cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Germanwingsi lend 9525
Õnnetus
pisi|Altitude chart (m) Lennuk saavutas valitud kõrguse (12 000 m) ja kiiruse (800 km/h) kell 10:27 CET. Kolm minutit hiljem suurendas õhusõiduk kiirust ning saavutas 20 sekundiga 954 km/h. Tuginedes BEA andmetele, kinnitasid piloodid kell 10:30 Prantsuse lennujuhtimiskeskusest saadud juhiseid. Kell 10:31 CET ületas lennuk Prantsusmaa ranniku Touloni lähedal ning tegi väikese kursiparanduse. Kell 10:31 CET lahkus lennuk oma lennukõrguselt ning alustas lennujuhtidega kooskõlastamata laskumist. Keskmine laskumiskiirus oli 17,8 meetrit sekundis. Prantsuse lennujuhtide katsed piloote raadio teel kätte saada ebaõnnestusid. Radarikontakt kadus kell 10:41 CET, kui lennuk lendas 2100 meetri kõrgusel. Lennuk purunes Prads-Haute-Bléone'i piirkonnas, Nice'ist 100 kilomeetrit loodes. Kõik pardalolnud hukkusid.
Päästetööd
Esimesed kopterid said õnnetuspaiga lähedal maanduda alles pärastlõunal. Õhtul saabus politseilt ametlik kinnitus, et õnnetuses kedagi ellu ei jäänud. Varem oli meedias liikunud teateid, et päästjad leidsid õnnetuspaigast ühe ellujäänu. Õhtul leiti ka üks lennuki must kast.
Ööseks kutsuti kopterid ja päästjad mägedest ära, õnnetuspaika jäi valvesse rühm politseinikke. .
Reisijad ja meeskond
Alguses teatati, et enamik reisijaid olid sakslased, kuid Hispaania valitsus teatas, et õnnetuslennuki pardal oli vähemalt 45 hispaanlast ning ilmselt mõned türklased. Germanwings teatas, et pardal võis olla veel 67 sakslast, sealhulgas 16 õpilast ning kaks õpetajat Joseph-König-Gümnaasiumist (de) Halternis teel koju õpilasvahetusest Giola Instituudist Llinars del Vallès's.
Esialgsete aruannete järgi oli lennukis 146 inimest, hiljem kinnitati, et oli 144 reisijat ja 6 meeskonnaliiget. Lennukis oli türklasi, prantslasi, sakslasi ja hispaanlasi. Pardal oli kaks imikut. Germanwingsi pressiesindaja teatas, et lennuki kaptenil Patrick Sonderheimeril oli 10-aastane lendamiskogemus Lufthansas ja Germanwingsis. Germanwingsi emaettevõtte Lufthansa teatel oli kaaspiloot Andreas Lubitz algaja, kellel oli vaid 630 lennutundi ja kes oli lennuettevõttes töötanud 2013. aasta septembrist.
Reageering
Prantsusmaa president François Hollande tegi avalduse: "Õnnetuse tingimused, mis ei ole veel välja selgitatud, panevad meid arvama, et ellujäänuid pole." Ta nimetas õnnetust tragöödiaks ning kutsus üles näitama solidaarsust. Prantsuse peaminister Manuel Valls ütles, et ta oli saatnud siseminister Bernard Cazeneuve'i sündmuskohale ja andnud ülesande kaas-juhtida juhtumit. Hollande ütles, et ta arutab juhtunut peatselt Angela Merkeliga.
Angela Merkel teatas, et külastab õnnetuspaika kolmapäeval.
Õnnetuse uurimine
Lennuõnnetuse uurimise eest vastutavad Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civile (BEA) ja Saksa Föderaalne lennukiõnnetuste juurdlusbüroo (BFU).
Prantsuse siseminister kinnitas, et üks mustadest kastidest on leitud. Päev pärast õnnetust leiti ka teine must kast. Mõlemad olid rängalt kannatada saanud, kokpiti helisalvesti oli suurte kahjustustega ja lennuandmete salvesti mälukiip oli kadunud.
Pärast helisalvestise kuulamist sai uurimise peamiseks versiooniks piloodi enesetapp, sest kabiini helisalvestise kuulamisel oli kuulda, kuidas kapten kokpitist lahkus ja kui ta naasta soovis, siis piloot takistas seda ja kapteni ja ülejäänud meeskonna hõigetele ja uksele tagumisele ei reageerinud. Saksa ajalehe Bild andmetel üritas kapten kabiini ust kirvega maha murda, et lennuk ja reisijad päästa, aga uks oli liiga hästi soomustatud. Reisijate karjeid oli kuulda viimastel sekunditel enne lennuki purunemist.
Märkused
Kahel reisijal oli kaks kodakondsust: Saksa ning Bosnia ja Hertsegoviina. Ühel väikelapsel oli kolm kodakondsust: Hispaania, Poola ja Suurbritannia. Ühel reisijal oli kaks kodakondsust: Mehhiko ja Hispaania.
Akulaadur
Akulaadur ehk akulaadija on elektri- või elektroonikaseade elektriakumulaatorite laadimiseks, s.t neisse elektrienergia salvestamiseks akutüübile sobivas töörežiimis. Laadimiseks juhitakse akust läbi alalisvoolu, mis on suunalt vastupidine tühjendusvoolule. Laadimise käigus muundub akut läbiv alalisvool keemiliseks energiaks, mis salvestub aku plaatides.
Laadimisvoolu allikad
Laadimiseks vajalik elektrienergia saadakse enamasti vahelduvvoolu-elektrivõrgust, näiteks toiteadapteri kaudu. Erijuhtudel võib energiaallikaks olla ka päikesepatarei või alalispingemuundur. Kui elektritarvitisse (peamiselt mobiilseadmesse) on laadimislülitus sisse ehitatud, siis on võimalik laadimisvoolu saada ka mõne elektroonikaseadme USB-liidesest.
Üldine ehitus
Vooluvõrgust toidetava laaduri peamised elemendid on järgmised:
Lihtsaim laadur koosneb pinget madaldavast trafost, alaldusdioodidest ja voolu piiravast eeltakistist. See takisti määrab kindlaks püsiva laadimisvoolu, mille väärtus amprites on enamasti 1/10 laetava aku eeldatava mahutavuse arvväärtusest ampertundides. Näiteks silindrilise AA-suuruses aku (nimimahutavus kuni 3 Ah ehk 3000 mAh) laaduri laadimisvool võib olla kuni 0,3 A ja laadimiseks kulub siis 10–15 tundi. Niisugune laadur sobib nikkel-metallhüdriidakude laadimiseks, kusjuures on võimalik nii teatav ala- kui ka ülelaadimine.
pisi|275px|NiMH-akude elektrooniline laadur Nüüdisaegsetes laadurites toimub toitepinge muundamine elektrooniliselt, samuti juhib laadimise kulgu spetsiaalne elektroonikalülitus või kontroller. Niisugused laadurid tagavad ka kiirlaadimisel (1–3 tundi) iga üksiku aku optimaalse laadimisrežiimi ja automaatse väljalülitamise, kui aku pinge saavutab ettenähtud väärtuse või aku temperatuur ulatub lubatava piirini.
