cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tartu sügisjooks
Sügisjooksu rada ja distantsid
2004. aastal lubati Tartu jooksumaratonil uuendusena 10 km rada läbida kõigil kepikõnni huvilistel, kusjuures lõpuprotokollis avaldatakse kepikõnni ja 10 km jooksu tulemused eraldi tähestikulises järjekorras.
Sügisjooksu korraldamise esimestel aastatel võis mõningat pelgu rahvasportlases justnimelt jooksumaa pikkus – ikkagi peaaegu pool maratoni. Kahtlejate veenmiseks kirjutas Lembitu Kuuse 23. septembril 1983 Spordilehes ilmunud üleskutses: "Kakskümmend kilomeetrit jooksujalu. On see jõukohane? Aga kakskümmend kilomeetrit mööda Emajõe kaldapealseid, läbi Ihaste suvilarajooni männitukkade? Tundub, et võiks kõne alla tulla küll. Aga kakskümmend kilomeetrit Emajõe ääres koos sadade omasugustega, pärast jooksu äsjase konkurendiga suppi helpida ja siis saunas leili visata? See on juba hoopis midagi muud, ütlete. Üksinda on maantee peal poole lühemgi maa vahel raskem. Just sellist sportlikku pühapäeva valmistatakse ette 2. oktoobril Tartus."
Lastejooksud
Lasteüritused on kuulunud alati iga Tartu maratoni ürituste juurde. 1983. aasta sügisjooksul veel lastejookse ei olnud, kuid juba 1984. aastal lisati programmi MINIjooks (2,5 km). MIDIjooks (5 km) lisandus 1986. aastal ning 1987. aastal toimusid kõik kolm lastejooksu koos TILLUjooksuga (400 m), seda kuni 1990. aastani. Seejärel arvati MIDIjooksud lastejooksudest välja kuni 2004. aastani. Siiski traditsioonilised lastejooksud on kuni praeguseni jooksumaratoniga käsikäes käivad: põhivõistluse-eelsel laupäeval on Tartus, Tähtvere Spordipargis kavas nii TILLU- kui MINIjooks, MIDIjooks on asendunud 4 km pikkuse Avatud Raja jooksuga (koos kepikõnniga). 1990. keskel muutsid lastejooksud ka oma asukohta – prooviti ka Lauluväljaku üleval nõlvaesist ala, distantsid olid ka lühemad kui teistel aastatel. Tollase korraldaja Taivo Mägi sõnul prooviti nii jooksma saada kõiki lapsi, kuna lühemate distantside ees ei tuntud ehk nii suurt kõhklust osaleda.
Osavõtjad
1999. aastal tehtud jooksutrassi muudatused (rada viidi Elvasse, 2000. aastal juba kevadesse) ja programmi laiendamine kandsid vilja ning emotsionaalne jooksuüritus kevadise looduse keskel on järjest populaarsemaks muutunud. Tartu jooksumaratoni 23 km pikkusest põhivõistlusest on saanud Eesti populaarseim murdmaajooks. Rajarekordi omanikeks on Taivo Püi Eestist ja Irene Chepkirui Keeniast.
Sügisjooksu põhidistantsi võit on läinud kahel korral Eestist väljapoole: 1989. aastal võitis John Bolger Iirimaalt, 1998 Aleksandr Prokopcuk Lätist. Eriti tuleb tunnustada mitmekordseid tšempione – meestest on veerandsaja toimumisaasta jooksul kõige rohkem kordi triumfeerinud Pavel Loskutov (7), Vjatšeslav Košelev (5) ja Toomas Turb (3), naistest aga Ille Kukk (9) ja Külli Kaljus (7).
Kuni 1996. aastani Tartu maratoni peasekretäri ametis olnud Agnes Sirkel meenutab eredalt justnimelt 1989. aastat, mil distantsi võitis esimene välismaalane – iirlane John Bolger. See oli tol ajal mõninga hämmingut ning uudishimu tekitav, et välismaalane tuleb säärasest rahvajooksust osa võtma ning võidab selle. Just sel aastal esines TRÜ staadionil ka Justament, muutes sügisjooksu korralikuks rahvapeoks.
2013. aasta seisuga oli kõikidest 30 sügisjooksu/jooksumaratoni üritustest osa võtnud kaheksa inimest: Väino Erilaid, Valev Kraavi, Udo Lüüs, Heino Miina, Hans Nurmoja, Tõnu Odamus, Tõnu Pullerits ja Matti Silber.
Sügisest kevadesse
Kui suusamaraton ja rattaralli said 1990ndate lõpus sisse uue kasvuhoo, siis jooksuüritus, mille korraldus oli aja jooksul olnud jooksuklubide kanda, tahtis uut impulssi. 1999. aasta sügisel toimus viimane Tartu sügisjooks, seda juba uuel trassil. Linnamiljöö ja asfaltkattega rada vahetati jooksmiseks looduslikuma keskkonna vastu ning võistlus viidi üle Lõuna-Eesti metsaradadele, suusamaratoniga seotud kohtadesse. Aastal 2000 toimus järgmine oluline muudatus: jooksuvõistlus viidi sügisest kevadesse ja Tartu sügisjooksust sai Tartu jooksumaraton. Rein Kamarik ning Väino Kull nõustuvad, et kevadesse toodi üritus selleks, et hajutada aasta peale spordiürituste koormust. Tollal enamus üritusi kaldus aasta teise poolde, kuid kevadel ei olnud midagi. Nii anti rahvasportlastele võimalust harrastada sportlikku tegevust terve aasta peale.
Distantside pikkused jäeti analoogseks: põhidistantsiks 23 km, lühikeseks distantsiks 10 km. Praegune Tartu jooksumaratoni põhivõistluse rada kulgeb Otepäält Elvasse ja ühtib võimaluste piires suusamaratoni omaga. 2004. aastal lisandus jooksuürituse programmi ka 10 km kepikõnd, mis sai Eesti esimeseks kepikõnniürituseks ja leidis kohe ka oma osalejaskonna. 2007. aastast saab läbida ka 23 km.
Praeguseks on jooksupühapäevast juba ammu saanud jooksunädalalõpp, sest alates 1995. aastast hakati lasteüritusi pidama põhijooksule eelneval päeval. Tegemisi-toimetusi jagub ka täiskasvanutele, sest osaleda saab Avatud Raja jooksul, kestab stardimaterjalide väljastamine ja osavõtjate registreerimine. Jooksumelu hakkab pihta veelgi varem, sest nädalajagu päevi enne jooksumaratoni starti viiakse huviliste tarbeks läbi ühistreening.
Sügisjooksu taastamine, Tartu linnamaraton
2012. aasta 6. oktoobril toimus pärast 12-aastast pausi jooksumaratoni 30. aastapäeval uuesti sügisjooks. Sel aastal korraldati esmakordselt ka täispikk linnamaraton – 1. Tartu linnamaraton, 42,2 km – mille sarnast Eesti linna tänavad pole enne näinud. Lisaks on sügisjooksu distantsil 10 km esmakordselt ka Tartu Tudengimaraton, toimub kepikõnd ja lastejooksud.
