cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harilik õlipuu
Ajalugu
Rooma põllumajanduskirjanduses pöörati õlipuule suurt tähelepanu. Umbes aastal 50 kirjeldas Heron rikkalike saakide töötlemisel kasutatud seadmeid.
Maailma vanim oliivipuu kasvab Kreekas Kreeta saarel ja see on 3000 aastat vana.
Aragua osariik
Aragua osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas.
Halduslikult jaguneb 18 omavalitsusüksuseks.
Eesti Reservohvitseride Kogu
thumb|Büroohoone Narva maantee 8 Tallinnas, Reservohvitseride kogu kontor, 13. august 2011. Eesti Reservohvitseride Kogu (EROK) on Eesti mittetulundusühing, mille põhieesmärgid on osavõtt riigikaitse korraldamisest, rahva kaitsetahte kasvatamine ja Eesti reservohvitseride sotsiaalne ühendamine.
Kogu on erakonnaväline. EROK tegutseb Tallinnas, aadressil Narva maantee 8.
Kogu eesmärgid
EROK-i põhikirjalised eesmärgid on:
Liikmed
Põhikirjakohaselt jagunevad EROKi liikmed kolmeks:
Struktuur
Kogu kõrgeim organ on liikmete üldkoosolek. Vanematekogu on üldkoosolekul EROK-i liikmete seast valitud volinike koosolek, mis täidab üldkoosoleku ülesandeid üldkoosolekute vahelisel ajal. Juhatus juhib kogu igapäevast tegevust ning esindab EROK-i, lähtudes üldkoosoleku ja vanematekogu otsustest ning põhikirjast.
Kogu jaguneb territoriaalsuse põhimõttel piirkondlikeks osakondadeks. Vähemalt 5 EROK-i liiget võivad taotleda sõjaväelise eriala või vanuselise koondumise põhimõttest lähtudes sektsiooni moodustamist, esitades vastava kirjaliku taotluse kogu juhatusele.
Tegevus
Põhikirja alusel tegelb EROK järgnevaga:
Ajalugu
Eesti Reservohvitseride Kogu asutasid 22. juunil 1997. aastal Kaitseväe Lahingukoolis Meegomäel Võrumaal esimeste vabatahtlike reservohvitseride kursuste lõpetajad.
Barinas
Barinas on linn Venezuelas, Barinase osariigi pealinn.
Spånga-Tensta
thumb|Spånga-Tensta asukoht Stockholmis Spånga-Tensta on Stockholmi linnaosapiirkond. Koosneb Bromsteni, Flysta, Solhemi, Lundby, Sundby ja Tensta linnaosast.
Aasoblikas
Aasoblikas (Rumex thyrsiflorus) on rohttaimeliik tatraliste sugukonnast oblika  perekonnast.
Põlva ringtee
Põlva ringtee (registrinumbriga 87) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Kanepi–Leevaku maantee 20. kilomeetril Puuri külas. Samas algab ka Põlva–Saverna maantee. Tee pikkus on 6 km. Tee lõpeb Põlva–Karisilla maantee 1. kilomeetril Rosma külas. Põlva linna tänavatena kannab nimesid J. Hurda tänav, Mammaste tee, Ringtee.
Sillad Põlva ringteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Asulad Põlva ringteel
Puuri küla, Mammaste küla, Orajõe küla, Põlva linn, Soesaare küla, Rosma küla.
Eestis 1939 kaotatud valdade loend
Eestis 1939 kaotatud valdade loend on Eesti presidendi Konstantin Pätsi otsusega nr 88 7. oktoobrist 1938, mis astus jõusse 1. aprillil 1939, vallareformi käigus likvideeritud valdade loetelu.
Võru JK
Võru jalgpalliklubi oli 2001. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis pidas kodumänge Võru spordikeskuse staadionil.
2016. aasta lõpus lõpetas Võru JK tegevuse, klubi mängijad ja II liiga koha võttis üle Võru FC Helios.
Rõõmuallikas
pisi|Rõõmuallikas Rõõmuallikas on allikas Tallinnas Mustamäe nõlval Nõmme-Mustamäe maastikukaitsealal. Allika vooluhulk on kuni 10 l/s.
See on üks Glehni pargi allikatest.
Barinase osariik
Barinase osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuelas.
Halduslikult jaguneb 12 omavalitsusüksuseks.
Osariik moodustati 1937. aastal.
Vesitükimaa hoiuala
Vesitükimaa hoiuala (keskkonnaregistri kood KLO2000343) on loodushoiu ala Saare maakonnas Saaremaa vallas Sääre ja Karuste külas. Hoiuala geograafilised koordinaadid on. Hoiuala hõlmab 215,3 ha.
Vesitükimaa hoiuala kaitse-eesmärk on järgmiste elupaigatüüpide:
kaitse ning mitmete linnuliikide elupaikade kaitse.
Linnuliigid, kelle elupaiku kaitstakse, on:
Randy Rhoads
pisi|upright|Randy Rhoads (1980)
Randall William "Randy" Rhoads (6. detsember 1956 – 19. märts 1982) oli Ameerikast pärit heavy metal 'i kitarrist, kes sai kuulsaks koos Ozzy Osbourne'iga mängides. Hoolimata oma lühikesest karjäärist on ta paljudele praegustele hevikitarristidele suureks eeskujuks. Pühendunud klassikalise kitarri õppijana segas ta omavahel heavy metal 'it ja klassikalist muusikat, luues nii oma unikaalse stiili. Ajakiri Guitar World on asetanud Randy soolo "Crazy Trainis" kõigi aegade parimate kitarrisoolode seas 9. kohale.
Mõju teistele muusikutele
Hoolimata oma noorusest ja vähesest muusikalisest loomingust on Randy Rhoads eeskujuks olnud paljudele praegu tuntud kitarristidele, nagu näiteks Abbath, Alex Skolnick, Alexi Laiho, Buckethead, Carlos Cavazo, Chris Impellitteri, Criss Oliva, Dan Spitz, Dimebag Darrell, Dweezil Zappa, George Lynch, Jake E. Lee, John Petrucci, Marty Friedman, Michael Angelo Batio, Paul Gilbert, Zakk Wylde, Tony MacAlpine, Warren DeMartini, Vinnie Moore, Vinnie Vincent.
Vladimir Daškevitš
Vladimir Daškevitš (vene keeles Владимир Сергеевич Дашкевич; sündinud 20. jaanuaril 1934 Moskvas) on vene helilooja.
Vladimir Daškevitš on Aram Hatšaturjani õpilane. Ta on kirjutanud muusika 80 näidendile ja üle 150 filmile. Teiste hulgas kirjutas ta ka tunnusmeloodia kultussarjale "Sherlock Holmes ja doktor Watson". Sarjast inspireerituna kirjutas Daškevitš ka kahevaatuselise balleti "Sherlock Holmes ja doktor Watson". Samuti on ta kirjutanud muusika filmile "Koera süda" (1988).
Ole Lund Kirkegaard
1969. aastal sai Kirkegaard Taani Kultuuriministeeriumi lasteraamatute auhinna (Kulturministeriets Børnebogspris) raamatu "Albert" eest.
Ühel külmal talveööl teel koju kukkus Kirkegaard lumme ega suutnud enam tõusta. Ta oli tarvitanud alkoholi ning külmus sündmuskohal surnuks.
