cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Nature of Love: A Theology
Armastuse tähendus Uues Testamendis
Uue Testamendi järgi mõistetud armastuse prototüüp on Nygreni järgi Jumala ilmutatud agaape. See peab olema spontaanne, motiveerimatu, arvestuseta ja tingimusteta. Jumala armastamine on täielik pühendumine ja allumine.
Nygren ja armastus Jumala vastu
Armastuses Jumala vastu ei saa olla soovimist ega sõprust. Soovimine teeks Jumalast inimese soovi rahuldamise vahendi. Sõprus eeldaks võrdsust Jumala ja inimese armastuse vahel. See käsitus leiab Uues Testamendis vähemalt osalist kinnitust. Neid agaapeteoloogia aspekte, mida pühakiri ei toeta, ei saa pidada adekvaatsele armastuseteoloogiale olemuslikuks. Kristliku armastuse algupära ja eripära kätkeb Nygreni järgi Jeesuse sõnades: "Armasta oma vaenlasi!" Jeesus ise tegi seda, olles patuste kaaslane. Suure tähtsuse omistab Nygren ka Jeesuse ütlusele, et ta pole tulnud kutsuma õigeid, vaid patuseid. Ta leiab selles kinnituse oma vaatele, et loodutes pole väärtust, mis motiveeriks Jumala armastust. Jumal otsib patust ja tahab teda võtta oma kaaslusse. See näitab Nygreni meelest kristluse fundamentaalset erinevust judaismist.
Agaape ja Jeesus
Nygren usub, et tema veendumust toetab kõige paremini kirjakoht: "Ma ei ole tulnud kutsuma õigeid, vaid patuseid." (Mk 2:17)
Nygren jätab mainimata konteksti. "Aga minge ning õppige, mis see on: Ma ei taha ohvrit, vaid halastust! Jah, ma ei ole tulnud kutsuma õigeid, vaid patuseid!" (Mt 9:13) Nende sõnadega viitab Jeesus selgelt Vanale Testamendile: "Sest ustavus on see, mida ma tahan, mitte ohver" (Ho 6:6). Siis ka Vana Testamendi Jumal teeb tegemist patustega. Ja Matteuse järgi tuleb välja, et Jumalal on tahtmine, eeros. Tema tahtmine nõuab teistelt tegusid. Jumalal on soov, et meie armastaksime. Aga Nygreni järgi inimesed ei suuda armastada.
Jeesuse tähendamissõnad
Nygren leiab, et eriti tähendamissõnad toetavad tema agaapeteoloogiat, rääkides motiveerimatust armastusest. Need on tähendamissõna kadunud pojast, tähendamissõna töötegijaist viinamäel, tähendamissõna külvajast ja tähendamissõna südametust sulasest.
Aga need ei toeta Nygreni agaapeteoloogiat. Kadunud poja loos ei tee isa kõike, et taastada kaaslust pojaga. Otsustav on poja otsus tagasi tulla. Ja isa lohutab ustavat poega, tuletades talle meelde tema pärandust. Pärandus jääb talle ustavuse tõttu. Kui Nygren oleks võtnud tähendamissõnad kadunud lambast ja tähendamissõna kadunud rahast, siis tal oleks olnud rohkem alust väita, et sellel, keda otsitakse, pole mingit rolli selles, et ta leitakse. Nähtavasti ta vältis neid lugusid sellepärast, et sealt tuleb selgelt välja, et kaotatu väärtus motiveerib otsijat. Piibli arusaama järgi on seesmine väärtus ka millelgi muul peale Jumala.
Viimamäe töötegijate loos ei saa keegi tasu, ilma et ta oleks midagi teinud.
Külvaja loo puhul ignoreerib Nygren Jeesuse selgitust: "Mis mõõduga teie mõõdate, sellega mõõdetakse ka teile" (Mk 4:24) Kas jüngrite armastus teiste vastu peaks motiveerima neid evangeeliumi levitama või mõõt, millega Jumal õnnistab, on motiveeritud.
Südametu sulane antakse lõpuks piinajate kätte. Sulase halastamatus motiveeris kuninga reaktsiooni.
Nygren ei viita tähendamissõnale halastajast samaarlasest, mida paljud kristlased peavad kristliku armastuse mõistmiseks otsustavaks. Selles ütleb Jeesus, et ligimese olukord (ohver) motiveerib õige inimese (samaarlase) armastust. See, et need, kellel näiliselt on kaaslus Jumalaga, ei armasta agaapega, kahjustab Nygreni teesi. See, kellel ei ole kaaslust, näitab agaape loomust. Kui eeros on motiveeritud armastus, siis tähendamissõnad ütlevad, et Jumala armastus võtab mõnikord eerose kuju. Kui eeros sisaldab armastust väärtusliku vastu, siis Jumal armastab inimesi vähemalt osaliselt sellepärast, et Jumal väärtustab inimesi rohkem kui lambaid ja linde (Mt 6:26, 10:31, 12:12; Lk 12:7,24). Eeros on Uues Testamendis olemas. Jeesus käskis püüelda hüve poole, näiteks: "Aga otsige esmalt Jumala riiki ja tema õigust, siis seda kõike antakse teile pealegi!" (Mt 6:33) "Taevariik on põllusse peidetud aarde sarnane" (Mt 13:44), nagu eriti hinnaline pärl (Mt 13:46).
Agaape ja Pauluse kirjad
Nygren usub, et kõige rohkem toetavad tema käsitust Pauluse kirjad.
Paulus ja armastus iseenese vastu
Nygren jätab Pauluse vaatest armastusele midagi välja. Näiteks ütleb ta, et Paulus on vastu kõigele, mida võib nimetada iseenese armastamiseks: armastus ei otsi omakasu (1Kr 13:5). Aga Paulus toetab tervet armastust iseenese vastu ja nimetab seda isegi agaapeks: "Nõnda peavad mehedki armastama oma naisi nagu iseenese ihu. Kes oma naist armastab, armastab iseennast. ... Igal juhul armastagu ka igaüks teie seast oma naist nii nagu iseennast, aga naine kartku meest!" (Ef 5 28,33) Nygren ütleb, et Paulus saab õigesti aru, et Jumalat ei mõjuta see, mida loodud vastuseks tema armastusele teevad. Aga Pauluse järgi inimesed mõjutavad ja motiveerivad Jumalat: "Igaüks andku nii, nagu ta süda on lubanud, mitte nördinult või sunnitult, sest Jumal armastab rõõmsat andjat." (2Kr 9:7)
Paulus ja inimese vastus Jumalale
Nygreni järgi leiab Paulus, et inimese vastus Jumalale ei sisalda armastust. Õige inimlik vastus on usk, ja "armastus Jumala vastu" ongi usk. Agaape ei ole inimesele võimalik. Kui Jumal ja agaape on viimselt üks, siis ei jää kohta sõltumatule inimlikule armastusele Jumala vastu. Aga Paulus räägib inimese agaapest: "Aga kui keegi armastab Jumalat, selle on Jumal ära tundnud." (1Kr 8:3) "Ent me teame, et neile, kes Jumalat armastavad, laseb Jumal kõik tulla heaks - neile, kes on tema kavatsuse kohaselt kutsutud." (Rm 8:28) „Mida silm ei ole näinud ega kõrv kuulnud ja mis inimsüdamesse ei ole tõusnud - selle on Jumal valmistanud neile, kes teda armastavad.” (1Kr 2:9)
Tõeline ja vale armastus
Nygren eelistab Pauluse kirju, sest Paulus ei erista tõelist ja vale agaapet, vaid kasutab seda sõna alati tõelise armastuse kohta. Ent ka Paulus kasutab seda sõna mõnikord teisiti (2Tm 4:10) ja teeb vahet (Rm 12:9, 2Kr 8:8, 2Kr 6:6). Ka teised Piibli autorid räägivad mõnikord valest ja kohatust agaapest (1Jh 2:15, Jh 3:19). Seega agaape ei tulene ainult Jumalast. Uus Testament räägib õigest ja valest armastusest vähe. Võib arvata, et sõnavalikut mõjutas kreeka filosoofia. Oord nõustub sellepärast, et pole mõtet Augustinuse kombel rääkida õigest ja valest armastusest ning kästud ja mittekästud armastusest, ent Nygreni põhjendus, et Paulust pole kreeka armastusfilosoofia mõjutanud, pole veenev.
