cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Märt Visnapuu
Märt Visnapuu (sündinud 23. aprillil 1962 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinn 10. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend, juhendaja Mikk Mikiver).
Märt Visnapuu töötas aastatel 1984–1992 Eesti Draamateatris (Dudarev "Reamehed", Medoff "Millal sa tagasi tuled, Punaratsur?") ja 1993–1995 Ugalas (Christie-Tammearu "Lõpp on algus", Delaney "Armunud lõvi").
Aadressiraamat
Aadressiraamat ehk aadressikalender on teatmik, mis sisaldab süsteemselt ja alfabeetiliselt asutuste, organisatsioonide, isikute jms aadresse.
Esimene Liivi- ja Eestimaa aadressiraamat ("Lief- und Ehstländischer Staats- und Adress-Calender") ilmus 1785. aastal.
Kapu külanõukogu
Kapu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Kapu külanõukogu moodustati 1945 augustis Järvamaal Väinjärve vallas. Külanõukogu keskus asus Kapu asunduses.
1954 juunis Kapu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Koeru külanõukoguga.
Chironius diamantina
Chironius diamantina on Colubridae sugukonda metsamao perekonda kuuluv maoliik.
Chironius diamantina on endeemne Brasiilias Bahia osariigis. Tema elupaik asub Chapada Diamantina rahvuspargis üle 1000 meetri kõrgusel merepinnast.
Volmoed
Volmoed on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Oudtshoorni vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Volmoedi elanikest värvilisi 89,83%, mustanahalisi aafriklasi 6,57% ja valgeid 3,60%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 98,94% inimesi.
Elmar Daniel Päss
Elmar Daniel Päss (27. mai 1901, Vooru vald, Viljandimaa – 15. mai 1970, Tallinn) oli Eesti folklorist.
Elulugu
Elmar Daniel Päss oli talunipidajast möldri poeg.
Lõpetas 1922 Valga Poeglastegümnaasiumi, 1926 TÜ ''mag. phil.'' kraadiga, väitekiri "Joomine Eesti rahvalaulude ja vanasõnade järele", filoloogiakandidaat (ümber atesteeritud 1947), 1933–37 TÜ stipendiaat rahvaluule alal, 1937–39 doktorant (väitekiri "Mardi-Kadri kultus" jäi kaitsmata ühe oponendi vastuseisu tõttu). Oli 1926–27 Tartu Tehnika Ühisgümnaasiumi õpetaja, 1928–32 TÜ eesti ja võrdleva rahvaluule õppetooli assistent (ülemäärane õppejõud), aastast 1939 Tallinnas eesti keele õpetaja (sh aastast 1944 Tallinna Merekoolis), 1947–50 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluulesektori vanemteadur, vallandati süüdistatuna kodanlikus natsionalismis. Oli hiljem taas Tallinna Merekooli õpetaja.
Teadustöö
Uurinud eesti rahvalaulu, rahvakombeid ja rahvaluuleteaduse ajalugu, aga ka ingerlaste ja vadjalaste pärimusi, eriti sünni- ja matusekombeid. Tõstatas ühena esimestest Eesti kirjanduse ja rahvaluule suhete probleemi, uuris folkloristika levimist kirjanduses. Uurimistöös lähtus geograafilis-ajaloolise eesti-soome koolkonna tõekspidamistest. Viljakas retsensent, jälgis eesti folkloristika kõrval ka naabermaade rahvaluuleväljaandeid ja uurimusi. (1924–39), Eesti Kirjanduse Seltsi (1926–40), Õpetatud Eesti Seltsi (1927–47) tegevliige. 50 teadustrükist.
Stapriņi
Stapriņi on küla (lielciems) Lätis Ādaži piirkonna Ādaži vallas. Küla asub piirkonna keskuse Ādaži kõrval, Riiast 23 km kaugusel.
Algse Stapriņi kõrvale tekkis pärast Läti taasiseseisvumist teine samanimeline asula. Jaanuaris 2021 liideti need kaks praktiliselt kokkukasvanud asulat ühiseks Stapriņiks.
Külast läheb läbi maantee A1. Seal asuvad bussipeatused Stapriņi (Vaivariņu iela) ja Stapriņi.
Aastal 2015 oli külas 482 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 535.
Vojevood
Vojevood oli 14.–18. sajandil vojevoodkonna valitseja.
Vojevoode oli ka Eesti alal, kui 17. sajandil osa Eestist kuulus Poolale ja kus olid moodustatud vojevoodkonnad. Nt Tartu vojevoodkonda juhtis vojevood.
EFF
EFF on lühend, mis võib tähendada järgmist:
L'Haÿ-les-Roses
L'Haÿ-les-Roses [l'ai le ros] on linn Prantsusmaal Val-de-Marne'i departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 42–109 meetri kõrgusel üle merepinna.
Tema linnapeaks on härra Vincent Jeanbrun.
Ta kuulub Suur-Pariisi linnastusse.
L'Haÿ-les-Roses on prantsuse üks neljast asulast (vallast), mis kasutab oma nimes tähte ÿ (teised kolm onː Moÿ-de-l'Aisne, Faÿ-lès-Nemours ja Aÿ-Champagne)
pisi|tühi|L'Haÿ-les-Rosesi plaan ja teda ümbritsevad vallad
Harry
Harry on inglise päritolu mehenimi. See on keskinglise hellitusvorm nimest Henry.
Eestis oli Harry 2021. aasta alguse seisuga esinemissageduselt 257. mehenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Harry 546 mehel. Harry oli keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus oli 57). Kõige populaarsem oli eesnimi Harry vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,53.
Jorma Kinnunen
Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. detsember 1941 – 25. juuli 2019) oli soome kergejõustiklane, odaviskaja.
Kinnunen osales kolmedel olümpiamängudel. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs sai ta odaviskes 6. koha, 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos võitis ta hõbemedali (kulla võitis olümpiarekordiga 90.10 Jānis Lūsis) ja Münchenis toimunud 1972. aasta suveolümpiamängudel sai ta 6. koha.
Odaviske maailmarekord 92.70 oli tema nimel 18. juunist 1969 kuni 7. juulini 1972.
Tema poeg Kimmo Kinnunen oli samuti odaviskaja, kes oma sportlaskarjääri jooksul tuli maailmameistriks ja võitis hõbemedali.
Igor Abakoumov
pisi|Igor Abakoumov võistlusel Tour de Romandie 2007. Igor Abakoumov (ukraina Ігор Абакумов; sündinud 30. mail 1981 Berdjanskis) on Ukraina päritolu Belgia jalgrattur.
Blanka Vlašić
Blanka Vlašić (sündinud 8. novembril 1983 Splitis) on Horvaatia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Igor Abakoumov
Ta alustas karjääri 2004. aastal Chocolade Jacques-Wincor Nixdorf meeskonnas. 2007. aastast sõitis ta ISD Danieli meeskonnas.
Blanka Vlašić
Ta on kõrgushüppes tulnud kaks korda maailmameistriks nii välis- kui ka sisetingimustes.
2008. aasta suveolümpiamängudel võitis ta tulemusega 2.05 hõbemedali.
