cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gerilja-aiandus
Eesti
Teadaolevaid gerilja-aianduse juhtumeid Eestis on mitmeid. Üheks selleks nähtuseks võib pidada Kalevi Kulli tegevust Tartus 1981. aastal, kui ta mõnisada männitaime oma üürikorteri aeda Veerikul ning mõned ka linna haljasaladele istutas. Kalevi Kulli sõnul enamik puid hukkus: "Vanemuise ees niideti maha, Puusepa ja Riia tn ristis tehti roheline väljak parklaks, ühes tänavaveeres jäi autodele ette, mõni murti mängides, mõni jäi hekipügaja kääridele vahele, jne. Umbes 20 puud neist kasvavad siiski tänini.”
Ajakirjanik Madis Jürgen paigaldas koos Arnold ­Hannusti, Ann ­Vainlo ja Astrid Maidlaga 2008. aastal Lasnamäe Liikuri bussipeatusse lillekastid põhjendusega "Linnaruum, kus inimesi liigub, koguneb, peaks olema ilus. Ja et bussipeatus on koht, kus neid liigub ja koguneb, võiks bussipeatus olla koht, kus inimesel tulevad hea meeleolu ja head mõtted."
Tallinna Asula tänava aukudesse istutati 2013. aastal taimi, et juhtida linnavõimu puudulikule tegevusele tähelepanu. Samuti leiab isetekkelisi kogukonnaaedu, mida on hiljem omavalitsuste poolt ka hävitatud või tagantjärele seadustatud.
Kaitse tänav
Kaitse tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis. Kaitse tänav algab Võidu tänavalt ja lõpeb Männiku teel.
Kaitse tänav on lääne–idasuunaline ja ligikaudu 145 meetri pikkune.
Kaitse tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on saanud nime lähedal asuva Võidu tänava mõjul.
Irdning-Donnersbachtal
Irdning-Donnersbachtal on 2015. aasta jaanuarist vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas.
thumb|Vaade Irdningile (taamal Grimmingi mägi)
Vald moodustati vallareformi käigus 31. detsembril 2014, kui liideti endised iseseisvad vallad Irdning, Donnersbach ja Donnersbachwald.
Turism
Vald moodustas koos Aigen im Ennstali ja Wörschachiga turismibüroo "Grimming-Donnersbachtal". Baas on Irdning-Donnersbachtal.
Šadurski
Šadurski (poolapäraselt Szadurski) oli Poola päritolu aadlisuguvõsa.
497
497. aasta
Jaunlubāna raudteepeatus
Jaunlubāna raudteepeatus on endine raudteepeatus lõpetamata jäänud Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel Madona piirkonna Indrāni vallas.
Klompimine
Klompimine on looduskivile klompimisvasaraga tagumise teel soovitud vormi andmine, enamasti klombitakse korrapäratu kujuga looduskivi risttahukakujuliseks ehituskiviks.
Pilaitė
pisi| Pilaitė (poola keeles Zameczek) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Pilaitė valla territooriumil. Pilaitė piirneb lõunas Upytėga ja Gudeliaiga, edelas Salotėga, läänes Varnėga, põhjas Smalinėga ning idas Viršuliškėsega.
Pilaitės asub muinsuskaitse all olev Pilaitė linnamägi. Tegemist on 6–13 meetri kõrguse kõrgendikuga, mille pikkus 60 ja laius 45 meetrit. Arvatakse, et tegemist on ristisõdijate kroonikates mainitud linnusega Wissenwalden, mis läks XVI sajandil Viršilade suguvõsa valdusse. Need rajasid sinna kivist linnuse. Seda oletust kinnitab ka linnuse territooriumil olev 5x5 meetri suurune lohk, kus on avastatud 1,7–2 meetri paksuse ja ligi meetri kõrguse müüri jäänused. Need on jäljed seal asunud tornist. Uuringud on leidnud ka ülejäänud linnuse ja selle tornide müüride asupaigad. Arheoloogilised väljakaevamised ei ole leidnud aga linnamäelt kivilinnusele eelneva kultuurikihi jäänuseid. Linnaosa on tõenäoliselt just selle linnuse järgi (leedu pilis) nime saanud. Tõenäoliselt põletasid sealse linnuse maha 1655. aastal Vilniuse alla ilmunud Vene väed.
Hiljem kuulus ala jesuiitidele, kes rajasid sinna aastal 1782 ka kiriku, mis aga Napoleoni sõjakäigu ajal maha põles. Kui jesuiitide ordu aastal 1820 keelustati, rajati sinna Pilaitė mõis.
Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele, mis liideti Vilniusega aastal 1996. Korterelamute rajamine mõisast läände jäävale alale algas aga juba aastal 1989.
Haridust annavad progümnaasium ja gümnaasium. Seal asuvad aastal 2001 valminud katoliku kabel ja Usu Sõna koguduse kirik. Katoliku kirikut hakati ehitama 2020. aastal, kuigi piirkond eraldati omaette kihelkonnaks juba 1999. aastal.
495
495. aasta
Upytė (Vilnius)
pisi| Upytė (poola keeles Blech) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Pilaitė valla territooriumil. Upytė piirneb idas Gudeliaiga, põhjas aga Pilaitėga.
Ivan Perišić
Aastatel 2009–2011 mängis Perišić Belgia kõrgliigaklubis Club Brugge. Hooajal 2010–2011 lõi ta 37 liigamänguga kokku 22 väravat, millega ta oli kõrgliiga hooaja suurim väravakütt. Lisaks valiti ta sel hooajal parimaks Belgia kõrgliiga mängijaks. Seejärel siirdus ta Saksamaa Bundesliga klubisse Dortmundi Borussia, millega võitis hooajal 2011–2012 Saksamaa kõrgliiga ja karikavõistlused. 2013. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu teise Saksamaa kõrgliiga klubiga, VfL Wolfsburg. Hooajal 2014–2015 võitis ta klubiga Saksamaa karika ja 2015. aastal Saksamaa superkarika.
2015. aastal suundus ta 15 miljoni euro eest Itaalia kõrgliigaklubisse Milano Internazionale. Hooajal 2020–21 oli ta Internazionalega Itaalia meistriks. Hooajal 2019–2020 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Müncheni Bayern.
2022. aasta mais sõlmis ta lepingu Tottenham Hotspuriga.
Koondisekarjäär
Perišići esimeseks suurturniiriks olid 2012. aasta Euroopa meistrivõistlused, kus ta pääses platsile kõigis kolmes alagrupimängus.
Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Belgia vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Kameruni vastu ja viimases alagrupimängus värava Mehhiko vastu.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel lõi Perišić kaks väravat: teises alagrupimängus Tšehhi vastu ja viimases alagrupimängus Hispaania vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus Islandi vastu lõi ta Horvaatia võiduvärava. Poolfinaalis lõi ta värava Inglismaa vastu. Finaalis mindi vastamisi Prantsusmaaga. Perišić viigistas mängu 28. minutil, kuid Prantsusmaa võitis lõpuks 4:2.
2021. aasta Euroopa meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Tšehhi vastu ja viimases alagrupimängus Šotimaa vastu.
Autorikaitseühing
Autorikaitseühing (AKÜ) oli eesti kirjanike ja heliloojate kutsehuve kaitsev ning kodu- ja välismaiste autorite teoste ettekandehonorare kasseeriv keskkoondis.
