cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karlsruhe Tehnoloogiainstituut
KIT asutati 2009. aastal Karlruhe Ülikooli (TH) ja Helmholtzi Karlruhe Uurimiskeskuse liitmise tulemusena.
Karlruhe Ülikool asutati 1825. aastal kui Polytechnische Schule Prantsusmaa École polytechnique'i eeskujul. 1865. aastal sai ta Hochschule, 1885. aastal Technische Hochschule (Karlsruher Technische Hochschule) ja 1967. aastal ülikooli staatuse.
STS-41-G
STS-41-G oli NASA Space Shuttle'i programmi 13. missioon ja kosmosesüstik Challengeri kuues missioon.
Challenger startis 5. oktoobril 1984 ja sooritas 13. oktoobril teise kosmosesüstiku maandumise Kennedy kosmosekeskusesse. See oli esimene kosmosesüstiku missioon, millel oli seitsmeliikmeline meeskond ja esimene mehitatud missioon, mille meeskonnas oli kaks naist. Missiooni ajal väljus Katryn Sullivan esimese ameeriklannana avakosmosesse. Missioon viis kosmosesse ka esimese Austraalia päritolu astronaudi, Paul Scully-Poweri ja esimese kanadalase, Marc Garneau.
Haiyan
Haiyan võib tähendada mitut asja.
Sonora osariigi lipp
pisi Sonora lipp on Sonora osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Alsviķi mõis
Alsviķi mõis (saksa keeles Alswig, läti keeles Alsviķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Alsviķis.
Mõis sai nime esimeste omanike Halswigide järgi. Hiljem kuulus see Wulffidele.
Mõisa peahoones asub Smiltene tehnikumi Alsviķi osakond.
Alsviķi mõisa hoonetekompleks (park, kelder, laut, moonakamaja, häärber, mõisavalitseja maja ja kuivati) on kohaliku tähtsusega muinsuskaitse objektid.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 3/4 adramaad, sellele allus 386 mees- ja 427 naishinge.
Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1208 hektarit maad.
Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Neu-Alswig.
Haldjaist ristivanemad
"Haldjaist ristivanemad" (inglise keeles The Fairly OddParents) on Ameerika Ühendriikidest pärit multifilmisari, mille loojaks on Butch Hartman.
Peategelaseks on poiss nimega Timmy Turner, kellele antakse haldjatest ristivanemad Cosmo ja Wanda.
Urnimatus
Urnimatus on tuhaurni matmine.
Haldjaist ristivanemad
Eestis näitab sarja TV3.
Urnimatus
Urnimatuste osakaal on Eestis järsult tõusnud 21. sajandi alguses. Näiteks kui 1996. aastal oli Tartus urnimatuseid umbes üks protsent kõigist matustest, siis 2010. aastal olid pooled matustest kirstumatused ja pooled urnimatused.
Chihuahua osariigi lipp
pisi Chihuahua lipp on Chihuahua osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Vikerkaarekeha
Vikerkaarekeha (tiibeti keeles Jalü või Jalus (`Ja` vikerkaar, `lus`keha), hiina keeles 虹光身 / 光蘊身) on keha, mis ei ole lihast ega luust, vaid koosneb puhtast valgusest/energiast. Vikerkaarekeha on dzogchen õpetuse kõrgeim meisterlikkuse tase, mis saavutatakse tavaliselt peale surma hetke bardos e. vaheolus viibides. Vikerkaarekeha manifesteerumisega kaasneb tavaliselt mitmesuguste vikerkaarte ilmumine surnukeha läheduses, kuuldakse ka ebamaist muusikat, tuntakse lõhnu. Protsess võib lõpulejõudmiseni aega võtta mitu päeva ning selle käigus keha mõõtmed pidevalt vähenevad kuniks keha üldse kaob, mõnikord jättes järgi küüned ja juuksed, mõnikord mitte.
Kiiverliidrik
Kiiverliidrik (Coenagrion mercuriale) kiililiste seltsi kuuluv loomaliik.
Putukat ei ole Eestis.
Heimtali mõisa kalmistu
Heimtali mõisa kalmistu on kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vardi külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Valletta linn
Valletta linn (inglise keeles City of Valletta; prantsuse keeles  Ville de La Valette; malta keeles Il-Belt Valletta) on 1980. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud objekt, mis asub Malta pealinnas Vallettas Malta saarel ja hõlmab suurema osa ajaloolisest kesklinnast.
Benjamin Sachs
Benjamin Sachs on Ameerika Ühendriikide filosoof.
Valletta linn
Valletta linn asub künklikul Valletta poolsaarel kahe parima sügava ja kaitstud merelahe vahel, mis on head looduslikud sadamad. Kindlustatud linn kavandati alates 1530. aastast hilisrenessansi vaimus, kus bastionaalkindlustised ümbritsevad ruudustikulise tänavavõrguga linnaruumi ning moodustavad kokku terviku.
Benjamin Sachs
Ausa võimaluste võrdsuse piirid
Võrdsete võimaluste printsiip sai filosoofias üheks tähtsaks teemaks pärast John Rawlsi raamatu "A Theory of Justice" avaldamist. Rawlsi järgi on tarvis, et võrdselt andekatel inimestel oleksid võrdsed võimalused ühiskondlikele positsioonidele jõuda (aus võimaluste võrdsus). Selle printsiibiga saaks õigustada üldist tasuta haridust ja pärandusmaksu; muud ta ei maininud.
Valletta linn
Maltast võeti 1980. aastal maailmapärandisse kolm objekti, nende seas ka objekt "Valletta linn".
Heimtali mõisa kalmistu
Kirjeldus
Kalmistu jääb Heimtali mõisa südamest linnulennult umbes ühe kilomeetri kaugusele lõunasse. Praegu on kalmistu jäetud maha ja rüüstatud, kuid seda on hakatud korrastama. 29. mail 2019 püstitati kalmistule uued väravalehed ja mälestusmärk.
Kalmistule on väidetavalt maetud 3 lahkunut, kuid säilinud on rohkem kui kolme hauatähise osasid. Teisalt hinnatakse, et seal on umbes 20 matust ja üks kenotaaf ning viimane matus oli 1910. aastal.
Ajalugu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Siversid vähemalt 1834. aastal, sest siis oli kalmistul esimene matus. Kalmistule viis allee, mis hävines hiljem.
Poola Rahvavabariik
Poola Rahvavabariik (poola keeles Polska Rzeczpospolita Ludowa; lühend Poola RV) oli aastatel 1947–1989 riik Kesk-Euroopas, tänapäeva Poola Vabariigi eelkäija. Lõpuaastatel elas riigis umbes 37,9 miljonit inimest, seega oli Poola RV Euroopa ja Idabloki suuruselt teine kommunistlik riik. Tegu oli marksist-leninistliku unitaarriigiga, mis kuulus ka Varssavi Lepingu Organisatsiooni. Suurimad linnad olid pealinn Varssavi, tööstuslinn Łódź ning sümboolne kultuuripealinn Kraków. Poola RV piirnes põhjas Läänemerega, idas Nõukogude Liiduga, lõunas Tšehhoslovakkiaga ning idas Ida-Saksamaaga.
