cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Josef Albers
Pärand
Albers annetas aastatel 1969 ja 1970 oma 1929.–1970. aasta paberid ja dokumendid Smithsoni ameerika kunsti arhiivi. 1971. aastal, umbes viis aastat enne oma surma, asutas ta Josef ja Anni Albersi fondi. Selle mittetulundusorganisatsiooni eesmärk oli "selgitada ja avardada nägemist kunsti kaudu". Tänapäeval haldab see organisatsioon Albersi ja tema naise pärandit ning lisaks toetab mõlema Albersi teoste näitusi ja avaldamist. Fondi ametlik hoone asub Bethanys Connecticuti osariigis, see on keskne uurimis- ja arhiivihoidla, mis säilitab fondi kunstikogusid, raamatukogu ja arhiive ning hoiab käigus kunstnike külalisstuudioid. Fondi direktor on Nicholas Fox Weber. Fond aitas oluliselt kaasa Albersi nelja teose võltsingu tabamisele, mis olid pärit Itaaliast ning olid Prantsusmaa ja Saksamaa oksjonitel ning galeriides müügil. 1997. aastal, aasta pärast seda, kui Sotheby oksjonimaja oli ostnud Andre Emmerichi galerii ning koos sellega Josef ja Anni Albersi fondi, ei uuendanud oksjonimaja galeriiga lepingut ning jäi Albersite peamisest pärandiväärtusest ilma. Alates 2016. aastast esindab Albersite fondi pärandit David Zwirner New Yorgis, ning Waddington Custoti galeriid ja Alan Cristea galeriid Londonis. Samuti on suur osa Albersi pärandist kunstniku kodulinnas Bottropis Josef Albersi muuseumis, mis avati 1983. aastal.
Kriitika
Albersi raamat "Värvide vastastikmõju" on laialdaselt tuntud ja mõjutanud paljusid, kuid Alan Lee arvates pole teos saanud piisavalt põhjalikku arvustuslikku tähelepanu. Lee on avaldanud kommentaare Albersi peamiste värvikogemuslike väidete kohta ning lükanud ümber näiteks väite värvide alalise petliku mulje kohta. Samuti kritiseeris ta Albersi tajuõpetuse süsteemi, leides, et see on fundamentaalselt eksitav, sest Albersil on praktika enne teooriat. Laialdasemalt on tähelepanu pälvinud neli teemat Albersi värvikäsituses: värvide liitmis- ja lahutamissegud, värvide toonide suhted, Weberi-Fechneri seadus ja üheaegne (simultaanne) kontrast. Nendes teemades on Albers läinud vastuollu oma tavapärase värviõpetuse teooriaga. On arvatud, et Albersi usk värvide petlikku muljesse tuleb valearusaamast esteetilise hinnangu kohta, mille kohaselt petlikkus tuleneb teatud visuaalse taju segadusest. Samuti on arvatud, et Albersi teooria mõningad ideed tuleks omistada hoopis Edwin H. Landi teaduslikele värvihüpoteesidele. Esineb seisukohti, et kui Albersi kunstiteoseid ümber hinnata, kaoks usk tema värviteooriate autorsusse.
Loksodroom
Enamasti väljendub kurss reas lühikestes loksodroomi järgnevustes, mis on optimaalne teekond näiteks kahe sadama vahel, mis on teineteisest tuhandeid kilomeetreid eemal. Sirgjoonelisuse tagab õigenurkse (enamasti Mercatori püstsilindrilises konformses projektsioonis )  kaardi kasutamine. Loksodroomi nurgad on konstandid, mida mõõdetakse meridiaaniga lõikumise kohtades ning tähistatakse kreeka tähega beeta β. Mõõdetud nurgad ei tohi olla täisnurgad. pisi|Loksodroomi ja ortodroomi võrdlus kaardil ja väljendumine teepikkusena. Reaalsuses on loksodroom oma olemuselt poolusele lõpmatult lähenev spiraal. Samamoodi kujutatakse loksodroomi spiraalina polaarprojektsioonis. Kui hoida looduses liikudes kompassi enda ees, selle asimuuti muutmata, siis ongi võimalik liikuda mööda loksodroomi. Erinevalt meresõidukitest kasutatakse lennunduses kütuse kokkuhoiu tarvis ortodroomi ehk suurringi kaart, mis on lühim kahe punkti vaheline sirgjooneline lõik. Õigenurksel kaardil ei pruugi ortodroom olla aga alati sirge (vt joonis).
Continental Airlines
Continental Airlines oli Ameerika lennufirma, mis loodi 1934. aastal ning mille peakorter asus Texase osariigis Houstonis. Mais 2010 teatati ühinemisest United Airlinesi emaettevõtte UAL Corporationiga. Continentali aktsiad omandas UAL Corporation. Aktsiate ülevõtmine lõpetati oktoobris 2010, kui UAL Corporation võttis uueks nimeks United Continental Holdings. Ühinemisperioodi vältel toimisid lennufirmad sama nime all, kuid erinevatel süsteemidel kombineeritud juhtkonna alluvuses, mis baseerus Chicagos. Integreerimisega jõuti lõpule 3. märtsiks 2012.
Mai Kolossova
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
Ta oli 1960. aastatel ELKNÜ Pärnu rajoonikomitee osakonnajuhataja.
Continental Airlines
Continental opereeris lende Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Ladina-Ameerikas, Euroopas ja Okeaanias. Koos tütarettevõtete lendudega väljus igal päeval rohkem kui 2423 lendu 130 kohalikku ja 132 rahvusvahelisse sihtkohta sõlmlennujaamadest Newarki Libertyst, Houstonist, Clevelandist ja Guamist.
Mai Kolossova
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
NLKP liige 1964. aastast. 1970. aastast EKP Pärnu rajoonikomitee lektor, hiljem propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja asetäitja ja juhataja, siis EKP Pärnu rajoonikomitee sekretär ja II sekretär.
Loksodroom
Rakendus
Loksodroomi arvutamisel kasutatakse vahemaade mõõtühikuna meremiili (ingl nautical mile), mida tähistatakse lühendiga nm. Üks meremiil on 1855,3248 meetrit.
Harilik kollajuur
Harilik kollajuur ehk harilik kurkum ehk harilik kurkuma (Curcuma longa) on taimeliik ingveriliste (Zingiberaceae) sugukonnas.
Loksodroom
Rakendus Mercatori projektsioonis
Kui teha Mercatori projektsioonis nurgaarvutusi loksodroomil, näeb valem välja, nagu näidatud allpool:
Mai Kolossova
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
1983. aastast EKP Keskkomitee parteiorganisatsioonilise töö osakonna juhataja asetäitja. Aastatel 1983–1990 oli ta EKP Valga Rajoonikomitee I sekretär.
Loksodroom
Rakendus Mercatori projektsioonis
x = ± tan α y + C
Harilik kollajuur
Kultivarid
pisi|"[[Köhler's Medizinal-Pflanzen": Curcuma longa]]
Mai Kolossova
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige, oli sealse tervishoiu- ja sotsiaalhoolduskomisjoni esimehe asetäitja.
