cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nakbah
300px|pisi|[[Palestiina põgenikud|Palestiina põgenike perekond Galilea teel 1948. aastal.]] Nakbah (araabia keeles النكبة an-Nakbah, 'õnnetus, hukatus, katastroof') oli sündmus, mille käigus umbkaudu 711 000 kuni 725 000 Palestiina araablast jättis kodu maha, põgenes või aeti välja oma kodudest tollal Suurbritannia mandaadi all olnud Palestiinas puhkenud kodusõjas 1947.–1948. aastal ja sellele järgnenud Araabia-Iisraeli sõjas 1948.–1949. aastal.
Termini nakbah võttis selles tähenduses esimest korda kasutusele Süüria ajaloolane Constantin Zureiq (قسطنطين زريق‎) oma raamatus Ma'na an-Nakba ("معنى النّكب", "Katastroofi tähendus") 1948. aastal.
Iga aasta 15. mail tähistavad Palestiina araablased selle sündmuse mälestuseks Nakbah' päeva.
Ajalugu
Kodusõda palestiinlaste (araablaste) ja kiiresti kasvanud juudi elanikkonna vahel puhkes, kui ÜRO Peaassamblee tühistas 29. novembril 1947 senise Suurbritannia mandaadi Palestiinas, otsustades asutada seal kaks iseseisvat riiki. Iisraelile määrati 14 100 ruutkilomeetri suurune ala (umbes 56 % Palestiinast), kus elas 498 000 juuti ja 497 000 palestiinlast (araablast); Palestiina riigile määrati 11 100 ruutkilomeetri, kus elas 725 000 palestiinlast ja 10 000 juuti. Jeruusalemmast pidi saama iseseisev rahvusvaheline haldusüksus.
Nakbah' päev
pisi|[[Palestiina tüdruk protestimarsil Nakba-päeval 2010 Läänekaldal Hebronis. Kiri ta plakatil ütleb: "Palestiina, me pöördume kindlasti tagasi!"]] Nakba-päev (araabia keeles يوم النكبة Jawm an-Nakba) on 15. mail tähistatav päev, mil mälestatakse seda, kuidas umbkaudu 711 000–725 000 Palestiina araablast sunniti põgenema või aeti kodudest välja Suurbritannia mandaadi all olnud Palestiinas aastatel 1947–1948 toimunud kodusõja ja sellele järgnenud Araabia-Iisraeli sõja käigus aastatel 1948–1949.
Sõna nakba (araabia keeles النكبة an-Nakbah) tähendab 'õnnetust, hukatust, katastroofi'.
Nakba-päeva tähistavad Palestiina araablased vaikuse hetkega, mälestades kodude mahajätmist, põgenemist ja üleelatud kannatusi. Iisraelis, Läänekaldal ja Gazas, Palestiina põgenikelaagrites, Araabia maadel ja mujal maailmas korraldatakse sel päeval protestimarsse ja meeleavaldusi.
Nakba sümboliks on võtmed, mis Palestiina põgenike jaoks sümboliseerivad õigust tagasi pöörduda oma kodudesse ja küladesse, mis asuvad Iisraeli territooriumil. Paljud palestiinlaste külad – palestiinlaste andmetel 418 küla – on paraku pärast 1948. aastat hävitatud.
Haimre vasallilinnus
120px|pisi|Fahrensbachide (Varesberch) rüütlisuguvõsa heraldika u. aastast 1380
Haimre vasallilinnus (saksa keeles Heimar) oli kindlustatud mõisahoone Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Haimre külas Kasti vasallilinnusest 3 km läänes.
Nimekujud
Saksakeelne Heim tähendab kodukohta, eestikeelset võimalikku algtähendust ei teata.
Asukoht ja paiknemine
Mõis asetses põlise Tallinna–Pärnu maantee Velise–Märjamaa lõigu ääres.
Ajalugu
1385. aasta paiku sattus Haimre valdus piiskop Winrich von Kniprode kaudu viimase sugulase Wilhelm I von Fahrensbachi kätte koos paljude teiste sealsete piiskopimõisatega. Piirkonnas olid XIII sajandil Lodede maad, kes aga piiskopi vastu mässu tõstmise tõttu maalt ordu abiga minema aeti ja valdused piiskopile enamjaolt tagastati. Fahrensbach oli Saare-Lääne piiskopkonna piiskopivalduste foogt ja pidas sealseid maid ja mõisaid ajapikku endale kuuluvaks ning ei andnud neid järgmistele piiskoppidele enam tagasi. Fahrensbachi käes olevad mõisad (Haimre, Valgu, Purku-Järvakandi, Maidla, Vaimõisa, Telliste, Päädeva, Uugla) ümbritsesid ringina Kasti piiskopilinnust ning Haimrest kujunes Fahrensbachide valduste keskus, mis tõenäoliselt seetõttu ka linnusena välja ehitati.
1390. aastal määrati kindlaks Velise ja Sulu mõisate vaheline piir. Sulu oli Haimre mõisa karjamõis. Haimres oli maade valdajaks tollal Claus Üxküll ja Sulul Kersten Kutslef.
1420 või 1426 aastast on teateid Haimre piiskopimõisast.
Siseauditi tarkvarad
=Siseauditi tarkvarad=
Haimre vasallilinnus
Ajalugu
Tüli piiskoppide ja Fahrensbachide vahel toimus 1421–1427. Oma positsioonide kindlustamiseks kasutas Varsnbeck sõjajõudu, dokumentide võltsimist, valduste orduvasallidele pantimist ning isegi välispoliitilisi abinõusid. Piiskop pani Farensbachi kirikuvande alla ja kaebas paavstile Rooma. Fahrensbach oma kahe pojaga vastas sellele mereröövi ja kirikute rüüstamisega, ning ilmselt enamik mõisaid jäi ikkagi Fahrensbachide kätte.
1469. aastal jagas Dirick Farensbecke Haimre mõisa oma surnud nõbu laste vahel.
Siseauditi tarkvarad
Tehnoloogia kiire areng toob üha uusi muutuseid meid ümbritsevasse maailma. Nii areneb ka siseauditi valdkond ja siseaudiitorite tööd lihtsustavad tarkvaralahendused, et kiiremini ja tõhusamalt auditeid läbi viia. Järgnevalt on tehtud kokkuvõtte neljast siseaudiitorite tööd lihtsustavast tarkvaralahendusest.
Haimre vasallilinnus
Ajalugu
1563 redutseeriti Haimre Diedrich Fahrensbachi käest reetmise tõttu, kuid anti 1586 tema pojale tagasi ning mõis püsis perekonna käes kuni XVII sajandi alguseni.
XVIII sajandi lõpul ehitati XIX sajandil koostatud inventariseerimisaktide andmetel vana keskaegse linnuse müüridele uus mõisahäärber, mis 1905. aasta bolševike mässu käigus maha põletati.
Siseauditi tarkvarad
AuditBoard
AuditBoard on tarkvaraettevõte, mis pakub pilvepõhist SOX (Sarbanes Oxley Act) auditihaldustarkvara. Tarkvara on loodud audiitorite jaoks, et auditeerimiskeskkond sujuvamaks muuta ja auditeerimist automatiseerida. Lahendus võimaldab kasutajatel teha koostööd, analüüsida ja koostada aruandlust sisekontrollide kohta reaalajas.
