cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aerosool
Mõju keskkonnale
Atmosfääriaerosooli osakestel on mitmeid olulisi rolle, näiteks põhjustavad atmosfääri hägususe, hajutavad ja neelavad päikesekiirgust, on pilvede ja udude tekkel kondensatsioonituumadeks, seovad kergeid ioone, vähendades oluliselt nende elektrilist liikuvust, muundades sellega laengu jaotust ruumis ja elektrivälja, omavad olulist rolli atmosfäärikeemias, mõjutavad kliimat.
Mõju tervisele
Aerosoolide mõju inimese tervisele on väga tugev. Peened aerosoolid võivad põhjustada südame- ja kopsuhaigusi, astmahooge ja mitmeid teisi terviserikkeid. Eriti ohtlikud on väga väikesed saasteosakesed, need läbivad membraane ning kanduvad vereringega organitesse laiali, kahjustades kogu organismi. Kuna aerosoolid sisaldavad erinevaid ohtlike saastegaaside komponente, on kahjulikke mõjusid veel. Näiteks soodustab hingamisteede haigusi SO2, mis on ohtlik ka taimedele, kuna lagundab kattekudesid ning pidurdab taime arengut. Ohtlik on ka gaasiliste NOx sisaldus, mis mõjutab hemoglobiini kaudu organismi vereringet. Aerosoolide toime on väga keeruline, kuna on raske eristada ühe aine mõju teise omast. Seega on tegemist olulise uurimisvaldkonnaga. Praeguseks on näiteks tõestatud kahjulik toime epidemioloogilistes ja ka diiselmootori ülipeenete heitgaasiosakeste lühiajalise eksponeerimise mõju uurivas eksperimendis.
Londoni tüüpi sudu on näide aerosoolide kahjulikkusest. Algselt pärineb nimetus 1905. aastast, mil Londonis söega kütmise tagajärjel eraldus korstnatest palju suitsu (tahma) ja vääveldioksiidi. Tahmaaerosooli osakesed on kondenseerumistuumadeks õhuniiskuse ja udupiiskade jaoks. Tahmas leiduva raudsulfiidi reaktsiooni õhuhapnikuga kirjeldab järgmine valem: 4FeS2 + 11 O2 => 8 SO2 + 2Fe2O3
Tekkiv SO2 on vees hästi lahustuv ning kogub selle tõttu enda ümber kondenseeruvat vett. Tahmas sisaldub ka metallijääke, mille katalüüsi abil muudetakse SO2 edasi väävelhappeks. Tulemuseks on tervist kahjustav aerosool.
Aerosoolide mõõtmine
Aerosooli kontsentratsiooni väljendamiseks kasutatakse kas ruumalaühikus leiduvate osakeste arvu ehk arvkontsentratsiooni või ruumalaühikus leiduvate osakeste massi ehk masskontsentratsiooni. Need näitajad on omavahel seotud ning üksteiseks teisendatavad osakeste kuju ja tiheduse kaudu. Suuruse erinevustest tingitult on väikestel osakestel võrreldes jämedate osakestega masskontsentratsioon väiksem ja arvkontsentratsioon suurem. Aerosooli mõõtmisi tehakse tuginedes osakeste erinevale massile. Suurusjaotuse spektrites eristuvad selgelt eri suurustega osakeste kogumikud (moodid).
Proovivõtmismeetodid
Proovikogumise variantideks on isokineetiline proovivõtt, kus õhku imetakse läbi avause mõõteaparaati ja mõõtmised on seotud osakeste liikumisinertsiga, ning filtreerimine, kus osakesed kogutakse filtrile sellest õhku läbi imedes ja mõõtmised on seotud filterpaberi omaduste muutumisega.
Denominazione di Origine Controllata
Denominazione di Origine Controllata ehk DOC on Itaalia veinide klassifikatsiooni tähis; Prantsuse AC ja Portugali DOC ekvivalent. DOC süsteemi arendatakse ka Argentinas.
DOC- ja DOCG-klassifikatsioonisüsteemi ranged ja täpsed reeglid loodi 1963. aastal, kuid süsteem osutus suhteliselt ebaõnnestunuks, kuna kvaliteedinõuded jäid nõrgalt piiritletuks. Süsteemi reformiti 1992. aastal eesmärgiga suurendada selle usaldusväärsust.
DOC-klassi kuuluvad ajaloolistes piirkondades algupärastest marjadest toodetud veinid.
Itaalias on DOC-piirkondi üle 200, veine ligikaudu 800.
Veel kõrgema kvaliteediga on DOCG-klassi veinid.
Ervin Pihu
Ervin Pihu (15. veebruar 1930 – 14. detsember 2020) oli eesti ihtüoloog.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu ülikooli bioloog-zooloogina ja töötas sellest ajast Zooloogia ja Botaanika Instituudis. 1961. aastast töötas ta Võrtsjärve Limnoloogiajaamas. Ta uuris Eesti kalu ning peamisi uurimisvaldkondi oli kalade bioloogia: kasvutempo, sigimine, toitumine, arvukusdünaamika ja selle reguleerimine.
Ta töötas Eesti Maaülikoolis.
Kosrae
pisi|Kosrae kaart Kosrae (varem ka Kusaie) on saar Mikroneesias, üks Karoliinidest.
Saare pindala on 109 ruutkilomeetrit.
Saar on mägine, kõrgus kuni 628 meetrit.
Kuulub Mikroneesia Liiduriikidele.
Andres Lõo
Andres Lõo (sündinud 6. juulil 1978 Tartus) on eesti kunstnik ja muusik.
Jaan Anvelt
Jaan Anvelt (vene keeles Ян Янович Анвельт; 18. aprill 1884 Viljandimaa, Võisiku vald, Oorgu – 11. detsember 1937 Moskva) oli jurist, bolševistlik poliitik, revolutsionäär, publitsist ja kirjanik (kasutas pseudonüüme Eessaare Aadu ja K. Maatamees).
Noorus ja haridustee
Jaan Anvelt sündis talupoja perekonnas, lõpetas kihelkonnakooli ja 1905. aastal Tartu õpetajate seminari. Aastatel 1905–1907 töötas Toilas kooliõpetajana. Alates 1907. aastast õppis Anvelt Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, kus astus ka VSDTP liikmeks. Aastal 1911 heideti ta revolutsioonilise tegevuse pärast arreteerituna ülikoolist välja. Ta lõpetas ülikooli 1912 eksternina ja töötas samast aastast alates Narvas advokaadiabina.
Revolutsiooniline tegevus
Toilas töötades võttis Anvelt osa revolutsioonilisest tegevusest. Ta astus 1907 VSDTP-sse ja pärast Peterburi ülikooli astumist sai temast VSDTP koosseisu kuuluva Eestimaa kubermangu VSDTP allorganisatsiooni üks juhte. 1911. aastal ta arreteeriti ja saadeti Tallinna, kus jätkas pärast vabanemist parteitööd. Ülikooli lõpetamise järel asus ta 1912. aastal elama Narva. Seal asutas ta koos Johannes Käsperti ja Villem Bukiga ajalehe Kiir, olles väljaande tegelikuks toimetajaks. Esimese maailmasõja ajal tegi Anvelt Narvas põrandaalust parteitööd.
