cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anglo-araabia hobune
Ristata võidakse Inglise täisvereline mära ja Araabia täkk või vastupidi, Anglo-Araabia hobune Inglise täisverelisega, Anglo-Araabia hobune Araabia hobusega või ka kaks Anglo-Araabia hobust omavahel. Igal juhul peab ristandis olema vähemalt 12,5% Araabia hobuse verd.
Eri ristamisvõimaluste tõttu varieerub Anglo-Araabia hobuste suurus ja välimus märgatavalt. Keskmiselt on nad 157–170 cm kõrgused.
Lümandu mõis (Märjamaa)
Lümandu mõis (saksa keeles Limmat) oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda.
Ajalugu
Mõisa mainiti esimest korda 1546. Keskajal oli mõis välja ehitatud kindlustatud mõisahoone ehk vasallilinnusena (nimetatud ka Lümandu vasallilinnuseks ).
Talupoegade ülestõusu ajal 1560. aastal sai mõis palju kannatada, oma õuel tapeti omanik Jacob von Uexküll.
Mõisa kuulus (1877−1919) Schulmannidele, viimane omanik oli Bernhard von Schulmann, kelle pere elas seal 1939. aastani, kui lahkumiseni Saksamaale.
Lümandu mõisakompleks kuulus Eesti NSV ajal Tallinna eriautobaasile ja seejärel Tallinna linnale, Tallinna Spordi- ja Noorsooameti haldusalas.
О
О (о) on kirillitsa täht.
Ladina kirjas on sarnane täht o.
Potteri maakond
Potteri maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Potteri maakond (Texas)
pisi|Asend Texase osariigis pisi|Potteri maakonna kohtumaja ja raamatukogu Amarillos pisi|[[Cadillac Ranch]] Potteri maakond (Potter County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus on Amarillo.
Maakonna pindala on 2388 km², millest 34 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 121 073. Aastal 2000 oli seal 113 546 elanikku.
Ajalugu
Potteri maakond moodustati 1887. aastal Bexari maakonna osast. Maakond on nime saanud poliitik Robert Potteri järgi.
Johann Masik
(Köstre) Johann Masik (1685 – 25. oktoober 1734 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1709– 1734 oli Johann Masik Maarja-Magdaleena Koguduse köster.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Marrie Masik. Lapsed: Andres Masik; Tanel Masik (Taniel Masik); Karl Masik; Ann Masik; Johann Masik; Leen; Krõõt; Kadri Masik; Mari ja Jaan Masik.
Rahel Olbrei nimeline auhind
Rahel Olbrei nimeline auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mille Eesti Teatriliit annab professionaalse balletikunstiga tegelevale tantsijale, lavastajale-koreograafile, repetiitorile ja pedagoogile pikaajaliste väljapaistvate tulemuste eest balletilaval. Auhinna saaja otsustab balletiauhinna žürii. Auhind asutati Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega 2008. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Kristiina Brask
Kristiina Maria Brask (sündinud 2. juunil 1990) on Soome poplaulja.
Ta oli lauljate võistlusliku telesaate "Idols" kolmanda hooaja finalist. Ta sai Anna Abreu ja Ari Koivuneni järel kolmanda koha.
Varsti pärast saates osalemist sõlmis ta plaadilepingu Helsinki Music Companyga. Tema debüütalbum "Silmät sydämeeni" ilmus 2007. aasta novembris. Tema teine album "Kuivilla susta" ilmus 9. septembril 2009.
Brask armastab jäähokit.
Antoni Gaudí
thumb thumb|Sagrada Família kirik thumb|Casa Batlló Antoni Plàcid Guillem Gaudí i Cornet (ka Antonio Gaudí, 25. juuni 1852 Reus või Riudoms, Hispaania – 10. juuni 1926 Barcelona) oli katalaani arhitekt ja Kataloonia modernismi tähtsaim esindaja. Teda peetakse juugendstiili ja orgaanilise arhitektuuri esindajaks, kes arendas välja omapärase sürrealismi kalduva arhitektuurilise vormikeele. Ta töötas peamiselt oma kodulinnas Barcelonas, kus asuvad tema tuntuimad tööd, Güelli park ja Sagrada Família kirik.
1873–1878 õppis ta Barcelona arhitektuurikoolis, kus ta paistis silma isikupärase ja loomingulise joonistajana. 1878 tutvus ta katalaani töösturi Eusebi Güelliga, kellest sai tema sõber ja metseen.
1884. aastast kuni oma surmani tegeles ta Sagrada Família kiriku projekteerimisega. Viimased 15 aastat oma elust pühendas ta ainult sellele.
Tuntumate Gaudí projekteeritud hoonete hulka kuuluvad ka Casa Vicens (1884–1885), Casa Calvet (1899–1904), Casa Batlló (1905–1907) ja Casa Milà (tuntud kui La Pedrera; 1905–1907) Barcelonas.
7. juunil 1926 jäi Gaudí trammi alla. Kuna keegi teda ära ei tundnud ja ta oli vaese inimese moodi riides, viidi ta vaestehaiglasse, kus ta kolme päeva pärast suri. Ta maeti Sagrada Família kirikusse.
Gaudí oli pühendunud katoliiklane ja katalaani natsionalist.
Meiji periood
pisi|Keiser Meiji 1872. aastal Meiji periood või Meiji ajastu (jaapani keeles 明治時代 Meiji jidai) on Jaapani ajaloos eristatav ajastu, mis kestis aastatel 1868–1912. Meiji periood algas keisrivõimu taastamisega (Meiji restauratsioon). Uueks keisriks sai keiser Meiji, millest tuleb ka ajastu nimi. Meiji ajastut saab iseloomustada kui moderniseerimise ja läänestumise aega. Muutused toimusid peaaegu kõikides riigi asutustes, aga ka tavaliste inimeste elus.
Ülevaade
Keisri võimu taastav määrus aastal 1868 lõpetas Tokugawa šogunaadi valitsemise. Nüüd sai võimule uus valitsus ja riigipeaks sai keiser. Kõrgematel positsioonidel olid Satsuma ja Chōshu klannid. Keisril oli vaid sümboolne roll. Tokugawa klann püüdis vastu panna ja pärast Toba-Fushimi lahingut põgenes šogun saartele ning Edo kindlus jäi uuele valitsusele. Uus valitsus otsustas avada Jaapani maailmale. Aastaks 1871 tühistas valitsus feodaalsed haldusalad ja asutas prefektuurid. 1879. aastal tühistati klasside süsteem, kaasa arvatud samurai klass. Kaasaegne asutati 1885. aastal ja uus konstitutsioon kuulutati välja 1889. aastal. Jaapani kahekojalise parlamendi Kokkai esimene istung toimus 1890. aastal. Sündmusi ja muutusi, mis tekkisid pärast keisrivõimu taastamist nimetatakse Meiji restauratsiooniks.