Haimre vasallilinnus
Ehitus
Tegemist oli paekivist ristkülikukujulise ja vähemalt kahekorruselise hoonega, mille nurgad paiknevad põhiilmakaarte suundades. Rahvapärimuse järgi kulgenud mõisakeldrist maa-alune käik Kasti linnuse poole. Mõisahoonest lõuna suunas asetsesid vanasti ka tiigid.
Timo Werner
Oma 18. sünnipäeval sõlmis Werner Stuttgartiga lepingu, mis pidi kehtima kuni 2018. aasta juunini, kuid 2016. aasta juunis liitus ta äsja kõrgliigasse tõusnud Leipzigiga. Hooajal 2016–17 lõi ta Bundesligas 21 väravat, olles sel hooajal klubi parim ja samuti suurima väravate arvuga Saksamaa mängija liigas. Leipzig lõpetas hooaja teise kohaga ja kindlustas järgmiseks hooajaks koha UEFA Meistrite Liigasse. Hooajal 2019–20 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 28 väravat, olles sellega liigas paremuselt teine väravakütt.
Siseauditi tarkvarad
AuditBoard
Ettevõte asutati 2014. aastal. AuditBoard asutajad olid PwC ja EY endised audiitorid Daniel Kim ja Jay Lee, kes ei olnud rahul olemasolevate auditi tarkvaralahendustega. 2018. aastal teatas ettevõte 40 miljoni dollari suurusest investeeringust, mida juhtis ülemaailmne investeerimisühing Battery Ventures.
Timo Werner
2020. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Chelseaga.
Siseauditi tarkvarad
AuditBoard
AuditBoard’i tooted on SOX Management, WorkStream, OpsAudit, Compliance.
Timo Werner
Debüüdi Saksamaa jalgpallikoondises tegi Werner 2017. aastal. Samal aastal valiti ta koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiriks. Turniiri viimases alagrupimängus lõi ta kaks väravat Kameruni vastu ja poolfinaalis Mehhiko vastu. Lisaks kuulus ta Saksamaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Haimre vasallilinnus
Praegune seisukord
Vanast mõisahäärberist on säilinud soklikorruse müürid, pärast 1905. aasta "revolutsioonis" põlemist seda erinevalt Kasti mõisast enam ei taastatud ja kõrgemad müürid on nüüdseks kokku kukkunud.
Siseauditi tarkvarad
AuditBoard
Turvanõuded on järgmised:
Andmete väljastamine on tagatud TLS/SSL krüptimisega serverite vahel ning failid, andmebaasid ja varukoopiad krüptitakse enne, kui need on püsivalt seadmesse salvestatud. Sellega on tagatud andmete terviklus juhul, kui toimub andmete kadumine, riknemine, kustutamine. Süsteemide tehtud andmemuudatused on jälgitavad, sest kontroll-logid registreeritakse kasutajate lõikes. Tarkvara võimaldab näha sisselogimisajalugu ehk võimaldatakse anda ülevaade kõikidest edukatest või ebaõnnestunud katsetest AuditBoard’s hoitavatele andmetele. Kasutajamugavuse jaoks on sisse ehitatud teatised, millega antakse edasi infot, kui toimub kasutaja hallatava informatsiooni muutmine.
Suurimad AuditBoard tarkvara kasutavad ettevõtted on näiteks Tripadvisor, Exelon, Express Scripts, Cornerstone, Lionsgate ja muud. AuditBoard kasutajaid on üle 40 tuhande ning klientide hulgas on riigiettevõtteid, kes peavad järgima Sarbanes-Oxley eeskirju ning ISO ja PCI standardeid.
BWise Internal Audit
BWise Internal Audit tarkvara plussid:
E-dok
E-dokist leiab järgnevaid siseauditi toiminguid: Auditiuniversumi funktsionaalsus võimaldab kirjeldada oma organisatsiooni auditiuniversumi ja teostada riskide hindamist ning siduda riskid auditiuniversumi objektidega. Lisaks võimaldab programm koostada riskidel põhineva auditi tööplaani ja kanda auditi tulemused auditiuniversumi objektidele. Antud programm ei ole ühe konkreetse auditimetoodika keskne, vaid iga auditi üksus saab seda seadistada enda organisatsioonis kasutatava metoodika järgi. E-dok tarkvara kasutusele võtmine annab võimaluse oma auditiprotsess kriitilise pilguga üle vaadata ja analüüsida, kas teatud asju saaks teha efektiivsemalt kui neid senini on tehtud. Lisaks võib programmi kasutada erineva sügavusega. Näiteks, kes soovib, saab kasutada ainult auditi läbiviimise moodulit ja ei pea samas kasutama auditiuniversumit ja statistikat. E-dok tarkvara on turvaline ja töötab nii online- kui ka offline-rakendusena. Tarkvara on kasutusele võtnud üle 120 Eesti, Läti, Leedu ja Gruusia audiitorettevõtja või siseauditi üksuse, kasutajaid on üle 200. Seda võimaldab lai ja mugavalt seadistatav tarkvara keelevalik – valida saab eesti, inglise, vene, läti ja gruusia keele vahel.
DFW C.V
DFW C.V oli Saksamaal konstrueeritud kahepinnaline (biplaan) sõjalennuk, mida esimest korda kasutati 1916. aastal esimeses maailmasõjas.
Siseauditi tarkvarad
Pentana Audit
Pentana Audit on Ideageni toode. Ideagen PLC on tarkvara arendav börsiettevõte, mille tooted on eelkõige mõeldud rangelt reguleeritud turgudele, mis hõlmavad kesksel kohal kvaliteeti, tervishoidu, keskkonda, auditit, riski ja sisekontrolli. Pentana Auditi tarkvara kasutab ülemaailmselt 700 klienti erinevatest valdkondadest nagu näiteks pangandus, finants, haridus, ehitus, riigisektor, telekommunikatsioon ja tootev tööstus. Pentana Auditit kasutavad sellised ettevõtted nagu näiteks Cadence Bank, BBVA, BDO, Commerzbank, BT, Heineken, Harvard University jpt. Ette on näidata sertifikaadid ISO 9001, ISO 14001 ja ISO 27001.
Programm sobib igas suuruses ettevõtetele ja seda saab kasutada ka mobiilirakenduses ja offline’is. Programmis on ka oma raamatukogu, kus on olemas kõik uuendatud standardid, raamistikud ja reeglid, mis automaatselt rakenduvad auditis.
DFW C.V
Arendus ja seeriaehitus
DFW C.V oli C.IV arendus. Lennuki konstruktor oli Heinrich Oelerich. C.IV tiivataristu oli ühe orvaga (poolovaalne sisselõige ülemise tiiva tagaservas kere kohal, piloodi vaatevälja avardamiseks üles), jõuallikaks 150 hj Benz Bz.III mootor, lennuki C.V tiivataristu oli kahe orvaga (ka alumine tiib oli tagaserva sisselõikega, ikka vaatevälja avardamiseks alla), sai kas 185 hj C.III N.A.G. või Benz Bz.IV mootori. Võimsam mootor tagas lennukile head lennuomadused ning C.V sai esimese maailmasõja ajal Saksamaal enim ehitatud lennuk. Umbes 2000 lennukit valmistati Deutsche Flugzeug-Werke tehases, veel 1250 lennukit valmistati litsentsi alusel Aviatiku, Halberstadti, LVG ja Schütte-Lanzi tehastes. Seda lennukiseeriat ehitati kuni maailmasõja lõpuni.
