cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viiekroonine münt (1994)
Kujundus
Kuldkollane münt kaalub 7,1 grammi, selle läbimõõt on 2,62 sentimeetrit, paksus 2 millimeetrit ning selle serv on sile.
Avers
Mündi esiküljel on Eesti väike riigivapp ja vermimise aasta "1994".
Revers
Mündi tagaküljel on kaljupanga kujutis (sama motiiv mis 100-kroonisel pangatähel), legend "EESTI PANK 75" ning nimiväärtus "5 krooni".
Kasõm-Žomart Tokajev
Tokajev õppis 1970. aastast NSV Liidu Välisministeeriumi Moskva Riiklikusse Rahvusvaheliste Suhete Instituudis; 5. kursusel oli ta pooleaastasel diplomieelsel praktikal Nõukogude Liidu saatkonnas Hiinas.
Aastal 1975 asus ta NSV Liidu Välisministeeriumi teenistusse, ta suunati tööle Nõukogude Liidu saatkonda Singapuris. Aastal 1979 oli ta tagasi Moskvas. Aastal 1983 viibis ta 10 kuud Pekingis seoses hiina keele õppega. Aastatel 1984–1985 oli ta ametis NSV Liidu Välisministeeriumis Moskvas, misjärel töötas ta aastani 1991 Nõukogude Liidu saatkonnas Pekingis teise sekretäri, esimese sekretäri ja nõunikuna. Aastal 1991 oli ta Diplomaatia Akadeemias juhtivate diplomaatiliste töötajate täienduskursustel.
Isiklikku
Kasõm-Žomart Tokajev on abielus. Tema abikaasa on hariduselt arhivaar, nende poeg Timur on politoloog.
Lhotse
thumb|Lhotse lõunakülg Lhotse on mägi Aasias Himaalajas. Paikneb vahetult Džomolungmast lõunas, millega ta on kõrge sadula kaudu ühenduses. Kõrgus 8516 meetrit.
Felipe Massa
Felipe Massa (sündinud 25. aprillil 1981 São Paulos) on Brasiilia vormel 1 sõitja.
Enne vormel 1
Massa hakkas kardisõitu treenima 8-aastaselt. Ta sõitis riiklikel ja rahvusvahelistel meistrivõistlustel, kuni 1998. aastal liitus vormeli Chevrolet' sarjaga. Ta lõpetas Brasiilia meistrivõistlused viienda kohaga, kuid järgmisel aastal võitis juba kolm sõitu kümnest ja tuli Brasiilia meistriks.
2000. aastal sõitis ta vormeli Renault' sarjas nii Itaalia kui ka Euroopa lahtistel meistrivõistlustel ja võitis mõlemad. Itaalia meistrivõistlustel võitis ta kaheksast etapist neli kvalifikatsiooni ja neli etappi. Euroopa meistrivõistlustel võitis ta üheksast etapist kolm.
2001. aastal sõitis ta Euroopa turismiautode meistrivõistlustel neli etappi ja kogus 71 punkti, millega saavutas kõigest 23. koha. Samal aastal sõitis ta vormeli 3000 sarjas, mille ta ülekaalukalt võitis: kümnelt etapilt kogus ta kuus etapivõitu, kuus kvalifikatsioonivõitu ja viis kiireimat ringi. Massa kogus 60 punkti, teine koht anti välja 32 punktiga. Tema meeskonnakaaslane sai küll ainult ühe punkti, kuid meeskondlikuks esikohaks piisas sellestki.
2002, 2004–2005: Sauber
Pärast kaht nii edukat hooaega pääses Massa sõitma vormel 1 sarja. Ta sai koha Nick Heidfeldi kõrvale Sauberis. Enne teda meeskonnas sõitnud Kimi Räikkönen oli pääsenud McLarenisse. Massa ei sõitnud hästi, katkestades pooled etapid (Heidfeld ainult kolm korda). Mõlemad said pisut punkte, kuid võrreldes eelmise hooajaga olid Sauberi tulemused halvemad: Heidfeld oli seitsme punktiga kümnendal kohal, Massa nelja punktiga 13. kohal ja Sauber 11 punktiga viiendal kohal. Parimateks osavõttudeks võib pidada akht etappi Malaisias ja viit etappi Hispaanias, kus mõlemad said punkte.
Viis etappi enne 2002. aasta hooaja lõppu läks Arrowsi meeskond hingusele. Selle liider Heinz-Harald Frentzen palgati Sauberi testisõitjaks ja senine testisõitja Jos Verstappen vallandati. Kui Massa sai ühesõidulise karistuse, sõitis Frentzen tema asemel isegi eelviimase etapi. Lõpuks palgati Frentzen Massa asemele. 2003. aastal oli Massa Ferrari testisõitja.
2004. aastaks ei pikendanud Sauber kummagi sõitjaga lepingut. Heidfeld läks Jordanisse ja sai hooajal ainult kolm punkti, Frentzen ei saanud ühegi vormelitiimiga uut lepingut. Sauberi eest sõitsid Giancarlo Fisichella ja Massa ning tegid seda neist märgatavalt paremini. Poodiumile ei jõutud, kuid Fisichella sai 22 punktiga 11. koha, Massa 12 punktiga 12. koha ja Sauber 34 punktiga 6. koha.
pisi|Massa oli [[2005 Suurbritannias 10.]] Fisichella katkestas hooajal ainult ühe sõidu ja selline kindlus avaldas muljet Renault'le, kes vajas stabiilset sõitjat. Nad ostisid Fisichella ära ja tema asemele võeti Sauberisse 2005. aastaks eksmaailmameister Jacques Villeneuve. Ent hooaeg polnud nii hea kui eelmine: Massa oli 11 punktiga 13. kohal, Villeneuve 9 punktiga 14. kohal. Poodiumile ei jõudnud kumbki.
2006–2013: Ferrari
Ferrari palkas Massa endale Michael Schumacheri kõrvale teiseks sõitjaks. Massa asendas Rubens Barrichello, kes oli eelmisel hooajal saanud kõigest 38 punkti, neljanda poodiumikohta ja kaheksanda koha üldarvestuses, mis polnud Ferrari vääriline tulemus. Hooaja viiendal etapil, Euroopa Grand Prix'l, jõudis Massa esimest korda elus Schumacheri ja Fernando Alonso järel poodiumile. Järgmisel etapil, Hispaania Grand Prix'l, sõitis Massa võistluse kiireima ringi. Kümnendal etapil, USA Grand Prix'l, tuli ta juba Schumacheri järel teiseks. Sama kordus ülejärgmisel etapil Saksamaa Grand Prix'l. 13. etapil, Ingari Grand Prix'l, sõitis Massa taas kiireima ringi, aga 14. etapil, Türgi Grand Prix'l, võitis algul kvalifikatsiooni ja seejärel etapi. Kvalifikatsiooni võitis ta ka kahel viimasel etapil, lõpetades need etapid teise ja esimesena. Kokku andsid tema 80 punkti individuaalse kolmanda koha Alonso ja Schumacheri järel. Kuna aga Renault' teine sõitja Fisichella oli samuti tubli, jäi Ferrari meeskondlikult Renault'le alla (201 : 206).
pisi|Massa võitis [[2007 Bahreini Grand Prix]] 2007. aastal loobus Schumacher vormelist. Tema asemele palgati Kimi Räikkönen, kes tuli 110 punktiga maailmameistriks. Massa võitis kuus kvalifikatsiooni ja kolm etappi ning sõitis kuus korda kiireima ringi, kuid ikkagi oli ta 94 punktiga alles neljandal kohal. Pärast McLareni diskvalifitseerimist sai Ferrari ka konstruktorite karika.
