cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thompson Seedless
pisi|"Thompson Seedlessi" sorti viinamarjad "Thompson Seedless" on heleda lauaviinamarja sort, mida kasutatakse värskelt söömiseks ja Sultana rosinate valmistamiseks.
August Ratiste
pisi|August Ratiste August Ratiste VR II/3 (25. detsember 1893 Audru, Pärnumaa – 10. aprill 1961 Buenos Aires) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Elastinen
thumb Elastinen (pärisnimega Kimmo Ilpo Juhani Laiho; sündinud 18. aprillil 1981 Helsingis) on Soome räppmuusik.
Ta lõpetas 2000. aastal Sibeliuse gümnaasiumi muusikaharu.
Orion (tähtkuju)
Orion on taevaekvaatori lähedal asuv tähtkuju, mis on üks tähistaeva kirkamaid ja nähtav kogu maailmas. See on üks tuntumaid ja lihtsamini leitavaid tähtkujusid. See on pindalalt 26. tähtkuju, kattes 594 ruutkraadi.
pisi| Orion Tähtkuju on nime saanud kreeka mütoloogiast tuntud küti Orioni järgi, kelle Artemis tappis.
Heledaim täht on sinakasvalge Rigel (ka Riigel, β Ori). Heledad tähed on veel umbes 650 valgusaasta kaugusel asuv punakas Betelgeuse, α Orionis. , Bellatrix, Mintaka, Alnilam, Alnitak ja Saiph.
Tähtkujus asuvad Orioni gaasudu ja Hobusepea udukogu.
Oktoobris on Orioni tähtkujus võimalik näha Orioniidide meteoriidivoolu.
Eesti rahvaastronoomias asus Orioni kohal tähtkuju nimega Koot ja Reha.
Orioni vöö
pisi| Orion Orioni vöö kolme tähte on kirjeldatud ka kui kolme kuningat, kolme ketravat neidu, Kalevi mõõka.
Välislingid
pisi|
Trihhotoomia
Trihhotoomia (<kreeka tricha "kolmeks osaks" + tomē "lõikamine") on kolmikliigitus.
Vaata ka
Trichotomy (philosophy)
Mustkate
Mustkate on kruusa ja vedelbituumeni segust (mustsegust) ehitatud teekate, tavaliselt pinnatud. Valdavalt valmistatakse segu teehöövliga kohapeal (tee peal).
Mustkatte ajalugu Eestis
Teise maailmasõja järel alustati sõjapurustuste likvideerimist ja maanteede sõidetavuse taastamist. Mustkatte kasutuselevõtul oli Eesti teedeehituses murranguline tähtsus, sest teede üldine kvaliteet paranes väga oluliselt. Esimesed kilomeetrid uut katet ehitati üleliidulise tähtsusega teedele 1946. aastal. Mustkatte ehitamine oli väga intensiivne 1950. ja 1960. aastatel. Ka järgnevatel aastakümnetel oli mustkate Eestis peamine püsikattematerjal. Veel praegugi on Eestis kõrvalmaanteid, mille kate on rajatud 1950. aastate alguses.
2007. aasta alguse seisuga oli Eestis mustkattega põhimaanteid 127, tugimaanteid 1308, kõrvalmaanteid 2467, rampe või ühendusteid 4 kilomeetrit, kokku 3906 kilomeetrit.
2012. aasta alguse seisuga oli Eestis mustkattega põhimaanteid 96, tugimaanteid 1077 ja kõrvalmaanteid 2596 kilomeetrit, kokku 3769 kilomeetrit.
Kogutud teosed II
Lood
1.Kevade
2.Minu Eestimaa
3.Sõnad su suust
4.Küll ma ootasin sind
5.Inimese loom
6.Meenutus
8.Üks väike rõõm
9.Üksikutele
10.Tunne
11.Kui mind enam ei ole
12.Ma näen sind taas
14.Sügiselaul
15.Millest sa unistad?
16.Kui kaua veel
17.Kui ma enesesse tõmbun
18.Usaldus
19.Sa ütlesid: näkku ei lööda
20.Solaarne
Liiklussagedus
Liiklussagedus on tee, sõidusuuna või -raja ristlõiget ajaühikus läbivate sõidukite arv.
Eestis korraldab riigimaanteedel liiklusloendust Maanteeamet. Andmeid kasutatakse teede projekteerimisel, ehitus-, remondi- ja korrashoiutööde planeerimisel, eelarveraha jaotamisel ja mitmesuguste normatiivdokumentide rakendamisel.
Rosin
Rosin on kuivatatud viinamari. Olenevalt päritolust ja kasutatud marjasordist tuntakse suurt hulka rosinasorte nagu sultana, korint jne. Rosinad võivad olla kas "kividega" (seemnetega) või ilma. pisi|Rosinad Rosinatootmine on laialt levinud Araabia maades, kus islamiusk ei luba alkoholi tarvitada. Seepärast ei toodeta seal veini, vaid tehakse viinamarjad rosinateks.
Alai ahelik
Alai ahelik (kirgiisi Алай кырка тоосу (Alaj kõrka toosu), tadžiki қаторкӯҳи Олой (katorkuhi Oloj)) on mäeahelik Aasias. Kulgeb Hissaari-Alai mäestiku idaosas ida-lääne sihis. Põhjanõlvad laskuvad laugelt Fergana orgu, lõunanõlvad aga järsult Alai orgu.
Mehhiko jalgpallikoondis
Mehhiko jalgpallikoondis on Mehhiko rahvuskoondis jalgpallis.
Mängijad
Mehhiko jalgpallikoondis 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il.
Kuulsamad mängijad
Rafael Márquez - Javier Hernández - Omar Bravo - Carlos Vela - Guillermo Ochoa - Oswaldo Sánchez
Johann Mahlapuu
Johann Mahlapuu (ka Johannes; 3. märts 1888 Lõve vald, Viljandimaa – 11. juuni 1954 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
24. veebruaril 1938 ülendati ta majorist kolonelleitnandiks.
20. veebruaril 1939 sai ta Kontkaristi IV klassi teenetemärgi.
Ride the Lightning
"Ride the Lightning" on USA rokkbändi Metallica teine album. See anti välja 1984. aastal.
Fakte
"Ride the Lightning", olles bändi debüütalbumist "Kill 'em All" tunduvalt professionaalsem, filosoofilisem ja morbiidsem, äratas üpris laia tähelepanu, kuid bänd jäi laiemale publikule veel tundmatuks. Seda peetakse Metallica üheks parimaks albumiks (väga suur osa fännidest peab aastaid 1984–1991 bändi kuldajaks).
Kisangani
Kisangani (endine Stanleyville) on linn Kongo DV-s, Tshopo provintsi halduskeskus. Asub Kongo jõe ääres Boyoma jugade lähedal.
Linn tekkis Henry Morton Stanley 1883. aastal rajatud uurimisjaama juurde.
2015. aastani oli Kisangani Idaprovintsi keskus.
Oskar Kallis
Oskar Kallis (23. november 1892 Tallinn – 1. jaanuar 1918 Jalta) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik
Oskar Kallis sündis Tallinnas kojamehe perekonnas. Pärast isa surma 1898. aastal tuli tal aidata ema kolme õe-venna kasvatamisel. Pärast neljaklassilise Tallinna linnakooli lõpetamist 1910. aastal asus ta joonestajana tööle insener Ernst Boustedti juurde. 1914. aastal arvati ta Peeter Suure Merekindluse ehitusel Tallinnas joonestajaks, kellena töötas kuni 1917. aasta novembrini.