Ühing asutati aastal 1932. Aastal 1938 oli ühingul üle 140 liikme, sealhulgas üle 80 kirjaniku ja üle 60 helilooja.
AKÜ esimees oli Juhan Jaik, hiljem August Mälk.
Vabadusaste
Vabadusaste on süsteemi iseloomustav suurus, mille väärtus näitab sõltumatute muutujate arvu, millega süsteem on täielikult kirjeldatav.
Fēlikss Cielēns
Ta sündis 7. veebruaril 1888 Ādaži kihelkonna Alderi mõisas. Ta lõpetas Riia Aleksandri Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1906–1910 õppis ta Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas ja seejärel mitu semestrit Pariisis Sorbonne'i ülikoolis.
Stilbaai
Stilbaai on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Hessequa vallas. Linn asub India ookeani rannikul Goukou jõe suudmes.
Fēlikss Cielēns
1903. aastal asus ta tööle sotsiaaldemokraatide põrandaalustes seltsides. 1904. aastal ühines ta Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölisparteiga. Ta oli üks 1905. aasta revolutsiooni osalisi, pidas kõnesid, oli üks organiseerijaid. Võttis osa mitmest lahingust. 1906. aastal mõisteti ta tagaselja surma. Sama aasta jaanuaris arreteeriti Marģers Skujenieks ja Voldemārs Salnais. Vabastati kautsjoni eest. Ta oli propagandist Riia ja Peterburi sotsiaaldemokraatlikes organisatsioonides. Ta läks 1910. aastal Lääne-Euroopasse ning elas lühikest aega Brüsselis, Bernis, Pariisis ja mujal. Varjunimede (F. Cinis, Cis F. Cns jt) all ilmus tema rahvusvahelise poliitika teemalisi artikleid ajalehtedes Arodnieks, Jaunā Dienas Lapa, Jaunais Vārds, Domas jne.
Stilbaai
Stilbaai on asutatud 1894. aastal.
Fēlikss Cielēns
1917. aasta sügisel naasis emigratsioonist ja elas Petrogradis. 1918. aastal siirdus ta Siberisse, kus Läti Siberi ja Uurali Rahvusnõukogu saatis ta Pariisi, et osaleda Läti delegatsioonis Pariisi rahukonverentsil. Tuli tagasi augustis 1919. Ta on mõnda aega töötanud välisministeeriumis nõunikuna. Läti Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei delegeeris Cielēnsi tööle Rahvanõukogusse – Läti Vabariigi Ajutisse Parlamenti.
Kolombiin
pisi|Kolombiin 1680ndatel Kolombiin (itaalia keeles Colombina) on tegelane commedia dell’arte’s, koketne naisteenija. Ta on Arlekiini armastatu ja Pierrot' naine.
Fēlikss Cielēns
Valiti 1920. aastal Asutavasse Kogusse. Töötanud välis-, õigus- ja põhiseaduskomisjonis. 1922. aastal valiti ta 1. seimi, kus ta töötas välisasjade, õigus-, avaliku õiguse ja avaliku halduse komisjonis. Valiti 1925. aastal 2. Seimi, töötas hariduse, organisatsiooni ning avaliku õiguse ja avaliku halduse komisjonis. Valiti 1928. aastal 3. Seimi, kuulus välisasjade, valimiste keskkomisjoni, õigus- ning avaliku õiguse ja avaliku halduse komisjonidesse. Valiti 1931. aastal 4. Seimi, kuulus välisasjade, keskvalimis-, õigus-, mandaat-, avaliku õiguse ja karistusõiguse komisjonidesse.
1923. aastal oli ta välisminister Jānis Pauļuksi valitsuses. 1926. aastal sai temast Margers Skujenieksi valitsuse välisminister.
Aastatel 1933–1934 oli ta Läti saadik Prantsusmaal. Pärast 1934. aasta Läti riigipööret, kui Fēlikss Cielēns viibis Pariisis, võttis Kārlis Ulmanis talt Läti kodakondsuse. Selle tulemusena sunniti Cielēns ja tema perekond Prantsusmaale pagendusse. Teise maailmasõja ajal naasis Cielēns koos perega Lätti. Saksa okupatsiooni ajal osales ta Läti Kesknõukogu, rahvusliku vastupanuliikumise keskuse tegevuses. 1944. aasta mais läks ta pagulusse Rootsi.
Ta suri 10. juulil 1964 Stockholmis. 2001. aastal maeti Cielēns koos abikaasaga ümber Rainise kalmistule.
Gudeliai (Vilnius)
pisi|Gudeliai linnamägi Gudeliai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Pilaitė valla territooriumil. Gudeliai piirneb läänes Upytėga, idas Karoliniškėsega, põhjas aga Pilaitėga.
Linnaosa on kujunenud samanimelise küla loodeossa aladele, mis liideti Vilniusega aastal 1996.
Seal asub Gudeliai linnamägi pindalaga 52x32 ja kõrgusega 20 meetrit, mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande algul.
Hageri kirik
Hageri Lambertuse kirik on kirik Hageri kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Hageris Kohila vallas Rapla maakonnas.
Kirikut kasutab Hageri Lambertuse kogudus.
Hageri esimese kiriku laskis ehitada Taani valitsus ajavahemikus 1219–1254; täpse aja kohta andmed puuduvad, järeldada võib, et hoone oli 13. sajandist pärinev kellatornita kivihoone. Esimest korda on allikais mainitud Hageri Lamberti kirikut ja preestrit 1424. aastal.
Põhjasõda jättis Hageri kiriku puutumata, kuid 8. mail 1710 süttis ta kahjutulest ja nii rängalt, et kolm aastat peeti jumalateenistusi Sutlema mõisas. Kiriku ülesehitamist alustati õpetaja Joachim Nicolaus Wilckeni ajal 1713. aastal ja kirik valmis 1726. aastal. Eesti rahvusliku kirjanduse looja Friedrich Reinhold Kreutzwald leeritati Hageri kirikus.
Keila vald (Keila kihelkond)
Keila vald (saksa keeles Gemeinde Kegel) oli vald Keila kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Keilas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Keila vald moodustati 1866. aastal. 1890. aastal liideti sellega mitu väikevalda (sealhulgas Klooga, Laulasmaa, Lehola, Maeru, Meremõisa, Ohtu ja Karjaküla). 1938. aastal ühendati Keila vallaga Kloostri valda kuulunud Klooga ning Vääna valda kuulunud Türisalu ja Mõhku küla.
Ellukivi
Ellukivi (ka: Iila Ellu kivi, Elukivi) on graniidist hiidrahn ja ohvrikivi Lääne-Viru maakonna Viru-Nigula valla ja Viru-Nigula kihelkonna Iila külas.
Keila vald (Keila kihelkond)
Vallas sündisid Johannes Klesment, Jaan Ikmelt, Ursula Põks.
Hageri kirik
2011. aastal lõpetati kirikus oreli restaureerimine.
