cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicole Hosp
Hosp hakkas mäesuusatamisega järjekindlalt tegelema 1999. aasta alguses. Sellest ajast saadik on ta pikemate vigastuspausideta võistelnud kuni 2011. aastani. Keskeltläbi on iga kolme aasta kohta tulnud sada võistlust.
2000 toimusid Austria juunioride meistrivõistlused Haus/Schladmingis. Hosp katkestas 2. märtsil slaalomi ja tuli järgmisel päeval suurslaalomis 31. kohale. Täiskasvanute meistrivõistlused toimusid St. Lambrechtis ning Hosp oli 21. märtsil slaalomis 45., järgmisel päeval katkestas suurslaalomi ja veel päev hiljem oli ülisuurslaalomis 40. Kiirlaskumise meistrivõistlused toimusid Altenmarkt-Zauchensees 10. aprillil ning Hosp oli täiskasvanute arvestuses 23. ja juunioride arvestuses 14.
Järgmisel hooajal osales Hosp juba rohkematel MK-etappidel, kuid selle hooaja 6 MK-etapist suutis ta lõpetada vaid ühe, kui sai 4. jaanuaril 2002 Sloveenias Mariboris suurslaalomis 29. koha. Austria juunioride meistrivõistlustel osales ta sel aastal ainult ühel distantsil, suurslaalomis, mille ta 29. jaanuaril Wagrainis võitis. Selle põhjal arvati ta juunioride MM-ile, mis toimus Itaalias Tarvisios. Hosp võitis 27. veebruaril kiirlaskumises pronksmedali, järgmisel päeval oli ülisuurslaalomis 14., veel päev hiljem oli slaalomis 4. ja 3. märtsil katkestas suurslaalomi. Austria täiskasvanute meistrivõistlustel saavutas ta 29. märtsil Innerkremsis ülisuurslaalomis 10. koha, 3. aprillil Göstling-Hochkaris suurslaalomis hõbemedali ja päev hiljem samas slaalomis pronksmedali.
Arvestades seda, et Hosp oli seni lõpetanud vaid ühe MK-etapi mittemidagiütleval kohal, tuli täieliku üllatusena, et ta 26. oktoobril 2002 Söldenis MK-etapi suurslaalomis võitis. Seni on ta saanud MK-etappidel 11 võitu, neist 4 slaalomis, 5 suurslaalomis, 1 ülisuurslaalomis ja 1 Alpi kahevõistluses.
Oma viimasel hooajal juuniorina katkestas Hosp 2. veebruaril Hochrindlis Austria juunioride meistrivõistlused slaalomis, aga kiirlaskumises jäi 26. märtsil Altenmarkt-Zauchensees 11. kohale. Juunioride MM-il ta ei käinud, küll aga täiskasvanute MM-il Šveitsis Sankt Moritzis. 10. veebruaril osales ta seal Alpi kahevõistluses, kus saavutas 2. koha nii slaalomis kui kiirlaskumises ning oli Janica Kostelici järel 0,06 sekundi suuruse kaotusega samal kohal ka kokkuvõttes. 13. veebruaril katkestas ta suurslaalomi teise laskumise, aga 15. veebruaril võitis slaalomis pronksmedali Kostelici ja oma kaasmaalase Marlies Schildi järel. Seevastu sama aasta Austria meistrivõistlustel Altenmarkt-Zauchensees jäi ta 27. märtsil kiirlaskumises 13. ja järgmisel päeval ülisuurslaalomis 8. kohale.
2005. aasta MM-il Itaalias Bormios saavutas Hosp 8. veebruaril suurslaalomis 5. koha, aga 11. veebruaril katkestas slaalomi teise laskumise. Sellegipoolest sai ta MM-hõbemedali meeskonnavõistluses. Sama aasta Austria meistrivõistlustel Naudersis katkestas ta 16. märtsil slaalomi esimese laskumise, aga järgmisel päeval võitis samas suurslaalomi. Pitztalis jäi ta 13. aprillil kiirlaskumises 12. kohale, järgmisel päeval oli samas ülisuurslaalomis 6.
2007. aasta MM-il Rootsis Åres osales Hosp kõigil viiel alal. 6. veebruaril saavutas ta ülisuurslaalomis 4. koha. 9. veebruaril toimus Alpi kahevõistlus, kus Hosp oli kiirlaskumise järel 4. ja slaalomiga langes 2 kohta. 11. veebruaril toimunud kiirlaskumises võitis ta pronksmedali Anja Pärsoni ja USA sportlase Lindsey Kildowi järel, kaotades neist esimesele pool sekundit ja teisele 0,08 sekundit. 13. veebruaril tuli ta maailmameistriks suurslaalomis. Avalaskumise järel polnud ta esikolmikuski, aga teise laskumise suutis napilt võita. Viimasel alal, slaalomis jäi ta 16. veebruaril 17. kohale. Hooaja lõpus Hinterstoderis Austria meistrivõistlustel katkestas Hosp 21. märtsil slaalomi esimeses laskumises, aga järgmisel päeval suurslaalomis võitis hõbemedali.
See hooaeg oli Hospile kõige edukam. Ta võitis maailma üldkarika ning väikestest karikatest suurslaalomi karika, aga slaalomi ja ülisuurslaalomi karika arvestuses oli teine ning Alpi kahevõistluses kolmas.
2008. aastal tuli Hosp maailma karikavõistluste üldarvestuses teiseks ja slaalomi karika arvestuses samuti. Austria meistrivõistlustel osales ta üksnes ühel alal, kui 31. märtsil Haus im Ennstalis tuli Austria meistriks suurslaalomis.
2009. aasta MM-il Prantsusmaal Val d'Isere'is osales Hosp ainult ühel alal ja tuli 12. veebruaril suurslaalomis 23. kohale. Ka Austria meistrivõistlustel osales ta üksnes ühel alal, kui 17. märtsil jäi slaalomis 9. kohale. 2009.–2010. aasta maailma karikasari algas talle õnnetult, sest ta sai karikasarja avavõistlusel Söldenis suurslaalomis vigastada. Sel põhjusel jäid tal ka 2010. aasta taliolümpiamängud vahele. Ta ei võistelnud rohkem kui aasta aega.
2011. aasta MM-il Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis osales Hosp kolmel alal. 8. veebruaril sai ta ülisuurslaalomis 12. koha. 11. veebruaril toimus Alpi kahevõistlus, kus Hosp oli kiirlaskumise järel alles 20., aga slaalomiga tõusis 12. kohale. 19. veebruaril slaalomis oli Hosp 18.
2013. aasta MM-il Austrias Schladmingis võitis ta suurslaalomis pronksmedali ja võistkonnavõistluses kuldmedali. Slaalomis saavutas ta 15. koha.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta Alpi kahevõistluses hõbemedali ja ülisuurslaalomis pronksmedali. Kiirlaskumises oli ta üheksas.
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Nicole Hosp on osalenud ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 10. veebruar 2015</FONT> ) 278 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 56 korda, millest 12 korral kõige kõrgemale astmele.