2008. aastal võitis Massa kuus kvalifikatsiooni ja kuus etappi ning sõitis kolm kiireimat ringi ning oleks peaaegu maailmameistriks tulnud. Viimasel etapil Brasiilias võitis Massa kodupubliku ees kvalifikatsiooni ja etapi. Massa sõitis ka kiireima ringi, kuid Hamilton suutis viimasel ringil tõusta viiendale kohale, mis tagas talle ühepunktilise eduga (98 : 97) maailmameistritiitli. Räikköse kolmas koht tagas Ferrarile siiski teist aastat järjest 172 : 151 ülekaaluga McLareni ees konstruktorite karika.
pisi|Massa oli [[2009 Saksamaal 3.]] 2009. aasta oli Ferrarile märgatavalt halvem. Massa suutis poodiumikoha saada ainult korra, kui tuli Saksamaal kolmandaks. Kuid Monacos sõitis ta kiireima ringi. Räikkösel läks pisut paremini ja sai Belgias esimese koha.
2009. aasta Ungari Grand Prix' kvalifikatsioonis tegi Massa raske avarii. Barrichello vormeli vedrustuse detail tabas tema pead, kui ta sõitis kiirusega 260 km/h, ja selle tagajärjel ta sõitis rajapiirdesse kiirusega 100 km/h. Massa viidi ajupõrutuse ja koljuvigastusega Budapesti haiglasse, kus teda opereeriti. Tema jaoks lõppes sellega 2009. aasta hooaeg. Esialgu kutsuti järgmistel etappidel teda asendama Michael Schumacher, kes pidi aga vana vigastuse tõttu loobuma. Massa asemele võeti esialgu Ferrari testisõitja Luca Badoer, kaks etappi hiljem aga Giancarlo Fisichella. Kumbki ei saanud ainsatki punkti.
Hooaja kokkuvõttes oli Räikkönen 48 punktiga kuuendal kohal, Massa 22 punktiga 11. kohal ja Ferrari 70 punktiga neljandal kohal.
2010. aastaks Massa paranes. 2009. aasta viimasel etapil Brasiilias lubati tal isegi olla see, kes võistlejatele etapi lõppu märkivat ruudulippu lehvitab. Massa jätkas Ferraris, kuid meeskonnast lahkus Räikkönen, kellega ei saadud palgas kokkuleppele. Tema kõrvale palgati Fernando Alonso. Fisichella võeti testisõitjaks. Massa alustas hooaja avaetappi teisena ja meeskonnakaaslane Fernando Alonso võitis sõidu. Austraalias sõitis Massa kvalifikatsioonis viienda aja ja sai esikolmikusse. Pärast sõitu kommenteeris ta rõõmsalt, et see oli hea algus hooajale. Pärast Malaisia etappi asus Massa meistrivõistluste edetabelit juhtima, aga see ei püsinud kaua, sest Hiinas tal sõit ebaõnnestus ning ta langes edetabelis kuuendaks. Kuues koht edetabelis püsis meistrivõistluste hooaja lõpuni. Saksamaal oli Massa lühikest aega liider, kuid Ferrari insener Rob Smedley andis käsu Alonso mööda lasta. Koduetapil ei õnnestunud Massal punktidele jõuda ning ta lõpetas 15. kohal. Abu Dhabis õnnestus Massal saada kümnenda koha eest üks punkt ja ta lõpetas hooaja kuuendal kohal edetabelis 144 punktiga. Ferrari oli konstruktorite karika arvestuses kolmas 396 punktiga.
2011. aastal jätkas Massa Scuderia Ferraris ja meeskonnakaaslase Alonsoga. Hooaeg oli Massa jaoks tavaline, kuna ta ei suutnud kordagi poodiumile tõusta. Meistrivõistluste edetabelis ta jäi kuuendaks ning teenis 118 punkti.
Vaatamata oma eelmisele ebaõnnestunud hooajale jäi Massa Ferrarisse veel ka 2012. aastaks. Austraalias Massa katkestas, kvalifikatsioonis sai 16. koha. Tema tiimikaaslane Alonso sai kvalifikatsioonis 12. koha ja lõpetas viiendana. Hooaja lõpp läks tal edukalt, sest ta lõpetas Jaapanis teisena ja suutis isegi Brasiilias poodiumile tõusta. Hooaja lõpetas Massa meistrivõistluste edetabelis seitsmendana 122 punktiga.
pisi|Massa oli [[2013 Malaisias]] 2013. aasta ei olnud Massa jaoks kuigi edukas. Ta suutis ainult korra Hispaania etapis poodiumile tõusta. Brasiilia oli hooaja viimane etapp, kus ka tema karjäär Ferrari roolis lõppes. Massa oli 8 aastat teinud koostööd Ferrari tiimiga ja oli korra olnud isegi tiitlivõistlusel aastal 2008, kuid Hamilton edestas teda ühe punktiga. Massa asemele siirdus uueks hooajaks tema kunagine tiimikaaslane Räikkönen. Felipe ise osõlmis kolmeaastase lepingu Williamsi tiimiga ja ttahtis seal veeta oma viimased vormel 1 aastad.
Wu Po-hsiung
pisi|Wu Po-hsiung Wu Po-hsiung (lihtsustatud hiina 吴伯雄; traditsiooniline hiina 吳伯雄; pinyinis Wú Bóxióng; sündinud 19. juunil 1939) on Hiina Vabariigi poliitik.
Felipe Massa
2014–...: Williams
Massa uueks meeskonnakaaslaseks sai 2014. aastal soomlane Valtteri Bottas.
Wu Po-hsiung
Ta oli Taibei linnapea 1988-1990. 7. aprillist 2007 26. juulini 2009 oli ta Kuomintangi esimees.
Ta on Fo Guang Shani budistliku liikumise aktiivne liige.
Tšigorini-nimeline maleklubi
Mihhail Tšigorini nimeline maleklubi (vene Шахматный клуб имени М. И. Чигорина) on Peterburis asuv maleklubi.
Tšuraptša uluss
Tšuraptša uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.
Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –42 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur +16...+17 °C.
Geneetiliselt muundatud toit
pisi|400px|Rohelisega märgitud riikides nõutakse sellise toidu, kus sees on geneetiliselt muudatud komponente, eraldi märgistamist. Punasega märgitud riikides on GMOde import ja kasvatamine keelatud Geneetiliselt muundatud toit ehk GM-toit on toit või toiduaine, mille valmistamisel on kasutatud geneetiliselt muundatud organisme (GMO).
Tšuraptša uluss
Halduslikult jaguneb uluss 17 naslegiks.
