cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grit Šadeiko
Tippsport
2019. aastal, vahetult enne kergejõustiku MM-i Dohas, kuhu Šadeiko viimaks lõpuks kutse sai, vigastas ta odaviskel põlve. Tal diagnoositi põlveliigese ristatisidemete rebend ja 5. juunil 2020 käis ta põlvelõikusel. Kuna ta pole saanud täita olümpiamängude normi (6420 punkti), jäi ta EOK toetusest ilma.
Tartu raudteejaam
Ajalugu
pisi|vasakul|Tartu raudteejaam aastal 1996 Vaksalihoone oli aga vaid väike osa terviklikust Tartu raudteesõlmest. Raudteejaamas asus mitmeid erinevaid allüksuseid, näiteks: liikluse korraldamise osakond, kaubajaam, laadimispunkt, depood, ööpäev läbi avatud depoosöökla, side ja signalisatsiooni osakond, elektritsehh, teemajanduse osakond, raudteelaste polikliinik, raudtee kaubastu jne. Tippaegadel töötas Tartu raudteesõlmes kokku ligi 1500 inimest.
pisi|Tartu raudteejaama hoone perroonide poolt 2010. aastal Tartu jaam laiub tänaseks umbes 30 hektarilisel maa alal ja annab tööd ligi 90 inimesele.
Grit Šadeiko
Välistreeningud
Alates 2016. aasta novembrist treenis Grit Šadeiko Ameerika Ühendriikides toonase maailma parima kümnevõistleja Ashton Eatoni ja tema abikaasa Brianne Theisen-Eatoni treeningurühmas.
1976. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Neljandat korda tuli sellel alal NSV Liidu meistriks Vjatšeslav Štšegolev. Oma eelmisegi meistritiitli oli Štšegolev võitnud 12 aastat varem (1964) just Odessas.
Grit Šadeiko
Isiklikku
Grit Šadeiko noorem õde Grete Griffin (Šadeiko) on samuti seitsmevõistleja, noorim õde Jade on võrkpallur. Kergejõustikuga on tegelenud ka nende ema Deivi Šadeiko (Jäärats), kes on võitnud medaleid Eesti meistrivõistlustelt, ja isa Jaanus Šadeiko, kes on olnud mitu korda 100 meetri jooksu Eesti meistrivõistluste finaalis, isapoolne vanaisa Toomas Šadeiko on endine lauatennisemängija, sporditegelane ja koolijuht. Vanaema Aili Mägi (Jäärats) oli sprinter (kuulus 1963. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil Eesti rekordi jooksnud 4 x 100 meetri teatenaiskonda).
Tartu raudteejaam
Ajalugu
Eesti Raudteele kuulub jaamas kokku viis hoonet, kus asuvad liiklusteenistus, side- ja turvanguamet, ehitisteamet, ASi EVR Cargo turundus- ning vaguni- ja vedurimajanduse spetsialistide tööruumid. Eraldi hoones paikneb jaama juhtimiskeskus, kus on ametis jaamakorraldaja ja juhtimiskeskuse seadmeid teenindavad töötajad. Tartu jaamas töötab ka teine jaamakorraldaja, kes vastutab rongiliikluse eest Reola-Orava piirkonna jaamades. Alates 2011. aastast toimuvad Venemaale sõitvate kaubarongide piiri ja tolliprotseduurid Tartu asemel Koidula jaamas, kuhu viidi üle ka rongide tehnilise kontrolli teostamine. Sellest lähtuvalt vähenes oluliselt Tartu jaamas peatuvate transiitrongide osakaal ja peatumise kestus. 2008. aasta suvel suleti Tartu–Elva rongiliin.
Kuni 2015. aasta mai lõpuni oli Tartust käigus ka tööpäeviti sõitnud Jõgeva–Tartu rongiliin, mis suleti väikese kasutajaskonna tõttu.
2018. aasta kevadel toimus Tartu jaama juhtimiskeskuses tulekahju, mille tagajärjel sai kannatada liiklusjuhtimissüsteem. Tagajärgede likvideerimise tõttu oli rongiliiklus mitu kuud häiritud. Kuni 2019. aasta sügiseni hargnes Tartu jaamast 1922. aastal rajatud Sadamaraudtee, mis suundus Tartu Jõesadama juurde lõppedes Tartu keskkatlamaja territooriumil. Lähitulevikus on tänaseks täielikult demonteeritud sadamaraudtee asukohale plaanis rajada tänavakoridor. Viimane kaubarong kasutas sadamaraudteed 28. juunil 2018.
Jaamahoone
pisi|vasakul|Haljasala Tartu jaamahoone ees (1923) pisi|Tartu jaamahoone aastal 2005 Tartu jaama peahoone ehitati 1875.–1877. aastal väljapoole toonast Tartu linna.
Tuheitia Paki
pisi|Tuheitia Paki Te Arikinui Tuheitia Paki (sündinud 21. aprillil 1955) on maooride kuningas. Ta krooniti kuningaks oma ema, maooride kuninganna Te Atairangikaahu matustel.
Tuheitia Paki abikaasa on kuninganna Te Atawhai ja neil on kolm last:
Oskar I
Oskar I (sünninimega Joseph François Oscar Bernadotte, 4. juuli 1799 – 8. juuli 1859) oli Bernadotte'i dünastia Rootsi ja Norra kuningas 8. märtsist 1844 kuni oma surmani 1859. aastal.
Varajane elu
vasakul|pisi|309x309px|Oscar 1806. aasta paiku Joseph François Oscar Bernadotte sündis 4. juulil 1799 Pariisis Rue Cisalpini tänaval majas nr. 291 (tänapäeval Rue Monceau nr. 32). Tema vanemad olid Jean-Babtiste Bernadotte ja Désirée Clary. Kuna tollal vaid Esimene konsul Napoleon Bonaparte oli varem Claryga abielus olnud, nimetati ta ka poisi ristiisaks. Nime "Oscar" andis poisile Napoleon, kes võttis selle Šoti luuletaja James Macphersoni töödest. Nooruspõlve veetis Oscar Pariisis. 1806. aastal sai ta Bernadotte krahvitiitli.
Rootsi prints
1810. aastal kuulutati tema isa Rootsi kroonprintsiks Karl Johaniks, Oscar Rootsi printsiks ning Södermanlandi hertsogiks. Oskar saabus koos emaga Stockholmi 1811. aasta juunis. Ta õppis kiiresti ära rootsi keele. Tema ema polnud aga harjunud sealse külma ilmaga ning lahkus sama aasta suvel Rootsist, kuhu naasis alles 1823. aastal.
Abielu
vasakul|pisi|197x197px|Josefine von Leuchtenberg 1822. aastal reisis Oskar Saksamaale, Šveitsi ja Itaaliasse, kus osales Verona kongressil. Münchenis abiellus ta 22. mail 1823 Josefine von Leuchtenbergiga. 19. juunil peeti pulmatseremoonia Stockholmis uuesti. Abielust sündis viis last: tulevased kuningad Oscar II ja Karl XV, Gustav, Eugénie ja August.
Paari abielu oli õnnelik, kuigi kroonprintsina pidas Oskar kahte armukest: Emilie Högquist (kellega tal oli kaks last) ning Jaquette Löwenhielm (kellega tal oli üks laps). Siiski jäi Josefine oma abikaasale truuks ning paar oli avalikel üritustel alati koos. Oskar lõpetas abieluvälised suhted peale kuningaks saamist.