1917. aasta revolutsiooniperiood
1917. aastal oli Jaan Anvelt Narva Ajutise Revolutsioonikomitee esimees ning 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni järel valiti ta Narva Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu esimeheks. 1917. aasta märtsis määrati Jaan Anvelt ajalehe Kiir vastutavaks toimetajaks ja temast sai üks Eestimaa bolševike juhte.
Venemaa keiserlik merevägi
Venemaa keiserlik laevastik, ka Venemaa keiserlik merevägi (vene Российский императорский флот) oli Venemaa Keisririigi merevägi. Venemaa keiserliku mereväe asutas Peeter I 1696. aastal, mil ta kasutas seda Azovi kindluse vallutamiseks. See saadeti laiali 1917. aastal pärast Veebruarirevolutsiooni.
Jaan Anvelt
1917. aasta revolutsiooniperiood
3.–24. juunini 1917. aastal Petrogradis toimunud esimesel Ülevenemaalisel nõukogude kongressil valiti Jaan Anvelt Ülevenemaalise Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogude Täitevkomitee liikmeks.
5. juunil 1917. aastal osales Anvelt VSDTP saadikuna Ajutise Maanõukogu valimistel ning temast sai Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige. 14. juulist 1917. aastal kuni tema väljaheitmiseni 5. veebruaril 1919. aastal oli ta Ajutise Maanõukogu liige.
5.–9. augustini 1917. aastal toimunud Eesti Nõukogude I Kongressil valiti Jaan Anvelt Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esimeheks. Anvelt võttis aktiivselt osa Oktoobrirevolutsioonist Eestis, ta oli VSDT(b)P Tallinna komitee ja Põhja-Balti komitee liige.
25.–28. oktoobrini 1917. aastal toimunud Eesti Nõukogude II Kongressil valiti Anvelt taas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esimeheks ja Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee liikmeks.
1918. aasta, Saksa okupatsioon ja emigratsioon Venemaal
Saksa vägede pealetungi ja okupatsiooni eest evakueerus Jaan Anvelt 24. veebruaril 1918 koos Balti laevastiku laevadega Jääretke käigus üle Soome lahe Helsingisse ja sealt Petrogradi. Ta töötas 1918. aasta veebruarist kuni aprillini Nõukogude Venemaa Loode oblasti sõjakomissarina.
Alates 1918. aasta aprillist tegutses ta Nõukogude Venemaa Petrogradi Töökommuuni (Петроградская трудовая коммуна) esimehena, olles samal ajal (1918. aasta aprillist kuni novembrini) Põhja Oblasti Kommuunide Liidu Petrogradi Rahvusasjade Komissariaadi rahvakomissar.
1918. aasta septembris lõpetas ta 2. Petrogradi kommunistliku koosseisu suurtükiväe kursused, ning teenis pärast seda Nõukogude Venemaa Punaarmees Vene kodusõjas Idarindel.
1918. aasta Eesti Töörahva Kommuun
29. novembril 1918. aastal vallutas Punaarmee Narva ning seal kuulutati välja Eesti Töörahva Kommuun. Jaan Anvelt tegutses juhtorgani – Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esimehe ja sõjandusosakonna juhatajana 1918. aasta novembrist kuni 1919. aastani. Tema tegevuse lõpetas Vabadussõda, mille käigus ETK ja Nõukogude Punaarmee väed Eestist välja aeti.
Pärast taganemist Eestist Nõukogude Venemaale ja ETK laialisaatmist, oli Jaan Anvelt 1919. aasta 15. novembrist kuni 19. detsembrini sõjakomissar Punaarmee, 7. armee, 2. Valgevene M. Frunze nimelises diviisis ja seejärel 1920. aasta veebruarist kuni 1921. aasta veebruarini Petrogradi kindlustatud rajooni ülem.
1920. aastate illegaalne tegevus
Pärast Vabadussõja lõppu likvideeriti Nõukogude Venemaal ametlikult ÜK(b)P Eesti sektsioonide tegevus ning asutati 1920. aastal Eestis korraldatud illegaalsel kongressil Eestimaa Kommunistlik Partei. Sellel samal kongressil valiti illegaalse EKP Keskkomitee liikmeks ka Nõukogude Venemaal viibinud Jaan Anvelt.
Viibides aastatel 1921–1925 Eesti Vabariigis, osales Anvelt illegaalses kommunistlikus tegevuses. Ta oli üks 1. detsembri mässu organisaatoritest, mille käigus tappis Balti jaama kordniku Mihkel Nuti. Hiljem mõrvas ta veel Telliskivi tänaval tööle mineva kaptenmajor Karl Sterni.
1933. aastal viibis Anvelt Postimehe teatel jälle salaja Eestis, revideerides ja julgustades põrandaaluseid organisatsioone Narvas, Tallinnas ja Tartus. Tal olevat olnud kaasas kergekuulipilduja.
Tegevus ja surm Nõukogude Liidus
pisi|Jaan Anvelt 1930. aastatel Aastatel 1926–1929 oli Jaan Anvelt Žukovski nim Punaarmee Lennuväeakadeemia (Военно-воздушная академия имени Жуковского) komissar; aastatel 1929–1935 Tsiviillennunduse Peavalitsuse ülema asetäitja ja ülem.
Anvelt arreteeriti 1937. aastal, süüdistatuna Läti luure kasuks töötamises. 11. detsembril 1937 NSV Liidus NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi uurija Aleksandr Langfang ta ülekuulamisel surnuks. Jaan Anvelt rehabiliteeriti 1956. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
Jaan Anvelti auks sai nime tänav Narvas, mis 29. septembril 1995 nimetati ümber Paul Kerese tänavaks. Tallinnas kandsid Reimani ja Kivisilla tänav enne 29. oktoobrit 1991 Anvelti nime. Põltsamaal nimetati Jaama tänav Eesti NSV ajal Anvelti tänavaks.
Tartu Pedagoogikakooli Narva filiaal kandis Eesti NSV perioodil Anvelti nime.
Jõhvis avati 1945. aastal Jaan Anvelti mälestuskivi. 1962. aastal püstitati Tallinna Jaan Anvelti mälestussammas. Toilas asusid Anvelti mälestustahvel ja mälestusmärk.
Isiklikku
Aastatel 1909–1910 oli Jaan Anvelt abielus sotsiaaldemokraatliku poliitiku Alma Ostraga. 1912. aastal oli ta abielus Peterburis õppinud J. Vassiljevaga. Tema kolmas abikaasa oli Alise Stein-Anvelt, kellega sündisid tütar Kima ja poeg Jaan. Peres oli kombeks panna vanimale pojale nimeks Jaan.
Andres Anvelt on tema lapselaps.
Richard Kullerkupu novell
1921. aastal Eessaare Aadu nime all Tallinnas ilmunud novelli "Võitlevad lohed" tegelik autor on Richard Kullerkupp.
Anveldi loomingu ainetel
Anveldi romaani "Linnupriid" ainetel on tehtud film "Lindpriid" (1970), mille režissöör ja stsenarist on Vladimir-Georg Karassev-Orgusaar.
Severinus (paavst)
Severinus oli paavst 640. Ta oli 71. paavst.
Severinus sündis Roomas. Ta oli Avienuse (Abienus) poeg.
Ta oli Honorius I ajal diakon (kardinaldiakon).