Liitiumakude laadimisest
Liitiumioon- ja liitiumpolümeerakude eluea seisukohalt on ohtlik nii ülelaadimine kui ka sügav tühjendamine, seepärast vajavad nad spetsiaalseid liitelülitusi, mis reguleerivad laadimisvoolu ja -kestust selle järgi, kuidas aku pinge laadimise käigus muutub. Niisugused lülitused on osaliselt igasse liitiumakusse (-patareisse) või/ja toidetavasse seadmesse kontrollerina sisse ehitatud. Laadimiseks vajab akupatarei siis sobiva pinge ja võimsusega toiteadapterit. Toodetakse siiski ka laadureid mõnda tüüpi liitiumakude ja -patareide eraldi laadimiseks.
pisi|275px|Juhtmevaba laaduri alusplaadis paiknev primaarmähis (Primary coil) indutseerib elektrivoolu laaditava seadme sekundaarmähises (Secondary coil)
Juhtmevaba laadimine
Juhtmevaba laadimise korral kandub energia laaditavale seadmele üle elektromagnetilise induktsiooni teel, seega samal induktiivsidestuse põhimõttel kui trafos primaarmähiselt sekundaarmähisele, kusjuures need mähised on teatavasti teineteisest galvaaniliselt eraldatud.
Primaarmähis paikneb lamedas laadimisaluses ja sekundaarmähis laaditavas seadmes. Selleks et energia kanduks üle tõhusalt, peavad mähised asetsema võimalikult lähestikku. Seepärast kasutatakse õhukesi lamemähiseid. Samal eesmärgil moodustatakse primaar- ja sekundaarpoolel resonantsvõnkeringid, kasutatakse piisavalt kõrge sagedusega toitevoolu ja spetsiaalset juhtimiselektroonikat. Nii on võimalik rahuldava kasuteguri juures näiteks mobiiltelefoni akule kiirlaadimisel üle kanda kuni 15-vatist võimsust.
Niisiis laadimisjuhet ei vaja laaditav seade, küll aga laadimisalus, mis saab toitevoolu kaabli kaudu aluse enda toiteadapterist või telefonilaadijast. Täielikku juhtme- ja liikumisvabadust võimaldab Qi-funktsiooniga akupank.
Juhtmevaba laadimise standardi Qi avaldas Wireless Power Consortium 2010. aastal.
pisi|275px|Autoaku laadur krokodillnäpitsate ja 16 A võrgupistikuga
Autoakude laadurid
Autode ja muude sisepõlemismootoriga seadmete pliiakude laaduritel on enamasti ka nn käivitusabi funktsioon. Niisugune laadija võimaldab lisaks osalisele või täielikule laadimisele ka tühja aku korral otsekohe mootorit käivitada. Seade võib anda kuni 400 ampri tugevust käivituvoolu.
Erastvere mõis
pisi|Erastvere mõisa peahoone Erastvere mõis (saksa keeles Errestfer) oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal.
Erastvere mõisa on esimest korda mainitud 1452. aastal, kui Johann Soye ostis mõisa Tartu piiskopilt. 1657. aastal läks mõis Ungern-Sternbergide valdusse. Viimane omanik enne 1919. aasta mõisade võõrandamist oli parun Gerhard von Ungern-Sternberg. (1882–1946).
2005. aastal pühitseti kalmistul uus kabel, mille ehituseks andis raha viimase paruni, Gerhard von Ungern-Sternberg Saksamaal elav poeg Gerd Ungern-Stenberg.
1926. aastal avati mõisas vanadekodu, kuhu juba siis paigutati psüühikahäiretega isikuid. Härrastemaja lammutati 1972. aastal ja 1976. aastal avati hooldekodu uus kahekorruseline peamaja. Erastvere Hooldekodus on ligi 200 kroonilise psüühikahäire ja vaimse puudega inimest üle Eesti. Hooldekodu juhatajana töötas 1996-2009 psühhiaater Rein Suija.
Ekstreemum
pisi|Funktsiooni cos(3πx)/x graafik (kui 0,1 ≤ x ≤1,1) ning lokaalne ja globaalne maksimum ja miinimum
Ekstreemum (algallikas on ladina sõna extremum 'äär, piir') ehk ekstremaalväärtus on funktsiooni maksimum või miinimum mingis etteantud vahemikus (lokaalne ekstreemum), või terves funktsiooni määramispiirkonnas (globaalne ekstreemum).
Ekstreemumi mõiste võttis 1879. aastal kasutusele saksa matemaatik Paul Du Bois-Reymond.
Georg Veting
Georg Veting (22. märts 1919 Narva – 16. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti laulja (tenor).
Hakkas koorides laulma enne II maailmasõda. Teise maailmasõja aastatel laulis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite segakooris. Pärast sõda õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis.
Ta oli RAM-i ja meeskvarteti RAM-1 asutajaliige ja laulja.
Viru tänav (Rakvere)
Viru tänav on tänav Rakveres Õpetaja Heinamaa linnaosas.
Viru tänav on 747 meetri pikkune. See paikneb Vabaduse ja Saueaugu tänava vahel, ristudes ka Vee ja Karja tänavaga. Tänava lõunapoolne ots on tupiktee, mis ulatub Lepiku linnaossa, ristudes Oru tänavaga.
Eelmisel sajandivahetusel kandis tänav Kapsa tänava nime, sest tänavast ida poole jääval maa-alal kuni Vabaduse (tolleaegse nimega Suur-Põllu) tänavani asusid Rakvere garnisoni sõdurite kapsapõllud. 1930. aastatel ajakohastas linnavalitsus tänava nime Viru tänavaks.
Aadressil Viru 19 elas aastatel 1918–1938 väikeses puitelamus kirjanik Jakob Liiv. Ta oli aastatel 1919–1921 Rakvere linnapea ning 1930-ndate teisel poolel Rakvere teatrimaja ehitamise eestvõtja.
Türi-Alliku Lasteaed
Türi-Alliku Lasteaed on Türi Lasteaia koosseisu kuuluv lasteaed Türil-Allikul aadressil Keskuse, Türi-Alliku küla. Türi Lasteaia ühe õppekohana tegutseb lasteaed alates 2015. aastast.
Türi-Alliku lasteaed asub 1979. aastal valminud majas, mis oli ehitatud Kirna kolhoosi kontorihooneks. 2. septembril 1995 avati kontorihoone ruumides lasteaed. Majas tegutses kaks rühma: noorem ja vanem aiarühm. 2014. aastal avati senise raamatukogu ruumides neljas rühm ja kogu maja sai lasteaia käsutusse. Enne 2014. aastat tegutses samas hoones ka Türi-Alliku Raamatukogu.
Rikkusemaks
pisi|Rikkusemaksust laekuv tulu suhtes riigi SKP-sse. Rikkusemaksu (inglise keeles wealth tax, capital tax või equity tax) objektiks on füüsilise isiku vara. Lääne-Euroopa riikides maksustatakse füüsilise isiku varade koguväärtust, s.h sularaha (pangaarvel, aasta keskmises väärtuses), pangahoiused, kinnisvara, kindlustus- ja pensionifondides, usaldusfondidesse jms investeerimisüksustesse paigutatud vara. Kui isiku võlad ja liisitud varad arvestatakse tema valduses olevate varade väärtusest maha, siis nimetatakse maksu lõpliku rikkuse või netovaramaksuks (Net Wealt tax). Kui 1990. aastatel kehtis rikkusemaks 12, siis aastal 2017 koguti seda veel vaid 4 OECD riigis. Oxfami andmetel laekub kogu maailma maksutuludest vaid 4% rikkusemaksudest.