Siseauditi tarkvarad
Pentana Audit
Pentana Auditiga saab teostada järgmisi auditeid:
DFW C.V
Konstruktsioon
DFW C.V oli valdavalt puitkonstruktsiooniga lennuk. Lennuki puitsõrestikkere oli kaetud vineeriga, vaid sabaosa oli torudest keevitatud metallsõrestik ja riidekattega. Tiivad olid kahetalalised, plaanvaates ristkülikukujulised, riidekattega. Ülemine tiib oli veidi suurema ulatusega, kaldtüürid paiknesid ainult ülemisel tiival.
Siseauditi tarkvarad
Pentana Audit
Erinevad siseauditi toimingud:
DFW C.V
Konstruktsioon
Lennuki mootor oli vedelikjahutusega 6-silindriline ridamootor, mille silindrite väljalasketorud ühinesid mootori kohal olevasse korstnasse, mis juhtis heitgaasid ülemisest tiivast kõrgemale. LVG tehases ehitatud lennukeil olid horisontaalsed väljalasketorud. Mootor käitas 2,8-meetrise läbimõõduga 2-labalist mitmekihilist liimitud puitpropellerit. Varasematel lennukitel olid õli- ja vedelikjahutuse radiaatorid lennuki külgedel, hiljem ülatiiva esiserva ees.
Siseauditi tarkvarad
Pentana Audit
Auditi etapid programmis:
DFW C.V
Kasutus
DFW C.V leidis peamiselt kasutust luure- ja kerge pommituslennukina. Esimese maailmasõja ajal oli peamiseks kasutajaks Saksamaa lennuvägi, kuus lennukit tarniti 1917. aastal ka Bulgaaria lennuväele. 1918. aasta kevadest hakkas C.V lennukite arvukus lennuväes tasapisi vähenema, kuid vaherahu sõlmimise ajal 11. novembril 1918 oli kasutusel veel ligikaudu 600 seda tüüpi lennukit. Enamus lennukeist lammutati Versailles' rahu sõlmimise järel.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.softwareadvice.com/audit/soxhub-profile/
DFW C.V
Kasutus
Poola vägede kätte langes 11 DFW C.V lennukit, veel 13 lennukit pandi kokku leitud osadest ning mingi kogus õnnestus 1920. aastal osta ka Saksamaalt. Poola lennukid leidsid kasutust ka Nõukogude Liidu – Poola sõjas 1919–1920.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.auditboard.com/about-us/
DFW C.V
Kasutus
Kaks lennukit oli kasutusel Soome lennuväes, neli Hollandis, kaks Šveitsis ja neli Eesti lennuväes. Kaheksa lennukit ehitati Saksamaal ümber reisilennukeiks ning neid kasutas Deutsche Luft Rederei. Seitse lennukit ehitas 1925. aastal Darzhavna Aeroplanna Rabotilnitsa (Bulgaaria riiklik lennukitöökoda), need said nimeks DAR Uzunov-1 (DAR U-1) ja leidsid kasutust õppelennukitena.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.businesswire.com/news/home/20180815005165/en/AuditBoard-Announces-40-Million-Series-Investment-Led
DFW C.V
Kasutus
Tänaseni on säilinud vaid üks C.V(Av) kere Poola lennundusmuuseumis Krakówis.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.bwise.com/solutions/internal-audit/audit-analytics
DFW C.V
Kasutus Eestis
Neljast Eesti lennuväes kasutusel olnud DFW C.V lennukist kaks saadi trofeedena ning kaks osteti 1919. aasta sügisel Taanist.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.bwise.com/solutions/internal-audit/bwise-internal-audit
DFW C.V
Kasutus Eestis
Esimene trofeelennuk saadi 8. juunil 1919, kui Balti Landeswehri teenistuses olnud lennukil üritada Narva tuua vene senaator Neidhardt. Eestlased olid lennuki saabumisest teadlikud ning lendurid ja reisija arreteeriti. Lennuk võeti aga lennuväes arvele nr. 10 all ning lipnik Karl Haas sooritas sellel enamiku oma Vabadussõja aegsetest lahinglendudest. Teine DFW C.V trofeelennuki tulistasid Landeswehri sõja ajal alla 6. jalaväepolgu sõdurid 21. juunil 1919 Auciemi mõisa lähistel. Lennuk võeti küll arvele numbri 11 all, kuid Vabadussõja ajal seda remontida ei jõutud.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.siseaudit.ee/sites/default/files/failid/e-dok_ylevaade_maria_12.05.16.pdf
DFW C.V
Kasutus Eestis
Kaks Taani kaudu Saksamaalt ostetud lennukit jõudsid Tallinna 3. oktoobril 1919. Need said lennuväe numbrid 33 ja 34. Nr. 33 lennuki sai omale esimene Eesti sõjaväe lennukooli lõpetanud lendur Gustav Oamer, kes lendas sellel 15. detsembril 1919 Lõunarindele, diviisi lennusalga nr. 1 koosseisu. Halbade ilmade ning muude sekelduste tõttu jõudis ta aga Võru lähedal asunud Vana-Nursi lennuväljale alles pärast vaherahu, 28. jaanuaril 1920.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.siseaudit.ee/uudised/audititarkvara-e-dok
DFW C.V
Kasutus Eestis
Lennukid jäid Eesti lennuväe teenistusse ka pärast Vabadussõda. Neist viimane kanti maha alles 1930. aastal.
Siseauditi tarkvarad
Viited
https://www.siseaudit.ee/artiklid/audititarkvara-e-dok-aitab-tohustada-siseaudiitorite-tood
https://www.audiitorkogu.ee/est/e-dok
https://www.ideagen.com/products/pentana-audit
https://www.sepiasolutions.net/software/pentana/pentana-what-is-in-it-for-me/
https://www.sepiasolutions.net/software/pentana/risk-based-audit-planning-in-pentana/#planning-periods
Bomarsundi kindlus
pisi|Bomarsundi kindluse peafordi varemed Bomarsundi kindlus oli Venemaa kindlus Läänemere rannikul riigi tollasel läänepiiril Soome Suurvürstiriigis.
Tänapäevase haldusjaotuse järgi paiknevad kindluse ehitised Soomes Ahvenamaa maakonnas Sundi vallas.
Kirmas
Kirmas (Võru murdes kirmask (saksa sõnast Kirchmesse 'kirikulaat')) on endisaegne suvel Kagu-Eestis peetud külapidu. .
Bomarsundi kindlus
Eellugu
Euroopas olid 1789. aastast alates pöördelised ajad. Suur osa Euroopat omandas mingisugusegi stabiilsuse taas alles pärast Viini kongressi 1815. aastal, kuid maailmajao üldpilt ning riikide omavaheline suuruse ja sõjalise jõu vahekord oli muutunud oluliselt ja pöördumatult. Peamiselt toimusid murrangulised sündmused Kesk- ja Lõuna-Euroopas, kuid ka Läänemere ruum polnud jäänud puutumata.
Kirmas
Peo sugemed pärinevad kiriku sisseõnnistamise või kiriku nimepäevast, mida pidulikult tähistati. Eesti alal püsis kirmase seostumine kirikupühaga kõige kauem Setumaal.
Bomarsundi kindlus
Eellugu
Venemaa oli 18. sajandi lõpul jõudnud annekteerida Poola riigi viimasedki alad ja piiri jagati juba Preisimaaga. Rootsi ja Venemaa vahelise 1808.–1809. aasta sõja tagajärjel liikus nendevaheline piir oluliselt lääne poole ning muutusid naaberriigivastasteks sõjalisteks operatsioonideks mõeldud positsioonide asukohad. Kahtlemata tegi rootslasi murelikuks uus olukord, kus piirilt kuningriigi pealinnani oli linnulennult ainult 100 km.
