cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metsaistutusmasin
Tööpõhimõte
Istutusmasinat tõmmatakse tavaliselt buldooseriga või suure traktoriga. Buldooserid on esiküljel varustatud V-kujulise teraga, et ebatasase pinna puhul liigutada prahti ja vabastada tee. Kui istutusmasin tõmmatakse üle ala, lõikab seemendi ratas läbi pinnase umbes 30 cm sügavuselt. Istutusjalg on otse seemneratta taga ja see loob istikule suurema vao. Kui maasse on peenravaod tehtud, võib kasutada tavalist põllutraktorit istutusmasinaga.
Liiva neem
Liiva neem on Saare maakonnas Saaremaa vallas Liivaranna külas asuv neem.
Metsaistutusmasin
Probleemid
Kui maa on liiga märg, siis ei ole võimalik istutusmasinat kasutada, vaid peab tööd tegema käsitsi. Puudub ka võimalus istutada avatud juurestikuga taimi. Lisaks sellele mahutab masina kassett taimi praeguse olukorraga ainult pooleks tunniks. Vaatamata nendele miinustele on tavaliselt looduses käsitsi istutamine kulukam kui istutusmasina kasutamine.
Liiva neem
Neeme koordinaadid on.
Metsaistutusmasin
Plussid
Masinaga istutamisel on istikute ellujäämisprotsent suurem kui käsitsi, seemikute käitlemine väheneb ning nad ei jää tuule ega päikese kätte. Masinaga istutamine murrab maapinda. Seemendist kasvatamine toimib nagu alusmuld, mis soodustab juurdekasvu. Seemikud istutatakse 5-7 cm sügavamale, kui näiteks puukoolis käsitsi istutamisel, mis suurendab ellujäämist. Istutusmasin on suuteline katma kuni 80000 m2 ööpäevas.
Edusammud
P11 on üks uusimaid leiutisi automaatsete istutusmasinate turul. See hõlmab endast taime istutamist, selle väetamist ning kastmist pritsides mürgiga. Kõik see on lihtsasti juhitav kabiinist, paari liigutusega. Samuti loob masin võimaluse taime naturaalseks paljunemiseks, parandades vajadusel selle kasvukoha tingimusi.
Johann Karl (Pfalz-Gelnhausen)
Birkenfeldi pfaltskrahv Gelnhausenis Johann Karl (17. oktoober 1638 Bischweiler – 21. veebruar 1704 Gelnhausen) oli Saksa vürst ja 19. sajandi algusest Baieri hertsogitena tuntud Baieri kuningliku perekonna kõrvalharu eelkäija. Ta võttis Gelnhauseni oma haruperekonna nimeks pärast valduse omastamist aastal 1669.
Metsaistutusmasin
Edusammud
USA-st alguse võtnud firma nimega DroneSeed pakub puude istutamiseks uue teenuse, kasutades selle probleemi lahenduseks droone. FAA sertifitseeritud raskeveo droonide parv saab ühe lennu jooksul istutada kuni 0.3 ha istikuid sõltumatu maastiku tingimustest.
Bibliograafia
---
Johann Karl (Pfalz-Gelnhausen)
Haridus ja karjäär
Ta osales ratsaväekomandörina oma Pfalzi nõo armees, kellest aastal 1654 sai Rootsi kuningas Karl X Gustav, ja sõdis Taani vastu. Hiljem võitles ta türklaste vastu Ungaris. Siis asus ta Hollandi teenistusse. Ta osales aastal 1674 Seneffe lahingus ja ülendati esimese armeejuhi auastmesse. Siis ta lahkus sõjaväest ja taandus Gelnhausenisse.
Gelnhauseni haru looja
Aastal 1669 ostis Johann Karl Gelnhauseni Fürstenhofi ("vürstliku õukonna"), mis koosnes Residenzist, aedadest ja maatükkidest, mille Saksa-Rooma keiser oli kunagi aastal 1435 andnud varasemale Wittelsbachile, Pfalzi kuurvürstile Ludwig III-le. Aastal 1671 pärisid Johann Karl ja tema vend üheskoos Birkenfeldi pfaltskrahvkonna. Aastal 1673 leppisid nad kokku, et kuigi Christian saab Birkenfeldi, samuti teise pärandi, Bischweileri, saab Johann Karl Neuburgi apanaaži, 6000 floriini, mis moodustas 1/3 ühe teise perekonna valduse, Neuburgi pfaltskrahvkonna tuludest – pluss nelja koorma Moseli veini iga-aastane kohaletoimetamine Trarbachi keldritest. Oma venna Christian II-ga aastatel 1681 ja 1683 sõlmitud lepingutega sai Johann Karl Gelnhauseni valitsuses asetäitjaks.
Johann Karl abiellus aastal 1685 Weikersheimis oma esimese naise Sophie Amaliega. Too oli Zweibrückeni pfaltskrahvi Friedrichi tütar ja krahv Siegfried von Hohenlohe-Weikersheimi lesk.
Kuigi Sophie Amalie suri 30. novembril 1695 ilma talle meessoost pärijat ilmale toomata, kirjutas Johann Karl 25. juulil 1696 Christianile, kuulutades, et kui ta, tundes võimetust jätkata üksi elamist ja võttes kuulda oma südame soovi, peaks uuesti abielluma, saab see olla vaid kiindumusabielu, kuna ta ei olnud seisundis hoida seisuslikku naist. Kolm päeva hiljem abiellus ta oma eelmise naise õuedaami Esther Maria von Witzlebeniga (1666–1725), Herr von Brömbseni 30-aastase lesega. Kuigi tema perekond kuulus Tüüringi aadli hulka, puudus neil otse keisrile allumise staatus, mida nautisid pfaltskrahvid ja Esther Maria isa, Georg Friedrich von Witzleben-Elgersburg, kes oli metsaülema (Oberforstmeister) ametis Saksi-Römhildi hertsogkonna imeväikeses õukonnas. Mõne nädalaga leidis Johann Karl end üritamas lepitada oma hukkamõistvat venda, avalikustades abielu, kuid kinnitades talle, et see oli täiesti isiklik kokkulepe, ja kui sellest peaks lapsi sündima, "ei nõuaks ta neile rohkem, kui nende aadlikeks pidamist, nii et seoses järglusega pole midagi karta". Augustiks oli Johann Karl sõlminud sellekohase lepingu (Vertrag) oma vanema vennaga, kuid muutis hiljem meelt. Ta pöördus keisri poole palvega teha tema naisest riigikrahvinna, kui Christian II keeldus tunnistamast oma venna abielus sündinud lapsi (3 poega ja 2 tütart) dünastia liikmetena.
