cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volvo 850
850 T-5R
Mudeli väljatöötamisel andis oma panuse ka Porsche, kes lisas interjööri Alcantara istmed. Kõik T-5Rid tulid standardvarustuses kõikide tollal 850-l saada olevate lisadega (va. tagumised istmesoojendused, mida sai juurde tellida).
850 T-5R toodeti ainult kolme värvitooniga:
Veermik
Volvo 850-l on eriline tagavedrustus, mida kutsutakse poolsõltumatuks tagavedrustuseks. Volvol on patent tagasillapuksidele, mis toetuvad alusvankrile ja annavad Volvo 850-le passiivse tagasilla pööramise. Hoolimata mudeli pikast kerest on pöörderingi diameeter kõigest 10,2 m.
Esiliiga B 2014
Esiliiga B 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga, Esiliiga B, 2. hooaeg, mis algas 28. veebruaril ning lõppeb 9. novembril 2014.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Pärast meistrivõistluste lõppu tõusevad esiliiga B 1. ja 2. koha saanud meeskonnad järgmiseks hooajaks Esiliiga A-sse. Esiliiga B 3. koha saanud meeskond mängib Esiliiga A 8. koha saanud meeskonnaga kaks üleminekumängu, kodus ja võõrsil. Esiliiga B 9. ja 10. koht langevad järgmiseks hooajaks Teise liigasse. Esiliiga B 8. kohale jäänud meeskond mängib kaks üleminekumängu (kodus ja võõrsil) Teise liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga.
Hooaja 1. pool
style="background: #FFDFDF;"|0:12
Hooaja 2. pool
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
Tegevuspartei
Tegevuspartei on mitme erakonna nimi:
Kalõjbek Tagajev
Kalõjbek Tagajev (kirgiisi keeles Калыйбек Тагаев; sündinud 14. aprillil 1940 Narõni oblastis) on Kõrgõzstani helilooja ja laulja.
Anna Markova
Anna Markova (sündinud 6. aprillil 1980) on Eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1996–1998 Vene Teatri stuudios. Aastal 2004 lõpetas ta B. Štšukini nimelise Teatriinstituudi (Jevgeni Knjazevi klassis).
Aastatel 2004–2010 töötas ta Malaja Bronnaja tänava teatris näitlejana.
Majandusarvestus
Majandusarvestus on majandustehingutest tuleneva informatsiooni töötlemise süsteem, mille käigus toimub informatsiooni vaatlemine, kogumine, töötlemine, edastamine ja tõlgendamine info kasutajatele.
Majandusarvestuse protsess hõlmab
Majandusarvestus on infoprotsess, millel on oma infotarbijad. Infotarbijad jaotuvad ettevõttevälisteks infotarbijateks ja ettevõttesisesteks infotarbijateks.
Sõltuvalt infotarbijate huvist on nende suhe ettevõtte majandustulemustega erinev. Väliseid infotarbijaid (aktsionärid, võlausaldajad, riigiametid jne) huvitab ettevõtte kui terviku kohta käiv informatsioon, mida võimaldab finantsarvestus. Ettevõttesiseseid infotarbijad (juhtkond, töötajaskond jt) vajavad informatsiooni ettevõttesiseste igapäevaste otsuste vastuvõtmiseks. Nemad vajavad informatsiooni, mis võimaldab hinnata ettevõtte strukturaalsete allüksuste ja eri tegevussegmentide tulemusi. Ettevõttesiseste tulemuste arvestusega tegeleb juhtimisarvestus. Enamlevinud on definitsioon, mille kohaselt juhtimisarvestus tegeleb organisatsioonisiseselt ärijuhtide informatsiooniga varustamiseg, et kergendada paremate otsuste vastuvõtmist (Drury). Juhtimisarvestust võib määratleda kui informatsiooni identifitseerimise, mõõtmise, kogumise, analüüsi, interpreteerimise ja levitamise protsessi aitamaks ärijuhte organisatsiooni eesmärkide täitmisel (Horngren, Sundem).
Dresdeni mõis
Dresdeni mõis (läti keeles Drēzdena muiža või Drēzena muižiņa) oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis peahoone aadressiga Daugavgrīvas ielā 37/39. Saksa keeles Dresdenhaus või Langes nams.
Dresdeni suvemõisa rajas XVIII sajandi teisel poolel Cēsisest Riiga kolinud Carl Gustav Dresden (Johann Christoph Brotze andmetel ehitas selle Meno Holst ja Dresden ostis vastvalminud hoone ära). Lisaks baroksele peahoonele oli krundil veel mitmeid kõrvalhooneid, kuid need ei ole säilinud. Üks säilinud majandushoone lammutati XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel. Aastail 1870 ja 1912 rekonstrueeriti mõisa ning muudeti veidi selle välimust, eemaldati barokseid detaile ja lisati veranda. XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel võeti mõisa rekonstrueerimine taas ette, sihiks oli taastada hoone algne, XVIII sajandil antud välimus.
Zbąszyń
Zbąszyń (saksa Bentschen) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Nowy Tomyśli maakonnas, Zbąszyńi valla halduskeskus. Zbąszyń asub Poznańist umbes 70 km läänes.
Dokšycy
Dokšycy (transkribeerituna Dokšõtsõ) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Dokšycy rajooni ja Dokšycy külanõukogu halduskeskus. Poola keeles Dokszyce. Linna lähedal algab Biarezina jõgi.
Linna nime päritolu pole selge. Ühe teooria kohaselt pärineb see leedu keelest, võimalik on ka keldi algupära. Legendi kohaselt pannud linnale nime Katariina II, keda kõik seal "tütrekeseks" kutsunud (дощечкa). Linna nimi on aga palju vanem.
Linnas on kolm kooli, kaks raamatukogu, kultuurimaja. Antakse välja ajalehte «Родныя вытокі». Linnas on toiduainete tööstus.
Vaatamisväärsusteks on mošee aastast 1925, Mikulskite pere mõisakompleks, veskid 20. sajandi algusest, kirikud aastaist 1863 ja 1903, mõned 18. sajandist pärinevad hooned. Linnast on pärit Prantsuse kunstnik Nadia Khodossievitch-Léger.
Ajalugu
Dokšycyt mainiti esimest korda aastal 1407. 16. sajandi lõpus või 17. sajandi algul sai Dokšycyst alev. See paik on kuulunud Manvydastele, Radziwillidele, Olshanskitele, Kiškadele, Pacidele, Astikastele, Sanguszkodele, Judzitskitele, Gustarovitšitele. Liivi sõja ajal oli Dokšycy Stefan Batory vägede baasiks.
Kui Poola teisel jagamisel läks asula Vene impeeriumi koosseisu, sai ta aastal 1795 linnaõigused. Aastal 1843 konfiskeeriti venestamisel sõjaväe poolt katoliku kirik ja anti see Moskva patriarhaadi kasutusse. 1921. aastal sattus Dokšycy Poola riigi koosseisu, aga 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga.
