cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volõõnia
Galiitsia-Volõõnia vürstiriik
Alates 12. sajandist kuulus ala Galiitsia-Volõõnia vürstiriiki. Galiitsia ja Volõõnia ühendatud vürstiriigi moodustas ja valitses aastatel (1197–1205) Rjurikovitšite dünastia, Mstislav Suure poja järglaste Romanovitšide dünastiaharu asutaja, endine Novgorodi vürst ja senine Volõõnia vürst Roman Mstislavitš (~1160–1205) 1199. aastal, pärast viimase Rostislavitšite soost Galiitsia vürstiriigi vürsti Vladimir Jaroslavitši surma. Roman Mstislavitši (~1160–1205), Novgorodi vürst 1168–1170, Volõõnia vürst 1173–1187 ja 1188–1205, Galiitsia vürst 1187–1188 ja 1199–1205 ning Kiievi suurvürstina 1203–1205 Roman Suur) moodustatud ühine Galiitsia-Volõõnia vürstiriik oli 13. sajandi alguses endise Vana-Vene riigi aladel, koos kirde-Vene aladel asunud Vladimiri suurvürsti Vladimiri-Suzdali vürstiriigi ja loode-Vene aladel asunud Novgorodi vabariigiga üks mõjuvõimsamaid slaavi vürstiriike.
Galiitsia-Volõõnia pärilussõja (1340–1392) järel jagati piirkond Leedu suurvürstiriigi ja Poola kuningriigi vahel.
1344. aastal hõivas Leedu suurvürstiriik Volõõnia ja 1349. aastal Poola kuningriik Galiitsia.
1569. aasta Lublini uniooni järel, mis moodustas Poola ja Leedu ühisriigi, liideti aga piirkond Poola Krooni maadega kui Rzeczpospolita Vene vojevoodkond.
Attention, Please!
Ansambel asutati 2013.
Amphiesmoides
Amphiesmoides on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Amphiesmoides klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila
Neid leidub Hiinas Guangxis, Fujianis ja Hainani provintsis ning Vietnamis Bắc Giangi, Hòa Bìnhi ja Nghệ Ani provintsis.
Firelight
Firelight oli Malta ansambel. 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Maltat lauluga "Coming Home".
Kautliku pank
Kautliku pank on Saare maakonnas Muhu vallas Vahtraste küla lähedal asuv pank. Pank on umbes 200 m pikkune. Pank on keskosas 2,5 m kõrgune. Pangal paljanduvad Jaani lademe Paramaja kihistiku domeriidid.
Mikk Jurkatamm
Mikk Jurkatamm (sündinud 18. septembril 2000 Tallinnas) on Eesti profikorvpallur.
Klubikarjäär
MIkk Jurkatamm on Audentese spordikooli kasvandik.
2016. aastal alustas ta mängimist Itaalias Bologna Virtuse noortesüsteemis, mille noorteklubi koosseisus võitis Itaalia U16 meistrivõistlused, U20 meistrivõistlustel tuli hõbemedalile. Hooajal 2017/2018 tegi ka Itaalia kõrgliigadebüüdi (mänguaega sai pool minutit). Seejärel mängis Itaalia Serie A2 (esiliiga) klubide Orasi Ravenna ja Basket Cento koosseisus.
Hooajal 2021/2022 võistles Jurkatamm Eesti-Läti Korvpalliliigas TalTech/Optibeti klubi meeskonnas. Näitajad parimates mängudes olid 30 punkti, 8 lauapalli, 5 söötu, 5 vaheltlõiget, efektiivsus 42.
Jaanuaris 2022. aastal siirdus Jurkatamm mängima Itaalia klubisse Universo Treviso Basket liigas Serie A.
Koondisemängud
Jurkatamm on mänginud Eesti noortekoondistes U16, U18 ja U20 vanuseklassis.
Mikk Jurkatamm debüteeris Eesti rahvuskoondises 29. juulil 2020. aastal kui kaotati Soome koondisele 76:97 (viskas 14 punkti).
Isiklikku
Mikk Jurkatamme isa on Veiko Jurkatamm, endine korvpalliklubi Kalev mängija, vanaisa Kalju Jurkatamm on matemaatiku haridusega tõkkejooksja, vanaema Tiiu Jurkatamm on kergejõustiklane ja treener.
Pargi tänav (Viljandi)
Pargi tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 469 m.
Setsu Sawagata
Setsu Sawagata (jaapani keeles 澤潟 節 Sawagata Setsu) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1923. aastal 2 mängu.
Taimi Proos
Taimi Rhode Proos (neiuna Taimi Rhode Kokamägi; 21. aprill 1915 Hiina – 3. juuni 2003 Vancouver) oli eesti arst.
Ta sündis Kulingis (praeguse haldusjaotuse järgi Jiujiangi ringkonnas Jiangxi provintsis) misjonär Hendrik Kokamäe ja tema misjonärist abikaasa Alma (neiuna Uuraslahti, rahvuselt soomlane) tütrena. Ta lõpetas aastal 1933 Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumi ja astus seejärel Helsingi Ülikooli loodusteaduskonda, kus õppis aastani 1935. Aastatel 1935–1942 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena.
Ta töötas aastatel 1942–1944 Kursis jaoskonnaarstina.
Aastal 1944 põgenes ta Soome, kus oli aastatel 1944–1945 alamarsti kohusetäitja Helsingis. Sealt emigreerus ta Rootsi, kus sai tööloa aastal 1956. Ta omandas röntgendiagnostika eriala ja aastatel 1945–1948 töötas arsti kohusetäitjana mitmes haiglas. Aastast 1948 töötas St. Eriku haiglas Stockholmis, algul alamarsti kohusetäitjana, hiljem röntgendiagnostikuna. Aastatel 1953–1954 töötas ta 8 kuud Korea sõja ajal Rootsi Punase Risti sõjaväehaiglas Koreas sanitaarmajori aukraadis. Aastatel 1958–1959 oli ta alamarsti kohusetäitja Stockholmi Radiumhemmetis. Aastatel 1965–1971 töötas ta Visby haigla röntgenosakonnas ülemarsti abina. Aastal 1971 asus ta koos abikaasaga Kanadasse Vancouverisse (kuna abikaasa asus Vancouverisse baptisti vaimulikuks).
Hommikueine Tiffany juures (film)
"Hommikusöök Tiffany juures" ("Breakfast at Tiffany's") on 1961. aasta Ameerika Ühendriikide romantiline komöödiafilm, mille lavastas Blake Edwards. Film põhineb osaliselt Truman Capote'i samanimelisel lühiromaanil, mis ilmus 1958. aastal. Filmi peaosas mängib Audrey Hepburn, teistes suuremates rollides on George Peppard, Patricia Neal, Buddy Ebsen, Martin Balsam ja Mickey Rooney.
Film räägib naiivsest ja ekstsentrilisest seltskonnadaamist Holly Golightlyst (Hepburn), kes elatub põhilistest rahast ja kingitustest, mida talle tema jõukad meesaustajad kingivad. Tema päevad mööduvad mööda linna uidates, õhtuti püüab ta kõrgseltskonna üritustel leida endale rikast meest, kellega abielluda. Holly ellu toob muutuse temaga samasse üürimajja koliv kehval järjel kirjanik Paul Varjak (Peppard), keda peab ülal rikas armuke (Neal). Paul armub Hollysse ja see seab kahe inimese suhted ohtu.