Kunsti õppimist alustas ta juba linnakoolis käies. 1903. aastal astus ta Tallinnas avatud Ants Laikmaa ateljeekooli. Aastatel 1905–1907 viibis Laikmaa Eestist eemal ning Kallise õpingud katkesid. Noor kunstnik katsetas iseseisvalt joonistamise, akvarelli ja õlimaaliga, tehes ka mitmesuguseid projektikavandeid ja visandeid.
1912. ja 1913. aastal täiendas ta end Eesti Kunstiseltsi joonistuskursustel. 1913. aastal naasis Laikmaa kodumaale ning Kallis läks tagasi tema juurde õppima. Tuntud kunstniku juhendamisel suutis ta kiiresti end kunstnikuna leida.
Oskar Kallise elu jäi lühikeseks.Tuberkuloos ja pingeline loominguline töö lisaks igapäevasele leivatööle kurnasid noore mehe tervise. 1917. aastal algatas Ants Laikmaa korjanduse, et viia haige noor kunstnik "soojale maale". Sama aasta detsembris õnnestus tal proua Senni Neggo abiga toimetada Kallis rongiga Jaltasse, kuid mõned päevad enne jõule 25-aastane kunstnik suri ning on maetud Jalta kalmistule Jaila mäe jalamil.
Kallis osales kunstiühingu "Vikerla" asutamises (1917).
Looming
Oskar Kallis oli üks esimesi ainult Eestis kunstihariduse omandanud kunstnikke. Siiski oli ta käinud ekskursioonidel Soome kunstimuuseumides, kus tutvus Akseli Gallen-Kallela loominguga ning Peterburis ja Moskvas, kus viis ennast kurssi näiteks Nikolai Roerichi teostega. Ta ühendas oma loomingus rahvakunsti ja juugendit.
Kallis sai "Kalevipoja"-aineliste pastellmaalidega silmapaistvaks rahvusromantilise suuna esindajaks (umbes 40 maali ajavahemikus 1912–1917). Kallise esimeste katsetustega Kalevipoja ainestiku vallas sai avalikkus tutvuda Tallinna Eesti Kunstiseltsi kunstikursuste esimesel ülevaatenäitusel 1912. Jätkates 1913. aasta sügisest õpinguid Laikmaa juures, töötas Kallis korduvalt läbi kogu "Kalevipoja" ainestikud, osalt pastellis, osalt joonistustes ning mõnel puhul ka õlis.
Kallis on maalinud portreesid (sealhulgas kolm autoportreed) ja maastikke. Viimane eluaasta kujunes kunstnikul väga viljakaks ning sellest aastast pärinevad mitmed tema sümbolistlikud tööd, sealhulgas "päikesetsükkel" ning surma eelaimdusest kantud "Palavik", "Liiva-Annus" ja "Suudlus".
Kallis kujundas Eduard Vilde "Mäeküla piimamehe" (1916). Ta on loonud ohtralt ka mitmesuguste tarbeesemete (vaibad, sohvapadjad, käekotid, kardinad) kavandeid. Ta valmistas ka rahvusliku mööbli kavandeid.
1916. aastal kujundas Kallis koos Aleksander Mülberiga Eesti Rahva Muuseumi väljapaneku Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi näitusel, valmistades ühtlasi näituse neli plakatit. Veel samal aastal saatis kunstnik muuseumimärgi joonised, millele järgnesid 1917 plakatid ja rinnamärgikavandid.
Oskar Kallis joonistas ka karikatuure mida avaldati väljaannetes Lendleht (1907), Tapper (1917) ja Meie Mats (1926).
Angela tuhk (film)
"Angela tuhk" (inglise keeles "Angela's Ashes") on 1999. aastal Ameerika Ühendriikide ja Iirimaa koostöös valminud film. See põhineb Frank McCourti autobiograafilisel romaanil "Angela tuhk", mis ilmus 1996. aastal.
Filmi lavastas Alan Parker. Peaosades Emily Watson, Robert Carlyle, Michael Legge, Ciaran Owens ja Joe Breen. Filmi muusika kirjutas John Williams.
Tondi sõjaväelinnak
Paljud hooned on aastaid tühjana seisnud ja üldseisukord on avariiline. Linnaku taastamine ja renoveerimine algas 2004. aastal.
Ajalugu
Tondi sõjaväelinnak rajati Peeter Suure merekindluse teeninduspersonali jaoks. Ehitamine algas juba 1910. aastal. Suurema hoo võttis see pärast 1912. aastat, kui Tondi tänava äärde alustati punastest tellistest kasarmute ehitamist. 1915–1916 rajati linnakusse mitmesuguseid objekte.
1917. aastal paigutati Tondi sõjaväelinnakusse Eesti rahvusväeosa 1. Eesti jalaväepolk, 24.– 26. maini 1917 viidi 1. Eesti Jalaväepolgu formeerimine üle Rakverre.
Pärast 1918. aastat võeti sõjaväelinnak Sõjaministeeriumi valdusse. Mais 1920. aastal kolis Tondi kasarmutesse Sõjakool, mis 1923. aasta septembris lõpetas tegevuse iseseisva õppeasutusena ja liitus Sõjaväe Ühendatud Õppeasutustega, mis asutati Tondi sõjaväelinnaku baasil.
Aastatel 1945–1994 asus kogu kompleksis taas sõjaväelinnak koos autobaasi ja tankipolguga. Sellel perioodil ehitati territooriumile NSV Liidu relvajõudude maavägede Balti sõjaväeringkonna 144. Jelnja-Saraatovi nimelise kaardiväe motolaskurdiviisi ja 254. kaardiväe Aleksandr Matrossovi nimelise laskurpolgu mitmeid abi- ja majandushooneid. Vene Föderatsiooni relvajõud andsid üle Kaitseministeeriumi haldusse sõjaväelinnaku 1994. aastal.
Tänapäev
Sõjaväelinnaku kordategemist alustati alles 2004. aastal. Maa-ala detailplaneering nägi ette esmalt kasarmute katuste ja fassaadide renoveerimist ning Tondi, Sammu ja Rivi tänava vahelise ala väljaehitamist.
Detailplaneering hõlmab ka Tammsaare tee ääre hoonestamist Järve asumi poolel. Turvafirma G4S (endine ESS) hoone lähedusse tulevad kortermajad ja büroohooned.
Teisi rajatisi
1934. aastal rajati kasarmute juurde kaitseväe lasketiir. Tulejoonel sai seista 44 meest väikesekaliibriliste spordipüssidega.
Endine laohoone asub J. Sütiste tee 17, Põhja-Eesti Regionaalhaigla vastas.
Raudtee
Peeter Suure merekindluse jaoks rajati mitmeid kitsarööpmelise raudtee harusid laiusega 750 mm. Mustamäe laskemoonaladudesse (säilinud hoone J. Sütiste tee 17) suundus liin suunal Liiva–Vääna, mis kulges üle Rahumäe viadukti. Rahumäe kalmistu taga asunud jaama kolmnurgast algas alla laskuv raudteeharu.
