cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čašniki rajoon
Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšanka, Antapolle, Ivanski, Krasnałuki, Kruhlica, Łukomli, Novaja Zara ja Proziemla külanõukogu.
Halduskeskus on Čašniki linn, rajooni suurim asula on aga Novałukomli linn. Vanim keskus piirkonnas on Łukoml.
Rajooni suurim jõgi on Uła, teine suurem jõgi on rajooni lõunapiiril voolav Esa. Suurim järv on Łukomli järv. Teised suuremad järved on Žerynskaje, Čarejskaje ja Bajarskaje. Kõrgeim koht on Dabramysłi küla lähistel (256 meetrit). Madalaim koht asub Uła jõe ääres (122 meetrit).
Roolind
Roolind (Acrocephalus) on värvuliste seltsi roolindlaste sugukonda kuuluv linnuperekond. Perekonda kuulub 43 liiki.
Čašniki rajoon
2014. aasta seisuga olid elanikest 91,43% valgevenelased, 6,91% venelased ja 1,66% oli teistest rahvustest. 73,27% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 25,62% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,06% elanikke, vene keelt aga 59,13%.
Pēteris Kūlis
pisi|Pēteris Kūlis 1987. aastal. [[Jaan Künnapi foto.]] pisi|Pēteris Kūlis [[Han-Tengril 1987. aastal.]] Pēteris Kūlis (sündinud 12. märtsil 1941 ) on läti alpinist.
Ta on esimene lätlane, kes sai Lumeleopardi aunimetuse. Seda pärast tõusu Han-Tengri tippu 1987. aastal. Samas grupis olid eestlased Alfred Lõhmus, Kalev Muru ja Jaan Künnap, kes pälvisid samuti selle tõusu järel Lumeleopardi aunimetuse.
Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool
Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool on huvikool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kooli juriidiline aadress on Rummu alevik, Aia tänav 5.
Huvikool loodi Paldiski Muusikakooli ja Vasalemma Kunstide Kooli ühendamisel 1. septembril 2021. Selles oli asutamise hetkel seitse õppekohta: Paldiskis Ühisgümnaasiumis, Paldiski Vene Põhikoolis, Rummus, Padise rahvamajas, Vasalemma Põhikoolis, Leholas ja Laulasmaal. 2023. aasta seisuga on koolil üheksa õppekohta.
Kooli direktor on Mihkel Tikerpalu.
Klooga õppekoht
Lääne-Harju Kultuurikeskus (Aedlinna tee 3, Klooga)
Õppida saab kujutavat kunsti, kitarri, klaverit ja tantsu.
Laulasmaa õppekoht
Laulasmaa Kool (Kloogaranna tee 20, Laulasmaa küla)
Õppida saab klaverit, viiulit ja solfedžot.
Lehola õppekoht
Lehola Lasteaed-Algkool (Orisküla tee 20, Lehola küla)
Õppida saab klaverit.
Padise õppekoht
Padise rahvamaja (Padise küla)
Paldiski Peetri õppekoht
Paldiski Vene Põhikool (Peetri 26, Paldiski)
Õppida saab klaverit, löökpille, solfedžot ja muusikalugu.
Paldiski Rae õppekoht
Paldiski Ühisgümnaasium (Rae 56, Paldiski)
Õppida saab klaverit, kitarri, viiulit, puupuhkpille, tšellot, solfedžot ja muusikalugu ja tantsu. Tegutseb nii keelpilliorkester kui ka orkester.
Risti õppekoht
Risti Kool (Harju-Risti)
Õppida saab klaverit.
Rummu õppekoht
Rummu (Aia 5)
Õppida saab klaverit, kitarri, solfedžot ja muusikalugu, tantsu ja kujutavat kunsti.
Vasalemma õppekoht
Vasalemma Põhikool (Lemmaru küla)
Õppida saab klaverit, kitarri, solfedžot, puupuhkpille, vaskpuhkpille ja tantsu. Tegutseb puhkpilliorkester.
Irmer
Irmer (varem Irmler) on Saksimaalt Grumbachist pärit Liivimaa immatrikuleerimata aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Irmlerid olid XVI sajandi lõpul talupojad Saksimaal Grumbachis. Suguvõsaliin algab Matthäus Irmleriga. Tema pojapoja Michaeli (1654−1727) ajal kinnistus perekonnanimeks Irmer. Viimase pojapoeg Johann George Irmer (1747−1813) siirdus 1770. aasta paiku Riiga. Tema järeltulijad olid kaupmehed ja literaadid. Theodor Reinhold Irmer (1814−1864) tõsteti 1850. aasta paiku Vene pärusaadlikuks. Tema poeg Julius Eugen von Irmer (1855−1922) võeti 1884. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse; tema liin on tänaseni alles. Theodor Reinholdi noorem vend Hermann Julius Irmer (1820−1869) sai 1867. aastal Reussi vürstilt vabahärra tiitli (Irmer von Kulsdorf); tema järeltulijad kasutasid kummatigi perekonnanime von Irmer. See haru kustus meesliinis 1945. aastal.
Mps1
pisi|Inimese Mps1 valgu struktuur Mps1 (ka TTK, ESK või PYT) on konserveerunud valgukinaas, mis fosforüleerib seriini-, treoniini- ja türosiinijääke. Mps1 osaleb tsentrosoomi/SPB duplikatsioonis, kinetohooride biorientatsioonis ja käävi kontrollpunkti regulatsioonis (SAC). Mps1 talitluse häirumine põhjustab defekte kromosoomide lahknemises ja aneuploidsust.
MPS1 geen esineb enamikus eukarüootides – pärmirakkudest inimeseni. Identifitseeritud on ka ortolooge seentes, selgrootutes (nt Drosophila) ja taimedes.
Värvide segamine
Värvide segamine kunsti või keemia ala. Põhivärvide segamisel tuletatakse uusi värve ja toone. Valge, must, punane, kollane, sinine on põhivärvid. Nende segamisel saadakse hall, roosa, pruun, lilla, roheline, oranž. Kõik värvid omavahel reageerivad gammas ja annavad uued toonid. Lõputu irratsionaalne protsess, enam vajatakse värvide segamist maalikunstis, mida toimetatakse pintslite abil. Ehituses kasutab värvide segamist sisearhitektuur ja ruumikujundus. Kunsti seisukohalt õpitakse värvusõpetust - psühholoogia, tähendus, sümboolika, omadus; seda õppides õpitakse õigesti värve segama teadlikult. Toneerides saab värvi omadusi mahendada või muuta. Igal värvil on tähendus, segatud värvid panevad kokku tähendused, või tuletavad uusi. Esteetiliselt ja logistiliselt valitakse värve tunnetuse, nägemise, aistingute või kombe järgi.
Mps1
Avastamine
Pärast aminohappelise järjestuse kindlakstegemist määratleti eelnevalt identifitseeritud hiire Esk kinaas ja inimese TTK/PYT kinaasid Mps1 ortoloogideks selgroogsetes ning nüüdseks nimetatakse neid vastavalt hiire Mps1 (mMps1) ja inimese Mps1 (hMps1).