Katrina Kalda
Katrina Kalda (sündinud 1980 Tallinnas ) on eesti päritolu prantsuse kirjanik.
Mai Kolossova
Eesti Vabariigi Ülemnõukogus
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, tegutsedes sotsiaalkomisjonis. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt.
Josef Albers
Väärtus kunstiturul
Mõned Albersi teosed seeriast "Homaaž ruudule" on oksjonitel ületanud prognoositud väärtuse. Selle seeria teos "Joy" (1964) müüdi 2007. aastal Stothebys 1,5 miljoni dollariga, mis oli peaaegu kaks korda nii palju kui ennustati. Teos "Study for Homage to the Square, R-III E.B." oksjoni müügihind ületas ennustatud 545 000 – 700 000 dollarit samuti kahekordselt: 1,22 miljonit.
Katrina Kalda
Ta õppis kirjandust Lyoni Kõrgemas Normaalkoolis (École Normale Supérieure de Lyon).
Harilik kollajuur
Botaaniline kirjeldus
Harilik kollajuur on mitmeaastane troopiline rohttaim. Ta võib kasvada 0,5 kuni 1 (2,5) m kõrguseks.
Lehed on suured, laiad ja süstja kujuga. Hariliku kollajuure õied on kollased ja õisikud meenutavad liiliaõisi.
Vili on kupar.
Loksodroom
Rakendus Mercatori projektsioonis
y = ln [(tan (π/4+|φ|/2)) ((1− e sin|φ|)/(1+ e sin|φ|))e/2]
Otto Pikkov
Otto Pikkov (27. märts 1922 Rapla vald, Harjumaa – 30. november 1988 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Loksodroom
Rakendus Mercatori projektsioonis
Teepikkuse s arvutamiseks kasutatakse järgnevat arvutuskäiku, kus α tähistab asimuuti ehk kurssi ja a meremiile (algses tähistuses Maa raadius R):
Otto Pikkov
Elulugu
Otto Pikkov oli talupidaja poeg ja Lui Pikkovi vend.
Õppis 1938–1940 Riigi Tööstuskoolis, lõpetas 1941 Tallinna II Poeglaste Ametikooli raadiotehnika haru. Osales teises maailmasõjas, oli Kaasanis ehituspataljoni elektrik, hiljem radist ja raadio-telegraafimeister laskur- ja tagavarapolgus. Lõpetas 1952 Tallinna 9. Täiskasvanute Keskkooli, 1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, 1959–1963 samas aspirant, tehnikakandidaat (1971, Leningradi Elektrotehnikainstituut), väitekiri "Исследование методов релейного преобразования частотно-импульсного сигнала в системах автоматического контроля".
Aastatel 1938–1941 oli Raadio-Elektroonika Tehase (RET) tööline, 1947–1949 Raadiokomitees tehnik, 1950–1957 Raadiomajas insener.
Harilik kollajuur
Botaaniline kirjeldus
Juurestikul on keerukas kuju. Risoomi värvus on kollakashall kuni kollakasoranž ja meenutab ingveri risoomi.
Otto Pikkov
Elulugu
Otto Pikkov suri 30. novembril 1988 Tallinnas ja maeti 6. detsembril 1988 Liiva kalmistule.
Harilik kollajuur
Kasvukohad
Harilikku kollajuurt kasvatatakse Indias, Sri Lankas, Lõuna-Hiinas, Indoneesias, Jaapanis, Filipiinidel, Madagaskaril, Haitil ja Taga-Kaukaasias.
Saadused
Kulinaarias kasutatakse jahvatatud juurikat – kurkumit. Kurkum on ka karri koostisosa.
Otto Pikkov
Teadustöö
Uurimisvaldkond: muundustehnika ja automaatikavahendid. Osales Eesti esimeses energoküberneetikauuringus, mille tulemusena valmis spetsiaalanaloogarvuti aktiivvõimsuste optimaalseks jaotamiseks soojuselektrijaamade vahel; seade võeti kasutusele Eesti Energias. Selgitas statistiliste võtete rakendusvõimalusi mõõteseadmete projekteerimisel, uuris signaaliparameetrite mõõtemeetodeid ja -vahendeid, osales jõupooljuhtseadiste katsetamiseks vajaliku mõõteaparatuuri väljatöötamises. Toimetanud elektrotehnika- ja automaatikateemalisi teaduskogumikke. Üle 40 teaduspublikatsiooni, 29 käsikirjalist teadustööaruannet.
Harilik kollajuur
Saadused
pisi|vasakul|Risoom ja [[kurkum]]
Droogina
Kurkumajuurikat (Curcumae rhizoma) kogutakse 7–9 kuud pärast taime istutamist.
Droog sorteeritakse juurika kuju järgi:
Värvaine kurkumiin
Juurikas leiduv kurkumiin avaldab toimet klorokviinitundliku malaariaparasiidi Plasmodium falciparum tüve 3D7, mida kasvatati inimese erütrotsüütides, kasvule.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Curcuma seisuga 28.04.2015.
Mikk Tammepõld
Aastal 2004 lõpetas Tallinna Ülikooli Filmi ja Video õppetooli telerežii erialal. Ta mängis filmis "Sigade revolutsioon" Erki rolli.
Aastal 2000 asutas Mikk oma esimese ansambli Freeday. Aastatel 2003–2008 oli Mikk ansambli Brides In Bloom laulja.
Aastal 2008 asutas Mikk koos kitarrist Laur Joametsaga ansambli Dramamama. Tema album "On asju, milles eksida ei saa" osales 2014. aasta Eesti Muusikaauhindade debüütalbumi ja aasta rokkalbumi kategoorias.
Aastatel 2014–2016 Tartus elades oli ta ansambli Six Feet Club basskitarrist ja taustalaulja. Mikk on tegev ansamblites Dramamama, Locomotiiv, The Purple Gang ja Love Criminals.
Mäo tulistamine
Mäo tulistamine toimus 15. detsembril 1994 Eestis Mäos.
Tulistamine
1994. aasta 14. detsembri õhtul sõitis Tallinnas ühte Suur-Sõjamäe teel asuvasse laohoovi veoauto KamAZ. Röövlid varastasid mitu kastitäit alkoholi ja maiustusi. Kesköö paiku alustati sõitu röövlite varjupaika Mustvees, kuhu nad olid juba mitu varastatud koormat toimetanud.
Samal õhtul kell kuus sõitsid Järvamaal neli liikluspolitseinikku – Marek Lemming, Argo Kivi, Janek Tšeljadinov ja Väino Neido – Opel Ascona patrullautoga patrullima Mäo risti.
Kell 2.40 15. detsembri öösel jõudis KamAZ koos sõiduautoga Ford Mäo teeristi, kus autod peatati dokumentide kontrolliks. Kui saadi teada, et KamAZ oli koos šokolaadikoormaga Tallinnast varastatud, otsustati koormat kontrollida.
