cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guajaana hoovus
Tempereatuur 27–28 °C, kiirus 0,5–0,8 m/s.
2005. aasta Vormel 1 hooaeg
2005. aasta Vormel 1 hooaeg.
Rehvid
Sõitjatel tuleb kvalifikatsioon ja kogu võistlusdistants läbida samadel rehvidel. Rehvi võib vahetada ainult siis, kui see on saanud kahjustada. Sõitjatel tuleb rehvid valida peale reedest treeningut. Kui rehvivalik on tehtud, võimaldatakse sõitjatel vajadusel kasutada veel kolme rehvikomplekti – üks komplekt laupäevahommikuseks treeninguks, üks kvalifikatsiooniks ja võidusõiduks ning lisakomplekt juhuks, kui rehv laguneb või saab vigastada avariis.
Aerodünaamika
FIA uued reeglid näevad ette ligi 25% aerodünaamilise survejõu vähenemist. Eelkõige paistab see välja esi- ja tagatiibade juures. Esitiib peab olema 50 mm kõrgemal, kui seda varem oli. Tagatiiva elemendid aga peavad olema autol 150 mm võrra edasi nihutatud. Difuusori kõrguseks on nüüd määratud 125 mm.
Mootor
Mootorid peavad nüüd vastu pidama kaks täispikka GP nädalavahetust. Kui autol vahetatakse jõuallikas enne kvalifikatsiooni, kukub sõitja kümme kohta kvalifikatsioonis väljasõidetud tulemusest tahapoole. Kui mootor vahetatakse kvalifikatsiooni ja võidusõidu vahel, saadetakse see auto rivi lõppu. Kui mootor on vahetatud, peab sõitja kasutama seda käesoleva GP nädalavahetusel ning järgmise võistluse ajal. Kui aga sõitja katkestab mootori rikke tõttu, ei karistada teda järgmisel võistlusel.
Austraalia Grand Prix
Kiireim ring: Fernando Alonso (24 ring)1.25,683 – 222.807 km/h
Malaisia Grand Prix
Kiireim ring: Fernando Alonso (24 ring)1.25,683 – 232.891 km/h
Bahreini Grand Prix
Kiireim ring: Pedro de la Rosa (43. ring) 1.31,447 – 213.251km/h
San Marino Grand Prix
Kiireim ring: Michael Schumacher (48. ring) 1.21,858 (216.946 km/h)
Esialgu kaheksandana lõpetanud Ralf Schumacheri ajale lisati 25 sekundit, sest Toyota meeskond rikkus boksipeatuses ohutusreegleid. Schumacher langes paremusjärjestuses 11. kohale, tema asemel hõivas viimase punktikoha Nick Heidfeld (Williams).
Esialgu kolmandana lõpetanud Jenson Buttoni ja viienda koha saanud Takuma Sato (mõlemad BAR-Honda) tulemused tühistati, kuna Buttoni auto oli pärast võistlust lubatust kergem.
Monaco Grand Prix
Kiireim ring: Michael Schumacher (40. ring) 1.15,842 – 158.540 km/h
Euroopa Grand Prix
Kiireim ring: Fernando Alonso (44. ring) 1.30,711 – 204.306 km/h
Kanada Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen(23. ring) 1.14,384 – 211.062 km/h
USA Grand Prix
Kiireim ring: Michael Schumacher (48. ring) 1:11.497 – 211,074 km/h
Vormel 1 autode USA GP-d Indianapolise rajal alustas 20 autost vaid 6 – mõlemad Ferrarid (Michael Schumacher ja Rubens Barrichello), Jordan-Toyotad (Tiago Monteiro ja Narain Karthikeyan) ja Minardi-Cosworthid (Christijan Albers ja Patrick Friesacher). Kõik kuus autot kasutasid Bridgestone'i rehve. Ülejäänud seitsme meeskonna 14 autot läbisid vaid soojendusringi ning sõitsid sellelt tulles otse boksi. Nii avaldati protesti FIA otsuse vastu mitte lubada paigaldada turvakaalutlustel raja kõige kiiremasse lõiku, viimasesse kurvi šikaan, kuna Michelini kliendid olid reedel ja laupäeval just selles kohas avariidesse sattunud. Neist raskeimas sai Ralf Schumacher (Toyota F1) reedel nii palju viga, et arstid teda laupäeval ja pühapäeval starti ei lubanud. Michelini esindajad tegid avalduse FIA-le, et antud rajaformaadi juures ei võimalda selleks nädalavahetuseks välja valitud rehvid ohutult võistelda ning ainsaks lahenduseks on lisakurvi paigutamine rajale.
Prantsusmaa Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (25. ring) 1.16,423 – 207,785 km/h
Suurbritannia Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (60. ring) 1.20,502 – 229.902 km/h
Saksamaa Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (24 ring)1.14,873 – 219.924 km/h
Ungari Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (40 ring) 1.21,219 – 194.186 km/h
Türgi Grand Prix
Kiireim ring: Juan Pablo Montoya (39 ring) 1.24,770 – 226.778 km/h
Itaalia Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (51 ring) 1.21,504 – 255.875km/h
Belgia Grand Prix
Kiireim ring: Ralf Schumacher (43 ring) 1.51,453 – 225.329 km/h
Brasiilia Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (29 ring) 1.12,268 – 214.651 km/h
Rahvusvaheline tööjaotus
Rahvusvaheline tööjaotus on riikide majanduse spetsialiseerumine sellise toodangu valmistamisele, mille tootmise kulud on väikesed ja mida suudetakse valmistada suhteliselt kvaliteetsemalt kui teistes riikides.
2005. aasta Vormel 1 hooaeg
Jaapani Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (44 ring) 1.31,540 – 228.372 km/h
Hiina Grand Prix
Kiireim ring: Kimi Räikkönen (56 ring) 1.33,242 – 210.459 km/h
Sõitjate MM-võistluste järjestus
1 – Austraalia, 2 – Malaisia, 3 – Bahrein, 4 – San Marino, 5 – Hispaania, 6 – Monaco, 7 – Euroopa, 8 – Kanada, 9 – USA, 10 – Prantsusmaa, 11 – Suurbritannia, 12 – Saksamaa, 13 – Ungari, 14 – Türgi, 15 – Itaalia, 16 – Belgia, 17 – Brasiilia, 18 – Jaapan, 19 – Hiina
Tähelepanelikult jälgitavad rongid
"Tähelepanelikult jälgitavad rongid" (tšehhi keeles "Ostře sledované vlaky") on 1966. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm, mille lavastas Jiří Menzel.
Filmi aluseks on Bohumil Hrabali teos "Ostře sledované vlaky", mis esmakordselt ilmus 1965. aastal.
Film võitis parima võõrkeelse filmi Oscari (1968), ajakiri Time nimetas 2005. aastal filmi 100 parima filmi hulka.
Alpiinne reljeef
thumb|Cholatse mägi Himaalajas - alpiinse reljeefi näide Alpiinne reljeef on igilume ja liustike kujundatud kõrgmäestike reljeef.
Mufulira
Mufulira on linn Sambias Copperbelti provintsis. Linn on üks Sambia suuremaid vasetootmiskeskusi.
Sambias on tuntud linna edukas jalgpallimeeskond Mufulira Wanderer. Mufuliras sündis Sambia kolmas president Levy Mwanawasa.
Alpiinne reljeef
Alpiinse reljeefi vormid sõltuvad lumepiiri kõrgusest ja need võivad esineda erineva kõrgusega mägedes.