TTK avastati inimese kasvajarakkude liinides.
Struktuur
Mps1 valguperekonda kuuluvad valgud on 85–95 kDA ning kõigile on omane kõrgelt konserveerunud C-terminaalne kinaasi domeen. N-terminaalsed domeenid on perekonnas vähekonserveerunud ja neil puuduvad ühised motiivid.
SAC kontrollpunkt
Käävi kontrollpunkt (SAC) on signalisatsioonimehhanism, mis teostab mitoosis järelevalvet kromosoomide lahknemise üle. Kui kinetohooridele pole kinnitunud kääviniidid, on SAC aktiveeritud ning rakutsükkel seiskunud. Mikrotuubulite seondumine vaigistab mehhanismi.
Kui mikrotuubulid kinnituvad kinetohooridele nii, et tekib bipolaarne orientatsioon, attenueeritakse anafaasi inhibeeriv signaal ja rakutsükkel jätkub.
Tütarkromatiidide biorientatsioon
Selleks, et tagada korrektne tütarkromatiidide lahknemine, peavad kääviniidid kinnituma tütarkromatiidide kinetohooridele, tekitades biorientatsiooni bipolaarse pinge kaudu. Mps1 reguleerib biorientatsiooni, tunnetades bipolaarset pinget. Kui mikrotuubulite kinnitumine kinetohooridele ei genereeri pinget, siis see ühendus eemaldatakse.
Pärmi tsentrosoomi duplikatsioon
Pärmi tsentrosoom ehk käävi polaarsuse keha (ingl spindle pole body, SPB) duplitseerub rakutsükli jooksul ühe korra. Tegemist on rakutsükli reguleeritava protsessiga, mis algab G2-faasis SPB alamstruktuuri (poolsild) pikenemisega. Järgmiseks moodustub tuumamembraani tsütoplasmaatilisel poolel silla distaalses otsas satelliit, mis pärast rakutsükli algust suureneb ja siseneb tuumamembraani. Jätkub SPB tuumapoolse osa moodustumine.
SPB duplikatsioon on reguleeritud fosforüleerimise kaudu. Pärmi tsentrosoomi valkudest on Mps1 substraadiks näiteks "spacer"-valk Spc110, satelliidi moodustamises osalevad Spc42 ja Scp29 ning poolsilla komponent, tsentriin Cdc31.
Autofosforüleerimine
Mps1 kinaasile on omane kõrgelt konserveerunud aktivatsioonilingu jääkide autofosforüleerimine, mis on vajalik kinaasi täielikuks aktiivsuseks ja talitluseks. Valdavalt fosforüleeritakse Ser/Thr saidid, kuigi on ka observeeritud türosiini fosforüleerimist.
Transkriptsioon
MPS1 transkriptsiooni viiakse aktiivselt läbi, kui rakud sisenevad rakutsüklisse. TTK ehk hMps1 mRNA, valgu hulk ja kinaasi aktiivsus tõuseb G1/S-faasis ja saavutab haripunkti G2/M-faasis. TTK mRNA tase ning ka kinaasi aktiivsus langeb järsult varajases G1 faasis.
Paljud imetajate valgud, mis osalevad mitoosis ja käävi kontrollpunkti signaliseerimises, on E2F transkriptsioonifaktorite perekonna valkude kontrolli all. Kui MPS1 mRNA hulk saavutab mitoosis haripunkti, seonduvad transkriptsioonifaktorid E2F4 ning E2F1 MPS1 promooter-alale, mis represseerib MPS1 transkriptsiooni interfaasis.
Lokalisatsioon
Tuuma lokaliseerumiseks on olulised Mps1 kinaasi mittekatalüütilises N-terminaalses osas asuvad kaks LXXLL (Leu-X-X-Leu-Leu) motiivi.
Interfaasis liigub Mps1 tõenäoliselt tuuma ja tsütosooli vahel, kuni profaasi alguses assotsieerub kinetohooridega, millega jääb seotuks kuni anafaasini, mil ta dissotsieerub.
Mps1 lokaliseerumist kinetohooridele mõjutab MAPK poolt fosforüleerimine. Peale MAPK on ka kirjeldatud PRP4 ja Aurora B kinaaside osalust. Mainitud kinaaside inhibeerimine vähendab Mps1 lokalisatsiooni mikrotuubulite poolt mitteseotud kinetohooridele.
Degradatsioon
Ajastatud Mps1 inaktivatsioon on oluline rakutsükli korrektse kulgemise tagamiseks ja SAC signalisatsiooni terminatsiooniks.
Mps1 inaktiveeritakse degradatsiooni abil anafaasis. Selles reaktsioonis osaleb ubikvitiin-E3-ligaas APCCdc20. Mitoosi alguses, kui käävi kontrollpunkt on aktiivne, on APCCdc20 proteolüütiline aktiivsus inhibeeritud. Kui kromosoomid biorienteeruvad, siis APC muutub aktiivseks ning rakud sisenevad anafaasi ja Mps1 degradatsioon inaktiveerib lõplikult käävi kontrollpunkti.
Pärmi Mps1 N-terminaalses osas on kolm regiooni (D-box, motiiv RXXL ehk Arg-X-X-Leu), mis on olulised äratundmiseks ja proteolüüsiks APCCdc20 poolt.
Meditsiiniline tähtsus
On näidatud, et kasvajarakkudes on hMps1 ehk TTK üleekspresseeritud ja hMps1 taseme alandamine vähendab kasvajarakkude proliferatsiooni ja eluvõimet. Üleekspresseeritud Mps1 kinaasi on leitud erinevates rinnavähi rakuliinides kui ka teistes kasvajarakkude liinides – U937, HeLa, HEY, OCC1, Bewo, T987.
Seega on Mps1 muutunud ka potentsiaalseks sihtmärgiks vähiteraapias ning tänaseks on kirjeldatud mitmed erinevad väikese-molekulised inhibiitorid, mis takistavad kasvajate rakkude prolifeerumist, inhibeerides spetsiifiliselt Mps1 kinaasi aktiivsuse. Paraku on komistuskiviks ravimiresistentsuse tekkimine, mille põhjuseks sageli on mutatsioonide tekkimine sihtmärk-kinaasis, mis vähendavad valgu äratundmist inhibiitorite poolt.
Kivisoo
Kivisoo on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivisoo 8 mehel ja 16 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivisoo meeste puhul 14993. ja naiste puhul 8560. kohal.
Perekonnanime Kivisoo kandja on keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus on 43). Perekonnanimi Kivisoo on levinuim Järva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,67.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
Tahkuranna vald (Häädemeeste kihelkond)
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Tahkuranna vald (saksa keeles Gemeinde Tackerort) oli vald Häädemeeste kihelkonnas Pärnumaal. Vallamaja asus tänapäeva Tahkuranna küla aladel.
Vallas sündisid Konstantin Päts, Peeter Päts, Vassili Martinson, Peet Ainsaar, Oskar Kvell.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Tahkuranna valla koosseisu, välja arvatud Rannametsa küla maa-ala, mis läks Häädemeeste valda.