Läbiotsimise käigus avasid kaks kurjategijat politseinike pihta tule kahest summutiga Kalašnikovi automaadist. Janek Tšeljadinov, kes oli relvastatud 25 padruniga laetud Uzi püstolkuulipildujaga, avas kurjategijate pihta tule, kuid pimedas laskis mööda ja salv jooksis tühjaks. Üks kurjategija tabas teda randmesse, ja kui Tšeljadinov põgenes bussijaama taha kraavi, tabas kuul teda paremasse õlavarde. Kurjategija tuli talle järele ja tulistas veel kaks korda. Üks kuul tabas Tšeljadinovit näkku, elutähtsaid elundeid vigastamata, teine vihises läbi juuste. Seepeale tulistaja eemaldus ning kurjategijad põgenesid oma autodega.
Tšeljadinov läks seejärel politseiauto juurde abi kutsuma, samal ajal kui politseinikud Lemming ja Kivi lamasid tee peal vereloikudes ja Neido oli end ära peitnud.
Kiirabi kohale jõudes oli 21-aastane Marek Lemming juba surnud, 30-aastane Argo Kivi ja 22-aastane Janek Tšeljadinov toimetati Paide haiglasse. Argo Kivi suri kell 4.20 verekaotuse tagajärjel, raskelt vigastatud Janek Tšeljadinov jäi ellu. Väino Neido pääses vigastusteta.
Patrullauto pidas hiljem Mäekülas kinni sõiduautos Ford sõitnud kurjategijad Anatoli Nikolajev ja Lasnamäe politseijaoskonna politseinik Igor Rešetnjak. Hiljem leiti Nurmsi lähedalt kraavist ka mahajäetud KamAZ. Autost leiti 8000 pudelit vahuveini, 3000 pudelit viina, maiustusi, tatart, NSV Liidu autoteede atlas ja Moskva liiklusplaan.
Rešetnjak ja Nikolajev viidi Paide politseijaoskonda ülekuulamisele. Rešetnjaki ülekuulaja oli Koit Pikaro, Nikolajeviga tegeles Andres Anvelt.
Hiljem prooviti kurjategijaid Mustvees tabada K-Komando abiga, kuhu nad aga ei olnudki läinud. Küll aga leiti majast nende varasemat röövsaaki ja relvi.
Pärast hilisemat ülekuulamist tabati 15. detsembril veel kaks kaasosalist ja 16. detsembril rünnati Koit Pikaro juhtimisel ühe asjaosalise, Eduard Konjajevi korterit Kallaveres. Korteris viibis ka üks tulistajatest, endine NSV Liidu dessantväelane Andrei Iljuhhin, kes osutas küll vastupanu, aga vahistati.
Seitsmes asjaosaline, KamAZi omanik Sergei Markov, ilmus 18. detsembril vabatahtlikult politseisse. Teine tulistaja, Nikolai Mitjugin, pääses põgenema Venemaale ja on siiani tabamata.
Iljuhhin mõisteti kohtus hiljem süüdi politseinike tapmises, relva ebaseaduslikus omandamises, hoidmises ja kandmises, tulirelva röövimises, kelmuses, röövimistes ja omavolis. Kuigi prokurör nõudis talle surmanuhtlust, mõisteti talle siiski 15 aastat vabadusekaotust. Iljuhhin vabanes 2009. aasta detsembris.
Pärast tulistamist jätkas Janek Tšeljadinov tööd Paide politseis Lääne prefektuuri personalitalituse vanemspetsialistina.
Tema maine ei ole kunagi olnud hea, nimelt juba enne tulistamist olid Kivi, Lemming ja Tšeljadinov pöördunud liikluspolitsei büroo peadirektori Jaan Tootsi poole, et neil on Neidoga raske koos töötada tema põikpäise iseloomu tõttu. Ja tulistamise eelõhtul, 14. detsembril 1994, ei olnud Marek Lemming just õnnelik, et pidi minema patrulli koos Neidoga, keda teised politseinikud kutsusid "jäneseks". Ka oli Neido valesti käitunud, kui ta nägi Iljuhhinit relvaga – selle asemel, et kolleege hoiatada, jooksis ta põllule peitu. Kuigi ta hiljem Paide prefektuuri tulistamisest teatas, ei andnud ta kolleegidele esmaabi, väites, et esmaabivahendeid polnud. Tšeljadinovi viiski esimesse ettejuhtuva autoga haiglasse üks lähedal asunud Presto baari külastaja, kellelt muuseas Neido oli mõni tund varem juhiloa ära võtnud. Lisaks ei olnud Neidol registreeritud teenistusrelva. Kuigi talle oli pakutud asendusrelva, ei olnud ta seda vastu võtnud ja oli terve aasta patrullinud ilma relvata. Kuigi ta väitis, et tal oli isiklik relv, ei olnud see prefektuuris arvel, mistõttu oli Neidol ilmselt registreerimata relv.
Sergei Kirijenko
1998. aastal oli Kirijenko lühikest aega Venemaa peaminister. Seejärel töötas ka Venemaa tuumasektorit haldava Rosatomi direktorina juhtides selle tõusu edukaks eksportivaks suurettevõtteks.
Ta on 2000. aastast Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.
Elulugu
Pärast Viktor Tšernomõrdini juhitud valitsuse tagasiastumist määras 23. märtsil 1998 president Boriss Jeltsin peaministri kohuseid täitma Sergei Kirijenko, kes seni oli töötanud kütuse ja energeetika ministri esimese asetäitjana. 1998. aasta aprillist augustini oli Kirijenko Venemaa Föderatsiooni Valitsuse esimees. Vallandati mõni päev pärast Venemaa maksujõuetuse väljakuulutamist ja rubla devalveerimist (läks ajalukku kui "defolt"). Tema asetäitjate seas olid Boriss Nemtsov ja Oleg Sõssujev.
Aastatel 2005–2016 oli ta riikliku aatomienergia korporatsiooni Rosatom peadirektor. 2016. aastast töötab ta Venemaa Föderatsiooni Presidendi Administratsiooni juhi esimese asetäitjana.
5. juulil 2018 ilmus meedias teade, et president Vladimir Putin andis oma kinnise seadusega Kirijenkole Venemaa Föderatsiooni kangelase aunimetuse. Kremlis kommentaaridest sellel teemal hoiduti.
Pärast seda, kui riiklikult kontrollitud ettevõtted võtsid 2021. aastal üle VKontakte, anti selle juhtimine Sergei Kirijenko pojale Vladimirile.
Arvatakse, et pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse võib olla Kirijenko kontrolli all antud okupeeritud alade haldamine.
Marcin Mroziński
pisi|Marcin Mroziński Marcin Mroziński (sündinud 26. septembril 1985 Inowrocławis) on Poola laulja.
Lakatos
Lakatos (ungari keeles 'lukksepp') on ungari perekonnanimi.
Viljandi Täiskasvanute Gümnaasium
Koolis saab õppida 8.–12. klassis. Võimalik on õppida ka e-õppe mittestatsionaarses õppevormis, eksternatuuris, läbida üksikaine kursuseid ja õppida individuaalse õppeplaani järgi.
Ajalugu
Kool loodi 1945. aastal, esimene direktor oli Paul Kondas. Varem on see kandnud nimesid Viljandi Täiskasvanute Keskkool, Viljandi Töölisnoorte Keskkool, Viljandi Õhtukeskkool ja Viljandi Kaugõppekeskkool.
Bestužev
Bestužev, hiljem Bestužev-Rjumin oli Venemaa aadlisuguvõsa.
Päritolu küsimus
Perekonnalegendi järgi oli Bestuževi suguvõsa esiisaks Inglismaalt Kenti krahvkonnast pärit Gabriel Best, kes rändas 1406. aastal Venemaale ja astus Moskva suurvürsti teenistusse. Seda versiooni ei peeta usutavaks. Suguvõsa sai oma nime hüüdnime Bestuž järgi, mis Vladimir Dali järgi tähendab kõva töö tegijat (усердный в работе).
Winona maakond
pisi|Asend Minnesota osariigis pisi|Winona maakonna kohtumaja, lisatud USA Ajalooiste Paikade Riikliku Registrisse pisi|Whitewater State Park Winona maakond (Winona County) on maakond USA-s Minnesota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43°98' N, 91°77' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Winona.
Maakonna pindala on 1662 km², millest 40 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 51 461. Aastal 2000 oli elanike arv 49 985.
Ajalugu
Winona maakond moodustati 23. veebruaril 1854. aastal Fillmore'i ja Wabasha maakonna osadest.
Mark Lynas
pisi|240px| Mark Lynas (2013)
Mark Lynas (sündinud 1973 Fidžis) Briti keskkonnaaktivist, ajakirjanik ja teaduskirjanik, kes kirjutab peamiselt kliimamuutuse teemal.
Ta sündis Fidžis, kasvas üles Peruus ja Suurbritannias ning praegu elab Oxfordis Inglismaal. Ta lõpetas Edinburghi Ülikooli ajaloo ja politoloogia erialal. Ta on teinud kaastööd ajakirjadele New Statesman, The Ecologist, Granta ja Geographical ning päevalehtedele The Guardian ja The Observer. 2007. aastal ilmunud Lynase raamatu "Six Degrees" põhjal tegi 2008. aastal telekanal National Geographic Channel dokumentaalfilmi "Six Degrees Could Change the World". 2009. aastal tegi Lynas cameo-rollis kaasa Briti dokumentalisti Franny Armstrongi antiutoopilises dokumentaalfilmis The Age of Stupid.
Mihkel Pikner
Mihkel Pikner (3. september 1936 Koonga vald, Pärnumaa – 29. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1955 Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi, 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia erialal, 1964–67 oli Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli aspirant, tehnikakandidaat (1970, samas); väitekiri käsitles automaatseadmeid elektrovaakum- ja pooljuhitööstuses. Täiendas end 1975 Moskva Tööpinkide ja Instrumentide Instituudis, 1992 Helsingi Tehnikaülikoolis. Oli 1958–60 Tallinna Ekskavaatoritehase konstruktor, 1960 tehase "Volta" konstruktor, 1960–64 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi konstruktor ja grupijuht, 1968–70 TPI assistent, 1970–72 vanemõpetaja, 1972–86 masinaehitustehnoloogia kateedri dotsent, 1986–92 tööpinkide ja instrumentide kateedri dotsent, 1992–2002 masinaehituse instituudi masinate projekteerimise (hiljem tootmistehnika) õppetooli dotsent; 1972–76, 2001–02 ühtlasi mehaanikateaduskonna prodekaan ja 1976–94 dekaan, 1994–2001 mehaanikaõpikonna juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: tööpinkide tootlikkus ja töökindlus, pneumoautomaatika, tehnilise kõrghariduse ajalugu. 1992–93 riikliku aktsiaseltsi Tallinna Masinatehase juhatuse liige. Eesti Masinatööstuse Liidu president (1995–2000). 15 teadustrükist.
Kol'o (Setumaa)
Kol'o (ka Ignatovo; vene keeles Игнатово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Seeritsä nulka.
19. sajandi keskel kuulus küla Irboska kogudusse, 1882. aastal aga Metkavitsa kogukonda ja Petseri kogudusse.
Atseetanhüdriid
Atseetanhüdriid ehk etaanhappe anhüdriid (ka äädikhappe anhüdriid) on keemiline ühend valemiga (CH3CO) 2O, mille puhul tihti kasutatav lühend on Ac2O. See on värvitu vedelik, millel on äädikhappe lõhn, kuna õhu niiskuse toimel kergesti hüdrolüüsub andes äädikhappe: Atseetanhüdriidi kasutatakse reagendina orgaanilises sünteesis. Atsetüültselluloos ja triatsetüültselluloos saadakse tselluloosi atsüleerimisel atseetanhüdriidi või jää-äädikhappega.
Eesti-Läti piir
pisi|Eesti kaart, kust on näha Eesti-Läti piir pisi|Piiripost [[Heinaste (läti Ainaži) juures]] Eesti-Läti piir on Eesti ja Läti vaheline riigipiir, mille pikkus on 339 km.
Ajalugu
Eesti Vabariigi ja Läti Vabariigi vahel eksisteeris kuni 16. juunini 1940 rahvusvaheliselt tunnustatud riigipiir, mis oli kindlaks määratud 19. oktoobri 1920. aasta konventsiooniga ja demarkeeritud (naturaliseeritud) aastail 1921–1922. Eesti ja Läti vabariikide lõpuliku riigipiiri kindlaksmääramise komisjoni liikmeteks olid 1919. aastal Eduard Alver, K. Kirp, J. Lõo, Karl Ipsberg, Peeter Kann. Suuremaks vaidluspunktiks läbirääkimistel Eesti ja Läti vahel oli Valga linn. Piirikõnelused algasid juba 1918. aastal, ent ei viinud kuhugi välja. See on ka mõistetav: 1919. aastal elas Valgas 7064 eestlast, 5496 lätlast ja lisaks veel umbes 1500 teistest rahvustest inimest.
1919. aastal suvel Eesti deklareeris ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Öpiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga.
Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusel loobus Eesti suurest osast nimetatud valdadest, kuid Eestisse arvati Rogosi (Ruusmäe) valda ulatuvad Vana-Laitsna valla eendid, Valgast põhja poole jääv Paju ja Sooru ala, umbes 10 km pikkune Mõisakülast kagusse jääv nn Laatre eend ning Heinaste lähedalt Ikla ja Metsapoole küla idaosa. Eesti loovutas Lätile Vastse-Roosast kagusse jääva väikese ala.
18. veebruaril 1919 oli sõlmitud suhteid ja ühist sõjategevust käsitlev leping andis Valga linna ja seitse piiriäärset valda Eestile kuni riigipiiri kindlaksmääramiseni. 10. oktoobril 1919 alustasid Eesti ja Läti läbirääkimisi uue sõjalise lepingu sõlmimiseks. Demaršina andis kindral Johan Laidoner 1919. aasta jõululaupäeval lätlastele käsu lõpetada 29. detsembri südaööks oma tsiviilasutuste töö Valgas ja mujal Eesti sõjaväe okupeeritud aladel. Keeldumise korral ähvardati saata lätlased üle piiri.