Paavstiks saamine
Severinus pühitseti paavstiks vana mehena 28. mail 640, 20 kuud pärast paavstiks valimist.
Severinus keeldus keisri nõudmist täitmast. Ta saatis saadikud Konstantinoopolisse, kes selgitasid keisrile, et paavst saab "Ekthesist" ametlikult kinnitada, kui keiser on paavsti tunnustanud. Saadikud said keisrilt mandaadi alles siis, kui nad soostusid, et veenavad Severinust toetama "Ekthesist".
Paavsti ei koheldud Roomas hästi ja Bütsantsi ametnikud püüdsid teda veenda toetama keisri edikti. Bütsantsi sõjaväeregistraator (cartularius) Mauritios selgitas koos oma mõttekaaslastega Bütsantsi sõduritele, et mis kasu on Honorius I poolt Lateraani paleesse kogutud varast, kui Bütsantsi väed paavsti ei toeta.
Isaakios saabus Rooma ja saatis kiriku asevalitsejad teistesse linnadesse eksiili. Ta viibis 8 päeva Lateraani palees ja rüüstas seda. Ta jagas sõduritele suurema osa röövitud varast ja saatis osa keisrile. Sellega püüti saavutada Severinuselt järeleandmine.
Severinus jäi endale kindlaks ning tema legaadid saavutasid tema kinnitamise paavstiks.
Monoteletismi hukkamõistmine
Kui Severinus oli 28. mail 640 paavstiks pühitsetud, kuulutas ta kohe ortodoksset õpetust Kristuse kahest loomusest ja kahest tahtest (düofüsitism ja düoteletism).
"Liber Pontificalise" järgi mõistis Severinus monotelitismi hukka. Sellest said alguse pingelised suhted Konstantinoopoliga, mis kestsid mitme paavsti valitsemisajal.
Suhtumine munklusse
Severinus taunis munklust ja soosis ilmikvaimulikke.
Piiskoppide ordineerimine
Severinus ordineeris 4 piiskoppi.
Roll kunstiajaloos
Severinuse ajal taastati Rooma Peetri kiriku apsiid.
Iseloom
"Liber Pontificalis" iseloomustab teda püha, lahke, vagura ja suuremeelse vaimulikuna.
Surm
Severinus suri 2. augustil 640 Roomas kõrge ea ja Bütsantsi sõdurite halva kohtlemise tagajärjel ning maeti Rooma Peetri kirikusse. Ta pärandas vaimulikele suure rahasumma.
Naaga
pisi|Naaga Naaga (नाग) on hinduistlike ja budistlike uskumuste kohaselt väga suur mao (ussi) kujuline pooljumal, kes valvab eelkõige väärtusi ja aardeid, nii materiaalseid kui vaimseid. Budistlikus mütoloogias kaitsevad naagad sageli budistlikke tekste. Nende kuningad esinevad sageli Buddha Gautama sündi kujutavatel piltidel. Nad kontrollivad vihmasid, jõgesid, järvi ja ka meresid. Ka kasutatakse sõna ("nāg") Indias madude kohta kuningkobra ja india kobra puhul. Samuti on sõna (Nāga) kasutusel inimhõimude hüüdnimena. Hinduismis on naagad allikate, ojade, veekogude valitsejad ja nad elutsevad neis.Vedades on naagade valitsejaks ka Varuna kes on tormi ja tuulte jumal.
Naagad asetsevad jumalustena Pātālas mis asub Meru mäe jalamil ja on seitsmes all-ilm. Nad on kõik Kashyapa ja Kadru järeltulijad. Enam kuulsmaid ja tuntumaid naagasid on Hinduismis Manasa, Shesha või Sesa ja Vasuki. Naagade valduses on ka igavese elu eliksiir. Legend räägib, et kui jumalused omavahel jagasid laiali igavese elu eliksiiri, kargasid naagad ahnelt kutsumata ligi ja rabasid jumaliku joogi peekri enda kätte, kuid taeva asukad rebisid uss-jumalustelt hinnalise aarde tagasi. Võitluse käigus kukkusid elueliksiiri tilgad maale rohu sisse. Naagad asusid aplalt lakkuma ja ahnitsema endasse jumalustele ette nähtud taevaliku jooki. Kuid suures ahnuses limpsisid terava rohuga kaetud maad nii tugevalt, et nende keeled muutusid kaheharuliseks. Seepärast on kõikide naagade – madude keel kaheharuline.
Kuid mütoloogias on ka selliseid naagasid, kes elutsevad kuival maal. Nad võivad võtta inimeste kuju ning astuda armusuhetesse inimestega. Nad on sageli raevukad, kuid seda vaid juhul kui inimesed käituvad nende suhtes alatult ja hoolimatult. Arvatakse, et nende pilk võib tappa ning naagade hingus on mürgine. Naissoost naagade esindajaid, kes tavaliselt pidid kõik olema imeilusad ja võluvad, sarmikad, lausa printsessilikud, kutsutakse (nāgī) naagi.Naagid on väga osavad armukunstides ja seksuaalmaagia valdkonnas. Budismi suhtuvad naagad soosivalt, samuti budistidesse. Ka Buddha Gautama olevat enne budaks saamist mitmeid kordi naagana sündinud. Nāgārdžuna sai enda tarkuse naagade käest.Naagasid on nii hinduismis kui budismis seostatud eelkõige aarete, kalliskivide ja tarkusega. Nad on täpsemalt öeldes nende aarete ja tarkuse valvurid. Naagade üle valitseb nende kuningas Naaga-radza, kelle tütar on abielus põhjapoolse ilmakaare kaitsja Vaišravanaga. Budismis seostatakse naagadega ka draakoneid. Tiibetis oli draakon see, kes valvab jõgedes, ojades ja järvedes, samuti Hiinas. Budismis naagade põhivaenlane ja hävitaja on Garuda.Garuda on suur kotkakujuline lind, kes toitub naagadest. Naagad teenivad kõik taevast lääne ilmakaare valitsejat Virūpāksat. Naagadel on omaette missioon Meru mäel, nimelt kaitsta deevasid (jumalusi), kes asuvad Trāyastriṃśa-s asurade, rünnakute eest. Kuulus naagadest on ka Mucalinda, kes oli Buddha isiklik kaitsja.
Donatello
pisi|Donatello kuju [[Uffizi galerii sammaskäigus]] Donatello (õieti Donato di Niccolò di Betto Bardi; umbes 1386 – 13. detsember 1466) oli itaalia skulptor ja maalikunstnik.
Sarah Bernhardt
pisi|Sarah Bernhardt juunis 1877 [[Bostonis]] Sarah Bernhardt (sünninimi Rosine Bernardt; 22. oktoober 1844 Pariis – 26. märts 1923 Pariis) oli prantsuse näitleja. Ta oli tuntud kui tõsine draamanäitleja ja teda peetakse 19. sajandi kuulsaimaks naisnäitlejaks.
1860. aastal asus ta õppima Pariisi konservatooriumis ja hiljem Comédie-Française'is, kus ta 11. augustil 1862 tegi oma näitlejadebüüdi. Ta lahkus sealt varsti. Bernhardt pöördus Belgiasse, kus sai aadlimehe armukeseks, neil sündis 1864. aastal poeg Maurice. Mehe perekonna survel keeldus ta abielust ja lahkus. Seejärel elas ta kurtisaani elu, millega ta ema oli teda juba noores eas tutvustanud. Sellel perioodil teenis ta hästi ja muu hulgas ostis endale oma kuulsa kirstu, milles tavatses tihti magada.