Sügisjooksu traditsiooni taastamine oli Klubil Tartu Maraton mõtteis juba aastaid. Just nüüd 30 aasta täitumisel esimesest sügisjooksust ning lähtuvalt korralikust ettevalmistustest, kogemuste pagasist otsustati jooks taastada ning tuua tänavatele ka midagi uut – 1. Tartu linnamaraton.
2012. aastal 30. Tartu jooksumaraton alustas Klubi Tartu Maratoni jooksuhooaega ja 1. Tartu linnamaraton koos sügisjooksuga lõpetas selle. Nii oli jooksu- ja rahvaspordisõpradel võimalik panna korralik punkt jooksuhooajale ning alustada suusamaratoniks treenimist.
Calonne-sur-la-Lys
pisi|Calonne-sur-la-Lysi vallamaja
Calonne-sur-la-Lys on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 11 km Béthune'ist põhja pool ja 35 km Lille'ist läänes, teede D180, D186 ja D69 ristumiskoha ümbruses, Lysi jõe kallastel, Nordi departemangu piiri ääres.
pisi|tühi|
Rußbach am Paß Gschütt
Rußbach am Paß Gschütt on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas. See on kuulus hämmastavate suusa- ja suviste mägirattamatkade ning ulatusliku matkaradade võrgustiku poolest. See Austrias hinnatud turismisihtkoht asub Salzburgist vaid 40-minutise autosõidu kaugusel.
Paljudes kohtades leidub puunikerdaja René Reschreiteri taieseid.
Vald asub Rußbachi orus, mis on Lammeri lisajõgi Tennengaus.
Saatusetus
"Saatusetus" on Ungari kirjaniku Imre Kertészi romaan.
Tegemist on Kertészi esikteose ja ühtlasi kõige tuntuma romaaniga, mis ilmus 1975. aastal, kuigi see sai tegelikult valmis juba 1973. aastal. Paraku oli see 1970ndate kirjandusmaastikul liialt eristuv, mistõttu pidi „Saatusetus“ veel oma aega ootama. Raamatu eesti keelde tõlkinud Sander Liivak vahendab „Saatusetuse“ järelsõnas, et toimetajaid häiris tavatu teema ja ilmne keeleline iroonia: tegemist pole sõnaselge fašismivastase teosega, vaid totalitaarse režiimi kui sellise olemuse paljastamisega, mis kehtis paljuski ka János Kádári leebe kommunistliku diktatuuri kohta. Ilmumise järel vaikisid kriitikud selle peaaegu maha ning seetõttu ei saabunud ka erilist lugejamenu. Laiemat huvi hakkas teos pakkuma alles pärast seda, kui näitekirjanik György Spiro seda artiklis "Non habent sua fata" (1983) käsitles.
Kuigi „Saatusetus“ on tugevasti inspiratsiooni ja ainest saanud autori isiklikest kogemustest, pole tegemist siiski otseselt elulookirjeldusega, nagu on ka Kertész ise mitmes intervjuus rõhutanud. Tegemist on pigem autobiograafilise arenguromaaniga, mis räägib noore juudi päritolu poisi György loo ning laseb heita pilgu holokausti olemusele sellest eluga väljunud inimese vaatekohast.
Sisu
György jutustuse kaudu avaneb lugejale koonduslaagri argipäev. Väga huvitav ja esialgu imestamapanev on jälgida, kuidas nii peategelane ise kui ka tema saatusekaaslased võtsid nendega toimuvat teatud määral justkui loomulikuna. Kuid süvenedes saab mõistetavaks, miks see nii oli. Juut olla tähendas olla teistsugune, mil viisil täpselt, on keeruline öelda. Kuid tol ajal tehti selgelt vahet juudi ja mittejuudi vahel: juut pidi kandma kollast tähte ja neile olid kehtestatud piirangud, mis mittejuute ei puudutanud, süsteem nägi nii ette. Juudiks olemine tähendas olla alalhoidlik ja vastu pidada, ilmselgelt ei olnud juudid oma olukorraga rahul, kuid intensiivne vastuhakk poleks olnud mõistlik. Sama kehtis ka koonduslaagri puhul – pidi vastu pidama.
Teose arenedes kirjeldab György, kuidas inimesed laagri tingimustes muutuvad, kuidas nad vähese toidu tõttu kokku kuivavad ja näost ära vajuvad, kuid siiski kuidagi hinges püsivad. Kertész kujutab György silmade läbi jubedaid seiku, kuid ta ei tee seda melodramaatilisel moel. Lõpuks muutub kõik kuidagi iseenesest mõistetavaks, tundub, nagu ei saakski elu enam kunagi paremaks minna. György kirjeldab koonduslaagri eluga harjumist järgmiselt: „Paistab, et tuleb ette juhtumeid ja esineb olukordi, mida ei saa ühegi nipiga enam raskemaks teha. Võin ütelda, et pärast nii rohkeid ponnistusi, nii paljusid mõttetuid katsumusi ja pingutusi leidsin minagi aja jooksul rahu, rahulolu ja kergendust. Teatud asjad näiteks, millele ma varem olin omistanud mingi tohutu, suuresti arusaamatu tähtsuse, kaotasid, võin öelda, oma koha minu silmis täielikult. /.../ Mind ei saanud enam segada külm, märg, tuul ega vihm: need minuni ei jõudnud, ma ei tundud neid üldse.“ Kui raamatu lõpus küsitakse Györgylt tema üleelamiste kohta, laagri põrgu kohta, vastab ta, et ta ei tunne põrgut. György jaoks oli koonduslaagris veedetud ajast kõige jubedam igavus, igavus ja aeg, mis vahetevahel näis liikuva rongina, kuid suurema osa ajast seisis see paigal, paistis, et see rong ei liigu enam iialgi kuhugi.
Elektrooniline koormusseade
Elektrooniline koormusseade (ka koormuspank) on seade, mida kasutatakse elektrilise koormuse tekitamiseks ja sellest tuleneva energia muundamiseks või hajutamiseks. Elektroonilist koormusseadet kasutatakse põhiliselt elektroonikaskeemides tarvitite simuleerimiseks ja toiteallikate omaduste testimiseks. Erinevalt praktilistest toiteallikate rakendusest, kus tarbimismahtu on tihti raske täpselt prognoosida, pakub koormuspank lihtsalt kontrollitavat ja mõõdetavat elektrilise koormuse simuleerimist.
Tüübid
Elektroonilised koormusseadmed erinevad nii tööpõhimõtte kui ka võimsuse poolest. Lihtsaid mõnesajavatise võimsusega seadmeid kasutatakse elektroonikalaborites v'ikese võimsusega toiteallikate testimiseks. Nende hulka kuuluvad akud, toiteadapterid ja laboritoiteplokid. Võimsamaid koormuspanku saab kasutada elektrijaamade generaatorite ja muude suure võimsusega seadmete testimiseks. Kõige levinumad koormusseadmed on aktiivtakistuslikud.
