cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teoloogia summa Ia q. 2
Artikkel 3
Esimene ja ilmsem tee on ilmselt see, millele asutakse lähtudes liikumisest. On ju kindel ja meeltest teada, et selles maailmas miski liigub. Aga kõike, mis liigub, paneb liikuma [miski] muu. Miski ei liigu ju teisiti kui niivõrd kui ta on võimalikkuses [(potentsis)] selle suhtes, mille poole ta liigub, liikuma ei pane aga miski teisiti kui niivõrd kui ta on tegelikkuses [(aktis)]. Liikumine aga ei ole miski muu kui millegi viimine võimalikkusest tegelikkusse, võimalikkusest tegelikkusse viia aga ei saa midagi teisiti kui millegi läbi, mis on tegelikkuses, nagu näiteks kuum tegelikkuses, nagu tuli, teeb puidu, mis on kuum võimalikkuses, kuumaks tegelikkuses, ja seeläbi paneb teda liikuma ja muudab. Pole aga võimalik, et üks ja sama oleks samal ajal tegelikkuses ja võimalikkuses samas suhtes, vaid üksnes erinevas suhtes, sest see, mis on kuum tegelikkuses, ei saa samal ajal olla kuum võimalikkuses, vaid on samal ajal külm võimalikkuses. Järelikult on võimatu, et miski oleks ühel ja samal kombel liikumapanev ja liikumapandav, ehk paneks iseennast liikuma. Järelikult peab kõike, mis liigub, panema liikuma [miski] muu. Järelikult kui seda, mis paneb liikuma, pannakse liikuma, peab ka teda ennast liikuma panema muu, ja sedagi muu. Aga see ei ole lõpmatusse minemine (lõputu regress), sest nõnda ei oleks miski esimene liikumapanija; ja järelikult ka mitte mingi muu liikumapanija, sest teised liikumapanijad ei pane liikuma teisiti kui seeläbi, et neid paneb liikuma esimene liikumapanija, nagu näiteks kepp ei pane liikuma teisiti kui seeläbi, et käsi paneb teda liikuma. Järelikult peab jõudma mingi esimese liikumapanijani, mida miski liikuma ei pane, ja sellest saavad kõik aru kui Jumalast.
Teine tee lähtub toimivpõhjusest. Me ju leiame, et nendes meeltega tajutavates asjades on toimivpõhjuste järjestus, ometi ei leia ega ole võimalik, et miski oleks iseenda toimivpõhjus; sest nõnda oleks ta iseendale eelnev, mis on võimatu. Ei ole aga võimalik, et toimivpõhjuste puhul mindaks lõpmatusse. Sest kõikide järjestatud toimivpõhjuste seas on esimene vahepealse põhjus, ja vahepealne on viimase põhjus, olgu siis vahepealseid palju või ainult üks, aga kui eemaldatakse põhjus, eemaldatakse ka tagajärg, järelikult kui toimivpõhjuste seas ei oleks esimest, siis poleks viimast ega vahepealset. Ent kui toimivpõhjuste puhul mindaks lõpmatusse, siis ei oleks esimest toimivpõhjust, ja nõnda ei oleks ei viimast tagajärge ega vahepealseid põhjusi, mis on ilmselt väär. Järelikult tuleb postuleerida esimest toimivpõhjust, mida kõik nimetavad Jumalaks.
Lafett
thumb|Suurtükk veetaval lafetil Lafett ehk relvaalus on relvasüsteemi (peamiselt suurtüki) või muu mitte käest tulistatava tulirelva alustugi, mille külge kinnitub relva laskeseade, et see parema sihtimise huvides püsiks stabiilsena.
Teoloogia summa Ia q. 2
Artikkel 3
Kolmas tee saab alguse võimalikust ja paratamatust, ja on niisugune. Me leiame ju asjade seas selliseid, millel on võimalik olla ja mitte olla, sest leidub selliseid, mis tekivad ja hävivad ja millel on järelikult võimalik olla ja mitte olla. On aga võimatu, et kõik, mis on, oleks niisugune, sest, millel on võimalik mitte olla, see mingil ajal ei ole. Nii et kui kõigel on võimalik mitte olla, siis mingil ajal ei ole asjadest mitte miski. Aga kui see on tõsi, siis ei oleks ka praegu mitte midagi, sest see, mis ei ole, ei hakka olema teisiti kui millegi läbi, mis on; nii et kui mitte miski ei ole olev, siis on võimatu, et miski hakkaks olema, ja niiviisi ei oleks mitte midagi, mis ilmsesti on väär. Järelikult ei ole kõik olevad võimalikud, vaid asjade seas peab olema miski paratamatu. Aga iga paratamatu asja paratamatus kas pärineb kuskilt mujalt või ei pärine. Aga ei ole võimalik, et paratamatute asjade puhul, millel on paratamatuse põhjus, mindaks lõpmatusse, nii nagu toimivpõhjustegi puhul, nagu tõendatud. Järelikult peab postuleerima midagi, mis on iseenesest paratamatu ja mille paratamatuse põhjus ei ole kuskil mujal, vaid mis on teistele paratamatuse põhjuseks, mida kõik nimetavad Jumalaks.
Neljandat teed alustatakse astmetest, mis asjades leitakse. Asjades leitakse ju midagi rohkem või vähem head, ja tõelist, ja õilist, ja nõnda teiste taoliste puhul. Aga rohkem ja vähem öeldakse erinevate asjade kohta selle järgi, et nad erinevalt lähenevad millelegi, mis on kõige rohkem, nii nagu rohkem kuum on see, mis rohkem läheneb kõige rohkem kuumale. Seega on miski, mis on kõige kuumem, ja kõige parem, ja kõige õilsam, ja järelikult kõige olevam, sest mis on kõige tõelisem, see on kõige olevam, nagu öeldakse Aristotelese "Metafüüsika" II raamatus. Aga see, mida öeldakse kõige rohkem niisuguseks mingis soos, on kõige selle põhjus, mis on seda sugu, nii nagu tuli, mis on kõige kuumem, on kõikide kuumade asjade põhjus, nagu samas raamatus öeldakse. Järelikult on miski, mis on kõikide asjade olemise, ja headuse, ja mis tahes täiuse põhjus, ja seda me ütleme Jumalaks.
Lafett
Lafett võtab vastu tagasilöögi ning paljudel juhtudel oleks abivahendiks relva transportimisel.
Teoloogia summa Ia q. 2
Artikkel 3
Ia q. 2 a. 3 ad 1 Esimese puhul tuleb järelikult öelda, nii nagu Augustinus ütleb Enchiridion 'is [(IV (11))], et Jumal, olles ülimalt hea, ei lubaks sugugi, et tema tegudes oleks midagi halba, kui ta ei oleks niivõrd kõigeväeline ja hea, et ta ka halvast teeb head. Järelikult kuulub see Jumala lõpmatu headuse juurde, et ta lubab olla kurjal, ja sellest kutsub esile hea.
Lafett
Sõjaväeliste auavaldustega matustel on traditsioon sõidutada kirstu suurtüki lafetil.
Teoloogia summa Ia q. 2
Artikkel 3
Ia q. 2 a. 3 ad 2 Teise kohta tuleb öelda, et kuna loodus tegutseb määratud eesmärgi pärast mingi kõrgema toimija juhtimisel, siis peab selle, mis saab teoks looduslikult, samuti tagasi viima Jumalale, kui algpõhjusele. Samamoodi tuleb ka see, mis saab teoks meelega, tagasi viia mingile kõrgemale põhjusele, mis ei ole inimese mõistus ja tahe, sest need on muutlikud ja puudulikud; nimelt tuleb kõik, mis on liikuv ja mis võib üles öelda, tagasi viia mingile algprintsiibile, mis on liikumatu ja iseenesest paratamatu, nii nagu on näidatud.
