cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esimese maailmasõja põhjused
II Balkani sõda
1913. aastal ründasid Serbia, Makedoonia, Türgi, Kreeka ja Rumeenia Bulgaaria alasid, mille ta 1912. aastal I Balkani sõjas Türgi käest vallutas. Uus-vallutuse ning "reetmise" tagajärjena on Bulgaaria Serbiast võõrutatud ning hakkab vaatama Kolmikliidu (Saksamaa, Austria-Ungari, Itaalia) suunas.
Suurriikide alliansside süsteem
Ajaloolaste seas valitseb konsensus selles osas, et alliansside süsteem ja kaks vaenulikku suurriikide blokki mängisid Esimese maailmasõja põhjustamises tähtsat rolli. Eespool kirjeldatud liitlaslepingud tekitasid konkurentsi, mis erinevate vastuolude ja pingete kasvamise tõttu viisid need kaks blokki sõtta. Samuti oli kahel vastandleeril põhineva korralduse probleemiks see, et nõnda mässiti ka ainult teatud kahe riigi omavahelistesse probleemidesse sellisedki riigid, kes nende kahe vaenuliku riigiga liidus olid, ent ise otseselt asjasse segatud ei olnud: seega sattusid konflikti niisugused maad, kellel muidu ei oleks olnud mingit põhjust omavaheliseks sõjaks. Nii näiteks ei olnud Venemaa ja Saksamaa elulised huvid tegelikult vastuolus, samuti nagu polnud Austria ja Prantsusmaa suhetel erilisi pingeid. Ent Saksa-Austria ja Prantsuse-Vene liitlaslepingute tõttu mässiti näiteks Austria-Ungari ja Venemaa vahelistesse Balkani probleemidesse ka nendes küsimustes täiesti neutraalsed Prantsusmaa ja Saksamaa. Seega peitub üks vastustest küsimusele, miks puhkes selline üle-euroopaline sõda, milles kõik suurriigid olid osalised, just kahes üksteisega konkureerinud riikide blokis.
Väiksemad liidud
Väiksemate liitude all mõistetakse Vene-Serbia ja Briti-Belgia omavahelisi leppeid. Nendes kokkulepetes lubasid suurriigid oma väikeriikidest partnereid agressiooni korral abistada. Niisuguste lepete olemasolu tähendas, et ka mitmesugused kohaliku loomuga konfliktid, nii nagu 1914. aastal Austria-Ungari ja Serbia vahel, võisid areneda kergesti globaalseks sõjaks, kuna nii konflikti kaasatud suurriigi (antud juhul Austria-Ungari) kui ka väikeriigi (Serbia) taga seisis kogu vastav riikide blokk.
Darius Kasparaitis
thumb Darius Kasparaitis (sündinud 16. oktoobril 1972 Elektrėnais) on leedu päritolu endine jäähokimängija. Tal on Venemaa ja USA kodakondsus ning ta kuulus Venemaa jäähokikoondisse. Kasparaitis oli agressiivse füüsilise mängustiili poolest tuntud kaitsemängija.
Tal on kuldmedal 1992. aasta taliolümpiamängudelt (SRÜ jäähokikoondises), hõbemedal 1998. aasta taliolümpiamängudelt (Venemaa) ja pronksmedal 2002. aasta olümpiamängudelt.
14-aastaselt siirdus Kasparaitis Venemaale, et treenida Aleksei Nikiforovi käe all. Aastast 1988 mängis ta Moskva Dinamos ning tuli selle koosseisus 1992 liiga meistriks. Alates 1992. aastast mängis ta NHL-is (klubides New York Islanders, Pittsburgh Penguins, Colorado Avalanche ja New York Rangers. NHL mängijate streigi ajal 2004–2005 mängis ta Kaasani meeskonnas AK Bars. Karjääri lõpetas ta 2009. aastal Venemaa klubis SKA Sankt-Peterburg.
Filmiosa
Ta mängis episoodilist rolli filmis "Vend 2". Ta etendas Pittsburgh Penguinsi vormis hokimängijat, kes kutsub Mitjat treeningut jätkama.
Isiklikku
Esimesest abielust Irinaga (sündinud 1965 Venemaal) on tal tütar Elizabeth. Tema teine abikaasa oli Rootsi fotomodell ja kinnisvaraagent Ingela, abielu lahutati 2006.
Praeguse elukaaslasega on tal kaksikud tütred.
Tema hüüdnimi on Kaspar.
270
270. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 265 266 267 268 269 - 270 - 271 272 273 274 275
Kaiu valla vapp
thumb|Kaiu valla vapp Kaiu valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kaiu valla vapp.
Vapi kirjeldus
Hõbedase kaldpalgiga vasakult poolitatud rohelise kilbi ülemisel ja alumisel väljal hõbedane heraldiline okaspuutaim. Palgil laineline, roheliste lehtede ja kolme punase marjaga jõhvikataim.
Põhjendus
Okaspuutaimed - valla metsarohkus (Kõrvemaa). Jõhvikataim marjadega - siinsed laialdased (jõhvika)sood. Roheline - looduse sümbol; tähistab ka lootust ja igavesti korduvat eluringlust. Hõbe - puhtuse ja valguse sümbol.
Mammut
pisi|Mammutipoja mudel
Mammut (Mammuthus) on londiliste seltsi elevantlaste sugukonda kuulunud perekond. Mammutid on tänapäeva elevantide fülogeneetiliselt lähedased sugulased.
Mammutid ilmusid Pliotseenis 4,8 miljonit aastat tagasi. Nad elasid Euraasias, Aafrikas ja Põhja-Ameerikas.
Maailma viimane mammutipopulatsioon elas oletatavasti Wrangeli saarel, kust leitud jäänused dateeriti radiosüsiniku abil 3800-aastasteks.
Võrreldes tänapäeva elevantidega olid mammutid suuruselt palju mitmekesisemad. Kõige suurem mammut Mammuthus imperator, kes elas Põhja-Ameerikas, küündis 5 meetri kõrguseni ja kaalus 12 tonni. Kääbusliigid Mammuthus exilis ja Mammuthus lamarmorae jäid kõrguselt alla 2 meetri ja kaalult alla tonni. Mammutid olid võrreldes elevantidega massiivsema keha, lühemate jalgade ja pikemate kõverate kihvadega. Kihvad aitasid arvatavasti mammutil talvel lume alt toitu otsida. Mammutid olid kaetud tiheda karvastikuga, mis võimaldas neil elada külmas kliimas.
Üksikasjalikumalt sai mammuti anatoomiaga tutvuda pärast seda, kui 1799. aastal leidsid evengid Leena suudme lähedalt terve mammuti laiba, mille kevadveed olid igikeltsast välja uhtunud ja mis oli suurepäraselt säilinud koos liha, naha ja karvadega. Alles seitse aastat hiljem, 1806. aastal jõudis sinna Peterburi Teaduste Akadeemia saadetud teadlane Adams, kellel õnnestus endale saada selle mammuti peaaegu täielik luustik koos ligamentidega, osa nahka, osa siseelundeid, üks silm ja 12 kg karvu. Kõik ülejäänu olid hundid, karud ja koerad ära söönud.