Aktiivtakistuslik
Aktiivtakistuslikud koormuspangad eemaldavad toitesüsteemist kogu tarbitava energia. See muundatakse soojusenergiaks, mille hajutamiseks koormusseadmelt kasutatakse õhku või jahutusvedelikke, mis võivad soojust hajutada nii konvektsiooni kui ka sunniviisilise liigutamise kaasabil. Sellised koormusseadmed sobivad nii alalis- kui ka vahelduvtoiteallikate koormamiseks, kuigi tüüpiliselt kasutatakse nende jaoks eraldi seadmeid. pisi|Skeem lihtsa elektroonilise koormusseadme tööpõhimõttega. Ostsilleerimise vähendamiseks on lisatud tagasisideahelasse ja transistori värati ette [[RC-filter|RC-filtrid.|alt=|440x440px]] Lihtsa aktiivtakistusliku elektroonilise koormusseadme põhiliseks tarbijaks on transistor. See transistor peab taluma suhteliselt suuri võimsusi, seega kasutatakse koormusseadmetes tüüpiliselt kas jõu-bipolaartransistore (BJT), jõu-väljatransistore (tavaliselt jõu-MOSFET) või isoleeritud paisuga bipolaartransistore (IGBT). Osa energiast eraldub ka transistori järele ühendatud takistil. Olenevalt valitud takistist võib sellel eralduva energia osakaal kogu tarbitavast energiast kõikuda. Transistori avatuse reguleerimiseks kasutatakse operatsioonivõimendit, mille positiivsesse sisendisse suunatakse tugipinge, mis võib pärineda näiteks potentsiomeetrilt või analoog-digitaalmuundurilt. Operatsioonivõimendi negatiivsesse sisendisse ühendatakse tagasisideahel. Operatsioonivõimendipoolse kahe sisendi diferentseerimise mõjul läbib transistori konstantne vool kuni võimendi positiivsesse sisendisse suunatud tugipinge ei muutu. Seda tüüpi koormusahelad ei suuda väga palju energiat tarbida, kuna kogu energia peab neelduma ühel transistoril ja ühel takistil. Üks viis ahela tarbitavat maksimaalset võimsust suurendada on panna mitu samatüübilist ahelat rööbiti.
Seda tüüpi ahelad on äärmiselt väikse efektiivsusega, mistõttu vajavad need neelduva energia hajutamiseks jahutusmehhanisme. Efektiivsuse suurendamiseks saab kasutada kõrgtehnoloogilisi muundavaid koormusseadmeid. Need rakendavad keerulisemaid elektroonikaskeeme, et koormusseadme poolt neelatav energia muundada õige sageduse, pinge ja faaside arvuga vahelduvvooluks. Seejärel suunatakse see vool tagasi üldisse vooluvõrku. Sellised seadmed suudavad üldiselt üle 80% elektrienergiast taaskasutada ja need ei vaja väga palju jahutust.
Reaktiivtakistuslik
Reaktiivtakistuslikud koormusseadmed sisaldavad komponente, mis põhjustavad reaktiivtakistust. Selleks kasutatakse induktiivseid ja mahtuvuslikke komponente.
Induktiivne
Tüüpiliselt sisaldavad induktiivsed koormuspangad ferromagnetiliste südamikega induktiivseid elemente, näiteks poole. Kui kasutada induktiivelemente koos aktiivtakistusega, saab vahelduvtoiteallikaid testides põhjustada võimsusteguri mahajäämist. Induktiivsed elektroonilised koormusseadmed on kasulikud, sest paljud sellised laialt levinud elektriseadmed nagu elektromagnetid, elektrimootorid ja elektriküttekehad sisaldavad ka induktiivsust tekitavaid komponente.
Kuna elektriseadmete induktiivpoolidel on tavaliselt lisaks induktiivsusele ka aktiivtakistus, on induktiivsetel koormuspankadel enamasti võimalik ka aktiivtakistust seadistada. Seetõttu ei erine tüüpiline induktiivne koormusseade kuigi palju aktiivtakistuslikust koormusseadmest.
Hemibungarus
Hemibungarus on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Hemibungarus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid võib kohata Filipiinidel Luzoni, Mindoro, Cebu, Negrose, Panay ja Polillo saarel.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hemibungarus calligaster seisuga 27.02.2014.
Riley Barber
Riley Barber (sündinud 7. veebruari 1994 Pittsburghis Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'i (AHL) klubis Grand Rapids Griffins ründajana paremäärel.
Aastatel 2012–2015 mängis ta Miami Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2012. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draft'is 167. valikuna. Capitalsiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta aprillis. Hooajal 2015/16 asus ta mängima AHL-is Capitalsi tütarklubis Hershey Bears. Debüüthooajal sai Barber AHL-is kirja 26 väravat ja 29 väravasöötu. NHL-is debüteeris ta 24. veebruaril 2017 mängus Edmonton Oilersi vastu. Hershey Bearsis oli tema resultatiivseim hooaeg 2018/19, mil ta lõi 31 väravat ja andis 29 väravasöötu.
Sproģi mõis
Sproģi mõis (saksa keeles Owerbeck, varem Lepsern ja Lobzeem) oli rüütlimõis, hiljem Liepupe kõrvalmõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Liepupe valda.
Hajastani Hanrajin Radio
Armeenia Riiklik Raadio (armeenia keeles: Հայաստանի Հանրային Ռադիո / Hajastani Hanrajin Radio) on 1926. aastal asutatud Armeenia rahvuslik avalik-õiguslik raadioringhääling. Armeenia Riiklik Raadio liitus Euroopa Ringhäälingute Liiduga aastal 2005.
Riley Barber
2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Montreal Canadiensiga. Hooajal 2019/20 pääses ta Canadiensi meeskonnas NHL-is väljakule üheksas mängus, mängides ülejäänud ajal AHL-is Canandiensi tütarklubis Laval Rocket. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Barber Canadiensist Pittsburgh Penguinsi, kuid ta sai hooaja 2019/20 lõpus mänguaega vaid AHL-i klubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins.
Sproģi mõis
Ajalugu
Mõis moodustati aastal 1631, selle esimeseks omanikuks oli Magnus von der Pahlen. Aastal 1649 ostis selle Heinrich Patkull. Aastal 1670 ostis mõisa 2000 taalri eest Dünamünde pastor Olaus Chersonius. Mõisa edasisest saatusest puuduvad andmed kuni aastani 1695, mil Heinrichi poeg Gustav Magnus Patkull mõisa toonasele Liepupe mõisa omanikule Friedrich Wilhelm von Tiesenhausenile pantis, aastal 1702 vormistati aga mõisa üleandmine müügitehinguna.
Riley Barber
2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. Hooajal 2020/21 mängis vaid AHL-is Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins. Red Wingsi meeskonnas sai Barber hooajal 2021/22 NHL-is kirja neli mängu.
Sproģi mõis
Ajalugu
Kui Liivimaa Venemaa koosseis läks, kuulus mõis Meckide suguvõsale. Aastal 1829 läks mõis Saengerite suguvõsa valdusse, kuuludes neile kuni võõrandamiseni aastal 1920.
