cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mineraaltoiteained
Olulisemad taime toiteelemendid jagunevad struktuuri- ehk ehituslikeks elementideks nagu süsinik, vesinik, hapnik; makro- (lämmastik, fosfor, kaalium, kaltsium, magneesium, väävel) ja mikroelementideks (boor, kloor, vask, raud, mangaan, molübdeen, tsink, nikkel, räni, koobalt, vanaadium).
Taime toitumine jagatakse kaheks juurtoitumine ja juureväline toitumine.
Juurtoitumine
Juurtoitumine on taime toiteainete omastamise peamine viis, mil elutähtsad taimetoiteained sisenevad mullast (vesikultuuridel veest) taimesse juur(t)e kaudu.
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused kergejõustikus.
Mineraaltoiteained
Juureväline toitumine
Juurevälisel toitumisel sisenevad toiteained taimesse maapealsete osade kaudu. Juureväliselt omastavad taimed peamiselt CO2, O2, klooriühendeid jm.
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused
IAAF-i asutamisel 1913. aastal otsustati lugeda IAAF-i maailmameistrivõistlusteks olümpiamängude kergejõustikuvõistlusi.
1970. aastatel oli IAAF muutuste lainel ja nii otsustati IAAF-i kongressil Puerto Ricos 1978 korraldada 1983. aastal esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus.
Võistlusi soovisid korraldada kaks linna, Helsingi ja Stuttgart. 1980. aasta märtsis valiti Pariisis korraldajaks Helsingi.
Mineraaltoiteained
Toiteelementide koosmõju
Elementidel on taimedel ka hulgaliselt vastastikuseid koosmõjusid, näiteks võib ühe elemendi suurem sisaldus mullas suurendada teise elemendi kättesaadavust kuid mõne teise elemendi kättesaadavus mullast võib teiste elementide mõjul ka väheneda.
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused
Esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus toimusid Helsingis 1983. aasta 7.–14. augustil.
Praegu peetakse neid iga kahe aasta tagant paaritutel aastatel.
Mineraaltoiteained
Toiteelementide koosmõju
Nii näiteks on magneesium mullas kaltsiumi ja kaaliumi antagonist – suur kaaliumisisaldus pärsib taimedel magneesiumi omastamist ning suur magneesiumisisaldus omakorda kaaliumi omastamist ja magneesiumi omastamiseks peab muld olema küllalt niiske.
Koosmõjud:
Toiteelementide essentsiaalsus
Taimetoiteelementide ja nende hädavajalikkuse avastamine
■ element tuttav juba antiikajast.
Andres Kamseni kaubanduskool
Andres Kamseni kaubanduskool oli Valgas asutatud kaubandusgümnaasiumile õpilasi ette valmistav 4-klassiline erakool. Alates 1914. aastast tegutses Viljandis Tartu tänavas, raamatukaupmees Ado Tõllassepa majas.
Kool andis raamatupidaja ja kontoriametniku kutse. Selle juhataja ja omanik oli Andres Kamsen (luuletaja Reinhold Kamseni vend). Andres Kamseni kaubanduskoolis on õppinud Albert Kivikas.
La Manche
pisi|La Manche'i satelliidipilt La Manche on väin Mandri-Euroopa ja Suurbritannia saare vahel. Kulgeb ligi 600 km pikkuselt läänest itta. Laius lääneosas kuni 200 km, kitsama idaosa nimi on Calais' väin (Doveri väin, kitsaimas kohas 32 km). 1994. aastal avati väina all Eurotunnel.
Rätsepa (Põhja-Pärnumaa)
Rätsepa on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Timok
Timok (ladina keeles Timacus) on jõgi Serbia idaosas ning Bulgaarias, Doonau parempoolne lisajõgi. Timok kannab eri piirkondades eri nimesid (Beli Timok, Crni Timok, Svrljiški Timok, Trgoviški Timok), jõge teatakse alamjooksul ka nime all Veliki Timok). Jõe pikkus alates Svrljiški Timoki lähtest kuni suubumiseni Doonausse on 203 km (sellest viimased 15 kilomeetrit Serbia ja Bulgaaria piiril). Jõe suue asub merepinnast 28 meetri kõrgusel, ühtlasi on see ka Serbia kõige madalam punkt. Timok kuulub Musta mere valglasse, selle vooluhulk suudmes on 24 m³/s, aga mõningatel aastatel võib keskmine vooluhulk olla ka 40 m³/s. Jõgi on Serbias viimane ja Bulgaarias esimene Doonau lisajõgi.
Timoki laius on 35, sügavus aga 0,5-1,5 meetrit. Peale seda, kui sellesse suubub suurim vasakpoolne lisajõgi Vražogrnačka jõgi (45 km), läbib jõgi Vražogrnačka kuru, mille sügavus on 150-240 meetrit, pikkus aga 4,5 kilomeetrit. Seejärel on jõel erosiooni teel tekkinud laiem koht Trnaveci küla lähistel, siis läbib aga jõgi Sokolovica mäestikus Suure kuru, kus jõel on arvukalt meandreid. langus on 39,7 m ja lang on 0,22 m/km. Neist tuntuim on Straževica (endine meander, mis asub Timoki paremal kaldal). Seejärel voolab jõgi mööda 300 kuni 100 meetrit laia lammiorgu, kuni jõuab Veljkovo küla all Doonau alluviaaltasandikule, mida mööda Timok voolab viimased 18 kilomeetrit.
Timok voolab Doonausse 10 kilomeetrit Negotinist ida pool Serbia kõige madalamas maanurgas ja on viimased 15,5 kilomeetrit Serbia ning Bulgaaria piirijõeks.
Veliki Timoki pikkus on 88 kilomeetrit ja valgla 1222 km². Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Selle maksimaalne vooluhulk suudmes on 300 m³/s, aga kuivemal ajal vaid 3 m³/s, mis näitab jõe suurt sõltuvust sademetest. Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Beli Timoki pikkus on 51 kilomeetrit, Trgoviški Timoki pikkus 45 kilomeetrit ja Svrljiški Timoki pikkus 64 kilomeetrit.
Timok on andnud nime piirkonnale, kust see läbi voolab (Timočka Krajina), aastal 1883 toimunud ülestõusule Milan Obrenovići vastu (Timoki mäss), sellesse piirkonda VII sajandil elama asunud slaavlaste hõimule (timotšaanid), aga ka ühele antiikaja traaklaste suguharule (timahhid).
Majanduslik tähtsus ja reostatus
Čokonjari küla lähistel asub jõel väike hüdroelektrijaam, mille ehitus kestis aastast 1947 kuni aastani 1951. Selle hüdroenergeetilist potentsiaali kasutatakse ära vaid osaliselt. Selle paisjärv on ammu setetega täitunud ja elektrijaam toodab energiat vaid vastavalt jões olevale veehulgale.
Viimastel aastakümnetel on jõkke sattunud Borski basseinist reostust, mis omakorda põhjustab seda, et Timoki suudmest allavoolu on Doonau vesi saastatud vase, plii ja kaadmiumiga.
Jõe orgu läbib suur maantee ja Niši-Prahovo raudtee.