Venemaa Sõjaajaloo Selts
Venemaa Sõjaajaloo Selts (vene keeles Российское военно-историческое общество, lühend РВИО RVIO) on Venemaa presidendi ukaasiga 2012. aastal asutatud ühiskondlik-riiklik ühing, mis tegeleb Venemaa sõjaajaloo uurimise ja populariseerimisega ning sõjaajaloolise pärandi säilitamisega.
Asutamine ja juhtkond
Venemaa Sõjaajaloo Selts (RVIO) loodi Venemaa presidendi käskkirjaga 29. detsembrist 2012. Loomise põhiinitsiaatoriks on loetud Venemaa kultuuriminister Vladimir Medinskit, kes valiti 12. märtsil 2013 toimunud asutamiskoosolekul RVIO esimeheks. RVIO hoolekandenõukogu esimeheks valiti Venemaa asepeaminister Dmitri Rogozin. RVIO loeb ennast 1907–1914 tegutsenud Keiserliku Venemaa Sõjaajaloo Seltsi (Импера́торское Ру́сское военно-истори́ческое о́бщество) järeltulijaks.
Vastavalt Venemaa presidendi käskkirjale nr. 1710 29. detsembrist 2012 on RVIO eesmärgiks "konsolideerida riiklikke ja ühiskondlikke jõude uurimaks Venemaa sõjaajaloolist minevikku, edendada isamaalise sõjaajaloo uurimist ja takistada katseid seda moonutada, kindlustada sõjaajalooliste teadussaavutuste populariseerimine, kasvatada patriotismi ja arusaamist sõjaväeteenistuse prestiižist."
RVIO juhtivasse nõukogusse on kaasatud Venemaa kõige kõrgemad jõustruktuuride juhid: kaitseminister Sergei Šoigu, siseminister Vladimir Kolokoltsev, Föderaalse Kaitseteenistuse (Федеральная служба охраны Российской Федерации – tegeleb Venemaa presidendi ja teiste kõrgemate riigitegelaste kaitsmisega) direktor Jevgeni Murov. Samuti on nõukogus Venemaa suurfirmade juhid: kompanii "Renova" direktorite nõukogu esimees Viktor Vekselberg, Transnefti esimees Nikolai Tokarev, Venemaa raudtee ekspresident Vladimir Jakunin (nõukogusse võtmisel oli raudtee president), investeerimiskompanii AFK Sistema põhiaktsionär Vladimir Jevutšenov ja karastusjookide suurkompanii "Vimm-Bill-Dann" asutaja David Jakobašvili. RVIO teadusnõukogu juhib Vladimir Tšurov, kes oli märtsini 2016 Venemaa Föderatsiooni Keskvalimiskomisjoni esimees. RVIO-l on regionaalsed osakonnad üle Venemaa (85-st Venemaa Föderatsiooni piirkonnast 83-s). Liikmeid on üle seitsme tuhande.
RVIO esimees on Venemaa kultuuriminister Vladimir Medinski, kelle erupolkovnikust isa Rostislav Medinski töötab omakorda tema nõunikuna. RVIO tegevdirektor on Aleksandr Barkov. RVIO tegevdirektor on Andrei Nazarov.
Tegevus
Vastavalt oma põhikirjale teeb RVIO tihedat koostööd Venemaa kultuuri- ja kaitseministeeriumitega. Organiseeritakse ja rahastatakse erinevate Venemaa sõjaajalooga seotud mälestusmärkide püstitamist, tehakse sõjalis-patriootlikke lastelaagreid ja Venemaale oluliste võitluste näidislahinguid. RVIO Vene riigilt saadud subsiidium oli 2015. aastal 325 miljonit rubla ja 2014. aastal 285 miljonit rubla, millest 40 miljonit läks administratiivkuludeks, aga ülejäänud raha eest püstitati ja korrastati mälestusmärke, korrastati teises maailmasõjas langenud Nõukogude sõdurite vennashaudu, rahastati arheoloogilise väljakaevamisi, filmide tegemist ja raamatute kirjutamist. Oma kodulehel väidab RVIO, et on oma tegevuse vältel osalenud üle 200 mälestusmärgi püstitamises, seda nii Venemaal kui ka välismaal. Püstitatud monumentide ampluaa on lai: mälestussammas Venemaa ristija Vladimir Pühale, Nikolai II mälestusmärk Belgradis, "Keiser Nikolai I kreeka leegioni" sammas Sevastopolis, esimese maailmasõja memoriaal Moskvas Võidu pargis, mälestussammas Kalašnikovi automaadi leiutaja Mihhail Kalašnikovile Moskvas jne. 2016. aastal alustati suuremate maanteede äärde mälestustahvlite püstitamist, millel on info sealkandis toimunud teise maailmasõja lahingute kohta. 2017. aastal seda programmi laiendati – näiteks Kaliningradi oblastisse on pandud tahvlid infoga seal toimunud Seitsmeaastase sõja (1756–1763) lahingute kohta, Moskva lähedale aga infoga 1812. aasta Isamaasõja kohta. Tegeldud on ka kõikvõimalike Venemaal olemasolevate mälestusmärkide ja -tahvlite kaardistamisega. Kogutud info kokku üle 11 000 mälestusmärgi kohta on internetis üleval mälestusmärkide portaalil Место памяти.
Aastast 2014 on RVIO tegevdirektori nõunikuks rühmituse "Öine vahtkond" endine liider ja 2007. aasta Tallinna pronksiöö üks initsiaatoritest Dmitri Linter, kes 2014. aastal oli RVIO esimehe Medinski abi.
Sandarmohi massihaud Karjalas
Karjala Vabariigis Karhumäki lähedal Sandarmohis asub Stalini-aegse Suure terrori ohvrite hukkamiskoht ja massihaud. Hukkamised algasid Sandarmohis 14. augustil 1937 ja kestsid 14 kuud. Kokku hukati seal üle 9000 inimese, kellest 3000 olid Valge mere kanali vangidest sunnitöölised. Üks hukatutest oli 1920. aastate tähtsaim udmurdi kirjanik Kužebai Gerd. Massihaua avastas 1. juunil 1997 ühingu Memoriaal ekspeditsioon Juri Dmitrijevi juhtimisel. 22. augustil 1998 avati kohapeal Petroskoi skulptori Grigori Saltupini kujundatud mälestusmärk kirjaga: "Inimesed, ärge tapke üksteist".