Alpiinse reljeefiga mäed on Alpid, Kaukasus, Pamiir, Himaalaja, Andid jt.
Vaela
Vaela on küla Harju maakonnas Kiili vallas. Küla asub mõlemal pool Tallinna ringteed 2 km Kiili alevist loodes ja 12 km Tallinnast kagus.
1977. aastal liideti Vaela külaga Saire küla.
Varem on kasutatud ka Väela nimekuju.
Schrei
"Schrei" on Saksa bändi Tokio Hotel esikalbum, mis ilmus 2005. aasta septembris ning tõusis kohe kõigi müügiedetabelite tippu.
Albumi väljaandmine oli bändile suur kergendus, kuna varem oli neil olnud ka leping Sonyga, kes aga lepingu katkestas, kartes, et Tokio Hotel ei löö läbi.
Samuti venitas albumi ilmumist Saksamaa keeruline lastekaitsesüsteem, mis nõudis lepingute detailset läbitöötamist, kuna tol ajal olid kõik liikmed veel alaealised. Hoolimata paljudest takistustest ei lasknud poisid end heidutada ning pärast nende esimese singli Durch den Monsun ootamatult suurt edu oli sama saatus garanteeritud ka albumile. Album ilmus plaadifirma Universal Music kaudu nagu ka kõik ülejäänud Tokio Hoteli singlid, CD-d ja DVD-d.
Hiljem anti samalt albumilt välja veel kolm singlit: "Schrei", "Rette Mich" ja "Der letzte Tag". Kolmest vaid üks ei jõudnud kohe edetabelite tippu. "Schrei" ilmumisega algas Saksamaal ja hiljem kogu Euroopas Tokio Hoteli eufooria.
Album "Schrei" on ilmunud seitsmes versioonis:
Õnne Pärl
Õnne Pärl (sündinud 21. aprillil 1965) on eesti ajakirjanik ja fotograaf.
Tema artikleid on ilmunud juhtimisajakirjas Director, ajalehtedes Maaleht, Eesti Päevaleht jm. Aastatel 2002–2006 toimetas ta ajakirja Biotech Estonia.
Õnne Pärl on õppinud ajakirjandust, geoloogiat ja muusikateooriat.
Esinenud lauljana bluusi-, džässi- ja folgifestivalidel ning salvestanud stuudios plaadijagu omi laule.
Ta on kirjutanud raamatu "Armastatud Afganistan" (Raadi Duo, 2008).
Tema fotonäitust "Armastatud Afganistan" eksponeeriti aastail 2008–2010 Eesti Rahvusraamatukogus, Pärnu Muuseumis, Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumis, Kuressaare Kultuurivaras, Võru Linnagaleriis, Narva Muuseumis, Viru Keskuses, Slough Museumis Inglismaal, Eesti Haridusministeeriumis, Kuressaare Gümnaasiumis, Maailmafilmi festivalil Tartus, Nurme bistroos Haapsalus, Tartu Lõunakeskuses, Kesk-Rootsi Ülikooli raamatukogudes Östersundis ja Sundsvallis.
Umbisikuline tegumood
Umbisikuline tegumood ehk impersonaal ja isikuline tegumood ehk personaal on tegumoe kategooriad.
Eesti keel
Eesti keeles on põhiline tegumoevastandus personaal: impersonaal (morfoloogiline), aga leidub ka mittemorfoloogiline (süntaktiline) passiiv. Impersonaali ülesanne ei ole tegevussubjekti esiplaanile seadmine.
Paljusid verbe ei saa tavalises kontekstis umbisikulises tegumoes kasutada. Need on enamasti samad verbid, mis isikulise tegumoe korral esinevad tavaliselt ainult 3. pöördes, näiteks kostma, sadama, helendama.
Maarjamaa Risti teenetemärk
pisi|Maarjamaa Risti teenetemärgi kett Maarjamaa Risti teenetemärk (inglise keeles Order of the Cross of Terra Mariana, prantsuse keeles Ordre de la Croix de Terra Mariana) on Eesti Vabariigi teenetemärk.
Umbisikuline tegumood
Aktiiv ja passiiv
Teistes keeltes on tuntuim tegumoevastandus aktiiv: passiiv. Laused, milles tegevussubjekt esineb grammatilise subjektina, on aktiivilaused. Laused, kus antud vastavus puudub, on passiivilaused.
Maarjamaa Risti teenetemärk
See asutati 1995 Eesti Vabariigi iseseisvuse auks.
Maarjamaa Risti teenetemärki antakse Vabariigi presidendile ning kõrgeima klassi autasuna välismaalastele, kellel on erilisi teeneid Eesti Vabariigi ees. Ametist lahkunud Vabariigi presidentidele jääb Maarjamaa Risti teenetemärk alles.
Umbisikuline tegumood
Süntaktiline lähenemine
Süntaktilise tegumoena käsitletakse grammatilise subjekti ja tegevussubjekti vahekorda.
Maarjamaa Risti teenetemärk
Klassid
Maarjamaa Risti teenetemärgil on kuus klassi:
Umbisikuline tegumood
Süntaktiline lähenemine
Eesti keelele on omased alusega passiiv, näiteks Uksed olid avatud ja aluseta passiv, näiteks Pärast tööd mindi baari
Maarjamaa Risti teenetemärk
Klassid
Maarjamaa Risti kõigi klasside teenetemärkide ristid koos kilbiga on ühesuguse kujundusega ja ühesuurused.
Umbisikuline tegumood
Süntaktiline lähenemine
Subjektilise passiivi korral nihkub grammatilise subjekti positsiooni tegevusobjekt, samal ajal kui tegevussubjekt jääb lausest välja, näiteks Patsiendid said (arsti käest) noomida.
Maarjamaa Risti teenetemärk
Klassid
Maarjamaa Risti kõigi klasside teenetemärkide juurde kuuluvate muareelintide sinine värvitoon on rahvusvahelise PANTONE värvitabeli alusel 300 C.
Umbisikuline tegumood
Süntaktiline lähenemine
Eesti keeles on levinud ka seisundipassiiv, näiteks Ta on üllatatud. Sellise lause korral pole grammatiline subjekt enam tegevusobjekt, vaid tegevussubjekt. Selline lause ei erine muudest seisundilausetest, näiteks Ta on vihane.
Maarjamaa Risti teenetemärk
Klassid
Eestis on Maarjamaa Risti teenetemärki alates 16. maist 1995 kuni 27. veebruarini 2006 antud kokku 686 korral, sealhulgas:
Umbisikuline tegumood
Morfoloogiline lähenemine
Umbisikulise tegumoe tunnusel esineb seitse kuju: -takse, -dakse, -akse, -t, -d, -ta, -da: ela/takse, laul/dakse, süü/akse, ela/t/i, laul/d/i, laul/da/vat.
Umbisikuline tegumood võib avalduda ka liidete variantides -tud ja -dud, milles väljenduvad koos umbisiku, mineviku ja kesksõna tähendus: ela/tud, laul/dud.
Morfeemivariandid -takse, -dakse ja -akse esinevad ainult kindla kõneviisi oleviku jaatusvormides, kus neile ei järgne enam ühtegi muud tunnust: ela/takse, laul/dakse, süü/akse.
Kujud -t ja -d esinevad ainult kindla kõneviisi mineviku jaatusvormides, kus neile järgneb mineviku tunnus -i: ela/t/i, laul/d/i.