Tähtsamad asulad Timoki ääres on Serbias Svrljig, Knjaževac ja Zaječar, Bulgaarias jääb Timoki kaldale aga Bregovo linn.
The Rolling Stones
The Rolling Stones on inglise rokkansambel, mis tuli kokku 1962. aastal Londonis. Ansambli praegusesse koosseisu kuuluvad laulja Mick Jagger, rütmikitarrist ja laulja Keith Richards ning kitarrist Ronnie Wood.
Ansambli klassikalisse koosseisu kuulusid Brian Jones (rütmikitarr, suupill), Jagger (vokaal), Richards, Bill Wyman (bassikitarr), Charlie Watts (trummid ka klahvpillid) ja Ian Stewart (klaver). 1963. aastal lahkus Stewart ansambli ametlikust koosseisust, kuid ta osales ansambliga kontserditurneedel kuni 1985. aastani. Jones lahkus ansamblist veidi vähem kui kuu enne oma surma 1969. aastal, olles juba varem asendatud Mick Tayloriga, kes kuulus ansamblisse kuni 1974. aastani. Pärast Taylori lahkumist võttis 1975. aastal tema koha üle Wood, kes on sellest alates olnud koos Richardsiga ansambli põhikitarrist. Pärast Wymani lahkumist ansamblist 1993. aastal osales kontsertidel basskitarristina Darryl Jones. Kontserditurneedel on ansambli koosseisu kuulunud veel teiste seas Nicky Hopkins (1967–1982), Ian McLagan (1978–1981), Billy Preston (1970. aastate keskpaigas) ja Chuck Leavell (alates 1982. aastast). 2021. aastal suri 80-aastaselt ansambli trummar Watts.
Ajalugu
Ansambli juht oli alguses Brian Jones, kel oli hea pillimänguoskus, kuid ta ei olnud kuigivõrd andekas laulukirjutaja. Pärast seda, kui Jagger ja Richards hakkasid koos laule looma, vähenes tema tähtsus ansamblis. Jonesi oskused avalduvad eeskätt albumil "Aftermath" (1966), mis oli ansambli esimene ainult originaalmaterjalist koosnenud album, kus ta mängis marimbafoni, simblit, sitarit ja klahvpille, samuti tavapärast kitarri ja suupilli. Pärast seda hakkasid tema loomingulisus ja mõju vähenema, mistõttu muutus ta depressiivseks ja narkootikumidest sõltuvaks ning sellest tulenevalt vallandati ta paar nädalat enne oma surma ansamblist.
The Rolling Stones kuulus Briti invasiooni juhtivate ansamblite hulka, mis 1960. aastate keskpaigas USA-s populaarseteks said. The Rolling Stones identifitseeris ennast 1960. aastate noorusliku ja mässumeelse vastandkultuuriga. Ansambel sai mõjutusi bluusmuusikast ja varasest rock'n'roll 'ist. Ansambli esimene esikohasingel USA-s oli "(I Can't Get No) Satisfaction", mis jõudis USA-s esikohale 10. juulil 1965. Hiljem valis ajakiri Rolling Stone selle kõigi aegade parimate laulude seas teisele kohale. Järgnesid rahvusvahelised esikohahitid "Get Off of My Cloud" (1965) ja "Paint It Black" (1966). 1960. aastate keskel alustas ansambel lühikest aega kestnud muusikalist eksperimenteerimist, mis tipnes psühhedeelse albumiga "Their Satanic Majesties Request" (1967). Seejärel naasis ansambel oma bluusmuusika juurte juurde albumiga "Beggars Banquet“ (1968), millele järgnesid albumid "Let It Bleed" (1969), "Sticky Fingers" (1971) ja "Exile on Main St." (1972). Neid peetakse üldiselt ansambli parimateks albumiteks ja need pärinevad ansambli nn kuldsest perioodist. Umbes sel ajal hakati The Rolling Stones'i lavale kutsudes nimetama "maailma parimaks rock'n'roll 'i ansambliks" ("World's Greatest Rock and Roll Band").
Ansambel avaldas 1970. aastatel kommertslikult edukaid salvestisi ning ansambli albumeid müüdi palju. Nende hulgas olid albumid "Some Girls" (1978) ja "Tattoo You" (1981), mis olid ansambli kõige populaarsemad albumid üle maailma. Aastatel 1983–1987 viisid Jaggeri ja Richardsi vahel tekkinud pinged peaaegu ansambli laialiminekuni. 1987. aastal õnnestus neil oma vastastikune suhe taastada. Nad eraldusid ajutiselt ansamblist, et töötada sooloprojektide kallal, kuid tegid mõni aeg hiljem tagasituleku albumiga "Steel Wheels" (1989). Alates 1990. aastatest on ansambli albumid ilmunud harvem ja need pole saanud enam nii head vastukaja kui varem. Sellest hoolimata on ansambel köitnud publikuhuvi 1990. ja 2000. aastatel suurte kontserditurneedega. 2007. aastal kuulusid ansambli kontserditurneed "Voodoo Lounge Tour" (1994–1995), "Bridges to Babylon Tour" (1997–98), "Licks Tour" (2002–03) ja "A Bigger Bang Tour" (2005–07) läbi aegade viie suurima piletituluga kontserditurneede hulka. 8. augustil 1998 andis ansambel turnee "Bridges to Babylon Tour" käigus kontserdi ka Tallinna lauluväljakul. Tallinnas antud kontsert oli piletimüügiedult turnee üks tagasihoidlikumaid: 40 000 piletist osteti ainult veidi üle 28 000. 25. märtsil 2016 andis The Rolling Stones 500 000 pealtvaataja ees esimese välismaise rokkansamblina kontserdi Kuubal.
1989. aastal võeti The Rolling Stones Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 2004. aastal Suurbritannia Muusika Kuulsuste Halli liikmeks. Ajakiri Rolling Stone on neid nimetanud kõigi aegade saja parima artisti seas neljandaks. Ansambel on andnud Suurbritannias kokku välja 23 ja USA-s 25 stuudioalbumit, lisaks arvukalt kontsert- ja kogumikalbumeid. 1969. aasta album "Let It Bleed" oli nende esimene viiest järjestikusest esikohale tõusnud stuudio- ja kontsertalbumist Suurbritannias. 1971. aasta album "Sticky Fingers" oli esimene kaheksast järjestikusest esikohale tõusnud albumist USA-s. Ansambli plaate on maailmas müüdud üle 250 miljoni.
2020. aasta septembris anti uuesti välja ansambli 1973. aasta album "Goats Head Soup". Samal kuul jõudis see Suurbritannia plaadimüügiedetabelis esikohale. Sellega sai The Rolling Stones esimeseks ansambliks, mille album on jõudnud Suurbritannia edetabeli tippu kuuel kümnendil.
Diskograafia
The Rolling Stonesi 1967. aastani välja antud esimeste albumite Ameerika Ühendriikides müüdud versioonid erinesid sageli Suurbritannia omadest. Mõnikord erines sama pealkirjaga albumi lugude valik või kaanepilt. On ka variante, kus Ameerika Ühendriikide plaadifirmad panid eri lugudest USAs müümiseks kokku täiesti uue albumi, näiteks 1965. aasta "December's Children (And Everybody's)".
Bugulma rajoon
Bugulma rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Bugulma linn.