Voldemar Karing
Voldemar Nikolai Karing VR II/3 (4. juuli 1895 Kodasoo vald, Harjumaa – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
1929. aastal lõpetas Kõrgema sõjakooli. Pärast seda oli lektoriks kõrgemas sõjakoolis. Hiljem oli majori auastmes Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks, kust määrati 1934. aastal Valga sõjaväeringkonna staabiülemaks. 1934. aastal määrati Sõjavägede Staap 3. osakonna ülemaks.
1939. aastal nimetati ta Eesti majandusministri abiks.
Ta hukati.
Bugeac
pisi|Budžak eri aegadel. Bessaraabia on roheline pisi|Rumeenia ajaloolised piirkonnad. Moldaavia eri piirkonnad on punakates toonides, Budžak on lillakaspunane pisi|Budžak (kollane) tänapäeva Ukrainas Budžak (rumeenia Bugeac, ukraina ja bulgaaria Буджак, gagauusi ja türgi Bucak, poola Budziak, saksa Budschak) on piirkond Euroopas Moldova lõuna- ja Ukraina edelaosas. Moldovas pole Budžaki ala täpselt määratletud, Ukrainas hõlmab see Odessa oblasti osa, mis jääb Dnestri jõest edelasse.
Nime päritolu
Budžaki nimi on pärit turgi keeltest ning tähendab 'ääremaad', 'nurka' või 'kolmnurka'. Viimane moodustub kolme linna – praeguste nimedega Bilgorod-Dnistrovskõi, Benderi ja Izmajili – mõtteliste ühendusjoonte järgi.
Ajalugu
Budžaki ala on kuulunud 7.–14. sajandini erinevate Bulgaaria riikide alla. Kuni 15. sajandini oli see Moldaavia osa Vana-Bessaraabia. Alates 1484. aastast oli see Osmanite riigi osa ning oma erilise kuju tõttu sai see riigi ääreala nime 'Budžak'.
Venemaa liitis 1812. aastal endaga Pruti ja Dnestri jõe vahelise ala ning sellele kandus lõunast üle nimi Bessaraabia. Vana-Bessaraabia jäi sisuliselt uue Bessaraabia lõunaosaks.
Osa Budžakki (Vana-Bessaraabia lõunaosa) kuulus aastatel 1856–1878 Rumeeniale, 1918. aastal sai terve Vana-Bessaraabia Rumeenia Kuningriigi osaks.
1940. aastal okupeeris ja annekteeris Nõukogude Liit Bessaraabia ning see sai Moldaavia NSV ja Ukraina NSV osaks. Budžak tähendas nüüd Ukraina NSV alla läinud Vana-Bessaraabia osa.
Aastatel 1941–1944 oli Budžak taas tervenisti osa Suur-Rumeeniast. Kuulus Bessaraabia kubermangu, mille pealinn oli Chișinău.
Alates 1944. aastast (ametlikult 1947. aastast) oli Budžak taas Nõukogude Liidu (Moldaavia NSV ja Ukraina NSV) osa. Alates 1991. aastast on Budžak Moldova (Vana-Bessaraabia põhjaosa) ja Ukraina osa (kitsamas mõistes Budžak).
Tänapäeva Moldova Budžak
Moldovas pole Budžaki ala tänapäeval täpselt määratletud, osa ajaloolist Budžakki jääb Transnistria alale.
Tänapäeva Ukraina Budžak
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse järgi oli Budžaki (Odessa oblasti rajoonid, mis jäävad Budžaki alale ) rahvastik 617 200 inimest, neist umbes 40% ukrainlasi, 21% bulgaarlasi, 20% venelasi, 13% moldaavlasi, 4% gagauuse ja 2% muid rahvusi.
Ukraina Budžaki pindala on umbes 13 200 km².
Eesti märksõnastik
Eesti märksõnastik (lühend EMS) (ingl. k. "Estonian Subject Thesaurus") on kõiki ainevaldkondi hõlmav märksõnastik raamatute, perioodikaväljaannete, artiklite, nootide, helisalvestiste, kaartide ja muude teavikute eestikeelseks märksõnastamiseks ja infootsinguks.
EMSi märksõnu kasutatakse e-kataloogides ESTER, Eesti artiklite andmebaasis ISE ja rahvaraamatukogude koondkataloogis URRAM.
Eesti märksõnastikku haldab Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsium (ELNET Konsortsium), koostavad ja toimetavad Eesti Rahvusraamatukogu ja Tartu Ülikooli Raamatukogu.
Märksõnastik sai alguse aastal 1994, kui Tartu Ülikooli Raamatukogu liigitamisosakonnas alustati Sirje Nilbe ja Helgi Laanese juhtimisel universaalse tesauruse INGRID loomist. Eesti Rahvusraamatukogu normandmete osakonnas koostati Eesti üldist märksõnastikku (EÜM), mis ilmus trükisena aastal 1999, alates 1. augustist 2006 ka veebis. Seoses üleminekuga ühisesse raamatukogusüsteemi INNOPAC/Millennium ühendati INGRID ja EÜM aastal 2009 ning märksõnastik sai uue nime: Eesti märksõnastik (EMS).
Märksõnastikku tehtavad muudatused kajastuvad elektroonilises EMSis reaalajas, võimalik on kasutada sõnaotsingut ning sirvida märksõnu ainevaldkondade kaupa. Otsitulemusi saab välja printida, saata e-postile või salvestada faili. EMS on seotud e-kataloogiga ESTER, nii et iga märksõnaga on võimalik kiiresti leida teemakohast kirjandust.
EMSi maht on 2017. aasta märtsi seisuga umbes 59 000 märksõna ja äraviiteterminit (sünonüümi), enamik koos ingliskeelsete vastetega. Märksõnastik sisaldab ka kohanimesid, kuid ei sisalda isikute, asutuste ega organisatsioonide nimesid.
Bussipeatus
pisi|Bussipeatus [[Leedus Vilniuses]] Bussipeatus on liinibusside peatumiseks mõeldud tähistatud koht. Bussipeatuse rajatised peegeldavad tavaliselt peatuse kasutust: suurema ja tihedama kasutusega peatustes võib olla rajatisi ja linnamööbliesemeid, nagu peatustasku, ooteplatvorm, istmed, ootekoda, infotahvel sõiduplaani jms jaoks, elektrooniline infotabloo, prügikastid, valgustid jne, väiksema kasutusega peatustes võib olla vaid post koos sildi või märgiga peatuskoha tähistamiseks.
Teenindamispõhimõtte järgi on kolm peamist bussipeatuse liiki: tähistatud peatus, kus liinibuss peatub igal juhul; tähistatud nõudepeatus, kus buss peatub juhul, kui selle peatuse jaoks on ostetud pilet või seal ootab reisijaid; nn hääletuspeatus, mis ei ole kindlas kohas tähistatud, vaid reisida soovija võib bussi peatada ja peale minna soovitud kohas kas kogu liinimarsruudi ulatuses või teatud lõigul. Bussipeatus võib olla mõeldud ainult reisijate pealevõtmiseks või ainult mahaminekuks.
Mõned hooldekodud ja haiglad rajavad võltsbussipeatusi, mida liiklus tegelikult ei läbi, selleks et dementsuse või muude sarnaste probleemidega elanikud või patsiendid ei jalutaks kaugele ja kaoks ära, vaid jääksid bussi ootama tuttavlikku peatusesse, kust neid on lihtne leida.