Luustik
Mammutiluu on elevandiluust tugevam ja kordumatu värvigammaga. Maa sees veedetud aastatuhandete jooksul on mammutiluu osaliselt mineraliseerunud ja omandanud selle vältel sageli erilise värvitooni, mis võib ulatuda piimvalgest ja roosakast sinakaslillani. Luunikerdajad hindavad mammutiluud kõrgelt. Seda kasutatakse samaks otstarbeks kui elevandiluudki, kuid see on palju kallim.
Mammuti luustik on märkimisväärselt sarnane india elevandi omaga, aga keskmine mammut oli suurem. Tema kihvad võisid olla kuni 4 m pikad ja kaaluda kuni 100 kg. Need olid kinnitunud ülalõualuusse ja suunatud algul ettepoole, siis käändusid nad ülespoole ja kõrvale.
Mammuti hambad olid kohastunud koreda taimetoidu söömiseks. Tema purihammastel olid arvukad kühmud ja õnarused, mille vastu hõõrudes sai taimi purustada. Purihambaid oli kummagi lõualuu kummaski pooles üks. Need olid laiemad kui elevandil. Kui hammas ära kulus, siis võis tema asemele kasvada uus hammas nagu india elevandilgi, kellel iga hammas võib vahetuda kuni 5 korda.
Ürginimeste asulapaikadest on leitud arvukalt mammutiluid. Siberis ja Alaskal on leitud korduvalt mammutite terveid kehi, mis on igikeltsas vahel suurepäraselt säilinud.
Kogu perioodi jooksul pärast mammutite väljasuremist kuni keskajani oli mammutiluid aeg-ajalt leitud ja neid oli võimalik näha. Kõige levinumad mammutiluud olid hambad. Oma suurte mõõtmetega äratasid nad tähelepanu. Keskajal omistati neid hambaid üldiselt surnud hiiglastele, näiteks trollidele. Valencias näidati mammuti hammast osana püha Christophorose säilmetest ja veel 1789. aastal kandsid püha Vincentiuse kanoonikud oma protsessioonidel mammuti reieluud, väites selle olevat püha Vincentiuse käeluu.
pisi|Mammuthus primigenius kihva tükk. [[Eesti Loodusmuuseum ]]
Eestis
Mammuti rekonstruktsiooni saab Eestis näha Äksi lähistel Jääaja Keskuses. Eesti peamisi mammutiuurijaid tänapäeval on Lembi Lõugas.
Väljasuremine
Mammutid surid välja viimase jääaja lõpus, üldiselt 10 000 aastat tagasi. Osalt põhjustas seda sobivate elupaikade kadu, osalt inimeste jahipidamine. Mammutite väljasuremise põhjused ei ole veel piisavalt hästi selgitatud. Umbes samal ajal suri välja ka ülejäänud megafauna. Siberis elas mammuteid veel umbes 6000 aastat tagasi.
Aastal 1993 avaldas ajakiri "Nature" teate kunagise mammutite asurkonna avastamisest Wrangeli saarel. See oli mammutite viimane elupaik ja nende säilmete vanus oli 3500–7000 aastat. Sel ajal elas seal kõige väiksem mammutiliik. Selle väljasuremise põhjused on samuti teadmata, aga tema väljasuremise ajal olid Egiptuse püramiidid juba ehitatud ja Kreekas õitses Mükeene kultuur.
Jääkeegel 2002. aasta taliolümpiamängudel
Ogden on 80 000 elanikuga linn, mis asub 60 km Weberi maakonnas Salt Lake Cityst põhjas. Võistlused toimusid Ogden Ice Sheeti väljakul, mis valmis 1993. aastal ja läks maksma 6 miljonit USA dollarit. Ehitise omanik on Weberi maakond ning see asub Weberi ülikooli territooriumil.
Meeste eelringi järjestus
Võrdsete võitude korral arvestati omavaheliste mängude tulemust.
Meeste finaalmängud
Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.
Naiste eelringi järjestus
Võrdsete võitude korral arvestati omavaheliste mängude tulemust. Neljanda finalisti selgitamiseks mängisid 5. ja 6. koha saavutanud võistkonnad omavahel uuesti ning seejärel võitja 4. koha saavutanud võistkonnaga. Finalistiks osutus Suurbritannia.
Naiste finaalmängud
Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.
Andorra jalgpallikoondis
Andorra jalgpallikoondis on Andorra Jalgpalli Liidu esindusmeeskond, mis esindab Andorrat rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Mängud Eesti koondise vastu
Eesti jalgpallikoondis on Andorraga kohtunud 12 korda. Kõik mängud on võitnud Eesti väravatevahega 28:5. Väravaid on Andorrale löönud 14 mängijat: Indrek Zelinski (6), Andres Oper (5), Argo Arbeiter (4), Martin Reim (2), Joel Lindpere (2), Marko Kristal (1), Marek Lemsalu (1), Mati Pari (1), Teet Allas (1), Kristen Viikmäe (1), Raio Piiroja (1), Henri Anier (1) Dmitri Kruglov (1) ja Frank Liivak (1).
Akvitaania Eleanor
pisi|Akvitaania Eleanori kuju [[Fontevraud' klooster|Fontevraud' kloostris.]] pisi|200px|Akvitaania Eleanori pitsat Akvitaania Eleanor (prantsuse Aliénor d'Aquitaine), Akvitaania ja Gascogne'i hertsoginna ning Poitou krahvinna; 1122 – 1. aprill 1204) oli üks rikkamaid ja mõjuvõimsamaid naisi keskaja Euroopas.
Ta oli nii Prantsuse kui ka Inglise kuninganna ning kuningate Richard I ja John Maata ema. Eleanor osales ka Teises ristisõjas.
Lapsepõlv ja teismeiga
Eleanor (sünninimega ema järgi Aenor, hiljem kutsuti teda alia-Aenoriks – Eleanor) sündis Akvitaania hertsogiriigis (praegune Prantsusmaa edelaosa). Tema isa nimi oli Guillaume X ja ema Aenor. Eleanori õde oli Petronella ja vend Guillaume Aigret.
1130. aastal surid Eleanori ema ja vend, kes oli olnud Akvitaania hertsogitrooni pärimise järjekorras esimene, nüüd sai tema koha Eleanor.
Prantsuse kuninganna
10. aprillil 1137 suri Guillaume X, Eleanori isa. Varsti pärast seda korraldas Prantsuse kuningas Louis VI oma poja Louis' ja Eleanori pulmad. Abielludes oli Eleanor 15-aastane ja Louis 16-aastane. Paar jäi elama Poitiers'sse.
1137. aasta augustis Louis VI suri ning vastne troonipärija ja Eleanor suundusid Pariisi. Samal aastal krooniti nad kuningaks ja kuningannaks; elama asuti Cité paleesse. 1145. aastal sündis Eleanori esimene laps Marie.
Teine ristisõda
1147. aastal asus Eleanor koos Prantsuse kuninga Louis VII-ga Saint-Denis'st suure sõjaväega (umbes 100 000 meest) Teise ristisõtta (1147–1149). Antiookiasse jõudes kohtusid nad Eleanori onu Raymondiga, kes oli Antiookia valitseja. Seal palus Raymond Louis VII aidata vallutada muslimite käes olevat Edessa linna. Raymondi lossis aga levisid kuulujutud Eleanori armastusest oma onu vastu, seetõttu Louis loobus Edessa vallutamisest ja asus (vägisi) koos oma naisega Damaskust ründama. Louis' ristisõdijad taandusid pärast suuri kaotusi ning hiljem paljud ellujäänud sõjamehed deserteerusid. Aastal 1149 suundus Louis VII koos Eleanoriga löödult Pariisi.