Nimekuju "Rahvavabariik" võeti vastu 1952. aasta põhiseadusega. Nagu teisedki Idabloki riigid (Ida-Saksamaa, Tšehhoslovakkia, Ungari, Rumeenia, Bulgaaria ja Albaania) oli Poola RV Nõukogude Liidu satelliitriik, kuid ei kuulunud NSVL-i koosseisu.
Poola Rahvavabariik oli üheparteiriik, mida iseloomustas pidev sisemine püüdlus demokraatia poole. Põhiline poliitiline jõud oli Poola Ühendatud Töölispartei, mis tegi riigist ametlikult sotsialistliku riigi. Poola oli teistest Idabloki riikidest liberaalsem. Kogu enda eksistentsi vältel räsisid Poolat majandusraskused ja sotsiaalne ebastabiilsus. Riigi rahvas lõhenes partei toetajateks, partei oponentideks ja poliitikavälisteks inimesteks. Hoolimata sellest saavutati Poola Rahvavabariigi ajal nii mõndagi märkimisväärset: paranesid üldised elutingimused, toimus kiire linnastumine ning kõikidel kodanikel oli ligipääs haridusele ja tervishoiule. Sündimus oli kõrge ning riigi rahvaarv peaaegu kahekordistus aastatel 1947–1989. Partei suurimad saavutused olid teises maailmasõjas hävinud Varssavi ülesehitamine ja kirjaoskamatuse väljatõrjumine.
Relvajõudude põhiline haru oli Poola Rahvaarmee, lisaks olid riigis sees Nõukogude armee Põhja väegrupi väeüksused. Poola Rahvavabariigis tegutses salapolitsei UB/SB, mis sarnanes Ida-Saksamaa Stasile ja Nõukogude KGB-le. Ametlik politseiüksus, mis vastutas nt meeleavalduste vägivaldse mahasurumise eest, nimetati Kodanike Miilitsaks. Miilitsa eriüksus ZOMO suhtus kommunistide kriitikutesse karmilt: meeleavaldajaid koheldi vägivaldselt, opositsiooniliidreid vahistati ning režiimi poolt tapeti kokku vähemalt 22 000 inimest. Selle tulemusel oli Poola vanglates palju kinnipeetavaid, kuid kuritegevust oli rekordvähe.
Piiramine (pulm)
Piiramine, ka karastamine oli peamiselt Eesti talupojapulma kommetes esinev tava.
Piiramiseks nimetati teatavast pulmalisest (või pulmalistest) kõige kurja eemalepeletamist temast kolmekordse ümberkäimisega, pulmarongis ka ümberratsutamisega. Piirajal oli käes mingi maagilise võimega ese (õllekann, pulmamõõk, piits jms.). Peiupoiss piiras saajarongi, isamees ja peiupoisid piirasid mõrsjat jne.
Piiramine oli ka arstimisvõte rahvameditsiinis: käega, milles oli tervendav ese või aines, piirati haige koht, s.o. tehti tavaliselt 3 ringi ümber haige kohta, tõkestamaks haiguse levikut ja tõrjumaks haigust..
Kaugushüppe Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Kaugushüppe Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
Magic (Coldplay laul)
"Magic" on Briti rokkansambli Coldplay laul nende kuuendalt stuudioalbumilt "Ghost Stories" (2014). Laulu kirjutasid ja produtseerisid ansambli liikmed Guy Berryman, Jonny Buckland, Will Champion ja Chris Martin, keda abistas produtseerimisel Paul Epworth.
Tallinna Metallitööliste Ametiühing
Tallinna Metallitööliste Ametiühing (ka Tallinna Metallitööliste Ühisus, saksa Revalscher Metallarbeiter-Verein, vene Ревельское профессиональное общество рабочих металлического производствa) oli 1906 asutatud Eesti metallitöölisi ühendav organisatsioon (ametiühing).
Organisatsiooni tegevus hõlmas Eestimaa kubermangu. Saksa okupatsiooni ajal 1918 organisatsiooni tegevus lõppes, ent pärast okupatsiooni 1918. aasta novembris tegevus jätkus. Pärast 1920. aastat hõlmas organisatsiooni tegevus kogu Eestit. Organisatsioon oli Eestimaa Töölisühingute Keskliidu liige.
Mālupe mõis
Mālupe mõis (saksa keeles Malup, läti keeles Mālupes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Mālupe vallas Mālupe külas.
Mõisa suurus
Agraarreformi ajal aastal 1920 kuulus Mālupe mõisale 1131 hektarit maad.
Coahuila osariigi lipp
pisi Coahuila lipp on Coahuila osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Transformatsioon (geneetika)
Transformatsioon on muutus raku genoomis, mis juhtub vaba, valkude poolt sidumata eksogeense DNA sattumisest väliskeskkonnast läbi rakumembraani rakku, kus see raku enda geneetilise materjaliga liidetakse ja võõrgeeni ekspresseeritakse. Transformatsiooni esineb osal bakteriliikidest looduslikult, kuid seda kasutatakse ka laboratoorselt erinevate molekulaarsete tehnikate käigus. Transformatsioon on üks kolmest protsessist, mille abil bakterirakud geneetilist materjali vahetavad. Teisteks võimalusteks on konjugatsioon, mis esineb kahe bakteri otsesel kokkupuutel, ja transduktsioon, kus eksogeenne materjal viiakse bakterirakku bakteriofaagi abil.
Baktereid, kes on võimelised transformeeruma, nimetatakse kompetentideks. Ka teisi rakke peale bakterite on võimalik transformeerida, näiteks taime- ja loomarakke, kuid eelistatum mõiste kirjeldamaks võõra DNA viimist eukarüootsesse rakku on transfektsioon. Loomarakkude puhul välditakse selle protsessi puhul transformatsiooni mõiste kasutamist, sest maliigse transformatsiooni all mõistetakse ka normaalsete rakkude muutumist pahaloomulisteks kasvajarakkudeks, millel pole seost rakuvälise geneetilise materjali sattumisega rakku.
Bakterid
Bakterite puhul mõistetakse transformatsiooni all püsivat muutust raku genoomis, mida on toonud kaasa vaba DNA haaramine väliskeskkonnast rakku ja kompetentsuse all peetakse silmas võimet vaba DNA-d rakuvälisest keskkonnast rakku võtta. Kompetentsus võib esineda nii looduslikult kui tekkida kunstlikult.
Looduslik kompetentsus
Umbes 1% bakteriliikidest on loomulikult kompetentsed, olles võimelised laborikeskkonnas ilma lisatöötluseta vaba DNA-d oma rakku võtma. On alust arvata, et looduslikus keskkonnas on see protsent suurem. DNA kandumist ühelt bakterilt teisele nimetatakse horisontaalseks geeniülekandeks ehk geneetilise materjali saamiseks teiselt organismilt, olemata selle järglane. Lähedaste liikide vahel toimib transformatsioon paremini kui evolutsiooniliselt kaugemate liikide puhul. Looduslikult kompetentsetes bakterites on olemas geenikomplektid, mis kodeerivad DNA transmembraanseks transpordiks vajalikke valke, näiteks DNA translokaasi komplekse tsütoplasmamembraanis ja tüüp IV piilide kokkupanekuks tarvilikke valke.