Pindamine
pisi|Tee katmine sideainega Saksamaal Pindamine on teekattele kulumis- ja ilmastikukaitsekihi ehitamine, mille puhul kattele laotatakse vaheldumisi bituumensideainet ja sobiva terakoostisega kivimaterjali ning rullitakse. Pindamine võib olla ühe- või mitmekihiline.
Winnipegi järv
pisi|Päikseloojang Winnipegi järvel Winnipegi järv on järv Põhja-Ameerika mandril Kanadas.
Winnipegi järv on pindalalt kuues Kanadas.
Winnipegi järvest voolab välja Nelsoni jõgi.
Eestkosteasutus
Eestkosteasutus on institutsioon, mis teostab piiratud teovõimega isiku eestkostet. Eestis on eestkosteasutus kohalik omavalitsus: vallavalitsus, linnavalitsus või maavalitsus.
Hobuveok
Hobuveok on hobuse jõul liikuv veovahend. Hobune rakendatakse veoki ette rakmetega. Peamised hobuveokid on vanker, regi, saan, kaless, tõld.
Eestkosteasutus
Eestis reguleerivad eestkosteasutuse tööd
Institutsionaalset eestkostet püütakse rakendada võimalikult vähe, sest praktika on näidanud, et selline eestkoste kaldub muutuma formaalseks. Kuid institutsionaalne eestkoste leiab rakendamist, kui ei ole võimalik leida sobivat füüsilist isikut, kuna:
Et eestkostetav saaks sisulist eestkostet eestkosteasutuse poolt, volitab eestkosteasutus mõne konkreetse ametniku eestkostetava eest vajalikke toiminguid sooritama. Selline olukord tekib näiteks siis, kui on allkirja andmise vajadus.
Master of Puppets
"Master of Puppets" on USA ansambli Metallica kolmas album. See ilmus 3. märtsil 1986 ja seda peetakse üheks parimaks thrash metal 'i albumiks.
Kahte esimest lugu, "Battery" ja "Master of Puppets", on sageli nimetatud Metallica parimateks lugudeks. See album tõi Metallicale laiemat tuntust, ehkki põhivoolu jõudmisest jäädi veel kaugele.
USAs on plaati müüdud üle 6 miljoni eksemplari.
Lood
Kõigi lugude sõnad kirjutas James Hetfield.
Horka
Horka on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad
Horka (Hórka), Biehain (Běhany) ja Mückenhain.
Lähtse (Vinni)
Lähtse on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Kāmaśāstra
"Kamašastra" on Vana-India seksuaalelu käsiraamat või traktaat. Selle täielik tekst ei ole säilinud või (teistel andmetel) on saladuses hoitud.
Pärimuse kohaselt koostas "Kamašastra" Mahadeva (Šiva) õpilane Nandi ning see koosnes 1000 peatükist. Järgnevalt oli Auddalaka Shvetaketu lühendanud seda 500 peatükiks ning seejärel Vabhravya veel omakorda kokku võtnud seitsmeks osaks ja 150 peatükiks. Hiljem olid paljud autorid kirjutanud eraldi raamatuid Vabhravya teose erinevate osade põhjal.
Vatsyayana kasutas neid raamatuid, koostades Kama Suutra, mis koosneb 7 osast ja 36 peatükist. Lisaks seksuaalelule käsitleb Kama Suutra India ühiskonna paljusid aspekte, andes Vana-India ühiskonnast detailse pildi.
Kama Suutra oli populaarne teos üle kogu India ning sellest on lähtunud suurel arvul teisi samateemalisi traktaate. Nende hulgas näiteks Damodargupta Kuttanimata (8. sajandil), Kuchumara Kuchopanisad (10. sajandil), Padmashrijnana Nagarsarvasva (10./11. sajandil), Yashodhara Jaymangala ja Ksemendra Vatsyayanasutrasara (11. sajandil), Ksemendra Samayamatrka ja Kokkoki Ratirahasya (12. sajandil), Ananta Kamasamuha (15. sajandil).
Ratirahasya pälvis suure kuulsuse ning sellest lähtus omakorda palju traktaate. Nende hulgas näiteks Jyotirishvari Panchashayaka (14. sajandil), Immadi Paudhadevaray Ratiratnapradipika (15. sajandil) and Kalyanmalla Anangaranga (15./16. sajandil). Nende hulgas oli Anangaranga, kirjutatud Jaunpuri valitseja Ahmad Khan Lodi pojale Lad Khanile, kõige tuntum. Sellel põhineb 17. sajandil Vyasajanardani koostatud Kamapravodha, mis tõlgiti 19. sajandil pärsia keelde ning hiljem inglise, urdu, prantsuse ja saksa keelde.
Tabivere raudteejaam
Tabivere raudteejaam on raudteejaam Tartu maakonnas Tartu vallas Tabiveres. See asub laiarööpmelise Tapa–Tartu raudtee ääres umbes 20 km kaugusel Tartu jaamast. Jaam jääb Kaarepere ja Kärkna raudteejaama vahele. Jaama lähistel avati 2020. aastal jalakäijate tunnel.
Tabiveres asus varem kaks madalat perrooni pikkusega 152 m ja 180 m. Üleminekul eurokõrgusel ooteplatvormidele ehitati Tabiverre üks teedevaheline perroon pikkusega 100 m. 2021. aasta seisuga peatub Tabiveres päevas 10 reisirongi liinil Tallinn–Tartu (ekspressrongid Tabiveres ei peatu).
Raudteepeatus
pisi|[[Edelaraudtee reisirong Tabivere jaamas, sügis 2008]] Tabivere raudteejaam rajati Voldi küla juurde 1877. aastal ja kandis kuni 1925. aastani nime Voldi. Jaam jäi avamisel Äksi kihelkonda Tabivere mõisa maadele.
Vabadussõjas toimus Tabivere (Voldi) raudteejaama ümbruses lahingutegevus, kus Eesti poolel osalesid soomusrongid ja kuperjanovlased. 13. jaanuaril 1919 vallutatud jaamas saadi sõjasaagiks ligi 60 punaväele kuulunud vagunit.
10. märtsi õhtul 1944 pommitasid raudteejaama vene lennukid. Hukkus jaamakorraldaja.
Kuni aastani 2001 eelnes Tabiverele Mullavere raudteepeatus ja järgnes Sootaga raudteepeatus.
Jaamahoone
pisi|vasakul|Tabivere jaamahoone Tabivere jaamahoone valmis eriprojekti järgi 1877. aastal. Hoone erineb oluliselt toonasest kroonuhistoritsistlikust tüüparhitektuurist. Vana-Vene traditsioonilist puitarhitektuuri meenutava ühekorruselise jaamahoone põhikorpusest eenduvad kaks terava viiluga kõrget põikmahtu, mille vahel asub väiksema viiluga trepivarikatus.
Praegu seisab arhitektuuriliselt omanäoline ja säilitamist vääriv jaamahoone tühjalt ning on halvas seisukorras.
Õnnetused
1932. aastal toimus liiklusõnnetus Tabivere raudteeülesõidul, kus hukkus kaks ja vigastada sai mitu inimest.
Corps Hannovera Göttingen
Corps Hannovera Göttingen on Göttingeni Ülikooli üliõpilasorganisatsioon.
Ajalugu
See asutati 18. jaanuaril 1809. See on üks vanim Göttingeni üliõpilasorganisatsioon.
