cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antonov An-72
Esimene An-72 sarja lennuk tõusis õhku 1985. aasta detsembris. Lennuväeosad said esimesed lennukid kätte 1987. aastal. An-72 on keskmiste vahemaade sõjaväetranspordilennuk, algselt plaanitud õhudessantväelaste ning relvastuse ja muu varustuse transpordiks.
Kirjeldus
An-72 on varustatud kahe turboventilaatormootoriga, mis kinnituvad tiiva ülapinnale. Kontseptsioonilt on An-72 superkriitilise tiivaprofiiliga USA eksperimentaallennuki Boeing YC-14 (esmalend 1976. aastal) analoog. Lennuki Boeing YC-14 eripäraks olid kummalegi poole keret tiiva ülapinnale paigutatud reaktiivmootorid, mille düüsidest väljuv gaaside vool andis tiivale Coandă ilmingu tekitatud täiendava tõstejõu. Nii tiiva peale paigutatud mootorid koos eriliste maandumisklappidega aitavad AN-72-l piirduda lühikese maandumisteekonnaga, väidetavalt isegi alla 500 meetri. Lennuk vajab õhkutõusuks 800 m pikkust rada, mis on tavalisest märksa lühem. Eestis kasutas An-72 lennufirma Enimex.
Jaroslav Naď
pisi|Jaroslav Naď (2019) Jaroslav Naď (sündinud 21. märtsil 1981 Nitras) on Slovakkia poliitik, ta kuulub erakonda Tavalised inimesed ja iseseisvad isiksused (Obyčajní Ľudia a nezávislé osobnosti). Ta on 21. märtsist 2020 Slovakkia kaitseminister.
Ta sündis aastal 1981 Nitras. Ta on lõpetanud Banská Bystricas oleva Matej Beli Ülikooli, aastal 2004 magistrina politoloogia alal, aastal 2018 kaitses ta kindral Milan Rastislav Štefániki Relvajõudude Akadeemias riikliku ja rahvusvahelise julgeoleku osakonnas PhD kraadi.
Ta on 21. märtsist 2020 Slovakkia kaitseminister.
Vulkaan (planeet)
Vulkaan on hüpoteetiline planeet, mille orbiit on Merkuuri omast seespool, Päikesele lähemal.
Tema väidetava olemasolu põhjendas 19. sajandi prantsuse matemaatik Urbain Le Verrier, püüdes sellega seletada Merkuuri orbiiti. Väidetavalt vaatles seda esimesena Edmond Modeste Lescarbault 26. märtsil 1859. Albert Einsteini üldrelatiivsusteooria tõestas, et Merkuuri orbiidi seletamiseks ei ole täiendava planeedi olemasolu vajalik. Osa astronoome (teiste hulgas Henry C. Courten) jätkasid siiski Vulkaani otsingut.
Põlula mõis
Põlula mõis (saksa keeles Poll) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Alates 1863. aastast kuni sundvõõrandamiseni oli mõis Krausede aadlisuguvõsa valduses. Mõisa keskus jääb nüüdisajal Vinni valla territooriumile.
Ajalugu
11. juunil 1325 olid 40 vasalli üriku osalised Eestimaa vasallid Tilo de Polle ja Andreas de Polle, esimesed Pollide aadlisuguvõsa nimeliselt teadaolevad liikmed. Põlula mõisa ja küla ("Hof und Dorf zu Polle") on mainitud Viru meeskohtuniku ürikus 5. märtsist 1489.
Põlula mõis kuulus 18. sajandi alguses Bassewitzidele (1680–1749), 1765 Zoege von Manteuffelitele, 1853 Stackelbergidele ja 1863 Krausedele.
1851. aastal loovutas meeskohtunik vabahärra Gustav Adolph von Stackelberg Põlula mõisa oma pojale, eruleitnandist meeskohtu assessorile vabahärra Wilhelm Moritz Friedrich von Stackelbergile, kes müüs mõisa 1863. aastal Johann Wilhelm Krause pojapojale Hermann von Krausele. 1863. aastast kuni võõrandamiseni oli Põlula mõis Krausede aadlisuguvõsa valduses. 1877. aasta kevadel läks Põlula mõisniku Hermann von Krause kätte ka Inju mõis.
1900. aastal Hermann von Krause kinkis Põlula oma pojale Wilhelmile.
1909. aastal ostis Wilhelm von Krause Inju-Meriküla mõisast maatüki Nova (736 tessatini 360 ruutjalga) hinnaga 3700 rubla ja liitis selle Põlula mõisaga.
Põlula mõisnik Wilhelm von Krause suri 1912. aastal kurguvähki ja maeti Viru-Jaagupi kiriku lähedale kalmistule.
1919. aasta Eesti Vabariigi maaseaduse alusel jagati mõisa maad asunikele. Mõisale jäeti ainult härrastemaja ümbruses olnud maad, kokku 33,325 ha. Mõisa, mille pindala võrdus nüüd keskmise Eesti taluga, hakkas pidama Wilhelm von Krause poeg Paul.
Pärast Wilhelm (Helm) von Krause surma (1912) olid tema pärijad tema lesk Anna Henriette Karoline Molly von Krause (sünd von Winkler), kaks poega ja kaks tütart: Karin Molly Johanna von Krause, Anna Elisabeth von Krause, Paul Theodor von Krause, Ulrich von Krause 1939. aastal Kraused lahkusid Eestist. Põlulast lahkunud Krausede raamatukogu ja arhiividokumentide ülevaatusel leiti Põlula mõisa omanikule parun Stackelbergile 18. sajandil keisrinna Katariina poolt antud aadlikiri.
Mõisamaa suuruseks oli märgitud 20 adramaad (1583. aastal oli see hektariteks ümberarvestatult 200 hektarit).
Arhiividokumentide järgi antakse Põlula mõis 1555. aastal Rakvere foogti vasallvaldusena Johann Mecus Johansenile ja 1581. aastal Hans Wachmeistrile, kes oli Rootsi kuninga Johan III ihukaitse komando ülem.
Hans Wachmeistri järeltulijad külastasid Põlulat 1994. ja 1995. aastal.
1945. aastal mõis riigistati, ning seal avati hobulaenutuspunkt ja hiljem kolhoosi kontor. Kool kolis mõisahoonesse 1947. aastal. Mõisahoone renoveeriti 1995–2000 ja seal asus kuni 2020. aastani Põlula Põhikool.
Pol – 1325, 1579, 1581, 1914
Pollo – 1615
Põllula – 1732 thumb|Põlula mõisa härrastemaja, 2009. aasta sügisel
Mõisakompleks
thumb|Põlula mõisa piiritusetehas, 2009. aasta sügisel Põlula härrastemaja on rajatud kahes järgus. Ilmselt 18. sajandi keskel või teisel poolel rajati mõisa kahekorruseline barokkstiilis puithoone, mille eenduvate tiibade kohal on madalad kolmnurkfrontoonid. 1880ndate aastatel lisati hoonele suur historistlik tiibehitus, mis on osalt ühe, osalt kahekorruseline. Planeeringult sarnaneb Põlula härrastemaja 17. sajandi barokkstiilis Maardu, Palmse ja Aa mõisahoonetega.
Ludwig van Heyden
Ludwig van Heyden on maetud Novodevitši kalmistule Peterburis.