François Hollande
François Gérard Georges Nicolas Hollande (sündinud 12. augustil 1954 Rouenis) on Prantsusmaa poliitik, aastatel 2012–2017 Prantsusmaa president.
Ta on Sotsialistliku Partei liige.
Hollande oli 1997–2008 Prantsuse Sotsialistliku Partei esimene sekretär. 2008 teatas Hollande, et ei kandideeri enam Sotsialistliku Partei esimeseks sekretäriks tagasi.
Ta on olnud Euroopa Parlamendi liige.
2012. aasta presidendivalimistel pääses Hollande teise vooru, kus ta vastaskandidaadiks oli Nicolas Sarkozy. Hollande kogus 52% häältest ja Sarkozy 48%.
Oma ametiajal sai ta palju kriitikat, teda peetakse Prantsusmaa halvimaks Viienda Vabariigi presidendiks – 2014. aasta aprillis oli tema populaarsus vaid 18%, novembris oli see vaid 12%. Septembris 2014 korraldatud arvamusküsitluses tahtis 62% prantslastest, et Hollande astuks tagasi. Ta on siiani esimene Prantsusmaa president Viienda Vabariigi ajal, kelle populaarsus on kukkunud alla 20%. Aprillis 2016 oli tema populaarsus vaid 14%, ning arvati, et kui ta kandideeriks teiseks ametiajaks Prantsusmaa 2017. aasta valimistel, kaotaks ta esimeses voorus.
1. detsembril 2016 teatas Hollande, et ta ei kandideeri teiseks ametiajaks.
Isiklikku
Tema isa oli otorinolarüngoloog ja ema sotsiaaltöötaja.
Ta elas koos Ségolène Royaliga ja neil on neli last: Thomas (sündinud 1984), Clémence (1985), Julien (1987) ja Flora (1993). Nad ei abiellunud omavahel ega sõlminud ka tsiviilpartnerlust, mis Prantsusmaal on võimalik kahe täiskasvanu vahel soost olenemata. 2007 kolisid nad lahku.
Ta abiellus 4. juunil 2022 Tulle'is näitleja Julie Gayet'ga.
Victor Shabangu
Victor Shabangu (18. jaanuar 1970 – 16. juuni 2018) oli Svaasimaa kergejõustiklane (kaugushüppaja).
Ta osales 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas, kus saavutas 43. koha. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega 7.18 32. koha.
Talle kuulub kaugushüppes Svaasimaa rekord (7.76).
Sarntal
thumb|Frazione Astfeld talvel thumb|Sarntali valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Sarntal (itaalia: Sarentino) on org ja vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Bolzanost põhjas. Valda kuulub mitu linna ja küla. Suurim, meeri ja volikogu asupaik, on Sarnthein.
Geograafia
Sarntal külgneb järgmiste valdadega: Hafling, Freienfeld, Klausen, Franzensfeste, Mölten, Ratschings, Ritten, Jenesien, St. Leonhard in Passeier, Schenna, Vahrn, Vöran ja Villanders. Durnholzi järv paikneb valla territooriumil. Orus on mõned ilusad maastikud mägede ja ka tasase ruumiga. Peamine jõgi on Talfer, mille läte on Weisshornil Pensertalis.
Ajalugu
Sarntheini küla on esmamainitud 1211. aastal.
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98,07% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,82% itaalia keelt ja 0,10% ladiini keelt.
Nézignan-l'Évêque
Nézignan-l'Évêque [nesin'ja lev'ek] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.
Ameerika prussakas
pisi|Ameerika prussaka liikumine. Video esimene pool on reaalajas, teine pool aegluubis Ameerika prussakas (Periplaneta americana) prussakaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on Eestis harv.
Eesti meistrivõistlused jäähokis
Eesti meistrivõistlused jäähokis on Eesti meistrivõistlused jäähokis, mida korraldatakse 1933. aastast.
Meistriks kuulutatakse 1991. aastast Meistriliiga võitja.
Norrmalm
Norrmalm on linnaosa Stockholmi südalinnas.
pisi|Stockholmi kontserdimaja pisi|Hamngatan Stockholmis Norrmalmi linnaosas
Linnaosa pindala on 156 hektarit. Elanike arv oli 2011. aasta seisuga 67687.
Norrmalmi linnaosa loetakse Stockholmi keskuseks. Norrmalmis asuvad Stockholmi raudteejaam, Stockholmi kuninglik ooperiteater, Stockholmi kontserdimaja ja mitmed kaubamajad.
Ürgalge
Ürgalge (kreeka arche) oli antiikaja filosoofias see, millest kõik tekib, mille olemasolu tõttu püsib ning mis on hävimatu. Maailma ja kogu oleva alge küsimusega tegelejaid antiikfilosoofias määratletakse natuurfilosoofidena.
Murdmaasuusatamine 2014. aasta taliolümpiamängudel
Murdmaasuusatamine 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis toimus 8.–23. veebruarini. Võistlused peeti Laura suusa- ja laskesuusakompleksis Krasnaja Poljana lähedal. Välja jagati 12 komplekti medaleid.
Võistluste ajakava
Kõik ajad on (UTC+4).
Sprint vabastiilis
Olümpiavõitja 2010: Nikita Krjukov, Venemaa Finaal: 11. veebruar Osavõtjaid: 86 Ametlikud tulemused:Kvalifikatsioon - Veerandfinaalid - Poolfinaalid - Finaal <br style="clear:both;"/>
Sprinditeatesõit klassikastiilis
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 23 võistkonda Ametlikud tulemused: Poolfinaalid - Finaal Peeter Kümmel ja Raido Ränkel sõitsid esimeses poolfinaalis ning said seal kümne starti võistkonna seas 7. koha (kaotust võitjala +50,26). Otse said edasi sellest poolfinaalist Saksamaa ja Tšehhi ning aegade võrdluses pääsesis finaali Šveits ja Norra.
Teise poolfinaali kolm paremat olid: Soome ja Venemaa ning aegadega said finaali Rootsi, Kasahstan, USA ja Prantsusmaa. <br style="clear:both;"/>
15 km klassikastiilis
Olümpiavõitja 2010: Dario Cologna, Šveits Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 92 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
30 km suusavahetusega sõit (15 km kl.+15 km vaba)
Finaal: 9. veebruar Osavõtjaid: 68 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
50 km ühisstardist vabastiilissõit
Finaal: 23. veebruar Osavõtjaid: 66 Ametlikud tulemused
Aleksandr Legkov ja Maksim Võlegžanin diskvalifitseeriti novembris 2017 dopingu tarvitamise tõttu. Pärast edasikaebust otsustas spordiarbitraažikohus veebruaris 2018 karistuse tühistada. <br style="clear:both;"/>
4x10 km teatesõit (kl.+vaba)
Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 16 võistkonda Olümpiavõitja 2010: Rootsi Daniel Rickardsson Johan Olsson Anders Södergren Marcus Hellner Ametlikud tulemused Sportlaste aegade taga sulgudes olev number näitab võistkonna kohta vahetuse lõpus. <br style="clear:both;"/>
Sprint vabastiilis
Olümpiavõitja 2010: Marit Bjørgen, Norra Finaal: 11. veebruar Osavõtjaid: 67 Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon-Veerandfinaalid-Poolfinaalid-Finaal <br style="clear:both;"/>
Eestifoto
Eestifoto (juriidilise nimega Eestifoto kool Mittetulundusühing) on Tallinnas aadressil A. Lauteri tänav 7c tegutsev asutus, mis koosneb fotostuudiost ja fotokoolist.