Tuntud liikmeid
Kõige tuntum Corps Hannovera liige on Otto von Bismarck, kes ka 11ks päevaks ülikooli kartserisse pandi.
Tema 80. sünnipäevaks 1895/1896 püstitasid Kösener Corpside liikmed Rudelsburgi juurde nn. Jung-Bismarck-Denkmali.
Kohtumine Albertiga
"Kohtumine Albertiga" on Urmas Alenderi album, mis välja antud 29. detsembril 2003.
Lood
1.Varjude revolutsioon
2.Sel poisil oli raske
3.Teravik on suunatud alla
4.Vana kloun
5.Kadunud poeg
6.Korralik pere
8.Oma saar
9.Võta mind lehtede varju!
10.Suur rõõm ja väike mure
11.Meelelahutus
12.Juuspeened keeled
13.Kohtumine Albertiga
14.Lauluke
15.Imelapse lapsepõlv
16.Kõik läheb mööda
17.Kui kaua?
18.Tuumavaba Eesti
19.Taevased ratsamehed
20.Hoia mind nii
Hellenite kuningas
Tiitlit on kandnud üksnes Glücksburgi dünastia liikmed.
1832–1862 valitsenud Otto ametlik tiitel oli Kreeka kuningas (Βασιλεὺς τῆς Ἑλλάδος).
Taktimõõt
Taktimõõt on muusika noodikirjas takti löökideks jaotumise kirjeldus. Taktimõõdu märk on harilik murd, milles
Noodikirjas kirjutatakse taktimõõt pärast noodivõtit ja võtmemärke.
Sagedamini kasutatavad taktimõõdud:
Kahe- ja kolmeosalised taktimõõdud (2/4, 2/2, 3/4, 3/8 jne) on lihttaktimõõdud, nelja-, viie-, kuue-, seitsme-, kaheksaosalised jne on liittaktimõõdud (koosnevad lihttaktimõõdus taktidest).
Lihttaktimõõt
Lihttaktimõõdud on 2- ja 3-osalised taktimõõdud, milles esineb vaid üks rõhuline osa. ‎Taktis ühendatakse noodid gruppidesse. Gruppi ühendavat joont nimetatakse sidejooneks (beam). Nootide grupeerimisel tuleb taktiosad üksteisest selgelt eraldada. Seega on lihttaktis gruppe sama palju, kui on taktiosasid. Erandiks on taktimõõdud 3/8, 2/8 ja 3/16, kus kõik noodid ühendatakse ühte gruppi, kui taktis ei ole ühele taktiosale vastavast vältusest pikemaid noote.
Liittaktimõõt
Liittaktimõõtudeks nimetatakse ühesugustest lihttaktidest moodustunud takte. Liittaktides on esimene taktiosa põhirõhuline, sellele järgnevate lihttaktide esimesed osad kõrvalrõhulised. Rõhkude arv liittaktis võrdub teda moodustavate lihttaktide arvuga.
NARIS
NARIS (Narkomaaniaravi Infosüsteem) on veebipõhine andmebaasiliides, mis võimaldab kasutajatel sisestada, muuta ning vaadata andmeid narkomaaniaravi andmebaasis.
Andmebaas alustas tegevust 1. jaanuaril 2008
NARIS sisaldab andmeid kitsalt narkomaania juhtumite jaoks, ehk siis diagnoosid RHK-10 järgi F11-F16.9, F18-F19.9.
Taktimõõt
Liittaktimõõt
Vältuste grupeerimisel liittaktides tuleb lihttaktid selgelt üksteisest eraldada.
NARIS
NARIS-e eesmärgiks on narkomaaniaravile pöördunud isikute anonüümsete andmete töötlemine, mis on vajalik:
Taktimõõt
Segataktimõõt
Segataktimõõtudeks nimetatakse niisuguseid liittakte, mis moodustuvad erinevatest lihttaktidest. Sõltuvalt lihttaktide arvust esinevad järgmised segataktid: Takti struktuuri määrab veel selgitav tähistus sulgudes pärast taktimõõtu või noodijoonestiku kohale märgitud pidekaarega ühendatud noodid, millest segatakt koosneb.
NARIS
Kas NARIS hakkab edaspidi olema digilooga ühenduses, pole 2007. aastal veel teada.
Taktimõõt
Vaata ka
Mesure (solfège)
NARIS
NARIS on valminud Sotsiaalministeeriumi ja Tervise Arengu Instituudi ühistööna.
Enn Tosso
Enn Tosso (sündinud 28. veebruaril 1976 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik.
Aastatel 2002–2010 töötas ta Äripäeva ajakirjanikuna. Tosso on kirjutanud tuhandeid lühiuudiseid uudisteportaalidele aripaev.ee, delfi.ee ja postimees.ee. 2017 lõi oma ettevõtte OÜ Kirjaabi.
Reigi kihelkond
thumb|[[Reigi kirik]] pisi|Reigi pastoraadihoone Reigi kihelkond (lühend Rei; saksa keeles Kirchspiel Roicks) oli kihelkond Läänemaa koosseisu kuulunud Hiiumaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Reigi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes viis mõisat: üks kirikumõis, üks rüütlimõisast peamõis koos kõrvalmõisaga, üks poolmõis ja üks mõisa staatuse minetanud mõis. Lisaks sellele oli seal ka kaks karjamõisat.
Nelja hüppemäe turnee võitjad
Nelja hüppemäe turnee võitjad
Lähtse
Lähtse on küla Harju maakonnas Kiili vallas.
Perearst
Perearst on sellekohase eriala omandanud eriarst, kes on läbinud residentuuri või vastavad spetsialiseerumiskursused ning sooritanud perearsti eksami.
Perearst osutab koos pereõega üldarstiabi teenust, annab nõu hoolduse ning haigusi, vigastusi või mürgistusi ennetavate tegevuste osas kõigile tema nimistusse kantud isikutele.
Perearstiteenuse osutamine
Perearstiteenust võivad osutada ainult selleks kvalifitseeruvad arstid, kes on patsientide nimistu miinimumsuuruses kokku saanud. Ainult sel juhul saab perearst Haigekassalt finantseerimise. Perearsti nimistu nõutav suurus on 1600 ± 400 inimest. Praktikas on nimistu loomine toimunud enamasti endiste polikliinikute jaoskonnaarstide registrite ülevõtmise teel. Seega ei erine perearstiteenus varasemast polikliiniku jaoskonnaarsti teenusest kuigi oluliselt.
Perearsti nimistu selline suurus tähendab keskmiselt 5–8 patsiendi vastuvõttu tööpäevas, kui eeldada, et keskmine nimistus olev patsient külastab perearsti keskmiselt üks kord aastas. Kuid paljudes kohtades ei vasta elanikkonna vanuseline struktuur üleriigilisele keskmisele. Vanema elanikkonna ülekaal suurendab perearsti külastatavust oluliselt.
Perearsti valik ja vahetus
Endale perearsti valinud ja selle perearsti nimistusse kantud isik võib soovi korral perearsti vahetada ja ennast teise perearsti nimistusse kanda, kui on täidetud selleks vajalikud tingimused. Kõige olulisem tingimus on vabade kohtade olemasolu selle perearsti nimistus, keda soovitakse enda perearstiks valida. Informatsiooni perearstide nimistute kohta on saadaval Terviseameti registritest.
