cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huno Rätsep
Elu- ja töökäik
Uurijana on Huno Rätsep tegelnud nii keeleajaloo kui ka tänapäeva keele uurimisega, kirjutanud põhjapanevalt eesti keele süntaksist ja sõnavarast, eesti keele uurimise ajaloost, sõnade etümoloogiast jpm. Tema sulest on ilmunud üle 120 teadusartikli, kaks monograafiat ja kaks eesti keele ajaloolise morfoloogia kõrgkooliõpikut. 1980. aastail juhtis Huno Rätsep kogu eesti keeleelu Emakeele Seltsi esimehena ja vabariikliku õigekeelsuskomisjoni esimehena. Ta kuulub rahvusvahelise ajakirja Linguistica Uralica toimetuskolleegiumi ja Eesti Soome-Ugri Komiteesse ning on Emakeele Seltsi ja Helsingis toimiva Soome-Ugri Seltsi (Société Finno-Ougrienne) auliige.
1998. aastal pälvis Huno Rätsep eesti keeleinimeste kõige mainekama autasu – F. J. Wiedemanni keeleauhinna.
Juhan Jüriste
Juhan Jüriste VR II/3 (kuni 1934. aastani Johannes Jürgenson) (vkj 16./28. veebruar 1897 Kaarepere vald, Palamuse kihelkond, Tartumaa – 16. märts 1962 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja Eesti NSV Ülemkohtu poolt 1962. aastal, Saksa okupatsiooni ajal Eestis toime pandud inimsusvastastes kuritegudes süüdimõistetu.
Juhan Jüriste (kuni 10.12.1934 perekonnanimi Jürgenson, aga sünnijärgne perekonnanimi Jürgensohn), eesnimi Juhan (kuni 15.12.1934 Johannes).
Elulugu
Johannes Jürgensohn sündis 28. (vkj 16.) veebruaril 1897 Tartumaa Palamuse kihelkonna Kaarepere vallas, lõpetas 1916. aastal Tartu kaubanduskooli.
Esimeses maailmasõjas
Johannes Jürgensohn mobiliseeriti Esimese maailmasõja ajal juulis 1916 sõjaväkke ja määrati 172. tagavara jalaväepolgu 11. roodu, mais 1917 suunati õppima 3. Kiievi lipnikekooli, mille lõpetamisel novembris 1917 ülendati ta lipnikuks ja läkitati seejärel 39. jalaväe tagavarapataljoni.
Eesti rahvusväeosade moodustamisel siirdus detsembris 1917 teenima Eesti Tagavara Jalaväepataljoni Tartusse ning määrati 5. roodu nooremohvitseriks. Demobiliseeriti veebruaris 1918, kui Saksa okupatsioonivõimud saatsid Eesti rahvusväeosad laiali.
Eesti Vabadussõjas
Johannes Jürgenson osales Eesti Vabadussõjas alates 7. detsembrist 1918 ohvitseride reservi 8. rühmas, 26. jaanuarist 1919 oli ta 3. Diviisi tagavarapataljoni kuulipildujate roodu nooremohvitser ning suunati koos rooduga rindele 2. Jalaväepolku, seejärel 7. Jalaväepolku, mille koosseisus võttis osa lahingutest Punaarmeega Lõuna-Eestis.
Oktoobris 1919 oli ta Peipsi laevastiku divisjoniülema käsutuses dessantsalga ülemana ja osales lahingutes Pihkva järvel ja Velikaja jõel, detsembris 1919 ülendati ta alamleitnandiks.
VR II/3, nr 301/11.06.1920 Tagawara pataljoni lipnikule Johannes Jakobi p. JÜRGENSON´ile hinnates wahwust, mis ülesnäitanud lahingutes – öösel 11.–12. oktoobril 1919 Pihkwa järwe ääres ja 13. oktoobril 1919 Welikaja jões.
Teenistus Eesti Vabariigis
Maist 1923 lähetati 3. Diviisi staapi, kus täitis õppekomando ülema kohuseid, veebruaris 1924 ülendati leitnandiks. Märtsis 1924 viidi üle 3. Diviisi staapi ja määrati õppekomando rühmaülemaks, aprillis 1925 nimetati staabikomando ülema kohusetäitjaks.
Juulist 1925 määrati ta Pärnu kaitseväeringkonna ülema kantselei ülemaks, aastatel 1926–1927 õppis sõjakoolis ohvitseride kursustel ning veebruaris 1931 ülendati kapteniks.
10. detsembril 1934 vahetas ta nimede eestistamise kampaania ajal võõrapärase perekonnanime Jürgenson asemele Jüriste ja 15. detsembril 1934 vahetaks eesnime Johannes Juhaniks.
Aprillis 1934 määrati ta Pärnu-Viljandi kaitseringkonna (mis 1937. aastal nimetati Pärnu-Viljandi sõjaväeringkonnaks) staabi II jaoskonna ülema 1. abiks, kellena teenis sügiseni 1940. Selle aja jooksul oli ta ka juunist 1936 kuni novembrini 1938 Pärnu-Viljandi kaitseringkonna staabi II jaoskonna ajutine ülem ning juunist 1936 kuni märtsini 1940 Viljandi garnisoni komandant. Oli Sakala Partisanide Pataljoni Ohvitseridekogu abiesimees ning Viljandi Garnisoni Ohvitseride Kasiino juhatuseliige, VRVÜ Viljandi osakonna sekretär, samuti Viljandi Garnisoni Ohvitseride Jahi-ja Kalastamisringi juhatuse liige. Pälvis Kotkaristi V klassi (1940). Pärast 1940. aasta juunipööret viidi Juhan Jüriste augustis 1940 üle Valga sõjaväeringkonna staabi II jaoskonna ülemaks ja määrati Valga garnisoni komandandiks. Nõukogude võimu poolt Eesti sõjaväe ning ka garnisonide likvideerimise tõttu vabastati J. Jüriste septembris 1940 Valga garnisoni komandandi kohustest ja viidi detsembris üle 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse staapi ülema käsutusse, kuid vabastati juba jaanuaris 1941 sõjaväeteenistusest. Pärast demobiliseerimist töötas ta Tartu hüdroloogiajaamas ning seejärel Tartu Linna RSN Täitevkomitee kommunaalosakonna hoone komandandi ja instruktorina.
Tartu koonduslaagris
1941. aastal pärast Teise maailmasõja lahingute algust Idarindel ja suvesõda astus Juhan Jüriste Tartu Omakaitsesse, kus ta 14. juulil 1941 määrati Tartu komandandi Friedrich Kure poolt Tartu koonduslaagri ülemaks, sama aasta augustis aga laagri valvemeeskonna ülemaks. Oktoobris 1941 allutati laagri valvekompanii 33. Kaitsepataljonile ning Juhan Jüriste määrati selle kompanii ülemaks.
Jaanuaris 1942 lahkus Juhan Jüriste sõjaväeteenistusest ning määrati Omakaitse Tartumaa maleva pataljoniülemaks Ahja vallas, kus teenis septembrini 1944, mis osales kevadel ja suvel 1944 lahingutes Nõukogude vägede vastu Peipsi rannikul Tartumaal.