Venelaste probleem oli aga vähene võimekus kindlustada uusi alasid. Sisuliselt kaotasid oma tähtsuse vanal Rootsi piiril olnud kindlustised (isegi äsjavalminud Kyminlinna, aga ka Ruotsinsalmi, Hamina jt). Helsingi ja selle lähedal olev Viapori (rootsi keeles Sveaborg) ei kaotanud küll lõplikku tähtsust, kuid need sobisid rohkem väiksema, skääride vahel opereerima mõeldud laevastiku jaoks ja jäid sellistena uuest piirist liiga kaugele. Rootslastel oli Hanko neeme ümbruses kindlustisi, mida nad 1808–1809. aasta sõjas Venemaaga küll ei suutnud kasutada – sealne garnison viidi Viaporile appi ning venelastele jäi vaid tühjade kindlustiste hõivamise vaev. Nende seisukord ja lisaehitiste püstitamise raskus arvatavasti ei rahuldanud venelasi ning Hanko neeme ja ümbruskonna saarte kindlustisi ei võetudki kuigi laialdaselt kasutusele.
Tallinna sõjasadamat (mille täieliku ümberehitamise 1791. aasta projekt oli lükatud kõrvale) rekonstrueeriti parasjagu 1806. aasta tagasihoidlikuma projekti järgi (tööd lõpetati põhiliselt 1820. aastate keskpaiku), kindluse laiendamiseks ei jätkunud ilmselt enam jõudu. Paldiski oli oma looduslike eeliste poolest 18. ja 19. sajandi vahetusel uuesti sõjasadamana päevakorras, kuid ilmselt sundisid 18. sajandi halvad kogemused ehitusmaksumuse tohutu kasvuga ja seetõttu terendavad uued hiigelkulutused loobuma sellestki kohast.
Venelased nägid endiselt läänesuuna peavaenlasena Rootsit. See oli ehk ka põhjus, et loobuti Hanko neeme kindlustistest, sest selle asukoht poleks andnud piisavalt kaitset Rootsi vägede oletatava pealöögi vastu kõige tõenäolisemal liikumissuunal – üle Ahvenamaa saarestiku itta. Vene sõjaväeinsenerid nägid Ahvenamaa sõjalist potentsiaali ning asusid sinna kavandama uut baasi. Sobiv koht leiti suurimale saarele – Ahvenanmandrile – ja sellest itta jäävale Lumpari lahe äärde. Varjulist ja ka suurema laevastikuüksuse jaoks piisavalt avarat lahte läbisid Põhjalahte ja Läänemerd ühendavad laevateed. Läände jääv Ahvenanmanner lubas kõige tõenäolisemasse rünnakusuunda – läände – rajada kindluse turvalisuse jaoks piisava ulatusega kaitseehitisi.
Venelased alustavad kindlustiste rajamist
Venelased okupeerisid 1808. aastal Ahvenamaa ja ehitasid järgmisel aastal mitu põhja-lõunasuunalist vastupanuliini. Lumpari lahe äärde kavandatud põhikindlustis toimis mandrilt appitulevate Vene vägede jaoks sillapeana, sõjasadama peakaitse-elemendina ning kogu kindluse tsitadellina.
Lähim asustatud koht oli Skarpansi talu, selle ümbrusse rajati ka ehitajate linnak. Põhikindlustisest itta jäi Preestrisaar (rootsi keeles Prästö), saare ja Ahvenanmandri vaheline väin on Bomarsund. See rootsikeelne nimi kandus üle kogu kindlusele.
Mia Martini
Mia Martini (20. september 1947 – 12. mai 1995) oli Itaalia laulja. pisi|vasakul|Mia Martini (1973)
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Itaaliat lauluga "Libera".
1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Itaaliat lauluga "Rapsodia".
Royal Society of Arts
pisi|Kuningliku Kunstide Ühingu maja Royal Society of Arts või Kuninglik Kunstide Ühing (inglise keeles täisnimi Royal Society for the encouragement of Arts, Manufactures and Commerce, lühendatult RSA) on Suurbritannia institutsioon, mille eesmärgiks on edendada ja ergutada kunsti, tööstuse ja kaubanduse arengut. Ühingul on 27 000 liiget enam kui 70 riigist.
Bomarsundi kindlus
Venelased alustavad kindlustiste rajamist
Tööd aeglustusid 1812. aastal, kui tööde initsiaator Michael Andreas Barclay de Tolly läks erru. Tema surma järel 1818. aastal katkestati tööd lõplikult ning seni ehitatu jäi laokile. Samal ajal tegi suurvürst Nikolai Pavlovitš (hilisem keiser Nikolai I) koos kindralkuberner markii Filippo Paulucciga 1819. aastal Läänemere kubermangudes ringsõidu ning sattus masendusse sealsete kindlustiste halva seisukorra pärast.
Tallinna jaoks tehtigi 1820. aastal uus kindlustamiskava, kuid Bomarsundis pandi senine projekt hoopiski kalevi alla. Keiser Aleksander I suri 1825. aastal. Troonile tõusis tema vend Nikolai, kes veel suurvürstina oli tegelenud kindlustiste järelevalvega. Keisrina lähenes Nikolai I kindlustamisküsimustele hoopis teisiti. Tema juhtimisel telliti Tallinna uued kindlustamisplaanid ning täiendati vanu kindlustisi eelkõige Kroonlinnas, aga ka Riia lähedal Väina-Jõesuus, Helsingi lähedal Viaporis ja Viiburis.
Venelaste uued kindlustised
Uuesti võeti üles ka Ahvenamaa kindlustamise mõte. Tõenäoliselt põhjustas uute kindlustiste ehitamise kallinemine ning seetõttu täiendavate rahastamisallikate leidmise vajadus selle, et otsustati sulgeda vananenud ning uuest piirist eemalejääv Kuressaare ja Pärnu kindlus. Kuressaare kindlus likvideeriti ametlikult 22. jaanuaril 1834 (vkj). Kindluse suurtükid jm sõjavarustus anti kohe üle rajatavale Bomarsundi kindlusele, ehitised võõrandati aastatel 1835–1836 Saaremaa rüütelkonnale ja Kuressaare linnale.
Uus Ahvenamaa kindlustamise plaan valmis 1828. aastal. Nüüd lähtuti kavandamisel uuspreisi kindlustamisviisi põhimõtetest, kuid kavandatu autorit (autoreid) pole praegugi teada. Näiteks Tallinnas kavandas 1820. aastal uusi kindlustisi Johann Baptist Trousson, kelle selleaegne põhitöökoht oli hoopis Babrujski (tänapäeval Valgevenes) kindluse ehitustööde juhina. Paraku pole 1828. aasta Tallinna kindlustamiskava autoreid samuti praegu teada.
Ahvenamaa kindlustiste kohta on Soomes praegu säilinud tuhatkond joonist, kuid neid on allkirjastanud inimesed, kes on olnud eelkõige seotud teiste kindlustega (nt insener-kapten Kuhlman ja polkovnik Sorokin Viiburis, insener-alampolkovnikud Grundt Helsingis ja Tesche Hämeenlinnas) ning allkirjastanute hulgas ei eristu selgelt ehitisi projekteerinud isikud.
