cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarkvarapiraatlus
Ehkki see on enamiku kuriteoliikidega võrreldes suhteliselt noor ja sai võimalikuks alles arvutite arenguga 20. sajandi keskpaigas, on tarkvarapiraatlus enamikus riikides tänapäeval karistatav.
Tarkvarapiraatluse liigid
Ühe liigituse kohaselt jaguneb tarkvarapiraatlus motivatsiooni alusel järgnevalt:
Juurevõsu
Juurevõsud esinevad näiteks hallil lepal, metsülasel jt. Eestis kasvavatest kultuurtaimedest annavad juurevõsu vaarikas, astelpaju ning luuviljalised.
Jooksurkägu
Perekonda kuulub kaks liiki: suur-jooksurkägu (Geococcyx californianus, elab USA edelaosas) ja väike-jooksurkägu (Geococcyx velox, elab Mehhikos ja Kesk-Ameerikas). Alles hiliskvaternaaris välja surnud Conklingi jooksurkägu peetakse tänapäeval suur-jooksurkäo alamliigiks G. californianus conklingi.
Jooksurkägu elab kuivas avatud hajusate põõsastega piirkonnas, vahel põõsastikus, nii tasandikel kui mägedes. Kohati on nede arvukus üsna suur.
Jooksurkäod söövad kõike, mida suudavad kinni püüda ja millest jõud üle käib. Väike-jooksurkägu sööb peamiselt putukaid, suur-jooksurkägu lisaks veel sisalikke ja madusid, sealhulgas lõgismadusid, närilisi ja teisi väikeimetajaid, tarantleid, skorpione, sajajalgseid, ämblikke, väikseid linde, linnumune ja -tibusid ning puuvilju ja seemneid. Nad varitsevad saaki ja kui see lähedale tuleb, ajavad seda taga mööda maapinda. Kinnipüütud saagi peksavad nad vastu maad surnuks. Jooksurkägu on ämblikke küttivate herilaste Pepsini ainus looduslik vaenlane.
Jooksurkägu võib joosta kiirusega kuni 32 km/h. Ta suudab ka lennata, kuigi teeb seda haruharva. Saaki püüab ta alati joostes, lendab üksnes vaenlaste eest põgenemiseks.
Dimorfism
Dimorfism ehk kahekujulisus on bioloogias ühe liigi (taime- või looma-) morfoloogilis(t)e tunnus(t)e esinemine kahe erineva vormina, ehk mille alusel saab ühte liiki (jämedalt) jagada kaheks.
Jooksurkägu
Jooksurkäod elavad üksikutena või paarides. Paarid on monogaamsed ja moodustuvad eluks ajaks. Paarid on paiksed, ei lahku oma territooriumilt ja kaitsevad seda.
Pulmamängu ajal kõnnib isaslind emase ees, tõstes ja langetades tiibu ja ajades saba laiali. On täheldatud, et isaslind võib emasele tuua kingituseks toitu.
Dimorfism
Dimorfism ei pea alati olema kahe erinevast soost isendi vahel, mõnedel organismirühmadel esineb ka põlvkondlikku dimorfismi, aastaajalist dimorfismi (nt liblikatel) jne.
Jooksurkägu
Paljunemine toimub olenevalt liigist ja piirkonnast kevadest kuni kesksuveni. Jooksurkägu teeb pesa kaktusepuhmasse või põõsasse maapinna ligidale. Pesa võib vahel olla vooderdatud lehtede, maonaha või sõnnikuga. Pessa muneb ta tavaliselt 3–9 üldiselt valget muna, väike-jooksurkäol on mune vähem, 2–6. Mune hauvad ja poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad, isaslinnud hauvad öösiti, emaslinnud päeviti. Esimese 1-2 nädala jooksul pärast poegade koorumist on üks vanematest alati pesa juures. 2-3 nädala vanuselt lahkuvad tibud pesast ega pöördu sinna iialgi tagasi.
Dimorfism
Vaata ka
Диморфізм кристалів
Murrutus
thumb|Merelainete murrutuse tulemusel merre varisenud [[lubjakiviplaadid Osmussaare kirderannikul]]
Murrutus ehk lainekulutus ehk rannakulutus ehk rannaabrasioon on merelainete ja nende poolt kantud kivimilise materjali teostatud abrasioon.
Murrutuse läbi tekivad näiteks pangad, murrutuskulpad ja murrutuslava.
Murrutuslava
Murrutuslava on merelainete abradeeriva tegevuse läbi tekkinud pangaesine tasane peaaegu horisontaalne või mere suunas kaldu olev platvorm.
Murrutuslava teke näeb üldjoontes välja järgmine. Lained abradeerivad pankade jalameid, moodustades sinna murrutuskulpaid. Toetuseta jäänud panga ülaosa variseb alla ning peenestatakse ja kantakse lainete poolt minema. Pank taganeb maa suunas ning merepinnast madalamale tekib enam-vähem tasane platvorm.
Vastavalt sellele, kas meri tungib peale (transgressioon) või taganeb (regressioon), satuvad ka endised murrutuslavad sügavamale merre, kuhu lained enam ei ulatu või siis hoopis merepinnast kõrgemale, kus neid nimetatakse rannaterrassideks. Rannaterrasside uurimine võimaldab määrata merepinna kõrguse muutumise kiirust.
Boriss Vilkitski
Boriss Vilkitski (vene Борис Андреевич Вилькицкий) (22. märts 1885 Pulkovo – 6. märts 1961 Brüssel) oli vene hüdrograaf, geodeet ja Arktika uurija, kontradmiral (Põhjaoblast, 1919).
Boriss Vilkitski sündis Andrei Vilkitski peres. 1904. aastal lõpetas ta Merekadetikorpuse, osales Vene-Jaapani sõjas 1904–1905. 1908. aastal lõpetas mereakadeemia. 1908–1912 tegeles hüdrograafiliste uurimistega Läänemeres ja Kaug-Idas.
1913. aasta alguses sai 2. järgu kapten Boriss Vilkitski jäämurdja Taimõr komandöriks ja Põhja-Jäämere hüdrograafiaekspeditsiooni abijuhatajaks. Jäämurdjad Taimõr ja Vaigatš pidid Põhja-Jäämere rannikut ja saari kaardistama ning Põhja mereteel liikumise võimalusi uurima. Pärast ekspeditsiooni juhi I. Sergejevi haigestumist sai Vilkitski juunis 1913 ekspeditsiooni juhiks.
1913. aastal sõideti Vladivostokist Murmanskisse. Retke käigus oli ekspeditsioon sunnitud Kanada Arktikast tulnud paakjää tõttu Taimõri poolsaare põhjaosas suunduma kaugemale merele. Tänu sellele avastas ekspeditsioon Keiser Nikolai II maa (Severnaja Zemlja), Tsareevitš Aleksei saare (Väike-Taimõri) ja Starokadomski saare.
Aastatel 1914–1915 läbis ta esimesena Põhja meretee idast läände Vladivostokist Arhangelskini ja avastas Novopašennõi saare (Žohhovi saared).
Aastatel 1915–1917 osales ta Esimeses maailmasõjas Läänemerel.
Boriss Vilkitski auks on nimetatud:
Pööre (muusika)
Komplementaarintervallil oktaviruumis põhineb ka akordi pööramine: akordi pööre tekib akordi alumise heli (bassiheli) vähemalt ühe oktavi võrra transponeerimisel, nii et uueks bassiheliks saab mõni muu akordi heli.