Sügisel 1944 jäi ta Eestisse ning varjas end all Järvamaal Mustla külas, vahistati nõukogude julgeolekuorganite poolt 26. novembril 1960 ning 1962. aastal peetud avalikul kohtuprotsessil mõisteti Juhan Jüriste, Karl Linnas ja Ervin Viks (neist Linnas ja Viks tagaselja) süüdi Eesti NSV Ülemkohtu poolt 20. jaanuaril 1962, Saksa okupatsiooni ajal Eestis toime pandud inimsusvastastes kuritegudes.
Juhan Jüriste hukati 16. märtsil 1962 Tallinnas, tema matmispaik on teadmata.
Saaremaa vald
Saaremaa vald on vald Saare maakonnas. See hõlmab Saaremaad ja lähedal asuvaid väikesaari. See on Eestis suurima pindalaga kohalik omavalitsusüksus ning suurima rahvaarvuga vald Eestis. Valla keskuseks on maakonna ainuke linn Kuressaare.
Ajalugu
Saaremaa vald moodustati 2017. aasta haldusreformi tulemusel pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi 21. oktoobril 2017, mil ühinesid kõik senised Saaremaa kohalikud omavalitsused: Kihelkonna, Laimjala, Leisi, Lääne-Saare, Mustjala, Orissaare, Pihtla, Pöide, Salme, Torgu ja Valjala vald ning Kuressaare linn. Varem, 2014. aastal olid juba ühinenud Kaarma, Lümanda ja Kärla vald, kes soovisid algselt ühendvalla juures kasutada samuti Saaremaa valla nime, kuid otsustasid hiljem Lääne-Saare valla kasuks. Samal aastal ilmnes omavalitsusjuhtide kohtumisel, et ka teised Saaremaa vallad poleks liitumise vastu, ning juba 2015. aasta alguses alustasid tööd vastavad ühinemiskomisjonid. Kuigi 1. detsembril 2016 allkirjastatud ühinemislepinguga ei liitunud algselt Pöide vald, võttis Vabariigi valitsus piirkondliku komisjoni ettepaneku põhjal vastu otsuse ka see omavalitsus tulevase ühendvallaga sundühendada. Selle tulemusena otsustas Pöide valla volikogu samuti ühinemisläbirääkimistega liituda.
Juhtimine
Saaremaa valla täitevvõimu ehk vallavalitsuse juht on Saaremaa vallavanem, kelleks on alates 26. augustist 2022 Mikk Tuisk. Vallavanem täidab ka Kuressaare linnapea esindusrolli. Vallavalitsuses on lisaks vallavanemale veel neli abivallavanemat: Kaarel Tang (vastutusvaldkonnad ehitus, haldus, keskkond, majandus, planeering), Koit Voojärv (kultuur, sport, turism, turundus, teenuskeskused), Liis Juulik (arendus, järelevalve, kommunikatsioon, tugiteenused) ning Riina Allik (haridus, noorsootöö, sotsiaal).
Saaremaa valla esinduskogu ehk vallavolikogu koosneb 31 liikmest. Vallavolikogu esimees on Jaanus Tamkivi, aseesimees Kristiina Maripuu.
Valla eri piirkondade elanike huve kohalikul ja ülevallalisel tasandil esindavad osavalla- ja kogukonnakogud.
Asustus
Vallas on üks linn (Kuressaare), üheksa alevikku ja 427 küla. Peale valla keskuse on piirkondade keskustes (rasvases kirjas) moodustatud avalike teenuste osutamiseks ja haldamiseks teenuskeskused. Kaarma piirkonna teenuskeskus asub Kuressaare linnas.
Alevikud: Aste, Kihelkonna, Kudjape, Kärla, Leisi, Nasva, Orissaare, Salme, Valjala
Haridus
Saaremaa vallas on 18 üldharidust andvat õppeasutust, millest 16 on põhikoolid (sh üks hariduslike erivajadustega õpilastele) ja kaks põhikool-gümnaasiumid (sh üks mittestatsionaarset õpet andev). Peale selle tegutsevad valla territooriumil riigigümnaasium, erakool, kutsekool ja kolledž.
Põhikoolid
Aste Põhikool, Kaali Kool, Kahtla Lasteaed-Põhikool, Kihelkonna Kool, Kuressaare Hariduse Kool, Kuressaare Nooruse Kool, Kuressaare Vanalinna Kool, Kärla Põhikool, Leisi Kool, Lümanda Põhikool, Mustjala Lasteaed-Põhikool, Pihtla Kool, Salme Põhikool, Tornimäe Põhikool, Valjala Põhikool, Saaremaa Toetava Hariduse Keskus
Gümnaasiumid
Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium, Orissaare Gümnaasium
Riigigümnaasium
Saaremaa Gümnaasium
Kutsekool
Kuressaare Ametikool
Kõrgharidus
TTÜ Kuressaare kolledž
East St. Louis
East St. Louis on linn USA-s Illinoisi osariigis St. Clairi maakonnas. See asub Saint Louise linnastus Mississippi idakaldal Saint Louise linna vastas. 2020. aasta rahvaloenduse järgi on linnas 18 469 elanikku. 2010. aastal oli elanikke 27 006.
East St. Louise kohale rajati asula 18. sajandi lõpul. East St. Louise omavalitsus loodi 1861. aastal. Linnaõigused sai East St. Louis 16. veebruaril 1865. Linn kasvas tänu Saint Louise majanduslikule arengule kiiresti. Tippajal, 1950. aastal elas East St. Louises üle 82 000 inimese. Sel ajal oli see osariigis suuruselt neljas linn.
Sarnaselt paljude teiste Roostevöö kunagiste õitsevate tööstuslinnadega sai East St. Louis tugevalt kannatada 20. sajandi teisel poolel toimunud tööstuse ümberstruktureerimise ja sellega kaasnenud töökohtade vähenemise tagajärjel. 2010. aastaks oli linna elanike arv võrreldes 1950. aastaga vähenenud kolm korda ja 2020. aastaks üle nelja korra.
27. mail 1896 tabas East St. Louise ja Saint Louise piirkonda hävitav tornaado. Selles USA ajaloo ühes ohvriterohkeimas tornaados hukkus East St. Louises 118 ja Saint Louises 137 inimest.
1917. aasta mai lõpust kuni juuli alguseni toimusid East St. Louises ulatuslikud rassirahutused, milles hukkus hinnanguliselt 40–250 mustanahalist. Rahutused said alguse, kui valged vihastusid selle peale, et tehastes said tööd üha enam lõunaosariikidest pärit mustanahalisi.
2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 97,7% elanikest mustanahalised ja 1,2% valged. Umbes 43% elanikest elab allpool vaesuspiiri.