Perekond
Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden sündis Eestimaa kubermangus elanud ja sel ajal 2. järgu kapteni auastmes Balti laevastikus teeninud riigikrahvi Lodewijk van Heydeni ja Anne-Marie Akeleye pojana.
Põlula mõis
Mõisakompleks
1870. aastal ehitati mõisahoone juurde suurejooneline Põlula mõisa piiritusetehas, mille varemed on säilinud tänapäevani. Säilinud on ka tallihoone varemed ja mõisatööliste elumaja. Kuusnurkse kujuga tõllakuur lammutati 1950. aastatel.
Ludwig van Heyden
Sõjaväeteenistus
Pärast Paažikorpuse lõpetamist 14-aastaselt anti talle mitšmani auaste ning ta osales noorelt Otto von Kotzebue ümbermaailmareisil fregatil Predprijatije. 1827 osales leitnandina Navarino lahingus, mille eest pälvis 20-aastaselt 4. järgu Püha Vladimiri ordeni.
Põlula mõis
Mõisakompleks
Endises mõisa härrastemajas asus Põlula Kool.
Ludwig van Heyden
Sõjaväeteenistus
Keiser Nikolai I määras ta pärast keisritroonile tõusmist oma tiibadjutandiks. Aja jooksul teenis van Heyden välja kõik staabiohvitseri auastmed: eskaadri major (эскадр-майор). juhatajana (staabiülemana) oli ta Sõjamerejõudude Peastaabi valvekindral, Tallinna sadama kõrgeim komandör ja sõjakuberner.
Põlula mõis
Mõisakompleks
Põlula mõisa teisel korrusel on mõisamuuseum, mille 8. klassi õpilased 2016. aastal loovtöö raames vanast koolimajast uude koolimajja tõid. Hetkel on mõisamuuseum ümberkorralduste tõttu suletud.
Ludwig van Heyden
Sõjaväeteenistus
3. aprillil 1849 nimetati ta kindraladjutandiks. 1895 nimetati ta Riiginõukogu liikmeks.
Isiklikku
30. jaanuaril 1835 abiellus ta Aleksandra Hrapovitskajaga (1814–1883), kes oli Peterburi kubermangu tsiviilkuberneri (1826–1835) salanõuniku Ivan Semjonovitš Hrapovitski (1786–1864) tütar.
Põlula mõis
Põlula piiritusetehas
Põlula mõisa piiritusetehas sai valmis 1870. aastal. On säilinud sama aastaarvuga kivi viinavabriku seinas.
19. sajandi teine pool oli majandusliku arengu mõttes väga tormiline kogu Eestis, nii ka Põlulas. Raudtee ehitusega avanes virulastele Peterburi lai ja nõudlik turg. Mõisnikud võtsid sihikule piirituse. Nõudlus viina järele oli Peterburis suur. Toorainet piirituse jaoks oli küllalt. Nimetasid soomlased ju Virumaad kartuli maaks.
Põlula piiritusevabrik oli omapärane selle poolest, et läbi vabriku voolas tiigist tulnud allikavesi. Kartulite pesemine oli sel moel nagu automatiseeritud. Reovesi voolas Kunda jõkke. Puhas piiritus pumbati tammevaatidesse, suleti õhukindlalt ja saadeti müüki. Kabalasse vedasid piiritust Põlula mõisa talupojad kuna seal asus raudteejaam. Vabrik töötas niiviisi kuni Eesti Vabadussõjani (1918–1920).
Mõis kui majandusüksus
1650–1700 jaotati eesti talupojad järgnevalt. *Vabad talupojad. Põlula mõisa vabad talupojad elasid Angusel. *Talupojad. *Sulasmehed. Ühe adramaaga (8–12 ha) talu pidas ühe sulase ja ühe teotüdruku. Põlula mõisas elas neid igas külas. *Vabadikud. Põlula mõisas elasid vabadikud Sael, Alumisel ja kuivajõel. *Pobulid. Pobulid elasid Nurksel, Mägedis, Põlulas ja Kõrmal. *Mõisa antvärgid: kilter, kubjas, aidamees, mölder, aednik, sepp, tallmeister jne. *Põlula mõisas oli veel jahikorraldaja, kelle ülesandeks oli koerte eest hoolitsemine, jahi organiseerimine, tapetud ulukite nülgimine ja lihastamine. Praegugi mõisahoone keldri laes konksud, kuhu lihakehad riputati.
1868. aastal hakkasid Põlula ja Miila talupojad talusid päriseks ostma. Küla maad jagunesid kahe mõisa – Põlula ja Ulvi mõisate vahel.
Põlula mõisa inimestest
1745 sündis Põlula mõisas Wilhelm Johann Zoege von Manteuffel. Peale Põlula kuulusid talle veel Harmi, Vaeküla, Küti ja Kupna.
Tema kaks tütart abiellusid nimekate kunstnikega Kügelgenidega. Helena abikaasa oli Gerhard von Kügelgen ja nende pojast Wilhelmist sai samuti kunstnik. Tema töö on näiteks Tallinna Oleviste kiriku altarimaal „Kristus ristil“. Wilhelmi tütar Emilie abikaasa oli Karl von Kügelgen (kõige kuulsam kunstnik Kügelgenide seas). Viimase poeg Konstantin oli samuti tuntud kunstnik. Wilhelmi poeg Heinrichist sai Küti mõisnik, tema tütar Maria abiellus (1843) Rakvere esimese fotograafi parun Voldemar Roseniga. Ja kasupojaks võttis Heinrich tulevase kuulsa kunstniku Karl Timoleon Neffi.
Kraused olidTartu Ülikooli professori ja arhitekti Johann Wilhelm Krause järeltulijad. Tema projekteeritud on teiste hoonete seas ka Tartu ülikooli peahoone. Põlula omanikeks said Kraused suguluse tõttu. Juba nimetatud kunstnik Karl von Kügelgeni ja Põlula Mannteufeli tütre Emilie tütar Anna abiellus professori-arhitekti poja Hermann Krausega, Tallinna arstiga. Nende poeg Hermann oligi esimene Põlula Krause, kes suri seal 1909. Tema poeg Wilhelm (1872–1912) võttis naiseks Ulvi mõisatütre Anna Henriette Karoline Molly von Winkleri.
Omandanud 1877 Inju mõisa, ehitas Herman von Krause sinna sajandi lõpul kauni uusrenessansliku lossi.
Eesti ajal oli mõisasüda Paul Theodor von Krause käes, kes oli sündinud Põlulas 1907. 1939 lahkus Hitleri kutsel Eestist.
Põlula mõis ja selle lähem ümbrus on andnud meie maale ka mitmeid eesti soost tuntud inimesi.
Mõisavalitseja Jakob Normanni pojad olid Wilhelm ja Gustav.
Wilhelm Normann (sündinud 1812) sai pärast Rakvere koolides (1821–1825) õppimist isa abiline Põlula mõisa valitsemisel. Seejärel oli ta Simuna köster (1832–1892) ja kihelkonnakooli juhataja. Ta asutas seal laulukoori ja korraldas kirikus 1866 Lääne-Virumaa I laulupüha ning 1873 ja 1883 kihelkonna laste laulupäeva. Wilhelm Normann koostas arvukalt kooliõpikuid ning andis välja üle 40 vaimuliku raamatu. Tema õpilastest said tublid koolmeistrid ja muusikajuhid mitmel pool kogu Virumaal.