Eesti lugejatele on tõenäoliselt tuntumad tema lasteraamatud "On üks ninasarvik Otto", "Frode ja kõik teised rüblikud" ning "Kummi Tarzan ja teised". Need raamatud on (olnud) mõnedes koolides kohustusliku või soovitusliku kirjanduse nimekirjas. Jutustust "On üks ninasarvik Otto" on Eesti teatrites ka lavastatud.
Portuguesa osariik
Portuguesa osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuelas.
Halduslikult jaguneb 14 omavalitsusüksuseks.
Gago Coutinho
pisi|Gago Coutinho Carlos Viegas Gago Coutinho (17. veebruar 1869 – 18. veebruar 1959) oli Portugali mereväe sõjaväelane ohvitser, admiral, lennunduspioneer ja ajaloolane. Sai tuntuks inimese esmakordse lennuga üle Atlandi ookeani lõunaosa, Lissabonist Rio de Janeirosse. Ta oli ka tunnustatud navigatsiooniriistade täiustamise alal.
Lõuna-Osseetia lipp
pisi|Lõuna-Osseetia lipp
Lõuna-Osseetia lipp on rahvusvaheliselt tunnustamata Lõuna-Osseetia Vabariigi lipp.
Lipp on horisontaalsete laidudega valge-puna-kollane trikoloor, mis on identne Põhja-Osseetia lipuga (algselt erinesid vaid lipu mõõtmed, Põhja-Osseetias 2:3 ja Lõuna-Osseetias 4:5). Praegused mõõtmed on mõlemal 1:2 ning sellega tahetakse rõhutada osseetide ühtsust ja soovi ühendada mõlemad Osseetiad. Punane sümboliseerib sõjalist vaprust, valge arukust ning rahvuse hingeelu, kollane aga inimeste heaolu.
Lipu kasutamine määrati 26. novembril 1990 vastu võetud konstitutsiooniga ning kinnitati 30. märtsil 1992 vastu nn riigilipu määrusega.
1360
1360. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad - 1360. aastad - 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad
Aastad: 1355 1356 1357 1358 1359 - 1360 - 1361 1362 1363 1364 1365
1361
1361. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad - 1360. aastad - 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad
Aastad: 1356 1357 1358 1359 1360 - 1361 - 1362 1363 1364 1365 1366
Nofretete
Tema nime võiks tõlkida kui "ilus (täiuslik) naine on sündinud". Tal oli hulk tiitleid, näiteks Karnakis on raidkiri "Pärijanna, suurepärase välimusega, sarmi valdav, õnne kiirgav, armsuse käskijanna, armastatu, kuninga südame rahustaja tema kojas, kõiges kiidetu, Ülem- ja Alam-Egiptuse käskijanna, suure kuninga abikaasa, keda mees armastab, kahe maa emand Nofretete."
Eriti kuulus on Nofretete büst, mis asub Egiptuse muuseumis Berliinis. Selle ligi poole meetri kõrguse kuju avastas saksa arheoloog Ludwig Borchardt. Kuna originaalbüst asub Saksamaal, on Egiptus mitu korda palunud kuju endale. Palvet pole rahuldatud. Büsti autor on Thutmosis, arvatav õukonnaskulptor, ja büst leiti Thutmosise töökojast. Büst on tähelepanuväärne näide egiptlaste oskuse kohta näojooni realistlikult kujutada.
Nofretete põlvnemine pole kindlalt teada. Arvatakse, et ta oli hilisema vaarao Eje tütar. Mitu ajaloolast on väitnud, et ta oli hoopis vaarao Amenhotep III tütar või sugulane. Samuti ei ole teada kuupäeva, millal Amenhotep IV abiellus Nofretetega. Nofretete ei olnud oma abikaasa õde, vastasel juhul oleks seda kindlasti raidkirjades märgitud. Teadaolevalt oli paaril 6 tütart: Meritaton, Mekitaton, Anhesenpaaton, Neferneferuaton Tasherit, Nefernefernure ja Setepenre. Kolm noorimat tütart surid küllalt noorena. Mekitaton suri sünnitusel, ning lapse isaks oli arvatavasti Amenhotep IV. Amenhotep IV abiellus ka oma tütarde Meritatoni ja Anhesenpaatoniga.
Aastal 1346 eKr alustas Amenhotep IV usurevolutsiooni: ainujumala Atoni kultust. Sellega asendati varasem monoteism henoteismiga: tunnistati küll paljude jumalate olemasolu, kuid kummardada tohtis neist ainult ühte, päikeseketast Atonit. Päikesejumal Re samastati Atoniga. Tollal oli kombeks panna lastele jumala nime sisaldav nimi ning kõigi Amenhotepi laste nime lõpus oli kas "Aton" või "Re".
Samal aastal hakkas Amenhotep IV ehitama uut pealinna Ahetatonit, mille tänapäevane nimi on Amarna. Järgmisel aastal, 1345 eKr, muutis ta oma nime ametlikult Ehnatoniks (Ahenatoniks), et rõhutada omarajatud kultust. 1343 eKr viidigi riigi pealinn Teebast Ahetatonisse üle. Siiski kestis pealinna ehitamine veel 2 aastat.
Nofretete omandas enneolematu võimu ja võib-olla sai oma mehe kaasvalitsejaks. Teda kujutati templite seintel sageli sama suurena kui Amenhotepit, mis väljendas nende võrdset tähtsust, ja teda kujutati Atonit üksinda kummardamas, ilma abikaasa juuresolekuta. Vahest kõige mõjuvam on ühes Amarna templis olev reljeef, milles Nofretetet kujutati Atoni ees piigiga välisvaenlast tagasi tõrjumas. Traditsiooniliselt tohtis niimoodi kujutada üksnes vaaraod. Seda reljeefi säilitatakse Bostonis Kaunite Kunstide muuseumis.
Ehnaton suri umbes 1336 eKr. Talle järgnes troonil Semenhkara, kes valitses umbes aastani 1333 eKr, mil talle järgnes troonil Tutanhamon, kes oli tollal kõigest 8-aastane. On oletatud, et Nofretete ja Semenhkara on üks ja sama isik: pärast oma abikaasa surma võttis Nofretete endale mehenime ja valitses oma kasupoja eest kuni oma surmani. Kuninganna rolli täitis tema vanim tütar Meritaten. Siiski pole paljud ajaloolased nõus Semenhkarad ja Nofretetet samastama.
Nofretetet mainiti viimast korda ajalooallikates Amenhotep IV surma-aastal 1336 eKr. Tema surma kohta pole ainsatki teadet, ei tema surma-aega ega surma põhjust. Enamiku tema sugulaste muumia on leitud, kuid Nofretete oma mitte. Nofretete haud avastati Kuningate orust, kuid veel pole kindel, kas ka tema keha seal on.
Juhuslik kohtumine
"Juhuslik kohtumine" on 1961. aasta Eesti film.
Sucre osariik
Sucre osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas Kariibi mere ääres.
Halduslikult jaguneb 15 omavalitsusüksuseks.