Läänestumine
Esimene Jaapani tutvus Läänega juhtus sel ajal, kui võimul oli veel Tokugawa klann. Jaapanlased nägid kui võimsad on industrialiseeritud Lääneriigid ja mida nad Hiina näitel olid võimelised tegema teiste riikidega. Jaapanlased kogesid endale ohtu. Sellepärast otsustas Tokugawa klann alustada Lääne õpinguid, mis hõlmasid ka meditsiini, õigusteadust jne. Jaapani tudengid hakkasid käima Läänes õppimas.
Industrialiseerimine oli suur ähvardus traditsioonilistele riikidele, sest see pani inimesi küsima nende traditsioonide ja valitsuste kohta. See võis olla ka üks Tokugawa klanni languse põhjuseid. Aga samal ajal oli industriaalset arengut vaja vastupanuks industriaalsetele riikidele ja võimude tasakaaluks.
Sõna "restauratsioon" võttis kasutusele uus valitsus, kuna ta tahtis rõhutada, et toimub mingi mineviku valitsuse taastamine, mis tegelikult ei olnud tõsi. Tavalised inimesed kasutasid sõna go-isshin, mis tähendab ‘suur uuendus’, mis on tõele lähedam.
Jaapan pidas moderniseerimist võimatuks ilma läänestumiseta. Sõjaväe ja tehnoloogiate moderniseerimise kõrval käis ka igasuguste asutuste läänestumine. Ainus traditsioon, mis jäi muutustest puudutamata, oli traditsiooniline šinto religioon.
Teatro del Maggio Musicale Fiorentino
Teatro del Maggio Musicale Fiorentino (Firenze maimuusika teater) on Toscana pealinnas Firenzes iga aasta maikuus toimuva muusikafestivali Maggio Musicale Fiorentino korraldamise multifunktsionaalse kompleksi nimetus. See festival on Bayreuthi ja Salzburgi festivalide kõrval üks Euroopa vanimatest ja tähtsaimatest ooperifestivalidest. Kompleks asub Parco delle Cascine ja Porta Al Prato jaama lähedal aadressil Piazzale Vittorio Gui 1.
Maifestival
Festival sai oma nime muistse Firenze festivali Calendimaggio järgi, mille toimumise ajal oli linn ehitud lilledesse, lauldi ja tantsiti ning vaadati teatrietendusi. Üritused algasid maikuu esimesel päeval ja kestsid terve kuu. Kaasaegsel kujul käivitas festivali 1933 dirigent Vittorio Gui eestvedamisel. Gui oli 1928. aastal asutanud Firenzes orkestri, mille baasil festivali üritusi hakati läbi viima. Algselt toimus festival kord kahe aasta tagant, kuid alates 1938 igal aastal. Üritusi korraldati 1862. aastal valminud Teatro Comunale (2003 kohta) ruumides, samuti selle lähedal olevas Piccolo Teatros (600 kohta), Teatro Pergola (1000 kohta) ruumides ning Boboli pargi vabaõhulaval. Teatro Comunale hoone sai tublisti kannatada 1944. aasta pommitamisel ja 1966. aasta üleujutusel, kuid taastati mõlemal korral kiiresti. Repertuaaris oli domineerivalt itaalia ooper suure rõhuga Giuseppe Verdi ja Gioachino Rossini kõige populaarsematele teostele, samuti Vincenzo Bellini, Gaetano Donizetti, Luigi Cherubini ning Gaspare Spontini vähetuntud ooperid. Alates 1990. aastate lõpust on pöörati suuremat tähelepanu Richard Wagneri ja Mozarti teostele. Festivalikülalised on saanud näha ka Francesco Cavalli, Jacopo Peri, Marco da Gagliano ja Giacomo Meyerbeeri unustuses olnud oopereid.
Uus festivalikompleks
Kompleks rajati kitsaks jäänud Teatro Comunale (Linnateater) väljavahetamiseks. Comunale lammutati 2021. aastal. Uue kultuurikompleksi ehitamise idee sündis 2001. aastal Firenze linnapea Leonardo Domenici võimuloleku ajal. Eeskujuks võeti Rooma Auditorium Parco della Musica. Ideekonkursi võitis Rooma arhitektuuribüroo ABDR Architetti Associati arhitektide Maria Laura Arlotti, Michele Beccu, Paolo Desideri, Michelangelo D'Anzieri ja Filippo Raimondo esitatud projekt. Saalide akustika töötas välja Saksa firma Müller helitehnika eksperdid.
Ehitustööd algasid 2008. aastal. Töid finantseeris Itaalia valitsus. Kompleksi avamine toimus 21. detsembril 2011. Kanti ette Beethoveni 9. sümfoonia, mida juhatas maestro Zubin Mehta. Hiljem kompleks suleti, et paigaldada ooperite ehitamiseks vajalikud lavaseadmed ning korrastati ka kompleksi ees olev väljak.
10. mail 2014 toimus kompleksi lõpliku valmimise puhul galakontsert. Esimene täielik ooperihooaeg algas 2014. aastal. Avaetenduseks oli 25. septembril 2014 Ermanno Wolf-Ferrari ooper Il campiello.
Kompleksis on ooperite esitamiseks 1890-kohaline saal (Sala Grande), mis kannab dirigent Zubin Mehta nime, 1200-kohaline auditoorium sümfooniakontsertide ja kammermuusika ettekandmiseks ning ka konverentside läbiviimiseks. Sinna on ümber paigutatud enamik lammutatud Teatro Comunalet kaunistanud väärtuslik sisustus, Carlo Scarpa kujundatud Venini klaaslühtrid ja laevalgustid ning Bruno Innocenti seitse monumentaalset bareljeefi. Kompleksis on ka 2000-kohaline vabaõhu auditoorium mitmesuguste muusika- ja kultuuriürituste korraldamiseks.
Muusikajuhid ja külalisdirigendid
Nimekad külalisdirigendid, kes on aegade jooksul juhatanud Maggio Musicale Fiorentino orkestrit: Bruno Walter, Wilhelm Furtwängler, Dimitri Mitropoulos, Herbert von Karajan, Pietro Masca Callasgni, Richard Strauss, Paul Hindemith, Béla Bartók, Igor Stravinsky, Luigi Dallapiccola, Luigi Nono, Karlheinz Stockhausen ja Luciano Berio.
Maailma esiettekanded
-         Ennio Porrino Sardegna (1933)
-         Luigi Dallapiccola Il prigioniero (1950)
-         Vito Frazzi Don Chisciotte (1952)
-         Mario Castelnuovo-Tedesco Il mercante di Venezia (1961)
-         Roberto Lupi Persefone (1970)
-         Sylvano Bussotti Raramente (1971)
-         Luciano Berio Visage (1973)
-         Azio Corghi Actus III (1978)
-         Sylvano Bussotti L'inspirationi (1988)
С
Ladina kirjas on sarnane täht c.
Vene tähestikus on с 19. täht ja selle vaste eesti kirjas on s.
Maki Haneta
Maki Haneta (jaapani keeles 埴田 真紀 Haneta Maki; sündinud 30. septembril 1972) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Andres Masik
Andres Masik (1712 Maarja-Magdaleena – 4. aprill 1739 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1734–1739 oli Andres Masik Maarja-Magdaleena Koguduse köster.
Valdur Prenge
Valdur Prenge (22. veebruar 1951 – 1. veebruar 2004) oli eesti kinomehaanik ja muusik.
Valdur Prenge oli põline Sindi elanik. Puusepaks õppinud mees töötas pikemat aega kinomehaanikuna Sindi Seltsimaja juures (toonane 1. Detsembri nimelise Tekstiilivabriku klubi) ja hiljem automehaanikuna Pärnu lähistel. Ta tegutses muusikuna (kitarristi ja klahvpillimängijana) Sindi linnas aastatel 1968–2004, kirjutas laule, laulis ja luuletas.
Ta tegutses Sindis ja Pärnus ansamblites Vibro, Mikser, MIX, Sindi Seltsimaja bänd, Hermese bänd, Ilme ja Valdur Prenge. Ta esines 1969. aastal rokifestivalil Sindi Rock.
Valdur Prenge luuletekste ja heliloomingut on helisalvestistel tema ja ta abikaasa Ilme Prenge esituses.
Välislingid
* Valdur Prenge portreefoto
* Album KUMMARDUS: Ma nägin und, Lapsepõlves, Kaardisõit, Öö on öö, Korallid Emajõel, Kummardus, Omad, Pilk, Suvi Paulsiga, Tuuletallaja, Ühele hullule, Mu juurde voogas, Raudahjus põlesid puud, Sipelgas, Põhjatu taevas, Puhas lumi, Sõbrad, Maailm.
* Laul Rännutee
* Laulud Emand, Kuu lummus, Naerukild, Räägi tasa minuga, Pärnu, Üksinduse varjus
* Valdur Prenge Sindi muusika ajaloos
* Meenutus Sindi Rocki ajaloost
Mäetaguse tammik
pisi|Mäetaguse tammik [[Mäetaguse maastikukaitsealal.]] Mäetaguse tammik on kaitsealune tammik Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Tammik võeti kaitse alla 1965. aastal (Mäetaguse tammiku kaitseala; pindala 50 ha). Praegu kaitstakse tammiku Mäetaguse maastikukaitseala koosseisus.
Akadeemiline Filosoofia Selts
Akadeemiline Filosoofia Selts oli Eestis filosoofiaga tegelev selts. Selts asutati 1920 ja see tegutses enne Teist maailmasõda ja uuesti pärast Eesti taasiseseisvumist.
Seltsi asutajaid oli Hugo Rahamägi ja Walter Freymann.
Ilkka Jääskeläinen
Ilkka Aaron Jääskeläinen (sündinud 10. novembril 1979 Hämeenlinnas) on soome laulja.
Ta võitis "Idolsi" teise hooaja.
Fliistapeet
Fliistapeet, mida tuntakse ka Easy-up tapeedina või “liim seina” tapeedina, on olemuselt tugevdatud pabertapeet.
Fliistapeet erineb tavalisest pabertapeedist selle poolest, et selle paigaldamine on lihtsam: liim kantakse otse seinale, mitte tapeedile. Liim seina meetod teeb tapeetimise lihtsamaks.Easy-up tapeet ei veni ega rebene nagu tavaline pabertapeet ning paanide ühendamine on lihtne, jättes paigalduse jäljed märkamatuks. Paanid paned üksteise kõrvale, mitte serv üle.
Eestis trükib ja disainib fliistapeete Baubauwall. Kõik fototapeedid, kordusmustriga tapeedid ja pilttapeedid on kõik trükitud fliistapeedi materjalile, mürgivabade värvidega. Need on keskkonna- ja tervisesõbralikud, sest need ei sisalda PVC-d ega klooriühendeid. Tapeedid on “hingavad” ning sobivad lastele kui ka näiteks allergikutele. Lisaks sellele on fliistapeedid kergelt puhastatavad, pleekimiskindlad, tagades pikaajalise ilu seintel.
Surnud 22. oktoobril
Siin loetletakse 22. oktoobril surnud tuntud isikuid.
Kirjastus Hermes
Kirjastus Hermes on Eesti kirjastus, mis kirjastab ilu-, laste- ja teabekirjandust.
Kirjastus asutati 1997 Fontese tütarettevõttena (Fontese Kirjastus). Aastast 2006 kannab praegust nime Kirjastus Hermes.
Tatari Ooperi- ja Balletiteater
pisi|Tatari Ooperi- ja Balletiteater pisi|Afišš Tatari Ooperi- ja Balletiteatri fassaadil (2021)
Musa Cəlili Tatari Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater (tatari keeles Муса Җәлил исемендәге Татар Дәүләт Опера һәм Балет театры) on Venemaa ooperi- ja balletiteater Tatarstanis Kaasanis.
Teater (algselt tegutses ainult ooperiteatrina) on asutatud 1939. aastal. Ooperi- ja balletiteater alates 1941. aastast. Uue teatrihoone ehitamist alustati 1936. aastal. Valmis see saksa sõjavangide tööga 1950. aastate keskel. Avati 1956. aastal. 1988. aastal sai akadeemiliseks.
Festivalid
Teatris peetakse kahte rahvusvahelist festivali: ooperifestivali Kaasanis sündinud ooperilaulja Fjodor Šaljapini (korraldatakse alates 1982. aastast) ja balletifestivali tatari päritolu balletitantsija Rudolf Nurejevi (1993. aastast) auks.
Helen Bunder
pisi Helen Bunder (sündinud 31. märtsil 1991 Tartus) on Eesti maalikunstnik ja kunstiõpetaja.
Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Kunstikooli kujundusgraafika erialal ja 2014. aastal Tartu Ülikooli maalikunsti erialal. 2016. aastal lõpetas ta magistri õpingud Tartu Ülikoolis kunsti, käsitöö ja kodunduse õpetaja erialal.
Alates 2016. aastast õpetab ta Tartu Kunstikoolis üldkunsti- ja erialaaineid (joonistamine, maalimine, kompositsioon, piktograafia, illustreerimine) ning tegutseb ka rühmajuhendajana.
Ta on 2021. aastast Tartu Kunstnike Liidu liige.
Fabricio Bustos
Fabricio Tomás Bustos Sein (sündinud 28. aprillil 1996 Córdoba provintsis Ucachas) on Argentina jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional. Ta võib mängida ka parempoolkaitsja positsioonil.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Independiente, mille noortesüsteemiga liitus ta 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta detsembris ning kindlustas seejärel koha põhikoosseisus. 2017. aasta detsembris võitis ta Independientega Lõuna-Ameerika tugevuselt teise klubisarja Copa Sudamericana, kui finaalis alistati Brasiilia klubi Flamengo.
2013. aastal tuli Bustos Argentina kuni 17-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistriks. Argentina jalgpallikoondises debüteeris ta 23. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu.
Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu
Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu (prantsuse keeles Conseil international des monuments et des sites; inglise keeles International Council on Monuments and Sites; lühend ICOMOS) on ekspertidest koosnev nõukogu, kes tegeleb kinnismälestiste, arhitektuursete ansamblite ja ajalooliste paikade säilitamise, kaitse ja väärtustamisega.
ICOMOSi nime on eelkõige inglise keelest eesti keelde tõlgitud mitmeti, näiteks ICOMOSi Eesti komitee kasutas 1992. aastal oma asutamisdokumentides nime "Rahvusvaheline Mälestusmärkide ja Ajalooliste Paikade Nõukogu", kuid juba põhikirja kinnitamisel 22. jaanuaril 1993 kasutati toortõlke asemel sisulist tõlget "Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu".
ICOMOS asutati 1965. aastal Varssavis. 1973. aastal toimus ICOMOSi rahvusvaheline kollokvium Vilniuses, 1985. aastal aga suuremahuline rahvusvaheline kollokvium Tallinnas, millel osales ka ICOMOSi tollane president Michel Parent. Veebruaris 2010 toimus Tallinnas ICOMOSi Põhjamaade rahvuskomiteede väljasõiduistung.
ICOMOSi peakorter asub Pariisis, töökeeled on prantsuse ja inglise keel, ametlikud keeled on veel hispaania ja vene keel.
ICOMOS on UNESCO üks ametlikke eksperdiorganisatsioone, mis tegutseb kultuuripärandi kaitsel koostöös ICOMi, ICCROMi, UNESCO Maailmapärandi Komitee, TICCIHi jt organisatsioonidega. ICOMOSi tegevus põhineb peamiselt enda allorganisatsioonide (rahvuslike komiteede ja rahvusvaheliste teaduskomiteede) rahvuslikul, regionaalsel ja rahvusvahelisel koostööl.
ICOMOS Eestis
Eestis tegutseb rahvusliku komiteena alates 1992. aastast ICOMOSi Eesti komitee. Selle asutamise üks algatajaid oli Kaur Alttoa, kes 1990. aastatel ka komitee tööd esimehena juhtis (toona nimetati ICOMOSi Eesti Rahvuskomiteeks).
Pindaktiivsus
Pindaktiivsus on aine (pindaktiivne aine) võime vähendada pindpinevust faaside piirpinnal.
Litvinai
Litvinai (žemaidi Lėtvėnā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Külas asus Kretinga ja Priekule vahelisel raudteel Litvinai raudteepeatus.
Т
pisi|Т suur ja väiketäht vene käsitsi kirjutatud kursiivis. Т (т, kursiivis Т т) on kirillitsa täht.
Ladina kirjas on sarnane täht t.
Vene tähestikus on т 20. täht ja selle vaste eesti kirjas on t.
Niedamirów
Niedamirów (saksa keeles Kunzendorf) on küla Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Kamienna Góra maakonnas Lubawka vallas.
Seaduseelnõu väljatöötamiskavatsus
Seaduseelnõu väljatöötamiskavatsus (ka väljatöötamiskavatsus, VTK) on Eesti õigusloomes dokument, millega eelnõu ettevalmistaja konsulteerib teiste osapooltega, et välja selgitada uue eelnõu väljatöötamise vajadus.
Uue eelnõu koostamisele eelneb eelnõu ettevalmistaja (näiteks ministeeriumi) avaldatud väljatöötamiskavatsus. Väljatöötamiskavatsuses kirjeldatakse muu hulgas lahendatavat küsimust, võimalikke lahendusi ja nende võrdlust. Eelnõu koostamist alustatakse pärast seda, kui on analüüsitud ettepanekuid, mille teised osapooled (näiteks teised ministeeriumid, turuosalised, huvirühmad) on esitanud väljatöötamiskavatsusele vastuseks.
Kohustuse koostada seaduseelnõu väljatöötamiskavatsus on kehtestanud Eesti valitsus oma määrusega.
Nõuded väljatöötamiskavatsusele
Seaduseelnõu väljatöötamiskavatsus ei ole nõutav, juhul kui tegu on põhjendatult kiireloomulist menetlust nõudva eelnõuga. Samuti pole nõutav väljatöötamiskavatsuse avaldamine, juhul kui eelnõu käsitleb Euroopa Liidu õiguse rakendamist ja kui eelnõu aluseks oleva Euroopa Liidu õigusakti eelnõu (näiteks direktiivi või määruse) menetlemisel on sisuliselt lähtutud nõuetest, mida Eesti õigusloomes väljatöötamiskavatsustele esitatakse.
Väljatöötamiskavatsust pole vaja ka välislepingu sõlmimise, muutmise või lõpetamise seaduse eelnõule, iga-aastasele riigieelarve seadusele ega selle muudatustele või lisaeelarvetele. Samuti võib pole väljatöötamiskavatsus nõutav, kui eelnõu seadusena rakendamine ei too kaasa olulist õiguslikku muudatust või muud olulist mõju.
Marcel Halstenberg
pisi|Marcel Halstenberg (2020) Marcel Halstenberg (sündinud 27. septembril 1991 Laatzenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib vasak- või keskkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Hannover 96.
Ta alustas Hannover 96-s ka klubikarjääri. Hannover 96 noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. 2010. aastal debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Aastatel 2011–2013 mängis ta Dortmundi Borussia reservmeeskonnas, esimesel hooajal Saksamaa tugevuselt kolmas ja teisel hooajal tugevuselt kolmas liigas.
Aastatel 2013–2015 mängis Halsternberg Saksamaa esiliigas FC St. Pauli ridades.
2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu RB Leipzigiga, mis mängis toona Saksamaa esiliigas. Alates hooajast 2016/17 mängis ta ta klubiga Saksamaa kõrgliigas.
2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hannover 96-ga.
Saksamaa jalgpallikoondises tegi Halstenberg debüüdi 10. novembril 2017 sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. septembril 2019 EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu. Ta kuulus Saksamaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel
Smalvase kihistik
Smalvase kihistik on ordoviitsiumi ladestu Kunda lademe Pivorai kihistu keskmine kihistik. Seda hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Vytautas Marcinkevičius ja Juozas Paškevičius aastal 1993. Kihistik on nime saanud Smalvase järve järgi. Eesti alal kihistiku kivimeid ei esine, neid eristatakse vaid Leedu idaosas.
Kihistiku stratotüüp on Visaginase (Drūkšiai) 5 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 483,35–484,6 meetril. Kihistik lasub Grybėnai kihistikul ja sellel lamab Turmantase kihistik.
Kihistikus vahelduvad lubjakivi ja mergel. Kihistiku suurim paksus on 1,25 meetrit.
Põhjala Vastupanuliikumine
Põhjala vastupanuliikumine on Rootsis, Norras, Taanis ja Islandil tegutsev natsionaalsotsialistlik liikumine. Soomes on nende tegevus ülemkohtu otsusega keelatud. Rootsis on Põhjala vastupanuliikumine määratletud poliitilise parteina ja kandideeris 2018. aasta valimistel parlamenti. Liikumise juht on Simon Lindberg.
Vesiniksulfiid
pisi|Vesiniksulfiidi molekuli ehitus Vesiniksulfiid ehk divesiniksulfiid (vananenud termin: väävelvesinik ; keemiline valem H2S) on mädamuna lõhnaga värvuseta ja mürgine gaas.
Kui vesiniksulfiid vees lahustub, moodustub vesiniksulfiidhape. Vesiniksulfiidhappe sooli nimetatakse sulfiidideks.
Õhu juuresolekul vesiniksulfiid põleb. Õhk võib süttida, kui selles on vesiniksulfiidi sisaldus 4,3–46%. Sõltuvalt olemasoleva hapniku hulgast moodustub kas vaba (elementaarne) väävel (S) või vääveldioksiid (SO2). Vesiniksulfiid on tugev redutseerija.
Vesiniksulfiid on väga mürgine. Kuigi alguses väga ärritav, nüristab see kiiresti haistmismeele, nii et ohvrid ei saa seejärel enam arugi, et õhus on vesiniksulfiidi, ja võivad selle kätte surra. Vesiniksulfiid on õhust raskem ja võib koguneda halvasti ventileeritud ruumide põrandatele.
Vesiniksulfiid on üldmürk. See tähendab, et see kahjustab kehasse sattudes paljusid elundkondi, kuigi kõige rohkem saab kahjustada närvisüsteem. Vesiniksulfiidi mürgisus on umbes samasugune kui vesiniktsüaniidil.
Vesiniksulfiidi tekib inimkehas ka loomulikul teel, kuid kehas on ensüümid, mis oksüdeerivad vesiniksulfiidi kahjututeks sulfaatideks. Seetõttu suudab inimene väikesi vesiniksulfiidi annuseid taluda. Piiriks arvatakse olevat 300–350 ppm, seejärel ensüümide võimsus ammendub. Paljud gaasiandurid, näiteks niisugused, mida kannavad reoveega kokku puutuvad ja keemiatööstuse töölised, on seatud hoiatama vesiniksulfiidi sisalduse 5–10 ppm korral ja häiret andma 15 ppm korral.
Võnsi männik
pisi pisi Võnsi männik on kaitsealune männik Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu külas.
Männik võeti kaitse alla 1981. aastal (Võnsi männiku kaitseala; pindala 8 ha).
The Yellow Book
The Yellow Book oli 1890. aastatel ilmunud juhtiv Briti ajakiri. Teatud määral esteetika ja dekadentsiga seotud ajakiri sisaldas laias valikus kirjandus- ja kunstiliike, luulet, novelle, esseid, raamatuillustratsioone, portreesid ja maalide reproduktsioone. The Yellow Book erines teistest Suurbritannia perioodilistest väljaannetest selle poolest, et see oli kõvas köites ega sisaldanud reklaame.
F-20 Tigershark
Lisaks oli F-20-l ka modernsem avioonika, mille hulka kuulus võimsam ja võimekam radar. F-20 oli võrreldes F-5E-ga märgatavalt kiirem, sellel olid väljapoole piloodi vaatevälja ulatuvad (BVR) paremad õhk-õhk-tüüpi raketid ning täiuslikumad õhk-maa-tüüpi raketid. F-20-le sai paigaldada enamikku USA lennukirakettidest. Nende täiustuste abil sai F-20 konkurentsivõimeliseks ka kaasaegsete hävituslennukitega nagu General Dynamics F-16 Fighting Falcon, sest see oli hinnalt palju odavam ja ka väiksemate ülalpidamiskuludega.
The Yellow Book
Väljaande esimene kunstiline toimetaja oli Aubrey Beardsley, kes kujundas selle esimesed kaanepildid ja tegi väljaandesse mitmeid illustratsioone.
F-20 Tigershark
Arendus
Enamus F-20 arendusest tehti Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi projekti "FX" kohaselt. Projekt nägi ette arendada hävituslennukeid, mis oleksid võimelised võitlema tolleaegsete uusimate Nõukogude Liidu hävituslennukitega, jättes samas välja eesrindlikumad tehnoloogiad, mida kasutati Ameerika Ühendriikide õhuväe enda lennukitel.
The Yellow Book
Numbrid
DJVU-vormingus failid 13 ajakirjanumbrist:
F-20 Tigershark
Arendus
FX projekt oli USA Carteri administratsiooni militaarekspordi poliitika tulemus, mille eesmärk oli pakkuda välisriikidele müügiks kõrgekvaliteedilist sõjavarustust riskimata sellega, et USA parim tehnoloogia satuks Nõukogude Liidu kasutusse. Northropil olid F-20-ga suured lootused rahvusvahelisel lennundusturul, aga pärast Ronald Reagani presidendiks saamist toimunud poliitilised muutused tähendasid, et F-20 pidi hakkama konkureerima teiste lennukitega nagu näiteks F-16, mis oli USA õhujõudude uusim hävituslennuk. F-20 arendusprogramm suleti 1986. aastal pärast seda, kui kolm prototüüpi oli valmis ehitatud ja neljas oli osaliselt valmis.
Tehniline lahendus
Tiiva profiil jäi samaks. nagu oli F-5E-l, aga modifitseeritud lennuki tiivamehanismid eeltiivad (leading edge extensions – LEX) olid uued, mis parandasid tiiva suurtel kohtumisnurkadel tõstejõu koefitsienti umbes 12%, kuigi tiiva pindala suurenes ainult 1,6%. Algne lennuk reageeris tõusult laskumisele üleminekul küllaltki aeglaselt, sellepärast suurendati stabilisaatori pindala 30% võrra. Lisati ka uus kahe kanaliga fly-by-wire (FBW) juhtimissüsteem. Lennuki pöörangu kiiremaks sooritamiseks ja pööranguraadiuse vähendamiseks andis modifitseeritud eeltiib 7% võrra 20 kraadini sekundis parema tulemuse. Püsiv pöörangukiirus 0,8 Machi ja 4572 m kõrgusel tõusis 11,5 kraadini sekundis, mis oli võrreldav F-16 tulemusega 12,8° sekundis. Ülehelikiiruselised pöörangukiirused olid 47% suuremad kui F-5E-l.
F-20 avioonika oli täiesti uus ning eelmistest lahendustest oluliselt rohkem täiustatud. General Electric AN/APG-67 mitmerežiimiline radar oli andurite komplekti süda, mis pakkus laia valikut õhk-õhk ja õhk-maa tüüpi jälgimise režiime. F-5 elektromehaaniline navigatsioonisüsteem asendati täiesti elektroonilisega, mis põhines ringlaser güroskoobil. Aeg, mis kulus alates mootori käivitamisest kuni õhkutõusuni, vähenes umbes 22 sekundini ning Northrop hooples, et sellel lennukil oli kõikidest kaasaegsetest lennukitest kõige lühem stardiaeg. F-5 lenduri kabiin tehti täielikult ümber – näidikutepaneeli põhiosad oli suur HUD (Head-Up Display) ja kaks ühevärvilist mitmefunktsionaalset ekraani ning lisaks terviklik hands-on-throttle-and-stick (HOTAS) juhtimis-süsteem. Enamik avioonikast oli lubaduse järgi usaldusväärsem kui ükskõik millisel teisel lennukil, mis sellel ajal relvastuses olid.
Tehnilised andmed
Andmete allikad: "Northrop F-5/F-20/T-38", "The Complete Encyclopedia of World Aircraft"
F-20 üldised omadused
Lennuomadused
Relvastus
Avioonika
Kaija M Kalvet
Kaija Maarit Kalvet (sündinud 14. märtsil 1989) on eesti lavastaja ja näitleja.
Haridus ja töö
2011–2015 õppis ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias etenduskunstide osakonnas teatrikunsti erialal ning omandas lavastaja, näitleja ja harrastusteatrite juhi kutse.
Kaija M Kalvet oli üks seitsmeteistkümnest kursusekaaslasest, kes asutasid 2013. aastal teatri Must Kast. Seal töötab ta siiani.
Lümandu mõis
Lümandu mõis on mitme mõisa nimi:
Linda Madalik
Linda Madalik (sündinud 27. märtsil 1944 ) on eesti arhitektuuriakustik.
Haridus
Õppis Leningradis kinoinseneride instituudis helitehnikuks.
Töökäik
Pärast õpingute lõpetamist töötas Eesti Raadios. 1972. aastal asus tööle Eesti Projekti vaneminsenerina akustika erialal.
Valik töid
Valik hooneid, mille projekteerimises on Linda Madalik osalenud.
Karl Masik
Karl Masik (ka Kaarel Masick; 1721 Maarja-Magdaleena – 10. detsember 1771 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1740–1771 oli Karl Masik Maarja-Magdaleena Koguduse köster.
Isiklikku
Karl Masiku abikaasa Mari Masik sündis 1718. ja suri 16 jaanuaril 1790. aastal. Lapsed Mari; Andres või Andreas Masik / Masing; Elias Masik / Masing;
Е
Е (е) on kirillitsa täht. See on loodud kreeka tähestiku epsiloni eeskujul.
Vene tähestikus on е 6. täht ja selle vaste eesti kirjas on e või je.
Tarranti maakond
pisi|Asend Texase osariigis pisi|Tarranti maakonna kohtumaja Tarranti maakond (Tarrant County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1 089 034. Aastal 2000 oli seal 1 446 219 elanikku.
Tarranti maakond on elanike arvult USA kuueteistkümnes ja Texase osariigi kolmas maakond.
Ajalugu
Tarranti maakond moodustati 1849. aastal Navarro maakonna osast. Maakond on nime saanud kindral Edward H. Tarranti järgi.
Jean-Luc Godard
pisi|Jean-Luc Godard (1968) Jean-Luc Godard [žaanl'ük god'aar, ] (3. detsember 1930 Pariis – 13. september 2022) oli Prantsuse-Šveitsi filmilavastaja, stsenarist ja filmikriitik. Ta on prantsuse filmikunsti niinimetatud uue laine tuntumaid esindajaid.
Sergio María
Sergio María (täisnimega Sergio María Ginés Jesús Hernández y Martinez; sündinud 1. juulil 1959) oli 15. juulist 2011 22. aprillini 2016 vastupaavst Gregorius XVIII nime all.
Eesti suursaatkond Dublinis
Eesti suursaatkond Dublinis on Iirimaal Dublinis asuv Eesti suursaatkond. Suursaatkond asub Iveagh Courti büroohoones.
Belgradi Püha Peaingel Miikaeli katedraal
pisi|Vaade [[Belgradi vanalinnas asuvale katedraalile ja patriarhaadi hoonele]] Püha Peaingel Miikaeli katedraal (serbia keeles Саборна Црква Св. Архангела Михаила) on Serbia Õigeusu Kiriku katedraal Belgradis.
Vaata ka
vasakul|pisi|[[Petar I kroonimine 21. septembril 1904]]
Kemopetrol
Kemopetrol on 1998. aastal asutatud Soome ansambel. Ansambli nimi tuleb Tšehhi jäähokitiimi Chemopetrol Litvínov nimest.
2009. aasta satelliitide kokkupõrge
pisi|180px|Iridium satelliit pisi|180px|Kunstniku kujutis Kosmos 2251 satelliidist 2009. aasta satelliitide kokkupõrge oli 10. veebruaril 2009 Maa-lähedasel orbiidil toimunud vana Vene sõjaväesatelliidi Kosmos 2251 ja USA aktiivse sidesatelliidi kokkupõrge. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56.
See oli esimene satelliitide kokkupõrge kosmoses.
Kokkupõrke osalised
Kosmos 2251 oli 950 kilogrammi kaalunud sõjaväesatelliit, mis saadeti orbiidile 16. juunil 1993 ja lõpetas tegevuse 1995. aastal. Kokkupõrke ajal oli satelliit kosmoseprügi.
Iridium 33 oli 560-kilogrammine sidesatelliit, mis saadeti orbiidile 14. septembril 1997. Satelliit oli üks 66st orbiidile saadetud Iridiumi satelliitide võrgust ja see oli kokkupõrke ajal aktiivses kasutuses.
Kokkupõrge
Satelliidid põrkasid kokku 10. veebruaril 2009. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56. Kokkupõrge hävitas mõlemad satelliidid ja tekitas 1000 objekti, mis olid suuremad kui 10 sentimeetrit. Enne kokkupõrget arvati, et satelliidid mööduvad üksteisest 584 meetri kauguselt.
Pärast kokkupõrget
Pärast kokkupõrget kinnitas NASA, et oht kokkupõrganud satelliitidest 430 kilomeetrit kõrgemal asuvale ISSile on madal ja samuti ei kujuta see ohtu 2009. aastal ISSis käinud kosmosesüstik Discoveryle. Siiski tuli 2011. aastal ISSil ennast kokkupõrkest tekkinud kosmoseprügi eest mööda manööverdada ja 2012. aastal tuli veel korra sama manööver teha. 2012. aasta manöövri ajal olid jaamas viibinud meeskonnaliikmed kosmoselaevades valmis jaamast evakueeruma.
Kokkupõrke tagajärjel ja teiste satelliitide mitmete ohtlike möödumiste tõttu on kaasa toonud nõudmised töötada välja vanade satelliitide orbiidilt koristamise eeskirjad. Praegu saadetakse satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile ja näiteks USAs on kohustuslik saata alates 18. märtsist 2002 kosmosesse viidud satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile.
Surnud 23. oktoobril
Siin loetletakse 23. oktoobril surnud tuntud isikuid.
Andrei Anissimov
pisi|Andrei Anissimov 27. veebruaril 2014 esinemas [[Tallinna Keskraamatukogu võõrkeelse kirjanduse osakonnas]] Andrei Anissimov (sündinud 1943. aastal Moskvas) on Eesti kunstnik, näitekirjanik ja lavastaja.