Bomarsundi kindluse fortide, aga ka sarnaste Tallinna Kalaranna fordi ning näiteks ka Kroonlinna Paul I fordi kavatises ja välimikus on sarnaseid jooni, seega on vägagi tõenäoline leida nende ehitiste (algne) projekteerija Peterburist, arvatavasti Venemaa teenistusse tulnud sakslaste hulgast.
Kroonlinnas ehitatut on teiste kindluste ehitistega võrrelda raske, sest tegu oli ikkagi Venemaa tollase põhilaevastiku peabaasi ja pealinna peamise merekaitsega, mida turvanud kindlustisi täiendati pidevalt. Tallinna Kalaranna fordiga võrreldes olid Bomarsundi kindlustised oluliselt suuremad. Ainuüksi ringvalliga ümbritseda kavatsetud kindlusala sees pidi hakkama elama umbes 5000 inimest. Peafordi kaitsekasarm (sealne kõige suurem ehitis) oli arvestatud umbes 2500 inimesele, Tallinna Kalaranna fort tervikuna aga ainult umbes 2000 inimesele.
Peafort
pisi|Peafort, mille osad on kaarjas kaitsekasarm, kaks ohvitseride kasarmut ning hoburauakujuline kaponiir (see kavandati kogu kindluse tsitadellina). Uus tee ehitati 1960. aastate keskel otse üle peafordi varemete, sild on ehitatud juba 1958. aastal. Rekonstruktsioon tänapäevasel maastikul Kõige olulisem kindlustiste osa oli peafort, millest sai valvata Lumpari lahe ning Läänemere ja Põhjalahe vaheliste väinade üle. Fordi suurim ehitis oli ellipsjas (pikem läbimõõt umbes 300 m) kahekorruseline kaitsekasarm, milles oli kokku 162 kasematti, neist 115 elu- ja laskekasematti. Ühes sellises kasematis paiknes üks suurtükk ning elas umbes 10 meest. See kaitsekasarm on olnud Ahvenamaa suurim ehitis läbi aegade.
Peaforti ehitati aastatel 1832–1844, kuid tööd laabusid nii korralikult, et juba 1839. aastal kolisid esimesed väeosad kaitsekasarmusse sisse. Ehituse lõpujärgu viimistlus- ja dekoreerimistöödest moodustas suure osa õigeusu kiriku ruumide nõuetekohane teostamine.
Kindlusala ja ringvall
pisi|vasakul|Kindlusala peafordi ja ringvalliga. Graham Robins. "Outpost of Empire". Mariehamn 2004. Lk 16 ja 17 Peafordi edelaküljest pidi läände ehitatama ringvall, mis idapoolsete kõrgendikeni jõudes pidi pöörduma põhja ja hiljem kirdesse, tekitades suletud kindlusala läbimõõduga umbes 1,1 km. Ringvalli pikkusega üle 3 km kavandati ka 300 m pikkusi kaheotstarbelisi ehitisi – kaitseladu ja kaitsehaigla. Valli murdekohtadel kavandati kas väiksemaid suurtükikaponiire või suuremaid Montalembert'-tüüpi suurtükitorne. Valli põhjaossa kavandati suurem kaponiir, mis pidi kasemateeritud kaitsekäiguga ühendatama kindlusala keskel oleva suure kaitsekasarmuga. Kokku pidi kindlusala relvastatama umbes 350 suurtükiga, millest kolmandik oli peafordi kaitsekasarmus.
Aastatel 1847–1851 jõuti kindlusala ringvalli ehitistest püstitada ainult üks loodekülje suurtükitorn. Suuremate ehitiste tähistamisel kasutati ladina tähti, mille järgi oli tegu C-torniga (torni kandva kõrgendiku järgi tuntud kui Brännklinti torn). Miks just see torn valmis esimesena, pole selge. Kaitsehaigla ja -lao ehitamist alustati 1846. aastal, samuti ringvalli A-, B- ja D-torni (see asetses ringvalli kõrgemais kohas, tuntud kui Djävulsbergi torn) ehitamist, kuid nende ehitus jäi pooleli. Ringvalli tornidel polnud tagaküljel ambrasuure, seega toimisid need korralikult ainult siis, kui oleks olnud valmis külgi kaitsev vall. Sellest valmis aga ainult üksikuid osi, mis hilisemas sõjategevuses andis tunda olulise puudusena.
Muud kindlusehitised
Ümbruskonda oli kavas lisaks kindlusala ringvalli kuuele suurtükitornile ehitada veel seitse suurtükitorniga reduuti või abiforti kokku umbes 150 suurtükile. Ehituslikult olid kõik tornid sarnased. Abiforte hakati küll ehitama juba aegsasti, kuid valmis sai ainult kahe fordi peatorn – Z-torn (Preestrisaare torn) aastatel 1843–1845 ning U-torn (Notviki torn) aastatel 1844–1847. Nende fortide teistest ehitistest ja ülejäänud abifortide ehitamise alustamisest pole teateid. Miks ehitati esmalt valmis just nende fortide peatornid, pole samuti teada.
Lumpari lahe põhjaosas olid peafordi kaitse all sadamaala, kus oli ka kaks sadamasilda. Sadam oli kavandatud ainult laevade hoiu-alana, siin polnud nähtud ette mingeid staapleid või muid ehitisi laevade remontimiseks ja uute ehitamiseks. Lõunast kaitses sadama-ala Grinkari neemel 1854. aastal valminud suurtükipatarei.
Kaitseehitiste püstitamise igavene probleem on nende kõrge maksumus ja eriti halb nähtus on veel maksumuse kasv ehitamise jooksul. Kuressaare ja Pärnu kindluse sulgemisest 1834. aastal säästetud raha läks uutele kindlustistele Bomarsundis, Tallinnas ja Kroonlinnas, ehk väiksemal kujul mujalegi. Tööd kallinesid nii Tallinnas kui arvatavasti ka Kroonlinnas, seetõttu jäeti neid juba ka ära. Ahvenamaal tehti teadaolevalt alates 1841. aastast seniste plaanide olulisi kärpimisi ning ehitati kindlustisi oluliselt väiksemana välja – näiteks osa abifortide torne oli algselt kavandatud umbes poole suuremana.
Alo Joosepson
Alo Joosepson (sündinud 30. augustil 1981 ) on eesti kultuuriuurija.
Royal Society of Arts
Kuninglik kunstide ühing asutati 1754. aastal Londonis. RSA nime lühendatud vormi eeliskasutusele viitab kiri Royal Society of Arts hoone fassaadi friisil. Ühing sai 1908 kuningas Edward VII-lt õiguse oma nimes kasutada täiendit "kuninglik".
Alo Joosepson
Ta lõpetas 1999. aastal kuldmedaliga Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat ja kulturoloogiat, semiootikamagister aastast 2007.
Royal Society of Arts
Ühingu liikmeteks on olnud Benjamin Franklin, Karl Marx, Adam Smith, William Hogarth, John Diefenbaker ja Charles Dickens. Tänapäevastest liikmetest üks tuntumaid oli Stephen Hawking.
Kuningliku kunstide ühingu president aastail 1952–2011 oli prints Philip, Edinburghi hertsog, alates aastast 2011 on presidendiks viimase tütar printsess Anne. Ühingu juhatuse esimees (Chairman) on Luke Johnson, kelle põhitegevusala on ärindus.
RSA annab välja mitut auhinda, millest tuntumad on Alberti medal ja Benjamin Franklini medal.