Harju-Risti – Pae tee
Harju-Risti – Pae tee (varem Harju-Risti – Paeküla tee, registrinumber 11234) on kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas. Tee pikkus on 2,5 km.
Tee saab alguse Harju-Risti – Riguldi – Võntküla tee kuuendal kilomeetril Harju-Risti külas ja lõpeb Kõmmaste–Hatu tee kolmandal kilomeetril Pae külas.
Tee kulgeb läbi Harju-Risti ja Pae küla.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on asfalttee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on 90 km/h ja teevalgustus puudub.
Valter Soosõrv
Valter Soosõrv (ka Sooserv; vkj 21. märts / 3. aprill 1903 Kärdepõllu talu, Vahastu, Kolga vald – 26. juuni 1969 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja teatriloolane.
== Töökäik ==
Estonia Maritima
"Estonia Maritima" on teaduskirjanduse sari, mida alates 1996. aastast on välja andnud Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala.
Sarja keskne teema on Eesti rannikupiirkond (sh saared). Sarjas on avaldatud nii teadusartiklite kogumikke kui ka monograafiaid.
Sarjas on ilmunud järgmised köited:
Pegau
Pegau on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis.
Aastal 1813 ööbisid linnas keiser Napoleon I ja keiser Aleksander I.
Aarne Saluveer
thumb|Aarne Saluveer Tallinna päeval 15. mail 2010 Aarne Saluveer (sündinud 28. juulil 1959 Tartus) on Eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Ta on Eesti aktiivsemaid ja rahvusvaheliselt tuntud muusikahariduse ja koorimuusika arendajaid, dirigent ja koolitaja.
Haridus
Saluveer lõpetas 1974. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. Ta õppis Viljandi Muusikakoolis klaverit ja löökpille.
Töö
Alates 1993. aastast on Saluveer olnud tegev laulupidude liigijuhi ja dirigendina, 2007. aasta X noorte laulupeo ILMAPUU kunstiline juht. Laulupidu tutvustav projekt "World Tree" võitis esimese auhinna Euroopa Muusikanõukogu konkursil "Many Musics in Europe 2005".
Aarne Saluveer on Viimsi JazzPopFesti kunstiline juht ja korraldaja.
Saluveer oli 2006-2017 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli direktor. 2013 esitasid mõned kooli töötajad Saluveeri peale kaebuse haridus- ja teadusministeeriumile, heites talle ette autokraatiat, koostöö puudumist kooli arengukava väljatöötamisel ning dokumentatsiooni ebakorrektsust. Aprillis 2017 avaldasid kooli 79 töötajat Saluveerile umbusaldust, heites talle ette autoritaarset juhtimisstiili, pealiskaudsust otsustamisel ja kooli, kui oma põhitöökoha unarusse jätmist muude kohustuste kõrval. Umbusalduse ajendiks said sügisel 2016 tehtud töölepingumuudatused, millest töötajaid ei teavitatud õigeaegselt ja osade töötajatega ei sõlmitud kirjalikku töölepingut. Töötajaid häiris Saluveeri otsuse järel töökoormuse kasv, mis polnud palgatõusuga proportsioonis.
Ühiskondlik tegevus
Aarne Saluveer on olnud kuninganna Elizabeth II ja Jaapani keisripaari auks korraldatud kontsertide kunstiline juht ning Eesti Vabariigi 89. aastapäeva muusikaprogrammi kunstiline juht. Ta on osalenud instrumentalisti, vokalisti, helilooja ja arranžeerijana tuntud popansamblites ja projektides (Tahukas, Elektra, Karavan, Surprise Reggae Sunshine Band, Kontakt, Margo Kõlari ansambel, Tartu muusikapäevad, Kollane Allveelaev G, Totu Cool), Eurovisiooni lauluvõistlusel ja rahvusvahelistes telesaadetes.
Ettekanded rahvusvahelistel konverentsidel
Saluveer on avaldanud artikleid International Choral Bulletine'is ja Europa Cantat Magazine’is, töötanud koorikonkursside žüriides (EBU “Let The Peoples Sing”, Hongkong, Neerpelt, Singapore Youth Festival, Maasmechelen, Gorizia, Tour, Debrecen, Derry, Maailma Koorimängud jpt).
Istra maakond
Istra maakond on 1. järgu haldusüksus Horvaatias. Asub Istra poolsaarel.
Maakonnas on 10 linna ja 31 valda.
Surnud 15. juunil
''Siin loetletakse 15. juunil surnud tuntud inimesi.
Elektrofiil
Elektrofiil on aineosake, millel on vaba või osaliselt vaba aatomorbitaal ja selle tulemusena positiivne elektrilaeng või osalaeng.
Haanja looduspark
Haanja looduspark on maastikukaitseala Võru maakonnas Rõuge ja Võru vallas. Selle pindala on 17 040 hektarit.
Elektrofiil
Elektrofiilid on nt H+, Cl+, R+.
Haanja looduspark
Kaitseala ajalugu ulatub 1957. aastasse, mil võeti kaitse alla Suur Munamägi, Vällamägi koos järvedega ja muid lähialasid. 1979. aastal moodustati Haanja kõrgustiku maastiku ja omapärase looduse kaitseks 9200 ha suurune Haanja maastikukaitseala, mille baasil omakorda moodustati 1991. aastal Haanja looduspark.
Looduspargi atraktiivseimad loodusobjektid on teiste seas Hinni kanjon, Ööbikuorg, Rõuge ürgorg ning mitmed põlispuud (näiteks Sinisilla tamm) ja järved.
Looduspargi alal on muu hulgas Andri, Kuuda, Vihtla, Veesi ja Luhte järv ning Hainjärv‎ ja Puustusjärv.
Martin Karmin
Martin Karmin (7. mai 1907 Abja vald – 8. mai 1984) oli eesti põllumajandusteadlane.
Alates 1952. aastast töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias.
Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks olid umbrohud ja umbrohutõrje.
Harju-Risti tee
Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Raymond Radiguet
Raymond Radiguet [rem'oon radig'ee] (18. juuni 1903 – 12. detsember 1923) oli noorelt surnud prantsuse kirjanik, kelle tuntuim teos on "Saatan ihus" ("Le diable au corps").
Omavalitsus (San Marino)
pisi|San Marino omavalitsused San Marinos on omavalitsus (castello) 1. järgu haldusüksuse tüüp. Riik jaguneb üheksaks omavalitsuseks.
Raymond Radiguet
Elulugu
Raymond Radiguet sündis Saint-Maur-des-Fossés linnas, ilmajaamas Pariisi eeslinnas. Tema isa Maurice Radiguet oli tuntud karikaturist. Raymond'il oli viis nooremat õde ja venda. 1909 läks ta Saint-Mauri kooli. Ta õppis hästi, sai stipendiumi ja võeti 1913 vastu Pariisi Karl Suure lütseumi. 1913 nägi ta Saint-Mauris peal naabermaja lapsehoidja hullumeelsushoogu, mis kajastub romaanis "Saatan ihus". Raymond hakkas väga varakult joonistama ja kirjutama.
