cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leo Jürgenson
Töökäik
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks ehitusmehaanika alal valiti 1946. aastal.
Teadustöö põhisuunad
Pinnasemehaanika, elamuökonoomika, ehitusfüüsika, loomapidamishoonete mikrokliima ja õhuvahetusprobleemid. Avaldanud 279 publikatsiooni, sealhulgas monograafiaid, õpikuid ja aimeartikleid, “Inglise-vene-eesti pinnasemehaanika ja vundamendiehituse sõnastiku” (1958, 1965) kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 14 kandidaadiväitekirja.
Teaduskorralduslik tegevus
Alates 1930. aastatest täiendas ja korraldas eesti tehnikaalast oskussõnavara; esines rahvusvahelistel pinnasemehaanika kongressidel; oli ehitusfüüsika uurimissuuna rajajaid Eestis; tema teadustöö tulemused leidsid rakendamist ka välismaal. TPI loomapidamishoonete ehitusfüüsika laboratooriumi teaduslik juhendaja 1954–1977; Eesti NSV TA ametkondadevahelise terminoloogiakomisjoni aseesimees 1964, Rahvusvahelise Pinnasemehaanika ja Vundamendiehituse Ühenduse terminoloogiakomisjoni “Sümbolid, ühikud ja definitsioonid” tegevliige ning aseesimees 1969–1981; tegi kaastööd 1981. aastal Kanadas ilmunud kaheksakeelsele terminite ja sümbolite sõnaraamatule; Emakeele Seltsi ja Eesti NSV vabariikliku õigekeelsuskomisjoni liige; Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige.
Hilbersdorfi vald (Saksimaa)
Hilbersdorf on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis, Maagimäestiku idaosa põhjaservas.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi. 1. jaanuaril 2012 liideti vald Bobritzschi vallaga, moodustus uus Bobritzsch-Hilbersdorfi vald.
Valda kuulusid Hilbersdorf ja Muldenhütten.
Tōru Takemitsu
Ta oli peamiselt iseõppija. 1960. aastate lõpus hakkas teda üha enam huvitama jaapani rahvamuusika ja ta hakkas lisama oma loomingusse jaapani pille (näiteks shakuhachi). 1967. aastal kirjutatud "November Steps" oli esimene teos, kus Takemitsu kasutas lääne klassikalisi pille ja jaapani pille koos.
Eesti filosoofide loend
''See lehekülg loetleb Eesti filosoofe. Loe ka Eesti filosoofia kohta üldiselt.
B
Rem Blum
C
Gustav Carlholm (Carlhielm) - Daniel Cohnitz
D
Michael Dau - Alexander Davies
E
Helen Eenmaa-Dimitrieva - Jaana Eigi - Jüri Eintalu
F
Walter Freymann
G
Aleksandra Gorjatšova - Ene Grauberg - Igor Gräzin
H
Georg Hackenschmidt - Tiiu Hallap - Juhan Hellerma - Eik Hermann - Elof Holstenius - Vladimir Hütt
I
Tõnis Idarand - Urmas Ivask
J
Roomet Jakapi - Jüri Jekimov - Jan Jõemets - Marek Järvik - Gottlob Benjamin Jäsche
K
Laine Kadakas - Aleksander Kaelas - Ülo Kaevats - Triin Kallas - Jaan Kangilaski - Mart Kangur - Jaan Kaplinski - Toomas Karmo - Enn Kasak - Siobhan Kattago - Rainer Kattel - Liisi Keedus - Külli Keerus - Hermann von Keyserling - Eve Kitsik - Rainer Kivi - Mart Kivimäe - Jaan Kivistik - Anne Kokkov - Kristin Kokkov - Alfred Koort - Rudolf Kulpa - Karin Kustassoo - Piret Kuusk - Madis Kõiv - Riin Kõiv - Kaupo Känd - Theodor Künnapas
L
Taavi Laanpere - Oliver Laas - Margo Laasberg - Kristjan Laasik - Peeter Laido - Lilian Langsepp - Petrus Lidenius - Jüri Lipping - Tõnis Loit - Eero Loone - Toomas Lott - Tõnu Luik - Leo Luks - Andres Luure - Indrek Lõbus - Endla Lõhkivi - Kristi Lõuk Airi Liimets
M
Mihhail Makarov - Uku Masing - Iivi Masso - Ülo Matjus - Mauritius - Paul McLaughlin - Indrek Meos - Heidy Meriste - Ave Mets - Janar Mihkelsaar - Margus Mägi - Indrek Männiste - Tanel Mätlik - Bruno Mölder - Peeter Müürsepp juunior
N
Gustav Naan - Eveli Neemre - Leo Näpinen
O
Evald Oldekop - Francesco Orsi - Jēkabs Osis (Jakob Ohse) - Rain Ots - Margus Ott
P
Kalju Paaver - Karel Pajus - Veiko Palge - Andreas Palmroot - Eduard Parhomenko - Andrus Park - Valdar Parve - Aive Pevkur - Eva Piirimäe - Peeter Pints - Oleg Podliševski - Moritz Conrad Posselt - Vivian Puusepp - Märt Põder - Jaan Pärnamäe
R
Konstantin Ramul - Arne Rannikmäe - Rein Raud - Mart Raukas - Jaan Rebane - Indrek Reiland - Merike Reiljan - Mario Rosentau - Rein Ruutsoo
S
Jüri Saar - Daniel Sarcovius - Michael Savonius - Walter Schmied-Kowarzik - Carolus Schulten - Peeter Selg - Viktor Sieben - Kadri Simm - Riin Sirkel - Gabriel Sjöbergh - Inta Soms - Andres Soosaar - Jaanus Sooväli - Henrik Sova - Otto Stein - Leonid Stolovitš - Ludwig Adolf Heinrich Strümpell - Margit Sutrop - Toomas Sutt
T
Edit Talpsepp-Randla - Michael Tamm - Jüri Tammaru - Ilmar Tammelo - Gustav Teichmüller - Tarmo Tirol - Valentin Tomberg – Andrus Tool - Uku Tooming - Kuldar Traks - Ivar Tröner
U
Jakob von Uexküll - Aleksander Uibo - Anto Unt - Uno Uri - Undo Uus
V
Lembit Valt - Vootele Vaska - Raul Veede - Aleksander Veingold - Katrin Velbaum - Margus Vihalem - Rein Vihalemm - Tõnu Viik - Mats Volberg - Marek Volt
‘Uthmān ibn ‘Affān
‘Uthmān ibn ‘Affān [usm'aan ibn af'aan] (ka Uthman ja Osman; umbes 574 – 656) oli kolmas Araabia Rashiduni kaliif aastatel 644–656. Ta oli esimene kaliif, kes kuulus Umaijaadide dünastiasse. ‘Uthmāni ajal vallutasid araablased lõplikult Pärsia, enamiku Põhja-Aafrikast ning tungisid Kaukaasiasse, samuti langes nende kätte Küprose saar.
‘Uthmān ei osanud valitseda rahva enamiku soovide kohaselt ning soosis liialt oma Umaijaadide dünastia liikmeid. Seetõttu tekkis talle terav opositsioon ning lõpuks piirati kaliifi residents sisse. Peale mõnepäevalist piiramist tungisid mässulised lossi ja tapsid ‘Uthmāni.