2016. aasta suvel käisid aga Karjala ajaloolased Juri Kilin ja Sergei Verigin (Petroskoi Riikliku Ülikooli ajaloo instituudi direktor ja Karjala RVIO esimees) välja teooria, et Sandarmohi on maetud hoopis teise maailmasõja ajal soomlaste tapetud punaarmeelased. Venemaa propagandakanalid alustasid selle versiooni levitamist. 26. augustil 2018 alustas RVIO Venemaa kaitseministeeriumi tellimusel Sandarmohis väljakaevamisi, Memoriaali esindajaid ega sõltumatuid eksperte sinna juurde ei lubatud. 30. augustil 2018 teatas väljakaevamisi juhtinud Oleg Titberia, et on leitud viie punaarmeelase säilmed, mis kinnitavat versiooni, et sinna on maetud soomlaste hukatud Nõukogude sõdurid. Käibel on versioon, mille kohaselt lisaks Stalini ajal hukatutele on sinna maetud ka soomlaste poolt tapetud. Antud versiooni pole kinnitanud ükski teine ekspert. Karhumäki muuseumi direktori Sergei Koltõrini sõnul pole soomlaste süü võimalik juba kahel lihtsal põhjusel. Esiteks kulges Sandarmohi juures sõja ajal rindejoon ja pole võimalik ette kujutada masshukkamisi rindejoone vahetus läheduses. Teiseks tegi NKVD kõik, et mahalaskmiskoht salastada, pole võimalik, et soomlased oleksid sellest midagi teadnud, pealegi ei kinnita soomlaste osalust ükski arhiividokument (ja soomlaste poolt sõja ajal läbi viidud hukkamised on Soome arhiivides korralikult talletatud). Teda toetab ka Petroskoi Riikliku Ülikooli põhjamaade ajaloo kateedri juhataja dotsent Irina Takala: Sandarmohi matmised olid salajased; kui soomlased oleksid selle haua avastanud, oleks see kohe kõigile teada olnud. Takala: "Ma arvan, et see (RVIO poolt teostatud kaevamised Sandarmohis) on poliitiline aktsioon eesmärgiga valeks tunnistada Memoriaali tegevus. See on katse muuta Sandarmoh stalinistlike repressioonide kohast kohaks, kus soomlased hukkasid nõukogude sõjavange."
Austria 2018. aasta taliolümpiamängudel
Austria osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 105 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Austria lippu kandis avatseremoonial mäesuusataja Anna Veith.
Olümpiavõitjaks tulid kelgutaja David Gleirscher, vigursuusataja Anna Gasser ning mäesuusatajad Marcel Hirscher (kaks korda) ja Matthias Mayer.
Poks 1960. aasta suveolümpiamängudel
Osalejad
Võistlustel osales 281 võistlejat 54 riigist. Vanim osaleja oli Francis Kisekka (Uganda; sündinud 22. detsembril 1926) ning noorim osaleja oli William Meyers (Lõuna-Aafrika Liit; sündinud 23. juulil 1943).
Val Barkeri karikas
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai II kergekeskkaalu (kuni 67 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Giovanni Benvenuti (Itaalia).
Medalitabel
Kokku sai medaleid 16 riigi või võistkonna võistlejad.
Punktitabel
Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 26 riigi või võistkonna võistlejad.
TensorFlow
TensorFlow on avatud lähtekoodiga masinõppe tarkvarateek, mis kasutab arvutuste tegemiseks andmevoo graafe. Teegi peaeesmärk on seotud masinõppe ja tehisnärvivõrkude uurimisega, kuid see on piisavalt üldine rakendamiseks muudes valdkondades.
TensorFlow' looja on Google, selle lähtekood avalikustati 2015. aasta 9. novembril. Teek oli algselt mõeldud ettevõttesiseseks kasutuseks teadustööde kirjutamisel ja uute tehnoloogiate väljatöötamisel.
Ajalugu
TensorFlow' eelkäijaks on 2011. aastal loodud DistBelief, mida kasutati ainult ettevõttesiseselt ja mille lähtekoodi pole avalikustatud. Aastal 2014 võitis süsteemi peale ehitatud tehisnärvivõrk GoogleNet võistluse ImageNet Large Scale Visual Recognition Challenge (ILSVRC). Sellest hoolimata jäi DistBelief tõhusa kasutamise jaoks piiratuks.
Probleemi lahendamiseks hakkas Google Braini arendusmeeskond puhtalt lehelt looma uut, teise generatsiooni masinõppesüsteemi, mille nimeks sai TensorFlow. Eesmärk oli luua raamistik, mida saaks rakendada üldisemalt, toetumata suures osas ettevõtte infrastruktuurile. Lisaks sooviti teha see võimalikult paindlikuks ja kergesti kasutatavaks.
Lähtekood tehti avalikuks 9. novembril 2015 Apache litsentsi tingimustel. Alates sellest on koodihoidlas tehtud üle 30 000 muudatuse rohkem kui 1000 inimese panusel. Kuigi esimene avalikustatud versioon tuli välja aastal 2015, siis esimene täisversiooni järk 1.0.0 15. veebruaril 2017. Uusim saadaolev ametlik versioon on TensorFlow 1.8.0 (29.04.2018 seisuga).
TensorFlow on saadaval platvormidel Linux (64-bit), macOS, Windows, Android ja iOS.
TensorFlow Lite
2017. aasta mais tuli välja mobiiliplatvormile suunatud kergekaaluline masinõppe teek TensorFlow Lite, mille abil on võimalik tegeleda masinõppega ka mobiilirakendustes. Sellega üritatakses leida mobiilirakendusele ja -seadmele andmetöötluseks optimaalseimat lähenemist.
Machine Learning Crash Course (MLCC)
1. märtsil 2018 tegi Google avalikuks 15-tunnise masinõppe algkursuse, mis oli loodud oma töötajate koolitamiseks. See on kõigile tasuta kättesaadav ega eelda, et õppijal on masinõppes varasemaid teadmisi.
Kasutus
TensorFlow on kasutusel mitmes Google'i loodud projektis.
RankBrain
RankBrain loodi eesmärgiga muuta internetis tehtavate otsingute tulemused paremaks ja inimestele meelepärasemaks. Selle ülesanne on mõista otsingu sisu ning vähendada otsingusõnade sobitamise osatähtsust. Seda põhjusel, et Google'i otsingumootor kippus hätta jääma otsingutega, mida varem pole keegi sooritanud.
SmartReply
SmartReply põhifunktsioon on ennustada ja genereerida vastuseid teiste inimeste saadetud meilidele. Selle peaülesanne on vähendada tippimist mobiili ebamugavalt väikesel ekraanil ning teha suurem osa vastuse koostamisest automaatseks. Soovi korral on võimalik vastust enne saatmist redigeerida. SmartReply on saadaval Androidi ja iOSi mobiiliplatvormidel.
Tallinna Linnaplaneerimise Amet
Tallinna Linnaplaneerimise Amet on Tallinna linna amet, mis tegeleb Tallinnas linna jätkusuutliku ja harmoonilise arengu temaatikaga. Amet asub aadressil Vabaduse väljak 7. Ametit on juhatanud Ivari Rannama (2023. aasta 17. veebruarini). Uueks juhatajaks saab Martin Karro (alates sama aasta 2. maist).
Juhataja põhipalk kuus on 5500 eurot.
Ameti põhimääruse järgi on selle ülesannete seas:
Reisile sinuga
"Reisile sinuga" oli Eesti Televisioonis ja hiljem Kanal 2-s näidatud meelelahutuslik saatesari. Esimene saade oli eetris 1993. aasta sügishooajal. Alates 2000. aasta sügishooajast näidati saadet Kanal 2-s.
1997–1999 juhtis saadet Vahur Kersna. Seejärel juhtis saadet pikka aega Maire Aunaste.