Komplementaarintervallid pööramisel oktaviruumis
Oktaviruumis pööramisel on intervalli ja tema komplementaarintervalli summa puhas oktav.
frame|Intervallid ja nende pöörded
Liitintervalli pööre
Liitintervallist pöörde saamiseks tuleb alumine heli ümber paigutada kaks oktavit kõrgemale või ülemine heli kaks oktavit madalamale. Teine variant: samal ajal alumise heli viimisega oktavi võrra üles tuua ülemine heli oktav alla.
Akordi pööre
Akordi pöördeks nimetatakse akordi sellist tuletatud kuju, kus madalamaks heliks on mõni teine akordi heli.
Akordi kuju oleneb ainult sellest, missugusel akordi helil ta põhineb ehk missugune akordi heli on bassiks.
thumb|left|150px|Kolmkõla pöörded
thumb|left|Septakordi pöörded
Natalie Rägo
Natalie Rägo (neiuna Ljubimova; 9. märts 1897 Rostov Doni ääres, Venemaa – 26. veebruar 1970 Tartu) oli Eesti keemik.
Ta töötas Tartu Ülikoolis dotsendina ning oli anorgaanilise keemia kateedri juhataja 1944–1960.
Ta on kirjutanud keemiaõpikud 8., 9., ja 10. klassile (avaldatud 1946–1949).
Tema abikaasa oli matemaatik Gerhard Rägo, nende poeg oli Kaljo Rägo, pojapoeg on Lembit Rägo.
Solbus
thumb|Solbus Soltour ST10 Solbus on Poola bussimark, mida toodab Fabryka Autobusów Solbus Sp. z o.o. Solec Kujawski linnas. Solbus on 2001. aastal loodud perefirma. Solbus ise konstrueerib ja toodab busse.
Ajalugu
2004. aastani toodeti busse Tšehhi firma SOR litsentsiga müügiks Poola turul. 2004. aastal otsustati hakata konstrueerima ja arendama oma mudeleid ning leping SOR-iga lõpetati. 2005. aastal valmisid esimesed bussid Solbus Solcity. 2007. aastal eksporditi esimesed bussid (tooteperest Soltour) Suurbritanniasse.
Toodang
thumb|Solbus Solcity 12 LNG
SuperCalc
SuperCalc oli 1980. aastal tarkvarafirma Socrim loodud tabelarvutusprogramm, mis oli võimeline lahendama kaudseid osutusi.
SuperCalc kuulus tarkvarapaketti CP/M, mis anti kaasa sülearvutiga Osborne 1.
Juurmine leht
Juurmised lehed on taime lehed, mis maapinna lähedal kinnituvad varre alumisele osale või juurekaelale.
Juurmised lehed on enamasti varrelehtedest suuremad ja nad võivad olla teistsuguse kujuga.
Taimel võivad ka kõik lehed olla juurmised. Nii on see näiteks suurel teelehel.
BM-21 Grad
122 mm raketiheitja BM-21 Grad (vene keeles БМ–21 Град) on Nõukogude Liidus valmistatud mitmelasuline raketiheitja. GRAU indeks 9K51 (mitmikraketiheitjasüsteem Grad veok BM-21 ja GRAU indeks 2Б5, Ural-375D šassiil).
Kirjeldus
Grad töötati välja Nõukogude Liidus Tulas 1950. aastail ja võeti relvastusse 1963. aastal maailmasõjaaegsete raketiheitjate asendajana. On kasutusel olnud paljudes sõdades.
Grad on võimsa tulejõuga lihtne raketiheitja. Rakettide väljatulistamine on võimalik nii kiirtule kui ka üksiklaskudena. Raketid initsieeritakse elektriliselt ja selleks on masinal lisaelektrigeneraator. Sihtimiseks kasutatakse tavalist panoraamsihikut (PG-1M) koos kollimaatoriga. Laadimine võtab aega kuni 10 minutit. Tule täpsus jätab üldjuhul soovida ja seepärast kasutatakse Gradi pigem maa-alasihtmärkide vastu. Tulemus proovitakse saavutada suure laskude arvuga.
Mudelid
Tänapäeval on relv erinevate versioonidena relvastuses umbes 50 maailma riigis kokku sadadena, Venemaal umbes 1750 tükki. Ilmselt on tegemist siiani maailmas kõige enam levinud raketiheitjaga.
Lisaks baasmudelile on Venemaal välja töötatud täiustatud sihtimis- ja arvestussüsteemiga variant BM-21-1. Samuti on olemas versioonid GAZ-66 ja ZIL-131 baasil. Relvastuses on ka ühe lasketoruga süsteemid Grad-P.
Kasutajad
- kasutas neid süsteeme Vene-Ukraina sõjas.
- on välja töötatud oma versioon Langusta.
- on kasutanud BM-21 Gradi ning võttis 2021. aastal kasutusele versiooni BM-21U Grad ("Verba/1")
Endised kasutajad
valmistati neljateljelise veoki Tatra 813 baasil raketiheitja RM-70 ja RM-70/85 (soomustamata kabiiniga), millel on lisaks laskeseadmele kohad 40 mehaaniliselt laetavale varuraketile.
Sentosa
pisi Sentosa on saar Singapuris, kus asuvad peamiselt puhkealad ja hotellid ning lõbustuspark Universal Studios Singapore.
Sentosal on 2 km pikkune liivarand, mitu teemaparki, kaks golfiväljakut ja Singapuri sümboliks peetav lõvi Merlion. Sentosat külastab aastas umbes 20 miljonit inimest. Saarele pääseb lühikese jalutuskäiguga promenaadil, köisraudtee või üherööpmelise rongiga Sentosa Express.
Saart laiendatakse merepõhja täitmise abil.
Murrutuskulbas
pisi|Murrutuskulbas [[Pakri pank|Pakri pangas]] Murrutuskulbas ehk kulbas (inglise notch) on merelainete murrutuse läbi tekkinud süvend panga jalamil.
Kulbaste sügavus on reeglina 1...5 meetrit. Murrutuskulpa areng viib selle lae ehk toetuseta jäänud pangaosa sissevarisemiseni. Kulbaste arengut soodustab murenemine, mida kiirendab mitmesuguste organismide elutegevus. Enamasti tekivad murrutuskulpad lubjakivisse.
Vilkitski väin
thumb|Vilkitski väin Vilkitski väin (vene keeles пролив Вилькицкого) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Severnaja Zemlja saarestikku Taimõri poolsaarest ja ühendab Kara merd Laptevite merega.
Vilkitski väina pikkus on 130 km, laius kitsaimas kohas Tšeljuskini neeme ja Taimõri neeme Bolševiku saarel vahel on 56 km. Väina lääneosas on meri 100–150 m sügav, idaosas üle 200 m.
Väina idaosas haruneb Vilkitski väinast Jevgenovi väin, mis eraldab Bolševiku saarest Starokadomski saart ja Väike-Taimõri. Väina lääneosas asuvad Heibergi saared.
Lõuna poolt suubuvad väina mõned jõed, kuid need on väikesed ega sobi laevatamiseks.
Esimest korda läbis väina 1878 Adolf Erik Nordenskiöld.