Gustav Normann (sündinud 1821) oli tuntud orelimeister, kes ehitas orelid paljudele eesti kogudustele üle kogu maa. Paljud tema pillid on tänaseks asendatud uutega. Tema pill oli kuni 1925. aastani ka Rakvere Kolmainu kirikus. Tänini säilinud Normanni orelid asuvad Haljala, Simuna, Väike-Maarja ja Viru-Jaagupi kirikus, aga ka mitmel pool mujal Eestis ja Soomes. 1976. aasta uurimuse järgi oli siis Eesti kirikutes alles veel paarkümmend Normanni orelit.
1889. aastal sündis Põlulas klaverimeister Karl Saar, kes õppis ametit Tallinnas, Peterburis ja Saksamaal ning rajas 1927 Tallinna oma vabriku, kus täiustas klaveri ehitust, paigutades kõlalauale selle deformeerumist vältiva ja helisevust suurendava liistu. Tallinna näitusel 1936 anti Karl Saarele tema klaverite eest kuldraha. Tema vabrik hävis 1941. Edasi teenis mees leiba väga hinnatud klaverihäälestajana.
Polli päevikud
Chris Kraus, kelle siniverelistele esivanematele kuulus kunagi Põlula mõis, rändab oma filmi «Polli päevikud» vahendusel tagasi aega, kui baltisakslus hakkas kaotama oma senist positsiooni. Põlulast on pärit ka selle filmi tegemise viimane tõuge. 1993. aastal, kui piirid olid avanenud, käis Chris Kraus koos suguvõsaga Lätis ja Eestis. Siis nägi ta esimest korda ka Põlulat, seal oli kool, räämas ja lagunenud. Kontrast oli võimas, sest suguvõsas oli räägitud Põlulast kui vanajumala seljataga olevast idüllilisest paigast. Kui paradiisist.
Geel
Geel ehk tarre on aine või materjal, mille omadused on vedela ja tahke oleku vahepealsed. Geel võib olla kas pehme ja painduv või tahke ja jäik. Geel on dispersne süsteem, mis moodustub kolloidlahuse (sooli) koaguleerumisel. Geelide erilised omadused tulenevad nende kolmemõõtmelisest võrkstruktuurist, kuna molekulide vahel esinevad füüsikalised või keemilised sidemed.
Olenevalt kolloidlahuse keskkonnast sisaldavad geelid suures osas vett (hüdrogeelid, näiteks marmelaad, keedumuna või inimese silma klaaskeha täitev klaaskehaneste) või orgaanilist vedelikku (orgaanogeelid, näiteks mõned kosmeetikavahendid) või õhku (aerogeelid, näiteks kuiv silikageel).
Parksi
Parksi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Külast on pärit skulptor Art Allmägi.
Šuštalep
Šuštalep (vene keeles Шушталеп, (algnimi 18.–19. sajandite vahetusel Шуштулеп Šuštulep) on endine alevik ja Kaltani linna asum Venemaal Kemerovo oblastis.
Šuštalep asub Kondoma jõe paremal kaldal. Asumit läbib Novokuznetski–Taštagoli raudtee ja Ossinniki–Šuštalepi–Kaltani–Malinovka maantee. Asub 245 km Kemerovost ja 5 km Ossinnikist.
Ajalugu
Šuštalepi aladel ja selle ümbruses on elatud juba kiviajal. Kuni venelaste tulekuni oli seal šori uluss (küla). Šuštulepi algnime all asula tekkis 1800–1806 Siberi koloniseerimise ajal.
Rahvastik
Venelased, šorid.
Majandus
Regionis on kaevandused, s. h. Šuštalepskaja kaevandus. Kivisüsi läheb Lõuna-Kuzbassi elektrijaama.
Suurendatud septakord
Suurendatud septakord on akord, mis koosneb suurendatud kolmkõlast ja väikesest tertsist. Äärmised akordi helid moodustavad intervalli suur septim.
Priimi ja septimi vahe on suur septim.
Sotsialistide-Revolutsionääride Partei
Partei loomine
Partei asutati 1901. aastal mitmete narodnikute gruppide ühinemise tulemusel. 1906. aastal vastu võetud erakonna programm nägi ette demokraatliku vabariigi moodustamine, klassivaba ühiskonna loomise, kodanikuõiguste andmise kõigile, enesemääramisõiguse vähemusrahvustele ning maa riigistamise ja ühisomandusse andmine. thumb|right|Grigori Geršuni
Partei põhimõtted
Peamisteks seisukohtadeks olid sotsialism ja ühiskonnamudel, mille kohaselt oli kogu elanikkond jaotatud töötavateks ja mittetöötavateks inimesteks. Erinevalt sotsiaaldemokraatidest kuulutasid nad proletariaadiks mitte ainult tööstustöölised, vaid ka põlluharijad ning suurem tähelepanu oligi talurahva probleemidel. Sotsiaalsete nõudmiste aluseks oli maa kuulutamine ühisomandiks.
SR võitlusorganisatsioon ja terror
SR Partei juurde kuulus salajane SR võitlusorganisatsioon, võitlusrühm, mis korraldas atentaate ning mille eesotsas olid vaheldumisi Grigori Geršuni ja Evno Azef ning Jevno Azef (1903–1908) ja Boriss Savinkov (alates 1909), SR võitlusorganisatsiooni liikmed tapsid enne veebruarirevolutsiooni ligi 200 kõrgemat tsaaririigi ametnikku, pärast 1905. aastal toimunud revolutsiooni, ajavahemikul 1906–1907 kaks ministrit, 33 kuberneri ja seitse kindralit:
Partei 1905. aasta revolutsioonis
1905. aasta rahutustes mängisid esseerid otsustavat rolli, sest innustasid talurahvast aktiivse tegevusega muutusi saavutama, kasutades selleks vägivalda ning terrorit, samuti organiseerisid nad 1906. aastal ülestõuse riigi sõjalistes keskustes.
1906. aastal eraldus Sotsialistide-Revolutsionääride Parteist Rahvalik-Sotsialistlik Tööpartei (Трудовая народно-социалистическая партия), mis erinevalt SR Parteist tegutsesid legaalselt.
Partei tegevus Venemaa Riigiduumas
Pärast II Riigiduuma valimisi, kui valituks osutusid ka SR Partei esindajad, loobusid nad avalikust terrorist ning muutusid nn parlamendiparteiks.
Partei 1917. aasta veebruarirevolutsioonis
1917. aasta veebruarirevolutsiooniga tõusis esseeride partei roll ja populaarsus. Parteiga taasliitunud Aleksandr Kerenski osales Venemaa Ajutise Valitsuse koosseisus justiitsministrina ning juulis sai temast peaminister, Viktor Tšernov oli põllutööminister ning Boriss Savinkov oli sõjaministeeriumis ministri abi.
Koostöö nõukogude võimuorganites teiste sotsialistlike parteidega
I Nõukogude kongressil juunis 1917 osales 1090 delegaati rohkem kui 400 nõukogust. Esseeridel oli seal 285 delegaadikohta, menševikel 248 ja bolševikel 105 kohta.