Asutus asutati 2001.
Tuntud õpetajaid: Kaupo Kikkas.
Murdmaasuusatamine 2014. aasta taliolümpiamängudel
Sprinditeatesõit klassikastiilis
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 17 võistkonda Ametlikud tulemused:Poolfinaalid, Finaal <br style="clear:both;"/>
10 km klassikastiilis
Olümpiavõitja 2010: Charlotte Kalla, Rootsi Finaal: 13. veebruar Osavõtjaid: 76 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
7,5 km (kl) + 7,5 km (v) suusavahetusega sõit
Finaal: 8. veebruar Osavõtjaid: 61 Ametlikud tulemused <br style="clear:both" />
30 km ühisstardis vabastiilis
Finaal: 22. veebruar Osavõtjaid: 57 Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
4x5 km teatesõit (kl.+vaba)
Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 14 võistkonda Olümpiavõitja 2010: Norra Vibeke Skofterud Therese Johaug Kristin Størmer Steira Marit Bjørgen Ametlikud tulemused Sportlaste aegade taga sulgudes olev number näitab võistkonna kohta vahetuse lõpus. <br style="clear:both;"/>
Medalitabel
Murdmaasuusatamises jagatud medalid riigiti.
Anneli Uusküla
pisi|Anneli Uusküla (2010) Anneli Uusküla (aastani 1990 Anneli Maitse; sündinud 11. aprillil 1967 Kohtla-Järvel) on eesti dermatoveneroloog ja epidemioloog.
Haridus
Anneli Uusküla on lõpetanud 1985. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli (arstiteaduskonnas). Ta sai meditsiinidoktori kraadi Tartu Ülikoolis 2001. aastal väitekirjaga sugulisel teel levivate haiguste epidemioloogiast Eestis aastatel 1990–2000 (juhendaja Helgi Silm). 2003. aastal sai ta New Yorgi osariigi ülikooli (State University of New York at Albany, School of Public Health) juures teadusmagistrikraadi tööga "Treatment of the sexually transmitted diseases in Estonia: consistency with the evidence based medicine principles".
Torpeedoretriiver
pisi|Saksa mereväe endine torpeedoretriiver TF 5 (2010. a)
Anneli Uusküla
Töökäik
Uusküla oli 1994–1995 Tartu Ülikooli nahahaiguste kliiniku vanemlaborant, 2004–2007 vanemassistent, 2002–2003 ka Tartu Ülikooli tervishoiu instituudi erakorraline teadur, 2004–2007 vanemteadur, 2007–2009 instituudi juhataja. 2007. aastast on ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tervishoiu instituudi epidemioloogia professor.
Teadustöö
Anneli Uusküla peamised uurimisvaldkonnad on sugulisel teel levivate infektsioonide ja HIV epidemioloogia ja riskitegurid Eestis ning sugulisel teel levivate infektsioonide ja HIV ravi ning käsitlus.
Torpeedoretriiver
Torpeedoretriiver, ka torpeedopüüdja või torpeedootsija, on õppustel välja tulistatud õppetorpeedode otsimiseks, veest väljatõstmiseks ja transportimiseks kohandatud väiksem sõjalaev-abilaev.
Õppeotstarbelised torpeedod valmistatakse erksavärvilisena ja jäävad reeglina pärast kütuse ärakulutamist veepinnale ulpima. Torpeedoretriiveri ülesandeks on need torpeedod leida, veest välja vinnata ja korduskasutuseks tagasi mereväebaasi transportida. Torpeedode paremaks leidmiseks võivad laeval olla lokatsiooniseadmed.
Et torpeedorelvastuse osakaal on vähenenud, on ka torpeedoretriiverite osatähtsus vähenenud.
Esiliiga (jäähoki)
Esiliiga oli Eesti jäähoki tugevuselt teine liiga (esimene on Meistriliiga). See liiga eksisteeris 2006–2009.
Savitellis
pisi|Päikese käes kuivavad savitellised [[Jaava saarel Indoneesias]] Savitellis on päikese käes kuivatatud või ahjus põletatud, tavaliselt risttahukakujuline savist tellis.
Savitellis on üks vanimatest ehitusmaterjalidest ja seda on kasutatud tsivilisatsioonide algusaegadest saati. See on kõige tavalisem ehitusmaterjal, mis on levinud üle kogu maailma. Ehitistest leiab näited üle kogu maailma, kuidas sajandeid on ehitised vastu pidanud sõdadele ja raskele kliimale.
Savitellist on lihtne toota ja see on vastupidav. Ahjus põletatakse seda temperatuuril kuni 1000 °C.
Savitellist kasutatakse ehitusel, see on ka taaskasutatav. Tellise survetugevus on 7,85–17,7 MPa (80–150 kg/cm2).
Eestis tellise tootmine algas keskajal ning neid valmistati sarnaste meetodite alusel kuni 19. sajandi alguseni, mil mindi üle industrialiseeritud tootmisviisile ja tootmine koondus üksikutesse tehastesse. Eestis puudub kirjandus selle kohta, mis tehnoloogiat Eestis tellise valmistamisel kasutati. Enamus näited pärinevad Soomest, Lätist, Leedust ja Venemaalt.
Vastupidavus
Kvaliteetselt toodetud tellistel on hea vastupidavus, tavaliselt peavad kvaliteetsed tellised vastu sadu aastaid. Telliseid on erinevat tüüpi ja erinevate omadustega, osad tellised on vastupidavamad kui teised. See oleneb mitmetest teguritest, näiteks mis ajal ja kuhu on tellis paigaldatud. Talvekuudel laotud tellised võivad pakkuda paigaldajale erinevaid väljakutseid. Külmadel aastaaegadel paigaldatud tellised vajavad head kaitset ilmastikutingimuste eest. Avad telliste sees kaitsevad telliskivi külma ja niiskuse eest. Samuti aitavad tellises olevad avad luua lisatoetust, kui sealt läbi panna teraslatid. Selle tõttu kasutatakse auktelliseid tunnelite ja vundamentide ehitamisel. Vastavalt erinevatele ilmastikuoludele, on oluline kasutada õiget tüüpi telliseid.
Niiskus
Savitellised paisuvad niiskuse imamisel ja tõmbuvad kokku kuivamisel. Savitellis imeb endasse pikaajalise protsessi tagajärjel atmosfäärist niiskust, mille tagajärjel see paisub omakorda. Sellise vältimatu paisusmise kiirus on algusfaasis suur, kuid väheneb ajapikku. Mida pikemaks ajaks jäetakse savitellis seisma, seda väiksem on paisumine või kokkutõmbumine.