1980. aastal kolis Anissimov Kohilasse ning mõni aasta hiljem avas Tallinnas autorikeraamika salongi. Sel perioodil avaldas ta esmakordselt oma proosateoseid Eesti venekeelsetes kirjandusajakirjades Vikerkaar ja Tallinn.
2006. aastal ilmus kirjastuses Aleksandra tema põnevusromaan "Nudistid golfi ei mängi" (eesti keelde tõlkinud Tiito Himma). Selle romaani järgi on tehtud 16-osaline teleseriaal "Kaksikud", mida on näidatud mitu korda nii Venemaal kui ka muudes riikides. Usbekistanis keelati film ideoloogilistel kaalutlustel ära.
Inreko Press
Inreko Press oli Eesti kirjastus, mis lõpetas tegevuse 2016. Kirjastus kirjastas peamiselt spordiväljaandeid, sh 1993-1995 andis välja Eesti Spordi Lehte.
1997 tootis Inreko Press koos Eesti Telefilmiga Erika Salumäest rääkiva dokumentaalfilmi "Erika".
Surnuaia tänav
See on umbtänav. Ta algab Narva maanteelt, ja viib Raadi kalmistu (Vana-Jaani kalmistu) juurde ning on 135 meetri pikkune.
Oceanic (laev 1899)
Oceanic (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik'; kutsungitega RHDF ja MOG) oli White Star Line'ile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärgiks oli Atlandi ookeani ületus. Aurulaev ehitati Harland & Wolffi laevatehases Põhja-Iiri pealinnas Belfastis. Valmides oli see esimene laev, mis ületas Great Easterni (1858) pikkust. See suundus oma esimesele reisile 6. septembril aastal 1899. Veel kaks aastat oli see maailma pikim laev, kuni selleks sai Celtic.
pisi|Laeva ehitus Belfastis pisi|Laeva jõumasinad pisi|Oceanicu peenelt kaunistatud kuppel
Kirjeldus
Oceanicul oli kaks korstent ja kolm masti.
Kõrgetasemelisuse tõttu eelistasid laeva I klassi paljud jõukad ärimehed, kes tihti reisisid koos, korraldades ühiseid lõuna- ja õhtusööke. Laeva kutsuti hüüdnimedega Sajandi Laev, Sajandi Kroon, Merede Kuninganna ja Valgetähe Miljonärijaht. Harva kestis selle reis üle ookeani kauem kui seitse päeva.
New Yorgi sadamas kehtis hea tava, kui laev jõudis kai äärde pärast 20.00 õhtul. Need kes soovisid maale minna, võisid seda koos pagasiga teha, need kes soovisid öö laeval veeta, nendele kohaldati hommikusöök ja lahkumine koos pagasiga alates kella 7.00 hommikul.
Sõda
Esimese maailmasõja puhkemisel muudeti laev kahe nädalaga abiristlejaks. 8. augustil 1914 anti see Kuningliku Mereväe teenistusse, et patrullida Põhja-Šoti maismaast Fäärideni. Laeva meeskonda kuulus 439 inimest, kellest 49 olid ohvitserid. See siksakitas kustus tuledega, et äratada võimalikult vähe tähelepanu, eriti Saksa Riigi allveelaevade seas.
Vrakk
Madalas vees paikneva, pruunvetikaga kaetud ja halvas seisus ida-lääne suunalise vraki koordinaadid on 60° 07′ 019″ N ja 1° 58′ 843″ W.
Statistika
Oma teenistuse jooksul, mille eest vastutas koos William Slayteriga 4 kaptenit, ületas laev ookeanit 372 korda, 179 ületust Liverpoolist ja 193 ületust Southamptonist, kandes kokku 309 006 reisijat.
Laeval oli hädaolukorraks kaks väiksemat päästepaati (pikkusega 7,3 m ja laiusega 2 m) ning kaheksa suuremat päästepaati (pikkusega 8,5 m ja laiusega 2,6 m) kui ka üks aurukaater. Oceanicu 6. päästepaat on üks kahest White Star Line'i allesjäänud päästepaadist.
Enn Suve
Enn Suve (sündinud 27. septembril 1940 Hagudil Harjumaal) on tantsija, ballettmeister ja pedagoog.
Enn Suve lõpetas 1959 Tallinna Koreograafiakooli Kalju Saarekese klassi ja 1964 GITIS-e ballettmeistri erialal.
Ta töötas 1964–1966 ballettmeistrina Moskva Suures Teatris, Moskva Operetiteatris ja ansamblis Jääballett. 1966–1973 töötas ta Estonias (1967–1969 peaballettmeistri kohusetäitjana ja 1969–1973 peaballettmeistrina). Aastatel 1973–2012 töötas Suve Tallinna Balletikoolis, olles 1988–2012 Tallinna Balletikooli direktor.
Grybėnai kihistik
Grybėnai kihistik on ordoviitsiumi ladestu Kunda lademe Pivorai kihistu alumine kihistik. Seda hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Vytautas Marcinkevičius ja Juozas Paškevičius aastal 1993. Kihistik on nime saanud Grybėnai küla järgi. Eesti alal kihistiku kivimeid ei esine, neid eristatakse vaid Leedu idaosas.
Enn Suve
1960. aastatel tõi Enn Suve teatrisse uue julge koreograafilise mõtlemise, ta on tuntud kõrgprofessionaalse lavastajana, pedagoogina ja koolijuhina.
Grybėnai kihistik
Kihistiku stratotüüp on Kazimierava-6 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 438,4–438,6 meetril. Kihistikul lamab Smalvase kihistik.
Enn Suve
Ta on lavastanud ka Soomes ja Leedus.
Grybėnai kihistik
Kihistiku moodustab rohekashall detriiti sisaldav lubjakivi, milles esineb vahekihtidena suure rauasisaldusega ooide meenutavaid moodustisi. Kihistiku suurim paksus on 0,3 meetrit.
Enn Suve
Tema õpilaste hulgas on Dmitri Hartšenko, Vladimir Kuzmin, Aleksander Kikinov, Stanislav Jermakov, Artur Lill.
Jesús Gallardo
Jesús Daniel Gallardo Vasconcelos (sündinud 15. augustil 1994 Cárdenases) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või vasakkaitsjanana Mehhiko kõrgliiga klubis Monterrey ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri UNAM-is, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Mehhiko kõrgliigas 2014. aastal. 2018. aasta maist mängib ta Monterreys. 2019. aastal võitis ta Monterreyga CONCACAF-i Meistrite Liiga ja tuli 2019. aasta sügishooajal Mehhiko meistriks.
Johann Masing
Johann Masing (ka Jaan Masik; 11. jaanuar 1775 Maarja-Magdaleena – 7. september 1822 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Jesús Gallardo
Debüüdi Mehhiko jalgpallikoondises tegi Gallardo 2016. aasta oktoobris mängus Uus-Meremaa vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil. 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.
Johann Masing
Aastatel 1772–1799 oli Johann Masing Maarja-Magdaleena Koguduse köster.
