cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lihula Muusika- ja Kunstikool
Kool asutati 1986. aastal Lihula muusikakoolina. Kooli direktoriks määrati üleviimisega Lihula Keskkoolist muusikaõpetaja Õie Liiv, kes töötas Lihula Muusika- ja Kunstikoolis kevadeni 2012. 1991. aastal moodustati kooli juurde ka kunstiosakond ning kool nimetati ümber Lihula Muusika- ja Kunstikooliks.
Vooremaa auhinnavõistlus maadluses
Vanem vanusegrupp
- 42 kg Erik Int
- 60 kg Maksim Misin
+ 60 kg Marko Kallas
Noorem vanusegrupp
- 20 kg Mattias Säärits
- 25 kg Marko Merisalu
- 30 kg Greg-Sander Talpas
- 35 kg Jaanus Rõõmussaar
- 40 kg Rene-Aleksandr Novikov
- 50 kg Andres Kreitsman
+50 kg Rainer Pihlas
Vanem vanusegrupp
- 32 kg Cen Trossmann
- 35 kg Marek Lainela
- 38 kg Kert Kaljula
- 42 kg Sander Orion
- 47 kg Joonas Hansen
- 53 kg Rauno Pajuviidik
- 59 kg Hardo Toots
- 66 kg Toomas Tammik
- 73 kg Kristjan Riis
- 85 kg Raivo Kõluvere
Noorem vanusegrupp
- 25 kg Keyt Muuga
- 35 kg Aimar Andruse
- 40 kg Rene-Aleksander Novikov
- 50 kg Ragnar Randviir
+50 kg Sander Silling
Vanem vanusegrupp
- 32 kg Taniel Piiskoppel
- 35 kg Raigo Mees
Koera agressiivsus
pisi|Saksa lambakoer Koera agressiivsus on koerte normaalne käitumine, mida mõjutavad keskkond ja geneetiline eelsoodumus. Koerad käituvad tavaliselt agressiivselt, kui nad kaitsevad enda omandit või iseennast.
Vooremaa auhinnavõistlus maadluses
Vanem vanusegrupp
- 42 kg Ardi Andruse
- 47 kg Sander Orion
Tamaulipase masksäälik
Tamaulipase masksäälik (Geothlypis flavovelata) on linnuliik sääliklaste sugukonnast masksääliku perekonnast.
Koera agressiivsus
Koerte agressiivsust võivad mõjutada koera vanus, sugu, tervis ja paljunemisvõime. Koerte agressiivsus on üks tõsisemaid käitumisprobleeme, sest koerte teravad hambad võivad põhjustada tõsiseid vigastusi. Koerte agressiivne käitumine on käitumine, mis põhjustab valu või vigastusi, haukumine ja urisemine on koerte jaoks tavaline suhtlemiskäitumine, mis ei pruugi viidata agressioonile.
Agressiooni mõjutavad tegurid on erinevad, kuid on olemas spetsiifilised tegurid, mis on ühised. Agressiooni liikide hulka kuuluvad domineeriv agressioon, kaitsev agressioon, kiskjalik agressioon ja emapoolne agressioon. Koerte agressiivsus võib olla enesekaitsereaktsioon inimese või looma sisenemisel tema territooriumile. Hirmunud koerte agressiivne käitumine ei ole tavaliselt tõeline agressiivsus, vaid pigem rituaalne käitumine, mille eesmärk on vältida füüsilist vaidlust agressiooni teesklemise teel, mitte tegeliku agressiooni, ärevushäire, dieedi või geneetilise tausta tõttu. Agressioon võib olla ravitav loomade käitumisteraapiaga või välditav õige sotsialiseerimisega kutsikaeas.
Vooremaa auhinnavõistlus maadluses
Vanem vanusegrupp
- 66 kg Karel Koppel
Tamaulipase masksäälik
Tamaulipase masksäälik on lähedane põhja-masksääliku ja bahama masksäälikuga, millega koos moodustab ülemliigi, ning teda on isegi arvatud nende kahe liigiga ühte kuuluvaks.
Levila
Tamaulipase masksäälik on levinud Mehhiko kirdeosas. Suurem osa levilast kattub Tamaulipase osariigiga, aga ta elab ka San Luis Potosí ja Veracruzi osariigis. Ta on paigalind.
Välimus
Tamaulipase masksääliku üldpikkus on 13 cm ja kaal 10,2–11,5 g. Tema selg on kollakasroheline, alapool erekollane. Vanal isaslinnul on must mask ja kollane pealagi. Emaslind on sarnane, ent musta maskita ja oliivja lagipeaga. Tiiva pikkus on isaslinnul 5,35–5,55 cm, emaslinnul 5,1–5,45 cm. Nokk on must ja jalad lihakarva.
Isaslindu on teistest lindudest hõlbus eristada kollaste triipude abil, mis ta näol on. Talvituvatest põhja-masksäälikutest saab teda veel eristada kõhualuse poolest, mis on põhja-masksäälikul valge, tamaulipase masksäälikul kollane.
Emaslinnul ei ole näol musta maski. Nende suled on oliivkollased, osalt kaetud kahvatupruuniga. Nende kael on oliivpruun, kaela küljed on kahvatumad ja kollakamad.
Elupaik ja pesitsemine
Tamaulipase masksäälik elab magevee padurates (kaasa arvatud kanalite ja kuivenduskraavidega), eriti kui seal kasvab hundinuiasid. Tema pesitsus- ja toitumistavade kohta on vähe teada, kuid ilmselt need sarnanevad teiste masksäälikutega. Arvatavasti ehitavad nad oma pesa madalale taimestikku ja toituvad putukatest.
Tamaulipase masksäälik kuulub ohulähedaste liikide hulka ja tema arvukus ongi viimastel aastatel vähenenud elupaikade kadumise tõttu. Rahvusvaheline linnukaitseorganisatsioon BirdLife International hindab liigi arvukuseks 2500–10 000 isendit.
Koera agressiivsus
Domineeriv agressioon
Isaste puhtatõuliste koerte hulgas levib enim agressiivsuse juhtumeid. 1) Koera karistamist seostatakse suure tõenäosusega suurenenud agressiivsuse ja muude käitumisprobleemide tekkega; 2) koera domineerimine ei ole koera iseloomuomadus, vaid pigem koertevaheline võimukokkulepe, kellel on parim juurdepääs konkreetsele omandile; ja 3) territooriumi valvavate koerte käitumine on kontekstist sõltuvalt muutuv.
Carl Brown
Carl Brown (sündinud 10. oktoobril 1950) on Jamaica endine jalgpallur ja jalgpallitreener.