Perearstide osaühingud
Perearstid võivad moodustada osaühinguid, mis täidavad nende eest teatud spetsiifilisi ülesandeid (raamatupidamislikke, majandusaruandlusega seotud jm). Need võivad olla ka munitsipaalsed (nagu näiteks on Tallinnas ). Nende täita võivad olla sinna kuuluvate perearstide jaoks ühised osad, nagu näiteks registratuur, veebilehed, elektronposti aadressid jm.
Ühes perearstikeskuses, mis samuti võib olla munitsipaalne, võib tegutseda mitu perearsti ja/või nende moodustatud osaühingut. Samuti võivad ühe perearstikeskuse osaühingud tegutseda eri asukohtades (perearstikeskustes).
...And Justice for All
"...And Justice for All" on USA rokkbändi Metallica neljas täispikk album. See anti välja 1988. aastal.
Fakte
See album tegi Metallica tuntuks üle kogu maailma. Loole "One" (mida peetakse väga sageli Metallica parimaks) tehti ka bändi esimene video, mis paljusid hardcore-fänne vihastas. "...And Justice For All'i" lood olid tunduvalt pikemad ja rahulikumad kui Metallica varasem looming ning see ennustas ette veelgi suuremaid muutusi.
Lugu "To Live Is to Die" on pühendatud 1986. aastal hukkunud Metallica bassimehele Cliff Burtonile.
Jõgeva raudteejaam
Jõgeva raudteejaam on raudteejaam Jõgevamaal Jõgeval.
2012. aastal valmis Jõgeval uus 550 mm kõrgune ja 150 m pikkune teedevaheline ooteplatvorm. Jõgeval peatuvad Elroni reisirongid liinil Tallinn–Tartu(–Valga). 2015. aasta seisuga peatus Jõgeval umbes 18 reisirongi päevas. Raudteejaamas asub kokku 6 rööpapaari ja 12 pööret, samuti võib jaamas toimuda kaupade rongidele ning neilt maha laadimine, mille tarbeks on eraldi olemas ka kaubaplatvorm. Lisaks kulgeb jaamast kaks haruteed tööstusterritooriumitele.
Ajalugu
pisi|vasakul|Jõgeva raudteejaam ja esimene [[jaamahoone enne II maailmasõda]] pisi|Jõgeva raudteejaama [[veetorn]] Jõgeva linna tekkimises on ajalooliselt tähtis osa Tapa–Tartu raudteeliini ehitamisel 1876. aastal. Kuna rong peatus ka Jõgeval, mis toona kandis nime Laisholm, ehitati selle tarbeks puidust jaamahoone, mille ees peatus rong esimest korda 21. augustil 1876. Ajutine liiklus algas 1876. aasta detsembris ning regulaarselt hakkasid rongid sõitma Tapa–Tartu liinil 1877. aasta suvel. Jaam jäi avamisel Laiuse kihelkonda Jõgeva mõisa maadele.
Jõgeva jaamahoone oli kirjelduste järgi kahekorruseline puitehitis. Alumisel korrusel paiknesid eraldi I ja II klassi reisijate ooteruumid ning nende vahel suur vaheruum. I klassi reisijate ooteruumi kuulusid köök, klosett ja puhvetipreili puhketuba. Vaheruumis asusid piletikassa piletiostuks ja kaubakontor kauba vormistamiseks. Lisaks kuulusid sinna veel jaamaülema tööruum, arhiiviruum ja lambikamber. Kelder asus ooteruumi all.
Teisele korrusele olid ehitatud korterid, mis kuulusid jaamaülemale ja jaama sandarmile. Jaamaülema korteri moodustasid köök ja kolm tuba ning sandarmi korteri köök ja tuba.
Aastal 1923 vajas jaamahoone remonti, mille käigus muutus oluliselt fassaadi välisilme.
Jaama juures töötasid teemeister ja tema tööbrigaad, kuhu võis kuuluda kuni kümme töölist. Jõgeva jaam oli majandustegevuselt Vene–Balti raudteel üks mahult suuremaid. Aastail 1919-1923toimis Jõgeva jaamast Puurmanile suunduv kitsarööpmeline raudtee, mis oli mõeldud metsaveoks. Seda teed haldas Riigi Kütteainete Keskkomitee.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses oli Jõgeva jaamahoone kujunenud kohalikule ja ka suurematele turgudele, näiteks Venemaale, oluliseks ekspordi kohaks. Läbi Jõgeva jaama veeti vilja, jahu, lina ja ka elusloomi. Kuna kaubavedu suurenes, sai sellest kasu ka linn ise. Ehitati 1903. aastal ju sellepärast praegusele peatänavale raudkivi killustikust kivitee. Jõgeva kujunes paikkonna kaubamajanduslikuks keskuseks, mis mõjutas ka Jõgeva jaama tähtsust.
1950. aastateni järgnes Jõgevale Tartu suunal Söödi raudteepeatus, aastani 2001 aga Kalevi raudteepeatus.
2012. aastal rajati Jõgevale uus 150 m pikkune raudteedevaheline perroon.
Kuni 2015. aastani oli Jõgeva ja Tartu vahel käigus ka tööpäeviti sõitnud Jõgeva–Tartu rongiliin, mis suleti väikese kasutajaskonna tõttu mai lõpus.
Jaamahooned
pisi|vasakul|Jõgeva esimene jaamahoone tagantvaates, 1930. aastad 1876. aastal valminud algne puidust kahekorruseline jaamahoone hävis II maailmasõjas.
Tänaseks on algsest vaksaliansablist säilinud kaks puidust raudteelaste elamut, mis on ühekorruselised. Ühes neist asub praegu Betti Alveri muuseum
1949. aastal valmis Jõgeval uus, rõhutatult pseudoklassitsistlike detailidega, üleliidulise tüüpprojekti järgi ehitatud kivihoone, mis Eestist on analoogne Jõhvi jaamahoonega. Hoonete arhitektuuris on stalinistlikule stiilile omaselt esile toodud pseudoklassitsistlikud detailid nagu kolmnurkfrontoon keskrisaliidi kohal, pilastrid, sümmeetrilisus jne. Jõgeva jaamahoone keskkorpuses paiknes suur ootesaal ning selle külgedel väike ootesaal ja baariruum. Tänaseks on hoone renoveeritud, kuid mitte enam jaamahoone funktsioonis. pisi|Jõgeva linna endine jaamahoone, pildistatud idaküljelt, hoone ees on näha kunagise bussipeatuse jaoks loodud busside peatumise "taskud". pisi|Jõgeva jaam (2021) Nõukogude perioodil oli raudteejaama idaküljel busside peatus, selle kõrval ka taksopeatus.
Viimane silikaattellistest jaamahoone on ehitatud 1980. aastate lõpus ja kasutusel tänini.
Küüditamine Jõgeva raudteejaamast
Jõgeva raudteejaam on olnud olulise tähtsusega paik mõlema nõukogudeaegse küüditamise ajal, olles üks suuremaid koondamispunkte Kesk- ja Lõuna-Eestis, kus komplekteeriti ešelonid küüditatutega. Tänapäeval asub Jõgeva jaama kõrval asuvas pargis küüditatute mälestuskivi, mis avati 1994. aasta märtsis. Mälestuskivi tahvlil on kiri: "Siit algas kannatuste tee 14.06.1941, 25.03.1949".