Orne'i departemangu haldusüksuste loend
Siin on toodud ära kõik Orne'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad L'Aigle, Alençon, Argentan ja Flers on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Alençoni ringkond
Alençon 1. kanton Alençon 2. kanton Alençon 3. kanton Carrougesi kanton Courtomeri kanton Domfronti kanton La Ferté-Macé kanton Juvigny-sous-Andaine'i kanton Le Mêle-sur-Sarthe'i kanton Passais' kanton Sées' kanton
Argentani ringkond
Argentan-Ida kanton Argentan-Lääne kanton Athis-de-l'Orne'i kanton Briouze'i kanton Écouché kanton Exmesi kanton La Ferté-Frêneli kanton Flers-Lõuna kanton Flers-Põhja kanton Gacé kanton Le Merlerault' kanton Messei kanton Mortrée kanton Putanges-Pont-Écrepini kanton Tinchebray kanton Trun' kanton Vimoutiersi kanton
Mortagne-au-Perche'i ringkond
L'Aigle-Ida kanton L'Aigle-Lääne kanton Bazoches-sur-Hoëne'i kanton Bellême'i kanton Longny-au-Perche'i kanton Mortagne-au-Perche'i kanton Moulins-la-Marche'i kanton Nocé kanton Pervenchèresi kanton Rémalardi kanton Le Theili kanton Tourouvre'i kanton
Ancistrodon
Ancistrodon on järgnevate maoperekondade taksonoomiline sünonüüm:
Nuiasõda
Nuiasõda (soome keeles Nuijasota, rootsi keeles Klubbekriget) oli aastatel 1596–1597 Rootsi Kuningriigis (tänapäeva Soome aladel) aset leidnud talupoegade ülestõus, mille peamised põhjused olid koormiste suurendamine, veel alistamata rahva vastupanu ja väline ärgitamine.
Ülestõusu nimi tuleneb sellest, et talupojad olid relvastatud erinevate nüride relvadega (nt kaikad, koodid ja nuiad), sest neid peeti kõige tõhusamateks relvadeks tugevalt soomustatud vaenlase vastu. Väikemaaomanike käsutuses olid ka mõõgad, mõned tulirelvad ja kaks suurtükki. Nende vastase Klas Flemingi väed koosnesid professionaalsetest, korralikult relvastatud ja soomustatud sõduritest.
Sõda
pisi|Langenud talupoegadele pühendatud mälestustahvel 1595. aasta jõululaupäeval algas esimene ülestõus, mis oli küll algul edukas, kuid suruti peagi ratsaväe poolt maha. 1596. aasta detsembris algas Nuiasõda ja talupojad võitsid hulga kokkupõrkeid jalaväega. Klas Fleming alustas läbirääkimisi vaherahu sõlmimise asjus, millega nõudis ka talupoegade juhi Jaakko Ilkka alistumist. Ilkka põgenes, et vältida enda üles andmist, ja sõduritepoolse tagaajamise tulemusel hajus talupoegade vägi laiali. Järgneva kahe kuu jooksul tapeti neist vähemalt 1500. Koos Jaakko Ilkkaga hukati 1597. aasta 27. jaanuaril veel viis mässujuhti.
Ülestõusu viimane osa
pisi|Nuiasõja mälestusmärk Pohjanmaa kesk- ja põhjaosa uueks kuberneriks määratud Israel Laurinpoika plaanis küll mässu toetada, kuid otsustas Flemingi vastu astumise asemel põgeneda. Juhita talupojad alustasid Flemingi vastu lahingut 1597. aasta 24. veebruaril. Rohkem kui 1000 neist tapeti ja 500 võeti vangi.
Ülestõusunud olid peamiselt Soome talupojad Pohjanmaa, Põhja-Häme ja Savo maakonnast. Neid sündmusi võib vaadelda kui osa suuremast kuningas Sigismundi ja hertsog Karli vahelisest võimuvõitlusest.
Pärand
Ajaloolane ja fennomaan Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen käsitleb oma teoses "Nuijasota, sen syyt ja tapaukset" (1857–1859) talupoegi kui vabaduse ja õigluse eest võitlejaid. Üks Soome esimesi ajaloolisi romaane, Fredrika Runebergi teos "Sigrid Liljeholm" (1862) kirjeldab naiste saatust Nuiasõja ajal. Albert Edelfelti maal "Põletatud küla" (1879) kujutab kalju taha peituvat naist, last ja vanameest ning taamal põlevat küla.
Poeet Kaarlo Kramsu ülistas ülestõusnuid ja kurtis nende lüüasaamise üle "Runoelmias" (1887) ilmunud patriootilistes poeemides nagu "Ilkka", "Hannu Krankka" ja "Santavuoren tappelu". Pärast 1918. aasta Soome kodusõda on arutelus rõhutatud hertsog Karli (hilisem kuningas Karl IX) rolli ülestõusule õhutamises (nagu on leidnud Pentti Renvall oma 1949. aasta töös "Kuninkaanmiehiä ja kapinoitsijoita Vaasa-kauden Suomessa"). Lisaks arvatakse, et ülestõusu juured asusid sotsiaalses ebaõigluses ja klassivõitluses (nagu on väitnud Heikki Ylikangas oma 1977. aasta töös "Nuijasota").
Nuiasõda taaskehastatakse igal aastal Kavalahti skaudilaagris. Telesaates "Suured soomlased" valisid vaatajad Jaakko Ilkka 75. kohale.
Tartu Valla Spordikool
Tartu Valla Spordikool on spordikool Tartu maakonnas Tartu vallas Lähte alevikus. Kooli direktor on Agu Laas.
Koolis õpetatakse kuut spordiala: korvpall, võrkpall, kergejõustik, maadlus, suusatamine ja vibulaskmine.
Jõesaar (perekonnanimi)
Jõesaar on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jõesaar 505 inimesel (220 mehel ja 285 naisel). Perekonnanimede levikult oli Jõesaar meeste puhul 250. ja naiste puhul 192. kohal.
2022. aastal arvati perekonnanimi Jõesaar välja levinud nimede seast, sest selle kandjate arv oli langenud alla 500. Seega lubati nimevahetajatel seda taas perekonnanimeks võtta.
Nimede eestistamisel anti Jõesaar uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Ambos, Ansmann, Artuur, Baranov, Braun, Brunn, Dreverk, Egorov, Eslon, Hahndorf, Hammermann, Holst, Holts, Ipserman, Itra, Ivan, Ivanov, Jaakson, Jagonov, Jaksman, Jankovits, Jansen, Järgens, Jeeger, Jeeser, Jentson, Jeser, Jõesberg, Jõespark, Jõgibert, Johanson, Juhanson, Juhkentaal, Juntson, Jurberg, Jürgens, Jürgenson, Juurmann, Kilder, Kirsch, Korn, Kristov, Krutob, Lammas, Lekk, Leotjev, Makkar, Matsmann, Mihkelis, Milk, Mirjam, Moisar, Obukakk, Õiger, Oinas, Peil, Praun, Prausen, Puhtsit, Puunverk, Reiners, Rõmmelmann, Saharov, Schmidt, Schönberg, Seersant, Sims, Siro, Smid, Sommer, Sooberg, Steinbach, Teegelmann, Tegelmann, Tennison, Tiidenberg, Titemberg, Titsenberg, Viitmann ja Zimmer.
XXL.EE
AS XXL.EE (varasema nimega AS Pennu) oli Eesti infotehnoloogiaettevõte, mis tegutses aastatel 1990–2002. Ettevõte oli Tallinna börsi nimekirjas.
AS Pennu
1994. aasta teisel poolel alustati oma kaubamärgi all arvutite kokkupanemist ning 1995. aasta lõpuks moodustas Pennu kaubamärgi all kokku pandud arvutite müük 1/4 ettevõtte kogumüügist. Ettevõtte peamised eestimaised konkurendid olid Microlink ja Astrodata ning lisaks välismaised tuntud arvutitootjad.