Janek Joost
Janek Joost (sündinud 19. juunil 1977 Pärnus) on eesti näitleja.
Transformatsioon (geneetika)
Looduslik kompetentsus
Tulenevalt grampositiivsete ja gramnegatiivsete bakterite rakumembraani erinevustest esineb mõningaid erinevusi viisis, kuidas bakterid rakuvälist geneetilist materjali enda sisse toovad, kuid üldjoontes on protsess sarnane. Esmalt seondub DNA kompetentse raku pinnal paiknevale DNA-retseptorile ja liigub DNA translokaasi abil läbi rakumembraani. Selle käigus lagundatakse selle üks ahel nukleaaside poolt, kuna rakku pääseb vaid üheahelaline DNA. Sellist üheahelalist DNA-d on RecA ehk rekombinaas A abil võimalik genoomi integreerida. Gramnegatiivsed bakterid vajavad oma rakuseina mitmekihilise ehituse tõttu valgulist kanalit ka välismembraanis, mille moodustavad sekretiinid. Arvatakse ka, et oma roll on piliinil, kuid selle funktsiooni kohta pole veel kuigi palju teada. DNA transport rakku ei sõltu enamasti selle järjestusest, ent mõne liigi puhul võivad kindlad järjestused rakuvälises DNA-s seda soodustada.
Janek Joost
Haridus
Ta on õppinud Pärnu 2. Keskkoolis ja Pärnu Raeküla Koolis. Ta lõpetas Pärnus õhtukooli (praeguse Pärnu Täiskasvanute Gümnaasiumi). Õhtukoolis õppimise ajal töötas ta Päikeseraadios ja käis Aare Laanemetsa teatristuudios. Aastal 2000 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (19.lend). Aastal 2007 kaitses ta väitekirjaga "Hääle olulisus rolli luues" magistrikraadi.
Transformatsioon (geneetika)
Kunstlik kompetentsus
Kunstliku kompetentsuse tekitamiseks on kaks enamlevinud meetodit: elektroporatsioon ja rakkude manipuleerimine temperatuuri ning soolalahuse abil. Mõlemad neist muudavad rakumembraani DNA-le passiivselt läbitavaks looduses harilikult mitteilmnevate keskkonnategurite mõjul. Elektroporatsiooni käigus antakse bakterirakke sisaldavale lahusele, kuhu on lisatud soovitav plasmiid, elektrilöök, mis perforeerib rakumembraani, et plasmiidne DNA siseneda saaks. Pärast elektriväljale eksponeerumist parandavad bakteri kaitsemehhanismid rakumembraani defektid taas ära. Tegu on rakusõbralikuma meetodiga kui soolalahuse kasutamine, kuna rakud viibivad kahjustavates tingimustes palju lühemat aega. Kasutatava elektrivälja tugevus jääb tavaliselt vahemikku 10–20 kV/cm. Keemilisi kompetente hoitakse mõnda aega jää peal kahevalentsete katioonidega soolalahuses, enamasti kaltsiumkloriidi lahuses, misjärel vapustatakse neid kiire lühiajalise kuumutamisega. Arvatakse, et soolalahuse positiivsed ioonid aitavad bakteriraku negatiivse laenguga pinnamolekule neutraliseerida, muutes membraani negatiivselt laetud DNA jaoks paremini läbitavaks. Kuumašokk on vajalik selleks, et tekitada temperatuurierinevus raku sise- ja väliskeskkonnas, mis sunnib DNA läbi kahjustatud membraani rakku sisenema.
Janek Joost
Töökohad
Aastatel 2000–2005 töötas ta näitlejana Vanemuise teatris, seejärel on ta tegutsenud vabakutselise näitlejana ja mänginud peamiselt Tartu Uues Teatris.
Transformatsioon (geneetika)
Taimed
DNA viimiseks taimedesse on mitmeid mehhanisme. Lihtsaim neist on transformatsioon Agrobacterium tumefaciens’i abil. Selleks lõigatakse taimekude, milleks tavaliselt on leht, väikesteks tükkideks ja leotatakse umbes kümme minutit Agrobacterium’i sisaldavas suspensioonis. Lõikepindade servmised rakud transformeeruvad bakteri mõjul Kui selliselt töödeldud koetükid juurdumise ja võrsekasvu suhtes selektiivsel söötmel üles kasvatada, saadakse geenmuundatud taimed. Mõnede taimeliikide puhul piisab ka sellest, kui nende õis bakterisuspensiooni kasta ja hiljem seemned selektiivsele söötmele külvata. Paljusid taimeliike selle meetodiga siiski modifitseerida ei saa. Suur osa taimedest on transformeeritavad kulla- või volframi osakestega pommitamise teel. Selleks kaetakse metalliosakesed DNA-ga ning tulistatakse noortesse taimerakkudesse või taimeembrüosse. Efektiivsus on sel meetodil küll madalam kui Agrobacterium’i kasutades, kuid sobivate taimeliikide valik on oluliselt laiem. Samuti on eeliseks see, et nii saab transformeerida ka taime plastiide. Kolmandaks võimaluseks on taimerakkude elektroporatsioon, mis toimib sarnaselt bakterite puhul kirjeldatule.
Geneetilist materjali on võimalik taimerakkudesse viia ka mitmete taimeviiruste abil, kuid siis pole tegemist transformatsiooni, vaid transduktsiooniga – rakku viidav info on pakitud viiruskapslisse. Kuna suurem osa taimeviirustest on ssRNA-viirused, kelle pärilik materjal replitseerub tsütoplasmas, siis saab sel moel enamasti modifitseerida vaid üht põlvkonda rakke. Nakatatud taime järglased ei ole viirusega nakatunud ega kanna endas sisestatud geeni. DNA-viirused seevastu on võimelised kromosoomidega rekombineeruma, tekitades taime genoomis püsivaid muutusi, mis kanduvad üle ka järglastele.
Loomad
DNA viimist loomsetesse rakkudesse nimetatakse harilikult transfektsiooniks. Ka sel puhul muudetakse rakusein erinevate võtete abil poorseks, et soovitud materjal rakku liikuda saaks. Transfektsioon ei tähenda ainult DNA viimist rakku, vaid ka siRNA konstruktsiooni või valgu (näiteks antikeha) rakku sisestamist. Transfekteerimiseks kasutatakse kaltsiumfosfaati, elektroporatsiooni või segatakse rakku viidav aine katioonsete lipiididega, moodustamaks liposoome, mis membraaniga ühinedes sisaldise rakku viivad.
Rakendusi molekulaarbioloogias
Kunstliku kompetentsuse tekitamine bakterites võimaldab DNA-ga ja valkude ekspressiooniga manipuleerida. Levinuimaks mudelorganismiks on Escherichia coli, mida enamasti plasmiididega transformeeritakse. Plasmiidsel DNA-l peab rakku püsimajäämiseks olema oma replikatsiooni alguspunkt, et seda genoomist sõltumatult paljundada saaks. Transformatsiooni efektiivsuse ehk tõhususe, millega töödeldud bakterid väliskeskkonnast DNA-d omastavad, mõõtühikuks on CFU/μg DNA kohta.