Ellukivi
Rahn meenutab lamavat neljakandilist prismat. On järskude külgede ja tasase, peaaegu horisontaalse laega. Selle lääne- ja põhjaküljed on maapinnal negatiivse kaldenurgaga. Lael on kaks ohvrilohku: üks on 60 cm pikk ja 40 cm lai, vihmaga on need vett täis; teine lohk paikneb prao kohal. Rahn on praguline, krobelise pinnaga, millest ulatuvad välja kvartsiterad (nende ümbert on porsumine teised mineraalid hävitanud.
Keila vald (Keila kihelkond)
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Keila valla koosseisu, välja arvatud talude nr. A-156, A-155, A-34, A-71–A-74 ja A-142, talude nr. A-96–A-99, 19 ja 20 lahustükkide, Tallinna metskonna Klooga metsandiku kvartaalide nr. 32 ja 36, Vääna metskonna Klooga metsandiku kvartaali nr. 29 maa-alad, mis läksid Padise valda.
Ellukivi
Kohamuistendi järgi, mis on Iila külast kogutud 1939. aastal, viheldi kängu jäänud kasvuga lapsi kivil noore kuu ajal kadakavihaga, et nad kasvama ja kõndima hakkaksid:
''Malla vallas Iila külas Hiie talu maa peal asub Hiiemägi. /---/ Sellessamas vallas ja külas Hiiemäe talu maa peal asub praega suur kivi, täma nimi on Ellu kivi. Eided teadasivad rääkida: vanast, kui laps kasvuga kängus oli ja jalgu alle ei saand, kui änam ei aitand saunas "harjaste vottamine" ega löilis aurutamine, pidi lapsega menema noorekuu ööse Ellu kivile. Seal pidi lapse panema vatsuli kivi pääle ja vihtlema kadakase vihaga. Siis oli laps hakanud kasvama ja kondima.'' (ERA II 216, 199/201 (1–2) < Viru-Nigula khk, Malla v, Iila k, Pikapõllu t – V. Talu < isalt, August Talu, 56 a (1939).
Jesse Blacker
pisi|Jesse Blacker [[Texas Starsi särgis]] pisi|Jesse Blakcer 2013. aastal [[Toronto Marliesis mängimas]] Jesse Blacker (sündinud 19. aprillil 1991 Torontos) on Kanada-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Jekaterinburgi Avtomobilist.
Aastatel 2007–2009 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Windsor Spitfiresis ja seejärel kaks hooaega Owen Sound Attackis. 2009. aastal tuli ta OHL-i meistriks Spitfiresiga ja 2011. aastal Attackiga.
2009. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i draft'is 58. valikuna. Maple Leafsiga sõlmis ta lepingu 2010. aastal. Blacker mängis Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies American Hockey League'is (AHL), kuid Maple Leafsi meeskonda ta ei jõudnud.
Hooajal 2016–17 mängis Blacker Saksamaa kõrgliiga klubis Thomas Sabo Ice Tigers. Ta oli sel hooajal Shawn Lalonde'i kõrval liiga resultatiivseim kaitsemängija (8+26). 2017. aasta juunis liitus Blacker KHL-i klubiga Kunluni Red Star, kus mängis ühe hooaja. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-is Nur-Sultani Barõsi ridades. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Jekaterinburgi Avtomobilistiga.
Karl Ahrens
Elulugu
Ta sündis 1855. aastal Saksamaal Rostockis metsaülema pojana. Õppis metsaasjandust Rostockis ja Greifswaldis, seejärel töötas metsnikuna Mecklenburgis ja Schönburgis. Oktoobris 1880 tuli Eestimaale ning määrati kindraladjutant Orjevskile kuulunud Riguldi, Padise kloostri, Nõva, Hatu, Palivere, Ohtu, Vasalemma, Piirsalu ja Paatsalu ning Soomes asuva Karunsoo mõisate metsaülemaks. 1884. aastal sai krahv Ungern-Sternbergi Hiiumaa metsade ülemvalitsejaks. Elas Hiiumaal Isabella metsamõisas, mille hoonestus on tänapäevaks hävinud (säilinud vaid infotahvel). Esimese maailmasõja ajal saadeti ta Venemaa valitsuse poolt Siberisse, kus elas aastatel 1914–1918 Simbirskis. Eestisse naasnuna määrati Roela metsaülemaks, kust ka 1929. aastal pensionile läks. Suri 1938. aastal.
Jesse Blacker
Barõsis mängides sai ta Kasahstani kodakondsuse ning ta on kuulunud Kasahstani jäähokikoondisse.
Karl Ahrens
Tegevus Hiiumaal
Hiiumaale on Ahrens tähtis kui looduse kujundaja. Tähtsaim metsaarendus on Luidja lepik, mille ta rajas luiteliivade kinnistamiseks aastatel 1901–1903. Veel tõi ta Hiiumaale sisse Kesk- ja Lõuna-Euroopa puid ja põõsaid ning fauna rikastamiseks hirvesid ja halljäneseid.
Ahrens on Lauka külas mõisaalleede rajaja, kuid paljud puud on vanuse tõttu välja langenud.
Khumiso Ikgopoleng
Khumiso Stephen Ikgopoleng (sündinud 5. detsembril 1979) on Botswana endine poksija.
Ikgopoleng osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas oma kohtumise 2. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Badar-Uugan Enkhbatynile (Mongoolia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ühekroonine meenemünt (2008)
Ühekroonine meenemünt vermiti 2008. aastal Eesti riigi 90. aastapäeva auks. See lasti ringlusse 9. juunil 2008. Münte vermiti kokku 20 miljonit.
Avers
Mündi esiküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ja all nimiväärtus "1 kroon". Lisaks on mündil 90. aastapäeva logo.
Dragomir Zakov
Dragomir Zakov (bulgaaria keeles Драгомир Заков; sündinud 24. juulil 1975) on Bulgaaria diplomaat ja poliitik.
Dragomir Zakov lõpetas 1999. aastal Sofias Rahvusliku ja Maailma Majanduse Ülikooli magistrikraadiga rahvusvaheliste majandussuhete erialal.
Loog
Loog on eesti perekonnanimi.
Ühekroonine meenemünt (2008)
Revers
Mündi tagaküljel on Eesti väike riigivapp ja vermimise aasta 2008.
Loog
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loog 196 inimesel: 98 mehel ja 98 naisel. Perekonnanimede levikult oli Loog meeste puhul 848. ja naiste puhul 959. kohal. Levinuim oli see Põlva maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 6,06.
Dragomir Zakov
Alates 25. märtsist 2019 oli ta Bulgaaria alaline esindaja NATO juures.
Alates 2022. aasta 1. märtsist kuni 2. augustini oli Dragomir Zakov Bulgaaria kaitseminister.
Tereški
Tereški on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 13 ja Riiast 215 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee V396.
Aastal 2007 oli külas 21 elanikku.
Sõjaväe Majandusühisus
Sõjaväe Majandusühisus (lühend SMÜ) oli ühistegelikul alusel tegutsev sõjaväelaste ettevõte, asutatud 1920. Selle ülesandeks oli sõjaväelaste varustamine tarbeesemete ja ainetega, samuti oma kaubandusvõrgu arendamine ning väiketööstuse edendamine.
1938. aastal kuulusid ühisuse juhatusse esimees kindralmajor Tõnis Rotberg, kolonel August Kasekamp, kolonel Mart Tuisk ja kolonel Karl Laurits.