Reenium
Reenium on element järjekorranumbriga 75.
Akvitaania Eleanor
Inglise kuninganna
Samal aastal abiellus Eleanor 19-aastase Inglise troonipärija Henryga. Abielu sõlmiti salastatult 18. mail 1152 Akvitaanias. Nende pulmas pakuti Akvitaaniast pärit veini.
Reenium
Ta esineb looduses 2 isotoobina: isotoop massiarvuga 185 on stabiilne. Isotoop massiarvuga 187 on radioaktiivne, poolestusajaga 43,5 miljardit aastat.
Akvitaania Eleanor
Inglise kuninganna
1153. aastal puhkes Inglismaal kodusõda, kust võitjana väljus 1154. aastal Henry II. Koos Eleanoriga krooniti nad 19. detsembril 1154 Inglismaa kuningaks ja kuningannaks.
Reenium
Omadustelt on reenium metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 21,0 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 3186 Celsiuse kraadi.
Akvitaania Eleanor
Inglise kuninganna
Inglismaad valitsedes oli Eleanoril suur mõjuvõim, sest tema abikaasa oli alatasa reisidel ja võitles ülesastunud aadlikega. Eleanor toetas igati kultuuri, kirjandust, õiglast kohtupidamist jms. Ta oli tark poliitik ja tegeles ka majandusprobleemidega.
Aastal 1166 läksid Henry II ja Eleanor lahku. Pärast seda siirdus Eleanor Akvitaaniasse Poitiers'sse, taastades oma endise õukonna. Seal elasid ka suur osa ka tema endi lastest.
Tagasi Akvitaanias
1173–1174 toimus Eleanori poegade Henry, Geoffrey ja Richard Lõvisüdame mäss oma isa Henry II vastu. Mäss ebaõnnestus ja Henry II vangistas ka Akvitaania Eleanori.
Eleanori vangipõlv möödus Inglismaal Salisburys Old Sarumi lossikindluses, kus talle sunniti peale abtissi kohta kloostris, kuid millest ta kindlakäeliselt loobus.
Aastal 1193 langes Richard Saksa keisri Heinrich VI vangi. Eleanor aga maksis vajaliku lunaraha ja Richard naasis Inglismaale, et taas valitsema hakata.
Aastal 1194 läks Eleanor Fontevrault' kloostrisse, kuid 1199. aastal pärast Richardi mitmeaastast vaenujalal olemist Philippe'iga sai Richard surmavalt haavata. Surivoodil kohtus ta ka veel oma ema Eleanoriga. Pärast Richardi surma sai troonile John Maata, keda Eleanor polnud varem soosinud, kuid nüüd toetas.
Aastal 1202 algas sõda, kus Prantsuse kuningas koos Geoffrey poja Arthuriga astus John Maata vastu. Viimane oligi sunnitud loovutama Normandia ja Anjou piirkonna, kuid säilitas võimu Akvitaanias. Samal aastal ründas Arthur ka Mirebeau kloostrit, kus elas ka Eleanor. John Maata jõudis õigeaegselt appi, mille tagajärjel 1202. aastal Arthur vahistati; Eleanor aga pages Fontevrault' kloostrisse, kus ta 1. aprillil 1204 suri.
Bertine Zetlitz
Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz ehk Bertine Zetlitz (sündinud 9. aprillil 1975) on norra poplaulja. Ta on üks populaarsemaid norra meelelahutajaid.
Elulugu
Bertine alustas muusikukarjääri juba varajases nooruses. Pärast põhjaliku klassikalise muusika õppimist ja muusika instituudi lõpetamist pühendus ta rohkem oma pikaajalisele unistusele saada lauljaks-lauludekirjutajaks.
Tema debüütalbum oli "Morbid Latenight Show", millele järgnes Tore Johansson (The Cardigans) 2000. aastal produtseeritud album "Beautiful So Far". Tema kolmas album "Sweet Injections" ilmus aastal 2003, produtseeritud Howie B & Magnus Fiennes ja produtsent Richard X (Sugababes, Rachel Stevens) poolt. Album sisaldas hittsinglit "Girl Like You" millele kaasnes laialdane kriitikute heakskiit ja kaubanduslik edu. Tema neljas album "Rollerskating" sisaldas singlit "Fake Your Beauty", mis saavutas edetabelites esikohti. Bertine avaldas oma viienda albumi "My Italian Greyhound" septembris 2006.
Bertine on öelnud: "Album "My Italian Greyhound" on nagu koer: elegantne, humoorikas, sale ja hästilõhnav, koos sarmika vihjega neuroosile."
2007. aasta jaanuaris sündis tal tütar Lill ja ta tegi laulmises vaheaja. Hiljem avaldas ta oma laulude kogumiku. Norra lavadele asus ta taas 2008. aasta alguses.
Kaanid
Kaanid (Hirudinea) on rõngusside hõimkonda kuuluvad loomad. Nad võivad elada mage-, merevees ja maal. Maailmas elab umbes 400 liiki kaane.
Kaanide iseloomulikuks tunnuseks on keha ees- ja tagaosas olev iminapp, millega nad kinnituvad substraadile. Kaanidel on 33 kehalüli ja hästi arenenud lihastik.
Paljunemine
Kaanid on hermafrodiitsed ehk mõlemasoolised organismid – ühel kaanil on nii emas- kui ka isassuguelundid.
Kaanid paljunevad suguliselt. Kaanide suguavad (emas- ja isassuguava) asuvad üldjuhul eespool keha keskkohta. Üks kaan toimetab oma seemnerakud teise kaani emassuguavasse, kus toimub sisemine viljastus. Seejärel munetakse viljastunud munad kookonisse, mis hiljem koos kaani vööga eraldub kehast.
Sugukondi
Siin on loetletud sugukondi, mille esindajaid leidub ka Eestis.
275
275. aasta
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 270 271 272 273 274 - 275 - 276 277 278 279 280
Tubakas (perekond)
Tubakas (Nicotiana) on maavitsaliste sugukonda kuuluv rohttaimede ja põõsaste perekond.
Avram Grant
Ta juhendas Chelsea klubi 2007. aasta septembrist 2008. aasta maini. Avrav Grant töötas ka Iisraeli jalgpallikoondise, Portsmouthi ja West Ham Unitedi peatreenerina. Enne Inglismaale minemist töötas ta Iisraeli jalgpalliklubides.
Tubakas (perekond)
Levila
Perekonna levilaks on Põhja- ja Lõuna-Ameerika, Austraalia, Edela-Aafrika ja Vaikse ookeani saared.
Avram Grant
Aastatel 2014–2017 oli ta Ghana jalgpallikoondise peatreener.
Tubakas (perekond)
Nimi
Tubaka perekond on saanud ladinakeelse nime Nicotiana Jean Nicot' järgi, kes oli Prantsusmaa saadik Portugalis ning saatis 1559. aastal Caterina de' Medicile raviotstarbel tubakataime.
Ajalugu
1556. aastal tõi Andre Thevet tubakataime seemned Brasiiliast Prantsusmaale. 1565. aastal jõudis tubakas Inglismaale, kuid suitsetamine muutus seal populaarseks alles 1570. aastate keskel Sir Walter Raleigh' eeskujul.