Savi
Savi on valdavalt savimineraalidest koosnev sete. Savimineraalid on kihilised kristallstruktuuriga silikaadid, milleks on peamiselt illiit, smektiit ja kaoliniit. Savimineraalid tekivad peamiselt päevakivide murenemise tulemusena. Niiskudes savi pundub ja muutub plastseks, põletamisel kivistub. Savi on keraamiliste materjalide, näiteks telliste, katuse- ja voodrikivide, vooderdusplaatide, portselani ja fajansi põhitooraine.
Savikaevandamine
Ajalooliselt on savi kaevandatud paikades, kus ehituskive napib ning kus savi asub maapinna lähedal. Eesti puhul on tellisehitisi enim Lõuna-Eestis, kuna Põhja-Eestis domineerib ehitusmaterjalina paekivi. Savi kaevandati labidatega ning veeti seejärel paika, kus toimus telliste edasine töötlemine. Savi omadused mõjutavad telliste kvaliteeti. Telliste tootmiseks kasutatakse Eestis kambriumi ajastust pärinevat sinisavi, mis on ühtlasi ka Eesti alal levinuim saviliik. Savi on kõige peeneteralisem purdsete, mis koosneb savimineraalidest: kaoliin, illiit, vermukiliit, lisaks neile veel aleuriit ning liivaterad.
Şahdəniz
Şahdənizi gaasiväli on Aserbaidžaani suurim gaasiväli. See paikneb Kaspia mere lõunaosas 600 meetri sügavusel. Gaasivälja pindala on umbes 860 ruutkilomeetrit. Gaasiväli avastati 1999. aastal.
Leiukoha gaasivarusid hinnatakse vahemikku 1,5 kuni 3 miljardit barrelit naftat ja 50 kuni 100 miljardit kuupmeetrit maagaasi.
Gaasivälja opereerib BP, mille omanduses on 25,5% leiukohast. Omanikeringi kuuluvad lisaks Statoil (25,5%), SOCAR (10%), Total (10%), LukAgip (10%), Iraani riiklik energiaettevõte NIOC (10%) ja TPAO (9%).
Pascal Groß
pisi|:Pascal Gross.jpg (2018) Pascal Groß (sündinud 15. juunil 1991 Mannheimis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion.
Ta alustas klubikarjääri TSG 1899 Hoffenheimis, mille koosseisus debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas hooajal 2008–09. 2011. aastal liitus ta Saksamaa esiliiga klubiga Karlsruher SC.
Aastatel 2012–2017 mängis Groß viis hooaega FC Ingolstadt 04-s, sh viimased kaks hooaega Saksamaa kõrgliigas.
2017. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Brighton & Hove Albioniga. 2018. aastal valiti Groß Brighton & Hove Albioni aasta parimaks mängijaks ning sama aasta juunis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu. 2022. aasta juunis pikendas ta klubiga lepingut kahe aasta võrra.
Aastatel 2008–2011 mängis Groß Saksamaa noortekoondistes.
Leisach
Leisach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 710 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 33,3 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 745 inimest.
Naaber (perekonnanimi)
Naaber on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Naaber 81 mehel ja 75 naisel. Perekonnanimede levikult on Naaber meeste puhul 1106. ja naiste puhul 1376. kohal.
Perekonnanime Naaber kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 38). Kõige levinum on perekonnanimi Naaber vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,85. Perekonnanimi Naaber on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 8,93.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Naaber Muhu kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Kärtmann, Nabrus-Orrav, Nachbar perekonnanime Naaber vastu. Samas, nime Naaber mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.
Euroopa metsaprussakas
Euroopa metsaprussakas (Ectobius sylvestris) on prussakaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Nunnudus
Mõju
pisi|Mopsil oli veel paar sajandit tagasi eenduvam koon kui tänapäeval (Henry Bernard Chalon 1802)[[Fail:Pug 600.jpg|pisi|Mops tänapäeval]] Nunnusust kasutatakse sageli animatsioonides, muutes vahel meeldivaks ka liigid, keda muidu ehk peljatakse, näiteks ämblikud. Säärane liigi kujutusviis võib tagada selle ellujäämise – näiteks hiidpanda.
Nunnu eelistamisega äärmusesse kaldumisel on ka oma kahjulik mõju. Nii võidakse mõned tõud aretada välimuselt nunnuks, arvestamata sealjuures selle kahjuliku mõjuga vastava loomatõu füüsisele: näiteks mopsid, kel on aretuse tulemusel hingamisprobleemid. Samuti mõjutab see negatiivselt neid loomaliike, keda ei peeta üldiselt nunnuks: need pälvivad vähem tähelepanu ja ei vääri üldsuse arvates alalhoidu või ka vastupidi – mõne liigi nunnuna kujutamise tulemusel võib suureneda selle liigi salakaubana import.
Agressiivsus
Ligi pooled inimestest tajuvad midagi nende jaoks nunnut nähes agressiivseid tundeid (ing k cute aggression), tekib soov nunnut objekti lämmatavalt kallistada, pigistada, näpistada või isegi lüüa. Erinevalt muudest agressiivsusolukordadest ei tulene need tunded soovist kahju teha, vaid emotsioonide üle voolamisest. Mõnede ekspertide hinnangul võib olla tegemist omamoodi emotsionaalse "hädapiduriga", mis aitab ülevoolavat positiivset emotsiooni negatiivsega tasakaalustada. Seda hüpoteesi toetavad teised negatiivsed reaktsioonid nunnudusele: mossitava või kurva näo tegemine, nukralt "avv" häälitsused jne. Psühholoogias langeb see dimorfse ilmingu kategooriasse, kus väline väljendusviis vastandub inimese tunnetele – näiteks naerupisarad või rõõmust rusikaga vehkimine.
Kaitseliidu hoone Tartus
pisi|Kaitseväe Akadeemia hoone Kaitseliidu hoone Tartus asub Tartu linnas Võru ja Riia tänava hargnemiskohas.
Algne aadress oli Võru tänav 1, hiljem Riia tänav 60 ja V.I. Lenini väljak 1. Tänapäeval on aadressiks Riia 12.
Esialgsel kujul valmis hoone 1940. aastal Alar Kotli ja Elmar Lohu projekti järgi.
Nüüdisajal asuvad seal Kaitseväe Akadeemia ja Balti Kaitsekolledž.
Hoone on arvatud kultuurimälestiseks.
Ajalugu
pisi| Juba Rootsi ajal oli praeguse hoone alal tähtis postiteede sõlmpunkt ning seetõttu nimetati antud ala Jaama väljakuks. Riia maantee ristus Võru maanteega, mida nimetati Pihkva maanteeks.
Rootsi ajal asus selles kohas kõrts-postijaam, kus vahetati hobuseid, kinnitati keha ning vajadusel ka ööbiti. Vene võimu alla minekuga jäi antud ala endiselt teede sõlmpunktiks ning 1737. aastal ehitati sinna puidust postimaja hoone. 1843. aastal otsustas aga kindralkuberner markii Filippo Paulucci antud hoone asemele ehitada esindusliku kivihoone, mis ehitati vana hoone taha ja mis oli kaks korda suurem. Selle autoriks oli Georg Friedrich Geist ning selline kivihoone kujunes postimaja tüübiks.