Viited
pisi|Jõgeva raudteejaam aastal 2005
Rahvusvaheline Biosemiootika Ühing
Rahvusvaheline Biosemiootika Ühing (International Society for Biosemiotic Studies) on biosemiootika alal tegutsevate uurijate ülemaailmne organisatsioon. Ühing asutati aastal 2005. Ühingu ajakiri on Biosemiotics, mis hakkas ilmuma aastal 2008. Ühingu aastakonverentsideks on saanud Gatherings in Biosemiotics.
Mati Raidma
Mati Raidma (sündinud 7. aprillil 1965 Iisakus) on Eesti poliitik.
Ta on olnud Riigikogu mitme koosseisu liige ja Taavi Rõivase esimese valitsuse Eesti keskkonnaminister (17. novembrist 2014). 17. aprillist 2023 on Mati Raidma XV Riigikogu koosseisu liige.
Rahvusvaheline Biosemiootika Ühing
Ühingu esimene president oli Jesper Hoffmeyer, asepresident oli 2005–2012 Donald Favareau, alates 2012 Timo Maran. Alates aastast 2015 on president Kalevi Kull ja asepresident Donald Favareau.
Nagu väidab Thomas Sebeok, asutati Glottertalis 8. juunil 1990 International Biosemiotics Society (IBS). Kuigi too ei hakanud tegelikult tööle, sündis Glottertali kohtumistel rahvusvaheline biosemiootika rühm, mis 2005. aastal ühingu (taas)asutas.
Mati Raidma
Töökäik
Raidma on töötanud mitmel ametikohal Pärnu tuletõrjes 1986–1990, Pärnu Tuletõrjeameti ülemana 1990–1991 ning direktorina 1991–1992, Päästeameti peadirektori asetäitjana päästealal 1992–2000 ning Päästeameti peadirektorina 2000–2006.
Poliitiline tegevus
Raidma on Eesti Reformierakonna liige alates 2006. Ta oli peaminister Andrus Ansipi nõunik 2006–2007, XI Riigikogu koosseisu liige 2007–2011 ning 2011–2014 XII Riigikogu koosseisu liige. XII Riigikogu koosseisus oli Raidma kuni novembrini 2014 ka riigikaitsekomisjoni esimees.
Pärast välisminister Urmas Paeti minekut Euroopa Parlamenti otsustas Reformierakonna juhatus nimetada senise keskkonnaministri Keit Pentus-Rosimannuse uueks välisministriks ja Mati Raidma tema asemel keskkonnaministriks. Raidma andis XII Riigikogu koosseisu ees ametivande keskkonnaministrina 17. novembril 2014.
2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 9. valimisringkonnas 959 häält ja valituks ei osutunud. Ta sai XIII Riigikogu koosseisu liikmeks Urmas Kruuse asendusliikmena ning lahkus Riigikogust 23. novembril 2016, kui Kruuse naasis. 5. septembril 2018 sai ta taas Riigikogu liikmeks, seekord Igor Gräzini asendusliikmena.
Ühiskondlik tegevus
Mati Raidma on endine Kaitseliidu Vanematekogu liige, Eesti Reservohvitseride Kogu liige, ÜRO OCHA juurde formeeritud UNDACi (United Nations Disaster Assessment and Coordination) meeskonna liige alates 2001. aastast ning ÜRO Hädaabi Keskfondi (CERF – Central Emergency Response Fond) nõukogu asendusliige 2006-2009.
Noarootsi kihelkond
thumb|Noarootsi kirik Noarootsi kihelkond (lühend Noa; rootsi keeles Nuckö socken, saksa keeles Kirchspiel Nukkö) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Piirkonna ajalugu
pisi|[[Haapsalu kreis Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] Kuni muinasaja lõpuni oli Noarootsi ala praktiliselt asustamata. Siis moodustas see piirkond mõjuka Ridala muinaskihelkonna põhjapoolse ääreala.
Suurima ulatuse saavutas rootsi asustus 16. sajandi alguses. Sellel ajal sai Noarootsi ka omaette kihelkonnaks, kuhu kuulus ka Osmussaare saar. Esimesi kirikuõpetajaid on allikates mainitud 16. sajandil. Kihelkonna keskuseks oli Püha Katariina kirik.
Põhjasõja käigus (1710–1711) tabas Noarootsit suur katkuepideemia. Elanike arv vähenes 2/3 võrra, mitmed külad surid täiesti välja. Tühjaks jäänud küladesse asusid elama eestlased sisemaalt. Sellega algas Noarootsi eestistumine. 18. sajandi teisest poolest toimusid jumalateenistused ka eesti keeles.
Noarootsi on üks Eesti lääneranniku poolsaartest, mis olid ajalooliselt saared, kuid hiljem maatõusu tagajärjel mandriga ühinesid. 1770. aastal oli Noarootsi veel eraldi saar. Mandriga ühinemine toimus 19. sajandi keskel.
Noarootsi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 10 mõisat – 1 kirikumõis ning 7 rüütlimõisast peamõisat koos 2 kõrvalmõisaga. Lisaks veel 3 karjamõisat.
Kihelkonna alad tänapäeval
Noarootsi kihelkond jääb tänapäeval tervikuna Lääne maakonna aladele. Kihelkonna ala kattub suures osas endise Noarootsi valla alaga.
Koigi vald
Koigi vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.
Koigi vald paiknes Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ääres. Koigi vald jäi Pandivere riikliku veekaitseala territooriumile.
Koigi viimane vallavanem oli Margo Hussar.
Asustus
Valla territoorium jagunes 15 külaks. Üldplaneeringus eristati Koigi vallas tõmbekeskuste ja tagamaade alusel tinglikult kahte piirkonda. Valla peamisteks tõmbekeskusteks olid Koigi (463 elanikku) ja Päinurme (227 elanikku) (2005. aasta seisuga) küla.
Huuksi – Kahala – Keri – Koigi – Lähevere – Prandi – Päinurme – Pätsavere – Rutikvere – Silmsi – Sõrandu – Tamsi – Vaali – Väike-Kareda – Ülejõe
Loodus
Koigi vallas asusid Eesti ühed viljakamad mullad. Väärtuslikud põllumaad paiknesid mitmel pool vallas, üle 50 hindepunktiga põllumaad peamiselt Koigi-Sõrandu-Väike-Kareda ja Päinurme piirkondades. Suurem osa valla põllumaid oli ühistute ja talupidajate poolt aktiivses kasutuses. Paljud põllud olid välja renditud naabervaldade põllumajandustootjatele.
Koigi vald asus Pandivere kõrgustiku edelanõlval. Kurisuid esineb Koigi, Huuksi, Keri, Sõrandu ja Väike-Kareda küla piirkonnas. Need asuvad tavaliselt põllul sulglohkudes. Kõige karstirohkem on Keri küla ümbrus. Koigi valla allikalistest aladest asub kõige suurem ja veerikkam Prandil, kust saab alguse Prandi jõgi. See piirkond on ka veesäilitusalaks.
Kareda looduskaitseala on 361 ha suurune ja asub Kareda, Ämbra ja Öötla külas, Kahala külas ja Paide vallas Suurpalu külas.
Prandi looduskaitseala Koigi ja Prandi külas ning Paide vallas Nurmsi, Seinapalu ja Veskiaru külas.