1996. aasta septembris noteerib AS PCT esimese tehnoloogiaettevõttena oma aktsiad Tallinna börsi lisanimekirjas:
1997. aasta märtsis laekus Pennu Computer Technologyle (PCT) aktsiaemissioonist 19 miljonit krooni, mida firma kasutas peamiselt liisingutegevuse ja kinnisvaraprojekti arendamiseks ning finantspositsiooni tugevdamiseks. Asutati tütarettevõte PCT Liisingu AS, mis pakkus klientidele võimalust liisida arvutus- ja kontoritehnikat nii kapitali- kui ka kasutusrendi vahendusel.
1997. aastal oli AS PCT aastakäive 140,4 mln krooni ja puhaskasum 6,35 mln (vastavalt 9 miljonit eurot ja 0,41 miljonit eurot). Aastaga toodeti enam kui 5000 personaalarvutit.
1998. aastal lõi PCT 15 miljoni kroonise aktsiakapitaliga ühisfirma Järve Kinnisvarahoolduse AS, millest 79% kuulus PCT Groupile. Firma ehitas Järvevana teele 5 korruselise büroohoone.
1999. aasta kevadel plaanis PCT lisakapitali kaasamise investorite käest ja ettevõtte uue juhataja Arho Anttila sõnul oleks ettevõttel arengukava järgimiseks vaja lisakapitali 3 miljonit krooni. Sama aasta suveks loobus PCT enamikust Eestis asuvatest arvutimüügisalongidest (Viljandi, Pärnu, Tartu), alles jääb vaid Tallinna salong.
AS XXL.EE
pisi|Priit Vaikmaa, XXL.ee portaali kaasasutaja (1999) Augustis 1999 ostis Pennu Computer Technology Group (PCTG) aktsiate vahetuse teel internetifirma OÜ Internetivärav XXLi (osanikud Martin Villig, Priit Vaikmaa, Kristjan Vaga, Siim Viidu), mis haldab kaubamärke Zero ja XXL. AS PCT võtab uueks ärinimeks AS XXL.EE, mille põhitegevuseks on edaspidi arvutitootmine, digitaalmeedia ja interaktiivsed infoteenused ehk internetivärav. «Pennu ümbernimetamine XXL.EE-ks ja ümberdefineerimine internetifirmaks on julge ja riskantne otsus, mille eest tema omanikele ja juhtidele tuleb au anda,» ütles MicroLinki juhatuse esimees Allan Martinson.
2000. aasta suveks müüb XXL.EE kõik mitte internetiäridega seotud tegevused (arvutisalongid, arvutitootmise, PCT Liisingu) ja keskendub tarkvaraarenduse ärile. Tehingutest saadud raha kasutab XXL.EE varasemate pangalaenude osaliseks kustutamiseks.
XXL.EE veebi- ja tarkvaraarenduse osakond on loonud veebilahendusi mitmele Eesti tuntud ettevõttele: Saku Õlletehas, SEB (internetiportaal), Starman, Estonian Air (internetibroneeringute süsteem), e-Kindlustuse (hilisema IIZI) portaal, City24.ee (kinnisvaraportaal) jmt. Tarkvaraosakonna tegevus laieneb kiiresti Läti ja Leedu turule ning töötajate arv kasvab 75 inimeseni.
2002. aasta jaanuaris teatas XXL.EE börsile, et internetiäri uued suunad olid kasumlikud, kuid kasum ei olnud piisavalt suur selleks, et katta varem, arvutitootmise aegu, võetud pangalaene. Ettevõtte tegevuse jätkumise finantseerimiseks toimunud läbirääkimised on lõppenud edutult ja ettevõtet ootab pankrot.
Meiji
Meiji võib tähendada järgmist:
Lorenzo Colombo (autosportlane)
Lorenzo Colombo (Legnano, 13. september 2000) on Itaalia võidusõitja.
Kart ja Vormel 4
Sündis Milano provintsis Legnanos ja alustas konkurentsitasemel võistlemist Itaalia kardisõidu meistrivõistlustel 2009. aastal. 2012. aastal sõitis ta 60 minikategoorias, võitis National Easykart Trophy ja saavutas Itaalia meistrivõistlustel kolmanda koha.
Järgmisel aastal kirjutab ta Itaalia meistritiitli ümber, kuid läheb edasi Bhaitechi meeskonda. Hooaeg osutus väga positiivseks – kaheksa poodiumit kahe võiduga, esimene Adrias ja teine ​​hooaja viimasel võistlusel Monzas. Ta lõpetab hooaja kolmandal kohal, esimesest Marcus Armstrongist 30 punkti taga. Samal aastal osales ta osalise kohaga ADACi Vormel 4 Meistrivõistlustel taas Bhaitechi meeskonnaga ja Euroformula Openil koos Hispaania meeskonnaga Campos Racing.
Vormel Renault
2018. aastal debüteeris Colombo Vormel Renault Eurocupil koos JD Motorsport meeskonnaga. Hooajal võitis ta kaks pole-positsiooni ja viis poodiumit, saavutades meistritiitli kuuenda koha, olles Rookie arvestuses Christian Lundgaardi ja Logan Sargeanti järel kolmas. Järgmisel aastal jätkas ta selles kategoorias, siirdudes koos Matteo Nannini ja Victor Martinsiga Hollandi MP Motorsport meeskonda. Ta võitis kolm võitu, kaks Paul Ricardil ja teise Spa-Francorchampsil, saavutades sõitjate edetabelis neljanda koha.
2020. aastal jätkab ta Vormel Renault’s ja naaseb koos Vicky Piriaga Bhaitechi meeskonnas. Pärast algava hooaja raskusi õnnestub Colombol Hockenheimringil leida oma selle hooaja esimene võit. Meistrivõistlused lõpetab Paul Ricardi kaksikvõidu, tagades sellega edetabelis viienda koha.
Vormel 3
2021. aastal valis Campose meeskond ta Vormel 3 meistritiitlit jooksma. Pärast rasket algust, ka tänu vähevõistlevale meeskonnale, saabus pöördepunkt Budapesti ringis, ta startis teisena, edestas poolel sõidul Jonny Edgarit. ja vallutas võistluse liidrikoha, mida hoiab kuni finišijooneni, pärast autasustamist karistatakse teda Turvaauto taga tehtud vea eest viie sekundiga, kaotades sellega võidu ja poodiumikoha. Järgmisel nädalavahetusel Belgias saavutas tema kategooria esimene võit vihmasajus, sõit domineeris esimesest kuni viimase ringini, jõudes finišisse teise Jak Crawfordi ees enam kui kolmeteistkümne sekundiga. Venemaal saab ta kuuenda koha, mis võimaldab tal koguda 32 punkti ja viieteistkümnenda koha üldarvestuses.
Novembris 2021 osaleb Colombo koos Charouz Racing Systemi meeskonnaga Valencias 2022. aasta Vormel 3 hooaja kollektiivkatsetel.
WEC
2022. aastal palkas Colombo Prema meeskonda, keda toetas Iron Lynx, et sõita 2022. aasta FIA World Endurance Championship. Itaallane jagab Oreca 07 endise Vormel 2 piloodi Louis Delétrazi ja endise Vormel 1 piloodi Robert Kubicaga.
Juhan Peedimaa
pisi|Juhan Peedimaa Juhan Peedimaa (sündinud 9. mail 1975) on eesti ettevõtja.