Geneetiliselt muundatud toit
Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) sõnul võib geneetiliselt muundatud organisme määratleda organismidena (st taimed, loomad või mikroorganismid), milles geneetilist materjali (DNA) on muudetud nii, et see ei teki looduslikult paaritamise ja/või loodusliku rekombinatsiooni käigus. Tehnoloogiat, mida kasutati GMO saamiseks, nimetatakse tänapäevaseks biotehnoloogiaks või geenitehnoloogiaks. See meetod on täiuslikum ja kergemini kontrollitav kui selektsioon või mutagenees.
Tšuraptša uluss
Suurim asula ja halduskeskus on Tšuraptša küla.
Geneetiliselt muundatud toit
Ajalugu
pisi|Renniini tertsiaarne struktuur Toiduga seotud geneetiline manipuleerimine algas taimede ja loomade kodustamisele järgnenud kunstliku valikuga ligikaudu 10 500 – 11 000 aastat eKr. Praeguste teadmiste kohaselt hakati toiduga seotud geneetilist manipuleerimist tegema Türgi kaguosas ja Põhja-Süürias. Kodustamine toimus eri kohtades tuhandete aastate jooksul.
Tšuraptša uluss
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanikest 98% jakuudid ja 1% venelased.
Geneetiliselt muundatud toit
Ajalugu
Suurte teraviljade terade valimine oli aeglane. Vanadest teradest võetud mõõtmised näitavad, et nisu (Triticum) ja odra (Hordeum vulgare) terade suurus jäi peaaegu samaks 9500 ja 6500 aastat eKr.
Selektiivse aretamise käigus aga kasutatakse järgmise põlvkonna saamiseks üksnes soovitud omadustega organisme (ja seega ka soovitud geenidega organisme) − need on nüüdisaegse geneetilise muundamise eelkäijateks. DNA avastamisega 1869. aastal ja geenitehnoloogia meetodite arenemisega 1970. aastatel sai võimalikuks muuta DNA-d toidus.
Esimene geenmuundatud taim valmistati 1983. aastal, kasutades antibiootikumidele vastupidavat tubakat. Geenmuundatud mikroobsete ensüümide kasutamine toidu tootmisel oli GMO esmakordne rakendamine ja see sai USA Toidu- ja Ravimiametilt heakskiidu 1988. aastal. 1990. aastate alguses kiideti heaks rekombinantse renniini kasutamine mitmes riigis. Tavaliselt valmistati juustu, kasutades lehmapiimast eraldatud laapi. Teadlased modifitseerisid aga baktereid nii, et need toodaksid renniini, mis piima koaguleeriks.
Hiina oli esimene riik, kes kaubitses transgeensete põllukultuuridega. 1993. aastal toodi turule viirustele vastupidavaks muudetud tubakas.
1995. aastal kiideti heaks Bacillus thuringiensis (Bt) kartuli kasvatamiseks. See oli esimene Ameerika Ühendriikides heaks kiidetud taim, mis tootis pestitsiidi. Teised geneetiliselt muundatud põllukultuurid, mis said turustamisloa 1995. aastal, olid järgmised:
2000. aastal aretati välja kuldne riis, mis oli esimene geneetiline modifikatsioon, millega suurenes toitainete sisaldus toidus. 2010. aastaks olid juba 29 riigil biotehnoloogilised põllukultuurid kasvamas. Lisaks neile oli veel 31 riiki andnud seadusega loa transgeensete kultuuride importimiseks. 2011. aastal oli Ameerika Ühendriigid geneetiliselt muundatud toiduainete tootmise juhtriik. Aastal 2016 oli USA-s geneetiliselt muundatud tüvedest 92% maisist, 94% sojaubadest ja 94% puuvillast toodetud.
Esimene geneetiliselt muundatud loom, mis toiduna 2015. aastal heaks kiideti, oli lõhe AquaAdvantage. See lõhe transformeeriti kasvuhormoonide-regulatsiooni geenidega tšavõõtšalt (Oncorhynchus tshawytscha) ja promootoriga, mida võeti ameerika emakalalt (Zoarces americanus). Tänu sellele sai lõhe kasvada aasta ringi, mitte üksnes kevade ja suve jooksul.
Juba mõnda aega on geneetilised modifikatsioonid eri elualadel aidanud muuta meie elu paremaks. Samuti aitavad nad leida uusi lahendusi tänapäeva probleemidele. Inimese kasvuhormooni (hGH) kasutatakse sageli kliiniliselt laste ja ka kasvuhormooni puudulikkusega täiskasvanute kasvuhäirete korral (nt Turneri sündroom). Hormooni manustatakse tavaliselt sagedaste süstidega. Praegu uuritakse ka luuüdi stroomarakkude potentsiaali pakkuda hGH in vivo, kui rakud sisestatakse koos hGH cDNA-ga puusale.
Geenmuundatud toidu saamine
Geenmuundatud organismid luuakse ja neid testitakse laboritingimustes, et saada soovitud omadused. Kõige tavalisem moodus on ühe või mitme geeni lisamine organismi genoomi. Harvemini eemaldatakse geenid, suurendatakse või vähendatakse nende ekspressiooni, veel harvem suurendatakse või vähendatakse geeni koopiate arvu.
Geenmuundatud organismid saadakse transformatsiooni teel, kasutades üht järgmistest meetoditest:
Enamik kommertsiaalseid transgeenseid taimi saadakse agrobakteriaalse transpordi või ballistiliste transformatsioonide abil.
Rahvusvaheline temperatuuriskaala
Rahvusvaheline temperatuuriskaala ehk praktiline temperatuuriskaala on praktilistel kaalutlustel loodud temperatuuri mõõtmise skaala. Esimene praktiline temperatuuriskaala kinnitati 1927. aastal, selle aluseks võeti Celsiuse skaala.
Geneetiliselt muundatud toit
Bakter Agrobacterium
Virulentsust määravad suured plasmiidid ja A. tumefaciens 'i puhul nimetatakse seda Ti-plasmiidiks (kasvajat tekitav). Patogeneesi ajal kopeerivad virulentsed agrobakterid Ti-plasmiidi segmendi ja viivad selle taime, kus see hiljem taime genoomi integreerub ja ekspresseerib geene, mis põhjustavad haiguse sümptomeid. A. tumefaciens on laialdaselt kasutatud taime geneetikatehnoloogia vahendina.
Rahvusvaheline temperatuuriskaala
Praegu kehtiv rahvusvaheline praktiline temperatuuriskaala ITS-90 (International Temperature Scale of 1990) võeti vastu 1990. aastal ning see on järjekorras seitsmes.
Rahvusvahelise temperatuuriskaala sisuks on 17 loodusliku etaloniga tagatud püsipunkti (referentspunkti) olemasolu vahemikus 3 K – 1358 K, mis on sobitatud 17 punktis Celsiuse skaalasse. Püsipunktideks on madalatel temperatuuridel gaaside kolmikpunktid ja kõrgetel temperatuuridel metallide sulamistemperatuurid.
Temperatuuriskaala ITS-90 defineerib nii rahvusvahelise kelvini temperatuuri, mille tähis on T_{90} (ühiku kelvin tähis K) kui ka rahvusvahelise Celsiuse temperatuuri t_{90} (°C). Ühtlasi seotakse Kelvini ja Celsiuse skaala väärtused omavahel:
Geneetiliselt muundatud toit
Bakter Agrobacterium
A. tumefaciens 'it peetakse üheks kultuurtaimede edukaks geneetiliseks modifikatsiooniks. Taimedesse ülekantud plasmiid (T-DNA) on geenitehnoloogias ideaalne vahend. Seda saadakse soovitud geenijärjestuse kloonimisega, kui peremees-DNA on sisestatud T-DNA-sse.