Rajoonis on 1 linn ja 17 külaasundust, kus on kokku 65 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 107 829. 2010. aasta seisuga olid elanikest 56,6% tatarlased, 35,5% venelased, 2,5% tšuvašid ja 2,3% mordvalased.
Ondrej Nepela
Ondrej Nepela (22. jaanuar 1951 Bratislava – 2. veebruar 1989 Mannheim) oli slovaki päritolu Tšehhoslovakkia koondises võistlev iluuisutaja.
Ondrej Nepela esines oma esimestel olümpiamängudel 1964. aastal Innsbruckis, kui ta oli vaid 13-aastane, ja sai seal 22. koha.
Ta tuli olümpiavõitjaks meeste üksiksõidus 1972. aasta Sapporo olümpiamängudel. Iluuisutamise maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm kulda (1971, 1972 ja 1973) ja kaks hõbemedalit (1969 ja 1970). Viiel korral tuli Euroopa meistriks.
Tšehhoslovakkia meister iluuisutamises aastatel 1965–1969 ja 1971–1973.
Aastal 1973 lõpetas oma sportlaskarjääri, aastail 1973–1986 osales jäälavastustes "Holiday on Ice" ja hiljem juhendas treenerina mitmeid iluuisutajaid. Tema kuulsaim kasvandik on 1989. aasta Euroopa meister Claudia Leistner.
Ondrej Nepela suri 2. veebruaril 1989 38-aastaselt lümfivähki.
Tema nime kannab Ondrej Nepela Arena jäähall. Aastast 1993 korraldatakse Bratislavas Ondrej Nepela mälestusvõistlust iluuisutamises (Memoriál Ondreja Nepelu).
Terje Morka
Terje Morka (sündinud 26. detsembril 1985 Gjerstadi vallas) on Norra endine meessuusahüppaja.
Tema suurim saavutus on 3. koht Norra meistrivõistlustel 2005.
Roheneemesaarte riigipeade loend
''Siin on loetletud Roheneemesaarte presidendid alates riigi iseseisvumisest 1975. aastast.
Popovitsa
Popovitsa (ka: Popovitši, Niine ja Mägiste) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres.
Popuvitsa ja lõunapoolse Kremessova vahel asub Kremessova sõjakalme. Küla põhjaosas paikneb arheoloogiamälestiseks avatud asulakoht.
Adam Rainer
Adam Rainer (1899 – 4. märts 1950) on teadaolevalt ainus inimene, kes on olnud nii hiiglane kui ka kääbus.
Popovitsa
Külast läände jääb Värska laht ja loodesse Popovitsa kuba (ehk Popovitsa laht). Itta Kurõsuu (ehk Kuresoo). Põhja pool asub Venemaa.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Adam Rainer
Aastal 1920, kui ta oli 21-aastane, oli tema pikkus 118 cm. Seejärel ta hakkas teadmata põhjusel kiiresti kasvama. Aastaks 1930 oli ta 218 cm pikkune. Ta jäi nõrgaks ja oli sunnitud oma ülejäänud elu veetma voodis. Ta suri 234 cm pikkusena.
Podmotsa
Podmotsa (ka: Podmogolitsõ, Potmolitsa, Potvitsa, Parve ja Kalda) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres.
Nedsaja
Nedsaja (seto keeles Nedsäjä; ka Netsaja) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Podmotsa
Külas paikneb kokku kuus kääbast, mis on kõik arvel arheoloogiamälestistena. Veel kaks kääbast jäävad naaberküla Velna territooriumile. Külas on ka väike kalmistu, mille keskel on Podmotsa tsässon.
Nedsaja
Kohakäändes on küla nimi on eesti keeles Nedsajale ja seto keeles Nedsäjähe.
Podmotsa
Külast põhja poole jääb Kulje laht. Lahe ääres asub Koolusaare, kus sõja ajal olevat külainimesed paos käinud.
Nedsaja
Küla kuulub Poloda nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Põlvamaale Värska valda.
Podmotsa
Külla viib ainult Värska–Podmotsa tee.
Nedsaja
Nedsajale lähimad asulad on lõunas Säpina, läänes Kõvera, loodes Riihora ja põhjas Treski.
Esimest korda mainiti Nedsaja küla 1561 kujul Ничаево. Edaspidi nimetati küla 1790. aasta paiku бол. нечаева, 1866 Бол. Ничаева, 1882 Большое Нечаево, Нечаевская (riigi suvila), 1885 Ничаево Боль., 1897 Нечаево, 1903 Nedsäjä ja Нечаева, 1904 Suurõ-Nedsäjä ja Большой Нечаевъ Лугъ, 1920 Sr-Netsaeva, 1928 Suure-Nedsaja, 1937 Netsaja ning 1977 Nedsaja.
19. sajandil kuulus küla Väike-Rõsna kogukonda ja Värska koguduse piirkonda.
Seal tegutses 1945–1961 Nedsaja 4-klassiline algkool. Samuti asus külas Männiku metsavahikordon.
Küla idapoolne osa jääb Mustoja maastikukaitsealale.
Külast on pärit Nedsaja Küla Bänd, millesse kuuluvad Toomas Valk, Iisak Sulev Andreller ja Paul Hunt.
Nime päritolu
Nedsaja küla nime on raske eesti keelest tuletada. Võimalik on siiski lähtuda lõunaeesti murdesõnast nätse 'nätske'.
Venemaal on kohanimi Netšajevo (Нечаево) üpris sage. Netšajev (Нечаев) on iseloomulik vana vene aadlinimi. Ingerimaal on Netšajevskaja (Нечаевская) küla. Need tulevad vene sõnast чаять, mis tähendab 'mõtlema, uskuma, sõlmima', teises tähenduses 'lootma, ootama, eeldama'. Kuid Jakob Hurda üleskirjutus Нечаевъ Лугъ vihjab võimalusele, et see on omanikusuhteid väljendav kohanimi.
Trooja hobune (informaatika)
Trooja hobune ehk troojalane ehk trooja on liik õelvara, mis tavaliselt tuleb kaasa koos mõne teise arvutiprogrammi või failiga.
Samuti kui klassikalises Kreeka legendis Trooja hobusest on tegu tarkvaraga, mis on pealtnäha huvitav ja kasulik (või vähemalt kahjutu), kuid käivitades võib palju pahandust teha – ehk siis arvuti oleks justkui Trooja, hobune on kasulik fail ja sõjamehed seal sees on õelvara.
Troojalased reeglina ise arvutisse ei tule, kasutaja peab need kas iseseisvalt või mõne rakenduse koosseisus käivitama.
Troojalased erinevad viirustest selle poolest, et need ei tegele ise otsese vandalismiga (küll aga võib sellega tegeleda kräkker, kes troojalase kaudu süsteemile juurdepääsu saab), ei poogi end külge teistele failidele ega seeläbi n-ö nakata neid, ega levita end ka muul moel ise edasi. Selle asemel avavad troojalased n-ö tagauksi, mille kaudu on kräkkeritel võimalik saada süsteemidele juurdepääs kuni täieliku kontrollini nende üle, koguvad privaatseid kasutajaandmeid (paroole, klahvisisestusi, ekraanipilte jm), saates need oma looja suva poolt valitud suunal ja nullides muude viisidega süsteemide ning nendes sisalduvate andmete turvalisuse.