16-aastaselt sattus Radiguet dadaistide ja kubistide ringkonda. Dadaistidest Tristan Tzarast ja André Bretonist ta aasta pärast distantseerus. Seejärel sai temast Jean Cocteau soosik. Tal oli ka rida armulugusid naistega. Radiguet oli tuttav ka Max Jacobi, Juan Grisi, Pablo Picasso, Igor Stravinski ja Constantin Brâncuşiga.
Radiguet tegi kaastööd ajakirjale Sic, kuhu kirjutasid ka Louis Aragon, André Breton ja Philippe Soupault.
Koos Cocteau, Erik Satie ja Francis Poulenciga asutas ta ajakirja Le Coq.
Tema esimene raamat oli 15-aastaselt kirjutatud luulekogu "Les joues en feu", mis avaldati 1925. See oli mõjutatud sürrealismist (unenäod ja automaatkirjutamine).
1920 asus Radiguet elama Carqueiranne'i kalurikülla Touloni lähedal, ja hiljem Piquet'sse. Seal ta kirjutas luuletusi ja alustas tööd esimese romaani "Saatan ihus" kallal. Enne raamatu ilmumist luges Cocteau katkendeid sellest ette Jean Hugo stuudios Palais-Royalis. Kohal oli teiste seas ka Pablo Picasso. Madame de Beaumont jäi lugemise ajal magama. Selle romaaniga sai Radiguet rikkaks ja kuulsaks.
1924 ilmus Radiguet' viimane romaan "Krahv d'Orgeli ball", mis meenutab psühholoogilise analüüsi sügavuse poolest madame de la Fayette'i raamatut "La Princesse de Cléves" (1677).
Ettevaatust, järgneb romaani süžee!
Peategelane François de Séryeuse armub krahvinna d'Orgelisse. Kuigi nende suhe jääb platooniliseks, tunneb naine end süüdi olevat ja tunnistab abikaasale üles. Olukorra lahendamiseks tuuakse Pariisi ka  François' ema. François'l ei õnnestu end kodust ja perekonnast lahti murda. Romaan lõpeb sellega, et krahv libiseb asjast kergelt üle, jätkates maskiballiks valmistumist.
Radiguet suri 12. detsembril 1923 Pariisis 20-aastaselt kõhutüüfusesse. Oma viimased sõnad ütles ta 9. detsembril Cocteau'le: "Kuule, mul on sulle öelda midagi kohutavat. Kolme päeva pärast lasevad Jumala sõdurid mind maha." Cocteau nuttis ja "mõtles välja teistsuguseid seletusi", nagu ta jutustab. Cocteau jutustuse järgi jätkas Radiguet: "Sinu seletused ei ole nii head kui minu omad. Käsk on antud. Ma kuulsin käsku." Hiljem ta ütles: "On üks värv, mis liigub, ja inimesed värvi sees peidus." Cocteau küsis, kas Raymond tahab, et nad ära saadetaks." Raymond vastas: "Sa ei saa neid ära saata, sest sa ei näe värvi." Siis ta vajus kokku. Ta liigutas suud, kutsus juuresolijaid nimepidi, vaatas üllatunult ema, isa ja oma käsi.
Cocteau Radiguet'st
Artikkel "Cet élève qui devint mon maître" (See õpilane, kellest sai minu õpetaja; 5. juunil 1952 Les Nouvelles littéraires, artistiques et scientifiquesis: "Ta on omamoodi kõnelev taim. Raamatus "Saatan ihus" jutustab see taim oma juurte saladuse. "Krahv d'Orgeli ballis" see taim õitseb, ja tema lõhn on sõna."
Regis-Breitingen
Regis-Breitingen on väikelinn Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis.
Linnaosad
Regis-Breitingen koosneb kolmest osast:
Ministry
thumb|250px Ministry on alates 1981. aastast tegutsev USA industrial metalit viljelev bänd. Selle liidriks on laulja Al Jourgensen.
Ministry on tuntuks saanud äärmiselt terava kriitikaga USA poliitika, eriti George W. Bushi oma suhtes.
Malmi tänav (Narva)
pisi|Malmi tänav 1
Malmi tänav on tänav Narvas Vanalinna linnaosas. Algab Peetri platsilt, ristub Puškini tänavaga ja lõpeb Linda tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 540 m.
1905. aasta linnaplaanil tänava nimi on Литейная улица, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel Malmi tänav.
12. juulil 1950 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 30 Eesti NSV moodustamise 10. aastapäeva puhul tänav ümber Kalinini tänavaks (vene keeles улица им. М.И.Калинина) – Nõukogude riigitegelase Mihhail Kalinini auks. 11. mail 1994 Narva Linnavolikogu määrusega nr 68/11 nimetati tänav ümber Malmi tänavaks.
Aadressil Malmi tänav 1 asub Narva Tuletõrjeühing ja ehitismälestis Narva tuletõrjedepoo.
Aadressil Malmi tänav 8 asub Narva Keskraamatukogu.
Venemaa Keisririigi Sõjaministeerium
Venemaa Keisririigi Sõjaministeerium oli aastatel 1815 – 1917 Venemaa Keisririigi riigi- ja sõjalise kaitse riiklik keskkasutus, mida juhtis Venemaa sõjaminister.
Asutuse algaastatel oli selle nimetus Venemaa Keisririigi Maismaa Sõjajõudude Ministeerium (министерство военно-сухопутных сил (1802–1815), kuid aastal 1815 nimetati asutus Venemaa Keisririigi Sõjaministeeriumiks (Военное министерство), mis tegutses aastatel 1815–1917.
Sõjaministeerium oli Venemaa riigikaitsealast poliitikat elluviiv riigiasutus, reaalset sõjandusalast tegevust planeeriv ning teostav institutsioon oli Sõjaministeeriumi Kindralstaabi Peavalitsus ja hiljem Venemaa Keisririigi Sõjaministeeriumi Kindralstaap.
Kaardivägi
Venemaa keisririigi kaardivägi oli privilegeeritud ja keisri troonile kõige lähemal seisvad sõjaväeosad – polgud, mis tekkisid Peeter I ajal. Tsaari "mängupolkudest" formeeriti 17. sajandi lõpul kaks kaardiväepolku, mis said endale nimed Moskva-lähedaste külade järgi, kus nad "korteris olid": Preobraženskoje ja Semjonovskoje. Preobraženskoje polku loeti edaspidi keisririigi esipolguks. Tema esimene pataljon oli alati majutatud Peterburis Millionnaja tänavale, otse Talvepalee lähedusse. Mõlemad polgud said lahinguristsed 1700. aastal Narva all, kus ilmutasid suurt sõjalist vastupidavust: nad hoidsid kolm tundi kinni rootslaste rünnakut ja andsid ülejäänud vägedele võimaluse taganeda. Preobraženskoje, Semjonovskoje ja keisrinna Anna Ivanovna ajal rajatud kolmas, Izmailovo polk olid kaardiväeosade jalaväepolgud. Hiljem organiseeriti ka kaardiväe ratsa­polgud: ihukaardiväe ratsapolk (1730), ihukaardiväe husaarid ja ihukaardiväe kasakad (1796), kavalergardid (1800), ihukaardiväe ulaanid (1809). Kaardiväepolkude ja -allüksuste arv kasvas 1812. aasta isamaasõja ajal, 1813. aastal tekkis nn noorkaardivägi, s.o lahinguliste teenete eest kaardiväeosadeks ülendatud väeosad (ihukaardiväe grenaderipolk, Pavlovski polk jt).