Filmi stsenaariumi autor on George Axelrod. Capote, kes lühiromaani filmiõigused Paramount Studiosile müüs, soovis Holly Golightly rollis näha Marilyn Monroe'd, kelle põhjal oli ta peategelase loonud. Lõpuks leiti, et Monroe jaoks ei ole kehastatav roll tema mainele kõige parem ning rolli sai lõpuks Hepburn.
Kaugjuhitav allveeaparaat
pisi|240px| Kaugjuhitava allveeaparaadi kasutamine veealustel gaasi- ja maagaasiväljadel
Hommikueine Tiffany juures (film)
pisi|left|Hepburn Holly Golightlyna Hepburni rolli selles filmis peetakse üldiselt tema kõige mälestusväärsemaks ja äratuntavamaks. Hepburni oli pidanud rolli tema karjääri kõige keerukamaks, kuna ta oli loomult introvertne, kuid tal tuli filmis kehastada ekstraverti. Prantsuse moelooja Hubert de Givenchy loodud väikest musta kleiti, mida Hepburn filmis kannab, on nimetatud 20. sajandi üheks kõige ikoonilisemaks riideesemeks ja arvatavasti kõige kuulsamaks väikseks mustaks kleidiks.
Kaugjuhitav allveeaparaat
Kaugjuhitav allveeaparaat ehk kaugjuhitav allveeliikur (inglise keeles remotely operated underwater vehicle; lühend ROV) on iseliikuv süvavette sukelduv mehitamata allveeaparaat.
Hommikueine Tiffany juures (film)
"Hommikusöök Tiffany juures" pälvis pärast linastumist positiivseid hinnanguid. Film esitati viiele Oscarile, võites auhinna parima filmilaulu ja parima filmimuusika eest. Filmi muusika autor on USA helilooja Henry Mancini, kes pälvis filmimuusika eest ka Grammy auhinna.
Filmis Mickey Rooney kehastatud tegelast I. Y. Yunioshid, kelles karikeeriti tüüpilist jaapanlast, on viimastel aastakümnetel tugevalt kritiseeritud, eelkõige seetõttu, et seda on peetud Hollywoodi rassistlikuks illustreeringuks Aasia inimesest.
2012. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registry'sse. 2004. aastal valis Ameerika Filmiinstituut filmis kõlanud laulu "Moon River" 20. sajandi Ameerika kõige mälestusväärsemate filmilaulude seas neljandale kohale (AFI's 100 Years...100 Songs). pisi|Filmi treiler
Auhinnad ja nominatsioonid
Oscarid (1962)
Kuldgloobused (1962)
Scandriglia
Scandriglia on vald Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis.
Scandriglia kõrgus merepinnast on keskmiselt 535 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Félicien Rops
Félicien Rops (7. juuli 1833 Namur, Belgia – 23. august 1898 Essonne, Prantsusmaa) oli Belgia sümbolistlik ja Pariisi nn fin de siècle’i ajastu kunstnik.
Scandriglia
Osal Scandriglia territooriumist asub Monti Lucretili looduspark (Parco regionale naturale dei Monti Lucretili).
Félicien Rops
Põhiliselt viljeles Rops graafikat, oforti ja akvatintat, kuid katsetas ka teisi graafikatehnikaid, näiteks litograafiat. Peale selle joonistas ta karikatuure ja illustreeris raamatuid. Ropsi teoste temaatika on mitmekesine: eelkõige on ta tuntud erootiliste ja satanismi teemaga mängivate teoste poolest, kuid ta tegi ka ühiskonnakriitilisi ja looduspilte. Teda peetakse Belgia koomiksi teerajajaks.
Elulugu
Félicien Rops sündis 1833. aastal Belgias Namuri linnas Nicolas-Joseph Ropsi ja Sophie Maubille’ ainsa lapsena. Pere oli jõukas, ta isa tootis sitskangast, mida kasutati kleitide ja pesu toormena.
Kümnenda eluaastani omandas Rops haridust eraõpetajate käe all ning seejärel aastatel 1843–1849 kohalikus jesuiitide kolleegiumis. Ta jätkas õpinguid Namuri kuninglikus Ateneumis, kus õppis ka tuntud maastikumaalija Ferdinand Marinuse käe all. Marinus äratas Ropsis huvi maalimise vastu ning ta hakkas joonistama karikatuure. Selline väljendusviis oli tollal väga uudne. Isa suri, kui Rops oli 15-aastane. Poisi eestkostjaks sai nõbu Alphonse Rops, kes oli sel ajal Namuri abilinnapea.
Rops tundis, et Namur on talle liiga piirav, ning kolis 1851. aastal Brüsselisse, kus alustas õpinguid Brüsseli vabas ülikoolis filosoofiakursusel rõhuga juural. Ta nautis vabadust ja boheemlaselu ning jättis õppetöö unarusse. 1853. aastal asus ta Saint-Luci koolis joonistamist õppima ning tutvus maalikunstnik Louis Artani, kunstniku ja skulptori Constantin Meunier’ ning maalikunstniku ja litograafi Charles de Groux’ga.
Rops lõi kaasa üliõpilasringides, näiteks astus Rõõmsate Poiste Ühingusse (Societé des Joyeux), kus kohtus kirjanik Charles-Theodore-Henri De Costeriga, ning osales üliõpilasringis Krokodill (Le Crocodile), mis andis 1853.–1856. aastani välja nädalalehte, kus Rops avaldas igal nädalal lito. Tema joonistused olid lihtsate ja ilmekate joontega, humoorikad ja sageli ühiskonnakriitilised.
1856. aastal asutas Rops isalt päritud rahaga satiirilise kunsti ja kirjanduse nädalakirja Uylenspiegel, Journal des Ebats Artistiques et Littéraires, millesse panustasid litograafidena Gustave Gerlier ja Charles de Groux. Trükise teemade ring oli mitmekesine: seal kõneldi kunstist, kirjandusest, poliitikast, kommetest, moraalist jne. 1862. aastal hakkas nädalakiri populaarsust kaotama ja hääbus tasapisi.
1857. aastal abiellus Rops Charlotte Polet de Faveaux’ga, kellega ta oli tutvunud ülikoolis. 1858. aastal sündis neil poeg Paul ja 1859. aastal tütar Juliette, kes suri kuueaastaselt meningiiti. Pere kolis peagi Namurist Brüsselisse. Rops hakkas end Belgia oludest piiratuna tundma ning veetis igal aastal paar kuud Pariisis, kus õitses kultuurielu ja korraldati maailmanäitusi. Ta loobus karikatuuride joonistamisest ja keskendus raamatute illustreerimisele.
1868. aastal osales Rops Brüsselis vaba kunstiühingu loomisel. See ühing pani aluse realismi levikule Belgias. 1869. aastal tahtis ta asutada eri riikide graafikuid liitvat ofortistide ühingut, kuid alanud Prantsuse-Preisi sõja tagajärjel lükkus plaan edasi. 1874. aastal alustas rahvusvaheline ofortistide ühing siiski tegutsemist ning Rops sai selle kunstiliseks juhiks. Ühing ei omandanud laiemat rahvusvahelist haaret, vaid koondas belgia, hollandi ja prantsuse kunstnikke, ning liikmete loomingu tase muutus aja jooksul ebaühtlasemaks. Neil põhjustel ühing 1877. aastal suleti.