Hõbemedali on ta võitnud ka 2011. ja 2015. aasta maailmameistrivõistlustel.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta tulemusega 1.97 pronksmedali.
Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.08, mille ta hüppas 31. augustil 2009 Zagrebis. See on vaid üks cm vähem kehtivast maailmarekordist.
Kaks kanget
Saadet on tehtud 10 aastat ja 9 hooaega ning läbitud 18 riiki. Varem oli saade eetris Kanal 2-s, kuid alates 2019. aastast jätkati saadet TV3-s.
Reisid ja muud saated
Peale 9 ametliku hooaja tehti ka 2 mitteametlikku reisisaadet koostöös Tallinkiga ning palju muud. (Kaks Kanget "Eesti tuur 2012", Kaks Kanget "Haiged mehed" jne)
Reisigrupp
Saatejuhid on Kristjan Jõekalda ja Teet Margna, operaatorid Villem Tarvas, Margus Malm ja Janar Volmer.
Venemaal, Kagu-Aasias ja Kesk-Aasias (Sovjetistanis) oli grupis ka maailmarändur, kirjanik ja ärimees Tiit Pruuli. "Kahe kange" toimetajad on Anne Mäns ja Kristi Margna.
Lahkulöömine Kanal 2-st
Kanal 2 esitas Teet Margnale pakkumise teha saadet "Kuldvillak" palju odavamalt, kuid Margna polnud sellega nõus ning oli sunnitud Kanal 2-st lahkuma. Koos temaga lahkus ka kolleeg Kristjan Jõekalda ning ühineti taas TV3-ga, nende endise telekanaliga. Teet Margna "Kuldvillak" asendati aga "Hensugusta Show'ga".
Diana Tammisto
Diana Tammisto (kuni 1997. aastani Diana Konstantinova; sündinud 30. märtsil 1969 Aseris) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1988–1989 Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti filoloogiat. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend).
Diana Tammisto töötas aastatel 1994 –2004 Pärnu Teatri Endla näitlejana.
Ta on mänginud seriaalis "Waba Riik".
Karinu külanõukogu
Karinu külanõukogu moodustati 1945 augustis Järvamaal Võhmuta vallas. Külanõukogu keskus asus Karinu asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Karinu külanõukogu 1950 septembris Paide rajooni koosseisu.
1954 juunis Karinu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Järva-Jaani külanõukoguga.
Jaanus
Jaanus on eestipärane mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Jaanus 3155 mehel. Jaanus oli populaarsuselt 42. mehenimi. Jaanus oli keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus oli 44). Kõige populaarsem oli eesnimi Jaanus vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 70,2.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Jaanus 7 inimesel.
Vera Laškova
Vera Jossifovna Laškova (Ве́ра Ио́сифовна Лашко́ва) (sündinud 18. juunil 1944 Moskvas) on endine Nõukogude dissident.
Elukäik ja tegevus
1960. aastate keskel õppis Moskva Riikliku Kultuuri ja Kunsti Instituudis (MGUKI) õhtuses osakonnas režissööriks ja töötas masinakirjutajana.
Kuivajõe sängi kaitseala
Kuivajõe sängi kaitseala on Harjumaal Kose vallas Kuivajõe kaitseks loodud looduskaitseala.
Vera Laškova
Elukäik ja tegevus
Sõbrustas mitteformaalse kirjandusrühmituse SMOG liikmetega, kes 1965. aastal korraldasid Majakovski väljakul avalikke luuletuste lugemisi. Paljud SMOGi liikmete kogunemised toimusid Laškova kodus. 1966. aastal tegeles ta samizdat kogude "Valge raamat" (materjalid Sinjavski ja Danieli kohtuprotsessist, kogunud Alexander Ginzburg) ja "Fööniks-66" (koostaja Juri Galanskov) ümbertrükkimisega. Sellega seoses ta jaanuaris 1967 arreteeriti ja ta viibis aasta eeluurimisvangistuses. Jaanuaris 1968 mõistis Moskva linnakohus talle poliitilisel "Nelja protsessil" üheaastase vanglakaristuse (misjärel ta varsti vabastati, võttes arvesse juba eelvangistuses viibitud aega).
Kuivajõe sängi kaitseala
Kaitseala asutati 1960. aastal eesmärgiga kaitsta Kuivajõe sängi 3 kilomeetri ulatuses alates jõe neeldumiskohast, samuti toonase Kuivajõe külanõukogu Karla küla Lauristini-nimelise kolhoosi kaskede puiesteed. Kuivajõe sängi kaitseala pindala on 22 hektarit.
Qunu
Qunu on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis OR Tambo ringkonnas King Sabata Dalindyebo vallas.
Vera Laškova
Elukäik ja tegevus
Pärast vabanemist jaanuaris 1968 tegeles põrandaaluse jooksvate sündmuste kroonika paljundamisega kuni 1972. aastani. Seejärel koostas mitmeid samizdati materjale. 1978. aastal koostas illegaalse almanahhi "Kaluga, juuli 1978" Aleksandr Ginzburgi kohtuprotsessi kohta. 1983. aastal saadeti ta Moskvast välja.
Qunu
Nelson Mandela sündis Qunu lähedal Mvezos. Lapsepõlves elas ta Qunus. Nelson Mandela on maetud Qunu kalmistule.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Qunu elanikest mustanahalisi aafriklasi 100,00%. Koosa keelt pidas emakeeleks 88,73% inimesi ja ndebele keelt 11,27%.
Keeledemograafia
Keeledemograafia ehk lingvodemograafia on keeleteaduse ja demograafia piiriteadus, mis enamasti statistilisi meetodeid kasutades uurib rahvastikuga seotud keeleprotsesse. Keeledemograafia püüab kindlaks teha näiteks mingit keelt kõnelevate inimeste arvu ja selle arvu muutumist ajas.
Anno
Anno oli Turaida ülik 12. sajandi lõpus ja 13. sajandi alguses, keda on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas.
Anno nime on peetud talle ristimisel antud Johannese muganduseks või alamsaksa päritolu nimeks. Hilisemal ajal on see nimi esinenud ka lätlastel. Kroonikas mainitud Anno küla või mõis (villa Annonis) võis asuda Sēja mõisa (1248. aastal Ennisili, hiljem Hof Hennenberg) kohal tänapäeva Läti Sēja piirkonnas. Vähem tõenäoline on, et ta paiknes tänapäeva Krimulda piirkonna territooriumil asuva Gavēnu (varasemal Enneskalnu) linnamäel.
Kroonika järgi teavitas Anno 1195–1196. aasta paiku Üksküla piiskop Meinhardit liivlaste kavatsusest teda tappa. 1200. aastal lasi piiskop Albert küllakutsutud liivlaste vanemad, sh Anno, vangistada. Vanemad vabastati pärast seda, kui nad olid oma pojad rahu kindlustamiseks piiskopile pantvangideks andnud. 1207. aastal oli tema küla või mõis Krimuldat rüüstanud leedulaste väe kogunemiskohaks.
Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn
Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn (2. veebruar/14. veebruar 1827 Apekalns – 27. veebruar/9. märts 1886 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1841–1846 õppis ta Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1846–1850. Töötas aastatel 1851–1852 Peterburis koduõpetajana. Ordineeriti 6. detsembril/18. detsembril 1852 õpetajaks.
Oli aastatel 1852–1853 Peterburi Jeesuse koguduse (lätikeelse koguduse) adjunktõpetaja. Aastatel 1853–1870 oli (kutsuti 11. septembril/23. septembril 1853) Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja samaaegselt Kuressaares usuõpetajaks. Aastatel 1870–1886 (kutsuti 5. jaanuaril/17. jaanuaril, introdutseeriti 11. jaanuaril/23. jaanuaril 1870) oli ta Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, lisaks sellele sai 30. mail/11. juunil 1870 Tallinna superintendendiks.
Isiklikku
Tema isa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Apekalnsi, Alūksne ja Zeltiņi koguduse õpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent. Onu Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduste õpetaja, onupoeg Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.
Afaakia
Afaakia ehk silmaläätsetus ehk silmaläätsepuudumus (ladina keeles aphacia) on silmaläätse puudumine silmas.
Afaakiat esineb kaelõikuse tagajärjel.
Klassifikatsioon
Rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis liigitatakse afaakia järgmiselt:
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Aphakia seisuga 24.01.2014.
Kirjad India ookeanilt
"Kirjad India ookeanilt" on Georg Kirsbergi 2013. aasta novembris ilmunud tõsieluromaan, mis räägib laevakaitsjate igapäevaelust.
The Swingin' Sisters
The Swingin' Sisters on traditsioonilist svingmuusikat esitav kaheksaliikmeline kollektiiv.
2017. aastal loodud koosluse vokaalsolistid on Maris, Vivi ja Viveli. Svingiõed Maris, Vivi ja Viveli lõpetasid 2013. aastal üheskoos Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ning on ansamblites laulnud juba üle 9 aasta.
2019. aasta kevadel andis koosseis välja esimene albumi, mida on suuresti inspireerinud Eesti Raadio Meeskvartett ning 1960. aastatel Eestis mängitud ja salvestatud muusika. Plaadilt saab kuulata Eesti Raadio Meeskvarteti salvestatud säravaid, humoorikaid ning suurepäraste eestikeelsete tekstidega kergemuusika laule kui ka rahvusvahelisi menulaule. Kõik plaadile jõudnud palad on seatud just The Swingin’ Sistersi bändile nende enda bändiliikmete poolt, sealhulgas on muusikat koosseisule seadnud ka Siim Aimla ja Janno Trump.
Johannes (eesnimi)
1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Johannes 1173 mehel. Johannes oli Eestis levikult 147. mehenimi. Johannes oli keskmiselt 31 aasta vanune (mediaanvanus oli 19). Kõige populaarsem oli eesnimi Johannes vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 27,99 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 18,92.
Johannes on ladina variant nimest, mis kreeka keeles on Ιωάννης (Ioannes), mis omakorda tuleneb heebrea nimest Yochanan*, tähendades "Jahve on armuline". Yohanan, Yochanan ja Johanan on levinuimad transliteratsioonid ladina tähestikku heebrea nimest יוֹחָנָן. Saksa levinumad nimevariandid on Johann, Hans (hellitusnimena Hänschen või Hänsel, vendade Grimmide muinasjutust "Hansel und Gretel" tuntud kui Hansel), Hannes, Jens (taani), Jan (hollandi), inglise nimevariandid on Johanan, John, Johnny, Jonny; prantsuse – Jean, hispaania – Juan; portugali – João, katalaani – Joan, vene – Иван (Ivan), leedu – Jonas, islandi – Jón, rumeenia – Ion, itaalia – Giovanni, indoneesia – Yohanes, etioopia – Yohannes. Iiri või šoti gaeli vasteks on Eoghan või Eóin, ueilsi – Ieuan või Ifan, inglispäraselt Evan. Eesti Juhan, Jaan, Jaanus, Joonas, Hannes, Juss ja Juku ning soome Juhani, Juha, Juhana, Juho, Jukka, Jussi, Janne, Hannes, Hannu, Iivana on kõik sama päritolu.
John Everett Millais
John Everett Millais (8. juuni 1829 Southampton – 13. august 1896 London) oli inglise maalikunstnik ja illustraator ning üks prerafaeliitide vennaskonna asutajatest koos kunstnike ja koolikaaslaste William Holman Hunti ja Dante Gabriel Rossettiga.
1838. aastal kolis Millais perega Londonisse ning 2 aastat hiljem võeti ta vastu Kuninglikku Kunstiakadeemiasse (edaspidi akadeemia), olles tol ajal ajaloo noorim akadeemia õpilane, kõigest 11-aastane. Ta oli juba noorena väga varaküps ja võitis palju auhindu. 1848. moodustati prerafaeliitide vennaskond, mis vastandas ennast kaasaegsele akadeemilisele briti kunstile. Kuigi 1850ndad olid Millais' loomingus eksperimentaalsemad ajad, arvestatakse 1850ndaid praegu tema loomingu kõrgperioodiks. Ta sai 1885. aastal baronetiks ning 1896. aastal valiti Kuningliku Kunstiakadeemia presidendiks.
Ülevaade elust
John Everett Millais sündis 1829. aasta 8. juunil Southamptonis jõuka isaga John William Millais' perekonna kolmanda lapsena. Ema Mary Emily Evamy oli pärit edukate sadulseppade perekonnast. Millais paistis juba noorena silma andeka joonistajana, eriti hästi tulid tal välja portreed. Teda peeti imelapseks ning vanemad toetasid poja kunstiõpinguid juba varakult. 1838. aastal kolis pere Londonisse ning juba 9-aastasena läks Millais Henry Sassi Kunstikooli Londonis. Sama vanalt võitis ta ka Kuningliku Kunstide Ühingu hõbemedali. 1840. aastal võeti ta vastu Kuninglikku Kunstiakadeemiasse, kus ta oli muuseas ajaloo noorim õpilane, tol ajal 11-aastane. 1843. aastal võitis Millais hõbemedali antiigi eeskujul joonistamise eest ning 1847. aastal kuldmedali oma maali "Benjamini kamp Shiliohi tütart tabamas" ("The Tribe of Benjamin Seizing the Daughter of Shiloh") eest. Akadeemias näitas ta oma loomingut esimest korda 1846. aastal, kui oli väljas tema töö "Pizarro Peruu inkat tabamas" ("Pizarro Seizing the Inca of Peru").