Uue sajandi alguses oli jaamal ka sidepidamisfunktsioon – seal asus telefonikeskjaam, mis viidi hiljem üle Võru tänavasse. 1920. aastatel, kui mootorsõidukid populaarsust kogusid, oli selle koha peal ka maaliinide bussijaam. Siis aga otsustati Tartusse ehitada esinduslik Kaitseliidu Tartumaa maleva maja, mille asukohaks valiti just seesama endise postimaja ala. Sajandivanune hoone lammutati ning uuele hoonele pandi nurgakivi 1939. aastal.
Hoone planeeriti küll Kaitseliidule, kuid 1940. aasta juunisündmuste tõttu sai hoone hoopis võimu haaranud kommunistlik partei ning see nimetati töölismajaks. Alanud sõda ei jätnud puutumata ka seda hoonet – see sai tulekahjustusi. Sakslased otsustasid maja taastada võimuasutuse tarbeks ning 1941. aastal asus majja saksa piirkonnakomissariaat. 1944. aastal langes maja taas tulekahjuohvriks. Maja taastati ka seekord ja varsti pärast seda asusid sinna Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tartu instituudid ning 1948. aastal püstitati maja ette ausammas istuva Leniniga. Kuna kuju oli tehtud niivõrd kehvast materjalist, sõid ilmastikuolud selle üsna pea ära. Uus kuju püsitati 1953. aastal ning seekord oli tegu püstiseisva Leniniga. Samal aastal uue kuju püstitamisega asusid sinna majja Tartu oblastikomitee, täitevkomitee ning oblastikohus, mis juba järgmisel aastal sealt oblastide likvideerimise tõttu kadusid.
1954. aastal sai hoonest Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) peahoone, mis jäi sinna pidama pea neljakümneks aastaks. Lisaks administratsiooni ja õpperuumide oli Võru tänava tiivas ühiselamu ja Riia tänava tiivas raamatukogu.
1956. aastal rüüstas hoonet jälle tuli. Pärast hoone taastamist viidi mitu EPA teaduskonda põllumajanduse õpetuse arengu tõttu üle Tähtverre, seal avatud uutesse õppehoonetesse.
Juba 1940. aastal hoones alustanud raadiosaatejaama jaoks laiendati 1960. aastal hoone keskosa, et teha ruumi ülemistel korrustel asuvatele raadiostuudiole ja saatejaamale. Peale sajandi alguses asutatud telefonikeskjaama asus neil korrustel ringhääling. Raadiosaatejaam tegutses hoones nii sakslaste eel kui ka pärast seda. 1960. aastatel oli majas Eesti NSV Raadio, Televisiooni Komitee Tartu ning 1991. aastal alustas tegevust esimene Eesti raadiojaam Raadio Tartu. See aga kolis paari aasta pärast laululavale.
Aastal 1995 oli viimane omanikuvahetus ning hoonet hakati kasutama algselt plaanitud valdkonnas – maja läks Kaitseministeeriumile. 1999. aastal alustas seal tööd Balti Kaitsekolledž ning samal aastal kolis majja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutus (KVÜÕA).
Praegu on hoones õppefunktsioonile lisaks KVÜÕA muuseum ning Võru tänava keldris kaitseliidu Tartu malev.
Arhitektuur
Sõjaeelse Eesti Vabariigi lõpuaastail otsustati Tartusse ehitada esinduslik kaitseliidu maja, asukohaks valiti Riia mägi. Kinnisele arhitektuurivõistlusele olid kutsutud arhitektid Alar Kotli, Elmar Lohk ja Arnold Matteus. Kõik said konkursilt võrdse rahasumma ja võitjat ei määratud, kuid mugavuse kaalutlustel projekteerisid hoone tallinlased Kotli ja Lohk. Kaitseliidu poolt heaks kiidetud projekt oli lähim Kotli visioonile.
Projektis leidus nii saksa esindusarhitektuuri kui ka kohaliku klassitsismi sugemeid. Hoone ette teravnurka jääv väljak, hiiglaslik nelinurksete sammaste ja leopardidega portikus, lamekatus, akende kuju ja üldised proportsioonid tegevat hoone sobivaks NSDAP ringkonna keskusele ükskõik millises saksa linnas. Küllap olid Kaitseliidule eeskujuks analoogsed ilmingud Saksamaal ja Alar Kotlil jagus professionaalset oskust vormistada tellija maitse, väidab Mart Kalm. Ruumipaigutuselt planeeriti hoone kergelt kumera fassaadiga ning kahe umbes saja kraadise nurga all oleva tiivaga.
Hoone minevik on kirju ning korduvate põlengute ja taastamiste tagajärjel on algne ehitis pisut muutunud. Pärast 1944. aasta põlengut oli õnnelik juhus, et tööjõuna oli kasutada üks arhitektuuriplastikale spetsialiseerunud skulptor, kes oskuslikult parandas tules ja vihmas murenenud dolomiidist raiddetaile, mille segutoon tänu ühele hambatehnikust Saksa sõjavangile saavutati väga täpne. 1950. aastate lõpus ehitati Henn Kuvasto projekti järgi hoone mõlemad tiivad pikemaks.
Kotli ja Lohu lõplik lahendus, mis korduvate taastamiste tõttu muutunud on, mõjub eestipärasemalt. Meie esindustraditsionalismile iseloomulikult on majal kõrge katus, mis ehk portikusega nii hästi ei haakugi, akende kuju on vähem püstine, sambad sihvakamad ja juurde on tulnud stiliseeritud nappi ehituspraktikat, samuti tüüpilised dekoratiivdetailid fassaadidel. Ent see on Eesti esindustraditsionalismi ainus tõeline suur sammasportikus ja ühtki teist nii puhtakujuliselt uusklassitsistlikku lahendust tollal ei teostunud. Uusklassitsistlikku lahendust soosis juba asukoht, kuid üldse muutus 1930. aastate lõpp Tartus väga orderilembeseks. (Ilmselt oli püüd kokku sulada Emajõe Ateena klassitsistliku pärandiga põhjuseks, miks majesteetlik turuhoone ümbritseti peaaegu-et-peripteeriga ja Õpetaja tänava veetorni ülaosale lisati valevate poolsammaste kroon. Esindustraditsionalism armastas vana arhitektuuri, niikaua muidugi, kui seda esinduslikku laiahaardelisuse huvides ära ei tulnud lammutada, sest sellest sai ammutada ainest ajaloolise hõnguga abstraktse väärikuse ihalemiseks.)