Väina avastas 1913 Boriss Vilkitski ekspeditsioon jäälõhkujatega "Taimõr" ja "Vaigatš", 1916 nimetati ta suurvürst Aleksei Nikolajevitši auks Tsareevitš Aleksei väinaks (пролив Цесаревича Алексея). 1918 nimetati ta ümber Boriss Vilkitski väinaks (ja 1954 lihtsalt Vilkitski väinaks). Viimast ümbernimetamist seostatakse sellega, et Boriss Vilkitski oli poliitiline emigrant, pärast ümbernimetamist ei olnud väina nimi aga enam eristuv tema isa Andrei Vilkitski järgi nimetatud kohtade nimedest.
Koblenz
Koblenz on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Reini ääres Moseli suudmes. Suurtest linnadest asuvad Koblenzi läheduses Mainz (90 km ülesvoolu) ja Bonn (60 km allavoolu). Enne 1926. aastat kasutati ka nimekuju Coblenz.
2005. aastal elas linnas 106 600 inimest ja 2008. aastal 106 300 inimest.
Ajalugu
5. sajandi keskel vallutasid frangid roomlaste asula ja Koblenzist sai frangi kuningate residents. 882. aastal hävitasid linna normannid.
Heinrich II kinkis 1018 frankide kuningalossi Trieri peapiiskop Poppo von Babenbergile. Alates 1198. aastast kuulus Trieri peapiiskop kuurvürstide nõukokku. 13. sajandil hakkas Koblenz Reini Liidu liikmena kiirelt arenema ning Koblenzi õitseng kestis kuni Kolmekümneaastase sõjani. 1632 vallutasid linna Rootsi väed ja loovutasid selle prantslastele. Saksa-Rooma riik võttis 1636 linna tormijooksuga tagasi. 1688 vallutasid prantslased taas Koblenzi ja hävitasid selle vanalinna.
1794 vallutasid Koblenzi revolutsioonilise Prantsusmaa väed François Marceau juhtimisel, kes küll ise lahingus langes. Koblenz liideti Prantsusmaaga ja sai 1801 Luneville'i lepinguga Reini-Moseli departemangu keskuseks. 1814 vallutasid linna Vene väed. Viini kongress andis 1815 linna Preisimaale ja 1822. aastast asus Koblenzis Preisimaa Reini liidumaa valitsus. Esimese maailmasõja ajal okupeerisid Koblenzi taas Prantsuse väed ja selleks, et linna nimi (Coblenz) oleks vähem prantsuspärane, hakati seda 1926. aastast kirjutama K-tähega (Koblenz). thumb|400px|Ehrenbreitsteini kindlus
Soul Asylum
Soul Asylum on USA rokkansambel, mis alustas tegevust 1981. aastal USA Minnesota osariigis Minneapolises ja on tegev siiani. Soul Asylumit on stiili poolest liigitatud post punk ' i, indie, hard-rock ' i, rock'n'roll ' i, power pop ' i, pungi ja pop punk ' i alla. Grupp on eriti tunnustatud oma kontsertide energilisuse ja vokalist Dave Pirneri laulusõnade eest.
Ajalugu
Bändi algne nimi oli Loud Fast Rules koosseisuga Dave Pirner (trummidel), Karl Mueller (basskitarril) ja Dan Murphy (kitarril). 1984. aastaks oli ansambliga liitunud trummar Grant Young ning Pirnerist saanud kitarrist, lugudekirjutaja ja vokalist. Loud Fast Rules'ist sai Soul Asylum – nimi tuli ühe Pirneri loodud laulu pealkirjast, (lugu ise kellelegi eriti ei meeldinud).
1994. aastal sõlmis ansambel lepingu plaadifirmaga Twin/Tone Records ja andis lühikese aja jooksul välja neli CD-d ja ühe kasseti. Bänd esines kümnetes USA klubides, nende muusikat lasti peamiselt kolledžiraadiotes ning neile tekkis kiiresti andunud järgijaskond. Suurt läbimurret siiski ei toimunud, Soul Asylum oli varjutatud kahe teise kohaliku grupi – The Replacements ja Hüsker Dü – poolt. Kui viimatimainituid nimetati "A-teamers", siis Soul Asylum oli "B-teamers".
1989. aastal sõlmiti leping järgmise plaadifirma, A&M-iga, kuid kompanii eeldatud suurt müügiedu ei tulnud. Järgnevatel aastatel tuuritasid Pirner ja Murphy USA Kesk-Lääne osariikides akustilise duo Murphy & Pirfinkle'ina ning töötasid oma lugude kallal.
Pöördepunktiks sai aasta 1992, mil Soul Asylum sõlmis järjekordse lepingu, seekord nn suure kaubamärgi, Columbia Recordsiga, ning andis välja plaadi Grave Dancers Union, mis tõi neile üleriigilise tuntuse. Plaadi kolmanda singli Runaway Train video, milles näidati pilte kadunud lastest( ja nende nimesid ning kadumise aastat), oli pidevalt kõikvõimalikes muusikasaadetes ja -kanalitel (MTV, VH1) ja võitis 1994. aastal Grammy parima rokkloo eest. Tänu sellele loole pöördusid mitmed ärajooksnud lapsed koju tagasi.
Aastal 1992 esines Soul Asylum Bill Clintoni ametissepühitsemise tähistamisel Valges Majas.
Järgmine plaat, "Let Your Dim Light Shine" (1995), ning 1998. aasta "Candy from a Stranger" said hoopis väiksema edu osaliseks. Järgnes pikk paus, mille kestel bänd küll jätkas esinemisi (nt ühe kooli lõpupeol pärast kohalikku üleujutust – sealt kontsertplaat "After the Flood: Live from Grand Forks Prom, June 28, 1998"), kuid midagi uut välja ei antud. Murphy oli (ja on siiani) tegev bändis Golden Smog, Pirner oma kõrvalprojektis The O'Jeez, kellega tegi sooloplaadi Faces & Names (2002).
Mais 2004 diagnoositi Muelleril kõrivähk. Sama aasta oktoobris toimus Minneapolises heategevuslik üritus tema ravikulude eest tasumiseks, sellest võtsid osa kohalikud ansamblid Hüsker Dü (tuli just selle pärast 17 aasta järel kokku), Paul Westerberg from The Replacements, Golden Smog ja veel mõned.
Mueller suri 17. juunil 2005 40 päeva enne oma 43. sünnipäeva.
The Silver Lining (2006, Sony, Legacy) oli viimane Soul Asylumi plaat, millel tegevad kõik kolm asutajaliiget. Uueks basskitarristiks sai endine The Replacementsi liige Tommy Stinson, kes aitas ka lõpetada The Silver Liningut. Trummariks seekord Michael Bland (Soul Asylum on fännide seas tuntud pidevate trummarivahetuste poolest).
Freedom House
Freedom House on Ameerika Ühendriikides paiknev ja Ühendriikide valitsuse rahastatud valitsusväline organisatsioon, mis propageerib demokraatiat, poliitilist vabadust ja inimõigusi ning teeb vastavasisulist teadustööd. Freedom House asutati 1941. aasta oktoobris. Wendell Willkie ja Eleanor Roosevelt olid organisatsiooni esimesed aueesistujad.
Organisatsiooni koostatud iga-aastasele aruandele "Freedom in the World", mis hindab iga riigi poliitiliste ja kodanikuvabaduste määra, viitavad sageli politoloogid, ajakirjanikud ja poliitikakujundajad. Samuti on Freedom House'il teisi olulisi aruandeid, näiteks pressivabadust ja internetivabadust puudutavad aruanded, mis jälgivad tsensuuri, ajakirjanike hirmutamist ja nendevastast vägivalda ning avalikkuse ligipääsu informatsioonile.