Saanud innustust kaasaja psühholoogiast, hakkas Rops looma suure kõlapinnaga joonistusi. Aastaist 1875–1882 pärinevad tuntud joonistused "Madruse urgas", "Purjus keigar" ja "Viletsus". 1876. aastal tegi Rops kaastööd kahele suurele Pariisi kirjastusele: Cadartile ja Lemerre’ile.
1878. aastal alustas Rops 114 joonistusest koosnevat sarja "Sada kerget pretensioonitut visandit ausate inimeste lõbustamiseks" (Les Cent légers croquis pour réjouir les honnêtes gens, 1878–1881), kus esitles oma kuulsat "moodsat poolakat". See pildisari paljastas ühiskonna silmakirjalikkust ning oli omamoodi "inimlik komöödia". 1870. aastate lõpus oli Rops enda sõnul üks paremini tasustatud illustraatoreid Prantsusmaal. Peamiselt illustreeris ta kirjanike Henry Kistemaeckersi ja Guy erootilisi teoseid. Mõned kirjanikud, näiteks Josephin Peladan, asusid hoopis Ropsi joonistusete järgi tekste kirjutama. 1882. aastal hakkas Rops looma "Saatanlike piltide sarja" (Les Diaboliques ja Les Sataniques), mida ta iseloomustas kui ideaalset kollektsiooni.
1884. aastal ostis Rops Pariisist 30 kilomeetri kaugusel Essonne’i departemangus lagunenud mõisamaja, mida kutsuti Poolkuuks (La Demi-Lune). Ta tundis, et on Pariisist väsinud ning otsis rahu, kuid kuni 1897. aastani oli tal ka Pariisis ateljee. 1892. aastal toimus Ropsil tööd tehes kemikaaliga õnnetus, kus ta kaotas peaaegu nägemise, kuid taastus siis aeglaselt. Ta jätkas Poolkuus töötamist ja illustreerimist. Viimast korda käis ta Belgias 1892. aastal.
Félicien Rops suri 1898. aastal 65-aastaselt oma kodus Essonne’is. Ta matusetseremoonia toimus Essonne’i Saint-Étienne’i kirikus ning ta maeti algselt Essonne’i, kuid kaheksa aastat hiljem toimetati ta säilmed poja Pauli eestvedamisel perekonna hauaplatsile Namuris.
Rops oli alati rõhunud vabaduse tähtsusele ja põlgas seisusi, kuid 1889. aastal autasustati teda postuumselt Auleegioni ordeniga.
Praegu on Ropsi kodulinnas Namuris avatud Félicien Ropsi muuseum, mille kogusse kuulub ligikaudu 3000 teost ning 500 joonistust ja maali, peale selle üle 4000 kirja.
Looming ja tuntumad teosed
Félicien Rops oli viljakas ja mitmekülgne kunstnik. Tema looming oli laiahaardeline: ta lõi natüürmorte ja maastikupilte, aga ka erootilise alatooniga ja sümbolistlikke teoseid ning kujutas värvikat ööelu; samuti on ta loomepagasis tuhandeid koomikseid, karikatuure, raamatuillustratsioone ja reklaamegi. Stiililiselt liikus ta realismi ja sümbolismi vahel, kuid kohati võib aimata ka romantismi ja impressionismi.
Poliitilise taustaga teosed
Ropsi poliitilist eneseväljendust joonistuste kaudu ilmestavad hästi "Waterloo medal" ja "Surmanuhtlus". 1851. aastal tuli Prantsusmaal riigipöörde tulemusena võimule Napoleon III, kes kehtestas autoritaarse režiimi. Belgia poliitiline olukord oli Prantsusmaaga võrreldes leebem ja sõnavabadus suurem ning paljud prantsuse intellektuaalid avaldasid oma teoseid Belgias. Rops soovis joonistusega "Waterloo medal" (La Médaille de Waterloo, 1858; asub Michael C. Carlose muuseumis Atlantas) häbimärgistada Waterloo lahingut. Joonistus "Surmanuhtlus" kujutab protesti surmanuhtluse vastu ja saanud ajendi Victor Hugo hukkamisest 1858. aastal.
Joonistust "Matus Valloonias" (Un Enterrement au pays Wallon, 1863; asub Ropsi muuseumis Namuris) on võrreldud realist Gustave Courbet’ maaliga "Matus Ornansis", kuid Rops rõhutab tunduvalt rohkem tegelaste nägusid. See teos iseloomustab Ropsi veendumust tegelikkust tõetruult edasi anda, kuid säilitada spontaansus. Rops armastas kujutada ka ööelu ja ühiskonna alamkihte ning tihti olid tegelasteks prostituudid.
Baudelaire’i mõju
1864. aastal kohtus Rops Prantsuse luuletaja Charles Baudelaire’iga, kes oli pidanud tsensuuri ja võlgade pärast Prantsusmaalt mõneks ajaks Belgiasse kolima. Tutvus oli Ropsile loominguliselt inspireeriv ning ta sümpatiseeris ka Baudelaire’ile. Ropsi 1865. aastal loodud "Tantsiv Surm" (La Mort qui danse; asub Ropsi muuseumis Namuris) on hea näide Baudelaire’i mõjust, kes sõnastas "saatusliku naise" müüdi. Rops illustreeris ka Baudelaire’i kogu "Les Épaves" palgelehe ning illustreeris kogu "Kurja lilled" mõned luuletused.
"Pornokratès"
Ropsi kuulsaim teos on 1878. aastal valminud pastell-, guašš- ja akvarellmaal "Pornokratès" (ka Pornocratès, Pornocratie, Femme au cochon või Dame au cochon; asub Ropsi muuseumis Namuris). Ropsi teostel pole naised kunagi päris alasti ja teda on peetud ka tänapäevase poolakti leiutajaks. Nii kannab ka sel maalil naine kübarat, kindaid ja musti sukki, mis muudavad ta väljakutsuvamaks. Maal on sümbolistlik: naine astub üle marmorisse raiutud vanade endasse tõmbunud kunstide (skulptuur, muusika, luule, maalikunst), ta silmad on kinni seotud ja ta laseb end juhtida seal. Siga peeti kuratlikuks loomaks ja see sümboliseeris himurust.
Roland Freisler
pisi|Roland Freisler (1944) pisi|Roland Freisler (1942) Karl Roland Freisler (30. oktoober 1893 Celle – 3. veebruar 1945 Berliin) oli Saksa jurist ja kohtunik.
Roland Freisler oli pärit inseneri perekonnast. 1912. aastal lõpetas ta gümnaasiumi ning asus Jenas õigusteadust õppima. 1914. aastal astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke ja võttis osa Esimesest maailmasõjast. 1915. aastal langes ta Idarindel Vene vägede kätte vangi. Viibis seejärel Moskva lähedal ohvitseride vangilaagris. Brest-Litovski rahulepingu järel moodustati laagris vangide omavalitsus ja Freisler nimetati üheks laagrikomandantidest. Saksa sõjavangid lasti 1918. aastal koju, kuid Freisler jäi veel kaheks aastaks Venemaale. Ei ole teada, mis põhjusel ta sinna jäi. Mõningate kuulduste kohaselt olevat ta sel ajal olnud bolševike pooldaja.