Kasutamine
Tubakaks nimetatakse ka nende taimede kuivatatud ja töödeldud lehti.
Tubakalehtede saamiseks kasvatatakse mitmeid tubaka perekonda kuuluvaid liike. Kõige levinum neist on vääristubakas ehk virgiinia tubakas (Nicotiana tabacum).
Tubakalehti suitsetatakse sigari või sigaretina või piibuga. Tubakat saab tarvitada ka närimis- ja nuusktubakana.
Tubakas sisaldab alkaloidi nikotiini.
Tubakataime saadused eksperimentaalsete ravimitena
Tubaka perekonda kuuluvaid taimi kasutatakse paljudes teadusuuringutes.
USA-s San Diegos tegutsev farmaatsiaettevõte Mapp Biopharmaceutical Inc. valmistab tubakataimedest Ebola viirushaiguse raviks eksperimentaalravimit Zmapp, mis on kuni lähiajani inimeste peal veel testimata. Zmapp on teadaolevalt valmistatud eritellimusel kasvatatavate tubakataimede muundamise (nakatamine teatud tüüpi valguga) tulemusel, taime kasvades eraldatakse (antikehad) ja lisatakse koos teiste ainetega kandidaatravimi hulka.
Tšiili lipp
thumb|360px|Tšiili lipp Tšiili lipp on Tšiili Vabariigi riigilipp.
Lipp on kasutusel alates aastast 1817.
Lipu sinine värv sümboliseerib taevast ja Vaikset ookeani, valge lumiseid Ande ning punane vabaduse nimel valatud verd.
Valge täht tähistab progressi ning selle viis haru riigi viit ajaloolist piirkonda.
Esimene Samm
"Esimene samm" on kirjandusauhind, mille lõi aastal 2007 MTÜ Kirjandusfestival Prima Vista Tartu Kultuurkapitali juurde. Selle abil soovitakse edendada Eesti kirjanduselu.
Auhind antakse žürii otsuse alusel parima trükiajakirjanduses avaldatud ilukirjandusliku debüütteksti autorile. "Esimese sammu" auhinnale saavad kandidatuuri esitada autorid ise oma ilukirjanduslike debüüttekstidega, mis on eelneva aasta jooksul perioodikas avaldatud, või vastavate meediaväljaannete toimetajad. Auhind kuulutatakse välja ja antakse üle maikuus Tartus toimuva kirjandusfestivali ajal.
Tseerium
pisi pisi Tseerium (sümbol Ce) on keemiline element järjenumbriga 58.
Tal on neli stabiilset isotoopi massiarvudega 136, 138, 140 ja 142.
Omadustelt on tseerium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 6,69 g/cm³ ja sulamistemperatuur on 798 °C.
Tseeriumi avastasid 1803. aastal Jöns Jacob Berzelius ja Wilhelm von Hisinger ning nendega samal ajal Martin Heinrich Klaproth. Element sai nimetuse 1801. aastal avastatud kääbusplaneedi Cerese järgi.
Looduses esineb tseerium koos teiste lantanoididega mineraalides nagu allaniit, monatsiit ja bastnäsiit. Maakoores on tseeriumi sisaldus 70 g/t.
Tseeriumiühendid
pisi|Tseerium(IV)-sulfaat
382
382. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad - 380. aastad - 390. aastad 400. aastad 410. aastad 420. aastad 430. aastad
Aastad: 377 378 379 380 381 - 382 - 383 384 385 386 387
Tšaadi lipp
Tšaadi lipp on Tšaadi ametlik lipp.
Sinine (PMS 281C) viitab Tšaadi lõunaosa vetele ja taevale, kollane (PMS 116C) põhjapiirkondade kõrbetele ja päikesele ning punane (PMS 186C) progressile ja rahvuslikule ühtsusele.
Tšaadi lipp on saadud Prantsusmaa lipu värvide kombineerimisel panaafrika värvidega. Täpselt samad värvid on Rumeenia lipul (Tšaadi lipu sinine olevat küll pisut tumedam), kuid neil lippudel puudub ajalooline seos. Rumeenia ja Tšaad tülitsevad selle pärast, kumb seda lippu tohib kasutada. Sarnasus on ka Andorra ja Moldova lipuga, kuid nende lippude kollasele väljale on lisatud riigivapp.
Sarah Connor (album)
"Sarah Connor" on Sarah Connori kogumikalbum, mis on välja antud 9. märtsil 2004.
Tšehhi lipp
thumb|300px|Tšehhi lipp Tšehhi lipp on Tšehhi Vabariigi lipp. Lipp võeti kasutusele 1992. aastal.
381
381. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad - 380. aastad - 390. aastad 400. aastad 410. aastad 420. aastad 430. aastad
Aastad: 376 377 378 379 380 - 381 - 382 383 384 385 386
Neljapäev
Neljapäev on nädalapäev, millele eelneb kolmapäev ja järgneb reede. Eestis on neljapäev nädala neljas päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on neljapäev nädala viies päev.
Astroloogias on neljapäev planeedi Jupiter päev.
Jumalad ja neljapäev
Neljapäev on seotud piksejumalaga.
Vanad eestlased on väidetavalt neljapäeva Taara auks pühendanud. Neljapäeva õhtut nimetati Tooru teeramise õhtuks, siis käidi hiies püha pidamas.
Petre P. Carp
Petre P. Carp (29. juuni 1837 – 19. juuni 1919) oli Rumeenia poliitik, peaminister 19. juulist 1900 kuni 27. veebruarini 1901 ja 14. jaanuarist 1911 kuni 10. aprillini 1912.
Neljapäev
Jumalad ja neljapäev
Germaani äikesejumal Thori seotust neljapäevaga väljendavad inglise keele thursday, rootsi ja taani torsdag. Saksa ja hollandi keeles on neljapäev kõuepäev (Thori vanaülemsaksakeelne nimi on Donar) – saksa keeles Donnerstag ehk Donner; hollandi keeles donderdag.
Romaani keeltes on neljapäev pühendatud Jupiterile (hispaania keeles jueves prantsuse keeles jeudi, itaalia keeles giovedì).
Kalapäev
pisi|Neljapäeva kui kalapäeva järgi sai nime [[Tartus asuva Barclay hotelli kalarestoran Neljapäev (september 2012)]] 1970. ja 1980. aastatel peeti Nõukogude Liidus, sealhulgas Eesti NSV-s, neljapäeviti kalapäeva: sööklates ja restoranides pakuti siis peamiselt kalatoite. Kreeklastel on kalapäev aga hoopis pühapäev.
Muistsete eestlaste kosjakommete kohaselt käidi ehal neljapäeva ja laupäeva õhtutel. Ehalkäijate vastuvõtuks valmistusid ka tüdrukud.
Kaduneljapäev
Eestlaste kuukalendri ajaarvamises märgib kaduneljapäev alati vana poolkuu neljapäeva. Nädalapäevadest on neljapäev üldse üks olulisemaid. Arvati, et sel päeval sooritatud rituaalsed toimingud tagavad edu suurpuhastuses, putukate ja näriliste hävitamises. Samuti sunniti sel päeval taanduma inimese endaga seotud hädasid, näiteks konnasilmi, kaed, liigset kehakaalu ja mitmesuguseid haigusi.