Bianchi
Bianchi on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
Kuusik
pisi|Kuusik [[Poolas.]] pisi|Kuusik Põhja-Kõrvemaal Eestis. Kuusik on kuuse enamusega puistu.
Bianchi
825 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bianchi asustustihedus on keskmiselt 0 inimest ruutkilomeetri kohta.
Kuusik
Eestis leidub kuusikuid enam mandri idaosas; Lääne-Eestis on kuusikuid vähe. Kuusikud ja kuuse-segametsad kuuluvad tüübilt sageli laanemetsade hulka.
Chris Bourque
Christopher Ray Bourque (sündinud 29. jaanuaril 1986 Bostonis, Massachusettsis) on endine USA jäähokimängija (vasak ääreründaja).
2004. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draft'is 33. valikuna.
Hooajal 2004–05	mängis Bourque Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooaja lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Portland Piratesi meeskonnas. Aastatel 2005–2008 mängis ta AHL-i klubis Hershey Bears. Hooajal 2007–08 tegi Capitalsi meeskonnas oma NHL-i debüüdi. NHL-is lõi ta esimese värava 30. detsembril 2008 mängus Buffalo Sabresi vastu. 2009. aasta septembris liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kuid sama aasta detsembris naasis ta Hershey Bearsi. Bearsiga võitis ta Calder Cupi aastatel 2006, 2009 ja 2010. Hooajal 2009–10 pälvis Bourque AHL-i väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Jack A. Butterfield Trophy.
Hooaja 2010–11 alguses mängis ta KHL-i klubis Moskva oblasti Atlant. 2010. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga HC Lugano. Hooajal 2011–12 mängis ta jällegi Bearsi meeskonnas. Bourque oli hooajal 2011–12 AHL-is resultatiivseim mängija (27+66) ja pälvis John B. Sollenberger Trophy. 2012. aasta mais liitus ta NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooajal 2012–13 sai ta Bruinsi meeskonnas NHL-is kirja 18 mängu ja ühe värava.
2013. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Pärast 11 liigamängu siirdus ta Šveitsi kõrgliiga klubisse EHC Biel. Hooajal 2014–15 mängis Bourque AHL-is Hartford Wolf Packi ridades ning seejärel kolm hooaega taas Hershey Bears. Hooajal 2015–16 oli Bourque AHL-is jällegi resultatiivseim mängija (30+50) ning pälvis liiga väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award'i. Hooajal 2018–19 mängis ta Bridgeport Sound Tigersis. Karjääri jooksul valiti Bourque AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu kokku kolmel korral ja AHL-i tähtede mängule neljal korral.
Aastatel 2019–2021 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis EHC München. 2021. aasta mais sõlmis ta samasse liigasse kuuluva Ingolstadtiga.
Bourque kuulus USA jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.
2022. aasta aprillis teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
Tema isa Ray Bourque on endine jäähokimängija.
Ciprian Tătărușanu
Anton Ciprian Tătărușanu (sündinud 9. veebruaril 1986 Bukarestis) on Rumeenia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan.
Klubikarjääri alustas Tătărușanu Rumeenias. Rumeenia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07 Gloria Bistrița meeskonnas. Aastatel 2009–2014 mängis ta Bukaresti Steauas, kellega tuli hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 Rumeenia meistriks.
Aastatel 2014–2017 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Fiorentina ning seejärel Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nantes (2017–2019) ja Lyoni Olympique (2019–2020).
Christer Pettersson
Elukäik
Pettersson kasvas üles keskklassiperes Solnas, Stockholmist eemal. Hiljem kolis ta Stockholmi ja asus õppima näitekoolis. Hiljem sai ta peavigastuse, millest ta täielikult ei paranenud. Ta langes lõpuks koolist välja. 1970. aastal tappis ta Stockholmi tänaval näiliselt põhjuseta ühe mehe ja ta mõisteti selle eest vangi. Pärast vabanemist jätkas ta kuritegelikku elu, et rahastada oma narko- ja alkoholisõltuvust.
Kedrakeraamika
pisi|La Tene kultuuri kedrakeraamika Kedrakeraamika (inglise keeles wheel-thrown pottery) on üldnimetus pottsepakedra abil valmistatud keraamiliste nõude kohta. See on keraamika valmistamistehnika, mille puhul vormimismass asetatakse pöörlevale alusele ning pöörlemisel tekkivat tsentrifugaaljõudu ära kasutades vormitakse nõu seinad. Valmiva nõu pinnale kantakse pöörleval alusel sageli ka ornament.
Potikedral savinõude valmistamise oskus sai alguse nii Lähis-Idas kui ka Egiptuses umbes V aastatuhandel eKr, millest järgnevalt levis see III aastatuhande teisel poolel eKr Vahemere-poolsesse rannikupiirkonda. Peamiselt toimus kedrakeraamika levik erinevate keskuste kaudu. Siiski polnud kõikjal kedral savinõude valmistamise oskus levinud ning samasuguste tunnustega nõusid võidi valmistada ka käsikedral. Loode-Venemaal nimetatakse kedrakeraamikaks kõiki nõusid, millel on kedral (sh käsikedral) vormimisel tekkinud jäljed. Lääne-Euroopas loetakse käsikedral viimistletud nõud aga käsitsi valmistatud keraamika hulka.
Eesti kedrakeraamikat on võimalik süstematiseerida ja täpsemalt dateerida tänu välismaistele analoogiatele. Eestis on kedrakeraamika kasutusel alates hilisrauaajast ning selle nõuvormi kasutus kestab tänaseni. Varaseim Eesti kedrakeraamika pärineb Loode-Venemaalt. Eesti kedrakeraamika peamised nõuvormid on kausid, potid ja tassid.
Christer Pettersson
Olof Palme mõrv
1998. aastal keeldus ülemkohus Petterssoni uuesti kohtu alla saatmast, öeldes, et asitõendid ei suuda teda endiselt mõrvapaigale asetada.
Surm
2004. aasta septembris viidi Pettersson peavigastustega haiglasse. Pärast operatsiooni oli ta alates 16. septembrist koomas. Veidi enne haiglasse viimist võttis ta ühendust Olof Palme poja Mårteniga, kellele ta soovis midagi rääkida. Kohtumist ei toimunud ja Pettersson viis info, mida ta Mårtenile öelda soovis, hauda kaasa.
Kedrakeraamika
Potikedra ajalugu
Vanimaks keraamikas kasutatavaks kedravormiks on käsikeder (prantsuse keeles roulette), mis pandi käega pöörlema. See võimaldas nõude viimistlemist ja silumist, kuid enamasti ei suutnud selline keder säilitada ühtlast kiirust, millest piisaks nõu seinte vormimiseks kedral. Käsikedral valmistatud keraamikale viitavad ebakorrapärane kuju ning ebaühtlased silumisjäljed.
Teine savinõude vormimise kedratüüp oli jalaga ringiaetav keder, mille aluse pani pottsepp pöörlema jalaga, hiljem ka rihma, kepi või köie abil. Suurema pöördkedra keha ühtlustab ja säilitab sellele antud hoogu. Alates 19. sajandist võeti sellise potikedra kõrval kasutusele mehhaniseeritud keder, mis pöörleb tänu mootorijõule.