Johann Karl suri aastal 1704 ja tema lesk esitas 3. septembril 1708 keisririigi õukonnanõukogus kohtuasja tema venna vastu. Ta saavutas 11. aprillil 1715 täeliku tunnistuse endale ja oma lastele kui vürstisoo järglastele. Tema mehevend Christian II nõustus kokkuleppega 29. oktoobril 1716, tunnistades laste Pfalzi tiitleid ja järglusõigusi ning suurendades nende abiraha 6000-lt 50 000 kuldnani. Sellest hoolimata jätkasid Wittelsbachide teised harud Johann Karli laste pidamist morganaatilistena, keeldudes tunnistamast nende kõlblikust pärida dünastia valdusi. Wittelsbachide perekonna kokkuleppes 1771. aastast, millega kehtestati vastastikused pärimisõigused Pfalzi ja Baieri harude vahel, olid oma valduste pärijad piiratud olema järglased, kes olid seaduslikud ja "mitte sündinud ebavõrdsest abielust" (nicht ex dispari matrimonio). Kuid Tescheni rahu, mis lõpetas aastal 1779 Baieri pärilussõja, tunnistas artiklis 8 lõpuks Johann Karli ja Esther Marie von Witzlebeni järglaste dünastilisi õigusi, kui pojapoeg Wilhelm (1752–1837) sai aastal 1803 Bergi hertsogkond apanaažina Baieri kuurvürstilt kompensatsiooniks Reini vasakkaldal Napoleonile loovutatud territooriumite eest.
Berg eraldati Baieri poolt aastal 1806 kokkuvõttes Napoleoni õemehele Joachim Murat'le vastutasuks Ansbachi markkrahvkonna eest, kuid Saksa-Rooma keisri poolt pfaltskrahv Wilhelmile 16. veebruaril 1799 antud Baieri hertsogi tiitel jäi tema otsestele järglastele ja leidis tunnistust kuni Saksa keisririigi kaotamiseni aastal 1918.
Järglased
Johann Karl ja Sophie Amalie von Zweibrücken said ühe tütre:
Johann Karl ja Esther Maria von Witzleben said viis last:
Kääniku mõis
Kääniku mõis (saksa keeles Känick) oli Kodasoo mõisa kõrvalmõis Kuusalu kihelkonnas Harjumaal.
Predikatsioon (filosoofia)
Predikatsioon ehk preditseerimine (ladina sõnast praedicatio 'väljaütlemine, teatavakstegemine') on filosoofias esemele, asjale, objektile või asjaolule (laias mõttes) omaduse omistamine või selle omaduse eitamine sellel.
Loogikas nimetatakse üksikut eset tähistavat väljendit ka üksikterminiks (Nominator, proper name) ning (laias tähenduses) omadusega seotud väljendit predikaadiks. Wilhelm Kamlah defineerib predikatsiooni oma "Loogilises propedeutikas" ("Logische Propädeutik") kõneaktina, mille puhul objekti üksiktermin ja predikaat identifitseeritakse ning objektile omistatakse omadus või eitatakse sellel seda omadust.
Predikatsioon võib olla ka preditseerimise kui toimingu tulemus, st väljend ise või ka tähistatava esemega seotud predikaat (omadus, suhe (Relation)), st väljendi väljendamine, väljaütlemine, tähendus või sisu (vt propositsioon).
Amanda Todd
Amanda Todd (27. november 1996 – 10. oktoober 2012) oli Kanada teismeline, kes sooritas 10. oktoobril 2012 oma kodus Port Coquitlamis Briti Columbias enesetapu.
Enne surma riputas ta Youtube'i video, kus kirjeldab kaartidele kirjutatud teksti abil oma kogemusi kiusamise, väljapressimise ja vägivallaga. Video levis pärast tema surma kulutulena ja sai suure meediatähelepanu osaliseks.
Kari Ketonen
Kari Mikael Ketonen (sündinud 16. augustil 1971 Espoos) on soome näitleja ja stsenarist.
Ivan Pilný
pisi|Ivan Pilný (2017) Ivan Pilný (sündinud 6. juulil 1944 Prahas) on Tšehhi poliitik, ta kuulub erakonda ANO 2011. Ta oli 2017. aasta 24. maist kuni 13. detsembrini Tšehhi rahandusminister.
Ta lõpetas aastal 1972 Tšehhi Tehnikaülikooli Prahas elektrotehnikateaduskonna.
Tast sai 24. mail 2017 Tšehhi rahandusminister.
Tormi tänav
Tormi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis. Tormi tänav algab August Weizenbergi tänavalt, ristub August Alle tänavaga ja lõpeb Narva maanteel.
Tormi tänav on lõuna–põhjasuunaline ja ligikaudu 75 meetri pikkune.
Tormi tänav sai nime 12. detsembril 1928. Tänav on saanud nime mere lähedusel mõjul.
Tony Jeffries
Tony David Pryce-Jeffries (sündinud 2. märtsil 1985 Sunderlandis Kirde-Inglismaal) on Inglismaa ja Suurbritannia endine poksija.
Jeffries sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Kenneth Eganile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jeffries osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Erkebwlan Şınalïyevile (Kasahstan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jeffries poksis veebruarist 2009 kuni septembrini 2011 elukutselisena ning pidas kokku 10 kohtumist, millest võitis 9 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise.
Fromhold Lauristin
Fromhold Lauristin (10. veebruar 1900 Tallinn – 11. oktoober 1964 Toronto) oli eesti majandusteadlane.
Õppis 1921–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1926–1927 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Vironia liige.
Houstoni maakond (Texas)
Houstoni maakond (Houston County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Crockett.
Maakond moodustati 1837. aastal.
Maakond on nime saanud endise Texase Vabariigi presidendi ning hilisema Texase kuberneri ja senaatori Sam Houstoni järgi. Kuigi mõlemad on nimetatud tema järgi, ei ole maakond seotud Houstoni linnaga, mis asub maakonnast ligi 180 kilomeetrit lõunas Harrise maakonnas.
Fromhold Lauristin
1944 põgenes Rootsi, hiljem siirdus Kanadasse.
FC Castovanni Eagles
JK Suema/Cargobus (ametliku nimega JK Suema Cargobus) on Eesti jalgpalliklubi, mis asutati aastal 2010. JK Suema/Cargobus mängib Eesti IV liiga idapiirkonnas. Klubi mängib oma kodumänge Kalevi keskstaadioni kunstmuruväljakul.
== Ajalugu ==
JK Suema/Cargobusi jalgpalliklubi loodi 2010. aasta esimestel päevadel Rocca al Mare Koolis, kus jõuluvaheajal naasnud 10. klassi õpilased jalgpalliteemalise vestluse järel ühise meeskonna otsustasid luua. Hendrik Osula hakkas koos Raul Ojassaarega asja tõsisemalt vedama ning ühiste sõprade ja tuttavate seast kokku pandud meeskond registreeriti kärmelt ka algavaks hooajaks Eesti meistrivõistlustele. Esimene sõprusmäng tulevasel kodustaadionil peeti 31. jaanuaril, kõigest 21 päeva pärast meeskonna idee tekkimist Viimsi FC Igiliikuri vastu, mis kaotati koguni 1:11. JK Suema ajaloo esimese värava autor oli Rainer Meema.
Enne liigahooaja algust peeti veel kolm kontrollkohtumist: Eston Villale kaotati 0:11, Laagris toimunud mängus tehti klubi ajaloo esimene viik ja FC Majandusmagistriga lepiti 1:1 viiki, Suema värava autoriks märgiti Oskar Pedosk. JK Tallinna Kalevi noorte vastu mängitud kohtumises saatis Suemat aga ootamatu edu – kogu mänguaja vastaste surve all mänginud Suema kasutas harvanähtavalt hästi ära vasturünnakuid ning lahkus platsilt ajaloo esimese võiduga – seisuks jäi tervenisti 6:0.