Elukäik
Juhan Peedimaa sündis Vello ja Mare Peedimaa (neiupõlvenimi Valgma) peres. Isa Vello Peedimaa on Eesti majandusteadlane ja ettevõtja.
1993. aastal asutas ta kujundusfirma Triip, millest hiljem sai Ecoprint.
2000. aastal õppis ta Austraalias Wollongongi Ülikoolis kultuurikorraldust. Austraalias hakkas Peedimaa õppimise kõrvalt surfama ja tuli purjelauasõidus 2002. aastal Eesti meistriks. Järgmistel aastatel võistles ta Team Extreme'i meeskonnas Formula Windsurfingu maailmasarjas.
Alates 2002. aastast on ta olnud ettevõtluses aktiivne ökoloogiliste tehnoloogiate arendaja, rakendaja ja seminaridel esineja. Võitnud ettevõtetega korduvalt Eesti aasta keskkonnategija konkursi ja olnud ka Euroopa Komisjoni keskkonnakonkursi finalist.
Aastatel 2012–2013 sõitis ta koos Sven Mansbergiga mootorratastel ümber maailma.
Isiklikku
Ta harrastab lohesurfi, tennist ja golfi.
Juhan Peedimaa on abielus. Peres on kaks tütart ja poeg.
Tannil Kriisa
Tannil Kriisa (21. november 1866 Kokemäe – 24. veebruar 1940) oli eesti orelimeister, üks vendadest Kriisadest, firma "Orelimeistrid vennad Kriisad" asutajaid.
Juhan Peedimaa
Kirjeldus
Aprillis 2012 alustasid Sven Mansberg ja Juhan Peedimaa mootorratastel ümbermaailmareisi. Ümbermaailmareis toimus UNICEF-i Eesti Rahvuskomitee (United Nations Children's Fund UNICEF Estonian National Committee) egiidi all. Reisi motoks oli “Life is a gift”. Teekond koosnes neljast osast.
Tannil Kriisa
Ta sündis Haanja vallas Kokemäe külas Miku talus Peeter Kriisa kolmest pojast noorimana ning õppis Koke vallakoolis. Oreliehitusega hakkas ta katsetama juba varases nooruses: esimene orelivile valmis 12-aastaselt. Esimene täielikult tema ehitatud orel oli koduorel-positiiv väikesele Pressi algkoolile.
Tannili eestvõttel loodi koos vendade Jakobi ja Juhaniga firma "Orelimeistrid vennad Kriisad". 1886. aastal valmis esimene kirikuorel Misso kogudusele.
Juhan Peedimaa
Blogi
Ümbermaailmareisi kajastab blogi (Reisi blogi).
Tannil Kriisa
Tannil ja Alvine Kriisal sündis Kokemäel neli poega: Eduard, Aksel, Rudolf ja Harry.
Kolme venna ühistööna valmisid kirikuorelid kuni 1930. aastate alguseni. Pärast seda jäi põhikoormus Tannili ning ta nelja poja kanda.
Tannil Kriisa on maetud Rõuge vanale kalmistule. Tema haud on kultuurimälestis.
Monona maakond
Monona maakond (Monona County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Onawa.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9243.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kaupo Kaljuste
Kaupo Kaljuste (sündinud 15. detsembril 1981 Tallinnas) on endine eesti jäähokimängija.
Aastatel 2011-2013 mängis ta Norra klubis Kongsvinger Knights.
Protseduraalne programmeerimine
Protseduraalne programmeerimine ehk protseduuriline programmeerimine (inglise procedural programming) on programmeerimise stiil, mis rõhutab programmi jaotamist alamprogrammideks (protseduurideks ja funktsioonideks). Selles mõttes sarnaneb see funktsionaalse programmeerimisega, kuid tegemist on siiski imperatiivse lähenemisega, täpsemalt on tegemist struktureeritud programmeerimise edasiarendusega. Protseduuride kasutamine võimaldab koodi kergesti taaskasutada, tarvitamata selleks goto-lausendeid.
Terminit "protseduraalne programmeerimine" kasutatakse sageli imperatiivse programmeerimise sünonüümina.
Mereväe Rist
pisi|Mereväe Rist Mereväe Rist on Eestis ametkondlikult välja antav teenetemärk. Märki antakse välja 11. septembrist 1998.
Vancouveri Eesti Selts
Vancouveri Eesti Selts (lühend VES; inglise keeles Vancouver Estonian Society) on Kanadas Vancouveris tegutsev Kanada eestlaste selts.
VESi esimees on Thomas Pajur.
VESi allorganisatsioonid:
Seersant (perekonnanimi)
Seersant on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Seersandi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Jõesaar, Luhaäär, Seerme ja Sillat.
Truuta vald
Truuta vald (saksa keeles Gertrudenhof) oli vald Võrumaal Urvaste kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Urvaste vallaga.
MyHits Awards 2018
pisi|MyHits Awards 2018 plakat MyHits Awards 2018 oli popmuusikaüritus ja auhinnagala, mis toimus Tallinnas Saku Suurhallis 3. novembril 2018.
Õhtut juhtisid Indrek Vaheoja ja Kristel Aaslaid.
Windows Update
Windows Update on Microsofti tasuta hooldus- ja tugiteenus Windowsi operatsioonisüsteemidele. Teenus pakub tarkvara värskendusi ja muudatusi operatsioonisüsteemi vigade ning jõudluse parandamiseks. .
Regina-Film
Regina-Film oli 1923 Tartu fotograafi Jakob Sildniku eestvedamisel asutatud Eesti filmitootmis ettevõte.
Ettevõte jõudis toota kaks filmi:
Trompetservik
Trompetservik (Pleurotus cornucopiae) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on söödav.
Õhuväe teeneterist
pisi|Õhuväe teeneterist Õhuväe teeneterist on Eestis ametkondlikult välja antav teenetemärk.
Märki antakse välja 12. aprillist 2007.
Helena Virt
pisi|Helena Virt [[Ringvaade (saade)|Ringvaate Eesti Laulu salvestusel ansambli Loss Paranoias koosseisus Foto: Ave Maria Mõistlik, 4. veebruar 2012 ]] Helena Virt (sündinud 30. aprillil 1983 Põlvas) on eesti laulja.
2002. aastal lõpetas ta Põlva Ühisgümnaasiumi ja 2006. aastal Tartu Tervishoiu Kõrgkooli bioanalüütikuna.
Jätkab õpinguid Tartu Ülikoolis rahvatervishoiu magistrantuuris.
Muusikaalased saavutused
Võruvisioon 2002 - Grand prix; A-kategooria laureaat;
Raimond Valgre nimeline festival 2002 - A-kategooria parim naislaulja;
Karaoke Maailmameistrivõistlused 2005 - kümne parima naislaulja hulgas;
Telesaate "Karaokeäss 2006" võitja;
Karaoke Maailmameistrivõistlused 2006 - 4. koht.
Olev-Andres Tinn
Olev-Andres Tinn (sündinud 14. jaanuaril 1973) on eesti roheliste vaadetega poliitik.
Ta on erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige. Ta oli 2013. aastal Tallinna linnapeakandidaat roheliste poolt.
Pro Kapital Grupp
AS Pro Kapital Grupp (varasema nimega AS Pro Kapital) on 1994 asutatud Eesti kinnisvaraettevõte. Ettevõtte aktsiad on noteeritud Tallinna börsil.