Neljapäeva tööd
Neljapäeva peeti üldiselt õnnelikuks päevaks nagu laupäevagi.
Paarispäevana sobis neljapäev kõikide tööde alustamiseks, pulmapäevaks, ristimiseks ja ka oli sobilik päev kosjaskäiguks.
Sobilik töö oli karjalase, külv, lõikus, ohverdamine (käidi õhtuti hiies), arstimine.
Nõidumine
Neljapäeval harrastati ka nõidumist. Nõiuti piima- ja karjaõnne, raviti haigusi ja saadeti neid teistele inimestele.
Neljapäeviti sai kratti valmistada, ringi liikusid mütoloogilised olendid.
Norra nimi
Norra nimi on:
Nime päritolu ja kujunemine
Vanad purjetamisjuhendid Karmøyst põhja poole räägivad "põhjateest" (vanapõhja Norðrvegr), millest enamiku uurijate arvates tulebki Norra nimi. Hiljem kandus põhjatee nimi üle sellest ida pool olevale maismaale ning lõpuks ka Østlandetile.
Mõnes keskaegses allikas tuletatakse Norra nimi Norra müütilise rajaja kuningas Nori (Nór) nimest. Nime on seostatud ka saami keele (näiteks Lule saami keeles nuorrek), mis tähendab 'piki randa' või 'piki merd'.
Kõige vanem (ladinakeelne) nimekuju (Nortuagia) on teada Durhami mälestusraamatust (Durham minnebok, umbes 840). Ottari jutustuses Inglismaa kuningale Alfred Suurele umbes 880. aastast kasutatakse läbisegi nimekujusid Norðweg ja norðmannaland (tõlge anglosaksi keelde). Ühes Prantsuse kroonikas umbes 900. aastast esinevad (ladinakeelsed) nimekujud Nortwegia, Northwegia ja Norwegia.
Ruunikirjadel suurel Jellingi kivil umbes 980. aastatest kasutatakse akusatiivivormi Nuruiak, mis vastab nimetavavormile Norvegh. See on esimene teadaolev skandinaaviakeelne nimekuju.
Vanapõhjakeelsetes allikates nimetatakse Norrat Noregr (Noreghr) või Norvegr (Norveghr). V-ga nimekujud olid levinud eriti Islandil.
Vanemas vananorra keeles esineb teises silbis i, teadaolevalt esimest korda 1332 daativikujus Norighi. Oletatavasti on asi nimisõna ríki ja kohanime Svíaríki ('Rootsi') mõjus; sellele viitab omastavakuju Norikis (1336). Juba enne 1300. aastat leiduvad omastavavormi Noreghs kõrval vormid Noreghes, Noreghis. Didrik Arup Seipi järgi kujunesid seejärel omastavavormist ja daativivormist Noreghe lühemad nimekujud Norges ja Norge. Ühes Islandi kirikuõigusealases käsikirjas umbes 1300. aastast esineb Norgi. Neist käändelistest kujudest tekkisid uued nimetavakujud Noreghe, Norege, Norige, Norighe, Norghe, Norge. Alates 14. sajandi hääldati ka [Norie], [Nories].
14. sajandil lühenes nime nimetavavorm kujudele Norege (Noreghe), Norige (Norighe), Norge (Norghe). Selle sajandi lõpul tekkisid nimetavavormid Norie, Nories, kus i-tähte hääldati [j]-ina nagu tänapäeval rootsi keeles. Et uuem nimekuju esineb algusest peale eriti rootsi- ja taanikeelsetes tekstides, siis on oletatud ka idaskandinaavia mõju. Alates 1450. aastast jäi nimi Noreg (Noregh) harvemaks ning sagedasemaks vormiks sai Norge (Norghe), kuid esimene jäi rööpkujuna kauaks püsima.
Murded
Norra murretes on nimekuju olnud mitmesugune. Kõige levinum hääldus on [Nårje] (nagu bokmål 'is Norge, osalt küll lihtrõhuga). Østlandeti fjeldikülades ja suures osas Trøndelagist on valdav [Nåri] või [Nårri] (lihtrõhuga); [Nåri] on omane ka rannikumurretele Ryfylkest Oslo fjordini. Norig (häälduva g-ga) on olnud kasutusel osas Vest-Agderi küladest. Kõige vähem levinud on Noreg (osas Telemargist ja Aust-Agderist).
Nimi eri keelekujudes
Ivar Aasen kasutas oma 19. sajandil loodud keelekujus landsmål murdelist nimekuju Norig (aastal 1848 trükitud luuletuses "Grønlandsreisa" kasutas ta veel nimekuju Norge). Aastal 1917 tõsteti nimekujud Norig ja Noreg landsmål 'is võrdsesse staatusse, kuid 1938. aasta ortograafiareformiga jäi Noreg uusnorra keeles ainsaks nimekujuks. Bokmål 'is ja riksmål 'is on Norge alati olnud ainus nimekuju.
pisi|600px|Islandi päritolu Põhja-Euroopa kaart 1599. aastast
Viited
Artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artiklit en:Norway ja norrakeelse Vikipeedia artiklit no:Norge seisuga 10.4.2009 ning afrikaanikeelse Vikipeedia artiklit seisuga 23.4.2009.
Athanasios
pisi|[[Ikoon: Athanasios Aleksandriast]] Athanasios Aleksandriast ehk Athanasios Suur (Ἀθανάσιος) (ladinapäraselt Athanasius; kasutatakse ka nimekuju Atanasius; umbes 295–298 Aleksandria – 2. mai 373 Aleksandria ) oli kreeka kirikuisa ja alates 328. aastast Egiptuse Aleksandria piiskop (Aleksandria patriarh; sellena Athanasios I ehk Athanasius I).
Tema juhtimisel loodi dogmaatiline ortodoksne õpetus, mis sai aluseks nii katoliku kui ka õigeusu kirikule. Ta oli arianismi vastane, keda juba eluajal hüüti kiriku sambaks (selle aunime sai ta Nazianzose Gregorioselt) ja ortodoksia isaks.
Athanasios on õigeusu kiriku pühak (Aleksandria piiskop Athanasios (Atanasius)), katoliku kiriku pühak ja Kiriku doktor ning kopti kiriku pühak.
Nimi
Nimi Athanasios tähendab kreeka keeles 'surematu'. Nime kasutatakse eesti keeles sageli läänekristluse traditsiooni järgi kujul Athanasius. Mattias Palli kasutab nimekuju Atanasius.
Athanasiose järgi on vene keelde tulnud eesnimi "Afanassi".
Kirikulooline taust
Athanasios elas 4. sajandil, mil kristlus oli muutunud Vana-Rooma olulisimaks usundiks.
Üks Athanasiose õpetajaid, Aleksandria piiskop Petros suri 311. aastal märtrina.
Aastal 313 andis Milano edikt kristlastele usuvabaduse.
Aastal 325 toimus esimene oikumeeniline kirikukogu, Nikaia I kirikukogu. Athanasios osales sellel piiskop Alexandrose sekretärina.
Kristliku ideoloogia ümber käis äge võitlus ja Athanasios pooldas arianismi tõrjumist. 4. sajandi esimesel poolel toimus kujunevas kirikus võitlus õpetuse peasuundade vahel. Väga populaarne oli Areiose õpetus (arianism). Ariaanid väitsid, et Jeesus oli lihtsalt inimene: ta ei olnud Jumal, aga tal oli täita jumalik ülesanne. Osa kirikuisadest eesotsas Athanasiosega leidis, et Jeesus pidi olema sama jumalik kui Jumal ise.
