskonna Milano Olimpia omanik ja ta on kaks korda kujundanud Inglismaa jalgpallikoondise vormi. Alates 2007. aasta augustist on ta kavandanud FC Chelsea jalgpallurite vormi. 2006. aasta taliolümpiamängude avatseremoonia jaoks kavandas ta Itaalia lipu kandjate rõivastuse.
Lilastvere
Lilastvere on küla Jõgeva maakonna Jõgeva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Torma valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 30 elanikku, neist 28 (93,3%) olid eestlased.
Küla läbib Ulvi–Lilastvere–Torma tee.
Nykvarni vald
Nykvarni vald on vald Rootsis Stockholmi läänis. See asub Stockholmist kagus.
Vald moodustati 1999. aastal, kui see eraldati Södertälje vallast.
Nykvarni vald hõlmab endiste Taxinge ja Turinge kihelkonna alad, mis liideti 1971–1998 Södertälje vallaga.
Vallas on vaid üks linnaline asula, valla keskus Nykvarn.
Voore (Keskmaa)
Voore (ingl Bree) on küla J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".
Voore oli tähtsaim küla Vooremaal, mis asus nagu saareke kesk ümberringi laiuvaid tühermaid. Voorel elasid sõbralikult koos nii Suur Rahvas kui Väike Rahvas (kääbikud). Voore elanikud olid enamasti pruunijuukselised, laiaõlgsed ja lühemat kasvu, rõõmsameelsed ja isepäised: nad ei allunud kellelegi peale iseenda, kuid kääbikute, päkapikkude, haldjate ja ka teiste maailmade asukatega käisid läbi rohkem ja sõbralikumalt, kui Suurel Rahval muidu kombeks oli.
Voore küla seisis vanal maanteede ristumiskohal. Seal ristusid paljud tähtsad teed, näiteks Idatee ühe teise iidse teega, kus omal ajal olevat tihe liiklus olnud. Samuti ristus seal vana Põhjatee, mis oli ammu tühjaks jäänud ja rohtunud, mistõttu Voore rahvas kutsus seda sageli Roheliseks Teeks. Nende teede ääres asub vana Kepsleva Poni kõrts.
Teine Ida-Turkestani vabariik
Teine Ida-Turkestani vabariik, tihti ka lihtsalt Ida-Turkestani vabariik (ITV), oli Nõukogude Liidu toetatud, lühikest aega eksisteerinud sotsialistlik rahvavabariik. ITR eksisteeris 1940. aastatel (12. november 1944 – 27. juuni 1946) Hiina Vabariigis Xinjiangis. Riik algas revolutsiooniga kolmes põhjapoolses regioonis (Ili, Tarbagatay ja Altay), millele järgnes Ili ülestõus. Ülejäänud Xinjiangi piirkonnad jäid Guomindangi kontrolli alla. ITV alad on nüüd Xinjiangi Uiguuri autonoomse piirkonna koosseisus Hiina Rahvavabariigi valitsemise all.
Õiglane kaubandus
pisi|Õiglase kaubanduse märk pisi|Õiglase kaubanduse märgiga banaanid Õiglane kaubandus (inglise keeles fair trade) on kaubandus, mis taotleb suurema võrdsuse saavutamist rahvusvahelises kaubanduses. Eesmärgiks on tagada arengumaade, nt Aafrika, Aasia ning Kesk- ja Lõuna-Ameerika väiketalunike toodete (kohv, tee, riis, banaanid jm puuviljad, suhkur, kakao, šokolaad, pähklid, õli, puuvill jms) õiglane hind ning parandada istandustes töötavate tööliste töö- ja elutingimusi. Lisaks õiglasele hinnale aitab õiglasest kaubandusest saadud lisatulu tootjatel arendada oma kogukondi. Näiteks saavad talunikud teenitud lisatasu eest ehitada parema infrastruktuuri ning muuta tootmist efektiivsemaks. Samuti võimaldab õiglasest kaubandusest saadav lisatulu pakkuda haridust lastele ja noortele ning parandada arstiabi.
Õiglase kaubanduse põhiprintsiip on, et maailma säästva arengu huvides peab mistahes toote hind olema õiglases vastavuses tootmise kuludega. See tähendab, et toote madal hind ei tohi kujuneda keskkonna ja tööjõu väärkohtlemise arvelt. Fairtrade'i standardid kohustavad kõiki kaubanduse osapooli – tootjaid, edasimüüjaid, ostjaid – osalema ühises vastutuses maailma loodusressursside hoidmise ning inimõiguste eest.