1. juuliks sätestas Suurbritannia kolonel Stephen George Tallents oma äranägemise järgi piirijoone. Eesti sai suurema osa Valga linnast, ent kaotas muu hulgas valdavalt eestlastega asustatud Heinaste (Ainaži) valla ühes Heinaste aleviga. Vaidlusküsimus oli ka Ruhnu saar, millele mõlemad riigid samuti pretendeerisid. Jaanuaris 1919 oli Eesti ajutine valitsus kuulutanud Ruhnu saare Eesti osaks, varsti tegi seda ka Läti valitsus. Ruhnlased ise aga soovisid saada hoopis Rootsi alla.
1. novembril 1923. aastal sõlmiti Tallinnas täiendava piirileping ja 23. veebruaril 1927. aastal protokoll, millega muudeti 19. oktoobril 1920. a. sõlmitud konventsiooni riigipiiri ja piiriäärse maariba elanikkude õiguste kohta
12. juulil 1996 kirjutasid peaministrid Tiit Vähi ja Andris Škele alla Eesti Vabariigi ja Läti Vabariigi vahelisele lepingule merepiiri kehtestamisest Liivi lahes, Kura kurgus ja Läänemeres.
Eesti-Läti piiri piiripunktid
Eesti iseseisvuse taastamise järel olid Eesti-Läti piiril piiripunktid:
Eesti-Läti piiril asusid veel ka Vastse-Roosa, Mõisaküla, Lilli ja Holdre piiripunktid.
Magdalena Tul
Magdalena Ewa Tul (sündinud 29. aprillil 1980 Gdańskis) on Poola laulja.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Poolat lauluga "Legenda".
East Palestine
East Palestine on küla USA-s Ohio osariigis Columbiana maakonnas. See asub Pennsylvania osariigi piiril Youngstownist umbes 30 km kaugusel lõunas ja Pittsburghist 64 km kaugusel loodes.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 4761. Aastal 2010 oli elanikke 4721.
2023. aasta veebruaris jooksis külas rööbastelt välja ohtlikke kemikaale vedanud rong, mis põhjustas ulatusliku keskkonnareostuse.
Lipugambiit (sari)
Sarja stsenarist ja produtsent on Scott Frank, kes lõi selle koostöös Allan Scottiga.
Esimese nelja nädalaga kogus sari 62 miljonit vaatajat, mis tegi sellest Netflixi kõige vaadatuma stsenaariumi põhjal valminud lühisarja.
Merle Talvik
Merle Talvik (sündinud 6. juunil 1954 Tallinnas) on eesti filmi- ja teatrinäitleja, varieteesolist ja kostümeerija.
Merle Talvik on mänginud 21 filmis ja vähemalt sadakonnas teatrilavastuses.
19-aastaselt alustas esinemist varieteesolistina hotell Viru varietees.
1978. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 8. lennu ja töötas näitlejana ühe hooaja Vanemuises. Seejärel töötas üle 20 aasta Vanalinnastuudios, kus tegi üle 50 rolli. 2001. aastal esines teatris Bel-Étage. Samuti on ta kaasa teinud Kaari Sillamaa Laste Kaunite Kunstide Kooli muusikalis "Jane Eyre" Mrs. Alice Fairfaxi osas.
Harry Johann Nuudi
Harry Johann Nuudi (15. juuni 1894 Sindi – 3. mai 1965 Christiansted, USA Neitsisaared) oli eesti vaimulik.
Merle Talvik
Isiklikku
Merle Talvik on olnud kaks korda abielus. Esimene abikaasa oli Viljo Saldre, teisest abielust Margus Kappeliga on neil poeg Karl Olaf.
Harry Johann Nuudi
Ta õppis aastatel 1901–1905 Sindi algkoolis ja 1905–1913 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1913–1917 ja 1923–1926. Töötas aastatel 1918–1919 koduõpetajana, 1919–1923 Pärnu Ühisgümnaasiumis ladina keele õpetajana ja 1926–1930 samas koolis usuõpetajana. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks.
Nuudi oli aastatel 1930–1935 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, 1935–1939 Pärnu Eliisabeti koguduse 1. pihtkonna õpetaja, 1939–1944 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Oli aastatel 1935–1940 konsistooriumi assessor.
Ta oli ka Sisemisjoni Seltsi hoolekandeasutuse Nain (tegeles nõdramõistuslike laste õpetamisega) kuraator. Lisaks oli ta Eesti Pimedate Seltsi esimees, Eesti Kurttummade Seltsi auesimees, Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsi juhatuse liige, Vangide Hooldamise Seltsi esimees
1944. aastal põgenes Saksamaale. Oli 1944. aastast eestlaste vaimulik Pommeris, Kappelnis (Schleswig-Holsteini liidumaal) ja Oldenburgis. Pärast sõda oli Briti okupatsioonitsooni eestlaste usuelu korraldaja, samuti oli Oldenburgi Eesti Gümnaasiumis ladina keele ja usuõpetuse õpetaja. Ühtlasi oli ta aastatel 1948–1950 praosti kohusetäitja.
1950. aastast elas Ameerika Ühendriikides. Oli aastatel 1951–1956 ametis Scherrestadis(?), 1949–1955 toimetas Chicagos ajakirja Usu Sõna (väljaandja: National Lutheran Council). Aastatel 1956–1965 oli ta Christiastedi (Saint Croix' saarel, USA Neitsisaared) Ameerika koguduse õpetaja ja USA Neitsisaarte misjoniõpetaja.
Merle Rehand
Merle Rehand (aastani 1976 Merle Saar, sündinud 5. augustil 1952 Rakveres) on Eesti spordipedagoog.
Elulugu
Merle Rehand on teenistujate tütar.
Lõpetas 1970 Rakvere 1. Keskkooli, 1975 TÜ kehakultuuriteaduskonna ja 1989 samas aspirantuuri; magister (sporditeadused) (1991, TÜ), väitekiri "Эффективность систематической двигательной активности при регулации масcы тела в зависимости от уровня гормонов в крови и полноты тела у студенток". Oli 1979–86, 1989–90 TÜ kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, 1990–93 võimlemiskateedri õpetaja, 1993–96 spordipedagoogika instituudi lektor, 1996–2001 Spordikeskuse lektor, 2001– avatud ülikooli peaspetsialist.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: spordibioloogia (aeroobse treeningu mõju vere lipoproteiidkoostisele), spordipedagoogika (vanemaealiste kehaline aktiivsus). Üle 30 teadustrükise.
114 eKr
Aasta 114 eKr ehk ab urbe condita DCXL (640).
Elga
"Elga" on Artur Lemba ooper kolmes vaatuses, viies pildis proloogi ja epiloogiga Julius Oengo (Õngo) vabatõlkelisele tekstile, mis lähtus vene näitleja ja ooperiprodutsendi Dmitri Arbenini libretost Gerhart Hauptmanni samanimelisest unenäolisest draamast (1896).
Helilooja viimane, kõige rohkem kritiseeritud ja tagasihoidlikuma publikumenuga ooper. Faabula poolest võõrapärane ja sünge, kuid sisaldab meloodilist ja sügavat muusikat. Ooperi komponeerimine lõppes 1932. aastal, kuid teater nõudis viimistlemist ja muusikalugude kohendamist vastavalt solistide soovidele. Pärast väljatulekut pole taaslavastamist leidnud.