1920. aastal pöördus Freisler Saksamaale tagasi ning lõpetas 1922. aastal Jena ülikooli õigusteaduste alal. Alates 1924. aastast tegutses ta Kasselis advokaadina. 1925. aasta juulis astus Freisler Natsionaalsotsialistlikusse Saksa Töölisparteisse. 1932. aastal valiti ta Preisi Maapäeva liikmeks ja 1933. aastal Riigipäeva liikmeks.
Tabore mõis
Tabore mõis kuulus võõrandamiseni aastal 1920 von Engelhardtide perekonnale. Peahoone ehitati aastal 1875. Hoone jäi Engelhardtide kätte ka pärast võõrandamist, kuuludes neile aastani 1939. Praegu asub hoones Tabore kool.
Roland Freisler
Freisler oli 1933–1934 riigisekretär Preisimaa kohtuministeeriumis ja 1934–1942 Saksamaa kohtuministeeriumis. 20. jaanuaril 1942 võttis ta kohtuministeeriumi esindajana osa Wannsee konverentsist. 20. augustil 1942 määras Hitler Otto Georg Thieracki Saksamaa kohtuministriks. Freislerist sai tema asemel Rahvakohtu (Volksgerichtshof) president. Freisler oli kohtualuste suhtes halastamatu ja külmavereline, tihti mõnitas neid kohtuistungite ajal. Freisler mõistis kohut ka 20. juuli vandenõu osaliste üle, kellest ta enamuse surma mõistis.
Roland Freisler hukkus Ameerika pommirünnaku ajal Berliinile. Ta pidas parajasti Rahvakohtu istungit. Kui ta kohtusaalist varjendisse minna tahtis, sai ta pommikildude tabamusest surma.
Naeruvääristatud Jeesus
"Naeruvääristatud Jeesus" (poola keeles: Jezus ośmieszony. Esej apologetyczny i sceptyczny, 2014; e.k 2017) on Leszek Kołakowski aastatel (1965–2002) kirjutatud filosoofiline esseekogu kristlusest.
Ta küsib. Miks on kristlus avalikkusest kadunud? Kas on võimalik kristlust rajada lihtsatele juhistele, eri kristluse harude ühisosale?
Leszek Kołakowski arvab, et ei Jeesuse õpilased ega hilisemad usukaitsjad ei rääkinud "kristlikest väärtustest". Sellises võtmes neist väärtustest kõneldes püütakse neist teha ideoloogiat, mida aga kristlus pole. Riik ja kirik peavad olema lahutatud, sest muidu riigivõim hakkab otsustama, millised on "kristlikud väärtused". Ka kristlased peaksid "toimima eeldusel, et ei hävitataks meie tsivilisatsioonis neid asju, mis tänapäevase elustiili juures ei meeldi". (lk 166)
Kristlusel on enese hävitamiseks kaks kindlat teed: "kas riietada end eksisteeriva tsivilisatsiooni värvidesse" või "proovides end maksma panna juriidilise sunniga". (lk 168) Kiriklasi ja sektante võib süüdistada maailma põlgamises.
On tarvis inimõpetust, mis hõlmaks inimese võimelisust nii heaks kui ka kurjaks.
Soosalu vald
Soosalu vald (saksa keeles Sosal) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Soosalu vald Sooniste vallaga.
Valla alal asus Soosalu kirikuküla.
Transpordiamet
Transpordiamet on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus, mis loodi 1. jaanuaril 2021, liites Maanteeametiga Lennuameti ja Veeteede Ameti.
Tiit Riismaa
Tiit Riismaa (sündinud 8. veebruaril 1949 Tallinnas) on eesti matemaatik.
Transpordiamet
Ameti tegevusvaldkond on inimeste ning vee-, õhu- ja maismaasõidukite liikluse kavandamine ning ohutu ja keskkonda säästva taristu tagamine. Transpordiameti ülesanne on ka rahvusvaheliste konventsioonide täitmise korraldamine ja kontroll Eestis ja Eesti merealal ning Eesti mereadministratsiooni rolli täitmine üleilmses laevanduses.
Tiit Riismaa
Elulugu
Tiit Riismaa on talupidaja poeg.
Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 TRÜ rakendusmatemaatika erialal, 1975–1977 Teaduste Akadeemia aspirantuuris; füüsika-matemaatikakandidaat (1986, Venemaa Teaduste Akadeemia Arvutuskeskus, Moskva), väitekiri "Описание и оптимизация структуры иерархических систем".
Transpordiamet
Transpordiameti peadirektor oli kuni 10. juulini 2022 Kaido Padar. Alates 11. juulist 2022 oli peadirektori kohusetäitja ameti arendusteenistuse direktor Ele Reiljan. Alates 21. novembrist 2022 alustas ameti peadirektorina Priit Sauk, kes varem töötas Maanteeameti peadirektorina ja valmistas projektijuhina ette ametite liitmist.
Põhiülesanded
Transpordiameti põhiülesanded on:
Struktuur
Transpordiamet jaguneb seitsmeks teenistuseks, mis omakorda jagunevad osakondadeks:
Tiit Riismaa
Elulugu
1972. aastast Küberneetika Instituudi, praegu TTÜ Küberneetika Instituudi teadur. 1990–1992 TTÜ dotsent, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (allikas öeldud Eesti Merehariduskeskus) dotsent, 1993–1995 piirialade valitsuskomisjoni esimees.
Teadustöö
Uurimisvaldkond:, graafiteooria, hierarhilised süsteemid, matemaatiline programmeerimine.
Teoseid
Teadustrükiste kõrval avaldanud sarja filosoofilis-poliitilisi esseid.
Geopark
pisi|Moheri kaljud Iirimaal Geopark on üleriigilise tähtsusega regionaalne institutsioon, kuhu kuuluvad geoloogilised pärandid, mis on tähtsad oma harulduse ja esteetilise väljanägemise poolest. Geoparke iseloomustavad kindel piiritletus, avatus külastajatele, paljude geoloogiliste pärandite olemasolu, looduslik ja geoloogiline silmapaistvus, majanduse, kohaliku kultuuri ja ajaloo lõimumine ning organiseeritud haldustegevus.
Eesmärgid
Geoparkidel on kolm põhilist eesmärki: looduskaitse ja säilitamine, infrastruktuuri arendamine geoturismi edendamiseks ja sotsiaalmajanduslik areng. Inimeste teadlikkust tõstetakse looduskaitse, loodushariduse ja geoturismiga.
Euroopa Geoparkide Võrgustik
Euroopa Geoparkide Võrgustik rajati 2. juunil 2000 Kreekas Lesbose saarel Euroopa Liidu ja UNESCO koostööna. Selle eesmärgiks on arendada jätkusuutlikku regionaalarengut geoparkide piirkonnas eelkõige geoturismi kaudu. Euroopa Geoparkide Võrgustiku asutajaliikmeteks olid Haute Provence’i geopark Prantsusmaalt, Lesbose kivistunud metsa loodusmuuseum Kreekast, Gerolsteini geopark Saksamaalt ja Maestrazgo geopark Hispaaniast. Euroopa Geoparkide Võrgustikku kuulub 69 geoparki 23 riigist. Ühenduse teiseks eesmärgiks on uurida piirkondade geoloogilist päritolu ning anda ühendusse kuuluvate geoparkide kaudu vastuseid küsimustele, mis puudutavad eri piirkondades geoloogiliste protsesside teket ja arengut. Euroopas leidub mitmeid maastikke ja kivimeid, mis on iseloomulikud ühele kindlale perioodile Maa ajaloos ning võimaldavad seetõttu detailsemalt kirjeldada Maa arengulugu. Euroopas on loodusväärtusi, mis on rahvusvahelise tähtsusega ning moodustavad olulise osa Maa pärandist.