Partei lõhenemine
Samal ajal esseerid jagunesid kahte tiiba. Ajutist Valitsust toetas parempoolne tiib (paremesseerid) ning valitsuse vastu oli vasak tiib (vasakesseerid). Vasakesseerid hakkasid tegema koostööd bolševikega ning osalesid koos bolševikega pärast oktoobrirevolutsiooni moodustatud Rahvakomissaride Nõukogus (valitsuses).
Paremesseerid
Asutava Kogu valimistel osutus Sotsialistide-Revolutsionääride Partei suurima toetajaskonnaga parteiks Venemaal kogudes 58% häältest, bolševikud kogusid 25%. Esseere saatis edu eeskätt suure toetuse tõttu talurahva seas.
II Nõukogude kongressil juunis 1917
Vasakesseerid – ПЛСР
Pärast vasakesseeride kõrvaldamist nõukogude valitsusorganitest hakkasid esseerid taas korraldama individuaalterrorit ja atentaate. 30. augustil 1918 tulistas Fanny Kaplan Leninit, seejärel korraldas esseeride toetaja atentaadi Põhja Oblasti Kommuunide Liidu siseasjade rahvakomissarile Moissei Uritskile. 1920. aastal keelustati Nõukogude Venemaal esseeride partei.
Sander Sinilaid
Sander Sinilaid (sündinud 7. oktoobril 1990 Tallinnas) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Rex Stout
Rex Todhunter Stout (1. detsember 1886 – 27. oktoober 1975) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Stouti loodud on eradetektiiv Nero Wolfe'i ja tema abilise Archie Goodwini tegelaskuju.
Elulugu
Rex Stout sündis kveekerite peres. Tema isa oli John Wallace Stout ja ema Lucetta Elizabeth Todhunter Stout, kes kolisid üheksalapselise pere peagi Kansasesse.
Rex Stout teenis 1906–1908 Ameerika Ühendriikide mereväes. Järgmisel neljal aastal proovis ta ametit kolmekümnes töökohas kuues osariigis ning samaaegselt müüs muu hulgas oma lühijutte ja luuletusi ajakirjadele.
Eesti Riiklik Sümfooniaorkester
pisi|Eesti Riiklik Sümfooniaorkester [[Stockholmis (2008)]]
Eesti Riiklik Sümfooniaorkester (lühend ERSO) on Tallinnas tegutsev sümfooniaorkester.
Eesti Riiklik Sümfooniaorkester on vanim järjepidevalt tegutsev sümfooniaorkester Eestis. Orkestri loomiskuupäevaks loetakse 18. detsembrit 1926. Sel kuupäeval esines esimest korda raadios Raadio Ringhäälingu trio Hugo Schützi juhatusel. Sellest triost kasvas välja orkester ning 1939. aastaks oli tollase nimega Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestris 39 mängijat.
Nils-Eric Fougstedt
Nils-Eric Fougstedt (24. mai 1910 – 12. aprill 1961) oli soome helilooja ja dirigent.
Nils-Eric Fougstedt on loonud peamiselt orkestrimuusikat. Ta oli Soome Raadio Sümfooniaorkestri dirigent 1944–1951 ja peadirigent 1951–1960.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Jyri Häkämies
Jyri Jukka Häkämies (sündinud 30. augustil 1961 Kotkas) on Soome poliitik, Rahvusliku Koonderakonna liige.
Alates 19. aprillist 2008 oli ta Matti Vanhaneni teise valitsuse kaitseminister. Alates 22. juunist 2010 oli ta Mari Kiviniemi valitsuse kaitseminister. 22. juunist 2011 kuni 16. novembrini 2012 oli ta Jyrki Kataineni valitsuse majandusminister.
Isiklikku
Tema vend on poliitik Kari Häkämies.
Surnud 16. juunil
''Siin loetletakse 16. juunil surnud tuntud inimesi.
Aleksander Mui
Aleksander Mui (2. september 1900 Uuemõisa vald (Pöide kihelkond), Saaremaa – 26. oktoober 1941 Pöide vald, Saaremaa) oli eesti kommunist, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär.
Mui oli Eestimaa Kommunistliku Partei liige, astus illegaalsesse EKP-sse 1923. aastal. Ta oli 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtja, kes tabati ja saadeti sunnitööle, kus viibis aastail 1924–1940. Ta vabastati Tallinna keskvanglast 21. juunil juunipöörde käigus.
Mui oli juulivolikogu liige, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär aastatel 1940–1941, Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige aastail 1940–1941 ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe I asetäitja aastail 1940–1941.
Pärast Teise maailmasõja Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja algust jäeti Mui EKP Keskkomitee poolt Eestisse sakslastele vastupanu ja agitatsioonitööd korraldama.
Mui tabati Saaremaal ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 26. oktoobril 1941 Saaremaal Pöide vallas.
Dragon Ball
"Dragon Ball" on Jaapani joonissari, mis põhineb Akira Toriyama samanimelise manga esimesel osal. Selle manga teine osa avaldati joonisfilmina pealkirja "Dragon Ball Z" all.
Sari "Dragon Ball" koosneb 153 pooletunnisest jaost ja seda näidati Jaapanis 26. veebruarist 1986 kuni 12. aprillini 1989.
Teemaks on noore poisi Goku ja ta sõprade seitsme imekuuli otsingud.
Ameerikasse püüti joonissarja saata kaks korda. 1980. aastatel loobuti nimede liigse muutmise tõttu, näiteks sai Gokust Zero ja Korinist Whiskers the Wonder Cat ('imekass Vurrud'). Seda dubleeritud versiooni kutsuti "aia taha läinud dubleeringuks". 1995. aastal saadeti Ameerikasse 13 tõlgitud jagu. Ülejäänud sari tõlgiti ja lasti eetrisse alles pärast "Dragon Ball Z" suurt edu. Kogu seriaali näidati aastatel 2001–2003. Ava- ja lõpulaulud tõlgiti inglise keelde. See meeldis vaatajatele.
Üldiselt on "Dragon Ball" oma järgedest "Dragon Ball Z" ja "Dragon Ball GT" tunduvalt lõbusam ja avaram.
Suurrasvik
Suurrasvik (omentum majus) kuulub seedeelundkonda ja paikneb kõhuõõnes. Ta täidab kaitsefunktsiooni kõhuõõnte elundite traumade ja põletikuliste haigestumiste juhul.
Fööniksisaared
thumb Fööniksisaared (inglise Phoenix Islands) on Kiribatile kuuluv saarestik Vaikses ookeanis. Koosneb 8 atollist ja kahest veealusest rifist. Kogupindala on umbes 27,7 km².
Atollid
Kõik atollid peale Abariringa on asustamata. Saarestikku hõlmab looduskaitseala.
Raasiku FC Joker
Raasiku FC Joker on 1993. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi Raasikul.
Klubi asutaja on Raivo "Jokker" Vaga. Klubi esindaja on Jaan Jalas.
Duubelmeeskonnaks on Raasiku FC Joker II.
Saavutused
5. koht 2015
2.koht 2014
11.koht 2019
1.koht 2012
2.koht 2009
1.koht 2003 ja 2008
2.koht 2018
Veerandfinalist hooajal 2010/2011
1.koht II liiga 1.turniiril 2019
Relativism
Relativism on filosoofias mis tahes seisukoht, mis peab tõde, tunnetust, väärtusi, reaalsust ennast või muud taolist relatiivseks – sõltuvaks mingist vaatekohast.