Rikkusemaksu poolt
Rikkusemaksu poolt on esitatud eri allikates järgmisi väiteid:
Rikkusemaksu vastu
Rikkusemaksu on kritiseeritud ja leitud, et see on ebaõiglane, kuna:
Rikkusemaksu rakendused
Varaseimad teated ühekordsete varamaksu kehtestamisest pärinevad Antiik-Kreeka ja Rooma Vabariigi aegadest, kus nendest kogutud vahenditega finantseeriti sõjakäike. Sõjalise edu korral maksti summad koos preemiaga tagasi.
Saksa vabalinnades koguti rikkusemaksu koguti juba keskajal, kuid kogurikkust koormav maks kehtestati Preisimaal 1893. aastal. Maksustamise objektiks oli maksumaksja netovara miinus võlgade kogusumma. Rikkuse hulka arvati kinnisvara, säästud, väärtpaberid, elukindlustuse fond ja materiaalne vara s.h mootorsõidukid, majapidamistarbed ja kunstiteosed. Maksuvaba summa oli suurusjärgus, mis vastab 60 000 eurole. Maks kogumine lõpetati 1997. aastal.
Prantsusmaal kehtestati 1945. aasta rahvusliku solidaarsuse maks. 1982. aastal asendati see rikkusemaksuga eraisikute varale. Peaminister Jacques Chirac peatas selle kogumise aastatel 1987. aastal. 1989. aastal kehtestati Solidaarsusmaks rikkusele. President François Hollande suurendas 2012. aastal selle maksumäärasid, mistõttu palju superrikkaid kolis Belgia või Šveitsi prantsuskeelsetele aladele. Rkkusemaksu tuli tasuda kui varade kogusumma on suurem kui 800 000 eurot ja maksumäär varieerus vahemikus 0,55–2,4%. 2007. aastal laekus sellest maksust 4,07 miljardit eurot. President Emmanuel Macron asendas rikkusemaksu 2017. aastal seaduseelnõuga kinnisvara rikkusemaksuga, lisaks maksustataks eraldi veel luksuskaupu nagu jahid jms varad. See muudatus suurendas Prantsusmaa rikkaimate inimestele tulusid 1,2 miljoni euro võrra.
Madalmaades kehtestati rikkusemaks 1964. aastal maksumääraga 0,7%. kuna maksu kehtestamine tekitas laialdaselt sotsiaalset vastupanu, siis tehti sellesse märkimisväärseid soodustusi (mahaarvamised äri- ja pensionivaradest), oma elukoha väärtusest maksustati vaid 60% osa. 2001. aastal tühistati rikkusemaks ja asendati see erilise riikliku 1,2% „tuluvaramaksuga“ (vermogensrendementheffing), mis koormab kinnisvara ja mida makstakse selle väärtusest lähtudes. KOV eelarvesse peavad kinnisvaraomanikud maksma veel teist kinnisvaramaksu (onroerendezaakbelasting). Võrreldes varasemaga kasvasid nendest laekuvad maksutulud.
Itaalias makstakse rikkusemaksu vaid välismaal asuvatelt varadelt: IVIE-ga maksustatakse välismaal asuvat kinnisvara ostu või turuväärtusest lähtudes 0,76%, kusjuures antud riigis tasutud maa- või kinnisvaramaksu summa võib maksukohustusest maha arvata. Teine maks IVAFE koormab välismaal asuvat finantsvara 0,15% maksumääraga, kusjuures maksustamise objektiks on ka pensionifondi varad.
Soomes hakati rikkusemaksu koguma 1919. aastal ning seda koguti 2005. aastani. Maksuobjektide nimekiri varieerus aastate lõikes, kuid see hõlmas maad ja kinnisvara, väärtpabereid ja võlakirju ning ettevõtluses kasutatavat vara. Maksukohustus algas 250 000 eurost (maksukohustuslasi oli u 40 000 isikut), sellest vähem omavad tasusid igal aastal 80 eurot. Maksumäär oli progresseeruva määraga vahemikus 0,5–2,5%. Aastatel 2000–2004 laekus sellest riigieelarvesse 130–140 miljonit eurot. Rikkusemaksust loobumist põhjendati dividendide kahekordsele maksustamisele üleminekuga ja vajadusega salastada isikute rikkust käsitlevad andmed.
Rikkusemaksu kogutakse veel Argentinas (0,75%), Hispaanias (kuni 300 000 eurot maksuvaba, üle selle olevat rikkust maksustatakse vahemikus 0,2–3,5%, erisused tulenevad maksustatavast summast ja regioonist), Lichtensteinis (0,07%), Norras (0,9–11%), Šveitsis (kantoni tasandil), Indias (maksustatakse mittetootlikku vara nagu sõidukid ja ehted ning mitterenditavat vara) ja Jaapanis (kohaliku maksuna, mis maksustab kinnisvara ja ettevõtte põhivara). Ungaris kehtestati rikkusemaks 2010. aastal (objektiks on kinnisvara ja luksusesemed), kuid selle rakendamist takistavad kohtuvaidlused. Samasugune seis on Brasiilias, kus maksuseadus võeti vastu 2014. aastal, kuid kohtuvaidluste tõttu pole õnnestunud seda kehtestada.
Rikkusemaksu kogumine lõpetati Jaapanis 1950. aastal, Itaalias 1992, Austrias 1994, Itaalias 1995, Taanis 1997, Iirimaal 1997, Soomes 2005, Islandil 2005 ja Rootsis 1947.–2007. aastal, Madalmaades 1964–2001, Hispaanias 2008, kuid kehtestati uuesti 2011. aastal ja Kreekas 2009. aastal. Luksemburgis tühistati füüsilise isiku rikkusemaks 2005. aastal, kuid omavahendite maks ettevõtetele (Net Worth tax) kehtib endiselt.
Entomoloogiline võrk
pisi Entomoloogiline võrk ehk liblikavõrk on püügivahend putukate, eriti lendavate putukate püüdmiseks.
Kirjandus
Voore, V. 1961. Zooloogilisi ekskursioone. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, lk. 16–18.
Samblikuained
Samblikuained on sekundaarsed metaboliidid, mida sambliku seenkomponent toodab fotobiondi fotosünteesitud süsivesikutest.
Kõigile organismidele iseloomulike valkude, rasvade, süsivesikute, aminohapete ja nukleiinhapete kõrval tekivad samblikes veel nn sekundaarsed ainevahetussaadused, mis on saanud üldnimetuse samblikuained.
Kirjeldus
Keemilise ehituse ja omaduste poolest on samblikuained väga mitmekesine kogum. Nende hulgas leidub pika ahelaga rasvhappeid ja estreid, fenoolseid karboksüülhappe derivaate, sealhulgas depsiide ja depsidoone, usniinhappeid, ksantoone ja antrakinoone. Samblikuhappeid on teada üle 80, esimesena eraldati ja määrati lekanoorhape 1913. aastal. Enamasti on need nõrgad fenoolhapped. Neid saab määrata värvusreaktsioonide, fluorestsentsi ja kromatograafiliste meetoditega. Samblikuhapetel on tähtis roll samblike sisemusse pääseva valguse lainepikkuse reguleerimisel. Tänu sellele on samblikud võimelised fotosünteesima temperatuurivahemikus 4–70 °C.