Globaalne Geoparkide Võrgustik
Globaalsesse Geoparkide Võrgustikku kuulub 111 geoparki 36 riigist. Globaalse Geoparkide Võrgustiku eesmärgiks on suunata ühenduse liikmed kaasa aitama geoparkide arengule, et tagada geoturistidele elamus. Võrgustiku liikmete ülesanne on levitada geoparkide kontseptsiooni kõikjal maailmas. Eriti suurt tähelepanu pööratakse arengumaadele, kus geoparkide loomine parandaks sotsiaalmajanduslikku olukorda ning tekitaks juurde uusi töökohti ja arendaks kohalikku majandust geoturismi kaudu. Globaalne Geoparkide Võrgustik suurendab eri riikide geoteadlaste koostööd, suurendades seeläbi geoparkide asjakohasust. UNESCO ja teiste globaalsete ühenduste koostöös saavad tähtsad geoloogilised piirkonnad üleilmset tunnustust.
Geoloogiline konserveerimine
Geoloogiline konserveerimine ehk geokonserveerimine on geoloogiliste objektide aktiivne haldamine selleks, et nende parim võimalik kvaliteet säiliks. Geokonserveerimist võib defineerida ka kui tegevust kavatsusega säilitada ja suurendada objektide geoloogilisi ja geomorfoloogilisi omadusi, tähtsustada protsesse, vaatamisväärsusi ning näidiseid. Geokonserveerimine hõlmab töötamist paratamatute looduslike muutustega. Näiteks selleks, et säilitada erosiooniohus paljandi stratigraafilist järjestust, tuleb erosioonist tingitud muutustega arvestada ja objekti korrastada. Looduskaitse ning geokonserveerimise vahe seisneb selles, et looduskaitsel püütakse objekte säilitada ühes ja samas kindlas seisukorras, võimalikult muutumatuna. Geokonserveerimine on väga jõudsalt arenenud Suurbritannias, kelle eeskujul on hakanud säilitamisele suuremat tähelepanu pöörama ka teised Euroopa riigid ja Austraalia. Geoparkide suurenenud arvust võib järeldada, et geokonserveerimisega on tõsisemalt tegelema hakanud ka mitmed riigid üle maailma. Et riiklikul tasandil geoloogilist konserveerimist tähtsustada, tuleb õigusaktides ja valitsuspoliitikas muudatusi teha. Geoparkide tähtsuses ja säilitamises mängivad suurt rolli geoloogilised ühingud, akadeemilised organisatsioonid, muuseumid, geoloogilised uuringud jm. Kohalikul tasandil on oluline osa vabatahtlikel loodushuvilistel, kes aitavad enda tegevusega säilitada loodusobjekte ning ühtlasi toovad inimesteni teadmisi geokonserveerimisest.
Geopargid Eestis
Eestis on praeguse seisuga kokku kaks geoparki: Saarte Geopark ja Loode-Eesti Geopark. Kolmas geopark, Vooremaa Geopark, mis hõlmab Tartu ja Jõgeva maakonda, on alles valmimisjärgus. Eesti geopargid ei kuulu praegu ei Euroopa Geoparkide Võrgustikku ega ka Globaalsesse Geoparkide Võrgustikku, kuid neil on suur tähtsus kohalikul tasandil.
Saarte Geopark
Saarte Geopargi keskus asub Saaremaal Kaali külastuskeskuses. Geopargi piirkond hõlmab 715 saart ja laidu ning Mandri-Eestis asuva Hanila valla ala. Suurem osa geopargi objektidest on seotud karbonaatkivimist aluspõhjaga. Saarte geopargi karbonaatne aluspõhi tekkis Siluri ajastul (444–416 miljonit aastat tagasi) merepõhja settinud lubisetetest ning on elustiku poolest väga rikas. Üheks Siluri ajastu tähtsaimaks leiuks geopargis peetakse meriskorpionit ehk eurüpteriidi, kes on võetud ka Saarte Geopargi vapiloomaks. Meretaseme muutlikkuse tõttu tekkisid pangad ja astangud, mis on vaadeldavad terves geopargis. Geopargi arvukad pangad kuuluvad Siluri klindi koosseisu. Saaremaa pangad jäävad oma kõrguselt alla Põhja-Eesti klindi pankadele, kuid nendes on väga ilmekalt näha siluriaegse mere areng. Siluri ajastu kivimid on rahvapäraselt tuntud ka paekivi ehk paasi nime all. Üheks tuntumaks objektiks Saarte geopargis on Kaali meteoriidikraater, mis on eriline selle poolest, et see on esimene meteoriidikraater Euroopas, mille meteoriitset päritolu suudeti tõestada. Märkimisväärseteks vaatamisväärsusteks on ka Siluri klindi arvukad pangad, tuntuim neist on Panga pank. Geopargi piirkonnas on levinud veel karstiväljad, mis on iseloomulikud karbonaatsete kivimite piirkondades, ja mandrijää poolt toodud rändrahnud.
Loode-Eesti Geopark
Loode-Eesti Geopark on Eesti esimene geopark, mis rajati 2010. aastal MTÜ Pakri looduskeskuse üldkoosolekul. Geopargi kõige olulisem loodusmälestis on Balti klint, mis on tuntud ka Põhja-Eesti klindi nime all. 2004. aastal esitati Balti klint UNESCO kultuuri- ja looduspärandi nimekirja kandidaadiks, mis viis selleni, et UNESCO eksperdid tegid ettepaneku esitada klindi kaitsealad geoparkide nimestikku. Geopark vastab UNESCO nõuetele ning väärtustab loodust ja kultuuripärandit. Geopargi tuumalasid on kokku 11.
Kaitstavate üksikobjektide nimistusse kuuluvad Neugrundi meteoriidikraater, Keila juga, Padise klooster, Peetri kindlus (Muula mäed), kivikalmed, ohvriallikad jt. Geopargis on palju matkaradu, mis tutvustavad Loode-Eesti Geoparki.
Tiksotroopia
Tiksotroopia (kr thixis 'puudutus' + tropē 'pööramine') on paljude geelide või muude ainete omadus mehaanilisel mõjutusel vedelduda. Tiksotroopia on aine omadus, kus nihkepinge suurenemisel viskoossus väheneb.
Geopark
Geopargid maailmas
pisi|Geopargid maailmas 2014. aastal AUSTRIA BRASIILIA HIINA HISPAANIA HOLLAND HORVAATIA IIRIMAA PÕHJA-IIRIMAA INDONEESIA ITAALIA ISLAND JAAPAN KANADA KOREA KREEKA KÜPROS MALAISIA MAROKO NORRA PORTUGAL PRANTSUSMAA RUMEENIA SAKSAMAA SAKSAMAA/POOLA SLOVEENIA SLOVEENIA-AUSTRIA SOOME SUURBRITANNIA TAANI TŠEHHI TÜRGI UNGARI UNGARI-SLOVAKKIA URUGUAY VIETNAM
Tiksotroopia
Näiteks mõned geelid vedelduvad, kui neid raputada.