Rootsi kroonprints
vasakul|pisi|211x211px|Oskar Rootsi kroonprintsina Peale Karl XIII surma 1818. aasta veebruaris sai uueks kuningaks Oskari isa, kes valitses Karl XIV Johani nime all. Oskar sai Rootsi kroonprintsiks. Kroonprintsina pidi ta vahest täitma ka regendi kohustusi. Ta oli Rootsi regent 1825. aastal, siis nii Norrra kui ka Rootsi regent 1831. ja 1844. aastal. 1824. aastal oli ta Norra asekuningas.
Tartu raudteejaam
Jaamahoone
Hoone ehitati tõenäoliselt mugandatud ülevenemaalise näidisprojekti järgi, ehitise inseneriks oli Hermann von Stavenhagen.
Oskar I
Rootsi kuningas
pisi|Oskar I-se dagerrotüüp 1844. aastast. Väidetavalt esimene teadaolev foto Rootsi kuningast. 8. märtsil 1844 sai Oskarist isa surma järel järgmine kuningas. Oskar ja Josefine krooonimistseremoonia toimus 28. septembril. Sarnane üritus pidi 1847. aasta suvel toimuma ka Norras, kuid see jäi ära, kuna Nidarosi piiskop, Hans Riddervold, polnud nõus katoliiklikku kuningannat kroonima.
Tartu raudteejaam
Jaamahoone
Vene keisririigi tolleaegse süsteemi kohaselt II klassi liigitunud jaamahoonele tüüpiliselt valmis hoone keskmine korpus kivist. Jaamahoone raudteepoolsel küljel liitub ehitisega pikk puitpostidele toetatud varikatus.
Oskar I
Rootsi kuningas
Oskari kroonimisele avaldas protesti troonilt tõugatud kuninga Gustav IV Adolfi poeg, Gustav. Oskar suhtus printsi siiski sõbralikult.
Tartu raudteejaam
Jaamahoone
Valdavalt ristkülikukujulise põhiplaaniga puithoone keskel paikneb lai kolmekülgne trepp. Hoonet iseloomustab kaks kergelt eenduvat tiibosa.
Oskar I
Rootsi kuningas
Kuna Oskar oli varem liberaalidega sõbrutsenud, ootasid nad nüüd suuri reforme, mida Oskar aga ei teinud. Tema pooldas mõõdukamat poliitikat. Oskar viis siiski läbi sotsiaalseid ja poliitilisi reforme, millega leevendati kriminaalkoodeksit, anti võrdne pärimisõigus nii meestele kui ka naistele ning toetati vaeseid. Oskar viis läbi ka vanglareformi, millega need asutused vangidele mugavamaks muudeti. Ta tahtis, et vangist vabanenud ühiskonnas paremini toime tuleksid. Peale 1848. aastal toimunud Stockholmi rahutusi muutus kuningas oma poliitikas konservatiivsemaks.
Tartu raudteejaam
Jaamahoone
Alates 1997. aastast on Tartu jaamahoone kultuuriministri määrusega arvel kultuurimälestisena (nr 7013).
Oskar I
Rootsi kuningas
Oskar plaanis enda dünastia alla ühendada ka Taani kuningriigi, kelle lastetu kuningas Frederik VII oleks võinud Oskari plaanide järgi tema vanema poja Karli adopteerida. Riikidevaheline vaen nurjas tema lootuse. Oskar proovis siiski Taani arvamust parandada ning tahtis neile 1848. aastal sõjas Preisimaa vastu toetust anda, kuid Norra ja Rootsi poliitikud polnud sellega nõus.
Tartu raudteejaam
Jaamahoone
Hoone põles 2006. aastal. Pikaaegne restaureerimine päädis siiski 2012. aastal selle avamisega reisijatele.
Depoo
pisi|[[Tartu depoo 2013. aastal]]
Oskar I
Rootsi kuningas
Oskar pooldas valitsusajal Prantsusmaad ning soovis hüljata isa algatatud venemeelset välispoliitikat. See soov kulmineerus 1855. aastal sõlmitud novembrilepinguga, millega kehtestati, et Norra ja Rootsi ei loovuta enam kunagi mingeid territooriume Venemaale. Rootsi ja Norra territoriaalset terviklikkust tagasid lepingu järgi ka Suurbritannia ja Prantsusmaa, kes lubasid Rootsit sõja puhul militaarselt toetada.
Ülemiste raudteejaam
Ülemiste raudteejaam asub Balti jaamast 6,5 km kaugusel. Rong sõidab Balti jaamast Ülemistele umbes 9 minutit.
Oskar I
Oskari suhted Norraga
Oskar oli oma valitsusajal Norra vastu väga sõbralik ning toetas valitsusistungitel tihti nende poolt. Oskari algatusel võrdsustati Norra Rootsiga, mistõttu oli ühisriigi lipul ja vapil alates 1844. aastast võrdselt välja toodud mõlema osariigi lipp ning vapp. Tänu Oskarile loodi ka Norra eraldiseisev lipp. Kuigi tema isa ametlik tiitel oli "Rootsi ja Norra kuningas," lasi Oskar ennast Norrat puudutavates ametiasjades kutsuda "Norra ja Rootsi kuningaks." 1847. aastal asutas ta ka eraldi Norra ordeni: Püha Olavi orden. Josefine palvel parandati Norra katoliiklaste tööolusid. See kõik muutis Oskari norralaste seas populaarseks.
Tartu raudteejaam
Depoo
Esialgne depoohoone ehitati 1880. aastate algul, kuid on hiljem ümber ehitatud.
Raudteesõlm
Tartu raudteesõlm, milles on 15 rööpmepaari, kindlustab transiitrongide ootekoha ja uute rongide koostamise. Raudteesõlmest lähtub 3 raudtee lõiku:
Oskar I
Oskar ja muusika
Oskar oli ka tuntud helilooja, kes kirjutas oma elu ajal mitmeid palu. 1818. aastal kirjutas ta seoses Karl XIII surmaga surmamarsi, mida tema matustel esitati. Sellest kuulis ka helilooja Ludwig van Beethoven, keda kutsuti Oskarile muusikaõpetajaks. Ta kirjutas ühe klaveripala koostöös teiste oma aja heliloojatega valminud "Mozart-Albumisse," mis ilmus 1842. aastal. Temast on jäänud veel teisigi väiksemaid palasid. Oskarile on pühendatud ka kolm muusikateost: Thomas Tellefseni klaverikontsert nr. 1, Ferdinand Riesi klaverikontsert nr. 5 ja Robert Schumanni sümfoonia nr. 2. vasakul|pisi|Oskar oma surivoodil 1859.aastal.
Ülemiste raudteejaam
Peatuskoht
Rongide peatumiseks asub Ülemistel kaks täispikka 550 mm kõrgust ooteplatvormi koos jalakäijate tunneliga.
Oskar I
Hilisem elu
Oskaril oli terve elu kehv tervis olnud. Vahest võis kuningas keset juttu vait jääda ning siis ligi minut aega hiljem lauset jätkata. Tema tervis halvenes veelgi 1850. aastatel. 1852. aastal reisis ta paranemiseks Bad Kissingen i tervisevetele, kuid nakatus sama aasta talvel Oslos tüüfusesse ning paranes alles aasta aega hiljem, kuigi ta sellest täielikult terveks ei saanudki. Haigusesse suri aga Oskari poeg Gustav. Hiljem tekkisid Oskaril veel neuroloogilised probleemid ning arstid hakkasid kahtlustama, et kuningal on ajukasvaja. 1857. aastal ei suutnud Oskar enam riiki juhtida ning tema asemel määrati 25. septembril regendiks vanim poeg Karl. Oskar suri Stockholmis 8. juulil 1859 ajukasvajasse.