Agrobacterium-vahendatud taimede ümberkujundamine on väga keeruline protsess, mis hõlmab nii bakteri kui ka taime peremeesrakkude geneetilisi determinante.
A. tumefaciens 'i mehhanismi kaudu on tehtud musta lehe vööndile vastupidavad banaanid Ecuadoris.
Looduslik GMO
Peruu rahvusvahelises kartulikeskuses, mis asub Limas, leidsid teadlased bakterigeene 291-st maguskartuli (Imopea batatas) sordist. Sama on täheldatud Ameerika Ühendriikides, Indoneesias, Hiinas, Lõuna-Ameerikas ja Aafrikas. Leiud osutavad, et bakterid sisestasid geenid põllukultuuri looduslikku esivanemasse, enne kui inimesed hakkasid maguskartulit sööma. Geenmuundatud organismide tehnoloogia aluseks on mehhanism, mida Agrobacterium kasutab oma T-DNA sisaldamiseks taimede geneetilistes materjalides. T-DNA-de leidmine maguskartulis näitab nüüd, et bakterigeenide levik on toimunud ka tuhandeid aastaid tagasi looduses.
CRISPR
Varem olid kasutusel suunatud lõikamise jaoks tsink-sõrm nukleaasid ja TALEN. Mõlemad olid kulukad ja aeganõudvad meetodid. Praegu on juba kasutusel revolutsiooniline klasterdatud regulaarsete vahedega lühikeste palindroomsete korduste süsteem (ingl The Clustered Regularly Interspaced Short Palindromic Repeats associated Cas9/sgRNA system, CRISPR). See on bakteriaalsest immuunsüsteemist tuletatud uudne genoomide redigeerimise tehnika. See on odav, lihtne, kõige kasutajasõbralikum ja kiiremalt kasutatav genoomi redigeerimise tööriist, mis muutub revolutsiooniliseks paradigmaks. See meetod võimaldab täpseid genoomseid modifikatsioone teha paljudesse organismidesse ja kudedesse.
Cas9 valk on RNA-ga juhitud endonukleaas, mis on mõeldud eesmärgistatud kaheahelaliste vahede loomiseks, millel on vaid lühike RNA järjestus, et anda loomadele ja taimedele sihtmärgi tunnustamine. Taimede genoomi redigeerimisega seotud uurimisvaldkonnad hõlmavad geenifunktsiooni päringut, regulatiivsete signaalivõrkude ja sgRNA-teegi ümberpööramist suure läbilaskevõimega funktsioonide kadumise kontrollimiseks.
Aprillis 2016 hakati müüma šampinjone (Agaricus bisporus), mida oli muundatud CRISPR-meetodil. Need seened ei pea alluma GMO-regulatsioonile, nad pääsevad turule ilma kontrollita. Nende sees ei ole võõr-DNA-d.
Selektsiooni ja geenmuundatud toidu kõrvalmõju
1960. aastate lõpul ühendasid teadmised USA põllumajandusministeerium, Pennsylvania Osariigi Ülikooli teadlased ja Wise Potato Chip Company ning tulemuseks oli uus kartulisort Lenape. Kõik kartulid, nagu teised Solanaceae liigid, produtseerivad alkaloide. Alkaloidide tootmine on neil peamine kaitsemehhanism ja üks karuli alkaloid on saponin, mis on toksiline ja kaitseb seenhaiguste eest. Aastal 1974 olid Lenape kartulid põllumajanduslikust tootmisest välja võetud, sest paljudel inimestel tekkis tõsine iiveldus. Tavapärane sordiaretus, lihtne ühe olemasoleva taime teisega ristamine, võib tuua kaasa igasuguseid ootamatuid ja ohtlikke tulemusi. Tavapärase aretamisega on tõepoolest palju suurem oht ja ebakindlus, kui GM-toiduga. Selle põhjuseks on asjaolu, et GM-ga tegeletakse ühe geeniga, aga selektsioonil on palju rohkem geene mängus ja palju rohkem võimalusi, et geneetiline tulemus on ohtlik.
Ka GM-taimedel on näited, kuidas ühe geeni modifikatsioon mõjutab ootamatult teiste funktsiooni. Näiteks Bt-maisi on välja töötatud selleks, et aidata põllumajandustootjatel kaitsta saaki putuk-kahjurite eest. Selle toote ootamatu mõju oli mükotoksiinide märkimisväärne vähenemine. Mükotoksiin võib kahjustada inimeste tervist. Teadlased väitsid, et see on tingitud sellest, et mükotoksiini tootmist stimuleerivad seenorganismid, mis nakatavad maisi, kui ussid tungivad ja kahjustavad taime. Putukate kahjustuste puudumisel on patogeensete seenorganismide eosteid vähene võimalus taime nakatada ja seeläbi vähem võimalusi kaasnevate ja soovimatute mükotoksiinide genereerimiseks.
Teine Bt-maisiga seotud asi on suurem ligniinisisaldus. Kolm Bt-maisi sorti suurendasid oma varreligniini sisaldust nende vastavate mitte-Bt vanemate suhtes. Kuna kasv leiti rohkem kui ühel sordil, näitab see, et ligniini tõus on otseselt seotud sisestatud DNA-ga ja ei ole lihtsalt juhuslik sündmus. Siiski ei ole ligniinisisaldust suurendatud teistes Bt-maisiliinides, seega pole kindel, kas teatud tõus oli tinginud rDNA sisestamisest, Bt-endotoksiini olemasolust või mõnest muust mehhanismist. Ligniin on taimedes tavaline. Inimeste toitumine ja suurenenud ligniinisisaldus maisivartes aga ei ole nii suur, et tekitada uut terviseriski.
Kuigi geneetilise muundamise tehnikad võivad tekitada ettearvamatut kahjulikku tervisemõju, pole see meetod iseenesest määrav paljude sagedasemate kõrvaltoimete puhul, nagu need, mis tulenevad toidutalumatusest või -tundlikkusest.
Geenmuundatud kultuurid
GM-kultuuride kasvatamine parandab mullakvaliteeti, sest GM-põlde haritakse vähem. GM-kultuurid kaitsevad mulda erosiooni ja kuivamise eest. On väiksem CO2 emissioon põllutöödest ja vähem pestitsiidide pritsimist. Uute omaduste tõttu on suurem saagikus, piisab väiksemast põllualast ja rohkem metsa jääb puutumata.
Riis
Aasia riis (Oryza sativa) on üks maailma vanimaid ja olulisemaid põllukultuuride liike. Arvatakse, et riisi hakati kasvatama umbes 9000 aastat tagasi, kuigi selle päritolu pole seni päris selge. Ühe päritoluga mudel viitab sellele, et Aasia riisi on kaks peamist alamliiki: O. indica ja O. japonica olid kodustatud, O. rufipogoni looduslikust riisist. Teise mudeli järgi aga need kaks riisitüüpi on kodustatud eraldi ja looduslike riisiliikide eri populatsioonides. See viimane nägemus on saanud märkimisväärse toetuse O. indica ja O. japonica vahelise tugeva geneetilise diferentseerumise jälgimisest. Praegune looduslik riis on aga umbrohi. Melbourne'i ülikooli uurimised on aga loonud geneetiliselt muundatud riisi, mis toodab rohkem rauda ja tsinki sisaldavat riisi, kasutades biofortifitseerimise protsessi.