pisi|"Kristus oma vanemate majas (Puusepatöökoda)" (1849–1850) Kuninglikus Kunstiakadeemias sõbrunes Millais kaasõpilase William Holman Huntiga. Nii Millais'le kui ka Huntile oli vastumeelne akadeemiale omane formaalne joonistus- ja maaliõpe. Kumbki kunstnikest ei läbinud akadeemia traditsioonilist 10 aasta pikkust õppekava. Hunti ja Dante Gabriel Rossettiga aitas Millais 1848. aastal moodustada prerafaeliitide vennaskonda, kuhu kuulusid veel maalikunstnik James Collinson, kunstikriitik William Michel Rossetti ja Frederic George Stephends, skulptor ja luuletaja Thomas Woolner jne. Vennaskond vastandas ennast tolleaegse briti peavoolu kunstiga ning andis isegi välja neli numbrit oma ajakirja The Germ, kus nad avaldasid teoreetilisi artikleid, esseesid, jutte, luuletusi jne. Millais’ esimeseks prerafaeliitseks loomingunäiteks on maal "Isabella" (1848–1849) mida esitleti akadeemias 1849. aastal. Sellele järgnenud maal "Kristus oma vanemate majas (Puusepatöökoda)" (1849–1850) pälvis omal ajal palju kriitikat, mis oli tingitud teema ja valitud kujutusviisi vastuolulisusest ja sobimatusest. Kõige valjuhäälsem kriitika Millais’ maali kohta tuli kirjanik Charles Dickensi sulest tema ajakirjas Household Words (1850), kus ta kirjeldas kunstniku tööd kui tähtsusetut, vastikut ja eemaletõukavat. Millas’ ja prerafaeliitide kaitseks astus välja kunstikriitik ja -patroon John Ruskin, kelle arvustused avaldati ajalehes The Times. Vennaskonnaga seltsides arendas Millais oma oskusi tabada karakterit, loodust ja näo väljenduslikkust ning maalida portreid.
pisi|"Pime neiu" (1854–1856) 1852. aastal saavutas Millais tunnustuse ja edu nii kriitikute kui ka publiku seas maaliga "Hugenott". Järgmisel aastal valiti ta Kuningliku Akadeemia assotsieerunud liikmeks (Associate Royal Academician ehk A. R. A.). Selleks ajaks oli vennaskonna ühine tegevus lõppenud. 1855. aastal abiellus Millais Effie Chalmersiga, kes oli varem olnud Ruskini naine. Millais' ja Effie armusid ühise puhkuseireisi ajal Šotimaal. Paarike seadis end sisse Perthis. 40-aastase abielu vältel said Millais ja Effie 8 last. 1857. aastal pälvis Millais Liverpooli Akadeemialt auhinna oma maali "Pime neiu" eest.
1860ndatel osales Millais estetismi liikumises ning 1863. aastal esitles maali "Minu esimene jutlus", mis päädis tema võtmisega Kuningliku Kunstiakadeemia täieõiguslikuks liikmeks. Millais’ 1868. aasta diplomitöö "Velázqueze meene" ("A Souvenir of Velázquez") oli esimeseks märgiks enese suurte meistrite konteksti asetamise katsetest. 1885. aastal anti talle baroneti tiitel ja 1896. aastal valiti Kunstiakadeemia presidendiks, kuid juba pool aastat hiljem ta suri Londonis. Millais on maetud Saint Pauli katedraali Londonis.
Looming ja peamised teosed
Esimene teos, mille Millais pärast prerafaeliitide vennaskonna asutamist akadeemiale esitas, oli "Isabella". Selles maalis ühendas Millais taaselustatud keskaja ja 19. sajandi kirjandusliku romantismi. Töö stiil põhineb quattrocento maalidel, keskendudes värvidele ja teose dekoratiivsele kvaliteedile. Kuigi Millais' maalis on esindatud quattrocento'le omased kostüümid, kasutas kunstnik modellideks oma tuttavaid ja kaasaegseid. Näiteks on pildil äratuntav Millais’ isa (mees, kes hoiab suu juures taskurätti). pisi|"Isabella" (1848–1849)
1850ndatel hakkasid Millais’ loomingus prerafaeliitsed mõjud tasapisi taanduma. Ta hakkas rohkem tähelepanu pöörama keskkonna jälgimisele ning looduslike keskkondade kujutamisele. Ta tegi küll järeleandmisi käsitletud teemade osas ning pöördus pigem populaarsemate poole (arvestades meedia pahameelt 1850. aastal), aga samal ajal arendas oma isiklikku stiili.
pisi|"Sügislehed" (1855–1856) 1856. aastast alates maalis Millais töid, mis olid poeetilised, narratiiv polnud enam nii tähtis ning maalilaad oli vabam kui varasemas loomingus. Selle perioodi esimeseks teoseks loetakse maali "Sügislehed" (1855–1856). On arvatud, et nende teostega tahtis Millais vältida prerafaeliitide mõjutusi, et isikupäraselt silma paista oma kolleegide seast, kellega ta pärast Effiga abiellumist enam eriti läbi ei käinud. Siiski paistab, et eksperimentaalsema lähenemisega ennustas Millais ette ka prerafaeliitide liikumise teist tulemist, mille juhtimist alustas 1857. aastal Rossetti. Neid teoseid oli Millais’il raske müüa ning aastatel 1857–1859 saatis maale jälle negatiivne kuulsus ajakirjanduses, kriitiliselt võttis sõna ka Ruskin. Kuigi kriitikud ei mõistnud Millais’ 1850ndate lõpul valminud loomingut, oli see suureks eeskujuks paljudele kunstnikele, keda seostatakse enim estetismiga. 1850ndatel lubas Millais oma tuntud maalidest ka puutrükke teha ning seeläbi kindlustas ennast rahaliselt.
Perioodi 1855–1864 langes Millais' elus periood, kus ta tegi illustratsioone arvukatele väljaannetele. 1861. aastal kolis ta tagasi Londonisse ning kogus kuulsust kunstnikuna, kes maalis lapsi. Üheks selliseks näiteks paljude seas on maal "Mullid" (1886). Populaarsed olid ka tema teosed, millel Millais kujutas noori naisi (näiteks "Stella" (1868)). Millais'd huvitas ilu käsitlemine, selle üldistamine ja idealiseerimine. Ilu uurides kujutas ta oma maalidel enamasti lapsi ja noorukeid. Näiteks on arvatud, et maalil "Vaba aeg" ("Leisure Hours") keskendus Millais rohkem iluesemete korrastamisele pildipinnal, kui indiviidide kujutamisele. Maalil arvatakse olevat näha ka esmaseid mõjutusi Hispaania maalikunstist, seda tüdrukute kleidistiilide ja maalil kujutatud tekstiilide näol. Estetismist mõjutatult huvitus Millais 18. sajandi kõrg- ja dekoratiivkunstist. 1860ndaid võibki Millais’ loomingulises arenguloos iseloomustada laste kujutamisega, mis mõjus hästi ka kunstniku populaarsusele. 1870ndatel hakkas ta märgatavalt rohkem portreteerima ka täiskasvanud inimesi. Tema portreteeritavate hulka kuulusid näiteks Thomas Carlyle (1877), Lillie Langtry (1878), Gladstone (1879 ja 1885), Disraeli (1881) ja Tennyson (1881).