Riigikontroll
Riigikontroll on Eesti riigiorgan, mis teostab majanduskontrolli riigivara ja kohaliku omavalitsuse kulude kasutamise üle. Seda juhib riigikontrolör.
Riigikontroll on Eesti maksumaksja huvides ja palgal tegutsev sõltumatu asutus, kelle ülesandeks on uurida, kuidas riik ja kohalikud omavalitsused on maksumaksja raha kulutanud ning mida selle eest pakkunud.
Ülesanded
Riigikontroll teostab majanduskontrolli järgmiste asutuste ja isikute üle:
Riigikontroll teostab Riigikontrolli seaduse § 6 lõike 2 punktides 1, 2 ja 4 sätestatud ulatuses kontrolli:
Ülemiste raudteejaam
Peatuskoht
Peatuses peatuvad kõik idasuunalised Elroni elektri- ja diiselrongid, kaasa arvatud Tallinna–Tartu kiirrongid. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Riigikontroll
Ülesanded
Riigikontroll kontrollib teiste isikute valdusse antud riigivara kasutamist ja säilimist. Riiklikke toetusi ja sihtotstarbelisi eraldisi saavate isikute puhul on Riigikontrollil õigus teha menetlustoiminguid, et selgitada toetuse või eraldise saamise tingimuseks olevate asjaolude paikapidavust ning toetuse või eraldise kasutamise õiguspärasust.
Ülemiste raudteejaam
Peatuskoht
Raudtee kesklinna sõidusuunalt väljuvad inimesed satuvad Ülemiste teele. Tapa sõidusuunalt väljuvad inimesed satuvad Suur-Sõjamäe tänavale, mille ääres asub Ülemiste Keskus.
Ajalugu
Ülemiste raudteejaam rajati aastal 1900 seoses vagunitehase Dvigatel ehitamisega Suur-Sõjamäele. Esialgu kandis ka jaam Dvigateli nime. Paekivist jaamahoone pole säilinud.
Riigikontroll
Ajalugu
Eesti Riigikontroll loodi 1918. aasta 27. detsembril. Vabadussõjas sõjapidamise kulude pidev suurenemine ja eluline nõue kasinat riigi raha väga otstarbekalt ja sihipäraselt kulutada põhjustasid tol päeval Riigikontrolli loomise otsuse, Ajutise Maanõukogua poolt. Eesti esimeseks riigikontrolöriks kinnitati, Ajutise Maanõukogu Vanematenõukogu koosolekul 6. jaanuaril 1919, majandusteadlane Aleksander Oinas.
5. veebruaril 1919 kinnitas Eesti Ajutine Maanõukogu ajutise seaduse Riigikontrolli kohta. A. Oinas valiti 8. mail 1919 siseministriks, riigikontrolöri kohuseid  asus täitma, sõjavägede peakontrolör ja Riigikontrolli sõjaväeosakonna juhataja Aleksander Käsk. 1. juulil 1919 valiti uueks riigikontrolöriks õigusteadlane Karl August Einbund.
Ülemiste raudteejaam
Ajalugu
1939. valmis praeguse Ülemiste kaubajaama territooriumil vagunite pesula, mida kasutati nii laiarööpmeliste kui ka kitsarööpmeliste vagunite pesemiseks. Pesulas oli kolmerööpaline tee.
Riigikontroll
Ajalugu
Riigikontroll tegutses 1940. aasta 25. augustini, kui Riigivolikogu poolt Eesti NSV konstitutsiooni vastu võtmisega moodustati Eesti NSV ja rahvakomissariaadid ja Riigikontroll likvideeriti. Seejärel loodi Eesti NSV Riigikontrolli Rahvakomissariaat, riigikontrolli rahvakomissari Arkaadi Uiboga.
Ülemiste raudteejaam
Ajalugu
Eesti NSV ajal ehitati rööbasteede vahele ooteruum koos köetava piletikassaruumiga, mis 1990ndatel lammutati.
Riigikontroll
Ajalugu
Eesti taasiseseisvumise järel võeti vastu 1990. aasta 6. juunil Riigikontrolli seadus. 1990. aasta 20. septembril kinnitati Ülemnõukogu esimehe Arnold Rüütli ettepanekul seitsmeks aastaks riigikontrolöriks Hindrek-Peeter Meri. Riigikontroll alustas tegevust l. novembril 1990 Tallinnas Suur-Ameerika tänav 1 asuvas endise Eesti NSV Plaanikomitee hoones, kust 1991. aasta veebruaris koliti Narva maantee 4 asuvasse majja ning augustis 2000 Narva mnt 11a hoonesse, mis praegu kuulub Riigikontrollile.
Ülemiste raudteejaam
Ajalugu
2011. aastal rajati jalakäijate tunnel tänavalt ooteplavormidele pääsemiseks.
Tulevik
Ülemiste raudteejaama planeeritakse ja ehitatakse aastaks 2027 Rail Balticu raudtee jaoks kohandatud Linda reisiterminal. Nii jäävad Ülemiste jaama teenindama 1435 mm rööpmelaius kui ka vene rööpmelaius 1520mm.
Mihkel Oviir
Mihkel Oviir (sündinud 11. oktoobril 1942 Märjamaal) on eesti jurist, aastatel 2003–2013 Eesti riigikontrolör.
Mihkel Oviir lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Alates 1972. aastast töötas ta justiitsministeeriumis. 1992. aastal sai ta Eesti justiitsministeeriumi esimeseks kantsleriks.
2003. aastal nimetati ta riigikontrolöriks ning 2008. aastal kinnitati ametisse ka teiseks ametiajaks.
Susan Haack
thumb|Susan Haack, 2005 Susan Haack (sündinud 1945 Burnhamis Inglismaal) on inglise filosoof, kes on andnud suure panuse loogikasse, epistemoloogiasse ja metafüüsikasse.
Elulugu
Haack sai hariduse Oxfordis St. Hilda's College'is, kus ta õppis filosoofiat, majandusteadust ja poliitikat. Seejärel omandas ta sealsamas bakalaureusekraadi filosoofias. Doktorikraadi sai ta Cambridge'i New Hallis.
Kehtna vald (1991)
Kehtna vald oli vald Rapla maakonna lõunaosas. Valla ulatus põhjast lõunasse oli ligi 40 km ja idast läände ligi 15 km. Valla pindala oli 507,3 km².
Kehtna valla sees asus Järvakandi alevvald. Valda ümbritsesid Rapla, Juuru, Kaiu, Vändra, Märjamaa, Raikküla ja Kaisma vald.
Kehtna vallas oli viis alevikku: Eidapere, Lelle, Keava, Kehtna, Kaerepere. Suurim asula oli valla keskel asuv Kehtna alevik, mis on ka vallakeskus.
Kehtna vallas oli 43 küla: Ahekõnnu, Ellamaa, Haakla, Hertu, Hiie, Ingliste, Kaerepere, Kalbu, Kastna, Kehtna-Nurme, Kenni, Koogimäe, Koogiste, Kumma, Kõrbja, Käbiküla, Kärpla, Laeste, Lalli, Lau, Lellapere, Lellapere-Nurme, Linnaaluste, Lokuta, Metsaääre, Mukri, Nadalama, Nõlva, Ohekatku, Pae, Palasi, Paluküla, Põllu, Põrsaku, Reonda, Rõue, Saarepõllu, Saksa, Saunaküla, Selja, Sooaluste, Valtu-Nurme, Vastja.
Vallal oli heas seisus teedevõrk, mis tagas ühenduse suuremate linnadega – Tallinna, Tartu, Pärnu, Viljandi ja Haapsaluga. Valda läbis ka Tallinna–Pärnu raudteeliin, mille üks haru viib Lellest Viljandisse.