Agaape ja Johannese kirjutised
Johannese kirjutised räägivad veel rohkem Nygrenile vastu.
Jumal on agaape
Ainuke Johannese ütlus, mida Nygren pooldab, on "Jumal on agaape". See sobib Nygreni teoloogiasse, sest see on mitmeti tõlgendatav. Ju siis Johannes mõtleb sellega midagi muud kui Nygren. Nygren näeb Johannese jutus armastusest raskusi. Näiteks kui Johannes ütleb, et Jumal on armastus ja loodud armastavad Jumalat, siis on siin kahemõttelisus. Johannes nõustub sünoptiliste evangeeliumide ideega agaape vastastikusest, kuid ei ole jumalaarmastusest rääkides Pauluse kombel ettevaatlik.
Johannes ja philia
Agaape sisaldab Johannesel ka vastastikust armastust Jumala kogukonnas, millest Paulus palju ei räägi. Nygren ei mööna, et ka sõprusarmastus on kristlik, vaid püüab philia't agaape sisse mahutada: agaape on armastuse kaaslus. Johannes ei räägi siin üleüldisest armastusest kõikide teiste vastu, mida Nygren pooldab armastuse ainsa vormina, vaid erilisest armastusest, mis näitab, et kristlased on tõesti armastava Lunastaja õpilased. Seega ei mõista Johannes agaape all päris sama, mida Nygren. Veel enam, Johannes räägib ka Jumala eerosest: "Kui keegi armastab mind, küll ta peab minu sõna, ja minu Isa armastab teda" (Jh 14:23), "Isa armastab mind seepärast, et ma annan oma elu, et seda jälle tagasi võtta" (Jh 10:17).
Johannes ja armastus Kolmainsuses
Johannes ütleb, et Jumal armastab igavesti Kolmainsuses. Jeesus ütleb Isa poole palvetades: "sa oled mind armastanud enne maailma rajamist" (Jh 17:24). Isa armastusest poja vastu räägivad ka Jh 3:35, 5:20 ja 15:9. Ent kui Isa armastab Poega, siis ei saa armastus olla agaape Nygreni mõttes, sest Nygreni järgi armastatakse agaapega ainult patuseid ja väärtusetuid. Nygren tunnistab, et kui Isa armastus Poja vastu on agaape prototüüp, siis on see eeros. Oordi arvates ei tohiks öelda, et Jumaluse sees on agaape, vaid agaapet tuleks näha armastava vastusena kurjale. Tuleks öelda, et Kolmainsuse sees on teised armastuse vormid. Nygren jõuab järeldusele, et Johannesel on agaape ja eeros segunenud. Ta peab Johannese juttu metafüüsiliseks: Johannes saab agaapest valesti aru. Oord leiab, et Nygren ise saab valesti aru.
Agaape, eeros ja philia Uues Testamendis
Piiblis on peale agaape kohal ka eeros ja philia.
Ubiad
Ubiad on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas Chełmieci vallas. Ubiad asub Nowy Sączist umbes 8 km põhjas ja Krakówist ligikaudu 68 km kagus.
Biograafiad (Sc)
Biograafiad (Sc) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Sc".
Rohukedrik
Rohukedrik (Euthrix potatoria) on liik liblikaid kedriklaste sugukonnast rohukedriku perekonnast.
Tiibade siruulatus on 45–65 mm.
Rohukedrikud talvituvad röövikutena, kes liiguvad maapinnal, lumes ja lumepinnal. Glütserooli suurendamisega veres kaitsevad nad end külma eest.
Liigi levila on Euroopas.
2017. aasta sügisel esitati rohukedrik üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks.
Maris Järva
pisi|Maris Järva/Sky Plus Maris Järva (neiupõlvenimega Üksti; sündinud 25. märtsil 1984 ) on Sky Plus hommikuprogrammi raadiosaatejuht alates 2011. aastast.
Maris Järva abiellus 2013. aastal endise maadlusmeistri Argo Järvaga ning 2015. aastal sündis neil tütar Marliis.
Simmering
Seal asub Viini keskkalmistu ja Püha Karl Borromäuse kalmistukirik.
Soosaare mõis
Soosaare mõis (saksa keeles Soosaar) oli rüütlimõis Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Mõis asutati 17. sajandil. 1790. aastal omandas Soosaare mõisa Õisu Siversi liini Friedrich Wilhelm von Siversi pärijate kokkuleppel Reinhold Heinrich von Sivers (1768–1820). 1859. aastal läks pärijate kokkuleppel Soosaare mõis Karl Magnus Adolph Ernst von Siversi (1765–1830) ainuomandisse, kuid Liivimaa õuekohtu otsusega lks Soosaare mõis testamendita pärimise korras Reinhold Heinrich von Siversi pärijate ühisomandisse. 1869. aastal, Karl Magnus Adolph Ernst von Siversi surma järel läks Soosaare mõis tema pärijate ühisomandisse ja seejärel Karl von Siversi pärijate kokkuleppel läks Soosaare mõis Robert Heinrich Magnus von Siversi ainuomandisse. 1918. aastal päris Soosaare mõisa Robert Heinrich Magnus von Siversi seaduslik pärija, poeg Karl Edward John Nikolai von Sivers.
1919. aasta maareformiga Soosaare mõis võõrandati Herbert von Siversilt. pisi|Soosaare mõisa peahoone varemed 1929. aasta suvel Soosaare endine omanik ei soovinud enam maad enda käes rendil pidada. Ilma omavalitsuse arvamist küsimata planeeriti endisele mõisnikule von Sieversile 200-hektariline maa-ala. Selle peale andsid maatahtjad protesti põllutööministeeriumile. Von Sieversi talu planeeriti ümber ja muist põldu anti asunikkudele ja endisele omanikule anti sood juurde. Von Sievers sai 4 asundustalu sooparanduse eriotstarbeks.
Mõisahoone
Soosaare mõisa ühekorruseline väike kivist peahoone on ehitatud arvatavasti 19. sajandi keskpaiga kandis. Peahoone on pikka aega tühjalt seisnuna rüüstatud ning lagunenud.
Ģirts Valdis Kristovskis
Ģirts Valdis Kristovskis (sündinud 19. veebruaril 1962 Ventspilsis) on Läti poliitik, paljukordne ja kauaaegne minister.
Ta lõpetas 1984. aastal Riia Polütehnilise Instituudii ehitusinsenerina ja kaitses 1998 Läti Ülikoolis magistrikraadi õigusteaduses.