Peamised osad: Starzenski naine Elga (sopran), Starzenski ja Munk (bass-bariton), Oginski (tenor), Rüütel (bariton), Teener (tenor), Starzenski ema Mariina (metsosopran), majavalitseja Timoszka (bass), Elga vend Dimitri (bariton), Elga vend Griszka (tenor).
Tegevus toimub 17. sajandi teisel poolel Poolas San­domiri maakonnas. Saksa rüütlid leiavad öömaja kloostris. Üks rüütel näeb seal und, milles talle ilmuvad krahv Starzenski ja tema naine Elga. Rüütlile avaneb Elga ja krahvi suhete lugu.
Poola aadlik krahv Starzenski on abiellunud ilusa noore neiu Elgaga. See abielu pole aga õnnelik, sest Elga ei armasta oma meest, kes on temast palju vanem. Elgat armastab noort aadlik Oginski ja Elga vastab noormehe tunnetele. Armastus areneb niikaugele, et Elga petab oma meest Oginskiga. Krahv aimab, et Elga petab teda. Põhjuse selleks annab ta poja suur sarnasus Oginskiga.
Krahv meelitab Oginski oma lossi ning kuuleb temalt, et Elga on tõesti temaga rikkunud abielu. Meeleheitel vana krahv laseb oma majavalitseja Timoszkal Oginski une pealt ära kägistada. Kui Elga oma armsama laipa näeb, kaotab ta mõistuse. Krahv kahetseb oma kuritegu, muudab oma lossi kloostriks ja hakkab ise mungaks. Unenägu katkeb ja rüütel ärkab. Ta saab vanalt mungalt teada, et tema ongi krahv Starzenski.
Reiarohulised
Reiarohulised (Illecebraceae) on sugukond taimi nelgilaadsete seltsist.
Mõnedes süsteemides on see sugukond liidetud nelgiliste sugukonnaga.
Pärnu kolmas sild
Pärnu kolmas sild on ehitusjärgus sild Pärnus üle Pärnu jõe. Uus autosild hakkab ühendama Ülejõel asuvat Raba tänavat kesklinnas asuva Lai tänavaga. Planeeritav Pargi tänava pikendus ühendab silla Pika tänavaga.
Sillale parima arhitektuurse ja konstruktiivse lahenduse leidmiseks viidi läbi arhitektuurivõistlus, mille võitis arhitektuuribüroo Trilog Studio OÜ ja Ehitusfirma Fidele OÜ võistlustöö "Luik", kuid kaks pärast kahte liiga kõrge hinna tõttu nurjunud ehitushanget otsustas Pärnu linnavalitsus loobuda arhitektuurivõistluse võidukavandist. Kolmas riigihange toimus võistleva dialoogi vormis, mille käigus sai ehitaja välja pakkuda nii ideelahenduse kui ehitushinna. Parimaks tunnistati Infortari gruppi kuuluvate ettevõtete INF Infra ja EG Ehitus pakkumine maksumusega 26,7 miljonit eurot.
Rajatav sild on pikima avaga võrkkaarsild Baltikumis ja Soomes – selle pikima ava pikkus on 140 meetrit. Sild ise on 270 meetrit pikk ja peaaegu 20 meetrit lai. Sillale tuleb kolm sõidurada ning 3,5 meetri laiune kergliiklustee silla mõlemasse äärde. Silla ehitustööd algasid 2023. aasta juulis ja see peaks valmima 2025. aasta märtsis.
Planeerimine
Pärnu kolmandast sillast oli juttu juba viimases nõukogudeaegses generaalplaanis. Siis mõeldi, et kolmas sild peaks tulema A. H. Tammsaare puiestee pikendusele.
Aastal 2005 plaanis Pärnu linnavalitsus silda nii Raba ja Aia tänava vahele kui ka Niidu ja Suur-Jõe tänava vahele. Linnajuhtide seisukoht oli, et esimesena tuleks rajada Raba ja Aia tänava vaheline sild, kuna Kesklinna sild on rohkem koormatud kui Papiniidu sild. 2006. aastal võttis Pärnu linnavalitsus vastu Raba ja Aia tänava vahelise silla detailplaneeringu.
2012. aastal teostas OÜ Hendrikson & Ko kolmanda silla trassivariantidele eksperthinnangu. Võrreldi kolme sillavarianti:
Eksperthinnangu kohaselt oleks kõige ebasobivam Raba–Vingi variant, mis oli kolmanda silla trassina ette nähtud Pärnu üldplaneeringus. Raba–Vingi sild oleks võrreldes teiste variantidega kõige pikem ja selle rajamiseks tuleks lammutada kümme eluhoonet. Lisaks hävitaks see poole Rääma pargist ja sillavariandi ühendus kesklinna praeguse teedevõrguga oleks halvim.
Kõige odavam oleks ekspertide sõnul Raba–Pargi variant, kuid see lõhuks linna struktuuri ja tekitaks uusi liiklussõlmi. Liiklusskeem oleks autojuhtidele arusaamatu.
Kõige sobivam oleks ekspertide hinnangul Raba–Aia sillakoridor, kuna see ei lõhuks linna struktuuri ja oleks liiklejatele arusaadav, sest suubuks Aia tänavale. Laia ja Pika tänavaga ristumised lahendataks ringristmikega. Kuna Raba–Aia variant oleks kõige kallim, siis soovitasid eksperdid Raba–Aia sillakordi nihutada, et selle veepealne osa lühem ja maapealne pikem. Selline sild tuleks odavam, samal ajal säiliksid kõik Raba–Aia sillakoridori eelised.
Raba–Aia sillavariandi peamiseks puuduseks on olnud vajadus võõrandada maad Port Arturilt. Linnavalitsus on püüdnud saada Port Arturiga kokkuleppele, kuid mõlemale poolele sobiva lahenduseni 2017. aastaks ei jõutud. Seetõttu loobus linnavalitsus Raba–Aia sillakoridorist ja alustas detailplaneeringu koostamist trassil Raba–Pargi.
Pärnu linnavolikogu kiitis Raba–Pargi sillakoridori heaks 2019. aastal. Kuna politsei- ja päästemaja kavatseti kolida A. H. Tammsaare puiesteele, siis oleks võimalik läbi hoonete hoovi rajada Pargi tänava pikendus Pikale tänavale. Samal aastal kuulutati välja arhitektuurivõistlus, et leida sillale parim arhitektuurilahendus ja sillakoridoriga seotud liikluslahendus.
2019. aastal selgus, et Kesklinna sild vajab hädasti remonti, kuid nii Kesklinna silla remondiks ja kolmanda silla ehituseks linnal raha ei ole. Linavalitsus eelistus oli kõigepealt ehitada valmis kolmas sild ja alles seejärel põhjalikult remontida Kesklinna silda.
2020. aasta aprillis kuulutati välja kolmanda silla arhitektuurivõistluse võitja, kelleks osutusid Mari-Liis Vunder, Sandra Vahi, Johannes Heine ja Grete Soosalu ehitusfirmast Fidele OÜ. Nende võistlustöö "Luik" näeb ette kahe kaarega rippsilla ehitamise, selle sildeavad on ligikaudu 130meetrised ja kaarte kõrgus kuni 16 meetrit. Silda kannavad mõlemalt poolt umbes viiekraadise nurga all teraskaared, millele on riputatud sõidu- ja kergliiklusteed, ainult üks silla tugipunkt on plaanitud jõkke. Kaartevaheline kolmerealine sõidutee on kavandatud teras-raudbetooni komposiitplaadina, kõnni- ja rattateed teraskonsoolidena.
2020. aasta oktoobris valmis kolmanda silla eskiislahendus, mis arendas edasi arhitektuurikonkursi võidutööd. Eskiislahenduse järgi on kavandatav sild kolme kaarega, elegantne ja modernne konstruktsioon pikkusega ligikaudu 350 meetrit. 125meetrised sildeavad tulevad Eesti pikimad. Eskiisis lahendati ka sillaga kaasnev tänavavõrk.
Augustis 2021 kuulutas linn välja silla ehitushanke, millele laekus kaks pakkumist. Kuna odavaima pakkumise hind oli 51 miljonit eurot, mis osutus pea kaks korda kallimaks linnavalitsuse plaanitust, siis lükkas linn mõlemad pakkumised tagasi. 2021. aasta novembris kuulutas linnavalitsus välja uue rahvusvahelise riigihanke silla rajamiseks, kuid ka see hange ebaõnnestus liiga kalli hinna tõttu. Odavaim pakkumine oli seekord 71,4 miljonit eurot.
Märtsis 2022 teatas linn, et loobub arhitektuurivõistluse võidukavandist "Luik". Sama aasta mais teatas linn, et kuulutas välja kolmanda silla ehitushanke võistleva dialoogi vormis. Selle käigus saab ehitaja koos arhitektide ja projekteerijatega välja pakkuda nii ideelahenduse kui ehitushinna.
2023. aasta märtsis teatas Pärnu linnavalitsus, et on leidnud kolmandale sillale ehitaja. 24. mail 2023 allkirjastas linn uue silla projekteerimis- ja ehituslepingu ettevõtetega INF Infra ja EG Ehitus mahus 26,7 miljonit eurot. Rajatava võrkkaarsilla ehitus algas 2023. aasta juulis ja tööde valmimistähtaeg on 2025. aasta märts.
Ehitus
Rajatavast võrkkaarsillast saab Eesti pikima avaga sild ning ehitamisel plaanitakse kasutada uudseid lahendusi ja tehnoloogiat. Sild rajatakse kolmele jõkke paigaldatavale sambale ja suur osa sillateki ja teraskaare ehitusest toimub jõe vasakul kaldal. Umbes 1100 tonni kaaluv konstruktsioon plaanitakse "sõidutada" silla sammastele 2024. aasta kevadel.
Peet Gustel
Peet Gustel (9. oktoober 1935 Tallinn – 12. jaanuar 2016 ) oli Eesti motosportlane ja treener.
1954. aastal lõpetas ta Tallinna Mäetehnikumi.
Peet Gustel hakkas motospordiga tegelema 1951. aastal Tööjõureservide motoklubis, kus tema juhendajad olid Olev Kaseorg ja Johannes Tomson.
Aastatel 1958 ja 1963 tuli ta ringrajasõidus Nõukogude Liidu meistriks ja 1959. aastal 750 cm3 külgvankriga mootorrattal koos korvisõitja Helmuth Aasaga võitis ta pronksmedali.
Samuti oli ta 11-kordne Eesti NSV meister eri motokrossi aladel (ringraja-, motodroomi- ja hipodroomisõidus ning motokrossis; külgvankriga mootorrataste klassides koos Helmuth Aasaga).
Muu
Ta mängis 1961. aasta mängufilmis "Ohtlikud kurvid" Aadut.
Lodukannike
Lodukannike (Viola uliginosa) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.
Kislev
Kislev (heebrea keeles ‏כִּסְלֵו) on juudi kalendris tsiviilaasta 3. ja sakraalaasta 9. kuu. Kuus on enamasti 30 päeva, mõnikord aga 29 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti novembrile ja detsembrile.
Kislevi 25. päeval algab hanuka.
115 eKr
Aasta 115 eKr oli 115. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DCXXXIX (639).
Memuaarid
Memuaarid on kirjandusžanr, mida viljelev autor kirjeldab tegelikult aset leidnud sündmusi osalise või pealtnägijana.
Stevan Faddy
Stevan Faddy (Стеван Феди sündinud 2. septembril 1986 Kotoris) on Montenegro laulja.
Memuaarid
Lähedaseks žanriks on autobiograafia, kuid selles on kirjelduse keskmes autori enda elukäik, mitte niivõrd nähtud sündmused.
Stevan Faddy
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Montenegrot lauluga "Ajde, Kroči".
Memuaarid
Eesti memuaarižanri algeid on nähtud juba Kristjan Jaak Petersoni Päevaraamatus (avaldatud 1922), esimene puhtakujuline memuaariraamat on Peeter Jakobsoni "Minu sõjamälestused" (1901) Vene-Türgi sõjast. Eesti kunstiväärtusliku memuaarikirjanduse algatajad on August Kitzberg ("Ühe vana "tuuletallaja" noorpõlve mälestused", I–II, 1924–1925) ja Anton Jürgenstein ("Minu mälestused", I–II, 1926–1927). Tuntumaid memuaarikirjanikke on Karl August Hindrey, Oskar Luts, Friedebert Tuglas, Johannes Semper, Artur Adson, Jaan Lattik, Johan Kõpp, Ilmar Talve, Jaan Kross, Madis Kõiv, Heino Kiik, Henn-Kaarel Hellat, Hellar Grabbi, Mihkel Mutt.
Aastatel 2010–2011 ilmus raamatusari "Eesti mälu", mis sisaldab 50 teost eesti memuaristika paremikust.
Kai (koeratõug)
Kai on Jaapanist pärinev koeratõug.
Tõug on saanud nime Yamanashi prefektuuri territooriumil asunud Kai provintsi (甲斐国) järgi.
Juri Tjulin
Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. 1917. aastal lõpetas ta Petrogradi Konservatooriumi kompositsiooni erialal ja Petrogradi Ülikooli.
Aastatel 1925–1967 töötas ta õppejõuna Leningradi Konservatooriumis, 1935. aastast professorina. 1937. aastal kaitses ta kunstiteaduste doktori väitekirja.
1967. aastast elas Moskvas. Aastatel 1970–1975 töötas ta Gnessinite nimelises Muusikapedagoogika Instituudis professor-konsultandina, 1976. aastast oli Moskva Konservatooriumi professor.
Metz-en-Couture
Metz-en-Couture on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Metz-en-Couture asub 40 km Arrasist kagus, teede D7 ja D17 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Võru Tööstustehnikum
Võru Tööstustehnikum oli tehnikum, mis tegutses aastatel 1925–1999 Võrus.
1999 liideti Võru Tööstustehnikum ja Väimela Põllumajandustehnikum ning moodustati uus kool: Võrumaa Kutsehariduskeskus.
Põhja-Sentinel
pisi|Põhja-Sentinel satelliidifotol Põhja-Sentinel on saar, mis asub Andamani saarestikus Bengali lahes India ranniku lähedal.
Saare pindala on 59,67 km².
Saar kuulub Indiale. 1956. aastal kehtestatud Andamanide ja Nicobaride põlisrahvaste kaitse määrusega on keelatud saare külastamine ja lähenemine sellele lähemale kui 5 meremiili.
1963. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis
1963. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. novembril Tallinnas, aasta varem valminud Kalevi spordihallis (praeguse aadressiga Juhkentali 12). Eesti NSV võitis 7:3.
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Rein Pajur (Eesti NSV) – Ossi Palvalin (Soome), tulemus pole teada
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Börje Karvonen (Soome) – Mart Keersalu (Eesti NSV), tulemus pole teada
Sulgkaal (kuni 57 kg): Jorma Limmonen (Soome) – Harry Kozlovski (Eesti NSV), tulemus pole teada
Kergekaal (kuni 60 kg): Antero Halonen (Soome) – Toivo Laitamm (Eesti NSV) 3 - 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Priidik Kippar (Eesti NSV) – Mauri Ruonala (Soome), tulemus pole teada
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Boriss Kurotškin (Eesti NSV) – Pertti Purhonen (Soome), tulemus pole teada
I keskkaal (kuni 71 kg): Aniss Murtazin (Eesti NSV) – Kurt Mattsson (Soome) 3 - 0
II keskkaal (kuni 75 kg): Pavel Dubovik (Eesti NSV) – Risto Jaakkola (Soome), tulemus pole teada
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Vladimir Šuvalov (Eesti NSV) – Urho Harjula (Soome), tulemus pole teada
Raskekaal (üle 81 kg): Koit Joor (Eesti NSV) – Tapio Pakkanen (Soome) 3 - 0
Andrea Demirović
Andrea Demirović Paunovic (sündinud 17. juunil 1985) on Montenegro laulja.
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Montenegrot lauluga "Just Get Out of My Life".
Metsakaitse
Eesti metsakaitse
Eestis on metsakaitselist uurimistööd teinud Eesti Metsainstituut, EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituut. Metsakaitsega tegeles Eestis 2010. aastani ka Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus. Eestis on metsakaitse korraldamisega tegelenud muuhulgas Keskkonnateabe Keskus ja Keskkonnaagentuur.
Piirkond (Läti)
Lätis on piirkond (läti keeles novads) 1. järgu haldusüksuse tüüp. Seda tüüpi haldusüksused on ühtlasi omavalitsusüksused. Vabariigilinnad ei kuulu piirkondade koosseisu.
Praegused piirkonnad
Alates 1. juulist 2021 on Lätis 36 piirkonda.
pisi|600px|tühi|Läti piirkonnad ja vabariigilinnad (alates 2021)
Ajalugu
pisi|tühi|600px|Läti piirkonnad ja vabariigilinnad (2011–2021)
Laanekannike
Laanekannike (Viola selkirkii) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.
Tevet
Tevet (heebrea keeles טֵבֵת) on juudi kalendris tsiviilaasta 4. ja sakraalaasta 10. kuu. Kuus on 29 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti detsembrile ja jaanuarile.
2. tevet (harvadel juhtudel 3. tevet) on hanukka viimane päev.
Monoloog tundmatuga
"Monoloog tundmatuga" oli Eesti Televisioonis hooajal 1990/1991 eetris olnud saatesari, mis esmakordselt käsitles põhjalikumalt kohalikke ufojuhtumeid.
Saatest sai alguse Enn Mikkeri (Vormsi Ennu) üle-eestiline tuntus. Saatejuht-toimetaja oli Vahur Kersna, režissöör Nele Laanejärv, konsultant Hans Raudsik.
Leie oja
Leie oja (ka Leie peakraav) on kraav Võrtsjärve madalikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kraavi pikkus on 20,1 km, valgla pindala 49,7 km², langus 12,5 m ja lang 0,62 m/km. Kraav saab alguse 45,5 m kõrgusel Tässi rabas Järtsaare ja Vissuvere küla piiril ning suubub Vaibla külas 33 m kõrgusel Võrtsjärve. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Tähtvere tänav
Tänav algab Jakobi tänava, Kroonuaia tänava ja K. E. v. Baeri tänava ristis ning lõpeb Tartu lauluväljaku juures. Tänava pikkus on 1,1 km.
Vanemad ülestähendused tänavast pärinevad 1787. aastast, kus linna plaanile on märgitud Tähtvere tänav.
Nime on tänav saanud linna serval (praeguse Maaülikooli juures) asunud Tähtvere (sks k Techelfer) mõisa järgi.
Hooned
Tähtvere tänav 56/62 hoonetes tegutses AS A. Le Coqi Tartu õlletehas.
Jeffersoni maakond (Alabama)
pisi|Asend Alabama osariigis pisi|Jeffersoni maakonna kohtumaja Birminghamis Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Alabama osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33°35' N, 86°52' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Birmingham.
Maakonna pindala on 2911 km², millest 29 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 658 466. Aastal 2000 oli elanike arv 662 047.
Maakond on elanike arvult Alabama suurim.
Valentin Pikner
Valentin Pikner (17. mai (vkj 5. mai) 1899 Tallinn – 28. detsember 1960 New York, USA) oli Eesti majandusteadlane.
Thon
Thon (varem ka Thonolan, Thonolan Bestia) on Eesti muusik. Muusikuna alustas tegevust 1996. aastal bändides Morbia, Ecclesiastics Indicted ja Crying Harmony. Tõsisemalt aastal 1998, kui moodustati black metal 'i bänd Realm of Carnivora.
On/oli seotud järgmiste bändide ja projektidega: Urt, Sõjaruun, ÜrgSiuG, Realm of Carnivora, Gas, Mass in Comatose, Bestia, Manatark, Wolfsschrei, Sorts, Hord, Morigan, Põhjast, Morbia, Damien, Mardus, Raudne Häll, Ecclesiastics Indicted, Crying Harmony, Hall Malev, Varthgulz, Tarm, Kirst, London 1888, Surrogoat.
Valentin Pikner
Elulugu
Valentin Pikner oli juveliiri poeg.
Ta lõpetas 1919 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, seejärel oli 1919–1920 Eesti sõjaväes ja osales Vabadussõjas. Aastatel 1919–1921 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1924 19, (1924, samas), väitekiri "Die estnische Währung, ihre Grundlage und Entwicklung nebst einem geschichtlichen Überblick über das Geldwesen in den baltischen Ländern". Täiendas end 1928 New Yorgi Columbia Ülikooli juures.
Ta töötas aastatel 1920–1927 Eesti Välisministeeriumis, 1925–1927 ja 1934–1935 Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuses, 1928–1934 New Yorgis panga Irving Trust Co statistikaosakonnas, 1937–1940 Tallinnas J. Lorupi klaasivabriku müügiosakonna juhataja.
Läks 1944. aastal Saksamaale, sealt USA-sse, oli 1950, hiljem Raleigh' Kolledži professor.
Jeffersoni maakond (Alabama)
Ajalugu
Jeffersoni maakond moodustati 13. detsembril 1819. Maakond on saanud nime Thomas Jeffersoni järgi.