Detsember
Detsember ehk jõulukuu ehk talvistepühakuu ehk talvekuu on Gregoriuse kalendris aasta kaheteistkümnes kuu. Detsembris on 31 päeva.
Detsembrit nimetatakse ka nimetustega talvistekuu, talsipühakuu, mängukuu (jõulumängude aja järgi).
Surnud 22. jaanuaril
''Siin loetletakse 22. jaanuaril surnud tuntud inimesi.
Antonio Canova
Antonio Canova [kan'oova] (1. november 1757 Possagno – 13. oktoober 1822 Veneetsia) oli itaalia skulptor ja üks tuntumaid klassitsismi esindajaid. Koos kunstnik Jacques Louis Davidiga oli ta teerajajaks uuele korrapärase vormiga ja rahulikule, justkui uinunud esteetikale.
Possagno ja Veneetsia
Pärast Bernardi surma 1774. aastal jätkas Canova õpinguid Bernardi vennapoja Giovanni Ferrari ateljees. Veneetsias veedetud aja jooksul mõjutasid teda antiikteoste koopiad, eriti Filippo Farsetti kollektsiooni kuuluvad tööd. Farsetti tellimusel lõi Canova 1774. aastal ka oma esimese iseseisva töö "Kaks puuviljakorvi".
Veneetsias avas Canova 1775. aastal enda ateljee, milles 1779. aastal valmis tema esimene oluline töö "Daidalos ja Ikaros", mille telljaks Veneetsia prokuraator Pietro Pisani. Oma stiililt kohati rokokoolikku skulptuuri peeti niivõrd elutruuks, et Canovat süüdistati elus modellide kipsi valamises.
Aastad 1779–1780 veetis Canova mööda Itaaliat reisides. Grand Touril tutvus ta kollektsioonidega Bolognas, Firenzes, Roomas ja Napolis. 1781. aastal rajas ta õitseva kultuuri- ja kunstieluga Rooma enda ateljee, kus valmistas ka oma esimese uues, klassitsistlikus, stiilis töö "Theseus ja Minotauros", millega kehtestas end ühe parima skulptorina Euroopas.
Roomas
1783. aastal telliti Canovalt paavst Clemens XIV hauamonumendi teostus Rooma Santi Apostoli kirikus, samal aastal sai ta tellimuse ka paavst Clemens XIII hauamonumendi loomiseks Rooma Peetri kirikusse. Viimane, valminud 1792. aastal, näitab Canova arengut ja paremat klassikalise esteetika mõistmist, kui Clemens XIV loodud hauamonument. Siiski võib mõlemat tööd pidada klassitsistlikult vaoshoituks, kuid samas tundeliseks.
Koorküla põlispuud
Koorküla põlispuud asuvad Valga maakonnas Tõrva vallas Koorkülas.
Antonio Canova
Välismaal
Prantsuse invasioon Rooma 1798. aastal põhjustas Canova lahkumise Viini, kus ta alustas tööd vürstinna Maria Christina (1798–1805) hauasambaga Augustinuse kirikus ehk Augustinerkirches. 1802. aastal võttis Canova paavsti õhutusel vastu Napoleoni kutse Pariisi, kus temast sai viimase õukonnaskulptor. Pariisis töötas ta nii Napoleoni büsti kui ka 1806. aastal Joseph Bonaparte tellitud Napoleoni ratsamonumendi kallal.
Peeter Soo
Peeter Soo (20. veebruar 1877 Suure-Kõpu mõis – 22. juuni 1939 Viljandi) oli Eesti kohtunik.
Koorküla põlispuud
Põlispuude lähedale jäävad Koorküla koopad.
Antonio Canova
Välismaal
1808. aastal lõpetas Canova ühe oma kuulsaima töö, mis kujutas Napoleoni õde Pauline Bonaparte'i. Paulinet kujutatakse, peaaegu paljalt nõjatumas diivanile, Venus Victrixina – segu klassikalisest jumalannast ja kaasaegsest portreest. 1811. aastal lõpetas Canova kaks kolossaalset skulptuuri Napoleonist, millel teda kujutatakse kangelasliku klassikalise aktina. Napoleoni perioodi jäävad ka ühed tema ambitsioonikamad ja ekspressiivsemad tööd "Perseus Medusa peaga" (1801) ja "Pugilists" (1802).
Nitriidid
Nitriid on keemiline aine, mis koosneb kahest elemendist, millest üks on lämmastik, ning mille molekulis sisalduvate lämmastikuaatomite vahel puudub keemiline side.
Koorküla põlispuud
Puud on looduskaitse all.
Nitriidid
Kui see element on metall, siis on tegu metallinitriidiga, kus keemiliseks sidemeks on iooniline side. Kui aga teine element on mittemetall, on tegu mittemetallinitriidiga, kus keemiliseks sidemeks on kovalentne side. Erandiks on ammoniaak ehk NH3, kus esineb kovalentse sideme eriliik – doonor-aktseptorside.
Peeter Soo
Ta lõpetas 1908 Kiievi ülikooli õigusteaduskonna, oli Venemaal kohtunik, advokaat ja õpetaja kuni 1924. aastani, mil opteerus Eestisse.
Antonio Canova
Tagasi Itaalias
1805. aastal määrati Canova paavsti valduste kaunite kunstide ja muinasesemete inspektoriks. 1810. aastal sai temast Roomas asuva Accademia di San Luca president, seda ametit pidas ta oma elu lõpuni. 1812–1816 töötas Canova ühe oma tuntuma skulptuuri "Kolm graatsiat" kallal. 1815 reisis Londonisse, kus Georges IV tellist temalt elusuuruses grupiskulptuuri "Veenus ja Mars". Teiste hiliste tellimuste hulka jäävad ka 1819. aastal valminud Stuarti monument Rooma Peetri kirikus, Napoleoni ratsamonumendi muutmine Charles III kujuks (1819) ning 1820. aastal tules hävnud George Washingtoni skulptuur.
Venus Williams
pisi|Venus Williams (2010 US Open) Venus Ebony Starr Williams (sündinud 17. juunil 1980 Californias Lynwoodis) on USA tennisist, olümpiavõitja.
Antonio Canova
Tagasi Itaalias
Viimasel seitsmel aastal Canova elus domineerisid tellimused Briti patroonidelt, keda lummasid kunstniku looklevad figuurid ning tema kodulinnas, Possagnos, toimuva kiriku ehitus. "Tempio" (Tempio Canoviano) ehitus lubas Canoval näidata mitte ainult oma oskusi skulptorina, vaid ka maalija ja arhitektina. Olles segu Rooma Pantheonist ja Ateena Parthenonist on kirik ülimalt klassikalises stiilis ehitis, mille peamiseks sõnumiks ülistus Kristusele.
Peeter Soo
Oli alates 21. detsembrist 1925 Viljandi Ringkonnakohtu liige.
Venus Williams
Ta sündis Jehoova tunnistajate peres. Tal on kolm vanemat poolõde ja noorem õde Serena Williams, kes on samuti väga edukas profitennisist.
Venus hakkas tennist mängima 10-aastaselt. Alates 1995 on tema treeneriks tema isa Richard Williams.