Ettevõttel on Eestis, Lätis, Leedus ja Saksamaal kokku 106 töötajat.
Ettevõtte eestvõttel valmis näiteks 1997 Tallinnas Kristiine Keskus ja T1 kaubanduskeskus.
Kreek
pisi Kreek ehk kreegipuu (Prunus insititia) on roosõieliste sugukonna ploomipuu perekonda kuuluv liik või hariliku ploomipuu alamliik (Prunus domestica insititia).
Erkki Toivanen
pisi|Erkki Toivanen (2009) Erkki Matti Toivanen (18. mai 1938 Kuopio – 21. juuli 2011 London) oli eesti päritolu Soome ajakirjanik ja publitsist.
1968 sai Toivanen tele- ja raadiodiktoriks. 1968 hakkas ta Yle korrespondendiks ja saatejuhiks ning kuni 1972 töötas ta välisuudiste toimetajana. Elu jooksul kommenteeris ta nelja Eurovisiooni lauluvõistlust (1977, 1978, 1982 ja 1987) ning juhtis 8 järjestikuste suveolümpiamängude (1972–2000) kajastamist Soome televisioonis. 1987–94 töötas ta Yle TV1 uudistereporterina ja 1995–2000 erikorrespondendina.
Tema elukaaslane oli Lääne-India päritolu mänedžer Lennox Walker. Varasemast abielust sündis Toivasel tütar.
Kambja vald (täpsustus)
Kambja vald on olnud mitme üksteisele järgneva valla nimi:
Plast (linn)
Plast (vene Пласт) on linn Venemaa Tšeljabinski oblastis, Plasti rajooni keskus.
Asula tekkis 19. sajandil kullakaevurite külana, 1940 sai linnaõigused.
Suusakuurort
thumb|280px|Maailma suusakuurordid riigiti
Suusakuurort on suusatamiseks, lumelauaga sõitmiseks ja muude talispordialade jaoks välja töötatud kuurort. Euroopas on enamik suusakuurorte suusapiirkonnas asuvates või sellega külgnevates linnades või külades – mägine ala, kus on suusarajad (suusajäljed) ja suusatõstukisüsteem. Põhja-Ameerikas on tavaline suusapiirkondade esinemine linnadest kaugel, nii on suusakuurordid harilikult sihtotstarbelised kuurordid, sageli selleks spetsiaalselt ehitatud ja iseseisvad, kus suusatamine on peamine tegevus.
Asukohad
thumb|400px| Maailma suusakuurortide kaart (interaktiivne kaart) Suusakuurorte leidub nii põhja- kui ka lõunapoolkeral kõigil mandritel peale Antarktise. Need asuvad tavaliselt mägedel, kuna nende jaoks on vaja suurt nõlva. Samuti peavad nad saama vähemalt 50 cm lund (välja arvatud juhul, kui kuurort kasutab kuivi suusanõlvu).
Suusakuurorte on väga tihedalt Alpides, Põhja-Ameerika lääne- ja idaosas ning Jaapanis. Neid leidub ka Andides, siin-seal Kesk-Aasias ning Austraalias ja Uus-Meremaal.
Suusakuurortide, mis pole siseruumides (vähemalt üks suusatõstuk väljas), äärmised asukohad:
1978. aasta Qomi meeleavaldus
1978. aasta Qomi meeleavaldus oli Pahlavi dünastia-vastane meeleavaldus 9. jaanuaril 1978 Qomis Iraanis. See sai alguse kaks päeva varem riigi ühes suuremas ajalehes Ettela'at ilmunud artiklist "Iraan ja punane ja must kolonisatsioon". Artiklis solvati Iraani Islamivabariigi hilisemat asutajat Rūḩollāh Khomeynīt, keda kutsuti India Sayyidiks.
Suusakuurort
Tüübid
thumb|[[Mzaar Kfardebiani suusakuurort Liibanonis]] Suusakuurorte on liigitatud järgmiselt:
1978. aasta Qomi meeleavaldus
Sündmused hakkasid arenema, kui usukoolid 7. jaanuaril kinni pandi, järgmisel päeval suleti ka turud ning üliõpilased hakkasid kogunema usujuhtide kodude juurde. Rahvamassid kogusid meeleavalduseks tänavatele 9. jaanuaril ning sündmused muutusid vägivaldseks, kui šahh Moḩammad Reẕā Pahlavī väed protestijate laialiajamiseks teravmoona kasutasid. Hukkus 5–300 meeleavaldajat.
Suusakuurort
Teenused
thumb|See Austria [[Zauchensee pilt näitab suusaradu, mida teenindavad gondeltõstuk, eemaldatav tooltõstuk ja köisraudtee. Lumehange vältimiseks on lumetara; ning laviinitornid ja laviinitõkked laviinide riski maandamiseks]] thumb|[[Jasná suusakuurort Slovakkias]] thumb|[[Cerro Catedrali suusakuurort Argentinas]] thumb|Suusakuurordid võivad asuda ka [[vulkaanil, nagu see Sitsiilias Etnal]] thumb|[[Gambarie, suusakuurort Messina väina kohal]]
Suusapiirkondades on tähistatud suusateed, mida nimetatakse jooksudeks, jälgedeks või suusaradadeks. Suusapiirkondades on tavaliselt üks või mitu tooltõstukit suusatajate kiireks mäetippu viimiseks ja erinevate radade ühendamiseks. Lühikestel nõlvadel saab kasutada ka pinnatõstukeid (tavaliselt algajate mägedel või jänku nõlvadel). Suuremad suusapiirkonnad võivad suusapiirkonnas pikemate vahemaade transportimiseks kasutada gondeltõstukeid või õhutramme.
Suusapiirkondades on harilikult vähemalt elementaarsed esmaabivahendid ja mingisugune suusapatrulliteenus, mis tagab vigastatud suusatajate päästmise. Suusapatrull vastutab harilikult reeglite täitmise, ohtude märkimise, üksikute radade sulgemise (kui on olemas piisav oht) ja ohtlike osalejate eemaldamise eest piirkonnast.
Mõni suusakuurort pakub öömajavõimalust ka nõlvadel, sisse- ja väljapääsud võimaldavad külalistel suusatada otse ukse taha. Suusakuurortides on sageli muid tegevusi, näiteks mootorsaaniga sõitmine, kelgutamine, saanisõit, koerarakendiga sõitmine, uisutamine, sise- või välisujumine ning kümblustünnid, mängutoad ja kohalikud meelelahutusvõimalused, nagu klubid, kinod, teatrid ja kabareed.
Après-ski (prantsuse: pärast suusatamist) on mõiste meelelahutusest, ööelust või seltskondlikest üritustest, mis toimuvad spetsiaalselt suusakuurortides. Need pakuvad kuurordikülastajatele naudingut ning pakuvad lisaks suusatamisele ja lumelauasõidule ka midagi teha. Kultuur sai alguse Alpidest, kus see on populaarseim ja kus suusatajad peatuvad päeva viimasel võistlusel sageli baarides, kandes samal ajal kogu suusavarustust.
Ehkki sõna ski on tuletatud vanapõhja keele sõnast skíð norra keele kaudu, tuleneb prantsuse keele valik tõenäoliselt sellise tegevuse varajast populaarsusest Prantsuse Alpides, millega see siis seotud oli.