Mais
Tänapäevase maisi (Zea mays) ajalugu algab umbes 10 000 aastat tagasi. Endisaegsed põllumajandustootjad, kes on praegustel Mehhiko aladel, astusid esimesi samme maisi kodustamisega, kui nad lihtsalt valisid, milliseid seemneid istutada. Aja jooksul suurenes maisiseemne pikkus. Maisi looduslike esivanemate olemasolu jäi mitu aastakümmet müsteeriumiks. Kuigi muudel teraviljadel nagu nisul ja riisil on ilmsed metsikud sugulased, ei ole looduslikku taime, mis näeb välja nagu mais: mille peal on pehmed, tärkliserikkad terad. Maisi järsk ilmumine arheoloogilises andmestikus segasid teadlasi. Üldiselt leiti, et looduslik esivanem on teosint (Euchlaena mexicana) ja maisi evolutsioon toimus väikeste muutuste kaudu järk-järgult. Hilisemad muutused tänapäevase maisi arengus hõlmasid palju geene (võib-olla tuhandeid), millel on väikesed efektid. Toidu ja etanooli jaoks kasutatud maisi on geneetiliselt muundatud herbitsiidide talumiseks ja Bacillus thuringiensis 'i (Bt) valgu ekspresseerimiseks, et tappa teatud putukaid. Monsanto müüs esmakordselt glüfosaadi herbitsiididele vastupidavad maisistandardeid aastal 1996 ja need on tuntud kui Roundup Ready Corn. Umbes 90% Ameerika Ühendriikides kasvatatud maisi oli 2010. aastal geneetiliselt muudetud. Ameerika Ühendriikides oli 2015. aastal 81% Bt-maisi ja glüfosaaditaluvusega oli 89% maisist. GM-maisi lubati importida Euroopa Liitu, aga selline import on vastuoluline. Herbitsiidiresistentse maisi kasvatamine EL-is annab olulise kasu põllumajandustootjatele. Viimastel aastatel on lisatud resistentsed geenid Roundup-ide ja juurvarjade vastu, millest viimane põhjustab igal aastal umbes miljard dollarit kahjutasu. Bt-valku ekspresseeritakse kogu taimes. Kui haavatav putukas sööb Bt-d sisaldavat taime, siis aktiveerub see valk putuka soolestikus. Soolestiku leeliselises keskkonnas lõikavad teised valgud Bt-valgu osaliselt lahti ja nii moodustub toksiin, mis halvab putukate seedetrakti ning tekitab soole seintesse augud. Putukad lõpetavad mõne tunni pärast söömise ja lõpuks nälgivad. Aastal 2013 käivitas Monsanto esimese transgeense põuda taluva maisi tootmise, mida tuntakse nime all DroughtGard. MON 87460 taim on tehtud cspB geeni insertsiooniga. See geen pärineb mullabakterist Bacillus subtilis.
Puuviljad ja köögiviljad
Papaia (Carica papaya) on geneetiliselt muundatud, et saada resistentset PRSV-st. "SunUp" on transgeense punase Sunset papaia sort, mis on homosügootne kapsiidivalgu geeni PRSV jaoks. "Rainbow" on kollane F1-hübriid, mis on välja töötatud "SunUp" ja mitte-transgeense kollakasvärvi "Kapoho" ristamisel. 1990. aastate alguses oli Havai papaiatööstus katastroofi äärel surmava PRSV tõttu. Ühe käega päästja oli sort, mis on loodud viiruse suhtes vastupidavaks. Ilma selleta oleks riigi papaiatööstus hävinud. Praegu on 80% Havai papaiadest geneetiliselt töödeldud ja rõngakujulise viiruse kontrollimiseks pole veel ühtegi tavapärast või orgaanilist meetodit. Geneetiline kultuur oli tunnustatud 1998. aastal. Lõuna-Hiina põllumajandusülikoolis töötati välja transgeensed PRSV-resistentsed papaiad ning need kinnitati esmakordselt 2006. aastal kaubanduslikuks istutamiseks. 2012. aastaks on geneetiliselt muundatud 95% Guangdongi provintsist kasvatatud papaiast ja 40% Hainani provintsist kasvatatud papaiast.
2013. aastal kiitis Ameerika Ühendriikide Põllumajandusministeerium heaks roosat värvi geneetiliselt muundatud ananassi (Ananas comosus), mis üleekspresseerib tangeriinidest (Citrus tangerina) pärinevat geeni, pärsib teisi geene, suurendades lükopeeni tootmist. Taime õitsemise tsükkel muudeti selliseks, et tagada ühtlasem kasv ja kvaliteet. Loomade ja taimetervise kontrolliasutuse (The Animal and Plant Health Inspection Service, APHIS) sõnul ei ole puuviljad võimelised levima ja püsima pärast nende korjamist. Del Monte Foodsi sõnul on kaubanduslikult kasvatatud ananassid monokultuuriks, mis takistab seemne tootmist, sest taime õied ei puutu kokku õietolmuallikatega.
2014. aastal kiitis USA Põllumajandusministeerium heaks J. R. Simplot Company arendatud geneetiliselt muundatud kartuli, mis sisaldas kümmet geneetilist modifikatsioon. Need hoiavad praadimisel ära kortsusee teket ja vähendavad akrüülamiidi. Muudatused kõrvaldavad kartulist spetsiifilised valgud RNA interferentsi kaudu, mitte uute valkude kaudu.
Alates 2005. aastast on USA-s kasvatatud puhmik-õlikõrvits ligikaudu 13% geneetiliselt modifitseeritud, et suurendada vastupanu kolmele viirusele. Seda tüve kasvatatakse ka Kanadas.
Loomasööt
Kariloomade ja kodulindude toit koosneb töötlemiskultuuride jääkidest, sh ka geneetiliselt muundatud põllukultuuride jääkidest. Näiteks, ligikaudu 43% rapsiseemnetest on õli. Pärast õli ekstraheerimist jääb järele toit, mis tehakse loomasööda koostisosaks ja see sisaldab rapsi valku. Suure valgusisaldusega rasvata ja röstitud sojajahu läheb kariloomade söötmiseks ja koeratoiduks. 98% USA sojaoast läheb kariloomadele. 2011. aastal kasutati kariloomade söödana 49% USA maisisaagist. Hoolimata meetoditest, mis praegu on palju tundlikumad, ei ole katsetega saadud veel kindlaks teha, kas sööt on halvendanud loomade liha, piima või munade kvaliteeti. Ainus võimalus geneetiliselt muundatud organismide olemasolu kindlakstegemiseks loomasöödas on toitainete päritolu analüüsimine.
2012. aasta ühe uuringuülevaate kohaselt, milles hinnati geenmuundatud sööda mõju loomade tervisele, ei leitud tõendeid loomade kahjustamise kohta, kuigi mõnikord leiti väikseid bioloogilisi erinevusi. Uuringusse kaasatud uuringud ulatuvad 90 päevast kuni kahe aastani, kusjuures paljude pikemate uuringute käigus vaadeldakse reproduktiivset ja põlvkondadevahelist mõju.