Ta on olnud Jamaica jalgpallikoondise peatreener aastatel 1990–1994, 2001–2004 ja 2006. Ta on osalenud Jamaica koondisega 1991., 1993. ja 2003. aasta CONCACAF Gold Cupil. 1993. aasta turniiril sai ta koondisega kolmanda koha.
Koera agressiivsus
Kaitsev agressioon
Kaitsev agressioon, teada ka kui hirmust tingitud agressioon, tekib siis, kui inimene läheneb koerale, kes ei taha inimkontakti, ja suhtleb temaga. Koer võib esmalt proovida põgeneda, kuid põgenemisvõimaluse puudumisel võib ta olla agressiivne, et kaitsta end ohu eest. Koer käitub agressiivselt, püüdes vältida negatiivseid tagajärgi, näiteks valu. Koerad võivad enne agressiivset rünnakut anda edasi mitmeid märguandeid, mis sellele viitavad. Signaalid on üldiselt erinevad enast kaitsvatel koerte ja tõeliselt agressiivsete koerte puhul, näiteks kiskjaliku agressiooni korral.
Kiskjalik agressioon
Kiskjalikku agressiooni peetakse tavaliselt osaks saagi ajamise jadast, mis algab visuaalse või kuuldava päästikuga, millele järgneb tagaajamine, püüdmine ja tapmine. Kiskjalikku agressiooni käivitavad ärevad olukorrad. Saksa lambakoerte agressiivsust uuriva uuringu põhjal selgub, et koertel esineb seda tüüpi agressiivsus harva. Kui see aga juhtub, on see tavaliselt suunatud võõraste koerte vastu. Seda tüüpi käitumine on rahuldust pakkuv ja seetõttu raske muuta. Kiskjalik agressioon hõlmab selliseid tegevusi nagu tagaajamine, hammustamine ja püüdmine ning võib lõppeda surma või tõsiste vigastusega.
Ärevus
Mõningane agressioon tuleneb üldisest ärevusest. Koer ei suuda kindlaks teha erinevust õigustatud ja valeähvarduste vahel. Mõned ärevuse tunnused hõlmavad pupillide laienemist, pidevat haigutamist ja huulte lakkumist, tahapoole tõmmatud kõrvu, värisemist, saba kinni keeramist ja keha või pea langetamist. Ärev koer ei pruugi suuta lõõgastuda isegi siis, kui ohtu pole.
Hirm
Koerte ärevuse esinemissagedust, kaasuvaid haigusi ja käitumise varieeruvust uurivas uuringus teatasid kartlike koerte omanikud, et nende koerad näitavad võõraste ja teiste koerte suhtes agressiivset käitumist, nagu haukumine ja urisemine. 673 koera omanikud märkisid, et nende koerad väljendavad hirmu haukumise ja urisemisega. Agressiooni olemasolu koertel on seotud kaitsemehhanismiga. Selle uuringu põhjal suurenesid rünnakud võõraste ja tuttavate inimeste suunas, kui enesekaitsereaktsiooni ei pandud tähele, näiteks hirmuallikat vältida proovivat koera nurka surudes.
Ravi
Ravi on iga olukorra puhul erinev ja raviplaanid põhinevad suuresti agressiooni tüübil. Näiteks domineeriva agressiooni puhul tuttavate inimeste suhtes on soovitatav minna nendega kuulekuskoolitusele. Agressiivsus võib väheneda ka täiskasvanud koertel, kui nendega aktiivselt tegeleda kutsikana sotsialiseerumisperioodil. Kutsikate  loovutamine uutele omanikele enne 8 nädala möödumist võib hilisemas elus drastiliselt vähendada agressiivsust. Omanik peaks oma koera iga päev vähemalt 10 minutit treenima. Isased loomad on soovitatav kastreerida, kuna see tagab, et päritud agressiivsus ei kandu edasi. Kiskjalike omadustega loomade ja isastevaheline agressiivsus on omane ja seotud testosterooni sekretsiooniga ning sellest tulenevalt on ohjeldamine, kastreerimine ja progestiinide kasutamine koerte agressiivsuse vähendamisel olulised. Koer on omaniku kohustus ja omanikul on vaja kehtestada enda positsioon koera üle. Rihm, mida tuntakse ka kontrollnöörina, on kontrolli loomisel ja säilitamisel oluline.
Mõnel juhul on soovitatav ka muuta koera toitumist. Näiteks veterinaarse käitumise ajakirja("Journal of Veterinary Behavior") uuringus prooviti koera tavaline toit asendada gluteenivaba hüdrolüüsitud proteiini sisaldava koeratoiduga ja juba nelja päevaga oli märgata agressiivsuse vähenemist ja kolme nädalaga oli see kadunud. Koer oli märgatavalt rahulikum ja tema ebamugavus, mis agressiivsust põhjustas oli kadunud. Katset korrati kaks korda ja mõlemal korral mõjus uus toit juba nelja päevaga. Selgus, et koeral oli gluteeni talumatus, mis tekitas temas kaitsvat agressiooni.
Vooremaa auhinnavõistlus maadluses
Vanem vanusegrupp
- 73 kg Tõivo Nerep
Noorem vanusegrupp kreeka-rooma maadlus
- 20 kg Mattias Säärits
- 25 kg Helari Magisalu
- 30 kg Tervin Vinter
- 50 kg Lauri Leier
+50 kg Sander Silling
Vanem vanusegrupp kreeka-rooma maadlus
- 32 kg Markos Merisalu
- 38 kg Rannart Grauberg
- 42 kg Andre Vaher
- 47 kg Ardi Andruse
- 53 kg Sten-Richard Oskar
- 59 kg Sven Seiton
- 73 kg Martin Nestor
- 85 kg Sander Kütt
Vanem vanusegrupp vabamaadlus
- 23 kg Termet Ploovits
- 26 kg Marek Kutt
- 29 kg Aigar Kriel
- 32 kg Sten Orav
- 35 kg Raigo Mees
- 38 kg Keit Kuldsaar
- 42 kg Ander Vaher
- 47 kg Ardi Andruse
- 53 kg Kert Kaljula
- 59 kg Sven Seiton
- 66 kg Karlis Kaldma
- 73 kg Sander Kütt
- 85 kg Marko Piir
Naistemaadlus (-17 aastased)
- 33 kg Tuule-Sireli Mäe
- 57 kg Johanna Kikkas
- 75 kg Epp Mäe
Noorem vanusegrupp kreeka-rooma maadlus
- 20 kg Ekke-Kõu Leitham
- 25 kg Holger Toots
- 30 kg Aigar Kriel
- 35 kg Tervin Vinter
- 40 kg Kuldar Asu
- 50 kg Ardo Pajur
Vanem vanusegrupp kreeka-rooma maadlus
- 32 kg Jevgeni Hamidzanov
- 35 kg Indrek Kivimägi
- 38 kg Greg-Sander Talpas
- 42 kg Taaniel Piiskoppel
- 47 kg Lauri Leier
- 53 kg Andres Vaher
- 66 kg Kristen Koppel
Naistemaadlus (-17 aastased)
- 27 kg Jekaterina Võssõpkova
- 36 kg Katri-Avelin Säärits
- 45 kg Olesja Steptsenko
- 49 kg Marina Neverova
- 60 kg Johanna Kikkas
- 100 kg Epp Mäe
Körösladány
Körösladány on linn Ungaris Békési komitaadis Szeghalomi kreisis. Körösladány asub Békéscsabast 32 km põhjas, Rumeenia piirist 35 km kaugusel.