CFU ehk colony forming unit väljendab eluvõimeliste rakkude hulka mingis koguses lahuses. Väikese plasmiidi, nagu pUC19 puhul tähendab transformatsiooniefektiivsus 1×108 CFU/μg seda, et umbes üks plasmiid 2000 hulgast siseneb rakku. Keemiliste kompetentide puhul hoitakse rakke jää peal külmas CaCl2 lahuses, muutes rakud plasmiidsele DNA-le läbitavaks. Rakke inkubeeritakse jääl plasmiidi juuresolekul ja seejärel kuumutatakse 42 °C juures sõltuvalt metoodikast 30–120 sekundit. Mittetööstuslikud meetodid annavad tulemuseks keskmiselt 106–107 transformanti mikrogrammi plasmiidi kohta. Keemiline meetod toimib plasmiidse DNA puhul väga hästi, kuid ei sobi lineaarsete DNA-fragmentide puhul, arvatavasti seetõttu, et raku eksonukleaasid lagundavad lineaarse DNA kiiresti ära. Looduslikud kompetendid seevastu transformeeruvad lineaarse DNA-ga paremini kui plasmiidsega.
Transformatsiooni efektiivsus väheneb plasmiidi suuruse kasvades, mistõttu kasutatakse suuremate DNA-molekulide puhul elektroporatsiooni. Elektroporeeritavaid rakke on enne töötlust soovitatav pesta külma mitmekordselt destilleeritud veega, eemaldamaks laetud osakesi, mis protsessi käigus sädet anda võiksid.
Tuigo kalmistu
Tuigo metsakalmistu on kalmistu Kambja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Mõra külas Kastre vallas.
II liiga 1993/94
II liiga 1993/94 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 1993. ja 1994. aasta hooaeg.
Laugardalur
Laugardalur on Reykjavíki linnaosa. Laugardaluri linnaosa koosneb 10 asumist: Tún, Teigar, Lækir, Laugarnes, Sund, Heimar, Langholt, Vogar, Skeifan ja Fen.
Laugardaluris paikneb Reykjavíki Botaanikaaed. Linnaosas asuvad jalgpallistaadion Laugardalsvöllur ja spordihall Laugardalshöll Arena.
2013. aasta oktoobritorm
2013. aasta oktoobritorm oli orkaani mõõtu torm (Suurbritannias nimetati tormi St. Jude'iks (Püha Juudas), Skandinaavias Simoneks), mis räsis Eestit 28.–29. oktoobril 2013.
Torm Eestis
Vilsandil mõõdeti maksimaalne puhang – 33,2 m/s. Tartus puhus tuul vastu hommikut 22 m/s, Tallinnas puhus tuul vastu hommikut 21,9 m/s.
Kuressaares viis torm katuse kahelt elumajalt, Paides rebis maru katuse Ühisgümnaasiumi võimlalt, Võrus nõukogudeaegselt elumajalt.
Euroopa
Taanis mõõdeti Euroopa tormirekord – 54 m/s.
Suurbritannias mõõdeti tuule kiiruseks 40 m/s.
Vaata ka
Tormid Eestis
Tabasco osariigi lipp
pisi Tabasco lipp on Tabasco osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Félicette
Félicette oli esimene kosmosesse lennutatud ja sealt elusalt naasnud kass.
Tartu Maalritöösturite Ühing
Tartu Maalritöösturite Ühing (saksa Dorpater Maler-Gewerbe Unternehmerverein, vene Профессиональное общество малярных дел предпринимателей в Тарту) oli aastatel 1917–1940 Tartus tegutsenud maalreid ja maalritööstureid ühendav organisatsioon.
Ühingu eelkäija oli Tartu Maalrite Selts (1909–1912), mis asutati saksameelse Tartu maalrite tsunfti kõrvale.
Aastatel 1914 ja 1915 toimus mitu koosolekut, kus ühingu nimeks otsustati võtta Maalritööstuse Edendamise Selts, ent esimese maailmasõja oludes jäi ühing ametlikult registreerimata. 1917. aastal asutati Tartu Maalritöösturite Ühing. Ühing oli Tartu Töösturite Kesknõukogu liige.
Allikas (Courbet 1862)
"Allikas" (prantsuse keeles „La Source“) on prantsuse kunstniku Gustave Courbet’ õlimaal lõuendil.
1862. aastal valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas New Yorgis Metropolitani muuseumi 811. galeriis.
Pärnu rannapromenaad
Pärnu rannapromenaad on Pärnus piki Ranna puiesteed kulgev tee (promenaad).
Pärnu rannaala on kuurortlinna tarvis arendatud juba Venemaa keisririigi ajast alates.
Tänapäevane rannapromenaad avati 2006. 2013 rannapromenaadi pikendati.
Ben E. King
pisi|Ben E. King (2007) Benjamin Earl King (28. september 1938 Henderson, Põhja-Carolina – 30. aprill 2015 Hackensack, New Jersey) oli USA R&B ja soulilaulja.
Ripikloomad
Ripikloomad (Appendicularia, sünonüüm Larvacea) on klass, mis kuulub hõimkonda mantelloomad.
Need on väikesed, kuni ühe sentimeetri pikkused pelaagilised ehk avavee loomad.
Nad toituvad ainuraksetest vetikatest ja protistidest. Ripikloomi söövad kalad ja röövtoidulised zooplanktoni liigid.
Süstemaatika
Ripikloomade klassi kuulub üks selts (Copelata) kolme sugukonnaga:
Ben E. King
1958. aastal liitus ta doo-wop-ansambliga Five Crowns. Hiljem samal aastal vallandas ansambli The Drifters mänedžer George Treadwell The Driftersi esialgsed liikmed ja vahetas need välja Five Crownsi omadega. Aastatel 1959–1960 oli King The Driftersi põhiline solist. Tema tuntumad Driftersiga esitatud laulud olid "There Goes My Baby", "Save the Last Dance for Me", "Dance with Me", "This Magic Moment", "I Count the Tears" ja "Lonely Winds".
Ripikloomad
Eesti liigid
Soome lahes leidub ripiklooma liiki Fritillaria borealis.
Ben E. King
1960. aastal lahkus King The Driftersist ja alustas soolokarjääri. Tema esimene soolohitt oli "Spanish Harlem" (1961). Samal aastal ilmus ka "Stand by Me", mis oli väga edukas.
1986. aastal oli tema laul "Stand by Me" filmi "Ole minuga" ("Stand by Me") tunnuslauluks. Tänu sellele sai see laul uuesti hitiks, jõudes USA-s esikümnesse. Sellega sai King esimeseks, kes on saavutanud edetabelis Billboard Hot 100 esikümne singli neljal aastakümnel (1959. aastal The Driftersi koosseisus singlitega "There Goes My Baby" ja "Dance with Me", 1960. aastatel singlitega "Spanish Harlem" ja "Stand by Me", 1975. aastal singliga "Supernatural Thing" ning 1986. aastal uuesti "Stany by Me'ga").