Kristovskis on meistersportlane odaviskes. Ta on Läti kergejõustikuliidu president ja Läti Olümpiakomitee liige.
Kristovskis on abielus Läti rahvusteatri näitleja Ilse Rudolfega. Neil on kaks last Ieva ja Emilia.
1989–1994 oli Kristovskis Riia ja Ventspilsi linnanõukogu liige. Ta oli ka Läti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja seimi 5.–8. ja 10. koosseisu liige. 1991–1993 oli ta Läti kaitseliidu Zemessardze staabiülem.
Ta on olnud Läti siseminister alates 3. augustist 1993 kuni 28. oktoobrist 1994, mil ta tagasi astus, ja kaitseminister 26. novembrist 1998 kuni 9. märtsini 2004.
Kanderakett
pisi|[[Rahvusvaheline kosmosejaam|Rahvusvahelise kosmosejaama juurde suunduv kanderakett Sojuz startimas Bajkongõri kosmodroomilt]]
Ģirts Valdis Kristovskis
1993–1998 kuulus Kristovskis erakonda Läti Tee, 1998–2008 kuulus erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK, 2008. aastast kuulub Kodanikeühendusse, mille asutajaliige ja juht ta oli. Paremtsentristlik Kodanikeühendus võitis 2010. aasta Läti parlamendivalimised ja 3. novembril 2010 sai ta Valdis Dombrovskise teises valitsuses välisministriks.
Kanderakett
Kanderakett on rakett, mida kasutatakse lasti toimetamiseks Maa pealt maailmaruumi. Kanderakett tõuseb õhku kosmodroomil olevalt stardiplatvormilt. Tavaliselt on lastiks orbiidile viidav tehiskaaslane, kuid kosmoselennud võivad olla ka suborbitaalsed või sellised, mis võimaldavad kosmoselaeval lahkuda Maa orbiidilt.
Kanderakettidel, eriti orbitaalsetel, on kaks kuni neli astet. Astmetel on tavaliselt oma kütusepaak ja mootor ning tühjaks saanud astmed visatakse kanderaketi küljest ära.
Vasila mõis
Vasila mõis (saksa keeles Wasila) oli Holstre mõisa kõrvalmõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Kanderakett
Kanderakettide liigid
pisi|[[Ukraina kanderakett Zenit-2 on stardiks valmis]]
Ühekordselt kasutatavad kanderaketid on mõeldud ainult üks kord lasti orbiidile viima ning võivad atmosfääri sisenedes hävida. Mitu korda kasutatavad kanderaketid on projekteeritud nii, et neid oleks võimalik pärast lendu taastada ning järgmistel lendudel uuesti kasutada. Praegu on ainus kanderakett, mis on sisaldanud mitu korda kasutatavaid osi, kosmoselennuk Space Shuttle. SpaceX töötab välja korduvkasutatavaid rakette Falcon 9 ja Falcon Heavy ning on teinud ka oma esimesed lennud. Mitteraketipõhised kosmoselennuviisid on ikka veel planeerimisjärgus.
Ģirts Valdis Kristovskis
Kohe pärast valitsuse moodustamist avaldas läti skandaalne ajakirjanik Lato Lapsa Kristovskise kirjavahetuse erakonnakaaslase arsti Slutsisega, kes kirjutas, et ei suudaks ravida venelasi nii nagu lätlasi, ning Kristovskis vastas talle: «Nõustun sinu hinnangu ja nägemusega.» Parlamendi opositsioon algatas Kristovskise vastu umbusaldushääletuse, mis kukkus läbi: Kristovskist toetasid tema 51 koalitsioonikaaslast ning vastu olid 36 opositsiooniliiget venemeelsest Koosmeele Keskusest ja parempoolsest koalitsioonist Parema Läti eest.
Kanderakett
Kanderakettide liigid
Kanderakette kategoriseeritakse ka orbiidile toimetatava kasuliku lasti kaalu järgi. Näiteks rakett Proton suudab Maa-lähedasele orbiidile tõsta 22 000 kg. Neid võib liikidesse jagada ka astmete arvu järgi. Edukalt on lennutatud kuni viieastmelisi rakette ja on ka mitmeid kavandeid ühe astmega orbiidile jõudvatest sõidukitest. Kanderakettide küljes kasutatakse ka tihti lisarakette, mis võimaldavad rohkem lasti orbiidile viia.
Ģirts Valdis Kristovskis
Kristovskise ametiaeg ministrina lõppes 25. oktoobril 2011 pärast erakorralisi 2011. aasta Läti parlamendivalimisi, millel Ühtsus kaotas senisest 33 kohast seimis 13 ja ka Kristovskist ei valitud seimi liikmeks.
Kanderakett
Kanderakettide liigid
Teised tihti mainitud parameetrid on kasutaja ja valmistaja. Näiteks Euroopa Kosmoseagentuur vastutab Ariane 5 raketi eest. Paljusid kanderakette peetakse ajalooliselt sarnasteks varasemate rakettidega, näiteks Ariane raketiseeria uusim rakett on Ariane 5.
Pesanäkk
Pesanäkk (Anthrenus scrophulariae) on nahanäklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Algselt oli tema elupaigaks Euroopa, Lähis-Ida ja Nearktis, kuid nüüd on levinud üle maailma. Pesanäki vastsed toituvad loomsest koest ja kahjustavad vaipu, villa, tekstiili ja ka näiteks muuseumieksponaate. Täiskasvanud toituvad nektarist ja õietolmust.
Kirjeldus
Täiskasvanud pesanäkk on ovaalse kujuga ja 2,5–3,8 mm pikkune. Tema pea on must ja enamasti eesrindmikuga varjatud. Tal on 11 segmendilised tundlad, millest 3 viimast moodustavad nuia. Kattetiivad ja rindmik on samuti mustad ning kaetud valgete ja punakate või oranžide soomustega.
Emane pesanäkk muneb 30–60 muna, mis kooruvad 10–20 päeva pärast. Munad on väikesed, valget värvi ja kinnituvad pindadele.
Vastsed on pruuni värvi. Viimases arengujärgus on vastne 2,5–5,5 mm pikkune, punakas-pruuni värvi ja kaetud tumedate karvadega. pisi|right|Pesanäki vastne
Elutsükkel
Täiskasvanud pesanäkid toituvad õietolmust ja nektarist. Looduses munevad emased näiteks loomade pesadesse, mesilastarudesse ja surnud loomade peale. Sisetingimustes munevad riietele, vaipadele, muuseumisäilikutele ja muudele loomset või taimset päritolu esemetele.
Pesanäki vastsete toit on loomset päritolu. Nende areng kestab toatemperatuuril 66 päeva, mille jooksul nad läbivad 6 arengujärku ja seejärel nukkuvad. Nukuna veedavad nad 7–15 päeva. Valmik puhkab vastse nahas umbes 18 päeva ja muutub alles siis aktiivseks, et toituda ja paarituda.
Majanduslik tähtsus
Pesanäki vastsed hävitavad muuseumieksponaate, tekstiile, vaipu, kangaid, tekitades neisse auke. Lisaks võivad nad põhjustada dermatiiti, kui inimese nahk puutub kokku vastsekestadega.