Körösladányit on ürikutes esmamainitud 1222. aastal. Körösladány sai linnaõigused 2007. aastal.
Loov Töö
Loov Töö oli Amblas 13. aprillist 1951 kuni 20. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Ambla Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Herman (Aav)
pisi|Peapiiskop Herman
Herman (kodanikunimega Herman Aav; 2. september 1878 Hellamaa – 14. jaanuar 1961 Kuopio) oli eesti õigeusu vaimulik, aastatel 1925–1960 Soome Õigeusu Kiriku peapiiskop.
Piiskop Herman oli ka vaimulik helilooja, kunstnik, kirjanik ja kolumnist. Oma kirjutisi avaldas ta nii sünninime kui ka pseudonüümi H. Lumilill all.
Päritolu ja haridus
pisi|Peapiiskop Hermani mälestustahvel [[Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirikus]]
Herman Aav sündis Muhu saarel Hellamaa õigeusu koguduse kösterkooliõpetaja Vassili Aava ja õmbleja Maria Aava (sündinud Ellik) esimese lapsena. Hiljem sündisid veel tütar ja teine poeg. Hermani õde suri umbes aastaselt; noorem vend läks tööle Siberisse, kust Eestisse tagasi ei pöördunudki.
Alustanud varakult ettevalmistusi õpinguteks Riia vaimulikus koolis, praktiseeris ta lapsena vene keelt Kuressaares kohaliku vene rahvusest diakoni peres. Ta õppis Hellamaa õigeusu kihelkonnakoolis ja Kuressaare linnakoolis. Riia vaimulikus koolis õppis ta aastatel 1889–1894. Tema enda mälestuste kohaselt olid seal tema lemmikaineteks joonistamine ja muusikaõpetus.
Aastatel 1894–1900 jätkas Herman õpinguid Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetamise järel suunati tööle kösterkooliõpetajana Haapsalu õigeusu kogudusse. Töö kõrvalt harrastas ta seal maalimist ning kaalus isegi elukutse vahetamist ja Peterburi Kunstiakadeemiasse astumist.
Vaimulikuna Eestis
21. septembril 1904 pühitses Riia ja Miitavi peapiiskop Agafangel Herman Aava preestriks. Tema esimeseks töökohaks preestrina sai Lelle õigeusu kogudus. Hiljem teenis isa Herman aastatel 1907–1911 Vändra koguduse ja 1911–1923 Mustjala koguduse preestrina.
Herman Aav oli täiskarsklane ja edendas karskusliikumist ka nendes kogudustes, kus ta töötas. Mustjalas oli ta ajutiselt sunnitud täitma ka koorijuhi kohuseid, sest mõlemad sealsed koorijuhid mobiliseeriti Vene armeesse.
1917. aastal oli ta Saare praostkonna delegaat Eesti- ja Liivimaa õigeusu koguduste täiskogul. Samal aastal valiti ta ühtlasi Saare praostiks ja jäi sellele ametikohale 1919. aastani.
Kaotanud esimese maailmasõja ajal Saksa sõjaväele oma hobused ja piimakarja, pidi ta leidma preestriameti kõrvalt lisateenistust perekonna elatamiseks. Aastal 1919 töötas ta kolm kuud ajalehe Saarte Kaja abitoimetajana, alates 1920. aastast teenis leiba Saare maavalitsuse ametniku ja Kuressaare rahvakooli õpetajana.
1921. aastal ta lesestus ja pidi edaspidi kandma üksi hoolt oma kuue lapse eest.
Valimine Soome piiskopkonna abipiiskopiks
Pärast eaka ülempreestri Mikael Kasanski surma 1921. aastal polnud Soome piiskopkonnas ühtegi soomlasest preestrit, kes oleks vastanud piiskopi ametiks vajalikele kanoonilistele nõuetele. Abipiiskopi pühitsemine oli aga soomlaste meelest vajalik, sest tollane Soome piiskopkonna juht, piiskop Serafim, oli vastu soomlaste püüdlustele eralduda Vene Õigeusu Kirikust, ei osanud ise soome keelt ega toetanud ka soome keele kasutamist kiriku liturgilise ja ametikeelena.
Nii asusid soomlased abipiiskopi kandidaati otsima Eestist ja kevadtalvel pakkus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinod välja isa Herman Aava kandidatuuri. Juunis 1922 viibis ta tutvumisvisiidil Soomes, kus nii kiriku kui ka valitsuse esindajad temaga rahule jäid. Ainult piiskop Serafim keeldus temaga kohtumast. Sarnaselt Serafimiga oli Herman Aava puuduseks soome keele oskamatus, kuid eesti ja soome keele sarnasuse tõttu peeti teda võimeliseks soome keelt kiiresti omandama.
17. juunil 1922 Sortavalas toimunud kirikukogul valiti isa Herman häältega 38:17 abipiiskopiks – tema vastu hääletasid peamiselt vene rahvusest vaimulikud. Kuna piiskop Serafim teatas, et keeldub piiskop Hermani kandidatuuri ametisse kinnitamiseks esitamast, valiti selleks eraldi toimkond kõrge positsiooniga vaimulikest. Hermani ametisse kinnitamine lükkus aga edasi, sest Moskva ja kogu Venemaa patriarh Tihhon viibis koduarestis ega saanud vajalikku nõusolekut anda.
Sügisel 1922 külastas isa Herman uuesti Soomet, kohtudes sel korral ka piiskop Serafimi ja Soome haridusministri Yrjö Loimarantaga.
Valmistamaks ette tema piiskopiametisse astumist Soomes, otsustas Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinod nimetada ta 9. novembril 1922 Saaremaa abipiiskopiks ja Soome valitsus andis talle 1923. aasta alguses kiirendatud korras kodakondsuse. Talle anti aega kaks aastat soome keele omandamiseks ja keeleoskuse tõendamiseks.