Lawrence'i Livermore'i Riiklik Labor
pisi|280px|Vaade Lawrence'i Livermore' Riiklikule Laborile
Lawrence'i Livermore'i Riiklik Labor (inglise keeles Lawrence Livermore National Laboratory; lühend LLNL) on California osariigis Livermore'is 1952. aastal rajatud teaduslabor.
Labor on nimetatud nobelist Ernest Lawrence'i järgi. LLNL on Ameerika Ühendriikide Energeetikaministeeriumi üks 16 riiklikust laborist. Kuulub California Ülikooli struktuuri.
Lawrence'i Livermore'i Riiklik Labor on üks kahest USA laborist, mis tegeleb tuumarelvaalaste uuringutega (teine on Los Alamose Riiklik Labor).
Labori direktor aastatel 1958–1960 oli Edward Teller.
Labori auks on nimetatud 2012. aastal keemiline element livermoorium.
Space Shuttle'i välispaak
pisi|Space Shuttle'i välispaak pärast lahtihaakumist Space Shuttle'i välispaak (lühend ET) oli Space Shuttle'i missiooni komponent, mida kasutati kosmosesüstiku orbiidile viimiseks. Paak oli peamine kütusemahuti, mis varustas stardi ajal ja pärastise kõrguse kogumise faasis süstiklaeva vajaliku kütuse ja hapnikuga. Paak oli täidetud vedela vesiniku ja hapnikuga. Olles jõudnud soovitud kõrgusele, heideti välispaak pärast kosmosesüstiku peamootorite seiskamist süstiklaeva küljest lahti ja see kukkus gravitatsioonijõu mõjul tagasi Maa atmosfääri. Erinevalt tahkekütusrakettidest ei olnud kosmosesüstiku välispaak taaskasutatav. Tüüpiline piirkond, kuhu neid kukutati, on India ookean (sõltuvalt starditrajektoorist ka Vaikne ookean), võimalikult kaugele üldkasutatavatest laevateedest, kuhu need jäidki jäätmetena seisma.
Kuigi allakukkunud kütusepaake ei olnud kunagi taaskasutatud, tehti plaane, kuidas kasutatud paake saaks orbiidil ekspluateerida. Näiteks oleks neid saanud kasutada kosmosejaama osadena elamis- või tööruumidena, materjalina kosmosetehastele või kütusepaagina planeetidevahelisel missioonil. Tänu oma suurtele mõõtmetele oleks välispaaki saanud kasutada mitmel eesmärgil, kasvõi kaubaruumina suurtele saadetistele.
Silvester Stodewescher
Silvester Stodewescher (ka Sylvester Stodewescher; surnud 1479) oli Riia peapiiskop aastatel 1448–1479.
Space Shuttle'i välispaak
Ülevaade
pisi|[[STS-1 start. Esimesel kahel missioonil värviti välispaak valgeks, alates kolmandast jäeti paak värvimata]] Kosmosesüstiku välispaak oli mõõtmetelt suurim ja tangitult ka raskeim süstiku element, mis koosnes kolmest põhilisest osast:
Silvester Stodewescher
Stodewescher kuulus Saksa ordu kõrgmeistri Konrad von Erlichshauseni lähikonda ning kui ordu Liivimaa haru soovis Riia peapiiskopkonda enda võimu alla saada, siis suruti paavsti juures läbi just Stodewescheri kandidatuur.
Esialgu täitis Stodewescher kuulekalt ordu soove: 1451. aastal taaskinnitas ta peapiiskopi ja Riia toomkapiitli inkorporeerituse Saksa ordusse ning aasta hiljem sõlmis ta Kirchholmi lepingu, mis andis Riia linna ordu ja peapiiskopi kaksikvõimu alla (enne seda oli Riia ametlikult allunud vaid peapiiskopile, reaalselt aga ordule).
Space Shuttle'i välispaak
Standardvarustuse kütusepaak
Algupärane kosmosesüstiku välispaak oli valmistatud vastupidavast alumiiniumi-vase sulamist. Kaks esimest kütusepaaki värviti valgeks, et kaitsta paaki ultravioletse valguse eest, millega oli paagil stardiplatvormil oodates pikaajaline kokkupuude. Kuna selgus, et ultravioletne valgus ei tekita probleeme ja palju olulisem on potentsiaalne raskuse vähendamine, siis otsustati edasistel missioonidel jätta kütusepaak värvimata, kergendades paagi kaalu keskmiselt 272 kg võrra.
Silvester Stodewescher
Hea läbisaamine orduga ei kestnud siiski kuigi kaua. Stodewescher, keda toetasid nii Riia kui ka mõned rahulolematud aadlikud, püüdis oma sõltumatust ordust kasvatada. 1470. aastal, kui ordus puhkes sisetüli, oleks see tal peaaegu ka õnnestunud, kuid uus ordumeister Bernd von der Borch surus oma tahte peapiiskopile siiski peale. Alles 1478. aastal õnnestus peapiiskopil saavutada paavsti toetus Saksa ordust väljaastumisele. Ordu reageeris sellele aga sõjakäiguga peapiiskopi vastu, mis lõppes Stodewescheri vangistamisega (Stodewescheri vaenus). Peapiiskop pidi loobuma orduvastasest poliitikast ning kinnitama endised lepingud. Kuid varsti pärast seda ta suri ning Riia ja ordu vahel puhkesid tõsised tülid.
Space Shuttle'i välispaak
Kerge kütusepaak
Alates kuuendast missioonist (STS-6), tulid kasutusele kerged kütusepaagid. Uued paagid olid umbes 30 tonni raskused. Massi kokkuhoid tuli eelkõige vesinikmahuti tugevduse arvelt: vähendati tugevdustalasid (piki mahutit paiknevad talad) ja tugevdusrõngaid. Kasutusele võeti ka uued sulami valmistamise meetodid, et vähendada seinte paksust. Tahkekütusrakettide kinnitite massi vähendati, kui hakati kasutama tugevamaid, samas kergemaid ja odavamaid titaanist sulameid. Kerged kütusepaagid on teinud kõige rohkem kosmoselende. Viimaseks stardiks jäi kosmosesüstiku Columbia teenindatud missioon STS-107, mis lõppes õnnetusega.
Aleksandr Demjanenko
Aleksandr Demjanenko (vene Александр Сергеевич Демьяненко; 30. mai 1937 Sverdlovsk – 22. august 1999 Peterburi) oli vene näitleja.
Space Shuttle'i välispaak
Ülikerge kütusepaak
pisi|Paagi ET-119 transportimine merel. Esimene ülikerge kütusepaagiga lend toimus aastal 1998, missioonil STS-91, ja oli kasutusel kõikidel järgnevatel lendudel välja arvatud STS-99 ja STS-107. Disainilt sarnaneb ülikerge kütusepaak eespool kirjeldatud kerge paagiga. Paagi ehitusel võeti kasutusele uus alumiiniumi ja liitiumi sulam, tuntud ka kui Al 2195. Uue sulami kasutuselevõtt võimaldas ülikergeid paake teha umbes kolm tonni kergemana, kui olid senised kerged kütusepaagid. Kolmetonnine kaalukaotus oli piisav, et võimaldada kosmosesüstikul jõuda rahvusvahelise kosmosejaamani.
Tehnilised andmed
Vedela hapniku paak Vahepaak Vedela vesiniku paak
Komponendid
pisi|Kosmosesüstiku välispaagi läbilõige Selleks, et vedel kütus ja hapnik voolaksid soovitud suunas igasuguste tingimuste korral, tuli hapniku- ja vesinikupaagid hoida ühtlase surve all ka siis, kui paagid olid juba tühjenemas. Selleks oli välispaagi välisküljel kaks toru, mis kandsid süstiklaeva mootoritest üle jäänud gaase tagasi välispaaki. Kumbki toru läks vastavalt kas vedela hapniku või vesiniku eesmisse otsa, kus see hakkas suruma paagi sisu allapoole, pealevoolutorude kaudu süstiklaeva.
Aleksandr Demjanenko
Aastatel 1959–1961 töötas Aleksandr Demjanenko Moskva Vladimir Majakovski nimelises Akadeemilises Teatris. Esimese filmirolli mängis ta 1958. aastal. 1962. aastal asus ta filminäitlejana tööle filmistuudios Lenfilm. Ta sai laialdaselt tuntud Šuriku rolliga filmides "Operatsioon "Õ" ja teised Šuriku seiklused" (1965) ja "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused" (1966). Aastal 1973 mängis ta Leonid Gaidai filmis "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" ja 1978. aastal filmis "Tänaval kummutit veeti".
Space Shuttle'i välispaak
Vedela hapniku paak
Vedela hapniku paak moodustas kosmosesüstiku välispaagi kõige tipmise sektsiooni. Sektsioon oli koonuse kujuline, et vähendada aerodünaamilist hõõrdumist ja kuumenemist. Paagi otsas oli lapik eemaldatav katteplaat ja koonus, mille eesmärgiks oli suunata raketti ümbritsevaid õhujugasid nii, et väljaulatuvad osad ei saaks vigastada. Viimase elemendina oli ninakoonuse otsas alumiiniumist piksevarras. Paagist tulnud vedel hapnik liikus 430 mm diameetrise vooliku kaudu kõigepealt läbi vahepaagi ja siis kosmosesüstiku välispaagi väliskesta pidi paagi tagumisse otsa, kus oli kaks ühendusventiili. Hapnik kanti parempoolsesse ventiili. Need kaks ventiili ühendusid süstiklaevaga. 430 mm voolik võimaldas vedelal hapnikul voolata umbes 1,1099 m3/s. Kuna hapnikupaak oli kõike esimene sektsioon siis sellele avalduv õhu tekitatud surve kanti flantsitud ääre kaudu üle vahepaagi seintele. Vedela hapniku paak oli täiendatud vedeliku rappumisi ja pööriseid summutavate konstruktsioonidega, mis olid hädavajalikud, et süstiklaeva jõudev vedel hapnik ei oleks segunenud tagasisaadetud gaasidega
Aleksandr Demjanenko
1988–1995 oli Aleksandr Demjanenko Akimovi-nimelise Draamateatri näitleja, 1995–1999 töötas ta teatris Prijut Komedianta.
Space Shuttle'i välispaak
Vahepaak
Vahepaak ühendas enda külge vedela hapniku ja vesiniku paagid. Vahepaagi põhilised ülesanded olid kanda kütust ja survegaase kütusepaakide ja süstiklaeva vahel ning jaotada tahkekütusrakettide tekitatud tõukejõude. Vahepaak oli samuti kaitsvaks kestaks juhtseadmetele ja elektroonikale. Kaks tahkekütusraketti kinnitusid esimeste otstega vahepaagi külge, olles teineteisest 180° eemal. Läbi vahepaagi ühendas rakettide kinniteid metallist tala, mis paindus rakettide töötamisest tekkivate jõudude tõttu. Läbi tala kanti need jõud vahepaagi raamile, kust omakorda jaotati jõud kestaplaatide vahel.
Aleksandr Demjanenko
Aleksandr Demjanenko oli hinnatud ka filmide dubleerijana.
Demjanenko on maetud Peterburi Serafimovskoje kalmistule.
Space Shuttle'i välispaak
Vedela vesiniku paak
pisi|Süstiklaeva kinnitustala, vedela hapniku ühendusventiil (paremal) ja vedela vesiniku ühendusventiil (vasakul), samuti luuk, mille kaudu inimesed saavad vajadusel paagile seestpoolt ligi. Pruun roostene värv on vahtisolatsiooni kiht Vedela vesiniku paak oli kõige viimane ja suurim välispaagi sektsioon. Paak oli konstrueeritud neljast silindrilisest osast ning eesmisest ja tagumisest poolkerast. Ehituslikud osad olid omavahel ühendatud rõngakujuliste konstruktsiooniraamidega, mis jaotasid tõukejõudusid. Vesiniku paak kinnitati vahepaagi külge kõige ülemise silindri ja eesmise poolkera vahel oleva raami abil. Paagi sisse oli paigutatud pöörise summutaja, nagu vedela hapniku paagilegi. Mõlemad seadmed olid ette nähtud vähendama vedeliku loksumist ja tagasisaadetud gaaside segunemist vedelikuga. Pöörise summutaja all paiknes 430 mm sifoon, mille kaudu vedel vesinik kanti paagist välja ja vasakpoolsesse ühendusventiili. Vesinik voolas umbes 2,988 m 2/s
Soojuslik isolatsioon
Kosmosesüstiku välispaagi temperatuuri hoidmiseks kasutati peamiselt pealepihustatavat vahtisolaatori kihti ja eelvalmistatud tahkeid vahutükke. See oli vajalik, et hoida ära ümbritseva õhu veeldumine suurte hõõrdejõudude tõttu ja samuti soojusenergia kandumine vedela vesinikuni. Tagumise otsa soojusisolatsioon vältis ka vedeliku sattumist kütusepaagi sisemusse, kuna ümbritseva õhu veeldumist ei olnud võimalik täielikult vältida. Kogu välispaagi soojusisolatsioon kaalus üle kahe tonni.
Šļukumsi mõis
Šļukumsi mõis (saksa keeles Schluckum, läti keeles Šļukuma muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas Šļukumsi külas.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/8 adramaad, sellele allus 90 mees- ja 88 naishinge.
Sirla
Sirje Joala ehk Sirla on Eesti kunstnik ning ettevõtja, tuntud ka pseudonüümiga The Glitter Princess. Ta on asutanud Stencibility tänavakunstifestivali, Mäshroom siiditrükistuudio ning Alistamise Akadeemia jiu jitsu klubi ning olnud inspiratsiooni ohvitser idufirmas Robot Muralist (endine SprayPrinter). Ta on lõpetanud Tartu Kõrgema Kunstikooli fotograafia ning Tartu Ülikooli kommunikatsioonijuhtimise erialal, kirjutades nii bakalaureuse kui magistri diplomitöö tänavakunstist. Sirla sõnavõttude keskmes on vabaduse ja vastutuse tähtsus tänavakunstis. Ta on sõnastanud ka vaba tänavakunsti manifesti ning tuntud kui Tartu tänavakunsti eest seisja ning sõnavõtja.
Vaestepiibel
"Vaestepiibliks" nimetatakse keskaja kirikute kaunistusi, mis piltlikult seletasid Pühakirja kirjaoskamatule rahvale.
Metsavendlus Baltimaades
Sissisõda Baltimaades oli periood, mil Baltimaade metsavennad (läti keeles mežabrāļi, leedu keeles miško broliai) võitlesid teise maailmasõja ajal alanud Nõukogude okupatsiooni vastu. Sarnased Nõukogude-vastased vastupanuliikumised tegutsesid Nõukogude Liidu kommunistliku režiimi vastu nt ka Bulgaarias, Poolas, Rumeenias ja Lääne-Ukrainas.
Punaarmee okupeeris Baltimaad aastatel 1940–1941 ning pärast Saksa okupatsiooni uuesti aastatel 1944–1945. Aastate jooksul muutusid stalinistlikud repressioonid rängemaks ning umbes 50 000 Eesti, Läti ja Leedu elanikku otsustas varjuda metsadesse, et sealt võimude eest peidukohta leida ning sealt valitsusevastaseid rünnakuid läbi viia.
Hinnanguliselt osales nii Eestist kui Lätist 10 000 metsavenda ja Leedust 30 000. Lisaks oli metsavendadel külades ja linnades palju abilisi. Metsavendlus lõppes NSV Liidu relvajõudude ülemvõimu tõttu suures osas viiekümnendatel. Eesti viimane metsavend August Sabbe hukkus alles 1978. aastal.
Silver Anniko
Silver Anniko (6. jaanuar 1928 Tõrva – 7. mai 1982 Söödi talu, Pirmastu küla, Paistu külanõukogu, Viljandi rajoon) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Ta omandas alghariduse Paides ja lõpetas 1946. aastal Türi Keskkooli. Õppis alates 1946. aastast Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis, seda lõpetamata.
Publitsistlikku tegevust alustas üliõpilasena, töötas algul Eesti Raadio reporterina, 1957. aastast oli Eesti Raadio Võru korrespondent. 1965. aastal asus tööle Paide rajooni kultuurimaja direktorina, oli hiljem Türi ja Kolu kultuurimaja direktor. Kirjutas ja lavastas näidendid "Tuleristsed" ja "Aegade eesmärk" ning dramatiseeringu "Ümera lahing".
1979. aastal ilmus Anniko romaan "Rusikad". Teos oli kavandatud triloogia esimese osana. Arvustajad oli romaani suhtes küllalt kriitilised. Raamatule heideti ette maitse ja mõõdutunde puudujääke ning see liigitati ajaviitekirjanduse hulka. Ent "Rusikatele" sai osaks väga suur lugejamenu. Oktoobris 2018 ilmus romaan kärpimata ja tsenseerimata kujul uuesti.
On oletatud, et Silver Anniko mõrv ja pastor Harald Meri mõrv 1990. aasta aprillis võisid olla kuidagi omavahel seotud. Anniko ja Meri tundsid teineteist. Väidetavalt oli Harald Meri ühe "Rusikate" tegelase prototüüp. Samuti kogusid nad mõlemad materjale kommunistide kuritegude kohta 1940. aastatel.
Isiklikku
Silver Anniko on olnud abielus ka Silvia Laidlaga.
Biograd na Moru
Biograd na Moru on Horvaatias Dalmaatsia põhjaosas asuv linn. Tänane Zadari maakonna halduskeskus oli kunagise keskaegse Horvaatia kuningriigi pealinn. See asub Aadria mere rannikul ning seda eraldab Pašmani saarest kaks väikesaart Otok Planac ja Sveta Katarina. Seda läbib Zadarist ja Sukošanist lähtuv maantee, mis suundub Vodice ja Šibenikku.
Linn on tuntud kui turismikuurort, esimesed turistid saabusid 1920. aastatel Tšehhoslovakkiast ja selle esimene hotell ehitati 1935. aastal.
Oaxaca osariigi lipp
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Luhakõrsik
Luhakõrsik (Lestes sponsa) kiililiste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on Eestis tavaline.
Vodice
Vodice on Šibeniki-Knini maakonna linn Horvaatias. See asub Aadria mere ääres.
Portlandi kogudus
Portlandi kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb Oregoni osariigis Oregon Citys.
Koguduse õpetaja on abipraost Hendrik Laur. Koguduse esimees on diakon Kalle Merilo.
Gröönimaa rahvuspark
pisi|Asend Gröönimaal pisi|Franz Josefi liustik pisi|Zackenbergi uurimisjaama ümbrus Gröönimaa rahvuspark on rahvuspark Gröönimaal, mis hõlmab saare põhja- ja kirdeosa. Pindalaga 972 000 km² on see maailma suurim rahvuspark. Loodes ulatub rahvuspark Petermanni liustikuni, kagus Kuningas Oscari fjordini ja Rypefjordini.
Rahvuspargi ala ei kuulu ühegi valla koosseisu ning piirneb lõunas Sermersooqi vallaga ja läänes Qaasuitsupi vallaga.
Must elevant-karihiir
Must elevant-karihiir (Rhynchocyon petersi) on üks 17-st elevant-karihiire perekonda kuuluvast liigist, keda leidub ainult Aafrikas. Nimi "elevant-karihiir" on tuletatud nende pika nina ja elevandi londi sarnasusest. Fülogeneetiline analüüs näitas, et elevant-karihiired on geneetiliselt tihedamalt seotud elevantidega kui karihiirtega. Peamiselt elutsevad must elevant-karihiired madalmäestikes ning Keenia ja Tansaania tihedates metsades. Elevant-karihiired on ühed kiireimad väikestest imetajatest, liikumiskiirused ulatuvad 28,8 kilomeetrini tunnis. Võrreldes teiste imetajatest putuktoidulistega on neil suhteliselt suur aju.
Gröönimaa rahvuspark
Rahvuspargis ei ole püsiasustust. Seal on 6 uurimisjaama, kus elab ajutiselt kokku umbes 30 inimest. Lühikesel suveperioodil liiguvad rannikul grööni kalurid ja kütid. Turistidele korraldatakse Ittoqqortoormiitist algavaid matku rahvusparki.
Must elevant-karihiir
Kirjeldus
Must elevant-karihiir on väike putuktoiduline imetaja, kes meenutab närilist või opossumit. Tal on soomuseline saba, pikk kärss ja enda suuruse kohta võrdlemisi pikad jalad. Pikki jalgu kasutab must elevant-karihiir, et liikuda hüpeldes nagu jänes. Nagu teised Rhynchocyon perekonda kuuluvad liigid, on ka must elevant-karihiir võrdlemisi suurekasvuline. Täiskasvanud isendid kasvavad keskmiselt 28 cm suuruseks ja kaaluvad 450-700 g. Looduses ulatub nende eluiga kahe ja poole kuni nelja aastani.
Gröönimaa rahvuspark
Ajalugu
Rahvuspark asutati 22. mail 1974 Ittoqqortoormiiti valla asustamata aladest. 1988 laiendati rahvusparki 272 000 ruutkilomeetri võrra tollase Avannaa maakonna asustamata lääneosaga praeguse suuruseni. 1977. aastal lisati rahvuspark rahvusvahelisse biosfäärikaitsealade võrgustikku.