Ühisusel olid kauplused Tallinnas (4), Tartus, Võrus, Rakveres, Pärnus, Narvas ja Viljandis ning rätsepa-, kingsepa- ja pesutöökoda.
Jaak Henno
Ta lõpetas aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna arvutusmatemaatika erialal.
Miranda Hart
pisi|Miranda Hart (2011) Miranda Katherine Hart Dyke (sündinud 14. detsembril 1972 Torquays Devoni krahvkonnas) on inglise näitleja (sh koomik).
Supes
Supes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 9 ja Riiast 210 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee V399. Seal asub Supese bussipeatus.
Tõnu Tunnel
Tõnu Tunnel (sündinud 31. juulil 1987) on eesti fotokunstnik ja arhitektuurifotograaf.
Supes
Aastal 2007 oli külas 8 elanikku.
Tõnu Tunnel
Ta lõpetas 2011. aastal bakalaureusekraadiga Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonna fotograafia eriala.
Messier 30
Messier 30 (ka M30 ja NGC 7099) on kerasparv, mis asub Kaljukitse tähtkujus.
Parve avastas 1764. aastal Prantsuse astronoom Charles Messier ja lisas selle oma kataloogi.
Messier 30 asub Maast umbes 27 100 valgusaasta kaugusel ja on umbes 93 valgusaastat lai. Linnutee keskosast asub see umbes 22 000 valgusaasta kaugusel. Parv on umbes 12,93 miljardit aastat vana ja selle mass on umbes 160 000 Päikese massi. Parv sisaldab üle 150 000 tähe.
Ädara mõis
Ädara mõis, ka Edara mõis (saksa keeles Eddara) oli poolmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas ja Simuna kihelkonnas Virumaal.
Tänapäeval asuvad mõisa jäänused Rasivere külas, Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
18. sajandi Ludwig August Mellini kaartidel mõisa märgitud ei ole, küll aga on kaartidel Ädara küla (Edara) Ädara jõe ääres.
Nõukogude ajal paiknes mõisasüda Kalevi sovhoosi territooriumil Laekvere külanõukogus. 1970. aastal olid kõik hooned hävinud, asemest järeldus et tegemist oli väikse puitehitusega.
Toomas ja maagiline raudtee
pisi|Toomas ja maagiline raudtee "Toomas ja maagiline raudtee" (inglise keeles "Thomas and the Magic Railroad") on 2000. aastal valmiv Suurbritannia-Ameerika Ühendriikide film.
Mežkadaga raudteepeatus
Mežkadaga raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Limbaži piirkonnas Salatsi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 21,7 kilomeetri kaugusel.
Raudtee rajamisel aastal 1912 rajati peatuse asukohta nimetu platvorm ehk peatuspaik. See jäi Volmari kreisi Salatsi kihelkonda Vana-Salatsi mõisa maadele. Aastail 1919-1920 kandis see platvorm Rozeni raudteepeatuse nime. Mežkadaga raudteepeatus ise avati aastal 1935. Peatus suleti seoses rongiliikluse lõpetamisega aastal 1977.
Osara lagendikud
Osara lagendikud (soome keeles Osaran aukeat või Osaran aukot) on Soomes Kainuu maakonnas, Põhja-Pohjanmaa maakonnas Pudasjärvi linnas ja Lapi maakonnas Posio vallas paiknevad lageraiealad, mis olid omal ajal Euroopa suurimad. Raietegevus sealkandis algas pärast Teist maailmasõda 1940. aastate teisel poolel ning jätkus 1960. aastate lõpuni. Ühtekokku langetati sel ajavahemikul metsa enam kui 20 000 hektarilt. Puitu saadi rohkem kui 1,2 miljoni kuupmeetrit.
Nimi Osara lagendikud tuleneb Soome metsavalitsuse toonase tegevdirektori Nils Osara nimest, ehkki lageraie algas juba tema eelkäija Mauno Pekkala ajal.
Kriitika
Lageraie Osara lagendikel pälvis algusest peale tugevat kriitikat. On kardetud, et tühermaad muutuvad tundraks. Metsa taastumise probleeme on seotud ka seemnematerjali liialt lõunapoolse päritoluga. Mõnes piirkonnas ongi tulnud metsa korduvalt istutada.
Praegune olukord
Nüüdseks kasvab Osara lagendikel 12–14-meetrine tihe puistu. Noor ühetasane männik ulatub silmapiirini. Enamik alast jõuab peagi esimese harvenduseni. Osal raiealast on noorendik siiski veel üsna madal.
Viited
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud soomekeelset artiklit fi:Osaran aukeat seisuga 12. detsember 2011.''
Heino Kaljuste nimeline stipendium
Heino Kaljuste nimeline stipendium on alates 2002. aastast välja antav muusikastipendium, mille pälvib Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia edukas koolimuusika eriala üliõpilane ja silmapaistev muusikaõpetaja. Stipendiumid antakse üle professor Heino Kaljuste sünnipäeval 18. novembril. Stipendiumi väljaandmise eesmärk on toetada muu hulgas koolimuusika arengut.
Stipendiumi annab välja 2000. aastal Eesti Muusikaakadeemia ja Eesti Muusikaõpetajate Liidu asutatud Heino Kaljuste fond .
19. sajand Eestis
19. sajand Eestis oli periood Eesti ajaloos, osa Eesti uusajast. pisi|left|[[Eestimaa kubermang]] pisi|[[Liivimaa kubermang]] 18. sajandi viimastest aastakümnetest kasvas Eestimaa rahvastik hingeloenduste kohaselt: IV hingede revisjoni ajal (1782) ulatus rahvaarv Eestimaal umbes 205 000-ni, V ajal (1795) umbes 220 000-ni, VII ajal (1816) 240 000-ni, VIII ajal (1834) umbes 285 000-ni ja IX ajal (1850) umbes 300 000-ni
Rahvastiku juurdekasv oli ajajärguti erinev: 18. sajandil aastatel 1782–1795, 7%, aastatel 1795–1816, 9%, aastatel 1816–1834, 20% ja aastatel 1834–1850, 5%. Rahvastiku enamik (üle 90%) asus maal, linnade elanikkond moodustas 1795. aastal ligikaudu 5,6%, 1834. aastal veidi alla 9% ja 1850. aastal mõnel määral üle 9% rahvastikust.
18. sajandi lõpul ja 19. sajandi alguses domineeris Eesti põllumajanduses teraviljakasvatus. Karjakasvatus teenis olulisel määral teraviljakasvatuse ülesandeid, andes põldudele väetist sõnniku näol ja varustas põllumajandust tööloomadega jne. Põllumajanduslikest kultuuridest kuulus endiselt esikoht rukkile, millele järgnesid oder, kaer ja vähesel määral nisu. Peale teraviljade kasvatati Eestimaal hernest, uba (peamiselt aias), tatart, läätse, lina, kanepit (aias), naerist, kapsast ja humalat (aedades) jne. Alles 18. sajandi 2. poolest hakkas mõisates juurduma ka kartulikasvatus, 1782. aastal saadi kartuleid 764 tündrit, 1797. aastal 14 411 tündrit, siis 1822. aastal 29 112 tündrit
Keiser Aleksander I reformid
, Liivimaa talurahvaseadused
pisi|vasakul|[[Venemaa keiser (1801–1825) Aleksander I]]
1801. aastal Venemaa keisriks saanud Aleksander I huvitus mõningatest läänelikest reformidest ja püüdis Venemaal jätkata Katariina II ajal taotletud valgustatud absolutismi kohast valitsemist. Tema erilise tähelepanu all olid talurahvaseadused, sest Venemaa elanikkonnast umbes 90% moodustas just talurahvas. Oma reformidega alustas ta Balti kubermangudest, sest sealsed euroopalikud olud võimaldasid muudatusi kiiremini ja valutumalt läbi viia. Keiser soovis muudatusi läbi viia esialgu väga piiratud alal ka seetõttu, et kindlaks teha, kas selliseid reforme võiks laiendada ka kogu Venemaa keisririigile.