Transnistria sõda
Transnistria sõda (Moldovas ja Rumeenias tuntud ka kui Moldova-Vene sõda ) oli 2. novembril 1990 Transnistrias puhkenud relvakonflikt Moldova ja separatistlike Transnistria vägede vahel. Konflikti algusaega loetakse juba 1990. aasta novembrisse, (kui Moldova veel Nõukogude Liidu osa oli) mil toimus esimene lahing poolte vahel, kuid esialgu püsis lahingutegevus haruldane ning piiratud. Konflikt eskaleerus aktiivseks sõjategevuseks 1992. aasta märtsis ning lõppes sama aasta juulis relvarahu kehtestamisega, mis siiani kestab. Sõja ühel poolel osalesid Moldova jõud, nagu äsjaloodud Moldova sõjavägi, politsei ja Moldovale truud riigiinstitutsioonid. Teisel poolel osalesid Transnistria-meelsed jõud, nagu Transnistria vabariiklik kaardivägi ja omakaitse. Venemaa toetas sõjas Transnistria separatiste algul kaudselt, saates vabatahtlikke ja uuskasakad mässulisi toetama, ning hiljem otseselt, kui 1992. aastal Vene 14. armee konflikti separatistide toetuseks sekkus.
Transnistria sõja järel sõlmitud vaherahu garanteeris Transnistria de facto iseseisvuse kindlustumise ning Vene mõju säilimise Dnestri vasakkaldal. Transnistria jaoks on tegemist riikliku iseseisvussõjaga ja sõda mängib suurt rolli kohalikus identiteedis – sõja mälestusmärgid on igal pool üle tunnustamata riigi. Samuti on Transnistria püsimajäämine võimaldanud Venemaal hoida rahuvalvajad tänapäevase Moldova piirides, praegu püsib regioonis umbes 1500 Vene sõdurit.
Ajalugu
pisi|vasakul|[[Separatism|Separatistism 1990. aastate esimeses pooles Moldovas (märgitud rohelisega)]]
Eellugu
Pärast seda, kui Moldova Rahvarinde poolt kontrollitud Moldaavia NSV Ülemnõukogu kuulutas rumeenia keele 1989. aastal riigikeeleks, teatasid etniliselt ülejäänud Moldovast erinevad Dnestri vasakkalda Transnistria ja lõunapoolne Gagauusia soovist Moldovast eralduda. Separatistlikud jõud korraldasid Ribnitas (3. aprill 1989), Tiraspolis (jaanuar 1990) ja Tighinas (1. juuli 1990) rahvahääletused, mille tulemusi kasutati omariikluse legitimiseerimiseks. Tiraspoli parteikomitee juhiks valitud Igor Smirnovi eesistumisel korraldati 2. septembril erakorraline kongress Tiraspolis, kus kuulutati välja Moldaavia NSV-st (aga mitte Nõukogude Liidust) eraldiseisev Dnestri-äärne Moldaavia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik.
Värskelt väljakuulutatud liiduvabariigi võimud asusid Dnestri vasakkalda aladel kiiresti omariiklust organiseerima. Tehti teadvustustööd kohalike seas oma võimu legitimiseerimiseks, värbata kohalikke omakaitsesse ning piirati ümber kohalikke Moldaavia NSV keskvõimule truuks jäänud riigiinstitutsioone, kuni need olid valmis alla andma.
Konflikti algus
Teisel novembril 1990 okupeerisid Transnistria võimud Dubăsari linna kohtuhoone ja politsei, mis vallandas esimese ohvritega lõppenud lahingu. Dubăsari ülevõtmisel sai surma kolm inimest. Dnestri vasakkaldal baseeruv Nõukogude 14. armee, kus teenis ka palju kohalikke mehi, näitas ka vaikset sümpaatiat iseseisvuspüüdluste poolt. 1991. aasta kevadeks oli kokkupõrked moldovlaste ja vasakkalda separatistide vahel tavaliseks muutunud. Konfliktid juhtusid mitmetes eri linnades ja piirkondades ning hoogustus propaganda, mis lõhestas ja vastandas jõe kahte kallast. Laias plaanis saatis edu Transnistria võimusid – kevade lõpuks oli peaaegu kogu Dnestri vasakkallas ning isegi mitu paremkalda asulat separatistide käes, sealhulgas peamiselt venekeelne Tighina, mille ajaloolisesse kindlusesse 14. armee oma baasi rajas.
Chisinau keskvõimud palusid olukorda sekkuda Nõukogude võimul. Keskvõimu palve peale oli Gorbatšov valmis Moldaavia NSV piiride puutumatust garanteerima, allkirjastades 22. detsembril määruse Moldaavia jagamatusest, kuid seda vaid tingimusel, et Moldova jääb Nõukogude Liidu osaks. Samuti nõudis Gorbatšov eeldusena 1989. aasta keeleseaduse tühistamist. Sisuline Nõukogude võimu tegevus aga toetas separatiste, kes samuti pöördusid 10. aprillil 1991 NSVL Ülemnõukogu esimehe poole palvega eraldada Transnistria Moldaavia NSV võimu alt. Samuti olid huvitatud Nõukogude võimu säilimisest separatistlikud võimud – kui Moldova keskvõim boikoteeris Nõukogude Liidu 1991. aasta referendumi, siis Transnistria võimu all olevatel aladel viidi referendum läbi.
Augustiputši ajal üritasid Nõukogude väed kehtestada Moldovas sõjaväelist eriolukorda, kuid keskvõim tühistas sõjaväe dekreedi. 27. augustil kuulutas Moldova end iseseisvaks, keelustas Moldaavia Kommunistliku Partei ning arreteeris riigipöörajaid toetanud Igor Smirnovi. Sellele eelnes aga 25. augustil Transnistria Moldaavia Vabariigi iseseisvuse väljakuulutamine, mis kuulutati välja eesmärgiga nõrgestada Moldova võimekust kogu riigi eest iseseisvust välja kuulutada. Smirnovi arreteerimise tõttu korraldas tööliste ametiühing raudteeblokaadi, mis halvas Moldova majanduse. Separatistidega hädas olev Moldova asus oktoobrist enda relvaväge looma, aga allus ka survele ja vabastas Smirnovi. Vasakkaldale tagasi jõudnud Smirnov valiti detsembris Transnistria presidendiks. 1. detsembril 1991 kuulutas Transnistria pärast iseseisvusreferendumi, (milles 97,7% iseseisvust pooldas) end Moldovast iseseisvaks.
Konflikti eskaleerumine sõjaks
Konflikt arenes sõjaks 1992. aasta märtsis, mil Transnistria võimud alustasid sõjalist keskvalitsusele truuks jäänud süstemaatilist hõivamist. Kasakad koos Transnistria omakaitsega vallutasid 1. märtsil (päev enne Moldova ÜROsse ametlikku vastu võtmist) Dubăsari rajooni politseikeskuse, võttes 34 politseiniku pantvangi. Keskvõimule truuks jäänud politseiüksused ja riigiinstitutsioonid taandusid Cocierisse, mis kujunes Moldova tugipunktiks vasakkaldal. 3. märtsil tegid kasakad katse Cocierit vallutada, aga edutult. Pantvangikriis motiveeris Moldova presidenti Mircea Sneguri tegutsema ning ta autoriseeris Moldova sõjaväe tegevuse vasakkaldal. 3. märtsi öösel saabus Chisinaust politsei eriüksus Cocierisse. 4. märtsil ründasid kasakat Moldovale truud Coşniţa küla, rünnates kohalikku politseihoonet. 6. märtsist asus Transnistria mineerima piiri ning õhkis 3 Dnestrit ületavat silda.