Liina Randpere
Liina Randpere (sündinud 18. märtsil 1983) on eesti ajakirjanik ja treener.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli V lennu audiovisuaalse meedia ehk telerežii erialal ning juhtinud tele- ja raadiosaateid.
Ta on end täiendanud Eesti Olümpiakomitee ja teiste organisatsioonide korraldatud koolitustel treenerina. Ta on treenerina töötanud spordiklubides.
Isiklikku
Tal on kaks poega ja tütar.
Ruslan Provodnikov
Ruslan Provodnikov (vene keeles Руслан Михайлович Проводников; sündinud 20. jaanuaril 1984 Berjozovos Berjozovo rajoonis) on mansi rahvusest Venemaa endine poksija.
Harrastajana võitis ta 150 kohtumisest 130.
Elukutselisena
Ta poksis detsembrist 2006 kuni juunini 2016 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 25 (neist 18 nokaudiga) ja kaotas 5 kohtumist.
Ta elab Los Angeleses USA-s.
Pedro Pichardo
Pedro Pablo Pichardo (sündinud 30. juunil 1993 Santiago de Cubas) on Kuuba päritolu Portugali kolmikhüppaja.
2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Barcelonas võitis Pichardo kuldmedali tulemusega 16.79. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas saavutas ta tulemusega 17.68 teise koha ning oli 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel kolmas.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta tulemusega 17.73 hõbemedali.
2017. aasta aprillis lahkus Pichardo Stuttgardis viibinud Kuuba koodise juurest ning ilmus välja mõni päev hiljem Portugalis. Ta liitus SL Benfica kergejõustikuvõistkonnaga ning sai sama aasta detsembris Portugali kodakondsuse. Alates 2019. aasta augustist esindab ta rahvusvahelistel võistlustel Portugali.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega 17.62 4. koha.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel võitis ta kuldmedali tulemusega 17.30. Sama aasta suvel tuli ta Tokyo olümpiavõitjaks uue Portugali rekordiga 17.98.
Pichardo isiklik rekord on 18.08, mille ta püstitas 2015. aastal Havannas ja millega hoiab ta kõigi aegade edetabelis viiendat kohta. Talle kuuluvad Kuuba ja Portugali rahvusrekord kolmikhüppes.
Nuecesi maakond
pisi|Asend Texase osariigis pisi|Nuecesi maakonna kohtumaja Nuecesi maakond (Nueces County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus on Corpus Christi.
Maakonna pindala on 3020 km², millest 857 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 340 223. Aastal 2000 oli seal 313 645 elanikku.
Ajalugu
Nuecesi maakond moodustati 1846. aastal San Patricio maakonna osast. Maakond on saanud nime Nuecesi jõe järgi.
Hennadi Kernes
pisi|Hennadi Kernes Hennadi Kernes (ukraina keeles Геннадій Адольфович Кернес, vene keeles Геннадий Адольфович Кернес; 27. juuni 1959 Harkiv – 16. detsember 2020 Berliin) oli juudi päritolu Ukraina poliitik. Ta oli aastatel 2010–2020 Harkivi linnapea.
Ta lõpetas aastal 1976 Harkivi 76. keskkooli. Seejärel töötas ta aasta aega tehases Svitlo Šahtar. Seejärel asus ta aastal 1977 õppima kutsekooli nr. 14, mille lõpetas aastal 1979 koostaja-konstruktori kvalifikatsiooniga, ja läks taas tööle tehasesse Svitlo Šahtar. Ta on töötanud rätsepana. Ta on lõpetanud Jaroslav Targa nimelise õigusteaduste ülikooli ja Harkivi rahvusliku majandusülikooli.
Ta asus poliitikasse aastal 1998, mil ta asus toetama Regioonide Parteid ja kandideeris Harkivi linnavolikogu liikmeks. Ta toetas algusest peale venemeelset presidenti Viktor Janukovitšit. Kui Janukovitš 2014. aasta veebruaris pärast ülestõusu tagandati, põgenes ta Venemaale; nii tegi ka Kernes, kuid naasis peagi Harkovisse ja siirdus Ukraina rahvuslaste poolele. Ta selgitas, et kuigi vene keel on tema emakeel, toetab ta jagamatut Ukrainat. 28. aprillil 2014 sai ta raskelt vigastada (jalgrattaga sõites), kui teda tulistati Ida-Ukraina rahutuste ajal selga. Teda opereeriti kohe. Järgmine päev saadeti ta lennukiga Iisraeli, kus ta taastus operatsioonist ja tuli teadvusele. Pärast seda liikus ta ratastoolis.
Avalikkuse ees oli ta viimati 23. augustil 2020 Harkivi päeva tähistamisel ja ta oli ilma maskita. Pärast seda ta avalikkuse ette ei ilmunud. Ta oli haigestunud COVID-19-sse. 16. septembril saadeti ta lennukiga ravile Berliini Charité kliinikusse. 16. detsembril 2020 suri ta Berliinis Charité kliinikus.
Astrid Saare
Astrid Saare (ka Astrid Rammo-Saare, sünninimi Rammo kuni 1958; sündinud 8. aprill 1929 Tartu – 14. juuli 2016) oli eesti maalikunstnik.
1949. aastal lõpetas Tartu 3. Keskkooli. Õppis 1949. aastast Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas 1955. aastal ERKI maali erialal. Oli aastatel 1957–1992 Tartu Kunstikoolis joonistusõpetaja, aastast 1992 kuni pensionile minekuni maaliõpetajana.
Viljeles peamiselt õli- ja pastellmaali, lõi realistlikke portreid ning impressionismist mõjutatud linna- ja maastikuvaateid. Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1959. Tema teoseid leidub nii Tartu Kunstimuuseumis kui ka erakogudes.
Selegas
Selegase kõrgus merepinnast on keskmiselt 234 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Caroni
Caroni on mitme koha ja loodusobjekti nimi:
Gostivar
Gostivar (makedoonia keeles Гостивар [ˈɡɔstivar], albaania keeles Gostivari, türgi keeles Gostivar) on linn Põhja-Makedoonia edelaosas Pologi piirkonnas, Gostivari omavalitsuse keskus.
Linn asub Šar Planina mäestiku jalamil. Linnast edelas asuva Vrutoki küla juures on Põhja-Makedoonia pikima jõe Vardari lähe.
Gostivaril on hea maantee- ja raudteeühendus teiste sama piirkonna linnadega nagu Tetovo, Skopje, Kičevo, Ohrid ja Debar.
Carsten Breuer
Carsten Breuer (sündinud 1. detsembril 1964 Letmathes) on Saksa sõjaväelane.
Sõjaväeteenistus
Juhtis 2022-2023 Bundeswehri territoriaalset väejuhatust. Alates 17. märtsis 2023 on ta 17. Bundeswehri peainspektor.
Grybėnai
Grybėnai on küla Leedus Ignalina rajoonis Kazitiškise vallas. Grybėnai asub Dysnai järve kaldal.