1990. aastatel loodi õiglase kaubanduse sertifitseerimisüsteem õiglase kaubanduse ehk Fairtrade'i märgistuse väljastamiseks toodetele.
Ajalugu
Esimeseks õiglase kaubanduse tegevuseks Euroopas peetakse Hiina pagulaste käsitöömüüki Briti heategevusliku organisatsiooni Oxfami poolt 1950. aastate lõpus. 1960. aastatest alates tegutsevad Euroopas paljudes riikides spetsiaalselt arengumaade tooteid müüvad nn maailmapoed. 1964. aastal loodi Hollandis esimene õiglase kaubanduse organisatsioon ja roosuhkru müüki alustasid kolmanda maailma toetusrühmad.1960. ja 1970. aastatel loodi mitmed õiglase kaubanduse organisatsioonid Aasias, Ladina Ameerikas ja Aafrikas, kes arendasid sidemeid arenenud riikide organisatsioonidega.
Õiglase kaubanduse organisatsioonid kauplesid alguses vaid käsitööga, mida vahendasid maailmapoodidesse lääneriikide misjonärid. 1973. aastal toodi esmakordselt Euroopasse Guatemala väiketalunike ühistu toodetud kohvi.
1988. aastal kutsus Hollandi mittetulundusorganisatsioon Solidaridad ellu Fairtrade'i tunnusmärgi Max Havelaar, mis väärtustas säästva arengu põhimõtete järgi tootmist ja tooteid maailmaturul. Esimene Max Havelaari sertifikaat loodi kohvile. Tunnusmärk sai nime 19. sajandi bestselleri „Max Havelaar” järgi, mis rääkis Jaava saare kohviistanduste tööliste ekspluateerimisest Hollandi koloniaalkaupmeeste poolt. Sertifikaat andis selgelt teada, et tegemist on kindlaid töö- ja keskkonnastandardeid järgiva tootega.
Max Havelaari eeskujul kutsuti järgnevate aastate jooksul ellu hulgaliselt rahvusvahelisi sertifikaate, mis propageerisid ja toetasid Fairtrade'i põhimõtteid üle maailma: Labelling Initiatives, Fairtrade Foundation, TransFair and Rättvisemärkt jne.
1997. aastal toimus erinevate õiglase kaubanduse sertifikaatide ühinemine Fairtrade Labelling Organizations International (FLO) katuse alla. Ühise missioonina viiakse ellu Fairtrade'i programmi põhimõtteid, jagatakse toetusi, jälgitakse sertifikaati taotlevate ja juba pälvinute tootmist.
2002. aastal loodi uus logo Fairtrade Certification Mark, et ühtlustada erinevate organisatsioonide sõnum sarnase märgi alla. Et see paistaks selgelt välja kaubariiulilt ostjale, kellel on võimalik nii omakorda liituda planeedi parema elu programmiga. Tänaseks on Fairtrade Labelling Organizations International katuse alla koondunud juba üle 20 liikmesorganisatsiooni.
2004. aastal jagunes Fairtrade Labelling Organizations International kaheks sõltumatuks organisatsiooniks. Esimene neist, FLO, redigeerib standardeid ja jagab toetusi tootjatele. Teine, FLO-CERT, teeb tootmise seiret, kinnitab sertifikaate ning auditeerib kaubastajaid.
2007. aastal saavutas Fairtrade International maailma säästva arengu organisatsiooni ISEAL tunnustuse, kui üks maailma seitsmest juhtivast eetilise kaubanduse standardite järjepidevast elluviijast.
WFTO kümme prioriteeti
1. Ebasoodsamas olukorras olevatele tootjatele võimaluste loomine
2. Läbipaistvus ja vastutus
4. Õiglase hinna maksmine
5. Lapstööjõu ja sunniviisilise töö peatamine
6. Kohustused diskrimineerimise, soolise võrdõiguslikkuse ja ühinemisvabaduse vastu
7. Heade töötingimuste tagamine
8. Suutlikkuse suurendamine
9. Õiglase kaubanduse edendamine
10. Keskkonna austamine
WFTO usub, et ülemaailmne kriis kinnitab vajadust õiglase ja jätkusuutliku majanduse järele nii kohalikul tasandil kui ka kogu maailma tasandil. Kaubandus peab kasu tagama kõige haavatavamatele inimestele ja tagama jätkusuutliku elatise, arendades väikeste ja ebasoodsas olukorras olevate tootjate võimalusi. Miljonid tootjad ja ettevõtjad, ettevõtted ja poliitikakujundajad, organisatsioonid ja vabatahtlikud toetavad õiglase kaubanduse olulist kasvu kogu maailmas.