1866. aastal asus ta tööle Odéoni teatris. Kui puhkes Prantsuse-Preisi sõda, etendused peatati ja teatrimaja muudeti ajutiseks haiglaks, kus Bernhardt kandis hoolt lahingus haavatud sõdurite eest. 1872. aastal pöördus ta uuesti Comédie-Française'i. 25-aastaselt hakkas ta õppima ta ka maalimist ja skulptuuri, tema tööd osalesid ka näitustel.
pisi|left|püsti|Hamletina 1899. aastal Ta sai 1870. aastatel kogu Euroopas tuntud näitlejaks. Aastatel 1880–1881 käis ta esinemas ka Ameerika Ühendriikides ja Kanadas ning 1887. aastal Lõuna-Ameerikas. 1891–1892 osales ta maailmaturneel, külastades suurt osa Euroopast, Venemaad, Lõuna- ja Põhja-Ameerikat, Austraaliat, Uus-Meremaad, Hawaiid ja Samoad. Hiljem käis ta veel mitmel turneel Ameerikas.
1882. aastal abiellus ta kreeka äritolu näitleja Aristides Damalasega (Prantsusmaal tuntud kui Jacques Damala), mis ametlikult kestis kuni Damalase surmani 1889. aastal, kuid lagunes juba varem, suuresti mehe morfiinisõltuvuse tõttu.
Aastatel 1893–1899 oli ta Théâtre de la Renaissance'i juht. Ta juhendas mitmeid noori näitlejannasid. 1899. aastal omandas ta teatri Châtelet' väljakul ja nimetas selle enda järgi. Ta juhtis teatrit surmani, pärast mida jätkas juhina poeg Maurice.
1905. aastal vigastas ta etendusel jalga, mis ei paranenudki kunagi ja tuli 1915. aastal amputeerida. Ta jätkas oma karjääri, kandes puust jalaproteesi, mis talle ei meeldinud.
Ta oli ka üks esimesi tummfilminäitlejannasid, tema debüüt oli Hamletina 1900. aasta kaheminutilises filmis (mis tehniliselt ei olnud tegelikult tummfilm).
Ta suri neerupuudulikkuse põhjustatud ureemia tagajärjel.
Maapähkel
pisi|Maapähklid Maapähkel ehk arahhis on hariliku maapähkli seeme.
Maapähkel on kaunvili, mis valmib mullas ja sarnaneb välimuselt oaga.
Ajalugu
Maapähkli kultiveerimist alustati Peruus 2000 aastat tagasi. Pärast Ameerika avastamist jõudis see kultuur peatselt Edela-Aasiasse ja Lääne-Aafrikasse. 17. sajandi algul kasvatati teda juba Lõuna-Hiinas, kust ta hiljem ka Euroopasse jõudis, mistõttu teda kaua aega Hiina pähkliks nimetati. Praeguseks on aretatud üle kümne erineva maapähkli sordi.
Maapähklid sisaldavad rohkesti kaltsiumi, magneesiumi ja rauda, samuti eeterlikke õlisid.
Kasutamine
pisi|Kooritud ja koorimata maapähklid Maapähkleid süüakse toorelt või röstitult, neist valmistatakse õli, margariini, halvaad, maapähklivõid ja neid lisatakse ka kondiitritoodetele.
Pähklite toodang
2012. aastal toodeti maailmas kokku 40,5 miljonit tonni maapähkleid. Toodangu tabelis on antud andmed puhastamata pähklite kohta. 2017. aastal toodeti maailmas kokku 47,1 miljonit tonni maapähkleid.
Einari Koppel
Einari Koppel (21. detsember 1925 – 10. oktoober 1978) oli eesti näitleja.
Einari Koppel lõpetas 1950. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Töökohad
Tänu suurepärasele musikaalsusele tegi ta kaasa ka muusikalavastustes. Tunnustatud kupletistina esines ta sageli Eesti Televisiooni meelelahutussaadetes.
Isiklikku
Tema isa oli estraadi- ja tsirkuseartist Julius Koppel (Lex).
Mihkel Pärnoja
Mihkel Pärnoja (sündinud 3. jaanuaril 1946 Vändras) on Eesti keemik ja poliitik.
Haridus
Mihkel Pärnoja on lõpetanud 1964. aastal Vändra Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemia erialal (aastast 1981 keemiakandidaat).
Töökohad
Mihkel Pärnoja töötas Tartu Riiklikus Ülikoolis teaduri ja õppejõuna aastatel 1969–1974 ja 1977–1992 (vahepealse aja oli aspirantuuris). Pärast poliitikast eemaldumist asus ta uuesti tööle Tartu Ülikoolis, töötades administratsioonidirektorina.
Poliitiline tegevus
Mihkel Pärnoja astus 1990. aastal Eesti Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ning valiti Mõõdukate nimekirjas 1992. aastal Riigikokku. Ta kuulus Riigikogu VII, VIII ja IX koosseisu.
Mihkel Pärnoja oli Mart Laari teise valitsuse majandusminister alates märtsist 1999 kuni tagasiastumiseni oktoobris 2001.
Teda on süüdistatud KGB-le oma kolleegi Jüri Kuke peale kaebamises 1980. aastal.
Isiklikku
Mihkel Pärnoja on mänginud mitmes orkestris trompetit.
Olav Osolin
pisi|Olav Osolin 2021. aasta Kirjandustänava festivalil Olav Osolin (sündinud 13. novembril 1953 Tallinnas) on eesti reklaamikorraldaja ja endine ajakirjanik.
Haridus
1977. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia alal ajakirjanduse eriharus.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Aastatel 1977–1981 töötas ta Eesti Raadios ajakirjanikuna, sh Eesti Raadio propaganda- ja informatsioonisaadete peatoimetuse mittekoosseisulise autorina, aastast 1981 töötab reklaaminduses. Aastatel 1982–1988 töötas ta Eesti Reklaamfilmis ja 1988–1991 ettevõttes ERF Video SP. Aastatel 2007–2011 oli ta reklaamiagentuuri Zavod BBDO üks omanikke ja juhataja.
Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti Reklaamiagentuuride Liidu president.
Olnud mitmel hooajal TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" kohtunik.
2017. aastal mängis põnevusseriaalis "Merivälja".
Olav Osolin teeb raadio Retro FM hommikuprogrammis "Ärkamisaeg" omanimelist rubriiki muusikaajaloost, milles vaatab tagasi päeva muusikasündmusele.
Laulusõnade autorina kasutab varjunime Oskar Ove.
Nomenklatuur (eliit)
Sõna on laenatud vene keelest (номенклатура), kus see pärineb ladinakeelsest sõnast nomenclatura - 'nimekiri'. Mõiste tulenebki sedalaadi ametikohtade nimekirjast.
Nomenklatuursetele ametikohtadele esitatud isikuid kinnitasid ja määrasid ametikohale sõltuvalt ametikoha tähtsuses kas VK(b)P – ÜK(b)P – NLKP KK Organisatsiooniline büroo või madalamad ametikohad VK(b)P – ÜK(b)P – NLKP KK Arvestus-jaotussektor (Учраспред ЦК). 1922–1923 kinnitas ja määrast arvestus-jaotussektor ametisse 10 351 isikut.