Relativism toob sageli kaasa seisukoha, et inimeste uskumuste ja käitumisviiside väärtus ei ole absoluutne, vaid sõltub näiteks nende ajaloolisest ja kultuurikontekstist ning on mõistetav ja hinnatav ainult selles kontekstis.
Relativismi ühisjooned
Kõigile relativismi liikidele on ühine, et
Relativismi liigid
Filosoofid eristavad erinevaid relativismi liike sõltuvalt sellest, mida millest väidetakse sõltuvat. Näiteks moraalirelativism väidab, et moraaliväärtused on suhtelised, ja epistemoloogiline relativism väidab, et teadmine on suhteline. Näiteks moraalisubjektivism on moraalirelativismi vorm, mis relativeerib moraalset väärtust individuaalse subjekti suhtes.
Tänapäeva filosoofias arutatakse kõige rohkem moraalirelativismi, tunnetusrelativismi ja esteetilist relativismi.
Relativism filosoofias ja antropoloogias
Relativismi mõiste on tähtis nii filosoofias kui ka kultuuriantropoloogias. Filosoofid uurivad uskumuste võimalikku sõltuvust keelest, mõisteskeemist või muust sarnasest (üks näide on moraalirelativism). Antropoloogid uurivad inimeste tegelikku käitumist. Nende jaoks tähendab relativism metodoloogilist hoiakut, mille puhul uurija paneb kõrvale omaenda kultuurilise kallutatuse, et püüda uskumusi ja käitumisviise mõista kohalikus kontekstis. Seda nimetatakse metodoloogiliseks relativismiks.
Relativism ja relatiivsusteooria
Väidet "Kõik on suhteline" on ekslikult omistatud Albert Einsteinile, kuid tema relatiivsusteooria järgi tuleb just välja, et valguse kiirus vaakumis on absoluutne.
Absoluutsete väärtuste kriitika
Relativism kritiseerib üksikute eetiliste väärtuste, näiteks vabaduse, õigluse, korra, sallivuse, armastuse või lihtsuse absoluutseks kuulutamist, väites, et ühekülgsel ja liialdatud kasutamisel muutuvad need ebainimlikeks ning et ainult mõistlik tasakaal eri väärtuste vahel võib viia heade ja inimväärsete oludeni.
Relativismi vastuolulisus
Tavaline argument relativismi vastu tõstab esile, et relativism on seesmiselt vastuoluline. Väide "Kõik on suhteline" on kas suhteline või absoluutne. Kui see väide on suhteline, siis peab maailmas olema midagi absoluutset. Ja kui see väide on absoluutne, siis ta on ise näide tõest, mis ei ole suhteline.
Mõnikord sõnastatakse relativism teesina, et kõik vaatekohad on võrdselt kehtivad, näiteks kõik moraaliprintsiibid on võrdselt head ja kõik uskumused või uskumuste süsteemid on võrdselt tõesed. Sellele saab vastu vaielda, et sel juhul on võrdselt tõene ka väide, et relativism on väär. Samuti saab sellisele relativismile ette heita, et see teeb võimatuks mõtlemisviisi täiustamise. Sellepärast ei taha kuigi paljud filosoofid end relativistiks nimetada.
Tunnetusrelativism
Filosoofias on relativismi all tavaliselt silmas peetud seisukohta, mille järgi pole olemas absoluutset tõde (või see on tunnetamatu) ja tunnetus on relatiivne. See seisukoht jääb dogmatismi ja skeptitsismi vahele.
Teadusrelativism ehk epistemoloogiline relativism
Teadusrelativism väidab, et teaduslik tõde luuakse järjestikuste tähendustena.
Relativiste
Relativistideks on nimetatud näiteks Ludwig Wittgensteini, Peter Winchi, Thomas Kuhni, Richard Rortyt, Michel Foucault'd ja Jacques Derrida'd, kelle tegelikud seisukohad on keerukamad.
Ajalugu
Tunnetuse relatiivsuse idee leidub paljudel filosoofidel. Relatiivsusest hakkasid esimesena rääkima sofistid. Protagoras ütles: "Inimene on kõikide asjade mõõt". Tajutakse mitte absoluutselt, vaid üksiku inimese suhtes või inimese suhtes üldse. Seevastu Sokrates ja Platon rõhutasid mõistete ja ideede üldkehtivust. Skeptikud rõhutasid tunnetuse sõltuvust asjaoludest ega möönnud absoluutset teadmist. Ka Boethius võttis arvesse inimese vaimse eripära mõju tunnetusele (Filosoofia lohutus V)
Charles Bonnet ütleb: "Substantsid on meile teada ainult oma suhete poolest meie võimetega: teistsuguste võimetega olendid näevad neid teistes suhetes. Aga kõik suhted, milles substantsid erinevatele olenditele ilmnevad, on väga reaalsed, sest nad tulenevad substantside olemusest endast, mis on kombineeritud neid taipavate olendite olemusega." (Essai analytique sur les facultés de l'âme, eessõna, lk XXIII). Jean le Rond d'Alemberti järgi me tunnetame ainult nähtumuste suhteid. Johann Christian Lossius nimetab igasugust tõde ainult asjade suhteks meiega. Tunnetus on relatiivne, seda määrab meie organisatsioon (Physische Ursachen des Wahren). Ka Adam Weishaupt rõhutas kõigi meie tunnetuste relatiivsust, sõltuvust meie organisatsioonist (Über Materialismus und Idealismus). Sarnased vaated olid hiljem Auguste Comte'il: "Igasugune olevate seesmise loomuse, nende esma- ja lõpp-põhjuste jne uurimine peab ilmselt olema alati absoluutne, kuna aga igasugune nähtumuste üksikute seaduste uurimine on silmapaistvalt relatiivne, ilma et täpne reaalsus võiks kunagi mingil moel täielikult ilmsiks saada." (Philosophie des sciences)
Immanuel Kant jõuab vaateni, et absoluudini (asjad iseeneses, noumenonid) pole tunnetusel võimalik jõuda, sest ta ei saa väljuda oma aprioorse konstitutsiooni raamest. Transtsendentses suhtes (asjade iseeneses suhtes) on igasugune tunnetus relatiivne, kuid igasuguse võimaliku kogemuse jaoks on fundamentaaltunnetused absoluutsed.
Georg Friedrich Wilhelm Hegelil on absoluudi sees omamoodi metafüüsiline relativism.
Johann Friedrich Herbart ütleb: "Me elame kord juba suhetes ega vaja midagi enamat". Me tunnetame ainult omal moel asjade ("reaalide") vahelisi vahekordi.
Herbert Spencer rõhutab "meie mõtlemise relatiivsust". Igasugune tunnetus on relatiivne, me elame suhtes, absoluut on tunnetamatu.
Ernst Laas ütleb, "et kõik ruumilised ja ajalised asjad on ainult relatiivsed, on suhtes omavahel ja viimaks kõik koos kunati aprehendeerivate subjektide keskse kohaga" (Idealismus und Positivismus).
Wilhelm Dilthey järgi saab tunnetus vaid "tuvastada osasisude konstantseid suhteid, mis looduseelu mitmekesistes kujudes korduvad" (Einleitung in die Geisteswissenschaften).
Alois Riehli järgi ei ole relatiivne "mitte subjekti olemine, vaid tema subjektolemine, mitte objektide olemine, vaid nende objektolemine". Meie tunnetus on relatiivne asjade laadi, mitte nende eksistentsi suhtes. (Der philosophische Kritizismus und seine Bedeutung für die positive Wissenschaft).