1996. aasta Eesti-Šotimaa jalgpallimatš
1996. aasta Eesti–Šotimaa jalgpallimatšina tuntakse Eesti ja Šotimaa meeste koondiste vahelist jalgpalli maailmameistrivõistluste valiksarja mängu, mis leidis aset 1996. aasta 9. oktoobril Tallinnas Kadrioru staadionil. Mäng läks jalgpalliajalukku, sest FIFA otsustas sama päeva hommikul tuua matši algusaja kolme tunni ja 45 minuti võrra varasemaks, koduvõistkond ei tulnud uueks algusajaks kohale ning matš kohtunike ja külalisvõistkonna osavõtul kestis vaid kolm sekundit.
Kui algul ähvardas Eesti koondist tehniline kaotus ja karistus, siis FIFA mõistis hiljem oma viga ning otsustas, et tuleb pidada uus matš neutraalsel territooriumil. Kordusmatš 1997. aasta 11. veebruaril Monacos Stade Louis II nimelisel staadionil lõppes väravateta viigiga.
Taust
Eesti ja Šotimaa sattusid loosi teel 1998. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valiksarja neljandasse alagruppi koos Austria, Valgevene, Läti ja Rootsiga. Eesti oli neli päeva varem kodus võitnud Valgevenet 1:0, mis oli esimene võit tiitlivõistlustel pärast 1937. aastat ja esimene võit tiitlivõistlustel koduväljakul läbi aegade. Tallinna jõudis peatreener Craig Browni juhitud Šotimaa võistkond olukorras, kus kollase kaardi tõttu ei saanud kaasa teha nende playmaker Gary McAllister ning vigastused olid röövinud täisjõu veel neljalt pallurilt. Šotimaa oli saanud Riias raske 2:0 võidu Läti üle. Tabeliseis oli ootamatult pingeline ning Eestis valitsesid oma meeskonna suhtes esimest korda arvestatavad ootused.
Sproģi mõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Liepupe mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 218 mees- ja 275 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 8 ja 3/4, aastal 1734 aga 5 ja 7/8. Aastal 1688 oli mõisate suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga seitse adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 8 ja 11/20, aastal 1881 aga 7 ja 42/80, lisaks 9 ja ˇ4/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
1996. aasta Eesti-Šotimaa jalgpallimatš
Taust
Tallinnas oli peaaegu tuhande šotlase saabumist arvestades välja kuulutatud Šoti nädal.
Mängupäev
Mäng pidi toimuma 1996. aasta 9. oktoobril kell 18.45. 8. oktoobri õhtul hindasid Kadrioru staadionile paigaldatud ajutist valgustust FIFA komissar Jean-Marie Gantenbein (Luksemburg) ning FIFA kohtunik Miroslav Radoman (Jugoslaavia), kes kinnitasid, et valgustus on kõlblik. Eesti Jalgpalli Liidu (EJL) peasekretäri Ainar Leppäneni kohaselt pidi valgustatus ulatuma reeglite järgi 700 luksini, aga Kadriorus oli see 900. Eesti koondis oli juba varem samasuguse Soomest üüritava ajutise valgustuskomplektiga võõrustanud kahel korral Itaalia ja ühel korral Türgi koondist.
9. oktoobril kell 01.56 saatis Šotimaa Jalgpalliliit FIFA-sse protesti, teatades et Kadrioru staadioni valgustus ei vasta FIFA poolt ette nähtud standarditele. Hommikul kell 10.30 leidis Kadrioru staadionil aset staadioni ja turvalisuse küsimustega seotud tavapärane Eesti ja Šotimaa jalgpalliliitude ning FIFA komissari ja kohtunike koosolek, mille alguses deklareeris komissar Gantenbein, et mängu algusaega on muudetud ja mäng peab algama 9. oktoobril hiljemalt kell 15.00. Aastaid hiljem avaldas matši kohtunik Radoman, et algusaja varasemaks toomine oli tema, mitte Gantenbeini otsus.
EJL-i asepresident Mart Tarmak ütles seepeale, et nii lühikese etteteatamisajaga ei ole võimalik rahvusvahelistele nõuetele vastavat mängu korraldada, eelkõige turvalisuse tagamise seisukohast. Samuti viitas EJL tõsiasjale, et Eesti koondis asus laagris ligi 60 kilomeetri kaugusel Kehtnas.
Kell 10.39 saabus FIFA-st EJL-i faks, kus oli öeldud, et mängu avalöök peab toimuma mitte hiljem kui kell 15.00 samal päeval.
EJL-i esindajate korduvad katsed suhelda FIFA peasekretäri Joseph S. Blatteri ja FIFA komissari Gantenbeiniga ei toonud tulemust. EJL tegi ettepaneku pidada mäng järgmisel päeval kell 15.00, millest FIFA komissar keeldus.
Kell 13.57 saabus uus FIFA faks, milles kinnitati taas, et mäng peab algama 9. oktoobril kell 15.00 ning et selle mittetoimumise puhul peab EJL arvestama võimalike (halbade) tagajärgedega.
Kell 15.00 andis peakohtunik mängu avavile ning mäng lõppes kolme sekundi pärast. Väljakul viibisid sel ajal vaid Šotimaa koondis ja kohtunikud. Staadionil oli umbes 700 Šotimaa jalgpallifänni, kes saabusid mängule läbi avatud staadioniväravate, mille palus lahti teha FIFA komissar. Kuna staadionil ei viibinud piisavalt turvamehi, jooksid mõned Šotimaa poolehoidjad soojenduse ajal ning pärast mängu lõppemist väljakule.
Kell 17.15 saabus Kadriorgu Eesti koondis, tutvus väljaku ja olukorraga ning lahkus.
Kell 19.00 mõõtis rahvusvaheline komisjon koosseisus Jorma Tammila (Soome MTV), Chris Lewis (BBC), Jüri Pääro (ETV) ja Urmas Aiaste (TV3) Kadrioru staadionil paikneva valgustuse tugevust ning jõudis järeldusele, et see vastas FIFA nõuetele. Valgustus oli väljaku eri paikades 750–1000 luksi piires. Mõõtmise tulemused kinnitati notariaalselt.
Järelkaja
Tänapäeval ei ole sarnase olukorra kordumine võimalik, sest rahvusvahelistes reeglites on ette nähtud, et mängu saab probleemide korral edasi lükata järgmisele päevale, kuid mitte varasemaks tuua.
Toona peatusid nii Šotimaa koondis kui ka kohtunikud ja mängu komissar samas hotellis. Tänapäeval on see välistatud.
Ajakiri Sporditäht väitis oma ülevaates, et Šotimaa ajakirjanikel oli informatsioon varasema algusaja kohta käes juba mängueelsel päeval ehk enne kui FIFA vastava otsuse tegi.