Keskkonnamõjud
Kuurordiarendamise protsess on suusatööstuse sünnist alates edasi arenenud. Kui suusatööstuse majanduslik roll kasvas, on kuurordi arendamise keskkonnaprobleemid looduslikule ökosüsteemile ka keskkonnakoormust põhjustanud, sealhulgas mägijärvede ja -ojade veetase ning elusloodus. Mugavused ja taristu, nagu raudbetoonhooned, suusatõstukid, gondlid, juurdepääsuteed, parklad ja raudteed, on aidanud kaasa mägipiirkondade linnastumisele.
Kuurordi arendamise esmane (otsene) mõju
Viimastel aastatel on lumekahurite kasutamine lume hulga vähenemise tõttu suurenenud. Hea kvaliteediga lume saamiseks segatakse lume valmistamise käigus veega tolmu või baktereid, moodustades paremaid lumehelbeid. Vähe sellest, et kunstlume tootmine on kulukas ja kulutab suures koguses vett, kuid mõnikord on lumetegemise protsessi jaoks vaja veehoidlate loomist. Lumekahurid jaotavad suure osa veest ebaloomulikult üle maa ja lükkavad looduse tärkamise hiliskevadeks, takistades kasvu ja jättes suusarajad paljaks. Piisava liigvee korral võib maalihete ja laviinide tõenäosus olla drastiliselt suurem.
Kuurordi arendamise teisene (kaudne) mõju
Hotellide, korterite ja muude eluhoonete jaoks vajalik ruum on kasvatanud teede ja hoonete poolt hõivatud ruumi hulka. Kui suur hulk inimesi vajab spetsiaalseid vee-, kanalisatsiooni- ja elektrisüsteeme, on vaja palju ehitustöid. Juurdepääsuteed ja soola kasutamine põhjustavad suusakuurortides esinevat suurt erosiooni. Mõnel juhul tuleb elanike nõudmiste rahuldamiseks kasutada looduslikke järvi või rajada veehoidlad. Mägipiirkondade linnastumine on suurendanud mitteläbilaskva pinna ruumi ja takistab vee loomulikku voolamist pinnasesse, mille tulemuseks on häiritud veekogu ja soovimatu koha erosiooni võimalik põhjus. Lõpuks tuleb suusatõstukite ehitamisel kujundada ja kuivendada selle tööjoon ning püloonide jaoks tuleb maha panna suured betoonplokid. Kui püloone ei asetata ettevaatlikult, võib see kahjustada pinna taimestikku.
Võru raad
Võru rae koosseisu kuulusid bürgermeister ja kolm raehärrat. Raad tegutses Võru raekojas.
Monroe maakond (Iowa)
Monroe maakond (Monroe County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Võru raad
Raehärrad
...
Monroe maakond (Iowa)
Maakonna halduskeskus on Albia.
Ajalugu
Maakond moodustati 17. veebruaril 1843.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7970.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Hollywood Hills (laul)
"Hollywood Hills" on Soome pop-rokkansambli Sunrise Avenue laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
See laul oli Saksa raadiojaamades 2011. aasta enim esitatud laul, seda mängitati ligi 50 000 korda.
"Hollywood Hills" oli ka Rootsi raadiojaamades enim esitatud laul.
Mariann Kallas
Mariann Kallas (sündinud 17. aprillil 1949) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik
Mariann Kallas õppis aastatel 1965–1969 Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis kunstnik-koloristiks ning on seejärel lõpetanud Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1982. aastal.
Gallia Aquitania
Aquitania hõimud
14 keldi hõimu ja 20 akvitaani hõimu hõivasid Püreneede põhjaosa ja Cemmenuse maast ookeanini, ümbritsetuna kahest jõest: Garumna (Garonne) ja Liger (Loire). Suured hõimud on loetletud selle lõigu lõpus. Siin oli rohkem kui 20 hõimu akvitaane, kuid nad olid väikesed ja neil puudus maine; enamus hõimudest elas ookeani ääres, samas teised ulatusid sisemaale ja Cemmenuse mägede tippudeni, kuni tektosaagideni.
Nime Gallia Comata kasutati sageli Kaugema Gallia 3 provintsi määramiseks, nimelt Gallia Lugdunensis, Gallia Belgica ja Aquitania, sõna-sõnalt 'pikakarvaline Gallia', mille vastand oli Gallia Bracata 'pükstes Gallia', mõiste tulenes Gallia Narbonensise bracae ('retuusid', põhja 'barbarite' kohalik kostüüm).
Enamik akvitaanide Atlanti rannikust oli liivane ja lahja; seal kasvas hirss, kuid teiste toodete suhtes oli see mittetulus. Sel rannikul oli ka laht, mis oli tarbellide valduses; nende maal olid külluslikud kullakaevandused. Suure koguse kulda võis kaevandada minimaalse refineerimisega. Selle piirkonna sisemaal ja mägismaal oli parem pinnas. Petrokoridel ja bituriigidel olid peened rauatööd; kadurkidel olid linavabrikud; ruteenidel ja gabaalidel olid hõbedakaevandused.
Straboni sõnul olid akvitaanid rikas rahvas. Luerius, arvernide kuningas ja Bituituse isa, kes sõdis Maximus Aemilianuse ja Dometiusega, olla olnud nii erakordselt rikas ja ekstravagantne, et kord sõitnud ta vankril üle tasandiku, loopides siia-sinna laiali kuld- ja hõbemünte.
Roomlased kutsusid hõimurühmi pagusteks. Need olid organiseeritud suuremateks superhõimurühmadeks, mida roomlased kutsusid civitasteks. Need haldusrühmad võeti hiljem roomlaste poolt üle nende kohaliku kontrolli süsteemi.
Aquitaniat asustasid järgmised hõimud: agesinaalid, ambiliaadid, anagnuudid, arvernid, auskid, autobroogid, basabokaadid, belendid, berkoraadid, bergerrid, bipediimid, kadurkid, kambolektrid, kampoonid, kokossatid, konsorannid, kubid, eluid, elusaadid, gabaalid, latusaadid, lemovitsid, manduubiused, moneesid, nitiobriigid, onobrisaadid, oskvidaadid, oskvidiaalid, petrokorid, petrogotid, piktoonid, rutenid, ruteenid, santonid, sassumiinid, sediboniaadid, sennatid, sibüllaadid, sottiatid, sukkassid, tarbellid, tolosaanid, uliaarud, vasseid, vellaadid, vellaviused, venamid, venetid, vibiskid, vornaadid.
Gallia Aquitania ja Rooma
Gallia rahvusena ei olnud loomulik üksus (Caesar eristas tõelisi galle (Celtae), belge ja akvitaane). Et kaitsta teed Hispaaniasse, aitas Rooma Massaliat (Marseille) piirihõimude vastu. Selle sekkumise järel vallutasid roomlased aastal 121 eKr selle, mida nad hakkasid kutsuma Provincia või 'provints'. Provincia ulatus Vahemerest Genfi järveni ja sai hiljem tuntuks kui Narbonensis, selle pealinn oli Narbo. Osa piirkonnast langeb kaasaegsesse Provence'i, mis ikka meenutab Rooma nime.