Sünniaeg
Athanasiose sünniaeg ei ole täpselt teada. Enamasti arvatakse, et ta sündis ajavahemikus 296–298, kuid on ka võimalik, et ta sündis alles 300. aasta paiku või siis 295. aasta paiku. Antiigileksikon annab sünniajaks 295. On teateid, et tema valimisel Aleksandria piiskopiks (328) ei olnud ta veel saanud 30-aastaseks, nagu oli nõutav, või esitas end vanemana, kui ta tegelikult oli. Kui see on tõsi, siis ei saanud ta sündida enne 298. aastat. Sel juhul on aga peetud vähetõenäoliseks, et ta oli 311. aastal surnud piiskop Petrose õpilane ja kirjutas juba 318. aastal teoloogilisi teoseid. Mõningate autorite arvates pidi ta neil põhjustel sündima koguni 293. aasta paiku.
Välimus ja oletused päritolu kohta
Athanasios oli pisut alla keskmist kasvu ja kõhetu, kuid hea kehaehitusega ja väga energiline. Tal oli ilusa kujuga pea, õhukesed punakaspruunid juuksed, väike, kuid tundlikult liikuv suu, kotkanina ning läbitungiv, kuid lahke pilk. Vastased nimetasid teda välimuse ning ka sapise sõjakuse tõttu homunculus 'eks. Välimuse põhjal on arvatud, et ta võis olla kopt.
Iseloom
Athanasios oli sõjakas, salvava huumoriga, karm ja järeleandmatu ning karmi enesedistsipliiniga. Ta oli kiire taibuga, hea vaistuga, sundimatu ja lahke käitumisega ning meeldiva jutuga. Ta oli alati julge.
Noorpõlv
Athanasios kasvas üles kristlikus perekonnas. Lapsena oli ta veel tunnistajaks kristlaste tagakiusamistele. Need tegid ta karmiks ja järeleandmatuks. Hea hariduse tõttu on arvatud, et perekond oli jõukas. Siiski võib see olla tingitud teda soosinud piiskop Aleksandrose hoolitsusest.
Athanasios sai suurepärase kreeka hariduse. Ta õppis grammatikat, retoorikat ja filosoofiat. Tema teostest ilmneb Platoni, Homerose, Aristotelese ja uusplatonismi hea tundmine. Aleksandrias õppis ta ka Piiblit sügavalt tundma. Athanasios olevat õppinud 311. aastal surnud Aleksandria piiskopi Petrose juures.
Nooruses lävis ta Egiptuse kõrbemunkadega, sealhulgas Antonios Suurega. Nendelt õppis ta enesedistsipliini ja vaoshoitust, mille pärast teda austasid ka vaenlased. Ka hiljem oli ta kõrbemunkadega heades suhetes ja leidis sageli nende juures pelgupaiga. Mõned autorid on Athanasiose lähedastes suhetes kõrbemunkadega kahelnud.
Juba enne arianismitüli puhkemist (318) või vähemalt enne 323. aastat kirjutas Athanasios raamatukesed "Paganate vastu" (ladina Contra Gentes) ja "Sõna lihakssaamisest" (Oratio de Incarnatione), milles ta näitab oma usu keskse elemendina Jumala inkarneerumist Jeesuses Kristuses ja seega Jumala kohalolu ajaloos. Nõnda on arusaadav, et ta nägi ariaanluses ähvardust kristluse põhiväidetele. Hieronymus võtab need kaks teost kokku nime all "Adversum Gentes Duo Libri" ('Kaks raamatut paganate vastu').
Umbes 319 hakkas preester Areios õpetama, et oli aeg, mil Jeesus Kristust veel olemas ei olnud, ning Jumal-Isa sünnitas või lõi ta alles hiljem.
Juba Aleksandrose 321. aasta entsüklika, milles arianism hukka mõisteti, oli stiili ja sisu järgi otsustades tõenäoliselt osaliselt Athanasiose kirjutatud.
Estonian Record Productions
Estonian Record Productions (lühendatult ERP) on Eesti muusikaproduktsiooniettevõte, mis alustas tegevust 2001. aastal.
Athanasios
Nikaia oikumeeniline kirikukogu
Athanasios saatis Nikaia esimesel kirikukogul (325) Aleksandrost diakonina. Athanasioselt pärinevad tänini säilinud teated Nikaia kirikukogust. Kuigi Athanasios oli kirikukogul viibinud teoloogidest kõige väljapaistvam, ei olnud tal kirikukogul kuigi suurt mõju. Kirikukogu raames toimunud nõupidamistest ta osa ei võtnud, küll aga polemiseeris ta mitteametlikel debattidel otsekoheselt ariaanide vastu. Hiljem kaitses ta kirikukogu seisukohti, oma ariaanidevastased tööd kirjutas ta aga 13 või 14 aastat hiljem.
Estonian Record Productions
Algul keskenduti peamiselt heliplaadistustele, hiljem lisandusid teised tegevusvaldkonnad: festivalide ja kontsertide korraldamine, muusikute vahendamine, muusika kirjastamine, muusikutele spetsialiseerunud reisiteenused. Alates firma asutamisest on selle kunstiline juht Peeter Vähi ja tegevdirektor Tiina Jokinen.
Athanasios
Tegevus Aleksandria patriarhina
pisi|300 px| Athanasiose kuju [[Catania katedraali ees]] 8. juunil 328 pühitseti Athanasios 17. aprillil surnud Aleksandrose järglasena Aleksandria patriarhiks. Athanasios valiti piiskopiks ühehäälselt, kuigi tal oli Egiptuse kirikus vastaseid. Vastuseisu põhjustas suurelt jaolt Athanasiose otsustav ariaanlusevastasus. Varsti hakkasid ariaanide juhid tema kohta kuulujutte levitama. Ta türanniseerivat kirikut. Samuti olevat Athanasios meletiaanide (Lykopolise Meletiose pooldajate) piiskopi Arseniose tapnud ja tema käe ära lõiganud, et kasutada seda maagilistes rituaalides. Selle tõenduseks näidati ühel kirikukogul Tüüroses kuivatatud inimkätt. Athanasiosel õnnestus aga samal kirikukogul esitleda väidetavalt mõrvatud piiskoppi, kes oli elus ja terve.
Estonian Record Productions
Heliplaadid
Olulisematest salvestistest vääriksid nimetamist 11 CD-st koosnev juubelikogumik „Estonia – 100”, mastaapne plaadiseeria "Great Maestros", duubel-CD-d „100 Years of Estonian Symphony” ja Eino Tambergi ooper „Cyrano de Bergerac”, neljast plaadist koosnev Vivaldi-seeria, Peeter Vähi „Maria Magdalena”, Arvo Pärt „Vater unser”, Arvo Pärt „Pilgrim's Song” ; DVD-d „Paavo Järvi conducts EUYO at Glasperlenspiel”, Peeter Vähi „In the Mystical Land of Kaydara”, Eduard Tubin „Kratt” ja „Wallenberg. An Opera by Erkki-Sven Tüür”, Tallinna Kammerorkestri LP „A Chant of Bamboo”, arvukad Hortus Musicuse heliplaadid. ERP on teinud muusikasalvestisi mitmetele telesaadetele ja filmidele, sealhulgas näiteks maailmas palju kõmu tekitanud linateosele „Perfume: The Story of a Murderer” („Parfüüm: ühe mõrvari lugu”, 2006) ja teleseriaalile „The New Pope”.