Tallinnas kohtumisele kaasa elanud Šotimaa poolehoidjad võtsid ebatavalist olukorda huumoriga, lauldes tuntud pala Guantanamera viisiga: „One team in Tallinn, there's only one team in Tallinn (Üks meeskond Tallinnas, on ainult üks meeskond Tallinnas)“.
Eesti ja Šotimaa vaheline matš on spordiajaloos märkimisväärsel kohal: Inglismaa ajaleht The Times koostas edetabeli maailma spordi kõigi aegade suurematest prohmakatest, kus 1996. aastal Tallinnas toimunud mäng jõudis 2. kohale.
Kordusmäng
7. novembril 1996 otsustas FIFA, et Eesti ja Šotimaa 9. oktoobril Tallinnas vaid kolm sekundit kestnud valikkohtumine peetakse uuesti hiljemalt 16. märtsil 1997. FIFA ei leidnud eestlaste käitumises taunimisväärset, kuigi ei tunnistanud segaduste tekitajaks ka ennast ning otsustas sportliku lahenduse kasuks. Eesti Päevaleht hindas oma juhtkirjas kordusmängu toimumist ajalooliseks võiduks ja FIFA otsust üllatavaks, sest seeläbi tunnistati oma esialgset viga.
27. novembril 1996 otsustas FIFA, et kordusmäng toimub 11. veebruaril 1997 Monacos. Kordusmäng lõppes 0:0 viigiga. See kohtumine mängis olulist rolli Eesti ühe läbi aegade edukama sportlase Mart Poomi karjääris, sest tema esitust jälgis Inglismaa Premier League'i klubi Derby County, kellega ta mõni nädal hiljem liitus.
Riley Barber
2013. aastal tuli Barber USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osaleb ta 2022 aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema isa Don Barber on endine jäähokimängija.
Gottfried William August Grohmann
Gottfried William August Grohmann (15. juuli/27. juuli 1862 Tver – 10. august/23. august 1917 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Grohmann õppis Gahlnbäcki koolis ja Tallinna Aleksandri gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1883–1890. Prooviaastal oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduses Woldemar Friedrich Kentmanni juures. Ordineeriti 18. juulil/30. juulil 1891 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1891–1893 Tallinna Jaani koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1893–1896 oli ta Risti koguduse õpetaja ja aastatel 1896–1917 oli ta Tallinna Jaani koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Karl Woldemar Emil Grohmann oli luterlikuks vaimulikuks Tveris ja pärast seda Tallinna Jaani koguduse õpetaja. Tema vanaisa Woldemar Eugen Grohmann ja vanavanaisa Justus Heinrich Grohmann olid Türi Püha Martini koguduse õpetajad. Tema naisevend Eduard August Maass oli Tallinna Jaani koguduse adjunktõpetaja, Noarootsi Püha Katariina koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja.
Novomõkilske (Milove rajoon)
Novomõkilske (ukraina keeles Новомикільське) on küla Ukrainas Luhanski oblastis Milove rajoonis. Elanike arv on 465. Pindala on 3,96 km².
Kikerino
Kikerino (vene Кикерино; soome Kikkeri) on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis. 2004. aastani oli Kikerino alev.
Asulas elab 2076 elanikku (2013).
pisi|left|
William Cecil Campbell
William Cecil Campbell (sündinud 28. juunil 1930) on USA kodakondsusega Iiri bioloog ja parasitoloog, kes pälvis 2015. aastal töö eest ümarusside põhjustatud nakkuste vastase uudse ravi väljatöötamisel Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Ta aitas välja töötada ivermektiini, mis on erakordselt efektiivne onkotsertsiaas ja lümfifilariaasi ning mitme muu parasiithaiguse ravis. Campbell töötas Mercki raviuuringute instituudis 1957–1990 ja on praegu Drew' ülikooli emeeritus.
Elukäik
pisi| [[Satoshi Ōmura (vasakul) ja William C. Campbell (paremal) Stockholmis, detsember 2015]] Campbell on sündinud Iirimaal Donegali krahvkonnas Rameltonis R. J. Campbelli kolmanda pojana. Ta õppis Dublini Trinity College'is James Desmond Smythi juures ja lõpetas kolledži 1952. aastal kiitusega zooloogias. Ta õppis Wisconsini ülikoolis, doktorikraadi sai 1957. aastal maksakaani käsitleva väitekirjaga.
Aastatel 1957–1990 töötas Campbell Mercki raviuuringute instituudis ning aastatel 1984–1990 oli analüüside uurimis- ja arendustegevuse vanemteadur ning direktor. Ta sai USA kodanikuks 1964. aastal. Üks tema avastusi Mercki-perioodil oli fungitsiid tiabendasool, mida kasutatakse kartuli-lehemädaniku raviks. Tiabendasooli kasutatakse ka Trihhinelloosi raviks inimestel.
Campbell on tuntud eeskätt parasiithaiguste alal tehtava uurimistöö poolest. Jaapani mikrobioloog Satoshi Ōmura eraldas ja kultiveeris Streptomyces rühmast palju looduslikke mullapõhiseid baktereid. Campbell juhatas Merckis meeskonda, kes uuris Ōmura kultuure ja nende tõhusust kodu- ja põllumajandusloomade parasiidivastases ravis. Proovist Streptomyces avermitilis, mis tekib looduslikult mullas, tuletas ta makrotsüklilise laktooni. Pärast edasist modifitseerimist nimetati seda ivermektiiniks või Mectizaniks.
1978. aastal, olles tuvastanud hobuseid mõjutavate usside tüübi eduka ravi, mõistis Campbell, et sarnased ravimeetodid võivad olla kasulikud ka inimesi mõjutavate ussitüüpide puhul. 1981. aastal viis Merck Senegalis ja Prantsusmaal läbi onkotsertsiaas esimesed edukad ravikatsed. Suukaudselt võttes ravim halvab ja steriliseerib haiguse põhjustanud parasiidi. Merck jätkas enda tööd, uurides elevantiaasi ravi. Satoshi Ōmura, William Campbelli ja nende töökaaslaste uurimine lõi uut sorti ravimi parasiithaiguste ravimiseks.
1987. aastal otsustas Merck annetada Mectizani arengumaadele. Campbellil oli selles otsuses oluline roll. Koos Maailma Terviseorganisatsiooniga lõid nad enneolematu ravimidoonorlusprogrammi, mille eesmärk oli onkotsertsiaas hävitada. raviti igal aastal hinnanguliselt 25 miljonit inimest, kokku 33 riigis Sahara-taguses Aafrikas, Ladina-Ameerikas ja Lähis-Idas. kinnitas Carteri keskus, et haigus on likvideeritud Colombias, Ecuadoris ja Mehhikos.
1990. aastast kuni pensionile jäämiseni 2010. aastal oli Campbell teadur Drew' ülikoolis Madisonis New Jersey osariigis, kus ta juhendas bakalaureuseõpinguid ja õpetas parasitoloogiat.
2002. aastal valiti Campbell Ameerika Ühendriikide Riikliku Teaduste Akadeemia liikmeks. 2015. aasta jagas ta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda Satoshi Ōmura ja Tu Youyouga. Campbell on seitsmes iirlane, kes on pälvinud Nobeli auhinna.