Piiskopina Soomes
Soome Õigeusu Kiriku esindajana oli abipiiskop Herman kaasatud Soome kirikule Konstantinoopoli patriarhaadilt kirikliku iseseisvuse ehk autokefaalia taotlemise protsessi aastatel 1922–1923.
Juulis 1923 osales Herman Aav Soome kiriku esindajana läbirääkimistel Konstantinoopoli patriarhaadi keskuses İstanbulis, kus selgus, et autokefaalia ehk täieliku iseseisvuse asemel on patriarh nõus Soome piiskopkonnale andma ainult autonoomia, st sisuliselt sama staatuse, mille Soome piiskopkond oli 1921. aastal saanud ka Moskva patriarhaadilt. Vaatamata sellele võeti pakkumine 6. juulil 1923 siiski vastu.
7. juulil 1923 korraldas Konstantinoopoli patriarhaadi Püha Sinod (piiskoppide kogu) piiskop Hermani vormilise valimise piiskopi ametikohale ja samal päeval nimetas patriarh Meletios IV ta Karjala piiskopiks. Ametisse pühitseti ta 8. juulil. Pühitsemise toimetas patriarh isiklikult koos üheksa metropoliidiga.
Alaliselt saabus piiskop Herman Soome septembris 1923 ja 13.–15. novembrini Sortavalas toimunud erakorralist kirikukogu, mis ratifitseeris kõik patriarhi otsused, juhatas juba tema. Pärast piiskop Serafimi ametist vabastamist keelenõuete mittetäitmise tõttu 29. detsembril 1923 jäi Herman ainsaks tegevpiiskopiks Soome Õigeusu Kirikus ja asus seda faktiliselt juhtima.
13. juunil 1925 esitati ta Sortavalas toimunud korralisel kirikukogul ainsaks kandidaadiks peapiiskopi ametikohale – tema poolt hääletas 30 kirikukogu hääleõiguslikust liikmest 28. Sama aasta 16. juulil viidi peapiiskopi residents Viiburist üle Sortavalasse; Viiburi piiskopi ametikoht jäigi aga kandidaatide puudumise tõttu vakantseks kuni 1935. aastani. Soome Vabariigi president kinnitas Hermani peapiiskopi ametisse sama aasta 15. augustil ja Konstantinoopoli patriarh Basileios III kinnitas ta ametisse 8. veebruaril 1926. Tema tiitliks sai Karjala ja kogu Soome peapiiskop.
Piiskopi lapsed jäid esialgu kooliteed jätkama Eestisse, esimesena kolis 1927. aastal tema juurde 6-aastane tütar Lucia.
Poteet
Poteet on linn USA-s Texase osariigis Atascosa maakonnas. See asub San Antonio kesklinnast ligi 50 km kaugusel lõunas.
Herman (Aav)
Piiskopina Soomes
Peapiiskop Herman arendas tihedat koostööd Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikuga – nii toimusid mitmed vastastikused kirikujuhtide visiidid, aastatel 1937 ja 1938 peeti aga Eesti, Läti ja Soome õigeusu kirikute ühiseid piiskopikonverentse. Soome kirikus korraldati korjandusi Eesti vaimulikukandidaatide ettevalmistamiseks Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.
Soome keeles on välja antud vähemalt kaheksa piiskop Hermani tekstide kogu, mis sisaldavad nii jutlusi kui ka muid kirjutisi.
Poteet
Linn on saanud nime selle esimese postiülema Francis Marion Poteeti järgi. Esimene postkontor avati Poteetis 1886. aastal. Poteet sai linnaõigused 1926. aastal.
Poteet on tuntud seal iga aasta aprillis toimuva maasikafestivali järgi. Linna hüütakse Texase maasikapealinnaks.
Herman (Aav)
Kirikutüli Moskva patriarhaadiga
Piiskop Hermani ametiaja üheks peamiseks väljakutseks kujunes pärast Teist maailmasõda puhkenud konflikt Nõukogude Liidus oma positsioonid taastanud Vene Õigeusu Kirikuga.
Poteet
Linnas on sündinud kantrimuusik George Strait.
pisi|left|Maasika skulptuur Poteetis
Herman (Aav)
Kirikutüli Moskva patriarhaadiga
Moskva patriarhaadi esindajad väitsid alates sügisest 1945, et Konstantinoopoli patriarh oli Soome kiriku oma jurisdiktsiooni alla võtnud ajutiselt ja kuna nüüd oli Vene Õigeusu Kiriku tagakiusamine lõppenud ning ühendus Moskvaga taas võimalik, ei ole enam põhjust, miks Soome kirik ei võiks oma kunagise emakiriku rüppe tagasi pöörduda. 29. septembril 1945 toimunud visiidi ajal taastas Leningradi metropoliit Grigori, Soome kirikult selleks luba küsimata, sõja ajal Heinävesi valda ümberasunud Valamo kloostri palve- ja armulauaühenduse Vene Õigeusu Kirikuga ja klooster siirdus Moskva alluvusse. Ka üksikuid kogudusi siirdus Moskva patriarhaadi jurisdiktsiooni alla, kuid kogu kiriku jaoks siduvaid otsuseid jurisdiktsiooni muutmisest keeldusid piiskop Herman ja kiriku juhtkond vaatamata Nõukogude Liidu ja Soome valitsuse survele vastu võtmast.
Kaksteist aastat kestnud konflikt lahenes 1957. aastal, kui Nikita Hruštšovi kirikuvastase poliitika tulemusel uuesti tagakiusamise alla sattunud Vene Õigeusu Kirik taandus oma nõudmistest. 7. mail 1957 toimunud visiidi ajal teatas Moskva patriarhaadi välissuhete osakonna juhataja metropoliit Nikolai, et Moskva unustab oma senised kanoonilised erimeelsused Soome kirikuga ega nõua enam viimase tagasipöördumist Moskva jurisdiktsiooni alla. Samuti loovutas Moskva patriarhaat Valamo ja Konevitsa kloostrid taas Soome Õigeusu Kiriku juhtimise alla.
Viimased eluaastad
1955. aastal pühitseti vananevale Hermanile abipiiskopiks munkpreester Paavali. Augustis 1960 vabastati peapiiskop Herman tema enda palvel ametist ja abipiiskop Paavalist sai tema ametijärglane.
14. jaanuaril 1961 suri piiskop Herman oma kodus Kuopios. Tema matusetalitus toimus Kuopio õigeusu katedraalis sama aasta 17. jaanuaril.