Samblikuainete biosüntees on väga keeruline ja see võib toimuda kolme erinevat rada mööda. Tähtsaim neist, mis annab enamiku samblikuainetena tuntud ühendeist, on atsetaat-polümalonaatrada. Praeguseks tuntakse ligi 500 samblikuainet. Neist sadakond on teada ainult samblikest, teistest organismidest pole samasuguseid aineid leitud. Neid nimetatakse spetsiifilisteks samblikuaineteks. Samblikuained on valdavalt vees halvasti lahustuvad, paiknedes kristallidena seenehüüfidel. Mõned ühendid moodustuvad ja leiduvad ainult samblike koorkihis, enamik aga südamikukihis. Kindlate samblikuainete esinemine on sageli liigile iseloomulik omadus. Seepärast kasutatakse tänapäeva samblike süstemaatikas keemilisi tunnuseid (samblikuainete sisaldust või puudumist, nende biosünteesi võimalikke radu ja sellest tulenevalt ainete omavahelisi seoseid) nii samblike määramisel kui ka liikide evolutsioonilise kujunemisloo väljaselgitamisel.
Ajalugu
Esimest korda avastati samblikuained 19. sajandi esimeses pooles, kuid nende tegelik olemus ja mitmekesisus said teatavaks alles 1861. aastal, kui saksa keemik Oswald Hesse oma töös samblikuaineid lähemalt tutvustas. Lisaks Hessele tegeles sellel ajal samblikuainete uurimisega teinegi saksa teadlane Wilhelm Zopf. Tema töö kulmineerus kirjeldava uurimusega mahukas trükises "Die Flechtenstoffe", mis avaldati 1907. aastal. Töö dokumenteerib 150 samblikuaine koostisosa summaarset empiirilist valemit, omadusi ja esinemist. Kuigi tänapäeval on leitud, et enamik nendest ainetest olid ebakorrektselt määratud, oli see raamat oluliseks etapiks samblikuainete uurimises. Esimese laboratoorse samblikuainete depsiidi ja lekanoorhappe sünteesi viis läbi Emil Fischer aastal 1913. Jaapani keemik Yasuhiko Asahina tuvastas kõige tuntumate samblikuainete molekulaarsed valemid ja lõi alused edasisteks uurimusteks.
Bioloogiline roll
Samblikuained kaitsevad samblikke liigse valguse eest. Koorkihi pigmendid toimivad valgusfiltrina, värvitu antranoriin muudab valguse lainepikkust.
Samblikuained on vajalikud füsioloogilistes protsessides, sealhulgas osalevad need sambliku ainevahetuses, on varu- või jääkaineteks ja soodustavad teiste ainete liikumist.
Paiknemine ja sisaldus samblikes
Samblikud, mis toodavad samblikuained, sisaldavad tavaliselt 1–3 erinevat ainet. Suurim kogus samblikuaineid on leitud Uus-Meremaa samblikust Pseudocyphellaria impressa, mis sisaldab 41 erinevat depsiidi, depsidoone, pulvohappe derivaate ja 17 triterpenoidi. Samblikuained paiknevad südamikukihis või koorkihis, harva mõlemas kihis. Koorkihi ained, nagu enamik antrakinoone ja usniinhappeid, on tavaliselt pigmentsed, kuid antranoriin on värvusetu. Enamik depsiide ja depsidoide on lokaliseerunud südamikukihis. Mõnikord paiknevad ained soreedides ja puuduvad külgnevas talluse koorkihis. Samblikuainete kontsentratsioon talluses on võrreldes seente ja kõrgemate taimedega tihti väga suur.
Samblikuainete määramise tehnoloogiad
Samblikuaineid on võimalik tuvastada paljude analüütiliste tehnoloogiate abil, näiteks värvustestid, fluorestsentsi analüüsid, mikrokristallide testid, õhukese kihi kromatograafia. Analüüsimeetodi valikust sõltub keemilise identifitseerimise täpsus ja täielikkus.
Värvustestid
Teatud ühenditega reageerides annavad paljud samblikuained kindla värvusega saadusi; see värvusemuutus on talluse pinnal jälgitav. Selle põhjal tehakse oletusi, millised ained võiksid uuritavas samblikus sisalduda.
Talluse fluorestsentsi mõõtmine
UV-kiirguses (lainepikkusega 366 nm) fluorestseeruvad teatud samblikuained. Fluorestsentsi värvus ja selle intensiivsus on ainetel erinev.
Õhukese kihi kromatograafia (TLC – thin layer chromatography)
See on standardiseeritud meetod samblikuainete täpseks määramiseks, mis võimaldab lahutada ja identifitseerida proovis sisalduvaid erinevaid samblikuaineid.
TLC analüüsi käik:
Meditsiinis
Praeguseks on teada umbes 1050 samblikuainet ja nende struktuuri. Nendel metaboliitidel on täheldatud ja ka teaduslikult kinnitatud erinevaid bioaktiivseid toimeid. Enamiku sekundaarsete metaboliitide toimemehhanismid ja efektiivsus erinevate haigustekitajate vastu on seni teadmata. Praeguseks on samblikuainete bioloogilist aktiivsust ja ravipotentsiaali meditsiinis uuritud väga vähe. Põhiliseks probleemiks samblikuainete uurimisel on olnud samblikuliikide identifitseerimine, suure hulga puhaskultuuri kasvatamine, puhasaine isoleerimine ja nii samblikutalluse kui ka seenekultuuri aeglane kasv.
Keskajal, mil kujunes välja nn sümbolite meditsiin (ravivaid omadusi otsiti sellistest looduse objektidest, mis sarnanesid ravi vajava organiga), loeti mitmeid samblikuid ravimtaimede hulka. Nii näiteks arvati, et habesamblike (Usnea) abil saab ravida juukseid, hariliku kopsusamblikuga (Lobaria pulmonaria) kopsuhaigusi, kollaselt värvunud korpsamblikuga (Xanthoria parietina) sapihaigusi jne. Tänapäeval on meditsiinis kasutusel vaid vähesed samblikuliigid. Kõige laiemalt on tuntud ravimtee islandi käokõrvast (Cetraria islandica), mida soovitatakse tarvitada köha, kopsuhaiguste ja -põletike korral. Usniinhapet sisaldavatest habe- ja lõhnasamblikest (perekonnad Usnea ja Evernia) on eri riikides valmistatud mitmesuguseid ravimpreparaate (näiteks Binan Venemaal, USNO Soomes, Evosin Saksamaal, Lichusnin Šveitsis), mida kasutatakse põletus- ja raskesti paranevate haavade ning günekoloogiliste haiguste ravil. Samblike ja neist valmistatud preparaatide ravitoime tuleneb mitmete samblikuainete antibiootilistest omadustest.
On leitud, et samblikest pärinevad dekstraansulfaat ja hepariin on HIV-nakkuse korral nakkust summutava toimega. Usiinhappel on leitud aktiivne toime EBV (Epsteini-Barri viirus) aktiveerumise vastu, mistõttu võib see aine olla väärtuslik viirusest põhjustatud kasvajate vastase ravimi väljatöötamisel.