Fütoremediatsioon
Inimeste tegevus (tööstused, sõjad, põllumajanduse ja muud jäätmed) on juba sajandeid saastanud suurte raskmetallide ja orgaaniliste saasteainete kontsentratsioonidega arenenud riikide piirkondi. Lisaks negatiivsetele mõjudele ökosüsteemidele ja loodusvaradele on need alad rahva tervisele väga suureks ohuks, sest saasteaineid võib leida toidus või nad võivad leostuda joogivette. Euroopa Liidus on hinnanguliselt 52 miljonit hektarit (enam kui 16% kogu maapiirkonnast) mõnel leostumise tasemel. Fütoremediatsioon kasutab looduslikke taimi või geneetiliselt muundatud taimi, et puhastada mulda. Esialgsed katsed transgeensete taimedega on näidanud, et nad on tõepoolest tõhusad metallide saaste puhastamisel tugevasti saastunud pinnasest. Kuid hoolimata sellest ja teistest eelistest takistab selle tehnoloogia edenemist ja rakendamist laialt levinud keskkonnaprobleemide lahendamiseks Euroopas ideoloogial põhinevad piiravad õigusaktid GM-taimede kasutamise ja vabastamise kohta. Umbes kümne aasta jooksul on teadlased uurinud, kas geneetiliselt muundatud või transgeensed taimed aitavad saastunud alasid puhastada, kasutades nende juuri. Transgeensed geenid võivad purustada selliseid lisandeid nagu kantserogeenid või vähki soodustavad molekulid. Uurijad avastasid bakterid, mis võivad RDXi purustada, saades läbi saastunud pinnase. Transgeensed taimed puhastavad ka mulda oluliselt kiiremini kui tavalised taimed.
Valgud
Laap on juustu valmistamiseks ja piimarasva koondamiseks kasutatud ensüümisegu. Algselt oli see saadaval ainult vasikate neljandast maost. Seda oli vähe ja see oli kallis või oli saadaval mikroobsetest allikatest, mis sageli põhjustasid ebameeldivaid maitseid. Geenitehnoloogiad võimaldasid loomsetest kõhupiirkondadest pärinevaid laapi tootvaid geene ekstraheerida ja sisestada need bakteritesse, seentesse või pärmidesse, et need toodaks peamist ensüümi: laapensüümi. Modifitseeritud mikroorganism tapetakse pärast fermentatsiooni. Laapensüümi isoleeritakse fermentatsioonipuljongist, nii et juustutootjate kasutataval kääritamise teel toodetud laapensüümil (Fermentation-Prodysed-Chymosin, FPC) on aminohappejärjestus, mis on identne veiste laabiga. Enamik kasutatud laapensüümi jääb vadakusse. Laapensüümi jäägid võivad jääda juustu sisse.
FPC oli esimene kunstlikult toodetud ensüüm, mille USA Toidu- ja Ravimiamet heaks kiitis. FPC-tooted on turul alates 1990. aastast.
1999. aastal valmistati FPC kaudu umbes 60% kõvast juustust USA-s. Selle ülemaailmne turuosa oli 80%. 2008. aastaks umbes 80–90% kaubanduslikult valmistatud juustust USA-s ja Suurbritannias oli tehtud FPC abil.
Geenmuundatud loomad
Et lahendada keskkonna saastuse probleem, on sealihasektoris loodud fütaasi transgeenne siga. Nende sigade sülg sisaldab ensüümi fütaasi, mis võimaldab sigadel seedida fütaati. See on sigade söödas kõige rikkalikum fosforiallikas. Ilma selle ensüümita jääb fütaadist pärit fosfor seedimata ja võib saada üheks kõige olulisemaks sõnniku saasteaineks sealiha tootmisel.
Austraalia Uus-Meremaa toiduainete standardite (Food Standards Australia New Zealand) nimel avaldatud 2003. aasta aruandes uuriti maismaa- ja veeloomade liike, nagu kalad ja karbid, ja nende transgeenseid eksperimente. Läbivaatamisel uuriti katsetes kasutatavaid molekulaarseid meetodeid, samuti meetodeid transgeenide jälgimiseks loomadel ja toodetel ning transgeeni stabiilsust puudutavaid küsimusi.
AquAdvantage lõhe on geenmuundatud Atlandi lõhe, mille on välja töötanud AquaBounty Technologies. Atlandi lõhe 40 000 geenist lisati harilikult Chinooki lõhes kasvav hormoonide regulatoorne geen ja Zoarces americanus 'e promooter. See geen võimaldab kalal aasta ringi kasvada, mitte ainult kevade ja suve jooksul. Muudatuste eesmärk on kiirendada kalade kasvamist, mõjutamata selle ulatust või muid omadusi. Kalad kasvavad turustamissuuruseks 16–18 kuu jooksul, mitte kolme aastaga. See lõhe ootas regulatiivse heakskiidu saamist  alates 1997. aastast, 2015. aastal kiitis USA Toidu- ja Ravimiamet selle heaks inimtoiduks kasutamiseks, et seda saaks kasutada Kanada ja Panama konkreetsetes maapealsetes haudejaamades.
Geenmuundatud toit ja riskid
Biotehnoloogia meetodite valik, sealhulgas geenitehnoloogia, võimaldab muuta, lisada või eemaldada geene tavapärastelt toiduorganismidelt. Selline geneetilise teabe manipuleerimine võib kujutada endast kas tervisele või keskkonnale tulenevaid riske või kasu. On üsna palju näiteid, milles üks geen võib sõltuvalt selle tunnustest märkimisväärselt mõjutada või üldse mitte mõjutada. Toiduga seotud allergeensete valkude kasutuselevõtul on potentsiaalne kahjulik tervisemõju, mis võib tuleneda geneetilisest muundamisest. Siiski ei ole need tõuaretuse meetodid ainus viis, kuidas potentsiaalsed allergeenid toitu satuvad. Kuigi geneetilise muundamise tehnikad võivad tekitada ettearvamatuid kahjulikke tervisemõjusid, pole antud meetod iseenesest määrav paljudel sagedasematel kõrvaltoimetel, nagu need, mis tulenevad isiklikest toidu sallimatustest või tundlikkusest; põllukultuuridest, mis kasvavad mullas, mis sisaldab toksilisi ained; saastumine pärast haigusetekitajate nakatumist; ja lisanditest, mis on juhuslikult segatud toiduga.
Tervis
Praegu on teaduslik konsensus  , et tänapäeval saadaolev geenmuundatud põllukultuurist toodetud toit ei ohusta inimeste tervist rohkem kui tavaline toit      , kuid iga geneetiliselt muundatud toitu tuleb enne selle turuletoomist igal üksikjuhul eraldi kontrollida. Aga üldiselt arvab ühiskond rohkem, et GM-toit on ohtlik, hoolimata sellest, mida arvavad teadlased. Geneetiliselt muundatud toidu õiguslik ja regulatiivne seisund on riigiti erinev, mõned riigid keelavad või piiravad neid ning teised võimaldavad neil reguleerida laialdaselt eri määrasid.