K. Lehari ei pea uuenenud hoonet õnnestunuks linnaehituse seisukohast, sest hooneesine trapetsikujuline väljak ei moodusta küllaldast ruumi, et suuremastaabiline hoone oleks vaadeldav distantsilt, kust see monumentaalne mastaap mõjule pääseks. Reljeefi languse tõttu pole hoone ka kaugvaates vaadeldav, kuigi ta on orienteeritud peafassaadiga Riia tänavale. Väidetavalt mõjuvad ka uued kitsad sambad ebaproportsionaalselt, kuid seda tingis portikuse taha jääv saali valgusnõue, Kotli algvariandi portikus oli paremini proportsioneeritud. Võistlusprojekt oli oma monumentaalses laadis väljapeetum ja terviklikum.
Naissoo looduskaitseala
Naissoo looduskaitseala on looduskaitseala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta Naissoo tammikut ja EÜ nõukogu direktiivis 92/43/EMÜ nimetatud elupaigatüüpe, näiteks alvareid. Kaitseala pindala on 116,3 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1964, kui kaitse alla võeti Naissoo tammik.
Raamäke
pisi|Raamäke Raamäke on mulla pindmise harimise (sh tasandamise ja murendamise) riist, millega teostati ka taimede kasvuaegset hooldamist.
Erik Lundqvist
Erik Hjalmar Lundqvist (29. juuni 1908 – 7. jaanuar 1963) oli rootsi odaviskaja.
Raamäke
See on nelinurkse jäiga puuraamiga äke, mille äkkepulgad ehk piid on tapitud põikpuudesse. See oli 19. sajandil koos karuäkkega Lõuna-Eestis, Lätis ja Leedus põhiline äestamis riist. Mujal Eestis kasutati raamäket ainult kartuli äestamiseks. Esialgu olid raamäkkel puupulgad, hiljem pigem raudpulgad.
Tartu vald
Tartu vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Tartu maakonnas.
Tartu vald moodustati 2017. aastal Tartu valla, Laeva valla, Piirissaare valla ja Tabivere valla ühinemisel.
Erik Lundqvist
Ta tuli 1928. aastal Amsterdamis olümpiavõitjaks.
Tartu vald
Asustus
Vallas on 1 alev, 6 alevikku ja 70 küla.
Haridus
Alusharidust annavad Tartu vallas Kõrveküla lasteaed, Lähte lasteaed, Tabivere lasteaed, Raadi Lasteaed Ripsik ning Maarja-Magdaalena ja Raadi lastehoiud.
Põhiharidust annavad Tartu vallas viis kooli – Kõrveküla Põhikool, Laeva Põhikool, Lähte Ühisgümnaasium, Tabivere Põhikool ja J. V. Veski nimeline Maarja-Magdaleena Põhikool.
Vallavanemad
Vallavanem on aastast 2017 Jarno Laur.
Eschede
Eschede on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Valla pindala on 195,87 km². 31. detsembril 2015 elas seal 5926 inimest. Paiknedes ligikaudu 15 km Cellest kirdes, asub Eschede Südheide looduspargi piiril, mis on kaitseala suurte metsade ja nõmmedega. Täna on umbes 20 väikest küla "Samtgemeinde Eschede" osa.
1975. aastal hävitas suur tulekahju piirkonnas tohutul hulgal metsa. Koht on tuntud ka 1998. aasta Eschede rongikatastroofi poolest, kus ICE rong purunes, tappes 101 inimest ja tehes sellest suurima Saksamaa rongiõnnetuse Teisest maailmasõjast saati.
Maalikunstnik Albert König (1881–1944) sündis Eschedes ja "Albert-König-Museumi" saab külastada lähedalasuvas Unterlüßis.
Eschede oli endise Eschede ühisvalla keskus.
Ubja põlevkivikarjäär
pisi|Ubja põlevkivikarjäär (juuni 2012) Ubja põlevkivikarjäär on põlevkivikarjäär Lääne-Viru maakonnas Ubja küla juures. Karjääri lähedal asub maa-alune Ubja põlevkivikaevandus, mida enam ei kasutata.
Karjääri rajamist alustati 2005.
Karjäärist kaevandatakse põlevkivi ettevõtte Kunda Nordic Tsement jaoks.
Kunda külanõukogu
Kunda külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis.
Kunda külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlusega, millega jagati varasema Vihula külanõukogu territoorium Kunda, Haljala ja Viitna külanõukogu vahel.
August Sikk
August Sikk (30. november 1919 Mõisaküla – 2. september 2013 Stockholm) oli eesti keeleteadlane ja sotsioloog.
Kunda külanõukogu
Kunda külanõukokku kuulusid Andi, Andja-Paasküla, Aru, Eisma, Hiieküla, Iila, Kabeli, Kalda, Kaliküla, Karepa, Katela, Kiviküla, Kunda, Kureküla, Kutsala, Kuura, Letipea, Liiva, Linnuse, Malla, Marinu, Ojaküla, Paasküla, Pari, Põllu, Rannaküla, Rutja, Selja, Simunamäe, Soo, Tidriku, Toolse, Vainopea ja Villavere külad ning Andja, Aru ja Selja asundus. Kunda külanõukogu elanike arv 1970. aasta rahvaloenduse andmetel oli 1168.
August Sikk
Elukäik
August Sikk sündis Pärnumaal Mõisakülas ja lõpetas seal 1932. aastal algkooli. Haridusteed jätkas ta Tallinna Kolledžis ning töötas 1940ndate algul Vigala ja Lihula algkoolis õpetajana. Saksa okupatsiooni ajal võeti ta sõjaväkke ning pääses sõja lõpul koos Saksa armeega Saksamaale. Töötas lühikest aega Geislingeni eesti algkoolis õpetajana, kuid siirdus seejärel esmalt Johannes Gutenbergi Ülikooli Mainzis ja seejärel Heidelbergi ülikooli. Selle ülikooli lõpetas August Sikk 1953. aastal filosoofiadoktori kraadiga ning töötas aastail 1953-1958 Mannheimi ülikooli ajalooinstituudis algul nooremteaduri ja hiljem juhtiva konsultandina.
Kunda külanõukogu
Kunda külanõukogu kuulus piiritsooni.
Usu ja mõistuse vahekord
Usu ja mõistuse vahekord (inglise relationship between faith and reason) on uskumuse kaks tüüpi (inglise two modes of belief), mis tulevad esile nt mingil teemal vaidlemisel. Kui mõistuspärasus ehk ratsionaalsus baseerub mõistusel või tõenditel, siis usk baseerub inspiratsioonil, ilmutusel (inglise revelation) või autoriteedil.
August Sikk
Elukäik
1958. aastal asus perekond elama Rootsi. Rootsis alustas August Sikk uuesti õpinguid. Stockholmi Ülikoolis. Sooritas ta 1964. aastal filosoofiakandidaadi eksami ja 1966. aastal täiendava filoloogiamagistri eksami, mis oli vajalik keskkooliõpetaja kutseks. 1970. aastal kaitses ta filoloogialitsentsiaadi kraadi saksa keele alal. Pärast õpinguid töötas August Sikk rootsi põhikooli kõrgastmes ja gümnaasiumis saksa ja inglise keele õpetajana ja 1970ndail ka Stockholmi Eesti Gümnaasiumi saksa keele õpetajana.