Õiglane kaubandus Eestis
2019. aasta oktoobrikuus viibisid mitmed Eesti koolide (Narva Soldino Gümnaasiumi, Gaia Kooli, Tamsalu Gümnaasiumi, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi, Toila Gümnaasiumi, Viimsi Kooli) õpilased üle Eesti erinevates kauplustes, kus näitasid klientidele Fairtrade’i märgist ning rääkisid põhjalikumalt õiglasest kaubandusest. Seda teavitustööd tegidki peamiselt noored, et üheskoos midagi head ära teha. Eestis on palju koole, kus õiglase kaubanduse teemaga tegeletakse, aga üheks aktiivsemaks kooliks võib pidada Tamsalu Gümnaasiumit, kus on õiglase kaubanduse ideid levitatud alates aastast 2017.
Tamsalu Gümnaasium on kool Lääne-Virumaal, kus on korraldatud ja korraldatakse siiani õiglase kaubanduse nädalat (seda tähistatakse Eestis MTÜ Mondo eestvedamisel alates aastast 2013). Selle nädala raames puutuvad õpilased väga põhjalikult kokku õiglase kaubandusega. Korraldatakse erinevaid loenguid ja ettevõtmisi, kus üheskoos kogu kooliperega õiglase kaubandusega tuttavaks saadakse. Koolis leidub ka palju neid õpilasi, kes ise soovivad teistele õpilastele õiglast kaubandust lähemale tuua. Kõige lihtsam viis selleks on õiglase kaubanduse kohviku korraldamine, kus kasutatakse ainult seda toorainet, mis on saanud Fairtrade’i märgise.
2019. aasta detsembrikuu alguses toimus Tallinnas MTÜ Mondo poolt korraldatud üritus „From production to waste: how to make consumption fair?“. Seminaril osalesid järjekordselt Eesti koolide õpilased ja õpetajad, kes näitasid üles oma huvi õiglase kaubanduse vastu. Kõnesid pidasid oma ala spetsialistid, nagu näiteks kodanikuühiskonna aktivist Peep Mardiste, ettevõtja Ann Runnel, Ragn-Sellsist Rainer Pesti ja MTÜ Mondost Kristina Mänd, kes paneeldiskussioonis põhjalikult analüüsisid ja avardasid osalejate silmaringi teemal vastutustundlik tarbimine. Üritusel tänati ka kuut kooli, kes võtsid 2019. aastal vastu väljakutse eest vedada õiglase kaubanduse nädala raames teavitustööd Eestimaa poodides. MTÜ Mondo maailmahariduse projektijuht Mari Jõgiste tänas viit Tamsalu Gümnaasiumi noort Erasmus+ projektis osalemise eest. Eestist osalesid projektis Marii Kivirand, Kert Pehap, Liselle Kaldaru, Geiri Suur ja Karmen Freienthal.
Johannes Säre
Johannes Säre (sündinud 10. detsembril 1983) on eesti fotokunstnik.
Ta lõpetas aastal 2009 Eesti Kunstiakadeemia fotograafia erialal.
Koadjuutor
Koadjuutor (keskaegses ladina keeles coadjutor 'kaas-abistaja') on katoliku kiriku kõrgemate ametiisikute (nt piiskopi, ordumeistri või abti) abiline ja vajadusel asendaja.
Esimesed Liivimaa piiskoppide koadjuutorid on teada 14. sajandi lõpust. Esimene Liivimaa ordumeistri koadjuutor sai ametisse aga alles 1530. aastatel.
Tallinn (laev)
pisi|Laev Tallinna reidil 1982. aastal Foto: Jaan Künnap Tallinn oli Nõukogude Liidus ehitatud Projekt 592 Kõrgõzstan Kõrgõzstan-klassi reisilaev.
Algne nimi oli Svanetija.