2010
Enne kohtumist Eston Villaga klubiga liitunud Märt Vassiljevist sai meeskonna esimene peatreener ning meeskonna ajaloo esimeses ametlikus mängus, 2010. aasta liigahooaja avakohtumises, kohtuti 7. aprillil, vähem kui kolm kuud pärast meeskonna esialgset loomist, võõrsil taas Eston Villaga. Mälestusväärses kohtumises suutsid autsaideri seisuses olnud suemalased küll esimese poolaja 0:0 viigiga lõpetada, kuid teisel kolmveerandtunnil pani Villa oma paremuse maksma ning lahkus 4:0 võiduga.
Elandsrand
Elandsrand on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas.
FC Castovanni Eagles
2010
Juba järgmises kohtumises astus Suema ka sammu edasi – Tallinna FC Twisteri vastu saadi Rasmus Sinivee 80. minuti väravast ülimalt magus 1:0 võit. Edasine hooaeg aga nii edukaks ei kujunenud – 22 mänguga teeniti kokku 19 punkti (viis võitu, neli viiki ja 13 kaotust), millega jäädi 12 meeskonna seas 10. kohale. Esimene mäng Eesti karikavõistlustel lõppes koduväljakul mänginud Rakvere FC Flora II kindla 8:0 võiduga.
Elandsrand
Elandsrand on kaevanduslinn, linnas asub 1978. aastal rajatud kullakaevandus.
FC Castovanni Eagles
2011
Teist liigahooaega 2011. aastal alustati küll pisut tugevdatud koosseisuga, kuid erinevatel põhjustel lagunes meeskonna tuumik suvel niivõrd laiali, et probleem oli mängudeks meeskond kokku saada. Ühtegi mängu siiski vähemuses ei mängitud, kuid see-eest kannatasid kõvasti tulemused – kümnemänguline kaotusteseeria ning hooaja lõpetanud 14-mänguline võiduta seeria tähendasid seda, et kui FC Anžit poleks meistrivõistlustelt eemaldatud, oleks Suema saagiks jäänud liigas 11. koht. Anži diskvalifitseerimise tõttu jäädi aga sarnaselt ava-aastaga kümnendaks. Hooaja lõppu ilmestasid ka segadused meeskonna juhtimises – senine peatreener Vassiljev astus tagasi ning peatreeneri kohuseid täitsid kapten Andrus Arbeiter ja Jaanus Nuutre.
Elandsrand
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elandsrandi elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,94%, valgeid 2,10%, värvilisi 0,68%, India või Aasia päritolu inimesi 0,05% ja teisi 0,23%. Sotho keelt pidas emakeeleks 32,67%, koosa keelt 31,20%, svaasi keelt 7,86%, suulu keelt 7,86%, tsonga keelt 6,80%, tsvana keelt 5,48%, inglise keelt 2,89% ja afrikaani keelt 2,08%.
FC Castovanni Eagles
2012
Enne 2012. aasta hooaja ettevalmistust jõuti Vassiljeviga treeneritöö osas taas kokkuleppele ning mitmed tugevad täiendused nii Tallinna Kalevi noormängijate kui ka muude varasema liigakogemusega mängumeeste näol tähendasid seda, et uuele aastale pandi juba suuremad lootused ja kõrgemad eesmärgid. Kõrgema tasemega saadi ka hakkama – hooaeg lõpetati neutraalse bilansiga (kaheksa võitu, kuus viiki, kaheksa kaotust) ning rekordilise 30 punkti ja kuuenda kohaga. Sealjuures edestas Viimsi FC Igiliikur Suemat vaid parema väravate vahega.
2013
2013. aasta hooajaks tõsteti JK Suema/Cargobus IV liiga põhjapiirkonda. Samal ajal lõi Suema endale Rahvaliigasse duubelmeeskonna.
Indrāni vald
pisi|Aiviekste jõgi Indrāni vald (läti keeles Indrānu pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lubāna linnaga, Dzelzava, Sarkaņi, Prauliena, Barkava ja Ošupe vallaga, Gulbene piirkonna Līgo ja Daukstese vallaga ning Balvi piirkonna Bērzpilsi vallaga, Lazdukalnsi ja Rugāji vallaga.
Valla pindala on 342,54 km². 2016. aasta seisuga elas seal 822 inimest. Valla keskuseks on piirkonna keskus Lubāna, mis aga valla koosseisu ei kuulu.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Lubāna vallas Lubāna, Indrāni, Zvidzene ja Ošupe külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Lubāna külanõukoguga likvideeritav Indrāni külanõukogu, Aastal 1958 külanõukogu likvideeriti ja ühendati töölisasula staatuse saanud Lubānaga kui Lubāna maaterritoorium. Aastal 1975 muudeti Lubāna maaterritoorium taas Indrāni külanõukogu nime kandvaks omavalitsuseks. Aastal 1979 ühendati sellega osa Meirāni külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2007–2021 kuulus vald Lubāna piirkonda.
Loodus
Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremad jõed on Pedetsi jõgi, Aiviekste jõgi ja Liede. Valda jääb 5,4 hektari suurune ja 11 meetri sügavune Kapi järv, mille ümber on 17 hektari suurune hoiuala.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Abora muinasasulad, Abaine muinasasulad, Dzedziekste muinasasulad, Visagalsi ehk Brākaļi linnamägi, Nainiekste asulakoht, Meirāni muinaskalmed ehk Sõjahauad, Līčagalsi asulakoht ja sealsed muinaskalmed, Krekli soo muinaskalmed ja Zaļmežnieki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Karātavu kalnsi karistuspaik ja hiiepaik Kirikumägi.
Looduskaitse all on kuivanud põlispuu Indrāni Ülisuur, (osaliselt) Lubāna-Meirāni allee, Visagalsi kalmistu elupuu,Veccepļi tamm, Vēverāji tamm, Liede tamm, Ligzdiņase tamm, Ozolsala tamm, Rītnieki pärn ja arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lääneosas asub 207 ha suurune Kapi järve hoiuala, valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 812 lätlast, 15 venelast, 4 valgevenelast, 3 poolakat ja 2 leedulast.
Valla külad on:
Rohuneem
Rohuneem (ka Rohuneeme poolsaar) on Harju maakonnas Viimsi vallas Viimsi poolsaarel asuv neem.
Neeme koordinaadid on.
Moldova Riiklik Ülikool
pisi|Ülikooli hoone Moldova Riiklik Ülikool (rumeenia keeles Universitatea de Stat din Moldova) on ülikool Moldovas Chișinăus.
Ülikool asutati 1946.
Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.
Veronika Kivisilla
pisi|Veronika Kivisilla (2018) pisi|Veronika Kivisilla esinemas kirjandusfestivali [[HeadRead raames Tallinna kirjanike maja musta laega saalis Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. mai 2014 ]] Veronika Kivisilla (sündinud 21. detsembril 1978) on eesti luuletaja.
Kõiguste mõis
Kõiguste mõis (saksa keeles Koigust) oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Veronika Kivisilla
Ta on Tallinna Ülikoolis õppinud eesti keelt ja kirjandust.