Mitmetel samblikuainetel on kirjeldatud ka ultraviolettkiirguse filtreerimise võimet. UV-valguse mõjul sünteesivad samblikud erinevaid metaboliite, mis neelavad UV-kiirgust ja kaitsevad sellega samblikku. On kindlaks tehtud, et UV-kiirgus on üks peamisi riskitegureid nahavähi tekkeks. On demonstreeritud sferoporiini ja pannariini superoksiidide eest kaitsvat mõju plasmiidsele DNA-le. Nende omaduste tõttu võiksid samblikuained leida kasutust erinevates ravikreemides, mida kasutatakse UV-kiirguse mõju vähendamiseks.
Kiisaoja
Kiisaoja on oja Läänemaal Lääne-Nigula vallas Allikotsa, Kabeli, Keskvere, Männiku, Rõude, Soo-otsa ja Tammiku külas.
Alamjooksul ületab oja Haapsalu–Laiküla maantee. Oja suubub Rõude külas paremalt Kasari jõkke (10,2 km suudmest). Suue jääb Matsalu rahvuspargi alale.
Kiisaoja on savika veega mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Kiisaoja keskkonnaregistri kood on VEE1117600.
Võsamaa
Võsamaa (sks. Buschland) on ajutiseks põllumajanduslikuks kasutamiseks mõeldud maa, millel tehti perioodiliselt alet.
Võsamaal lasti 20 kuni 30 aastat kasvada metsal, misjärel puud maha võeti ja võsamaal alet tehti. Ajalooliselt oli võsamaa eriti Liivimaal laialt levinud.
Võsamaad, mis olid kuni 50 protsendi ulatuses põõsaste või puude võradega kaetud ja mida kasutati karjatamiseks  või  heina tegemiseks, kuuluks tänapäevase kõlvikulise jaotuse järgi looduslike rohumaade kategooriasse.
Tione di Trento
thumb|Tione di Trento - kirik thumb|Tione di Trento valla paiknemine Trento provintsis
Tione di Trento (saksa: Taun, Teyen või Tillen) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost läänes. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3528 inimest ja valla pindala on 33,3 km².
Tione di Trento vallas on frazione (alljaotus) Saone.
Tione di Trento külgneb järgmiste valdadega: Tre Ville, Porte di Rendena, Comano Terme, Bleggio Superiore, Sella Giudicarie, Borgo Lares, Breguzzo, Ledro ja Pieve di Bono-Prezzo.
Ajalugu
Aastani 1918 oli Tione osa Habsburgide monarhiast (Austria poolest pärast Austria-Ungari kompromissi), samanimelise ringkonna keskus, üks 21-st Bezirkshauptmannschaftist Tirooli provintsis. Postijaam avati aastal 1851.
Alaline nõukogu
Alaline nõukogu (vene keeles Непременный совет) oli aastatel 1801−1810 Venemaa keisririigi kõrgeim nõuandev kogu. Selle õigusjärglane oli Riiginõukogu.
Ajalugu
Alalise nõukogu eelkäijaks oli Kõigekõrgema õukonna juures asuv nõukogu (Совет при высочайшем дворе) ehk Kõigekõrgem nõukogu, mille asutas 1769. aastal keisrinna Katariina II. Keiser Aleksander I kaotas selle 1801. aastal ja asutas selle asemele sama aasta 30. märtsil (vkj) Alalise nõukogu. See kaotati 1810. aastal ja seda asendas omakorda Riiginõukogu.
Pädevus
Nõukogul oli õigus esitada keisri tegevusele ja ukaasidele vastuväiteid. Tegevuse algusperioodil tegeles see erinevate oluliste küsimuste käsitlemises ja valmistas ette mitmeid reforme (nt talurahvaasjad). Pärast Ministrite Komitee loomist 1802. aastal menetles nõukogu vähemtähtsamaid ja keerulisemaid kaasusi.
Liikmed
Nõukogu rajamisel nimetas keiser liikmeteks 12 isikut. Aja jooksul lisandus liikmeid veelgi. Aastatel 1801−1810 kuulus nõukokku 32 liiget. Pärast Riiginõukogu rajamist said Alalise nõukogu liikmed selle liikmeteks.
Struktuur
Kantselei eesotsas oli direktor, kelleks oli Johann Weidemeyer.
Ekspeditsioone oli neli (neid juhtisid ekspediitorid):
Privolnoje
Privolnoje (vene keeles Привольное) on küla Venemaal Stavropoli krais Krasnogvardeiskoje rajoonis.
Privolnoje on asutatud 1848. aastal Sorokini talu kohale.
Privolnojes on sündinud Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik ja ühiskonnategelane Mihhail Gorbatšov.
Lupita Tovar
pisi|Lupita Tovar (1931) Lupita Tovar (sünninimi Guadalupe Natalia Tovar; 27. juuli 1910 Matías Romero, Oaxaca – 12. november 2016 Los Angeles, California) oli Mehhiko näitleja.
Ta sai tuntuks filmi "Dracula" hispaaniakeelsest versioonist "Drácula" (1931) Eva rolliga. Tovar mängis peaosas ka Antonio Moreno filmis "Santa" (1932), mis oli Mehhiko esimene helifilm.
2001. aastal pälvis ta Mehhiko filmiinstituudi (Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas) elutööauhinna.
Tovar sündis Mehhikos ja suundus Hollywoodi 1929. aastal, mille järel omandas ta inglise keele väga kiiresti. 1932. aastal abiellus ta produtsendi Paul Kohneriga. Abielu kestis kuni mehe surmani 1988. aastal.
Tovari ja Kohneri tütrest Susanist (sündinud 1936) sai samuti näitleja. Lapselapsed Chris (sündinud 1969) ja Paul Weitz (sündinud 1965) on omakorda olnud edukad stsenaristid ja lavastajad.
Tovar suri 12. novembril 2016 Californias Los Angeleses 106-aastaselt.
John J. Sullivan
thumb|John J. Sullivan (2017)
John Joseph Sullivan (sündinud 20. novembril 1959 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide jurist ja diplomaat, alates 5. veebruarist 2020 Ameerika Ühendriikide erakorraline ja täievoliline suursaadik Venemaa Föderatsioonis. 24. maist 2017 kuni 20. detsembrini 2019 oli ta USA aseriigisekretär. Ühtlasi oli ta 1. aprillist kuni 26. aprillini 2018 riigisekretäri kohusetäitja.
Sullivanil on bakalaureusekraad ajaloos ja politoloogias, 1985. aastal lõpetas ta Columbia Law Schooli õigusteaduse alal. Sullivan töötas kaua aega juristina nii era- kui ka avalikus sektoris. Riigiametitest on ta töötanud juhtivatel ametikohtadel kaitse- ja kaubandusministeeriumi juriidilistes osakondades.
1. septembrist 2007 kuni 14. märtsini 2008 oli ta asekaubandusministri kohusetäitja ja seejärel kuni 20. jaanuarini 2009 asekaubandusminister.
Alates 24. maist 2017 on ta riigisekretäri asetäitja ehk asevälisminister. Pärast Rex Tillersoni ametist vabastamist 31. märtsil 2018 sai Sullivanist järgmisel päeval riigisekretäri kohusetäitja.
Ta on Vabariikliku Partei liige.