Isiklikku
1904. aastal abiellus ta oma lapsepõlvesõbranna, Rinsi õigeusu koguduse preestri Aleksander Bobkovski tütre Ljubov Bobkovskajaga. Abikaasa suri 1921. aastal sünnitusel. Kokku sündis neil kuus last:
Benjamin Mendy
Benjamin Mendy (sündinud 17. juulil 1994 Longjumeau's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lorient ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Le Havre'is, mille põhimeeskonnas debüteeris Prantsusmaa esiliiga hooajal 2011–12. 2013. aasta juulis liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Olympique de Marseille.
Haradziečna
Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik ja teises maailmasõjas langenute vennashaud. XIX sajandil rajatud mõisahoone on hävinud.
Benjamin Mendy
2016. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Monacoga. Ta tuli klubiga hooajal 2016–17 Prantsusmaa meistriks ja valiti samal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Cityga. Arvatav üleminekusumma oli 52 miljonit naelsterlingit. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 on ta klubiga tulnud Inglismaa meistriks.
Suvel 2023 lõppes tema leping Manchester Cityga ning ta liitus Lorientiga.
Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Mendy 25. märtsil 2017 MM-i valikmängus Luksemburgi vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.
Laenu vahetamine looduskaitse vastu
Laenu vahetamine looduskaitse vastu (ka võlgade kustutamine looduskaitse eest; inglise debt-for-nature swap) on leping võlgades oleva riigi ja laenuandja vahel, millega riik vabastatakse osaliselt või täielikult võlast, kui ta võtab endale teatud keskkonnakaitselisi kohustusi.
Esimesed laenu vahetamised looduskaitse vastu sõlmiti Maailma Looduse Fondi (WWF) algatusel 1980ndate teisel poolel. Enamasti on need laenud seotud arengumaadega, kes küll siplevad suurtes välisvõlgades, kuid kelle maades on ka suur elurikkus, mida nad ise ei suuda efektiivselt kaitsta.
Neurasteenia
Paljudel juhtudel mõjutab neurasteenia kujunemist kaasasündinud soodumus. Vahetult tekitavad neurasteeniat krooniline emotsionaalne pinge või konflikt (psühhotrauma), krooniline kehaline haigus või pidev valusündroom. Mõnel juhul kujundab neurasteeniat ennatlik raske haiguse diagnoosimine (iatrogeenia). Neurasteenia kujunemist soodustab ka krooniline desünkronoos.
Mustla alevivolinike loend 1934
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Mustla alevivolinikeks (RTL 1934, 17):
Neurasteenia
Nähud: erutuvus, keskendumis- ja töövõime vähenemine, jõuetus (asteenia). Neurasteeniast võivad areneda psühhovegetatiivsed häired või hüpohondria.
Mustla alevivolinike loend 1934
Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliidus
Arvati välja alevivalitsuse otsusega.
Nièvre'i departemang
See on nime saanud Nièvre'i jõe järgi.
2015. aastani kuulus departemang Burgundia piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Stalinlane
Stalinlane oli Lüganusel 1. juunist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Lüganuse Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Tallinna–Aegviidu rongikiirliin
Tallinna–Aegviidu rongikiirliin oli elektrifitseeritud rongiliin Põhja-Eestis, mille lähtepeatus oli Balti jaamas Tallinnas ja lõpp-peatus Aegviidus Anija vallas Harjumaal.
Stalinlane
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas.
Aleksander Čeferin
Aleksander Čeferin (sündinud 13. oktoobril 1967 Ljubljanas) on Sloveenia jurist ja jalgpalliametnik. Ta on aastast 2016 Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) president.
Ta sündis aastal 1967 Ljubljanas juristide perekonnas. Ta on lõpetanud Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna.
Ta tegutses aastatel 2006–2011 jalgpalliklubi NK Olimpija Ljubljana juhatuse liikmena. Aastatel 2011–2016 tegutses ta Sloveenia Jalgpalliliidu presidendina. Aastal 2016 valiti ta Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) presidendiks.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta valdab sloveeni, inglise ja itaalia keelt.
Mikun
Mikun on linn Venemaal Komi Vabariigis Ust-Võmi rajoonis. Asub 96 km Sõktõvkarist põhja pool.
Mikun asutati 1937. aastal Põhja raudtee rajamise käigus. Linnaõigused sai 1959. aastal.
Fred Ise
Fred Ise (20. aprill 1925 Tallinn – 23. september 2019 ) oli eesti insener.
Ta on töötanud Johns Hopkinsi ülikoolis elektronmikroskoopia tehnika arendamise alal. Hiljem kaitsetehnika arendamise alal.
Ta on olnud 1978–1985 Baltimore Eesti Seltsi esimees; samuti on ta olnud Baltimore'i eesti koguduse kauaaegne esimees.
Isiklikku
Tema isa Rudolf Ise oli Eesti diplomaat ja Eesti konsul Brasiilias; vend, kolonelleitnant Sven Ise (1923–2009) oli üks soomepoiste juhte ja üks Eesti relvajõudude taastajaid.
Fred Ise oli üks 1941. aasta Toompea torni sinimustvalge lipu heiskajatest. (Vt https://elu.ohtuleht.ee/978052/suri-insener-fred-ise-kes-1941-aastal-heiskas-sinimustvalge-lipu)
Stalinlik Võit
Stalinlik Võit oli Jõgeval 23. maist 1951 kuni 24. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Jõgeva Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Nurbanu Sultan
Afife Nurbanu Sultaana (osmantürgi keeles: نور بانно سلطان, umbes 1525 – 7. detsember 1583) oli Osmanite riigi sultani Selimi II peamine naine ja hiljem seaduslik abikaasa (1566–1574). Ajaloolased vaidlevad kas ta on Veneetsia, juudi või kreeka päritolu. Tema sünninimi võis olla Cecilia Venier-Baffo, Rachel või Kalē Kartanou. Nurbanu oli üks silmapaistvamaid naisi Osmanite ajastul.
Türgi teleseriaalis "Sajandi armastus" mängib Nurbanu rolli Merve Boluğur.
Lazzaro Spallanzani
pisi|Lazzaro Spallanzani Lazzaro Spallanzani (12. jaanuar 1729 – 11. veebruar 1799) oli Itaalia katoliku preester, bioloog ja füsioloog.
Ménaka
Ménaka (berberi keeles ⵎⵏⴾⴰ) on linn ja linnakommuun Ménaka cercle's Ménaka piirkonnas Mali idaosas. Ménaka on kogu piirkonna ja cercle'i suurim linn ning halduskeskus. Linn asub Ader Douchi kiviste paljandite vahel, seda teenindab Ménaka lennujaam.
Lazzaro Spallanzani
Ta õppis Bologna Ülikoolis ning töötas seejärel Reggio Ülikoolis ning aastast 1768 Pavia Ülikoolis Itaalias.