Bomarsundi kindlus
Elamis-, haigla- ja kalmistualad
Algselt ehitajate jaoks 1810. aastatel Skarpansi talu maadele tekkinud linnakut tunti edaspidi Vana-Skarpansina (rootsi keeles Gamla Skarpans). Sellest mäe taga läänes, kuid omakorda mäe peal asuv ja sisenevat maanteed kontrolliv asula kandis kaartidel küll lihtsalt nimetust 'eeslinn' (vene keeles forštat (форштадтъ), rootsi keeles förstaden), kuid oli korrapärase planeeringu ja selgelt linnalise olemusega. Vana-Skarpans ja eeslinn jäid kindlusalast välja.
Kindlusala lõunaosas paiknev uus linnak sai nime Uus-Skarpans (rootsi keeles Nya Skarpans), seal olid elukvartalid koos muude linnaliste asutustega – poodide, töökodade, postiasutise, kooli, apteegi ja turuga. Linnamajad olid puust, peamiselt vene ampiirstiilis, mis tollal oli Ahvenamaal uudne ja mida kohalikud jäljendasid veel hulk aega hiljemgi.
Preestrisaarele põhjaossa rajati algul eraldi väikesed kalmistud õigeusklikele, juutidele ja moslemitele, alates 1840. aastate lõpust rajati suuremad kalmistud õigeusklikele, luterlastele ja roomakatoliiklastele saare lõunaossa. Saare edelaosas oli haiglalinnak, mille eraldatus kindluse sõjalisest ja elukondlikust keskmest tulenes ilmselt algsetest karantiininõuetest. Hiljem need ilmselt lõdvenesid, sest haiglalinnakust itta tekkis umbes 30 suvilast koosnev linnak.
Nove Misto (Tõvrivi rajoon)
Nove Misto (ukraina keeles Нове Місто) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tõvrivi rajoonis. Elanike arv on 789. Pindala on 2,449 km².
Bomarsundi kindlus
Elamis-, haigla- ja kalmistualad
Bomarsundi kindluse juurde kuuluvates linnakutes olevat elanud kokku umbes 8000 inimest. Need kerkisid peaaegu tühjalt kohalt, samas kui pikaaegse aja- ja kujunemislooga Tallinnas elas tollal umbes 14 000 – 15 000, Tartus ja Helsingis umbes 10 000 inimest. Helsingist eraldi arvestati sel ajal Viapori kindlust, kus elas umbes 6000 inimest.
Areni-1 veiniköök
pisi|Sissepääs Areni-1 koobastesse Areni-1 veiniköök on 6100 aasta vanune veiniköök, mis avastati 2007. aastal Areni-1 koopakompleksist Areni küla lähedalt Vajotsh Dzori maakonnast Armeeniast. Avastuse tegid Armeenia ja Iirimaa arheoloogid. Neid juhtisid Boris Gasparjan Armeenia Rahvuslikust Teaduste Akadeemiast ja Ron Pinhasi Corki Ülikoolist Iirimaal. Väljakaevamisi finantseerisid Gfoelleri fond (USA) ja Corki Ülikool. California Ülikool Los Angeleses liitus projektiga 2008. aastast ja on alates sellest osalenud finantseerimises koos National Geographic Societyga. Veiniköögi väljakaevamised lõppesid 2010. aastal.
Bomarsundi kindlus
Elamis-, haigla- ja kalmistualad
Bomarsundi kindlusala või Skarpansi elamisala oli tolle-aegses Venemaa Läänemere-ruumis nii sõjaliselt, linnaehituslikult kui ka sotsiaalselt vägagi silmapaistev kooslus. Neid tuleb aga vaadelda koos, sest nii sõjalised kui ka olmelised ehitised olid siin omavahel põimunud tihedalt läbi.
Jaan Kivistik (botaanik)
pisi|Jaan Kivistik omas aias
Bomarsundi kindlus
Kindlus Krimmi sõja aegu
pisi|Briti sõjalaev pommitab Bomarsundi kindluse peaforti. 1854 Euroopas kogunenud pinged lahvatasid sügisel 1853 Türgi–Vene sõjana Doonau suudmealal Musta mere ääres. Kevadel astus Vene mõjuvõimu kasvu piiramiseks sõtta Türgi poolel ka Prantsusmaa ja Suurbritannia. Põhiline sõjategevus toimus sügisest 1854 Krimmis, millest sõda sai ka oma levinuima nime. Kokkupõrkeid toimus kolmes maailmajaos ja kolmel ookeanil, muuhulgas siis aastatel 1854–1855 ka Läänemere ruumis, nii et tegu oli omamoodi väikese "maailmasõjaga".
Areni-1 veiniköök
Leid koosnes käärimisvaadist, viinamarjapressist, säilituspurkidest ja potikildudest. Leitud veinikööki peetakse vähemalt 1000 aastat vanemaks kui vanuselt teist teadaolevat veinikööki, mis leiti 1963. aastal Jordani Läänekaldalt.
Jaan Kivistik (botaanik)
Jaan Kivistik (sündinud 29. märtsil 1946 Harjumaal Kuivajõel) on eesti aiandusagronoom ja botaanik.
Ta lõpetas Räpina Aiandustehnikumi aiandusagronoomina (1965), Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina (1970) ja Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogina (1976).
Jaan Kivistik töötas Räpina Aianduskoolis (1967–2009) puuviljanduse ja viinamarjakasvatuse õppejõuna, oli Eesti Aiandusliidu puuviljanduskomisjoni liige. Ta on tegelenud puuvilja- ja marjakultuuride soovitussortimendi muutmisega ja aianduse terminoloogia korrastamisega. Temalt on ilmunud aiandusalaseid raamatuid (kaasautorina) ja ilukirjanduslikke katsetusi.
Areni-1 veiniköök
Samast kohast leiti ka Areni-1 saabas.
Leiud
Väljakaevamised Areni-1-s algasid 2007. aastal ja kestsid 2010. aasta septembrini. Armeenia, Ameerika ja Iiri arheoloogid kaevasid välja suure ja hästi säilinud 60 sentimeetri sügavuse vaadi koos meetri pikkuse savist kausiga, mis oli kaetud malvidiniga. Lisaks leiti viinamarja seemneid, pressitud viinamarjade jääke, kuivatatud ploome, pähkleid ja kuivanud vääte. Iidsete haudade komplekti juurest leiti mitmeid jooginõusid, mis viitab, et kompleksi kasutati matusetseremooniate ja rituaalide läbiviimiseks. Koobas jäeti maha, kui selle lagi sisse varises. Orgaaniline materjal säilis tänu sellele, et see oli kaetud lambasõnnikuga. Lambasõnnik takistas seentel orgaanilise materjali lagundamist. 900px|pisi|center| Panoraampilt Areni-1 [[Arpa jõe ääres ]]
Analüüs
Veinipressi põhjast võetud proovide keemilise analüüsi esmased tulemused avaldati 2011. aasta jaanuaris ajakirjas Journal of Archaeological Science.
Areshiani sõnul on tegemist tähtsa avastusega aianduse uurimisel. Biomolekulaararheoloog Patrick E. McGovern Pennsylvania Ülikooli arheoloogiamuuseumist peab leidu samuti oluliseks, kirjeldades seda kui "tähtsa ja unikaalse leiuna, mis näitab veini tootmist suures koguses, millest omakorda nähtub, et inimesed olid juba viinapuu juba kodustanud".
Pole täpselt teada, kes selles piirkonnas tollal elasid, kuid mõned uurijad on oletanud, et tegemist võis olla varase Taga-Kaukaasia kultuuri esindajatega, kes tegelesid aktiivselt kaubandusega.
Bomarsundi kindlus
Kindlus Krimmi sõja aegu
Liitlaste peamine ülesanne oli küllaltki tugeva Vene laevastiku tasalülitamine, seetõttu oli Ahvenamaa sihtmärgina arusaadav – liitlaste seljataga oleks selline Vene laevastiku tugipunkt võinud põhjustada palju kahju. Läänemerele tuli Briti-Prantsuse ühendlaevastik kevadel 1854. Kevadsuvel liikusid Ahvenamaa ümbruses luurelaevad ning esimesed kokkupõrked toimusid juba 21. juunil. Liitlased blokeerisid juuli lõpul mere poolt kindlustised.
Venelased olid siis juba põletanud eeslinnad ning haigla- ja suvilalinnaku väljaspool kindlusala, et mitte pakkuda piirajatele tuge. Liitlaste jala- ja suurtükivägi maabus 8. augustil peafordist linnulennult 6 km kaugusel. 13. augustil avati abifortide pihta suurtükituli. C-torn vallutati 14. augustil, järgmisel päeval lendas see püssirohulattu levinud tulekahju tõttu õhku. 15. augustil vallutati ka U-torn ning alustati peafordi ja Z-torni pommitamist.
16. augustil andiski kindluse komandant Jacob von Bodisco inimelude edasiseks säästmiseks alla. Kindlustised, mis valminuna oleksid üheskoos olnud pea vallutamatud, vallutati nelja päevaga. Venelastele oli see suur šokk. Seetõttu loobusid nad edaspidi kaugemate kindlustiste hoidmisest, mida ei saanud toetada jalaväega ning mida liitlased said meritsi hõlpsasti rünnata. Selliseid jäeti maha Hanko neemel ja Ruotsinsalmel, Tallinnas likvideeriti kaugemaid kindlustisi nt Väikesel Paljassaarel. Aga isegi Tallinna reidil olev Topeltpatarei viidi liitlaste rünnaku kartusel venelaste endi poolt rivist välja, ehkki Kalaranna fordini oli ainult pool kilomeetrit ning seega oldi fordi kahurite kaitse all.
Liitlased ei soovinud ennast siduda vallutatud kindlustiste hoidmisega. Üldiselt eeldati, et Rootsi ihkab Venemaa vastu revanši. Nüüd pakuti Rootsile vallutatud ala, lootes teda tõmmata kaasa sõtta – liitlastel oleks siis vabanenud olulisi ressursse, mida saanuks kasutada Krimmi sõja muudel rinnetel. Kuningas Oscar I oli aga liitlastega suheldes ettevaatlik, ei võtnud pakkumist vastu ning säilitas Rootsi erapooletuse Krimmi sõjas. Liitlased olid sunnitud muutma kindlustised kasutuskõlbmatuks, et vältida seal uuesti Vene tugipunkti teket. Lahingutes säilinud kindlustised õhiti 2. septembril 1854. Pea pool sajandit kestnud ehitustööd olid saanud kurva lõpu.
Kindlus pärast Krimmi sõda
Sõjalises mõttes jäid Bomarsundi kindlustised ja Skarpansi linnakute varemed kasutamata, sest 1856. aasta Pariisi rahuga keelati Ahvenamaal sõjaline tegevus. Ka linnana ei taastunud Skarpans enam, Ahvenamaa halduskeskus viidi linnulennult 30 km edela poole uude linna, mis 1861. aastal sai nime Mariehamn ('Maria sadam'). Nimi pärines selleaegselt Vene keisrinnalt Maria Aleksandrovnalt (päritolult Hessen-Darmstadti suurhertsogitar Maximilienne Wilhelmine Marie), keiser Aleksander II tollaselt abikaasalt.
Newarki Liberty rahvusvaheline lennujaam
pisi|Newark Liberty rahvusvahelise lennujaama [[aerofoto]] Newark Liberty rahvusvaheline lennujaam (IATA: EWR, ICAO: KEWR, FAA LID: EWR), algselt Newarki metropoli lennujaam ja hiljem Newarki rahvusvaheline lennujaam, on peamine lennujaam, mis teenindab New Jersey osariiki. Lennujaam asub 97 km Philadeplhiast ja 24 km New Yorgist.
Bomarsundi kindlus
Kindlus pärast Krimmi sõda
Varemed pakkusid ka hoopis praktilisemat huvi. Graniitplokkegi viidi ära, ehkki ümber töötamata kujul oli neid kasutada keeruline. Telliskive sai aga hõlpsasti tarvitada mujal ja kaugemalgi, väidetavalt koosnevad näiteks Helsingi Jumalaema Uinumise peakirik (ehitatud 1862–1868) ja Aleksandri teater (ehitatud 1879–1880) peaasjalikult Bomarsundist toodud tellistest.
Kindluse ehitised mälestistena
pisi|Mälestusmärk Bomarsundis langenud Vene sõjaväelastele pisi|püsti|Mälestusmärk Bomarsundis langenud Briti sõjaväelastele Esimesed teated Bomarsundi kui mälestise kaitsmisest pärinevadki sellelt pinnalt. 1905. aastal keelas Arheoloogiakomisjon (tollane Soome muinsuskaitseasutus) võtta telliseid kindlustiste varemetest ning üldse kuidagi kahjustada allesjäänut. Bomarsundi kindlustised kuulutatigi 1936. aastal mälestiseks.
Ometi on seal hiljemgi tehtud töid, mis tänapäeva mõistes on mälestist kahjustavad – 1958. aastal ehitati Preestrisaarele viiv maanteesild kohe peafordi külje alla, millele 1960. aastate keskel järgneski uue tee ehitamine otse üle Uus-Skarpansi linnaku ja peafordi varemete uuele sillale. U-torni (Notviki torni) kaevati aastatel 1971–1973 välja ekskavaatoritega, hävitades kogu arheoloogilise ladestuse torni ümbruses.
Boeing C-17 Globemaster III
Boeing C-17 Globemaster III on USA-s loodud neljamootoriline suur sõjaväe transpordilennuk, mille esmalend tehti 1991. aastal. Neid lennukeid valmistati aastatel 1995–2015.
Kirjeldus
C-17 on 53 meetrit pikk ja 52-meetrise tiivaulatusega. Lennuki jõuallikateks on neli Pratt & Whitney PW2000 turboventilaatormootorit. Iga mootor annab 180 kN tõukejõu. Mootorite reverseerimisel ruleerimise ajal suunatakse mootori düüsist väljuvad gaasid üles ette. Nii vähendatakse võimaliku võõrkeha mootorisse sattumist, lennuk on võimeline oma mootorite reversil ka tagurpidi ruleerima.
Lennuki meeskond koosneb kolmest liikmest (2 pilooti ja laadungispetsialist). Varustust saab lennukile laadida kere tagumise, rambiga varustatud luugi kaudu. Ramp kannab ka 63-tonnist M1 Abramsi tanki. Lastiruum on 26,8 meetrit pikk, 5,5 meetrit lai ja 3,7 meetrit kõrge. Lastiruumi põrand on varustatud rullikteega kaubaaluste või konteinerite lükkamise lihtsustamiseks. Rullikuid ümber pöörates saab tekitada tasase põranda, mis sobib sõdurite ja sõidukite paigutamiseks.
Kabala mõis (Rapla)
pisi|Kunagise Kabala mõisa peahoone Kabala mõis (saksa keeles Kappel) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Boeing C-17 Globemaster III
Kasutajad
25px Austraalia
25px Kanada
25px India
25px NATO
25px Kuveit
25px Katar
25px AÜE
25px USA
Bathurst
Bathurst on mitme koha nimi.
Paindvili
Paindvili (Carrichtera annua) on taimeliik paindvilja perekonnas, ristõieliste sugukonnas.
Toshihiro Aoyama
Toshihiro Aoyama (jaapani keeles 青山 敏弘 Aoyama Toshihiro; sündinud 22. veebruaril 1986 Kurashikis) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on mänginud 8 mängu ja löönud 1 värava.
Baas (geodeesia)
Baas ehk baasijoon on geodeesias väga täpselt (baasimõõtmisega) mõõdetud joon, mille järgi arvutatakse näiteks triangulatsiooni puhul teiste joonte pikkus.
Matia Bazar
Matia Bazar on Itaalia ansambel. 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Itaaliat lauluga "Raggio di luna"
Ricchi e Poveri
pisi|Ricchi e Poveri (20. märts 2005) Ricchi e Poveri on Itaalia popansambel, mis moodustati 1967. aastal Genovas.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Itaaliat lauluga "Questo amore". Laul sai 53 punktiga 12. koha.
1985. aastal võitis ansambel Sanremo laulufestivali.
Hees
Eellugu
1961. aastal toimus noorte kirjandushuviliste kokkutulek "Noorte Looming", mille matarjalidest koostati käsikirjaline mapp pealkirjaga "Esimene Loomus", mis aga trükki ei jõudnud. Taolisi kokkutulekuid toimus veel 1962. ja 1963. aastal Koigis ning 1964. aastal Aegna saarel. Pandi kokku veel samasuguseid kogumikke pealkirjaga "Looming"; alates 1964. aastast pealkirjaga "Noorte Looming". Need kogumikud ilmusid esialgu 15, hiljem 25 või 30 eksemplaris. Anti välja ka esikteoste sarja pealkirjaga "Esimene Loomus", mille autorite hulgas olid Viivi Luik, Märt Raba, Ingvar Luhaäär ja Udo Otsus.
"Noorte Loomingu" viimane number ilmus pärast aastast vaheaega 1967. aastal, milles kuulutati välja konkurss uue ja särtsakama nime leidmiseks. Selleks sai Eduard Moloki ettepanekul "HEES" (Hullemini Enam Ei Saa).
HEES
Noorte Autorite Koondis. Tallinn, 1967. 54 lk.
Autorid: Leelo Tungal, Tiit Ehala, Kari Ahk, Astrid Reinla, Edward O'Men ( = Eduard Molok), Jüri Üdi, Toomas Vint, Christian Morgenstern (tõlk. Joel Sang), Kalju Lepik, Miroslav Lamaš (tõlk. Tõnis Vint).
Illustratsioonid; Aili Sarv, Jüri Arrak.
Toimetus: M. Aare, E. Karu, A. Piik, S. Saar, T. Tasa, K. Tulviste, I. Viidalepp, H. Väli.
Kunstiline kujundaja: Tõnis Vint.
HEES 2
Noorte Autorite Koondis. Tallinn, 1968. 68 lk.
Autorid: Jüri Üdi, Sirje Kiin, Jaak Jõerüüt, Peeter Tulviste, Helle Karis, Raul Meel, Silvester Houdeard (õieti Dom Sylvester Houédard), Jan Burka, Ernst Jandl, Enn Karu, Andres Ehin, Toomas Vint, Johnny B. Isotamm, Juku Muul ( = Toomas Vint), Gerald Gassopt-Talabit (tõlk. Toomas Vint), Tõnis Vint.
Illustratsioon: Illimar Paul.
Toimetus: J. Jõerüüt, I. Paul (kujundaja). A. Piik, K. Tulviste, T. Vint.
Kurekell (almanahh)
"Kurekell" oli 1969. aastal Tartus ilmunud omakirjastuslik luulealmanahh.
Sisu
Kurekell. Tartu, 1969. 54 lk.
Autorid: Joosep Tammo, Leelo Tungal, Toomas Vint, Ave Alavainu, Jüri Üdi, Johnny B. Isotamm, Juhan Tomingas, Jaak Jõerüüt, Peeter Ilus, Paul-Eerik Rummo.
Koostaja: Jüri Adams.
Kujundus: Enn Tegova.
Hees
HEES 3
Toomas Vint. Suitsupilvedest unistus.
Kunstiliselt kujundanud autor.
HEES 4
Autorid: Jaak Jõerüüt, Juhan Tomingas, Henn-Kaarel Hellat, Lewis Carroll, Henry Chopin, Raul Meel, Enn Karu, Eduard Vilde, Toomas Vint, Ann Piik, Juku Muul, Johnny B. Isotamm, Andres Ehin.
Karl-Erik Palmér
pisi|Karl-Erik Palmér (1949) Karl-Erik Palmér (17. aprill 1929 Malmö – 2. veebruar 2015 Malmö) oli rootsi jalgpallur (poolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Malmö FF. Aastatel 1951–1958 mängis ta Itaalia klubis Legnano ning seejärel lühikest aega veel Torino Juventuses.
Palmér kuulus 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel pronksmedali võitnud Rootsi jalgpallikoondisse. Ta lõi nendel maailmameistrivõistlustel viies mängus kolm väravat.
Karl-Erik Palmér mängis rahvuskoondises 14 korda ja lõi 10 väravat.
Baas (arhitektuur)
pisi|[[Atika baas Novara toomkiriku sambal]]
Baas on samba, piilari või pilastri alaosa, millele toetub tüves.
Baas on samba kohustuslik osa kõigis klassikalistes orderites, välja arvatud dooria orderis.
Samba baas toetub portikuses vahetult stülobaadile, arkaadis kõrgele pjedestaalile.
Järve külanõukogu
Järve külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
1945 septembris moodustati Tartumaal Kudina vallas Maarja-Magdaleena külanõukogu, mille keskus asus Kõrenduse külas. Seoses maakondade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega oli külanõukogu 1950. aastast Jõgeva rajooni koosseisus. 1951 jaanuaris nimetati Maarja-Magdaleena külanõukogu ümber Järve külanõukoguks. 1954. aastal liideti Järve külanõukoguga likvideeritud Igavere külanõukogu ja osa Kudina külanõukogust.
1972 märtsis Järve külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Palamuse külanõukoguga.
Gevgelija
Gevgelija (makedoonia keeles Гевгелија) on 15 685 elanikuga linn, mis asub Põhja-Makedoonia kaguosas Vardari jõe kaldal Kreeka piiril. Piiripunkti läbiv kiirtee ühendab Thessaloníkit (70 km) alates Skopjest (165 km) kolme Balkani pealinnaga: Sofiaga, Belgradiga ja Zagrebiga. Gevgelijat ühendab Kreeka suuruselt teise linnaga ning riigi pealinnaga samuti raudtee.
Linn on Gevgelija maakonna halduskeskus.
Maria Rain
Maria Rain asub Rosentalis, 8 km Klagenfurdist lõunas Sattnitzi massiivi ja Drau vahel, mis on siin Ferlachi veehoidla moodustamiseks paisutatud.
Rahvastik
2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 3,9% rahvastikust kärnteni sloveenid.
Litterlill
Litterlill (Clypeola) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.