Must elevant-karihiir
Käitumine ja paljunemine
Nagu enamik elevant-karihiiri, elavad must elevant-karihiired monogaamsetes paarides, kaitstes umbes hektari suurust territooriumit, mida nad märgistavad lõhnanäärmetega. Kuigi nad elavad paarides on järglaste saamine ainuke monogaamse eluviisi põhjus. Sotsiaalsed käitumismustrid ei ole kuigi tavalised ning elatakse erinevates pesades. Must elevant-karihiir ehitab pesa maapinnale, tihtipeale puude alla , kasutades selleks kuivanud lehti.
Gröönimaa rahvuspark
Ajalugu
Rahvuspargi piiridesse jäävad endised Eismitte ja North Ice'i uurimisjaamad.
Must elevant-karihiir
Käitumine ja paljunemine
Emastel isenditel esineb menstruaaltsükkel sarnaselt inimestega ja must elevant-karihiir on üks väheseid mitteprimaalsetest imetajatest, kellel see üldse esineb. 1940. aastatel kasutati elevant-karihiiri inimeste menstruaaltsükli uurimiseks. Must elevant-karihiirte paaritumisperiood kestab mitu päeva. Pärast paaritumist naasevad nad oma pesadesse tagasi. Tiinusperiood kestab 45-60 päeva, emasisendi pesakond koosneb ühest kuni kolmest järglasest, tiinust esineb mitu korda aastas. Järglased on peale sündi hästi arenenud ja on võimelised jooksma juba paar tundi peale sündi.
Toitumine
Enamasti toitub elevant-karihiir putukatest, milleks on näiteks mardikad, termiidid ja sadajalgsed jne. Ta hangib oma toidu kaevates kärsaga pinnasesse augu ja haarab august putukaid keele abil, sarnaselt kukkur-sipelgakarule. Suuremast saagist toitumine osutub talle keerukaks pika kärsa tõttu.
Gröönimaa rahvuspark
Kliima
Rahvuspargis valitseb arktiline kliima. Suurem osa rahvuspargist on kaetud igijääga. Aasta keskmine õhutemperatuur on −9,8 °C kuni −16,7 °C. Talvel võib temperatuur langeda −50 °C-ni. Suvel ei tõuse õhutemperatuur enamasti üle +5 °C. Aastane sademete hulk varieerub 100–430 mm. Sisemaal on väheste sademetega külmakõrb. Põhjarannikul asuv Peary maa on maailma põhjapoolseim jäävaba maismaa-ala.
Polaaröö kestab 2,5 kuust lõunas kuni 5 kuuni põhjas Peary maal.
Fauna
Suurimetajatest elab rahvuspargis 5000–15 000 muskusveist ning rannikualadel hulgaliselt jääkarusid, ja morskasid. Lisaks elavad seal polaarrebased, lemmingid, polaarjänesed, kärbid. Põhjapõdrad surid seal välja 1900 ja hundid 1934, kuid hiljem on neid seal uuesti kohatud sisserännanutena Ellesmere'ilt.
Meres ja merejääl elavad mitmed hülgeliigid ning meres leidub mitmeid vaalalisi (narval, valgevaal).
Floora
Rahvuspargi alal leidub üle 200 taimeliigi, nende seas arktika paju, vaevakask, kukemari, harilik drüüas ja pohl. Leidub ka endeemseid liike, nt kivirik Saxifraga nathorstii (Fredskild, n.d.).
Love, Friendship, and the Self
"Love, Friendship, and the Self: Intimacy, Identiﬁcation, and the Social Nature of Persons" on Bennett Helmi filosoofiline teos. See ilmus Oxford University Pressi väljaandel 2009. aastal.
1 Sissejuhatus
Armastusel ja sõprusel on elus keskne tähtsus, me panustame neisse palju aega, raha ja energiat. Miks see nii on? Üks tavaline seletus on, et armastus ja sõprus teevad elu palju paremaks ja rikkamaks ning armastajaks, armastatuks ja sõbraks olemine aitab saada paremaks inimeseks, sest see paneb püüdma olla parem. Selle vastuse mõistmiseks ja hindamiseks on tarvis mõista, mis armastus ja sõprus on, kuidas nad mõjutavad inimeseks olemist ja kas see mõju on keskne või fakultatiivne. Autor väidab, et võime armastada ja olla sõber on osa sellest, mis teeb meid inimeseks, ja nende tähtsus inimeseks olemise mõistes sunnib meid loobuma mõnest eeldusest enda kohta ja mõtestama ümber inimese olemust.
1.1 Varasemad eristused
Autor leiab, et suured erinevused romantilistes suhetes ja sõpruses (rääkimata vanemate ja laste suhetest) ei tähenda siiski, et kummagi aluseks olevate hindavate hoiakute vahel oleks olemuslik erinevus. Mõlema aluseks on ühtviisi isikuarmastus; suhete erinevus tuleb sellest, kuidas osapooled käsitavad vastastikusel isikuarmastusel põhinevate suhete üksikasju. Eerose ja philia erinevus ei ole määrav, ja see ei põhine sellel, kas reageeritakse juba olemasolevale väärtusele. See eristus põhineb tavaliselt tehtaval üldisemal eristusel tunnetuse ja konatsiooni vahel vastavuse suuna järgi, millel autori järgi ei ole pistmist armastusega ega üldse hindavate hoiakutega. Autor jätab seksuaalsuse ja romantika enamasti kõrvale ja võtab isikuarmastuse paradigmaks armastuse sõprade ja laste vastu, nii et võib paista, et jutt on pigem philia 'st kui eerosest. Jutt on aga mõlemat laadi armastuse ühisest tuumast. Et isikuarmastus on hindav hoiak, siis on mõtet rääkida ka vastamata armastuse võimalikkusest. Armastada võib ka neid, kellega ei olda tuttavad ja kellega puudub suhe, kuigi see on puudulik armastus. Armastus võib siiski olla inimestevaheliste suhete, sealhulgas sõpruse (mis on eriti tähtis) aluseks. Sõprus ei ole lihtsalt mis tahes vana suhe, mis põhineb vastastikusel armastusel, isegi kui seda armastust vastastikku tunnistatakse: näiteks vanemate ja laste suhe ei ole sõprus, sest sõprus eeldab võrdsust. (Mõned autorid nimetavad ka vanemate ja laste suhet sõpruseks: Amélie Rorty, “The Historicity of Psychological Attitudes: Love is Not Love Which Alters Not When It Alteration Finds”; Neera Kapur Badhwar, “Friends as Ends in Themselves”; Marilyn Friedman, “Friendship and Moral Growth”. ) Ent ka võrdsusest ei piisa, sest täiskasvanud vendade ja õdede vahel ei pruugi olla sõprust. Muu hulgas on tarvis armastusel põhinevat suhtlemist, mis toob kaasa iseloomuliku läheduse. Sõpruse teooria peabki muu hulgas selgitama, mis laadi suhtlemist ja lähedust on tarvis.