Teenimine kaardiväes seostus vii­bimisega pealinnas Peterburis ja erines meeldivalt tavalisest sõjaväeteenistu­sest, ehkki oli märgatavalt kulukam, kuid teenistus kaardiväes võimaldas kahe teenistusastmeteklassi jagu edumaad võrreldes teenistusega teistes armeeväeliikides.
Venemaa Keisrikojale lähedalseisev kaardivägi osales aktiivset poliitika­elus, eriti 18. sajandil nii sagedaste paleepöörete puhul. Jelizaveta Petrovna kuulutas troonile tulles end kõikide kaardiväepolkude polkovnikuks, Preobraženskoje polgu esimese roodu aga, millel oli riigipöördes oma roll olnud, nimetas "ihukampaaniaks" (s.o ihukaitseroo­duks), tõstis kõik selle sõdurid aadliseisusse ja andis neile vapid, mille sümboolika kajastas nende panust riigipöördesse.
Sõjaväeringkonnad
Venemaa keisririigi tsentraliseeritud ja territoriaalsele põhimõttele vastav kaitsepiirkondade – sõjaväeringkondade süsteem loodi 19. sajandi teisel poolel sõjaminister Dmitri Miljutovi tehtud sõjaväereformi käigus. Kui reformile eelneval ajajärgul oli erinevate sõjaväeharude ja piirkondade juhtimine allutatud Romanovite dünastiasse kuuluvatele suurvürstidele ning ei allunud keisririigi sõjalisele kõrgemale juhile – sõjaministrile ja tema operatiivjuhtimikeskuse Kindralstaabi Pravalitsusele, siis pärast sõjalist reformi kavandati Venemaa Keisririigis maavägede baasil 15 sõjaväeringkonda, mille est vastutasid neid keisri poolt juhtima määratud sõjaväeringkondade juhatajad.
1914. aastal, s.o I maailmasõja alguseks oli Venemaa Keisririigis 14 sõjaväeringkonda ja nendega võrdsustatud Doni väe oblastid: Pärast Esimese maailmasõja algust moodustati ka:
Ajutiselt olid moodustatud ka:
Rötha
Rötha on väikelinn Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis.
Leesi
Leesi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Külas on Leesi Katariina kirik, mis ehitati aastail 1865–1867 ja rahvamaja.
Lohja järv
pisi|253x253px|Lohja järv 2015. aastal Lohja järv on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Lahemaa rahvuspargi territooriumil Loksast 2,5 km edelas.
Lohja järv asub 1,3 km kaugusel Hara lahest, olles umbes 2500 aastat tagasi merest eraldunud. Järv on 56,8 ha suurune ja kuni 3,7 m sügavune, asub merepinnast 5,8 meetri kõrgusel.
Lohja järve läbivool on nõrk, sisse voolavad mõned ojad ja kraavid. Väljavool toimub Lohja oja kaudu merre.
Samoa asulate loend
Siin on loetletud Samoa asulaid.
Linnad:
Külad:
Loksa (Kuusalu)
Loksa on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Külas asub Mardimiku kivi.
Otto Magnus von Stackelberg (1736–1800)
thumb|Krahv Otto Magnus von Stackelberg ([[1736–1800)]] Otto Magnus von Stackelberg (7/18. veebruar 1736 – 8. november 1800 Dresden) oli Vene diplomaat, krahv.
Otto Magnus sündis oma samanimelise isa viienda lapse ja esimese pojana. Ta õppis 1753. aastal Leipzigi ülikoolis. Tema diplomaatiline tegevus algas 1764 Katariina II Eestimaa-visiidi ajal keisrinnaga tutvumisest. 1765 sai Lüganuse ülemkirikueestseisjaks. 1767. aastal sai ta Venemaa suursaadikuks (1766–1779) Hispaanias, 1771 keisrinna tegelikuks kammerhärraks.
1772 sai ta suursaadikuks (1772–1790) Poolas, kus korraldas Poola esimese jagamise. Tema esimene ülesanne sealjuures oli saavutada, et Poola seim ratifitseeriks Poola jagamise lepingu. Altkäemaksude abil ta saavutaski lepingu ratifitseerimise. Saksa-Rooma keiser Joseph II andis talle 1775 riigikrahvi tiitli. Samal aastal sai temast Malta rüütel.
Aastatel 1791–1793 oli ta Venemaa suursaadik Rootsis. 1795. aastal sai ta salanõuniku tiitli.
Teenete eest autasustati teda Poola Valge Kotka (1773), Aleksander Nevski ja Püha Andrease ordeniga.
Otto Magnus von Stackelbergile kuulusid Eestimaal Atsalama, Ereda, Hagemäe, Hirmuse, Jõetaguse, Kohtla, Pagari, Püssi, Purtse, Satsu, Väike-Pungerja, Väike-Soldina, Uue-Varudi mõis, Voorepera, Kuramaa kubermangus Ungurmuiža mõis ja Peterburi kubermangu Jamburgi maakonnas Narva valla Lilienbachi mõisa alad.
Perekond
Von Stackelberg abiellus 8/19. jaanuaril 1758 Sophia Gerdruta von Fölkersahmiga, neil sündis kaks poega (neist vanem Gustav Ernst von Stackelberg ja Otto Johann von Stackelberg) ja neli tütart.
Aleksandr Pokrõškin
pisi|Aleksandr Pokrõškin Aleksandr Pokrõškin (vene keeles Александр Иванович Покрышкин; 6. märts 1913 Novonikolajevsk – 13. november 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu hävituslendur teises maailmasõjas, esimene kolmekordne Nõukogude Liidu kangelane, lennuväemarssal (1972).
Zwenkau
Zwenkau on linn Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis.
Aleksandr Pokrõškin
Elukäik
Ta lõpetas 1933. aastal Permi tehnikakooli lennumehaanikuna. Lennukooli lõpetas 1939. aastal leitnandi auastmes ja määrati 55. hävituslennuväe polku. Polk asus sel ajal Kirovogradi lennuväljal Odessa sõjaväeringkonnas. 1940. aastal osales polk Rumeenialt Bessaraabia ja Bukoviina alade hõivamises ning baseerus seejärel värskelt loodud Moldaavia NSVs Singureni lennuväljal Beltsõ lähedal. 1941. aastal võeti polgus kasutusele Mikojan-Gurevitš MiG-3 hävituslennukid. Sõja puhkedes oli Pokrõškin eskadrilliülema asetäitja ja vanemleitnant.
Sõja jooksul tegi ta 650 lahingulendu, osales 156 õhulahingus, laskis isiklikult alla 59 ja grupiga 6 vaenlase lennukit.
Jaanuarist 1972 kuni 1981. aastani oli A. Pokrõškin ALMAVÜ Keskkomitee esimees.
