Love's_Vision
Väärtus, põhjendid ja teod
Antiratsionalistid toetuvad tavaliselt teatud ettekujutusele sellest, kuidas väärtuslikud omadused tekitavad põhjendeid. Kõige lihtsamas variandis on see niisugune: iga väärtus tekitab tegutsemispõhjendi, mille tugevus on vastavuses väärtuse tugevusega, ja ratsionaalsed subjektid reageerivad kõigile väärtustele, eelistades konflikti puhul tähtsamaid. Tõepoolest, inimesed püüavad väärtustele vääriliselt reageerida. Tegevuse mõistmine tähendab peaaegu alati vähemalt suuremalt jaolt, et teatakse, mis tegutseja eesmärgis tegutseja arvates head on. Ometi on selline ettekujutus põhjendite tekitamisest liiga lihtsustatud. Esiteks, inimesed ei reageeri mitte väärtustele, vaid oma ettekujutusele väärtustest. Sellepärast neil alati pole neid põhjendeid, mis nad arvavad endal olevat, ja nad tegutsevad mõnikord ilma hea põhjuseta. Ja mõnikord jäetakse teadvalt reageerimata väärtustele, mida teadvustatakse ja peetakse legitiimseks ja mille kohta arvatakse, et neile peaks tegudega reageerima. Väärtustamiskalduvus on muutlik ja ebajärjekindel. Võidakse olla väsinud või depressioonis, hajali, tujukas, isegi perversne. Väärtused, mis ühel puhul avaldavad tugevat muljet ja motiveerivad spontaanselt, ei pruugi teisel puhul üldse muljet avaldada. Siis ei reageerita väärtustele, mis arvatakse olemas olevat, tegudega, kuigi soovitaks seda suuta. Siin on lõhe põhjendite ja motiivide vahel. On ka olukordi, kus on lõhe väärtuste ja põhjendite vahel. Ja paljudel juhtudel ollakse väärtuste ja tegude vahelisest lõhest hoolimata täiesti ratsionaalne. Mõned kirjanikud ja kunstnikud on oma teose loomisega nii ametis, et paljud asjad, mis muidu oleks nauditavad, rahuldust pakkuvad ja muidu väärt, ei paku neile huvi. Narkosõltlased ja dieedipidajad võivad tunnistada, et oleks nauditav teha üks süst või süüa üks šokolaadikook, et selle kasuks räägib vähemalt mõni põhjend, kuid ometi püüavad, või soovivad, et need põhjendid neid ei motiveeriks. See, kas potentsiaalselt kiusatuses olev abikaasa, kellel on võimalus truudusetuseks, on tegelikult kiusatuses, ei sõltu sellest, kas ta tunnustab, et petmine oleks nauditav, vaid sellest, kas ta laseb sel saada motiiviks. Agendil peab olema võime lasta end motiveerida väärtustajumustel, kuid tal peab olema võime ka vähemalt mõnedele väärtustajumustele vastu panna. Valik huvituda mõnedest väärtustest ja teistest mitte aitab elutervikut kujundada. Näiteks pühendudes teatud üritusele, kaldub subjekt end lahutama teistest potentsiaalsetest üritustest. See kuulub pühendumuse juurde. (Võib küll pühenduda mitmele üritusele, kuigi riskides konfliktiga, aga ei saa pühenduda igale legitiimsele üritusele.) Teistel üritustel, projektidel ja eesmärkidel ei lase agent endal tekitada selliseid põhjendeid. Samamoodi on Samil täiesti mõistlik tunnustada Danieli elu väärtust ning seda, et see pole vähem reaalne ja oluline kui Andrea elu oma, aga ometi lasta ainult Andrea elul tekitada pakilised ja sundivad põhjendid tegutsemiseks. Mitte et oht Danieli elule ei tekitaks mingit põhjendit teda päästa, aga oht Andrea elule tekitab hoopis esmajärgulisemad ja tõsisemad põhjendid. Kuigi Sam peab Danieli elu objektiivselt sama väärtuslikuks nagu Andrea oma, kuid ta ei väärtusta Danieli elu samamoodi, nii et Andrea päästmise põhjendid vaigistavad Danieli päästmise põhjendid.