19. märtsil teeb Moldova parlament esimese katse relvarahu teha, pakkudes vasakkaldale autonoomiat ja vabakaubandustsooni. Järgmisel päeval luuakse OSCE juures Transnistria konflikti lahendamiseks erigrupp, mis vahendas läbirääkimisi. Selles osalesid Moldova, Rumeenia, Venemaa ja Ukraina ning 24. märtsil sõlmiti relvarahu ja lepiti kokku vangide vahetamises. Vaherahu ei kestnud aga pikalt, sest 29. märtsil nõudis Sneguri vasakkalda alistumist keskvõimu korraldustele. Transnistria ignoreeris nõuet, mispeale Snegur kuulutas vasakkaldal välja eriolukorra.
Mai esimeses pooles olukord pingestus, kui separatistide väed ründasid Cocieri, Coşniţa, Gura Bâcului, Drăgălina, Dubăsari maakonna ja Roghi politseijaoskondi. 7. mail suutsid separatide väed võtta üle Moldova raadiomasti vasakkaldal. 19. mail otsustas Vene 14. armee otseselt lahingutegevusse sekkuda, võttes Transnistria vägedega samad kaitsepositsioonid sisse ja jätkates avalikult Transnistria armee varustamist.
Tighina lahing
Olukord läks Moldovale veelgi tõsisemaks 28. juunil, mil 14. armee etteotsa määrati Aleksandr Lebed. Erinevalt varasematest juhtidest ei näinud Lebed mõtet ainult kaitsepositsioonil olla ning planeeris rünnakut Moldova vastu. Teise ja kolmanda juuli ööl pommitas Vene suurtükivägi Moldova positsioone ja Vene armee avaliku rünnaku tõttu ei näinud Moldova enam mõtet sõda jätkata. 7. juulil kohtusid Moldova, Transnistria ja Vene 14. armee esindajad Limanskojes ning leppisid kokku järjekordses relvarahus, millega avalik sõjategevus lõppes nädalaks.
Sõja lõpp
Hoolimata ametlikust relvarahust toimus Moldovas veel mitu verist kokkupõrget. 15. juulil sattus Varniţa miinirünnaku ohvriks ning 17. juulil tulistasid Transnistria omakaitse liikmed Moldova kiirabi, mis oli haiglasse viimas lahingutes viga saanud politseinike haiglasse. Konflikti deeskaleerimiseks sõitsid Venemaa asepresident Aleksandr Rutskoi ja kaitseminister Viktor Barannikov Moldovasse, külastades Chisinaud ja Tiraspoli ja koostades dokumendi, mida mõlemad pooled olid valmis allkirjastama.
Moskva leping allkirjastati 21. juulil 1992 Moskvas ning see kujunes sõja viimaseks rahulepinguks. Lepingu järgi loodi ühine kontrollkomisjon, mis pidi garanteerima rahu Moldova-Transnistria piiril. Tighina piires pidid lepingu järgi rahu garanteerima kõik kolm sõjalist osapoolt ja tooma regiooni rahuvalvajad. 14. armee pidi Transnistria-Moldova konfliktis edaspidi püsima neutraalne ning Vene armee väljatõmbamine pidavat otsustatama tulevastel läbirääkimistel Moldova-Venemaa vahel. Piir tuli demilitariseerida ning kohalikele võimaldada piiriületus, sellele lisaks pidid mõlemad pooled võimaldama sõjapõgenikel kodudesse naasmise. Humanitaarabi pidi olema leppe järgi kättesaadav Dnestri mõlemal kaldal ning teine pool ei võinud selleks takistusi teha.
Tagajärjed
vasakul|pisi|Transnistria mälestusmärk sõja hukkunute jaokspisi|Transnistria vabadussõja monument [[Tiraspol|Tiraspolis]] Rahuleping kolme osapoole vahel jättis välja kaks ülejäänud naabrit, kes olid konfliktis rolli mänginud sõja esimeses pooles: Rumeenia ja Ukraina. Samuti legitimeeris rahulepe Vene armee püsiva kohaloleku Moldova territooriumil ning hoolimata Moldova katsetest ning Venemaa lubadustest ei ole Vene armee Transnistriast lahkunud. Vaherahu järel kinnistus ka Transnistria faktiliselt ning Moldoval jäi vähe sõnaõigust sisuliselt sekkuda vasakkalda tegevusse. Pikas plaanis muutis vaherahu Moldova-Transnistria olukorra külmutatud konfliktiks, mis ei ole tänaseks päevaks jätkuvalt lahenenud.
Kokku kestis Transnistria sõda alla kahe aasta, kuigi intensiivne periood kestis vaid 1992. aasta kevadest suveni. Täpne hukkunute arv ei ole teada, kuna Moldova ei ole avaldanud hukkunute arvu, aga erinevatel hinnangutel hukkus sõjas 1000–1500 ohvrit ning haavata sai umbes 1800–3500 isikut. Sellele lisaks on hinnatud sõja majanduslikku kahju Moldovale olevat 12 miljardit rubla ning 15 miljardit rubla kulus veel sõjas kannatada saanud regioonide taastamisele. Sõjapagulastena pidi sõjatsoonist põgenema ligi 108 000 moldovlast, neist 51 000 olid originaalselt olnud paremkaldal.
Transnistria vabariigi väljakuulutamine ja sellele järgnenud sõda mängivad jätkuvalt suurt rolli Pridnestrovje identiteedis. 2. september ehk vabariigi väljakuulutamise aastapäev on riigipüha, millele on pühendatud tseremooniad ning rahvapidustusi. Lebedi kommentaarid, kus ta kirjeldas moldovaste rünnakuid Transnistria vastu kui sisuliselt genotsiidi, on võetud omaks ning Transnistria ajalookäsitluses tõlgendatakse sõda kaitse- ja iseseisvussõjana Moldova agressiooni vastu. Selle tõlgenduse tõttu käsitletakse Dnestri paremkalda moldovlasi kui natsionaliste ning okupante, mis on Transnistria meedias olnud iseseisvuse üheks õigustuseks. Transnistria sõjale pühendatud mitmed ausambad ja mälestusmärgid üle kogu riigi, kuhu on märgitud iseseisvuse eest hukkunute nimed.
Eivindvik
Eivindvik on asula Norras Vestlandi maakonnas, Guleni valla halduskeskus.
Eivindvik asub Gulafjordeni põhjarannikul.
Eivindvikis asub Guleni kirik. Umbes 2,5 km kaugusel kagus Flolidis asub Gulatingi mälestusmärk.
Ingrid Teesalu
pisi|Ingrid Teesalu Kroonika meelelahutusauhindade galal 30. mail 2019 Ingrid Teesalu (sündinud 12. jaanuaril 1990 Tallinnas) on eesti teleajakirjanik.
Haridus
Teesalu lõpetas 2009. aastal Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi. Samal aastal võitis ta Tallinnas toimunud ingliskeelse kõnevõistluse ning esindas Eestit Londonis toimunud rahvusvahelisel kõnevõistlusel. Lõi kaasa koolilehe Kresku toimetamisel, mis 2006. aastal pälvis Eesti parima koolilehe tiitli.