Lükk
Lükk ehk toobrijalas oli puust talvine jalaslohisti. See oli umbes 1 meeter pikk ja 8–10 cm lai, ots üles painutatud.
Tugeval puujalasel veeti talvel toobriga joogivett ning kariloomadele vett ja sulpi. Lükile tehti sälgud toobriservade jaoks. Toobrit hoiti kõrvadest ning lükati enda ees jalasel. Ülesmäge minnes vedas teine inimene lükki nöörist.
Lükk oli Eestis 19. sajandil tuntud kogu maal, ehkki seda kasutati vähem kui toobripuud. Ese kuulub Fennoskandia karjanduse inventari hulka.
Rudolf Zirk
Rudolf Zirk (23. jaanuar 1920 – 9. juuni 2018) oli eesti laulja (bariton).
Ta oli RAM-i asutajaliige, laulja ja kooriinspektor.
Ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule.
Ekstsess
Jaotuse ekstsess ehk järsakuskordaja (ka ekstsessitegur, püstakus; inglise keeles kurtosis) on statistikas arv, mis iseloomustab juhusliku suuruse X jaotuse kuju võrreldes seda sama aritmeetilise keskmise ja standardhälbega normaaljaotusega.
Kooraste mõis
Kooraste mõis (saksa keeles Korast) oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Tänapäeval jääb mõisakompleks Põlva maakonna Kanepi valla territooriumile.
Mõisat mainiti esimest korda 1511.
Ekstsess
Definitsioon
,
Kooraste mõis
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl von Ungern-Sternberg.
Ekstsess
Definitsioon
Normaaljaotuse ekstsess on 0.
Ishak Bej mošee
Välislingid
pisi|vasakul|Mošee hauakamber
Santa Maria Maggiore
Santa Maria Maggiore
Da pacem Domine
"Da pacem Domine" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2004. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 6 minutit. Teos kanti esimest korda ette 1. juulil 2004 Hispaanias Barcelonas.
Ton (Trento)
thumb|left|300px|Toni loss
Ton (saksa: Thun) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 20 km Trentost põhjas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1228 inimest ja valla pindala on 26,4 km².
Ton külgneb järgmiste valdadega: Predaia, Cortaccia sulla strada del vino, Denno, Roverè della Luna, Campodenno, Mezzocorona, Sporminore, Spormaggiore ja Mezzolombardo.
Putukavõrk
Putukavõrgud võivad olla tekstiilist (nt marlist), plastikust või metallist.
Āstere
Āstere on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Viļķene vallas. Küla jääb Riiast 106 km kaugusele.
Asula on tekkinud endise Āstere mõisa keskuse juurde. Küla asub valla kirdeosas Āstere järve idakaldal. Seal asub Āstere bussipeatus.
Āstere pärn ümbermõõduga 5 ja kõrgusega 31 meetrit ning Āstere tamm ümbermõõduga 4,2 m. on looduskaitse all.
Aastal 2017 oli külas 24 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 20.
pisi|tühi|Obelisk järve kaldal
Nikolai (Leisman)
pisi|Ülempiiskop Nikolai Leisman Petseris (1938) Nikolai (kodanikunimega Nikolai Leisman; 5. oktoober (23. september vkj) 1862 Neanurme – 27. aprill 1947 Penuja) oli eesti õigeusu vaimulik, Petseri kloostri ülem, Petseri vaimuliku seminari juhataja ja Petseri ülempiiskop.
Teenistuskäik
Leisman oli üks Riia Eesti Seltsi Imanta asutajaid ja liige 1881–1883 ning Peterburi Sõprade Salgakese (hilisem EÜS Põhjala) üks asutajaid ja liige 1883–1887. Ta oli 1894–1896 Haapsalu linnavolinik. Ta avaldas vaimuliku sisuga teoseid ning artikleid ajakirjades Virulane, Sakala,, Uus Elu jt.
Surm ja matus
Nikolai Leisman suri 27. aprillil 1947 Penujal ning maeti Penuja kiriku lõunapoolse haarde seina äärde. 1979. aastal rüüstati tema haud ja tema põrm maeti ümber Penuja kalmistule.
Isiklikku
Nikolai Leisman oli 1887. aastast abielus ülempreester Aleksander Poletajevi tütre Lidiaga. Tema vend Juhan Leisman oli õigeusu kösterkooliõpetaja ning teine vend Aleksei Leisman õigeusu preester. 2012. aastal uusmärtriks kuulutatud Nikolai Leisman oli tema vennapoeg.
Prantsuse kaitse
Prantsuse kaitse on maleavang, mis algab käikudega e4 ja e6.
Michigan-Detroidi kogudus
Michigan-Detroidi Kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb 1950. aastast USA-s Michigani osariigis Detroitis.
Kogudus asutati 13. augustil 1950 õpetaja Johan Sõmeri eestvõttel.
1959 oli koguduses rekordarv ehk 220 liiget. 1980 oli koguduses 110 liiget.
Lokuta Lasteaed
Lokuta Lasteaed on Türi Lasteaia koosseisu kuuluv lasteaed Lokutal aadressil Tehnika 12. Türi Lasteaia ühe õppekohana tegutseb lasteaed alates 2015. aastast.
Lasteaed on endises Lokuta mõisas tegutsenud 1976. aastast, mil seda nimetati '''Türi 3. Lastepäevakoduks'''. Alates 1996. aastast on asutuse nimi Lokuta Lasteaed.
Będzin
Będzin (saksa Bendzin) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Będzini maakonna halduskeskus. Będzin asub Katowice kesklinnast ligi 11 km kirdes.
Będzinit on esmamainitud 1301. aastal. Magdeburgi linnaõigused andis Będzinile Poola kuningas Kazimierz III 1358. aastal. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1809. aastal läks Będzin Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Będzin 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Esimene kivisöe kaevandus rajati Będzinis 1825. aastal, seejärel kujunes linnast oluline tööstuskeskus.
Teodiike
Teodiike on teoloogiline õpetus Jumala õiglusest, heldusest, armulisusest ja õigeksmõistust. Sõna "theodikía" tuleneb vanakreeka sõnas θεός (theós) 'Jumal' ja δίκη (díkē) 'õiglus' ja tähendab "Jumala õiglus" või "Jumala õigustamine". Enamasti käsitleb teodiike kurjuse probleemi ja selle võimalikke lahendusi. Juba Epikuros väitis, et kurjuse ilmne olemasolu maailmas olevat vastuolus väidetava kõikvõimsa, kõiketeadva ja läbini heatahtliku olendi olemasolu teesiga. Hiljem on paljud teoloogid ja filosoofid püüdnud põhjendada, miks siiski on võimalik kurjus maailmas ja samas sellise jumala olemasolu.
Kaksvärvmadu (perekond)
Kaksvärvmadu (Loxocemus) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Kaksvärvmadu arvatakse kaksvärvmadulaste sugukonda. Varem on teda liigitatud püütonlaste (Pythonidae),kiirikmadulaste, boalaste ja rullmadulaste sugukonda.
Kaksvärvmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Välimus
Kaksvärvmaod on keskmise pikkusega (1–1,5 m) musta, tumepruuni värvi, millele lisandub metalne läige (kas hõbedane või vaskne).
Levila
Nad elavad Mehhiko edelaosas, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas ja Costa Ricas.