Kedrajoonte esinemine keraamikal näitab ära, millist kedravormi on kasutatud. Käsikedral valmistatud keraamika puhul ilmnevad horisontaalsed jooned ainult nõu sisepinna ülaosas, väliküljel aga ulatuvad need põhjani. Kiiresti pöörleva kedra kasutamisel ulatuvad horisontaalsed tõmbejooned nõu põhjani. Iga kedrakeraamika killu puhul pole võimalik öelda, kas see oli valmistatud kiirelt või aeglaselt pöörelnud kedral, sest fragmenteerituse tõttu leidub ainult nõu põhja või alaserva kilde.
Keder sobib igat sorti keraamilise nõu valmistamiseks, ent ratta suurusest ja kiirusest oleneb see, millist keraamikatüüpi valmistada saab. Suur ja raske keder suudab pööreldes säilitada aeglast kiirust. Suurema kedraga on võimalik valmistada ka suurema läbimõõduga nõusid. Väiksem ja kergem keder on kiirem ning sobib peamiselt väikese läbimõõduga nõude valmistamiseks.
Eesti kedrakeraamika tüübid
Kedrakeraamika kui masstoode kuulub teatud organiseerunud ühiskonnale, mis näiteks Loode-Venes tekkis seoses linnade arenguga alles 10. sajandil. Eestis ei kujunenud tingimusi keraamika masstootmiseks. Kedrakeraamika nõude põhjad on tüüpiliselt silutud ning nende põhjaserv on kumer. Keraamika välispinnal on peamise ornamendina erinevad horisontaalsed jooned ja täkked. Peenkeraamika ja jämekeraamika piir on kedrakeraamika tõttu hägustunud: enamikul nõudest on pinnaviimistluses ja savi koostises midagi nende kahe vahepealset. Olenemata keraamika kergest purunemisest, säilib kedrakeraamika maapinnas hästi. Seda mõjutavad omakorda peamiselt toormaterjali koostis ning ühtne keraamika põletus.
Slaavipärane kedrakeraamika
Slaavipärase kedrakeraamika pärineb juba rooma rauaajast, olles kasutusel idapoolses Euroopas, eelkõige Böömi- ja Määrimaal ning Doonau keskjooksu piirkonnas. 11. sajandi esimesel poolel valmistati ja kasutati slaavipärast kedrakeraamikat ka Skånes ja Ojamaal. Sajandi teisel poolel levis slaavipärane keraamika Lõuna-Skandinaavias laialdaselt Läänemerega piirnevatel aladel, muutudes võrreldes varasemaga mitmekesisemaks. 11. sajandist levis slaavipärane kedrakeraamika ka Eestisse, millest järgnevate sajandite jooksul hakati seda keraamikatüüpi nii Ida- ja Lõuna-Eestis laialdaselt kasutama.
Slaavipärane kedrakeraamika oli kogu oma levikuala ja kasutamisperioodi jooksul stiili poolest väga ühekülgne. Tegemist on laiaõlgsete, suhteliselt väikese põhjaga ning püstise või väljapoole pööratud ülaservaga pottidega. Varasemaid nõusid katab ornament kogu külje ulatuses, 12. sajandi II poolel taanduvad need kitsaks vööndiks keraamika õlaosas. Slaavipärase kedrakeraamika iseloomulikuks kaunistamisviisiks oli kedra pöörlemisel nõu välisküljele pulga või kammilaadse esemega veetud horisontaalsed või lainelised jooned.
Seda kedrakeraamikat põletati ahjus. Slaavipärast kedrakeraamikat põletati hapnikurikkas keskkonnas, mistõttu omandasid need nõud tihtipeale helehalli, pruunika või punaka värvuse. Kogu slaavipärane kedrakeraamika oli tõenäoliselt import, kuna Eestist muinasaegseid keraamikapõletusahjusid leitud ei ole.
Loode-Vene pärane kedrakeraamika
Loodevenepärase kedrakeraamika puhul on tegemist professionaalselt valmistatud masstoodanguga. Selle nõutüübi tootmise ja turustamisega tegelesid tõenäoliselt ka erinevad inimesed. Eesti alale toodi Loode-Vene pärased nõud Pihkvamaalt ja Novgorodist üle Peipsi järve ning Emajõe veeteed mööda. Ida-Eestisse pidi slaavipärane kedrakeraamika levima peale 1030. aastat (Tartu kuulus kuni 1061. aastani Kiievi suurvürsti võimu alla).
Iseloomult puudub 10. sajandi Loode-Vene päritolu keraamika kumeral võrikul ja kaelal laineornament, mis 11.-12. sajandi keskpaigas siiski ilmus. Kasutatav savimass oli peeneteraline.
Lääne-Eesti ehk Väina piirkonna pärane kedrakeraamika
Osa uurijaid on eristanud veel eraldi Lääne-Eesti kedrakeraamikat. Üldiselt sarnaneb Lääne-Eesti kedrakeraamika eelkõige Väina alamjooksu piirkonna keraamikaga. Väina alamjooksu äärsetesse keskustesse ilmus kedrakeraamika alles 11. sajandil, nagu ka Ida-Eestisse. Lääne-Eesti rühma pole aga võimalik täpsemalt dateerida kui 11. sajandi algusest kuni 13. sajandi alguseni. Vaid nõgusa võrikuga (nõgusa potiservaga) Lääne-Eesti rühma potte saab ajandada täpsemalt 12. sajandi teise poolde või 13. sajandi algusesse. Eestist on kõige enam Lääne-Eesti päraseks loetud kedrakeraamikat leitud Soontagana linnuselt.
Väina piirkonna pärane hilisrauaaegne kedrakeraamika on võrreldes loodevenepäraste nõuvormidega mitmekesisem. Lääne-Eesti päraste nõude võrik on kas sissepoole kaarduv või sirge. Võriku ülaserv võib olla ümar, sissepoole maha keeratud või laiaks vajutatud. Ornament on enamasti tehtud pulgaga, kammtemplit esineb vähem. Iseloomulikuks tunnuseks on laineornament võrikul ja kaelal, erandjuhtudel isegi võriku siseküljel. Soosituimaks kaunistusmotiiviks on hõredalt paigutatud lainejooned. Leidub ka täkkeid võriku ülaserval. Tavaliselt on savimass jämedateralisem.
Põhjamärgid
Põhjamärgid hakkavad domineerima kedrakeraamikal. Märk ilmus kedrakeraamika pottidele alles 11. sajandi jooksul. Üldiselt kadusid põhjamärgid 13. sajandi jooksul. Põhjamärgi sümbol oli enamasti sarnane ja välimuselt geomeetriline. Põhilisteks motiivideks oli ring ja rist või nende erinevad kombinatsioonid, vähem aga ruudu motiive.
Ciprian Tătărușanu
2020. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu AC Milaniga.
Peter Bruun
Peter Bruun (sündinud 1968) on Taani helilooja.
Ta on pärit Århusist ja enne heliloojatöö alustamist õppis filosoofiat Århusi ülikoolis.