Loodus
Kehtna valla loodus ja maastik oli vaheldusrikas. Valla endisel territooriumil on palju soid ja rabasid. Eriline maastikuline kooslus on kõnnumaa, kus künkad ja mäed vahelduvad väikeste järvede ja rabadega. Kõnnumaa on tekkinud jääaja lõpul mandrijää sulamise tulemusena. Selle omapärase loodusmaastiku kaitseks on loodud Kõnnumaa maastikukaitseala. Kaitseala on praegustes piirides loodud aastast 2000; pindala on 5713 ha. Kõnnumaa maastikukaitsealal kaitstakse põhiliselt rabamaastikku ja kaitsealuste liikide elupaiku. Suur osa valla territooriumist on metsade all, mis hõlmavad ligi poole (49%) valla pindalast.
Lelle ümbruses on looduskaitse alused Keava raba ja Loosalu raba. Mõlemas rabas on rajatud looduse õpperajad. Keava rabas (1860 ha) asub kummaline kuiv lehter; selle lehtri all on mineraalpõhja saar, mille järskudelt nõlvadelt voolab turba all lehtrisse valgunud vesi kiiresti ära. Keava raba (turbamaardla 1570 ha) keskosa on tekkinud järve soostumisel, äärealad aga mineraalmaa soostumisel. Kahjulike elementide sisaldus Keava soo turbas mitu korda väiksem kui Eestis keskmiselt ja see on sobilik ökoloogiliseks aiandusturbaks.
Loosalu rabaks nimetatakse Loosalu-Kõrgemäe soostiku (2140 ha) lääneosa. Loosalu rabas asub omapärane männipuistuga soosaar – Järvehiis. Loosalu rabas paikneb Loosalu järv, mille pindala on 34,1 ha. A. Mäemetsa (1977) andmetel on Loosalu järv kõige suurem rabajärv Eestis, mille vee reaktsioon on väga happeline ja kus puudub taimestik. Loosalu järv on kõige tüüpilisem huumustoiteline järv Eestis. Järve ökosüsteem on rabajärvedele väga tüüpiline ja suure teadusliku tähtsusega ning vajab koos ümbritseva rabaga täielikku kaitset. Loosalu järv on ilmselt jäänuk raba kohal varem asunud suuremast järvest, mille areng algas hilisjääajal pärast ümbruse vabanemist jääpaisjärve alt. Praeguseks ajaks on sellest järvest suurem osa soostunud; säilinud on ainult endise järve keskosa. Järvest 200 m põhja pool asub Väike Loosalu järv ja ümbritsevas rabas on palju laukaid.
Kehtna vallast voolab läbi Keila jõgi, mis on 116 km pikk; valgala pindala on 682 km2. Keila jõgi on Soome lahe vesikonna pikim jõgi; tema kallastel on rohkesti asulaid ja üsna tihe asustus. Keila jõgi algab Kuimetsa külast 5 km lõuna pool ja suubub Soome lahte. Jõe keskmine lang on 0,65 m/km.
Asustus
pisi|Kehtna vallamaja asub Pargi 2 Kehtnas, endises Kehtna mõisa valitsejamajas Esimesed kirjalikud teated Kehtna piirkonna inimasustusest pärinevad 1054. aastast vene kroonikatest. Mitmeid valla külasid on nimetatud juba 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Esimesed mõisad tekkisid valla aladele 15. sajandil. Esimese Eesti Vabariigi algusaastatel loodi Kehtna mõisa baasil osaliselt riigimõis, kus 1925. aastal avati Kehtna Kõrgem Kodumajanduskool.
Kehtna vald kuulus elanike arvult Eesti keskmiste valdade hulka. 2012. aasta 1. jaanuari seisuga oli vallas registreeritud 4676 elanikku. Inimeste keskmine vanus oli 39,42 aastat. Valla keskmine asustustihedus oli ligi 10 inimest/km2. Mehi ja naisi oli vallas ligikaudu võrdselt, väikese naiste ülekaaluga (mehi 2330, naisi 2346). Viimastel aastatel on valla elanike arv vähenenud. 2007. aasta 1. jaanuari seisuga oli vallas registreeritud 5113 elanikku. Kehtna valla alalise elanikkonna soolis-vanuselise koosseisu järgi elas vallas kõige enam 20–24 aasta vanuseid mehi ja naisi (andmed 1.01.2012 seisuga). Elanike arvult oli vallas suurim Kehtna alevik (ligi 1674 inimest), järgnevad Eidapere ja Kaerepere alevik.
Valla elanike loomulik iive oli olnud alates 1994. aastast kuni 2011. aastani negatiivne, välja arvatud 2008. aastal, mil valla elanike arv suurenes 11 inimese võrra. Kehtna valla arengukava (2007–2015) järgi saab valla rahvastiku püsimine ja kasv toimuda eeskätt sisserände tõttu tänu soodsale asukohale Tallinna läheduses.
Majandus
Valla territooriumist oli 24% põllumaa. 1980. aastatel oli kogu vallas kolm suurt ja jõukat majandit. Kehtna näidissovhoostehnikum oli spetsialiseerunud sea- ja veisekasvatusele. Valtu kolhoos oli lisaks sea- ja veisekasvatusele kuulus ka Valtu veinide poolest. Lokuta kolhoos oli tuntud lambakasvatuse poolest. Eesti taasiseseisvumise järgse põllumajandusreformi käigus lagunesid endised suurmajandid osaühinguteks ja taludeks, mis jätkavad põllumajanduslikku tootmist. Suuremad põllumajandusettevõtted on Kehtna Mõisa osaühing, Lelle Põllumajanduse osaühing ja Keava osaühing. Põllumajanduslikku tootmist soodustab põllumaa hea kvaliteet.
Kehtna valla arengukava (2007–2016) järgi oli vallas 2010. aasta jaanuari seisuga registreeritud 210 osaühingut, 5 aktsiaseltsi, 2 ühistut, 186 füüsilisest isikust ettevõtjat. Ettevõtted tegutsevad ligi kolmekümnel tegevusalal; kõige rohkem on põllumajandusega seotud ettevõtteid. Pärast 2000. aastat hoogustus vallas ehitustegevus. Ehitati peamiselt põllumajanduslikke tootmishooneid. Ettevõtlust soodustas Tallinna lähedus ja hea teedevõrk. Samuti oli rahvastik noorepoolne ja üsna haritud. Ettevõtluse arengut takistas tööjõu lahkumine välismaale ja kvalifitseeritud tööjõu puudus nagu ka mitmel pool mujal Eestis.
Vald sai joogivee põhjaveest, mis on looduslikult kaetud õhukese kaitsekihiga. See tähendab, et joogivesi võis olla reostunud ning veekvaliteet oli üldiselt madal. Enamik valla jõgedest ja ojadest polnud looduslikud – need voolasid maaparanduskraavides. Kuigi põllumajandustegevus ja väetiste kasutamine 21. sajandi alguses vähenes, põhjustas see siiski jätkuvalt pinnaveekogude eutrofeerumist (taime toitesooladega rikastumist). Seetõttu polnud jõgede vee kvaliteet sobilik vesiviljeluse arendamiseks (kalade ja vähkide kasvatamiseks).