Näiteid tiksotroopiast
Looduses esineb tiksotroopiat mõnedes savides, vulkaanidel lahaarides. Inimkehas on tiksotroopsed näiteks tsütoplasma ja sperma.
Skansen
thumb|Hazeliuse väravad Skansen on Djurgårdenis Stockholmis asuv maailma vanimaid vabaõhumuuseume.
Muuseum asutati 11. oktoobril 1891. aastal rootsi filoloogi ja folklooriuurija Artur Hazeliuse eestvedamisel. thumb|Artur Hazelius
Vabaõhumuuseum kuulub Rootsi tähtsamate ja populaarsemate turismiobjektide hulka. Seda külastab iga aasta rohkem kui 1,3 miljonit inimest.
Vabaõhumuuseumi tava on tähistada Rootsi traditsioonilisi pühi, nagu Midsommarafton (jaaniõhtu), Valborg (volbriöö) ja Lucia päev (luutsinapäev). Läbi aastate on Skansenis tehtud ka populaarsete raadio- ja telesaadete otseülekandeid, nt "Allsång på Skansen".
Vabaõhumuuseumi territooriumil on külastajatele veel nukuteater, tsirkus ja tubakamuuseum ning mitu kohvikut, restorani, poodi ja laste mänguplatsi.
Skansenit võib pidada Rootsi rahumeelse ja loodusele orienteeritud natsionalismi väljenduseks.
Sõna "skansen" tähistab tänapäeval rahvusvaheliselt vabaõhumuuseumi. Skansen on suuresti mõjutanud sarnaste muuseumide loomist ka mujal maailmas, põhiliselt Euroopas ja Põhja-Ameerikas.
Ajalugu
Oma Rootsi reisidel nägi Artur Hazelius vana talupojaühiskonna asendumist modernse eluviisiga, mida põhjustas industrialiseerimine, migratsioon ja teised ühiskonna arenguga kaasas käivad protsessid. Ehitati vabrikuid, maaharimisel kasutati tehnikat, üle kogu maa ehitati raudteid jne. Toimus linnastumine, mille käigus suur osa maaelanikkonnast lahkus oma küladest, ja vanad talupojatraditsioonid hakkasid hääbuma.
1872. aastal Dalarna maakonda külastades tekkis Hazeliusel nn miniatuurse Rootsi loomise idee muuseumis, kus kultuur ja loodus, ehitised ja riietus ning kirjandus ja käsitöö moodustaksid taimede, loomade ja kivimitega ühtse terviku. Selle eesmärk oleks näidata, kuidas inimesed eri Rootsi osades vanasti elasid. Ta tahtis seda inimestele esitleda huvipakkuvamal moel, kui tolleaegsed teadlased olid seda seni suutnud teha.
Sellist tüüpi kohalikku kultuuri ja ajalugu tutvustav vabaõhumuuseum (Norsk Folkemuseum) avati 1888. aastal Oslo lähedal asuval Bygdøy poolsaarel Norras.
Johann Christian Lisch
Johann Christian Lisch (19. juuli (30. juuli) 1729 Tallinn – 28. veebruar (12. märts) 1811 Pärnu-Jaagupi) oli Eesti vaimulik.
Õppis usuteadust aastatel 1750–1753 (immatrikuleeriti 27. mail 1750) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 13. aprillil (24. aprillil) 1760 õpetajaks.
Oli aastatel 1760–1768 Vändra Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1768–1811 teenis ta Pärnu-Jakobi kogudust. Oli aastatel 1786–1811 Pärnu praostkonna praost.
Kuna Vene keisrinna Katariina II korraldusel andis Senat 1772. aastal välja käskkirja, millega keelati kirikutesse matmine, siis Pärnu-Jaagupis täideti keisrinna korraldust ja kalmistu rajamist alustati aastal 1773 ja 4. augustil (15. augustil) 1774 õnnistas Lisch kalmistu.
Skansen
Ajalugu
Hazelius hakkas inimestelt üle kogu Rootsi ja ka teistest Põhjamaadest kokku ostma vana mööblit, riideid, mänguasju jms. Oma reiside käigus hankis Hazelius vanu esemeid, kirjutas üles rahvaviise ning ostis isegi maju, kuigi ta ei teadnud veel, kuhu need hiljem üles seada. Osa esemetest sai ta ka annetustena. Alguses oli Hazelius põhiliselt huvitatud vaid talupojakultuurist, kuid tema järglased hakkasid tasapisi koguma ka esemeid, mis olid väikekodanluse ja linnaelanike igapäevaelu osa.
1891. aasta kevadel ostis Hazelius maatüki Skansenbergetis ja sama aasta sügisel avati seal Skanseni vabaõhumuuseum. Muuseumile kuuluvat maa-ala on järk-järgult pärast Hazeliuse surma 1901. aastal laiendatud.
Esimeste Skanseni talumajade seas olid Morastugan, Kyrkhultsstugan (kõrge pööninguga tare), Hackstugan (kivimaja Orsast) ja Stenstugan (Blekingest). Aastatega on Skansenisse kogunenud ligi 150 kultuuriajaloolist ehitist kõikjalt Rootsist. Enamik neist majadest pärinevad 1700. ja 1800. aastatest, kuid leidub ehitisi ka 1400. aastate lõpust. Uuemad majad pärinevad aastast 1930. Vanim ehitis on Norra Vastveitloftet ja see on pärit 1300. aastatest. Ainult kolm Skansenis olevat ehitist ei ole originaalid, vaid on leidude koopiad. thumb|[[Saamid|Saami sammasait Skansenis]] Algselt hõlmas Skansen lisaks Rootsi talupojaühiskonnale ka Norra ja Taani talupojakultuuri.
Muuseumi esimene eksponaat oli villane seelik.
Hazeliuse moto oli "Tunne iseennast!". Hazelius soovis, et Skansen oleks elav muuseum, mille majades vuriseksid vokid ja kõlksuksid kangaspuud. Külastajad saavad näha traditsioonilist juustu- ja võitegemist, küpsetamist, kudumist, klaasipuhumist jms.
Kuna koduloomad olid vana talupojaühiskonna oluline osa, tehti Skansenis ruumi ka koduloomadele. Lisaks neile eksponeeritakse Põhjala metsloomi: põtra, karu, rebast, ahmi, hüljest jt. Osa loomadest saadi annetusena ning avatud loomaaeda toodi isegi eksootiliste liikide esindajaid. Need ei sobinud küll Skanseni kui miniatuurse Rootsi ideega, kuid vaatamata rahvuslikule hoiakule võttis Hazelius ka need loomad vastu, kuna teadis, et need tekitavad külastajates suurt huvi. Kogu Skanseni toimimise vältel on loomade kollektsiooni üle diskuteeritud. thumb|Skansen-Akvariet Skansen-Akvariet avati 1978. aastal ja see asub 3000 m² suurusel alal. Peale kalade ja korallide saab seal näha papagoisid, flamingosid, ahve, kilpkonni, skorpione, eksootilisi ämblikke, madusid, alligaatoreid, leemureid jne.
2019. aasta kevadel avati muuseumis Baltic Sea Science Center.
Võru Huvikoda
Võru Huvikoda oli Võrus 1989–2003 tegutsenud laste ja noorte huvikeskus. 2003 korraldati Võrus huviharidusega seonduv ümber ja Huvikoda liideti vastloodud Võru kunstikooliga. Huvikoja enda eelkäija oli Võru Pioneeride Maja, mis tegutses 1949–1989.