Suur komöödiaõhtu
"Suur komöödiaõhtu" oli Kanal 2 meelelahutussaade, mis oli esimest korda eetris 3. märtsil 2016. Saade põhineb Soome telesaate "Putous" formaadil.
19. sajand Eestis
Keiser Aleksander I reformid
1801. aastal pöördusid kaks Eestimaa aadlikku: C. v. Stackelberg ja P. Löwis of Menar talupoegade õigusliku olukorra asjus otse Venemaa keisri poole
Suur komöödiaõhtu
Tuntud näitlejad naerutavad vaatajat lõbusate sketšide, vaimukate paroodiate, ootamatute ülesannete, pööraste libauudiste ja muusikaliste viguritega. Lisaks toimus kõiki saateis hõlmav eluliste naljatüüpide konkurss "Tähtede heitlus", kus iga näitleja saab oma koomikutalendi eriti uljalt proovile panna. Lusti lisasid hoogne stuudiobänd, elav publik ja põnevad üllatuskülalised.
19. sajand Eestis
"Igaüks..."
1802. aastal viidi Eestimaa kubermangus osaliselt Eestimaa rüütelkonna initsiatiivil ellu regulatsioon, mida tuntakse selle esimese sõna järgi: "Iggaüks...", mis kehtestas talupoegadele pärimisõiguse, samuti asutati valla- ja kihelkonnakohtud, mis olid aluseks hilisemale talurahva omavalitsusele.
Suur komöödiaõhtu
Sarja esimeses saates 3. märtsil 2016 tegid kaasa näitlejad Juss Haasma, Mirtel Pohla, Argo Aadli, Merle Palmiste, Mart Müürisepp, Kaisa Selde ja Tõnis Niinemets. Saatejuht oli Tiit Sukk.
19. sajand Eestis
"Igaüks..."
Aastatel 1804–1805 viidi ellu täiendavaid reforme, millega nii Eestimaal kui ka Liivimaal keelati talupoegade müümine maast lahus ja perekonnaliikmete eraldamine nende müümisel. 1804. aastal võttis Eestimaa rüütelkonna maapäeval vastu "Eestimaa Tallorahwa Seäduse", mis fikseeris peamiselt talupoegade koormisi ehk teoorjust, ja "Eestimaa Tallorahwa Kohto-Seadus ehk Walla-Kohto Kässo-ramat", mis kajastas talupoegade isiklikke õigusi ja vallakohtute tegevust. Venemaa tsaari Aleksander I poolt kinnitatud Liivimaa talurahvaseaduse kohaselt jäid talupojad endiselt isiklikult pärisorjadeks, kuid neid ei tohtinud enam müüa ega pantida ja neid ei tohtinud kinkida maast lahus. Talupojad said õiguse olla oma koduse vara omanikud.
Eestimaa talurahvaseaduste rakendamise perioodil toimusid talurahvarahutused, kõige ulatuslikumalt olid neist haaratud Harjumaa, seejärel Järva- ja Virumaa, kõige nõrgemini Läänemaa. 1805. aastal toimusid talurahvarahutused Kose-Uuemõisa mõisas, Kose-Uuemõisa sõda ja rahutused Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas Karinu ja Orina mõisas, öise rehepeksu vastu.
Valla- ja kihelkonnakohtud
Loodi samuti valla- ja kihelkonnakohtud, kehtestati piirangud koormistele ning piirati mõisniku kodukariõigust. Vallakohtu ülesandeks tehti järelevalve talupoegade tegevuse üle: et nad õigeaegselt koormised mõisnikule maksaksid, korralikult talu peaks ja omavahel ei tülitseks. Vallakohtu ülesandeks oli lisaks talupoegade omavaheliste tülide lahendamisele ka talumajapidamiste reguleerimine. Kihelkonnakohus arutas esimese astme kohtuna talupoegade kaebusi mõisnike ja vallaametnike peale. Teise astme kohtuna lahendas teise piirkonna (võõraste) talupoegade edasikaebusi vallakohtu otsuste kohta. Aastatel 1818–1858 nimetati kihelkonnakohust kihelkonnakogudusekohtuks, mis koosnes eesistujast, kes oli mõisnik, ja kahest kaasistujast, kes olid taluperemehed. Liivimaa kubermangus oli kohtu koosseisus eesistuja, kelleks oli mõisnik, ning kolm kaasistujat talupojad. Kohtu tegevuspiirkonnaks oli kuni viis kihelkonda. Liivimaal täitis kihelkonnakohus ka politsei funktsioone.
Rahvaharidus
Maakonnalinnades moodustati seniste linnakoolide baasil saksakeelsed kaheklassilised kreiskoolid (Tartu Kreiskool, Tallinnas, Pärnus, Kuressaares, Haapsalus, Rakveres, Viljandis ja Valgas jt), keiser Aleksander I poolt kinnitatud "Rahvahariduse esialgsete eeskirjade" alusel, mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreiskoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades (Tartu Kubermangugümnaasium (1804) ja Tallinna Kubermangugümnaasium (1805)). Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused (Eestimaa Rüütli- ja Toomkool).
1802. aastal taasavati Tartu ülikool rüütelkondadest sõltuva Balti (provintsiaal)ülikoolina. 12. detsembril 1802 Aleksander I poolt kinnitatud asutamisaktiga sai ülikoolist saksakeelne Vene riigiülikool (Kaiserliche Universität zu Dorpat; Imperatorski Derptski Universitet). 1803. aastal jagati keiser Aleksander I ukaasiga Venemaa keisririigi territoorium kuueks õpperingkonnaks ja moodustati Tartu õpperingkond. Tartu koolihalduspiirkonna keskuseks sai Tartu ülikool; selle eesotsas seisis Peterburis resideeriv kuraator, kes allus Venemaa Rahvahariduse Ministeeriumile. Õpperingkonna moodustasid Eestimaa, Kuramaa ja Liivimaa kubermang; aastatel 1803−1812 oli selle osa ka Viiburi kubermang. pisi|[[Kristjan Jaak Peterson (1801–1822)]]
Rebiya Kadeer
pisi|Rebiya Kadeer 2011
Rebiya Kadeer (uiguuri ﺭﺍﺑﯩﻴﻪ ﻗﺎﺩﯨﺮ sündinud 15. juulil 1948) on silmapaistev uiguuri ettevõtja ning poliitiline aktivist, kes pärineb Hiina Rahvavabariigi Xinjiangi autonoomse regiooni kirdeosast. 2006. aasta novembrist on ta Uiguuride Maailmakongressi president.