Vene SFNV
Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik, lühend VSFNV (vene keeles Российская Социалистическая Федеративная Советская Республика, РСФСР) oli Venemaa Nõukogude Vabariigi ametlik nimi 19. juulist 1918 kuni 1936. aasta NSV Liidu konstitutsiooni ja 1937. aasta Vene NFSV konstitutsiooni vastuvõtmiseni, mille kohaselt 1922. aastal NSV Liidu haldusüksuseks (liiduvabariigiks) muudetud Venemaa nimeks sai Vene Nõukogude Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik (Vene NFSV).
Venemaa SFNV sai riigi ametlikuks nimeks III Ülevenemaalisel Nõukogude kongressil 10. jaanuaril 1918 vastu võetud ja 19. juulil jõustunud Venemaa SFNV Konstitutsiooni järgi. Venemaa SFNV pealinn oli kuni 11. märtsini 1918 Petrograd, kui Rahvakomissaride Nõukogu ja nõukogude valitsusasutused evakueeriti Moskvasse, mis jäigi Venemaa SFNV ja seejärel Nõukogude Liidu pealinnaks.
Vene SFNV riigihaldus
V Ülevenemaalise Nõukogude kongressi poolt 10. juulil 1918 vastu võetud I Vene SFNV konstitutsioonile oli Vene SFNV kõrgeimaks esindus- ja seadusandlik võimuks Ülevenemaaline Nõukogude Kongress, kuhu valiti esindajad erinevatest nõukogudest ja ametiliitudest.
, VK(b)P Keskkomitee, VK(b)P KK Poliitbüroo, VK(b)P KK Orgbüroo, VK(b)P KK Sekretariaat
Täidesaatvateks võimuorganiteks olid: Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu, määratud rahvakomissarid ja nende poolt juhitavad Vene SFNV rahvakomissariaadid.
Vene SFNV riigikaitse
Vene SFNV relvajõudude Punaarmee juhtorganiks oli ÜK(b)P poliitilise juhtkonna poolt 8. mail 1918, moodustatud Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Ülevenemaaline Peastaap, sõjalise tegevuse planeerimise asutusena ja sellest 1919. aastal eraldatud Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaap sõjategevuse operatiivse keskasutusena. Ülevenemaalist Peastaapi juhtis Sõjanõukogu, kuhu kuulusid staabiülem ja poliitilised komissarid. Sõjanõukogu teostatas kontrolli ÜP tegevuse üle ning allus otse Nõukogude Venemaa sõjaasjade rahvakomissarile ja alates 6. septembrist 1918 Vabariigi Revolutsioonilisele Sõjanõukogule, mille juhiks oli sõjaasjade rahvakomissar Lev Trotski. , Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Ülevenemaaline Peastaap
Vene SFNV sisejulgeolek
, GPU, OGPU, NKVD
Vene SFNV ja NSV Liidu moodustamine
30. detsember 1922 Moskvas toimunud I NSV Liidu Nõukogude Kongressil võtsid kongresssi saadikud vastu otsuse Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu moodustamisest, mille asutajaliikmed olid:
Viited
fa:جمهوری فدراتیو روسیه شوروی Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk Republica Sovietică Federală Socialistă Rusă Russian Soviet Federative Socialist Republic
Adam Friedrich von Stackelberg
Adam Friedrich von Stackelberg (30. aprill (vkj 19. aprill) 1703 Pidula mõis – 3. mai (vkj 22. aprill) 1768 Mäo mõis) oli Eestimaa mõisnik ja rüütelkonnategelane, vabahärra.
Adam Friedrich von Stackelberg sündis Saaremaa kuberneri vabahärra Karl Adam von Stackelbergi ja Hedvig Ingeborg Clodt von Jürgensburgi pojana.
Johann Lithander
Johann Lithander (24. veebruar/7. märts 1742 Hämeenkyrö, Soome – 2. jaanuar/13. jaanuar 1789 Noarootsi) oli Eestimaa vaimulik.
Adam Friedrich von Stackelberg
Talle kuulusid Mäo, Triigi, Mündi, Piiumetsa ja Alavere mõis.
Perekond
Adam Friedrich von Stackelberg abiellus 1727. aastal rüütelkonna peamehe Bengt Gustav von Roseni tütre Katharina Elisabeth von Roseniga (1707–1775). Abielust sündisid:
Johann Lithander
Lithander oli aastatel 1768–1775 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Aastatel (kutsuti veebruaris 1775, ametisse asus 8. märtsil/19. märtsil 1775) 1775–1789 oli ta Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.
Ta uuendas aastal 1786 Noarootsi pastoraadis asunud köstrikooli. Noarootsis propageeris ta talupoegade hulgas torupilli asemel viiulimängu. Tema esimesel abikaasal oli eriline muusika-anne ja nende poegadest kasvasid kuulsad Turu muusikud.
Lithander tõlkis eesti keelde Kajsa Wargi kokaraamatu "Hjelpreda I hushållningen för unga fruentimber", mis ilmus aastal 1781 pealkirja all "Köki ja Kokka Ramat". See oli esimene mahukas sellealane eestikeelne trükis (760 lk.; sisaldas 986 saksa- ja eestikeelset toiduretsepti). Ta tegi koostööd Hupeli väljaannetele; aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on trükitud üks tema jutlus.
Isiklikku
Lithander oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Christina oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja Andreas Hollmingu tütar ja kelle lastest said Turu muusikud. Tema teine abikaasa Catharina Elisabeth oli Haapsalu Püha Johannese koguduse Jonas Laurentii Carlblomi tütar.
Amphilochos
Amphilochos oli vanakreeka mütoloogias Amphiaraose ja Eriphyle poeg, Alkmaioni vend.
Amphilochos oli üks epigoonidest, kes osales sõjakäigus Teeba vastu. Tema isa oli sõjas Seitse Teeba vastu hukkunud, ent epigoonide sõjaretk oli edukas, Teeba vallutati ja purustati.
Vastavalt oma sõbra, oraakli Mopsose soovitusele asus ta pärast seda koos Mopsosega Kiliikiasse, kus asutas Pyramuse jõe kaldale Mallose linna. Nad pidid seda kahekesi valitsema hakkama. Vahepeal käis Amphilochos mõneks ajaks oma sünnimaal Argoses, ent tagasi tulles ei lasknud Mopsos teda enam võimu juurde. Tekkinud kokkupõrkes tapsid mõlemad teineteise.
Teise versiooni järgi oli Amphilochos argoslaste üks juhte Trooja sõjas, tuli sealt elusana tagasi ning asutas Lääne-Kreekas Amphilochose Argose linna.
Ucayali piirkond
Haldusjaotus
Piirkond on jagatud neljaks provintsiks:
Välislingid
🇵🇪
Hugo Raudsepp (keemik)
pisi|Hugo Raudsepa haud Hugo Raudsepp (17. september 1900 Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. jaanuar 1976 Tallinn) oli eesti keemik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1961).
Elukäik
Võttis osa Vabadussõjast. Lõpetas 1921. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi, õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas 1921–1926, lõpetas. Sai Tartu Ülikoolis 1928. aastal magistrikraadi keemias ("Uurimusi kloori toimest põlevkivi kerogeenisse") ning töötas 1926–1936 Tartu Ülikooli orgaanilise keemia laboratooriumi assistendi ja vanemassistendina.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1936–1976: orgaanilise keemia laboratooriumi assistent, instruktor-assistent 1937–1940; keemiaosakonna kemikaalide ja materjalide lao juhataja; orgaanilise ja biokeemia kateedri dotsent 1940–1941, laboratooriumi dotsent 1941–1944. Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimise Keskinstituudi teadusala asedirektor 1941; Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi orgaanilise keemia ja tehnoloogia laboratooriumi juhataja 1944–1947. Orgaanilise keemia ja pürogeensete protsesside kateedri dotsent 1945–1955; 1956–1976 TPI polümeeride sünteesi laboratooriumi rajajaid ja teaduslik juhendaja 1959–1965.
Keemia-mäeteaduskonna dekaan 1946–1947; orgaanilise keemia kateedri juhataja 1951–1973, professor 1956–1973, konsultantprofessor 1973–1976.
Teaduste kandidaat keemias 1946, teaduste doktor keemias 1956 (Leningradi Riiklik Ülikool).
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1961. aastal orgaanilise keemia alal.
Teadustöö põhisuunad on 1,4-dieenide süntees, põlevkivi kerogeeni koostis ja struktuur, aromaatsete süsivesinike keemilised omadused. Hugo Raudsepp oli põlevkivifenoolidealaste uurimistööde algatajaid.
Avaldas üle 140 publikatsiooni, õpiku "Orgaaniline keemia" (1967) autor, "Vene-eesti keemiasõnastiku" (1964) üks koostajaid. 9 autoritunnistust ja patenti.
Tema juhendamisel on kaitstud üle 20 kandidaadiväitekirja.
Isiklikku
Tema tütar on raamatugraafik Iivi Raudsepp.
Riikide omakeelsete nimede loend
''Siin on tähestikulises järjekorras loetletud maailma maade nimed või nimede latinisatsioonid nende oma ametlikes keeltes.
Vaata ka
List of countries by native names
Jennifer Connelly
Jennifer Lynn Connelly (sündinud 12. detsembril 1970 Catskill Mountainsis New Yorgi osariigis) on filmiauhindadega Oscar, Kuldgloobus ja BAFTA pärjatud USA filminäitleja ja endine lapsmodell.
Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Labyrinth", "Mulholland Falls", "Reekviem unistusele", "Piinatud geenius" ja "Vereteemant".
Akiva Goldsman
Akiva Goldsman (sündinud 7. juulil 1962) on Oscariga pärjatud USA stsenarist ja filmiprodutsent.
Ta on kirjutanud stsenaariumid mitmetele Hollywoodi suurfilmidele, nende hulgas "Batman Forever" (1995), "Batman & Robin" (1997), "Lost in Space" (1998), "Practical Magic" (1998), "Piinatud geenius" (2001), "Mina, Robot" (2004) "Tuhkatriinumees"(2005) ja "Da Vinci kood" (2006).
Static-X
Static-X on USA industrial metal ' i ansambel. Bänd on pärit Wisconsini osariigist.
"Wisconsin Death Trip" (1994–2000)
Static-X loodi aastal 1994 pärast Ken Jay eelmise bändi Deep Blue Dream lahkuminekut Wayne Static ja Ken Jay algatusel. Ken ja Wayne läksid Los Angelesse uusi liikmeid otsima, kus nad kohtasid bassist Tony Campost ja kitarrist Koichi Fukudat ning sellest saigi bändi algne koosseis.
Static-X liitus Warner Bros. Recordsiga 1998. aasta algul ja 23. märtsil 1999 andsid nad välja ka oma esimese debüütalbumi "Wisconsin Death Trip", varsti pärast seda andsid nad välja ka oma esimese singli "Push It", millele järgnesid "I'm With Stupid" ja "Bled For Days" 2000. aastal. Static-X-il oli turneel palju aega, et reklaamida oma uut albumit, nad esinesid ka Ozzfestil kaks korda. Aasta hiljem andis Static-X välja EP "The Death Trip Continues", mis ei jõudnud poelettidele. 2001. aastal kerkis esimene album plaatinaalbumi staatusse ning see on nende seni ainuke plaat, mis on saavutanud sellise edu.
Üsna mitut Static-X-i lugu on kasutatud videomängudes. Esimeselt albumilt on sellised lood:
"Machine – Shadow Zone" (2001–2003)
Järgmise albumina tuli välja "Machine". Koichi lahkus bändist, et veeta aega oma tüdruksõbraga ja tegelda muude muusikaprojektidega. Koichi tegi kaasa ainult ühes loos – "Otsego Undead" – süntesaatoril. Fukuda asemele võeti Dope'i endine liige Tripp Elisen. "Machine" avaldati 22. mail 2001. Mõne aja pärast alustasid nad kolmanda albumi, "Shadow Zone" salvestamist, seekord oli ka Tripp kaastegev produtsent. Kuid enne, kui nad said alustada salvestamist, lahkus Ken Jay bändist muusikaliste ja poliitiliste erimeelsuste tõttu. Albumi salvestamise ajal oli trummariks Josh Freese, kes oli bändi A Perfect Circle liige. Hiljem võeti bändi Jay asemele trummariks Nick Oshiro (endine Sheetheri liige).
"Beneath, Between, Beyond – Start A War" (2004–2006)
20. juulil 2004 ilmus nende album "Beneath...Between...Beyond", mis oli demode ja haruldasemate lugude kogumik. Pärast selle albumi väljaandmist tekkis kuulujutt, et Static-X võib laiali minna plaadi kasina müügiedu tõttu. Aga varsti pärast BBB ilmumist hakkasid nad tegema stuudioalbumit "Start A War".
Veebruaris 2005 vahistati Tripp Eisen süüdistatuna seksiskandaalis, milles olid kaasatud alaealised. Pärast seda skandaali lasti ta kohe Static-X-ist lahti. Endine liige Koichi Fukuda liitus uuesti bändiga, et täita tühja kohta. "Start A War" anti lõpuks välja 24. juunil 2005. "I'm The One" ja "Dirthouse" olid selle albumi singlid.
"Cannibal" (2007–2008)
"Cannibal" ilmus 3. aprillil 2007. Lugu "No Submission" oli enne plaadi ilmumist kuulda filmi "Saag III" soundtrack 'il. Täislugu oli saadaval ka nende Static-X-i MySpace'i lehel. "Cannibal" ilmus samuti digitaalselt iTunesis. "Destroyer" oli selle albumi raadiosingel. Video sellele singlile anti välja samal ajal kui album. Video on saadaval ka veebilehel headbangersball.com. 20. märtsil ilmus eksklusiivne "Destroyeri" EP.
10. mail 2007 teatas bänd, et nad esinevad ka Ozzfestil. Novembris 2007 liitus Tony Campos instrumentaalbändiga Ministry ajutise turneebassistina.
2008–...
Bänd alustas detsembris pärast turneed "Operation Annihilation" Austraalias tööd oma 6. stuudioalbumiga. Wayne Static ütles, et nende album peaks välja tulema 2008. aasta lõpuks ja ta lubas, et see plaat tuleb rohkem nagu WDT album ja lubas ka, et see album säilitab ka oma heavy-stiili, mis oli "Cannibali" plaadil. Static andis teada ka mõnede lugude pealkirjad, näiteks "Lunatic", "Z28", "Terminal" ja "Tera-fied". Bänd mainis, neil on kavas välja anda ka kontsert-DVD, kus võivad olla kõik nende muusikavideod.
Static-X väljastas 14. oktoobril kontsert-CD/DVD "Cannibal Killers Live".
Uus lugu "Lunatic" ilmus filmi "Punisher: War Zone" soundtrack 'il.
2009. aastal peatas bänd ajutiselt tegevuse, et ja keskenduda rohkem teistele projektidele.
Vargase osariik
Vargase osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas Kariibi mere ääres.
Osariik eraldati 1998. aastal Liiduringkonna põhjaosast ja sai nime president José María Vargase järgi. Halduslikult koosneb ta ühest omavalitsusüksusest.
1999. aasta detsembris toimunud üleujutustes hukkus tuhandeid inimesi.
Osariigis asub Simon Bolivari rahvusvaheline lennujaam.
Kuulojuhe
Kuulojuhe on mitmesooneline elektrijuhe, mida varasematel aegadel kasutati laialdaselt ruumide siseinstallatsiooniks.
Kuulojuhe koosneb kahest või rohkemast isoleeritud juhtmest, mille peale on keritud paberist kaitsekiht ning selle peale on tihedalt pikivaltsiga valtsitud õhuke metallkest.
Kuulojuhtme leiutas ja patenteeris 1905. aastal saksa elektriinsener Ernst Kuhlo.
Claudius Sava
Claudius Sava (1951 – 1. jaanuar 2011) oli rumeenia jalgpallur.
Hooajal 1978/1979 tuli ta meeskonna CS Târgoviște koosseisus Rumeenia kõrgliigas Divizia A 7. kohale.
Kuivelement
Kuivelement on Leclanché element, mille vedel elektrolüüdilahus on muudetud voolamise vältimiseks pastaks või on sellega immutatud elemendi elektroode eraldav, separaatorina toimiv materjal. Georges Leclanché valmistas niisuguse kuivelemendi juba 1876. aastal, kasutades separaatorina elektrolüüdiga immutatud vatti. Seejärel on kuivelementidena toodetud kõik Leclanché elemendi edasiarendused (tsinksüsielemendid) ja samuti leeliselemendid.
William Henry Hudson
William Henry Hudson (4. august 1841 – 18. august 1922) oli inglise kirjanik ja ornitoloog.
Tema tuntuim teos on romaan "Rohelised kojad". thumb|püsti|vasakul|William Henry Hudson
Korjaki autonoomne ringkond
1. juulil 2007 liideti Korjaki autonoomne ringkond ja Kamtšatka oblast Kamtšatka kraiks, kus selle territoorium moodustab Korjaki ringkonna.
Rahvastik
Suuremad rahvusrühmad on (2002) venelased (50,6%), korjakid (26,7%), tšuktšid (5,6%), itelmeenid (4,7%), ukrainlased (4,1%) ja eveenid (3,0%).
Lindmetsa maastikukaitseala
Lindmetsa maastikukaitseala (keskkonnaregistri kood KLO1000571) on looduskaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas Lindmetsa ja Kaunispe külas. Kaitseala geograafilised koordinaadid on. Hoiuala hõlmab 50,9 ha.
Lindmetsa maastikukaitseala on loodud eesmärgiga kaitsta:
ning nende elupaiku.
Negatiivne intress
pisi|Euribori areng ajaloolises vaates: 1 aasta (punane), 3 kuud (sinine) 1 nädal (roheline) Negatiivne intress tähendab, et need, kes laenavad, saavad kasu, sest laenuandjad maksavad neile peale selle eest, et laenuvõtja võtab ta raha ja kohustub selle samas nominaalsummas määratud tähtajal tagasi maksma. See tähendab, et 0% juures kannab laenu väljastamise ja haldamise kulu laenuandja ning kui intressimäär muutub miinusmärgiliseks, siis maksab laenu andja laenu võtjale veel raha selle eest. Selline olukord tekib, kui raha omanikud on kaotanud usu selle raha jätkusuutlikkuse suhtes ning annavad raha kellelegi (näiteks riigile, mis ei saa minna pankrotti niikaua, kuni seal leidub veel maksumaksjaid), kes on olemas, ja suudab võetud laenu tagasi maksta uues vääringus.
Reaalne intressimäär võib muutuda negatiivseks, kui laenuintress on küll positiivne, kuid kui raha enda väärtus langeb kiiremini (inflatsioon), siis muutub tegelik makse negatiivseks. Selline olukord valitses Ameerika Ühendriikides ja Suurbritannias pärast II maailmasõda 1945. aastast kuni 1970. aastate keskpaigani. Rahapoliitika
Keskpanga rahapoliitika
Keskpank võib kehtestada negatiivse intressi kommertspankade reservinõudeid ületavatele rahasummadele, mis seisavad keskpanga arvetel. Sellise kohustusega tahetakse sundida kommertspankasid oma raha hoiukontolt välja viima ning seda eraisikutele välja laenama. Kuid kui inimestel ja ettevõtjatel puudub usk homsesse toimetulekusse, siis ei ole nad valmis võtma riske ja raha laenama. Kui inimesed loobuvad lõbustustest ja piiravad ka igapäevast tarbimist, siis põhjustab see majanduse allakäigu (deflatsioon), millest pole võimalik enne välja tulla kui inimestes tekib taas usk helgesse tulevikku ja nad hakkavad kasutama nende käes olevat raha ka muule, kui on vaja igapäevaseks toimetulekuks.
EKP ei ole vaatamata intressita raha kommertspankadele jagamisele suutnud majanduskriisist päriselt väljuda. Seetõttu kehtestas ta 2014. aastal kommertspankade üleliigsetele hoiustele negatiivse intressi –0,5%.
Jaapani finants- ja kinnisvaramulli lõhkemine 1990. aastate alguses põhjustas majanduslanguse, millest riik pole välja suutnud tulla. Seetõttu kehtestas Jaapani Keskpank 2016. aastal negatiivse intressi (–0,1%).
Kuid reaalne negatiivne intressimäär võib olla ka keskpanga tavapärase poliitika elemendiks. Sellisel juhul on keskpanga eesmärgiks muuta raha säästmine ja hoiustamine kahjulikuks ning sundida eraisikuid investeerima oma vaba raha ettevõtlusse. Seda saab teha kas isiklikult ettevõtlusse paigutades või juba olemasolevate ettevõtete aktsiad ostes või ettevõtlusse investeerivate rahafondide osakuid ostes. Näiteks EKP rahapoliitika ühe keskse eesmärgina sõnastatud 2% rahainflatsioon, on osa negatiivse intressi poliitikast, sest sellega vähendatakse hoiuarvele pandud raha väärtust nii, et 50 aasta pärast pole sellest enam midagi järgi (50 x 2% = 100%).
Kohalik rahapoliitika
Kohalikku raha võib rakendada algusest peale negatiivse intressiga – tähtajalisena, et võimendada selle käivet ning vältida selle kasutamist rikkuse kogumiseks ja võimusuhete rakendamiseks. Näiteks Silvio Geselli poolt Austria Tiroolis Wörglis 1932.–1933. aastal kasutusele võetud kohalik vabaraha (Freigeld) jagati kopteriraha põhimõttel soovijatele tasuta välja, kuid sellele rakendati negatiivset intressi 0,13% kuus (demurrage), mis tähendas, et see oleks kaotanud väärtuse 34 aastaga. Linnavalitsus emiteeris vaid 5500 šillingit, kuid see jõudis ringelda 416 korda ning sellega toimus tehinguid 2 547 360 šillingi väärtuses ning investeeringute kogumaht kasvas eelmise aastaga võrreldes 219%! Antud juhul võib negatiivset intressi käsitleda „raha omamise ja hoidmise maksuna“ ja sel juhul ei pea raha emiteerija küsima eraldi tasu raha väljastamise eest.
Riigivõlakirjad
Pärast 2008. aasta likviidsuskriisi on osal Euroopa Liidu liikmesriikidest (Austria, Madalamaad, Saksamaa, Soome, Šveits, Taani ja 2020. aastal ka Eesti) õnnestunud müüa võlakirju negatiivse intressimääraga, s.t raha laenajad on valmis laenatud raha eest peale maksma ehk lepivad sellega, et saavad tagasi vähem, kui nad välja laenasid.
Äriühingute võlakirjad
Samal põhjusel, s.t usalduse puudumisel valitseva valuuta suhtes, on kapitali omanikud valmis laenama raha negatiivse intressiga ka äriühingutele, kui riik annab neile oma tagatise. Sellist praktikat on laialdasemalt rakendanud Ameerika Ühendriigid, Euroopa Liit, Jaapan ja Suurbritannia. Näiteks müüs Nestle 2015. aastal oma AAA-reitinguga võlakirju negatiivse nominaalse intressiga.
Vorona
Vorona on kahe Venemaa jõe nimi:
1362
1362. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad - 1360. aastad - 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad
Konvenientsipoliitika
Konvenientsipoliitika (droit de convenance) oli 18. sajandil pärast Hispaania pärilussõda alanud poliitiline suunitlus Euroopas. Seda juhtis Inglismaa (alates 1707 Suurbritannia) ning eesmärgiks oli jõudude tasakaalu hoidmine ja säilitamine Euroopas, soovitatavalt diplomaatiliste vahendite kaudu.
Olukord Euroopas pärast Hispaania pärilussõda
Konvenientsipoliitika sai võimalikuks seetõttu, et senine Prantsusmaa dominatsioon Mandri-Euroopas asendus mitme enam-vähem ühetugevuse suurriigi esiletõusuga: lisaks Prantsusmaale tugevnes pärilussõja järel Austria, kuna Habsburgid said endale Hispaania Madalmaad (Belgia) ja valdusi Itaalias; suurvõimuks tõusis ka Venemaa, mis alistas Põhjasõjas Rootsi. Samuti võis suurriigina käsitleda Türgit, mis valitses tervet Balkanit ja suutis veel pikka aega teistele Euroopa riikidele probleeme valmistada. Kahtlemata olid Euroopa poliitikas olulised nõrgenenud Hispaania, tugevnev Preisimaa ja Saksamaal ikka veel valdusi omav Rootsi.
Soodsaima positsiooni oli saavutanud Suurbritannia, mis pärilussõja võitjana oli enda kätte saanud strateegiliselt üliolulise Gibraltari kindluse ning veelgi paremad diplomaatilised võimalused, kuna ta oli olnud koalitsiooni tegelik juht. Suurbritannia oli aga sõjaliselt liialt nõrk, et saavutatud positsioone jõuga hoida. Seetõttu püüdis ta jõudude tasakaalu Euroopas hoida osava diplomaatiaga, üritades iga liialt tugevaks tõusva riigi vastu moodustada koalitsiooni. Suurbritannia sellesuunalised huvid olid seotud ka sellega, et alates 1714 valitses riiki Hannoveri dünastia ning Braunschweig-LüneburgHannover oli nüüd Suurbritanniaga personaalunioonis, mistõttu oli vajalik hoolitseda, et seda keegi vallutada ei suudaks.
Konvenientsipoliitika 18. sajandil
Brittide ja nende liitlaste poliitika seisnes peale tasakaalu hoidmise veel selles, et konflikte püüti lahendada diplomaatiliselt, mitte sõjaliselt. Paraku polnud need katsed kuigi edukad, kuna killustatud Saksamaal algas riikide vahel pidev võitlus oma positsiooni tugevdamise nimel. Nii puhkesid Austria pärilussõda ja Seitsmeaastane sõda. Neist esimene Karl VI surma ning Habsburgide meesliini väljasuremise tõttu, misjärel tema naabrid tahtsid riiki ära jagada, teine aga oli peamiselt tingitud Austria soovist võita tagasi eelmises sõjas kaotatud Sileesia. Seitsmeaastane sõda on samas ka hea näide konvenientsipoliitikast, kuna Suurbritannia suutis endale hankida suurepärase liitlase Friedrich Suure näol ning ise Põhja-Ameerikas ja Indias lüüa Prantsusmaad. Sõda on nimetatud revolutsiooniliseks ka seetõttu, et esmakordselt pärast paljusid sajandeid võitlesid ühel poolel põlisvaenlased Austria ja Prantsusmaa.
Konvenientsipoliitika tõttu said suures osas võimalikuks Poola sõdadeta jagamised, kus Austria, Preisimaa ja Venemaa leppisid lihtsalt omavahel kokku kunagine Ida-Euroopa valitseja tükeldada ning Prantsusmaa, üks Poola tugevamaid toetajaid, ei saanud midagi ette võtta.
Suur kriis oli ka Wittelsbachide dünastia Baieri liini väljasuremine ning sellele järgnenud Baieri pärilussõda, kus keiser Joseph II püüdis Baierit endale saada, pakkudes Pfalzi Wittelsbachidele vastutasuks Belgiat. See tehing ei sobinud aga kuidagi Suurbritanniale, kuna tolle huvides oli Prantsusmaa kui Mandri-Euroopa tugevaima riigi ümbritsemine suurriikide piiramisrõngaga. Nõnda pidi Austria oma plaanidest loobuma.
Konvenientsipoliitika lõpp
Prantsuse revolutsioon andis konvenientsipoliitikale tugeva hoobi, kuna liitude süsteem ei suutnud prantslaste pealetungi kuigivõrd takistada, kuni Napoleon I saatuslikud vead Prantsusmaa dominatsiooni mandril hävitasid.
Pärast Viini kongressi sai Euroopa diplomaatiliseks suurvõimuks Metternichi Austria (Püha Liidu poliitika), kuid Suurbritannia säilitas oma positsiooni ning hakkas rahvusvahelises poliitikas peagi Austriast olulisemaks muutuma. Umbkaudu sellest ajast võib hakata rääkima ka Hiilgava Isolatsiooni poliitikast, mida saareriik ajas peaaegu kuni Esimese maailmasõjani. Konvenientsipoliitika oli oma ajaloolises tähenduses Napoleoni sõdade ja Viini kongressiga küll lõppenud, kuid selle mitu põhimõtet kehtivad tänapäevani.
Konvenientsipoliitika otsesteks järglasteks võib lugeda nii Hiilgava Isolatsiooni poliitikat kui ka Otto von Bismarcki liitude süsteeme, mis püüdsid säilitada jõudude tasakaalu Euroopas.
Slavjanski Bazar
Slavjanski Bazar (vene keeles Славянский базар) on iga-aastane kunstifestival, mida korraldatakse juulil Valgevenes Vitebskis. See üritus toimub president Alaksandr Łukašenka isikliku patronaaži all ja esimest korda toimus see 1992. aastal.
2014. aasta lauluvõistlusel esindas Eestit Toomas Kolk "Pistoda lauluga" ("Viimsest reliikviast") ja sai 21 osaleja seas 15. koha. Vitebski festivalist on osa võtnud ka Eesti laulja Margarita Kustinskaja.
Felicity Huffman
Felicity Huffman (sündinud 9. detsembril 1962 New Yorgis) on Emmy auhinna ja Kuldgloobusega tunnustatud USA filminäitleja.
Ta on eelkõige tuntud Lynette Scavo osatäitjana USA telesarjas "Meeleheitel koduperenaised" ja 2005. aasta filmist "Transamerica".
Auhinnad
Emmy auhinnad
Ekraaninäitlejate Gildi auhind
Artur Adson
pisi| Karl Arthur Adson ( Tartu – 5. jaanuar 1977 Stockholm) oli eesti luuletaja, näitekirjanik, teatrikriitik ja memuarist.
Elu
Ta sündis Tartus majateenija pojana, kuid üles kasvas sugulaste juures Võrumaal. Adson õppis Tartus vaeste väikelastekoolis, Sänna vallakoolis, Võru linnakoolis, Pihkva maamõõdukoolis ning oli lühemat aega Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna hingekirjas. Ta töötas Venemaal (1907–1912) ja alates 1912. aastast Tallinnas maamõõtjana. Alates 1918. aastast tegi kaastööd ajalehtedele Tallinna Teataja, Sotsialdemokraat ja Postimees. 1920. aasta sügisest oli Tallinna Teataja toimetuse liige, sama aasta lõpust ka Päevalehe toimetuse liige, joonealuse ja kirjandusliku lisa toimetajana. Eesti Vabariigi põllutöö- ja haridusministeeriumis, ajalehetoimetustes, teatridramaturgina, vabakirjanikuna. Aastatel 1935–1940 töötas siseministeeriumi filmiinspektorina ja propagandatalituse ametnikuna.
Peñón de Alhucemas
thumb|Peñón de Alhucemas, vaade Maroko rannikult Peñón de Alhucemas (ehk Lavendli kalju) on üks Hispaania suveräänsetest territooriumitest (plazas de soberanía) Maroko ranniku lähedal Põhja-Aafrikas Alboráni meres. See on üks peñón ' edest (ranniku lähedale saarele rajatud kaljukindlustest) Põhja-Aafrika rannikul.
Charles VIII
thumb Charles VIII (hüüdnimena on kasutatud Hiilgav) (30. juuni 1470 – 7. aprill 1498) oli Prantsusmaa kuningas 1483–1498.
Artur Adson
Elu
Adson tuli eesti kirjandusse võrumurdeliste luuletustega ning oli tegev Siuru ja Tarapita kirjanikeühingus.
Peñón de Alhucemas
Peñón de Alhucemasest veidi lääne pool paiknevad väikesaared Isla de Mar ja Isla de Tierra. Saared asuvad umbes 300 m kaugusel Maroko linnast Al Hoceimast (endine Villa Sanjurjo), 155 kilomeetri kaugusel Ceutast ja 100 kilomeetri kaugusel Melillast.
Artur Adson
Elu
Tema kujunemisele luuletajaks andis suuna tutvumine Marie Underiga 1913. aastal, kelle elukaaslaseks ja truuks saatjaks jäi Adson elu lõpuni. Adson on olnud eesti kirjanduse kõige järjekindlam murdeluuletaja, võrumurdelisi tekste sisaldavad eranditult kõik tema luulekogud. Murdekeele tõttu arhailise värvinguga värssides peegelduvad eesti luule arengulugu ja üldtendentsid.
1920. aastatel oli Adsonil vanema põlvkonna kirjanikuna oluline osa täita mitmes keskses kirjandusinstitutsioonis kirjanduselu organiseerijana, samas kirjutas ta ka teatri- ja kirjanduskriitikat, jäädes sageli printsipiaalselt konservatiivseks.
5. oktoobril 1935 määrati Artur Adson filmiinspektoriks.
Peñón de Alhucemas
Peñón de Alhucemas on väike kaljusaar, mis ida-lääne suunas on 220 meetrit pikk ja põhja-lõuna suunas 84 meetrit lai. Saare pindala on 1,5 hektarit (ha) ehk 0,015 ruutkilomeetrit (km2) ja kõrgus merepinnast on 27 meetrit. Kindlus, mõned majad ja kirik võtavad enda alla kogu saare. Sadam paikneb saare idaküljel. thumb|Hispaania valdused Aafrikas
Charles VIII
Charles oli Prantsusmaa kuninga (1461–1483) Louis XI ja Savoia Charlotte'i poeg.
Artur Adson
Elu
1944. aasta septembris põgenes Adson Rootsi. Seal leidis ta rakendust arhiivitöölisena teatrimuuseumis ja raamatukogus.
Henry De Vere Stacpoole
Henry De Vere Stacpoole (9. aprill 1863 Kingstown (nüüd Dún Laoghaire) – 12. aprill 1951) oli iiri kirjanik.
Peñón de Alhucemas
Isla de Tierra on järsk 11 meetri kõrgune kaljuplatoo, mis jääb Maroko rannast 114 meetri kaugusele. See on põhja-lõuna suunas 192 meetrit pikk ja 87 meetrit lai. Pindala on 1,7 hektarit ehk 0,017 ruutkilomeetrit.
Artur Adson
Elu
pisi|Underi ja Adsoni hauakivi [[Stockholmi Skogskyrkogårdeni kalmistul]] Artur Adson suri 5. jaanuaril 1977 Stockholmis ja maeti Skogskyrkogårdeni kalmistule. 9. juunil 2016 maeti ta koos abikaasa Marie Underi, viimase tütre Hedda Hackeri ja õe Berta Underiga ümber Tallinna Rahumäe kalmistule.
Charles VIII
Louis XI suri 1483. aastal ning alaealise Charlesi eest valitsesid regendina, tema vanem õde Anne ja Bourboni hertsog Pierre II.
Henry De Vere Stacpoole
Ta kirjutas ka pseudonüümi Tyler De Saix all.
Artur Adson
Tsitaat
Elu ning selle veetmist provintsilinnas peetakse tavaliselt väikekodanlikuks. Viimast on meilgi 1905. a. revolutsioonist peale ja mõningal määral vene pahempoolse kirjanduse mõjul ägedasti halvustatud. Ometi ei ole see väikekodanlus, kõigile ta vigadele vaatamata, iganeski teostanud selliseid vägivallaakte ega veerema pannud sääraseid hävituslaineid, nagu seda on teinud ta sõimajad maailmaparandajate leerist vabaduse, vendluse ja võrdsuse lipukirja all.
Peñón de Alhucemas
Isle de Mar on lame, 4 meetri kõrgune saareke, mis paikneb 93 meetrit Isle de Tierrest põhjas. See on ida-lääne suunas 345 meetrit pikk ja kuni 70 meetrit lai. Pindala on 1,4 hektarit ehk 0,014 ruutkilomeetrit.
Mähe
Mähe on asum Tallinnas Pirita linnaosas. Asum piirneb Merivälja, Pirita, Kloostrimetsa ja Lepiku asumi ning Viimsi vallaga. Mähe asumi pindala on 2,82 km2.
Charles VIII
Bretagne'i liitmine kuningriigiga
pisi|Prantsusmaa aastal 1477 Iseseisvalt valitsusasju ajama hakates (1486) oli Charles üliaktiivne ja agressiivne: ta vallutas Bretagne'i hertsogiriigi, Prantsusmaa loodeosas ning sundis selle valitsejanna Anne'i endaga abielluma. Sellega liitis ta Bretagne'i sisuliselt Prantsusmaaga ning tegi seega lõpu Prantsusmaa killustatusele.
Mähe
Mähe asum on saanud nime Mähe (Mehe) vabatalu järgi. Seda talu on kirjalikes allikas esimest korda mainitud 1625. aastal.
Charles VIII
Bretagne'i liitmine kuningriigiga
Bretagne'i hertsog Frañsez II pidas kaks sõda Prantsusmaa Charles VIII vastu, mis mõlemad kaotati. Sõjad Prantsusmaaga maksid lõpuks Bretagne'i hertsogkonna iseseisvuse. Frañsez II ainus pärija oli tema tütar Anna, Prantsusmaa kuninga positsioon domineeris neis sündmustes läbi kahe sõja. Pärast esimest sõda vajas Frañsez II ainsa elusoleva järglase Anna abielu Sablé lepingu järgi luba Prantsusmaa kuningalt.
Voldemar Päts
Voldemar Päts (19. juuli 1878 Tahkuranna – 27. juuni 1958 Toronto) oli eesti kunstnik ja kunstipedagoog.
Elulugu
Voldemar Päts sündis ehitusmeistri perekonnas. Ta oli Eesti esimese presidendi Konstantin Pätsi üks noorematest vendadest.
Duarte
Duarte (31. oktoober 1391 Viseu – 13. september 1438 Tomar) oli Portugali ja Algarve kuningas 14. augustist 1433 kuni surmani.
Mähe
Üldplaneeringuga on Mähe asum kavandatud valdavalt pereelamute alaks. Korter- ja ridaelamute ehitamiseks on planeeritud põhiliselt endise Mähe aiandi ala. Väikeelamute vahele ei ole lubatud korterelamuid ehitada. Mähel asub Padriku Lasteaed ja Mähe Vaba Aja Keskus.
Charles VIII
Bretagne'i liitmine kuningriigiga
Suhted Bretagne'i ja Prantsusmaa vahel halvenesid ja Frañsez II sunniti viimasesse Prantsuse-Bretooni sõtta, mille ta kaotas. Teise sõja, niinimetatud Hullumeelse sõja lõppedes Frañsez II ja Prantsusmaa Charles VIII vahel kuulutati Bretagne'i hertsoginna Anna esimene abielu Maximilianiga ebaseaduslikuks selle põhjal, et Prantsuse kuningas ei olnud vastavalt Sablé lepingule luba andnud. Anna abiellus Prantsusmaa Charles VIII-ga tseremoonial, mille kinnitas paavst Innocentius III. Pärast abiellumist ei lubanud Charles Annal Bretagne'i hertsoginna tiitlit kasutada.
Mähe
Mähel ei ole asumikeskust. Tõmbekeskuseks võib pidada Pärnamäe tee ja Randvere tee ristmiku ümbrust. Randvere teed võib pidada ka asumi peatänavaks.
Charles VIII
Itaalia sõjad
thumbnail|[[Prantsusmaa kuningriik|Prantsusmaa, Savoia ja Itaalia piirialad aastal 1494]] Aastal 1494 kasutas Charles VIII ära Milano hertsogkonna hertsogi Francesco Sforza abipalvet ning viis oma armee Itaaliasse, et prantslastele tagasi vallutada Napoli kuningriik. Samuti oli tal mõttes sealt oma armeega Konstantinoopoli peale minna, et Bütsantsi impeerium taastada. Sellega said alguse Itaalia sõjad, kuid eriti kaugele Charles ei jõudnud. Ta vallutas küll ajutiselt Milano, kuid seejärel hakkasid teised riigid talle vastu ning ta pidi Itaaliast taanduma. , Itaalia sõjad, Savoia hertsogkond, Milano hertsogiriik, Napoli kuningriik Aastal 1498 suri Charles VIII ootamatult pärast seda, kui oli jooksnud peaga vastu uksepiita. Tal ei olnud üleelanud pärijaid.
Troonil järgnes talle tema kauge sugulane, Valois' dünastia Orléansi harru kuuluv Louis XII.
Isiklikku ja pärijad
Charles VIII oli Prantsusmaa kuninga (1461–1483) Louis XI ja Savoia hertsogi Ludovico I tütre Charlotte poeg
Charles VIII abiellus pärast võidukat Prantsuse-Bretooni sõda, Bretagne'i hertsoginna Annaga. Charles VIII ja Anna lapsed ei jõudnud täisikka. Charles VIII surma järel (1498) abiellus Anna Prantsusmaa kuninga Louis XII-ga.
Kulgliikumine
Kulgliikumine ehk translatoorne liikumine on absoluutselt jäiga keha mehaaniline liikumine, mille korral keha kõikide punktide trajektoorid on igal hetkel samasihilised ja tervikuna ühesuguse kujuga.
Artur Adson
Tsitaat
Väikelinna moosekant, 1946, lk. 9.
Kulgliikumine
Üldjuhul on kulgliikumine täielikult kirjeldatud, kui on antud keha kohavektori (ehk koordinaatide) sõltuvus ajast.
Voldemar Päts
Elulugu
Ta alustas õpetajatööd Riias Balti Õpetajate Seminaris ja jätkas Tallinna koolides joonistusõpetajana (sealhulgas aastast 1906 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis), valiti 1907. aastal esimese eesti kunstiorganisatsiooni Eesti Kunstiselts juhatusse. Samuti juhatas ta aastatel 1912–1914 Eesti Kunstiseltsi joonistuskursusi. 1914–1934 oli ta Riigi Kunsttööstuskooli direktor ja aastast 1938 Riigi Kõrgema kunstikooli auprofessor. 1. maist 1934 kuni 1940. aastani töötas ta haridusministeeriumis kutseoskuse osakonna direktorina ja aastatel 1936–1940 oli ta ka haridusministri abi. 1934. aasta mais sai ta tehnika eriteadlaste registreerimise komisjoni juhatajaks. Aastatel 1934–1940 oli ta Kujutavate Kunstide Sihtkapitali Valitsuse esimees.
Kulgliikumine
Kulgliikumise lihtsamad erijuhud on järgmised:
Voldemar Päts
Elulugu
Vabadussõja ajal töötas ta abiorganisatsiooni Ühistöö keskjuhatuse esimehena, mille eest talle anti 14. detsembril 1920 Vabadusristi III liigi (tsiviilteenete eest) 2. järgu teenetemärk.
Mähe
Ajalugu
Tänapäevane Mähe asum on moodustunud kahest piirkonnast, mis tekkisid erineval ajal. Asumi vanem osa, mis jääb Randvere tee algusse, kandis Mähe küla nime. Randvere tee ja Pärnamäe tee ääres asuvat Mähe aedlinna hakati rajama 1955. aastal. Aedlinn asub Iru-Lepiku küla endisel maal ning tänapäeval on seal üle 1000 krundi, mille keskmine suurus on 600 m2.
Voldemar Päts
Elulugu
7. märtsil 1938 valiti ta Eesti-Taani Sõprusühingu esimeheks. 1940. aastal oli ta saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsuse likvideerimiskomisjoni liige.