Vastased väidavad, et pikaajalisi terviseriske ei ole piisavalt hinnatud, ja pakutakse lisateste, märgistamise või turult kõrvaldamise kombinatsioone. Euroopa sotsiaal- ja keskkonnavastutuse teadlaste võrgustik (European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility, ENSSER) toetab väidet, et teadus toetab praeguste geneetiliselt muundatud toitude ohutust, pakkudes ettepanekut, et iga geneetiliselt muundatud toitu tuleb hinnata iga üksikjuhtumi puhul eraldi. Kanada keskkonnast põhjustatud haiguste arstide liit (Canadian Association of Physicians for the Environment, CAPE) kutsus üles turult kõrvaldama geneetiliselt muundatud toitu pikaajaliste terviseuuringute ajal.
Ökosüsteem
Kõige laialdasem istutatud GMO-de eesmärk on, et need taluksid herbitsiide. 2006. aastaks olid mõned umbrohtude populatsioonid hakanud taluma mõningaid samu herbitsiide. Palmeri amarant on rohi, mis konkureerib puuvillaga. USA-s leiti 2006. aastal glüfosaadi suhtes resistentne rohi. See oli vähem kui kümme aastat pärast geneetiliselt puuvilla esilekutsumist. Teised riskid on:
Avalik arvamus
Aastal 2014 Venemaal läbi viidud uuringu käigus (N = 1670, 16+) tunnustas ainult 33% inimestest geenide esinemist mitte ainult geneetiliselt muundatud taimedes. 2015. aastal USA-s läbi viidud uuringu tulemusel toetab suurem osa inimesi (82%) geneetiliselt muundatud organismide kohustuslikku märgistamist, kuid umbes sama kogus (80%) toetab ka kohustuslikku märgistamist toidule, mis sisaldab DNA-d. Veel, näiteks, võime leida poes ka mitte-GMO vett. See kahjuks näitab inimeste koletut teadmiste puudust ja seda, kuidas toitu valmistavad organisatsioonid kasutavad hirmus "GMO"-sõna, et tõsta hinda.
Mõned arvavad, et GM-toit on halb, sest see ei ole naturaalne, aga orgaaniline põllumajandus toodab naturaalset toitu. Mis on loogiliselt vale looduse poole pöördumisega? Üks probleem on see, et looduse mõiste on ebamäärane. Kas näiteks tule kasutamine on "looduslik"? Kas inimestele on "loomulik" riideid kanda? Jah ja ei. Teine probleem on selles, et sõna "loomulik" on koormatud positiivse hinnanguga, mis sarnaneb sõnaga "normaalne". Niisiis, nimetada midagi "looduslikuks" ei tähenda lihtsalt selle kirjeldamist, vaid selle kiitust. Näiteks on kingade kandmine ebaloomulik, kuid vähesed süüdistavad seda. Sel põhjusel võib kutsuda midagi "looduslikku" ja seejärel järeldada, et seepärast see on hea – ei ole õige.
Geneetiliselt muundatud põllukultuuride kohta käivad vastuolud koosnevad vaidlusküsimustest põllukultuuride toiduks kasutamise üle. Peamised lahkarvamused hõlmavad seda, kas geneetiliselt muundatud toiduaineid saab ohutult tarbida, kahjustamata keskkonda ja/või neid on piisavalt kontrollitud ja reguleeritud. Teadusuuringute ja väljaannete objektiivsus on vaidlustatud. Põllumajandusvaidlused hõlmavad pestitsiidide kasutamist ja mõju, seemne tootmist ja kasutamist, kõrvalmõjusid geneetiliselt muundamata põllukultuuride/taludele ja geneetiliselt muundatud toiduainete võimalikku kontrolli seemnefirmade poolt. Konfliktid on kestnud alates GM-toidu leiutamisest. Need hõlmavad meediat, kohust, kohalikke, piirkondlikke ja riiklikke valitsusi ning rahvusvahelisi organisatsioone.
Üldiselt on väga väike geneetiliselt muundatud organismide ohtude kirjeldavate ajakirjade osakaal, arvestades nende organismide kohta avaldatud väljaannete koguarvu: ainult viimase kümne aasta jooksul on avaldatud rohkem kui 1500 uuringut. Kui proovime samamoodi hoolikalt ja innukalt katsetada midagi üsna ohutut, näiteks tavalisi banaane, siis juhuslikult komistame mõningate nende tarbimise või kasvatamise mõjude otsa, mida võib nimetada "soovimatuteks", isegi kui tegelikult pole sellist mõju. Samal ajal piisab ainult ühe madala kvaliteediga geneetiliselt muundatud organismide kahjustamise või ühe valepositiivse tulemuse tööst, et tõsta massihüsteeriat ja matta teadlaste tööd. Sotsiaalseid tagajärgi ei parandata mingisuguse analüüsi, ajakirjade artiklitega ja tulemuste reprodutseeritavuse puudumise näitamine. Näiteks on väga tuntud Irina Ermakova töö, mis ei olnud publitseeritud eelretsenseeritavas kirjanduses ja on väga kritiseeritud teadlaste poolt.
Seralini afäär oli Prantsuse molekulaarbioloog Gilles-Eric Seralini ajakirja artikli avaldamine, tagasitõmbumine ja uuesti levitamine. Artikkel avaldati 2012. aasta septembris toidu ja keemilise toksikoloogia ajakirjas Food and Chemical Toxicology. Artikkel tutvustas kaheaastast söötmisuuringut rottidel ja teatas kasvajate suurenemisest rottidel, kes said geneetiliselt muundatud maisi ja herbitsiidi Roundup. Teadlased ja reguleerivad asutused jõudsid järeldusele, et uuringu disain oli vigane ja selle tulemused ei ole põhjendatud. Peamine kriitika oli selles, et uuringu igas osas oli statistiliselt kasulike andmete saamiseks liiga vähe rotte ja kõik järeldused on ebaõiged. Ka roti tüvi Sprague Dawley tekitas oma eluea jooksul suurema tõenäosusega kasvajaid.
Kuigi meil ei ole tõendeid geneetilise muundamise kahjulikest mõjudest, ei tähenda see muidugi, et kahjulikke mõjusid saab kategooriliselt välistada. Seda probleemi saab lahendada ainult vajalike teadusuuringute abil, mis viiakse läbi kõrgel tasemel ja kasutades toidu ohutusega tegelemiseks kasutatavaid regulatiivseid mehhanisme.
Õigusraamistik. Geenmuundatud toit Eestis
Geenmuundatud organismide väljatöötamise ja levitamise seaduslik korraldamine erineb riigiti suurel määral. Märkimisväärsed erinevused on GMO-de reguleerimisel Ameerika Ühendriikides ja Euroopa Liidus. Seadused varieeruvad ka sõltuvalt kavandatud toote kasutamisest. Toiduohutuse eest vastutavad ametiasutused aga ei tegele kultuuridega, mis ei ole seotud toiduga.