Peter Bruun sai Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna oma muusikalise kompositsiooni "Miki Alone" eest.
Ciprian Tătărușanu
Rumeenia jalgpallikoondises mängis Tătărușanu aastatel 2009–2020 kokku 73 korda. Ta kuulus Rumeenia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2015. aastal valis Rumeenia ajaleht Gazeta Sporturilor Tătărușanu Rumeenia aasta jalgpalluriks.
Tammik
pisi|[[Loode tammik Saaremaal]] pisi|Loode tammik kevadel Tammik on tamme enamusega puistu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi Põhihariduse Ministeerium
Põhihariduse ministeerium Lõuna-Aafrika Vabariigis tegeleb alg- ja põhiharidusega Lõuna-Aafrikas. See loodi 2009. aastal presidendivalimiste järel (valiti Jacob Zuma) haridusministeeriumi jagamisel kaheks ministeeriumiks.
Minister on alates 2009. aastast Angie Motshekga.
Riigieelarvest sai ministeerium 2010. aastal 6,1662 miljardit randi ja seal töötas 730 inimest.
Daniil Zandberg
Daniil Zandberg (sündinud 5. aprillil 1988) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2011 Peterburi Riikliku Teatriakadeemia Arvid Zelandi kursusel.
Ta töötab aastast 2011 Vene Teatris.
Nora Raba
Nora Raba (10. jaanuar 1938 – 3. august 2023) oli eesti metallikunstnik.
Elukäik
Nora Raba lõpetas 1955. aastal Tallinna 20. keskkooli. Aastatel 1957–1963 õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis metallikunsti eriala. Tema õpetajad olid Albert Hansen, Ede Kurrel, Salme Raunam. Oma õpetajate kõrval austab ta Jaan Koorti ja Adamson-Ericut.
Aastatel 1963–1992 töötas ta Kunstitoodete Kombinaadis Ars metalliosakonna kunstnikuna.
Nora Raba on 1967. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Alates 1963. aastast on ta osalenud pidevalt eesti kunsti näitustel nii kodu- kui ka välismaal. Tema töid on eksponeeritud Moskvas, Peterburis, Soomes, Jaapanis, Kanadas, Ungaris, Tšehhoslovakkias.
Looming
Metallikunstnik Nora Raba (kunstnikunimega Noraba) on osalenud Eesti kunstielus mitu aastakümmet. Ta on loonud ehteid, tegelenud palju dekoratiivsete seinataldrikute ja -plaatide ning spordiauhindade loomisega. Kunstnik on kavandanud väga palju suveniirmärke suurtele kultuuriüritustele, niisamuti Tallinnale ja teistele Eesti linnadele ja maakohtadele.
Nora Raba põhialaks on aga monumentaalsed pannood ja ruumilised kompositsioonid. Selles osas on ta kujunenud Eesti juhtivaks meistriks. Paljud tema tööd on loodud konkreetsetele arhitektuursetele objektidele (Venemaal Južno-Sahalinski sanatoorium, kultuuriasutused, restoranid, baarid, puhkekeskused, koolid Tallinnas ja mujal Eestis).
Nora Raba on oma tööde materjali- ja tehnikakasutuses, samuti temaatikas väga avar. Ta on töötanud palju rauaga, seda sepistades ja keevitades, kuid on ka kodus söövitus- ja kohrutustehnikas, samuti töös poleeritud ning poleerimata alumiiniumiga ning emailidega. Loomingulise tee esimesel etapil 1960.–1970. aastatel lähtus ta oma teemade valikul enamasti loodusest (pannood "Flora", "Dekoratsioon", "Merepõhi" jt), mis 1980. aastatel andis maad aga puhastele, konstruktiivselt selgetele geomeetrilistele vormidele (poleeritud alumiiniumist kompositsioonid "Probleem", "Lõpmatus", "Trepp", "Taebla" jt). 1990. aastatel on kunstnik taas lähenenud juhuslikele, looduse enda kujundatud vormidele, mida ta täiendab ootamatult erksavärvilise, mõnevõrra konstruktiivse detailiga. Koos sellega sigines kunstniku töödesse sürrealistlikust kunstitunnetusest tulenevat salapära ja mõistatuslikkust. Nora Raba on Eesti metallikunstis loonud väga tugeva ja jõuliselt isikupärase lehekülje. Tal on julgust olla teerajaja.
Psoriaatilised naastud
Psoriaatilised naastud ehk psoriaasilesioonid ehk psoriaatilised nahalaigud (ka psoriaasinaastud, psoriaasi laigud, psoriaatilised nahalesioonid) on erinevate psoriaasivormide korral esinevad iseloomulikud käesoleval ajal palja silmaga nähtavad varieeruva morfoloogiaga nahalesioonid, mis on aluseks psoriaasi diagnoosimisel ja ravis.
Psoriaasile on omane selgelt piirdunud laik või laigud pea kõikjal kehal, mis on ümbritsevast nahast veidi kõrgem, sellel võib esineda kuivanud vere värvi piirdeid ja see on kaetud hõbevalge ketuga.
Kuid psoriaatilised naastud võivad olla ka maakaardilaadsed kujundid, väikesed ketendavad vistrikud, väiksed mädavillid jne.
Psoriaatilised lesioonid paiknevad nahal peamiselt küünarnukkide, põlvede, säärte ja ristluu piirkonnas, aga ka juustega kaetud peanahal (peanaha psoriaas) ja küüntel (küünepsoriaas).
Psoriaasikolded võivad laatuda ning katta suuremaid pindu nii jäsemetel kui ka kehatüvel.
Genitaalpsoriaas võib avalduda nii väikelastel kui ka naistel ja meestel.
Autonoomse närvisüsteemi aktivatsiooni tulemusel suureneb naha neuropeptiidide (näiteks beetaendorfiini ) tase.
Histoloogiliselt on psoriaasinaastudes tuvastatud, tõenäoliselt segmenttuumaliste leukotsüütide tekitatud, mikroabtsessid (Munro mikroabstsessid ja Kogoj' spongiformsed pustulid) sarvkihis ja epidermises.
Vahel nimetatakse psoriaasilesioone ka psoriaatiliseks nahaks aga see ei ole ilmselt päris täpne kuna psoriaatikutel on ka lesioonide kõrval olevas nahas tuvastatud muutusi, mis eristavad seda normaalseks peetavast nahast.
Patoanatoomia ja füsioloogia
Psoriaatilistes naastudes on tuvastatud T-abistajarakke (Th1 rakud: Th 1 ja Tc1), Langerhansi rakke, neutrofiile ja makrofaage.
Psoriaatilisi naastusid iseloomustavad ka parakeratoos, leukotsüütide kogumid, T-lümfotsüütide kogumid, uussoonestumine (hoogustunud kapillaaride teke dermise papillides), Munro mikroabstsessid (ka Munro-Saboureau mikroabstsessid) jpm.
Psoriaasikollete uuringute ja mudelite põhjal omistatakse lesioonis mitmeid kõrvalekaldeid, normaalse dermise toimimisega võrreldes, kaasasündinud ja adaptiivse immuunkaitse mehhanismide käivitumine ja nende tasakaalustamine psoriaasilesioonides (ka psoriaasihaigete perfeerses veres), on tuvastatud, et naha T-abistajarakkude (CD4+ Th1) populatsioon on võrreldes tsütotoksilised T-rakkude tüübi (Tc1) omaga vähemuses.
Immunofluorestsents-värvimist kasutades tuvastati teatud T-rakkude (CD4+ CD25+, CD4+ CD45RO+, CD8+ CD25+ ja CD8+ CD45RO+ rakud) aktivatsiooni dermises ja epidermises.
Psoriaasilesioonides paiknevad psoriaatilised keratinotsüüdid ekspresseerivad rohkelt närvirakkude kasvufaktorit.
Ojamaa kaevandus
pisi|Ojamaa kaevanduses töötav Atlas Copco Scooptram ST7 allmaakopp pisi|Ojamaa kaevandust VKG-ga ühendav konveier Ojamaa kaevandus on põlevkivikaevandus Ida-Virumaal tootmiskeskusega Võrnu külas. Kaevandust haldab Viru Keemia Grupi (VKG) tütarettevõte VKG Kaevandused OÜ.
Lelčycy rajoon
Lelčycy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 3221 km². 2016. aasta seisuga elas seal 24 433 inimest. Rajoon piirneb lõunas Ukraina Rivne ja Žõtomõri oblastiga.
Ojamaa kaevandus
Ojamaa kaevandus on Eesti esimene taasiseseisvumisjärgselt rajatud kaevandus. Kaeveluba saadi 2004. aastal ja kaevandamist alustati 2009.
VKG Kohtla-Järvel asuvast tööstuskompleksist paikneb kaevandus 12,5 km kaugusel. Neid ühendab maapealne kaetud konveier. Kaevandus varustab VKG põlevkiviõli tootmise tehaseid.
Lelčycy rajoon
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Astražanka, Baravoje, Bujnavičy, Bukča, Dziaržynski, Dubrova, Hłuškavičy, Hrabiani, Lelčycy, Miłašavičy, Simaničy, Stadoličy, Tonieži ja Udarnaja külanõukogu. Halduskeskus on Lelčycy alev, selle kõrval on suurimaks asulaks Hłuškavičy.
Tähtsaimaks jõeks on Ubort. Rajoon on üks kahest Valgevene metsasemast rajoonist – aastal 2010 moodustas metsamaa 67 % rajooni pindalast. Rajooni põhjaosa kuulub Prypiacki rahvusparki.
2009. aasta seisuga oli elanikest 96,78% valgevenelasi, 1,7% venelasi, 1,05% ukrainlasi ja 0,47% muust rahvusest inimesi. 88,35% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,54% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 71,05% elanikke, vene keelt aga 27,45%.
Teise maailmasõja ajal põletasid Saksa okupatsiooniväed maha nii Lelčycy alevi kui ka kõik rajooni külad.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Rajoonis jäi elaniketa üks asula.
Apartheidi muuseum
Apartheidi muuseum (inglise keeles Apartheid Museum) on muuseum Lõuna-Aafrika Vabariigis Johannesburgis.
Muuseum avati 2001. aasta novembris. Muuseumis käsitletakse apartheidi-perioodi Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Aare (eesnimi)
Aare on eesti mehenimi. Nime on Eestis harva pandud ka naistele.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Aare 2265 mehel ja 11 naisel. Aare oli 2017. aastal Eestis populaarsuselt 74. ja 2018. aastal 75. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Aare vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 43,59, ning Jõgeva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 36,34. Aare oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus on 55).
Charlie Hebdo tulistamine
Charlie Hebdo tulistamine oli 7. jaanuaril 2015. aastal satiiriajakirja Charlie Hebdo toimetusehoones Pariisis toimunud tulistamine, kus kaks relvastatud meest tungisid hoonesse ja lasid seal maha 11 inimest, sealhulgas ühe politseiniku, kes oli määratud peatoimetajale ihukaitsjaks. Hiljem tänaval sattusid ründajad tulevahetusse kohale saabunud Prantsuse riigipolitsei töötajatega ja üks politseinik sai surma. Rünnakus sai haavata 11 inimest.
Charlie Hebdo tulistamine oli veriseim Prantsusmaa pinnal toimunud terrorirünnak alates 18. juunist 1961, mil rongis toimunud pommiplahvatuses hukkus 28 inimest.
Tulistamine
Umbes kell 11:30 (UTC+1) sisenesid kaks maskides ning Kalašnikovi automaatide, püssi ja granaadiheitjaga relvastatud meest   Charlie Hebdo toimetusse ja avasid seal tule, karjudes samal ajal "Allahu Akbar!". 12 inimest said surma ja 11 vigastada. Enne toimetuse ründamist olid mehed käinud ajakirja arhiivis, mis asus toimetusega samal tänaval, aga teises hoones. Peale seda, kui mehed taipasid, et neil on vale aadress, mehed lahkusid ja läksid toimetusse.
Mehed pääsesid toimetuse hoonesse, kui ähvardasid tappa ühe naistöötaja last, kelle viimane oli lasteaiast ära toonud. Naine andis meestele välisukse koodi ja ründajad jätsid nii tema, kui ka lapse ellu. Mehed läksid peale seda teisele korrusele, kus toimus parajasti koosolek ja asusid inimesi maha laskma, nimetades mõnda ka nime pidi.
Internetti ilmus ka video, mis on filmitud rünnaku järel ja millelt on näha, kuidas kaks maskides meest jooksid tänaval, üks neist jooksis kõnniteel lamava haavatud politseiniku juurde ja laskis ta lähedalt pähe tulistades maha. Pärast seda ründajad lahkusid.
Ohvrid
pisi|Ohvrite mälestuseks süüdatud küünlad Pariisis
pisi|Mälestustahvel Nicolas-Appert 10 seinal
Hukkunud:
Vigastatud:
Kahtlustatavad
Peamisteks kahtlusalusteks on Pariisi idaosas sündinud Alžeeria juurtega vennad Chérif (32) ja Saïd Kouachi (34) ning Hamyd Mourad. Noorim kahtlusalune, 18-aastane Hamyd Mourad, andis ennast ise õhtul politseile üles. Hamyd Mouradi rünnakus osalemine on küsitav, sest ta väidab, et pole sellega seotud ja oli sel ajal tunnis. Klassikaaslased on öelnud, et nägid Mouradi rünnakupäeval koolis. Mourad kõndis enda sõnul kohe politseijaoskonda, kui sai teada, et politsei otsib teda
Pärast tulistamist
Politsei korraldas pärast meeste põgenemist suure inimjahi ning turvameetmeid pühakodades, kaubanduskeskustes, meediaväljaannete hoonetes ja transpordisõlmedes tugevdati. Öösel arreteeriti rünnakuga seoses seitse inimest ja riigipolitsei eriüksus RAID ründas Reimsis ühte korterit. Mehi otsiti taga üle kogu Prantsusmaa ja märgati viimaks Põhja-Prantsusmaal, kus nad olid röövinud tanklat. Politsei kahtlustas, et mehed olid endiselt relvastatud ja seetõttu äärmiselt ohtlikud.
8. jaanuaril toimus Pariisis tulevahetus korrakaitsjate ja Charlie Hebdo tulistajatega seotud kurjategija(te) – Amedy Coulibaly ja, väidetavalt, Hayat Boumeddiene (sünd 26.06.1988) – vahel, mille tulemusel hukkus üks naispolitseinik. 9. jaanuari päevasel tipptunnil tungis kahe Kalašnikovi automaadiga relvastatud 32-aastane Amedy Coulibaly Pariisi idaserval, Porte de Vincennes'i piirkonnas asuvasse juudi toidukauplusesse, avas automaatidest vaheldumisi tulistades umbes 20 sekundiks tule ja võttis seejärel mitmeid inimesi pantvangiks; enne terroristi kahjutustamist hukkus neli pantvangi. Tagaotsitavaks kuulutatud väidetavat kaasosalist Hayat Boumeddiene polnud 10. jaanuariks veel tabatud. Prantsuse raadiojaamale viidates teatas BBC World News (10. I, 18:05), et Hayat Boumeddiene võib olla mingil ajal jaanuaris lahkunud Süüriasse. BBC World Newsi 11. jaanuari teate kohaselt oli naiskahtlusalune lahkunud 2. jaanuaril Türki ja võimalik, et sealt edasi Süüriasse. Reuters edastas 12. jaanuaril teate, mille kohaselt Hayat Boumeddiene oli lahkunud 8. jaanuaril Türgi kaudu Süüriasse.
9. jaanuaril võtsid nädalakirja toimetuses ajakirjanike tapmises kahtlustatavad vennad Pariisist umbes 35 km kaugusel kirdes asuva Dammartin-en-Goële'i asula juures pantvangi vähemalt ühe inimese. Trükikojas varjunud kahtlusaluste ja korrakaitsejõudude (kokku oli operatsiooni kaasatud umbes 89 000 korrakaitsjat) vahel toimus tulevahetus, lähedalasuva (10 km) Charles de Gaulle'i lennujaama kaks lennurada suleti turvalisuse kaalutlustel liikluseks. Vennad teatasid, et on valmis minema märtrisurma, väljusid pealelõunal tulistades hoonest ja lasti maha. Umbes samal ajal lahendasid korrakaitsejõud ka Pariisi toidukaupluse pantvangisituatsiooni.
Prantsuse korrakaitsel tuli seega 9. jaanuari päeval tegelda samaaegselt kahe pantvangikriisiga. Pariisi metroo oli linlastele kasutamiseks suletud. Umbes kella poole viieks õhtul kohaliku aja järgi olid mõlemad kriisid leidnud lahenduse. Viiekümne kolme tunni jooksul oli hukkunud 17 tsiviilisikut/politseinikku ja 3 kahtlusalust.
Kui sündmuse toimumise ajal oli nädalakirja tiraaž 60 000 eksemplari, siis nädal hiljem, 14. jaanuaril, oli Charlie Hebdo tiraaž 5 000 000 eksemplari.
Ühtsusmarss Pariisis
pisi|Ühtsusmarss Pariisis. Beaumarchais' bulvar, 11. jaanuar 2015. Sõnavabaduse ning prantsuse ja ülemaailmsete väärtuste — vabaduse, võrdsuse, vendluse — toetuseks ja hukkunute mälestuseks korraldatud ühtsusmarsil 11. jaanuaril Pariisis osalesid 44 riigi liidrid, sotsiaalmeedia kaudu võtsid sellest osa ja avaldasid toetust kümned tuhanded inimesed üle kogu maailma.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia
Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia on Sahha riiklik auhind, mis määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea seadlusega, tavaliselt vabariigi aastapäevaks – 27. aprilliks. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia.
Kokku on Sahhas 15 vabariiklikku preemiat.
Ants Uus
Aastatel 1956–1979 töötas Uus Eesti Televisioonis, tehes nii stuudiost kui ka ülekandejaamaga arvukalt kunsti-, teatri-, laste- ja spordisaateid.
Kõige rohkem armastas Ants Uus ise sporti. Ta kuulus Nõukogude Liidu Kesktelevisiooni võttegruppi, kes tootis spordiüritustelt rahvusvahelist telepilti. Nii töötas ta Moskva olümpiamängudel, Hea Tahte mängudel ning maailma karikaetappidel mitmel spordialal.
Hobi korras kogus Uus autogramme. Esimese neist küsis ta 1968. aastal tõstesportlaselt Jaan Taltsilt.
Uus oli ka korvpallur. 1950. aastate algul tuli ta spordiühingu Spartak meeskonnas Tallinna noortemeistriks.
Laura Voutilainen
Laura Voutilainen (sündinud 17. mail 1975 Jyväskyläs) on Soome poplaulja.
Ta esindas Soomet 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas ja saavutas lauluga "Addicted to You" 20. koha.
August Arumäe
pisi|August Arumäe August Arumäe (kuni 1939 August Grünberg; 11. august 1895 Heimtali vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 26. september 1976 Pärnu) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi 1916. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna 1924. aastal. Prooviaasta pidas ta Tartu Peetri koguduses. Arumäe ordineeriti 1. jaanuaril 1925.
Arumäe oli EELK Usuteaduse Instituudi praktilise usuteaduse õppejõud. Ta on paljude 1930. ja 1940. aastatel välja antud usuõpetuse õpikutele autor või kaasautor.
Harilik koobassamblik
Harilik koobassamblik (Thelotrema lepadinum) on samblik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eugen Teodorovici
pisi|Eugen Teodorovici (2014) Eugen Orlando Teodorovici (sündinud 12. augustil 1971 Bukarestis) on Rumeenia poliitik (Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Ta lõpetas 1997. aastal bakalaureusekraadiga Majandusteaduste Akadeemia. Magistrikraadi sai 2006. aastal Rahvusliku Poliitika ja Administratiivteaduste Ülikoolis. 2000–2009 töötas ta mitmetel juhtivatel ametikohadel Euroopa integratsiooni ministeeriumis, rahandusministeeriumis ja majandusministeeriumis. 2009. aasta juunist kuni 2012. aasta maini teenis ta direktori ametikohal Rumeenia kontrollikojas (riigikontrollis). 2012. aasta maist kuni detsembrini oli ta peaministri nõunik. 2012. aasta detsembris sai ta Euroopa Liidu fondide ministriks ja Rumeenia parlamendi liikmeks.
Eugen Teodorovici oli Rumeenia rahandusminister 30. märtsist 2015 kuni 17. novembrini 2015 ja oli rahandusminister teist korda alates 29. jaanuarist 2018 kuni 4. novembrini 2019.
Kaasik
Kaasik on kase enamusega puistu.
Campana
Campana on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
617 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campana asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Campana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bocchigliero, Mandatoriccio, Pallagorio (KR), Pietrapaola, Savelli (KR), Scala Coeli, Umbriatico (KR), Verzino (KR).