Nitriidid
Nitriidid tekivad redoksreaktsioonis, kus üheks lähteaineks on nitriid. Kui ta reageerib enda omast väiksema elektronegatiivsusega elemendiga, siis käitub ta oksüdeerijana, kui aga reageerib suurema elektronegatiivsusega elemendiga, siis käitub ta redutseerijana.
Antonio Canova
Tagasi Itaalias
Accademia di Belle Arti di Firenze
Canova surma järel peeti mälestusteenistusi nii Roomas, Veneetsias kui ka Possagnos ning lein levis üle kogu Euroopa. Canova keha on maetud Tempiosse Possagnos, tema süda asetatud Canova enda kujundatud Santa Maria Gloriosa dei Frari kirikus asuvasse hauakambrisse ning tema kätt säilitatakse Veneetsias Accademia di Belle Artis.
Venus Williams
Ta oli WTA esinumber vaheaegadega 25. veebruarist 7. juulini 2002. 9. augusti 2010 seisuga on ta WTA edetabelis 4. kohal.
Antonio Canova
Looming
Antonio Canovat võib pidada üheks parimini klassitsistlikule maitsele ja teooriale vastavaks skulptoriks. Klassitsistliku kunsti ideaaliks peeti Johann Joachim Winckelmanni määratlust "üllas lihtsus ja rahulik suursugusus", mis väljendus joone ja kontuuri selguses ja kuju monumentaalsuses. Canova töödes säilis lisaks eelmainitule ka kontakt loodusega. Oma päeva alustas ta natuurist maalimisega, lõpetatud töödes taotles loomulikkust, mis vastaks filosoof Immanuel Kanti looduskäsitlusele. pisi|Antonio Canova portree, [[George Hayter, 1817, õli lõuendil, 98 × 74 cm. ]] Oma töödes jäljendas Canova pigem rooma skulptuuri või hellenistliku skulptuuri roomaaegseid koopiaid, kuna Vana-Kreeka kujudega õnnestus tal kokku puutuda alles 1815. aastal, mil ta külastas lord Elgini türklastelt ostetud Parthenoni figuuride kogu. Canova oli nähtust vaimustunud ning leidis, et neis töödes on "looduse tõde ühinenud kõige ilusama vormiga". Ka palus lord Elgin Canova abi lagunevate ja transpordi käigus viga saanud kujude taastamisel. Töö, millest Canova keeldus, pidades peitliga kujude kallale minemist pühaduseteotuseks. Canova loodud maalid moodustavad vaid väikese osa tema loomingust.
Venus Williams
2011 diagnoositi tal Sjögreni sündroom.
Esinemine olümpiamängudel
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys oli Venus üles antud nii üksikmängus kui ka koos õe Serenaga paarismängus. Üksikmängus olid USA sportlased saanud kolm kõrgeimat asetust. Venus alistas kõigepealt kergelt Henrieta Nagyová (Slovakkia) 6:2, 6:2, Tamarine Tamasugarni (Tai) 6:2, 6:3 ja Jana Kandarri (Saksamaa) 6:2, 6:2. Veerandfinaalis alistas ta 5. asetusega Arantxa Sánchez Vicario (Hispaania) 3:6, 6:2, 6:4, poolfinaalis 3. asetusega Monica Selesi 6:1, 4:6, 6:3 ja finaalis 10. asetusega Jelena Dementjeva (Venemaa) 6:2, 6:4.
Paarismängus alistasid õed Williamsid Kanada paari 6:3, 6:1, siis Venemaa paari Jelena Lihhovtseva – Anastassija Mõskina 4:6, 6:2, 6:3. See oli ainus sett, mille Williamsid kaotasid. Veerandfinaalis võitsid Williamsid 1. asetusega Prantsusmaa paari Julie Halard-Decugis – Amélie Mauresmo 6:3, 6:2, poolfinaalis 5. asetusega Belgia paari Els Cullens – Dominique van Roost 6:4, 6:1 ja finaalis Hollandi paari Kristie Boogert – Miriam Oremans 6:1, 6:1.
Antonio Canova
Mõju
Külalistele tutvustati ateljees kõiki Canova töid ning nii sai sellest omamoodi protomuuseum, kus lisaks valmis skulptuuridele sai näha ka skulptuuri valmimise protsessi: väikesed terrakota bozzettid, suured savi mudelid, valik kips mudeleid ning valmis marmorkujud. Tema järgjate hulgast silmapaistvamad on Bertel Thorvaldsen (1770–1844), Gottfried Schadow (1764–1850) ning John Flaxman (1755–1826).
Venus Williams
Esinemine olümpiamängudel
2008. aasta suveolümpiamängudel esindasid õed Williamsid USA-d nii üksik- kui ka paarismängus. Üksikmängus alistas 7. asetuse saanud Venus Timea Bacsinszky (Šveits) 6:3, 6:2, Iveta Benešová (Tšehhi) 6:1, 6:4 ja 12. asetusega Viktoria Azarenka (Valgevene) 6:3, 6:2. Veerandfinaalis kaotas ta Na Lile (Hiina), kes oli eelmises kohtumises alistanud ka Kaia Kanepi, 5:7, 5:7. Veerandfinaalis langes välja ka Serena, kolmikvõidu sai Venemaa, olümpiakulla Jelena Dementjeva.
Antonio Canova
Mõju
Canova surmale järgnenud aastatel püsis ta kuulsus niivõrd suurena, et ateljees olevad tööd lõpetati ning saadeti innukatele patroonidele. Kuigi Canova maine langes 19. saj lõpus ja 20. saj alguses, on see alates 1950ndatest taas tõusul olnud ning teda peetakse tänini üheks olulisimaks skulptoriks kunstiajaloos.
Venus Williams
Tulemused suure slämmi turniiridel
thumb|2009 jõudis Williams USA lahtistel 4. ringi.
Must tossutaja
thumb|Must tossutaja Atlandi ookeani põhjas
Must tossutaja ehk must suitsetaja on ookeanipõhja avanev kuuma mineraaliderikka vee allikas.
Mustad tossutajad asuvad ookeanide keskahelikel, kus on piisavalt vulkanismist põhjustatud kuumust, et kivimeis ringlev vesi mitmesaja kraadini kuumutada. Vee poolt kantud ioonid on lahustatud ookeanipõhja moodustavaist basaltseist kivimeist. Ookeanipõhja avanedes sadenevad nad kiiresti välja, mis tekitab mulje, et vette paisatakse musta tossu. Tavalisimad tekkinud mineraalid on sulfiidid. Musta tossutaja temperatuur on vähemalt 350 °C. Tavaliselt avanevad nad merepõhja umbes 2100 meetri sügavusel.
Mustad tossutajad pakuvad huvi ka bioloogiliselt, sest nende ümbruses elavad organismid, mis kasutavad eluks keemilist energiat. On pakutud välja, et esimesed eluvormid Maal võisid olla seotud mustade tossutajatega.
Mustad tossutajad avastati 1977 Galápagose saarte lähedal.
Hydrothermal vent
Eesti rahvuskivi
Eesti rahvuskivi on üks Eesti sümbolitest rahvuslinnu ja rahvuslille kõrval.