Kõnekeeles kutsuti nomenklatuuriks niisugustel ametikohtadel töötanud inimesi, keda võib pidada nõukogude ühiskonna eliidiks. Üldiselt oli nomenklatuursetel ametikohtadel töötavatel inimestel rohkem privileege, mis sarnanesid riiklikus ideoloogias halvustatavate kapitalistliku ülemklassi privileegidega. Samas oli ka nomenklatuuri ülemistel ja alumistel astmetel suur vahe. Kõik privileegid ei olnud piiratud nomenklatuuriga, näiteks võidi eliithaiglate kasutamist lubada ka riiklikult tunnustatud loometöötajatel. Üldjuhul pidid nomenklatuursetele kohtadele määratud inimesed kuuluma Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse (NLKP) või NLKP allorganisatsiooniks olevasse kommunistlikku parteisse, samas ei olnud see nomenklatuuri alumistel astmetel alati kohustuslik. Nii oli NLKP Keskkomitee sekretariaadi nomenklatuuris kirjas ka Moskva patriarh.
Nomenklatuuri kõrgeimal astmel oli NLKP Keskkomitee nomenklatuur. 1980. aastal kuulus sellesse umbkaudu 22 500 töötajat.
Urmas Jaagant
pisi|Urmas Jaagant Urmas Jaagant (sündinud 27. juulil 1985 ) on eesti ajakirjanik.
Ta on Eesti Päevalehe ajakirjanik.
Tunnustus
2015 – Eesti Ajalehtede Liidu noore ajakirjaniku preemia
2023 – Parima üleriigilise uudise autor (koos Holger Roonemaaga)
Kaja Lotman
pisi|Kaja Lotman 2022. aastal Kaja Lotman (sündinud 10. mail 1960) on eesti zooloog ja looduskaitsetegelane.
Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riiklik Ülikooli bioloogina.
Töötab Keskkonnaametis looduskaitse nõunikuna.
Isiklikku
Tema abikaasa on Aleksei Lotman. Neil on neli last: Silvia Lotman, Elen Lotman, Eno-Martin Lotman ja Aliine Lotman.
Ernest Becker
Ernest Becker (24. september 1924 Massachusetts – 6. märts 1974 Vancouver) oli ameerika kultuuriantropoloog ning interdistsiplinaarne teadusmõtleja ja -kirjanik.
Becker sündis Massachusettsis juudi perekonnas. Pärast teise maailmasõja ajal jalaväes teenimist, mille vältel ta osales ühe koonduslaagri vabastamisel, õppis Becker Syracuse Universitys New Yorgis. Ülikooli lõpetanud, asus ta haldustöötajana tööle Pariisi USA saatkonda. Olles juba 30. eluaastates, naasis ta Syracuse'i kraadiõppesse ja sai 1960. aastal filosoofiadoktori kraadi ehk PhD.
Becker jõudis äratundmisele, et psühholoogiline uurimine jõuab paratamatult tupikuni, millest kaugemale jõudmiseks tuleb appi võtta uskumuste süsteemid. Sellise perspektiivini jõudmine nõuab nii teaduse kui ka religiooni kasutamist. Ameerika filosoof Sam Keen on arvanud, et Beckeri suurim saavutus oli kurjuseteaduse loomine. Sõltumatu ja omapärase mõtlejana oli Becker viimasel elukümnendil akadeemiline heidik. 1974. aastal teose "The Denial of Death" (1973) eest saadud Pulitzeri auhind tõi siiski mõningast tunnustust. Selle teose järg "Escape from Evil" ilmus 1975. aastal.
Friedrich Georg von Bunge
pisi|Friedrich Georg von Bunge Friedrich Georg von Bunge (13. märts (vana kalendri järgi 1. märts) 1802 Kiiev – 9. aprill 1897 Wiesbaden) oli baltisaksa õigusteadlane, ajaloolane ja publitsist.
Bunge oli oluline baltisaksa 19. sajandi ajaloolane. Ta avaldas trükis suure hulga seni avaldamata allikaid ja avaldas publikatsioonisarju, mille kaudu teisedki ajaloolased (näiteks Carl Schirren ja Karl Heinrich von Busse) said oma töid ja allikpublikatsioone avaldada.
Ta sündis Kiievis apteekri pojana, kuid pärast isa surma (märtsis 1814) tõi ema ta Tartusse (1815). Alates 1819 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust. 1823 habiliteerus ta seal eradotsendina. 1826 sai Heidelbergis doktorikraadi õigusteaduse alal ning 1831 Tartu Ülikooli provintsiaalõiguse erakorraliseks ja 1832 korraliseks professoriks. 1842 sai ta Tallinna rae bürgermeistriks ja sündikuks. 1844–1858 oli ta Tallinna raehärra ja linnakonsistooriumi president, 1856–1864 töötas Imperaatori isikliku kantselei II osakonnas provintsiaalõiguse kodifitseerimise alal. Ta oli Riia ja Tallinna aukodanik ning Tartu Ülikooli auliige. Jäänud pimedaks, lõpetas ta teadustegevuse ja elas aastast 1865 Saksamaal.
Ta oli Balti provintsiaalseadustiku kolmanda jao (Balti eraseaduse) koostaja. See hakkas kehtima 1865. aastal ning kehtis Lätis 1937. ja Eestis 1944. aastani.
Teenete eest Balti eraseaduse kodifitseerimisel immatrikuleeriti Friedrich Georg von Bunge 15/27. märtsil 1865 Eestimaa ja 14/26. juunil 1865 Kuramaa rüütelkonda.pisi|Bunge suguvõsa vapp
Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige.
Isiklikku
Friedrich Georg von Bunge abiellus Tartus 11/23. detsembril 1825 apteekri tütre Wilhelmine Wegeneriga (1804–1876). Neil oli kolm poega ja neli tütart.
Sieena
Sieena, itaalia keeles terra di Siena ('Siena muld'), varem ka sjeena , on looduslik anorgaaniline värvipigment, värvuselt tumekollane: kollasest ookrist tumedam ja esineb mitmes varjundis.
Värvainete indeksis on naturaalse sieena tähised PY43 (Pigment Yellow 43) ja 77492.
Saamine
Sieenat valmistatakse savikiltadest, mille vanimad ja parima kvaliteediga pigmenti andvad leiukohad asuvad Toscana maakonnas.
Naturaalne ja põletatud sieena võeti pigmentidena kasutusele umbes 18. sajandi keskpaigas, kui avastati pigmendi tegemiseks sobiva materjali varud Siena lähedal Itaalias.
Koostis
Peamine värvust andev komponent sieenas on raudoksiid. Pigment sisaldab umbes 50% raudoksiidi ja ülejäänud osas varieeruvas koguses muid ühendeid, savi- ja kvartsiosakesi. Keemiliselt koostiselt pole ta eristatav ookrist, erinevus on vaid värvuses.