Relativistlikel seisukohtadel olid ka Friedrich Albert Lange, Friedrich Nietzsche, Hermann von Helmholtz, Georg Simmel ja Rudolf Goldscheid.
Individuaalset ja spetsiifilist (liigi-)relativismi eitab Edmund Husserl: "Mis on tõene, see on absoluutne, on "iseeneses" tõene" (Logische Untersuchungen).
Moraalirelativismi kui absoluutsete, iseenesest olemasolevate normide, väärtuste ja eesmärkide eitust pooldas Erich Adickes.
Silelihasrakud
Silelihaskude koosneb tavaliselt käävjatest silelihasrakkudest, mis paiknevad tihedalt üksteise kõrval. Igal rakul on piklikovaalne tuum, sarkoplasmaks nimetatav tsütoplasma ja rakumembraan (sarkolemm). Silelihasrakkude tsütoplasma sisaldab peale kõikidele rakkudele omaste organoidide veel üksnes lihaskoele spetsiifilisi struktuure, mis moodustavadki raku kontraktiilse aparaadi. See koosneb jämedatest müofibrillidest, mis tavaliselt paiknevad tsütoplasma perifeerses osas ja kulgevad raku teljega paralleelselt. Iga müofibrill kujutab endast peenikeste, ainult elektronmikroskoobi all nähtavate niidikeste kimpu.
Luigi Pirandello
Luigi Pirandello (28. juuni 1867 Agrigento – 10. detsember 1936 Rooma) oli itaalia näite- ja proosakirjanik. 1934. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.
thumb|left|Pirandello büst [[Palermos]]
Final Fantasy III
"Final Fantasy III" (ファイナルファンタジーIII, Fainaru Fantajī Surī) on konsooli arvuti-rollimäng (RPG), mille andis välja ja mida tootis Square (nüüd Square Enix). Ühtlasi on see "Final Fantasy" seeria kolmas osa. Mäng anti välja 1990. aastal. "Final Fantasy III" on suurim RPG-mäng, mis on tehtud Nintendo Entertainment Systemi jaoks.
Lugu keskendub neljale orvust noorukile, kes leiavad kristalli, mis annab neile osa oma jõust ja suunab noored maailma päästma. Nemad peavad taastama tasakaalu maailmas.
Enne uusversiooni, mis anti välja 24. augustil 2006, mängu väljaspool Jaapanit ei avaldatud.
Moeloojate loend
Siin on loetletud moeloojaid nii tähestiku järjekorras kui riikide kaupa; loend ei kajasta moe firmamärke ega moemajasid.
Ari'el Sharon
Ari'el Sharon (ka: Arik Sharon; heebrea keeles אריאל שרון; sünninimi Ariel Scheinermann; 26. veebruar 1928 Kfar Malal – 11. jaanuar 2014 Ramat-Gan) oli Iisraeli poliitik ja sõjaväelane.
Ta sündis 26. veebruaril 1928 Kfar Malalis Saaroni tasandikul Palestiinas (tol ajal Suurbritannia poolt Rahvasteliidu mandaadi alusel hallatav territoorium).
Aastatel 2001–2006 oli ta Iisraeli peaminister. Ari'el Sharon oli Kadima partei asutaja ja 2005–2006 selle esimene esimees. Varem oli ta erakonna Likud esimees. Kahel korral on ta olnud Iisraeli kaitseminister.
4. jaanuaril 2006 tabas teda tugev ajuverejooks, mille tagajärjel tekkis aju insult. Sellest alates kuni surmani oli Ari'el Sharon koomas. Peaministri kohuseid täitis kuni Sharoni püsivalt töövõimetuks kuulutamiseni 14. aprillil 2006 Ehud Olmert.
Tema mineviku tõttu sõjaväelase ja poliitikuna on suhtumine temasse eri ringkondades väga erinev. Eriti Iisraelis peavad paljud teda kangelaseks, kellel on Iisraeli riigi ees suured teened. Araabia avalikkus ja mõned inimõiguslaste grupid peavad teda sõjakurjategijaks. Teiselt poolt leiavad tema vastased Iisraeli parempoolsete seas, et ta tegi peaministrina palestiinlastele liiga suuri järeleandmisi.
Noorpõlv
Sharoni isa Samuil oli Poola-Saksa ja ema Vera Schneeroff Vene päritolu.
Isa oli just lõpetanud põllumajandusõpingud, kui ta 1921 aktiivse sionistina Punaarmee eest põgenes ja emigreerus praeguse Iisraeli alale. Tema abikaasal jäid seetõttu meditsiiniõpingud lõpetamata, mida ta eluaeg kahetses. Erinevalt paljudest teistest tolleaegsetest sisserändajatest ei olnud ta sotsialist ega jaganud ka oma abikaasa sionistlikke vaateid.
Perekond ei läinud sotsialistlikku kibutsisse, vaid Kfar Malali mošavisse, kus otsuseid tehti küll kollektiivselt, aga igaühel oli oma maa. Ema poliitilised vaated ning asjaolu, et Sharoni isa õppinud põllumajandusspetsialistina ja kompromissitu inimesena ignoreeris kogukonna otsuseid, muutsid Ari'eli külalaste seas võõraks. 13-aastaselt hakkas Ari'el osalema mošavi valveteenistuses ja õppis Tel Avivis gümnaasiumis. 14-aastaselt (1942) astus ta põrandaalusesse organisatsiooni Hagana, mis oli Iiraeli Kaitsejõudude eelkäija. Silmapaistmatu õpilasena lõpetas ta kooli 17-aastaselt.
Sõda
Et tema isa ei pooldanud Palmaẖi aktsioone juudi Suurbritannia ülemvõimuga võitlevate rahvuslik-konservatiivsete rühimituste vastu, siis ei astunud Sharon sellesse eliitüksusse, vaid politseisse. Juba alates 21. detsembrist 1947 oli Hagana mobiliseeritud, ja Sharon osales mitmes aktsioonis.
Kui algas 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõda, oli Sharon rühmaülem jalaväekompaniis, mis kuulus Alexandroni brigaadi. Muuhulgas võitles ta esimeses lahingus Latruni pärast (26. mai 1948), kus ta sai raskelt haavata ja tema rühm hävitati peaaegu täielikult. Hiljem määrati ta luureohvitseriks pataljonis, mis võitles algul põhjas iraaklaste vastu ning hiljem, veidi aega enne sõja lõppu, lõunas egiptlaste vastu.
Romuva
pisi|[[Nadruvas asunud pühapaik Romuva]] Romuva on Leedu ristiusustamis eelsel rahvausundil põhinev usuline liikumine.
Organisatsioon on nimetatud Nadruvas asunud pühapaiga järgi, mille asutasid kuningas Vaidevutis (457?–573) ja tema vend preester Prutenis (441?–573) ning midamuinaspreislased austasid, kuid mille ristisõdijad 13. sajandil hävitasid.