Ülejäänud umbisikulise tegumoe vormides (kus ei kasutata kesksõna) väljendavad umbisikulist tegumoodi -ta ja -da: ela/ta/vat, laul/da/vat, ela/ta/ks, laul/da/ks, ela/ta/gu, laul/da/gu, ei ela/ta, ei laul/da.
-t ja -d variandid moodustavad kumbki omaette sarja: ühelt poolt -takse, -t, -ta ning liide -tud, teiselt poolt -dakse, -d, -da ning formatiiv -dud: elama: ela/takse, ela/t/i, ela/ta/vat, ela/tud; laul/ma: laul/dakse, laul/d/i, laul/da/vat, laul/dud.
Kolmanda kindla kõneviisi olevikuvormis kasutatava kujuga -akse kaasnevad ülejäänud vormides -d tunnusevariandid: -akse, -d, -da ja liited -dud, näiteks sööma: süü/akse, söö/d/i, söö/da/vat, söö/dud. Valik kolme sarja vahel sõltub sõnatüübist.
Välislingid
Morfoloogilised kategooriad.
Tiigikonn
Tiigikonn on Lõuna-Eestis tavaline liik, Põhja-Eestis on ta haruldane ja saartel puudub.
Mägedes elab ta Karpaatides kuni 600, Lääne-Euroopas kuni 1550 m kõrgusel.
Veel 20. sajandi keskel ei peetud tiigikonna iseseisvaks liigiks, vaid veekonna vormiks. Veekonn on pisut suurem kui tiigikonn. Poola herpetoloog Leszek Berger tegi kindlaks, et tiigikonn on siiski selgelt piiritletav eraldi liik, seevastu veekonn ise osutus hübriidseks liigiks, sest omavahel paljunedes ei anna veekonnad üldjuhul elujõulisi järglasi, üksnes erandjuhul osutuvad need järglased emasteks järvekonnadeks. Omakorda tiigikonna ja järvekonna ristamisel saadud järglased osutuvad veekonnadeks. Mõne ristamiskombinatsiooni korral saadakse emaseid rohkem kui isaseid. Karüoloogilised, seroloogilised ja biomeetrilised uurimised muudavad selle pildi veel segasemaks.
Tõestatuks loetakse hüpoteesi, et Euroopa rohelised konnad jaotuvad kahte mõlemasoolisse liiki (tiigikonn ja järvekonn) ning kahte hübriidsesse günogeneesi abil paljunevasse liiki (veekonn ja Rana species). Neist järvekonn eristub teistest selgesti ja tema kohta kogutud andmed on usaldusväärsed, aga teiste liikide vaheline seos vajab veel uurimist.
Välimus
thumb|left|Tiigikonn thumb|left|Tiigikonn
Tiigikonn on üsna väike, kasvades kuni 7,5 cm pikkuseks. Isased on pisut väiksemad kui emased. Tiigikonnad võivad olla erkrohelised või ka kollased, mustade laikudega seljal. Neil on valge kõht ning kollased või oranžid laigud reiel.
Eluviis
Tiigikonnad elavad järvedes, tiikides, soodes ja rabades, kus on veetaimestikku. Lehtmetsades võib ta elada ka veekogudest kaugel. Ta eelistab veekogusid, mille pH on 5,8–7,4.
Ukrainas on mõõdetud tiigikonnade arvukust. 1980. aastatel loendati Taga-Karpaatias niisutuskanalite ja kalatiikide kallastel iga 100 meetri kohta 25–98 isendit. 1 isend tuli sobiva biotoobi iga 5,6–100 m² kohta. Ida-Ukrainas oli konni veelgi rohkem: 1 konn 3–8 m² kohta. Esimestel päevadel pärast moonet on äsjamoondunud konnade arvukus märksa suurem, kuni 5–10 isendit ruutmeetri kohta.
Tiigikonn tuleb talveuneks maismaale. Selleks kaevavad nad kaldapinnasesse uru.
Venemaal Luugas on uuritud tiigikonnade vanust. Selgus, et alla 1 aasta vanad olid konnadest 37,8%, 1-aastased 13,4%, 2-aastased 23,9%, 3-aastased 18,2%, 4-aastased 5,7% ning vanemad 1%. Seetõttu võib tiigikonna keskmiseks elueaks pidada 4 aastat, kuigi Volga-Kaama looduskaitsealal on mõõdetud konna elueaks ka 12 aastat.
Paljunemine
thumb|left|Tiigikonna kudu
Isastele tiigikonnadele kasvavad sigimisperioodil eesjalgade esimesele varbale tumedad paksendid – pulmatüükad. Valjema krooksumise tarvis tulevad konna suunurkadest välja häälepõied, mis tiigikonnal on valge värvusega.
Sügisball (film)
Nii raamatut kui ka filmi on käsitletud põhjalikult kogumikus "Sügisball", mis on ilmunud teise numbrina sarjas "Etüüde nüüdiskultuurist".
Süžee
"Sügisball" räägib kuuest üksteisega riivamisi kokku puutuvast magalaelanikust, keda ühendab üksindustunne. Noor kirjanik Mati luurab eksnaise akende taga ja läheneb uutele naistele, kuid tulutult. Üksluise eluga vanapoiss-meestejuuksur August Kask kiindub väikesesse tüdrukusse, tollele lähenedes aga süüdistatakse teda pedofiilias. Üksikema Laura vaatab telerist "Ogalinde" ja tõrjub meeste lähenemiskatseid, kuna ei suuda neid usaldada. Arhitekt Maurer mõtleb inimkonna heaolu peale, on aga unustanud omaenese naise, kes omakorda otsib lohutust šveitser Theo juurest. Theo meeldib naistele, kuid madala sotsiaalse staatuse tõttu ei võeta teda tõsiselt. "Sügisball" räägib inimeste eraldatusest ja võimetusest teisteni jõuda. Samas leidub seal muigeid ja absurdi ning mõni vastavalt häälestunud vaataja võib isegi laginal naerda saada.
Film arvudes
2007. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 37 859 vaatajat.
Viktor Abakumov
Viktor Semjonovitš Abakumov (Виктор Семёнович Абакумов; 24. aprill 1908 – 19. detsember 1954 Leningrad) oli Nõukogude Liidu riigitegelane ja riikliku julgeolekuasutuste ametnik.
Viktor Abakumov sündis katlakütja perekonnas, lõpetas 4-klassilise linnakooli (1921). Aastail 1921–1923 teenis sanitarina 2. Moskva eriotstarbelises brigaadis (ЧОН). 1924. aastal oli lihttööline; aastail 1925–1927 Moskva tööstuskooperatiivide liidu pakkija, 1927–1928 NSV Liidu Kõrgema Rahvamajanduse Nõukogu sõjalis-tööstusliku valvesalga valvur, aastail 1928–1930 NSV Liidu Üleliidulise kooperatiivide liidu lao pakkija. 1930. aastal astus ÜK(b)P liikmeks.
1930. aasta jaanuarist septembrini oli Viktor Abakumov Vene SFNV Kaubanduse rahvakomissariaadi kaubandus-jaotuskontori haldusosakonna ülema asetäitja, 1932. aastal asus komsomolitööle ja määrati pressimistehase "Press" ÜLKNÜ komsomolirakukese sekretäriks. Aastail 1931–1932 oli Zamoskvoretšni komsomoli rajoonikomitee sõjalise osakonna juhataja.
Teenistuskäik
Pärast Lavrenti Beria määramist NSV Liidu siseasjade rahvakomissariks 5. detsembril 1938 määrati Abakumov NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Rostovi oblasti Siseasjade Valitsuse ülema ülesannetesse, NSV Liidu riiklike julgeolekuasutuste reorganiseerimise tulemusena allutati seni NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadile allunud Eriosakondade süsteem NSV Liidu sõjavägede ülemjuhatajale Jossif Stalinile ning NSV Liidu Kaitse Rahvakomiteele. Pärast Nõukogude vägede edukat pealetungi ajutiselt Saksa vägede poolt okupeeritud territooriumitele, viis Abakumovile alluv Vastuluure Peavalitsus ka läbi vangist ning okupeeritud aladelt vabastatud Nõukogude kodanike filtratsiooni selleks loodud laagrites. Aprillis 1946. valmistati tema juhtimisel ette ja fabritseeriti süüasi NSV Liidu lennuväetööstuse juhtivametnike suhtes.
1950.–1951. aastal valmistati parteisisese võimuvõitluse käigus tema juhtimisel ette ja fabritseeriti nn Leningradi süüasi, Leningradist pärit parteitegelaste suhtes, mille üheks tagajärjeks oli ka Eestis 1949. aastal nn EKP KK VIII pleenumi tulemusena kodanlike natsionalistide (juunikommunistid) represseerimine;
1951. aastal viis ÜK(b)P KK peasekretär Jossif Stalin läbi järjekordse vahetuse Nõukogude Liidu julgeolekustruktuuride juhtkonnas, kasutades ettekäändena vähest aktiivsust nn arstide süüasjas kõrvaldati Viktor Abakumov ÜK(b)P KK Poliitbüroo otsusega NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi ministri ametikohalt ning 12. juulil 1951 vahistati süüdistatuna "sionistliku vandenõu" varjamises NSV Liidu RJM-is, süüdistuse aluseks oli RJM uurija Mihhail Rjumini kaebus.
Endiste alluvate poolt läbi viidud uurimise ajal kasutati Abakumovi suhtes füüsilist vägivalda ning uurimise lõpuks oli ta invaliid. Lõplikuks süüdistuseks jäi Abakumovile nn Leningradi süüasja fabritseerimine ja ametialased kuriteod.
Kohus tema üle toimus Leningradis 12.–14. detsembrini 1954 ning hoolimata vahepeal toimunud Jossif Stalini surmast ning ka Lavrenti Beria vahistamisest ja hukkamisest, mõisteti Abakumov uue NSV Liidu juhtkonna (Nikita Hruštšovi heakskiidul) NSV Liidu Ülemkohtu väljasõiduistungil 19. detsembril süüdi ning hukati samal päeval.
NSV Liidu Ülemkohus mõistis Viktor Abakumovi süüdi – kodumaa reetmises, kahjurluses, terroriaktide toimepanemises, kontrrevolutsioonilises organisatsioonis osalemises.
1994. aastal NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium rehabiliteeris V. Abakumovi osaliselt, ära muudeti süüdimõistmine kodumaa reetmises.
Keeleke
Keeleke on pisike kilejas moodustis lehelaba ülemisel pinnal, vastu vart.
Keeleke esineb paljudel kõrrelistel, lõikheinalistel ja teistel taimedel.
Teatud taimedel võib keeleke olla asendunud karvaringiga, nii on näiteks päiderool.
Hilberti ruum
pisi|Hilberti ruume saab kasutada [[lainete uurimiseks]] Hilberti ruum on eukleidilise ruumi üldistus. See on vektorruum, milles on defineeritud skalaarkorrutis ja mis on skalaarkorrutise kaudu defineeritud normi suhtes koondumise suhtes täielik. Nurksulud tähistavad skalaarkorrutist.
Tartu Ülikooli semiootika osakond
Tartu Ülikooli semiootika osakond avati 1992. aastal. Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna loomisel sai ta selle osaks. Alates 2007. aasta juunist kuulub semiootika osakond filosoofiateaduskonna koosseisu. Semiootika osakond ja filosoofia osakond moodustavad koos Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi. Osakond kuulus Kultuuriteooria Tippkeskusesse.
Õppekavad
Semiootika osakonna koordineerida on semiootika ja kultuuriteooria õppekava, mis on olemas nii eestikeelsena bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe tasemel kui ka ingliskeelsena magistri- ja doktoriõppes.
Jätkväljaanded
Semiootika osakond annab välja ajakirja Sign Systems Studies ja raamatuseeriat Tartu Semiotics Library. Doktoriväitekirjad publitseeritakse seerias Dissertationes Semioticae Universitatis Tartuensis. Raamatuseeria Approaches to Culture Theory on algatatud ja kaastoimetatud osakonna poolt, samuti Eesti Semiootika Seltsi väljaanne Acta Semiotica Estica.
November 2006
November 2006, kroonika
Sambia Ülikool
Sambia Ülikool on Sambia suurim ülikool. Asutati 1964 ja alustas tegevust 17. märtsil 1966. Ülikoolis õpib umbes 6000 üliõpilast.
November 2006
6. november
pisi|125px|Emomali Rahmonov
12. november
pisi|125px|Eduard Kokoitõ
15. november
pisi|125px|Joseph Kabila
17. november
pisi|125px|Grupifoto APECi tippkohtumiselt
29. november
pisi|125px|G. W. Bush ja V. Vīķe-Freiberga
Heinrich V (Saksa-Rooma keiser)
thumb|Heinrich IV annab Heinrich V-le võimu üle Heinrich V (11. august 1086 – 23. mai 1125 Utrecht) oli Saksa-Rooma riigi valitseja alates 1105 kuni surmani ja viimane Franki dünastia keiser.
Pele pisarad
pisi|Pele pisarad. [[Kīlauea vulkaan, Hawaii saar]] Pele pisarad on väiksed vulkaanilisest klaasist koosnevad piisakujulised tükid.
Heinrich V (Saksa-Rooma keiser)
Ta oli Saksa-Rooma keisri Heinrich IV ja tema esimese abikaasa Savoia Bertha noorim laps ja kolmas poeg. Tema üks vend ja üks õde olid surnud enne tema sündi ning järel olid üks vend ja üks õde, kellest mõlemaga oli tema vanusevahe üle 10 aasta. Ema suri 1087. aasta lõpus, kui Heinrich polnud veel 2-aastanegi.
Narõni ahelik
Narõni ahelik on mitmes mäestikus:
Pele pisarad
Pele pisarad on kivimiliselt koostiselt basaltsed ja värvuselt enamasti mustad.
Heinrich V (Saksa-Rooma keiser)
Itaalia kuningana
1093. aastal põgenesid Adelheid ja Heinrichi vanem vend Konrad paavsti kaitse alla Canossasse ning rääkisid, et Heinrich IV oli oma lossis korraldanud orgiaid ja musti missasid. Seetõttu ei tulnud Konrad keisritrooni pärijana kõne alla. 1099 kroonis Heinrich IV oma noorema poja Heinrichi Itaalia kuningaks, jättes sellest tiitlist ilma 1093 Itaalia kuningaks kroonitud Konradi.
Venemaa näljahädad
pisi|Postmark "Abiks Volgamaa nälgijatele" (1923) Nälga on Venemaa ajaloos esinenud sageli. Nälga põhjustasid klimaatilised olud, eriti põud ja selle põhjustatud ikaldus, aga ka sõjad ja majanduslikud ümberkorraldused. Keskmiselt tekkis nälg iga 10–13 aasta järel ja ikaldus iga 5–7 aasta järel.