19. sajand Eestis
Talurahvaseadused
1809. aasta talurahvaseaduste täiendusega võisid talupojad ka maad osta, müüa ja pärida. Talupojad said küll isiklikult vabaks, kuid et sisuliselt kogu maa kuulus mõisnikele, pidid nad tolle heaks jätkuvalt tööd tegema ja teokoormised isegi suurenesid. Õiguslikus ja emotsionaalses mõttes olulisim oli aga otsus pärisorjusest vabastamise kohta, mis Eestimaal leidis aset 1816. ja Liivimaal 1819. aastal. Ka on pärisorjusest vabastamise daatumid sümboolsed, tegelikult võttis uue korralduse sisseviimine ligi 20 aastat aega. Eestimaal kaotati 1816. aasta seadusega ka vallakohtud, Liivimaal jäid need aga alles, just suures osas sellega seletatakse ka talude päriseksostmise ja rahvusliku ärkamise suuremat edu Lõuna-Eestis.
Rebiya Kadeer
Kadeer on kaitsnud aktiivselt peamiselt islamiusulist uiguuri vähemust, keda Hiina valitsus tema sõnul süstemaatiliselt rõhub. Praeguseks elab Kadeer pagenduses Ameerika Ühendriikides.
19. sajand Eestis
Talurahvaseadused
1816. aasta 23. mail (vkj)/4. juunil (ukj) kinnitas keiser Venemaa keiser Aleksander I, talurahvaseaduse, talurahva vabastamine kuulutati Tallinnas pidulikult välja 8. jaanuaril 1817. Eestimaa kubermangu talupojad vabastati isiklikust pärisorjusest, kuid ei vabanenud teoorjusest, samuti jäi kogu maa mõisnike valdusse. Eestimaa vabad talupojad moodustasid vallakogukonna, (eestikeelsetes seaduseraamatutes nimetatakse neid kogudusteks), mille valitsemiseks valiti kogukonna eestseisja ehk vallatalitaja, vallakohtud kaotati ning nende asemel hakkasid talupoegade asju madalaima instantsina lahendama kihelkonnakohtud (kihelkonnakoguduse kohtud).
Rebiya Kadeer
Noorpõlv ja karjäär
Rebiya Kadeer sündis Xinjiangis Altay linnas vaeses perekonnas. 1965. aastal ta abiellus ja kolis Aksu linna Xinjiangis. Kultuurirevolutsiooni ajal kiusati teda klassivaenlasena taga ning riideäri, mida ta koos abikaasaga pidas, nimetati "spekuleerimiseks"; tagakiusamise tagajärjel lahutas Kadeer abielu.
19. sajand Eestis
Talurahvaseadused
1819. aasta 23. märtsil kinnitas keiser Aleksander I Liivimaa uue talurahvaseaduse, millega kaotati Liivimaa kubermangu talupoegade pärisorjus, mis kuulutati välja Riias ja Kuressaares 6. jaanuaril 1820. Maa tunnistati mõisnike omandiks; talupojad võisid asuda talusid päriseks ostma, esialgu küll väga piiratud mahus; säilis teoorjus, kuid koormistena tuli kasutusele ka raharent, säilisid vallakohtud. Liivi- ja Saaremaa vabad talupojad moodustasid vallakogukonna, mille etteotsa asusid vallavöörmündrid (vallaeestseisjad) ja kogukonnakohus. pisi|vasakul|[[Venemaa keiser (1825–1855) Nikolai I]] 1820. aasta 4. juunil anti Balti kubermangude jaoks üldine koolikorraldus, mis reguleeris koolikorralduse võttes arvesse Balti erikorrast tulenevaid eriärasusi. Koolikorralduses ei olnud otseselt märgitud, et Tartu õpperingkonna kuraatorile alluvates koolides on õppekeeleks saksa keel, aga samuti ei olnud ka vene keel õppe­keelena tähistatud. Et Peterburi kõrgemates valitsusringkondades arvati Balti kubermange, pooleldi traditsiooniliselt, saksa kultuuriruumi kuuluvaks, siis ei takistatud saksakeelset kooliõppust. Ühiskonnas ülemvõimu omavad baltisakslased soodustasid saksakeelset õppust nii alg- ehk elementaarkoolides kui ka kreiskoolides, gümnaasiumides ja lõpuks Tartu ülikoolis. pisi|[[Friedrich Robert Faehlmann (1798–1850)]] 1820. aastate paiku oli Eestimaa linnades (Narva ei ole siin arvesse võetud) üldse 354 mitmesuguse ala meistrit, kelle juhtimisel töötas 221 selli ja 410 õpipoissi. 322 meistrit, 212 selli ja 382 õpipoissi kuulus kindlatesse tsunftiorganisatsioonidesse, kusjuures nimekamalt olid esindatud järgmised käsitöö-alad. Käsitööliste peamine hulk asus Tallinnas. Ainult pagaritel, lihunikkudel, rätsepatel ja kingseppadel olid Haapsalus, Paides ja Rakveres oma tsunftid. Teised käsitöölised olid Tallinna tsunftide liikmed.
Rebiya Kadeer
Noorpõlv ja karjäär
Lahutuse järel avas Kadeer 1976. aastal automaatpesula. 1981. aastal abiellus ta Sidik Rouziga, kes oli tollal dotsent, ning kolis Ürümqisse. Ürümqis liisis Kadeer kohalikus ärikvartalis turu ning ehitas selle ümber kaubamajaks, mis spetsialiseerus uiguuri rahvarõivastele. 1985. aastal ehitas Kadeer hoone veel kord ümber 14 000-ruutmeetriseks ärihooneks.
19. sajand Eestis
Talurahvaseadused
pisi|[[Friedrich Reinhold Kreutzwald|Fr. R. Kreutzwald (1803–1882) (Johann Köleri maal)]] Koos priikslaskmisega pandi eestlastele ka perekonnanimed. Rannarootsi vabatalupoegadel olid need juba ammu, ka mõnedes eesti kihelkondades olid valgustuslembesed mõisnikud ja pastorid juba perekonnanimesid pannud. Samas leidus ka piirkondi, kus ka pärisorjusest vabastamise järel läks nimepanek visalt. 1836. aastal anti aga kõigile seni lisanimeta talupoegadele sundkorras perekonnanimed.
Rebiya Kadeer
Noorpõlv ja karjäär
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist hakkas Kadeer tegelema väliskaubandusega, kogudes investeeringuid, mille väärtus küündis tippajal enam kui 200 miljoni jüaanini. Temast sai üks Hiina viiest rikkaimast inimesest, Kadeeri firmale kuulusid ettevõtted Hiinas, Venemaal ja Kasahstanis. Kadeer on sünnitanud kokku 11 last. Kadeeri asutatud ettevõttele The Akida Industry and Trade Co kuulub Xinjiangis hulgaliselt kinnisvara. Nende seas on Akida kaubanduskeskus, selle kõrval asuv Kadeeri kaubanduskeskus ja Tuanjie ('ühtsus') teater Ürümqis.