Pärast gümnaasiumi jätkas ta õpinguid Balti Filmi- ja Meediakoolis (BFM) audiovisuaalse meedia bakalaureuse õppes. Koostöös Madis Veltmaniga valminud lõputöö, lühidokumentaal "Koolitee", esilinastus Eesti Televisioonis 1. septembril 2012.
Hobid
Koroonapandeemia ajal hakkas tegelema taimekasvatuse ja klaverimänguga. Armastab reisida.
Isiklikku
Kasvas üles Tallinnas Lasnamäel kakskeelses perekonnas, kus räägiti eesti ja vene keelt. Enamiku lapsepõlvesuvedest veetis Pärnus vanavanemate juures. Ta ema on raamatupidaja ja isa programmeerija. Kooliajal tegeles karate ja show-tantsuga.
2020. aastal kihlus Uus-Meremaalt pärit sisekujundaja ja tootedisaineri Keith Orchardiga.
Tigree keel
Tigree keel kuulub afroaasia keelkonna semi ehk semiidi harusse. Peamiselt kõnelevad seda keelt tigreed. Levinud Eritreas ja osaliselt Sudaanis, kus seda kutsutakse khasaks, hiljuti läks Sudaanis tigree keelele üle osa beni-ameri suguharust.
Keele levila
2016. aasta andmete põhjal on tigree keelt kõnelevaid tigree rahvusest isikuid Eritreas 1 290 000 ning see arv kasvab. Tigreed elavad valdavalt Lääne-Eritreas Sudaani läheval paikneval maa-alal, samuti kesk- ja lääneplatool ning Punase Mere kaldal, mis jääb Zulast põhja poole.
Ajalugu
Ajalooliselt on tigree lähedane vana-etioopia väljasurnud keelele geez, mida praegu kasutatakse vaid kultuskeelena Etioopia kristlikes kirikutes. Geezi tähestikule on tigrees lisandunud vaid konsonandid č, š, ž ja ŋ. Kirjanik Edward Ullendorff kirjutas, et kui geezi keelt võrrelda ladina keelega, siis tigree vasteks oleks hispaania keel. Alates 19. sajandist kasutatakse tigree kirjakeeles etioopia märgisüsteemi, mille juurutasid piibli tõlkimiseks rootsi misjonärid. 1990. aastast mindi üle tigreele kohandatud etioopia kirjaviisile, mõningad sümbolid välja arvatud. Kirjamärk kujutab endast kaas- ja täishääliku ühendit. Mõningad märgid on omavahel nii sarnased, et nende eristamiseks peab olema väga tähelepanelik.
Afiksid
Tegusõna ja tegusõnast tuletatud nimisõna tüvi koosneb tavaliselt 3-st peamist mõtet kandvast häälikust. Lisatud afiksid täpsustavad sõna tähendust või näitavad grammatilisi seoseid. Arf – sa puhkad (m.s.)
Arfi – sa puhkad (n.s.)
Arfo – te puhkate
Sõnade järjekord
Tegusõna asetseb tavaliselt lause lõpus.
Zahra ketab qerat – Zahra raamat ta luges (n.s.) – Zahra luges raamatut
Fkak jeridet qera – Fikak ajaleht ta luges (m.s.) – Fikak luges ajalehte
Sõnade eristamine soo järgi
Nimisõnad jagunevad mees- ja naissoost sõnadeks. Naissoost sõnu eristatakse spetsiaalse liite abil, kuid mõnikord tehakse neil vahet ka vastavalt kokkuleppele.
Mders – õpetaja (m.s.)
Mderset – õpetaja (n.s.)
Ela (n.s)
Eli (m.s)
Ela banderetna ta – See on meie lipp
Eli debr Abi tu – See mägi on suur
Naissoost sõnadel on tihti sufiks "t".
adök (m.s); edghet (n.s) – eesel;
cadma (m.s); cadmaiet (n.s) – ettekandja;
mamba (m.s) – lord, isand; mambait (n.s) – daam.
Käänded
Tigree keeles on kolm käänet: nimetav, omastav ja sihitav. On kasutusel ainsus, kaksus ja mitmus, kusjuures viimase asemel kasutatakse sageli mitmesuguseid kogunimesid (tervikut moodustavate üksuste kogumit märkivaid nimisõnu; nt mets, inimgrupp).
Omadussõnad
Omadussõnadel on samuti mees- ja naissoost vormid.
Reym – pikk (m.s.)
Reyam – pikk (n.s.)
Ainsus ja mitmus
negus – kuningas; negüs – kuningad;
ualed – tüdruk; ualid – tüdrukud;
mähör – varss; amhur – varsad;
nebi – prohvet; nabiat – prohvetid;
beghät – lammas; avāghe – lambad;
hog – jalg; hanag – jalad;
ezen – kõrv; ésenz – kõrvad;
saat – tund; saatat – tunnid;
anöf – nina; anfotat – ninad;
hödai – pulm; hözuiom – pulmad;
ab – isa; avec – isad;
cochöb – täht; cauachib – tähed;
gāne – välismaalane; ganötat – välismaalased;
rass – pea; ares – pead;
sefes – käpp, kabi; atsfar – käpad, kabjad;
kaböd – kõht; acbud – kõhud.
Veel keelenäiteid
ana – mina;
enta – sina (m.s);
enti – sina (n.s);
hötu – tema, see (m.s);
höti – tema, see (n.s);
hénna – meie;
öntu – teie (m.s);
öntön – teie (n.s);
höntom – nemad (m.s);
hötem – nemad (n.s).
„Olema“
ana halleco (o) tu – mina olen; ihalleco – ma ei ole;
enta halleco (o) tu – sa oled (m.s); ihalleco – sa ei ole;
enti hallechi tu – sa oled (n.s); ihalleco – sa ei ole;
hötu halla tu – ta on (m.s); ihalla – ta ei ole (m.s);
höta hallet tu – ta on (n.s); ihallet – ta ei ole (n.s);
entum hallecum tu – teie olete (m.s); ihallecum – teie ei ole (m.s);
entim hallechen tu – teie olete (n.s); ihallecum – teie ei ole (n.s);
hötön hallaa tom – nemad on (m.s); ihallao – nemad ei ole (m.s);
hötön halleia ten – nemad on (n.s); ihallao – nemad ei ole (n.s).
„Olema“ minevikuvorm
...alco – ma olin; iálco – ma ei olnud;
Bzura lahing
Bzura lahing (või Kutno lahing ) oli suurim lahing Saksamaa 1939. aasta sissetungi ajal Poolasse, peeti Poola ja Saksa vägede vahel 9. – 19. Septembril 1939. See algas Poola vastupealetungina, kuid sakslased ületasid Poola vägesid ja võtsid kogu Lääne- Poola. : 65–70
Tigree keel
„Olema“ minevikuvorm
...alca – sa olid (m.s); iálca – sa ei olnud (m.s);
Bzura lahing
Bzura lahing toimus Varssavist läänes, Bzura jõe lähedal. Poola läbimurdvat rünnakut saatis esialgu edu, kuid lõpuks takerdus pärast kontsentreeritud Saksa vasturünnakut.
Lahingut, mida Churchill nimetas "hiilgavaim võitlus" on kirjeldatud kui "kampaania peamist Poola vasturünnakut" ja "kogu Poola kampaania kõige verisemat ja kibedamat lahingut".