FD
FD võib tähendada järgmist:
Analysis (ansambel)
Analysis on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2004.
Pihlaka tänav (Viljandi)
Pihlaka tänav on tänav Viljandi linnas.
Amber Bondin
Amber Bondin (sündinud 26. mail 1991) on Malta laulja.
Pihlaka tänav (Viljandi)
Tänava pikkus on 358 m.
UEFA staadionikategooriad
UEFA staadionikategooriad on kategooriad jalgpallistaadionitele vastavalt UEFA staadioni infrastruktuuri määrustele. Neid määrusi kasutades hinnatakse staadione kasvavas järjekorras, kategooria üks, kaks, kolm või neli (varasem eliit). Need kategooriad vahetasid välja 2006. aastal senise staadionide hindamise meetodi – tärniskaala ühest kuni viieni. Staadionil peab olema neljas kategooria, et võõrustada UEFA Meistrite Liiga väljalangemismänge kvalifikatsioonifaasis või mänge põhiturniiril.
Neljas kategooria on nõutav ka igal staadionil, mis võõrustab mänge UEFA Euroopa Liiga põhiturniiril või UEFA Euroopa jalgpalli meistrivõistlustel.
Üldine
Kui staadionil on eemaldatav katus, siis selle kasutamise üle otsustavad UEFA delegaat ja määratud peakohtunik.
Kuigi minimaalne staadioni mahutavus neljandas kategoorias on 8000 pealtvaatajakohta, siis alates 2006. aastast ei ole ühtki alla 30 000 pealtvaatajat mahutavat staadioni valitud UEFA Euroopa Liiga finaali võõrustama ning staadione 60 000 kohast väiksema mahutavusega pole valitud UEFA Meistrite Liiga finaali võõrustama. Pärast 2007. aasta UEFA Meistrite Liiga finaali ütles UEFA president Michel Platini, et Euroopa karikavõistluste finaalid peaksid toimuma staadionidel keskmise mahutavusega 70 000 pealtvaatajat, et lahendada turvalisuse probleemid.
2009–2013 finaalide võõrustajatel (Stadio Olimpico, Santiago Bernabéu, Wembley staadion ja Allianz Arena) oli kõigil mahutavus vähemalt 70 000 kohta, kuid 2014. aasta võõrustaja (Estádio da Luz) läks selle "reegliga" vastuollu, kuna see staadion mahutab umbes 65 000 pealtvaatajat. See tegi finaaliks pakutavate staadionide mahutavuse nõuded ebaselgeks.
Godsmack
pisi|Vasakult paremale: [[Robbie Merrill, Sully Erna Criss Angel, Shannon Larkin, Tony Rombola]] Godsmack on USA heavy metal 'i bänd, mis moodustati Massachusettsis Lawrence'is aastal 1995.
Tuhkatriinu (film 1899)
"Tuhkatriinu" on Georges Mélièsi poolt 1899. aastal loodud Prantsusmaa tummfilm. Film põhineb Charles Perrault' muinasjutu "Tuhkatriinu" töötlusel.
Iittala
Iittala on Soome lauanõudetootja. Ettevõte rajati 1881. aastal klaasitööstusena, kuid hakkas hiljem tootma ka keraamilisi nõusid ja metallist söögiriistu.
Iittala tooteid on kujundanud paljud tuntud soome disainerid, teiste seas Aino ja Alvar Aalto, Kaj Franck, Oiva Toikka ja Tapio Wirkkala.
3. üksik eriotstarbeline brigaad
3. üksik kaardiväe eriotstarbeline brigaad (vene keeles 3-я отдельная гвардейская бригада специального назначения) on Venemaa Luure Peavalitsuse väeüksus.
Mehitamata allveeaparaat
pisi|USA kaugjuhitav allveeaparaat CURV-21
Mehitamata allveeaparaat ehk mehitamata allveeliikur (inglise keeles unmanned underwater vehicle; lühend UUV) on allveeaparaat, mis võib vee all töötada ilma inimese vahetu osavõtuta.
Anoplohydrus
Anoplohydrus on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Anoplohydrus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila
Neid leidub Indoneesias Sumatral.
Hiina-Nõukogude piirikonflikt
Hiina-Nõukogude piirikonflikt oli aastal 1969 pärast Hiina-Nõukogude tüli seitse kuud väldanud kuulutamata relvakonflikt Hiina ja Nõukogude Liidu vahel. Konflikti teravaim kokkupõrge, mis viis kaks suurimat kommunistlikku riiki sõja piirile, toimus märtsis 1969 Mandžuuria lähedal Zhenbao saarel Ussuri (Wusuli) jõel. Konflikt lõppes 1969. aasta teises pooles status quo ante bellum.
Argo Vals Band
Argo Vals Band on Eesti ansambel, mida juhib Argo Vals.
Ansambel asutati 2011.
Hispaania üleminekuperiood
Hispaania üleminekuperiood oli periood, mille jooksul Hispaania läks diktaatorlikult Francisco Franco režiimilt üle demokraatlikule valitsemiskorrale. Üleminekuperioodil kehtestati põhiseadus, mis tagas heaolu- ja õigusriigile omased tunnused.
Üleminekuperioodi pikkus pole täpselt kindlaks määratud. Protsessi lähtepunktiks oli diktaator Francisco Franco surm 20. novembril 1975 ja kuningas Juan Carlos I võimulesaamine 22. novembril 1975, kuid lõpu osas ei ole kindlat arvamust, on pakutut nelja varianti:
Samuti on arvamusi, mille kohaselt lõppes üleminekuperiood 1986. aastal, kui Hispaania astus Euroopa Majandusühenduse (tulevase Euroopa Liidu) liikmeks ja korraldati referendum, mille eesmärk oli teada saada, kas Hispaania peaks NATOsse edasi jääma.
15. juunil 1977 peeti esimesed Hispaania kodusõja järgsed demokraatlikud valimised. UCD sai kõige enam hääli, mis ei olnud aga piisav absoluutse enamuse saamiseks. Sellele vaatamata anti parteile õigus valitsuse moodustamiseks. Sellest hetkest alates hakati rajama demokraatlikku Hispaania riiki ja koostama uue põhiseaduse teksti.
Aastal 1981 läks Adolfo Suárez erru, sest tekkisid eriarvamused kuningaga ja parteisisesed pinged. Suáreze järglase Leopoldo Calvo-Sotelo (UCD) ametisseseadmise hääletuse ajal Rahvasaadikute kojas leidis aset riigipöördekatse, mille eestvedajateks olid Antonio Tejero, Alfonso Armada ja Jaime Milans del Bosch. 23-Fi nime all tuntud riigipöördekatse kukkus läbi.
Parteisisesed pinged põhjustasid UCD lagunemise aastail 1981–1982. UCD kristlikdemokraadid liitusid aga konservatiivse Alianza Populariga, mistõttu võtsid nad enda valdusse tsentristlik-parempoolse haru. Teiselt poolt aga liitusid sotsiaaldemokraatlike vaadetega liikmed Hispaania Sotsialistliku Tööliste parteiga (PSOE).