Kultuur
pisi|[[Kehtna Peetri kirik]] Kooliharidust anti Kehtna vallas teadaolevalt alates 1843. aastast, mil Kalbu külas avati vallakool. Lisaks Kehtna Põhikoolile olid vallas veel Valtu Põhikool, Eidapere kool ning huvialakool Kehtna Kunstide Kool. Kehtna Raamatukogu Selts alustas tegevust 1914. aastal, Valtu Eneseharimise Ühing asutati 1920. aastal. Kehtna Kõrgem Kodumajanduskool (asutatud aastal 1925) oli Kehtnas esimene kutseharidust andev õppeasutus. Aastal 1966 tekkis Kehtna Näidissohvoos tehnikum, mis on hiljem töötanud Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakooli (lühendina: Kehtna MTK) nime all. Koolis anti rakenduslikku keskharidust, lisaks sai koolis mitusada inimest aastas täiskasvanute jätkukoolitust. Kehtna MTK-s sai õppida kümmet eriala, sealhulgas arvutiõpetust, maamõõtmist ja -parandust ning vesiehitust. Kehtna MTK oli aleviku suurim tööandja ja oluline kultuuriasutus. Kehtna vallas olid lasteaiad, põhikoolid, huvikoolid vastavalt elanikkonna paiknemisele ja arvule.
Kehtna vallast on pärit mitu Eesti kultuuriloolist isikut: kirjanikud Paul Rummo ja Jaan Rummo, kirjandusloolane Paul Ambur, rahvatantsupedagoog Ullo Toomi ning nimekaid teadlasi, nende hulgas puuviljandusteadlane, sordiaretaja Aleksander Siimon.
Rankine'i skaala
Rankine'i skaala on šoti füüsiku William John Macquorn Rankine'i poolt 1859. aastal kasutusele võetud termodünaamiline temperatuuriskaala, mis kasutab sama jaotust nagu Fahrenheiti skaala, kuid Rankine'i skaala nullpunkt on ühtlasi absoluutseks nullpunktiks ja ühtib Kelvini skaala nullpunktiga. Rankine'i temperatuuri tähis on °Ra. Rankine'i kraad on kelviniga seotud järgmiselt: Celsiuse kraadiga järgmiselt: Fahrenheiti kraadiga järgmiselt:
Rankine'i termomeetrit kasutatakse mõningates maades, kus pole üle mindud SI-süsteemi mõõtühikutele.
Näitekirjanik
Näitekirjanik ehk draamakirjanik ehk dramaatik (ei soovitata sõna "dramaturg") on näidendeid kirjutav kirjanik.
Vaata ka
Dramisto
Aleksander I
pisi|Aleksander I Aleksander I (vene keeles Александр I (Aleksandr I), Александр Павлович (Aleksandr Pavlovitš)); 23. detsember (vkj 12. detsember) 1777 Peterburi – 1. detsember (vkj 19. november) 1825 Taganrog) oli Venemaa keiser 1801–1825.
Tsareevitš Aleksander Pavlovitš oli Venemaa keisri Paul I ja keisrinna Maria Fjodorovna poeg ning saksa päritolu keisrinna Katariina II pojapoeg Venemaa valitsejate Holstein-Gottorp-Romanovite dünastiast.
Venemaa keisrina tegi ta mõõdukaid reforme. 1816–1819 kehtestas ta Eesti- ja Liivimaal uue talurahvaseaduse. Tema valitsemisajal taasavati Tartu Ülikool.
Noorpõlv
Aleksander Pavlovitši haridusteed suunas Katariina II, kes määras tema koduõpetajaks Šveitsi päritolu liberaalsete vaadetega polkovniku Frédéric-César de La Harpe'i.
Katariina II üritas trooni edasi anda otse Aleksandrile, kuid pärast Katariina II surma 1796. aastal tõusis Venemaa troonile (1796–1801) siiski Aleksandri isa Paul I.
Pärast Pauli troonile saamist 1796. aastal piirdus Aleksandri ettevalmistus riigi juhtimiseks sõjanduse õppimisega koduõpetaja ja tema jaoks moodustatud jäägripataljoniga, millele hiljem järgnesid sõjaväeharjutused isale alluvate Gattšina piirkonna sõjavägedega. Aleksander astus sõjaväeteenistusse 19-aastaselt Semjonovi Ihukaitsepolku polkovniku auastmes ja kuulutati samal aastal troonipärijaks.
Pärast Paul I troonile asumist nimetati Aleksander Semjonovi Ihukaardiväepolgu aukomandöriks, tollel ajal kasutatud kõneviisis šefiks, Peterburi kindralkuberneriks ning Peterburi ja Liivimaa jala- ja ratsaväediviiside inspektoriks. 1798. aastal määrati ta Sõjakolleegiumi esimeheks. 1799 alanud Prantsusmaa-vastaste sõdade ajal määrati ta riigipiire kaitsva 4. armee juhatajaks. Aleksander siiski sõjategevuses ei osalenud.
1801. aastal tapsid vandenõulased Aleksandri teadmisel riigipöörde käigus Paul I. 15. septembril 1801 sai Aleksander Pavlovitš Aleksander I nime all Venemaa keisririigi keisriks.
Sisepoliitika
27. oktoobri 1801 manifestiga keelustas Aleksander piinamise kuritegude uurimise meetodina. 8. septembril 1802 moodustas ta Peeter I aegsete kolleegiumide asemele 10 ministeeriumi. Selle reformi töötas välja Salajane komitee (Негласный Комитет): Adam Jerzy Czartoryski, Pavel Stroganov, Nikolai Novosiltsev, Viktor Kotšubei ja Mihhail Speranski (asekantsler aastail 1807–1812). Loodi sõjaministeerium ja sõjavägede peastaap. 27. detsembril 1803 andis Aleksander välja rahvakoolide rajamise määruse.
1. jaanuaril 1810 moodustas ta Venemaa Riiginõukogu.
Aleksander kehtestas aastail 1816–1819 erinevalt ülejäänud Venemaast Eesti- ja Liivimaal Eesti- ja Liivimaa talurahvaseaduse, mis andis isikliku vabaduse talupoegadele, kuid ilma elatusallikateta ehk ilma maata, mida tuli rentida mõisnikelt.
1822. aastal keelustas Aleksander Venemaal vabamüürlaste liikumise.
Sõjad Napoleoniga
Pärast Prantsuse revolutsiooni kujunes Euroopas välja kaks vastasleeri, millest ühe moodustasid Prantsusmaa vabariikliku riigikorra pooldajad ning teise Euroopa monarhistlikud riigid (Suurbritannia, Venemaa, Saksa-Rooma riik, Preisi kuningriik ja teised).
Aleksandri juhtimisel sõdis Venemaa Pärsiaga (1804–1813).
Sõjategevus 1805–1807
Aleksandri juhtimisel sõdis Venemaa Türgiga (1806–1812) ja Rootsiga (1808–1809).
Sõda Rootsiga
Mõjusfääride lepingu alusel alustas Venemaa 1809. aastal sõjategevust Rootsiga ning 29. märtsil 1809 lõi Aleksander I pärast kogu Soome vallutamist autonoomse Soome Suurvürstiriigi Venemaa Keisririigi koosseisus.
1810. aastal sõlmisid (Venemaa Stockholmi saadiku Pieter van Suchtelen ja Rootsi Peterburi saadiku Curt von Stedingki vahendusel) Aleksander ja Karl XIV Johani nime all Rootsi kuningaks valitud Jean-Baptiste Bernadotte omavahelise mõjusfääride lepingu, mille kohaselt Rootsi tunnistas Soomet Venemaa osana ning Venemaa kinnitas ning lubas toetust Rootsile seni Taanile kuulunud Norra liitmiseks Rootsi Kuningriigiga. Vastuteenena selliste järeleandmiste eest loobus endine Napoleoni sõjaväe kindral ja sel ajal juba Rootsi Bernadotte dünastia looja kuningas Karl Napoleon I toetamisest ning liitus koos Venemaaga ja Aleksandriga VI Napoleoni-vastasesse koalitsiooni.