Ta on koostanud õpikuid, laulikuid ja sõnaraamatuid.
Isiklikku
Ta elab Pääskülas.
Sääreots
Sääreots on mitme neeme või saare nimi:
Soraya Post
pisi|Soraya Post (2014) Soraya Viola Heléna Post (sündinud 15. oktoobril 1956 Göteborgi lähedal) on Rootsi poliitik, ta on feministliku erakonna Feministlik Initsiatiiv liige. Ta oli aastatel 2014–2019 Euroopa Parlamendi liige; Euroopa Parlamendis oli ta Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni liige.
Ta sündis aastal 1956 Göteborgi lähedal, tema isa on Saksamaal sündinud juut ning ema rootsi mustlane.
Ta oli aastatel 2014–2019 Euroopa Parlamendi liige; Euroopa Parlamendis oli ta Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni liige.
Tuhkapusija
Tuhkapusija on Võru vallas Orava külas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Ene Säinast.
Rühm alustas tegevust 1996.
Rühm esines 2003, 2004, 2005 festivalil Europeade.
Dallwitzi pataljon
Dessantpataljon Dallwitz ( saksa keeles Luftlandebataillon zur besonderen Verfügung «Dallwitz», valgevene keeles "Valgevene dessantpataljon "Dallwitz"": "Беларускі дэсантны батальён „Дальвіц“") oli Teise maailmasõja lõpufaasis valgevene vabatahtlikest Saksa Wehrmachti koosseisus moodustatud üksus, mis oli mõeldud sissivõitluseks Punaarmee tagalas.
Koosseis
Pataljon moodustati Saksa armee luure Abwehri poolt 1944. aasta juulis Ida-Preisimaal Dallwitzi külas Abwehrkommando 203 alluvuses. Liikmed tulid peamiselt Valgevene Kodukaitse (BKA) ja Saksa okupatsiooni-aegsest Valgevene abipolitsei ridadest, samuti Valgevene Noorte Liidust (SBM) ja illegaalsest Valgevene Sõltumatuse Parteist (BNP). Värbamine toimus salaja. 1944. aasta sügiseks oli pataljonis üle 200 inimese, millest moodustati kaks kompaniid: 1. "Severnaja" (ülem - leitnant Andrei Rudak) ja 2. "Južnaja" (ülem - leitnant Mihhail Zui). Sõjaväelise väljaõppe eest vastutas major Ivan Gelda, personali moraali eest tema poliitiline assistent major Usevalad Rodzka. Pataljoni propagandaohvitser oli endine "Valgevene Noorte Liidu" juht Mihhail Ganko.
Tegevus
1944. aasta novembri alguses paigutati pataljon ümber Walbuschi linna Bydgoszcz'i (Poola) lähedal, kus jätkati väljaõpet. Hiljem koliti Berliini piirkonda. Sõja lõpul mais 1945 mindi laiali Tšehhimaa territooriumil. Pataljoni ülem major Rodzka siirdus salga eesotsas Bialystoki piirkonda, kus arreteeriti juulis 1945 ja 22. mail 1946 mõistis Valgevene Sõjaväeringkonna Sõjatribunal ta surma. Hukati tõenöoliselt 26. mail 1946 Minskis.
1944. aasta teisel poolel visati Saksa lennukitest Valgevene territooriumile mitu Dahlwitzi salka ja ka üksikuid langevarjureid eesmärgiga viia Punaarmee tagalas ellu sabotaaži, koguda Abwehri jaoks luureteavet ja korraldada nõukogudevastast partisaniliikumist.
Ühte kauaaegsemat diversantide rühma (28 meest) juhtis Gleb Bogdanovitš, mis tegutses Vilniuse piirkonnas 1945. aasta juunini. Seejärel kolis rühm Poolasse, kus tegutses koos põrandaaluse Koduarmeega (Armija Krajowa) Poola võimude vastu. Jevgeni Žihhari rühm visati 1944. aasta detsembris Polotski oblastisse ja pidas seal vastu kuni 1954. aasta lõpuni, hävitades partei- ja nõukogude aktiviste, pärast lüüasaamist MGB vägede poolt läksid rühma jäänused Poolasse. Kõige kuulsamat diversantide rühma juhtis Michał Vituška. 1944. aasta novembris maandus ta langevarjuga 27-mehelise üksuse eesotsas Vilniuse piirkonnas. Järgmise kahe aasta jooksul loodi grupi baasil tugev organisatsioon, mille struktuurid olid Leedus, Valgevenes ja Ukrainas, mis on tuntud nimede "Must kass" ("Чорны кот") ja "Valgevene Vabastamisarmee" all.
Rudi Fink
Rudi Fink (sündinud 6. juulil 1958 Cottbusis (praegu Brandenburgi liidumaa)) on Ida-Saksamaa endine poksija.
Fink võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Fink osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Rõbakovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning kergekaalus (kuni 60 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Vuristi
pisi|Vuristi pisi|Vuristeid [[Aafrikast]] Vuristi (saarte murdes vuri- ehk suristuspuu) on nööri otsa kinnitatud piklik õhuke lauake, mis ringikeerutamisel tekitab tugevat vurinat või vuhinat. Vuristi on ürgse kultusvahendina tuntud kogu maailmas.
Eesti alal kasutati vuristit veel 20. sajandi algul mänguasjana. Saaremaalt on teateid, et vuristit kasutati karjamaal hobuste hirmutamisel.
GOD TV
GOD TV (algselt Christian Channel Europe) on rahvusvaheline telekanal, mis edastab kristliku sisuga saateid.
Karl Christoph von Lieven
Karl Christoph von Lieven (vkj 1. veebruar 1767 Kiiev – 31. detsember 1844 Balgale) oli Balti kiriku- ja haridustegelane, sõjaväelane, Tartu Ülikooli kuraator 1817–1828, Venemaa keisririigi rahvahariduse minister 1828–1833, alates 1826 Riiginõukogu liige.
Elulugu
Lievenite suguvõsa luges oma algust liivlaste vanemast Kaupost, kes 13. sajandi algul ristiusku oli astunud. Suguvõsa oli arvukas ning on andnud palju riigitegelasi nii Venemaa keisririigi kui Balti provintside teenistusse. Vürst Karl v. Lieveni isa Otto Heinrich Andreas von Lieven (1726–1781) teenis Venemaa keisririigi sõjaväes ja suri 1781 kindralmajori aukraadis, tema ema vürstinna Charlotte Margarete v. Lieveni (snd Gaugerben, 1742–1828) kutsus Venemaa keisrinna Katariina II 1783 oma pojapoegade Nikolai ja Mihhaili kasvatajaks, ja temast sai tsaariperekonna ülemkasvatajanna.
Karl sai koduse hariduse ja pandi noorelt sõjaväeteenistusse, aastatel 1792–1794 teenis ta Leedus ja võttis osa Poola vallutamisest kolmanda Poola jagamise ajal. 1797. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja 1799 kindralleitnandiks, 1799–1800 täitis Karl v. Lieven Arhangelski sõjakuberneri ülesandeid.