1982. aastal võimutses Tööliste partei UCD üle, saades valimistel absoluutse enamuse. Võimalikust 350 parlamendi kohast said nad endale 202. Esimest korda pärast 1936. aasta üldvalimisi sai võimule partei, mida peeti pahempoolseks rühmituseks, toimus esimene rahumeelne võimu üleandmine, võimule sai uus valitsus, esimene peale 43 aastat, mille ükski liige ei olnud Franco ajal võimul olnud. pisi|left|President Reagan abikaasaga ning kuningas [[Juan Carlos I koos kuninganna Sofíaga (1981)]]
Salisano
Salisano on vald Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis.
Salisano kõrgus merepinnast on keskmiselt 460 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Salisano territooriumil voolab Farfa jõgi.
pisi|tühi|Salisano
Nadine Beiler
pisi|Nadine Beiler (2011) Nadine Beiler (sündinud 27. mail 1990 Inzingis) on Austria laulja.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis esindas ta Austriat lauluga "The Secret Is Love".
Ta on andnud välja neli stuudioalbumit.
Cybinka
Cybinka (saksa Ziebingen, alamsorbi Zebinki) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Słubice maakonnas, Cybinka valla halduskeskus.
Ninase pank
Ninase pank ehk Tagaranna pank on Saare maakonnas Saaremaa vallas Tagaranna poolsaare põhjatipus asuv pank. Pank on umbes 1 km pikkune. Panga suurim kõrgus on 5 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Ninase kihistiku lubjakivid ja Mustjala kihistiku merglid.
Pank on Ninase kihistiku stratotüüp. Selle ülemised kaks ja pool meetrit moodustavadki Ninase kihistiku pruunikashall mergli vahekihtidega lubjakivi. Selle all on 1,2 meetrit sinakashalli savi vahekihtidega lubjakivi, seejärel tuleb 0,4 meetrit mergliga vahelduvat lubjakivi ja selle all on lubjakivist läätsedega püriiti sisaldav mergel.
Sutlema-Lümandu vald
Sutlema-Lümandu vald (saksa keeles Sutlem und Limmat) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Sutlema-Lümandu vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Sutlema, Lümandu ja Mäeküla mõis.
Raivo Murd
Raivo Murd (20. detsember 1945 – 17. märts 2019) oli Eesti poliitik, Narva ja Narva-Jõesuu linnapea.
Ta lõpetas 1966. aastal Tallinna Polütehnikumi automaatika ja telemehaanikaaparatuuri tootmise erialal.
Tööelu
Murd töötas Kohtla-Järve rajooni ALMAVÜ komitee esimehena, Narva-Jõesuu sanatooriumi direktorina ja juhtis ühiskondlikus korras Virumaa Fondi. Samuti tegutses ta tegevdirektorina ettevõttes Tamme Auto (T.R.Tamme Auto OÜ, mille tütarettevõte on OÜ Kiviõli Keemiatööstus).
Poliitiline tegevus
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu valimistel 1990. aastal esitati Raivo Murd kandidaadiks ühemandaadilises Narva valimisringkonnas nr 14 kolhoosidevahelise sanatooriumi Narva-Jõesuu töökollektiivi poolt, kuid ei osutunud valituks.
Aastatel 1993–1998 oli ta Narva linnapea (ajaloolises järjestuses 13. ). Tema tagandamist põhjendati linnavolikogus asjaoluga, et Murd oli 1996. aastal garanteerinud 5 miljoni krooni suuruse laenu, mille INKO-Balti pangast võttis Soome firma Lamor, ületades väidetavalt volitusi. 1994–1996 ja 1997–1998 juhtis ta ka Eesti Linnade Liitu. 1996. aasta presidendivalimiste eel peeti Murdu üheks võimalikuks omavalitsuste presidendikandidaadiks.
Aastatel 2007–2013 oli ta Narva-Jõesuu linnavolikogu esimees, 2013–2014 Narva-Jõesuu linnapea ning 2014–2016 taas linnavolikogu esimees.
Sport
Valgevene NSV meistrivõistlustel sai Murd 4x100 meetri jooksus hõbemedali.
Ryōyū Kobayashi
pisi|Ryoyu Kobayashi (2018) Ryōyū Kobayashi (小林 陵侑, Kobayashi Ryōyū; sündinud 8. novembril 1996 Hachimantais) on Jaapani suusahüppaja, olümpiavõitja.
Teadmusjuhtimise tulemuslikkuse mõõtmine
Teadmusjuhtimine loob organisatsioonidele väärtust ja on ühtlasi konkurentsieelise tekitamise ja säilitamise üheks eelduseks. Selle tulemuslikkuse mõõtmine on aga keerukaks ülesandeks paljudele organisatsioonidele, kuna tugineb võimel mõõta aktiviteete ja tegureid, mis hõlmavad ja mõjutavad teadmuse loomise suutlikkust.
Ryōyū Kobayashi
Ta on kahekordne nelja hüppemäe turnee võitja.
Maailmakarikavõistluste etapivõidud
2018. aastast alates on ta tulnud 29 maailmakarikavõistluste etapil indivaiduaalvõistluses esikohale.
Teadmusjuhtimise tulemuslikkuse mõõtmine
Teadmusjuhtimise mõõtmine on ettevõtete jaoks oluline, et kindlustada eesmärkide saavutamine ja nende suunas liikumine. Samuti on mõõtmine oluline mehhanism olemasoleva soorituse hindamiseks, kontrollimiseks ja parandamiseks. Tänapäeva turgude dünaamika ja majanduskeskkond eeldab tõhusat teadmusjuhtimist, et toetada juhte äriliste otsuste tegemisel, mis võimaldab organisatsioonil ellujäämist ning kasvu. Sellise tõhusa teadmusjuhtimise süsteemi loomiseks ja arendamiseks on vaja enamat kui lihtsalt finantsmõõdikud, mis traditsiooniliselt ettevõtetel juba olemas on.
Parim ja ühtlasi loogilisem viis teadmusjuhtimise tulemuslikkuse mõõtmiseks on nende sidumine üleüldisema organisatsioonis kehtiva mõõtmissüsteemiga (näiteks BSC – tasakaalus tulemuskaart). Seda võib teha nii organisatsiooni üldisemal tasemel kui ka individuaalsete protsesside ja projektide ulatuses. Intuitiivselt on see muidugi ilmselge, et teadmus on organisatsiooni väärtusloome seisukohalt väga oluline, kuid selle numbriline väljendamine võib osutuda siiski üsna keeruliseks.
Mõned uurijad on siiski välja tulnud täiesti omalaadsete perspektiividega teadmusjuhtimise tulemuslikkuse mõõtmisel, kui seda eeldaks BSC formaadi "õppimise ja arengu" fookus. Järgnevalt on toodud kaks näidet.
Protsessi perspektiiv teadmusjuhtimise mõõtmisel
Nendest kolmest komponendist tulenevalt mõõdetakse teadmusjuhtimise tulemuslikkust kui:
Kulumudeli perspektiiv teadmusjuhtimise mõõtmisel
Kulumudeli perspektiiv kombineerib omavahel maatriksina kaks mudelit, millest üks (ja teadmuse loomise protsessi kattev) on W. Edwards Demingi PDCA (plan-do-check-act)-tsükkel ning teine klassikaline kulumudel oma nelja elemendiga:
PDCA-mudel teadmuse loomise protsessi defineerimiseks
Hindamaks teadmuse juhtimise ja loomise tulemuslikkust, tuleb vaadelda seda protsessina ning erinevalt eelmises peatükis tooduna, nähakse siinses mudelis seda PDCA-tsükli etappidena järgnevalt.