Omadused
Pigment on hea katvusega, valguskindel ja keemiliselt stabiilne nagu kõik ookrid. Sarnaselt teiste raudoksiididega pole pigment vastupidav hapetele. Sobib kõigi sideainetega. Teiste värvidega segamisel on sieena eriti erksa ja elava värvijõuga, andes ilusaid küpseid toone. Õlimaalis nõuab sieena suurt õlikogust sideaineks ja kuivab halvasti.
Sieena kuumutamisel ja kaltsineerimisel saadakse punakaspruuni värvusega pigment, mis on tuntud põletatud sieena nime all.
Euroopa meistrivõistlused korvpallis
Euroopa meistrivõistlused korvpallis on FIBA korraldatavad meeste rahvuskoondiste Euroopa meistrivõistlused korvpallis.
Robertino Loreti
thumb|Robertino Loreti - [[Mario Trevi (1964)]] Robertino Loreti (õieti Roberto Loreti; sündinud 22. oktoobril 1947 Roomas) on itaalia laulja, keda tuntakse peamiselt teismelisena lauldud laulude järgi.
Ta sündis vaeses perekonnas, kus oli kokku üheksa last. Kui poiss oli 10-aastane, jäi isa haigeks ning Robertino oli perekonnale abiks, kandes pagaritooteid restoranidesse laiali. Tee peal armastas ta laulda rahvalaule ning inimesed panid tema ilusat häält tähele. Kord paluti restoranis tal pulmas laulda. Pärast seda hakkasid paljud Rooma restoranid teda laulma kutsuma.
Kohvikus laulvat Robertinot panid tähele Napoli näitleja Totò ja taani teleprodutsent Volmer Sørensen, kes oli koos oma abikaasa, laulja Grethe Sønckiga Roomas puhkusel. Mõne nädala pärast laulis Robertino juba Taani televisioonis. Kopenhaagenis salvestas ta ka plaadi.
Hiljem tema hääl muutus ning tema uus hääl on märksa tavalisem. Ometi teeb ta endiselt ringreise Euroopas ja Ameerikas.
Robertino Loreti on eriti populaarne Venemaal. Kosmonaut Valentina Tereškova palus isegi, et tema laule mängitaks talle kosmoses viibimise ajal. Venemaal on ta külastanud oma sõpru Muslim Magomajevit, Tamara Sinjavskajat ja Jossif Kobzoni.
Lena Zavaroni
Lena Hilda Zavaroni (4. november 1963 Šotimaa, Bute'i saar, Rothesay – 15. oktoober 1999) oli šoti poplaulja.
Tema vanemad olid itaalia immigrandi poeg Victor, kes mängis kitarri, ja Hilda, kes laulis. Lena hakkas varakult laulma ning võitis alati kohalikel lapslauljate võistlustel, nii et tal ei lubatud enam osaleda.
Rothesays puhkusel viibiv impressaario Tommy Scott kuulis teda perekonnaansambliga laulmas. 1973. aasta lõpus esines ta televisioonis Hughie Greeni noorte talentide saates "Opportunity Knocks". Jaanuaris 1974 tegi ta esimese plaadisalvestuse "Ma, He's Making Eyes At Me". Laul jõudis Briti edetabelis 8. kohale. Plaati müüdi 250 000 eksemplari.
Lenal oli väga varjundirikas täiskasvanulik hääl ja teda peeti imelapseks.
Peale Inglismaal esinemise laulis ta koos Frank Sinatra ja Lucille Balliga ühel Hollywoodi heategevuskontserdil. Ta esines ka USA-s telesaates "Carrol Burnett Show", kus ta jagas garderoobi Liza Minnelliga.
Aastal 1975 laulis ta üle maailma, sealhulgas Valges Majas, ning esines Suurbritannias korduvalt televisioonis.
Aastal 1979 tekkis tal ajakirjanduse pideva tähelepanu tõttu anoreksia, mis hiljem kippus korduma. Ta püüdis elada tavalisemat elu ning abiellus 30. septembril 1989 Peter Wiltshire'iga. See abielu kestis vaid 18 kuud. Pärast seda sooritas tema ema enesetapu.
Lena Zavaroni suri kopsupõletikku kuus kuud pärast leukotoomiat, mis tehti talle depressiooni ja anoreksia raviks.
Trilobiidid
pisi|[[Kambriumi trilobiit Elrathia kingi USAst]]
Trilobiidid (Trilobita) on lülijalgsete hõimkonda kuulunud väljasurnud loomade klass.
Trilobiidid olid merelised lülijalgsed, kellest enamik kuulusid põhjaelustiku hulka. Trilobiidid tekkisid Kambriumi ajastul ning surid lõplikult välja Permi lõpus 250 Ma. pisi|left|Eestis leitud trilobiidi kivistis Välisskeleti olemasolu ning merelise eluviisi tõttu on säilinud väga palju trilobiitide kivistisi. Tänapäevaks on teada umbes 15 000 liiki trilobiite. Ka Eesti Paleosoikumi vanusega settekivimeis on rohkelt trilobiitide kivistisi.
Parapähkel
pisi|Kestast eemaldatud parapähklid Parapähkel ehk Brasiilia pähkel on parapähklipuu seeme.
Parapähklid on väga suure toiteväärtusega. See sisaldab rohkesti E-vitamiine, seleeni ja rauda.
Miramii Maarja Vaher
Tema tuntumad tööd on dokumentaalfilm "Identiteet" ja fotofilm "Anoreksia".
Osalemine näitustel
2004 osales Märjamaa näitusel Noorsoolikas. 2006 osales Valgusfestivalil Tallinna Linnahalli katusel.
2007 osales Tallinna Vaal Galerii näitusel Pomo Sapiens. Kunstikriitik Teet Veispak kirjutab seda näitust arvustades, et Vaher muretseb keskkonna pärast.
Hiroshi Yoshino
Hiroshi Yoshino (jaapani keeles 吉野弘 Yoshino Hiroshi; 16. jaanuar 1926 Sakata – 15. jaanuar 2014 Fuji) oli jaapani luuletaja.
Yoshino lõpetas 1942. aastal majanduskooli ning töötas seejärel naftatööstuses. Pärast sõda oli ta aktiivne ametiühingutegelane kuni ta 1949. aastal tuberkuloosi haigestus ning hakkas luuletusi kirjutama. 1953. aastal hakkas ta tegema kaastööd kirjandusajakirjale Kai.
1957. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Shōsoku" (消息).
1971. aastal pälvis ta luulekogu "Kanshō ryokō" (感傷旅行) eest Yomiuri kirjandusauhinna.
Üheks tema parimaks teoseks peetakse 1952. aastal kirjutatud proosaluuletust "I was born".
Poks 2021. aasta suveolümpiamängudel
Poks on olnud kõigil kaasaegsetel olümpiamängudel kavas alates Saint Louisest 1904. aastal, välja arvatud Stockholmi 1912. aasta mängud. Naiste osalemine Londonis 2012. aastal oli olümpiaprogrammi populaarseks täienduseks.
Sport on kogu maailmas väga populaarne ja paljud poksijad, kes võistlesid olümpiamängudel, on saavutanud ülemaailmse kuulsuse, näiteks Muhammad Ali (Ameerika Ühendriigid). Ali võitis 1960. aasta Rooma mängudel Cassius Clay nime all kergekaalus kulla ning temast sai üks planeedi kõige tunnustatumaid ja lugupeetumaid mehi.