Ajalugu
Freedom House loodi 31. oktoobril 1941. Selle asutajate seas olid Eleanor Roosevelt, Wendell Willkie, Mayor Fiorello La Guardia, Elizabeth Cutter Morrow, Dorothy Thompson, George Field, Herbert Agar, Herbert Bayard Swope, Ralph Bunche, Father George B. Ford, Roscoe Drummond ja Rex Stout. Organisatsiooni tegevjuht oli kuni 1967. aastal pensionile minekuni George Field (1904–2006).
Freedom House tekkis kahe grupi ühinemisel ja Ameerika Ühendriikide presidendi Franklin D. Roosevelti toetusel, et edendada avalikkuse toetust Ameerika osalusele Teises maailmasõjas ajal, mil ühiskonnas prevaleeris isolatsionalistlik meelsus. George Field kavandaski idee, et eri huvirühmad, kelle tegevused selles osas kattusid, koondataks ühe katuse alla loomaks Freedom House'i ja edendamaks vabaduse põhimõtete konkreetset rakendamist. Freedom House'i esimesed peakontorid paiknesid New Yorgis, 1942. aastast aadressil 32 East 1st Street ja 1945. aastast 20 West 40th Street, millest sai Willkie mälestushoone.
1940. aastatel spondeeris Freedom House mitut mõjukat raadiojaama, nagu The Voice of Freedom ja Our Secret Weapon.
Pärast sõja lõppu jätkas Freedom House võitlust 20. sajandi teise totalitaarse ohu vastu, milleks oli kommunism. Organisatsiooni liidrid leidsid, et parim relv totalitarismi vastu on demokraatia levik. Freedom House toetas Marshalli plaani ja NATO asutamist. Freedom House toetas ka president Johnsoni valitsuse poliitikat Vietnami sõja osas.
Freedom House oli väga kriitiline McCarthyismi osas. 1950. ja 1960. aastatel toetas organisatsioon Ameerika Ühendriikide kodanikuõiguste liikumist ja selle juhtkonnas oli mitu olulist kodanikuõiguste aktivisti. Samas oli Freedom House kriitiline selliste kodanikuõiguste liikumise liidrite nagu Martin Luther King juuniori osas, seda nende sõjavastase aktivismi tõttu. Freedom House toetas Andrei Sahharovit ja teisi Nõukogude dissidente ning ka Poola liikumist Solidaarsus. Freedom House abistas postkommunistlikke ühiskondi iseseisva meedia, valitsusväliste mõttekodade ja valimispoliitika kesksete institutsioonide rajamisel.
Freedom House väidab, et on vastu seisnud Kesk-Ameerika ja Tšiili diktatuuridele, apartheidile Lõuna-Aafrikas, Praha kevade allasurumisele, Nõukogude Liidu sõjale Afganistanis, genotsiidile Bosnias ja Rwandas, inimõiguste rikkumistele Kuubas, Birmas, Hiinas ja Iraagis. Organisatsioon on võidelnud demokraatia aktivistide, usklike, ametiühingute, ajakirjanike ja vabaturumajanduse pooldajate eest. Viimasel ajal on Freedom House toetanud kodanikke neid praeguses režiimis valitsevate väljakutsetega näiteks Serbias, Ukrainas, Kõrgõzstanis, Egiptuses, Tuneesias ja mujal. Freedom House on teinud koostööd kohalike aktivistidega kodanikuühiskonna toetamisel, toetanud naiste õigusi, võidelnud piinamisohvrite õiguste eest, kaitsnud ajakirjanikke ja abistanud poliitiliselt keerulistes olukordades inimõiguste edendamisega. Freedom House'i sissetulek pärineb suures osas Ameerika Ühendriikide valitsuse rahastusest.
Organisatsioon
Freedom House on mittetulunduslik organisatsioon. Selle peakontor asub Washingtonis ja mitmed välikontorid umbes tosinas riigis, seal hulgas Ukrainas, Ungaris, Serbias, Jordaanias, Mehhikos ja ka Kesk-Aasia riikides.
Freedom House'i juhatus koosneb äri- ja tööjuhtidest, endistest kõrgetest valitsusametnikest, teaduritest, kirjanikest ja ajakirjanikest. Kõik juhtkonna liikmed on Ameerika Ühendriikide praegused elanikud. Organisatsioon ei seosta end kummagi Ameerika erakonnaga, vabariiklaste ega demokraatidega. Mõned praegustest juhtkonna liikmetest on Kenneth Adelman, Farooq Kathwari, Azar Nafisi, Mark Palmer, P.J. O'Rourke and Lawrence Lessig, ning eelnevalt on nende seas olnud Zbigniew Brzezinski, Jeane Kirkpatrick, Samuel Huntington, Mara Liasson, Otto Reich, Donald Rumsfeld, Whitney North Seymour, Paul Wolfowitz, Steve Forbes and Bayard Rustin.
Freedom in the World
Alates 1972. aastast annab Freedom House välja iga-aastast aruannet "Freedom in the World", mis käsitleb demokraatlike vabaduste määra eri riikides ja territooriumitel ning annab hinnangu kodaniku- ja poliitiliste vabaduste olukorrale skaalal 1st (kõige vabam) 7ni (kõige vähem vaba). Alates 2003. aastast loetakse riiki ’osaliselt vabaks’ vahemikus 3.0–5.0 ja ’mitte vabaks’ vahemikus 5.5–7.0.
"Freedom in the Worldi" aruandeid kasutavad sageli politoloogid oma uurimustes. Nendes aruannetes käsitletud klassifikatsioone peetakse kõrgelt korreleeruvaks teiste demokraatiahinnangutega, mida sageli uurijad kasutavad.
Hinnangud riikidele ja territooriumitele annavad iga valdkonna eest vastutavad analüütikud. Hinnangud vaadatakse üle individuaalselt ja võrdlevalt kuuel regionaalsel kohtumisel: Aasia-Okeaania, Kesk- ja Ida-Euroopa ja endine Nõukogude Liit, Ladina-Ameerika ja Kariibid, Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika, Sahara-tagune Aafrika, Lääne-Euroopa. Kohtumised kaasavad lisaks Freedom House'i töötajatele ka analüütikuid ja nõuandjaid, kes on spetsialiseerunud vastavale regioonile. Hinnanguid võrreldakse eelneva aasta omaga ning tehakse kindlaks, et ülevaated on terviklikud ja võrreldavad ka regiooniüleselt.
Freedom of the Press
Freedom of the Pressi indeks on iga-aastane meedia sõltumatust käsitlev uuring, mis hindab printimise, levitamise ja internetivabaduse määra üle maailma. Selle tulemusena avaldatakse arvuline järjestus ja iga riiki hinnatakse ’vabaks’, ’osaliselt vabaks’ või ’mitte vabaks’. Arvesse võetakse iga riigi legaalset keskkonda meedia kajastamiseks, olukorrast informeerimist mõjutavaid poliitilisi surveid ja majanduslikke tegureid, mis mõjutavad informatsioonile ligipääsu.
"Freedom of the Pressi" uuringut on tehtud alates 1980. aastast. Sellest saadavaid leide kasutatavad tihti valitsused, rahvusvahelised organisatsioonid, akadeemikud ja meedia paljudes riikides. Riikidele antakse hinnang vahemikus 0 (parim) kuni 100 (halvim), mis põhineb 23 küsimusel, mis jagunevad kolmeks alakategooriaks: legaalne keskkond, poliitiline keskkond ja majanduskeskkond. Riikides hindega vahemikus 0–30 hinnatakse meedia ’vabaks’, vahemikus 31–60 ’osaliselt vabaks’ ning vahemikus 61–100 ’mitte vabaks. Igal aastal välja antud ülevaated ja hinnangud peegeldavad eelneva aasta olukorda.