Isiklikku
William C. Campbell on abielus Mary Mastin Campbelliga. Ta on luuletaja ja maalikunstnik, kes vabal ajal mängib lauatennist ja sõidab süstaga.
Marcelo Brozović
Marcelo Brozović (sündinud 16. novembril 1992 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Nassr ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Hrvatski Dragovoljac, mille meeskonnas debüteeris ta Horvaatia kõrgliigas hooajal 2010–11. 2011. aasta juunis liitus ta NK Lokomotivaga, kust siirdus 2012. aasta augustis Zagrebi Dinamo. Zagrebi Dinamos mängis ta aastatel 2012–2015 ning tuli klubiga hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 Horvaatia meistriks.
2015. aasta jaanuaris liitus ta Milano Internazionalega. Esimese värava lõi Itaalia kõrgliigas hooaja 2014–15 viimases mängus Empoli vastu. Hooajal 2020–21 tuli ta Internazionalega Itaalia meistriks. Hooajal 2021–22 valiti Brozović Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks poolkaitsjaks.
Suvel 2023 siirdus ta 18 miljoni euro eest Al Nassri.
Horvaatia jalgpallikoondises tegi Brozović debüüdi 7. juunil 2014 mängus Austraalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril EM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Ta on kuulunud Horvaatia koondisse kõikidel suurturniiridel alates 2014. aasta maailmameistrivõistlustest.
Læsø vald
Læsø vald on 2. järgu haldusüksus Taanis Põhja-Jüütimaa piirkonnas. Hõlmab Jüüti poolsaare idarannikul Kattegatis asuva Læsø saare ja seda ümbritsevad väikesaared.
Vallakeskus ja suurim asula on Byrum. Peale selle on saarel veel kaks asulat: Vesterø Havn ja Østerby Havn.
Eesti Arheoloogiaselts
Eesti Arheoloogiaselts (kirjutatud ka Eesti Arheoloogia Selts) Eesti arheoloogiaga tegelev selts.
1990-1991 andis selts välja Eesti Arheoloogiaseltsi Teatajat.
Sankt Koloman
Sankt Koloman on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas.
Sankt Koloman asub Tennengaus Salzachi oru kõrgel platool Bad Vigauni ja Kuchli vahel. Vallaosad on Oberlangenberg (varem tuntud kui Fürberg ), Taugl ja Tauglboden.
Harald Tannberg
Harald Tannberg (28. oktoober 1910 – 22. jaanuar 2004 Stockholm) oli väliseesti kunstnik ja arhitekt.
Elulugu
Harald Tannberg astus 1934. aastal vanemate soovil Tartu Ülikooli matemaatikat õppima. 1935. aastal alustas ta maaliõpinguid Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Nikolai Triigi käe all.
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale. Seal astus ta Müncheni Tehnikaülikooli, mille lõpetas arhitektina. Ta töötas seejärel samas õppeasutuses arhitektuuriprofessor Döllgasti assistendina. Siirdus hiljem Rootsi, kus töötas arhitektuuribüroos.
Harald Tannberg on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Isiklikku
Harald Tannberg oli abielus kunstnik Silvia Leituga.
Katariina Libe
Katariina Libe (kuni 2021 Katariina Ratasepp, aastatel 2009–2011 Katariina Kabel, sündinud 26. novembril 1986) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXV lennu, mille juhendajaks oli Elmo Nüganen.
Ta on eelkõige tuntud osatäitmisega telesarjas "Padjaklubi", kus ta mängib alates 2014. aastast.
Isiklikku
Tema õde on näitleja Ursula Ratasepp.
Maastik mitme kuuga
"Maastik mitme kuuga" on Eesti 2014. aastal valminud draamafilm, mille on lavastanud Jaan Toomik.
Katariina Libe
Isiklikku
Ta oli aastatel 2009 –2011 abielus näitleja Mihkel Kabeliga, neil on 5. jaanuaril 2009 sündinud poeg Rudolf Mattias.
Maastik mitme kuuga
Filmi keskmes on keskealine abielus olev mees (Hendrik Toompere juunior), kelle suhe ja sellega koos harjumuspärane elu jookseb ummikusse, mille tagajärjel kaotab ta aegamööda side reaalsusega. Filmis portreteeritakse hullumiseelset plahvatuslikku seisundit.
Katariina Libe
Isiklikku
17. detsembril 2016 sündis tal teine poeg.
Maastik mitme kuuga
Filmi võtted toimusid 2013. aasta mais ja juunis mitmel pool Eestis, sealhulgas Pirital ja Lohusalus.
2014. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 3223 inimest.
Katariina Libe
Isiklikku
2019. aastal kihlus ta tele- ja raadioajakirjanik Taavi Libega. Nad abiellusid 2021. aasta juulis.
Uitvool
Uitvool (ka rändvool) on elektripaigaldistest ja -seadmetest soovimatult pinnasesse, vette või maa-alustesse tarinditesse (nt metalltorustikesse) hargnev elektrivool. Uitvoolud võivad olla lühiajalised (nt isolatsioonirikkest põhjustatud maaühenduse korral) ja kestvad, nt raudtee läheduses. Metalltarindite pinnase kokkupuute kohtades võivad uitvoolud põhjustada tugevat elektrokeemilist korrosiooni.
Santa Monica
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 93 076. Aastal 2010 oli elanikke 89 736.
Santa Monica sai linnaõigused 30. novembril 1886. Linn on saanud nime varakristliku pühaku Monica järgi.
Tänu meeldivale kliimale sai Santa Monica 20. sajandi alguses tuntud kuurort- ja turismilinnaks. See hakkas meelitama mitmeid tuntud kuulsuseid, kes lasid sinna oma häärberid ehitada.
Santa Monica üks olulisemaid vaatamisväärsusi on 1909. aastal valminud Santa Monica kai.
Santa Monica oli ajaloolise maantee Route 66 lõpp-punkt. Linna läbib lisaks maantee California State Route 1 ehk Pacific Coast Highway.
Santa Monica oli kitarristi Randy Rhoadsi ja näitleja Gloria Stuarti sünnilinn.
Inglikala Grupp
Inglikala Grupp on Eesti plaadifirma. Plaadifirma kanti Äriregistrisse 2000.
Firma on tootnud muu hulgas Kosmikute ja Metro Luminali albumeid. Firma on kirjastanud ka ühe audioraamatu: Markus Saksatammi "Võlur Sinku-Vinku ja nõiatrall" (2008).
Liivaoja tänav
pisi|Liivaoja tänav Liivaoja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Liivaoja tänav sai nime 18. augustil 2004. Tänav on saanud nime kunagise Liiva oja järgi.
Sammupinge
Sammupinge on käidaval juhtival pinnal (enamasti maapinnal) ühe sammu kaugusel asuvate punktide vaheline elektripinge. Seda pinget võib põhjustada maaühenduse korral tekkiv vool, uitvool või välguvool, mis hargneb jalgade kaudu läbi keha. Elektrivõrgu maaühenduskoha ja välgulöögikoha läheduses võib sammupinge olla eluohtlik.