Ménaka
Ménaka on olnud 20. sajandi algusest saati tuareegide mässutegevuse keskuseks, sellest tulenevalt on kontroll linna üle viimastel kümnenditel korduvalt vahetunud. 2009. aasta novembris röövisid islamiäärmuslased linnas Prantsusmaa kodaniku, kes vahetati järgmisel aastal nelja islamisti vastu välja.
Pavia Ülikool
Pavia Ülikool on ülikool, mis asub Pavia linnas Itaalias.
Ülikool on asutatud aastal 1361, olles üks Euroopa vanemaid ja auväärsemaid ülikoole.
Olivier Messiaen
Olivier Eugène Prosper Charles Messiaen (10. detsember 1908 Avignon – 27. aprill 1992) oli prantsuse helilooja, organist ja ornitoloog. Ta oli 20. sajandi üks tähtsamaid heliloojaid.
Elu
pisi|left|Olivier koos isa ja emaga 1910. aastal Olivieri isa Pierre Messiaen oli inglise keele õpetaja, kes tõlkis William Shakespeare'i näidendeid prantsuse keelde, ning ema Cécile Sauvage luuletaja. Messiaen on öelnud, et tema ema luuletused mõjutasid teda tugevalt. Olivieril oli ka noorem vend.
Esimese maailmasõja puhkemisel astus Pierre Messiaen sõjaväeteenistusse ning Cécile läks koos kahe pojaga elama oma venna juurde Grenoble'isse. Seal vaimustus Olivier draamakunstist. Ta esitas oma vennale Shakespeare'i teoseid, kasutades kodukootud mänguteatri abi. Sellel ajal astus ta ka roomakatoliku usku.
pisi|300px|[[Paul Dukas' kompositsiooniklass Pariisi konservatooriumis, 1929. Messiaen on kõige parempoolne, Dukas asub keskel.]] Konservatooriumis kulgesid Olivieri õpingud väga edukalt. Teda õpetasid teiste hulgas Paul Dukas, Maurice Emmanuel, Charles-Marie Widor ja Marcel Dupré. Messiaeni huvitasid vanakreeka muusikas kasutatud rütmid ja eksootilised laadid. Konservatooriumi õpilasena kirjutas ta oma esimesed avaldatud teosed – kaheksa prelüüdi klaverile.
pisi|[[Église de la Sainte-Trinité kirik, kus Messiaen töötas organistina 61 aastat]] 1927. aasta sügisel liitus Messiaen Marcel Dupré orelikursusega. Dupré kirjutas hiljem, et Messiaen, kes ei olnud varem oreli kappi näinud, istus tund aega vaikselt, kuni Dupré instrumenti näitas ja kirjeldas, ning tuli siis nädala pärast tagasi ja mängis muljetavaldavalt hästi Johann Sebastian Bachi "Fantaasia c-moll" (BWV 562). Alates 1929. aastast asendas Messiaen tihti Église de la Sainte-Trinité kiriku organisti Charles Quefi tolle haiguse tõttu. Kui Quef 1931. aastal suri, asus Messiaen sellele ametikohale ning töötas seal enam kui 60 aastat kuni oma surmani. 1930ndatel oli ta ka õpetaja eramuusikakoolis Schola Cantorum de Paris.
1932. aastal abiellus ta viiuldaja ja helilooja Claire Delbos'ga. Abielu inspireeris teda kirjutama teose "Thème et variations" viiulile ja klaverile ning laulutsükli "Poèmes pour Mi". "Mi" oli Messiaeni hellitusnimi oma naisele. 1937. aastal sündis poeg Pascal. Abielu muutus tragöödiaks, kui Claire kaotas operatsiooni järel oma mälu ning veetis ülejäänud elu vaimuhaiglates.
1936. aastal moodustas Messiaen koos André Jolivet', Daniel-Lesuri ja Yves Baudrieriga rühmituse La jeune France ('noor Prantsusmaa'). Nende manifest ründas kaasaegse Pariisi muusika frivoolsust.
Horenka
Horenka on küla Ukrainas Kiievi oblastis Butša rajoonis, Kiievi loodepiiril.
Olivier Messiaen
Elu
Teise maailmasõja puhkedes värvati Messiaen Prantsuse armeesse. Halva nägemise tõttu sai temast pigem meditsiiniline abiline kui võitleja. 1940. aasta maikuus võeti ta Verduni all vangi ja viidi Görlitzi. Vangistuses olles kirjutas ta kvarteti "Quatuor pour la fin du temps" ("Kvartett aegade lõpust") neljale kättesaadavale instrumendile (klaver, viiul, tšello ja klarnet) ning esitas seda esmakordselt 1941. aasta jaanuaris koos kolme kaasvangiga vangidest ja valvuritest koosnevale publikule.
Horenka
2022. aasta 14. märtsil sai külas surmavalt haavata käimasolevat sõda kajastanud telekanali Fox News 55-aastane operaator Pierre Zakrzewski.
Olivier Messiaen
Elu
Varsti pärast tema vabastamist 1941. aasta mais asus ta Pariisi Konservatooriumis õpetama harmooniat ning 1966. aastal kompositsiooni. Neid ameteid pidas ta kuni 1978. aastani. Juba siis, kui ta oli vanuselt alles kolmekümnendates, kirjeldasid õpilased teda kui väljapaistvat õpetajat, kes oma ideede pealesurumise asemel julgustas õpilasi leidma enda häält. Tema esimeste õpilaste seas olid heliloojad Pierre Boulez, Karel Goeyvaerts ja pianist Yvonne Loriod. Viimasest sai Messiaeni teine naine. Messiaeni õpilased olid veel Karlheinz Stockhausen, Alexander Goehr, György Kurtág, Tristan Murail ja George Benjamin.
Keskkonnafond
Keskkonnafond (inglise environmental fund) on rahvusvaheline, riiklik, kohalik, valitsusväline või personaalne fond keskkonnainvesteeringute ja keskkonnaprojektide rahastamiseks.
Olivier Messiaen
Elu
1977. aastal pälvis ta Léonie Sonningi muusikaauhinna.
Keskkonnafond
Eestis loodi riiklik keskkonnafond 1993. aastal. Hiljem, 2000. aastalorganiseeriti see ümber Keskkonnainvesteeringute Keskuseks.
Olivier Messiaen
Looming
Ta reisis palju ning tema muusika on saanud mõjutusi eri paikadest. Oma sõnul tajus ta erinevaid muusikalisi akorde värvustena (sünesteesia) ning nende värvuste kombinatsioonid olid tema komponeerimisprotsessis tähtsal kohal. Ta eksperimenteeris mitmesuguste tehnikatega ning tema loomingus võib leida eksootilisi mõjutusi, näiteks Indoneesia gamelan-muusikast. Ta oli üks esimesi heliloojaid, kes kasutas orkestrimuusikas elektroonilist klahvpilli.