Uuring põhineb universaalsetel kriteeriumitel ja arvestab kultuurilisi erinevuseid, mitmekülgseid rahvuslikke huvisid ning majandusarengut.
Freedom of the Net
Tulemused kolmest valdkonnast koondatakse üldskooriks (0–100), mille järgi riigid tulemusega vahemikus 0–30 on ’vabad’, 31–60 ’osaliselt vabad’ ja 61–100 ’mitte vabad’.
2015. aasta oktoobriks oli Freedom House aruandest väljastanud kuus väljaannet. Esimene väljaanne 2009. aastal uuris 15 riiki, teine väljaanne 2011. aastal käsitles 37 riiki, kolmas 2012. aastal 47, neljas 2013. aastal 60, viies 2014. aastal ja kuues 2015. aastal kumbki 65 riiki.
Freedom House annab igal aastal välja ka muid aruandeid ja eriraporteid.
Muu tegevus
Lisaks aruannetele koostamisele osaleb Freedom House erinevates huvikaitse algatustes, mis 2020. aastatel on suunatud Põhja-Koreale, Aafrikale ja usuvabadusele. Freedom House'il on kontoreid mitmes riigis, kus edendatakse ja abistatakse kohalikke inimõigustealaseid töötajaid ja valitsusväliseid organisatsioone. Freedom House on IFEX liige, mis on rohkem kui 80 valitsusvälisest organisatsioonist koosnev globaalne võrgustik, mis monitoorib väljendusvabaduse rikkumisi üle maailma ning kaitseb ajakirjanikke, kirjanikke ning teisi, keda väljendusvabaduse õiguse praktiseerimise eest on vastutusele võetud. Samuti avaldab Freedom House iga nädal analüüsi pressivabaduse kohta Hiinas.
Süstemaatilised hinnangud
"Freedom in the Worldi" aruannet on kritiseeritud selles Raymond D. Gastili poolt kasutatava metoodika poolest. Kenneth A. Bollen leidis, et aruandes kasutatavad tõendid põhinevad liiga vähestel juhtumitel. Bollen uuris mitme muutuja statistikat kasutades ideoloogilise kallutatuse olemasolu, ning leidis, et Gastili meetodite tulemuseks on kallutatus marksistlik-leninistlike riikide vastu ning kristlike riikide poolt. Teisalt on teised kriitikud leidnud 1980. aastate aruannetest kallutatust leninistlike riikide poolt.
1990. aastal vastas Gastil kriitikale ning ütles, et see põhineb valdavalt arvamustel Freedom House'i kohta, mitte aga uuringutulemuste detailsel analüüsimisel. Vastavalt Gastil (1982) ja Freedom House (1990) allikatele, ’vabaduse’ definitsioon rõhutab vabadusi kui õigusi, mitte aga vabaduse praktiseerimist. Näitena on toodud Ameerika Ühendriike, kus kodanikel on vabadus moodustada parteisid ning valida, kuid samas presidendivalimistel osalevad ainult pooled kodanikest ning vaid kaks parteid võtavad õieti sõna.
Samas Mainwaring, Brink ja Perez-Linanhe on leidnud, et "Freedom in the Worldi" uuring on tugevas positiivses seoses (vähemalt 80%) veel kolme demokraatiaindeksiga. Sellest hoolimata leidsid nad, et Freedom House'i puhul leidub kahte tüüpi süstemaatilist kallutatust: vasakpoolseid hinnati poliitilistel kaalutlustel negatiivsemalt ning muutused hinnangutes sõltusid mõnikord kriteeriumite muutumisest, mitte tegelike tingimuste muutusest. Siiski nende autorite enda indeks ning ka Adam Przeworski indeks olid tugevas lineaarses korrelatsioonis Freedom House'i omaga.
Freedom House aga säilitab oma seisukohta, et nende metodoloogia on süstemaatiline ja nende nägemus vabadusest ei ole kultuurist kallutatud, vaid põhineb elementaarsetel poliitilistel õigustel ja kodanikuõigustel, mis tulenevad inimõiguste ülddeklaratsioonist.
Tunnete allee
"Tunnete allee" on Eesti laulja Luisa Värgi debüütalbum.
Albumi autoriteks on Elmar Liitmaa (helilooja) ning Liis Lass (sõnade autor).
Kandeleheke
pisi|[[Jõhvikas|Jõhvika õierao keskkohast veidi kõrgemal on 2 väikest ripsjat kandelehekest ]] Kandeleheke (bracteola) on õieraole, kandelehe ja õie vahele, kinnituv väike, kilejas või rohtne organ.
Maltsalistel asendavad kandelehekesed puuduvat õiekatet ja on kujunenud õiekatte sarnaseks.
Emmeline Pankhurst
Emmeline Pankhurst (15. juuli 1858 – 14. juuni 1928) oli üks Suurbritannia naisõiguslaste liikumise algatajaid.
Ta sündis Manchesteris ja ta neiupõlvenimi oli Emmeline Goulden. 1879. aastal abiellus ta advokaat Richard Marsden Pankhurstiga. Pankhurst oli naiste valimisõiguse toetaja. Emmeline Pankhurst asutas Naiste frantsiisimise Liiga, kuid see jäi pooleli tema abikaasa surma tõttu 1898. 1903 asutas ta Naiste Sotsiaalse ja Poliitilise Liidu (Women's Social and Political Union), mis oli tuntud oma sõjakuse poolest. Sinna kuulusid sellised naised nagu Annie Kenney, Emily Davison ja Ethel Smyth, samuti ta tütred Christabel ja Sylvia Pankhurst.
Tema teine tütar, Adela Pankhurst emigreerus Austraaliasse, kus ta oli poliitiliselt aktiivne alguses Austraalia Kommunistlikus Parteis ja siis fašist Austraalia Esimeses Liikumises.
Emmeline Pankhursti tegevusele tõmbas tähelepanu see, et ta oli mitu korda vangis. Tema autobiograafia "My Own Story" avaldati 1914.
1914. aastal, kui algas Esimene maailmasõda, julgustas ta naisi meeste töid tegema, et mehed saaksid sõtta minna. Koos David Lloyd George'iga organiseeris ta paraadi 30 tuhande naisega, et julgustada tööandjaid andma naistele meeste töid. Pankhurst rakendas kogu energia sõja tarbeks, samas kui kõik tema liikumise kaaslased ei toetanud sõda.
Märtsis 1918 said naised Suurbritannias ja Iirimaal valimisõiguse, kui nad olid 30-aastased (mehed võisid olla 21-aastased). Novembris 1918 said üle 21-aastased naised õiguse kandideerida parlamenti. Oli olukord, kus valida said vanemad naised kui kandideerida. Meestega võrdsed valimisõigused said naised Suurbritannias 1928.
Emmeline Pankhurst suri 1928. aastal 69-aastaselt, kui enamik tema eesmärke oli teostunud.
Kandeleht
pisi|[[Flamingolille tõlvik koos värvika kandelehega]] Kandeleht on vahetult õie või õisiku alusel asuv kõrgleht, mis soodustab vilja levimist.
Õie alusel olevat kandeleht on bractea ja õisiku alusel olev kandeleht on spatha.
Värviindeks
Värviindeks võib tähendada mitut asja.
Haddock Lobo
pisi|300px|R. J. Haddock Lobo Roberto Jorge Haddock Lobo (19. veebruar 1817, Cascais, Cascaisi rajoon, Portugal – 30. detsember 1869, Rio de Janeiro, Brasiilia) oli Briti päritolu Brasiilia arst ja poliitik.
Haddock Lobo immigreerus Brasiilia Keisririiki ja astus Rio de Janeiro Ülikooli meditsiiniteaduskonda 1834. aastal. Pärast lõpetamist tegeles ta mitte üksnes arstitöö, vaid ka rahvatervise ja tervishoiupoliitika küsimustega. Ta töötas haridusinspektorina, oli rahukohtunik ning Brasiilia Keiserliku Meditsiiniakadeemia ja Rahvusliku Tööstuse Abistamise Seltsi liige.
20. mail 1847. aastal tegi ta Brasiilia esimese katselise anesteesia meditsiinitudeng Paes Leme'le. 1849. aastal korraldas ta nüüdse Rio de Janeiro (tollal Município Neutro) esimese rahvaloenduse.
Haddock Lobo tegutses Konservatiivse Partei poliitikuna mitmes valitud ametis. Tema eestvedamisel tehti Rio de Janeiro linnas mitmeid uuendusi, sealhulgas alustati tänavasillutamisega. Linnaelu edendamise eest pälvis ta Kristuse ordeni ja Roosi ordeni.
1864. aastal avaldas Haddock Lobo teose "Tombo das Terras Municipais". Ta oli meditsiiniajakirja Anais Brasilienses de Medicina toimetaja ning Arquivo Médico Brasileiro kaastööline, tutvustades mõlemas väljaandes tollaseid meditsiinilisi uuendusi.
Patrick Dempsey
Patrick Galen Dempsey (sündinud 13. jaanuaril 1966 Lewistonis Maine'i osariigis) on USA filminäitleja.
Ta on tuntud eeskätt Derek Shepherdi osatäitjana USA telesarjas "Grey anatoomia" ning filmidest "Karje 3" ja "Armas kodu Alabamas". Eesti televaataja teab teda ka filmist "Pruudipoiss" (2008).
Patrick Dempsey oli 2001. aastal nomineeritud Emmy auhinnale osatäitmise eest (külalisena) draamasarjas "Once and Again" ja 2007. aastal Kuldgloobusele osatäitmise eest sarjas "Grey anatoomia".
Filmikarjäär
Patrick Dempsey filmikarjäär sai alguse 1980. aastatel, mil ta mängis filmides "Armastust ei saa osta" ja "Loverboy".
1990. aastatel näitles ta peamiselt teleseriaalides, millest tuntumad on "Will ja Grace" ning "Once and Again".
O'ahu
O'ahu (havai O'ahu [oˈʔɐhu], inglise Oahu [oʊˈɑːhuː]) on saar Hawaii saarestikus.
O'ahu pindala on 1600 km2 ning see on suuruselt kolmas saar Hawaii saarestikus.
O'ahu elanike arv on umbes 876 000.
Saarel asub Hawaii osariigi pealinn ja suurim linn Honolulu. Teised suuremad O'ahu linnad on Kailua, Waipahu, Pearl City ja Kāne'ohe. Saarel asub ka USA laevastikubaas Pearl Harbor.
Saar on tekkinud kilpvulkaanide Wai'anae ja Ko'olau tegevuse tulemusel. O'ahu kõrgeim tipp on 1225 m kõrgune Ka'ala.
Esimeste eurooplastena astusid O'ahu pinnale 28. veebruaril 1779 HMS Resolutioni meeskonna liikmed 2 nädalat pärast James Cooki surma Hawaii saarel.
Tänapäeval on O'ahu turistide meelispaik.
Tšeljuskini neem
thumb|Tšeljuskini neeme asukoht Tšeljuskini neem (vene мыс Челюскин) on neem Taimõri poolsaare põhjatipus. Neeme tipp on Euraasia kõige põhjapoolsem punkt. Neeme geograafilised koordinaadid on.
Esimesena jõudis neemele teise Kamtšatka-ekspeditsiooni (Suure Põhjaekspeditsiooni) tüürimees Semjon Tšeljuskin aastal 1742. Ekspeditsiooni 100. aastapäeva puhul andis Vene Geograafia Selts varem Ida-Põhja neeme nime kandnud neemele tema praeguse nime.
thumb|Tšeljuskini neeme kliimadiagramm
1932. aastal rajas Arktika Instituudi ekspeditsioon Rudolfi Samoilovitši juhtimisel Tšeljuskini neemele polaarjaama.
2003. aasta Kuldgloobuse auhinnad
2003. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 60. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 19. jaanuaril 2003 Beverly Hiltoni hotellis Beverly Hillsis Californias.
Amman
thumb|right|Vaade Ammanile
2003. aasta Kuldgloobuse auhinnad
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Gene Hackmanile.
Amman
Amman (varasem eestikeelne nimekuju Ammaan) on Jordaania suurim linn ja ühtlasi pealinn. Amman on Jordaania poliitiline ja kultuuriline keskus ja üks maailma vanimaid linnu, mis on olnud pidevalt asustatud.
Neobaltia hoone
pisi|Neobaltia hoone, Kastani 1 pisi|Hoone peafassaad pisi|Vaade Neobaltia hoonele Näituse tänavalt Neobaltia hoone on Tartu ülikooli üliõpilaskorporatsioonile Neobaltia ehitatud konvendihoone aadressil Kastani 1, mis on üks varasemaid juugendstiili näiteid Tartus.
Ehitis valmis aastatel 1902–1904 arhitekt Rudolf von Engelhardt koostatud projekti järgi. Ehitustöid juhtis tolleaegne tuntud Tartu ehitusmeister Wilhelm Sternfeldt, aiakujunduse autor oli arhitekti vend Walter von Engelhardt.
Praegu asub hoones Tartu Saksa Kultuuri Instituut. Hoone on arvatud kultuurimälestiseks.
Arhitektuur
Vastavalt hoone tellijaks olnud baltisaksa korporatsioon Neobaltia maitsele on kujunduses lähtutud sajandivahetuse saksa villaarhitektuurist. Heimat-stiilile omane on krohvitud seinu kaunistav saksapärane puitsõrestik- ehk vahvärkdekoratsioon. Kõrge sokkel on laotud maakivist.
Maja peafassaadil asub puust sammastele toetuva varikatusega peaportaal, milleni viib kõrge trepp. Nii välisuks kui ka ehitise arvukad rikkaliku puulõikeornamendiga kaunistatud aknad on juugendlikult ümarkaarsed.
Arhitektuurilahendus on rõhutatult ebasümmeetriline. Ehitise kõrge poolkelpkatus on liigendatud paljudeks tasapindadeks ning hoonet ilmestavad ülespoole kaarduvad katuseservad. Maja loodenurgas paikneb püramiidja kiivriga, kaarakende ja konsoolidele toetuva räästaga loodetorn.
Väliskujunduses ilmneva saksa rahvusromantilise traditsiooniga on plaanilahenduses ühendatud inglise elamu ratsionaalne ülesehitus. Peasissekäik avaneb avarasse vestibüüli, kust pääses konvendiruumidesse. Hoone keskseks ruumiks on avar läbi kahe korruse ulatuv suure kaaraknaga saal. Selle kõrval olid lükandseina abil eraldatav söögituba ning seltskondlikeks ruumideks mõeldud puhvet ja väike kaminasaal. Teisel korrusel asusid raamatukogu ja oldermanni ruum, tornis aga väike galeriiruum vaatega Toomemäele.