Zwenkau
pisi|tühi|Zwenkau vanalinn
Suur minoorseptakord
Suur minoorseptakord ehk suur mollseptakord on akord, mis koosneb minoorkolmkõlast ja suurest tertsist. Äärmised akordi helid moodustavad intervalli suur septim.
SuperNoova
pisi|Konkursi logo 10 aasta kokkuvõttenäitusel SuperNoova on eesti moedisainerikonkurss.
Võistlus toimub kahes vanusekategoorias – nooremas ja vanemas. Mõlemas kategoorias toimub anonüümselt esitatud kavandite põhjal eelvoor, mille põhjal valitakse kümme finalisti mõlemasse kategooriasse. Nooremas kategoorias saavad osaleda keskharidust alles omandavad, vanemas aga keskharidusega noored.
Richard J. Evans
Richard J. Evans (sündinud 1947) on Suurbritannia ajaloolane.
Evans uurib Saksamaa ajalugu, peamiselt sotsiaalsest aspektist. Ta on kirjutanud ka tuntud raamatu "In Defence of History", mis kaitseb ajalugu kui distsipliini postmodernistlike rünnakute eest.
N'Diaga Samb
Maailmameistrivõistluste finaalturniiril on ta osalenud kolmel korral (1992, 2003 ja 2005); 2005. aastal saavutas ta 5. koha. Kahel korral (2000 ja 2004) on ta võitnud Bijlmeri turniiri.
2008. aasta Hamburgi liidumaa valimised
2008. aasta Hamburgi liidumaa valimised toimusid 24. veebruaril. Valiti Hamburgi liidumaa parlament, Hamburgische Bürgerschaft.
Valimistulemus
Kokku: 121 mandaati Valimisõigusega inimeste koguarv: 1 237 397 Osavõtt: 785 243 Valimisaktiivsus: 63,6% Kehtetuid hääli:7 712 Kehtivaid hääli: 777 531
Deutzeni vald
Deutzen on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis.
2014. aastal liideti ta Neukieritzschi vallaga.
Väike minoorseptakord
Väike minoorseptakord ehk väike mollseptakord on akord, mis koosneb minoorkolmkõlast ja väikesest tertsist. Äärmised akordi helid moodustavad intervalli väike septim.
Priimi ja septimi vahe on suur septim.
Väike minoorseptakord heliridades
thumb|Cm7
Infootsing
Infootsing on toimingud, meetodid ja protseduurid talletatud andmetest informatsiooni saamiseks etteantud teemal.
Infootsing üldises tähenduses on informatsiooni hankimine mistahes viisil mingi probleemi lahendamiseks, otsuse vastuvõtmiseks või muul eesmärgil kõigist kättesaadavatest infoallikatest ja -kanalitest.
Olemus ja infootsingu tüübid
Kitsamas tähenduses kasutatakse infootsingu mõistet eeskätt arvutipõhiste infosüsteemide kontekstis ja infootsinguna käsitletakse niisuguste meetodite ja tehniliste võtete kogumit, mis võimaldavad infomassiivist kiiresti leida vajalikku informatsiooni. Toimingud, meetodid ja protseduurid talletatud andmetest informatsiooni saamiseks etteantud teemal.
Infosüsteemile esitatakse infopäring – loomulikus keeles formuleeritud küsimus või kirjeldus, milles infotarbija mõne sõnaga iseloomustab teda huvitavat ainevaldkonda või konkreetset probleemi. Infosüsteemis toimub päringu ja otsimassiivis olevate andmete otsitunnustike võrdlemine, selle tulemusena väljastatakse tulemused – informatsioon, kus otsitunnustikud ühtivad. Sisuliselt vastab päringule vaid osa esitatud otsitulemustest (relevantne informatsioon), kõike relevantset informatsiooni ei ole võimalik üles leida.
Iga infootsingut käivitavaks faktoriks on infovajadus. Otsitava info iseloomust või laadist tulenevalt võib eristada teaviku- ehk dokumendi, fakti- ja teemainfovajadust. Nendest tuletatakse peamised infootsingu tüübid:
Terviklikku lähenemisviisi infootsingu sooritamiseks nimetatakse otsingustrateegiaks. Ühel infootsingul võib olla üks strateegia, kuid võib kasutada ka mitmeid strateegiaid. Kõige enam levinud otsingustrateegiateks on:
Infootsing moodustab ühe osa informatsiooni hankimisest. Selline otsing on seotud andmebaasidega ja sinna sisestatud teabega (nt viited, faktid, tekstid, pildid, helikujundid) ja seda teavet otsitakse kasutamise eesmärgil.
Infootsingu täpsustamisvõimalused
Kui infootsinguks on andmebaas valitud, tuleb alustada otsingut. Alustatakse märksõnade sisestamisega, kas üksikult või koos päringuoperaatoritega AND, OR, NOT.
Boole’i operaatoritega otsitakse sõnu mistahes kirje osast määramata nende omavahelist järjestust
Lisaks märgitud enimkasutatavatele märksõnadele on võimalik otsingu täpsustamiseks kasutada
Nende märkidega antakse märksõnade kirjutamisel erinevaid võimalusi. Infootsingu õnnestumise eelduseks on, et otsija saab aru, mida otsib.
Infootsing Internetis
Internetis info otsimise protsess sisaldab hulga alamprotsesse, mis on omavahel seotud: probleemi äratundmine, probleemi defineerimine, otsingusüsteemi valik, päringu kontseptualiseerimine, päringu formuleerimine, infotsingu sooritamine, tulemuste hindamine ja kui osutub vajalikuks, on vaja mõnd alamprotsessi korrata.
Infootsingu ajalugu
Elektronarvutustehnika tekkega sai võimalikuks infotöö automatiseerimine. Arvutite abiga hakati valmistama bibliograafianimestikke, alustati uuringuid tekstide automaatseks refereerimiseks ja identifitseerimiseks, infokeelte automaatseks koostamiseks ning infootsisüsteemide realiseerimiseks arvutitel. Tekstide sisuliseks töötluseks hakati kasutama elektronarvuteid ja masinmeetodeid. Algul rakendati arvuteid ainult dokumentide ja päringute otsitunnustike võrdlemiseks ning relevantsete dokumentide aadresside või kirjete väljastuseks. Arvutustehnika arenguga tekkisid infosüsteemid, mis on kui infotöö automatiseeritud kompleksid. Esialgu nimetati neid integraalseteks infosüsteemideks, tänapäeval tunneme rohkem integreeritud infosüsteemidena, mis toimivad põhimõttel, et dokument salvestatakse süsteemis üks kord ja kasutatakse siis salvestatud dokumentide massiivi kõikvõimalike infotöö ülesannete lahendamiseks. Eri liiki andmete kombineerimisel saadakse erinevaid väljundeid: infoväljaandeid, päringute vastuseid, statistilisi aruandeid jpm.