1811. aastal liideti Soome Suurvürstiriigiga veel Viiburi kubermang.
Sõjategevus 1812–1815 ja 1816
1812. aasta isamaasõja alguses oli Venemaa sõjaminister ning sõjavägede ülemjuhataja baltisaksa päritolu Michael Andreas Barclay de Tolly, kelle strateegilise sõjaplaani kohaselt taandusid Vene väed Venemaa sisepiirkonda, pidades Napoleoniga vaid kurnamislahinguid. Taganemisest tingitud ebapopulaarsuse mõjul määras Aleksandr Vene vägede ülemjuhatajaks Mihhail Kutuzovi, kelle juhtimisel toimunud Borodino lahingus tekitati Prantsuse vägedele suuri kaotusi. Kuid Vene sõjavägi jätkas ka Kutuzovi juhtimisel taktikalist taganemist, mille käigus jäeti 1812. aasta talvel maha Moskva, mis ka põletatud maa taktikat kasutades süüdati, et mitte jätta Prantsuse vägedele provianti ega elamisvõimalusi. Pärast Borodino lahingus kantud kaotusi puudus aga Napoleonil sõjaline võimsus edasiseks sõjategevuseks ning ta asus Venemaalt taanduma. Pärast väeriismete naasmist Prantsusmaale ning uue armee moodustamist asus Napoleoni armee uuesti sõjategevusse, kuid 1813. aastal toimunud Leipzigi lahingus Saksimaal kaotas Napoleon Venemaa, Preisimaa ja Austria ühisvägedele.
1813–1815 oli Aleksander I Prantsusmaa-vastases koalitsioonis Püha Liidu juht.
1814. aasta juunis sisenesid võidukad Venemaa väed Aleksander I juhtimisel Pariisi ning sundisid Napoleoni troonist loobuma ning ta saadeti asumisele Elba saarele Vahemeres.
Viini kongress
Viini kongressil 1815, kus võitjariigid jaotasid ümber Euroopa riigipiirid, osales Aleksander isiklikult. Sõja tulemusena toimunud Varssavi Hertsogiriigi jagamise tulemusena moodustati Venemaaga reaalunioonis olev Poola Kuningriik (nn Kongressi-Poola), Preisimaa sai Suur-Poola (Poseni suurhertsogkond), Krakówist ja selle ümbruskonnast moodustati Krakówi Vabariik (Rzeczpospolita Krakowska), mis 1846 liideti Austriaga.
Pärast Napoleoni sõdade lõppu karmistas Aleksander I Venemaa Keisririigis elanikkonna kontrolli, kartes Euroopas levima hakanud ideede sissetungi Venemaale ja kodanikuõigusteta elanikkonna reaktsiooni sellele. Ka tegelikult arenes nende mõjul dekabristide liikumine.
Venemaa Keisririigi laiendamine
Aleksander I valitsemisajal ühendati Venemaaga Kartli-Kahhethi kuningriik (1801), Rootsilt saadi 1809 Soome suurvürstiriik, Osmanite impeeriumilt 1812 Bessaraabia ja Pärsialt 1813 Aserbaidžaan. Moodustati Varssavi hertsogiriik.
Isiklikku
1793. aasta oktoobris abiellus suurvürst Aleksandr Pavlovitš Badeni printsessi Luise Maria Augustaga (1779–1826), kes oli saabunud 13-aastaselt Katariina II kutsel Venemaale, lasknud end ristida õigeusku ja võtnud nimeks Jelizaveta Aleksejevna.
Nende kaks tütart surid mõlemad lapseeas ja seetõttu päris trooni Aleksandri noorem vend Nikolai I.
Kontaktid Eestiga
Aastal 1804 tegi Aleksander I pikema ringkäigu Eestis, peatudes muuseas läbisõidul ka Kuressaares, Pärnus ja Lihulas. Näiteks käis ta Haapsalus külas krahv Jakob Pontus Stenbockil. Külas olles inspekteeris ta Haapsalus asuvaid vägesid. 1804. aasta mais külastas ta Tallinnat, kuna vene kaupmeeskond esitas palvekirja vahendite eraldamiseks uue Tallinna Nikolai kiriku ehitamiseks. Keiser lubas palve rahuldada. Sama käigu tulemusel käskis ta Tallinnas taastada Peeter I maja Kadriorus. Veel samal aastal käis ta ka Kuressaares.
Aastal 1862 otsustasid ärksad Viljandimaa mehed jäädvustada tänuks pärisorjuse kaotamise eest keiser Aleksander I mälestuse. Suurejooneliseks ja elavaks mälestusmärgiks pidi saama keiser Aleksandri nimeline eestikeelne kõrgem kool, Aleksandrikool. Alustati üldrahvalikku annetuste kogumist ja kooli tarbeks osteti endine aadli pansionaadi hoone Põltsamaa külje all Kaarlimõisas. Kooli avamise ajaks 1888 oli aga venestamine saanud sellise hoo, et eestikeelset kooli avada ei lubatud, eesti keel oli vaid üks õppeainetest.
Aleksander I-ga olid usalduslikud suhted kirjanik August von Kotzebuel, kes 1817. aastal läks Saksamaale tsaari isikliku referendina.
Aleksander I noorepõlvesõber oli Timotheus von Bock, keda Jaan Kross on kujutanud romaanis "Keisri hull".
Mälestuse jäädvustamine
Aleksander I mälestusmärkidest on tuntuim 1834. aastal Peterburis Paleeväljakul avatud Aleksandri ausammas.
Keisri külaskäigu auks käskis Preisi kuningas Friedrich Wilhelm III 25. oktoobril 1805 Berliinis senise turuplatsi ümber nimetada Alexanderplatziks.
1821. aastal nimetas Fabian Gottlieb von Bellingshauseni juhitud Antarktika ekspeditsioon avastatud maamassiivi (saare) Aleksander I maaks.
1833. aastast kannab tema nime Aleksanterinkatu Helsingis.
Tartus on tema järgi nime saanud Aleksandri tänav ning 1913. aastal Romanovite dünastia 300. aastapäevaks valminud Kuradisilla Toomeoru-poolsele rinnatisele on paigaldatud Aleksander I pronksreljeef (autor Constanze von Wetter-Rosenthal) ja kiri "Alexandro Primo".
Jahroma
Jahroma on linn Venemaal Moskva oblastis Dmitrovi rajoonis. Asub Moskvast 55 km põhja pool Jahroma jõe ääres.
Jahroma tekkis 1841. aastal kalevivabriku juurde. Linnaõigused sai 1940.
Ferdinand Võsu
Ferdinand Võsu (1. detsember 1909 – 6. jaanuar 1987 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Lõpetas 1940 Kõrgema Sõjakooli, teenis 3. Suurtükiväegrupis.
Ülemiste liiklussõlm
Ülemiste liiklussõlm (ka Ülemiste ristmik) on liiklussõlm Tallinnas Ülemiste järvest kirdes, kus saavad kokku Suur-Sõjamäe tänav, Järvevana tee, Tartu maantee ja Peterburi tee.
Vasula
Vasula on alevik Tartu maakonnas Tartu vallas.
Vasulat on kujul Wasala mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille kohaselt ristis 1220. aastal Jogentaganas ringi liikunud Läti Henrik koos oma kaaspreestriga seal kohalikke inimesi. Lauri Kettunen on oletanud, et küla nime taga oli isikunimi Vasoi koos järelliitega -la. Paul Alvre seostab seda aga vasikat märkinud soome-ugri sõnaga vasa.