Hoone idaküljel eendub pilastrite ja puitkaartega kaunistatud veranda, mis jätkus terrassiga, moodustades sujuva ülemineku aeda. Juugendile omaselt kujutasid maja ja aed endast lahutamatut tervikut ning pargikujunduses peegeldus maja konfiguratsioonist lähtuvaid elemente: näiteks järgiti muruparteri kujundamisel veranda kumerust.
Pärast teist maailmasõda muudeti endise konvendihoone siseruumide jaotust.
Alternatiivkulu
pisi|[[Friedrich von Wieser]] Alternatiivkulu (inglise keeles opportunity cost) on saamata jäänud kasu (kasum, tulu), kui on valitud üks alternatiivsetest ressursside kasutamise variantidest ja seega on teistest võimalikest alternatiividest loobutud. Saamata jäänud kasu suuruse määrab kõrvale jäetud alternatiividest kõige väärtuslikuma kasulikkus.
Alternatiivkulu on mis tahes otsustamise lahutamatu osa.
Termini võttis kasutusele Austria majandusteadlane Friedrich von Wieser monograafias "Ühiskondliku majanduse teooria" (1914).
Kaun
thumb|[[Harilik hernes|Hariliku herne kaunad]] Kaun on ühest viljalehest tekkinud ühepesaline vaheseinteta vili, mis avaneb kahe pikiprao moodustumise teel (mööda kauna õmblust ja keskroodu). Seemned kinnituvad kauna poolmete servadele.
Kaun esineb liblikõielistel.
Rappija Jack
Rappija Jacki (inglise keeles "Jack the Ripper") hüüdnimega tuvastamata isik tegutses sarimõrvarina Londonis. 1888. aasta augustist novembrini varitses ta East Endi piirkonnas poolenisti getostunud Whitechapeli linnajaos, tappes arvatavasti vähemalt viis prostituuti.
Lõbunaiste mõrvad Whitechapelis jätkusid kuni 1891. aastani. Viiele tüüpohvrile, keda seostatakse nii-nimetatud Rappijaga, lisandus veel kuus. Alates mõrvade toimumisest on võimalikuks tapjaks oletatud väga erinevaid isikuid. Mõned on oletanud, et Rappija oli kuninglikust soost ja arst, sest väidetavalt oskas ta elundeid välja võtta puhtalt ja korralikult. Ta tegutses pimedates kohtades ning esines tõenäoliselt kliendina.
DNA uuringute põhjal arvatakse et Rappija Jack oli poola-juudi päritolu juuksur Aaron Kosminski.
Popkultuur
Siiani annavad "Rappija Jacki" verd tarretama panevad teod ainet raamatuteks, filmideks ja videomängudeks. Londonis on võimalik teha ekskursioon Whitechapeli linnajaos, kus nood mõrvad toime pandi.
2006. aastal valis ajakiri BBC History Magazine koos oma lugejatega "Rappija Jacki" ajaloo kõige halvemaks britiks.
Önoloogia
Önoloogia (kreeka οἶνος (oinos) 'vein' ja sufiks -λογία, (-logia) 'õpetus millestki') on teadus veinidest ja veinivalmistamisest.
Ukko
Ukko (ka Äijö; Eesti mütoloogias Uku ) on Soome mütoloogias taeva, ilma, saagi ja teiste looduslike asjade jumal. Ta on kõige tähtsaim jumal Soome mütoloogias ning soomekeelne sõna "ukkonen", mis tähendab äiksetormi, tuleneb tema nimest. Teda mainitakse müütides vaid loodusjõududena. Ukko tähendab soome keeles ka vana meest. Ukko sarnaneb muinaspõhja Odiniga, tal on ka Thori omadusi.
Ukko päritoluks on arvatavasti balti Perkons ning vanem Soome taevajumal Ilmarinen. Ka Ásatrú Thori seostatakse Perkonsiga. Kui Ukko sai Ilmarise koha taevajumalana, muutus Ilmarinen surelikuks sepp-kangelaseks.
Ukko relvaks oli vasar "Ukonvasara" või kirves või mõõk, millega ta ilmutas äikese. Kui Ukko oli oma naise Akkaga (mis tähendab nüüdses soome keeles vana naist) seksuaalvahekorras, tekkis äiksetorm. Äiksetorm tekkis ka siis, kui Ukko sõitis taevastes oma kaarikuga. Ukko algupäraseks relvaks oli arvatavasti kivikirves.
Rästik on äikese sümboliks. On leitud kivijooniseid, mis omavad nii madude kui ka äikese omadusi.
Ukko tõi ka head jahiõnne.
"Kalevalas"
"Kalevala" järgi oli Ukko ilmajumal, eriti pilvede ja äikese haldjas, keda üldiselt austati Karjalas ja Savos. Algupäraslet esineb ta peamiselt isikustatud loodusjõuna, harva ka kõikejuhtiva "ülijumalana". Loitsudes on temaga hiljem liitunud ka kristliku "kõikvägeva" Jumal-isa ja "kõige looja" jooni, mida Elias Lönnrot omalt poolt veelgi võimendas.
Soome Eestlaste Liit
Soome Eestlaste Liit loodi Soomes elavate eestlaste ühendusi (seltse) esindavate isikute poolt 23. novembril 2002. aastal Tamperes.
SEL asutati Eesti Vabariigi aukonsuli Jorma Töröneni toetusel.
Juhatus
Esimees on filosoof Rain Ots.
Liikmed (2005): Sirje Hassinen, Krista Niemi, Kristiina Teiss, Desiree Arminen, Ülle Järv, Tiiu Jürisson, Heli Laanekask.
Revident on Markus Larkovirta, aserevident Reet Nikkanen,
Liikmed
Soome Eestlaste Liitu kuuluvad: Kotka Eesti Selts, Turu Kandi Eestlaste ning Eestist Pärit Ingerlaste Ühing, Ida-Helsingi Eesti Klubi "Koit", Iisalmi Eesti Klubi ja mitmed üksikliikmed.
Tegevus
Soome Eestlaste Liidu toetusel ilmus eestikeelne ajakiri Binokkel.
Jumalus
Jumalus on üldistav mõiste jumalate, jumalannade ja jumalikustatud nähtuste ning olendite (astronoomiliste või geograafiliste objektide, mütoloogiliste olendite, valitsejate, psüühiliste jõudude ja abstraktsete kujutluste) kohta. Jumaluse mõistet kasutavad monoteistlike religioonide järgijad polüteistlike religioonide ja mütoloogiate jumalate kohta, eristamaks neid selgemalt Jumalast:
Jumaluse mõistet on kasutatud ka ateistlikus kirjanduses, pooleufemistliku asendusena sõnale jumal. Tihti kasutatakse jumaluse mõistet siiski ka sünonüümsena jumalaga, nii polüteistlike jumalate kui monoteistliku ainujumala kohta.
Jumaluseks võib olla astronoomiline (Päike, Kuu) või geograafiline (mäed Jaapani ja Korea usundis) objekt, aga ka psüühiline jõud või abstraktne kujutlus (nt budismis). Keeruliseks võib osutuda lihtsalt pühaks peetavate ja jumalusena austavate objektide eristamine. Pole selge, mil määral võib erinevaid haldjaid, vaime, vaimolendeid, iidoleid, deemoneid, džinne jts jumalusteks nimetada.