Eluviis
Peamiselt öise eluviisiga. Päevaks eelistavad nad lehtede alla ehk varjulisse paika ka maa alla varjuda. Selleks kaevavad nad oma pisut püstise ninaga käike ja tunneleid.
Toitumine
Need kägistajamaod toituvad väiksematest imetajatest ja sisalikest, aga ka kilpkonnamunadest. .
Sigimine
Emased maod on ovipaarid ja munevad, suguküpsuse saavutanuna, 2–4 muna.
Teispoolsus
Teispoolsus on kõikides usundites ettekujutused surmajärgsest olemisest, kuhu satub surnu hing.
Religioonides võib teispoolsus asuda nt taevas (paradiis), allilmas (manala, põrgu), kusagil maailmas (nt Egiptuse usundis läänekaares) või kuskil teadmata kohas.
Pierre Bérégovoy
Pierre Eugène Bérégovoy [pjäär öž'enn beregovu'aa] (23. detsember 1925 Déville-lès-Rouen – 1. mai 1993 Pariis) oli ukraina päritolu Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1992–1993 Prantsusmaa peaminister.
Ta sündis Déville-lès-Rouenis Ülem-Normandias ukraina-prantsuse segaperekonnas; tema isa Adrian Beregovoi sündis Harkovi kubermangus Izjumis, ema oli prantslane. Tööle hakkas ta juba 16-aastaselt metallitöölisena. Teise maailmasõja ajal, töötades prantsuse raudtee-ettevõttes SNCF, võttis ta osa Prantsuse vastupanuliikumisest.
Ta võttis osa sotsialistlikust liikumisest. Aastast 1969 oli ta Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1982–1984 oli ta sotsiaalminister Pierre Mauroy teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 1984–1986 oli ta rahandusminister Laurent Fabiuse valitsuses. Aastatel 1988–1992 oli ta rahandus-, majandus- ja erastamisminister (Michel Rocardi ja Édith Cressoni valitsuses). 2. aprillist 1992 kuni 29. märtsini 1993 oli ta Prantsusmaa peaminister.
Pierre Bérégovoy lõpetas 1. mail 1993 oma elu enesetapuga, peale sotsialistide halba tulemust 1993. aasta parlamendivalimistel, kui nad võitsid ainult 53 kohta 577st, lisaks oli ta sattunud uurimise alla sõbralt, ärimees Roger-Patrice Pelat'ilt saadud intressivaba miljonifrangise laenu eest.
Funktsionaalne sõltuvus
Funktsionaalne sõltuvus on niisugune kahe muutuja (näiteks x ja y) vaheline seos, milles ühe muutuja (sõltumatu muutuja) x igale väärtusele vastab teise muutuja (sõltuva muutuja) y kindel väärtus, st leidub selline funktsioon või operaator f, mille korral kehtib võrdus y = f(x).
Eendtugi
pisi|[[Vööndkaart ja kilpkaart (servjoonena paremal) toetav eendtugi – kuupkapiteeliga poolsammas – romaani kirikus]] Eendtugi on arhitektuuris seinaga püsivalt seotud püsttugi hoone interjööris, näiteks pilaster, liseen või poolsammas. Eendtugi toetab võlvikannas koonduvaid roideid, seinas vöönd- või kilpkaari ja on ühtlasi neile kompositsiooniliseks jätkuks.
Razer Hydra
Razer Hydra (tuntud ka kui Sixense TrueMotion) on arvuti jaoks disainitud liikumistuvastusega (motion-sensing) mängukontroller. Seadme töötas välja ettevõte Sixense Entertainment koostöös Razeriga. Hydra kasutab nõrka magnetilist liikumisandurit, mis võimaldab baasjaamal tuvastada puldi asukoha ühe millimeetri ja ühe kraadi täpsusega. Kuna seadme osad on omavahel juhtmetega ühendatud, võimaldab see neil töötada väikese latentsusega ja luua realistlikuma mänguelamuse.
Toode tuli turule 16. juunil 2011, ametlik hind USA-s on 140 USA dollarit ja Euroopas 140 eurot. Seadmega on kaasas Portal 2 ja mängus on spetsiaalselt disainitud tasemed Hydra jaoks.
Puldid
Razer Hydra pultidel on kummalgi: analoog-juhtkang, 4 Razeri Hyperesponse-tehnoloogiaga nuppu, Start/Select nupp, kaks päästiknuppu puldi allosas, mida saab sõrmedega kiirelt vajutada (analoogselt Playstationi ja Xbox 360 kontrolleritele), magnetomeeter, mis võimaldab tuvastada nende asukohta ruumis. Kumbki pult on ühendatud põhiseadmega kootud kattega juhtmega, mis on vastupidavam kui tavajuhtmed ja ei lähe sõlme. Lisaks on puldid kaetud libisemisvastase satääniga.
Jaam
Jaam (base station) kasutab nõrka madala voolutarbega magnetvälja, et tuvastada puldi asukoht ruumis. Magnetvälja ulatus on umbes 4 jalga ehk 1,2 meetrit. On teada, et mõned 3D-kuvarid, kõlarid ja teised tugevate magnetväljadega seadmed võivad Hydra töövõimet halvendada. Jaam toimib ka pultide hoiustamisstatiivina.
Portal 2
Portal 2 on võimalik internetist alla laadida, kasutades selleks Steami koodi, mis saadakse koos seadmega. Lisaks tavalistele tasemetele on mängus sees eksklusiivsed 10 taset, mis demonstreerivad Hydra võimekust. Näiteks on võimalik venitada mängus leiduvaid kuubikuid pikemaks, et moodustada nendest sild. Lisaks on võimalik kätt ettepoole liigutades tõstetavaid asju endast kaugemale nihutada ning portaalidest päästikuga "kinni võttes" on võimalik neid mööda seinu edasi liigutada ja ka eri nurkade alla keerata, mis varem polnud võimalik. Ringi vaatamiseks saab kasutaja liigutada oma paremat kätt, mis töötab nagu hiir teistes FPS-mängudes, hüppamiseks on vaja vasakut kätt järsult liigutada või vajutada nuppu paremal puldil.
Sixense MotionCreator
Sixense MotionCreator on tarkvara, mis võimaldab Razer Hydrat kasutada peaaegu iga arvutimänguga. See võimaldab kasutajal klaviatuuri ja hiire liigutused Hydra võimalustele ümber seadistada. MotionCreator 2.0-ga on kasutusel viis vaadet: hiirevaade (mouselook), vabavaade (freelook), topelt-analoog (dual-analog), hübriidvaade (hybrid) ja Akimbo.
Hiirevaate puhul saab kasutaja keerata oma nägemisvälja paremat pulti liigutades. Vajutades nuppu "1" on võimalik liikumisandur antud puldil välja lülitada, et oma käsi mugavasse asendisse tagasi liigutada. Hiirevaade on arendajate sõnul kõige täpsem ja väga hea kasutada FPS mängudes.
Vabavaate korral on kasutaja nägemisvälja võimalik liigutada muutes parema puldi orientatsiooni: mida kaugemale on puldi ots suunatud keskkohast, seda kiiremini vaateväli liigub. Sellisel juhul ei ole vajadust pilti seisata nagu seda tehakse hiirevaate puhul. Seda soovitavad arendajad kasutada rollimängudes. Osad FPSid võimaldavad vabavaadet niisama ringi käies ja kui kasutaja vaatab läbi sihiku, muudab tarkvara ennast automaatselt hiirevaatesse, et saavutada parem täpsus.