Taustainfo
vasakul|pisi|260x260px| Vastanduvate jõudude paigutus, 31. august 1939, ja Saksamaa plaan. vasakul|pisi|260x260px| Kaart, mis näitab Poola rünnakut lõuna suunas Poola kaitseplaan Saksa pealetungi vastu Plaan Lääs kutsus üles kaitsma piire. Seda dikteerisid pigem poliitilised kui sõjalised mured, kuna poolakad kartsid, et sakslased üritavad pärast Versailles 'lepinguga kaotatud alade ülevõtmist sõda lõpetada ja need alad säilitada. Kuigi piiride kaitsmine oli riskantsem, lootsid poolakad Briti ja Prantsusmaa vastupealetungile ( mida kunagi ei tulnud ). Seetõttu sattus armee Pomorze kindral Władysław Bortnowski juhtimisel Poola koridori, mida ümbritsesid Saksa väed kahel rindel, ja kindral Tadeusz Kutrzeba juhtimisel armee Poznań suruti teise Poola Vabariigi kõige läänepoolsematesse äärealadesse, eraldatuna mõlemast oma esmasest kaitseväelasest Poola armeedelt.
7. septembril said Poola väed teada Saksa tungist Łęczyca poole, mis õnnestumise korral võiks katkestada Poola vägede taandumistee. 8. septembriks jõudsid Saksa arenenud väed Varssavisse, tähistades 1939. aasta Varssavi piiramist. Samal ajal olid Saksa väed kaotanud kontakti armeega Poznańiga ja Saksa väejuhatus eeldas, et armee pidi olema Varssavi kaitsmiseks raudteel transporditud; nad ei teadnud, et tegelikult oli Poznańi armee ühendanud väed Pomorze armeega, mis nende arvates ei olnud pärast lüüasaamist Bory Tucholskie'l enam märkimisväärne oht. 8. septembril olid sakslased kindlad, et nad olid kõrvaldanud Poola suurema vastupanu Vislast läänes ning valmistusid selle ületamiseks ja Poola vägede kaasamiseks teisel pool. Vahepeal olid kindral Kutrzeba ja tema staabiohvitserid juba enne Saksa pealetungi kahtlustanud, et Saksa rünnaku kannavad just naabruses asuvad armeed, ja armee Łódźi vabastamiseks olid lõuna suunas toimunud pealetungil välja töötatud plaanid. Kampaania esimesel nädalal lükkas Poola ülemjuhataja marssal Edward Rydz-Śmigły need plaanid siiski tagasi. 8. septembriks oli Kutrzeba kaotanud ühenduse Rydz-Śmigły'ga, kes kolis oma juhtimiskeskuse Varssavist Bresti ; nende tegurite tõttu otsustas Kutrzeba oma plaaniga edasi minna. Tema olukord oli kohutav, kuna Saksa väed olid tema üksuste ümbruses lähedal: Saksa 8. armee oli kindlustanud Bzura jõe lõunakalda ja Saksa 4. armee oli kindlustanud Visla põhjakalda Włocławekist Wyszogródini ning selle elemendid olid rünnates armee Pomorze ja Poznańi tagaosa Inowrocławi suunast ning ületades Visla jõe Płocki lähedal.
Vastanduvad jõud
Poola väed koosnesid Poznańi armeest ja Pomorze armeest. Saksa vägede hulka kuulusid Lõuna armeegrupi ( Heeresgruppe Süd ) 8. armee Johannes Blaskowitzi juhtimisel ja 10. armee Walther von Reichenau juhtimisel, Põhja armeegrupi Günther von Kluge juhitud 4. armee elemendid ( Heeresgruppe Nord ) ja õhutoetus ( Luftflotte 1 ja Luftflotte 4 ).
Lahing
Modlin (16. – 19. September) vasakul|pisi| Esimese etapi kaart [[c:User:Lonio17|Lonio poolt17]] Ööl 9. septembril Poola Poznańi armee asus vasturünnakule Bzura jõest lõunasse, selle eesmärk oli Saksa vägede 8. armee edenemise peatamine Łęczyca ja Łowiczi vahel, Strykówi suunas. Poznańi armee ülem Tadeusz Kutrzeba märkas, et Saksa 8. armee, mida juhtis kindral Johannes Blaskowitz, oli põhja poolt nõrgalt julgesatud, vaid 30. jalaväediviisi poolt, mis ulatus üle 30 kilomeetri pikkuse kaitseliini, samal ajal kui ülejäänud armee edenes Varssavi poole. Poola pealetungi peamiseks tõukejõuks olid kindral Edmund Knoll-Kownacki juhtimisel tegutsevad üksused, kes olid tuntud kui Knoll-Kownacki operatiivgrupp (Poola 14., 17., 25. ja 26. jalaväediviis ). Pealetungi parem tiib Łęczyce piirkonnas hõlmas Podolska ratsaväebrigaadi kol. L. Strzelecki juhtimisel ja vasakul, liikudes edasi Łowiczist Głowno piirkonda, kindral Roman Abrahami juhtimisel Wielkopolska ratsaväebrigaad. Need rühmitused tekitasid Saksa kaitses olevatele 30. jalaväediviisile ja 24. jalaväediviisile märkimisväärseid kaotusi, kusjuures esialgse rünnaku käigus hukkus või sai haavata umbes 1500 saksa sõdurit ja veel 3000 langes vangi. TKS ja TK-3 luuretankidega täiendatud ratsaväebrigaadid liikusid edasiliikuvate Saksa üksuste külgede ja tagaosa ohustamiseks.
Saksa väed löödi tagasi umbes 20 kilomeetrit ning poolakad vallutasid tagasi mitu linna, sealhulgas Łęczyca ja Piątek, ning Góra Świętej Małgorzaty küla. 10. septembril kohtus Poola 17. jalaväediviis Małachowiczes Saksamaa 17. jalaväediviisiga. Järgmisel päeval jätkasid Poola väed oma rünnakut, liikudes edasi Modlna, Pludwiny, Osse ja Głowno suunas. vasakul|pisi| Poola 18. jalaväerügemendi edenemine lahingu ajal paremal|pisi| Teise etapi kaart [[c:User:Lonio17|Lonio poolt17]] Esialgu alahinnates Poola edasiminekut, otsustasid sakslased 11. septembril suunata Saksa 10. armee põhijõud, Saksa 4. armee, Lõuna armeegrupi reservid ja 4. õhulaevastiku lennukid Bzura poole. Nende jõudude hulka kuulusid Saksamaa 1. panzeridiviis, Saksa 4. panzeridiviis ja vastloodud SS-jalaväerügement Leibstandarte Adolf Hitler. Saksamaa õhuvõimul oli märkimisväärne mõju, mistõttu poolakatel oli päeva jooksul üksuste liigutamine väga kulukas ja keeruline. Järgmisel päeval jõudsid poolakad liinile Stryków- Ozorków. Sel päeval sai kindral Tadeusz Kutrzeba teada, et Łódźi armee üksused olid taandunud Modlini kindlusesse ja otsustanud pealetungi lõpetada, püüdes hoopis Varssavisse jõudmiseks läbi murda Sochaczewist ja Kampinose metsast.