Viited
<div style="position: relative; width: ; text-align: center; margin-left: auto; margin-right: auto">
Taimõri neem
Taimõri neem on kahe neeme nimi:
WilliamsF1
thumb|Ralf Schumacher WilliamsF1 roolis (2003) WilliamsF1 (ametlik nimi Williams Grand Prix Engineering Limited) on Vormel 1 meeskond.
Williamsi peakorter asub Suurbritannias Oxfordshire'is Grove'is.
Meeskonna direktorid on Frank Williams ja Patrick Head ning tehnikadirektor on Sam Michael.
Ajalugu
WilliamsF1 asutas Frank Williams. Varem oli Williams vormelitiimi Frank Williams Racing Cars omanik, kuid see ei ole WilliamsF1 õiguseellane. Williams müüs oma eelmise meeskonna rahahäda tõttu Walter Wolfile, lootes jääda tehnikadirektoriks, kuid Wolf otsustas paigutada Williamsi vähem tähtsale positsioonile ja nimetas meeskonna ümber Walter Wolf Racinguks. Williams lahkus seepeale meeskonnast, võttes kaasa hulga kolleege, ja asutas uue meeskonna. Pärast kolme hooaega müüs Wolf oma meeskonna edasi, kuid selle meeskonna õigusjärglast tänapäeval ei eksisteeri.
WilliamsF1 debüteeris vormelisarjas 1977. aasta avaetapil. Esimese etapivõidu tõi talle Clay Regazzoni 1979. Esimest korda tuli WilliamsF1 autoga maailmameistriks Alan Jones 1980. Kokku on WilliamsF1 tulnud maailmameistriks 9 korda meeskondlikult ja 7 korda individuaalselt, mõlemat viimast korda 1997. Viimastel aastatel pole WilliamsF1 tugevamate meeskondade seas olnud.
2009. aastal sõitsid Williamsi meeskonnas Nico Rosberg (number 7) ja Kazuki Nakajima (8). WilliamsF1 oli meeskondlikult 34,5 punktiga 7. (kõik punktid tõi Rosberg).
2010. aastal sõitsid meeskonnas Rubens Barrichello (9) ja Nico Hülkenberg (10). WilliamsF1 oli 69 punktiga 6.
2012. aastal jätkas Pastor Maldonado ja uueks sõitjaks sai Brasiilia päritolu Bruno Senna. WilliamsF1 oli meeskondlikult 76 punktiga 8.
2013. aastal jätkas Pastor Maldonado ja uueks sõitjaks sai Soome päritolu Valtteri Bottas. WilliamsF1 oli meeskondlikult 5 punktiga 9.
2014. aastal jätkas valtteri Bottas ja uueks sõitjaks sai Brasiilia päritolu Felipe Massa. WilliamsF1 on meeskondlikult 36 punktiga 6.
Alanduslehter
Alanduslehter ehk depressioonilehter on igast suunast kaevu poole alaneva põhjaveetasemega ala.
Rokk
Rokk (ka: jahujook) oli koduloomadele antav jook, mida tehti rukkijahust ja külmast veest, osaliselt ka piimast.
Orvand (geomorfoloogia)
pisi|Orvand liustikuga pisi|Tühi orvand, mille põhjas on järv Orvand ehk kaar  (saksa Kar 'tsirkus') on liustikutekkeline pinnavorm, looduslik liustiku toimel tekkinud tassi- või tugitoolikujuline süvend mäenõlva või oru ülaosas, mida ümbritsevad kaljused nõlvad.
Rokk
Veega segatud jahu ei keedetud, vaid klopiti tugevasti vahule ja valati suurde nõusse. Rokka anti eriti hobustele, ka vasikatele ning enne tapmist sigadele. Ristikheina kasvatuse arenemisega jäi nn rokalöömine ja vastava joogi valmistamine ära 19. sajandi lõpul.
Orvand (geomorfoloogia)
Orvanditele on iseloomulikud järsud taga- ja küljeseinad ning lame-nõgus põhi, kus tavaliselt paikneb liustik. Mõnedes orvandites on sõmerlume kuhjatis, teistes hooajalised lumekuhjatised. Seal, kus liustikud taandusid, on orvandite põhi kaetud veega – nii on tekkinud suurem osa mägijärvedest. Orvandi välisküljel on madal künnis. Tihti tekib erosiooni toimel nõlva alla nõgu, kus voolab kevadel sulavesi või püsivavooluga oja.
Lise Meitner
pisi|Lise Meitner (1946) Lise Meitner (17. november (levinud on ekslik sünnikuupäev 7. november) 1878 Viin – 27. oktoober 1968) oli silmapaistev Austria tuumafüüsik, kes koos Otto Frischiga kirjeldas 1939. aasta novembris esimesena tuumalõhustumise füüsikalis-teoreetilisi aluseid.
Orvand (geomorfoloogia)
Keskmiselt on orvandite laius 1–2 km ja tagaseina kõrgus umbes 300 m, aga need võivad olla ka laiusega kuni 16 km ja tagaseina kõrgusega kuni 3 km (Mount Lister, Antarktis).
Lise Meitner
Elulugu
Lise Meitner sündis juudi peres kolmanda lapsena. Perekond oli tugevalt vastu tema ülikooli minekule. Hoolimata sellest astus ta 1901. aastal Viini Ülikooli, kus hakkas Ludwig Boltzmanni käe all õppima füüsikat. Õpingute lõppedes omandas ta füüsika doktorikraadi, olles esimene naine, kes selle ülikoolis on saanud.
Asulad (K)
Asulad (K) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad K-tähega.
Orvand (geomorfoloogia)
Viited
Circo glaciar
Lise Meitner
Elulugu
Aastal 1907 siirdus ta Kaiser Wilhelmi Instituuti Berliinis, kus töötas koos Otto Hahniga. Viljakas koostöö Hahniga kestis 30 aastat. Nad uurisid peamiselt radioaktiivsust ja keemiat.
Aastatel 1917–1938 töötas Meitner Berliinis.
Kui natsid annekteerisid 1938. aastal Austria, siis veenis hollandi füüsik Dirk Coster Meitnerit põgenema Rootsi. Samal aastal põgeneski Meitner Rootsi, kus jätkas oma uurimistööd Manne Siegbahni nimelises õppeasutuses.
Aastal 1960 siirdus ta Inglismaale.
Meitneri auks on nimetatud keemiline element meitneerium.
Karstikaitseala
pisi|Droonivideo Kostivere karstialast Karstikaitseala on looduskaitsealuse territooriumi tüüp, kus tähelepanu alla on võetud karstumise tagajärjel tekkinud pinnavormid, näiteks koopad.
Aardla järve kaitseala
pisi|Endise Aardla järve kaitseala idaserv Aardla järve kaitseala (ka Aardla järve botaanilis-ornitoloogiline kaitseala) oli kaitseala Haaslava ja Ülenurme vallas. See hõlmas Aardla järve ja selle ümbrust.
Kaitseala suurus oli 132,5 ha, sellest maismaad oli 99,5 ha ja veekogusid 33 ha.
See moodustati 1991. aastal, et kaitsta omapärast järvekooslust ja järve lähipiirkonda, kus elab mitu kaitsealust linnuliiki.
Järve idakalda lähedale on ehitatud linnuvaatlustorn.
2014. aastal moodustati piirkonna kaitseks Ropka-Ihaste looduskaitseala.
tühi|pisi|Linnuvaatlustorn Aardla järve ääres