1801. aastal läks Lieven erru ja asus elama Zentene mõisa Kuramaale. Seal kujunes temast müstiliste kalduvustega humaanne pietist, kes taotles kõlbelist enesetäiustamist usuliste elamuste alusel. Lieven osales agaralt piibliseltside tegevuses alates nende loomisest 1821 kuni sulgemiseni 1826. Lievenil oli teeneid selles, et 1831. aastal lubas Nikolai I asutada protestantide piibliseltsi Venemaal, mille peakomitee esimees Lieven oli surmani.
Kuna Lieven oli seotud Aleksander I lähedaste müstiliste ringkondadega, sai just temast 1817. aastal Tartu ülikooli ja õpperingkonna kuraator. Senise valgustuslike vaadetega kuraatori Fr. M. Klingeri väljavahetamine oli seotud keisri vaadetes toimunud muutustega, mille väljendusena selsamal aastal moodustati vaimulike asjade ja rahvahariduse ministeerium (selline asutus eksisteeris kuni 1824, mil Sinodi rahvahariduse departemang ja välismaiste usutunnistuste vaimulike asjade valitsus jälle rahvahariduse ministeeriumist lahutati). Täiendava ajendi kuraatorivahetuseks andis Tartu ülikooli tabanud inetu promotsiooniskandaal. Nimelt oli ülikooli nõukogu 1816. aasta suvevaheajal paljude õppejõudude äraolekut kasutades andnud doktorikraadi kahele isikule, kellel selleks vähimatki õigus polnud (üks oli rätsep ja teine vabrikant Peterburist). Ajal, mil Vene, Austria ja Preisi monarhid olid 1815 sõlminud omavahel nn Püha Liidu, mis pidi tagama kristlik-patriarhaalse valitsemissüsteemi kestmise ja aitama alla suruda kõik rahvuslikud ja liberaalsed püüdlused (vajadusel interventsiooni teel), andis selline ülikooli poolne eksimus võimaluse rünnata ülikoolide autonoomiat. 1819. aastast otsustati kogu õpetus Venemaa keisririigis viia rangelt religioossele alusele (kaasa arvatud matemaatika ja loodusteadused). Peterburi ülikoolis sundis kuraator D. Runitš professoreid oma ratsionalistlikest vaadetest avalikult lahti ütlema, Kaasanis viis sealne kuraator M. Magnitski sisse üldised palvetunnid ja lasi anatoomilised preparaadid kui jumalateotuse religioossete austusavalduste saatel maha matta. Sellist tausta arvestades oli kuraator Lieven Tartus mõõdukas.
Tartu ülikooli tolleaegne rektor, õigusajaloolane Gustav Ewers (1779–1830, rektor 1818–1830) oskas saavutada kuraatori täieliku usalduse. Kuna Lieven ei olnud ise kunagi ülikoolis käinud, jättis ta ülikooli siseasjade ja teadustöö korraldamise täielikult rektori hoolde. Teisalt oli kuraator oma ema kaudu väga lähedalt seotud õukonnaga, ja nii said rektori palvel keisrile esitatud taotlused enamasti rahuldatud. Oma usuliste vaadete tõttu ei saanud Lieven olla aga ükskõikne usuteaduskonna suhtes ja kõik seni usuteaduskonnas tooni andnud ratsionalistlike vaadetega professorid vahetati Lieveni ametiajal välja pietistide või ortodokssete luterlaste vastu, mille tulemusel muutus täielikult Tartu usuteaduskonna üldilme.
Kui Tartu ülikooli tegevuse esimesel 15 aastal oli teaduslike ekspeditsioonide tarvis ette nähtud raha jäänud kasutamata, siis 1820. aastail taotleti selleks suuri summasid korduvalt juurde (nt O. v. Kotzebue teine ümberilmareis, F. W. Struve juhitud Suur Vene kraadimõõtmine, C. F. Ledebouri ja A. Bunge retked Altaisse, F. Parroti retk Araratile, õigusteaduse professor Walter Friedrich Clossiuse arhiiviekspeditsioonid Venemaa kloostritesse jmt). Ühtekokku sai ülikool 1818–1830 eelarveväliseid toetusi peaaegu teise eelarve mahus.
Karl Christoph von Lieveni tegevus Venemaa keisririigi rahvahariduse ministrina kuigi olulist jälge ei jätnud, ja ta vahetati peagi välja jõulisema Uvarovi vastu.
Elektronkiirlitograafia
Elektronkiirlitograafia on fotolitograafiast välja arenenud eraldiseisev tehnoloogia pooljuhtmaterjalide tööstuses mikrokiipide valmistamiseks. Elektronkiirlitograafiat on kasutatud ka röntgenikiiri fokuseerivate tsooniplaatide tegemiseks.
Elektronlitograafia põhimõte
Kasutades sügavat ultraviolettkiirgust on klassikalises fotolitograafias parimal juhul võimalik saavutada täpsust veidi alla 1 µm. Seda annab veelgi parendada kasutades lühema lainepikkusega kiirgust, näiteks röntgeni- või elektronkiirgust. Elektronkiirlitograafia kasutab elektrone, millel on lühike lainepikkus. Näiteks 100 keV elektroni lainepikkus on 3,8×10−9 nm. Saavutatava täpsuse määrab tegelikult pigem elektronoptika kui kasutatav lainepikkus, nagu see on fotolitograafia korral. Elektronlitograafia seade on sisuliselt modifitseeritud skaneeriv elektronmikroskoop. Elektronkiir fookustatakse ning seda on võimalik pinnal kahes risti asetsevas suunas liigutada. Huvipakkuv muster söövitatakse otse kiibile, kiiritades kiibil olevat fotoresisti kihti elektronkiirega. Fotoresistiks on enamasti erinevad polümeersed materjalid. Arvuti juhib elektronkiirt pinnal, et saavutada vajalik muster. Enamasti kasutatakse pinna skaneerimiseks elektronkiire rasterskaneerimist, s.t rida rea järel skaneerimist.
Hall norra põdrakoer
Hall norra põdrakoer on Norrast pärinev koeratõug.
Elektronkiirlitograafia
Lahutusvõime elektronlitograafias
pisi|300px|Elektronkimbu ristsuunaline laienemine hajumise tagajärjel: pealelangev elektron (punane) tekitab tagasihajunud elektrone (sinised). Vahel võib pealelangev elektron ka ise tagasi hajuda (nagu sellel joonisel) ning materjalist lahkuda
Hall norra põdrakoer
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: "Kartmatu, energiline ja vapper."
Oteng Oteng
Oteng osales kärbeskaalus (kuni 52 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elektronkiirlitograafia
Lahutusvõime elektronlitograafias
Mikroelektroonika ja nanotehnoloogia rakenduste seisukohalt peavad litograafiaga valmistatavad mustrid olema väga detailsed ning valmistatava mustri lahutusvõime on nendes valdkondades kõige tähtsam parameeter. Elektrone on võimalik koondada väga väikesele pinnale, kuid paksust materjalikihist läbi minnes hajub elektronkiir ka liikumissuunaga risti olevatesse suundadesse ning tagasihajunud elektronid (mis mõjutavad ka pinnale kantud fotoresisti) põhjustavad saavutatava mustri lahutusvõime vähenemist. Ühe lahendusena võiks kasutada võimalikult õhukest pooljuhtplaati, mis vähendaks tagasihajunud elektronide hulka, võimaldades joone paksusi 10 nm suurusjärgus. Teine lahendus oleks kasutada võimalikult väikese algenergiaga elektrone, mis ei tungi alusesse nii sügavale ning mille ristsuunaline hajumine on samuti väiksem.