‘Uthmāni ajal sai oma esialgse kuju Koraan.
378
378. aasta oli 4. sajandi 78. aasta.
1652
1652. aasta (MDCLII) oli 17. sajandi 52. aasta.
Orogeenne vöönd
Orogeenne vöönd ehk orogeen on kokkusurvepingete väljas tekkinud ulatuslik piklik kurrutatud ja deformeeritud geoloogiline struktuur.
Orogeensed vööndid tekivad kas subduktsiooniga seotud tektoonilises režiimis, kus ookeanilise maakoorega laam sukeldub mandrilise maakoorega laama alla, samal ajal seda kokku pressides (näiteks Andid) või kahe mandrilise laama kokkupõrkealale (näiteks Himaalaja).
Mammutipuu
Mammutipuu ehk hiidsekvoia (Sequoiadendron giganteum) on igihaljas okaspuuliik, perekonna Sequoiadendron ainuliik. Koos ranniksekvoia (Sequoia sempervirens) ja metasekvoiaga (Metasequoia glyptostroboides) kuulub mammutipuu küpressiliste sugukonna alamsugukonda Sequoioideae.
Väidetavalt said kõik kolm liiki nime tšerokii silptähestiku looja Sequoyah' järgi.
Nitšeaan
Nitšeaan (pärisnimest Nietzsche kuuluvustuletis) on Friedrich Nietzsche (1844-1900) õpetuse järgija ja näitab õpetuslikku kuuluvust. Nitseaanliku õpetuse põhijoonteks on tegevuse ja elutunnetuse kokkukuulumine. Elutung väljendab end inimeses vahetult, mistõttu mistahes elurõõmu pärssimine on ebaloomulik tegu enda inimliku terviklikkuse vastu. Inimene peab enda loomust täiesti vabalt väljendama, selleks et eneserealisatsioon saaks aset leida. Kui loomus juhatab konkreetse õpetuse järgija perverssustesse, siis on see tema olemus ja elusolemise viis, ometi säilitab indiviid sellisel kombel vahetu kontakti enda soovidega, mis vastasel korral salatakse maha ja tekitaksid neuroose.
Mammutipuu
Kohalikud indiaanlased tundsid mammutipuud juba ammu. Eurooplased on seda esmamaininud 1833. aastal.
Liigi kirjeldus
thumb|left|Mammutipuu okkad pisi|left|Mammutipuu käbid Mammutipuu on maailma kogukaim puu. Keskmiselt kasvab puu 50–85 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt võib ulatuda 6–8 meetrini. Kõrgeima teadaoleva mammutipuu kõrguseks mõõdeti 94,8 meetrit, jämedaima läbimõõt ulatus aga 17 meetrini. Vanim teadaolev puu on umbes 3500-aastane.
Mammutipuu nõeljad okkad on 3–6 millimeetri pikkused ning kinnituvad spiraalselt. Mammutipuu tolmleb aprillis-mais. Käbid on 4–7 sentimeetri pikkused ning valmivad 18–20 kuuga. Puu hakkab käbisid looma 12–20-aastaselt. Ühes käbis on keskmiselt 230 seemet. Seeme on tumepruun, 4–5 millimeetri pikkune, kahe heledama tiivakesega. Käbid jäävad tavaliselt aastateks suletuks, vabastades seemneid üksnes väga kuiva suve, tulekahjude või putukakahjustuste toimel. Suurel puul on korraga peal umbes 11 000 käbi ning täiskasvanud puu levitab 300 000–400 000 seemet aastas. Seemned võivad tuulega kanduda kuni 180 meetri kaugusele.
Mammutipuu paljuneb seemnete abil, kuigi kuni 20 aasta vanused puud võivad ka vigastusejärgseid juurevõsusid ajada.
Mammutipuu koor on paks ja kiuline, selle paksus võib tüve tüükaosas ulatuda 90 sentimeetrini. Koor annab puule tõhusa kaitse tule vastu.
Varjulises metsas kipuvad puud alt laasuma, vanematel kui 100-aastastel puudel püsivad kuivanud oksad küljes. Tavaliselt on alumine tüveosa 20–50 meetri kõrguseni ilma oksteta. Lagedal kasvavatel puudel püsivad ka alumised oksad elus.
Levik
Looduslikult kasvab mammutipuu ainult Sierra Nevada mäestiku lääneosas Californias. Mammutipuud kasvavad üksikute hajutatud saludena kokku umbes 14 416 hektaril.
Mammutipuu eelistab kuivade suvede ja lumiste talvedega niisket kliimat. Ta kasvab eelkõige põhjapoolsete mägede lõunanõlvadel ja lõunapoolsete mägede põhjanõlvadel. Looduslik levila on merepinnast 1400–2150 meetri kõrgusel.
Mammutipuu kaitseks on loodud mitu rahvusparki, sealhulgas Sekvoia rahvuspark, Kings Canyoni rahvuspark ja Suure sekvoia rahvusmonument.
Liisi (laev)
Liisi oli Kihnu Veeteede parvlaev, mis sõitis aastail 2004–2015 Pärnu–Kihnu liinil. Laev on ehitatud Norras ning kandis varem nime Nesøy. Pärast Pärnu–Kihnu liinilt lahkumist on parvlaeva nimi Light of the Sea.
Mammutipuu
Kooslused
pisi|left|Mammutipuuallee Benmore'i botaanikaaias [[Šotimaal]] pisi|left|Mammutipuu Tyleri [[arboreetumis USA-s Pennsylvania osariigis]] Mammutipuu kasvab sageli okaspuu segametsades koos halli nulu, suhkrumänni, Jeffrey männi, kollase männi, hariliku ebatsuuga, kalifornia lõhnaseedri, kalifornia tammega.
Liisi (laev)
Eestisse ostes oli laev kavandatud sõitma liinil Rohuküla–Vormsi.
Mammutipuu
Kooslused
Loomariigis on suhteliselt vähe liike, kes oma elutegevuses mammutipuust kasu saavad. Tüveõõnsusi asustavad kuld-kollarähn ja puukoristaja. Leitud on üle 30 linnuliigi, kes toituvad lehestikus ja tüvel.
Imetajatest jagavad mammutipuuga asuala teiste hulgas vöötorav, karihiir, koiott, must karu, mustsaba-pampahirv. On ka erinevaid roomajaid. Osa oravlasi sööb rohelisi käbisid; üks näriline võib süüa üle 3000 käbi aastas.
Mammutipuud kasutab oma elutegevuses ühel või teisel viisil 151 putukaliiki ja 37 ämblikuliste liiki. Üle kahe aasta vanust puud ei suuda nad üldjuhul kahjustada.
Leitud on üheksa erinevat seenhaigust, mis puud otseselt ei kahjusta, kuid võivad kaasa aidata juure või tüve nõrgenemisele.
Õhusaaste ja happevihmad ning inimeste loodud teed ja ehitised mõjuvad pärssivalt juurte kasvule.
Kasutamise ajalugu
Teadaolevalt raiuti mammutipuud vähemalt 1850. aastatest kuni 1950. aastate keskpaigani. Noore puu puit on väärtuslik ning muu hulgas hea mädanemiskindlusega. Vananedes muutub puit hapraks ja kaotab oma tugevuslikud omadused. Sageli purunes habras tüvi juba langetamise käigus kasutuskõlbmatuks. Traditsiooniliselt valmistati mammutipuu puidust näiteks aiaposte, viinamarjatugesid, sindleid, aiamööblit, tuletikke ja pliiatseid.
Veel 1980. aastatel raiuti üksikuid mammutipuid. Üldsuse hukkamõist sellele tõi kaasa suurema tähelepanu kaitsealade loomisele.
Praegu on mammutipuusalud peamiselt turismisihtkohtadeks. Mammutipuid kasutatakse ka haljastuses ning jõulupuudena.
Mammutipuud väljaspool looduslikku levilat
Mammutipuud kasvatatakse ilupuuna muuhulgas Lõuna- ja Lääne-Euroopas, Ameerika Ühendriikides ja Kanada läänerannikul, Kagu-Austraalias, Uus-Meremaal ja Tšiilis. Haljastuse tarbeks on Euroopas aretatud mitmesuguseid erivorme. Taimi saab ka Eesti puukoolidest.
Rekordilisi mammutipuid
pisi|[[General Sherman]]
Moḩammad Javād Z̧arīf
pisi|Moḩammad Javād Z̧arīf (aastal 2014) Moḩammad Javād Z̧arīf Khonsārī (pärsia keeles محمدجواد ظریف خونساری; sündinud 7. jaanuaril 1960 Teheranis) on Iraani poliitik. Ta on 15. augustist 2013 Iraani välisminister.
945
945. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 940 941 942 943 944 - 945 - 946 947 948 949 950
377
377. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Lichtenbergi vald (Kesk-Saksimaa)
Lichtenberg on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Vallaosad
Lichtenberg, Weigmannsdorf ja Müdisdorf.
377
Aastakümned: 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad - 370. aastad - 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad 420. aastad
Aastad: 372 373 374 375 376 - 377 - 378 379 380 381 382
Leubsdorfi vald (Saksimaa)
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Valda kuuluvad peale Leubsdorfi:
Tsütokinees
Tsütokinees võib toimuda mitoosi telofaasiga paralleelselt või pärast seda.
Vaata ka
Zellteilung
Vestli mõis
Vestli mõis (saksa keeles Wesseldorf) oli Meedla mõisa kõrvalmõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1730. aastatel Meedla mõisast eraldatud alast.
Seksisõltuvus
Seksisõltuvus on seksuaalse düsfunktsiooni liik, mille korral ollakse sõltuvuses seksist. Sõltuvuse tunnuseks võivad olla tugev tung olla seksuaalvahekorras, võimetus kontrollida seksuaalkontaktide hulka ja sagedust, seksi puudumisel tekkiv tugev pinge- või ebamugavustunne, muude huvide ja tegevuste taandumine seksi ees, võimetus vaatamata seksuaalkontaktide ilmsele negatiivsele mõjule (ebamugavustunne, vigastused, valu, väsimus vms) sellest loobuda.
Seksisõltuvuse korral võib seksuaalvahekorrale eelneda pingetõusuga eelperiood ning vabanemistunne seksuaalvahekorra ajal.
944
944. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 939 940 941 942 943 - 944 - 945 946 947 948 949
Organell
pisi|Organellide liikumine [[Tradescantia's]] Organell on eri talitlusega rakuosa, mis on ümbritsetud sisemembraaniga. Organellid on näiteks mitokondrid, kloroplastid, plastiidid. Organelle leidub kõigi eukarüootide rakkudes. Prokarüootidel organellid enamasti puuduvad. Organellid on arvatavasti endosümbiootilise päritoluga.
Lisaks organellidele on rakkudes muid spetsialiseeritud talitlusega osi, mida nimetatakse organoidideks ja mis pole rakutaolise ehitusega. Sellised on näiteks viburid, vakuoolid, ribosoomid jt.
Harilik kammeljas
Kammeljas ehk harilik kammeljas ehk kivikammeljas (Scophthalmus maximus ehk Psetta maxima) on rombkalalaste sugukonda kammelja perekonda kuuluv kala.
Kammeljat on paigutatud ka teistesse perekondadesse.
Harilik kammeljas elab Euroopa rannikul Vahemerest Norrani. Eestis leidub teda vähearvukalt Liivi, Soome ja Narva lahes.
Väliselt meenutab ta suuresti lesta. Erinevalt lestadest on nad enamasti vasakpoolsed. Anaal- ja dorsaaluim katavad peaaegu kogu külge.
Harilik kammeljas võib kasvada kuni meetripikkuseks, aga tavaliselt on ta 28–40 cm pikk. . Kõige raskem püütud kammeljas kaalus 25 kg.
Harilikul kammeljal on suur suu. Alalõug ulatub veidi ettepoole. Nahk on paljas. Küljejoon on rinnauimede kohal tugevasti kooldunud. Keha vasakut ehk silmapoolt katavad väikesed teravad luukühmud. Silmapoole nahk on kollakas- või pruunikashall mustjaspruunide tähnidega. Parem, pime pool võib olla valge, aga vahel paiknevad valgel taustal suured laigud.
Harilikult elavad nad sublitoraalses vööndis, kuni 80 meetri sügavusel kruusasel või liivasel põhjal. Kammeljad on röövkalad: toituvad teistest väikestest kaladest, näiteks kiludest. Maimud toituvad peamiselt selgrootutest.
Harilik kammeljas sigib Põhjameres aprillist augustini 10–40 m sügavuses. Ta koeb 1–9 miljonit marjatera. Marjateradest kooruvad maimud 7–9 päeva vanuselt. Noored kalad laskuvad põhja umbes 3 cm pikkuselt. Suguküpsus saabub 5 aasta vanuselt.
Kammeljat peetakse kulinaarias üheks maitsvaimaks merekalaks. Sellepärast kasvatatakse teda Prantsusmaal, Hispaanias, Türgis, Tšiilis, Norras ja Hiinas. Tal on erevalge liha, mis säilitab sellise välimuse isegi pärast keetmist. Liha saab küpsetada, röstida ja praadida. Nagu kõigilt lestalistelt, saab ka kammeljalt neli fileetükki: nii silma- kui ka kõhupoolelt ülemise ja alumise.
Teadaolevalt mainiti harilikku kammeljat esimest korda Juvenalise satiirilises poeemis "Imperaatori kala". See poeem mõnitas keiser Domitianust, kes poeemis kutsus kokku riiginõukogu arutama küsimust, kuidas kammeljat küpsetama peaks – suuruse tõttu ei saanud seda teha tavaliste vahenditega, aga kala tükkideks lõigata keiser ei raatsinud. Poeem lubab arvata, et juba Rooma riigis oli kammeljas delikatess.
1651
1651. aasta (MDCLI) oli 17. sajandi 51. aasta.
Uko Halla
Uko Halla (kuni 1935. aastani Ulrich Holtz; 7. juuni 1906 Tallinn – 9. märts 1966 Rakvere) oli eesti teatrikunstnik ja näitleja.
Uko Halla lõpetas 1922. aastal Tallinna Reaalgümnaasiumi, 1927. aastal Riigi Kunsttööstuskooli ja 1930. aastal Draamastuudio teatrikooli. 1937. aastal täiendas end Näitekunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiaadina Pariisis. Oli 1926–1932 Draamastuudio Teatri ning 1933–1961 Endla dekoraator ja näitleja, 1961–1966 Rakvere Teatri näitleja.
Cornelia Funke
Cornelia Funke (sündinud 10. detsembril 1958 Dorstenis) on saksa laste- ja noortekirjanik, kelle ulmeromaane on tõlgitud 37 keelde. Praegu elab ta USA California osariigis Beverly Hillsis.
Elust
Funke sündis Nordrhein-Westfaleni liidumaal Dorsteni väikelinnas. Pärast gümnaasiumi lõpetamist kolis ta Hamburgi ning õppis sealses ülikoolis pedagoogikat. Seejärel töötas kolm aastat ühes mängulinnakus puudust kannatavate laste kasvatajana ning õppis selle kõrvalt raamatuillustraatoriks. "Ilma nende lasteta ei oleks ma kunagi "Varaste Isandat" kirjutanud," ütleb Funke ise, meenutades oma kasvatajatööd probleemsetest peredest lastega. Lasteraamatute illustreerimise töö viis ta lõpuks kirjutamise juurde. Paljud tema edaspidised raamatud on tema enda illustreeritud.
2005. aastal kolis Funke koos abikaasa Rolfi ning poja ja tütrega USA-sse Los Angelesse ning lesestus aasta hiljem. Funke abikaasa oli elukutselt raamatutrükkal ning jättis naise toetamise eesmärgil pooleli oma arhitektikarjääri. Alates veebruarist 2010 on Funke surijatele lastele mõeldud Betheli lastehaigla ametlik ristiema.
Looming
Lapsena loetud "Sõrmuste isand", "Aarete saar", "Tom Sawyer" jt raamatud viisid tulevase kirjaniku selleni, et ta jutustas vahetpidamata lugusid, ehkki ei püüdnud ise midagi kirjutada ega isegi päevikut pidada.
Funke esimene raamatusari "Wilde Hühner" ('Metskanad', 1993–2004) oli inspireeritud lugudest, mis meeldisid lastele, kellega kirjanik kasvatajatöös kokku puutus, ja mis ergutasid nende kujutlusvõimet.
Rahvusvaheline läbimurre kirjanikuna tuli aastal 2002, kui USAs tuli inglise keelde tõlgituna välja tema kaks aastat varem Saksamaal ilmunud "Herr der Diebe" ("Varaste Isand") ja püsis mitmeid kuid müügiedetabelite tipus. Kokku on seda raamatut tõlgitud 23 keelde. Raamatus kirjeldas ta Veneetsia võlu ja seda, kui palju lapsed hoolivad üksteisest ka siis, kui nad on omapead jäetud.
Romaan "Tintenherz" ("Tindisüda") ilmus 2003. aastal juba korraga Saksamaal, USAs, Suurbritannias, Kanadas ja Austraalias. "Tindimaailma" triloogia raamatud "Tintenherz" ("Tindisüda"), "Tintenblut" ('Tindiveri') ja "Tintentod" ('tindisurm') muutusid tõeliselt tuntuks alles 2007. aastal pärast triloogia viimase osa ilmumist. "On olemas inimesi, kes armastavad raamatuid, kes jumaldavad lehtede krabinat ja trükikirja ja ma tahtsin sellest kirjutada. Himust trükimaailma järele. Ma arvan, et "Tindisüda" räägib just sellest kõigest. Sellest võlust, mida raamatud kiirgavad," ütleb autor.
2010. aastal ilmus "Peeglimaailma" triloogia esimene romaan "Reckless. Steinernes Fleisch" ('Reckless. Kivist liha') korraga Saksamaal, USAs, Suurbritannias, Venemaal, Mehhikos, Hispaanias, Prantsusmaal ja Norras. Sellele järgnesid 2012 "Reckless. Lebendige Schatten" ('Reckless. Elav vari') ja 2015 "Reckless. Goldene Garn" ('Reckless. Kuldne lõng').
Paljudest Funke raamatutest on tehtud autori enda sisseloetud kuulderaamatud. Mõned Funke romaanid on tõlgitud 37 keelde.
2005. aastal valis ajakiri Time Cornelia Funke maailma saja mõjukaima inimese hulka.
Valik teoseid
"Tindimaailma" triloogia
"Peeglimaailma" triloogia
Marshall McLuhan
pisi|Marshall McLuhan 1945. aastal Herbert Marshall McLuhan (21. juuli 1911 Edmonton – 31. detsember 1980 Toronto) oli Kanada filosoof, kelle töid peetakse üheks meediauuringute alustalaks. McLuhan võttis kasutusele väljendid meedium on sõnum ja globaalne küla.
Ta õppis Manitoba Ülikoolis ja Cambridge'i Ülikoolis ning töötas valdava osa oma karjäärist Toronto Ülikoolis.
Ludvig Menning
Ludvig Menning (1855 Luua – 1888) oli eesti näitleja.
Ludvig Menning sündis Luual, Luua veski oli 1850. aastail rendil tema isal.
Ta oli Vanemuise seltsi näitleja ja näitejuht 1878–1886 ning töötas ka seltsi einelauapidajana. 1886. aastal ta abiellus ja lahkus teatrist.
Ta oli "Vanemuise" näitejuhi Karl Menningu poolvend.
Sitatorn
Sitatorn oli Leo Luksi toimetatud ja suures osas kirjutatud omaalgatuslik väljaanne tema varasel perioodil aastatel 1997–2002. Luks on üllitist eelistanud nimetada kultuurileheks. Luks on intervjuus Päevalehele tunnistanud, et väljaande nimetus on tekkinud vastukaaluks Jehoova tunnistajate misjoniajakirjale Vahitorn, mida talle tudengiaastatel tüütuseni üritati varastel hommikutundidel Narva maantee ühiselamus pakkuda. Valdav osa Tartu filosoofilisest kogukonnast on tema ettevõtmisse suhtunud ükskõiksusega, ometi on väike ring teda innukalt toetanud, vaid üksikud on sellist teguviisi pidanud jäledaks, vastutustundetuks ja sallimatuks.
Loosu
Loosu on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Külas asuvad August Teppo Lõõtsamuuseum ja Väimela mõisa Richterite kalmistu. Seal paiknes Loosu karjamõis.
Külas paikneb Loosu järv.
Seal asub August Teppo mälestuskivi.
1950. aastate alguses, umbes 1953. aastal, rajati Loosu küla idaservas kulgeva Võru–Põlva maantee Väimela teeristi juurde puhkeala skulptuuriga "Kommunistlik noor linnuga". Skulptuur ei ole säilinud.
Nikolai Trankmann
Nikolai Konstantin Trankmann (1. jaanuar 1896 – 16. veebruar 1990) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja hiljem Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik). Riigireetur, kes müüs Nõukogude Liidule Narva kaitseehitiste plaanid.
Teenistus Eesti sõjaväes
Nikolai Trankmann võttis osa Vabadussõjast ning teda autasustati Vabadusristi II liigi 3. järguga. Auastmelt lipnik, kuulus ta Vabadussõja ajal 4. jalaväepolku ja hiljem 5. jalaväepolku. Väejooksu eest alandati ta 1919. aastal reameheks ning määrati trahviroodu.
Sõjaväljakohtu otsusega 17. veebruarist 1919 mõisteti Trankmann kümneks aastaks sunnitööle ühes ohvitseri aukraadi kaotusega (karistuse pidi ära kandma pärast sõda). Ülemjuhataja päevakäsu sõjavägedele nr. 89 järgi, sai ta oma süü eeskujuliku riviteenistuse eest andeks ja sai oma auastme lipnik (1919) tagasi.
Vabadusristi (VR II/3, 18.02.1925) sai ta 16. augustil 1919 toimunud vaenlase ohtliku läbimurde likvideerimise eest. Ostrovi sihil 16. augustil oli vaenlane sügavalt haaranud 5. polgu paremat tiiba. Olukord oli tõsine, selle likvideerimiseks saadeti lipnik Nikolai Trankmann poole rooduga Lapina või Sabina mõisa ja Podmogilje küla tagasi võtma. Poolrood jäi vaenlase ägeda tule alla ja lipnik Trankmann ühes viie mehega tormas mõisa poole edasi. Oma teoga julgustas ta isikliku eeskujuga poolroodu endale järgnema ja mõis ja küla vallutati. 19. veebruaril 1929 ülendati N. Trankmann teenistuse ajal Pioneeripataljonis kapteniks. Teenis Pioneeripataljoni 1. pioneerikompaniis Narvas. 1930. aastatel alustati Narva jõe läänekalda kindlustamist. Narva jõe kaldale kavandati nüüd raudbetoonist punkriteliin. Kaldale ehitati betoontulepunktide rida, jõe ülemjooksule Permisküla, Agusalu ja Kuningaküla rajooni rajati betoneeritud suurtükialused ja meeskonnapunkrid. 1939. aastaks jõuti valmis ehitada kindlustused põhja poole Narvat ja nn Narva sillapeale, Keldrimäele. Kokku ehitati ligi 50 tulepunkti. Piirikindlustustööde kohapealne juht oli kapten Nikolai Trankmann.
Gurbanguly Berdimuhamedow
Gurbanguly Berdimuhamedow (sündinud 29. juunil 1957) on Türkmenistani poliitik. 21. detsembrist 2006 kuni 19. märtsini 2022 oli ta Türkmenistani president.
Ta kaitses 1990. aastal meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi (stomatoloogia). 2007. aastal anti talle meditsiinidoktori kraad ja professori kutse. Aastatel 1997–2001 oli ta Türkmenistani tervishoiu- ja meditsiinitööstuse minister.
Nikolai Trankmann
Teenistus Eesti sõjaväes
1930. aastatel tekkisid tal suured kaardimänguvõlad, mistõttu ta müüs Nõukogude Liidu luurele Narva kaitseehitiste plaanid. 26. aprillil 1938 mõisteti ta KrS § 84 esimese lõike p. 2 (riigisaladuse reetmine), § 86 teise lõike 1 p. 3, SvKrS § 211 järgi süüdi ning karistati 20 aasta sunnitööga ja ta naisevend Narva Lina- ja Kalevivabriku metsavaht Adolf Polisinski mõisteti KrS § 84 p 2 ja KKrS § 211 ja 214 järgi süüdi ning mõisteti 14-aastaks aastaks sunnitööle riigireetmise eest. Vanglast vabanes 1940. aastal pärast juunis toimunud riigipööret.
Gurbanguly Berdimuhamedow
Pärast president Saparmyrat Nyýazowi surma nimetati asepeaministrina töötanud Berdimuhamedow presidendi kohusetäitjaks. Põhiseadusest eemaldati säte, mis keelas presidendi kohusetäitjal presidendiks kandideerida. 11. veebruaril 2007 toimunud presidendivalimistel saavutas ta valimiskomisjoni andmetel 89 protsendi valijate toetuse 99-protsendilise valimisaktiivsuse juures. 14. veebruaril kuulutati ta presidendivalimiste võitjaks ja samal päeval vannutati ta uueks presidendiks. Veebruaris 2017 valiti ta ligi 97,7-protsendise toetusega veel 5 aastaks ametisse tagasi.
Berdimuhamedowi ametiajal leevenes mõnevõrra Nyýazowi võimuaastatele iseloomulik isikukultus, enam ei olnud keelatud "ebatürkmeenipärased" kultuurinähtused nagu ballett ja ooper.
Nikolai Trankmann
Nõukogude võimu teenistuses
Nikolai Trankmann oli 1940. aasta juunikuust kuni juulikuuni NSV Liidu NKVD informatsioonibüroo töötaja Eestis, kuni 1940. aasta oktoobrini oli ta Virumaa tööstus- ja kaubandusettevõtete natsionaliseerimis komitee esimees Narvas ja 1941. aasta suvel Eesti NSV Kaubanduse Rahvakomissariaadi Narva Segakaubastu direktor.
Gurbanguly Berdimuhamedow
Berdimuhamedow vabanes järk-järgult eelmisele presidendile lähedastest isikutest. Inimõiguslaste hinnangul ei paranenud Berdimuhamedowi ajal oluliselt inimõiguste olukord Türkmenistanis. Piirideta Ajakirjanike hinnangul oli riik tema valitsusajal endiselt viletsaimate seas ajakirjandusvabaduse poolest.
Nikolai Trankmann
Nõukogude võimu teenistuses
1941. aastal, pärast Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule, astus Trankmann vabatahtlikult Narva hävituspataljoni ning temast sai hiljem Narva töölispolgu staabiülem. 1942. aastal astus ta Eestimaa Kommunistlikku Parteisse. 1942–1943 oli ta 8. Eesti Laskurkorpuse 249. Eesti Laskurdiviisi staabiülem, 1943–1944 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 27. Laskurpolgu ülem ja 1944–1946 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 27. Laskurpolgu ülema asetäitja.
Gurbanguly Berdimuhamedow
Seoses Türkmenistani kasvava tähtsusega energiakandjate eksportijana oli Lääne kriitika inimõigusrikkumiste osas Berdimuhamedowi ametiajal vaoshoitud.
Nikolai Trankmann
Nõukogude võimu teenistuses
Armeeteenistuse lõppedes oli tal polkovniku auaste. 30. detsembril 1980 autasustati personaalpensionär Nikolai Trankmanni, "Ühiskondlikust elust aktiivse osavõtu eest ja seoses kaheksakümneviienda sünnipäevaga", Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga. Nikolai Trankmann on maetud 20. veebruaril 1990 Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku
Abiellus 1925. aastal baleriin Nadežda Tsõgankovaga.
Gurbanguly Berdimuhamedow
2008. aasta septembris kehtima hakanud uue põhiseadusega saadeti laiali senini presidendi poolt määratud 2500-liikmeline seadusandlik kogu, mis asendati valitava 125-liikmelise parlamendiga. Põhiseadus piiras presidendi ametiaja viie aastaga.
Alates 2006. aasta augustist kuni 2013. aasta augustini oli Berdimuhamedow Türkmenistani Demokraatliku Partei esimees. Pärast seda oli ta parteitu.
Alates 2021. aasta aprillist on Berdimuhamedow Türkmenistani parlamendi ülemkoja esimees.
2022. aasta märtsis astus Berdimuhamedow presidendi kohalt tagasi. Tema mantlipärijaks sai tema poeg Serdar Berdimuhamedow, kes võitis 2022. aasta märtsis toimunud presidendivalimised.
Ristluslaev
Tavaliselt nädalased, aga ka pikemad reisid sisaldavad enamjaolt meresõitu öösiti ning päevaks-kaheks peatusi linnades. Sellistel laevadel on pearõhk majutuse ja toitlustuse mugavusel, sageli ka luksuslikkusel ja meelelahutustel. Ristluslaevadega ei veeta liinireisijaid ega kaupa.
Esimene ristluslaev maailmas Prinzessin Victoria Luise ehitati 1900. aastal.
431
431. aasta
Ristluslaev
Vaata ka
pisi| Jõelaevad [[Volgal ]]
Välislingid
Crociera 遊船
Uue-Kaarma mõis
Uue-Kaarma mõis (saksa keeles Neu-Karmel) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1872 Kaarma mõisast eraldatud alast.
Friedrich Kurg
Friedrich Kurg (10. jaanuar 1898 Sangaste vald – 31. juuli 1945 Sangaste) oli Eesti sõjaväelane (major), VR II/3.
Elukäik
Friedrich Kurg õppis Peterburi reaalkoolis. 29. oktoobril 1917 lõpetas ta kiirendatud korras Vladimiri kooli lipnike kursuse.
30. novembril 1918 astus Kurg vabatahtlikuna Eesti sõjaväkke ja teenis 1. Ratsapolgu 2. eskadronis. Vabadussõjas Munamäe lahingus paistis Friedrich Kurg silma isikliku vaprusega, mille eest autasustati teda II liigi 3. järgu Vabadusristiga ja pärast sõda anti talle 25 hektarit talumaad Hummuli lähistel.
1919. aasta novembris suunati Friedrich Kurg sõjakooli. Aasta hiljem asus ta teenistust jätkama 2. jalaväepolgus. Pool aastat hiljem suunati ta tagasi 7. jalaväepolku ja seejärel määrati Maalennuväe rühma nooremaks ohvitseriks. Temast sai lenduriõpilane; et aga tõsisele ratsaväelasele sõjalennundus ei sobinud, siis suunati ta tagasi Ratsarügementi. 30. augustil 1923 jätkas Kurg õpinguid sõjakooli juures ohvitseride täienduskursustel. Pärast kursuste lõppu suunati ta tagasi ratsarügementi ning ülendati nooremleitnandiks, hiljem leitnandiks ja 1933 kapteniks.
Friedrich Kurg osales Ohvitseride Keskkogu tegevuses, oli Ratsarügemendi Ohvitseride Kasiino vanemaks ning aktiivne Vabadussõja mälestusmärkide rajamisel. Kaitseliit hindas tema teeneid III klassi Valgeristiga. 24. veebruaril 1940 ülendati Kurg majoriks.
Teises maailmasõjas
1942. aastal oli Friedrih Kurg 37. Kaitsepataljoni pataljoniülem ja tegutses Saksa vägede tagala turvalisuse tagamisega Pihkva piirkonnas. Friedrich Kurg juhtis 37. Eesti Politseipataljoni ja Saksa väejuhatus autasustas teda kuldse, hõbedase ja pronksist, I ja II klassi Raudristi ja Jalaväe Rünnakumärgiga.
Juulis 1944 määrati Kurg 20. Eesti SS-diviisi 46. Rügemendi II pataljoni ülemaks. 22. septembril 1944 sakslaste üldise taganemise käigus jäi Kurg Eestisse ja hakkas metsavennaks, varjates end Jüri Raudkivi nime all Valgamaal. Friedrich Kurg langes Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi töötaja major Uno Lahe juhitud haarangul 31. juulil 1945. aastal. Tema hauakoht on teadmata.
Isiklikku
21. mail 1923 abiellus Friedrich Kurg Marta Inniga. Friedrich Kure tütar on Juta Sepper; teine tütar hukkus haarangu käigus 1945. aastal Soontagal Saviküla talus.
Mälestuse jäädvustamine
Mälestuskivi Friedrich Kurele asub Tõlliste vallas Laatre luterliku kiriku aias.
Meeliku
Meeliku on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Erich Heckel
thumb|Erich Heckel. [[Ernst Ludwig Kirchneri maal]] Erich Heckel (31. juuli 1883 Döbeln – 27. jaanuar 1970 Radofzell, Lääne-Saksamaa) oli saksa maalikunstnik, graafik ja skulptor. Ta oli kunstirühmituse Die Brücke asutajaliige. See ekspressionistidest koosnev rühmitus oli 20. sajandi alguse Saksamaal mõjukas. Erich Heckel on kõige enam tuntud oma maalide ja puulõike meetodi poolest. Tema kunsti võib pidada ekspressionistlikuks.
Elulugu
Erich Heckeli isa oli raudteeinsener ning see tagas talle mugava lapsepõlve. Erich Heckel oli introvert ja tundliku loomuga poiss. Lapsest saati oli E. Heckel huvitatud arutelust kunsti ja filosoofia teemade vastu. Näiteks keskkoolis tema ja Karl Schmidt-Rottluff, kes oli tulevane Die Brücke liige, astusid kooli väitlusklubisse. Seal nad arutlesid kunstnike ja kirjanduse üle. Enne ülikooli astumist oli tal plaanis hakata luuletajaks või kirjanikuks. Väga vähe on infot selle kohta, kus Erich Heckel õppis maalikunsti ning kas tal oli kunstiga seotud haridust enne ülikooli.
1910 lõpetas Heckel õpingud Dresdeni tehnikakõrgkoolis, asus tööle Wilhelm Kreisi arhitektuuribüroosse. Die Brückes täitis Hekcel ka näiteks laekahoidja ja sekretär rolli. Hiljem määrati ta rühmituses ka vahekohtunikuks, lahendades grupi siseseid tülisid. 1914. aastal proovis Erich Heckel vabatahtlikult Saksa sõjaväkke astuda, kuid ta soov lükati tagasi, kuna ta oli kõlbmatu. Ta pressis edasi oma sooviga teenida Saksamaad ning talle anti see võimalus. Ta määrati kiirabiüksusse Flandrias, mis oli kasulik ta karjäärile, kuna ta polnud eesrindel ning sai oma üksuses kunstiga tegelda. Samuti eemalehoid otsesest lahingutegevusest aitas tal vältida vaimseid traumasid, mis tekkisid teistel tema kaasaegsetel kunstnikel. Ta kujutas sõjas kogetut oma maali- ja graafikakunstis. Pärast Esimest maailmasõda ta jätkas kunstiga tegelemist, rajades oma stuudio Berliini, kuid 1937. aastal kuulutasid natsid ta teosed mandunuks ning üle 700 tema teose konfiskeeriti Saksamaa muuseumitest. 1945. aastal ühe pommitamise käigus purustati Erich Heckeli ateljee ning enamus ta kunstitöödest hävis.
Pärast sõda asus ta elama Bodeni järve äärde, kus ta uuesti hakkas graafilist kunsti valmistama. Samuti sai ta pärast sõda suure tunnustuse osaliseks, kuna teda hakati pidama üheks Saksamaa kõige mõjukamas kunstnikuks. Ta sai aastal 1949 Karlsruhe Kunstiakadeemia professoriks, kus ta oli kuni 1955. aastani. Ta suri 27. jaanuaril 1970 Radolfzellis, temast vanemaks elas ainult üks Die Brücke liige, Karl Schmidt-Rottluf.
Looming
Erich Heckeli varajast kunsti on raske hinnata, kuna enamus tema töid sellest perioodist on kaduma läinud. E.L. Kirchner kirjeldas hästi, milline oli E. Heckeli varajane kunst: "Täielik keskendumus säras Heckeli silmades, kui ta esimest korda tuli minu ateljeesse, et maalida akte ja vestelda Zarathustrast". E.L. Kirchner hindas E. Heckelit väga kõrgelt, väites, et ta on grupi kõige intelligentsem kunstnik. Erich Heckel oli oma varajases kunstis intensiivne ning emotsionaalne, mis oli tingitud tema rahulolematusest ühiskondliku korraldusega. Kunst oli üks võimalus, kuidas ta sai seda välja elada. Ta oli iseõppinud kunstnik nagu K. Schmidt-Rottluf, mistõttu ta proovis ning testis erinevaid võtteid. Erich Heckeli varajane kunst koosnes teravatest joontest, mis omakorda seguneb elavate värvidega. Sellist kompositsiooni näeme me teostes nagu "Suplejad rannas" (1913) või "Tüdruk nukuga" (1910). 1913. aastal on Erich Heckeli teostes näha ka edasiarengut, näiteks teoses "Klaasist päev" on näha pintslitõmmete rahulikkust, mida me ei näe näiteks teoses "Suplejad rannas", kus on pigem lühikesed ja närvilisemad pintslitõmbed. Samuti inimfiguur sobib keskkonda paremini ning on loomulikumas asendis, teoses "Suplejad rannas" on inimesed juhuslikult paigutatud. Värvid on teoses "Klaasist päev" tugevamad ja selgemad. Erich Heckeli jaoks oli väga oluline teema kujutada inimese keha looduses.
Erich Heckel jätkas kunstiga pärast Esimest maailmasõda, kuid stiili poolest ta muutus, ta kunst ja graafika polnud enam nii värvirikas ning tema teostes tõusid esile sünged toonid. Kui võrrelda näiteks teost "Väsinud" (1913) ja "Autoportreed" (1918), siis inimese pea on kujutatud samasuguselt, aga värvitoonid on süngemad hilisemas teos. Erich Heckel kujutas 1919–1922. aasta litograafiates oma naist Siddit (pärisnimi Milda Frieda Georgi). Need teosed on unikaalsed selle poolest, et taustal on kujutatud kunstniku portreed. E. Heckeli naise esinemine ta kunstis oli domineeriv pärast Esimest maailmasõda. Poliitiline olukord Saksamaal ning sõjas kogetud asjad mõjutasid E. Heckeli stiili ning ta läks üle esinduslikule stiilile vähendades isikliku käekirja osa selles. Mitu kunstiajaloolast on välja toonud selle, et Erich Heckel andis oma kunstis edasi isiklikke tundeid, näiteks Nancy Sojka tõi välja selle, et teoses "Autoportree" (1918) sümboliseerib roheline värv probleeme, mida ta on pidanud läbi kogema. Samuti annab ta edasi teostes inimeste tundeid või seisundit. Näiteks MaryAnn Wilkinson väitis, et teos "Naine", mis on E. Heckeli abikaasa portree, kirjeldab milline on selle perioodi naine: tagasihoidlik, mõtlik ja hingestatud. Kuid alati on ta selja taga kujutatud mees, mis vastas tolleaegsele mentaliteedile.
"Tüdruk nukuga"
Tüdruk nukuga on Erich Heckeli üks kõige skandaalsemaid töid, kuna maalil kujutab ta 9-aastast tüdrukut hüüdnimega Fränzi. Selle teose tõttu on Die Brücke liikmeid seostatud pedofiiliaga. Selle töö puhul jääb silma värvikasutus, võrreldes seda teost E. Heckeli vanemate teostega, on näha värvide elavust. Tüdruk lebab paljalt punasel diivanil, ta juuksed on punakad ning ta keha on kollakat värvi. Taust maalil on samuti kollane. Kui võrrelda seda tema hilisemate töödega, on kõik elavam maalil ning pole süngeid värve. See maal on oluline ka Die Brücke rühmituse mõttes, kuna ka teised Die Brücke liikmed olid kütkestatud tüdrukute teadvustamata erootilisusest. E. Heckel ühendab hästi selle, et ta kujutab Fränzit kui last, tuues mängu nuku motiivi, aga samas ka kui erootilist naist, kuna tüdruk lebab paljalt diivanil nagu Veenus skulptuuridel. Ühes artiklis kirjeldati hästi selle teose kompositsiooni: "Heckel justkui nikerdaks Fränzit maalile, vahendades lapsepõlvele ühiskonna ootusi". "Tüdruk nukuga" on mõjutatud eksootilisest kunstist, näiteks keha nurgelisus meenutas mõnda Aafrika kuju, nukk oli asendus Mikroneesia kunstis olevatele figuuridele ning Fränzi poos sarnaneb Indias asuva Ajanta templi seinamaalinguga, kus on kujutatud naisfiguure erootilistes poosides. Kõikide nende eri kultuuride motiivide lisamine töösse võis olla plaanitud eesmärk, et panna vaatajaid mõtlema lapsepõlve ja seksuaalsuse suhtest. Samuti proovis ta selle teosega murda Saksa maalikunstis kehtinud põhimõtteid.
Mõju
Erich Heckeli ja teiste Die Brücke kunstnike tulemusena elustati puulõike graafikatehnika. Saksamaal. Die Brückega koos oli ta ekspressionismi rajaja Saksamaal ning oma kaasajal oli ta skandaalne kunstnik, kuna maalis noori tütarlapsi, näiteks teos "Tüdruk nukuga" oli skandaalne ja tõi kaasa kahtlustusi, et Die Brücke liikmed on pedofiilid. Erich Heckel kaasas oma töösse ka teisi kultuure, näiteks huvitasid teda Aafrika ja idamaised kultuurid. Neid mõjusid on näha teostes nagu "Magav neegrinaine" või ta puidust skulptuuris "Kükitav naine". Die Brücke kogus inspiratsiooni sellistest primitiivsetest kunstistiilidest, et protestida kehtivate kunstistandardite vastu. Tema tööd on näitustel üle maailma, näiteks leiab tema töid New Yorki moodsa kunsti muuseumist või Hamburgi kunstimuuseumis, mis näitab tema olulisust tänapäeval. Erich Heckeli tööd kuulutati Natsi-Saksamaal mandunuks ja konfiskeeriti. Kunstiajaloolased on väitnud, et Erich Heckeli mõju väljendub ta töödes, kuna tihti ta vihjas või kasutas motiive, mis olid tollal unikaalsed, näiteks Aafrika puukujude mõjud, mille osas teda võib pidada pioneeriks. Kunstiajaloolased on osutanud, et E. Heckeli töödes ilmnevad primitiivsete kultuuride mõjud esinesid E. L. Kirchneri töödes kaks aastat hiljem, mistõttu võib väita, et ta oli rühmituses Die Brücke uuenduslik kunstnik.
Paljandumine
Paljandumine on aluspõhjakivimite avanemine maapinnal.
Paljandunud aladel puudub pinnakate. Paljandunud aluspõhja nimetatakse paljandiks. Ka aluspõhja osaks oleva aluskorra avanemine maapinnal on paljandumine, kuid Eestis aluskorra paljandeid ei ole.
Paljandit ja paljandumist tuleb eristada avamusalast, mille korral ei pruugi aluspõhi olla avanenud maapinnal, vaid võib olla kaetud pinnakattega.
Tuntud paljanditeks Eestis on näiteks Suur Taevaskoda ja Põhja-Eesti pank.
2018. aasta pretendentide turniir
pisi|250px|[[Fabiano Caruana, võitnud 2018. aasta pretendentide turniiri sai õiguse kohtuda valitseva maailmameistri Magnus Carlseniga]]
Turniiri võitis Ameerika Ühendriike esindav 25-aastane suurmeister Fabiano Caruana, kes sai õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistri Magnus Carlseniga.
2018. aasta pretendentide turniir peeti märtsis 2018 Berliinis. Osavõtjaid oli kaheksa. Mängiti kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga 100 minutit 40 käigule, seejärel 50 minutit järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta.
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis sai määravaks parem Bergeri koefitsient. Kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus.
Turniir kuulus 22. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses Kanada rahvusvaheline arbiiter Hal Bond.
Auhinnafond moodustas 420 000 USA dollarit (esikohale tulnud maletaja sai 95 000 dollarit).
Osavõtjate kvalifitseerumine
¹) Reitingud on antud 2018. aasta märtsi seisuga
Turniiri lõpptulemus
¹) Məmmədyarov võitis Karjakinit omavahelistes kohtumistes 1,5:0,5; Kramnikul oli võidetud partiide arv suurem kui Grištšukil
Cardiff
Cardiff (kõmri Caerdydd) on Walesi pealinn ja suurim linn. Asub Bristoli lahe ääres, Walesi kaguosas.
Kristina (Holstein-Gottorpi printsess)
Kristina (ka Christine; 13. aprill 1573 Kiel – 8. detsember 1625 Gripsholmi linnus) oli Holstein-Gottorpi printsess ja Rootsi kuninganna. Ta oli Karl IX teine abikaasa.
Cardiff
pisi|tühi|Cardiffi kindlus
Kristina (Holstein-Gottorpi printsess)
Kristina sündis Holstein-Gottorpi hertsogi Adolfi ja Hesseni printsessi Christine tütrena.
1586. aastal plaaniti tema ja Rootsi printsi Sigismundi (hilisem Poola ja Rootsi kuningas) abielu, kuid plaanidest kaugemale ei jõutud. 8. juulil 1592 abiellus ta Sigismundi lelle, Södermanlandi hertsogi Karliga. Karl sai 1599. aastal Rootsi regendiks ja 1604. aastal Rootsi kuningaks. Karl ja Kristina krooniti 1607. aastal Uppsala toomkirikus.
Kristina saatis oma abikaasat sageli tema reisidel, viibides muuhulgas 1600–1601 Soomes ja Eestis.
Kristina võttis osa ka poliitikast. 1605. aastal valitses ta oma abikaasa äraolekul regendina. Samuti takistas ta oma noorema poja Karl Filipi valimist Moskva tsaariks.
1611. aastal suri Karl ning kuni Gustav Adolfi tunnustamiseni ja regentnõukogu määramiseni valitses regendina Kristina. Gustav II Adolfi esimestel valitsusaastatel peeti Kristinat sageli riigi tegelikuks valitsejaks. Kristina valitses Karl Filipi alaealisuse tõttu ka Södermanlandi hertsogkonda.
Leskkuningannana keelas ta Gustav Adolfil abielluda oma armastatu Ebba Brahega.
1622. aastal asus ta elama Nyköpingi linnusesse.
Perekond
1592. aastal abiellus ta Södermanlandi hertsog Karliga. Abielust sündisid:
375
375. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastad: 370 371 372 373 374 - 375 - 376 377 378 379 380
EMule
eMule on vabavaraline avatud lähtekoodiga P2P-failijagamise programm, mis kasutab eDonkey võrku.
Pleokroism
thumb|Mikroskoobi aluslaua pööramisel muutub biotiidi värvus sujuvalt helepruunist tumepruunini (vasakul ja paremal all nurgas). thumb|", 1 mm
Pleokroism on mõne anisotroopse mineraali omadus muuta värvust sõltuvalt kristallograafiliste telgede orientatsioonist ehk teisisõnu vaatenurgast.
Kivimit moodustavaist mineraalidest on tugev pleokroism näiteks biotiidil ja küünekivil. Pleokroeeruvaid mineraale nimetatakse värvilisteks mineraalideks.
Trigonaalse, tetragonaalse ja heksagonaalse süngooniaga mineraalid saavad olla ainult kahevärvilised ning seda nimetatakse dikroismiks. Monokliinse, trikliinse ja rombilise süngooniaga mineraalid saavad olla kolmevärvilised ja seda nimetatakse trikroismiks. Isomeetrilistel mineraalidel pleokroismi ei esine.
Pleokroismi arvestatakse vääriskivide valmistamisel. Mõnda neist lõigatakse ja lihvitakse nii, et pleokroismi rõhutada, teist, vastupidi, nii, et seda varjata. See sõltub muu hulgas nende värvide meeldivusest.
Pleokroism on hea diagnostiline tunnus mineraali mikroskoopilisel määramisel, sest sageli on muus osas sarnastel mineraalidel erinev pleokroismi värvigamma. Sellisel juhul uuritakse mineraali õhikut polariseerunud valguses mikroskoobi abil.
Eos (jumalanna)
pisi|Eos oma kaarikul, kujutatud [[punasefiguuriline stiil|punasefiguurilisel anumal]] Eos (Ἠώς) on vanakreeka mütoloogias koidujumalanna.
Ta on titaanide Hyperioni ja Theia tütar, Heliose ja Selene õde.
Mart Laari teine valitsus
Mart Laari teine valitsus oli Eesti Vabariigi 41. valitsus, mis oli ametis 25. märtsist 1999 kuni 28. jaanuarini 2002. Valitsuskoalitsiooni kuulusid Isamaaliit, Reformierakond ja Mõõdukad.
Valitsuse moodustas endine peaminister ja Isamaaliidu esinumber Mart Laar 1999. aasta Riigikogu valimiste järel. Riigikogus oli kolmikliiduks ristitud koalitsioonil 53 kohta. See oli Mart Laarile teine kord Eesti peaminister olla, esimest korda oli ta valitsust juhtinud 1992. aasta oktoobrist kuni 1994. aasta novembrini.
Valitsus püsis ametis üle kahe ja poole aasta. 2001. aasta sügiseks olid riigiettevõtete erastamistega seotud skandaalid muutnud valitsuse ebapopulaarseks ning suhted Isamaaliidu ja Reformierakonna vahel halvenesid. Kui 2001. aasta detsembris moodustas Reformierakond Tallinna linnas võimuliidu Keskerakonnaga, mille tulemusena sai linnapeaks Edgar Savisaar, siis otsustas Mart Laar tagasi astuda, kuna kolmikliidu koalitsioon oli sisuliselt lagunenud. Järgmise valitsuse moodustas Reformierakonna esimees Siim Kallas koos Keskerakonnaga.