4. mail 1992 kinnitas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimees Arnold Rüütel määruse, mille kohaselt kuulutati Eesti rahvuskiviks paekivi. Ettepaneku selleks tegid geoloogid Rein Einasto ja Anto Raukas (Eesti Geoloogia Seltsi esimees), ajaloolased Villem Raam ja Vello Lõugas, ehitusinsener Hubert Matve ning loodusteadlane Jaan Eilart (Eesti Looduskaitse Seltsi esimees). Rahvuskivi idee sündis Rein Einastol 1981. aastal.
Mitmel aastal on 4. mail Eesti Paeliidu algatusel peetud paekiviteemalisi konverentse ja ekskursioone.
Paekivi tunnustamine rahvuskivina on edendanud selle teaduslikku uurimist.
18. septembril 2002 anti välja Jaan Saare kujundatud postmark "Eesti rahvuskivi – paekivi".
4. maist 2011 kuni 4. maini 2012 peeti paekivi rahvuskiviks kinnitamise 20. aastapäeva auks paeaastat.
2015
2015. aasta (MMXV) oli 21. sajandi 15. aasta.
Viking Cinderella
Viking Cinderella (aastast 2014 Cinderella) on Soome laevakompaniile Viking Line kuuluv parvlaev, mis on ehitatud 1989. aastal Wärtsilä Perno laevatehases Turus. See oli tollal Viking Line'i kõige suurem laev. Laeva algne nimi oli Cinderella ja laev oli punavalge nagu teisedki Viking Line'i laevad.
Pärast ulatuslikke ümberehitusi 2004. aastal nimetati laev ümber Viking Cinderellaks ja laevakere värviti valgeks. Laev teeb lühiristlusi Stockholmist Maarianhaminasse ja populaarsel puhkusteajal kord nädalas Riiga. 2013. aasta detsembris kasutati laeva Tallinna–Helsingi liinil.
2014. aastast kannab laev jälle nime Cinderella.
Raamatukogu
pisi|[[Kose raamatukogu]] pisi|[[Pärnu Keskraamatukogu]] Raamatukogu (ka biblioteek) on traditsioonilises tähenduses raamatute kogu ja selle kogu hoidmise koht. Raamatukogu kui asutuse ülesandeks on trükiste ja muude infokandjate kogumine, töötlemine, säilitamine ja kättesaadavaks tegemine lugejaile.
Raamatukogu võib olla avalik (kõigile külastamiseks avatud), asutusesisene (mõeldud kasutamiseks piiratud hulgale inimestele) või isiklik (eraraamatukogu, üksikisiku või perekonna omanduses).
Tänapäeval hoitakse avalikes raamatukogudes mitmesuguseid infokandjaid (trükised, käsikirjad, elektroonilised kandjad, muud mikrokandjad). Avalikes raamatukogudes saab teavikutega tutvuda kohapeal ja neid koju laenutada. Raamatukogus on raamatud tavaliselt paigutatud mingi süsteemi järgi, et hõlbustada nende leidmist.
Vanimad raamatukogud loodi Vana-Egiptuses umbes 5000 aastat tagasi. Eesti vanimaks järjepidevalt tegutsevaks raamatukoguks loetakse Tartu Ülikooli Raamatukogu, mis on asutatud 1802.
Maailma suurim raamatukogu on USA Kongressi raamatukogu. Eesti suurimaks on Eesti Rahvusraamatukogu.
Raamatukogude tüpoloogia
Tüpoloogia põhineb rahvusvahelisel standardil EVS/ISO 2789:2003 "Informatsioon ja dokumentatsioon. Rahvusvaheline raamatukogustatistika".´
Seosed teiste mäluasutustega
Tänapäeva globaliseeruvas maailmas on oluline koostöö raamatukogude, arhiivide ja muuseumide vahel. Nende vahele ei õnnestu alati tõmmata kindlat piiri ainuüksi nende nimetuse või põhitegevuse järgi. Paljude arhiivide fondides on haruldasi trükiseid ja arhiividel on tihti ka suurepärased raamatukogud. Samuti on muuseumiekspositsioonides ja -kogudes trükiseid ning arhiividokumente, raamatukogudes on aga sageli käsikirjade osakonnad, mis võivad välja anda lausa arhiivi mõõdu.
Vastavalt oma profiilile hoiavad ja eksponeerivad muuseumid inimkultuuri esemelisi mälestusmärke kõige vanematest aegadest kuni kaasajani. Muuseumide kogudes olevate esemete loomisel on tavaliselt silmas peetud kindlat praktilist ja/või esteetilist eesmärki. Arhiivide ja raamatukogude tegevuse objektiks on aga kirjasõna. Erinevalt esemelistest inimkultuuri mälestistest on kirjasõna mõeldud informatsiooni talletamiseks ning ajas ja ruumis edastamiseks. Püüdes määratleda arhiivide, raamatukogude ja muuseumide erinevust, võib üldjoontes öelda, et arhiivid korraldavad arhiividokumentide ehk arhivaalide, raamatukogud trükiste ehk raamatute, muuseumid aga esemete kogumist, säilitamist ja kasutamist.
Lyman Gilmore
Lyman Wiswell Gilmore, Jr. (11. juuni 1874 – 18. veebruar 1951) oli ameerika leidur ja lennunduspioneer.
Ta väitis, et tõusis õhku oma aurulennukiga 15. mail 1902. Võimalikud tõendid selle lennu kohta on hävinud. Säilinud on fotod tema lennukist, kuid need ei kujuta lennumasinat lendamas.
Afiinsed ülesanded
Afiinsed ülesanded on geomeetrias ülesanded, mis on invariantsed afiinsete teisenduste suhtes.
Afiinsed ülesanded puudutavad näiteks sirgete ja sirglõikude paralleelsust, sirglõigu jaotamist mingis suhtes ja punktide kollineaarsust.
Sealõuarohi
Eestis on levinud kaks liiki:
Afineerimine
Afineerimine on kulla, hõbeda, plaatina või mõne muu väärismetalli puhastamine lisanditest.
Märgmenetlusel kasutatakse happeid.
Aliide-Julianne Pedraudse
Aliide-Julianne Pedraudse (sünninimi Klausson; 14. jaanuar 1896 – 28. mai 2002) oli eesti pikaealine.
Bradley efekt
Nime sai nähtus Tom Bradley järgi, kes kaotas 1982. aastal USA-s California kubernerivalimised hoolimata asjaolust, et arvamusküsitlused näitasid tema edumaad.
Aliide-Julianne Pedraudse
Tütre sõnul oli Aliide-Julianne koolis käinud kuus aastat, misjärel töötas Peterburis pankuri juures toatüdrukuna. 1921. aastal abiellus ta Anton Pedraudsega. Neil sündis kaks last. Abikaasa suri 1938. aastal. Umbes sellest ajast kuni peaaegu surmani elas Pedraudse Tartus Tamme puiesteel. Teise maailmasõja ajal suri ta poeg. Ta pidas lillede ja pärgade äri. Ka teenis ta elatist käsitööga.
Ta oli 59 aastat Tartu adventkoguduse liige, laulis kooris ja tegi koguduseliikmetele matusepärgi.
Viimased neli aastat veetis ta põhiliselt voodis. Tema tütar elas emaga koos kuni tolle surmani.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Armeegrupp
Armeegrupp on ajutine või alaline maaväe formeering, mis koosneb kahest või enamast armeest või armeekorpusest. Armeegrupp koosneb tavaliselt 400 000 – 1 000 000 sõdurist ja seda juhib välimarssal või armeekindral.
Armeegrupp vastutab tavaliselt kindla geograafilise ala eest.