Akimbo puhul tulevad kasutusse mõlemad puldid: vasaku puldi pealt toimib vabavaade, kuid see keerab kasutaja ekraani vaid horisontaalselt. Samal ajal on parem pult seotud hiirevaatega. Selline vaateviis kombineerib hiirevaate täpsuse ja vabavaate sujuvuse.
5. märtsil 2012 aastal teatati, et Razer Hydral on nüüd täistugi Valve Corporationi mängudes "Left 4 Dead 2", "Half-Life 2" ja "Team Fortress 2". Samuti lubati, et seadme tugi tuleb ka mängudele "Dota 2" ja "Counter Strike: Global Offensive", mis on praeguseks juba jõustunud. Lisaks sellele integreeriti Sixense MotionCreater Valve Corporationi Steami platvormi, mis võimaldab mängida üle 250 mängu. Samuti saavad kõik Steami kasutajad uuendused uute mängude toeks ja mängudesse on integreeritud võimalus nuppude seadistusi ümber muuta.
Virtuaalreaalsus
pisi|Pilt, mis kuvatakse Rifti ekraanile Kuna arvutite jaoks pole liikumisanduriga seadmeid palju tehtud, kasutatakse Razer Hydrat ka paljude virtuaalreaalsuse programmide sisendseadmena. Kõige laialdasemalt on kasutatakse Hydrat koos Oculus Riftiga. . Näiteks programmis VRClay on graafiline disain tehtud võimalikult lihtsaks ja kasutajasõbralikuks. Programm peaks tulevikus võimaldama ka enda loodud asju 3D-printeriga printida.
Tšehhovi sünnikodu
pisi|Tšehhovi sünnikodu Tšehhovi sünnikodu on hoone Taganrogis aadressil ул. Чехова, 69, kus aastal 1860 sündis kirjanik Anton Tšehhov.
Serbia Sotsialistlik Partei
Serbia Sotsialistlik Partei on vasakpoolne rahvusmeelne Serbia erakond.
Tšehhovi sünnikodu
Maja valmis aastal 1850. Hoone asub kaupmees A. Gnutovile kuulunud krundil, kus asusid lisaks Tšehhovi isamajale veel kaks tiibhoonet, tõllakuur ja majapidamishooned. Aastail 1859–1861 üüris seda maja Antoni isa Pavel Tšehhov, kelle lett asus majakese lähedal Petrovski väljakul.
Serbia Sotsialistlik Partei
Partei rajati 1990. aasta juunis Slobodan Miloševići juhitud Serbia Kommunistide Liidu ja väiksemate sotsialistlike ühenduste ühendamise teel.
Sääminginsalo
Sääminginsalo on saar Soomes, kui kaevatud kanaliga eraldatud maa-ala saareks pidada. See on Soome suurim saar, kui eeldada, et veetase peab olema kõigil saare randadel samal kõrgusel. Sääminginsalo randade veetase on 76 meetrit merepinnast. Sääminginsalost suurem on Soisalo, kuid selle rannad on merepinnast erineval kõrgusel.
Sääminginsalot ümbritsevad Haukivesi, Pihlajavesi, Puruvesi, Paasivesi ja Enonvesi järv. Lisaks järvedele eraldab seda muust maast idas Raikuu kanal, mis rajati 1750. aastatel.
Serbia Sotsialistlik Partei
Partei osales koalitsioonivalitsustes 1992. aastast alates kuni Miloševići tõrjumiseni võimult 2000. aastal.
Tšehhovi sünnikodu
Kui Tšehhovi sünnist oli möödunud 50 aastat, asetati hoonele Jevgeni Garšini eestvedamisel mälestustahvel. Garšini sooviks oli sinna rajada ka Tšehhovi majamuuseum, ent maja omanik küsis hoone eest 10 000 rubla. Linna hinnangul oli hoone väärtus üksnes 4500–5000 rubla. Aastal 1916 ostis linn lõpuks maja ära, ent kulus veel neli aastat, kuni eelarvesse tekkis muuseumi rajamiseks raha. Seni anti hoonet eraisikutele üürile.
Serbia Sotsialistlik Partei
2003. aasta üldvalimistel kogus partei 7,6% häältest ja 22 Rahvusassambee 250 kohast. 2007. aastal saadi 5,64% häältest ning 16 kohta parlamendis. 2008. aastal sai partei koos liitlastega 7,58% häältest ja 23 kohta ja ühines valitsuskoalitsiooniga.
Sääminginsalo
Selle üle, kas Sääminginsalot saab pidada saareks peeti arutelu Soome statistikaameti (Tilastokeskus) ja Soome keskkonnakeskuse vahel, mille tulemusena tunnistati 2001. aastal Sääminginsalo saareks.
Sääminginsalol asuvad Savonlinna idaosa ning Enonkoski ja Kerimäki kirikukülad.
Serbia Sotsialistlik Partei
Parteijuht on Ivica Dačić.
Kremeerija (film)
"Kremeerija" on 1968. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Ladislav Fuksi samanimelisel romaanil.
Süžee
Filmi tegevus toimub 1930. aastatel. Filmi peategelane Karel Kopfrkingl on krematooriumi juhataja. Ta loeb raamatuid Tiibeti budismist ja usub, et oma töös aitab ta hingedel kehast vabaneda. Tema sakslasest tuttav Reinke veenab teda, et kuigi Kopfrkingli kodus räägitakse tšehhi keelt ja ta loeb ainult tšehhi keeles, on tal siiski natuke saksa verd ja ta on sakslane. Kopfrkinglist saab Hitleri ja natsionaalsotsialismi pooldaja. Kui Tšehhi okupeeritakse Saksa vägede poolt, esitab ta Reinkele valekaebuse oma juutidest tuttavate peale. Vähehaaval pöörab Kopfrkingl ühe rohkem ära. Tema naine Lakmé on pooljuut ja nende lapsed seega veerandjuudid. Kopfrkingl poob oma naise üles, et teda kremeerida. Samal põhjusel tapab ta raudkangiga oma poja. Ta tahab tappa ka oma tütart, kuid see pääseb põgenema.
Gérard Mourou
pisi
Gérard Albert Mourou (sündinud 22. juunil 1944 Albertville'is) on prantsuse füüsik, pioneer elektrotehnika ja laserite alal.
2018. aastal sai ta koos Arthur Ashkini ja Donna Stricklandiga Nobeli füüsikaauhinna.
Rapla Kultuurikeskus
pisi|Rapla Kultuurikeskus Rapla Kultuurikeskus on kultuurikeskus Raplas aadressil Tallinna maantee 17a.
Kultuurikeskus tegutseb 1933. aastal valminud hoones, mis ehitati Rapla Haridusseltsi eestvõttel.
Keskuses on Rütmani galerii, Rapla Huvikooli stuudiod, Rapla õmblusstuudio, Rapla laulustuudio, Valgre tuba, kinoruum.
Põhjamaade Magistriõpe
Põhjamaade Magistriõpe (inglise keeles Nordic Master Programme) on innovaatilise ja jätkusuutliku energeetika ning inseneriteaduse õppeprogramm.