Kuni Rio de Janeiros 2016. aastani oli olümpiamängudel lubatud osaleda ainult amatööridel. Seda piirangut enam ei kohaldata.
Võistluste formaat
23. märtsil 2013 tegi AIBA formaadis olulisi muudatusi. World Series of Boxing sari, AIBA profimeeskonna liiga, kuhu kuulub AIBA Pro poksiturniir, mis koosneb profidest, kes sõlmivad AIBA-ga 5-aastased lepingud ja võistlevad turniirile viivatel profikaartidel, pakub ka teed uutele proffidele, et säilitada oma olümpiakõlblikkus ja säilitada sidemed riiklike liitudega. Peakatte kaotamine ja punktisüsteemi "10-point must" kasutuselevõtt tühistab veelgi piirjooned amatöör- ja profiformaadi vahel.
Poksimatšid olümpiamängudel nii meestele kui naistele kestavad kolm vooru, igaüks kolm minutit. Ringi ääres istub viis kohtunikku. Nad jälgivad lööke ja jagavad individuaalselt punkte selle eest, mida nad peavad edukateks löökideks.
Võistlus võib lõppeda ka siis, kui võistleja saab kolm hoiatust (karistus) ja diskvalifitseeritakse või kui võistleja ei suuda kümne sekundi jooksul võitlust jätkata, sel juhul loetakse ta kaotajaks.
Meeste kaaluklasside arvu vähendati 10-lt 8-le ja naiste kaaluklasside arv tõusis vastavalt 3-lt 5-le. ROK kinnitas 19. juuni 2019. aastal kõigi 13 klassi kaalumuutused.
Mehed võistlevad kaheksas kaaluklassis:
Naised võistlevad viies kaaluklassis:
Kvalifikatsioon
Igal rahvuslikul olümpiakomiteel lubatakse võistlustel osaleda kuni üks sportlane igas kaalukategoorias. Kuus kohta (neli meest ja kaks naist) reserveeriti vastuvõtvale riigile Jaapanile, lisaks veel kaheksa kohta (viis meest ja kolm naist) eraldatakse kolmepoolsele kutsekomisjonile.
Kõik ülejäänud kohad eraldatakse nelja mandri olümpia kvalifikatsioonivõistluste kaudu (üks Aafrika, Ameerika, Aasia / Okeaania ja Euroopa jaoks) ajavahemikus jaanuar kuni aprill 2020. aastal, millele järgneb 2020. aasta mais maailma olümpia kvalifikatsioonivõistlus riikidele, kellel pole kvalifitseeritud poksijat vastavates kaaluklassides.
Meeste võistlused
Olümpia kvalifikatsioonisüsteem mandri ja kaalukategooriate kaupa.
Naiste võistlused
Olümpia kvalifikatsioonisüsteem mandri ja kaalukategooriate kaupa.
Tiit Maran
Tiit Maran (sündinud 9. oktoobril 1959) on eesti zooloog, aastast 2023 XV Riigikogu liige.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Bioloogiadoktor (2007), uurinud euroopa naaritsa bioloogiat.
1983. aasta 10. oktoobril läks tööle Tallinna Loomaaeda naaritsaprojekti raames. Alates 1993. aastast töötas ta Tallinna Loomaaia teadussekretäri ja 2007. aastast ka teadusliku liigikaitse labori juhatajana.
Tegevus poliitikas
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 709 häält ning ei osutunud valituks.
Ta otsustas minna Riigikogusse Marina Kaljuranna asendusliikmeks.
Isiklikku
Tema isa on Rein Maran ja ema Aino Maran. Tema vennad on Uko Maran (filosoofiadoktor teoreetilise ja arvutikeemia alal), Timo Maran (biosemiootika doktor ja luuletaja) ja Arbo Maran ning õde Kärt Maran (tootedisainer ja ehtekunstnik).
Ta oli abielus bioloogist tõlkija Marina Maraniga. Neil on neli last, nende seas teadusajakirjanik Kaur Maran ja filmirežissöör Sander Maran.
Talle meeldivad naaritsad ja mesilased.
Ta peab oma maakodus Hiiumaal mesilasi.
Enn Soosaar
Enn Soosaar (13. veebruar 1937 Tallinn – 10. veebruar 2010 Keila) oli eesti tõlkija, mõtleja, arvamusliider, kriitik ja publitsist.
Enn Soosaar õppis aastatel 1944–1951 Hageri 7-klassilises koolis, 1951–1954 Tallinna 2. Keskkoolis, 1955–1956 Tallinna kaugõppekeskkoolis. Aastal 1964 lõpetas ta kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.
Kabala valla vapp
thumb|Kabala valla vapp Kabala valla vapp oli Järva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kabala valla vapp.
Enn Soosaar
Enn Soosaar tõlkis eelkõige ameerika autorite teoseid. Ta kirjutas tõlkekirjanduse ja tõlkimise teemalisi ülevaateid ning avaldas arvamusartikleid, arvustusi ja poliitikaanalüüse.
Kabala valla vapp
Vapi kirjeldus
Horisontaalselt poolitatud kilbi ülemisel, kuldsel väljal kolm rohelist kuuske ja alumisel, rohelisel väljal kuldne viljapea.
Enn Soosaar
Aastast 2012 antakse välja temanimelist esseistikapreemiat. Soosaare raamatukogu asub Keilas ning on avalikuks kasutamiseks.
Mälestuse jäädvustamine
Enn Soosaare auks antakse välja Enn Soosaare esseistikapreemiat.
Ambla valla vapp
thumb|Ambla valla vapp Ambla valla vapp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Ambla valla vapp.
Vapp on kinnitatud 15. novembril 1995.
Ambitus
Ambitus (ladina sõnast ambitus, 'piir' ) on muusikalise struktuuri kõrgeima ja madalaima heli intervall.
Ambla valla vapp
Vapi autor on Jaak Poom.
Ambitus
Mõistet ambitus kasutatakse näiteks muusikainstrumendi konkreetse tööpiirkonna, meloodia, välja või muu muusikalise struktuuri kõrgeima ja madalaima heli intervalli tähenduses.
Ambla valla vapp
Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil neljaharuline ristikuleht, otsatornide ja rohelise põikitriibuga hoone siluett ning lainelõikeline langetatud varras - kõik hõbedased; varda all sinine vapitüvi.
Põhjendus
Neljaharuline ristikuleht sümboliseerib põllumajandust; ühendatud südamete kujundina tähendab üksmeelset tegevust majanduses ja vaimses valdkonnas; kujund meenutab ka risti - kristliku maailma tähtsaimat sümbolit. Hoone siluett on kohaliku kultuurielu keskuse, Ambla rahvamaja, võrdkuju. Lainelõikeline varras meenutab Ambla jõge. Hõbe lootust ja puhtust; roheline - looduskeskkonda mille osaks on ka inimene. Sinine - vett, looduse koostisosana, samuti ka noorust oma energia ja tulevikulootusega.
Tauriin
Tauriin (keemiline valem C2H7NSO3) on paljude loomade (sealhulgas inimese) organismis leiduv orgaaniline hape. Aine eraldati esimest korda 1827. aastal härja sapist ning on selle looma järgi (ladina keeles taurus) saanud ka nimetuse. Tauriin on ainuke teadaolev looduslikult esinev sulfoonhape. Puhas tauriin on peaaegu värvitu kristalne aine.