Erütropoees
pisi|Inimese punased verelibled [[Skaneeriv elektronmikroskoop|skaneeriva elektronmikroskoobiga vaadatuna]] Erütropoees ehk erütrotsütopoees ehk punalibleloome (ladina erytrocytopoiesis) on punaste vereliblede teke hemopoeetilises koes asuvatest pluripotentsetest tüvirakkudest ja järkjärguline diferentseerumine tuumata punasteks verelibledeks.
Erütropoeesis osalevad mikroelemendid raud, koobalt, tsink ja mangaan. Erütropoeesis omavad suurt tähtsust B6- ja B12-vitamiin. Erütropoees allub regulatsioonile üle hemopoeetilise kasvuhormooni – erütropoetiini, mida toodetakse peamiselt neerudes.
Terminoloogia
Erütrotsütopoees on kantud rahvusvahelisse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.
Inimestel
Erütrotsütopoees inimestel toimub diferentseerumata tüvirakkudest luuüdis, nimetatakse ka erütroplastideks, luuüdi vereliistakud omakorda komplekteeritakse arvatavasti megakarüotsüütidest, kuid selle täpne mehhanism pole seni teada. Proerütroblastidel (e noortel erütrotsüütidel) on veel alles hemoglobiini tootmiseks vajalikku ribonukleiinhapet, mis värvumisel on nähtav võrgustikuna. Noored erütrotsüüdid ehk eel-punalibled läbivad retikulotsüütideks arenemisel mitu rakugeneratsiooni, enne kui nad liiguvad luudest vereringesse.
Punaverelibledeks muutuvad punase luuüdirakud (normaalne sisaldus on 20% punasest luuüdist) hakkavad tasapisi (norm täiskasvanul 2 mln/s ) täituma hemoglobiiniga.
Erütrotsüütide teket (nii stimulatsioon kui ka inhibeerimine) reguleerib põhiliselt neerudes komplekteeritava glükovalgu hormooni erütropoetiini ringlus. Selle kogus veres suureneb, kui hapniku kogus neerukoes väheneb.
Viited
Эритроциты
Tõrva keskväljak
Rekonstrueerimisprojektiga tehti algust juba 2014. aastal, kui koostöös Eesti Arhitektide Liiduga korraldati Tõrva keskväljakule uue ilme andmiseks arhitektuurikonkurss, mille võitis lahendus nimega „Mulgi kuurort". Võidutöö autorid Mari Rass, Ott Alver, Alvin Järving ja Ilmar Klammer esindasid aktsiaseltsi Novarc Group ja osaühingut Arhitekt Must. Ehitajana teostas töid Merko Ehitus Eesti. Projekti rahastati Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse meetme "Piirkondade konkurentsivõime tugevdamine" vahenditest. Projekti kogumaksumuseks oli 2,358 miljonit eurot, millest EASi toetuse suuruseks oli 1,2 miljonit eurot ning ülejäänu kaeti Tõrva linna oma- ja laenuvahenditest.
Karl Jatho
Karl Jatho (3. veebruar 1873 Hannover – 8. detsember 1933 Hannover) oli Saksa lennunduspioneer ja leidur.
Ta oli esimene inimene, kes tõestatult motoriseeritud lennuvahendil lendas. Lend toimus 18. augustil 1903 24 m² kandepinnaga lennukil "Segel-1". Lennuaparaat oli varustatud Buchet mootoriga, lendurile oli koht 5 rattaga gondlis. Lennuhüppe pikkus oli umbes 18 meetrit ja lennuk tõusis 30 cm kõrgusele maapinnast.
Lääne kütid-korilased
pisi|Cheddari mehe rekonstruktsioon Londonis Lääne kütid-korilased on arheogeneetika termin, millega tähistatakse teatavat geneetilise päritolu komponenti, mis märgib põlvnemist Lääne-, Lõuna- ja Kesk-Euroopa keskmise kiviaja küttidest-korilastest.
Lääne kütid-korilased olid koos ida küttide-korilaste ja Skandinaavia küttide-korilastega üks kolmest keskmise kiviaja Euroopa rahvastiku geneetilisest rühmast. Lääne küttide-korilaste geneetiline komponent on määratletud Hispaania La Braña indiviidi ja Luksemburgi Loschbour'i indiviidi DNA alusel. Nende geneetilist komponenti on leitud Briti saartest ja Pürenee poolsaarest läänes kuni Läänemere idaranniku, Balkani poolsaareni ja Karpaatideni idas.
Tallinna Tehnikakõrgkool
Tallinna Tehnikakõrgkool (lühend TTK) on riiklik rakenduskõrgkool Tallinnas ja Mõdrikul, millest on kujunenud suurim tehnikavaldkonna rakenduskõrgkool Eestis.
Tehnikakõrgkoolis on 6 instituuti ja 19 õppekava. Õppetöö toimub kõrghariduse õppekavadel alates 1992. aastast.
2020. aasta seisuga õpib kõrgkoolis umbes 3200 üliõpilast.
Palu (perekonnanimi)
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Palu 524 inimesel (244 mehel ja 280 naisel). Perekonnanimede levikult on Palu meeste puhul 207. ja naiste puhul 200. kohal. Levinuim on see Saare maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 11,83.
Tallinna Tehnikakõrgkool
Ajalugu
Kooli alguseks on 01.12.1940, kui ENSV Rahvakomissaride Nõukogu (RKN) otsusega asutati ja avati riigi ülalpeetava koolina Tallinna Õhtutehnikum. Järgnevate kümnendite jooksul vahetas kool korduvalt nime.
Tehnikakõrgkool on Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi (TEMT) õigusjärglane. 1992. aastal sai ta Tallinna Kõrgema Tehnikakooli nime all rakenduskõrgkooliks. Praegust nime kannab Tallinna Tehnikakõrgkool aastast 1999.
2006. aastal avati Tallinna Kergetööstustehnikumi erialade baasil rõiva- ja tekstiiliteaduskond. Hiljem kujundati teaduskonnad instituutideks ja 2020. aastal liideti rõiva ja tekstiili instituut ringmajanduse ja tehnoloogia instituudiga.
2019. aastal liideti Tallinna Tehnikakõrgkooliga Lääne-Viru Rakenduskõrgkool, millest sai Tallinna Tehnikakõrgkooli teenusmajanduse instituut.
Jacob Ellehammer
Jacob Christian Hansen Ellehammer (14. juuni 1871 – 20. mai 1946) oli taani leidur ja lennunduspioneer.
Tallinna Tehnikakõrgkool
Instituudid
Lisaks tegutsevad humanitaar- ja majandusainete keskus, reaalainete keskus ja kehakultuurikeskus.
Varem oli koolil viis teaduskonda, mis olid arhitektuuri ja keskkonnatehnika teaduskond, ehitusteaduskond, mehaanikateaduskond, rõiva- ja tekstiiliteaduskond ning transporditeaduskond.
Peer Gynti festival
Peer Gynti festival on Pwer Gynti teemaline kultuurifestival, mis toimub igal aastal Norras Nord-Froni valla Vinstra küla Gålå puhkekeskuses.
Tallinna Tehnikakõrgkool
Instituudid
Rakenduskõrgharidust pakutakse üheksateistkümnel õppekaval: rakendusarhitektuur; hoonete ehitus; teedeehitus; rakendusgeodeesia; kinnisvara korrashoid; transport ja logistika; transpordi- ja liikluskorraldus; ostu- ja hankekorraldus; keskkonnatehnoloogia ja -juhtimine; tootmine ja tootmiskorraldus; moetööstus; autotehnika; elektritehnika; masinaehitus; robotitehnika; ärijuhtimine; majandusarvestus; sotsiaaltöö; teabehalduse ja infosüsteemide korraldamine.
Peer Gynti festival
Festivali korraldatakse 1989. aastast, alates 1993. aastast mängitakse festivalil Edvard Griegi muusikat. Festivali korraldab Peer Gynt as, mis on seotud ka muude Peer Gynti teemaliste ürituste korraldamisega.
Igal aastal külastab festivali umbes 12 000 inimest. Festivali laureaadile antakse üle Peer Gynti auhind.
Tallinna Tehnikakõrgkool
Juhtimine
Kõrgkoolil on ka nõukogu, kuhu kuuluvad rektor, prorektorid, finants- ja haldusdirektor, akadeemiliste struktuuriüksuste juhid, neli akadeemiliste töötajate esindajat ja üliõpilaskonna esindajad.
Peer Gynti festival
Festivali juhatab Svein Sturla Hungnes, kes mängis Peer Gynti osa sellel festivalil aastatel 1995–2007. 1989–1994 etendas Peer Gynti rolli Per Tofte. 2008. aastal võttis Peer Gynti rolli üle Dennis Storhøi. Edvard Griegi muusikat esitab Peer Gynti kammerkoor ja Peer Gynti kammerorkester. Kuni 2006. aastani dirigeeris koori ja orkestrit Eldar Nilsen.
Välislingid
thumb|Peer Gynti festival
Tallinna Tehnikakõrgkool
Tugikeskused
Tallinna Tehnikakõrgkoolil on lisaks õppe- ja abistruktuurid nagu reaalainete keskus, humanitaarainete keskus, kehakultuurikeskus, raamatukogu, haridustehnoloogia keskus ja ettevõtetega koostööks tehnosiirdekeskus.
Kõrgkooli hoonetekompleksi kuuluvad õppe- ja administratiivruumid ning laborid ja praktiliste tööde ruumid. Siidisaba 7 asuvad kõrgkooli üliõpilaselamu, spordisaal ning rõiva- ja tekstiiliteaduskonna õppelaborid, Siidisaba 8 asuvad autotehnika õppelabor ja rajatiste õppetooli labor.
Benin
pisi|Benini järvel Nokoue paikneb Ganvie küla Benin (prantsuse Bénin, ametlikult Benini Vabariik, 1960–1975 Dahomee) on riik Lääne-Aafrikas. Naaberriigid on läänes Togo, idas Nigeeria ning põhjas Burkina Faso ja Niger. Benini pealinn on Porto-Novo, kuid valitsus asub riigi suurimas linnas Cotonous. Benini pindala on 114 763 km² ja 2016. aastal hinnati riigi rahvaarvuks 10,87 miljonit. Benin on maailmas arengutaseme poolest 167. kohal, seega on ta madala inimarenguga riik.
Beninini riigikeel on prantsuse keel, kuid põliskeeled nagu foni ja joruba keel on samuti laialt levinud. Riigi suurim religioon on roomakatoliiklus, millele järgnevad islam, voodoo ja protestantism. Benin on ÜRO, Aafrika Liidu, Islami Koostöö Organisatsiooni, Rahvusvahelise Frankofoonia Organisatsiooni, Saheli ja Sahara Riikide Ühenduse, Aafrika Naftatootjate Organisatsiooni liige.
Ajalugu
Tänapäeva Benin asub mitme varasema kuningriigi aladel, millest aja jooksul kujunes võimsaimaks Dahomee kuningriik pealinnaga Abomeys.
16. sajandi lõpuks – 17. sajandi alguseks oli tänapäeva Benini aladel välja kujunenud kolm suuremat võimukeskust:
1664 – asutasid Bretoni kaputsiinid esimese kristliku missiooni Ouidah'sse.
1704 – sai Prantsusmaa loa Ouidah' sadama ehitamiseks.
1752 – asusid portugallased Hogbonousse ja nimetasid selle Porto-Novoks (Uus sadam), mis puhkes eriliselt õitsele tänu orjakaubandusele.
1863 – koostöös Porto-Novo kuningaga, kes otsis abi Abomey kuninga nõudmiste ja Nigeerias Lagoses asuvate inglaste rünnakute vastu, moodustati esimene Prantsuse protektoraat. Samal aastal lubas Abomey kuningas Glélé prantslastel asuda Cotonousse.
1882 – sõlmis Porto-Novo kuningas Prantsusmaa protektoraadiga uue lepingu.
Aastatel 1885–1887 kuulutas Portugal välja tegeliku mõjuta protektoraadi Dahomey üle.
1889 – võitsid prantslased Dahomeyga peetud sõja. Kuningas Glélé poeg ja Abomey viimane sõltumatu valitseja, kuningas Behanzin (Kondo, hai), vangistati.
1892 – kuulutas Prantsusmaa välja protektoraadi kogu kuningriigis. Dahomey alad vallutati lahingutes, mis toimusid 1892–1894.
1894 – pärast Abomey viimase kuninga alistumist asutas Prantsusmaa "Dahomey ja selle vasallide koloonia". Kuningas Behanzin pagendati Martinique'le.
1946 – sai Dahomeyst Prantsusmaa ülemereterritoorium.
4. detsembril 1958 kuulutati välja vabariik ja Dahomey sai iseseisvaks riigiks. 1. augustil 1960 võeti Dahomee vastu ÜRO-sse. Esimesed valimised võitis Parti Dahomeen de L'Unite, mille juhist Hubert Magast sai riigi esimene president.
1963–1972 valitses riigis poliitilise ebastabiilsuse periood, mille ajal toimus kuus riigipööret ning mille lõpetas major Mathieu Kerekou võimuhaaramine.
1975 – nimetati Dahomee ümber Benini Rahvavabariigiks (prantsuse keeles République populaire du Bénin; RPB). Riiki juhtis sõjaväeline hunta major Mathieu Kerekou juhtimisel.
1989. aasta detsembris, pärast 17 aastat kestnud marksismi-leninismi perioodi, teatas president Kerekou tänavarahutuste survel, et Benin loobub marksismi-leninismi ideede elluviimisest.
1990 – sai Benini Rahvavabariigist Benini Vabariik.
1991 – kaotas president Kerekou esimestel mitmekandidaadilistel presidendivalimistel Nicéphore Soglole, kes valiti üle 67% häältega vabariigi presidendiks.
1996 – süüdistati presidendivalimisi reeglite rikkumises ning konstitutsioonikohus kinnitas, et Kerekou on saanud enamuse kehtivatest antud häältest.
Haldusjaotus
pisi|püsti|Benini departemangud pisi|püsti|Benini üldkaart
Benin on jaotatud 12 departemanguks ja need omakorda 77 vallaks. Praegune haldusjaotus on kasutusel alates 1999. aasta haldusreformist, millega poolitati kõik kuus tollast departemangu. 2008. aastal kinnitati kuue uue departemangu ametlikud keskused.
Lipp ja vapp
Benini Vabariigi lipp koosneb kolmest värvist: roheline, kollane ja punane. Roheline sümboliseerib haljendavat maad ja lootust, kollane sümboliseerib jõukust ning punane vaprust. Lipu värvid kokku kujutavad Aafrika ühtsust ja rahvustunnet.
Benini vabariigi vapi ülaosas on kaks sarve, mis on täidetud liivaga, need tähistavad heaolu. Sarvede all on kilp, millel on tegelik Benini vapp. Kilp on jaotatud nelja ossa, üleval vasakus osas on kujutatud liivalossi, mis kujutab Benini vabariigi ajalugu. Üleval vasakus osas on kujutatud Benini tähte, mis on rahvuse kõrgeim tunnustus. Tähe all on laev, mis tähistab Eurooplaste saabumist Beninisse. All vasakus nurgas on palmipuu, mis tähistab viljakust. Kilp on kaitstud kahe leopardi poolt, leopard on Benini rahvusloom. Kilbi all on Benini vabariigi moto, mis eesti keelde tõlgituna kõlab: "Vendlus, õiglus, töö".
Demograafilised näitajad
70% Benini rahvastikust ehk umbes 7 miljonit elanikku elab lõuna- ja lääneosas, kus on rohkem koole ning paremad võimalused hariduse omandamiseks. Lõunaosa on suhteliselt linnastunud ning seal on palju õlipalmiistandusi, mis toovad majanduslikult riigile palju kasu. pisi|Benini rahvastikupüramiid (2017) Benini rahvaarv on 0,16% kogu maailma rahvaarvust. Asustustihedus on 108 inimest km2 kohta. 48,4% elanikkonnast on linnastunud (5 869 303 inimest 2020. aastal) ning keskmine eluiga on 18,8 aastat.
Beninis sünnib igas tunnis keskmiselt 51 inimest ja sureb 13 inimest. Rahvastiku keskmine juurdekasv on +1,9%.
Imikusuremus on keskmiselt 10,2‰, naise vanus esimese lapse sünnitamisel 20,4 aastat ning oodatav eluiga sünnihetkel 55,6 aastat. Beninis on laste arv sünnituseas naise kohta tunduvalt suurem kui näiteks Euroopas, 4,2 last naise kohta. See on tingitud sellest, et sealne haridustase on madalam ning ei olda kohati piisavalt palju teadlikud rasestumisvastasest vahenditest.
Benin on demograafilise arengu esimeses etapis ja on noore rahvastikuga riik, mis järeldub ka rahvastikupüramiidi jooniselt.
Immigratsioon ja emigratsioon
Immigrantide peamisteks lähteriikideks on Niger, Nigeeria ja Togo. 0,7% Benini emigrantidest asub elama Euroopasse. Riigi tõuketegurid on peamiselt madalal tasemel meditsiin ja elatustase. Immigrantide osatähtsus rahvastikus on 3,3% ja rände iive promillides on −0,2‰.
Üpris suuri Benini kogukondi leidub näiteks Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Hiinas ja Araabia Ühendemiraatides. Benini emigrantide haridustaseme analüüsimisel selgub, et enam kui 40% emigrantidest on omandanud alghariduse, 11,4% keskhariduse ja 34,4% kõrghariduse.
Majanduslik globaliseerumine
Aastatel 1970–2017 oli majandusliku üleilmastumise indeksi (0–100) andmetel Benini keskmine väärtus 33,65 punkti, minimaalselt 22,69 punkti 1972. aastal ja maksimaalselt 45,11 punkti 2013. aastal. Viimane väärtus aastast 2017 on 38,01 punkti. Võrdluseks – maailma keskmine 2017. aastal 188 riigi põhjal oli 59,06 punkti.
Poliitiline globaliseerumine
Aastatel 1970–2017 oli poliitilise üleilmastumise indeksi (0–100) kohaselt Benini keskmine väärtus sel perioodil 48,87 punkti ja vähemalt 23,29 punkti 1970. aastal ning maksimaalselt 70,79 punkti 2017. aastal. Viimane väärtus 2017. aastast on 70,79 punkti. Võrdluseks – maailma keskmine 2017. aastal 201 riigi põhjal on 62,63 punkti.
Turism
Turism on Beninis väike tööstusharu. 1996. aastal külastas Benini kokku umbes 150 000 turisti. 2014. aastaks kasvas arv 242 000 turistini aastas. Riigis leidub palju vaatamisväärsusi. Näiteks sealsed rahvuspargid ja kultuur on peamiste vaatamisväärsuste hulgas. Abomey linnas asuvad paleed said 1982. aastal maailmapärandi nimistusse.
Benini valitsus peab turismi majanduse mitmekesistamise meetodiks. Samuti annab see võimaluse vähendada Benini sõltuvust põllumajandusest. Ehkki valitsusel on riiklik turismi arendamise poliitika, pole ta teinud suuri jõupingutusi turismirajatiste parendamiseks ega Benini kui turismisihtkoha turustamiseks.
Kultuur
Mõned tuntumatest Benini lauljatest on Dibi Dobo, Fanicko, El Jowania, Mister Blaaz, Pipi Wobaho ja G. G. Vikey.
Kristallstruktuur
Kristallstruktuur on aine ehituse laad, mis seisneb aatomite korrastatud ja regulaarselt korduvas paigutuses. Kristallstruktuuri omavat ainet nimetatakse kristalliliseks ning vastavat keha kristalliks. Korrastamata ehk kristallstruktuurita ainet nimetatakse amorfseks.
Teatud kindla kristallstruktuuri ehituse ja aatomitega kristalli nimetatakse mineraaliks. Näiteks haliit (NaCl) on mineraal, mis koosneb naatriumi ja kloori ioonidest, mis paiknevad vaheldumisi kuubilise ehitusega kristallivõre sõlmpunktides.
Kristalli väikseimat võimalikku selle kristalli omadustega osa nimetatakse ühikrakuks (elementaarrakuks). Kristall moodustub vahetult üksteise kõrval paiknevaist ühikrakkudest. Ühikrakkude üksteise kõrval paiknemine loob kristallilise struktuuriga ainele regulaarselt korduva struktuuri.
Kõik kristallstruktuuriga ained jaotatakse sümmeetria alusel kuue süngoonia vahel, mis omakorda jaotuvad kolmekümne kaheks unikaalseks punktigrupiks.
Joshua Slocum
Joshua Slocum (20. veebruar 1844 Mount Hanley – jäi teadmata kadunuks 14. novembril 1909) oli Kanada meresõitja.
Slocum oli esimene inimene, kes purjetas üksinda ümber maailma. Tema reis jahil "Spray" toimus 24. aprill 1895 – 27. juuni 1898. Aastal 1900 avaldas ta oma reisist raamatu "Sailing Alone Around the World". Spray oli 11,2 m (36 jalga 9 tolli) pikkune austripüügi luup, mille Slocum ümberehitas.
Vambola Raudsepp
Vambola Raudsepp (sündinud 24. mail 1941 Võrumaal Sõmerpalu vallas) on eesti majandusteadlane.
Raudsepp lõpetas Antsla Keskkooli 1960. ja Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna 1966. aastal. Majanduskandidaadi kraad ehitusettevõtte rahanduse alal (TRÜ 1971, juhendaja professor Raimund Hagelberg); doktorikraad investeeringute ja ettevõtete rahanduse alal (Leningradi Finantsmajanduse Ülikool 1983, kinnitatud 1984).
Ta töötas seejärel Valgas. 1968. aastast töötas Tartu Riiklikus Ülikooli majandusteaduskonnas, algul assistendi, siis vanemõpetaja ja dotsendina, aastatel 1985–2006 professorina. Ta on olnud teaduskonnas teadusala prodekaan, kateedrijuhataja, instituudi juhataja jt). Emeriitprofessor aastast 2006.