Athanasios
Tegevus Aleksandria patriarhina
Kui Athanasios uute süüdistuste ja laimu ajendil 334 Kaisareasse sinodile kutsuti, siis ta sinna ei läinud, vaid veenis Constantinus I kirjalikult nende süüdistuste alusetuses. Tema vastased aga ütlesid keisrile, et Athanasios on rahurikkuja ja tuleb seepärast kõrvaldada. Constantinus I nõustus Athanasiose "personaalküsimuse" arutamisega sinodil enne hauakiriku sissepühitsemist Jeruusalemmas. Ta tegi Athanasiosele ettepaneku ilmuda kirikukogule Tüürosesse, kui ta ei taha, et ta sinna väevõimuga tuuakse. Athanasios asuski 11. juulil 335 Aleksandriast Tüürose poole teele. Teda süüdistasid Meletiose pooldajad ja tema üle mõistsid kohut Eusebiose pooldajad. Et sinodil pöördus asi Athanasiose kahjuks, lahkus ta salaja Tüürosest ning sõitis Konstantinoopolisse, et keiser talle õiguse annaks. Ka kirikukogust osavõtjad suundusid Konstantinoopolisse, kus nad oma nõupidamisi jätkasid ning otsustasid Areiose kirikusse tagasi võtta. Athanasios jõudis Konstantinoopolisse 30. oktoobril. Tema palvel kutsus Constantinus I kirikukogust osavõtjad liikmed õukonda. Kohale ilmusid Eusebios Nikomeediast, Eusebios Kaisareast, Theognos Nikaiast, Patrophilos Skyrhopolisest ning õhtumaa ariaanid Ursacius Singinduumist ja Valens Mursast. Nad süüdistasid Athanasiost poliitilistes salasepitsustes. Eusebios Nikomeediast nimetas Athanasiost ohtlikuks fanaatikuks, kellel on nii suur mõjuvõim, et ta on suuteline Egiptusest tulevad viljalaevad peatama. Et Konstantinoopol ja Rooma sõltusid Egiptuse viljast, tabas see hoiatus Constantinuse tundlikku kohta. 335. aasta lõpus pagendas keiser Athanasiose ilma ülekuulamiseta Augusta Treverorumisse (praegune Trier).
Estonian Record Productions
Muusikafestivalid
ERP korraldab regulaarselt kahte muusikaüritust: Ida muusika festivali „Orient” ja koostöös Tartu linnaga festivali „Klaaspärlimäng” / „Glasperlenspiel”. Kuigi mõlema festivali koduks on Eesti, toimub märkimisväärne hulk kontserte Lätis, Soomes ja Rootsis, kuni aastani 2021 ka Moskvas ja Peterburis.
"Orient" on Baltimaade esimene ja seni ainus festival, mis on pühendunud üksnes Aasia muusikale. Keskendutakse folkloorsele ja sakraalsele muusikale, samuti traditsioonilisele klassikale. Festivali kontsertidel on esinenud Ida muusika väljapaistvaimad esindajad nagu India bambusflöödimängija Hariprasad Chaurasia, sitaristid Ravi ja Anoushka Shankar, Jaapani hiigeltrummide ansambel Kodô, Pekingi Ooper, Kitaro, Tuva kurgulau ansambel Huun-Huur-Tu, Gyuto ja Gyume Tiibeti Buddha-mungad, Türgi löökpillimängija Burhan Öçal, Armeenia dudukist Jivan Gasparyan, Aserbaidžaani mugaami-laulja Alim Qasimov.
Igasuvine „Klaaspärlimäng” on inspireeritud Hermann Hesse samanimelise romaani ainestikust, mistõttu püütakse muusikat vaadelda ning presenteerida ebatavalisest vaatenurgast, mõnikord seotuna kirjandusliku, religioosse, filosoofilis-esteetilise või mõne muu taustaga. Neid püüdlusi illustreerivad kontsertide pealkirjad: „Nietzsche contra Wagner”, „Mozart & Salieri”, „Heliloojate ajastu lõpp”, „Jungle Book of Baroque”, „Da Vinci kood”, „Carmina Burana Speciale”, „Vabamüürlik muusika”. Klaaspärlimängul on üles astunud Austraalia Kammerorkester, Covent Gardeni kammerorkester, West-Deutsche Rundfunki Sümfooniaorkester, Kremerata Baltica, Tokyo Filharmoonia Koor, Gidon Kremer, Vadim Repin, Christoph Eschenbach jt, samuti enamik Eesti juhtivaid muusikuid.
Tegevus artistiagentuurina
ERP esindab interpreete täielikult või osaliselt (kas teatud maades või kaasagentuurina) kahes valdkonnas – klassikalises ja etnomuusikas. ERPi nimekirja kuuluvad Klaaspärlimäng Sinfonietta, kitarrist Rémi Boucher, dirigendid Neeme Järvi, Andres Mustonen, pianist Age Juurikas, segakoor „Latvija”, kammerorkester „Kremerata Baltica”, Tuva Kurgulaulukoor ja Rahvusorkester, Jaapani löökpilliansambel Kodô.
Teledokid
Koostöös ETV ja teleproduktsioonifirmaga Osakond on valminud: 16-osaline sari „Siiditeel”, 10-osaline sari „Arktikast Antarktikasse”, 16-osaline sari „Saladuslik Aafrika”, 14-osaline sari „Ürgne maa Siber” ja 6-osaline sari „Salapärased saared Vaikses ookeanis”.
Athanasios
Tegevus Aleksandria patriarhina
Pärast Constantinuse surma (22. mail 337) otsustasid tema kolm poega, et arvukad arianismitüli tõttu pagendatud piiskopid võivad tagasi pöörduda. 23. novembril 337 naasis Athanasios Aleksandriasse.
339. aasta algul tagandati Athanasios ühe Antiookia sinodi otsusega ning Aleksandria piiskopiks pühitseti kapadooklane Gregorios Aleksandriast. 18. märtsil saabus Aleksandriasse Egiptuse eksarh ning andis teada, et keiserliku dekreedi alusel on Athanasiose järglaseks määratud Gregorios. Järgmisel ööl Athanasios, keda jälitati, põgenes. Samal ajal põles Theonase kirik. Nelja päeva pärast asus Gregorios sõjaväe kaitse all Aleksandriasse. Rahutused ja parteidevaheline võitlus jätkusid. Kui Athanasios linna lähedal asuvas naaberkirikus oma elu pärast kartma hakkas, sõitis ta Rooma. Mõne aja pärast jõudsid sinna ka teised pagendatud Nikaia kirikukogu pooldajad, sealhulgas Markellos Ankyrast. Nii kisti arianismitülisse ka läänekirik, mis asus otsustavalt Athanasiose poolele. Sellest ajast pärinevad tema head suhted paavst Julius I ja Rooma vaimulikkonnaga.