Tauriin on väävlit sisaldav aminohape, mis moodustub metioniinist. Tauriini leidub loomsetes valkudes, kuid see puudub täielikult taimses toidus. Tauriini sisaldavad näiteks merekarbid, kala ja linnuliha ning seda lisatakse laste valmistoitudele. Vabadest aminohapetest on just tauriini rinnapiimas kõige rohkem. Vereplasmas on seda ühendit 0,2–0,8 mg.
See hape on organismile tingimuslikult oluline, mis tähendab, et näiteks tugeva stressi või füüsilise kurnatuse korral hakkab organism eraldama tauriini, sest selle taastootmine organismis on nendel tingimustel võimatu. Tauriin osaleb sapphapete sünteesis, südamelöökide regulatsioonis, aju neuronite ja kesknärvisüsteemi tegevuses, membraanide stabiilsuse säilitamises ja nägemises. Tauriin on antioksüdant ja soodustab kahjulike ainete eemaldumist organismist.
Tauriin loomadel
Kassid ei suuda ise tauriini toota ja seetõttu on kassisöödas seda palju. Tauriini puudusel kahjustub kassidel silma võrkkest, mis vähendab nägemisteravust ja põhjustab müdriaasi ning võib lõpuks pimedaks muuta. Tauriinipuudus põhjustab ka dilatatiivset kardiomüopaatiat.
Sarapuupähkel
pisi|Sarapuupähklid pisi|Terved pähklid koos tuumadega, millest üks on kooritud Sarapuupähkel ehk metspähkel on sarapuu perekonda kuuluvate liikide vili. Eestis saadakse sarapuupähkleid harilikult sarapuult.
See on kõva puitunud kestaga rasvarohke pähkel. Kas osaliselt või täielikult ümbritseb seda kausjas viljakate lüdi ehk kuupula, mis on rohtne ja servast narmastunud. Pähkel on 1–2½ cm pikk ja 1–2 cm lai, ümar, kuid mitte kerakujuline, vaid lopergune. Pähklikoore kuju, ehitus ja kasvukoht puuvõras on tähtsad sarapuuliikide eristamise tunnused. Viljad võivad võrsel paikneda nii üksikult, kahe- kui neljakaupa. Pähkli tuum on söödav. Seda katab õhuke tumepruun nahk, mis mõnikord enne tarbimist ära kooritakse, ehkki tavaliselt seda ei tehta.
Sihtasutus
Sihtasutus on mittetulundusühendus, mis on asutatud mitteärilisel otstarbel ning registreeritud sihtasutuste seaduse kohaselt. Erinevalt mittetulundusühingust ei ole sihtasutusel liikmeid.
Sarapuupähkel
Eestis kasvanud sarapuupähklid kasvavad keskmiselt pool grammi või pisut rohkem. Õnne korral leiab ka grammiseid hiigelpähkleid. Kasvukoht võib pähkli suurust ja kuju palju mõjutada.
Üksik põõsas annab 1–3 kg pähkleid, aga kultuursordid istandustes üle 10 kg. Head pähkliaastad korduvad iga kolme-nelja aasta järel.
Pähkel saavutab täissuuruse augusti alguses, aga küpseb alles septembri keskpaigaks. Valmis pähkli tunneb ära selle järgi, et tema koor on muutunud valkjast helepruuniks. Küps pähkel eraldub lüdist ja variseb puu otsast alla. Pähkleid on parim korjata nii, et puu otsast raputatakse alla küpsed viljad, toored jäävad valmima. Korjata tohib üksnes täiesti küpseid pähkleid. Toored pähklid säilivad halvasti, nende toiteväärtus on väike ja maitse halvem. Pärast korjamist tuleb pähklid õhu käes kuivatada.
Sarapuupähkleid süüakse värskelt ning kasutatakse laialdaselt kondiitriäris, näiteks kompvekkide, halvaa, pralinee ja sarapuupähklivõi (Nutella)valmistamiseks.
Pähklitoodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Kolmveerand maailma metspähklite toodangust pärineb väikestest Türgi farmidest Musta mere lõunarannikul, ülejäänud toodang tuleb Itaaliast, Hispaaniast, Ameerika Ühendriikidest, Iraanist ja Kaukaasiast.
Toodangu tabelis on antud andmed puhastamata pähklite kohta. Pähkli massist moodustab koor keskmiselt 54%.
Valke on pähklis samuti palju: tuumade kaalust 15–18%. Aminohappelise koostise poolest on pähklivalgud inimestele väärtuslikud. Eriti olulised on nad taimetoitlastele. Pähkel ei tundu sööjale magusana, ent sellegipoolest sisaldavad pähklid kuni 10% süsivesikuid. Seevastu vett on pähklites vähe.
Kõik see kokku muudab sarapuupähklid väikesteks energiapommideks: 100 g puhastatud pähkleid annab 600–660 kcal. Pähklitest saab nii vesilahustuvaid ehk mitmesuguseid B-vitamiine kui rasvlahustuvaid ehk E-vitamiine. Mikroelementidest saab pähklitest kaaliumi, fosforit, kaltsiumi, magneesiumi, rauda ja vaske.
Ettevaatust!
pisi|Ussitanud pähklid Mitte üksnes inimestele ei maitse pähklid. Pähklikärskas on ohtlik kahjur, kelle vastsed võivad kuival suvel ära süüa isegi 80% pähklisaagist. Ussitanud pähkleid ei tohi süüa. Ussitanud pähkleid aitab ära tunda väike auk pähklikoores (selle kaudu on pähklikärsaka vastne väljunud) ja see, et pähkel ei tule lüdi küljest lahti.
Kaua aega säilitatud pähklid on sobiv kasvukeskkond seentele, eriti halliku-nimelisele hallitusseenele. Need seened sünteesivad inimesele ohtlikke mürke, mis ei eemaldu pesemisel ega lagune kuumutamisel. Hallitanud pähkleid ei tohi süüa. Neid ei tohi ka teistele loomadele söögiks anda.
Kaua aega säilitatud pähklid võivad rääsuda. Sellest annab tunnistust mõrkjas maitse ja selliseid pähkleid ei tohi süüa.
Viited
Corylus avellana Лещина крупная Oazeloare
Aleksandr Aleksandrov
Aleksandr Aleksandrovi nime on kandnud mitmed tuntud vene avaliku elu tegelased:
Александров
Teod
pisi|Teo (Helix pomatia) limakiht on nii paks, et ta võib vigastamatult üle žiletitera roomata Teod ehk kõhtjalgsed (Gastropoda) on loomade riiki limuste hõimkonda kuuluv klass. Terminit "tigu" võib kasutada kogu kõhtjalgsete klassi tähistamiseks, kuid argitähenduses peetakse tigude all tihti silmas kopstigude seltsi esindajaid.
Tigude klassi kuulub väga varieeruva suuruse ja eluviisiga liike. Tänapäeval elavatest tigudest eristatakse umbes 85 000 liiki 309 perekonnas, kuid fossiilseid perekondi on veel 202. . Liigirikkuse poolest jääb see loomade klass alla vaid putukatele. Eestis elab 85 maismaatigu, kellest 71 on kojaga maismaateod ja ülejäänud 14 kojata maismaateod.