Endise valla territooriumil asub 3,2 ha suurune Võlingi oja hoiuala, mille kaitse-eesmärk on elupaigatüübi, jõgede ja ojade (3260) ning hariliku võldase (Cottus gobio) elupaikade kaitse.
Koigi valla põhiliseks maapõuerikkuseks oli kvaliteetne paekivi, mille uuritud varud on väga suured. Valla territoorium asus geoloogiliselt alamsiluri Raikküla lademe avamusalal. Raikküla lade on tuntud oma kõrgekvaliteedilise paekivi poolest. Seda tõendavad ka Koigi valla vanad paeehitused, mis on rajatud kohalikust paest.
Maavaradest leidub endise valla territooriumil ka turvast. Turbavarud on küll suured, kuid tegemist on peamiselt hästilagunenud sooturbaga (varasem nimetus soo- ja väetisturvas), vähelagunenud kõrgsooturvast (varasem nimetus alusturvas) valla aladel praktiliselt ei leidu.
Ajalugu
Koigi vald moodustati 1992. aasta 30. jaanuaril.
Vaatamisväärsused
Tähtsamatest vaatamisväärsustest asuvad Koigi piirkonnas Huuksi mõis ja kaksikpärn, Koigi mõis, Maagiallikad, Prandi allikad, Silmsi mõis, Väike-Kareda mõis ja lehis. Päinurme piirkonnas on tähtsamad vaatamisväärsused Päinurme park ja tamm, Riiussaar, Rutikvere mõis, Vaali küla.
Peeter Oja
thumb|Peeter Oja 2008. aastal Eurovisiooni lauluvõistlusel pisi|Peeter Oja 1998. aastal Foto: Jaan Künnap Peeter Oja (sündinud 2. juulil 1960 Tallinnas) on eesti näitleja, koomik.
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12. lend). Aastatel 1986–1989 töötas ta Vanemuises.
Kuldne Trio
Aastatel 1989–1996 esines Peeter Oja ansambli Kuldne Trio koosseisus, peamiselt lauljana.
"Kitsas king"
"Kitsas king" oli Eesti Televisiooni telesaatesari, milles Peeter Oja mängis poiss Villit. Sarjale kirjutasid lugusid Hardi Volmer, Riho Unt ja Villu Kangur. Esitati ka Andrus Vaariku ja Peeter Oja improvisatsioone.
Manana Estios Primi-Futu Bändiga esitati lugu "Today I kiss you" (Hardi Volmer, Villu Veski, Olavi Kõrre, Peeter Oja)
Kreisiraadio
Improvisatsioonikollektiiv, kes esitas ohtralt absurdihuumorit ja libises korduvalt üle üldtunnustatud moraalipiiride. Viimase poolest on tuntumad sketšid "Seksiabi" ja "Ära ülbitse neeger".
Tuntumateks Peeter Oja esitatud tegelasteks Kreisiraadio raadio- ja telesaadetes võib pidada rootsieestlast Alev Strömi ja ülirobustset Kivipallurit.
Osales Kreisiraadio koosseisus lauluga "Leto svet" 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, mis toimus Serbia pealinnas Belgradis.
Bläck Rokit
Bläck Rokit oli Peeter Oja ühemehebänd, mille suurema osa lugude tekstid kirjutas ta ise. Eranditeks on "Nikita ja Vitja" ja "Tõutäkk" (sõnade autor Villu Kangur), "Ma pole majaline teie peres" (põhineb Heiti Talviku luuletusel) ning setu rahvalaulu töötlus "Pill oll helle". Muusikaliselt oli tegu suuresti läänemaailma laulude töötlustega, kuid kasutati ka kodumaiste heliloojate loomingut, näiteks Glen Pilvre ("Juustulaul (Ainult sina)", "Ma pole majaline teie peres") ja Priit Pajusaar ("Today I kiss you")
Bläck Rokiti tuntuim lugu on "Itimees".
1996. aastal ilmus Bläck Rokitil kümne lauluga album (kassetil ja CD-l) "Peeter Oja esitleb: Bläck Rokit – Esimene mees, kes ise lendab vol. 3".
"Tondi jutud"
"Tondi jutud" on 2002. aastal Kanal 2 eetris olnud vestlussaade, kus Peeter Oja kehastas väljamõeldud tegelast Richard Tonti. Saates algas koostöö Mart Juurega.
"Ärapanija"
"Ärapanija" oli Peeter Oja ja Mart Juure telesaatesari, milles lahati nädala sündmusi läbi satiiri ja huumori. Põhisaatejuhte asendasid vahel Andrus Kivirähk, Eino Baskin, Jaan Rekkor ja Liis Lass. Kui Peeter Oja "Ärapanijast" lahkus, asendasid teda Ott Sepp ja Gaute Kivistik.
Avalik elu
2006. aastal kirjutas Peeter Oja Eesti Päevalehes arvamusloo, millega tekitas ühiskonnas palju lainetust. Tekkis palju vastukaja, teda intervjueeris nii kirjutav press kui ka Kanal 2 jutusaates "Kahvel".
Isiklikku
Tema isa Enn Oja on koorijuht ja muusikapublitsist. Tal on abikaasa Küllike ja tütar Paola Simona.
Peeter Oja on olnud abielus Maret Peep-Ojaga.
Vormsi kihelkond
pisi|[[Vormsi kirik]]
Vormsi kihelkond (lühend Vor; rootsi keeles Ormsö, saksa keeles Kirchspiel Worms) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis, Vormsi saarel. pisi|[[Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] Eraldiseisev kihelkond tekkis Vormsile arvatavasti 15. sajandil. Varem kuulus saar Lääne-Nigula ja Ridala kihelkonna servaalade hulka.
Vormsi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes kolm mõisat: üks kirikumõis ja üks riigimõis koos ühe kõrvalmõisaga.
Vormsi kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogujad jõudsid Vormile 1923. aastal. Esimene Vormsi kihelkonnast pärit ese jõudis muuseumi küll juba 1912. aastal.
Adam Nelson
thumb|right|Adam Nelson Adam Nelson (sündinud 7. juulil 1975 Atlantas) on USA kuulitõukaja. Maailmameister (2005).
Meeste kuulitõuke 2004. aasta olümpiavõitjaks tuli antiikmängude staadionil Olümpias 30-aastane Ukraina vägilane Juri Bilonog 21.16-ga. Täpselt sama tulemuse sai kirja ka Adam Nelson, kuid ukrainlase paremuselt teine katse oli parem (21.15).
115 kilo kaaluv Adam Nelson krooniti 2005. aasta Helsingi MM-il võitjaks 21.73-ga. Võidutõuke sooritas 7. juulil 30-aastaseks saanud atlantalane kohe esimeses voorus, kuid väärtuslikema medali oleks talle kindlustanud ka kolmanda katse 21.68.
Nelsoni seni ainus tiitlivõistluste kuld pärines 1994. aastast, kui tollal 19-aastane nooruk tuli Lissabonis 18.34-ga juunioride maailmameistriks.
Olümpiamängudel
Sydney 2000 Ateena 2004
Maailmameistrivõistlustel
Edmonton 2001 Pariis 2003 Helsingi 2005 Ōsaka 2007
Sisemaailmameistrivõistlustel
Lissabon 2001
Juunioride maailmameistrivõistlustel
Lissabon 1994
Isiklikku
Adam Nelson on 183 cm pikk ja kaalub 115 kg.