19. sajand Eestis
Kirikukorralduse muudatused
Nikolai I valitsusaeg tõi ka Eestis kaasa seaduste täpsema süstematiseerimise ja kodifitseerimise. 1832. aastal võeti vastu Uus evangeelse luteri kiriku seadus, mis vahetas välja rootsiaegse, sellega lõppes kohalike luteri kiriku iseseisvuse periood ja nad allutati ülevenemaalisele luteri kiriku järelevalvele (vt VELK Tallinna konsistooriumiringkond, VELK Eestimaa konsistooriumiringkond, VELK Saaremaa konsistooriumiringkond, VELK Liivimaa konsistooriumipiirkond). Uue kirikuseaduse alusel võisid kirikuõpetajateks olla ainult Venemaal asuvate ülikoolide usuteaduskondade lõpetajad, mis tingis aja jooksul Saksamaalt uue kirikuõpetajate ja haritlaste immigratsiooni Liivimaale, kellest kujunes aja jooksul uus seisus Läänemere kubermangudes – literaadid.
Saksamaalt pärit ja saksakeelsed, kuid kohalikus baltisaksa aadelkonnas kujunenud hinnangutest erinevaid Valgustusajastu põhimõtteid järgivad literaatide esindajad hakkasid teostama uuringuid maarahva eluolu kohta. Samuti asuti kodifitseerima Balti kubermangude provintsiaalõigust, mille tarbeks teostati massilisi arhiiviuuringuid; viimaste baasilt kujunes suures osas ka baltisaksa professionaalne ajalookirjutus.
Rebiya Kadeer
Noorpõlv ja karjäär
1997. aastal lõi Kadeer Tuhande Ema Liikumise, edendamaks uiguuri naiste kutsekoolitust ja õhtukoole uiguuridele, kes ei saanud käia tavakoolis.
Tartu semiootika suvekool
Tartu semiootika suvekool on aastast 1964 toimuv semiootikateemaliste konverentside sari. Neil kujunes 1960. aastail Tartu-Moskva semiootikakoolkond.
19. sajand Eestis
Kirikukorralduse muudatused
Pärast talupoegade pärisorjusest vabastamist nende eluolus kohe kardinaalseid muudatusi ei toimunud. Teotöökohustus säilis ning läks raskemakski. Siiski oli talupoegadel suurem liikumisvabadus, samuti suutsid mitmed neist ka mõisa sõltuvusest vabaneda, üksikutest (näiteks Mats Erdell) said isegi mõisarentnikud.
Tartu semiootika suvekool
Neid nimetati ühtlasi 1960. ja 1970. aastail suvekoolideks sekundaarsete modelleerivate süsteemide alal. Esimesel kuuel korral oli töökeeleks vene keel, hiljem peamiselt inglise keel.
19. sajand Eestis
Usuvahetusliikumine Liivimaal
, Õigeusu kirik Eestis, Riia Vaimulik Seminar, Õigeusu kihelkonnakool ja abikool
Rebiya Kadeer
Vangistus
Vanglas viibis Kadeer kaks aastat üksikvangistuses, kuid teda ei piinatud. Ta oletab, et selle põhjuseks oli valvurite teadlikkus tema rahvusvahelisest mainest. 2004. aastal lühendati karistust aasta võrra hea käitumise tõttu.
19. sajand Eestis
Usuvahetusliikumine Liivimaal
Oluliseks sotsiaalseks teguriks oli 1840. aastatel alanud usuvahetusliikumine, mille käigus tuhanded eesti talupojad, peamiselt Lõuna- ja Lääne-Eestis, astusid vene õigeusku, lootuses saada endale oma maatüki ehk hingemaa. Mõningate riigimõisate, nagu Kihnu maid jagatigi usku vahetanute vahel, kuid enamik neist maad siiski ei saanud. Samuti hakkasid eestlased üha suuremal määral välja rändama Venemaale (väljarändamisliikumine), kus mitmel pool, eriti Siberis, oli võimalik endale hankida isiklik maavaldus. Eriti hoogustus väljarändamine 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses.
Rebiya Kadeer
Vabanemine ja pagulus
2004. aastal võitis Kadeer Rafto auhinna inimõiguste alal. 14. märtsil 2005 vabastati Kadeer ennetähtaegselt, põhjendades vabastamist meditsiiniliste põhjustega, Ameerika Ühendriikide käendusel enne USA riigisekretäri Condoleezza Rice'i visiiti. USA, mis oli avaldanud survet Kadeeri vabastamiseks, nõustus loobuma Hiina-vastasest otsusest ÜRO inimõiguste komisjonis. Amnesty International ja Human Rights Watch piirasid seejärel mõningal määral oma kriitikat. 17. märtsil lendas Kadeer USA-sse ja sai Washingtonis oma perekonnaga kokku. Hiinast lahkumise eel antud intervjuus Phoenix Televisionile ütles ta, et jääb Hiina Rahvavabariigi kodanikuks ning uues Hiinas sündinuna ohverdaks ta elu Hiina terviklikkuse eest.
19. sajand Eestis
Talude päriseksostmine
1849. aastal võeti vastu uus talurahvaseadus, millega mõisate valdused jagati mõisa- ja talumaaks ning sai võimalikuks ka ulatuslikum talude päriseksostmine Liivimaa kubermangus. See sõltus aga suurel määral mõisniku tahtest ja võimalustest tema omanduses olevaid renditalusid päriseks müüa. Päriseksostmine oli ennekõike seotud naturaalmajanduselt lõplikult rahamajandusele üleminekuga, kus mõisnik hakkas oma põldudel kasutama palgatööjõudu. Päriseksostmine edenes tunduvalt kiiremini Lõuna-Eestis, kus juba 19. sajandi lõpuks oli enamik talusid talupoegade omanduses.
Rebiya Kadeer
Vabanemine ja pagulus
2007. aasta aprillis mõisteti Rebiya Kadeeri poeg Ablikim 9 aastaks vangi ning talt võeti 3 aastaks poliitilised õigused. Väidetavalt tunnistas ta end süüdi "setsessionistlikus tegevuses osalemises ja selle algatamises". 2006. aasta novembris mõisteti teine ta poeg, Alim, 7 aastaks vanglasse ning teda trahviti 62 500 USA dollari ulatuses. Kolmandat Kadeeri poega Qahar Abdurehimi trahviti 12 500 USA dollari ulatuses, kuid ei mõistetud vangi. 2006. aasta juunis esitati Alimile, Ablikimile ja Qaharile ametlikult süüdistused riigi julgeolekut puudutavais ja majanduskuritegudes varsti pärast seda, kui Kadeer valiti Uiguuri Ameerika Assotsiatsiooni presidendiks.
19. sajand Eestis
Krimmi sõda
1853. aastal alanud Krimmi sõda Eesti ala väga otseselt ei puudutanud. Siiski värvati tavapärasest tunduvalt enam eestlasi sõjaväkke ja loodi ka kohalikke talupoegadest koosnevaid maamiilitsaid ja isegi merepatrulle. 7. juulil 1855 püüdis Inglise laevastik saata maale dessanti Virtsus, laevastik jõudis ka Eesti rannikuvetesse Narva-Jõesuu juures, vangistati mõningaid kalureid, kuid suuremat sõjategevust ei toimunud. Krimmi sõda näitas aga küllaltki selgelt, et Venemaa on muust Euroopast maha jäänud.