Oteng Oteng
Oteng osales kärbeskaalus (kuni 52 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Miša Alojanile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elektronkiirlitograafia
Positiivse fotoresistiga mustri saavutamine
Positiivse fotoresisti korral on elektronkiire peamine ülesanne keemiliste sidemete lõhkumine. Selle tulemusena väheneb fotoresisti, mis on enamasti polümeer, molekulmass ning fotoresisti materjal muutub orgaaniliste solventide jaoks hõlpsamini lahustuvaks. Kui fotoresistiks on õhuke kiht pinnal, näiteks ränist pooljuhtalusel, siis orgaanilises lahustis "ilmutamise" järel paljastub elektronkiire abil joonistatud muster. Lahustumata jäänud polümeerikiht kujutab endast barjääri keemilisele või ioonkiirega söövitamisele, sellest ka nimieosa -resist (ingl. k takistus, vastupanu). Pärast söövitust eemaldatakse ka fotoresist. Selle tagajärjel on fotoresisti all olnud muster kantud pinnale. Levinuimad positiivsed fotoresistid on PMMA (polümetüülmetakrülaat), EBR-9 (polü(2, 2, 2-trifluoroetüül-kloroakrülaat)) , PBS (polü(buteen-1-sulfoon)) ning ZEP (kloromeakrülaadi ja metüülstüreeni kopolümeer).
Negatiivse fotoresistiga mustri saavutamine
Negatiivse fotoresisti korral suureneb elektronkiirega kiiritamise tagajärjel keemiliste sidemete arv fotoresistis orgaaniliste molekulide vahel ristseoste tekkimise tõttu. Selle tagajärjel suureneb elektronkiirega kiiritatud piirkondades molekulmass ning lahustuvus solvendis väheneb. Pärast "ilmutamist" tekkiv muster on elektronkiirega joonistatud mustri negatiiv, s.t fotoresist jääb alles piirkondadesse, mida elektronkiirega kiiritati. Levinumad negatiivsed fotoresistid on COP (glütsidüül metakrülaadi ja etüülakrülaadi kopolümeer) ning SAL (koosneb kolmest osast: baaspolümeer, happe tekitaja ja ristseostav toimeaine).
Üheks sellise protsessi näiteks on elektronkiire tõttu tekkiv saastumine vaakumsüsteemides. Orgaaniliste ühendite (peamiselt süsivesinike) aurud jõuavad vaakumkambrisse näiteks kummitihenditelt. Pinnale adsorbeerunud süsivesinike kiiritamisel elektronkiirega polümeriseeruvad pinnal asetsevad molekulid kõrge molekulmassiga ühenditeks, mida enamik teadaolevaid lahusteid ei suuda eemaldada. Sellist, enamasti soovimatut efekti on võimalik ära kasutada näiteks fotoresisti tekitamiseks ioonidega kiiritamise jaoks.
Elektronlitograafia puudused võrreldes foto- ja röntgenlitograafiaga
Üks elektronlitograafia põhilistest puudustest võrreldes foto ja röntgenlitograafiaga on selle ajamahukus. Foto- ja röntgenlitograafias valgustatakse läbi maski kogu pinda korraga. Seevastu elektronkiirlitograafias saavutatakse detailne muster mikrokiibil rasterskaneerimise abil, mis võtab väga palju aega. Ajakulu vähendamiseks kombineeritakse elektronkiirlitograafiat tavalise fotolitograafiaga. Suurem osa mikrokiibist valmistatakse klassikalise fotolitograafia abil, kuid peenemat detailsusastet vajavad osad (nagu näiteks väljatransistori pais) saavutatakse elektronkiire abil.
Teine põhiline puudus võrreldes teiste meetoditega on elektronide kasutamisest tingitud probleem: elektronhajumisest põhjustatud lähipiirkonna efekt (ingl. k proximity effect), mille tõttu saavad teatud tagasihajunud elektronide doosi ka need fotoresisti piirkonnad, mida otseselt ei kiiritata. Seega näiteks positiivse fotoresisti kasutamisel võivad teatud fotoresisti piirkonnad, mida ei ole elektronkiirega kiiritatud, ilmutamisel ikkagi lahustuda.
Howardi maakond (Texas)
Howardi maakond (Howard County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Big Spring.
Peeter Raudsepp (teatrilavastaja)
pisi|Peeter Raudsepp 2021. aasta Arvamusfestivalil Peeter Raudsepp (sündinud 20. märtsil 1974, Tallinn) on eesti teatrilavastaja.
Eluloost
Peeter Raudsepp lõpetas 1992. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1996. aastal lavastaja erialal Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli. Aastal 2000. sai ta teatrialase magistrikraadi (Eesti Muusikaakadeemia kõrgem lavakunstikool), Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli doktoriõppes on Raudsepp 2011. aastast.
Ta on töötanud Rakvere Teatris aastatel 1996–1997 ja 1998–1999 lavastajana ning aastatel 1999–2001 dramaturgina. Aastail 2001–2011 oli Raudsepp Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitlejameisterlikkuse ja lavakõne lektor ning aastail 2011–2016 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli juhataja ja dotsent. Lisaks on ta juhendanud Viljandi Kultuuriakadeemia 4.–9. lendu ja koos Katariina Undiga lavakunstikooli XXVII lendu.
2017. aastast asus Peeter Raudsepp tööle Rakvere teatri loomingulise juhina. 2020. ja 2023. aastal valiti ta tagasi teatri loominguliseks juhiks.
Raudsepp oli Eesti Näitlejate Liidu liige aastail 1996–2000 ja on  Eesti Lavastajate Liidu liige aastast 1997. Aastail 2009–2011 oli ta Lavastajate Liidu esimees.
Lawrence Goldstein
Lawrence Goldstein (sündinud 1943) on USA luuletaja ja kirjandusteadlane.
Vladimir Obrutšev
pisi|Vladimir Obrutševi portree 1963. aasta NSV Liidu postmargil Vladimir Obrutšev (vene Владимир Афанасьевич Обручев; 10. oktoober (vkj 28. september) 1863 Klepenino, Rževi maakond, Tveri kubermang – 19. juuni 1956 Moskva) oli vene geoloog, geograaf ja ulmekirjanik.
Vladimir Obrutšev lõpetas 1886. aastal Peterburi Mäeinstituudi. Instituudi lõpetamise järel osales ta geoloogina uurimisreisidel Kesk-Aasias ja Siberis. 1901–1912 oli ta Tomski Tehnoloogilise Instituudi õppejõud. 1919–1921 töötas Obrutšev professorina Simferopolis Tauria Ülikoolis. 1921–1929 oli ta Moskva Mäeinstituudi professor. Tema initsiatiivil asutati Moskvas 1930. aastal Geoloogia Instituut, mille juhatajaks ta sai. 1939. aastast alates oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Igikeltsainstituudi direktor. 1942–1946 oli Obrutšev Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia geoloogia-geograafiaosakonna akadeemiline sekretär. Alates 1947. aastast oli Vladimir Obrutšev Nõukogude Liidu Geograafiaühingu aupresident.
Vladimir Obrutševi teaduslikud tööd käsitlesid lössi teket, igikeltsa, tektoonikat, Siberi kullamaardlate geoloogiat jne.
1924. aastal avaldas Vladimir Obrutšev ulmeromaani "Plutoonia" ("Плутония", eesti keeles 1954). 1926. aastal ilmus tema teine ulmeromaan "Sannikovi maa" ("Земля Санникова", eesti keeles 1956). Seiklusromaan "Kesk-Aasia avarustes" ("В дебрях Центральной Азии") ilmus 1951. aastal (eesti keeles 1957).
Isiklikku
Üks tema kolmest pojast (kes kõik olid geoloogiaga seotud) oli paleontoloog Dmitri Obrutšev, kes 1965. aastal kirjutas koos Elga Margiga monograafia psammosteiididest.
Rakke rattamaraton
Rakke rattamaraton on 2001. aastal alguse saanud ja sarja Elion Estonian Cup kuuluv rattaspordi üritus, mis toimub nüüd MTBesti rattamaratonide sarja etapina.
Ajalugu
2010. aastal oli maratoni toimumine tõsise kahtluse all, kui nädal enne starti tõusis suur torm, mille tagajärjel oli rada täis mahakukkunud puid ja elektriliine. Lisaks puudus Rakkes elekter. Võistluspäeval, vahetult enne starti, oli taas torm, aga poolteist tundi plaanitust hiljem sai start siiski antud. Maratoni võitis ja koos sellega tuli Eesti meistriks Allan Oras.
Louis Rwagasore
Louis (Rudoviko, Ludoviko) Rwagasore (10. jaanuar 1932 Kitega (praegu Gitega), Ibwami kuninglik residents – 13. oktoober 1961 Usumbura (praegu Bujumbura) oli Burundi prints ja poliitik, Burundi kuninga Mwambutsa IV ning tema esimese abikaasa kuninganna Thérèse Kanyonga esmasündinud poeg. Teda peetakse Burundi rahvuskangelaseks (iseseisvuse isaks ja rahvusliku ühtsuse kangelaseks).
Killuke
Killuke on Hiiumaa vallas Käinas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Helgi Taelma.
Louis Rwagasore
Aastal 1939 alustas ta algkooliõpinguid Bukeyes, seejärel õppis Kanyinyas ja Gitegas. Aastast 1945 õppis ta edasi Rwandas Butares õppeasutuses Groupe Scolaire d'Astrida, mis oli mõeldud kuningate, printside, pealike ja allpealike lastele. Seal ta õppis kuus aastat.
Riikka Ala-Harja
pisi|Riikka Ala-Harja esinemas kirjandusfestivali [[HeadRead raames Tallinna kirjanike maja musta laega saalis Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. juuni 2014 ]] Riikka Maria Ala-Harja (sündinud 21. aprillil 1967 Kangasala vallas) on soome kirjanik ja dramaturg.
Louis Rwagasore
Ta õppis 1956. aastast mõnda aega Antwerpenis ülikoolis Institut Universitaire des Territoires d'Outre-Mer, kuid pöördus 1958 Ruanda-Urundisse tagasi iseseisvusvõitlust pidama. Ta rajas kooperatiive majandusliku iseseisvuse kindlustamiseks, kuid Belgia keelustas need 1958.
Aastal 1958 oli Rwagasore koos Paul Mirerekano ja Thaddée Siryuyumusiga rahvusliku poliitilise liikumise UPRONA kaasasutaja, 1959. aastat selle peanõunik. Eesmärgiks seati maa iseseisvumine. Et poeg ei tegeleks erakonnapoliitikaga, mis pole kuninglikule perekonnale kohale (Belgia võimud ja ka kuningas, kes oli 8. veebruaril 1960, peagi pärast Kongo iseseisvumist, kuulutanud end väljaspool parteipoliitikat seisvaks, tundes end Aafrikas levivast rahvuslusest ohustatuna, ei soosinud tema poliitilist tegevust), määras 21. veebruaril 1959 isa ta Butanyerera pealikuks (Buyenzi-Sudi ülempealikuks; praeguses Ngozi provintsis) Nduwumwe surmaga vabanenud kohale, kuid Rwagasore loobus sellest ametist, et tegelda üleriikliku poliitikaga. Ta võttis ühendust värske Kongo DV peaministri Patrice Lumumbaga, kes oli rahvusülese Kongo Rahvusliku Liikumise esimees. (Ka Paul Mirerekano oli Lumumbaga lähedalt seotud.) Ka Rwagasore püüdis luua rahvusülest parteid, kus hutudel, tutsidel ja batvatel oleks ühesugused õigused. Rwagasore, kes kuningliku perekonna liikmena oli tutsi, oli abielus hutuga, mistõttu temast loodeti tutside ja hutude vahelise silla rajajat. Partei legaliseeriti 7. aprillil 1960. UPRONA esimesel kongressil, mille deviis oli "Imana, Umwami, Uburundi" (Jumal, kuningas, Burundi), 14.–20. märtsil 1960 nõudis Rwagasore, kes oli kongressi esimees, Burundi täielikku iseseisvust ning kutsus rahvast üles boikoteerima Belgia kauplusi ja keelduma maksude maksmisest. (Kuningas Mwambutsa IV kuulutas sel puhul uuesti, et ta on väljaspool parteipoliitikat.) Kodanikuallumatuse üleskutsete pärast pandi ta kuberner Jean Paul Harroy nõudel koduaresti, kus ta viibis 27. oktoobrist kuni 9. detsembrini 1960, kohalike valimiste kampaania ajal ja järel. Et UPRONA edu novembri keskel toimunud valimistel ära hoida, asutati pealik Baranyanka poegade juhtimisel ka Kristlik-Demokraatlik Partei, mis võitiski valimised.
ÜRO järelevalve all toimunud koloonia Seadusandliku Kogu valimistel 18. septembril 1961 sai UPRONA eesotsas Rwagasorega, kes oli kujunenud rahvusliku ühtsuse sümboliks, 80% häältest (64 kohast võideti 58, 20 saadikukohta läks hutudele), Belgia võimude toetatud Ühisrinne kaotas. Seadusandliku Kogu esimeheks valiti 28. septembril Thaddée Siryuyumusi. Rwagasore nimetati 29. septembril peaministriks, et ta moodustaks valitsuse. Tal oli mandaat valmistada maa ette iseseisvuseks. See oli viimas hutude ja tutside vahelisele leppimisele. Ta sai Burundi esimeseks rahva valitud peaministriks ning võttis võimu üle Joseph Cimpayelt. Asepeaministriks ja rahandusministriks sai Pierre Ngendandumwe. Riigikaitse jäi Belgia võimude kätte. 29. septembril 1961 nimetati Rwagasore ka Burundi Krooninõukogu esimeheks.