1954. aastal esitleti arvuti kasutamist bibliograafilisel otsingul pakett-töötlusrežiimis. Esialgse pakett-töötluse puhul infovajaja esitas oma päringu spetsialistidele, kes selle kodeerisid arvutile arusaadavasse keelde ja andsid siis arvutile töödelda. Umbes kuue nädala pärast saadi päringule vastus. Kui otsingu formuleering osutus ebatäpseks või tulemused ei rahuldanud infovajajat, tuli kogu protseduur uuesti läbi teha. Pakettotsingu aeglus ja kohmakus takistasid selle laialdast rakendamist.
1960–1967 töötati välja tekstide masintöötluse teoreetilisi aluseid ning tehti arvukalt masineksperimente informatsiooni analüüs-sünteestöötluseks.
Pakettotsingu kõrvale tekkis dialoogotsing, mis tugines arvutisüsteemide reaalajatöötlusele, kus arvuti kasutaja on sisend-väljundseadme kaudu vahetult arvutiga seotud ehk töötab sidusrežiimis. 1960. aastal demonstreeris esmakordselt maailmas avalikult oma dialoogsüsteemi Protosynthex firma System Development Corporation Santa Monicas Californias. 1964. aastal alustas USAs National Library of Medicine oma seni mehaaniliselt koostatud bibliograafia Index medicus koostamist arvuti abil. 1965. aastal toimus Ameerika Ühendriikides esmakordne dialoogotsingu andmevõrgu demonstratsioon riiklikul tasandil.
Infootsingualased uurimused
Vastavad uurimused võivad
Ajalooliselt on info hankimise uuringud
Ameerika Ühendriikide Sisejulgeolekuministeerium
Ameerika Ühendriikide Sisejulgeolekuministeerium (inglise keeles Department of Homeland Security) on Ameerika Ühendriikide ministeerium, mille ülesandeks on siseriikliku julgeoleku tagamine. Tegemist on osaga Ameerika Ühendriikide föderaalvalitsusest ning seda juhib sisejulgeolekuminister. Sisejulgeolekuminster allub Ameerika Ühendriikide presidendile. Asutus on igapäevases kõnepruugis tuntud kui DHS. Euroopalikus õigusruumis sarnaneb DHS kõige rohkem siseministeeriumiga. =Loomine= Moodustati 2. märtsil 2003. aastal ja sellesse inkorporeeriti mitmed julgeolekuga seotud riigiasutused. Põhilised neist on:
Lisaks eeltoodutele on olemas veel mitmed vähemolulisemad, mis olid enne ministeeriumi moodustamist iseseisvad uurimis- ja muud asutused. Kokku moodustati ministeerium 22 iseseisvast asutusest, ühendades umbes 180 000 isikut. = Ülesanded = Ministeeriumi ja selle allasutuste üldised ülesanded on: =Struktuur= Sisejulgeolekumenisteerium jaotub suures plaanis ministeeriumi osakondadeks ja ministeeriumi allasutusteks.
Juhid
Sisejulgeolekuministeeriumi esimene juht oli endine Valge Maja sisejulgeoleku büroo direktor Tom Ridge.
Praegune minister on Rand Beers (kohusetäitja).
Pärast pulmi
"Pärast pulmi" ("Efter bryllupet") on 2006. aastal linastunud Taani film, mille lavastaja on Susanne Bier. Film esitati 2007. aastal parima võõrkeelse filmi Oscarile.
Peaosades on Mads Mikkelsen ja Sidse Babett Knudsen.
1938. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
1938. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid 3. maailmameistrivõistlused jalgpallis, mis toimusid 4. juunist 19. juunini Prantsusmaal.
Ajalugu
Sõja ootuses Euroopas võõrustas kolmandat MM-finaalturniiri Prantsusmaa. Kuna 1934. aastal oli Mussolini finaalturniiri kasutanud natsiideede propagandaks ja sama tegi ka Hitler kaks aastat hiljem Berliini olümpiamängudega, oli FIFA-l 1938. aasta MM-i korraldaja valikul tõsiselt mõtlemisainet.
Argentina esitas oma kandidatuuri põhjendusega, et nemad sobiksid nii eurooplastele kui ameeriklastele. FIFA-l oli aga veel liiga selgelt meeles 1930. aasta MM, kus osales vaid 13 koondist ja neist ainult 4 Euroopast. Pealegi oli FIFA kasvanud lühikese ajaga 57-liikmeliseks, kusjuures enamuse moodustasid Euroopa riigid.
Just seetõttu otsustati kolmas MM-finaalturniir korraldada Euroopas. Berliinis toimunud FIFA kongressil 1936. aastal langes valik 15. augustil Prantsusmaale ning see oli omamoodi austusavaldus Jules Rimet'le, kes MM-i ideega aastaid tagasi oli lagedale tulnud.
Lõuna-Ameerikast oli seekord kohal vaid Brasiilia, sest MM-ist ilma jäänud Argentina ja Uruguay loobusid. See-eest olid esimest korda esindatud Aasia jalgpallurid Hollandi India näol.
Osavõtuks registreerus 15. veebruariks 1937 37 meeskonda, esimest korda olid tiitlikaitsja Itaalia ja korraldaja Prantsusmaa valikmängudest vabastatud.
Valikturniirist loobujaid oli 8, 27 koondist loositi 14. mail valikmängudeks gruppidesse ja paaridesse. Kodusõjast haaratud Hispaania ei osalenud valikturniiril.
MM-finaalturniirile pääses valikmängude kaudu küll 16 riiki, kuid Prantsusmaale tuli neid üks vähem, kuna Austria oli vahepeal Saksamaa poolt okupeeritud (vaata Anšluss). Seega pidi üks koondis avaringis vaba olema ning 5. märtsil Pariisis toimetatud loosimisel vedas Rootsil.
Turniiri korraldus oli sama mis neli aastat tagasi Itaalias: taas mängiti olümpiasüsteemis. MM-i mängud peeti üheksas linnas: Antibesis, Bordeaux's, Le Havre'is, Lille'is, Marseille's, Pariisis, Reimsis, Strasbourgis ja Toulouse'is.
Edukaimad väravalööjad
8 – Leonidas da Silva (Brasiilia) 7 – Gyula Zsengeller (Ungari) 5 – Silvio Piola (Itaalia) 4 – György Sárosi (Ungari) 4 – Gino Colaussi (Itaalia) 4 – Gustav Wetterström (Rootsi) 4 – Ernst Willimowski (Poola)
Lady Lou
Lady Lou on Accepti esimene singel nende esimeselt stuudioalbumilt. See ilmus Saksamaal 1978. aasta novembris.
Preputsiaalnäärmed
Preputsiaalnäärmed on mõnda liiki imetajatel esinevad feromoone tootvad eksokriinsed näärmed, mis asuvad suguelundite ees.
Gérard Jansen
Ta võitis 1987. aastal Euroopa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Preputsiaalnäärmed
Kõige rohkem on uuritud koduhiire ja rändroti preputsiaalnäärmeid.
Muskushirve preputsiaalnäärmed toodavad muskust, mida kasutatakse parfüümide tootmisel.