14. septembri hommikul ületasid kindral Władysław Bortnowski 26. ja 16. jalaväediviis Łowiczi lähedal Bzura jõe. Poola 4. jalaväediviis jõudis Łowiczi ja Głowno ühendavale teele. Siinkohal käskis Bortnowski aga 26. jalaväediviisi taanduda. Ta oli teada saanud Saksa 4. panzeridiviisi tagasitõmbumisest Varssavi äärelinnast ja oli mures, et see panzeridiviis kujutas ohtu tema meestele. vasakul|pisi| Kolmanda ja viimase etapi kaart [[c:User:Lonio17|Lonio poolt17]] pisi|231x231px| Poola hobuste suurtükivägi Bzura lahingus 1939, [[Sochaczew lähedal.]] 15. ja 16. septembril asus armee Pomorze kaitsepositsioonidele Bzura põhjakaldal. Kindral Stanisław Grzmot-Skotnicki grupp oli Kutno ja Żychlin vahel, kindral Michał Karaszewicz-Tokarzewski üksused Gabini lähedal ja osad Armee Poznań poolt Bzura lähedal Sochaczewis, olid valmis alustama oma liikumist Varssavi suunas. Poola vägede piiramiseks ja hävitamiseks kasutasid sakslased enamikku oma 10. armeest, sealhulgas kahte soomustatud, ühte motoriseeritud ja kolme kergdiviisi, mis olid varustatud kokku umbes 800 tankiga. Rünnak igast suunast Poola positsioonidele algas Luftwaffe toel 16. septembril. 15. septembril sunniti poolakad Bzura jõe ääres asuvast linnast Sochaczewist välja ja jäid Bzura, Visla ja Saksa vägede kolmnurka kinni. Saksa 1. panzeride diviis suutis pärast Bzura ületamist Sochaczewi ja Brochówi vahel ning Poola 25. jalaväediviisi kaasamist Ruszki vallutada, kuid selle edasitung peatati. Poolakad hakkasid ületama Bzura Visla lähedal Sochaczewist põhja pool ja taandusid Varssavi poole. Poola väed olid jõe ületamisel sunnitud suurema osa rasketehnikast loobuma. 17. septembril tulistas Saksa raskekahurvägi Brochówist põhja pool asuvat ülesõitu ja algas kampaania suurim õhutegevus, kus Luftwaffe ründas taganevaid Poola vägesid.
Ööl vastu 17. septembrit ründasid Poznańi armee peajõud Saksa vägesid, et välja murda Witkowice ja Sochaczew vahel Saksamaa piiramisrõngast. 15. jalaväediviis ja Podolska ratsaväebrigaad ületasid Witkowices taas Bzura. Brochowis ületasid Bzura jõe 25. ja 17. jalaväediviis. 14. jalaväediviis koondati Łaziskasse. Samal ajal marssis armee Pomorze Osmolini, Kierozia ja Osieki küla poole.
Tagajärjed
paremal|pisi|259x259px| Poola kolonni pommitamise tagajärg, esiplaanil 40 mm relv Boforsiga Vaid üksikutel Poola üksustel õnnestus piiramisrõngast välja murda. Need rühmad sisenesid Varssavisse ja Modlinisse, enamasti 19. ja 20. septembri paiku, läbides Kampinose metsa ja võitlesid selles piirkonnas Saksa üksustega (näiteks Wólka Węglowa lahingus ). Nende seas olid kindral Aabrahami kaks ratsaväebrigaadi (Wielkopolska ja Podolska), 15. ja 25. jalaväediviis ning kindralid Kutrzeba, Knoll-Kowacki ja Tokarzewski. Ülejäänud (4., 14., 17., 26. ja 27. jalaväediviis), kellel ei õnnestunud jõge ületada, koos kindral Bortnowskiga kapituleerusid ajavahemikus 18. – 22. Poola ohvreid hinnati 20 000 surnuks, nende seas kolm kindralit: Franciszek Wład, Stanisław Grzmot-Skotnicki ja Mikołaj Bołtuć. Saksamaa ohvreid hinnatakse 8000-le.
Pärast lahingut tormasid ülejäänud Saksa diviisid Varssavi ja Modlini poole ning piirasid mõlemad peagi ümber. Bzura kampaania lõppes poolakatele kaotusega, kuid Poola esialgsete kohalike õnnestumiste tõttu peatati Saksamaa edasipääs Varssavis mitmeks päevaks. Wehrmachtilt nõuti üksuste ümbersuunamist Varssavi suunas pealetungimise asemel. See võimaldas Varssavit ja selle ümbrust kaitsvatel Poola üksustel paremini korraldada oma pikaajalist, kuid lõpuks ebaõnnestunud pealinna kaitset.
Aedhortensia
pisi|Aedhortensia sort 'Skyfall' Aedhortensia (Hydrangea paniculata) on õitsev põõsas, mis kuulub hortensialiste perekonda (Hydrangeaceae). Aedhortensia on pärit Ida-Aasiast, metsikult levib ta Hiina, Jaapani ja Venemaa Kaug-Ida metsades. Euroopasse toodi aedhortensia aastal 1864. Eestis teada olev kõige vanem ja väärikam aedhortensia kasvab Sau talu õuealal Kolga mõisa lähistel Kuusalu vallas, tema on istutatud 1936.aastal. Aedhortensiat kasutatakse enamasti haljastuses.
Tigree keel
„Olema“ minevikuvorm
...alchi – sa olid (n.s); iálca – sa ei olnud (n.s);
Aedhortensia
Omadused
Lehed on 5-15 cm pikkused, kujult ovaalsed kuni munajad, saagja servaga ning teritunud tipuga.
Koonusjad õisikud on puhkedes valged, kasvuperioodi jooksul muutuvad roosakas-valgeks kuni roosaks. Värvuse intensiivsus oleneb sordiomadustest.
Tigree keel
„Olema“ minevikuvorm
...ala – ta oli (m.s); iála – ta ei olnud (m.s);
Aedhortensia
Kasvatamine
Aedhortensia on haljastuses kasutatav tänu pikaaegsele õitsemisele. Varasemad sordid alustavad õitsemist juba juuni lõpus.
Aasta inimene
Aasta inimene võib tähendada:
Aedhortensia
Kasvatamine
Kasvukohana eelistab tuulevaikset päikeselist kuni mõningase keskpäevase varjuga paika. Kasvupinnas on hea drenaažiga parasniiske, kergelt happeline (pH 5,6-6,5) muld. Optimaalsetes kasvutingimustes tuleb igale võrsele kohev õisik, välja arvatud risuvõrsele. Kui muld ei ole piisavalt happeline, siis ei moodustu aedhortensia võrse tippudesse õisikut.
Tigree keel
„Olema“ minevikuvorm
...alet – ta oli (n.s); iállet – ta ei olnud (n.s);
...alma – me olime; iálna – me ei olnud;
Aedhortensia
Kasvatamine
Aedhortensia ei vaja kevadel nii tugevat tagasilõikust kui puishortensia. Ära tuleks lõigata kõik peenikesed võrsed, et soodustada tugevate okste kasvu ja rikkalikku õitsemist. Taime vegetatsiooniperiood peab olema lõikamise ajal lõppenud või veel mitte alanud - sügisel peavad olema lehed varisenud ja kevadel ei tohi pungad olla alustanud paisumist.
Tigree keel
„Olema“ minevikuvorm
...alcum – sa olid (m.s); iálcum – sa ei olnud (m.s);
Aedhortensia
Kasvatamine
Vabalt kasvada lastes kasvab aedhortensia 2-3 meetri kõrguseks. Aedhortensiad ei ole väetamise suhtes nõudlikud, kuid see soodustab nende kasvamist. Kevadine väetamine tagab taimele rikkalikuks õitsemiseks optimaalsed kasvutingimused.