August Sikk osales mitmes Rootsi eestlaste ühiskondlikus organisatsioonis: ta oli Eesti Keskkooli- ja Gümnaasiumiõpetajate Ühingu juhatuse liige ja hiljem esimees, alates 1992. aastast Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi juhatuse liige, kuulus korporatsiooni Rotalia, Eesti Teaduslikku Seltsi Rootsis, Eesti Komitee asemikekogusse ja veel mitmesse organisatsiooni.
Isiklikku
Saksamaal abiellus August Sikk Reine Muthmanniga ning neil sündis tütar Martina.
Antonio Muñoz Molina
Antonio Muñoz Molina (10. jaanuar 1956 Úbeda, Jaéni provints) on hispaania kirjanik. Ta on Real Academia Española täisliige (1996) ja akadeemia Buenas Letras de Granada auliige, 2013. aastal määrati talle kirjanduse kategoorias Astuuria Printsi auhind. Tema loomingus on palju viiteid popkultuurile, mis on tema üks peamisi inspiratsiooniallikaid.
Elukäik
Antonio Muñoz Molina alustas kooliteed Escuelas Profesionales de la Sagrada Familia haridusasutuses, hiljem õppis Santo Domingo Savio ja San Juan de la Cruz de Úbeda keskkoolis. Järgnesid kunstiajaloo õpingud Granada Ülikoolis ja ajakirjandusõpingud Madridi ülikoolis. 1980. aastatel elas ta Granadas, kus töötas ametnikuna ja tegi ka kolumnistina kaastööd ajakirjale Ideal. Tema esimene raamat oli ajakirjas kirjutatud artiklite kogumik, mis ilmus 1984. aastal pealkirjaga "El Robinson urbano". Ta abiellus 1994. aastal kirjanik Elvira Lindoga, kellega tal on kolm last. Antonio Muñoz Molinal on elukoht nii Madridis kui ka New Yorgis.
Kirjanduslik karjäär
Tema esimene romaan "Beatus Ille" ilmus 1986. aastal pärast mitmeaastast ettevalmistust. Teoses kujutatakse väljamõeldud Mágina linna, mis on koopia tema kodulinnast Úbedast ja mis ilmub uuesti ka tema teistes teostes. Romaan räägib noorest mehest Minayast, kes naaseb Máginasse eesmärgiga teha kodusõjas hukkunud luuletaja Jacinto Solana kohta doktoritöö, kuid kelle kirglik elu viib ta uurimuste jadani, mis lõppeb meisterlikult.
1987. aastal võitis ta Premio de la Crítica ja Premio Nacional de Narrativa romaani "Talv Lissabonis" eest. 1991. aastal sai ta teosega "El jinete polaco" Premio Planeta auhinna, sellest järgmisel aastal aga Nacional de Narrativa preemia. 1995. aastal valiti ta Real Academia Española (RAE) täisliikmeks. 2007. aastal tunnustati teda kogu oma loomingu eest Jaéni ülikooli audoktorina. 2013. aastal pälvis ta Astuuria printsi kirjandusauhinna.
Montenegro Kuningriik
Montenegro Kuningriik (serbia: Краљевина Црнa Горa / Kraljevina Crna Gora) oli monarhia Kagu-Euroopas, tänapäeva Montenegros, Balkani poolsaarel, rahututel aastatel Esimese maailmasõja eel ja ajal. Õiguslikult oli see põhiseaduslik monarhia, kuid tegelikult absoluutne monarhia. 28. novembril 1918 ühendati Montenegro Serbia kuningriigiga ja kolm päeva hiljem, 1. detsembril 1918 liidendati see Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriiki.
Antonio Muñoz Molina
Kirjanduslik karjäär
Eesti keeles on Toledo kirjastus andnud välja teose "Talv Lissabonis" ("El invierno en Lisboa"), mis ilmus 2018. aastal ja mille on tõlkinud Triin Lõbus.
Montenegro Kuningriik
Ajalugu
Montenegro vürst Nikola kuulutas Montenegro Cetinjes kuningriigiks 28. augustil 1910. Kuningas Nikola I oli riiki vürstina valitsenud aastast 1860 ja oli 20. sajandi alguses algatanud mitmeid uuenduslikke reforme, nagu põhiseaduse kehtestamine ja uus vääring, Montenegro perper.
Antonio Muñoz Molina
Kirjanduslik karjäär
2012. aastal annetas ta Hispaania Rahvusraamatukogule osa oma kirjatöödest, näiteks vihikutesse kirjutatud märkmed raamatutest ja ajalehtedest, romaanikavandid, avaldamata luuletused noorusest ja 1974. aastal kirjutatud ilmumata näidend.
Montenegro Kuningriik
Ajalugu
Montenegro astus Esimesse Balkani sõtta aastal 1912, lootes võita osa viimastest Osmanite kontrollitavatest aladest Rumeelias. Montenegro tegi täiendava territoriaalse kasvu, jagades 30. mail 1913 Sandžaki Serbiaga. Kuid montenegrolased pidid suurriikide survel mais 1913 loovutama äsjavallutatud İşkodra linna (serbia: Skadar, pärastpoole Shkodër) uuele Albaania riigile, vaatamata sellele, et montenegrolased olid andnud 10 000 elu linna vallutamisse (aprillis 1913) Esad paša Osmanite-Albaania vägedelt. pisi|vasakul|Montenegro kuningriik aastal 1913 Kui juunis 1913 puhkes Teine Balkani sõda, võitles Serbia Bulgaaria vastu ja kuningas Nikola asus Serbia poolele. Taas kord oli Montenegro kistud sõtta, kus ta võitis märkimisväärselt lisaterritooriumi.
Gu Chaohao
pisi|Gu Chaohao (1959) Gu Chaohao (hiina keeles 谷超豪 (pinyinis Gǔ Chāoháo); 15. mai 1926 Wenzhou Zhejiangi provints – 24. juuni 2012 ) oli hiina matemaatik.
Montenegro Kuningriik
Ajalugu
Esimeses maailmasõjas (1914-1918) asus Montenegro liitu Antantiga, seoses kuningas Nikola Serbia-meelse poliitikaga. Seepärast okupeeris Austria-Ungari Montenegrot 15. jaanuarist 1916 kuni oktoobrini 1918.
20. juulil 1917 sõlmitud Korfu deklaratsioon kuulutas ette Montenegro ühinemist Serbiaga. 28. novembril 1918 kuulutati välja Montenegro ühinemine Serbiaga. Nikola I toetas ustavalt ühinemist Serbiaga, et moodustada kõigile serblastele Suur-Serbia riik, kuid vaidles Serbia kuningatega, kes hakkab uut kuningriiki valitsema. Podgorica rahvuskogu tõukas 26. novembril 1918 kuningas Nikola troonilt; ta suri paguluses. pisi|Montenegro kuningriigi väljakuulutamine, 28. august 1910 Teise maailmasõja ajal kaalusid okupatsiooniväed Jugoslaavias muuta Itaalia Montenegro kubermangu nukukuningriigiks, kuid nendest plaanidest ei saanud asja.