Peamine võitlus roomlaste vastu (58–50 eKr) tuli Julius Caesari vastu Vercingetorixi alluvuses Gergovia lahingus (arvernide linn) ja Alesia lahingus (manduubiuste linn). Gallide väejuht tabati Alesia piiramisel ja sõda lõppes. Caesar hõivas ülejäänud Gallia, õigustades oma vallutust mängides Rooma mälestustel keltide ja germaanlaste jõhkratest rünnakutest üle Alpide. Itaaliat kaitsti nüüd Reinil.
Caesar nimetas Aquitaniaks kolmnurgakujulise territooriumi ookeani, Püreneede ja Garonne'i jõe vahel. Ta võitles ja alistas nad peaaegu täielikult aastal 56 eKr pärast Publius Licinius Crassuse sõjaliselt ärakasutamist keldi liitlaste abiga. Uued mässud tekkisid niikuinii kuni aastani 28-27 eKr, kus Agrippa saavutas suure võidu Aquitania gallide üle aastal 38 eKr. See oli kolmest ülalmainitust väikseim piirkond, pärast mida lisas Augustus maid Loire jõeni, koos gallide aristokraatia nõukoguga. See ümberkorraldamine toimus pärast aastal 27 eKr läbi viidud rahvaloendust, mis põhines mõnede allikate järgi Agrippa tähelepanekutel keele, rassi ja kogukonna kohta. Siit alates moodustas Aquitania koos Narbonensise, Lugdunensise ja Belgicaga Gallia ja sai keiserlikuks provintsiks. Aquitaniat juhtis endine preetor ja seal ei olnud leegione.
thumb|left|[[Hadrianuse sesterts, leitud Burdigala lähedalt Garonne'ist 155./56. aasta pKr laevavrakist]]
Veelgi rohkem kui Caesar rõhutab Strabon, et põlised akvitaanid erinesid teistest gallidest mitte ainult keele, institutsioonide ja õiguse poolest ("lingua institutis legibusque discrepantes"), vaid ka kehamaalingute poolest, pidades neid lähedaseks ibeeridele. Augustuse kehtestatud halduspiirid, mis hõlmasid nii tõelisi keldi hõime kui ka põliseid akvitaane, jäid muutumatuks kuni Diocletianuse uue halduskorralduseni (vaata allpool).
Arvernid sõdisid sageli roomlaste vastu 200 000 – 400 000 mehega. 200 000 võitles Quintus Fabius Maximus Aemilianuse ja Domitius Ahenobarbuse (Domitianus) vastu. Arvernid mitte ainult ei laiendanud oma riiki kuni Narbo ja Massalia piirideni, vaid nad olid ka hõimude isandad kuni Püreneedeni ja kuni ookeani ja Rhenuseni (Rein).
Hiline Rooma keisririik ja läänegoodid
Varajane Rooma Gallia jõudis lõpule 3. sajandi lõpus. Väline surve süvendas sisemisi nõrkusi ja Reini piiride hooletussejätmine tingis barbarite sissetungi ja kodusõja. Juba mõnda aega valitses Galliat, ka Hispaaniat ja Britanniat, eraldi keisrite liin (alates Postumusest). Siiski ei olnud seal liikumist iseseisvuse saavutamiseks. Püüdes päästa keisririiki, korraldas Diocletianus provintsid aastal 293 ümber, rajades Gallia lõunaosas Diocesis Viennensis, kuhu kuulusid endised Gallia Aquitania ja Gallia Narbonensis. Samal ajal jaotati Aquitania kolmeks: Aquitania Prima keskusega Avaricum Biturigum (Bourges), Aquitania Secunda (keskus: Burdigala; hilisem Bordeaux) ja Aquitania Tertia, rohkem tuntud kui Novempopulania ("üheksa rahva maa"), keskusega Elusa (Eauze). Novempopulania pärines Caesari poolt algsele Aquitaniale seatud piiridest, kes hoidsid mingisugust eraldi identiteeditunnet (Veruse missioon Roomas oli suunatud eraldi provintsi nõudmisele). Pärast seda ümberkorraldamist oli Gallias stabiilsust ja suuremat mõjukust. Aastast 395 põhjustas keisririigi jagunemine ida- ja läänevalitseja vahel taas Reini piiri unarussejätmist, mida peegeldab Gallia prefekti üleviimine Arelaati (Arles).
5. sajandi alguses tungisid Aquitaniasse germaanlastest läänegoodid. Keiser Honorius andis läänegootidele maad Aquitanias. Mõnede allikate kohaselt olid need konkreetsed läänegoodid Rooma föderaadid ja Honorius tegutses neid autasustades hospitalitas põhimõtte alusel (s.o. Rooma õiguslik raamistik, mille kohaselt pidid tsiviilelanikud andma sõduritele majutust). Kuid aastal 418 moodustati Novempopulania ja Aquitania Secunda osadest iseseisev Läänegootide kuningriik. Kindral Aëtiuse surm (454) ja läänevalitsuse kasvav jõuetus lõid võimuvaakumi. 460. ja 470. aastatel tungisid läänegoodid Rooma territooriumile idas ja aastal 476 loovutati viimane keiserlik valdus Aquitania lõunaosas läänegootidele. Läänegootide kuningriik laienes hiljem üle Püreneede ja Ibeeria poolsaarele.
Aastast 602 moodustus Frangi-Rooma eliidi alluvuses endises läänegootide kantsis Edela-Aquitanias iseseisev Vaskoonia hertsogkond (s.o. piirkonnas, mis sai hiljem tuntuks kui Gaskoonia).
Katinka Hosszú
Katinka Hosszú (sündinud 3. mail 1989 Pécsis) on Ungari ujuja, kolmekordne olümpiavõitja ja 26-kordne maailmameister. Teda tuntakse "ujumise Raudse Leedina".
Seitsmel korral on ta nimetatud Ungari aasta naissportlaseks (aastatel 2009, 2013–2017 ja 2019). Aastatel 2014, 2015, 2016 ja 2018 on FINA valinud ta aasta naisujujaks. Aastatel 2013, 2014, 2016 ja 2019 on ta valitud Euroopa aasta naisujujaks.
Isiklikud rekordid
Seisuga 31. märts 2018
Maailmarekordid
Katinka Hosszú on püstitanud pikal rajal kokku kaks maailmarekordit (<FONT COLOR=Purple>seisuga 1. august 2017</FONT>), millest üks 200 m kompleksujumises ja üks 400 m kompleksujumises.
Katinka Hosszú on püstitanud lühirajal kokku 18 maailmarekordit (<FONT COLOR=Purple>seisuga 31. märts 2018</FONT>), millest kaheksa 100 m kompleksujumises, viis 200 m kompleksujumises ja kolm 400 m kompleksujumises ning üks 100 m seliliujumises ja üks 200 m seiliujumises.
Elmore'i maakond (Alabama)
thumb|Elmore'i maakonna kohtumaja Wetumpkas
Rudolf Meier
Rudolf Meier (23. juuni 1939 – 17. juuli 2018) oli Šveitsi poksija.
Elmore'i maakond (Alabama)
Elmore'i maakond (Elmore County) on maakond USA-s Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Wetumpka ja suurim linn Millbrook.
Rudolf Meier
Meier oli kokku kümnekordne Šveitsi meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1962–1964 ja 1967–1973.
Meier osales raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.