Kaks nädalat hiljem, 13. oktoobril 1961 lasti Rwagasore dinee ajal Hotel Tanganyikas jahipüssist maha. Tapja oli Kreeka kodanik Georges Kageorgis, väidetavalt palgamõrvar, kes täitis Kristlik-Demokraatliku Partei tellimust. Selle tapmise asjaolud jäid ebaselgeks. Kageorgis mõisteti 2. aprillil 1962 surma ja lasti 30. juunil 1962 maha. 15. jaanuaril 1963 poodi Rwagasore mõrva tellijad, sealhulgas pealik Pierre Baranyanka pojad Ntindedereza ja Birori. Mõrva kaasaosalised maeti algul Gitega haigla taha. 6. augustil 2009 maeti nad pärast printsiperekondade leppimist riiklikult ümber.
Atentaat Rwagasorele aitas kaasa hilisemale hutude ja tutside vahelisele vägivallale. Peagi puhkes UPRONA sees konflikt hutude ja tutside fraktsioonide vahel.
Tema järel sai peaministriks André Muhirwa.
Perekond
1958. aastal abiellus Louis Rwagasore Bujumbura kuberneri ja linnapea, hutu päritolu pealiku Ildephonse Ntamikevyo tütre Marie-Rose Ntamikevyoga.
Neil sündis kaks tütart: Marie-Thérèse Rwagasore (sündis juunis 1960 Gitegas) ja Pia Rwagasore (sündis pärast isa surma novembris 1961 Gitegas, ristiti 12. novembril). Mõlemad surid novembris 1961 Gitegas vaktsineerimise tagajärjel (Pia suri 28. novembril).
Mälestuse jäädvustamine
Kuningas Mewambutsa IV rajas Prints Rwagasore Kuningliku Ordu.
Louis Rwagasore auks on nimetatud Burundi rahvusstaadion Prints Louis Rwagasore staadion.
Killuke
Rühm alustas tegevust 1993.
Rühm esines 2002, 2004, 2005 festivalil Europeade.
Louis Rwagasore
Mälestuse jäädvustamine
Moodustati paramilitaarne üksus Jeunesse Nationaliste Rwagasore, millele Michel Micombero pani nimeks Jeunesse Révolutionnaire Rwagasore.
Bujumburas on tänav Chaussée Prince Rwagasore.
13. oktoober on Rwagasore päev.
Bujumburas on jalgpalliklubi Prince Louis FC.
Sumqayıti Riiklik Ülikool
pisi Sumqayıti Riiklik Ülikool (aserbaidžaani keeles Sumqayıt Dövlət Universiteti) on ülikool Aserbaidžaanis Sumqayıtis.
Ülikool asutati 1961.
Ülikoolis õpib üle 4000 üliõpilase.
Prandi allikad
Allikatest on tuntuim Prandi Suurallikas, mis on tõusuallikalehtritega järvik. Järvikust voolab välja veerikas oja, mis suubub Prandi Allikajärve.
Torrent
Torrent on väike fail, mille nimelaiend on .torrent ning mis sisaldab allalaaditava faili kohta kogu informatsiooni, milleks fail on loodud. See tähendab, et torrent sisaldab infot faili(de) nime, mahu ja allalaadimise asukoha kohta.
Torrent toimib P2P-failivahetussüsteemis, kus keegi jagab mingi faili välja (genereerides nn torrenti, mida vastav tracker leida oskab) ning kui kasutaja hakkab seda alla laadima, siis temani jõudnud tükid failist antakse kohe uuesti teistele jagamisele. Selle võttega saavutatakse suurem kiirus võrgus suuremale seltskonnale faili tõmbamisel.
Torrentite otsimiseks on mugav kasutada vastavaid saite, mis on spetsiaalselt selleks loodud.
Torrentite allalaadimiseks läheb vaja asjakohast arvutiprogrammi.
Siugumetsa mõis
Siugumetsa mõis (saksa keeles Siugomets või Siugemets) oli mõis Türi kihelkonnas Järvamaal.
See oli Väätsa mõisa karjamõis. Karjamõisa kaotamisel tekkis asemele Siugumetsa küla.
Kolõma jukagiiri keel
pisi|290px|Lõunajukagiiride ala Lõunajukagiiri ehk kolõmajukagiiri ehk metsajukagiiri keel (jukagiiri odud-azū) on üks kahest elavast jukagiiri keelest, mida 2009. a kõneles veel kuni kümme inimest Venemaa Kaug-Idas Sahha Vabariigis Kolõma jõe allikat ümbritsevates metsades.
Lõunajukagiirid kui etnilise grupi esindajad elavad peamiselt Kolõma jõe ääres asuvas Nelemnoje külas, üksikuid leidub ka teistes külades nagu Zõrjanka ja Seimtšan.
Kasetohukiri
pisi|kasetohukiri: naine, mees ja laps Jukagiiridel oma kirjakeelt ei olnud, küll aga oli metsajukagiiridel omapärane piltkiri, nn šanŋar šorile 'kasetohukiri', mida teistel siberi põlisrahvastel ei leidu. Piltkirja kasutasid nii jahimehed oma rännutee ja sealsete erinevate sündmuste ülesmärkamiseks kui ka tütarlapsed, kelle jaoks olid kasetohule noaga joonistatud tos-kirjad ainukeseks lubatud viisiks avaldada noormehele oma armastust.
Etnoloog Tugolukovi arvates võib kasetohukirja suhtuda isegi kui hieroglüüfkirja algetesse, millele viitab mõnede korduvate märkide stiliseerimine ja osaliselt ka abstraheerimine.
Foneetika ja fonoloogia
/i/ /e/ /ö/ /u/ /o/ /a/
Pikad vokaalid /ē/, /ō/, /ȫ/ häälduvad mõnikord nagu langevad diftongid /ie/, /uo/, /uö/.
Nagu ka paljudes soome-ugri keeltes kehtib lõunajukagiiri keeles vokaalharmoonia.
Esinevad järgnevad kaashäälikud ehk konsonandid :
Rootsi Noor Akadeemia
Rootsi Noor Akadeemia (rootsi keeles Sveriges unga akademi) on Rootsi teaduste akadeemia noorteadlastele.
Kolõma jukagiiri keel
Foneetika ja fonoloogia
Palataliseeritud ś ei pärine palataliseerimata s-ist, mida lõunajukagiiri keeles üldse ei esine, vaid tuleneb häälikust č/c. Viimase hääldus võib jällegi palju varieeruda, sõltuvalt rääkija vanusest ja soost. Näiteks vanematel meestel esineb pigem č (nagu inglise ch sõnas 'chance'), naistel ja lastel aga kõlab see nagu c (nagu saksa z sõnas 'Zimmer').
Rootsi Noor Akadeemia
Noorteadlaste akadeemia asutas aastal 2011 Kuninglik Teaduste Akadeemia.
Kolõma jukagiiri keel
Foneetika ja fonoloogia
Kui mitmesilbilise sõna tüves on vähemalt üks pikk silp ehk silp, mis lõpeb kas vokaali ja konsonandi või pika vokaaliga, on rõhk sõna viimasel pikal silbil. Kui aga sõnas ei ole ühtegi pikka silpi, langeb rõhk alati viimasele silbile.