Heinrich V (Saksa-Rooma keiser)
Saksa kuningana
Heinrich V vandus, et oma isa eluajal ei osale ta keisririigi poliitikas, aga isa vaenlased ärgitasid teda seda siiski tegema ja paavst (1099–1118) Paschalis II vabastas ta sellest vandest. Paschalis II mõistis märtsis 1102 hukka ilmikute investituuri ja kinnitas Saksa-Rooma keisri Heinrich IV ekskommunitseerimise. Paavst tunnustas 1105 Heinrich V mässu Heinrich IV vastu ja vabastas ta vasallivandest. Nii kukutas Heinrich V oma isa, Saksa kuninga 1105. aasta lõpus, kui viimane tahtis läbi viia suurvasallide õigusi piiravaid reforme. Järgmisel aastal Heinrich IV suri.
Heinrich V saatis 1106 Konstanzi piiskopi Gebhard III legaadina Rooma. Paavst mõistis 1106 Guastalla, 1107 Troyes', 1108 Benevento ja 1110 Lateraani sinoditel hukka ilmikute investituuri. Heinrich V saabus 1110 Itaaliasse, et lasta end kroonida Saksa-Rooma keisriks. Paavst ja kuningas kohtusid 4. veebruaril 1111 Turris. 9. veebruaril 1111 Sutris toimunud sinodil esitas paavst Heinrich V-le nõudmisi, mille alusel pidi kuningas loobuma investituurist, kuid keisririigi vaimulikud pidid loovutama keisritelt saadud privileegid (nt. müntimisõigus, turuõigus, tolliõigus, jne.).
Saksa-Rooma keisrina
12. veebruaril 1111 toimus Rooma Peetri kirikus Heinrich IV keisriks kroonimise tseremoonia, kus loeti ette Sutri sinodi otsus, mis tekitas kuninga soosikutes pahameelt, paavsti toetajad tunnustasid seda aga rõõmuga. Kuningas nõudis paavstilt keisrikrooni ja investituuriõigust, kuid paavst keeldus tema nõuet täitmast. Tseremoonia katkestati üldise melu tõttu ja kuningas lasi paavsti koos 16 kardinaliga vangistada ning nad Viterbosse viia. Paavsti vabastamiseks puhkesid lahingud, mille käigus sai kuningas haavata.
Heinrich V tõi paavsti meelsuse muutmiseks oma õukonda vastupaavst Silvester IV, lubades teda tunnustada, kui paavst ei soostu järele andma. Paschalis II tunnustas 12. aprillil 1111 Ponte Mammolos privileegi, mille alusel lubas ta mitte kunagi ekskommunitseerida Heinrich V-t ja andis talle privileegi investituuri osas kanooniliselt valitud vaimulikele. Kuningas tagandas ametist vastupaavsti ja paavst kroonis 13. aprillil Heinrichi Saksa-Rooma keisriks. Märtsis 1112 toimunud Lateraani sinodil vaidlusalune privileeg tühistati, Vienne'i kirikukogul ekskommunitseerisid vaimulikud eesotsas Gui'ga (hilisem paavst Calixtus II) Heinrich V, kuid paavst ei soostunud nende otsust tunnustama.
1118. aastal paavstiks valitud Gelasius II põgenes Gaetasse viikingite kaitse alla, sest Rooma oli saabunud Heinrich V. Keiser nõudis, et paavst pöörduks tagasi Rooma ja aitaks investituuritüli lahendada, kuid paavst keeldus. Seepeale tühistas keiser paavsti valimise tulemuse ja määras 8. märtsil ametisse vastupaavst Gregorius VIII. 10. märtsil pühitseti Gaetas ametisse Gelasius II, kes aprillis ekskommunitseeris Capuas peetud sinodil nii Heinrich V kui ka Gregorius VIII ning kutsus Euroopa valitsejaid end tunnustama. Kui Heinrich V lahkus suvel Roomast, pöördus Gelasius II linna tagasi, kuid vangistati kirikus toimunud missa ajal Frangipani suguvõsa liikmete poolt. Paavstil õnnestus põgeneda ja ta siirdus esmalt Genovasse ja sealt Marseille'sse.
Wormsi konkordaat
Heinrich V ja Rooma paavsti (1119–1124) Calixtus II valitsemisajal jätkusid investituuritüli ja skisma. Calixtus II alustas Saksa-Rooma keisri Heinrich V-ga läbirääkimisi investituuritüli lahendamise osas. Ta saatis keisri juurde Strassburgi saadikud, kes saavutasid kokkuleppe. Paavst kavatses sõita Mouzoni, et sõlmida keisriga lepe, kuid saades teada, et keiser oli linna saabunud arvuka väega, tõmbus ta Reimsi tagasi. Calixtus II keelustas 29. oktoobril 1119 Reimsis peetud sinodil ilmikute investituuri ja ekskommunitseeris 30. oktoobril keisri. Calixtus II saabus 3. juunil 1120 Rooma, kuid läks peatselt Lõuna-Itaaliasse, et saada viikingitelt abi võitluseks keisriga. Aprillis 1121 hõivasid paavsti toetajad vastupaavst Gregorius VIII viimase tugipunkti Sutris ja 1123 toimunud I Lateraani oikumeenilisel kirikukogul kuulutati vastupaavsti ordinatsioonid kehtetuteks. Viikingite abiga saavutas paavst kontrolli Rooma aadlike üle.
Heinrich suri 23. mail 1125 Utrechtis ja maeti Speyerisse. Tal polnud seaduslikke lapsi, lastetuna olid surnud ka tema vanem vend Konrad ja kasuema. Sellepärast päris Saksa kuninga trooni Heinrichi õe Saksamaa Agnese ja Švaabimaa hertsog Friedrich I poeg Konrad, Saksa-Rooma keisriks sai aga Saksimaa hertsog Lothar III.
Venemaa näljahädad
11.–16. sajandil olid suuremad näljahädad aastatel 1024, 1070, 1092, 1128, 1215, 1230–1231, 1279, 1309, 1332, 1422, 1442, 1512, 1553, 1557 ja 1570. 17. sajand algas suure näljaga 1601. ja 1602. aastal. Järgnesid näljahädad aastatel 1608, 1630 ja 1636. 1650. aastal põhjustas ikaldus mässu Pihkvas.
18. ja 19. sajandil näljahädade arv kasvas. 19. sajandi algusest 1854. aastani oli 35 ikalduseaastat. Ikalduste põhjustatud näljahädad tekkisid ka 1873, 1880 ja 1883. aastal. 1891–1892 oli näljahäda 16 kubermangus Venemaa Euroopa-osas. Samal ajal oli läänepoolsetes kubermangudes (Baltikumis, Ukrainas) ja Kaukaasias väga hea viljasaak. Nälja põhjustas võimude logistiline suutmatus viljavarudega ümber käia. pisi|vasakul|Näljahädapiirkond aastatel [[1921–1923]] pisi|Näljahädapiirkond aastatel [[1932–1933]] Gennadi Golubev ja Nikolai Dronin eristavad kolme tüüpi põuda: keskmine tüüp (mustmulla regioonis, Volga basseinis ja Põhja-Kaukaasias), lõuna tüüp (Volga ja Vjatka basseinis ning Uuralites) ja ida tüüp (stepi- ja metsastepi alad Lääne- ja Ida-Siberis). Nende järgi on 20. sajandi põua-aastad Venemaal olnud järgmised:
Heinrich V (Saksa-Rooma keiser)
Isiklikku
Heinrich kihlus 1109 Inglismaa kuninga Henry I 7-aastase tütre Inglismaa Matildaga, kes asus keisrikotta elama. Abielu sõlmiti 7. jaanuaril 1114. Sellest abielust lapsi ei sündinud, kuigi kroonik Hériman Tournaist kirjutab, et siiski üks pisikesena surnud poeg sündis.