Sammupinge arvutus
Sammupinge ja vastavalt keha läbiv vool on seda suurem, mida kõrgem on vooluallika pinge, mida suurem on pinnase takistus ja mida lähemal ollakse voolu sisenemise kohale.
Vooluallika (nt elektriliini pinge ja lühisahela takistus määravad maasse suunduva voolu tugevuse:
kus Isc on lühisvoolu tugevus, Uphase – liini faasipinge, R0 – liini toitva võrgu neutraali talitlusmaanduse takistus ((ca 1 Ω) ) ja Rcont – valgumistakistus kontaktikohas (10 oomi ringis).
Näiteks 35 kV liinijuhtme mahalangemisel võib maasse suunduda enam kui tuhande ampri tugevune vool. Pikselöögi vool võib olla lühiajaliselt mitukümmend tuhat amprit. See vool tekitab maapinda kui elektritakistust läbides selle eri punktide vahel pinge (vastavalt Ohmi seadusele).
Sammupinge orienteeriva väärtuse saab arvutada valemiga
kus \rho on pinnase eritakistus (sajad oomm-meetrid), a – sammu pikkus (0,7–0,9 m) ja x  – kaugus kontaktikohast.
Sammupinge võib ulatuda mõnest voldist sadade voltideni. Seejuures inimese keha läbiv vool oleneb peale pinge ka jalgade ja pinnase vahelisest üleminekutakistusest ja keha enda takistusest (arvutuslikult 1 kΩ). Inimesele võib osutuda ohtlikuks kestvalt mõjuv vool, mis on tugevam kui 10–20 mA (50 Hz vahelduvvoolu korral).
Kuna kehale rakenduv pinge on võrdeline sammu pikkusega, tuleb ohukohast eemalduda võimalikult lühikeste sammudega. Eriti ohtlik on sammupinge suurtele loomadele, sest nende esi- ja tagajalga vahemaa on suur.
Vardi loomets
pisi|Paljanduv [[Raikküla lademe paas Vardi loometsas]] Vardi loomets on kaitsealune loomets Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Loomets võeti kaitse alla 1981. aastal (Vardi loometsa kaitseala; pindala 181 ha). Praegu kaitstakse loometsa Vardi looduskaitseala koosseisus.
Josip Brekalo
Josip Brekalo (sündinud 23. juunil 1998 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Torino ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Zagrebi Dinamos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Dinamo meeskonnas debüteeris ta Horvaatia kõrgliigas hooajal 2015–16.
2016. aasta mais siirdus ta kümne miljoni euro eest Saksamaa kõrgliiga klubisse VfL Wolfsburg. 2017. aastal oli ta laenul VfB Stuttgartis ning lõi Stuttgardi meeskonnas 17. novembril 2017 mängus Dortmundi Borussia vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Wolfsburgi meeskonnas lõi Brekalo Saksamaa kõrgliigas esimese värava 23. veebruaril 2018 mängus Mainz 05 vastu. 8. mail 2021 tegi ta Saksamaa kõrgliiga mängus Union Berlini vastu kübaratriki. 2021. aasta augustis läks ta laenule Torinosse.
Horvaatia jalgpallikoondise tegi Brekalo debüüdi 15. novembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Hispaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. septembril 2020 Rahvuste Liiga mängus Prantsusmaa vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Robert Tasso
Robert Tasso (21. juuni 1909 Kurista mõis, Tartumaa – 30. juuni 2005 Tartu) oli jurist, Üliõpilasselts Liivika taasasutaja.
Robert Tasso õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja selle lõpetamise järel 1927. aastal jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Õpingute ajal osales akadeemilises meeskooris, karskusliikumises ja ÜS Liivikas. 1931. aasta kevadel oli Liivika kandidaat Üliõpilaskonna Edustusse ja sai kohe Edustuse juhatusse ning oli 1932–1934 Edustuse juhatuse esimees. Aastail 1933–1934 oli ta ka Suomi, Eesti, Latvija, Lietuva (SELL) Üliõpilaskondade Liidu president. Ülikooli õpingute ajal alustas tööd praktikandina Riigikohtus, kui Riigikohus oli Tartus. Peale umbes kaheaastast praktikandiaega sai Riigikohtu koosseisuliseks kantseleiametnikuks ning protokollis kohtuistungeid. Hiljem sai temast Tallinnas Riigikohtu abisekretär.
1992. aastal taastati Robert Tasso eestvõttel ÜS Liivika vilistlaskogu Tartu ühendus ning asuti otsima seltsile maja ja värbama noori liikmeid. Aastal 1996 sai Seltsi kooskäimise paigaks Aino ja Elmar Järvesoo toetusel soetatud maja Baeri tänavas, mis on jäänud senimaani Liivika Koduks.
Halifaxi sadam
pisi|Halifaxi sadamaala kaart Halifaxi sadam (inglise keeles Halifax Harbour) on suur looduslik sadam, mis asub Atlandi ookeani rannikul Nova Scotia provintsi pealinnas Kanadas.
‘Abd Allāh ibn Nāşir Āl Thānī
‘Abd Allāh ibn Nāşir ibn Khalīfah Āl Thānī (araabia keeles عبد الله بن ناصر بن خليفة آل ثاني; sündinud 1959) on Katari poliitik, kes oli 26. juunist 2013 kuni 28. jaanuarini 2020 Katari peaminister.
Ta on lõpetanud Suurbritannia Durhami sõjaväekolledži ning Beiruti Araabia Ülikooli õigusteaduse alal.
Jiří Rusnok
Jiří Rusnok (sündinud 16. oktoobril 1960 Ostravas) on Tšehhi poliitik. Ta oli 10. juulist 2013 kuni 29. jaanuarini 2014 Tšehhi peaminister.
Jiří Rusnok oli aastatel 2001–2002 Miloš Zemani valitsuses rahandusminister ja seejärel Vladimír Špidla valitsuses tööstus- ja kaubandusminister. Sellest ametist lahkus ta 2003. aastal peaministriga tekkinud erimeelsuste tõttu ning asus tööle erasektoris.
Pärast peaminister Petr Nečase tagasiastumist korruptsiooniskandaali tõttu nimetas president Miloš Zeman tollal presidendi majandusnõunikuks olnud Jiří Rusnoki 25. juunil 2013 peaministrikandidaadiks.
Tema valitsus astus ametisse 10. juulil 2013, kuid juba 7. augustil avaldas Tšehhi parlamendi alamkoda Rusnoki valitsuskabinetile umbusaldust.
U.L.A. Jazz
TÜ U.L.A. Jazz on Eesti plaadifirma. Firma kanti Äriregistrisse 2004. Firma on tootnud muu hulgas ansambli Eriti Kurva Muusika Ansambel albumeid.
Firma on üks ImproTesti korraldajatest.