Sügisel 340 mõistis Julius I kokku kutsutud Rooma kirikukogu Athanasiose ja Markellose kõigis süüdistustes õigeks ning kuulutas tema tagandamise õigusvastaseks. Kirikukogu ülesandel teatas paavst sellest idakirikule. Constantinus I alustatud ja Constantiuse lõpetatud Antiookia kuldbasiilika sissepühitsemise puhul oli Antiookias suvel 341 koos kirikukogu, mis mõistis Markellose õpetuse hukka ning asendas Nikaia usutunnistuse kolme erineva vormeliga, mis vältisid nii vormelit "Isaga üheloomuseline" kui ka ariaanlikke vormeleid. Uuel kirikukogul sügisel 341 lepiti kokku neljandas Antiookia vormelis.
Arianismile lähedal seisnud Constantinus II langes 340 sõjas Constansiga. Nüüd valitses Constans kogu Õhtumaad. Ta kutsus hilissügisel 342 Athanasiose enda juurde Mediolanumisse (praegu Milano) ning teatas talle, et mõningate piiskoppide palvel on ta kutsunud oma venda üles kutsuma kokku üleriigilise sinodi. Et Constantiusel oli parajasti venna toetust tarvis, täitis ta Constansi soovi. Athanasios jäi Mediolanumisse, kuni Constans laskis tal pärast oma Britannia sõjakäiku suvel 343 Trieri tulla. Sealt sõitis Athanasius koos Córdoba Hosiusega Sardicasse ehk Serdicasse (praegune Sofia), kus kirikukogu hilissügisel 343 (on oletatud ka 342. aastat) kokku tuli. Umbes 80 Eusebiose pooldajat Hommikumaalt nõudsid umbes 90 või 100 Õhtumaa piiskopilt ning nende poole hoidvatelt samaolemuslikkust pooldavatelt hommikumaalastelt kohalviibivate pagendatud piiskoppide Athanasiose, Ankyra Markellose ja Gaza Asklepase väljaheitmist sinodilt. Kui sellest keelduti, eraldusid Eusebiose pooldajad eraldi kirikukogule. Pärast uut uurimist kuulutas enamuskirikukogu Athanasiose, Markellose ja Asklepase süütuteks ning nende järglased usurpaatoriteks. Kumbki pool pani teise kirikuvande alla. Nii oli ida- ja läänekiriku vaheline osadus katkenud. Constantiuse katse Eusebiose pooldajate kirikukogu otsuseid Hommikumaal väevõimuga ellu viia soikus, sest päevakorras oli sõda Pärsiaga. Gregorios Aleksandriast suri 26. juunil 345. Nüüd lubas Constantius Athanasiosel pagendusest naasta. 22. oktoobril 346 saabus Athanasios Aleksandriasse. Rahvas võttis ta vaimustusega vastu. Isegi arvukad kõrbemungad tulid teda tervitama. Nõnda ilmne toetus võimaldas Athanasiosel umbes kümneks aastaks Aleksandriasse jääda.
Pärast Constansi surma (350) sai ainuvalitsejaks ariaan Constantius ning algas ariaanidepoolne tugev surve. Eusebiose pooldajad esitasid teisel Sirmiumi kirikukogul üldsõnalise usutunnistuse, nn esimese Sirmiumi vormeli, mis pidi asendama Nikaia usutunnistust. See oli kooskõlas 341. aasta Antiookia kirikukogu usutunnistusega. Õukonnapiiskoppide Ursaciuse ja Valensi algatusel muutus keisri ariaanlik poliitika agressiivseks. Arles'i kirikukogul 353 ja eriti Milano kirikukogul 355, kus osales üle kolmesaja läänekiriku piiskopi ja vähesed idakiriku piiskopid, nõudis Constantius õhtumaa piiskoppidelt Athanasiose hukkamõistmist ja Nikaia usutunnistusest loobumist, 351. aasta esimese Sirmiumi vormeli tunnustamist ning osaduse taastamist idakirikuga. Keiser pani end maksma. Tõrkujad (sealhulgas Eusebius Vercellist, Lucifer Calarisest, Dionysius Milanost, Liberius Roomast, Hilarius Poitiers'st ja Paulinus Trierist) pagendati.
Suvel 355 saabus Aleksandriasse Athanasiose kukutamist ette valmistama riigikantselei ametnik, kes aga nelja kuu pärast linnast lahkus, sest ta nägi, kui ustavalt rahvas oma piiskopi poole hoidis, ega julgenud seetõttu midagi ette võtta. Egiptuse sõjaväehalduse ülemale, kes jaanuaris 356 Aleksandriasse ilmus, kuulutas Athanasios, et ta kuuletub üksnes kirjalikule väljasaatmiskäsule. 9. veebruaril 356 tungis koguöise teenistuse ajal sõjavägi Theonase kirikusse. Järgnes möll ja verevalamine. Tunglemises õnnestus Athanasiosel vahistamisest pääseda ning ta põgenes Egiptuse kõrbemunkade juurde. 24. veebruaril 357 astus Athanasiose järglasena Aleksandrias ametisse kapadooklane Georgios.
Teise partei moodustasid homoiousiaanid, suur osa origeneslikust keskparteist. Seda juhtis Basileios Ankyrast, kes esitas 358 Ankyra kirikukogul vormeli, et Jumal-Poeg on "olemuselt isa sarnane". Kolmas partei oli homoilased, õukonnapartei Ursaciuse ja Valensi juhtimisel. Aastal 357 kolmandal Sirmiumi kirikukogul vältisid nad nn teises Sirmiumi vormelis "ebapiibellikke väljendeid" "olemuselt üks" ja "olemuselt võrdne" ning jäid kindlaks Poja allutatusele Isale. Mais 359 leppisid homoilased ja homoiousiaanid V Sirmiumi kirikukogul keisri juuresolekul kokku nn neljandas Sirmiumi vormelis, mis nimetas Poega "Isa sarnaseks Pühakirja järgi" ning lõpuks kordas: "igas suhtes Isa sarnane".
Constantius kutsus 359 kokku kaks eraldi kirikukogu, Õhtumaa kirikukogu Riminisse (Ariminumisse) Itaalias, Hommikumaa kirikukogu Seleukiasse Isaurias. Kumbki kirikukogu pidi toimuma omaette ning hiljem pidi kumbki neist saatma Konstantinoopoli õukonda kümme saadikut, et Õhtumaa ja Hommikumaa kirik omavahel kokkuleppele jõuaksid.
Mais 359 tuli kokku Õhtumaa kirikukogu. Kohal oli kolm-nelisada piiskoppi, sealhulgas umbes 80 ariaani. Enamus kuulutas end Nikaia kirikukogu pooldajateks ning 21. juulil pandi Valens ja Ursacius kirikuvande alla. Keisri juurde läkitati kümme saadikut ning paluti lubada kirikukogul laiali minna. Ka vastaspartei saatis oma saadikud Konstantinoopolisse. Constantius teatas kirikukogule, et saadikud peavad teda Adrianoopolis ootama, sest "sõjaliste ettevõtmiste tõttu" ei saa ta neid praegu vastu võtta. Kirikukogu liikmetel, kes kordasid laialiminekupalvet, käskis keiser Riminisse jääda. Vahepeal leppisid enamuse saadikud vähemuse saadikutega kokku ja võtsid läbirääkimistel Nikaias Traakias 10. oktoobril vastu Valensi poolt muudetud neljanda Sirmiumi vormeli: fraas "igas suhtes" tõmmati maha.