Rebiya Kadeer
Vabanemine ja pagulus
Hiina valitsuse sõnul on Kadeer "raudkindel separatist, kes teeb koostööd terroristide ja islami ekstremistidega". Samas on Kadeer kinnitanud oma usku, et kõik uiguuri organisatsioonid võitlevad rahumeelselt. 5. juunil 2007 kohtus Kadeer Prahas toimunud demokraatia ja julgeoleku teemalisel konverentsil eraviisiliselt USA presidendi George W. Bushiga. President kiitis Kadeeri-suguseid inimesi, kes on "palju väärtuslikumad kui nende armee relvad või maa-alune nafta". 17. septembril 2007 kinnitas USA Esindajatekoda otsuse nr 497 (House Resolution 497), mis nõudis, et Hiina valitsus vabastaks Rebiya Kadeeri ja Kanada kodaniku Huseyin Celili vangistatud lapsed ning muudaks oma tõhumispoliitikat uiguuri rahva suhtes.
19. sajand Eestis
Keiser Aleksander II reformid
pisi|vasakul|[[Venemaa keiser (1855–1881) Aleksander II]]
Rebiya Kadeer
Vabanemine ja pagulus
2010. aastal keelati Kadeeril kolmeks aastaks Taiwani siseneda. Üks Taiwani kunstiorganisatsioon oli Kadeeri kutsunud filmi "The 10 Conditions of Love" linastusele. Taiwani Kuomintangi (KMT) valitsus väitis, et keeld "põhines julgeolekuvajadustel". Väidetavasti oli KMT Mandri-Hiina Kommunistliku Partei surve all. Partei on pikka aega püüdnud õõnestada Kadeeri kampaaniat, milles ta paljastab, kuidas Hiina uiguuride inimõigusi rängalt rikub. Hiina võimud on nimetanud Kadeeri "terroristiks" – seda sõna kasutavad nad sageli inimõiguste eest võitlejate kohta.
19. sajand Eestis
Keiser Aleksander II reformid
Krimmi sõja järel algasid Vene impeeriumis keiser Aleksander II reformid, mis pidid impeeriumi ühiskonda moderniseerima ja võimaldama sõjas kaotatud eneseuhkus taastada. Juba Nikolai I valitsusaja lõpul vastu võetud talurahvaseadused Eesti- ja Liivimaal rakendusid sõja järel, 1856. aastal, ellu. Eriti Liivimaal algas intensiivne talude päriseksostmine. Toimus ka väljarändamine Eestimaalt Venemaa lõunakubermangudesse (vt Juhan Leinberg). Eestimaal, mis oli vaesem, tekitas uue seaduse täieliku rakenduse venitamine (selle kõik sätted pidid jõustuma alles pärast mõisa- ja talumaade väljamõõtmist) aga talurahva seas arusaamatust ning esines ka kokkupõrkeid mõisnike ja talupoegade vahel, millest tuntuim oli Mahtra sõda 1858. aastal. Teatavaid rahutusi toimus ka Lõuna-Eestis. Talunike olukord jäi mitmel pool endiselt viletsaks ja seetõttu sai 1864. aastal Johann Köleri ja Jaan Adamsoni eestvedamisel teoks Palvekirjade aktsioon, mida mõnikord on loetud ka rahvusliku ärkamisaja alguseks. Selle käigus koguti üle-eestiliselt palvekirju keisrile. Aktsioon kukkus siiski Peterburis selle vastu tegutsenud baltisakslaste tõttu läbi.
Vallakohtuseadus
Talupoegade tegevus- ja liikumisvabadus laienes siiski kiiresti, sest 1860. aastatel vastu võetud uus vallakohtuseadus (1866) vabastas vallakogukonna mõisniku eestkoste alt ja passiseadus (1868) andis senisest tunduvalt suuremale rahvahulgale võimaluse minna elama linna või väljapoole oma kodukubermangu. Peagi hakati rändama ka Vene impeeriumist väljapoole, sealhulgas näiteks ka Põhja-Ameerika Ühendriikidesse. Oluline mõju kogu Vene impeeriumile, sealhulgas ka Eestile, oli pärisorjuse kaotamisel kogu riigis 1861. aastal. Uus passikorraldus (1863), mis andis talupoegadele esimese isikut tõendava dokumendi, suurendas nende liikumisvabadust ja soodustas väljarändamist Venemaale. Teoorjuse (mõisnike õigus nõuda talupoegadelt maa kasutamisõiguse eest kindlat tööpanust) kaotamisega (1868) läksid mõisamajapidamised üle raharendile ja palgatöö massilisele kasutamisele.
Ajalooline krahvkond
Ajaloolised krahvkonnad Inglismaal on muistsed Inglismaa allüksused Suurbritannias, mida on aastasadu kasutatud eri eesmärkidel, eelkõige kohtukorralduseks, maksude kogumiseks ja sõjaväe korraldamiseks. Hiljem on need olnud aluseks kohalike omavalitsuste loomisel ja parlamendi valimisel.
19. sajand Eestis
Vallakogukonna seadus
17. novembril 1866. aastal andis Riias koos olnud Liivimaa Rüütelkonna Maapäev oma otsusega rüütlimõisa omandamise vabaks kõikidest seisusest inimestele. Rüütlimõisa sai osta Liivimaal iga soovija, kui see oli avalikus müügis. Esimene mõisa pärusomanduseks omandanud eestlasest mõisaomanik selle otsuse järel oli Matz Erdell, kes ostis 1867. aastal Roobe rüütlimõisa Helme kihelkonnas Viljandimaal 18 tuhande hõberubla eest päriseks. Matz Erdellist oli olnud Roobe mõisa pandipidaja juba 1833. aastast, kuid seadused ei lubanud tal mõisat veel päriseks osta.
Ajalooline krahvkond
1888. aastal moodustati kohalike omavalitsuste õigusaktiga Inglismaal 1889. aastal halduskrahvkonnad (administrative counties) ja krahvkond-linnad (county boroughs).
19. sajand Eestis
Vallakogukonna seadus
1860. aastate järel hakkas eestlaste osakaal linnarahvastikus ja selle arvelt ka linnarahvastiku osatähtsus kogu rahvastikust kiiresti kasvama: ajavahemikus 1862–1897 tõusis viimane 8,8%-lt 18,4%-le. Aastal 1870 kehtestati uus linnavalitsuste ja esindajate valimise kord; linna juhtimine magistraadi ehk rae käest läks üle linnakodanike poolt valitud volikogule ja selle poolt moodustatud linnavalitsusele. Valimisseadus jäi aga veel paariks aastakümneks baltisakslasi soosivaks.
Ajalooline krahvkond
Kuid vaatamata sellele, et ajaloolised krahvkonnad ei oma enam haldusfunktsioone, on need jätkuvalt piirkonna kultuuri- ja spordielu ühendaja rollis.
Ajalooliste krahvkondade nimistu
Ajaloolisi krahvkondi on Inglismaal kokku 39.
19. sajand Eestis
Majanduse areng
pisi|[[Olustvere mõisa viinavabrik]]
Vecputrene
Külast läheb läbi maantee V396. Seal asub Tūcene bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 4 elanikku.
Eesti Loomakaitseliit
Eesti Loomakaitseliit oli Eesti loomakaitseorganisatsioon.