Heinrichil oli ka üks abieluväline tütar Bertha, kelle ta naitis Tusculumi krahvi Ptolemaios II-ga.
Venemaa näljahädad
Nõukogude Liidus oli esimene suur nälg aastatel 1921–1923.
Teise suure näljahäda aastatel 1932–1933 (holodomor) põhjustas sundkollektiviseerimine, mil Ukrainas ja Lõuna-Venemaal suri nälga 5 kuni 10 miljonit inimest.
Viimane suurem näljahäda tekkis 1947. aastal pärast 1946. aasta põuda, mil nälga suri üle miljoni inimese.
Nälg pole Venemaalt kadunud ka tänapäeval. FAO andmetel nälgis aastatel 2000–2002 Venemaa elanikest 4% ehk 5,2 miljonit inimest.
Pele pisarad
Pele pisarad tekivad siis, kui basaltne laava purskub õhku ja laguneb selle käigus väikesteks fragmentideks. Basaldile omase suhteliselt väikse viskoossuse tõttu vormivad õhutakistus ja pindpinevus laavapiiskadest pisarakujulisi või ümaraid tükke, mis kiiresti jahtudes omandavad klaasja struktuuri. Mõnikord jätkuvad pisarad pika sabaga, mida nimetatakse Pele juusteks.
Pele juuksed
pisi|Pele juuksed Pele juuksed on pikad basaltsed ja klaasjad kivimkiud.
Pele juuksed on kivimiliselt koostiselt basaltsed ja värvilt enamasti pruunikad.
Pele juuksed võivad olla isegi mitme meetri pikkused, olles samas ainult poole millimeetri jämedused.
Basaltse laava õhkupaiskumise järel moodustuvad pisarakujulisad laavapiisad, mille saba võib venida pikaks, mis moodustabki juustelaadsed kiud. Kuid Pele juuksed ei pruugi olla seotud Pele pisaratega, vaid võivad tekkida ka iseseisvalt. Pele juuksed võivad tuulest kantuna lennata tekkekohast mitmekümne kilomeetri kaugusele.
Sarnaselt paljude muude vulkanoloogia terminitega on ka see pärit Hawaiilt – Pele on tule, välgu, tuule ja tulemägede jumalanna, Hawaii saarte looja.
Geokronoloogia
Geokronoloogia on teadusharu, mis tegeleb dateerimise ja Maa ajaloos aset leidnud sündmuste ajaliste suhete kindlaksmääramisega.
Geokronoloogia põhineb peamiselt isotoopgeoloogial ja paleontoloogial.
Suurendatud kolmkõla
Suurendatud kolmkõla on kolmkõla, mis koosneb kahest suurest tertsist: Priimi ja kvindi vahe on suurendatud kvint
Banachi ruum
Banachi ruum on täielik normeeritud ruum. See on üks funktsionaalanalüüsi keskseid mõisteid. Paljud lõpmatumõõtmelised funktsioonide ruumid on Banachi ruumid.
Definitsioon
Banachi ruum on täielik normeeritud ruum, mis pikemalt lahti öelduna tähendab, et Banachi ruum on selline vektorruum, milles on defineeritud norm, ja milles iga fundamentaaljada koondub.
Eera järved
Eera järved on kahest järvest – Mäsajärv ja Pupsi järv – koosnev kompleks, mis asub Tõrva vallas. Osa (4,0 ha) Pupsi järvest jääb Läti territooriumile. Järved on miksotroofsed ja makrofüüdirikkad.
Ratmanovi saar
thumb|Ratmanovi saar (paremal) Beringi väinas Ratmanovi saar ehk Suur Diomid ehk Nunarbuk (eskimo nimi on Imaqliq – "veega ümbritsetud") on saar Beringi väinas, läänepoolne kahest Diomidi saartest.
Pindala umbes 29 km². Saar on künklik, kõrgus umbes 400 m (Skalistaja sopka – 513 m). Kuulub Venemaa Tšuktši autonoomse ringkonna koosseisu, on Venemaa kõige idapoolsem punkt.
Masinatööstus
Masinatööstus on masinaid tootev rasketööstuse haru. Toodetakse kõikvõimalikke masinaid: transpordivahendeid sõiduautodest lennukiteni, mõõteriistu, tööpinke, mitmesuguseid seadmeid tööstusettevõtetele, kodumasinaid, arvuteid, lasertehnikat jne.
Masinatööstus on kõige olulisem töötleva tööstuse haru Eestis, mis annab umbes kolmandiku riigi ekspordi käibest. Masinatööstuses töötavad kümned tuhanded inimesed.
Ratmanovi saar
thumb|Ratmanovi saar Diomidi saarte satelliidipildil Saar sai nime mereväeohvitser Makar Ratmanovi auks.
Sügisball
"Sügisball" on Mati Undi romaan. See ilmus 1978. aastal Loomingus ning 1979. aastal raamatuna.
2007. aastal tehti selle ainetel samanimeline film.
Nii raamatut kui ka filmi käsitletakse põhjalikult kogumikus "Sügisball", mis on ilmunud teise numbrina sarjas "Etüüde nüüdiskultuurist" (koostajad Virve Sarapik ja Piret Viires, toimetajad Mari Laaniste ja Jaak Tomberg; Tallinn–Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuri- ja kirjandusteooria töörühm, 2010, 181 lk., ISBN 978-9949-446-57-5).
Zimmer 483
Albumit müüdi esimese kahe kuuga üle 375 000 eksemplari.
1. juunil 2007 ilmus Tokio Hoteli esimene ingliskeelne album "Scream", mis sisaldas tõlgitud lugusid nii esimeselt ("Schrei") kui ka teiselt albumilt.
Kolu–Tammiku tee
Kolu–Tammiku tee (registrinumbriga 11203) on 7,1 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmekümne neljandal kilomeetril Kolu ja Saula küla piiril. Tee kulgeb läbi Kolu, Saula, Nõrava, Oru, Kata ja Tammiku küla. Tee lõpeb Vaida–Urge tee neljateistkümnendal kilomeetril Tammiku külas.
Teega ristub esimesel kilomeetril Kolu–Hajaba tee.
Tee on mustkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Tee lõpukilomeetril on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Windows XP
Windows XP on Windowsi 9. operatsioonisüsteem. See anti välja 25. oktoobril 2001.
Brasiilia jalgpallikoondis
Ajalugu
Brasiilia jalgpall sai alguse 19. sajandi lõpus Briti võõrtööliste eestvedamisel. Sajandivahetuseks moodustati kohalikud liigad Rio de Janeiros ja São Paulos.
Windows XP
Alates 8. aprillist 2014 ei ole tugi ega värskendused Windows XP-le enam saadaval.
Brasiilia jalgpallikoondis
Ajalugu
Maailmameistrivõistlustel osaleb Brasiilia alates 1930. aastast, kui toimusid esimesed tiitlivõistlused, kus koondis kukkus juba esimeses voorus konkurentsist välja. Sama kordus ka 1934. aastal, vaatamata selliste staaride nagu Leônidas da Silva ja Artur Friedenreichi osavõtule. 1938. aasta MM-il andis Brasiilia esimest korda märku tulevase hiilguse võimalikkusest. Poolfinaalis tuli alla vanduda Itaaliale.
Brasiilia koondise kuldajastuks võib nimetada aastaid 1950–1970, kui tuldi kolm korda maailmameistriks. 1950. aastal jäi Brasiilia finaalis alla Uruguayle. 1954. aastal Šveitsis jõudis koondis veerandfinaali, kus kaotas Ungarile.
1958. aastal tuli brasiillaste kauaoodatud triumf. Eesliiniga Garrincha, Vavá, Mário Zagallo ja Pelé purustati finaalis Rootsi tulemusega 5:2. 1962. aastal Tšiilis tuli peaaegu sama koondisega (vigastuse tõttu ei osalenud Pelé) uuesti maailmameistriks, alistades finaalis 3:2 Tšehhoslovakkia.
Windows XP
Kasutamisvõimaluste alusel eristatakse:
Nende peamine erinevus on arvutivõrgu kasutamise võimaluste osas.
Brasiilia jalgpallikoondis
Ajalugu
1966. aastal Inglismaal võistles Brasiilia uuenenud koosseisus ja langes juba esimeses voorus välja. 1970. aastal Mehhikos tuli Brasiilia kolmandat korda maailmameistriks ja sai õiguse jätta Jules Rimet' karikas alatiseks endale.
1970. aastate meeskonda peetakse kõigi aegade parimaks. Kaitseliin eesotsas Carlos Albertoga polnud eriti edukas, kuid koondise deviis "Kõik ründesse!" oli väga resultatiivne. Rünnakul säras Pelé, keda toetasid Jairzinho, Rivelinho ja Tostão.
Pärast 1970. aastat tõusis Brasiilia uuesti vanale heale tasemele alles 24 aastat hiljem, kui 1994. aastal võideti MM-tiitel. Enne seda oli parimaks tulemuseks 1982. aasta MM, kui finaalis kaotati Zico, Sócratese, Júniori ja Falcão osalusel Itaaliale.
1998. aasta MM-il oli Brasiilia kindel favoriit. Meeskond jõudis välja finaali, kus tuli aga 0:3 alla vanduda Prantsusmaale. Edukamaks osutus 2002. aasta, kui brasiillased tulid viiendat korda maailmameistriks, saades finaalis 2:0 jagu Saksamaast. Mõlemad väravad lõi Ronaldo (67 min ja 79 min). Järgmisel MM-il kaotati veerandfinaalis Prantsusmaale 0:1 ja 2010. aasta MM-il kaotati veerandfinaalis Hollandile 2:1.
12. augustil 2009 toimus Brasiilia jalgpallikoondise ametlik maavõistlusmäng Eesti jalgpallikoondisega, mis lõppes Brasiilia 1:0 võiduga.
2014. aasta MM peeti Brasiilias ja seal loodeti jalgpallikoondise võitu kodupubliku ees. Brasiilia kaotas aga poolfinaalis Saksamaale väga suurelt (1:7).
Mängijad
''Seisuga 14. juuni 2019''
Adolf Pauk
Adolf Pauk (13. jaanuar (vkj)/ 26. jaanuar 1902 Narva, Peterburi kubermang – 28. august 1941) oli Eesti poliitik (kommunist), EK(b)P Keskkomitee sekretär kaadrite alal.
Stéphane Lambiel
Stéphane Lambiel (sündinud 2. aprillil 1985 Martignys) on endine Šveitsi iluuisutaja, kahekordne maailmameister.
Adolf Pauk
Elukäik
Adolf Paugu isapoolne vanaisa oli mõisa sepp Väike-Maarjas. Tema isa töötas puusepana ehitustel. 1912–1914 õppis Pauk Narva algkoolis (vene kirikukoolis), 1914–1915 [Jamburg]]i poeglaste algkoolis ning 1915–1919 Jamburgi kõrgemas algkoolis. Ühtegi kooli ta ei lõpetanud.
Stéphane Lambiel
Lambiel kasvas üles Saxonis. Tema ema on portugallane. Lambielil on kolm aastat vanem õde Silvia ja neli aastat noorem vend Christophe.
Adolf Pauk
Elukäik
Suviti oli ta kohalikes taludes karjapoiss. 1918 oli tema isa Jamburgi töölisühingu liige ja võttis osa maakorraldustööst. Eesti Vabadussõja ajal põgenes perekond 1919. aasta juunis Loodearmee valgekaartlaste eest Narva.
Stéphane Lambiel
Lambiel hakkas uisutama seitsmeaastaselt. Ema tahtis, et ta mängiks jäähokit, aga tema oli rohkem huvitatud hüppamisest. Üheksa-aastaselt hakkas ta käima Genfis treeneri Peter Grütteri juures, kuigi rongisõit Genfi kestis poolteist tundi. Kümneaastaselt sooritas ta esimese kolmekordse hüppe.
Adolf Pauk
Elukäik
1921. aastast 1922. aasta juulini töötas ta Narvas ehitustöödel ning seejärel 1922. aasta septembrini Harjumaal Linnamäe hüdroelektrijaamas lihttöölisena. Sealt kolis ta Narva, kus 1924. aasta 21. jaanuarini töötas Päevalehe kontoris käskjalana.
Poliitiline tegevus
Töölisliikumisest hakkas Pauk osa võtma 1922. aasta augustis, kui Narva Linnakomitee ta Eestimaa Töörahva Partei liikmeks võttis. 1923 sai ta Eestimaa Töörahva Partei juures oleva Noorte Komitee sekretäriks. Sama aasta sügisel organiseeris ta EKNÜ Keskkomitee ülesandel Narva Kommunistliku Noorsoo ühingu.
Adolf Pauk oli Töörahva Ühise Väerinna kandidaat Narva linnavolikogu valimistel. 1924. aasta novembris 149 protsessil mõisteti ta eluks ajaks sunnitööle. Vanglast vabanes ta 1938. aasta 7. mai amnestiaga. Seejärel töötas pool aastat Narvas L. Mölderi juures saapapealsetegijana. Oktoobrist 1938 kuni maini 1940 oli kopsuhaige (vanglas oli ta põdenud luutiisikust).
Stéphane Lambiel
Lambiel treenis peamiselt Genfis ja Lausanne'is. Genfis ei ole aprillist juunini lund ja siis treenis ta ka Saksamaal, näiteks Oberstdorfis.
Adolf Pauk
Poliitiline tegevus
1939. aasta mais saadeti Adolf Pauk Narva linna hoolekande kaudu Taagepera kopsuhaigete sanatooriumi. Mais 1940 lahkus ta sanatooriumist ja asus tegutsema EKP Narva Komitees; oli EK(b)P KK Illegaalse Büroo volinik Narvas.
Stéphane Lambiel
Lambiel tõusis kiiresti Šveitsi parimaks meesüksiksõitjaks. 1997–1999 tuli ta Šveitsi noortemeistriks. Seejärel tuli ta üheks korda Šveitsi täiskasvanute meistriks: 2001–2008 ja 2010.
Adolf Pauk
Poliitiline tegevus
1940. aasta juunis sai ta EK(b)P Narva linnakomitee sekretäriks (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 31.oktoober 1940) ning 1941. aasta jaanuarist oli ta ka Eesti NSV Narva linna Täitevkomitee liige. Oli ka Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu ja Ülemnõukogu I koosseisu Presiidiumi liige.
21. jaanuar 1941. aastal kinnitati Adolf Pauk EK(b)P KK büroo otsusega EK(b)P Keskkomitee sekretäriks kaadrite alal.
Stéphane Lambiel
2001 osales ta Bratislavas Euroopa täiskasvanute meistrivõistlustel, saavutades kohe 9. koha. Kaksikvõidu said Venemaa sportlased Jevgeni Pljuštšenko ja Aleksei Jagudin, lisaks oli Aleksandr Abt 4.
Adolf Pauk
Poliitiline tegevus
Nõukogude–Saksa sõja puhkedes osales Adolf Pauk Narva töölispolgu formeerimisel, mis arvati 8. armee 11. laskurdiviisi. Kuulus EK(b)P KK büroo otsusega loodud põrandaalusesse parteikeskusse.
Adolf Pauk hukkus Tallinnast taganemisel Balti laevastiku sõjalaeval "Jakov Sverdlov" Soome lahes.
Stéphane Lambiel
2003. aasta EM toimus Rootsis Malmös. Lambiel saavutas 5. koha, jäädes maha kahest venelasest ja kahest prantslasest. Medalid läksid Pljuštšenkole, Joubertile ja Stanick Jeannette'ile. Maailmameistrivõistlustel Washingtonis tuli Lambiel 10. kohale, mis oli Šveitsi parim koht.
Adolf Pauk
Isiklikku
Tal oli kolm nooremat venda. Tema lellepoeg oli jurist Kaarel Paas.
Stéphane Lambiel
2005. aasta EM toimus Itaalias Torinos ja oli ühtlasi eelolümpia. Lambiel saavutas täpselt nagu eelmiselgi aastal neljanda koha Pljuštšenko, Jouberti ja Lindemanni järel. Maailmameistrivõistlused peeti Moskvas ja seal õnnestus Lambielil saavutada esikoht pärast seda, kui Pljuštšenko lühikava järel katkestas.
pisi|Stéphane Lambiel (2006) 2006. aasta Euroopa meistrivõistlused toimusid Prantsusmaal Lyonis ning need võitis Pljuštšenko 245,33 punktiga Lambieli (228,87) ja Jouberti (222,95) ees. Järgnesid 2006. aasta taliolümpiamängud Torinos, kus Pljuštšenko pälvis 258,33 punktiga kindla esikoha. Lambiel saavutas 231,21 punktiga hõbemedali, kuigi ta oli lühikavas Weiri järel kolmas ja vabakavas neljas. Seejärel toimusid Kanadas Calgarys maailmameistrivõistlused, kus Pljuštšenko ei osalenud. Võistlus oli tasavägine, kuid Lambiel suutis 274,22 punktiga tiitlit kaitsta. Järgnesid Joubert (270,83) ja Lysacek (255,22).
2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel Varssavis Lambiel ei osalenud, väites, et on läbi põlenud. Ta osales ainult maailmameistrivõistlustel Tokios. Lühikavas ta kukkus ja jäi 6. kohale. Vabakava läks paremini ja Lambiel tuli pronksmedalile, jäädes maha Joubertist (240,85) ja jaapanlasest Daisuke Takahashist (237,95).
pisi|Stéphane Lambiel (2010) 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis saavutas Lambiel hõbemedali 225,24 punktiga. Ta suutis edestada Brian Jouberti (219,45), kuid kaotas tšehh Tomáš Vernerile (232,67). Teise hõbemedali tõi Šveitsile naiste üksiksõidus Sarah Meier. Maailmameistrivõistlustel, mis toimusid Rootsis Göteborgis, jäi Lambiel 217,88 punktiga alles 5. kohale. Maailmameistriks tuli Jeffrey Buttle (Kanada) 245,17 punktiga, järgnesid Joubert, Weir ja Takahashi.
Pärast seda hooaega loobus Lambiel vigastuse väljaravimise ajaks spordist ega võistelnud 2009. aastal, kuid tuli järgmiseks aastaks sporti tagasi. Samaks hooajaks oli tagasi tulnud Pljuštšenko, kes Tallinnas toimunud Euroopa meistrivõistlused 255,39 punktiga võitis. Lambiel pälvis 238,54 punktiga juba kolmanda hõbemedali. Joubertile jäi 236,45 punktiga pronksmedal.
2010. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial kandis Lambiel Šveitsi lippu. Üksiksõidus sai ta neljanda koha, jäädes pronksmedalile tulnud Daisuke Takahashile alla vaid 0,51 punktiga. Kuldmedali võitis Evan Lysacek Jevgeni Pljuštšenko ees. Hooaja lõpus loobus Lambiel iluuisutamisest lõplikult.
Erinevalt paljudest iluuisutajatest on Lambiel saanud hakkama nii päri- kui ka vastupäeva pööretega hüpetega. Ta on hüpanud kahekordsete axel 'ite kaskaadi, mille kummagi hüppe pöörded on eri suundades.
Pärast spordist loobumist on Lambiel hakanud ise koreograafiks. Ta on koostanud kavasid Carolina Kostnerile, Tatsuki Machidale, Daisuke Takahashile ja Denis Tenile.
Lambiel räägib vabalt prantsuse, saksa, inglise ja portugali keelt. Ta õpib ka itaalia keelt.
Taavet Mutsu
Taavet Mutsu (sündinud David Mutso; 13. juuni (uue kalendri järgi) 1880 Tartumaa Kastre-Võnnu vald Võõpste küla Laaneotsa talu – 23. detsember 1947 Tallinn) oli eesti näitleja, teatritegelane, näitelavateoste kirjastaja ja raamatukaupmees.
Kutsetegevus
Taavet Mutsu toimetusel on ilmunud "Üldine näitekirjanduse nimekiri" (Tallinn, 1921), "Näidendite kataloog" I–VI (ibid., 1927–1938) ja "Spetsiaal teatriraamatukogu nimestik" (ibid., 1930).
Isiklikku
Taavet Mutsu sündis põllutööliste Mari Mutso (21. august 1856 – 26. oktoober 1924) ja Jaan Kripsoni (29.november 1862 - ?.?. 1886) ainsa pojana. Isa suri 24-aastaselt (tiisikusse). 7-aastaselt hakkas suviti enesele leiba teenima karjapoisina. Aastatel 1889–1892 käis talviti Juhan Suitsu (Võõpste küla kooliõpetaja) juures raamatutarkust nõudmas. Sealt edasi 7 aastat sulasepõlve. 1903. aastal kolis Taavet Mutsu koos emaga Tartusse, kus algas osavõtt seltskonnaelust. Samal 1903. aastal astus Taavet Mutsu Eesti Noorte Meeste Kristliku Ühingu liikmeks ja asus tööle raamatukoguhoidjana. Aastatel 1904–1907 oli ta ametis Tartu Närvikliinikus väravavahi ja haigeravitsejana, põetajana. 1907. aasta kevadel abiellus Taavet Mutsu Marie Saarega (30. mai 1882, Peterburi kubermangus, Oudova maakonnas). Neil oli kolm last: Eha Mutsu (Ojamaa), Aadu Mutsu ja Enn Mutsu.
Ursula Poznanski
pisi|Ursula Poznanski Ursula Poznanski (sündinud 30. oktoobril 1968 Viinis) on Austria kirjanik. Oma põneviku "Erebos" eest sai ta 2011. aastal Saksa noortekirjanduse noorte žürii auhinna.