1977. aastal liideti Vasulaga Änni küla.
Ülemiste liiklussõlm
Liiklussõlme keskel on 4 rööpapaariga raudteesild, mille alt viib läbi Tartu maantee. Sillast põhja pool eraldub Tartu maanteest Peterburi tee, sillast lõuna pool läände Järvevana tee ja itta Suur-Sõjamäe tänav.
Vasula
Aleviku staatuses on Vasula 2013. aastast.
Vasulas korraldatakse 1997. aastast Amme Rocki. 7. juulil 2017, ürituse avapäeval, avati Vasula silla lähedal mälestuskivi muusik Gunnar Grapsile, kes veetis sealkandis oma lapsepõlve.
Ülemiste liiklussõlm
Liiklussõlmest mõnisada meetrit idas asub Ülemiste raudteejaam ja Ülemiste viadukt.
Väidetavalt on tegemist Eesti suurima ja ülekoormatuima liiklussõlmega. Seetõttu on ristmik 2000. ja 2010. aastatel ümber ehitatud.
Ülemiste ristmiku on ka varem rekonstrueeritud. 1965. aastal ehitati liiklussõlme kaks ringteed, mis asendati fooridega reguleeritud ristmikuga 1998/1999. aastal
Rekonstrueerimine 2010–2013
Aastatel 2010–2013 ehitati sild üle Tartu maantee ja Ülemiste tunnel Filtri tee, Tehnika tänava ning raudtee alt läbi. Silla ja tunneliga teelõik ühendab Peterburi tee Järvevana teega. Teelõik avati 9. oktoobril 2013.
Õpilane (täpsustus)
Õpilane on noor koolis käiv või eraõpetaja juures õppiv inimene.
"Õpilane" on mitme raamatu pealkiri:
Alalisvool
Alalisvool on elektrivool, mille suund ajas ei muutu. Alalisvool võib olla püsiva suurusega, näiteks keemilise vooluallika korral, või teataval määral pulseeriv, kui seda saadakse vahelduvvoolu alaldamisel. Pulseervool on küll ühesuunaline, kuid tema tugevus muutub perioodiliselt. pisi|60px|Alalisvoolu tingmärk Alalisvoolu rahvusvaheliselt kasutatav tähis on DC (akronüüm ingliskeelsest väljendist direct current). Alalisvoolu tingmärgis väljendab pidev kriips muutumatut ja katkendkriips pulseerivat voolu.
Alalisvoolutoidet vajavad kõik elektroonikalülitused. Alalisvoolu kasutatakse elektrolüüsiseadmeis, elektriajameis (eriti elektertranspordivahendites).
Muslim
pisi|Moslemite tihedus Muslim ehk moslem on usklik, kes tunnistab islami t ja järgib islami rituaale. Tänapäeval arvatakse maailmas elavat 2 miljardit muslimit ja see arv kasvab pidevalt.
Nimetus
Erinevate täishäälikutega variandid tulenevad sellest, et sõnas muslim on täishäälikud nagu klassikalises araabia keeles, sõnas moslem nagu tänapäeva araabia kõnekeeltes.
Eesti keeles on kasutusel ka sõnad muhamedlane ja muhameedlane, kuid eesti muslimid ei soovita neid kasutada, sest nendest sõnadest võib jääda mulje, nagu muslimid kummardaksid Muḩammadit.
Harva kohtab ka pärsia keelest pärinevat nimetust musulman.
Muslimite rühmitused
Kaks põhilist muslimite sekti on sunniidid ehk sunnamuslimid ja šiiidid ehk šiiamuslimid. Enamik muslimeist kuulub sunniitide sekti; šiiidid on ülekaalus Iraanis.
Sonora kõrb
pisi|400px|Sonora kõrbe asukoha skeem Sonora kõrb on kõrb, mis asub Mehhiko ja USA piiril.
Geograafiline asukoht
Mehhikos asuv kõrbeosa paikneb California poolsaarel ja Sonora osariigis, Ameerika Ühendriikides asuv osa California ning Arizona osariigis.
Geograafilised koordinaadid: 26°40’ – 34°30’ N 110°30’ – 116°40’ W
Kõrbe pindala on ligikaudu 300 000 km².
Sonora on liiva- ja kivikõrb.
Kasvukohatüüp
Tegemist ei ole kõrbega tavainimese ettekujutuses (Sahara tüüpi viljatud liivaluited vms). Ka seda leidub Sonoras, kuid enamik kõrbest on kaetud suhteliselt rikka elustikuga.
Kõrbete sademetehulk võib varieeruda küllaltki suurtes piirides, jäädes enamasti siiski alla 200 mm aastas. Kui välja jätta külmakõrbed, ületab aurumine sademeid. Kõrbi iseloomustab temperatuuri aastase ja ööpäevase käigu suur amplituud, see on põhjustatud pidevast kõrgrõhkkonnast ja temperatuuri inversioonist, mis ei lase tekkida pilvkattel. Kõrbete taimestik on harjunud pideva vee puudujäägiga. Kõrbete ja poolkõrbete biomassi produktsioon pindala ühiku kohta on küll väike, kuid liigirikkus võib olla küllaltki suur, näiteks Austraalia kõrbete roomajate või Mehhiko kõrbete kaktuste puhul.
Elustiku mitmekesisus
pisi Kõrbetes ja poolkõrbetes võib kasvada palju erinevaid ja kuivade tingimustega kohanenud taimeliike. Rikkalikult võib esineda ka roomajaid, samuti on mitmetes kõrbetes kõrge endeemsuse aste, see tähendab, et paljud liigid esinevad vaid selles kindlas piirkonnas. Sonora kõrbes on endale elupaiga leidnud umbes 2500 taimeliiki. Sonoras kasvab arvukalt kaktuseid.
Ohud säilimisele
Enamik ohtudest on seotud inimtegevusega: salakütid, niisutuspõllumajandus, kariloomade pidamine, liiga intensiivne turism.
Eesti NSV Siseministeerium
Eesti NSV Siseministeerium oli Eesti NSV sisejulgeoleku tagamise keskasutus aastatel 1946–1991.
Eesti NSV Siseministeerium ülesandeks oli avaliku korra tagamine, võitlus kriminaalkuritegevuse vastu, tuleohutuseeskirjade täitmise jälgimine ning tuletõrje ja kinnipidamisasutuste valve. Eesti NSV sisejulgeolekuametkond moodustati algselt 1940. aastal Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadina ning pärast NSV Liidus toimunud haldusreformi reorganiseeriti 1946. aastal Eesti NSV Siseministeeriumiks.
Hando Kruuv
Hando Kruuv (sündinud 13. mail 1937 Tartus) on eesti sportlane, sporditegelane ja leiutaja.
Eesti NSV Siseministeerium
Eesti NSV SM, 1991
Veebruaris 1991 kuulusid Eesti NSV SM alluvusse järgmised vabariikliku alluvusega SM allüksused:
Hando Kruuv
Hando Kruuvile kuulub Eesti vanim puulaev Tempo, mille tema sünni puhul ehitas tema isa, Tartu lodjameister August Kruuv.
Eesti NSV Siseministeerium
Eesti NSV SM, 1946
1946. aastal nimetati NSV Liidu ja Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaat Siseministeeriumiks ning muutusid ka Siseministeeriumi allüksuste nimetused.
Hando Kruuv
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris Riigikogu valimistel aastatel 1992 (sai 82 häält) ja 1999 (sai 40 häält).
Ta oli Põllumeeste Kogu juhatuse liige (erakonna liige alates 25. juulist 1997).