Kärbla tamm
Kärbla tamm on kaitsealune puu, harilik tamm, Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kärbla külas. Puust umbes 700 m lõunas voolab Taebla jõgi, umbes 500 m läände jääb Silma looduskaitseala. Puu võeti kaitse alla aastal 1959. Puu on heas seisus.
Puu mõõtmed: võra läbimõõt 21 m, tüve ümbermõõt (1,3 m kõrgusel) 354 cm või 375 cm , kõrgus 15 m või 17 m.
Kärbla tamme kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Zlatko Dalić
Zlatko Dalić (sündinud 26. oktoobril 1966 Livnos) on Horvaatia jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Kärbla tamm
Kärbla tamme keskkonnaregistri kood on KLO4000387.
Zlatko Dalić
Jalgpallurina oli ta kaitsev poolkaitsja. Tema jalgpallurikarjääri kestis aastatel 1983–2000, mille jooksul mängis ta Jugoslaavia ja Horvaatia liiga klubides, kõige enam Spliti Hajdukis ja Varteksis.
Treenerina alustas Dalić tööd 2000. aastatel oma viimase koduklubi Varteksi juures. Aastatel 2007–2008 oli ta Horvaatia klubi HNK Rijeka, 2008–2009 Albaania klubi Tirana FK Dinamo ja 2009–2010 Horvaatia klubi NK Slaven Belupo peatreener. Pärast seda töötas ta mitu aastat Araabia klubide peatreenerina.
2017. aasta oktoobris määrati Dalić pärast Ante Čačić Horvaatia koondise peatreeneriks. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis Horvaatia koondis tema juhtimisel finaali.
Camblain-Châtelain
pisi|Camblain-Châtelaini kirik
Camblain-Châtelain on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja kergetööstusküla asub u. 11 km Béthune'ist edelas ja 53 km Lille'ist edelas, teede D341 ja D70 ristumiskoha ümbruses, Clarence'i jõe kallastel.
Traakia (Rooma provints)
Traakia (kreeka: Θρᾴκη, Thrakē) on Kagu-Balkani piirkonna iidne nimi, maad asustasid traaklased.
Piirid
Klassikalise Kreeka vaatepunktist hõlmas Traakia territooriumi Tessaaliast põhjas, millel polnud kindlaid piire, mõnikord Makedoonia ja Väike-Sküütia kaasamisega. Hiljem mõisteti Traakia territooriumi all territooriumit, mida piiras põhjas Doonau, idas Must meri, lõunas Makedoonia ja läänes Illüüria, laias laastus sama, mis Traakia kuningriigi territoorium, nagu see oli 5.-1. sajandil eKr.
Traakia kuningriigi annekteerimisega Rooma keisririiki keiser Claudiuse käsul aastal 46 pKr rajati Thracia (ladina: provincia Thracia, "Traakia provints", kreeka: ἐπαρχία Θρᾳκῶν, "Traaklaste eparhia") kui Rooma provints. Pärast 3. sajandi haldusreforme taandati Thracia Traakia diötseesi kuue väiksema provintsi territooriumile. Hiljem aga sisaldas keskaegne Bütsantsi Traakia teema ainult seda, mis täna on Ida-Traakia.
Printsipaadi ajal
Traakia Odrüüsi kuningriik sai Rooma klientkuningriigiks umbes aastal 20 eKr, kui Kreeka linnriigid Musta mere rannikul läksid Rooma kontrolli alla kui civitates foederatae (sisemise autonoomiaga "liitlaste" linnad). Pärast Traakia kuninga Roimetalkes III surma aastal 46 pKr ja edutut Rooma-vastast mässu annekteeriti kuningriik kui Rooma provints Traakia.
Yumi Obe
Yumi Obe (jaapani keeles 大部 由美 Ōbe Yumi; sündinud 15. veebruaril 1975) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Traakia (Rooma provints)
Printsipaadi ajal
Uus provints hõlmas peale endiste odrüüsi maade ka Makedoonia provintsi kirdeosa, samuti Thásos, Samothrake ja Imbrose saared Egeuse meres. Põhjas külgnes Traakia Moesia Inferior provintsiga; algselt kulges provintsipiir joonel Haemus Monsist põhjas, sealhulgas Nicopolis ad Istrumi ja Marcianopolise linnad Traakias, kuid 2. sajandi lõpuks pKr nihutati piir lõunasse piki Haemust. Traakia Hersoneesose ala (nüüd Gelibolu poolsaar) jäeti kuberneri pädevusalast välja ja seda hallati keisri isiklike valduste osana. Provintsi esimene pealinn, kus asus Rooma kuberner, oli Herakleia Perintos. Traakia oli keisriprovints, mida esialgu juhtis prokuraator ja pärast umbes aastat 107/109 legatus Augusti pro praetore. Muidu säilitati vana Traakia kuningriigi sisestruktuur ja Rooma institutsioonid asendasid selle järk-järgult. Vanad hõimupõhised strategiai ("kindralkond"), mida juhtis strategos ("kindral"), säilitati kui peamised haldusüksused, kuid mõned külad rühmitati kokku - kōmarchiai ("külapealikud") või allutati naaberlinnadele (kaks Rooma kolooniat: colonia Claudia Aprensis ja colonia Flavia Pacis Deueltensium, ning mitu Kreeka linna, millest paljud asutas Trajanus), mis olid eraldatud. 1. sajandi keskpaigas oli strategiai arvuks 50, kuid linnade ja neile määratud maa järkjärguline laienemine vähendas nende arvu: 2. sajandi alguseks oli neid jäänud 14 ja umbes aastaks 136 kaotati need täielikult kui ametlikud haldusüksused.
Yumi Obe
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1991–2004 85 mängu.
Traakia (Rooma provints)
Printsipaadi ajal
left|thumb|Traakia provintsi isikustamine Hadrianeumis
Kuna tegemist oli siseprovintsiga, kaugel keisririigi piiridest, püsis Traakia rahulik ja jõukas kuni Kolmanda sajandi kriisini, kui seda korduvalt rüüstasid goodid Doonau tagant. Nendele rüüstajatele vastu astudes langes keiser Decius (valitses 249–251) Abrittuse lahingus aastal 251. Traakia kannatas eriti rängalt suures goodi piraatide retkes 268–270, ning alles 271. aastal suutis keiser Aurelianus (valitses 270–275) Balkani provintsid goodi röövretkede vastu mõneks ajaks kindlustada.
Üldiselt aitas Rooma keisrite provintsi- ja linnapoliitika koos mitme kreeka-tüüpi linna (linnriigi) rajamisega rohkem kaasa helleniseerimise edenemisele kui Traakia romaniseerimisele. Nii et Rooma antiikaja lõpuks oli romaniseerimise fenomen ainult Alam-Möösias, samal ajal kui Haemuse mägedest lõunas asunud Traakia oli peaaegu täielikult helleniseeritud.
Mis puudutab Traakia hajumist väljapoole piire (extra fines provinciae), epigraafiliste tõendite põhjal on teada paljude traaklaste (enamasti sõdurite) viibimine kogu Rooma keisririigis Süüriast ja Araabiast Britanniani.