Pöide põllumeeste konvent
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Muhu, Pöide ja Laimjala vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Vassili Tamm, Madis Peeker, Mihail Mundi, Anton Mägi, Mihkel Noor, Aleksander Kärner, Vassili Kärner, Feodor Evert, Aleksander Rei, Aleksander Nepper, Priidu Mägi, Jaan Klaar, Aleksei Küng, Joosep Tumma ja Aleksander Mustel. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Aleksander Rei.
Keelutsoon (füüsika)
Keelutsooni olemasolu ja selle laius on vahetult seotud aine elektrijuhtivuse tüübiga: mittejuhtidel (dielektrikutel) on keelutsooni laius üle 3 eV ja pooljuhtidel 0,1–3 eV, metallide elektronidel keelatud energiaolek puudub.
Tehisveekogu
Tehisveekogu on veekogu, mis on tekkinud inimtegevuse tulemusena. Peamised tehisveekogud on kanalid, kraavid, tiigid ja veehoidlad.
Kanalid ja kraavid sarnanevad jõgedega. Nad kaevatakse maa niisutamiseks (Karakumi kanal) või kuivendamiseks, kahe jõe ühendamiseks (Volga-Doni kanal) jne. Mõned kanalid ühendavad maailmamere osi ja sarnanevad väinadega (Panama kanal, Suessi kanal, Kieli kanal).
Tiigid ja veehoidlad sarnanevad järvedega. Nende rajamisel ehitatakse jõgedele tammid, mille taha kogutakse vesi. Tihti nimetatakse tiikideks endisi karjääre, mis on veega täitunud.
Eesti Näitlejate Liidu auraha
Eesti Näitlejate Liidu auraha on Eesti Näitlejate Liidu antav iga-aastane auhind, mille pälvib tunnustatud näitleja, kes on millegipärast jäänud ametliku tunnustuseta.
Auraha antakse ühele näitlejate liidu liikmele üle reeglina rahvusvahelisel teatripäeval.
Sotsialistlik riik
Sotsialistlik riik on mitmetähenduslik mõiste.
Käesolev artikkel räägib sotsialistlikust riigist viimases tähenduses ning sellised olid paljud 20. sajandi riigid Ida-Euroopas ja mujal maailmas. Nendes valitses kommunistlik partei ja enamasti sõltusid nad majanduslikult ja sõjaliselt Nõukogude Liidust. Nende ideoloogia oli marksism-leninism ning nad rajanesid enamasti vägivallal, hirmul ja usaldamatusel. Sellistes riikides oli üsna tavaline, et kõik kahtlustavad kõiki, vohab pealekaebamine, ähvardavad karmid karistused ja valitseb terror. Sotsialistlikust riigist lahkuda saab vaid põgenedes ja selle eest võidakse karistada surmanuhtlusega.
Sotsialistlike riikide endi propaganda kohaselt oli sotsialism üleminekuks kommunismile, mis pidi olema ühiskonna viimane arengujärk. Kommunismi ülesehitamist nimetasid nad iseendi olulisimaks eesmärgiks. Ükski sotsialistlik riik kommunismini ei jõudnud.
Kõige tuntum sotsialistlik riik oli Nõukogude Liit.
Pärsamaa põllumeeste konvent
Pärsama põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Karjakülas.
Sotsialistlik riik
Sotsialistlik majandussüsteem
Ettevõtete omanik oli riik ja selle juhtkond määrati vastava ala ministeeriumi poolt. Riik kirjutas plaanimajanduse alusel kõigile tootmisettevõtetele ette, mida ja kui palju nad peavad tootma. Ettevõtete teenitud kasum läks riigi tuludesse ning kahjumi kattis samuti riik. Selleks, et anda ettevõtetele stiimul kasumit teenida, võeti kasutusele ettevõtetevaheline sotsialistlik võistlus.
Riik kehtestas ka kaupade ja teenuste hinnad. Kaupade müümist ametlikust kõrgema hinnaga võidi karistada kriminaalkorras.
Pärsamaa põllumeeste konvent
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Leisi, Pärsamaa ja Valjala vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks August Ots, Gustav Nurm, Georg Lember, Juhan Pärn, Oskar Mäeniit, Mihkel Varvas, Gustav Kull, Kirill Ulk, Kirill Metsäär, Joann Külaots, Aleksander Käsk, Hans Johannes, Feodor Raaperi, Johannes Ottis, Arseni Altosaar. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Valjala vallavanem August Ots.
Sotsialistlik riik
Sotsialismileeri moodustumine
Kuni teise maailmasõjani oli Nõukogude Liit (koos oma satelliitide Mongoolia ja Tuvaga) ainus sotsialistlik riik maailmas. Teise maailmasõja ajal vallutatud aladelt ei viinud NSV Liit enam vägesid välja, vaid kehtestas ka neis sotsialistliku korra ning ähvardas järgnevate aastakümnete jooksul külmas sõjas ülejäänud maailma tuumasõjaga.
Üleminek kommunismile
Kommunismile üleminek pidi olema järkjärguline. Selletõttu kaotati NSV Liidus tasu paljude asjade eest, mis kapitalismis on kallid. Arstiabi ja kogu haridus oli kõigile tasuta, samuti paljude spordialade harrastamine.
Sotsialismileeri lagunemine
1985. aastal tuli Nõukogude Liidus võimule Mihhail Gorbatšov, kes hakkas riiki ümber korraldama. Suurendati majandusvabadust ja ettevõtete otsustamisõigust, vähendati tsensuuri ning lubati vabu valimisi.
Kuna ettevõtted pidid müüma kaupu keskvõimu poolt määratud hindadega, oli levinud arvamus, et neile makstakse liiga vähe ning ülejäänud riik elab nende arvel. Seetõttu hakati taotlema suuremat sõltumatust keskvõimust. Piirkondade esinduskogudesse valiti inimesi, kes pooldasid riigipoolse kontrolli kaotamist majanduses.
Baltimaad olid selle protsessi eesotsas. 1989. aasta Balti kett ja laulev revolutsioon näitasid kogu maailmale, et Eesti, Läti ja Leedu soovivad taastada sõltumatust. Nende liiduvabariikide valitsused võtsid suuna iseseisvuse taastamisele.
Välispoliitikas lõpetas Nõukogude Liit teiste sotsialistlike riikide üle valitsemise ja hakkas sealt vägesid välja tooma. 1989. aastal langes Berliini müür ja 1990. aastal Saksamaa taasühines. Jugoslaavias suurenesid rahvuslikud vastuolud sedavõrd, et puhkes kodusõda.
1991. aastal toimus Moskvas ebaõnnestunud augustiputš, mille tulemusena lõpetati Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei tegevus. Sama aasta lõpus saadeti Nõukogude Liit ametlikult laiali.
Abort
pisi|Abordi toetuseks korraldatud meeleavaldus New Yorgis 2022. aasta mais Abort ehk raseduse katkestamine on embrüo või loote iseeneslik väljumine või tehislik väljutamine emakast enne sündi, mille tagajärjel rasedus katkeb. Iseeneslikku aborti nimetatakse nurisünnituseks (ka spontaaseks abordiks), tehislikku ehk esilekutsutud aborti aga indutseeritud abordiks.