Eesti NSV Siseministeerium
Eesti NSV ühendSM, 1953
Pärast NSV Liidu NLKP juhi Jossif Stalini surma 5. märtsil 1953 moodustunud Lavrenti Beria ja Georgi Malenkovi kollektiivse valitsemise ajal alustas Beria NSV Liidu jõuametkondade koondamist enda ühise juhtimise alla, saavutades enda nimetamise NSV Liidu Siseministeeriumi siseministriks ning seniste eraldatud Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi ja Siseministeeriumi ühendamise ühiseks NSV Liidu Siseministeeriumiks.
Eesti NSV toimus riikliku julgeoleku ministeeriumi ühinemisprotsess väikese ajalise nihkega, kuid 15. juunist 1953 pärineb ENSV siseministri käskkiri nr 158, mille lisas on üksikasjaliselt loetletud ENSV Siseministeeriumi ühisele juhtimisele allutatud sisejulgeoleku ja riikliku julgeoleku struktuuriüksused ja nende juhid.
Eesti NSV ÜKKM, 1962
Eesti NSV Ühiskondliku Korra Kaitse Ministeerium, 1962–
Hando Kruuv
Isiklikku
Tema tütar on purjetaja ja meditsiinitegelane Krista Kruuv.
Eesti NSV Siseministeerium
Eesti NSV SM, 1968
1968. aasta lõpul nimetati Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsus Eesti NSV Siseministeeriumi Siseasjade Valitsuseks, piirkondlikud miilitsaasutused piirkondlikeks linnade ja rajoonide Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomiteede siseasjade osakondadeks või valitsusteks. Siseasjade asutuste ülesanded olid avaliku korra tagamine, võitlus kuritegevusega ja selle ennetustöö, valveteenistus tähtsamates riigiasutustes, elanike elukoha registreerimine, riigisiseste passide väljaandmine ja passirežiimi elluviimine, mootorsõidukite registreerimine, tehniline kontroll ja liiklusohutuse tagamine, mitmesuguste tegevuslubade väljaandmine ja esemete registreerimine (tulirelvad, lõhkeained, kirjutusmasinad, paljundus- ja trükiseadmed, pitsatite ja stampide kinnitamine jm), koos tsiviilkaitse ja tuletõrje keskasutustega sellealase töö organiseerimine, kaadri väljaõpe.
Eesti NSV SM, 1974
1974. aastal kuulusid ENSV SM alluvusse järgmised vabariikliku alluvusega SM allüksused:
Eesti NSV SM, 1989-1990
SM struktuur 1989:
Anatoolia suusamaraton
Anatoolia suusamaraton (türgi keeles Anadolu Kayak Maratonu) oli suusamaraton Türgis.
Murdmaasuusatamine on Türgis vähetuntud spordiala, kuigi riigis on piirkondi, kus lumeolud ja maastik on suusatamiseks sobivad.
Esimene suusamaraton Türgis toimus 2008. aastal Arkuti mägedes Anatoolias, täpsemalt Bolu provintsis Gerede linna lähedal. Võistluse korraldasid Eesti saatkond Türgis ja tollal Türgi murdmaasuusatamise koondist juhendanud Jaanus Teppan. Ürituse idee oli tutvustada Eestit ja murdmaasuusatamist türklastele ning saada meediatähelepanu nii kohalikus kui ka rahvusvahelises pressis.
Sellel Eesti Vabariigi 90. juubeliaasta puhul korraldatud üritusel viibis arvukalt Eesti ja teiste riikide diplomaate, kellest mitmed ka läbisid raja. Maratonist võttis osa Eesti peaminister Andrus Ansip, kes on Eestis tuntud kui visa harrastussportlane. Võitis Martti Himma, Eesti peaminister oli 11.
Kuid paremusjärjestuse selgitamine ei olnud sellel maratonil peamine – kõige olulisem oli soov tuua suuskadele inimesed, kes teevad seda harva või esmakordselt ja pakkuda neile rõõmu liikumisest suusarajal. Korraldajad pakkusid lisaks suusatamisele ka liulaskmist, hõõgveini, sütel grillitud liha ja rahvatantsuansamblite etteasteid.
Järgnevatel aastatel keskendus Eesti saatkonna spordisuunaline tegevus kepikõnnile.
LCD
Lühend LCD võib tähendada:
Prantsusmaa
Prantsuse Vabariik (prantsuse keeles République française) ehk Prantsusmaa (prantsuse keeles keeles France) on unitaarriik Lääne-Euroopas. Prantsusmaa Euroopa osa, mis on tuntud nime all France métropolitaine, ulatub Vahemerest La Manche'i väina ja Põhjamereni ning Reini jõest Atlandi ookeanini. Prantsusmaale kuulub veel mitu ülemeredepartemangu: Prantsuse Guajaana Lõuna-Ameerikas ning mitu saareüksust Atlandi, Vaikses ja India ookeanis.
Prantsusmaa pindala on 551 500 km², koos meretaguste departemangudega 643 801 km². Pindalalt on ta Euroopas kolmas riik Venemaa ja Ukraina järel. Rahvaarv on 62,8 miljonit, koos meretaguste piirkondadega 68,1 miljonit.
Sisemajanduse kogutoodangu järgi on Prantsusmaa seitsmendal kohal maailmas. Prantsusmaa ei ole üksnes tööstusriik, vaid ka Euroopa tähtsaim põllumajandusmaa ning eriti tuntud oma veinipiirkondade poolest. Samuti on Prantsusmaa maailma populaarseim turismisihtkoht: 2018. aastal külastas riiki üle 89 miljonit turisti.
Prantsusmaa on maailma üks suurvõime, mis on ÜRO Julgeolekunõukogu üks viiest alalisest liikmest. See on Euroopa Liidu ja eurotsooni üks juhtivaid riike. Samuti on see G7, NATO, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD), Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) ja Rahvusvahelise Frankofoonia Organisatsiooni (OIF) liikmesriik. Prantsuse Viienda Vabariigi põhiseadus võeti vastu 1958. aastal ning sellest alates on riik olnud poolpresidentaalne vabariik. Prantsusmaa on üks tuumariikidest.
Nimi
Nimi France tuleneb Frangi riigi nimest.
Asend ja suurus
pisi|Prantsusmaa satelliidifoto Prantsusmaa asub Lääne-Euroopas ning ulatub Atlandi ookeanist Vahamereni. Piirneb põhjas La Manche'i väinaga, läänes Biskaia lahega, lõunas Püreneede ja Vahemerega ning idas Alpidega. Prantsusmaa Euroopa osa maismaapiiri kogupikkus on 2751 km. Naaberriigid on Belgia (maismaapiiri pikkus 556 km), Luksemburg (69 km), Saksamaa (418 km), Šveits (525 km), Itaalia (476 km), Hispaania (646 km), Andorra (55 km) ja Monaco (6 km). Prantsusmaa ja Saksamaa piiril voolab Reini jõgi. Prantsusmaa hõlmab ka Vahemeres paikneva Korsika saare. Prantsusmaa Euroopa osa pindala on 551 500 km² ja selle rannajoone pikkus on 3427 kilomeetrit.
Prantsusmaale kuulub ka mitu ülemerepiirkonda, millest suurim on Lõuna-Ameerikas asuv Prantsuse Guajaana. Lisaks kuuluvad ülemerepiirkondade hulka Uus-Kaledoonia, Prantsuse Polüneesia ning mitmed teised saared ja saarerühmad Atlandi, Vaikses ja India ookeanis. Ülemerepiirkondade kogupindala on 91 927 km² ning koos nendega on Prantsusmaa territooriumi pindala 643 801 km².