Ajalugu
Huvi muinasaegse omausu vastu hakkas tugevate katoliiklike traditsioonidega Leedus elavnema 19. sajandi keskel. Mõnede uurijate arvates inspireerisid muinasusundi huvilisi kristlikus keskkonnas visalt püsinud suvise pööripäeva pidustused. 20. sajandi teisel veerandil propageeris Leedu muinasusundit Jonas Beržanskis (1862–1936). Vilius (Wilhelm) Storosta (Vydūnas) (1868–1953) püüdis sünteesida teosoofiat ja Leedu paganlikku traditsiooni. Domas Šidlauskas-Visuomis (1878–1944) asutas usuühenduse Visuomybė ('universalism') ning rajas 1929. aastal Loode-Leetu Romuva-nimelise templi. 1930. aastal asutati meesselts Romuva ja 1932 naisselts Romuva vestaalid. 1967. aastal rajas Jonas Trinkūnas seltsi, mis tähistas eelkristlikke tähtpäevi, kuid Nõukogude režiim suhtus uuspaganlusse väga negatiivselt ning ühenduse liidreid represseeriti. 1970. aastatel Romuva tegevus vaibus. Organisatsioon taasasutati 1988. aastal. 9. oktoobril 1997 pühitseti Vilniuses Jonas Trinkūnas Romuva preestriks ning sai krivise tiitli. Ameti sümboli krivule andis talle üle Leedu seimi vanim liige ning omausu aktivist Algimantas Indriunas.
Tänapäev
Vana Balti Usu Ühendus registreeriti Leedu justiitsministeeriumis mais 2002. Ühendus koosneb Vilniuse, Kaunase ja Molėtai kogudustest, lisaks tegutsevad veel mõned kohalikud grupid. Neli Leedu seimi liiget on esinenud ettepanekuga lisada Romuva Leedu riigi poolt ametlikult tunnustatud usundite nimekirja, mis seni sisaldab kümmet usundit. 1995. aasta seaduse järgi peab uususund olema eksisteerinud 25 aastat, et talle laieneksid riigi toetused. Leedu viimase rahvaloenduse andmetel kuulub Romuva kogudustesse u 2000 liiget.
Õpetus
Romuva usundi kesksed mõisted on harmoonia (darna) ja moraal (dora) ning looduse pühaduse ja esivanemate austamine. Romuva enda määratluse kohaselt on tegu "püüdlusega leida Leedu rahvale omaseid vahendeid hingelise valgustuse ja sisemise tasakaalu leidmiseks, olles salliv kõigi teiste usuliste liikumiste suhtes".
Pühad ja tavandid
Riituste keskpunkt on tulealtar aukuras, mida võidakse püstitada ka vabas õhus. Riitusel osalejad pesevad näod ja käed, laulavad ning süütavad tule, ohverdavad sööki-jooki ja lilli, laulavad ja palvetavad.
Sümboolika
Romuva sümbol on stiliseeritud püha tammepuu kujutis kolme paari okste ja püha leegiga. Selle alla on ruunikirjas kirjutatud sõna romove, mis tähendab Romuva järgijaid.
Martin Taska
Martin Taska (sündinud 9. detsembril 1986) on endine eesti jalgpallur.
Toonikakolmkõla
pisi|[[C-duuri ja c-molli toonika kolmkõla]] pisi|C-duuri ja [[a-molli toonika kolmkõla]] Toonikakolmkõla on helirea toonikast ehk I astmelt üles ehitatud kolmkõla.
Mažoori toonika kolmkõla on mažoorne, minoori toonika kolmkõla minoorne.
Esslingen
Esslingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Esslingeni kreisi keskus. Asub Neckari jõe ääres, 10 km Stuttgardist kagus.
Esslingeni on esmamainitud 777. aastal (Ezelinga). 1229. aastal sai linnaõigused.
Valge pihlakas
Valge pihlakas (Sorbus aria) on roosõieliste sugukonda pihlaka perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine lehtpuu.
Esslingen
Linnas asub Esslingeni rakendusteaduste kõrgkool.
Toonikakolmkõla
Toonika-, subdominant- ja dominantkolmkõla on helistiku põhikolmkõlad.
Esslingen
Teise maailmasõja lõpus, 1945. aasta aprillis okupeeris Ameerika Ühendriikide armee Esslingeni. Sõja ajal rajati linna suur põgenikelaager, mis sai väga vähe kannatada. Seal viibis umbes 47 tuhat ümberasustatud inimest ehk DP-d (inglise keeles displaced persons).
Kvintsekstakord
Kvintsekstakord on septakordi 1. pööre ja bassiks saab akordi terts. V astme kvintsekstakordi astmed on VII, II, IV, V.
C-duuris on dominantseptakord g - h - d - f ja kvintsekstakord h - d - f - g
Kvintsekstakordi võib ehitada kõigist septakordidest. Enamasti kasutatakse V, VII ja II astme kvintsekstakorde. thumb|left|[[Dominantseptakordi pöörded]]
kvintsekstakordi lahendamine V  -  V           IV               \ III II              \ I, I           VII /
Kräkker
Kräkker (inglise k. cracker) on isik, kes kasutab ära tehniliste süsteemide, eriti arvutisüsteemide ebakindlust või puudujääke viisil, mis on vastuolus seaduste ja moraalinormidega (omakasu saamiseks, huligaansuse ajendil, pahatahtlikkusest jm).
Esimesed kahjulike tagajärgedega sissemurdmised arvutitesse toimusid 1980. aastate teisel poolel. Samast ajast loetakse ka arvutiviiruste levimist: esimesed arvutiviirused levisid personaalarvutites diskettide kaudu 1986. aastal ). On tähelepanuväärne, et üks tuntumaid kräkkerirühmi Legion of Doom asutati samal ajal (1984) ja et kräkkerimanifest selle rühma hilisemalt liikmelt, kes nimetas end The Mentor, ilmus aastal 1986. Manifesti pealkiri on tähenduslik selle poolest, et kräkkerid hakkasid ennast ise nimetama häkkeriteks, mis aitas kaasa sellele, et arvutimuukijaid ja viiruselevitajaid on samastatud loova töö tegijatega, häkkeritega.
Välislingid
Hacker (computer security)
Otto Magnus von Stackelberg (1704–1765)
thumb|Otto Magnus von Stackelberg ([[1704 – 1765)]] Otto Magnus von Stackelberg (ristitud 2/15. veebruaril 1704 Tallinnas – 11/22. mai 1765) oli Vene riigitegelane ja sõjaväelane.
Elulugu
Otto Magnus Stackelberg sündis pere teise lapsena Tallinnas, kuhu tema vanemad Carl Wilhelm von Stackelberg (?–1711 Tobolsk) ja Anna Elisabeth (sünd Essen) olid sõja eest varjunud. Täisealiseks saades võttis Otto Magnus üle varakult, Tobolskis Venemaal sõjavangina, surnud Rootsi sõjaväelasest, kaptenist isa mõisad.
Otto Magnus von Stackelberg oli Eestimaa rüütelkonna maanõunik ning 1747–1753 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Elu viimastel aastatel oli ta sidemetes Venemaa keiserliku õukonnaga. Peeter III nimetas ta oma Holsteini kaardiväe kindralmajoriks. Aastal 1731 ostis ta Purtse ja Väike-Pungerja mõisa. Aastal 1732 müüs ta Väike-Pungerja ja ostis selle asemel naabruses asuva Püssi mõisa, mis sai edaspidi tema valduste keskuseks. 1735 kolis Otto Magnus elama Purtsesse ja 1740 Püssi mõisa. Seejärel asus ta oma valdusi uue elukoha naabermõisate arvel laiendama. Teiste hulgas ostis ta 1750 Conrad Adolph Freytag von Loringhovenilt 13 000 rubla eest Püssiga vahetult piirneva Kohtla mõisa. Peagi ulatusid Otto Magnuse valdused 300 ruutverstani, nii et temast sai üks Eestimaa suuremaid maaomanikke.