Nurisünnituse korral on tegemist raseduse katkemisega näiteks geneetilise või füsioloogilise häire/haiguse tagajärjel. Tavakeeles tähistab sõna "abort" üldjuhul esilekutsutud aborti, st raseduse katkestamist embrüo ehk loote elu lõpetamisega ning surnud embrüo ehk loote eemaldamisega emakaõõnest.
Abordil on pikk ajalugu ning selle esilekutsumiseks on kasutatud mitmesuguseid kirurgilisi võtteid ja medikamente. Teoloogid, filosoofid ja seadusandjad on juba sajandeid olnud eri meelt selle suhtes, kas ja millal peaks abordi esilekutsumine olema lubatud või keelatud. Esilekutsutud abordi legaalsus erineb riigiti. Küsimus seisneb selles, mida lugeda elu alguseks.
Iseeneslik abort
Raseduse iseeneslik katkemine on üks sagedasemaid raseduse tüsistusi, mille põhjuseks võib olla embrüo või loote väärareng(peamiselt varaste abortide korral), platsenta patoloogia või emapoolsed tegurid(peamiselt hilisemate abortide korral). Iseenesliku abordi täpne esinemissagedus ei ole teada, ent erinevatest uuringutest nähtub, et see on suhteliselt kõrge. Enamik nurisünnitusi esineb raseduse esimesel trimestril, vaid üks protsent nurisünnitusi tuleb ette pärast 20. rasedusnädalat.
Katkenud raseduse tõttu surnud loote eemaldamist ema ihust nimetatakse puhastuseks.
Abort ja eetika
Abordi lubatavuse üle käiva vaidluse kesksed küsimused on järgmised:
Ingliskeelses kultuuriruumis jagatakse seisukohad kaheks: valikuvabaduse pooldajad (pro-choice) ja loote õiguste ehk elu pooldajad (pro-life).
Loote õigused
Üldise bioloogiaalase konsensuse järgi saab inimorganism alguse viljastamishetkel. Mõned entsüklopeediad  ja inimembrüoloogid   jagavad seda seisukohta.
Sellest seisukohast lähtudes on lootel kui inimesel õigus elule ning abort rikub seda õigust.
Abordipooldajad tõmbaksid aga eraldusjoone inimisiku ja lihtsalt individuaalse inimorganismi vahele. Ameerika kirjanik ja filosoofiaprofessor Mary Ann Warren leiab, et isikuks olemine nõuab eneseteadvuse olemasolu, võimet olla ratsionaalne ja suhelda teistega – lootel puuduvad kõik need omadused. Säärase definitsiooni vastased leiavad, et see peaks ka kõigi vastsündinute või koomas viibivate inimeste isiku staatuse kustutama.
Mõned abordivastased väidavad ka, et kui on ebaselge, kas lootel on õigus elule, siis abordi tegemine võrdub teadlikult võetud riskiga tappa teine isik.
Naiste õigused
Abordipooldajad leiavad, et igal naisel on õigus kontrollida oma kehas toimuvat, ning see õigus väljendub ühtlasi õiguses valida abort. Kui naisel pole õigust aborti teha, on ta n-ö sunnitud olema inkubaator kellelegi teisele.
Abordi mõju kuritegevusele
2001. aastal ilmus väljaandes Quarterly Journal of Economics Steven Levitti ja John Donohue artikkel "The Impact of Legalized Abortion on Crime". Artikkel näitab 1973. aasta Roe vs. Wade kohtuotsuse ja 1990. aastatel USAs langenud kuritegevuse määra vahelist seost. Autorid leiavad, et abordi legaliseerimine aitas kaasa kuritegevuse langusele 18 aastat hiljem ja omistavad selle sündimata jäänud indiviididele, kellel on muidu statistiliselt kõrgem tõenäosus kuritegusid toime panna: soovimatud, eriti afroameerika päritolu, vaeste, hariduseta ja vallasvanemate lapsed. Langus kuritegevuses leidis aset ajal, mil Roe vs. Wade'i tõttu sündimata jäänud oleksid olnud puberteedieas (see on statistiliselt kuritegude toimepaneku tippiga). Uuring märkis, et osariikides, kus legaliseerimine 1970. aastal aset leidis, oli ka varem kuritegevusel langev tendents.
Majandusteadlased Christopher Foote ja Christopher Goetz kritiseerisid Donohue ja Levitti uuringu metoodikat. Nad juhtisid tähelepanu sellele, et uuring ei arvesta mitmeid väljatoodud kõikumisi. Uute arvutuste tulemusena nad korrelatsiooni abordi legaliseerimise ja kuritegevuse languse vahel ei leidnud. Levitt ja Donohue vastasid omapoolse uuringu korrigeerimisega; nende väitel statistiline tähendus säilis.
Levitti ja Donohue uuringut on kritiseeritud kui utilitaristlikku, rassist ning sotsiaalökonoomilisest klassist lähtuvalt diskrimineerivat ja eugeenikat kuritegevusevastase lahendusena propageerivat tööd. Steven Levitt väidab oma raamatus "Freakonomics", et ta ei ole ühegi lahenduse poolt ega vastu ning esitab andmeid vaid majandusteadlasena.
Abordi mõju psüühikale
Abordi teinud naiste küsitluste kohaselt ei põhjusta abort 70% naistel mingeid psüühilisi häireid. 20% kannatab kergekujulise mööduva depressiooni all, mis aga ei tähenda, et probleem poleks nende jaoks tõsine, 10% juhtudest võib tegemist olla kestva, süü- ja kahetsustunnet hõlmava depressiooniga. Sama allikas väidab, et on seos abordi tegemise rasedusstaadiumi ja psüühiliste häirete sageduse vahel. Naise hingelist seisundit pärast aborti võivad mõjutada seisund enne protseduuri ning ka hoiakud, millega ta protseduuri tegemisel kokku puutus.
Ajalugu
Vanim kirjalik tõendusmaterjal esilekutsutud abordi kohta pärineb Vana-Hiina dokumendist, mis loetleb keisri konkubiinidele sooritatud aborte aastatel 500–515 eKr. Hiina folkloori järgi oli legendaarne keiser Shennong 5000 aastat tagasi abordi esilekutsumiseks ette näinud elavhõbeda kasutamist.
Kreekas elanud Sokrates ja Platon olevat toetanud naiste õigust ise otsustada ja Vana-Kreekas oli abort tavaline vahend rahvaarvu piiramiseks. Abordi abil hoiti riigi sotsiaalne ja majanduslik seisund stabiilne.
Kuna efektiivseid rasestumisvastaseid vahendeid enne 18. sajandil leiutatud kondoomi ei tuntud, siis oli abort kaua aega ainuke viis soovimatust rasedusest pääsemiseks. Lisaks elavhõbeda abil raseduse katkestamisele oli rahva seas laialt levinud kuuma õliga üsa loputamine ja mürgistest ravimtaimedest valmistatud segude joomine.
Albaania
Abort on omal soovil lubatud aastast 1991. Nädal enne tuleb läbida kohustuslik nõustamine. ÜRO hinnangul lõppesid Albaanias 1980. aastatel pooled rasedused abordiga.