Kategooriad
Tõlge
On aga kaheldav, kas mitte ühtegi substantsi ei öelda millegi suhtes, nagu paistab, või see on võimalik mõne teisese substantsi puhul. Esmaste substantside puhul on see tõsi, sest ei tervikuid ega osi ei öelda millegi suhtes, sest mingi inimese kohta ei öelda, et ta on millegi mingi inimene, ega mingi härja kohta, et ta on millegi mingi härg, samamoodi ka osade puhul, sest mingi käe kohta ei öelda, et see on millegi mingi käsi, vaid et see on kellegi käsi, ja mingi pea kohta ei öelda, et see on millegi mingi pea, vaid et see on kellegi pea. Samamoodi ka teiseste substantside puhul, enamiku puhul, nagu näiteks inimese kohta ei öelda, et ta on millegi inimene, ja härja kohta ei öelda, et ta on millegi härg, ja puidu kohta ei öelda, et see on kellegi puit, vaid et see on kellegi omand. Nende kohta on niisiis ilmne, et nad ei ole suhtes olevate seas, teiseste substantside puhul on aga vaidlust, nagu näiteks pea kohta öeldakse, et see on kellegi pea, ja käe kohta, et see on kellegi käsi, ja igaühe puhul niisugustest, nii et paistab, et need on suhtes olevate seas. Nii et kui suhtes olevatele antud definitsioon on piisav, siis on väga raske või võimatu näidata, et mitte ühtegi substantsi ei öelda millegi suhtes; kui see aga ei ole piisav, vaid suhtes olevad on need, mille olemine ongi millegagi kuidagi suhestumine, siis saab sellele võib-olla midagi vastu väita. Endine definitsioon käib küll kõigi suhtes olevate kohta, aga nende millegagi suhtes olemine ei ole sama asi mis see, et nad on need, mis nad on, niivõrd kui nad on teistega suhestatud. Siit on niisiis selge, et kui keegi teab määratletult midagi nende seast, mis on millegagi suhtes, siis ta teab määratletult ka seda asja, mille suhtes seda öeldakse. Asjast endast on ilmne ka, et kui keegi teab millegi selle kohta, et see on suhtes olevate seast, ja millegagi suhtes olevate olemine on sama mis [8b] millegagi kuidagi suhestumine, siis ta teab, millega see suhtes olev kuidagi suhestub, sest kui ta üldse ei tea, millega see kuidagi suhestub, siis ta ei tea ka seda, kas ta millegagi kuidagi suhestub. Ja see on selge iga üksiku puhul: kui näiteks millegi selle kohta teatakse määratletult, et ta on kahekordne, siis teatakse kohe määratletult ka seda, mille kahekordne ta on (sest kui ei teataks mitte ühegi määratletu kohta, et ta on selle kahekordne, siis ei teataks üldse, et ta on kahekordne). Samamoodi, kui teatakse, et see miski on parem, siis sellesama tõttu paratamatult teatakse määratletult, millest ta on parem (aga ta ei tea mitte umbmääraselt, et see on halvemast parem, sest nii tekib arvamus, mitte teadmine, sest ta ei tea täpselt, et see on halvemast parem, sest võib juhtuda, et mitte miski ei ole sellest halvem); nii et on ilmne, et on paratamatu, et kui ta teab määratletult millegi kohta, et see on suhtes olevate seas, siis ta teab määratletult, mille suhtes seda öeldakse. Seevastu pea ja käe ja iga asja puhul niisuguste seas, mis on substantsid, on võimalik määratletult teada, mis nad on, aga ei ole paratamatu teada, mille suhtes neid öeldakse; sest seda, kelle pea või kelle käsi see on, ei pruugita teada. Nii et need ei ole nende seas, mis on millegi suhtes. Kui aga need ei ole nende seas, mis on millegi suhtes, siis on tõsi, kui öelda, et ükski substants ei ole nende seas, mis on millegi suhtes. Võib-olla on raske niisuguste asjade kohta midagi veenvalt öelda, kui nende üle ei ole sagedasti järele mõeldud, kuid kõik need üksikult läbi võtta ei ole kasutu.