Valge pihlakas
Puu on ühekojaline ja valgete õitega, õitseb tavaliselt mais; putuktolmleja.
Eestis pärismaisena ei kasva. (Varasemas kirjanduses on küll seda segi aetuna tuhkpihlakaga nimetatud.)
Sindi lipp
pisi|Sindi lipp Sindi lipp on Pärnu maakonnas asuva Eesti linna Sindi lipp.
Lipp on kinnitatud 31. detsembril 1997.
Lipu kirjeldus
Sindi linna lipp on ristkülikukujuline sinine kangas, mille üla- ja alaservas on punased horisontaalsed laiud. Kumbki punane laid moodustab lipu kõrgusest 1/5. Pantone värviskaala järgi on punane PMS 1807C ja sinine PMS 285C
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105x165 cm.
Oskar Merikanto
thumb|Oskar Merikanto. Frans Oskar Merikanto (aastani 1882 Mattson; 5. august 1868 Helsingi – 17. veebruar 1924 Hausjärvi) oli soome helilooja ja muusik.
Merikanto õppis Helsingis, Leipzigis ja Berliinis.
Merikanto on tuntud ka paljude laulude autorina.
Ta oli Soome Rahvusooperi esimene dirigent.
Ka tema poeg Aarre Merikanto oli helilooja.
Merikanto on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Trossö (laev)
HMS Trossö on Soomes ehitatud endine Eesti NSV (a-st 1984 Arnold Veimer) ja Eesti (a-st 1991 Livonia) uurimislaev ja aastast 1996 Rootsi mereväele kuuluv abilaev.
"Arnold Veimer"
1980. aastal tellis Nõukogude väliskaubandusorganisatsioon Sudoimport Turu laevatehaselt Oy Laivateollisuus Ab seeria uurimislaevu, millest esimene, Akademik Šuleikin, valmis 1982 ning järgnevad laevad 1983 ja 1984. Laev tehasenumbriga 355 erines eelnenuist nii kerevärvi – teised olid valged – kui ka parema manööverdusvõime, külgväravate ja varustustaseme poolest.
Uurimislaev ehitati Nõukogude Liidu teadusprogrammi "Maailmameri" täitmiseks 1984. aastal Soomes ja anti üle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi bilanssi. Laev sai endale akadeemik Arnold Veimeri järgi nime "Arnold Veimer". Seoses "Arnold Veimeri" ehitamisega süüdistati seadusrikkumises geofüüsikut Ain Aitsamit, kes oli üks mereuuringuteks vajalike uurimislaevade Aju-Dagi (63,8 m, 1001,88 brt.) ja Arnold Veimeri taotlemise ning teadustööks rakendamise algataja ja eestvedaja, ent kohus mõistis ta õigeks ja 1986 ennistati ta tööle.
26. juunil 1984 väljus "Arnold Veimer" esimesele mereekspeditsioonile. Eesti Teaduste Akadeemia ekspeditsioonis Põhja-Atlandi ookeanil osalesid ka Olavi Kärner ja Uno Veismann.
1985. aasta ekspeditsioonis Põhja-Atlandi subtroopikas osalesid jaanuaris-veebruaris Kalju Eerme ja Ain Kallis, juunis Läänemerel Ain Kallis, R. Rõõm ja V. Randmets.
1986. ekspeditsioonis Atlandil jaanuarist aprillini osalesid Kärner, Kallis ja Randmets.
1987. ekspeditsioonis Atlandil jaanuarist aprillini osales Kärner, ekspeditsioonis suvel Läänemerele R. Graf, K. Eerme ja K. Kattai.
1988. ekspeditsioonis Atlandil jaanuarist aprillini osalesid Kärner ja Randmets, suvel Läänemerel R. Koppel ja U. Veismann.
Ķekava
Ķekava on linn Lätis, Ķekava piirkonna ja Ķekava valla halduskeskus. Linnas on sündinud Läti laulja Justs Sirmais. Linna staatuses on Ķekava 1. juulist 2022.
Trossö (laev)
"Livonia"
pisi|vasakul|[[Vello Park uurimislaeval Livonia 1993. aastal]] Eesti taasiseseisvumise järel sai laev 1991 uue nime "Livonia". Teadusasutuste ümberkorralduste tagajärjel kuulus "Livonia" alates 1992 Eesti Mereinstituudi bilanssi ja jäeti Miiduranna sadamasse kai äärde seisma. Hiljem ehitati laev ümber ökoturismilaevaks ja renditi Kanada polaarturismiettevõttele "Marine Expeditions", mis korraldas reise turistidele Gröönimaalt Loodeväila ja Patagooniast Antarktikasse. Ligi 100 000 krooni maksnud reisidel osalesid peamiselt Ameerika pensionärid.
Ķekava
Ķekava asub Riia kesklinnast umbes 16 km lõunaedelas.
Trossö (laev)
"Livonia"
"Livonia" 61. reisil 21. jaanuaril 1996 seilas laev Marguerite'i lahele Antarktikasse. Sellega sai "Livonia" esimeseks Eesti lipu all olevaks laevaks, mis käinud nii kaugel lõunas. Laevaarstiks oli Tallinna Keskhaigla kardioloog Rein Vahisalu, kes uuris meeskonnaliikmete kohanemisvõimet ja stressitaluvust ning kirjutas reisist raamatu "Laevaarstina Antarktikas".
Kuigi Piirivalveamet oli 1996. aastal taotlenud "Livoniat" riigiasutuste ühiskasutusse, milleks oleks keskkonnaministeeriumil tulnud see tasuta bilansist bilanssi üle anda, müüs Eesti keskkonnaministeerium välismaal korraldatud enampakkumisel 1996. aasta septembris väidetavalt võlgadesse sattunud “Livonia” 2,8 miljoni USA dollari eest Rootsi kuninglikule mereväele. Saadud rahast osteti 18,4 miljoni krooni eest Hoiupanga Investeerimisfondi osakuid ja müüdi need hiljem kasuga maha, teenides nii 7,8 miljonit krooni. Kasumist rahastati mitme keskkonnakaitselise objekti ehitust (Roiu aleviku reoveepuhastusseade), keskkonnakaitsepropagandat ja anti sponsorabi (Loona mõisa ehitus).
"Trossö"
pisi|Trossö 2022. aastal 2003 laev moderniseeriti Falkenbergis ja asus teenima toetuslaevana 3. patrull-laevade flotillis (rootsi 3. sjöstridsflottiljen). Laev sai uue nime Trossö. HMS Trossö pardanumber on A264, see kuulub 4. lahinguflotilli koosseisu Bergas.
2008. aasta novembris teatati laevade HMS Stockholm (K11), HMS Malmo (K12), HMS Visby (K31) ja HMS Trossö (A264) saatmisest Euroopa Liidu piraatlusvastase kampaania operatsioon Atalanta (EU NAVFOR) raames Aafrika idarannikule võitlusse Somaalia piraatidega.
Matthew Perry (täpsustus)
Matthew Perry on mitme tuntud inimese nimi: