cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eelarvamus
Eelarvamus on ebapiisavale informatsioonile (sageli peamiselt teiste inimeste arvamusele) toetudes kujundatud stereotüüpne hoiak, mis võetakse enne objekti kohta vahetute objektiivsete andmete omandamist (a priori). Eeskätt kasutatakse seda sõna negatiivse eelhoiaku kohta.
Hebbe
Hebbe (ka Hebbus; surnud 1223) oli Taani foogt Järvamaal, kelle tapsid ülestõusnud eestlased.
Hebbe sai Järva foogtiks tõenäoliselt õige pea pärast Järvamaa alistamist Taanile, mis toimus 1220. aastal. 1223. aastal algas aga üle-eestiline suur ülestõusulaine, millele jäi ette ka tema. Hebbe hukati ja eestlased lõikasid välja ta südame, praadisid seda lõkkel ning sõid ära, et saada jõudu, tarkust ja julgust.
David Farragut
David Glasgow Farragut (5. juuli 1801 – 14. august 1870) oli Ameerika Ühendriikide admiral. pisi|vasakul|David G. Farragut
Moritz
Moritz on saksakeelne ees- ja perekonnanimi, mis tuleneb Mauritiusest.
Kragerø vald
Kragerø vald on vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Kragerø küla.
Valla piiridesse jääb mitu saart, neist suurim on Skåtøy.
2019. aastani kuulus vald Telemargi maakonda.
thumb|tühi|Kragerø
Ida-Aafrika
pisi|Ida-Aafrika maad ÜRO liigituse järgi Ida-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri idaosa ja saared Aafrika idaranniku lähedal.
Loodus
Loodusgeograafilises mõttes eraldavad Ida-Aafrikat ülejäänud Aafrikast Ida-Aafrika riftivöönd ning selles olevad suured järved, näiteks Victoria järv, Tanganjika ja Njassa järv. Ida-Aafrikasse jäävad ka Aafrika kõrgeimad mäed Kilimanjaro ja Keenia mägi.
Veronica
Veronica võib tähendada järgmist:
Ida-Aafrika
Loodus
Geoloogilises mõttes asub Ida-Aafrika läänepiir seal, kus Aafrika laam hakkab lagunema Nuubia ja Somaalia laamaks. Laama rebenemisega kaasnevad maavärinad ja vulkanism.
Ida-Aafrika kliima ei ole sellele laiuskraadile tüüpiline. Kuigi ekvaator läbib Ida-Aafrikat keskelt, ei leidu seal ekvatoriaalset kliimat, vaid suurem osa sellest kandist kuulub lähisekvatoriaalsesse kliimasse. Seal ei kasva ka ekvatoriaalset vihmametsa selvat, sest lääne poolt tulevad mussoonid ei suuda sageli Etioopia mägismaad ja Ruwenzori mäestikku ületada ning lisaks on piirkonna keskmine kõrgus merepinnast üsna suur. Seetõttu on Ida-Aafrikas sademeid vähem kui oodata võiks. Somaalimaa ja Puntlandi rannikul ei saja vahel aastate viisi vihma. Lõuna suunas ja paiga kõrguse suurenedes sademete hulk üldiselt suureneb, olles näiteks Mombasas 1200 mm ja Kilimanjaro jalamil 1100 mm. Kõrgmägedes võib sademete hulk küündida 2,5 meetrini aastas. Sademed moodustavad tavaliselt kaks vihmaperioodi, millest üks on aprillis ja teine oktoobris-novembris. Piirkonna põhjaosas on troopiline kliima ja kõrb.
Õhutemperatuur on Ida-Aafrikas üldiselt mõõdukas ega muutu aasta jooksul kuigi suurel määral. See jääb vahemikku 15–25 °C, aga rannikul võib olla siiski palju palavam – Eritrea rannik on üldse maailma kõige kõrgema keskmise temperatuuriga paik. Kõrgusel 2500 mm esineb kuival aastaajal öökülmi ja kõige kõrgemad mäetipud on kaetud igilumega.
Piirkonna loomastik on rikkalik. Seal elab palju suurimetajaid, nende hulgas aafrika elevant, gnuu, lõvi, leopard ja teravmokk-ninasarvik. Taimestikus valdab piirkonnas savann.
ÜRO liigituse järgi kuulub Ida-Aafrika koosseisu 19 maad:
35px Prantsusmaa meretagused departemangud ja territooriumid
Geograafiliselt arvatakse mõnikord ka ja  selle regiooni osaks.
Toni Morrison
Toni Morrison (sünninimi Chloe Anthony Wofford; 18. veebruar 1931 Lorain, Ohio – 5. august 2019 New York) oli afroameerika naiskirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (1993).
Tema esimene romaan "Siniseim silm" ("The Bluest Eye") ilmus 1970. aastal. Kriitikute tunnustatud "Solomoni laul" tõi talle riikliku tähelepanu ja kriitikute auhinna National Book Critics Circle Award'i.
Morrison on enim tuntud kriitikute tunnustatud bestselleri "Armas" ("Beloved"; 1987) poolest. Selle teose eest pälvis ta Pulitzeri preemia ja American Book Awardi. Teose põhjal tehti 1998. aastal mängufilm. Tema teiste tuntumate romaanide hulka kuuluvad "Džäss" ("Jazz", 1992) ja "Paradise" (1997), mis moodustavad teosega "Armas" osaliselt seotud triloogia. Tema viimane, üheteistkümnes romaan "God Help the Child" ilmus 2015. aastal.
Elukäik
Aastal 1949 astus ta Howardi ülikooli, kus õppis humanitaarteaduskonnas. Seal vahetas ta oma nime Chloe Toniks. Vahetamise põhjuseks pidas ta rasket hääldust. Nimi "Toni" tuleneb tema keskmisest nimest Anthony. 1953. aastal sai ta bakalaureusekraadi inglise keeles. Aastal 1955 kaitses ta Cornelli ülikoolis magistrikraadi. Juunis 2005 nimetas Oxfordi ülikool Morrisoni audoktoriks.
Aastatel 1955–1957 oli ta Texas Southern Universitys õpetaja, hiljem õpetas inglise keelt Howardis.
1958. aastal abiellus ta Harold Morrisoniga. Neil oli kaks last, paar lahutas 1964. Pärast lahutust siirdus ta New Yorgi osariigis asuvasse Syracuse'i linna, kus toimetas õpikuid. 18 kuud hiljem asus ta tööle New Yorgis asuvasse kirjastusse Random House. thumb|left|Toni Morrison 2008. aastal Toimetajana mängis ta tähtsat rolli afroameerika kirjanduse populariseerimises. Ta toimetas sääraste kirjanike teoseid nagu Toni Cade Bambara, Angela Davis ja Gayl Jones. Selle kõrvalt andis ta New Yorgi Riiklikus Ülikoolis ka inglise keele tunde. Aastal 1984 nimetati ta Albany Ülikooli Albert Schweitzeri õppetooli juhatajaks. Aastail 1989–2006 teenis ta Princetoni Ülikooli humanitaarharu Robert F. Goheeni õppetoolil.
Hiljem töötas ta ka ajakirja The Nation toimetuses.
Hohenstaufenid
thumb|Hohenstaufenite vapp Hohenstaufenid (ka Staufenid) oli Saksamaa valitsejatedünastia, kes oli võimul aastatel 1138–1254. Hohenstaufenid võitlesid Saksamaa kuningriigi ja Saksa-Rooma riigi valitsemise nimel Baieri suguvõsa Welfidega, kelle käes oli ka Saksimaa. Dünastiatevahelise võimuvõitluse lõpetas Hohenstaufenite soost Friedrich I Barbarossa (Saksa-Rooma keiser, 1155–1190), kelle emaks oli Welfide suguvõsa esindaja.
Dünastia sai nime Hohenstaufeni lossi järgi, mis omakorda on saanud nime lähedalasuvast Hohenstaufeni mäe järgi.
Pärand
Natsi-Saksamaal nimetati Hohenstaufenite dünastia (arvatavasti keiser Friedrich II) järgi Relva-SSi 9. SS-tankidiviis "Hohenstaufen" (9.SS-Panzer-Division "Hohenstaufen").
Aleksei Savrassov
thumb Aleksei Kondratjevitš Savrassov (24. mai (vkj 12. mai) 1830 Moskva – 8. oktoober (vkj 26. september) 1897 Moskva) oli vene maalikunstnik, üks peredvižnikutest.
Aastatel 1844–1854 õppis ta Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis.
Aleksei Savrassovi üks tuntumaid maale on "Künnivaresed saabusid".
thumb|left|"Künnivaresed saabusid" (1871)
Kanepi valla vapp
thumb|Kanepi valla vapp Kanepi valla vapp on Põlva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kanepi valla vapp.
Vapi sümbol on tuletatud Kanepi kohanimest. Kanepi Vallavolikogu andmetel on kanepi lehe kujutise kasutamine piirkonnas ajalooliselt levinud.
Vapp alates 2017
Uus Kanepi valla vapp on kalambuurvapp, mis pärineb Kanepi kohanimest. See sümbol on lipu elemendina käigus juba 1869. aastast, mil Kanepi Laulu ja Mängu Selts käis Eesti esimesel laulupeol. Vapi värvid on tuletatud taime värvist.
Vapi kirjeldus
Ülalt kaarjal rohelisel kilbil on kujutatud hõbedane kanepileht. Lehed on sõrmjad, rootsudega, lehekesi kokku seitse, all püstine, kergelt allapoole laienev vars.
Vapp 1997–2017
thumb|Kanepi valla vapp 1997–2017
1997. aastal toimunud valla vapi konkursile laekunud 15 autori kavanditest valiti välja Urve Valge kavand, mis sai aluseks Riigikantseleis viimistletud vapikavandile. Vapil kujutatud kirikutorni tipus olev aotäht, millega autor rõhutas praost Rothi rolli Kanepi kultuuriloos, paigaldati kirikutorni restaureerimisel tagasi viis aastat hiljem, aastal 2002. Valla vapp ja lipp said valmis ning pühitseti 1997. aasta jõulude ajal vastvalminud vallamajas.
Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil Kanepi Jaani kiriku tornitipp, saatena paremal tammeleht ja vasakul kannel; teraviku kohal kaheksaharuline täht – kõik hõbedased.
Stephen King
pisi|Stephen King (2007)
Stephen Edwin King (sündinud 21. septembril 1947 Portlandis) on USA ulme- ja õudusulmekirjanik.
Kingi vanemad lahutasid, kui poiss oli kaheaastane, ja pärast seda pole ta oma isa näinud. Kingi ema suri 1973. aastal vähki, poja värskeima teosena jõuti talle enne seda ette lugeda romaan "Carrie" (1973).
1980. aastatel oli King alkohoolik ja uimastisõltlane (kasutas kokaiini, Xanaxit, marihuaanat, Valiumi).
Paljud Stephen Kingi teosed on ka ekraniseeritud. Tema romaanidel põhinevad näiteks filmid "Roheline miil", "Shawshanki lunastus", "1408", "Carrie" jms.
Huelva
Huelva on linn Hispaania edelaosas Andaluusias, Huelva provintsi keskus.
Asustus oli seal olnud juba aastal 3000 eKr.
Linnas tegutseb Hispaania vanim jalgpalliklubi Recreativo de Huelva.
Bieli maleturniir
pisi|200px|Bieli suurmeistrite turniiri viiel korral võitnud [[Maxime Vachier-Lagrave]]
Bieli rahvusvaheline malefestival (saksa keeles Internationale Schachfestival Biel; prantsuse keeles Festival international d'échecs de Bienne) on Šveitsi linnas Biel/Bienne'is peetav traditsiooniline rahvusvaheline malefestival.
Malefestivali raames korraldatakse kahte maleturniiri: suurema osavõtjate arvuga Šveitsi süsteemis mängitavat lahtist turniiri (nn meistrite turniir ehk Biel Open) ja vähema osavõtjate arvuga ringsüsteemis mängitavat turniiri (nn Bieli suurmeistrite turniir).
Moritz (Viljandi foogt)
Moritz (ka Mauritius; surnud 29. jaanuaril 1223) oli Mõõgavendade ordu liige, Viljandi foogt.
Moritz oli tõenäoliselt esimene Viljandi foogt, tema täpne ametisseastumise aasta pole aga teada. 1223. aasta algul, kui eestlased Viljandi linnuse enda kontrolli alla võtsid, tapsid nad lossikiriku esisel kõik seal olnud orduvennad, sealhulgas Moritzi.
Bieli maleturniir
Biel Openit peetakse alates 1968. aastast. Võitjaid: Jan Timman (1969), Jaan Eslon (1968), Gennadi Kuzmin (1988), Aleksandrs Šabalovs (1992), Mihhail Ulõbin (2003, 2007), Bartosz Soćko (2006), Aleksandr Rjazantsev (2010), Ni Hua (2011), Mateusz Bartel (2017), Amin Tabatabaei (2019). Eraldi turniiri tugevamatele suurmeistritele korraldatakse alates 1977. aastast. Võitjaid: Viktor Korchnoi (1979, 2001), Vassõl Ivantšuk (1989), Anatoli Karpov (1990, 1992, 1996), Viktor Gavrikov (1994), Aleksei Drejev (1995), Viswanathan Anand (1997), Pjotr Svidler (2000), Ilya Smirin (2002), Aleksandr Morozevitš (2003, 2004, 2006), Boris Gelfand (2005), Andri Volokitin (2005), Magnus Carlsen (2007, 2011), Jevgeni Aleksejev (2008), Maxime Vachier-Lagrave (2009, 2013–2016), Fabiano Caruana (2010), Hou Yifan (2017), Şəhriyar Məmmədyarov (2018), Vidit Gujrathi (2019).
Saja-aastane sõda
Saja-aastane sõda (1337–1453) oli konflikt Prantsusmaa kuningriigi ja Inglismaa kuningriigi vahel.
Sõja ajendas Inglismaa kuninglike abielude tagajärjel kujunenud pretensioon Prantsusmaa trooni järele. Edward III arvates oli peale Kapetingide pealiini (1328. aastal Prantsusmaa kuninga Charles IV) väljasuremist Prantsusmaal temal suurim õigus troonile, kuna tema ema Isabella oli Charles IV õde, mitte aga Valois' dünastial, mis tegelikult valitsema asus. Prantslased olid lähtunud Saali õigusest ja pannud troonile lähima meessoost sugulase, Edward taotles trooni aga Philippe IV tütrepojana. Tegelikult ei oleks tal olnud õigust Prantsusmaa troonile ka naisliini kaudu, kuna sel juhul oleks edestanud teda pärimisjärgluses Navarra kuninganna Jeanne II, Louis X ainus tütar.
Aastal 1337 nõudis Prantsusmaa kuningas Philippe VI Akvitaaniat Akvitaania hertsogilt ja Inglismaa kuningalt Edward III-lt tagasi. Edward omakorda nõudis Prantsusmaa kuninga tiitlit, oma emapoolse vanaisa kuningas Philippe'i järglase õigustes. See päästis valla Saja-aastase sõja, milles nii Plantagenetid kui ka Valois'd nõudsid ülemvõimu Akvitaania üle Prantsusmaa kuningana. Võideldi ka tulutoova villatootmise pärast, millest kumbki pool loobuda ei tahtnud.
Sõja esimene pool oli inglastele edukas, seda eelkõige tänu Inglise vibuküttidele, kes Prantsuse rüütlid juba kaugelt kahjutuks tegid. Sõja algul õnnestus väikesearvulisel Inglise väel, kus põhijõu moodustasid hästi väljaõpetatud vibukütid, anda 1346. aastal Crècy ja 1356. aastal Poitiers' lahingutes hävitav löök Prantsuse rüütliratsaväele. Seejuures langes Poitiers' lahingus inglaste kätte vangi ka Prantsusmaa kuningas Jean II Hea (valitses 1350–1364), kes elas vangistuses kuni elu lõpuni.
Kuid inglased ei suutnud sõda enda kasuks lõpetada, hoopis prantslased hakkasid edu saavutama. Sõja esimese etapi lõpuks õnnestus prantslastel uuesti suurem osa kaotatud aladest tagasi võita.
Sõjategevus algas uue hooga Inglismaa kuninga Henry V (valitses 1413–1422) juhtimisel 1415. aastal, kui Azincourti lahingus õnnestus peamiselt pikkvibudega varustatud inglastel taas hävitavalt purustada prantsuse rüütlivägi ning neli aastat hiljem vallutasid inglased tema juhtimisel kogu Põhja-Prantsusmaa. Henry V võttis 1420. aastal naiseks Charlesi tütre Prantsusmaa Catherine'i. Henry sundis 1420. aastal Prantsusmaa kuningat Charles VI-t sõlmima Troyes' lepingut, et tolle surma järel saab temast kogu Inglise ja Prantsusmaa monarh. Kuid sõjaleeris olles tabas Henryt surmav haigus ning ta suri mõned nädalad enne Charles VI-t.
Inglismaa liitlaseks ajavahemikul 1420–1435 sai seni Prantsusmaa kuningale allunud Burgundia hertsogkond, kes vallutas antud perioodil suuri alasid Prantsusmaal ja Madalmaades. Inglased vallutasid Pariisi ning asusid piirama Orléansi.
1429. aastal krooniti Charles VII Reimsis Prantsusmaa kuningaks. Otsustava pöörde sõjategevusse tõi Jeanne d'Arc (nn Orléansi neitsi), kel õnnestus veenda Prantsuse kuninga õukonda, et ta on "saadetud Jumala poolt Prantsusmaad päästma". Jeanne d'Arc määrati 1429. aastal Prantsuse vägede etteotsa ning tema innustusel saavutati rida võite. 1430. aastal langes Jeanne d'Arc reetmise tulemusena burgundlaste kätte vangi ning ta hukati tuleriidal ketseri ja nõiana.
1435. aastal sõlmis Burgundia hertsog (1419–1467) Philippe Hea aga prantslastega Arrasi leppe, millega liitus Prantsusmaaga inglaste vastu, saades vastutasuks täieliku sõltumatuse Prantsusmaast. 1436–1441 vallutasid prantslased tagasi Île-de-France'i, Pariisi (1436), Normandia (1450), Bordeaux', Cherbourgi ja Bayonne'i (1451) ja Guyenne'i (1453), vähendades Inglismaa valdused väikeseks alaks Calais' ümbruses.
Prantslased lõpetasid sõja 1453 Castilloni lahinguga, kus inglased kaotasid 4000 meest. 1453. aastaks, kui sõjategevus rauges, oli Inglismaa kontrolli alla jäänud ainult Calais' kindlus koos lähiümbrusega Prantsusmaa põhjarannikul, mis jäi 1559. aastani Inglismaa kuninga valdusse.
Magnus von Essen (1796–1869)
Heinrich Magnus Wilhelm von Essen (vene keeles Максим Максимович Эссен; 8. oktoober (vkj 27. september) 1796 Malla mõis – 8. oktoober (vkj 26. september) 1869 Porkuni mõis) oli baltisaksa poliitik.
Ta teenis Venemaa ratsakaardiväes, kus sai rittmeistri auastme.
Aastatel 1845–1848 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Liivimaa tsiviilkuberner. Ta oli salanõunik ja kammerhärra.
Talle kuulusid Porkuni, Salla, Tammiku ja Mõisamaa mõis.
Perekond
Heinrich Magnus Wilhelm von Essen abiellus 1823. aastal Elise Franziska Guillemot de Villebois'ga (1805–1891). Abielust sündis:
Regensburg
pisi|püsti|Roomlaste kindlustuste konserveeritud jäänused Regensburg on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal, Oberpfalzi ringkonna halduskeskus. Asub Doonau kaldal. Linna lähedal suubub Doonausse Regeni jõgi, mille järgi linn on nime saanud.
Ajalugu
Regensburg on üks vanimaid Saksamaa linnu. 4. sajandil eKr oli tänapäeva linna alal keltide asula Radasbona. Markomanni sõja ajal 79. aastal rajasid roomalsed sinna kindluse, mis püsis Rooma valduses 400. aastani. 179. aastal valmis seal rooma leegioni laager Castra Regina ('Regeni loss'), kus elas 6000 leegionäri. See oli Reetia provintsi keskne sõjaväeline tugipunkt. Laagrist on säilinud värav (porta praetoria) ja seda kaitsev külgtorn.
Umbes 530. aastast kuni 13. sajandini oli Regensburg Baieri hertsogkonna pealinn. 9. sajandil oli Regensburg üks karolingide tähtsamaid linnu. 1135–1146 ehitati Regensburgi üle Doonau kivisild, mis muutis Regensburgi tähtsaks kaubanduskeskuseks Põhja-Euroopa ja Veneetsia vahel. 1245 sai Regensburg vabalinnaks. 1486–1496 kuulus ta Baieri vürstiriigile, ent Saksa-Rooma keiser Maximilian I taastas linna sõltumatuse.
1542 võttis Regensburg vastu luterluse ja jäi täielikult luterlikuks kuni 1803. aastani. Linnas elavad katoliiklased jäeti ilma kodanikuõigustest. Ent siin ei tohi ära segada linna kui linnamüüriga piiratud ala ja linna kui haldusüksust, mis oli mõnevõrra väiksem. Nimelt jäi linna roomakatoliku piiskop ja hulk kloostreid, millest kolmel (Püha Emmerami, Alam-Münsteri ja Ülem-Münsteri ehk St. Emmerami, Niedermünsteri ja Obermünsteri) kloostril oli esindaja Riigipäevas. Seega valitses ebatavaline olukord, kus ühe linna müüride vahel paiknes tollases mõistes viis riiki: vabalinn, piiskopkond ja nimetatud kolm kloostrit, kusjuures neli viimast olid katoliiklikud.
1803. aastal enamik vabalinnu likvideeriti. Regensburgi hakkas valitsema Mainzi peapiiskop, sest Mainz ise oli Lunéville'i rahu kohaselt läinud Prantsusmaale.
19.–23. aprillini 1809 toimus Regensburgi pärast Ratisboni lahing, ainus lahing, kus Napoleon sai haavata. Lahing lõppes prantslaste võiduga, sest linna kaitsnud Austria vägedel lõppes laskemoon. Napoleon vallutas ja rüüstas linna, umbes 150 maja põles maha.
1810 liideti Regensburg Baieriga ja 1871 Saksamaaga.
Erinevalt enamikust Saksamaa linnadest jäi Regensburg Teises maailmasõjas peaaegu kahjustamata, välja arvatud Ülem-Münsteri klooster, mis märtsis 1945 täielikult hävis ja mida ei taastatud.
Haridus
Regensburgi Ülikool on asutatud 1962. Seal töötas professorina Joseph Alois Ratzinger, kes hiljem valiti paavstiks.
Arusisalik
pisi|Video arusisalikust (Zootoca vivipara) Kõrvemaal 2020. aasta kevadel Arusisalik (Zootoca vivipara) on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomajaliik.
Varem (näiteks "Loomade elus") liigitati arusisalik perekonda sisalik (Lacerta) nagu teinegi Eestis elav sisalikuliik kivisisalik.
Arusisaliku levila hõlmab peaaegu kogu Euraasia metsavööndi Püreneedest ja Briti saartest läänes kuni Kolõma, Sahhalini ja Šantari saarteni idas. Põhjapiir kulgeb Obi suudmest alates lõunasse kuni 63°–65° laiuseni. Kõikjal Eestis on arusisalik tavaline liik.
Välimus
Arusisaliku pikkus on (saba arvestamata) umbes 6,5 cm. Saba on kehast kuni 2 korda pikem. Keha on suhteliselt pikk ja kergelt lamendunud. Isastel on saba oma alusel veidi jämenenud.
Erinevalt enamikust sisaliklastest on arusisaliku emased isastest pisut suuremad.
Arusisalik on valdavalt pruun, harvem hallikas või oliivikarva. Kõht võib olla isasel tellispunane või oranž, emasel helehall, kollakas või rohekas. Esineb ka täiesti musti isendeid.
Elupaik
Arusisalikud elavad niisketes paikades: soometsades, turbarabades, kinnikasvavatel raiesmikel, metsaservadel ja -sihtidel, istandustes, põõsastikku kasvanud oja- ja kraavikallastel ning muudes sellistes kohtades. Mägedes elab ta kuni 2500 meetri kõrgusel.
Raiesmikel ja metsaservadel elab ta kõige meelsamini kändude ja mahalangenud puude juures, põõsaste ääres ja puujuurte vahel. Ise nad urgusid ei uurista, kasutades looduslikke õõnsusi, näriliste urge ning paiku kändude ja langenud puude eralduva koore all. Metsatundras elab ta veega ümbritsetud väikestel mätastel ja mujal soos. Mägedes peitub ta kivide alla. Kohtades, kus üksikud puud on kõrge rohu sisse kasvanud, ronivad arusisalikud tihti kuni 2 meetri kõrgusele puu otsa. Seal nad otsivad putukaid ja soojendavad end. Õhtuti võib vahel ühel valgustatud puutüvel mitut arusisalikku näha.
Eluviis
pisi|Arusisalik pildistatuna Kose vallas Harju maakonnas. Arusisalik toitub putukatest, ämblikest, limustest ja ussidest, püüdes neid maapinnal, rohttaimedel ja puutüvedel.
Erinevalt teistest sisalikest on arusisalik tihti aktiivne jaheda pilvise ilmaga ega poe peitu isegi suviste hoovihmade ajal.
Ohu korral põgeneb arusisalik tihti vette. Sealjuures suudab ta mööda veekogu põhja joosta, vahel isegi kaevub mutta või veekogu põhjas lebavate lehtede alla.
Kaug-Põhjas läheb arusisalik talvituma juba augusti lõpul, levila keskosas septembri lõpus või novembris, seevastu Hispaanias Atlandi ookeani rannikul jäävad isendid kogu talve vältel aktiivseks.
Dünaamiline kõvadus
Dünaamiline kõvadus (inglise keeles dynamic hardness) on keha muutuval ehk dünaamilisel koormamisel määratav kõvadus.
Keha dünaamiline kõvadus on väiksem kui kõvadus püsiva ehk staatilise koormuse korral.
Íslendingabók
Íslendingabók ehk "Islandlaste raamat" on Islandi ajaloolase Ari Þorgilssoni teos, mis kirjeldab Islandi vanemat ajalugu. Raamat valmis ajavahemikus 1122–1133.
Algselt kirjutas Ari raamatust kaks versiooni, kuid säilinud on neist vaid lühem. Arvatavasti sisaldas esimene, pikem versioon ka Norra kuningate ajalugu ning genealoogiaid.
Islandlaste raamat on lühike, trükis vaid kuni kahekümne lehekülje paksune raamat. See käsitleb Islandi varase ajaloo tähtsündmusi: maa asustamist, seaduste vastuvõtmist, Althingi asutamist, kalendri muutmist, maa jagamist neljandikeks, Gröönimaa avastamist ja asustamist, Islandi ristiusustamist. Raamatus loetletakse kõiki Islandi seadusekuulutajaid ja piiskoppe. Möödaminnes nimetatakse ka Põhja-Ameerikat (Vinlandit).
Islandlaste raamat on säilinud vaid kahe 17. sajandi ärakirjana, mis mõlemad on kirjutatud sama isiku poolt. Arvatavasti oli aluseks käsikiri, mis kirjutati 1200. aasta paiku või veidi varem.
Billy Bathgate
"Billy Bathgate" on Ameerika kirjaniku Edgar Lawrence Doctorow' romaan poisist, kellest sai 15-aastaselt maffia jooksupoiss. Romaani alusel valmis 1991. aastal režissöör Robert Bentoni käe alla samanimeline film, milles nimiosalist mängib Loren Dean.
Billy Bathgate Billy Bathgate Billy Bathgate Billy Bathgate - A scuola di gangster Billy Bathgate Billy Bathgate
Knut Bry
Knut Bry (sündinud 3. oktoobril 1946 Hallingdalis) on norra fotograaf.
Eelkõige on ta tuntud reklaami- ja moefotograafina.
Ta on võitnud auhindu, sealhulgas ka aasta fotograafi nimetuse Ameerika Ühendriikides 1986. aastal ja Norras 1989. aastal.
Tema tööde püsiekspositsioonid on Henie-Onstadi Kunstikeskuses, Preusi Muuseumis ja Nord Norske Kunstsamlingeris.
Künnivaresed saabusid
"Künnivaresed saabusid" on Aleksei Savrassovi maal aastast 1871.
Hans Jürmann
Hans Jürmann on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Inkubatsiooniperiood
"Inkubatsiooniperiood" on mitmetähenduslik sõna.
Kõlleste valla vapp
thumb|Kõlleste valla vapp Kõlleste valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kõlleste valla vapp.
Vapp kinnitati 5. septembril 2003.
Põhjendus
Sellise asendiga kurg on heraldikas tähelepanelikkuse, erksuse ja valvsuse sümbol. Kui lind peakski tukastama, siis mahakukkuv kivi ärataks ta kohe üles. Sellega on iseloomustatud valla inimeste usinust ja virkust nii oma igapäevastes töödes-tegemistes kui ka tundeerksat loovust kodukandi kultuuripõllu harimisel. Kured on Kõlleste valla loodusele iseloomulikud püsiasukad. Seega sobibki kurg valla vapilinnuks. Ka vapikilbi sinine põhivärvus, jaostatud okaspuutaimelõikega, sümboliseerib valla kaunist loodust oma metsade, orgudes sädelavate järvede ja kauguses sinavate mägedega. Vapipäis on hõbedane. See värvus on puhtuse, parema tuleviku lootuse ja progressi heraldiline võrdkuju.
Väike-Maarja kirik
Väike-Maarja kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Väike-Maarjas.
Kirik on pühitsetud neitsi Maarjale ja on ehitatud 1346. aastal, Taani kuningas Valdemar IV korraldusel kindluskirikuna seal varem asunud kabeli asemel.
Algselt Simuna kiriku abikirikuna tegutsenud kirik (algselt Neukirche, Newenkirche) sai peakirikuks, pärast Väike-Maarja kihelkonna eraldamist iseseisvaks 14. sajandil. Nimetus Väike-Maarja anti kirikule eristamaks teda Ambla Maarja kirikust.
Väike-Maarja kirik on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 16107. Kiriku lähinaabruses asuvad eesti kabel (ehitatud 19. sajandil) ja saksa kabel (ehitatud 1770 paiku). Väike-Maarja kiriku Väike-Maarja kirikuaed ja kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. 2004. aastal tehti kiriku siseruumides üldremont ja 2005. aastal renoveeris Ago Tint oreli.
8. augustil 2010 kiskus äikesetorm kiriku tornikiivri lahti ja see kukkus eesti kabeli peale, nii et katus sai tugevasti kahjustada. Kirik sai uue tornikiivri 16. mail 2012. Lõplikult valmis see 28. juunil 2012. Tornikiivri taastas Rändmeister OÜ.
Erosioon (täpsustus)
"Erosioon" on mitmetähenduslik sõna.
Tallinna Pääsküla Kool
pisi|Tallinna Pääsküla Kool
Koolihoone valmis 1985. aastal ja kandis algul ''Tallinna 61. Keskkooli'' nime. 1990. aastal nimetati kool Tallinna Pääsküla Keskkooliks. Aastatel 2000–2018 oli kooli nimi Tallinna Pääsküla Gümnaasium.
Tallinna Pääsküla Kool korraldab majandusõppe raames alates 1997. aastast üritust "Majanduspäevad". Eurovisiooni lauluvõistluse eeskujul on kujunenud kooli suurürituseks "Koolivisioon". Traditsiooniliselt toimuvad igakuised klassidevahelised spordivõistlused, võimlemispidu ja ainepäevad.
Henie-Onstadi Kunstikeskus
pisi|300px|Henie-Onstadi Kunstikeskus Sandvika lähedal Henie-Onstadi Kunstikeskus on muuseum Norras Bærumi vallas Høvikoddenis.
Keskuse lõi mitmekordne iluuisutamise maailmameister ja olümpiavõitja Sonja Henie koos abikaasa Niels Onstadiga 1968. aastal.
Praegune kunstimuuseumi direktor on Karin Hellandsjø.
Haakon VII
pisi|Haakon VII Haakon VII (3. august 1872 Charlottenlundi loss – 21. september 1957 Oslo) oli esimene Norra kuningas pärast Norra ja Rootsi personaaluniooni lagunemist 1905. aastal. Ta valitses 52 aastat, kuni oma surmani 1957. aastal. Haakon VII pärines Glücksburgi dünastiast. Teda peetakse Norra mõjukaimaks ning väljapaistvaimaks valitsejaks 20. sajandil.
Nooruspõlv
Haakon sündis Taani printsi Christian Frederik Vilhelm Carli (hilisem Taani kuningas Frederik VIII) ja tema abikaasa printsess Lovisa (Rootsi kuninga Karl XV tütar) pojana. Tema täielik nimi Taani printsina oli Christian Frederik Carl Georg Valdemar Axel, kuid peamiselt kasutati nime Carl.
Carli sünnihetkel valitses Taanit tema vanaisa Christian IX. Ta kasvas üles kuninglikus õukonnas Kopenhaagenis ning sai seal koos oma venna, tulevas kuninga Christian X-ga koduõpet. 1886. aastal asus prints Carl omandama mereväeharidust. Mereväeakadeemias õppis ta koos teiste kadettidega ning ei saanud mingisuguse erikohtlemise osaliseks. Õpingute ajal sattus prints Carl skandaali keskmesse, kui ta oli homoseksuaalse kaaskadeti Kai Simonseni enesetapu ainus tunnistaja.
Prints Carl abiellus 22. juulil 1896 Buckinghami palees oma nõo Maudiga, kes oli Walesi printsi Albert Edwardi (hilisem Edward VII) tütar. 1903. aasta 2. juulil sündis neil poeg Alexander, kellest sai hiljem Norra kuningas Olav V.
Tõus Norra troonile
pisi|Haakoni saabumine Norrasse 25. novembril 1905. Haakon hoiab süles kroonprints Olavit
Lõpuks osutus valituks prints Carl, kelle kasuks rääkisid tema põlvnemine muistseist Norra kuningaist, kui ka see, et oma abielu kaudu oli ta sidemeis Briti kuningliku perekonnaga. Kasuks oli ka see, et Carlil oli juba olemas meessoost järeltulija.
Kuna Norras poldud veel kindel kas säilitada monarhia või minna üle parlamentaarsele riigikorrale, keeldus prints Carl enne trooni vastuvõtmast, kui norralaste seas poldud läbi viidud referendumit. Rahvaküsitluse tulemusel selgus, et 79% protsenti hääletanutest (259 563 isikut olid poolt ning 69 264 olid vastu) pooldasid monarhia säilitamist.
18. novembril 1905 valis Norra parlament Storting Carli kuningaks ning talle pakuti ametlikult Norra trooni. Carl nõustus samal õhtul, pärast läbirääkimisi oma vanaisa, Taani kuninga Christian IX-ga. Uueks nimeks võttis ta muistse norra nime Haakon ning ta poja nimeks sai Olav.
Haakon krooniti Nidarosi katedraalis Trondheimis 1906. aasta 22. juunil.
Tegevus Norra kuningana
pisi|Haakon VII kohtumas Saksamaa keisri Wilhelm II-ga Oma esimestel Norra-aastatel tutvusid Haakon ja Maud põhjalikult Norraga ning selle elanike ja kommetega. Nad võtsid riigis ette mitu ringreisi. Polaaruurija Fridtjof Nansen tutvustas kuningapaarile suusatamist, ning juba 1906. aastal külastas Haakon Holmenkolleni suusavõistlust.
Võrreldes mitme muu riigi kuningliku perekonnaga elas Norra kuningapere suhteliselt tagasihoidlikult. Õukond oli väike ja kulutada püüti vähe.
Haakon täitis täpselt oma konstitutsioonilise monarhi rolli, ning uskus, et poliitiline võim peab olema demokraatlikult valitud esindajatekogu käes. Ta hoidis end kursis valitsuse tegemistega. Kuigi Haakon avaldas mõningate juhtumite puhul oma arvamust, tegutses ta siiski vastavalt parlamendi enamuse otsustele ning ei eelistanud üht parteid teistele.
Kuningas oli huvitatud ka välispoliitikast ning sõjaväeküsimustest. Haakoni lähedased sidemed välisriikide kuningakodadega, eelkõige Suurbritannia omaga, tulid Norrale mitmel puhul kasuks. Tänu brittide toetusele suudeti Esimeses maailmasõjas jääda neutraalseks.
Tegevus Teise maailmasõja ajal
pisi|Haakon ja Olav Teise maailmasõja ajal [[Moldes]] pisi|Norra kuninglik perekond naasmas Norrasse [[HMS Norfolki pardal]] 1940. aasta 9. aprilli varastel tundidel tungisid Saksamaa väed Norrasse. Sakslaste mereväeüksus mis saadeti Oslot vallutama, kohtas Oscarsborgi kindluse juures tugevat vastupanu. Lahingus sai vigastada sakslaste lahingulaev Lützow ja uppus raskeristleja Blücher. Lahingus saadud kaotused sundisid sakslasi tagasi tõmbuma ja koidikuks kavandatud Oslo vallutamine lükati edasi. See andis võimaluse Norra kuninglikul perekonnal, valitsuskabinetil ning enamusel Stortingi liikmetest erirongiga Oslost põgeneda.
Storting kogunes esmalt Hamaris, kuid saksa vägede kiire edasitungi tõttu liiguti edasi Elverumi. Elverumis võttis Storting vastu otsuse anda valitsusele üle kõik parlamendi volitused, senikaua kuni Stortingil on võimalik uuesti koguneda.
Järgmisel päeval nõudis Saksamaa esindaja Norras, Curt Bräuer, kohtumist Haakoniga. Ta kutsus norralasi üles lõpetama vastupanu ning ütles, et Hitleri nõudmisel peab kuningas riigi uueks peaministriks nimetama natsimeelse Vidkun Quislingi. Bräuer soovitas kuningal võtta eeskujuks Taani valitsus ning kuninga enese vend Christian X, kes olid alistunud eelmisel päeval sakslastele. Bräuer hoiatas, et vastupanu korral koheldakse norralasi karmilt. Kuningas ütles, et vastavalt Norra põhiseadusele ei saa tema sellist otsust ise teha, vaid ainult valitsuse ettepanekul.
Valitsuskabineti koosolekul Nybergsundis teatas kuningas valitsusele sakslaste ultimaatumist. Samuti ütles Haakon, et tema on kindlalt vastu sakslaste nõudmistele ning tema ei kavatse Vidkun Quislingit mingil juhul peaministriks nimetada, kuna viimasel puudus rahva ning Stortingi toetus. Juhul kui valitsus oleks siis nõudnud Quislingi nimetamist peaministriks, oleks Haakon loobunud troonist.
Kuninga sõnadest innustust saanud valitsus teatas Saksamaa esindajale, et ei aktsepteeri nende nõudmisi. Samal õhtul teavitati raadios kuninga ja valitsuse mittenõustumisest Saksamaa ultimaatumiga. Valitsus teatas, et nad kavatsevad sakslaste rünnakutele võimalikult kaua vastu seista ning loodavad Norra rahva toetusele.
11. aprilli hommikul pommitas Luftwaffe Nybergsundi ning kuningas ja valitsus olid sunnitud varju otsima ümberkaudsetest lumistest metsadest. Kuningas ja tema kaaskond jõudsid peagi rannikulinna Moldesse, kus Suurbritannia sõjalaev HMS Glasgow nad peale võttis ja Tromsø linna viis.
Haakon ja kroonprints Olav elasid mõnda aega metsamajakeses Målselvdaleni orus. Liitlasväed kontrollisid küll Põhja-Norrat, kuid kuna sõjategevus Prantsusmaal ägenes, tuli Norras asuvad väed samuti sinna viia. 7. juunil asusid Norra kuninglik perekond ja Norra valitsus Suurbritannia sõjalaeva HMS Devonshire pardale. Mitmete teiste briti sõjalaevade kaitse all õnnestus neil peagi turvaliselt Londonisse jõuda.
Haakon ja valitsuskabinet asutasid Londonis Norra eksiilvalitsuse. Haakonist sai Norra vastupanuliikumise sümbol, ning tema raadioesinemised innustasid norralasi. Norralased kandsid Haakoni monogrammi H7 märgina solidaarsusest kuninga ja eksiilvalitsusega.
1942. aasta märtsist kuni 1945. aasta maikuuni elasid kuningas Haakon ja kroonprints Olav Foliejon Parkis Winkfieldis.
Hitler oli 1940. aastal määranud Norra riigikomissaariks Josef Terboveni. Hitleri käsul üritas Terboven kokku koguda parlamenti, et see kukutaks Haakoni troonilt. Parlament keeldus, viidates põhiseadusele. Seepeale ähvardasid Saksa võimud kõik Norra sõjaväeealised mehed koonduslaagritesse saata. Selle ähvarduse tõttu kirjutasid Stortingi esindajad 27. juunil kuningale, ning palusid tal tagasi astuda. Kuningas vastas viisakalt, et kuna Stortingit mõjutati otsuse vastuvõtmisel, siis ei kavatse tema sellele otsusele alluda. Septembris üritasid sakslased uuesti parlamendi kaudu Haakonit kukutada, kuid ka see ebaõnnestus. Seepeale keelati kuningaperel Norrasse naasta, ning demokraatlike erakondade tegevus lõpetati.
Ižma jõgi
Ižma (vene Ижма (Ižma), komi Изьва (Izva)) on jõgi Komis, Petšora jõe vasakpoolne lisajõgi.
Haakon VII
Tegevus Teise maailmasõja ajal
Kuninglik perekond naasis Norrasse briti raskeristleja HMS Norfolk pardal 1945. aasta 7. juunil. Kuningat tervitasid rõõmustavad rahvahulgad.
Tegevus pärast Teist maailmasõda
1945. aasta suvel võttis kuningas ette ringreisi Norras, et näha isiklikult sõjapurustusi ning ülesehitustöid. Samalaadse ringreisi tegi ta ka järgneval suvel.
Kuninga 75. sünnipäevaks 1947. aastal kogusid norralased raha ja ostsid kuningale mootorjahi. Kuningas hindas kingitus kõrgelt ja võttis sellega ette mitmeid merereise.
Ižma jõgi
Jõe pikkus on 531 km, valgala 31 000 km².
Haakon VII
Elu viimased aastad ja surm
pisi|Haakon VII ja kuninganna Maudi [[sarkofaag Akershusi kuninglikus mausoleumis (valge). Paremal asuvas rohelises sarkofaagis puhkavad Olav V ja kroonprintsess Märtha]]
Ižma jõgi
Ižma jõe ääres asub Sosnogorski linn.
Haakon VII
Elu viimased aastad ja surm
Kuningas Haakon kukkus 1955. aastal oma Bygdøy residentsi vannitoas, ning murdis reieluu. Kuningas oli sunnitud jääma ratastooli. Haakon oli väidetavalt masenduses oma abitusest ning liikumisvõimetusest, ning lõpetas osalemise riigivalitsemises.
Kuninga tervis halvenes 1957. aastal veelgi ning kroonprints Olav võttis üle isa tseremoniaalsed ülesanded ja asus täitma ka tema poliitilisi kohustusi.
Haakon VII suri 1957. aasta 21. septembril Oslo palees ning maeti Akershusi kindluses asuvasse kuninglikku mausoleumi.
Isa surma järel sai kroonprints Olav Norra uueks kuningaks Olav V nime all.
Perekond
Haakon oli abielus Suurbritannia printsessi Maudiga. Abielust sündis poeg Olav, kellest sai Haakoni surma järel kuningas Olav V.
Juveniilne pind
Juveniilne pind on puhas metallipind, millel puudub sellele atmosfääritingimustes omane oksiidikiht. Praktiliselt esineb vaid mitteoksüdeerivas keskkonnas (kosmoses, vaakumis), kus hõõrdepaaride (metall vastu metalli) sööbekulumine on vältimatu.
Inkubatsiooniperiood (kulumine)
Inkubatsiooniperiood on kulumise algperiood, mille vältel kulumisintensiivsus näiteks hõõrdepaaris on suurem kui hilisemas permanentses kulumisperioodis. Kui kulumismehhanismiks on pindväsimus, toimub inkubatsiooniperioodi vältel vigastuste akumuleerumine, mil kulumisintensiivsus algab nullist ja suureneb aeglaselt.
Ants Jürima
Ants Jürima (kuni 1937 Hans Jürmann, 22. august 1890 Pajusi vald, Viljandimaa – 21. september 1960 Rakvere) oli eesti farmatseut.
Lõpetas 1921 Tartu Ülikooli, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Alates 1921 Viru maa-apteegi juhataja Rakveres.
Stein Winge
Stein Winge (sündinud 10. novembril 1940 Oslos) on norra draama- ja ooperilavastaja.
Ta on saanud näitlejahariduse, kuid sai tuntuks "Hamleti" lavastamisega Trøndelag Teateris. Aastatel 1971–1976 töötas ta Rahvusteatris, 1976. aastast Den Nationale Scenes, seejärel on olnud vabakutseline lavastaja, kuid on töötanud Teatret på Torshovi kunstilise juhina (1982–1987), Rahvusteatri juhina (1990–1992) ning Den Norske Opera pealavastaja ning kunstilise nõuandjana (1999. aastani).
Ta on üks tunnustatumaid norra lavastajaid, draama- ja ooperiteatri uuendaja, kes on silma paistnud muu hulgas Bertolt Brechti ja William Shakespeare'i näidendite lavastajana. Ta lavastas Los Angeles Theater Centeris "Kuningas Leari" Espen Skjønbergiga peaosas.
Madonna (Edvard Munch)
"Madonna" on norra ekspressionisti Edvard Munchi maal. Munch maalis Madonnast viis versiooni aastatel 1894–1895, kasutades õli lõuendil. Ühe maali mõõtmed on 91 × 70,5 cm.
Üks versioon kuulub Munchi muuseumile Oslos. Maal varastati 2004. aastal, kuid politsei abil saadi see 2 aastat hiljem tagasi. Teine asub Oslos Rahvusgaleriis ja kolmas Hamburgi Kunsthalles. Kaks versiooni on eraomanduses, neist üks kuulub ärimees Nelson Blitzile.
1437
1437. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad - 1430. aastad - 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad
Aastad: 1432 1433 1434 1435 1436 - 1437 - 1438 1439 1440 1441 1442
Hugo de Vries
pisi|Hugo de Vries Hugo Marie de Vries [vri:s] (16. veebruar 1848 – 21. mai 1935) oli hollandi bioloog, kes rööbiti Carl Corrensi ja Erich von Tschermakiga taasavastas 1900. aastal Gregor Mendeli tööd geneetika alal.
Srebrenica
pisi|Srebrenica (2005) Srebrenica on linn Bosnia ja Hertsegoviina idaosas Serblaste Vabariigis, Srebrenica valla keskus.
Piirkond on traditsiooniliselt olnud muslimite (bosnjakkide) enklaav keset serblaste ülekaaluga piirkondi. 1991. aastal elas linnas 5746 inimest, neist bosnialasi 3673 (63,92%), serblasi 1632 (28,4%), jugoslaavlasi 328 (5,7%), horvaate 34 (0,59%) ja muid rahvusi 79 (1,39%).
Hugo de Vries
1890. aastate lõpus tutvus de Vries Mendeli artikliga, mis oli kirjutatud 40 aastat varem. De Vries muutis Mendeli töödes terminoloogiat, et kõrvaldada arusaamatused. Aastal 1900 avaldas ta oma katsete tulemused Prantsuse ajakirjas Comtes Rendus de l'Académie des Sciences, kuid ei maininud sõnagagi Mendeli töid, millest ta oli lähtunud. Pärast Carl Corrensi teravat kriitikat oli de Vries nõus mainima Mendeli nime.
Srebrenica
Bosnia sõja ajal (1992–1995) toimusid piirkonnas ägedad lahingud. Moslemite külad Srebrenica lähedal olid serblaste sagedaste sõjaliste rünnakute sihtmärgid. Rünnakute hulka kuulusid kuulipildujatuli, snaiprite rünnakud ja mõnikord õhurünnakud. Ükshaaval vallutasid serblased Srebrenica-lähedased külad, ajasid elanikud minema või tapsid nad ja hävitasid majad, et nad tagasi ei saaks tulla. Srebrenicat tulistati samuti iga päev.
Hugo de Vries
Hugo Marie de Vries lahkus küll 1918. aastal Amsterdami Ülikoolist, kuid jätkas uurimistöid uute bioloogiliste objektide kallal. Tema tuntumad tööd on järgmised:
Srebrenica
1993. aastal kuulutas ÜRO Srebrenica kaitsealuseks piirkonnaks, kuid 1995 vallutasid selle Serblaste Vabariigi väed. Srebrenica massimõrva käigus hukati üle 8000 võitluseas (17–55-aastast) meessoost bosnjakki. Seda peetakse kõige ohvriterohkemaks veresaunaks Euroopas pärast teist maailmasõda. Veresauna eest vastutas Ratko Mladić, kes suutis ennast aastaid võimude eest varjata, aga Serbia julgeolekutöötajad said ta 2011. aastal kätte ja ta oli Haagis kohtu all.
Artur Puksov
Artur Puksov (28. oktoober 1891 Meeksi vald, Võrumaa – 16. september 1941 Turinsk, Sverdlovski oblast) oli eesti apteeker.
Hamburger SV
Hamburger Sport-Verein (HSV) on 29. septembril 1887 nimega Sports Club Germania (üks praeguse klubi kolmest eelkäijast) asutatud Saksamaa spordiklubi Hamburgis.
Klubi on tuntud eeskätt jalgpallimeeskonna poolest. Selle kodustaadion on Volksparkstadion, mis mahutab 57 000 pealtvaatjat. HSV-s on võimalus tegeleda peale jalgpalli veel paljude spordialadega, mille hulka kuuluvad sulgpall, bowling, golf, jäähoki, karate, kergejõustik, korvpall, kriket, käsipall, lauatennis, maahoki, pesapall, ragbi, riistvõimlemine, rullpall, tennis, ujumine, võistlustants ja võrkpall.
Artur Puksov
Ta lõpetas 1924. aastal Tartu ülikooli cum laude, mag. pharm. 1925 ("Piirituse- ja õlisegude plahvatuskiiruse uurimine mootorlisel põlemisel").
Hamburger SV
Hamburger SV oli kuni hooaja 2017/18 lõpuni ainus klubi Saksamaa jalgpalli liigasüsteemis, kes oli järjest kõrgliigas pärast esimest maailmasõda aastal 1919 ja samuti pärast Bundesliga süsteemi loomist aastal 1963. Alates hooajast 2018/19 on Hamburger mänginud Saksamaa esiliigas 2. Bundesliga. Klubi on tulnud kuus korda riigi meistriks ning võitnud karikasarja DFB-Pokal kolm korda ja liigakarika kaks korda.
Pragune koosseis
''Seisuga 18. juuli 2023''
Artur Puksov
Ta oli apteegi omanik ja juhataja Tallinnas.
Alan Ayckbourn
pisi|Alan Ayckbourn 2010. aastal Alan Ayckbourn (sündinud 12. aprillil 1939) on inglise näitekirjanik ja lavastaja. Eelkõige on ta tuntud tänu oma komöödiatele. Ta on kirjutanud üle 70 näidendi.
Elukäik
Ayckbourn on sündinud Londonis ja õppinud erakoolis. Teatritööd alustas ta Scarborough's Stephen Josephi teatris, esmalt näitlejana, kuid peatselt saavutas menu oma komöödiatega, mis esietendusid samas teatris. Stephen Josephi surma järel sai Ayckbournist teatri juht.
Näidendite teema
Ayckbourni näidendid käsitlevad tavaliste keskklassi inimeste pereelu, meeste ja naiste suhteid. Ayckbourni tüüpiline näidend on kommete komöödia, milles tuleb ette koomilisi situatsioone ja paljastuvad tegelaste varjatud saladused. Üks tema tuntumaid töid, 20. sajandi komöödiaklassikasse arvatud "Norman Vallutaja" koosneb kolmest näidendist, millest igaüks näitab üht ja sama nädalalõpu olengut erinevalt kolme osalise silme läbi.
Raimond Veenpere
Raimond Veenpere (3. juuni 1926 – 1. oktoober 2007) oli eesti apteeker ja zooloog.
Ta oli Viitna apteegi juhataja, ning hiljem Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseumi direktor.
Arjergard
Arjergard ehk järelvägi (prantsuse arrière-garde) on taanduvaid üksusi või väeosade kolonne ja voore julgestama (katma) jäetud väeosad või väeosade grupid (katteüksused), kes taanduvad teatud kaugusel peajõudude taga ja takistavad oma tegevusega vaenlasel peajõude jälitada või neid rünnata.
Arjergardi tegutsemise stiilinäiteks peetakse näiteks 1940. aasta Dunkirki lahingut, milles sakslaste pealetungi viivitanud liitlaste järelvägi võimaldas peamisel väekoondisel üle Inglise kanali taganeda.
Juhan Kallaste
Juhan Kallaste (sünninimi Johan Kree  ; 19. detsember 1891 Paistu kihelkond, Holstre või Paistu – 28. august 1999 Viljandi) oli eesti vaimulik ja näitleja. Ta elas 107-aastaseks. Enne oma surma oli ta ka teadaolevalt vanim Eesti elanik (et Juhan Kallaste dokumentides ei saadud 1935 toimunud nimevahetuse tõttu kohe selgust, peeti mõnda aega Eesti vanimaks elavaks inimeseks Anna Jürnast, kellest sai Eesti vanim inimene pärast Juhan Kallaste surma). On väidetud, et Teise maailmasõja ajal tegi ta end mobilisatsioonist pääsemiseks kuus aastat vanemaks, kuid tema sünd on tõestatud kirikuraamatuga.
Ta läks 12-aastaselt Pirmastu kooli ja lõpetas seal kolm klassi.
Peapiiskop pühitses ta diakoniks. Ta oli Paistu, Kõpu ja Viljandi Pauluse koguduse hooldajaõpetaja ning Laiuse ja Tarvastu koguduse abiõpetaja. Vaimulikuna mattis ta 5254 inimest, esimese neist 15-aastaselt.
Juhan Kallaste on olnud ka kutseline naljalugude vestja ning Ugala näitleja.
Ta oli mõnda aega abielus, kuid lapsi tal ei olnud.
Paar aastat enne surma mäletas ta oma elulugu. Viimased eluaastad veetis Kallaste Viljandi hooldekodus. Viimased kaks nädalat oli ta voodis pikali, kuid valusid tal ei olnud. Ta ei olnud juba ammu ringi jalutanud, kuid tualetis käis mõni kuu enne surma ise.
Kesk-Kordiljeerid (Peruu)
Kesk-Kordiljeerid on mäestik Lõuna-Ameerikas, osa Andidest. Kulgeb põhja-lõuna suunas Marañóni jõe kaldal. Kõrgus kuni 4694 m.
Kjøpsvik
Kjøpsvik (Lule saami keeles Gásluokta) on asula Norras Nordlandi maakonnas Tysfjordeni idarannikul, endise Tysfjordi valla keskus.
Läheduses on suured lubjavarud.
Kjøpsviki tähtsaim ettevõte on Norcem A/S, mis toodab tsementi ja betooni, kasutades kohalikku lupja. Teiste ettevõtete seas on betoonist konstruktsioonielemente valmistav vabrik.
Corine Besson
Corine Besson on filosoof, kes on tegelnud epistemoloogia, analüütilise filosoofia ajaloo ja filosoofilise loogikaga.
Ta sai Genfi Ülikoolist bakalaureusekraadi filosoofias ja prantsuse kirjanduses, 2001 Oxfordi Ülikoolist magistrikraadi ja 2006 Oxfordi Ülikoolist doktorikraadi.
Mailane
Mailasi iseloomustavad 2 tolmukaga väikesed õied, mis võivad niihästi olla pika õievarrega kui asuda taime varrel üldse ilma õievarreta. Õied koonduvad õisikusse, milleks mailastel on tavaliselt tähad, sarikad või pöörised. Juur võib olla ükskõik milline, alates narmasjuurestikust kuni jämeda hargneva risoomini. Vars võib samuti olla ükskõik milline, alates püstisest kuni roomavani. Varred ja lehed võivad olla nii siledad kui karvased. Leheseis on tavaliselt vastastikune.
Corine Besson
Ta on õpetanud Oxfordi Ülikoolis ja Birkbeck College'is. Alates 2013. aastast on ta Sussexi Ülikooli filosoofialektor.
Mailane
Mailaste seas leidub ravimtaimi ja häid meetaimi. Paljusid neist kasvatatakse ilutaimena.
Corine Besson
Lahtine tulevik, bivalents ja väitmine
Corine Besson ja Anandi Hattiangadi väidavad artiklis "The open future, bivalence and assertion", et kontingentsete tulevikuväidete mittebivalents on vastuolus meie teooriaeelse intuitsiooniga tuleviku lahtisuse kohta.
Mailane
Teaduslikult esmakirjeldas mailaste perekonda 1753. aastal Linnaeus, fikseerides teadusliku nimena juba ammu enne teda käibinud ladina nimekuju. B. Golovkini väitel andis selle nime taimele püha Veronika auks saksa botaanik Leonhart Fuchs 1542. aastal. Samas on väidetud, et see taimenimi esines juba vanakreeka ja vanarooma autoritel.