Valgustugevus
Valgustugevus (ingl k luminous intensity) on füüsikaline suurus, mis väljendab punktikujulisest valgusallikast lähtuva valgusvoo suurust antud ruuminurgas.
Valgustugevuse mõõtühik on kandela (cd): 1 cd = 1 lm/sr.
Valgustugevus on rahvusvahelise mõõtühikute süsteemi (SI) üks seitsmest põhisuurusest. Valgustugevuse definitsioon: Valgusallika valgustugevus antud suunas on valgusallikast lähtuva, antud suunda sisaldavas ruuminurgaelemendis dΩ leviva valgusvoo dΦ ja nimetatud ruuminurgaelemendi jagatis: kus dΦ on valgusallikast lähtuv valgusvoog ja dΩ ruuminurk.
Nokia
Nokia on linn Soomes Pirkanmaa maakonnas, 15 km kaugusel Tamperest.
Valgustugevus
Kui valgustugevus on vaadeldavas ruuminurgas Ω igas suunas ühesuurune, avaldub valgustugevus sellesse ruuminurga kiirguva valgusvoo Φ ja ruuminurga Ω jagatisena:
Valgusvoog
Valgusallikast ruuminurga Ω ulatuses leviv valgusvoog ΦΩ on võrdne valgustugevuse I ja selle ruuminurga korrutisega (cd∙sr): Ruuminurk võib üldjuhul olla suvalise kujuga. Kõige lihtsam on arvutus pöördkoonusekujulise ruuminurga korral. Niisuguse ruuminurga suuruse steradiaanides saab väljendada koonuse tipunurga α kaudu: Mistahes nurgale vastava steradiaanide arvu võib saada ka kõrvaloleva tabeli andmeid kasutades.
Valgustustihedus
Kui valgusallikast lähtuv valgus langeb kaugusel r asuvale pinnale suurusega A, siis valgustustihedus E võrdub sellele pinnale langeva valgusvoo Φ ja pinna suuruse jagatisega. Et Φ = I × Ω ja ruuminurga definitsiooni kohaselt Ω/A = 1/r2, saame tulemuseks, et pinna valgustustihedus on võrdne jagatisega I/r2:
Heledus
Valgusallika pinna heledus kus A on pinna suurus ja ϑ nurk pinna normaali ja kiirtekimbu suuna vahel. Seega on valgusallika heledus võrdne tema pinnaelemendilt antud suunas lähtuva kiirtekimbu valgustugevusega.
Valgustugevuse mõõtmine
Valgustugevuse mõõtmise põhimõtet saab selgitada järgmiselt. Kui punktikujuline valgusallikas paikneb 1-meetrise raadiusega kera keskpunktis, siis lõikab 1 steradiaani suurune ruuminurk Ω vastavalt steradiaani definitsioonile kerast 1-ruutmeetrise pinna A. Valgustugevus I ja valgusvoog Φ on seotud valgustustihedusega E: Vaadeldaval juhul Ω = 1 sr ja A = 1 m2, järelikult E = I, nii et valgustustihedus (luksides) on arvuliselt võrdne valgusallika valgustugevusega (kandelates). Seega näitab kera sisepinnal asuv luksmeeter sel juhul ühtlasi valgustugevust.
Arvutusnäide
Tavalise majapidamisküünla valgusvoog Φ on umbes 12 luumenit. Vaatleme kõigepealt olukorda, et valgusvoog on isotroopne, s.o  levib ühtlaselt igas suunas, seega ruuminurgas 4π = 12,566 sr. Eeltoodud seosest Φ = I∙Ω saame, et I = Φ/Ω; seega küünal valgustab igas suunas valgustugevusega I = 12/12,566 ≈ 1 kandela.
Kui niisuguse valgusallika valgusvoog koondada kitsaks valgusvihuks (nagu prožektoris) avanurgaga näiteks 10°, siis vastab sellele ruuminurk 0,0239 sr (vt tabel) ja valgustugevus kiirtevihus on 12/0,0239 ≈ 500 kandelat.
Poolmõis
Poolmõis (saksa keeles Landstelle) ehk maakoht oli XIX sajandil ja XX sajandi algul eksisteerinud enamasti väikese pindalaga põllumajanduslikult iseseisev mõis, millel puudusid rüütlimõisa õigused.
Ajalugu
1864. aastal esimest korda väljaantud Balti eraseaduses (artikkel 599) defineeriti rüütlimõis ja sätestati selle miinimumsuurus. Eestimaal pidi rüütlimõis olema vähemalt 150 tiinu (selle hulka ei kuulunud heina- ja karjamaad) suur. Liivimaal oli minimaalnõudeks 300 tiinu (selle hulka ei loetud veekogusid, soid ja muid kõlbmatuid maid). Kolmandik sellest pidi olema hea põllumaa (sks k Brustacker). Saaremaal loeti rüütlimõisaks mõisa, mille pindala oli vähemalt 162 tiinu ja kolmandik sellest oli hea põllumaa. Nendele minimaalmääradele mittevastavad mõisad kantigi maaraamatusse maakohtadena ehk poolmõisatena.
Mõisad, mis küll ei vastanud kehtestatud suurusemäärale ja oleksid pidanud olema poolmõisa staatusega, kuid olid varem kinnistatud maaraamatusse (Saaremaal 1819, Liivimaal 1860 ja Eestimaal 1856), rüütlimõisa õigusi siiski ei kaotanud. Seetõttu võis mõni poolmõis olla mõnikord suurem rüütlimõisast.
Poolmõisad võisid koosneda mõisa- (Hofsland) või talumaast (Bauerland) või mõlemast.
Tsentner
Tsentner (lühend ts) on massiühik. Üks tsentner on võrdne 100 kilogrammiga. Kasutatav põhiliselt põllumajanduses külvinormide, saagikuse jms. mõõtmiseks.
19. sajandil ja 20. sajandi alguses nimetati 100-kilogrammise ühikut Eestis ka kvintaaliks või kvintaliks.
CWT Hundredweight Centena (unidad de masa)
Korallisaared
Korallisaared ehk Outer Islands on Seišellidele kuuluvad korallsaared India ookeanis.
Korallisaared hõlmavad Seišellide kesk- ja lõunaosa, ulatudes peasaarest Mahést umbes 1150 km kaugusele. Saared ei kuulu ühtegi Seišellide ringkonda.
Paljud saarterühma kuuluvatest saartest on atollid. Saared on madalad ning väheviljaka pinnasega. Magedat vett leidub vähe.
11 saart on asustatud; suurim asustus on Coëtivy saarel. Korallisaarte kogupindala on 211,3 km², mis moodustab Seišellide pindalast 46%. Rahvaarv moodustab Seišellide rahvaarvust aga vaid 2%.
Korallisaared koosnevad viiest saarterühmast:
Korallisaarte hulka võidakse lugeda ka Mauritiusele kuuluvad Agalega saared ja Prantsusmaale kuuluv Glorieuses.
Kümnekroonine meenemünt
Kümnekroonine meenemünt:
Raskuskiirendus
pisi|222px|Gravitatsiooni ja tsentrifugaaljõu panus raskuskiirendusse maapinnal Raskuskiirendus (\vec g) on kiirendus, millega vabalt langev keha kiireneb taevakeha (planeedi, tähe) poolt tekitatava raskusjõu mõjul.
Florida provints
pisi|Samaipata Florida provints on provints Boliivias Santa Cruzi departemangu lääneosas.
Raskuskiirendus
järgi, kus G on gravitatsioonikonstant. Selline raskuskiirendus mõjub näiteks satelliidile, mis tiirleb ümber Maa (Maa enese pöörlemine satelliiti ei mõjuta).
Enamasti peetakse raskuskiirenduse all silmas siiski efektiivset raskuskiirendust, mida tajub vaatleja, kes liigub planeedi pöörlemisega kaasa (see raskuskiirendus määrab näiteks taevakeha pinnale toetuva eseme kaalu). Sel juhul on tegemist taevakeha pinnaga seotud mitteinertsiaalse taustsüsteemiga, kus raskuskiirendusse annab panuse ka tsentrifugaaljõud (roheline nool joonisel). Tsentrifugaaljõu moodul on \omega^2a, kus a on vaadeldava punkti kaugus pöörlemisteljest ja \omega on planeedi pöörlemise nurkkiirus.
Raskuskiirendus Maa pinna lähedal
Maa puhul on tsentrifugaaljõu panus suhteliselt väike ja raskuskiirenduse vektor on suunatud üsna täpselt Maa tsentrisse. Selle moodul on maapinna eri kohtades erinev, kuid selle ligikaudne väärtus on kõikjal 9,81 m/s2. Raskuskiirenduse täpne väärtus sõltub esmajoones geograafilisest laiusest. Esiteks ei ole Maa oma kujult täpselt kerakujuline, vaid meenutab rohkem pöördellipsoidi (maaellipsoidi). Seega poolused on Maa massikeskmele veidi lähemal kui ekvaatori punktid. Teiseks sõltub tsentrifugaaljõu suurus ja efekt geograafilisest laiusest (tema panus on suurim ekvaatoril ja olematu poolustel). Nendest põhjustest tulenevalt on raskuskiirendus ekvaatoril (9,7805 m/s2) väiksem kui poolustel (9,8322 m/s2). Standardseks raskuskiirenduseks (merepinnatasemel) loetakse 9,80665 m/s2 (vastab geograafilisele laiusele 45°30' N või S). Lokaalset raskuskiirendust (nii selle suunda kui ka suurust) võivad märgatavalt mõjutada ka Maa topoloogiast (mäestikud) ja geoloogiast (maakoore koostis) tingitud gravitatsioonilised anomaaliad.
Suurejõe
Suurejõe on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Raskuskiirendus
Raskuskiirendus mõõtühikuna
Standardne raskuskiirendus võetakse sageli kiirenduse (mooduli) ühikuks, mille kaudu väljendatakse rakettide jm. lennumasinate kiirendust, samuti raskuskiirendust muude taevakehade pinnal jne. Näiteks raskuskiirendus Kuu pinnal on 0,17 g; kosmoselennuki stardikiirendus on 7 g.
Küklaadid
right|thumb| right|thumb| Küklaadid (kreeka ja vanakreeka Κυκλάδες (Kyklades)) on saarestik Egeuse mere keskosas.
Üle 220 saare asetsevad sõõrina paljude legendidega seotud väikese Delose saare ümber. Saarestiku kogupindala on 2572 km², võrreldav Saaremaaga. Suurim on Náxos (429 km²), mis on pindalalt peaaegu võrdne Muhuga; seal on ka saarestiku kõrgeim tipp (1003 m). Pindalalt järgnevad Ándros (380 km²), Tínos ja Páros (kumbki umbes 195 km²) ning Mílos, Kéa, Amorgós, Íos, Kýthnos, Mýkonos, Sýros, Thíra, Sérifos, Sífnos, Síkinos, Anáfi, Kímolos, Antíparos, Folégandros, Makrónisos, Polýegos, Irakliá, Gyáros, Kéros, Rínia, Donoúsa, Thirasía, Schinoúsa, Koufonísia ja Delos. Paljud saared on vulkaanilise päritoluga, neist kuulsaim Thíra.
Kuuluvad Kreeka Lõuna-Egeuse piirkonda, mille halduskeskus on Ermoúpoli Sýrosel.
Kogu saarestikus on ligi 120 tuhat elanikku, kuid enamik väiksemaid saari on asustamata.
Solresol
pisi|Keele nimi erinevaid märkimisviise kasutades pisi Solresol on François Sudre'i leiutatud muusikaline tehiskeel. Sudre alustas keele väljatöötamist 1827. aastal, tema peamine raamat sel teemal, "Langue musicale universelle", avaldati alles pärast tema surma 1866. aastal.
Keele põhiühikuteks on seitse heliastet, mida võib väljendada nii muusikaliste helide, nende silpnimetuste (do, re, mi, fa, sol, la, si), noodikirja nootide, aga ka seitsme vikerkaarevärvi, käemärkide, spetsiaalsete kujundmärkide või numbrite abil. Nii saab seda keelt edasi anda mitmel erinevalt viisil: esitades muusikalisi helisid (muusikainstrumendil, lauldes), kõneldes silpnimetustega, žestikuleerides käemärkide abil, eri värvi lippude kasutamisega, kirjalikult silpnimetuste, noodikirja, kujundmärkide või numbrite abil.
Sõna silpide järjekorra vastupidiseks muutmine muudab tähenduse vastupidiseks, nt fala, "hea"; lafa, "halb".
Ekvatoriaal-Guinea riigipeade loend
Ekvatoriaal-Guinea riigipeade loend loetleb riigi presidendid alates riigi iseseisvumisest 1968. aastast.
Rembrandt
Rembrandt Harmenszoon van Rijn (15. juuli 1606 Leiden – 4. oktoober 1669 Amsterdam) oli üks Euroopa tuntumaid maalikunstnikke ja Hollandi maalikunsti tuntuim esindaja.
Elulugu
thumb|left|Rembrandti autoportree 1630. aastast [[Ofort, 41×41 mm]] Rembrandt sündis 1606. aastal Leidenis Harmen Gerritszoon van Rijni ja Neeltgen Willemsdochter van Zuytbroucki üheksanda lapsena. Tema isa oli veskiomanik ja ema pagari tütar, perekond oli üpris heal järjel. Emapoolsed sugulased jäid katoliiklasteks isegi pärast Madalmaade kodanlikku revolutsiooni.
Peatselt pärast Leideni Ülikooli astumist katkestas Rembrandt filosoofiaõpingud. Soovides saada maalikunstialast õpetust, asus ta õppima Leideni katoliiklasest maalija Jacob van Swanenburgi käe alla. Tema juures õppis Rembrandt järgnevad kolm aastat, omandades põhilised maalimisvõtted. Pole aga leitud Rembrandti teoseid sellest perioodist ning Jacob van Swanenburgist on liiga vähe teada, et otsustada õpetaja mõju üle Rembrandti stiili kujunemisele.
Järgnevalt õppis Rembrandt pool aastat Amsterdamis Itaalias õppinud ning ajaloolistele, mütoloogilistele ja piibellikele süžeedele spetsialiseerunud Pieter Lastmani (1583–1633) juures. Ta naasis pärast õpingute lõppu Leidenisse, kus avas kas 1624. või 1625. aastal stuudio, mida ta jagas oma sõbra ja kolleegi Jan Lievensiga (1607–1674).
1627. aastal saabus Leidenisse Constantijn Huygens (1596–1687), kes oli tuntud luuletaja, helilooja, õpetlane ja valitsusametnik ning kelle kiidusõnad Rembrandti teoste aadressil kasvatasid kiiresti kunstniku kuulsust ja ujutasid ta peatselt üle paljude tellimustega.
Kuulsuse kasv võimaldas Rembrandtil võtta enda juurde õpilasi, kes omandasid väga kiiresti kunstniku meisterliku maalimisstiili, nii et isegi tänapäeval on kunstiajaloolastel kohati väga raske vahet teha, kas tegu on Rembrandti või mõne tema õpilase tööga. Näiteks maali "Kuldse kiivriga mees" peeti pikka aega Rembrandti teoseks ning alles hiljuti leiti, et teose tegelik autor on mõni kunstniku õpilane.
thumb|left|"[[Autoportree Saskiaga", 1635–1636 Õli lõuendil 161×131 cm Dresdeni Maaligalerii]]
1631. aasta lõpus kolis Rembrandt Amsterdami, kus asus praktiseerima kutselise portreekunstnikuna. Teda saatis suur edu ja ta hakkas koostööd tegema kunstimüüja Hendrick van Uylenburgiga. 1634. aastal abiellus ta viimase nõo Saskia van Uylenburgiga. 1634. aastal sai Rembrandtist ka Amsterdami linnakodanik ning kohaliku kunstnike gildi liige.
Tänu Saskiaga abielludes saadud kõrgemale seisusele võeti Rembrandt kõrgemas seltskonnas vastu kui võrdne. Jõukuse andsid Saskia varandus ning õpetajatööst ja maalide müümisest laekuv raha.
1635. aastal kolisid Rembrandt ja Saskia oma majja. 1639. aastal kolisid nad uuesti ja seekord veelgi esinduslikumasse majja (selles majas asub tänapäeval Rembrandti majamuuseum) ning sellest sai hiljem ka peamine finantsraskuste põhjus. Rembrandti suurest sissetulekust oleks pidanud hõlpsasti piisama, kuid ta kulutused kasvasid koos ta sissetulekutega. Ta ostis oksjonitelt kokku luksusesemeid ning kunstiteoseid, millest paljusid kujutas ka oma maalidel.
1640. aastate lõpus hakkas Rembrandt läbi käima endast palju noorema Hendrickje Stoffelsiga, kes oli varem olnud tema teenijanna. 1654. aastal sündis tütar Cornelia.
Rembrandt elas üle oma võimete ja ostis kunstiteoseid (vahel isegi enda varasemaid teoseid). Pillav elu viis ta pankrotti ja tema kunstikogu sundmüüki. Müüki läinud esemete nimekiri on säilinud ning annab Rembrandti kollektsioonist üsna hea ülevaate. Kuna paljud kunstiteosed müüdi aga naeruväärselt madala hinnaga, pidi Rembrandt müüki panema ka maja ja leidma endale tagasihoidlikuma eluaseme.
1663. aastal suri Rembrandti elukaaslane Hendrickje ja 1668. aastal Rembrandti poeg Titus. Rembrandt ise suri 63-aastaselt 4. oktoobril 1669.
Looming
thumb|240px|left|"[[Öine vahtkond (maal)|Öine vahtkond", 1642 (Frans Banning Cocqi ja Willem van Ruytenburchi kompanii) Õli lõuendil 359×438 cm Rijksmuseum, Amsterdam]] Rembrandti esimesed Leidenis loodud teosed peegeldavad tema õpetaja, Amsterdami kunstniku Pieter Lastmani mõjusid, kuigi enne Lastmaniga kohtumist õppis Rembrandt kolm aastat Jacob van Swanenburghi käe all. Rembrandti selle perioodi teoseid iseloomustavad tugevad selged kontuurid, heroilised karakterid ja suur dramaatika.
1626. aastal valmis Rembrandti esimene ofort.
1630. aastate alguses täiustas Rembrandt oma pooltoonide kasutamise oskusi. Sel ajal tegi ta ka esimesi katsetusi suuremõõtmeliste teostega. Samas müüs ta suurtes tiraažides graafikat, millega püüdis tagada tuntust.
Tema esimene suur grupiportree "Doktor Tulpi anatoomialoeng" (1632) leidis suurt tunnustust.
Järgmised teosed tegid ta veel tuntumaks ning ta tellijate ring kasvas kiiresti.
Tolleaegse tähtsa kunstiasjatundja Constantijn Huyghensi kaudu sai Rembrandt tellimusi Hollandi valitsejalt Stadtholderilt viie suure Kristuse kannatuslugu kujutava maali valmistamiseks.
1640.–1650. aastatel tegeles Rembrandt peamiselt ofortide valmistamisega ja kujutas oma teostel sageli maastikke. Ta ei kustutanud oma esialgse visandi jälgi ja nii jäid gravüüride loomisel kasutatud töövõtted näha. Jooned muutusid järjest laiemaks ja vabamaks.
Rembrandti hilisemaid teoseid iseloomustas kompositsiooni lihtsustumine ning varasemast veelgi rikkalikum ja peenem värvikäsitlus, mis avaldus eriti nägudel. thumb|250px|"Kristus haigeid tervendamas", laiemalt tuntud pealkirjaga "[[Sajakuldnaleht" – selle eest makstud hiiglasumma järgi. U 1648–1650, ofort]]
Õpilased
Rembrandtil oli palju õpilasi, nende seas Ferdinand Bol (1616–1680), Govert Flinck (1615–1660), Gerrit Dou (1613–1675), Nicolaes Maes (1643–1693) ja Aert de Gelder (1645–1727).
Tema võimekaim õpilane oli Carel Fabritius (1622–1654), kes elas oma elu lõpus Delftis ning oli tähtis ühenduslüli Rembrandti ja Johannes Vermeeri (1632–1675) vahel.
Tsitaate õpilastelt
1678. aastal kirjutati "Öise vahtkonna" kohta:
thumb|200px|Rembrandt tegi enam kui 100 autoportreed nii maalide, ofortide kui ka joonistuste kujul
Autoportreed
Rembrandt lõi endast üle 100 autoportree oma eri eluetappidel ning neid portreesid võib vaadata kui omalaadset autobiograafiat.
Tema varasemad autoportreed olid tihti ainult visandid ja käeharjutused ning püüdsid tabada kiirelt mööduvaid hetki. Esimestel Amsterdamis veedetud aastatel ilmus portreedesse aga ka oma jõukuse eksponeerimist ja mõningast rahulolu (näiteks "Autoportree Saskiaga"). Hiljem lisandus portreedesse rohkem väärikust (näiteks autoportree, mis sarnaneb Tiziani maaliga "Ariosto"). Viimastel autoportreedel kujutab Rembrandt end rahulikus poosis, kuid endiselt väga elavate värvidega.
Marija Šestić
pisi|Marija Šestić 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Marija Šestić (sündinud 5. mail 1987 Banja Lukas) on Bosnia ja Hertsegoviina laulja.
Tema isa Dušan Šestić on Bosnia ja Hertsegoviina hümni "Intermeco" viisi autor.
Marija Šestić esindas lauluga "Rijeka bez imena" Bosniat ja Hertsegoviinat 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis. Laul pääses finaalvõistlusele ja sai seal 24 osaleja seas 11. koha.
Läänemeresoome keeled
alt=|pisi|400px|Läänemeresoome keeled Läänemeresoome keeled on soome-ugri keelte rühm, millesse kuuluvad teiste hulgas eesti keel ja soome keel.
Läänemeresoome keelte kõnelejate põline asuala jääb praegu Soome, Venemaale, Eestisse ja Lätisse, vanad läänemeresoome keelte kõnelejate kogukonnad on ka Rootsis ja Norras. Läänemeresoome keeled on enamasti vastastikku arusaadavad.
Läänemeresoome keelte rühmad
right|thumb|Läänemeresoome keelepuu Petri Kallio järgi. right|thumb|Läänemeresoome keelepuu [[Sulev Iva järgi.]]
Läänemeresoome keeleala on pikka aega olnud põhiosas katkematu murdekontiinum. Keeleala siseseid murde- ja keelepiire on tekitanud kunagised hõimupiirid ning ümber kujundanud või kustutanud eri aegade riigipiirid või muud halduspiirid. Samuti on keeleala siseseid murde- ja keelepiire mõjutanud sõdade ja epideemiate (näiteks katkuepideemiate) järel tühjenenud alade uusasustamine teistelt murde- või keelealadelt ning ilmselt ka pagemine sõja ja vallutajate eest seni asustamata aladele.
Eri läänemeresoome murdealad on integreerunud standardiseeritud kirjakeele ümber ainult Eestis ja Soomes, kus seda on toetanud lisaks halduspiiridele ka kirjakeelne kirik ja kooliharidus. "Sellest kõigest tingituna on läänemeresoome keeleala jaotamine keelteks küllaltki suvaline," kirjutab Tiit-Rein Viitso.
Läänemeresoome keelte lõunarühma on loetud liivi, eesti ja vadja keel. Uuemate seisukohtade järgi on eraldi läänemeresoome keel ka lõunaeesti keel (sh võru ja setu), mida traditsiooniliselt peetakse eesti keele murderühmaks.
Läänemeresoome keelte põhjarühma on loetud soome, isuri, karjala ja vepsa keel. Sageli peetakse eraldi läänemeresoome keelteks ka livviko ehk Aunuse karjala ja lüüdi keelt, kuid mõnikord ka Rootsis ametliku vähemuskeelena tunnustatud meä keelt (meänkieli) ja Norras samuti ametliku vähemuskeelena tunnustatud kveeni keelt (kainun kieli).
Läänemeresoome murded
Tiit-Rein Viitso murdeliigenduse järgi liigenduvad läänemeresoome murded keeleajaloolises vaates kõige üldisemalt kolmeks rühmaks: liivi murded, lõunaeesti murded ja kõik ülejäänud. Samasugust häälikuloolist liigendust toetab Petri Kallio.
Täpsemalt eristab Viitso 18 läänemeresoome murrete põhilist rühma:
Need liigenduvad tänapäeval viide suuremasse murderühma:
Samuti on Tiit-Rein Viitso eristanud 59 isoglossi, mille järgi jagunevad läänemeresoome murded 58 murdealaks (on võimalik ka täpsem liigitus.) Üheselt on võimalik piiritleda isoglossidega lõunaeesti, vadja ja liivi keel. Ükski isogloss ei lange üheselt kokku Soome lahega, mis jagab traditsioonilise jaotuse järgi läänemeresoome murded põhja- ja lõunarühmaks. Õ-foneemi olemasolu ühendab lõunarühma murdeid. Kuid õ puudub ranniku-eesti murdes ja tugeva isuri mõjuga Kukkuzi vadja murdes, mis Viitso liigituse järgi jäävad põhjarühma koos traditsiooniliselt põhjarühma arvatud murretega.
Ajalugu
Läänemeresoome algkeele täpne dateerimine on raske, kuna selle algus ehk lapi algkeele ja läänemeresoome algkeele eristumine teineteisest ja läänemeresoome algkeele eristumine tütarkeelteks on olnud aeglased ja vähehaaval kulgenud protsessid, mille uurimise muudab keeruliseks läänemeresoome ja saami sugulaskeelte omavahelised kogu aeg jätkunud tihedad kontaktid.
Läänemeresoome keelerühma lähtekeele lahknemise dateeringud eri keeleteadlastelt erinevad tuhandete aastate võrra. Sergei Jahhontovi hinnangul võis lahknemine alata kas 500–1000 aastat tagasi, Petri Kallio ja teiste soomlastest keeleteadlaste hinnangul 1000–2000 aastat tagasi. Morris Swadeshi nimekirja aluseks võttes võis ühiskeel 2500 aastat tagasi veel koos püsida.
Vanim läänemeresoome keelemälestis pärineb 13. sajandist. See on Novgorodist väljakaevamistel leitud kasetohule kirjutatud nr. 292 karjalakeelne tekst, mida on peetud pikseloitsuks.
Juri Jelsissejevi järgi: jumolanuoli ï nimiži nouli se han oli omo bou jumola soud'ni iohovi.
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 17. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 25. märtsil 1972 Edinburghis Suurbritannias. See on siiani Suurbritannias peetud Eurovisiooni lauluvõistlustest ainus, mis ei toimunud Inglismaal. Selle võitis Luksemburg.
Läänemeresoome keeled
Ajalugu
Martti Haavio järgi: jumolan nuoli inimiži nouli sekä n[u]oli omo bou jumola soud'nii okovy.
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|Osalenud riigid}} {{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1972. aastal) osalenud riigid}}
Läänemeresoome keeled
Ajalugu
Eugene Helimski järgi: Jumalan nuoli 10 nimeži Nuoli säihä nuoli ambu Jumala suduni ohjavi (johavi?).
Üksikuid eesti-liivi keelenäiteid leidub 13. sajandi Henriku Liivimaa kroonikas: malewa (sõjavägi), maja (kogunemiskoht), laula, pappi (laula, preester), maga magamas jt, lisaks mitmed isiku-, rahva- ja kohanimed.
Laensõnad läänemeresoome keeltes
Läänemeresoome keeltesse laenatud vanimad laensõnad on pärit balti keeltest (balti laenud), germaani keeltest ja slaavi keeltest.
Läänemeresoome keeltes leidub ka uuemaid saksa ja vene laensõnu, laene on ka teistest germaani keeltest. Liivi keeles palju läti laensõnu, vähem on neid eesti keeles.
Vene keel on mõjutanud kõiki läänemeresoome keeli, eriti vadja keelt, isuri keelt, karjala keeli ja vepsa keelt. Venestamine on mõjutanud läänemeresoome keelte kasutamisvaldkonda.
Protoeuroopa substraat
Kuni 1950. aastateni domineeris seisukoht, et pärast soomeugrilaste rännet Läänemere äärde 3000 aastat eKr sulandus seal varem elanud Kunda kultuuri rahvastik soomeugrilaste hulka, kuid nende tundmatust keelest mingeid märke praegustes läänemeresoome keeltes säilinud pole. Siis aga käis Paul Ariste välja idee, et osa läänemeresoome keelte ühissõnavarast, millele pole leitud vasteid kaugematest sugulaskeeltest ega veenvat laenuetümoloogiat, ongi substraat sellest Euroopa algasukate hääbunud keelest (nn protoeuroopa keelest). Ariste meelest oli substraadi esinemine tõenäoline ennekõike põlistes kohanimedes ning maastikualases ja somaatilises sõnavaras. Näiteks kuna soomeugrilased jõudsid Läänemere äärde sisemaalt, siis eeldas Ariste, et nad polnud varem suurte veekogudega kokku puutunud ja pidid sellised sõnad (nt meri) laenama piirkonna algasukatelt. Sama loogika järgi pidi üle võetama hulk loodusega seotud sõnavara. Mõned teisedki keeleteadlased on Ariste ideed protoeuroopa substraadist tõsiselt võtnud ja omalt poolt selliseid kandidaatsõnu juurde pakkunud. Esile on toodud teatud sõnade tunnuseid, mis pole iseloomulikud Uurali keelte fonotaksile, nt geminaatnasaalid sõnades konn ja nõmm, samuti teatud s­-lõpulisi sõnu nagu ilves, -e (soome keeles ilves : ilveksen), jänes, -e (jänis : jäniksen), sest nende käänamine on erinev võrreldes astme­vahelduslike indoeuroopa laenudega (nt kirves : kirve, soome kirves : kirveen).
Keeleteadlaste valdav seisukoht on siiski, et sellise tundmatu keele substraati on väga raske või lausa võimatu tuvastada. Küsitav on, kuidas hääbunud keelest tulnud substraatsõnu eristada soome-ugri oma sõnadest, mille vasted teistes sugulaskeeltes on lihtsalt kaduma läinud, ja vanadest indoeuroopa laenudest, mille allikaks olnud sõna indoeuroopa keeltes hiljem kadus. Osadele oletatavatele protoeuroopa päritolu sõnadele on aja jooksul ka muud (peamiselt balti või (eel)germaani) etümoloogiad esitatud. Janne Saarikivi meelest on siiski vähemalt kaks viisi, kuidas oleks võimalik demonstreerida, et Ariste idee on palju tõenäolisem, kui seni arvatud: 1) osutades, et teatud etümoloogiliselt ebaselgetel sõnarühma­del on eriomased fonotaktilised või tähenduslikud jooned, või 2) osutades, et samasugune laenamine substraatkeelest on toimunud teistelgi juhtudel ja see on mõjutanud samu sõnarühmi, mis kuulusid Ariste arvates subst­raatkeelte mõjusfääri läänemeresoome keeltes.
Mari Kendla ja Jüri Viikbergi andmetel on vahemikus 1956–1981 välja pakutud kokku 62 substraatsõna, millest osa on hiljem juba saanud aktsepteeritud või veel küsimärgilise etümoloogia. Neist on:
Meieisapalve eri keeltes
Tallinna keel
Meie Isa, kes sa oled taevas, pühitsetud saagu sinu nimi, sinu riik tulgu, sinu tahtmine sündigu, kui taevas nõnda ka maa peal. Meie igapäevane leib anna meile tänapäev, ja anna andeks meile meie võlad, kui ka meie andeks anname oma võlglastele. Ja ära saada meid mitte kiusatuse sisse, vaid päästa meid ära kurjast. Sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti. Aamen.
Tarto kiil
Meie Esä taiwan: pühendetüs saagu sino nimi. Sino riik tulgu. Sino tahtmine sündigu, kui taiwan, niida ka maa pääl. Meie päiwälikku leibä anna meile täämbä. Nink anna meile andis meie süü, niida kui ka meie andis anname omile süidläisile. Nink ärä saada meid mitte kiusatuse sisse; enge pästä meid ärä kurjast: Sest sino perält om riik, nink wägi, nink awwustus igäwätses ajas. Amen.
Võro kiil
Mi Esä taivan, pühendedüs saaguq sino nimi. Sino riik tulguq, sino tahtminõ sündüguq kui taivan, nii ka maa pääl. Mi egäpääväst leibä annaq meile täämbä. Nink annaq meile andis mi süüq, nigu ka mi andis anna umilõ süüdläisile. Ni saatku-i meid joht kiusatusõ sisse, a pästäq meid ärq kur’ast, selle et sino perält om riik ja vägi ni avvustus igävedses aos. Aamõn.
Seto kiil
Miiq Esä, kiä sa olõt taivah, pühendedüs saaguq suq nimi. Suq riik tulguq, suq tahtminõ sündüguq kui taivah nii kah maa pääl. Miiq egapääväst leibä annaq meile täämbätsel pääväl. Ja annaq andis meile miiq võlaq, niguq miikiq andis annamiq umilõ võlglaisilõ. Ja ärq saatkuq meid kiusatustõ, aq pästäq meid ärq kur'ast! Sest suq perält om riik ja vägi ja au igäveste. Aamen.
Vidumaa liivi ehk Liib kiel (eesti tähtedega)
Mäd iza touvis, püädeds las saag sin süna, Las tulg sin valiksumi, las saag sin taami (sin miel pärast), Ku touvis nei ka maa pääl. Mäd pääva leib ana maade tempi, un jära eta mädl mäd vüülged, nei ku mee jära etami mäd om vüülganikad. Ala ievada meedi kaardintum, bet atpäästa meedi üülest. Siis sinnel pietulab valiksumi, joud un guod igast igaks.
Mäd iza, kis sa vuod touvõs, püvaaks las saag sin nim, sin vaalikšimi las tulg meilõ (ül maad), sin meel (miel perr) las saaguug kui touvõs nei iš ka maa pääl. Mäd jega pävvist leibõ anda madõn ka tamp, ja (un) jeta jetüksõks mäd vüülgad, ku ka meig jetaam jetuuksõks ummõ vüülgalistõn. Ja äla vii meidi kertaamiz sizõl, aga (bet) pästa meidi amaast kureest. Siest sin peraald um vaalikšimi, joud ja ouv igaast igaaks.
Kreevini keel
Meģģi ise taiwâs! jadku elka śiwu śenna tulap meģģi tiwi śivu riikki! Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli! Meģģi arma leipe anna meli tennawa. Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad! Elas meite kurja sad. Śewon wodse kurģe miusse erre Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe. Amen!
Maaceeli e. Vađđaa tšeeli
Izä med'ē, kumpa ōlet taivaiza, pühättü ōlkō nimes. Sinū liţi-tulkō sinū valtas, ōlkō sinū tahtos nī māza kui taivaiza. Anna meile tänänne med'ē ōka-päivädnē leipäni. Ja anna meile med'ē vēlkani antēhsi Kui i mȫ antēhsi annamma med'ē vëlgalīsile; Ja älä sāta meitä manituhsēse, a pǟssä meitä pahassa. Kui sinū on valta ja vōima ja slava, igǟ kōikē.
Karjalan kieli