Euroopa Liidus on geneetiliselt muundatud põllukultuuride heakskiitmise regulatiivne koormus väga suur, et välistada avaliku sektori ja väikeste põllukultuuride väljaarendamist GM-tehnoloogiast. Selle tulemusena väheneb geenmuundatud põllukultuuride katsetamise jääkide arv kiiresti ja isegi suured ettevõtted loobuvad geenmuundatud toidust. See on keerukate sotsioloogiliste ja psühholoogiliste tegurite, riski ja kasu suhete, poliitiliste aspektide ja tasakaalustamata teadusliku kommunikatsiooni vastasmõju tulemus. Tundub, et teadmised geneetiliste voogude ja geenmuundatud toidu tarbimise kohta oleksid tulenenud publikatsioonide suurest hulgast, arvestades nende suurt mõju nii keskkonna kui ka toidu riskianalüüsile. Herbitsiid glüfosaat ja glüfosaati sisaldavad tooted (Roundup) on registreeritud pestitsiidid Kanadas, mida toetavad ulatuslikud teaduslikud andmed, mis vastavad rangetele tervishoiu- ja keskkonnanormidele.
2016. aasta aprillis sai CRISPR-tehnoloogias modifitseeritud valgepuksiirseen (Agaricus bisporus) Ameerika Ühendriikidelt de facto heakskiidu pärast seda, kui USDA sõnul ei pidanud ta agentuuri reguleerivat protsessi läbima. Amet leiab, et seened on vabastatud, kuna protsess ei hõlmanud võõrustunud DNA sissetoomist.
Alates 2023. aasta suvest vastutab geenmuundatud organismide kasutamise reguleerimise eest Eestis Kliimaministeerium. Geneetiliselt muundatud organismide ja nendest koosnevate või neid sisaldavate toodete kohta teeb riskianalüüsi Kliimaministeeriumi juures tegutsev geenitehnoloogiakomisjon.
Geenitehnoloogiakomisjoni ülesandeks on nõustada valitsusasutusi geenitehnoloogia küsimustes:
Eestis on kõik reguleeritud nagu Euroopa Liidus. On ka liikumine "GMO-vaba Eesti", mis on väga populaarne.
Tallinna Linnamuuseum
Tallinna Linnamuuseumi peahoone asub keskaega ulatuva ajalooga hoones aadressil Vene tänav 17. Hoone kohandati muuseumi tarbeks aastatel 1963–1965. Filiaalid asuvad Tallinna vanalinnas, Kalamajas ja Kadriorus.
Tuulepealsed saared (Aafrika)
pisi|Tuulepealsed saared (kollased) Roheneemesaarte hulgas
Tallinna Linnamuuseum
Ekspositsioon
Vene 17 paiknev ekspositsioon tutvustab kokku viiel korrusel Tallinna ajalugu muinasaja lõpust kuni Eesti taasiseseisvumiseni. 2015. aastal avati Tallinna Linnamuuseumi peahoone keldris uut tüüpi ekspositsioonipind: keraamikakogu fajansi ja portselani avahoidla, kus on hoiustatud ligi 2000 portselan- ja fajansseset Eestist, Euroopast, Hiinast ja Jaapanist. Tegu oli esimese etapiga Linnamuuseumi hoone ekspositsioonide tänapäevastamisel. Linnamuuseumi 80. aastapäeva eel valminud eskiisprojekti põhjal võeti keskajast pärit keldrid tervenisti kasutusele. Kõikidele muuseumikülastajatele avatud ekspositsiooniruumideks kujundatud avahoidlas on lisaks keraamikakogule välja pandud seni hoidlas varjul olnud keraamikakollektsioon ning kultuuriloolisse kogusse kuuluvad vask-, messing- ja tinaesemed.
Püsinäituse olulise uue osa moodustavad Tallinna 19. sajandi linnavaated, mis jäädvustavad tänaseks suuresti muutunud linnapilti. Tallinna Linnamuuseumi valduses olevasse suurimasse Tallinna 19. sajandi linnavaadete kogusse kuuluvat 17 ajaloolist tööd on varem olnud võimalik harva näha vaid näituste puhul. Nüüd loovad need koos Tallinna vanalinna maketi ja kaardiga tervikliku pildi sellest, kuidas Tallinn nägi välja enne raudteede ehitamist ja sellega kaasas käinud linnastumislainet. Tallinna Linnamuuseumi linnavaadete kogusse kuulub tuntud töid kuulsatelt meistritelt nagu Karl Ferdinand von Kügelgen, samuti fotograafiaeelsel ajastul moodi tulnud reisimuljete jäädvustusi kui ilmekaid kultuuriloolisi dokumente.
Tuulepealsed saared (Aafrika)
Tuulepealsed saared (portugali Ilhas de Barlavento) on osa Roheneemesaartest, nimelt Santo Antão, São Vicente, Santa Luzia, São Nicolau, Sali ja Boa Vista saar.
Tallinna Linnamuuseum
Töötajad
pisi|[[Jüri Kuuskemaa oma näituse avamisel Tallinna Linnamuuseumis 2016. aastal Foto: Jaan Künnap ]] Tallinna Linnamuuseumi direktor oli aastatel 1995–2013 Maruta Varrak, 2013–2017 Kalmar Ulm, 2017–2020 Triin Siiner, kes vallandati ametist 2020. aasta jaanuaris vastuolude tõttu Kultuuriametiga. 2020. aasta oktoobrist on muuseumi direktor Heli Nurger.
2016. aasta muuseumiauhindade jagamisel pälvis Tallinna Linnamuuseum Arenduse MuuSa 2016 virtuaalekspositsiooni loomisega. Tallinna Linnamuuseumi virtuaalekspositsioon oli esimene Eesti muuseumi mahukas virtuaalekspositsioon Google Arts & Culture platvormil, mida saab vaadata nii veebis kui ka mobiilseadmeis Androidi ja iOS rakenduste abil. Projekti juhtis Karel Zova.
2019. aastal pälvis Tallinna Linnamuuseum Kalamaja Muuseumi ettevalmistava ja kogukonda kaasava protsessiga Eesti muuseumide aastakonverentsil nimetuse "Aasta kogukonna sõber". Kalamaja muuseumi loojateks olid Kalamaja Muuseumi juhataja Kristi Paatsi, kuraator Tuuli Silber, külastusjuht Laura Jamsja, Tallinna Linnamuuseumi direktor 2017–2020 Triin Siiner ja arendusjuht Reti Meema, haldusjuht Lennart Kumm.
2020. aasta Eesti muuseumide aastaauhindade jagamisel pälvis Tallinna Linnamuuseumi meeskond EASi eriauhinna Rotilõks turismi edendava arendustöö eest.
Ratša-Letšhumi ja Khvemo Svanethi piirkond
Ratša-Letšhumi ja Khvemo Svanethi piirkond (ka Ratša-Letšhumi ja Alam-Svanethi) on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Gruusias.
Haldusjaotus
Piirkond jaguneb halduslikult neljaks rajooniks:
Richard Ritsing
Richard Ritsing (25. märts 1903 Räpina – 8. juuli 1994 Tartu) oli eesti koorijuht ja helilooja.
Richard Ritsing sündis külasepa-põllupidaja lasterohkes perekonnas. Pärast kooliaastaid Suure-Veerksus ja Räpinas jätkas haridusteed Tartu Reaalkommertskoolis (1919–1920), Tartu Reaalkoolis (1920–1923), Tartu Kõrgemas Muusikakoolis (1919–1924) ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (1923–1929).