Messiaen vaimustus linnulaulust ning uskus linde olevat suurepäraseimad muusikud. Ta pidas ennast sama palju ornitoloogiks kui heliloojaks. Ta kirjutas linnulaulu noodikirjas üles ning lisas seda oma muusikasse.
1943. aastal kirjutas Messiaen teose "Visions de l'Amen" kahele klaverile, esitamiseks endale ja Loriodile. Varsti pärast seda kirjutas ta Loriodile suuremahulise klaveritsükli "Vingt regards sur l'enfant-Jésus" ("20 pilku Jeesuslapsele"). Messiaen jätkas sel viisil liturgiliste teemade toomist klaverimuusikasse ja kontserdisaalidesse.
Valentina
Valentina on naisenimi. Nime esineb Venemaal, Itaalias, Kreekas, Makedoonias, Rumeenias, Hispaanias, Horvaatias, Sloveenias ja mujal. Ukrainapärane variant on Valentõna.
Valentina on naissoost variant Vana-Rooma mehenimest Valentinus.
1. jaanuari 2017 seisuga elas rahvastikuregistri andmetel Eestis 9357 Valentina-nimelist inimest. See on populaarsuselt 6. naisenimi Eestis.
Valentina on Eestis keskmiselt 67 aasta vanune (mediaanvanus on 67). Kõige populaarsem on eesnimi Valentina vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 261,96.
Euroopa aastad
Euroopa aastad on Euroopa Liidu initsiatiiv ühel kalendriaastal teatud teemale rohkem tähelepanu pöörata.
Duenos-inskriptsioon
pisi|Duenos-inskriptsiooni kujutis ajakirjas Hermes, 16. köide (1881) Duenos-inskriptsioon on vanimaid säilinud vanaladinakeelseid tekste, seda dateeritakse tavaliselt 6. sajandiga eKr. Kiri on kraabitud kolmest vaasist koosnevale kernosele, mille leidis 1880. aastal Roomast Quirinaliselt saksa arheoloog Heinrich Dressel. Inskriptsioon on tuntud kolmanda tekstiosa esimese sõna (DVENOS) järgi, mida vahel on tõlgendatud pärisnimena. Kernost hoitakse Berliinis.
Tekst ja tõlge
1. rida:
2. rida:
3. rida:
Püüa-steriliseeri-vabasta
Püüa-steriliseeri-vabasta (PSV), tuntud ka kui püüa-viljatusta-vabasta (PVV), on meetod vabakäigukasside populatsiooni ohjamiseks.
Protsess hõlmab kasside püüdmist, steriliseerimist (emastel) või kastreerimist (isastel), hilisemaks tuvastamiseks kõrvaotsa lõikamist või mikrokiibi paigaldamist, võimaluse korral vaktsineerimist ja ravi ning seejärel nende oma territooriumile tagasi laskmist. Kui asukohta peetakse ebaturvaliseks või muul viisil sobimatuks, asutatakse kassid ümber sobivamasse piirkonda.
Ideaalis leitakse kodu noorematele sotsiaalsematele kassidele (kassipoja sotsialiseerumise aeg jääb 2.–7. elunädalasse). Vanema metsistunud kassi sotsialiseerimine tekitab loomal stressi, mis viib immuunsüsteemi tasakaalust välja ja loom võib haigestuda.
Kassid, kes kannatavad tõsiste meditsiiniliste probleemide all (ravimatud haigused, rasked nakkushaigused või traumad/vigastused) eutaneeritakse.
Eesmärk
pisi|311x311px|Vabakäigu-kass järglasi imetamas Programmide põhieesmärk on hulkuvate kasside populatsioonide vähendamine või täielik peatamine. See on siiani kõige laialdasemalt kasutatav mittesurmav ohjamismeetod.
PSV eesmärk laieneb tihtipeale ka üldise kogukonna elukvaliteedi edendamisse:
Õigusraamistik
Eestis kehtiva loomakaitseseaduse ja loomatauditõrje seaduse kohaselt loetakse iga lemmikloom, kes liigub ilma omanikuta väljaspool oma kinnist territooriumi, omanikuta koduloomaks. Omapäi ringi liikuvatele koduloomadele kutsutakse loomapüüdja, kes kontrollib kohapeal kiibi olemasolu. Kui kiip on olemas ja registreeritud, võetakse omanikuga ühendust, et loom esimesel võimalusel omanikule tagastada. Kui kiip puudub, siis toimetatakse loom varjupaika.
Kui endine omanik välja ei ilmu või kui uut omanikku ei leita, siis on seaduse järgi kohalikul omavalitsusel õigus mitte varem kui kaks nädalat pärast looma varjupaika võtmist loom eutaneerida. Juhul, kui kaks nädalat on möödas ning ei ole leitud vana ega uut omanikku, siis ei pea looma eutaneerima. Loomi võib varjupaigas hoida piiramata aja, kui selleks vajalikud rahalised vahendid on olemas.
Zasimavičy
Zasimavičy (valgevene keeles Засімавічы, transkribeerituna Zasimavitšõ) on küla Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Šani külanõukogus. Asulas on 69 elanikku (2012).
Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik. Külas on sündinud Valgevenest emigreerunud riigitegelane Viktar Astroŭski.
Olümpiasportlased Venemaalt 2018. aasta taliolümpiamängudel
Venemaa sportlased osalesid 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis olümpialipu ja nimetuse Olümpiasportlased Venemaalt all, sest ROK keelas Venemaal osalemise Sotši taliolümpiamängudel toimunud ulatusliku dopingupettuse tõttu. ROK lubas Venemaalt võistlema 168 sportlast, kes võistlesid 15 spordialal.
Olümpiavõitjaks tuli iluuisutaja Alina Zagitova naiste üksiksõidus ja jäähokimeeskond.
pisi|400px|Vladimir Putin kohtumisel Venemaa olümpiasportlastega.
Jäähoki
Venemaa jäähokikoondise koosseis 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Peatreener: Oleg Znarok.
Nikita Godenov
Nikita Godenov (vene keeles Никита Владимирович Годенов; sündinud 21. veebruaril 1991 Astrahanis) on Venemaa jalgpallur.
Aastal 2011 mängis ta laenumängijana Eesti klubis JK Narva Trans.
Augsburgi Usutunnistuse Selts
Augsburgi Usutunnistuse Selts (AUS) on 2006. aasta augustis asutatud Pärnus tegutsev mittetulundusühing.
See on vabatahtlik organisatsioon, mille sihiks on Kristuse Kiriku toetamine konservatiivse kristliku teoloogia tutvustamise ja levitamisega. Pearõhk on luterlikest usutunnistuskirjadest lähtuval teoloogial.
Piombino vürstkond
Piombino vürstkond oli Itaalia riik, mis eksisteeris (esialgu kui sõltumatu isandkond) aastast 1399 aastani 1805, kui Napoleon selle Lucca ja Piombino vürstkonda sulandas. See riik jaotati omakorda ja Piombino läks aastal 1815 Toscana suurhertsogkonnale.
Kähar näkikatk
Kähar näkikatk (Lagarosiphon major) on kilbukaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Baikali tihashein
Baikali tihashein (Scutellaria baicalensis L.) on huulõieliste sugukonda tihasheina perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Looduslik leviala Mongoolia, Põhja-Hiina ja Venemaa Kaug-Ida. Eestis kasvatatakse kultuurtaimena. Hiina meditsiinis kasutatakse teda ravimtaimena. Eestis rahvameditsiinis kasutamine ravimtaimena ei ole väga levinud.
Botaaniline kirjeldus
pisi|Scutellaria baicalensis Puhmjalt kasvaval baikali tihasheina 15–35 cm kõrgusel püsikul on kandilised, mitmeharulised, purpurse tooniga varred, mis kasvavad algul maad mööda, hiljem tõusevad aga püsti. Varrel vastakuti asetsevad 4 cm pikkused karvased lehed on lühikeste rootsudega ovaal-lantsetjad või lineaalsed, alt vähe märgatavate tumedate näärmetäppidega. Lühike, mitmeharuline risoom läheb taime vananedes üle lihavaks sammasjuureks. Õisikud on karvased, neis on 2,5 cm pikkused õied, mis on kõik suunatud ühele poole. Õietupp väike, 3-4 mm pikk, kellukakujuline, kahe huulega (ülemine kiivritaoline), violetne, reeglina tihedakarvane. Õiekroon tume-sinakaslilla, kahehuuleline. Õitseb juunist septembrini. Vili musta värvi pähklike, pealt kaetud väikeste ogadega.
Levila
Baikali tihashein on levinud Mongoolias, Põhja-Hiinas ja Venemaal Kaug-Idas ning kasvab kivistel aladel. Eestis kasvatatakse teda ilutaimena. Kasvukohaks sobib päikseline, parajalt viljakas, veidi kruusane, vett läbilaskev, neutraalne kuni leeliseline pinnas. Talveks on soovitatav kergelt kinni katta.
Droog
Baikali tihasheina puhul kasutatakse droogiks juurt (kuni 15 cm pikkused juured ning kuni 3 cm jämedused risoomitükid), mida kogutakse sügisel või kevadel 3-4-aastastelt taimedelt. Juured kaevatakse välja, lõigatakse ära taime maapealne osa, seejärel juur pestakse ja kuivatatakse. Juured on helepruuni värvusega, murrukohalt aga sidrunkollased. Droogile on iseloomulik nõrk lõhn ja mõrkjas maitse. Kuivatatakse hästi tuulutatavas ruumis ja juuri sageli ümber pöörates. Kui kuivatada kuivatis, siis temperatuur ei tohiks olla üle 40 °C. Juuretinktuuri tegemiseks valatakse 40 g kuivadele peenestatud juurtele 200 ml 70-protsendllist etanooli vesilahust (piiritust) ning lastakse tõmmata tihedalt suletud nõus 15 päeva, segu iga päev loksutades. Pärast tõmbamist segu kurnatakse. Juurte vesitõmmise valmistamiseks kuumutatakse kuivatatud ja peenestatud juuri vees 50 °C juures 30 minutit vahekorras 1 osa taimi : 5–10 osa vett.
Keemiline koostis
Baikali tihasheina juured sisaldavad flavonoide skutellariini ja baikaliini, mis on flavonoidide skutellareiin ja baikaleiin glükuroonhappeestrid. Lisaks sellele leidub droogis ka tanniine (pürokatehhiini derivaadid) ja vaiku.
Kasutamine meditsiinis
Baikali tihasheina on idamaades kasutatud enam kui 2000 aastat. Hiinas on baikali tihasheina kirjalikult mainitud juba Ida-Hani dünastia ajal (25–220 pKr). Tema droogi nimetus Hiina meditsiinis on Huang-Qin ja seda kasutati kõhulahtisuse, düsenteeria, kõrgvererõhktõve, unetuse, põletiku ja kopsupõletiku ravimiseks. Praeguseks on tõestatud, et tihasheina droogis sisalduvad flavonoidid nagu baikaliin ja tema aglükoonid skutellaeriin ja baikaleiin toimivad antimikroobselt, omavad antioksüdatiivset toimet, on tsütotoksilised teatud tüüpi inimese kasvajarakkudele. Teaduslikult on hiirkatsetega tõestatud tihasheina droogis sisalduva baikaliini kaitsev toime maksa ja närvirakkudele. Tihashein on peamine komponent tänapäeval kasutuses oleva taimse preparaadi Shosaikoto (SST) koostises, millega ravitakse nii hepatiiti kui ka maksafibroosi ja maksavähki. Ravimõju seisneb droogis sisalduva baikaliini kaitsvas toimes maksarakkudele.
On näidatud veel, et tihasheina juure vesitõmmis omab seenevastast toimet (näiteks kandidooside raviks) ja baikaliin, mis on puhastatud välja tihasheina juureekstraktist, omab loodusliku antibakteriaalset toimet toiduga levivate patogeenide vastu (Salmonella, Staphylococcus).
Tihasheinal teatakse olevat ka palavikku alandavat, spasme lõõgastavat, kootavat, uriinieritust soodustavat, röga lahtistavat, vere hüübimist kiirendavat toimet, kuid need toimed pole teaduslikult tõestatud.
Rahvameditsiinis hinnataksegi Baikali tihasheina juurt eelkõige tema põletikuvastaste omaduste tõttu; liiki võib kasutada seedetrakti põletike, aga ka allergiliste haiguste, näiteks heinanohu korral, või siis nahaärrituste, muuhulgas ekseemide ja nõgestõve raviks. Peale selle peetakse taime heaks vereringet parandavaks vahendiks.
Kasutamine aianduses
Metsikut taime meenutav püsik sobib hästi aasale, kust mesilased mett koguvad, kuid ka peenra eesserva ja loodusliku kujundusega püsikpeenrasse. Arvestada 1 m2 kohta 16 taime.
Vastunäidustused
Rinnaga toitmine ja rasedus. Tasub vältida madala vererõhu korral. Võib mõjutada vererõhku langetavate ravimite ja rahustite toimet.
Séez
Séez on vald (commune) asula Prantsusmaa kaguosas Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Savoia departemangus.