Raudsepa teadustööd käsitlevad investeeringuid, ettevõtete rahandust ja finantsjuhtimist. Ta on viibinud külalislektorina Venemaal, Soomes, Lätis, Leedus, USAs jm. Ta on olnud aastaid väitekirjade kaitsmisnõukogu liige Peterburis, Tallinnas ja Tartus. Ta on juhendanud kandidaadi- ning oponeerinud kandidaadi- ja doktoriväitekirju.
Raudsepa hobid on kodulugu, Eesti sugupuud, sugulaskeeled ja Lõuna-Eesti murded.
Isiklikku
Gustav Raudsepp oli tema vanaisa.
Eduard Grosschmidt
Eduard Grosschmidt VR II/3 (alates 21. veebruarist 1939 Eduard Suursepp; 27. aprill 1896 Raigaste, Rõngu vald, Tartumaa – 19. juuli 1975 Lossiküla, Sangaste külanõukogu, Valga rajoon) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) ja sõjakirjanik.
Kuperjanovi partisanide pataljoni 5. roodu ülem Vabadussõjas.
Tema sulest on ilmunud neli raamatut, kus ta käsitleb oma mälestuste põhjal Esimest maailmasõda, Vene kodusõda ja Vabadussõda.
Elulugu
Eduard Grosschmidt sündis 27. aprillil 1896 Tartumaal Suure-Rõngu vallas Raigaste koolimajas. Tema isa Otto Grossschmidt oli kooliõpetaja, luuletaja ja näitekirjanik, ema Liina aga lastekirjanduse ja rahvaraamatute tõlkija.
Sai alghariduse sealsamas Raigaste külakoolis. Järgnesid Tartu linnakool ja Hugo Treffneri Gümnaasium (viimane jäi lõpetamata). Töötas seejärel Tartus trükitöölisena.
Esimeses maailmasõjas
Astus 1914. aasta augustis vabatahtlikuna Esimesse maailmasõtta ning saadeti 266. Poretšenski polgu sõdurina Poolasse sõdima, kuid sai juba sama 1914. aasta detsembris rindel vasakust käest raskesti haavata ja veetis järgmised viis kuud haiglas. Vabastati seejärel sõjaväest, kuid astus 1915. aasta oktoobris uuesti vabatahtlikult sõjaväkke ja määrati 1. tagavarapataljoni.
Läkitati sama 1915. aasta detsembris 2. Oranienbaumi lipnikekooli, mille lõpetas 1916. aasta aprillis. Võttis seejärel 1916. aasta augustist alates 440. Bogoruslanski polgu noorema ohvitserina osa lahingutest Riia rindel Saksa vägede vastu. Sai 1916. aasta detsembris uuesti vasakust käest haavata – nüüd kergelt – ning jäi rivvi edasi.
Ülendati 1917. aasta märtsis alamleitnandiks ja 1917. aasta juunis leitnandiks. Sai 20. augustil 1917 lahingus Rodenpoisi juures mõlemast jalast ja kehast raskesti haavata – ja põrutada – ning langes sakslaste kätte vangi. Vabanes 1918. aasta mais sõjavangilaagrist ja pöördus tagasi kodumaale.
Autasustati Esimeses maailmasõjas ülesnäidatud vapruse eest Püha Anna ordeni III ja IV klassi ja Püha Stanislavi ordeni III klassiga.
Eesti Vabadussõjas
Vabadussõja alates astus 1918. aasta detsembris rahvaväkke ja arvati algul ohvitseride reservi. 1919. aasta jaanuaris määrati 2. jalaväepolgu III pataljoni nooremohvitseriks ja saadeti rindele.
1919. aasta juunis viidi ta sealt üle Kuperjanovi partisanide pataljoni 2. roodu vanemohvitseriks ning sai 1919. aasta juulis Kuperjanovi partisanide pataljoni 5. roodu ülemaks. Võitles Vabadussõjas Balti Landesveeri vastu Lätis ning punavägede vastu Pihkvas ja Narva rindel.
Eesti Vabariigis
Töötas pärast 1920. aasta sügisel sõjaväeteenistusest vabastamist Tallinnas Päewalehe trükikojas. Ja alates 1923. aastast ajakirjanikuna.
Rändas aastatel 1924–1929 ringi Prantsusmaal ja Põhja-Aafrikas, saates Eesti ajalehtedele oma reisikirju.
Ülemaailmse majanduskriisi aastatel 1930–1933 töötas raamatupidaja, müüja ja laohoidjana Viljandis.
1934. aasta märtsis sai ta oma Vabadussõja teenete eest 17-hektarilise maatüki Sangaste mõisast, mille ristis Tammjärve taluks. Krundile ehitati elumaja, laut ja saun, kuid see kõik võttis aega ja raha ning viimase saamiseks töötas ta Tallinnas vanas tuttavas trükitöölise ametis, asudes tallu elama alles 1938. aastal.
Sõjakirjanik
Neil aastail sai Grosschmidt tuntuks ka sõjakirjanikuna. 1935. aastal ilmus ta esimene raamat "Pealuu märgi all", kus ta meenutab oma Vabadussõja-aegset sõjateed Kuperjanovi partisanide pataljonis.
Sellele järgnes 1936. aastal raamat "Sõjavangis", kus ta kujutab Esimese maailmasõja Riia rinde lahinguid ning oma sõjavangipõlve sakslaste juures.
1937. aastal ilmus raamat "Suures heitluses", kus ta annab oma mälestustele tuginedes ülevaate Esimesest maailmasõjast.
Okupeeritud Eestis
Nõukogude okupatsioonile Eestis (1940–1941) järgnenud Saksa okupatsiooni (1941–1944) ajal elas Suursepp oma talus, pannes 1943–1944 kirja Tartumaa Omakaitse ajaloo 1941. aasta kohta, mis aga trükis ilmuda ei jõudnud (ilmus aastal 2002: "Kaitseliidust Omakaitseni. I, Tartumaa Omakaitse aruanne Kaitseliidu likvideerimisest kuni 1941. a. lõpuni").
Vabadussõjast osavõtmise kõrval oligi see käsikiri üks peamisi süüdistusi, kui ta teise Nõukogude okupatsiooni ajal Eestis (1944–1991) 30. oktoobril 1944 oma talus arreteeriti. Ning 26. mail 1945 mõisteti talle "kui sotsiaalselt ohtlikule elemendile" 3 aastat vangilaagrit.
Kuni 1945. aasta jaanuarini oli ta Karaganda oblasti Dolinskoje vangilaagris ja saadeti siis asumisele Harkovi oblastisse.
1948. aastal jõudis ta kodumaale tagasi ja elas edasi oma talus. 1949. aastal sunniti ta astuma kolhoosi "Stalini tee" (hilisem Sangaste kolhoos), kus töötas arveametnikuna. Vanemas eas pani ta kirja mälestustekogumiku "Rõngu poeedid", milles valgustab oma kooliõpetajast, luuletajast ja näitekirjanikust isa tegevust, kuid mis jäi raamatuna ilmumata.
Kirjanik ja sõjamees Eduard Suursepp suri 79-aasta vanuselt 19. juulil 1975 tolleaegse Valga rajooni Sangaste külanõukogus Lossikülas oma Tammjärve talus kopsupõletikku. Ta maeti Sangaste kalmistule, kuhu paarkümmend aastat hiljem (1995) sängitati ka abikaasa.
Viljandi komtuurkond
Viljandi komtuurkond oli Mõõgavendade ordu ja hiljem Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet).