cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm
Elulugu
Ta lõpetas 1877. aastal masinainsenerina Riia Polütehnikumi. Oli aastatel 1877–1878 töökoja ametnik Peterburi Tehnoloogiainstituudis, 1878–1892 insener Balti raudtee peamehaanikubüroos, ühtlasi 1882–1894 õppetöökoja juhataja ning mehaanika- ja füüsikaõpetaja Tallinna Raudtee Tehnikakoolis, ning 1892–1895 peamehaanik Peterburi ettevõttes Beckmann&Ko. Aastatel 1895–1898 oli ta kaasomanik, 1898. aastast katla- ja küttesüsteemide projekteerimis- ja ehitusfirma omanik ja tehniline juhataja Peterburis.
Maret Järv
Töö
Maret Järv töötab Vigala Tervisekeskuse Vana-Vigala osakonna pereõena ning õpetab Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskoolis esmaabi ning tööohutuse ja töötervishoiu aineid.
2012. aastal oli ta Rapla maavalitsuse aasta tervisedendaja tiitli nominent.
Osalemine kohaliku omavalitsuse poliitikas
Maret Järv on osalenud kandidaadina kohaliku omavalitsuse valimistel alates 1993. aastast. Ta on olnud Vigala valla volikogu liige aastatel 1993–1999, 2000–2002 ja alates 2009. aastast käesoleva ajani. 1993. ja 1996. aastal valiti ta Vigala vallavolikogu liikmeks kohaliku valimisliidu "Koduvald" nimekirjas. 1999. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris ta kohaliku valimisliidu "Koostöö Vigala arenguks" nimekirjas ja ei osutunud valituks, kuid pääses volikogu liikmeks 2000. aastal asendusliikmena. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel ta ei kandideerinud. 2005. aasta valimistel kandideeris ta Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 2009. aasta valimistel kandideeris ta valimisliidu "Vigalal Pole Viga" nimekirjas ja ei osutunud valituks, kuid pääses volikokku asendusliikmena. 2013. aasta valimistel kandideeris ta valimisliidu "Vigala Väega Värk" nimekirjas ja ei osutunud valituks, kuid pääses taas volikokku asendusliikmena.
Ta on Vigala valla volikogu sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni esimees.
Aivars Lembergs
pisi|Aivars Lembergs Aivars Lembergs (sündinud 26. septembril 1953 Jēkabpilsis) on Läti suurärimees ja poliitik, Ventspilsi linnapea 1988–2012. Tema äritegevus on seotud esmajoones naftatransiidiga.
2009. aastal hindasid finantsinfoagentuur Laika Stara ja uuringufirma Baltic Screen Lembergsi Läti rikkaimaks inimeseks.
Lembergs juhtis erakonda Lätile ja Ventspilsile, mis liitus 2006. aasta parlamendivalimiste eel Läti Roheliste ja Talurahva Liiduga. Viimane esitas oma põhirahastaja Lembergsi peaministrikandidaadiks, hoolimata Lembergsi vastu 2006. aasta lõpul algatatud kriminaaluurimisest.
14. märtsil 2007 Lembergs vahistati. Teda süüdistati ulatuslikus altkäemaksu võtmises aastatel 1993–1995 Šveitsis registreeritud ettevõttelt Multinord AG, samuti rahapesus seoses ettevõttega AO Kalija Parks, kus Lembergs oli väidetavalt variaktsionär, ning väljapressimises. Lembergsi vastu esitati süüdistusi enam kui 10 miljoni lati ehk 14,5 miljoni euro ulatuses. Peale Lembergsi vahistati veel mitu talle lähedast isikut.
22. oktoobril 2012 vallandas keskkonna- ja regionaalarenguminister Edmunds Sprūdžs Lembergsi linnapea ametist.
Lembers oli ka üks paljudest osalistest, kes olid seotud Panama dokumentide skandaaliga, mis puhkes 2016. aastal.
USA lisas tema ja temaga seotud neli ettevõtet 2019. aasta detsembris nn Magnitski-sanktsioonide nimekirja.
Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm
Elulugu
Pärast I maailmasõda naasis Eestisse ning töötas aastatel 1922–1929 Tallinna Tehnikumi õppejõuna: õpetas soojusmajanduse, vedurite ja rongiliikluse, automobiilide, lennumasinate, tuulejõumasinate ja veeturbiinide kursusi. 1932. aastast elas Saksamaal.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: masinamehaanika, jõuülekande- ja pidurimehhanismid. Katsetas uusi mehaanilisi konstruktsioone, töötas välja uudse tehnilise lahenduse võrgukudumismasinale. Avaldas oma isa biograafia, koostas ja üllitas ülevaate vabrikukorstnate konstruktsioonidest ja ehitusest (sisaldas 30 projekti).
Tulede säras
2018. aasta jaanuaris remasterdas Lauri Liivak albumi ning "Tulede säras" jõudis ka digikeskkonda ja ilmus ka vinüülina.
Jaan Viska
pisi|Jaan Viska 2015. aastal [[Vana-Vigala Hirvepark|Vana-Vigala Hirvepargis.]] Jaan Viska (6. aprill 1947 – 23. oktoober 2018) oli koolijuht, Vigala valla aukodanik ja volikogu liige.
Ta lõpetas aastal 1972 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse erialal ja aastal 1995 Tallinna Pedagoogikaülikooli.
Ta töötas aastatel 1992–2003 Vana-Vigala Põhikooli direktorina. Samuti on ta tegutsenud Haimre põhikooli direktorina ja õpetajana Kivi-Vigala Põhikoolis.
Ta oli aastast 1996 Vigala valla volikogu liige. Ta kuulus 18. juunist 2002 Keskerakonda.
Malle Rute
Malle Rute (aastani 1962 Malle Mägi, sündinud 11. detsembril 1931 Helsingis) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu
Malle Rute on maamõõduinseneri tütar.
Lõpetas 1950 Tallinna 3. Keskkooli ja 1955 EPA agronoomiateaduskonna agronoomina; pedagoogikakandidaat (1974, Moskva, NSVL Pedagoogikateaduste Akadeemia), väitekiri "Индивидуализация обучения зоологии в седьмом классе". Töötas 1962–86 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis: 1962–70 nooremteadur, 1970–86 vanemteadur, 1979 tööõpetuse ja kutsesuunitluse sektori juhataja, 1985–86 geograafia-bioloogia sektori juhataja. 1988–90 NSVL Pedagoogikateaduste Akadeemia kutsepedagoogika instituudi Tallinna labori vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: õppetöö individualiseerimine; õpimeetod ja selle oskuse kujundamine; kutseinformatsioon koolis. Üle 60 teadustrükise, koostanud metoodika materjale.
Päikeseraadio
Päikeseraadio oli raadiojaam Pärnus, mis tegutses kuni 2014. aasta suveni, mille järel sai Pärnu kohalikuks raadiojaamaks Tre Raadio.
Ajalugu
Päikeseraadio nime kandis Tartus 1994. aastal asutatud raadiojaam, mis tegutses ka Pärnus ja Tallinnas.
ASile Rumor kuuluv Päikeseraadio alustas Tartus tööd 1. augustil 1994 kolmanda kohaliku jaamana Tartu Raadio ja Q Raadio järel. Tartu Päikeseraadio kõrvale loodi sõsarjaam Pärnusse. Hiljem kuulusid Päikeseraadiod Rein Kilgi suurosalusega ettevõttele AS Mediainvest, mis 1. juulil 1996 alustas saateid ka Tallinnas.
1996. aastani oli Tartu Päikeseraadio juhataja Hando Sinisalu. Jaama loomisest kuni 1998. aasta alguseni töötas raadiojaama programmidirektorina Tõnis Kahu. Päikeseraadio uudistejuht oli Ülle Hallik.
Varem Riia tänaval tegutsenud Tartu Päikeseraadio kolis 1998. aasta detsembris Emajõe keskuse 6. korrusele. Saatejaam paiknes viljasalve katusel, ülekandejaam Emajõe keskuse katusel. Pärnu Päikeseraadio töötas Chaplini keskuses, kust Mark Soosaar jaama 1998. aasta lõpus maksmata rendi tõttu välja tõstis.
Mediainvest kaasas 1998. aastal omanikeringi teisi osanikke ja detsembris müüs Päikeseraadiod koos raadiojaamaga Mega FM Skandinaavia ettevõttele Modern Times Group. Seejärel hakkasid jaamad kandma kaubamärki Easy FM. Rohked töövaidlused jätkusid siiski ka pärast müüki, kui omanikeks olid Mediainvest Holding ja MTG Radio
Kohalik Pärnu raadio, koos kohalike uudistega, oli taas eetris 24. mail aastal 2000, kui sagedusel 92,7 MHz alustas tööd Raadio Pärnu, mille operaatorfirmaks Õhk OÜ.
Päikeseraadio kutsung kõlas uuesti eetris 1. aprillil 2011. Esimeste häältena olid hommikuprogrammi "Hommikupäike" eetris Ahti Puudersell ja Lauri Laos. Raadio peatoimetajaks ja tehnikajuhiks Urmas Salmu. Juriidiliselt oli selleks ajaks Õhk OÜ omanikuks saanud Meediamaania OÜ.
Päikeseraadio eetrihäälte nimekiri täienes mitme uue nimega: Inna Sulg, Edgar Liivamägi, Heikko Leesment, Ivo Orav, Joel Kukk, Priit Neeme, Meelis Sarv. Samas naasid eetrisse varasemadki raadiohääled: Maria Murumaa, Hedy Tammeleht, Regina-Atka Jaakson, Urmas Salmu, Ahti Puudersell ja Lauri Laos.
OÜ Õhk pankrotistus aastal 2014. Ettevõttele väljastatud sagedusloa, sagedusel 92,7 MHz, omandas Tre Raadio nimel tegutsev ettevõte. Alates 1. maist 2014 asendus Päikeseraadio signatuur Tre Raadio kutsungiga.
Tartu Päikeseraadio töötas sagedusel 99,4 FM. Praegu tegutseb Tartus samal lainepikkusel raadio Star FM. Pärnu Päikeseraadio töötas sagedusel 100,3 FM. Praegu tegutseb Pärnus samal lainepikkusel raadio Star FM.
Deer Lodge'i maakond
thumb|Asend Montana osariigis pisi|Pintlari mäeahelik pisi|Deer Lodge'i maakonna kohtumaja Anacondas Deer Lodge'i maakond (Deer Lodge County) on maakond USA-s Montana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 46°07' N, 112°59' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Anaconda.
Maakonna pindala on 1919 km², millest 10 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9298. Aastal 2000 oli elanike arv 9417.
Ajalugu
Deer Lodge'i maakond moodustati 1864. aastal.
Haute-Vienne'i departemangu haldusüksuste loend
Selles loendis on ära toodud Haute-Vienne'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Bellaci ringkond
Bellaci kanton Bessines-sur-Gartempe'i kanton Châteauponsaci kanton Le Dorat' kanton Magnac-Lavali kanton Mézières-sur-Issoire'i kanton Nantiat' kanton Saint-Sulpice-les-Feuilles' kanton
Limogesi ringkond
Aixe-sur-Vienne'i kanton Ambazaci kanton Châlus' kanton Châteauneuf-la-Forêt' kanton Eymoutiersi kanton Laurière'i kanton Limoges-Beaupuy kanton Limoges-La Bastide'i kanton Limoges-Carnot' kanton Limoges-Cité kanton Limoges-Condat' kanton Limoges-Corgnaci kanton Limoges-Couzeix' kanton Limoges-Émailleursi kanton Limoges-Grand-Treuili kanton Limoges-Isle'i kanton Limoges-Kesk kanton Limoges-Landouge'i kanton Limoges-Le Palais' kanton Limoges-Panazoli kanton Limoges-Puy-las-Rodasi kanton Limoges-Vigenali kanton Nexoni kanton Nieuli kanton Pierre-Buffière'i kanton Saint-Germain-les-Bellesi kanton Saint-Léonard-de-Noblat' kanton Saint-Yrieix-la-Perche'i kanton
Rochechouarti ringkond
Oradour-sur-Vayresi kanton Rochechouarti kanton Saint-Junien-Ida kanton Saint-Junien-Lääne kanton Saint-Laurent-sur-Gorre'i kanton Saint-Mathieu kanton
Välislingid
Haute-Vienne
Ludgate Hill
pisi|Ludgate Hill (1872) Ludgate Hill on üks kolmest ajaloolisest künkast tänases Londoni keskses linnaosas City of London. Künkal asub Saint Pauli katedraal, kus varem paiknes rooma leegionäride tempel, mis oli pühitsetud jumalanna Dianale. Künka suurim kõrgus on 17,6 meetrit merepinnast.
Künka lähistel asus keskajal kuni 1760. aastani linnavärav Ludgate.
Laiapea
Laiapea on eesti perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Laiapea Eestis 16 mehel ja 19 naisel.
Moritz Müller
Moritz Müller (sündinud 19. novembril 1986 Frankfurt am Mainis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Kölner Haie. Ta on klubi meeskonna kapten.
Kölner Haie meeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas hooajal 2003–04. Klubi põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2004–05. Hooaegadel 2007–08, 2012–13 ja 2013–14 on ta klubiga jõudnud Saksamaa meistrivõistlustel finaali, kuid kõigil kordadel on seal kaotatud.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Müller Saksamaa jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Jäähoki maailmameistrivõistlustel osales ta esmakordselt 2009. aastal. Maailmameistrivõistlustel on Saksamaa koondisega parimaks tulemuseks veerandfinaali jõudmine kolmel korral.
Pärnu seegi maja
Seegi maja on maja Pärnus aadressil Hospidali tänav 1.
17. sajandil ehitatud hoone on teadaolevalt Pärnu kõige vanem maja.
Hoones tegutsevad tänapäeval hotell St. Peterburg ja restoran Seegi Maja.
Ajalugu
Maja ehitati 1658. aastal Pärnu Pühavaimu kiriku vana seegi alustaladele linna vigaste ja haigete varjupaigaks. Hospidali tänavale nime andnud endise seegi ehitamisajaks on vundamendi puitparvede uurimine andnud ajavahemiku 1250–1350. 16. sajandil võis vanas hoones asuda kõrts. Hoone krunt anti linnale 1580. aastal.
1816. aastal müüs Pärnu raad seegimaja samas kvartalis asuvale kaubamajale Hans Dietrich Schmidt (1741–1942), kes kasutas maja kõrvalhoonena.
1980. aastatel toimus hoones suur tulekahju, mis jättis alles ainult kivimüürid.
Aastail 1998–2000 taastati seegi maja Leevi Soku ja Rein Raie projekti järgi 17. sajandi välisilmes. Hoones tegutsevad hotell St. Peterburg ja restoran Seegi Maja.
Kelder (perekonnanimi)
Kelder on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kelder 368 inimesel: 188 mehel ja 180 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kelder meeste puhul 325. kohal ja naiste puhul 397. kohal.
Thongsing Thammavong
pisi|Thongsing Thammavong Thongsing Thammavong (lao keeles ທອງສິງ ທຳມະວົງ; sündinud 12. aprillil 1944) on Laose poliitik.
Ta oli 23. detsembrist 2010 kuni 20. aprillini 2016 Laose peaminister.
Ta on alates 1991. aastast riigi ainsa partei Laose Revolutsioonilise Rahvapartei poliitbüroo liige.
Aastatel 2006–2010 oli ta Laose parlamendi esimees.
Aastatel 1963–1979 töötas Thammavong õpetajana.
Silvio Schembri
Ta on lõpetanud Malta ülikooli.
Ta on 15. jaanuarist 2020 Malta majandus- ja tööstusminister.
Yoshio Kikugawa
Yoshio Kikugawa (jaapani keeles 菊川 凱夫 Kikugawa Yoshio; 12. september 1944 Fujieda – 2. detsember 2022) oli Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Ta sündis aastal 1944 Fujiedas (asub Shizuoka prefektuuris).
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1969–1971 16 mängu.
Erika Rosimannus
pisi|Erika Rosimannus
Erika Rosimannus (kuni 1968 Erika Vettmann; 1. jaanuar 1947 Atsekõnnu talu Vändras – 9. aprill 2021) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik.
Elukäik
Erika Rosimannus oli Vaike Treufeldti (sündinud: Sööt) ja Leopold Vettmanni teine laps. Vanem õde Eva suri pooleteise nädalasena siberi katku. 1949. aasta Stalini massiküüditamise ajal põgenesid ema, vanaema „Memm“ (Ella Sööt (sündinud Pärn, Sikana mõisavalitseja tütar) ja amputeeritud jalgadega vanaisa „Tata“ (Karl Sööt) ning Rakvere onu Harald Treufeldt (hilisem kasuisa ja 1952. aastal sündinud õe Ene isa) koos väikese Erikaga oma Atsekõnnu kodutalust Vändra vallas metsa ja pääsesid Siberisse saatmisest. Hiljem varjati end sugulaste juures Sikanas. Metsast välja tulemise järel pagendati Kurvitsa sovhoosi Päidrele (praegu Viljandi vald), algul Laatre, hiljem Asu tallu, kus elati kuni 1953. aastani.
Esimesse klassi läks Erika 1955. aastal Loodi Algkooli. Teisest kuni 8. klassini käis Käru põhikoolis. Seejärel õppis Erika Tallinna I Keskkoolis (tänane Gustav Adolfi Gümnaasium), mille lõpetas 1966. aastal.
Oma esimese luuletuse kirjutas ta 1966. aastal.
Ühiskondlik tegevus
Erika Rosimannus oli Kodanike Komitee liikumise eestvedajate hulgas Raplamaal ning valiti Raplamaa kihelkonnakomitee liikmeks.
Isiklikku
Erika Rosimannus oli abielus 1968. aastast Ülo Rosimannusega, kolm täiskasvanud last, 8 lapselast, 3 lapselapselast. Poeg Rain Rosimannus (sündinud 1968) on ettevõtja ja poliitik, tütar Ruth (sündinud 1970) on kosmeetik. Teine poeg Risto Rosimannus (sündinud 1977) on ettevõtja.
Evald Kirs
Evald Kirs (21. oktoober 1915 Pihtla vald, Saaremaa – 11. aprill 1989 Rootsi) oli eesti agronoom.
Ta lõpetas 1933. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1933–1938 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (lõpetas) ja 1938–1939 loomaarstiteaduskonnas (ei lõpetanud). Kuulus üliõpilasseltsi Liivika (alates 1935, akadeemiline isa Leo Yllö).
Ta oli 1938. aastal Tartu Ülikooli zootehnika katsejaama assistent, aastatel 1939–1941 Põllutööministeeriumi ekspordikontrolör ja 1941–1944 veisekasvatuse konsulent Saaremaal.
1944. aastal põgenes Rootsi, kus oli aastatel 1946–1944 Hallandi lääni kunstliku seemendamise ühingu kontoriametnik ja 1950. aastast veterinaarassistent.
Ludgate
pisi|Ludgate 17. sajandil Ludgate oli Londonis asunud linnamüüri kõige läänepoolseim värav. See lammutati 1760. aastal.
Üss
Üss on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Üss (Hüss) on pandud Kahkva ja Meeksi mõisas Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Üsse-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Salumaa (Võnnu vallas 1937. aastal).
Latiiv
Latiiv (lühend lat) on kääne, mis väljendab liikumist sihtkohta.
Üss
1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Latiiv
Latiiv esineb tihti Uurali keeltes ja see oli üks Uurali algkeele käänetest. Latiiv esineb siiani paljudes uurali keeltes, näiteks soome, ersa, mokša ja niidumari keeles.
Lebedjani rajoon
Lebedjani rajoon (vene keeles Лебедянский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Lebedjani linn.
Rajoon piirneb põhjas Dankovi rajooniga, kirdes Lev Tolstoi rajooniga, idas Dobroje rajooniga, lõunas Lipetski rajooniga, edelas Zadonski rajooniga, läänes Krasnoje rajooniga ja loodes Tula oblastiga.
Rajooni pindala on 1420 km². Elanike arv oli 2012. aastal 42 416, 2009. aastal 42 167 ja 2002. aastal 46 644.
Lebedjani rajoonis on 89 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Lebedjani linna) ja kuueteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Don ja Krasivaja Metša.
Yangel Herrera
pisi|Yangel Herrera (2017) Yangel Clemente Herrera Ravelo (sündinud 7. jaanuaril 1998 La Guairas) on Venezuela jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Girona ja Venezuela jalgpallikoondises.
Venezuela kõrgliigas debüteeris ta 2016. aastal Atlético Venezuela meeskonnas.
2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Manchester City, kus ta suundus kohe laenule MLS-i klubisse New York City. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta Huescaga Hispaania kõrgliigas. Aastatel 2019–21 mängib ta laenul Granadas. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule RCD Espanyoli. 2022. aasta augustis läks ta laenule äsja Hispaania kõrgliigasse tõusnud Gironasse.
2017. aastal sai ta Venezuela kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel teise koha. Herrera ainsaks väravaks jäi turniiril kaheksandikfinaalis Jaapani vastu löödud värav, mis viis Venezuela veerandfinaali. Venezuela jalgpallikoondises tegi Herrera debüüdi 10. oktoobril 2016 mängus Brasiilia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Paraguay vastu. Ta on kuulunud Venezuela koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol, 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.
Supressordiood
thumb|Bipolaarse supressordioodi tingmärk pisi|Supressordioodid Supressordiood ehk TVS-diood (lühend  inglise keele sõnadest transient voltage suppressor diode), ka nime all TAZ-diood (transient absorption Zener diode), on optimeeritud ülepinge tekkimisel kiiresti šunteerima (mööda juhtima) suuri impulssvoole ja niiviisi kaitsma elektriahela elemente liigpingeimpulsside eest (ka tingituna välgulahendustest). Erinevalt tavalistest stabilitronidest ja varistoridest reageerivad nad pingeimpulssidele väga kiiresti: seadise sisetakistus muutub nullilähedaseks pikosekundite jooksul.
Peamiselt kasutatakse bipolaarseid seadiseid, mis koosnevad kahest vastuühenduses TVS-dioodist, kusjuures väljaviikudega on ühendatud pn-siirete välimised piirkonnad, s.o anoodid. Niisuguseid liigpingelahendusdioode rakendatakse pinge kahepoolseks piiramiseks vahelduvvooluahelais.
Ama Dablam
Ama Dablam on mägi Mahalangur Himali ahelikus Himaalajas.
Halduslikult asub mägi Sagarmāthās Ida-Nepalis.
Ama Dablami kõrgus on 6812 m.
Alpinism
Esimestena tõusid Amu Dablami tippu 1961. aastal mööda mäe edelaharja uusmeremaalased Mike Gill ja Wally Romanes, ameeriklane Barry Bishop ja inglane Mike Ward.
Politseitalitus
Politseitalitus oli Eesti politsei keskasutus 1938–1940.
Vladimir Laptev
Vladimir Laptev (vene keeles Владимир Георгиевич Лаптев; sündinud 13. juulil 1946) on vene teatri- ja filminäitleja ning lavastaja.
Politseitalitus
Politseitalitus asutati Siseministeeriumi Politseivalitsuse reorganiseerimise teel.
Ama Dablam
Alpinism
Tänapäeval on Abu Dablam ekspeditsioonidele üks sagedasemaid ronimiskohti Himaalajas. Populaarseim marsruut kulgeb mööda edelaharja.
Politseitalitus
Politseitalituse juhid
Eesti Vabariigi politseiorganisatsioon likvideeriti 11. septembril 1940, kui kõik senised välis- ja kriminaalpolitsei ülesanded anti üle ENSV SARKi Töölis-Talupoegade Miilitsavalitsusele.
Vladimir Laptev
Aastatel 1971–1975 oli ta V. Majakovski nimelise Moskva Akadeemilise Teatri näitleja. Aastatel 1982–1984 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri peanäitejuht.
Ama Dablam
Välislingid
pisi|left|650px|Panoraamne vaade [[Mera Peakilt (jääb Džomolungmast 34 km lõuna suunas)]]
Vladimir Laptev
Ta on Venemaa Teatrikunsti Instituudi (GITIS) dotsent. Aastatel 2002–2006 lavastas ta mitu lavastust Tallinnas Vene Noorsooteatris.
Aastatel 1988–1993 tegi ta kaasa mitmes Eesti mängufilmis, sealhulgas "Varastatud kohtumine", "Need vanad armastuskirjad" ja "Armastuse lahinguväljad".
Tarbe-kruvipuu
Tarbe-kruvipuu ehk tarbepandan (Pandanus utilis) on kruvipuuliste sugukonna taimeliik.
Tarbe-kruvipuu on palmi meenutav igihaljas puu, mis võib kasvada 20 meetri kõrguseks.
Arvatakse, et tarbe-kruvipuu kasvuala ja kimberliidi leiukohad Aafrikas võivad viidata teemandileiukoha lähedusele.
Tarbe-kruvipuu päritolumaa pole selge. Pikka aega arvati, et taim on pärit Madagaskarilt, kuid hiljuti on pakutud sünnipaigaks Maskareenide saarestikku.
Radoje Domanović
Radoje Domanović (serbia kirillitsas Радоје Домановић; 16. veebruar 1873 – 17. august 1908) oli Serbia kirjanik, ajakirjanik ja õpetaja, kes on tuntud eeskätt satiiriliste novellide poolest.
Tarbe-kruvipuu
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Pandanus utilis seisuga 7.05.2015.
Radoje Domanović
Elu
Radoje Domanović sündis Kesk-Serbias Ovsište külas kohaliku õpetaja ja ettevõtja Miloš Domanovići ja Persida Cukići, esimese ja teise Serbia ülestõusu ühe väejuhi Pavle Cukići järeltulija pojana. Lapsepõlve veetis ta Kragujevaci lähedal Jarušice külas, kus käis algkoolis. Ta lõpetas keskkooli Kragujevacis, seejärel õppis Belgradi ülikooli filosoofiateaduskonnas serbia keelt ja ajalugu.
1895. aastal sai Domanovićist õpetaja Pirotis Lõuna-Serbias, piirkonnas, mis oli alles hiljuti Osmanite impeeriumist vabastatud. Pirotis tutvus ta õpetaja ja aktivisti Jaša Prodanovićiga (1867–1948), kes aitas kujundada tema poliitilisi vaateid. Seal tutvus ta ka Sremski Karlovci vaese kooliõpetaja Natalija Raketićiga (1875–1939), kellega ta hiljem abiellus. See naine toetas Domanovići kogu tema lühikese ja rahutu elu jooksul ning nad said kolm last.
Pärast opositsioonilisse Rahvaradikaalsesse Parteisse astumist sattus ta konflikti Obrenovićite dünastia režiimiga ning ta viidi 1895. aasta lõpuks üle Vranjesse ja seejärel 1896. aastal uuesti Leskovaci. Domanovići kirjanikukarjäär algas siis, kui ta töötas õpetajana. Tema esimene realistlik novell ilmus 1895. aastal. Pärast esimest avalikku esinemist valitsuse vastu 1898. aastal vabastati nii tema kui ta naine riigiteenistusest ning Domanović kolis koos perega Belgradi.
Pärast riigipööret, mis lõpetas Aleksandar Obrenovići valitsemisaja 1903. aastal, sai Domanović populaarsuse tipul haridusministeeriumis kirjatundja ametikoha ning uus valitsus lubas tal minna Saksamaale üheks aastaks spetsialiseerumiseks, mille ta veetis Münchenis. Tagasi Serbias tundis Radoje pettumust, et ühiskonnas pole tegelikke muutusi. Ta alustas oma poliitilist nädalapäevikut Stradija, milles kritiseeris jätkuvalt uue demokraatia nõrkusi, kuid tema kirjutistel polnud enam seda jõudu ja inspiratsiooni, mis varem oli.
Radoje Domanović suri 17. augustil 1908 pool tundi pärast südaööd 35-aastaselt pärast pikka võitlust kroonilise kopsupõletiku ja tuberkuloosiga. Ta maeti Belgradi uuele kalmistule. Tema ülejäänud avaldamata teosed läksid kaduma Esimese maailmasõja ajal.
École nationale des chartes
300px|right|École des chartes École nationale des chartes on Prantsuse grande école ja Université PSL-i kolledž, mis on spetsialiseerunud ajalooteadustele. See asutati 1821. aastal. Võistlevate eksamitega värvatud ja riigiteenistuja praktikandi staatuses olevad üliõpilased saavad pärast lõputöö valmimist arhivaari-paleograafi kvalifikatsiooni. Tavaliselt teevad nad karjääri kultuuripärandi kuraatoritena arhiivides ja visuaalvaldkondades, raamatukogude kuraatoritena või humanitaar- ja sotsiaalteaduste õppejõudude ja teadlastena. 2005. aastal võeti koolis kasutusele ka magistrikraadid, kuhu värbati tudengeid taotlusportfelli alusel, ning 2011. aastal doktorikraadid.
Tadahiko Ueda
Tadahiko Ueda (jaapani keeles 上田 忠彦 Ueda Tadahiko; 3. augustil 1947 Kyotos – 15. aprillil 2015) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1970–1971 13 mängu ja lõi 7 väravat.
Johann Heinrich Füssli
pisi|"[[Košmaar (Füssli)|Košmaar" (1781), USA Detroiti kunstiinstituut]] Johann Heinrich Füssli (7. veebruar 1741 – 17. aprill 1825) oli Šveitsi maalikunstnik, joonistaja ja kunstikirjanik, kes elas suure osa oma elust Suurbritannias. Paljud tema teosed, näiteks "Košmaar", käsitlevad üleloomulikkuse teemasid.
Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies
Elulugu
Parun Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies oli baltisakslane.
Õppis aastatel 1820–1823 Heidelbergi, Strasbourgi, Bonni ja Göttingeni Ülikoolis õigusteadust. Elas 1823–1833 mõisaaomanikuna Kuramaal. Oli 1829 Miitavi (Jelgava) ülempealikukohtu assessor, aastast 1833 elas Heidelbergis.
Raamat (perekonnanimi)
Raamat on perekonnanimi.
Johann Heinrich Füssli
Elukäik
Fuseli sündis Šveitsis Zürichis pere 18 lapsest teisena. Tema isa oli portreede ja maastike maalija Johann Caspar Füssli. Isa tahtis, et Heinrichist saaks vaimulik, ja ta saatis poja Zürichi Caroline'i kolledžisse. Seal sõbrunes ta koolikaaslaslase Johann Caspar Lavateriga.
Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies
Elulugu
Peateoses "Geschichte der Ostseeprovinzen Liv-, Esth- und Kurlands von der ältesten Zeit bis zum Untergang ihrer Selbständigkeit" (2. kd, Leipzig, 1859–1861) kritiseeris Liivi ordu tegevust, mis põhjustas tagurlike baltisaksa ajaloolaste ägeda vastukriitika. Olles liberaalsete vaadetega, esines 1860. aastate reformide ajal oma kolmes brošüüris läti ja eesti talupoegade huvide kaitsjana.
Oskar Pastik
Pastik lõpetas 1925. aastal Viljandi Maagümnaasiumi ja 1930. aastal Tartu Ülikooli (õppis usuteaduskonnas). Oli prooviaastal Narva Aleksandri koguduses praost Jakob Jalajase juures. Ordineeriti 8. novembril 1931 Tallinna Toomkirikus õpetajaametisse.
Narva-Jõesuu koguduse õpetajaks valiti 6. novembril 1931. Aastatel 1931–1944 töötas ta Narva-Jõesuu koguduse õpetajana, ühtlasi oli 1939–1940 Narva Jaani koguduse õpetaja ja 1941–1944 Narva Mihkli koguduse õpetaja.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale. Oli aastatel 1944–1949 Nürnbergi põgenikelaagri õpetaja. 1950. aastast elas USA-s, kus töötas kooliteenijana kuni pensionile minekuni 1967. aastal. Pärast seda töötas Chicago praostkonna vikaarõpetajana.
Joe B. Mauldin
pisi|Buddy Holly & The Crickets. Pildil alt üles Joe B. Mauldin, [[Buddy Holly ja Jerry Allison (1957–1958)]] Jr. Joe Benson Mauldin (8. juuli 1940 Lubbock – 7. veebruar 2015 Nashville) oli USA muusik, ansambli The Crickets basskitarrist.
2012. aastal lisati ta koos teiste bändiliikmetega Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Laulja Buddy Holly oli selle liige 1986. aastast.
Air Force One
pisi|229px|[[Boeing VC-25|VC-25A, mille pardal Clinton maandus Petersoni õhuväebaasi (1999)]] pisi|229px|[[Joe Biden|Joe ja Jill Biden maale astumas Rooma Fiumicino lennujaamas (2021)]] Air Force One on lennujuhtimise kutsung, mis on määratud Ameerika Ühendriikide õhuväe lennukile, millega parajasti transporditakse Ameerika Ühendriikide presidenti.
Tavaliselt kasutatakse kutsungit presidendi kahe peamise transpordilennuki kohta. Neid kasutatakse vaheldumisi, millest üks on alati varuks ja stardivalmis. 1990. aastate algusest on selleks tarbeks kasutusel lennukid Boeing VC-25. 2020. aastate lõpuks peaks Boeingil valmima antud eksklusiivseks funktsiooniks uhiuus lennukimudel.
Cristian Borja
pisi|Cristian Borja (2016) Cristian Alexis Borja González (sündinud 18. veebruaril 1993 Calis) on Colombia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Alanyaspor ja Colombia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2015. aastal Colombia klubis Cortuluá. 2016. aastal liitus ta Colombia kõrgliiga klubiga Santa Fe.
2018. aastal siirdus Borja Mehhikosse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Deportivo Toluca. 2017–18 kevadhooajal valiti ta Mehhiko kõrgliiga sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta jaanuaris liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Sporting. 2021. aasta veebruaris siirdus ta Bragasse. 2021. aastal suundus ta Bragast laenule Alanyaspori.
Colombia jalgpallikoondises tegi Borja debüüdi 2018. aastal. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Colombia olümpiakoondisse. Ta kuulus Colombia koondisse 2019. aasta Copa Américal.
Rahetsema järv
Rahetsema järv (ka Rahetsema paisjärv ja Koigu paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vardi külas.
Järve pindala on 2,5 ha, valgla pindala 27,5 km², kaldajoone pikkus 1,313 km, kõrgus merepinnast 51,5 m ja see on paisutatud Köökmäe ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Der Fluyten Lust-hof
"Der Fluyten Lust-hof" ('Flöödi rõõmuaed') on kaheosaline kogumik sooloplokkflöödile kirjutatud muusikast, mille autor on Utrechti helilooja ja kariljonist Jacob van Eyck (u 1590–1657).
Tegemist on mahukaima muusikakogumikuga, mille üks autor on soolopuhkpilli jaoks kirjutanud ja avaldanud. Kogumik sisaldab peamiselt erineva keerukusastmega variatsioone tuntud viisidele – kokku 144 meloodiat sopranplokkflöödile, igaühele lisatud mitu erineva keerukusastmega variatsiooni – ning mõningaid vabasid kompositsioone nagu prelüüdid ja fantaasiad. Viiside hulgast võib leida kirikulaule ("Psalmen"), rahvaviise ja tantsumeloodiaid.
"Der Fluyten Lust-hof" ilmus 1644. aastal ja hiljem kordustrükkidena 1646., 1649., 1654. ja 1656. aastal.
Maaja Vadi
pisi|Maaja Vadi Tartu Ülikooli majandusteaduskonna lõpuaktusel TÜ aulas 21. juunil 2007 pisi|Maaja Vadi 2016. aastal Tartu ülikooli majandusteaduskonnas. Maaja Vadi (sünninimi Maaja Lasn; sündinud 4. novembril 1955) on eesti majandusteadlane ja psühholoog, Tartu Ülikooli juhtimise professor ja endine majandusteaduskonna dekaan.
Tema peamised uurimisteemad on indiviidi ja organisatsiooni väärtused, organisatsiooni- ja rahvuskultuur, organisatsiooni innovatsioon, ülikoolide-ettevõtete koostöö ja Eesti organisatsioonide arengu seaduspärasused, organisatsioonikäitumine ning müügisuhtlus.
Haridus
Vadi lõpetas 1974. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna psühholoogia eriala. 1994. aastal sai ta Tartu Ülikooli majanduse magistrikraadi ning 2000. aastal kaitses sealsamas doktorikraadi teemal "Organisatsioonikultuuri ja rahvuskultuuri vahelised seosed" (juhendajad Janno Reiljan ja Jüri Allik).
Töökäik
1979. aastast töötas Maaja Vadi Tartu Kaubanduskoondises psühholoogina. 1988. aastast oli ta samas asutuses parteisekretär ning 1990. aastast peadirektori abi.
1992. aastal asus ta juhtimise lektori ametikohale Tartu Ülikooli majandusteaduskonna turunduse ja juhtimise instituudis, 1996. aastast oli ta juhtimise ja välismajanduse instituudi lektor. Aastatel 2000-2003 oli Vadi juhtimise ja turunduse instituudi juhtimise dotsent ning alates 2003. aastast on ta Tartu Ülikooli juhtimise professor. Aastatel 2003-2018 oli ta juhtimise õppetooli juhataja ja aastatel 2005-2011 oli ta ettevõttemajanduse instituudi juhataja. 2011-2014 töötas ta majandusteaduskonna dekaanina ja 2016-2019 juhatajana.
Vadi on konsulteerinud müügisuhtlemise, juhtimise ja organisatsioonikultuuri teemadel väga paljusid Eesti, kuid ka Leedu, Läti, Soome ja Venemaa organisatsioone. Lisaks viinud läbi akadeemilist õppetööd Austraalias, Islandil, Jaapanis, Prantsusmaal, Rootsis, Sloveenias ja USA-s.
Maaja Vadi on juhendanud enam kui 170 magistritööd ning 15 doktoritööd.
Tunnustus
2002 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna toimetiste konkursi auhinnalise töö autor
2006 Tartu Ülikooli Raamatukogu 2005. aastal enimlaenutatud raamatu „Organisatsioonikäitumine“ autor
2007 Riigi teaduspreemia uurimuste tsükli "Organisatsiooniline käitumine siirdemajanduses" eest
2008 Tartu Ülikooli aumärk
2009 Raefondi preemia Tartu linnalt
2015 Tartu Ülikooli suur medal
2016 Strateegilise juhtimise magistriprogrammi lemmikõppejõud
2004, 2005, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012, 2017 - Tartu Ülikooli majandusteaduskonna lemmikõppejõud
2014, 2015, 2018 - Tartu Ülikooli majandusteaduskonna magistrantide lemmikõppejõud
2019 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna tunnustuskiri silmapaistva ühiskondliku tegevuse eest
2020 Teaduste Akadeemia medal
Organisatsiooniline tegevus
pisi|Maaja Vadi Tartu Ülikooli majandusteaduskonna valdkondlikul magistriõppe lõpuaktusel TÜ aulas 20. juunil 2012
Maaja Vadi on Eesti Psühholoogide Liidu liige (1989–), Rahvusvahelise Tööuuringute ja Organisatsiooniväärtuste Ühingu (ISSWOV) juhatuse liige (2004–).
Ta on kuulunud teadusajakirjade International Journal of Cross Cultural Management (2006–2008) ja Journal of Dialogical Science (2005-2006) toimetuskolleegiumidesse. Alates 2016. aastast kuulub ta Baltic Journal of Management’i ja alates 2009. aastast Eurasian Business Review ja European Journal of Cross-Cultural Competence and Management toimetuskolleegiumidesse.
Lisaks on ta SA Kihnu Kultuuriruum nõukogu liige alates 2006. aastast, Universitas Tartuensise kolleegiumi liige/esimees alates 2010. aastast, kuulunud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna nõukokku. 2020. aastast sai ta Tartu Ülikooli senati valitud liikmeks ning on samast aastast Swiss National Science Foundation AcademiaNet liige.
Krampus
pisi|Krampus ja [[Nikolaus|püha Nikolaus külastavad Viini kodu. Illustratsioon 1896. aasta ajalehest]] pisi|Jõulukaart Krampusega (1900. aasta paiku) Krampus on Kesk-Euroopa folklooris sarvedega antropomorfne kuju, keda kirjeldatakse kui "poolenisti kitse, poolenisti deemonit", kes jõulude ajal karistab halvasti käitunud lapsi. See vastandub pühale Nikolausele, kes premeerib hästi käitunuid kingitustega. Krampus on teada kui üks püha Nikolause kaaslastest mitmes piirkonnas, nagu Austrias, Baierimaal, Horvaatias, Tšehhi Vabariigis, Ungaris, Põhja-Itaalias, sealhulgas Lõuna-Tiroolis ja Trento provintsis, Slovakkias ja Sloveenias.
Traditsioonilistel paraadidel ja sellistel üritustel nagu Krampuslauf osalevad Krampuseks riietatud noormehed; selliseid sündmusi toimub enamikus Alpi linnades igal aastal. Krampust kujutatakse ka  'iteks nimetatavatel õnnitluskaartidel.
Päritolu
Tegelaskuju päritolu on ebaselge, mõned folkloristid ja antropoloogid on seda seostanud kristluse-eelse päritoluga. Nimetus tuleneb tõenäoliselt saksakeelsest sõnas Krampen või baieri Krampn, mis tähendab midagi elutut, kuivetunut, kärbunut või riknenut. Esimesed teated Krampusest pärinevad 16. sajandi lõpust.
Karin Bachmann
Karin Bachmann (sündinud 21. juulil 1976 ) on eesti maastikuarhitekt.
Ta on olnud maastikuarhitektuuri ajakirja ÕU asutajaid 2009. aastal.
Erik Nerep
Erik Nerep (sündinud 3. detsembril 1951 Stockholmis) on eesti päritolu Rootsi õigusteadlane, Stockholmi Majandusülikooli Rootsi ja rahvusvahelise äriõiguse professor.
Nerep on õppis õigusteadust Stockholmi ja Lundi ülikoolis, sai magistrikraadi võrdlevas õigusteaduses New Yorgi ülikoolis 1977. ning õigusteaduse doktori kraadi Stockholmi ülikoolis 1982. aastal. 1986. aastast töötab ta Stockholmi Majandusülikoolis Rootsi ja rahvusvahelise äriõiguse professorina.
Erik Nerep on äriõiguse asjatundja. Tema peamised uurimisvaldkonnad on ühinguõigus, lepinguõigus, konkurentsiõigus, finantseerimisõigus, arbitraažiõigus ja rahvusvaheline eraõigus.
Tunnustus
1997. aastal pälvis ta Valgetähe III klassi teenetemärgi.
2011. aasta 27. mail valis Tartu Ülikooli nõukogu Erik Nerepi Tartu Ülikooli audoktoriks pikaaegsete teenete eest Tartu Ülikooli õigusteaduskonna teadustegevuse ja doktoriõppe arendamisel ning kogu Eesti õigussüsteemi äriühinguid, krediidiasutusi ning pankrotti käsitleva osa kujundamisel.
Lääts (perekonnanimi)
Lääts on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lääts 355 inimesel: 145 mehel ja 210 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lääts meeste puhul 485. kohal ja naiste puhul 313. kohal.
Jeffersoni maakond (Montana)
thumb|Asend Montana osariigis pisi|Jeffersoni maakonna kohtumaja Boulderis Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Montana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 46°18' N, 112°11' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Boulder.
Maakonna pindala on 4297 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 406. Aastal 2000 oli elanike arv 10 019.
Ajalugu
Jeffersoni maakond moodustati 1864. aastal.
Eesti putukad
pisi|[[Geina didactyla kaselehel]] pisi|[[Kivi-kägukimalane aasristiku õisikul]] pisi|[[Kuningkiil pillirool]] Eesti putukad on Eesti alal elavad ja sigivad putukad.
Eestis on kindlaks tehtud veidi enam kui 11 000 putukaliigi esinemine, oletatav liikide arv on aga 20 000 või veidi enam.
Uusrealism (filosoofia)
Uusrealism oli 1920ndate algul kuue USA teadlase (Edwin Bissell Holti (Harvard University), Walter Taylor Marvini (Rutgers College), William Pepperell Montague (Columbia University), Ralph Barton Perry (Harvard), Walter Boughton Pitkini (Columbia) ja Edward Gleason Spauldingu (Princeton University)) esitatud filosoofia.
Nad püüavad üksikuid filosoofilisi probleeme lahendada põhjaliku analüüsi, loogika, matemaatika ja teaduslike meetodite abil, neid erapooletult käsitledes. Nad on vastu suurte filosoofiliste süsteemide moodustamisele.
Ülevaade
Uusrealismi peamiseks mõtteks oli John Locke epistemoloogilise kahesuse ja varasemate "skolastiliste realismide" mittetunnustamine. Grupp väitis, et kui me oleme teadlikud või teame objektist, siis on vale väita, et objekt ise ja meie teadmine objektist on kaks eraldi olevat tõsiasja (fakti). Kui me teame et üks kindel lehm on musta värvi, siis kas must värv on selle lehma peal või vaatleja meeltes? Holt kirjutas: "See värv seal on teadvuses valitud kaasates närvisüsteemi kindla vastuse saamiseks". Teadvus ei ole füüsiliselt identne närvisüsteemiga, see on "seal väljas" koos lehmaga, kogu vaatevaljas (lõhnas, kuuldekauguses) ja identne faktidega mida see hetkel teab. Närvisüsteem on kõigest valikute süsteem.
Vahel nimetatakse seda ka neutraalseks monismiks, või kui järgida William Jamesi, siis radikaalseks empirismiks, ei ole viimasel sajandil hästi vastu pidanud, osaliselt probleemide pärast mis tekivad selliste abstraktsete ideede pärast nagu pimedus/mustus. Tundub väga loogiline leida pimeduse kui abstraktne idee meelte osast, mis tegeleb igapäevaselt ümbritsevaga. Uued realistid ei tahtnud tunnustada representationalismi, kuid hiljem võtsid omaks midagi sarnast Aristotelese realismiga: pimedus on üldine omadus, mis on paljudel objektidel ühine ja närvisüsteem ei tunnusta faktina mitte ainult objekti vaid ka nende ühtsust. Aga Arthur Lovejoy näitas oma raamatus "The Revolt Against Dualism", et tumeduse tajumine varieerub niivõrd, et sõltuvalt visuaalse vaatevälja kontekstis, vaatleja isiklikust minevikust ja kultuurilisest taustast, et tumeduse tajumist ei saa vähendada objektide ühtsuse tajumiseni. Lovejoy arust tulnuks arvesse võtta ka representatsioonilised ideed.
Uusrealism (kaasaegne filosoofia)
Hermenautika raames, vastureaktsioon selle konstruktsionistlike või nihilistlike tulemuste vastu, pakkus Maurixio Ferraris välja n-ö uusrealismi (Manifesto del nuovo realismo, 2012), filosoofilise suuna, mida pooldavad nii analüütilised filosoofid (nagu Mario De Caro, Bentornata Realtà, jt. De Caro and Ferraris, 2012) kui ka kontinentaalsed filosoofid nagu Mauricio Beuchot (Manifesto del realismo analogico, 2013) ja Markus Gabriel (Fields of Sense: A New Realist Ontology, 2014). Lõuna-Ameerikas pakkus Rossano Pecoraro (Cenários da Filosofia contemporânea: fim da pós-modernidade e new realism?, São Paulo, 2015; Cosa resta della Filosofia Contemporanea?, Salerno-Roma, 2013) välja poliitilise filosoofia mis põhines Itaalia uusrealismil. Uusrealism lõikub teiste realismiliikumistega, mis tekkisid iseseisvalt kuid sarnaste vajaduste vastuseks, nagu prantsuse filosoofi Quentin Meillassouxi ja Ameerika filosoofi Graham Harmani poolt kaitstud spekulatiivne realism.
Atsüülimine
Atsüülimine (IUPAC-i nomenklatuuri järgi alkanoüülimine) on keemiline reaktsioon, mille tulemusena viiakse molekuli atsüülrühm RC(=O)+. Varem on kasutatud ka terminit atsüleerimine. Keemiline ühendit, mis on atsüülrühma allikaks, nimetatakse atsüülivaks agendiks: kõige enam kasutatakse atsüülkloriide ja karboksüülhapete anhüdriide.
Atsüülimise erijuht on atsetüülimine, kui R=CH3, näiteks benseeni Friedeli-Craftsi atsetüülimine atsetüülkloriidiga:
Kalinkavičy
pisi Kalinkavičy (transkribeerituna Kalinkavitšõ, poola keeles Kalinkowicze, leedu keeles Kalinkavičai või Kalinkovičai) on linn Valgevenes Homieli oblastis, Kalinkavičy rajooni halduskeskus. Kalinkavičy asub Homieli linnast 122 kilomeetri kaugusel.
Linn on tähtis raudteesõlm, sealt hargnevad raudteed Homieli, Bresti, Žłobini ja Korosteni suunas. Haridust annavad üheksa keskkooli, muusikakool, spordikool ja kunstikool. Linnas on mitu raamatukogu ja kultuurimaja. Kalinkavičys antakse välja rajoonilehte «Калінкавіцкія навіны». Linnas on toiduainetetööstus ja keemiatööstus, seal töödeldakse puitu ja valmistatakse ehitusmaterjale.
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, juudi kalmistu, sünagoog ja XIX sajandi lõpus valminud õigeusu kirik (ümber ehitatud kujul).
Ajalugu
Sealne linnamägi oli asustatud nii pronksiajal, nooremal rauaajal kui ka Kiievi-Vene perioodil. Kirjalikes allikates on sealset küla mainitud siiski alles aastal 1560. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Kalinkavičy kuuluma Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Aastal 1582 jagati küla Oskierkadele kuulunud Harbavičy mõisa ja kohalike staarostite vahel. Aastal 1778 sai küla kohaliku kihelkonna keskuseks.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1799 anti see eraomandisse, hakates kuuluma Šachoŭskite perele. Aastal 1795 jagati küla kaheks - Staryja Kalenkavičy, kus oli 35 maja, sai alevi staatuse, Novyja Kalenkavičy jäi aga külaks. Aastal 1805 läks kogu asula riigi omandisse. Aastal 1888 hakkas asulat läbima Homieli ja Łuninieci vaheline raudtee.
Aastal 1918 läks Kalenkavičy Valgevene NSV koosseisu. Seejärel hõivas selle J. Doŭbar-Muśnicki, juulis 1918 vallutasid alevi saksa väed. Aastal 1920 vallutasid asula Poola väed, seejärel aga Stanisław Bułak-Bałachowicz. Asula on taas Valgevene koosseisus aastast 1924. Aastal 1925 sai Kalinkavičyst linn. 20-22 septembril 1941 hukkasid linna hõivanud Saksa väed linnas elanud juudid. Aastal 1966 liideti sellega Karčaha küla.`
Konstantin Žigulin
Konstantin Žigulin (vene keeles Константин Николаевич Жигулин; sündinud 23. juunil 1972 Barnaulis) on vene muusik, helilooja ja luuletaja.
Siret Rutiku
Siret Rutiku (aastani 1986 Siret Sepp, sündinud 5. oktoobril 1967 Tartus) on Eesti saksa filoloog.
Elulugu
Lõpetas 1985 Tartu 1. Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli saksa filoloogina; M.A. (saksa filoloogia, 1996, TÜ), väitekiri "Zur Problematik der Übersetzung von deutschen Kirchenliedern ins Estnische", Ph.D. (2000, TÜ), väitekiri "Über das Verhältnis des Dichterischen zum Religiösen am Beispiel der Lyrik Jochen Kleppers", (Tartu, 2000).
Teadustöö
Uurimisvaldkond: (balti)saksa religioosne kirjandus, saksa kirjandus natsionaalsotsialismi ajal, teoloogia terminoloogia saksa ja eesti keeles, kirikulaul kirjandusžanrina. 18 teadustrükist.
Tunnustus
2012 Tartu Ülikooli aumärk
2016 Tartu Ülikooli medal
Barokkaed
pisi|Versailles' loss Barokkaed on aiatüüp, mis sai alguse 16. sajandil Prantsusmaal. Enne seda kasutusel olnud regulaaraaed muutus kanalaiaks või parteraiaks. Barokkaiale on iseloomulikud tugevad kompositsioonitsentrid, dünaamilisus, illusoorsus, teatraalsus, kontrasti kasutamine ja eri kunstiliikide ühendamine.
Teenistusse kutsutud itaalia ehitusmeistrite, kunstnike ja aednike tegevuse tagajärjel kinnistusid Prantsuse aiaplaneerimises sümmeetria-geomeetria põhimõtted. Barokkaed saavutas oma kõrgpunkti 17.–19. sajandil (Prantsusmaal, Saksamaal, Madalmaades).
Disain
Väljapaistvaks arenguks nendes ametlikes aedades oli nende tohutu suurus. Enamikul neist oli disaini ühtsus tänu residentsi ja aedade üheaegsele ehitusele, koos sobiva arhitektuuri ja ornamentidega. Hoone oli tihti paigutatud tsentraalselt suurele lamedale alale keskteljele. Ruum jagati geomeetrilistesse, sümmeetrilistesse kujundustesse ja tihti mängiti seda perspektiivis. Suured ja laiad alleed olid põhilised kujunduselemendid, mille kaudu juhatati algul aiakujundusteni, siis metsamaale, maapiirkonda. Hiljem hakkasid nad kiirgama igas suunas, et austada aiaomaniku ligipääsu.
Parter
Parter on lossi aiapoolses küljes otse lossi ees kunstipäraste peenardega kujundatud tasane pind. Prantsuse kuningate aednikudünastia Mollet'd arendasid edasi parterite (lillepeenar) istutusstiile. Peamiselt oluliseks sai tasane kunstipärastest peenardest kujundatud pind lossi ees, mida vaadeldi tavaliselt kõrgemalt kohalt või lossist. Partereid ümbritses pukspuuhekk või ka lilleserv. Väiksemate parterpeenarde asemele hakati rajama suuri terviklahendusi, mis omakorda jagunesid kaheksaks või rohkemaks osaks, kuid oluline oli jälgida planeeringus sümmeetriat. Parteri kujundusse lisavärvi saamiseks kasutati pinnakattena eri värvi mulda, sütt, kivipuru, liiva- või killustikpuru. Intiimsemaks viibimiseks püstitati parterite lähedusse paviljone või ronitaimedega varjatud pergolaid.
André Le Nôtre (1613–1700)
André Le Nôtre'i kujundatud Vaux-le-Vicomte'i park on olnud eeskujuks Versailles', Sceaux', Chantilly ja muudegi barokkparkide loomisel. Tuginedes Prantsuse aia- ja pargikunstis valitsenud regulaarstiilile, muutis Le Nôtre senist Itaalia mõjudega korrapärast kujundust ning tõi esile peahoonest lähtuva keskteljelise ruumi ja eri aiaosade hierarhilise suhte. pisi|André Le Nôtre Üks Le Nôtre'i olulisemaid uuendusi oli pargi otsene ja vaateline sidumine teadlikult kujundatud telgede abil maastikuga, millele lisandusid veel temast alguse saanud kujunduspõhimõtted:
André Le Nôtre rekonstrueeris ja hooldas järgmisi parke:
Seiichi Sakiya
Seiichi Sakiya (jaapani keeles 崎谷 誠一 Sakiya Seiichi; sündinud 1. detsembril 1950 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.