Oma romantilisel viisil on Millais käsitlenud ajaloolisi sündmusi ning mõnda teemat on ta lausa mitmes töös korranud. Need teosed (näiteks "Hugenott"; "Must Brunswicker" ("The Black Brunswicker")) olid tihti eriti populaarsed, sest tunduvad tabatud vahetult ja intiimselt, vaataja võib tegelaste saatusele kaasa tunda. Kujutatud on kaasaegsed ja tavalised inimesed, kelle teod või ohverdused on kangelaslikud.
pisi|"Hugenott" (1852) Oma karjääri lõpus oli Millais veelgi eraldunud kunagistest prerafaeliitide ideaalidest ning seda muutust saatis pahameel, et ta olevat oma kunsti põhimõtteid moonutanud kuulsuse ja raha nimel. Kuigi 1870ndatel keskendus ta rohkem portreedele ja illustratsioonidele, et üleval pidada oma kasvavat perekonda, arendas ta siiski edasi endale omast estetismi. Selliseks näiteks on "Püha Agnese õhtu" ("The Eve of St Agnes") (1863) – teose pealkiri viitab prerafaeliitidele ning tunda on ka gootika mõjusid, aga Millais on figuuri kujutanud kaasaegsetes riietes. 1860ndate lõpust alates on märgata isegi akademismi mõjusid.
"Ophelia" (1851–1852)
vasakul|pisi|"Ophelia" (1851–1852) "Ophelia" on Millais’ üks tuntumaid töid. Maali aines on võetud "Hamleti" IV vaatusest, milles kuninganna teeb teatavaks Ophelia surma. Millais maalis selle maali tarbeks juulist oktoobrini (1851) kuni 11 tundi päevas Hogsmilli jõge, kus ta jälgis vee olekuid, puid ja taimi. Millais on kompositsioonis ühendanud maakoha visuaalse kogemuse ja Shakespeare'i näidendi. Ophelia käe lähedal asetsev moon sümboliseerib nii und kui ka surma. Millais loobus teatraalsest kujutusviisist ning proovis Ophelia näol jätta muljet päris inimesest. Maalid "Pruutneitsi", "Mariana" ja "Ophelia" moodustavad akadeemikute arvates järjendi – "Pruutneitsi" kujutab ihaldavat noorukit, "Marina" Shakespeare'i ainetel maalitud seksuaalselt frustreerunud täiskasvanud kurba naist ning "Ophelia" suitsiidset ja ärapõlatud armastatut. Kõik need kujutatud naised on eksinud oma mõtetes või läinud isegi hulluks. On huvitav, et Millais kujutas kõiki neid naisi oma kaasaegsetena, mis tegi Shakespeare'i ainetel maalitud teosed vastuoluliseks.
Karitsa külanõukogu
Karitsa külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Parthenay
Parthenay [parte'nee] on linn Prantsusmaal Deux-Sèvresi departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Karitsa külanõukogu
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Rakvere vallas. Külanõukogu keskus asus Karitsa külas.
Parthenay
Linna territoorium asub 114–184 meetri kõrgusel üle merepinna.
Karitsa külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Karitsa külanõukogu 1950 septembris Rakvere rajooni koosseisu.
Brezdeljovo
Brezdeljovo (vene keeles Брезделево; eestipäraselt Kuurakõsõ) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Seeritsä nulka.
19. sajandil kuulus küla Vilo kogukonda ja Pankjavitsa kogudusse.
Parthenay
Linnapea on Xavier Argenton.
Tõstmine olümpiamängudel
right|180px|Olümpiarõngad right|180px|Tõstmine pisi|180px|1904. aasta olümpiavõitja Periklis Kakousis Tõstmine on olümpiamängudel kavas olnud alates 1896. aasta suveolümpiamängudest Ateenas. Võistlusi oli kaks (ühe käega tõstmine ja kahe käega tõstmine), kuid kaaluklasse ei olnud. Järgmistel mängudel polnud tõstmine olümpiaprogrammis, kuid see oli tagasi 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises.
1908. ja 1912. aastal ei kuulunud tõstmine olümpiaprogrammi, kuid alates Antwerpeni 1920. aasta suveolümpiamängudest on tõstmine kuulunud kõikide olümpiamängude programmi. Kehtestati kaaluklassid ja kuni 1928. aastani Amsterdamis toimus nn olümpia kolmevõistlus. Alates 2000. aasta suveolümpiamängudest Sydneys on naiste tõstmine kuulunud olümpiamängude programmi.
Kõige edukam riik on olnud Nõukogude Liit, kes võitis 39 kuld-, 21 hõbe- ja 2 pronksmedalit.
Edukamad tõstjad
Tabelis on need, kes on võitnud vähemalt 2 kuldmedalit.
Parthenay
Parthenay linnastu valdade liit koosneb 39 vallast.
pisi|tühi|Parthenay plaan ja linna ümbritsevad vallad
Karitsa külanõukogu
1954 juunis Karitsa külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Rakvere külanõukoguga.
Juta Olesk
Juta Olesk (ka Jutta Pia Ollesk; 28. juuli 1907 Tartu – 7. august 1970 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja pediaater.
Elulugu
Juta Olesk oli advokaadi tütar.
Lõpetas 1926 Tartus ENKS Tütarlaste Gümnaasiumi, 1934 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
Oli 1934–37 TÜ farmakoloogia instituudi assistent, 1937–39 lastekliiniku assistent, 1939 vanemassistent, 1940–49 Tallinna II Emade ja Laste Nõuandla juhataja, aastast 1950 Tallinna Kiirabijaama laste vältimatu abi arst, hiljem Tallinna I Lastehaigla pediaater.
Kürenberger
pisi|Kürenberger. Illustratsioon 14. sajandist pärit [[Manesse käsikiri|Manesse käsikirjas]] pisi|Kürenbergeri tekstidega lehekülg Manesse käsikirjast, fo 63v Kürenberger ('Kürenberglane'), ka Der von Kürenberg ('see, kes on Kürenbergist'), on minnesinger, kes tegutses 1160. aastatel. Ta on varaseim nimeliselt teada minnesingerite hulka loetud luuletaja.
Arvatakse, et ta oli Austria aladelt Linzi lähedalt pärit aadlik.
Looming
Kürenbergeri armastusluule toon on sõjamehelik, uhkelt ja käskivalt teavitav armastusest daami vastu ja selles puudub täiesti aupaklikkus, mis on omane Provence'i trubaduurilüürikale ja hilisemale klassikalisele minnesingerite luulele. Laulud on kirjutatud neljarealistes värssides ja paarisriimis ning iga rida on poolitatud tsesuuriga. Sama värsivormi on kasutatud "Nibelungide laulus" ja Kürenbergeri luule stiil on pigem eepiline ja dramaatiline kui lüüriline.
Tema luulet leidub Heidelbergi suures lauludekäsikirjas, 15 stroofi ühel leheküljel, ja üheksa nendest leiduvad ka ühes Budapestist leitud käsikirjafragmendis.
Kaaon
Кaaon ehk K-meson (tähis K) on meson, mis koosneb ühest "veidrast" antikvargist (s-kvark) ja ühest d- või u-kvargist (antikaaonid koosnevad ühest "veidrast" kvargist ja ühest u- või d-antikvargist).
Kaaonid on kõige lihtsamad kõikidest "veidratest" hadronitest (need, mille kvantarv ei võrdu nulliga). Kaaonid olid külluslikud infoallikad fundamentaalsete vastastikmõjude uurimisel, eriti pärast nende avastamist 1947. aastal. Nad mängisid olulist rolli standardmudeli loomisel, nende abil konstrueeriti kvargimudel.
Peamised omadused
On neli kindla massiga kaaonit: Kvarkmudelist on teada, et kaoonid moodustavad kaks isospinnilist paari, mis tähendab et nad kuuluvad SU(2) rühma fundamentaalsele kujutamisele. Üks duplett on +1 veidersusega ja isospinniga +1/2 koosneb K^{+} ja K^{0}-st. Antiosakesed küll moodustavad teise paari veidersusega −1 ja isospinniga −1/2.
K0 ja tema antiosake tekivad tavaliselt tugeva vastastikmõju raames, kuid nad lagunevad nõrga vastastikmõju tulemusena. Sellest tulenevalt võib neid vaadelda nagu kahe iseenda olekut, mis omandavad väga erineva eluea:
1946. aastal korraldatud eksperimentidega saadi tulemused, mis näitasid, et KL laguneb harva kaheks piioniks, mis oli omakorda CP-invariantsuse rikkumise avastus.
Peamised lagunemise variandid K+jaoks:
Veidrus
Veidrate sisekvantarvuga hadronite avastamine pani aluse kõige imelikumale ajale elementaarosakeste füüsikas, kus isegi praegu, viiskümmend aastat hiljem, ei ole veel kõik lõpuni uuritud. Just suured eksperimendid määrasid seda arengut ja peamised avastused ilmusid ootamatult või olid isegi vastuolus sellega, mida eeldasid teoreetikud. – I.I. Bigi and A.I. Sanda, CP Violation, (ISBN 0-521-44349-0)
1947. aastal avaldasid G. Rotchester ja Clifford Battler kaks fotot Wilsoni kambrist, mis olid tekkinud kosmiliste kiirte tõttu: ühel on näidatud neutraalne osake, mis laguneb kaheks laetud piioniks, teisel laetud osake, mis laguneb laetud piioniks ja mingiks neutraalseks osakeseks. Masside hindamine oli väga ligikaudne – pool prootoni massist. Hilisemad V-osakeste näited ilmusid tunduvalt hiljem. Esimene läbimurre tekkis siis, kui Wilsoni kamber paigutati Wilsoni mäele selleks, et efektiivsemalt vaadelda kosmilisi kiiri. 1950. aastal määrati 30 laetud ja 4 neutraalset V-osakest. 1953. aastal oli vastu võetud järgmine klassifikatsioon: L meson tähendas müüonit või piionit, K-meson tähendas osakest, mille mass oli piioni ja nukleoni masside vahepeal. Hüperon defineeris osakest, mille mass on suurem kui nukleoni mass.
Lagunemised olid väga aeglased, tavaliselt oli osakese eluaeg umbes 10−10 sekundit, kuid osakeste tekkimine piion-protoonsetes reaktsioonides toimus kiiremini, umbes 10−23 sekundit. Selle probleemi lahendas Abraham Pais, kes postuleeris uue kvantarvu eksisteerimise, mida nimetati veidruseks. See kvantarv säilib tugeva vastastikmõju raames ja ei säili nõrgas vastastikmõjus.
Paarsuse rikkumine
Laetud veidratel mesonitel oli leitud kaks lagunemistüüpi: Kuna kahel lõppolekul on kaks erinevat paarsust, eeldati, et algolekud peavad samuti kahe erineva paarsusega olema ning need on kaks erinevat osakest. Küll aga ei näidanud täpsemad mõõtmised rohkem erinevust nende massides ja elueas. See tõestas, et tegemist on ühe ja sama osakesega. Seda nähtust teati kui saladus θ-τ. Mesonid lagunevad nõrga vastastikmõju raames, seetõttu ei pea paarsus säilima ja kaks lagunemist võivad olla põhjustatud ühe osakese poolt, mida praegu nimetatakse K+.
CP-sümmeetria rikkumine neutraalsete mesonite ostsillatsioonis
Esialgselt arvati, et isegi kui paarsus rikutakse, siis CP-sümmeetria säilib. Selleks, et aru saada, on vaja CP-sümmeetria rikkumise avastamiseks teada neutraalsete kaaonite segamisest. See nähtus ei nõua CP-sümmeetria rikkumist, aga selles kontekstis seda esimest korda jälgiti.
Neutraalsete kaaonite segamine
Kuna neutraalsed kaaonid omavad veidersust, ei saa nad olla enda antiosakeseks. Seetõttu peab olema kaks neutraalset kaaonit, mille veidersus erineb kahe ühiku võrra. Küsimus seisneb selles, kuidas tõestada nende eksisteerimist. Lahendus kasutab nähtust, mida nimetatakse neutraalsete osakeste ostsillatsiooniks. Selle nähtuse raames need kaks mesonit võivad transformeerida üksteist nõrga vastasmõju abil ja laguneda piioniteks. Neid ostsillatsioone uurisid esimestena Murray Gell-Mann ja Abraham Pais (koostöös). Nad vaatlesid CP-invariantsuse ajutiste olekute evolutsiooni vastastikuse veidrusega. Maatriksite abil võib seda kirja panna alljärgnevalt: Kus ψ on süsteemi kvandiline olek, mida iseloomustatavad põhiolekute amplituudid. Diagonaalsed elemendid (M) vastavad nõrgale vastasmõjule, mille raames veidrus säilib. Kaks diagonaalelementi peavad olema võrdsed, kuna osake ja antiosake omavad sama massi, kui ei ole nõrka vastastikmõju. Elemendid, mis ei ole diagonaalis ja segavad osakesi vastastiku veidrusega, on põhjustatud nõrga vastamismõjuga; CP-sümmeetria nõuab, et need oleksid reaalarvud.
CP-sümmeetria rikkumine
Kui 1946. aastal prooviti kontrollida Adairi resultaate, leidsid James Cronin ja Val Fitch BNL-ist KLlagunemise kaheks piioniks (CP=+1). See lagunemine nõuab, et eeldatud alg- ja lõppolekud omaksid erinevaid CP-väärtusi ja sellega CP-sümmeetria rikutakse. Teised selgitused, sellised nagu kvantmehaanika mittelineaarsus või uus elementaarosake lükati kõrvale, mis tähendab, et CP-sümmeetria rikkumine on ainus eksisteeriv võimalus. Selle avastuse eest said Cronin ja Fitch 1980. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
Selgitati, et isegi arvestades sellega, et KL ja KS on iseenda nõrgad olekud (sest nad omavad kindlat eluiga lagunemises nõrga vastasmõju raames), ei ole nad täielikult CP-olekud. Harva juhtub, et KL laguneb nagu CP-ga=+1, ja analoogselt KS võib laguneda nagu K2 CP-ga=−1. Seda nähtust teatakse kui mittesirgset CP-sümmeetria rikkumist, mis tekib K0 ja tema antiosakeste segamise tõttu. On olemas ka CP-sümmeetria sirgrikkumine, mille raames toimub rikkumine lagunemise ajal. Mõlemad efektid on vaadeldavad seetõttu, et nii segamine kui ka lagunemine toimub ühe ja sama W-bosoni toime tõttu ja niimoodi on CP-sümmeetria rikkumine ennustatav Cabibbo-Kobayashi-Maskawa maatriksiga.
EFL
EFL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Christer Kihlman
Christer Alfred Kihlman (14. juuni 1930 Helsingi – 8. märts 2021 Helsingi ) oli soomerootslasest Soome kirjanik ja vasakpoolne kultuurikriitik.
Aastal 2003 pälvis ta Pro Finlandia teenetemärgi.
Andruves
Andruves on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.
Küla asub valla põhjaosas. Seal on Andruvese bussipeatus.
Asula on tekkinud endiste Rūte ja Luteri mõisa keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda. Sealsed Mežmaļi muinaskalmed on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
2007. aastal oli külas 39 elanikku.
Juho
Juho on eeskätt soomepärane mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
Joonas
Joonas on eesti- ja soomepärane mehenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Joonas 910 mehel. Joonas on Eestis levikult 181. mehenimi.
Sise-Austria
thumb|350px|18. sajandi lõpu Sise-Austria kaart:{{legend|lightgreen|Steiermargi hertsogkond}}{{legend|lightyellow|Kärnteni hertsogkond}}{{legend|lightpink|Kraini hertsogkond ja Istria mark}}{{legend|lightblue|Gorizia ja Gradisca vürstlik krahvkond}}{{legend|blue|Trieste riigilinn}}
Sise-Austria (saksa Innerösterreich, sloveeni Notranja Avstrija, itaalia Austria Interna) oli mõiste, mida kasutati 14. sajandi lõpust 17. sajandi alguseni Habsburgide pärusvalduste kohta Semmeringi kurust lõunas, viidates keiserlikele Steiermargi, Kärnteni, Kraini ja Austria rannikumaa hertsogkondadele. Sise-Austria hertsogite residents oli Grazis.
Geograafia
Sise-Austria territoorium ulatus põhjapiirilt Austria ertshertsogkonnaga Alpide veelahkmelt üle Ülem- ja Alam-Steiermargi alla Krainini, kus Alam- ja Valge Kraini maad (endine Windischi mark) piirnesid Habsburgide Horvaatia kuningriigiga. Läänes ulatusid Kärnteni maad Salzburgi peapiiskopkonna ja Habsburgide Tirooli krahvkonnani, samas idas moodustas Muri jõgi piiri Ungari kuningriigiga.
Ajalugu
Steiermargi maid valitsesid aastast 1192 personaalunioonis Babenbergidest Austria hertsogid ja need ühendas lõpuks Austria maadega Habsburgist Saksa kuningas Rudolf I pärast oma võitu 1278. aasta Marchfeldi lahingus. Aastal 1335 sai Rudolfi pojapoeg, Austria hertsog Albrecht II keiser Ludwig Baierlase käest ka Kärnteni hertsogkonna koos külgneva Kraini margiga kui keiserliku lääni.
Kui Albrechti poeg, Austria hertsog Rudolf IV aastal 1365 suri, tülitsesid tema nooremad vennad Albrecht III ja Leopold III tema pärandi pärast ja jagasid 1379. aasta Neubergi lepinguga lõpuks Habsburgide territooriumid: Alberti liin valitses Austria ertshertsogkonna valdust (siis mõnikord ka "Alam-Austria" (Niederösterreich), kuid hõlmas tänapäevase Alam-Austria ja enamuse Ülem-Austriast), samas Leopoldi liin valitses Steiermargi, Kärnteni ja Kraini territooriume, mida kutsuti "Sise-Austria". Tol ajal kuulusid nende valdusse ka Tirool ja algsed Habsburgie valdused Švaabimaal, mida kutsuti Kaugem Austria; mõnikord kutsuti mõlemat selles kontekstis koos kui "Ülem-Austria" (Oberösterreich), mitte segi ajada tänapäevase sama nimega liidumaaga.
Pärast Leopoldi vanema poja Wilhelmi surma aastal 1406 jagunes Leopoldi liin tema vendade vahel edasi Sise-Austria territooriumiks Ernst Raudse võimu all ja Tirooli/Kaugema Austria liiniks Friedrich IV võimu all. Aastal 1457 omandas Ernsti poeg, Sise-Austria hertsog Friedrich V ka Austria ertshertsogkonna pärast oma albertiinist nõo Ladislaus Postumuse surma ilma järglasteta. Aasta 1490 nägi kõigi Habsburgi liinide taasühinemist, kui Kaugema Austria ja Tirooli ertshertsog Sigismund loobus Friedrichi poja Maximilian I kasuks. Aastal 1512 liidendati Habsburgide territooriumid keiserlikku Austria ringkonda.
Dünastia jagunes siiski taas aastal 1564 surnud keisri Ferdinand I laste vahel. Sise-Austria liin asutati ertshertsog Karl II poolt, kui tema poeg ja järglane, Sise-Austria regent Ferdinand II sai aastal 1619 Austria ertshertsogiks ja Saksa-Rooma keisriks, aastal 1620 ka Böömimaa ja Ungari kuningaks. Ferdinandi venna ertshertsog Leopold V Kaugema Austria/Tirooli liin kestis kuni tema poja Sigismund Franzi surmani aastal 1665, pärast seda läksid nende territooriumid lõpuks ühise kontrolli alla teiste Austria Habsburgide maadega. Sise-Austria statthalterid valitsesid kuni keisrinna Maria Theresia ajani 18. sajandil.
Seidi Haarla
Seidi Haarla (sündinud 1984 Kirkkonummi vallas) on soome näitleja.
Ta mängis filmis Kupee nr 6 naispeaosa.
Hollenegg
thumb|Hollenegg
Hollenegg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Deutschlandsbergi ringkonnas. 2015. aastast on see Schwanbergi valla osa.
Surnud 11. detsembril
Siin loetletakse 11. detsembril surnud tuntud isikuid.
Tilleoru ristimänd
Tilleoru ristimänd on ristipuu Võrumaal Põlva kihelkonna Varbuse külas.
Gressenberg
thumb|Glashütteni kihelkonnakirik
Gressenberg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Deutschlandsbergi ringkonnas. 2015. aastast on see osa Schwanbergi vallast.
Lužnice
Lužnice ([ˈluʒɲɪtsɛ]; saksa: Lainsitz) on jõgi Tšehhis (204 km), mis algab Austrias (4 km). See suubub Týn nad Vltavous (u. 50 km České Budějovicest põhja pool) Vltava jõkke.
Jõge on allikates esmakordselt mainitud 1179. aastal. Nimi tuleneb vanatšehhi keelest: vesi voolab läbi mõdu. Mitmed kohad jõel on populaarsed puhkuse- ja kanuusõidukohad.
EGL
EGL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Kasaritsa külanõukogu
Kasaritsa külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s Võru rajoonis.
Külanõukogu moodustati 1954 juunis Vana-Kasaritsa külanõukogu ja Uue-Kasaritsa külanõukogu alade ühendamise tulemusel. Külanõukogu keskus asus Vana-Kasaritsa külas. Külanõukogu piirides tegutsesid "Lembitu", "Kommunismi Тее" ja V. Kingissepa nimeline kolhoos ning Kubija Sanatoorium.
1960 oktoobrist Kasaritsa külanõukogu likvideeriti. "Kommunismi Tee" kolhoosi territoorium liideti Lasva külanõukoguga, ülejäänud aladest koos Väimela külanõukogu aladega moodustati Võru külanõukogu keskusega Võru linnas.
Liivi Aarma
Liivi Aarma (sündinud 10. veebruaril 1948 Raikküla vallas Harjumaal) on eesti ajaloolane.
1963. aastal lõpetas ta Raikküla 8-klassilise kooli ja 1966. aastal Rapla Keskkooli.
1971. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Aastatel 1971–1992 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teadur ja 1993. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikooli) õppejõud.
Eesti Genealoogia Seltsi auliige (2010).
Goldie
pisi|Goldie 2003. aastal Goldie (kodanikunimega Clifford Joseph Price; sündinud 19. septembril 1965) on Suurbritannia trummi ja bassi produtsent, DJ, visuaalkunstnik ja näitleja. Nooruses tegeles ta grafitiga. Goldie on mänginud James Bondi filmis "007 ja liiga kitsas maailm" ("The World Is Not Enough"), Guy Ritchie mängufilmis "Teemandirööv" ("Snatch") ja briti teleseriaalis "EastEnders". Ta on osa võtnud mitmest tõsieluseriaalist.
1994. aastal asutas Goldie plaadifirma Metalheadz.
Noorus
Price on jamaica ja šoti päritolu. Ta anti lapsena lastekodusse ja hiljem kasvas ta mitmes kasuperes. 1980. aastatel vaimustus ta hiphopist ning hakkas tegelema breiktantsu ja grafitiga. Tema Birminghami ja Wolverhamptoni ümbruses asunud töid näeb Afrika Bambaataa dokumentaalfilmis "Bombing". Näiteid Price'i grafitikunstist näeb ka Henry Chalfanti ja James Prigoffi raamatus "Spraycan Art".
1988. aastal oli Price mõnda aega Ameerika Ühendriikides, kus tegeles grafitiprojektidega ning müüs New Yorgis ja Miamis kuldseid hambaaksessuaare. Suurbritanniasse naastes jätkas ta kuldsete hambakatete müümist. Tihti arvatakse, et sealt on pärit ka hüüdnimi Goldie. Kuid pigem on põhjus selles, et b-boy päevil kasutati tema kohta rastapatside tõttu nime Goldilocks, ja hiljem, kui tal rastapatse enam polnud, lühenes ka hüüdnimi.
Muusikaline tegevus
1991. aastaks tundis Price suurt huvi briti breakbeat 'i skeene vastu. Ta toonane tüdruksõber DJ Kemistry tutvustas teda 4herona tuntud jungle'i ning trummi ja bassi valdkonnas teedrajavale duole Dennis McFarlane'ile ja Mark Clairile. Price tegutses seejärel 4hero plaadifirmas Reinforced, tehes disainitööd ja suheldes artistidega.
1992. ja 1993. aastal andis Price plaadifirma Synthetic Hardcore Phonography alt välja mitu lugu (teiste seas näiteks "Terminator", "Angel" ja "You & Me"), kasutades varjunime Metalheadz. 1994. aastal asutas Price oma plaadifirma Metalheadz.
Plaadifirma asutamisele järgneval aastal tuli välja Goldie esimene stuudioalbum "Timeless", mis tõusis oma avanädalal briti albumimüügi edetabeli seitsmendale kohale. Goldie segas seal jungle'ile omaseid breakbeat 'i rütme ja bassiliine orkestrimuusika tekstuuride ja souli-lauljanna Diane Charlemagne'i vokaaliga. Albumi nimilooks oli 21 minuti pikkune sümfooniline seade. Albumil olnud lugu "Inner City Life" jõudis briti singlimüügi edetabeli 39. kohale.
1998. aastal tuli välja Goldie teine album "Saturnz Return". Albumi avalugu "Mother" on tund aega vältav orkestraalne trummi ja bassi pala. Albumil astusid üles ka David Bowie, Noel Gallagher ja KRS-One.
2002. aastal ütles Price, et on kolm aastat töötanud filmi "Sine Tempus" kallal, mis peab edasi andma ühe noore kunstniku täiskasvanuks saamise loo. 2006. aastal teatas ta, et filmi heliriba saab ta uueks albumiks. Kogumik tuli Metalheadzi veebilehe kaudu välja 2008. aastal, kuid filmi pole siiani.
Märtsis 2013 tuli välja 37-looline antoloogia "The Alchemist: The Best of Goldie 1992–2012", kuhu on kogutud Goldie muusikalise karjääri olulisemad lood.
Juunis 2017 ilmus album "The Journey Man", mille kohta Goldie on öelnud, et tegu on "Timelessi" vanema vennaga.
Kunst
2007. aastal naasis Goldie kunstimaailma – Leonard Street Gallerys näidati tema näitust "Love Over Gold". 2008. aastal aitas ta Pete Tongil Ibizal asuvat Edeni ööklubi kunstiliselt kujundada.
13.–28. juunil 2008 oli Goldiel väljapanek Berliinis ja 2009. aasta aprillis toimus Londonis Shoreditchis näitus "Kids Are All Riot".
Koostöös kunstiettevõttega Art Below on Goldie kunsti eksponeeritud Londoni metroos.
Isiklikku
1990. aastate alguses oli Price'il suhe 1999. aastal autoõnnetuses hukkunud trummi ja bassi DJ Kemistryga. 1990. aastatel oli Price mitu aastat suhtes ka islandi laulja Björkiga, paar läks lahku 1996. aasta septembris. 2002. aastal abiellus Price modell Sonjia Ashbyga, paar lahutas abielu 2005. aastal. 2007. aastal alustas Goldie suhet kanadalanna Mika Wassenaariga ja nad abiellusid 2010. aastal.
2002. aastal tuli välja Paul Gormaniga kahasse kirjutatud autobiograafia "Nine Lives".
2010. aasta seisuga on Goldiel viis last, kõigil ta lastel on erinevad emad.
7. septembril 2010 mõisteti Goldie tol ajal 23-aastasele pojale Jamie Price'ile mõrva eest eluaegne vanglakaristus, millest tuleb ära kanda vähemalt 21 aastat. Jamie Price oli 24. augustil 2008 surnuks pussitanud rivaalitseva jõugu liikme.
Sooline palgalõhe
Sooline palgalõhe on meestöötajate keskmise brutotunnipalga erinevus naistöötajate keskmisest brutotunnipalgast.
Goldie
Isiklikku
Alates 2016. aastast on Goldie Briti Impeeriumi ordu liige (MBE). Tiitli pälvis ta muusikalise tegevuse ja noortekultuuri edendamise eest.
Sooline palgalõhe
Enamasti teenivad mehed võrreldes naistega kõrgemat palka. Eesti sooline palgalõhe on kõige kõrgem kogu Euroopa Liidus. Statistikaameti andmetel oli Eestis sooline palgalõhe 2017. aastal 20,9%, Eurostati andmetel 25,3%, olles seega oluliselt kõrgem Euroopa Liidu keskmisest (16%).
EGÜ
EGÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist: