cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rustika
Antiik ja renessanss
Silmapaistvaim ja mõjurikkam näide rustikaga renessansshoonest oli Palazzo Medici-Riccardi Firenzes, mis ehitati 1444–1484, oma kahe erilaadilise rustikaviimistlusega. Enamik esimese korruse rustikast on ebakorrapärane ja näiliselt täiesti töötlemata, kivid eenduvad erineval määral ja pole seinas ühesuurused. Kõige kõrgemal asuvad seinakivid samuti rustreeritud, ent pehmelt silutud pinnaga ja kõik välisküljed asuvad samas tasapinnas. Teised tähelepanuväärsed näited on üleni rustreeritud, samuti Firenzes asuv Palazzo Strozzi, alustatud 1489, oma padijalt silutud piklike seinakividega, mis igal kõrgemal korrusel on vähem eenduvad, ja Palazzo Pitti esikülg, alustatud 1458. Nendes hoonetes elavdavad rustreeritud pinda üksnes akna- ja uksenišid. Palazzo Rucellai (1460. aastad) on üks esimesi hooneid, mille fassaad on kujundatud nii, et vaid kergelt rustreeritud seinapinda liigendavad pilastrid igal korrusel. Teine näide on hiljem Donato Bramante ehitatud Palazzo Caprini Roomas (ca 1510, hävinud), mis kujundas standardlahenduse rustika kombineerimiseks orderitega – rustreeritud (tegelikult stukk) oli vaid petikarkaadiga allkorrus, mille pilastrid andsid jõulise baasi ülakorruse õhulisemale kujundusele aknaid raamivate dooria sammastega siledal seinal. Sarnaselt oli kujundatud esimene suurem renessanssehitis Hispaanias, Karl V palee Alhambras Granadas (1527).
Kivimäe
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Palamuse valda.
Rustika
Manerism
Väga entusiastlikult kasutas rustika erinevaid vorme ka maneristlik arhitektuur, selle esindajaist on tuntuim Giulio Romano. Maneristlike ehitiste varaseimad näited on ehitatud vastu tulles patroonide ebatavalisust ihkavale maitsele. Palazzo Stati Maccarani Roomas ja Palazzo Te Mantuas kasutavad rustreeritud kiilkive sillustes ja kaartes, ja kombineerivad kantkivi ja rustikat neid ridadena vaheldades, samuti pannes üksikuid kive teistest rohkem eenduma või paigutades suuremad plokid väikestest kõrgemale, näiteks silluses. Sebastiano Serlio esitab oma arhitektuuriteoreetilistes teostes hulgaliselt ebatavalisi ja mängulisi lahendusi. Fontainebleau lossi ehitasid itaalia ehitusmeistrid ja see ehitus tutvustas stiili Prantsusmaal. Prantsusmaalt levis see tasapisi Saksamaale ja Inglismaale ning 16. sajandi lõpus kasutati rustikat kõikjal Euroopas.
Barokk ja klassitsism
Inigo Jonesi kavandatud Banqueting House Londonis Whitehallis (1619) on traditsiooniliselt rustikaga soklikorrusel, aga et luua ühtset tervikut, paigutas kunstnik rustika ka kahele kõrgemale korrusele nii, et see jääb pilastrite ja sammaste taha. Ka 18. sajandi jooksul palladionismi õitseajal kasutati rustikat laialdaselt eriti sokli- ja allkorruste seinakujunduses ja see traditsioon jätkus ka 19. sajandil. Klassitsistlik suund eelistas mitte robustset ja liiga jõuliselt siledale seinale vastanduvat, vaid siledapinnalist, ainult tugevate v-kujuliste vuukidega markeeritud rustikat. Horisontaalselt laotud kiviplokkide muster rustikas rõhutab horisontaalsuunda, sellele vastukaaluks hakati rustikat kasutama ka suhteliselt kitsastel vertikaalpindadel, näiteks hoone nurkadel, uste ja akende raamidel, isegi pilastritel.
Imiteeritud rustika
Rustikat imiteeriti stuki või krohviga juba 16. sajandil ja ka hiljem oli see tavaline praktika, mida kasutati kalli kantkivilao odavama alternatiivina. Kindla arhitektuurielemendina leidis see rakendamist hoonete nurkadel, samuti akende ja uste raamidel mitmesugustes materjalides, nii erineva pinnatöötlusega krohvrustikana, tellistest laotuna (ilus tellisrustika näide on Tartu Kunstimuuseumi kunagine hoone Vallikraavi tänav 14) kui ka puulaudadest kokkupanduna historitsistliku ambitsiooniga puumajadel.
Jaanilinna sillapea
pisi|300px|right|Jaanilinna sillapea ja [[Narva lahing (1944)|lahinguskeem Narva ja Virumaa piirkonnas, 1944. aasta 10. veebruarist 23. aprillini]] Jaanilinna sillapea ka Narva sillapea (saksa keeles ka Narwa-Linie), oli Saksa vägede taganemisel 1944. aasta Punaarmee pealetungil kujunenud kaitserajoon, Narva jõest ida pool. 11 km kaitseliin kujunes Lilienbachi mõisast kirdes, kattes Narva silda kuni Dolgaja Nivani.
2. veebruariks kujunes rindejoon: Pegelssaare – Komarovka – Notika (kaasaarvatud) – seejärel tugipunktidena Orjevka´st kuni 2 km Zahonjest kirdesse – vasak tiib Lilienbachi karjamõisa kõrgendik – Zahonjest 1 km põhjas asuval tee – Polovka´st kirdes asuv sooriba.
2. veebruaril jõudsid Punaarmee 43. laskurkorpuse väeosad Narva jõeni, mis 98. laskurdiviisi 4. laskurpolgu poolt ületati mitmes kohas ja loodi sillapead Narva jõe läänekaldal, millest suuremad olid 166. laskurpolgu Kudruküla ja Riigiküla vahelisel alal sillapea ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures ning Krivasoo kott, mis aga kõik tagasi tõrjuti.
Järgnevalt organiseeris Jaanilinna sillapea kaitset 11. SS-diviisi Nordland ülem SS-Brigadeführer Fritz von Scholz, Relva-SS III Germaani Soomuskorpuse 4. SS-vabatahtlike soomusgrenaderibrigaad Nederlandi 48. SS-vabatahtlike soomusgrenaderide rügement General Seyffardt ja 49. SS-vabatahtlike soomusgrenaderirügement De Ruyter jõududega põhjaosas ning lõuna pool 11. soomusgrenaderide SS-diviis Nordlandi 24. SS-soomusgrenaderirügement Danmark (SS-Panzergrenadier-Regiment 24 „Danmark“) jõududega. 11. SS soomusgrenaderidiviisi Nordland 11. suurtükiväerügement 9 suurtükipatareiga ja 54. suurtükiväedivisjon 2 suurtükipatareiga toetas kaitsjaid Narva jõe läänekaldalt, seal oli kaitsel ka 23. SS-soomusgrenaderirügement Norge.
Jaanilinna-Narva ruumis asusid Punaarmee Leningradi rinde 2. löögiarmee väeosad: 30. kv laskurkorpuse, 71. üksiku merejalaväebrigaadi, 43., 109. ja 122. laskurkorpuse väeosad Narvast lõunas, Dolgaja Niva ruumis Narva jõest idas.
Saksa väed jätsid maha Jaanilinna sillapea, kui 24. juuli hommikul alustas Punaarmee Narva rindel suurt pealetungi. Saksa väejuhatuse korraldusel evakueeriti Narva sillapeal olevad üksused Narva jõe läänekaldale ja korraldus täideti kella kolmeks 25. juuli varahommikul ja Narva sild lasti õhku.
Kennedy väin
pisi|Kennedy väin Kennedy väin (inglise Kennedy Channel, taani Kennedy Kanalen) on väin Põhja-Jäämeres Gröönimaa ja Kanada põhjapoolseima saare Ellesmere'i vahel. Ta ühendab Kane'i lahte Halli lahega ja on Narese väina osa.
Väina pikkus on umbes 130 km ja laius on 24–32 km, keskmine sügavus 180–340 meetrit. Väinas on kolm saart: Taanile kuuluvad Franklini saar ja Crozieri saar ning Taani ja Kanada vaidlusalune Tartupaluk ehk Hansu saar. Väina lõunapiir ühendab Jacksoni ja Lawrence'i neeme, väina põhjapiir ühendab Bairdi ja Mortoni neeme.
Urmas Sutrop
pisi|Urmas Sutrop 17. detsembril [[2013 Õigekeelsussõnaraamat 2013 esitlusel]] pisi|[[Margit Sutrop ja Urmas Sutrop Eesti riikliku iseseisvuse taastamise aastapäeva vastuvõtul augustis 2012]]
Urmas Sutrop (sündinud 7. juunil 1956) on eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 44. Keskkooli ja aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna bioloogia-tsütoloogia-histoloogia erialal bioloogi, bioloogia- ja keemiaõpetaja kvalifikatsiooniga. Diplomitöö teemaks oli "Ardisia crispa A. DC. lehe baktersõlme siseste taimerakkude peenehitus".
Tal on filosoofiadoktori kraad Konstanzi Ülikoolist. Tema doktoritöö teema on "Tajusõnavara eesti keeles: tüpoloogia, ajalugu ja kognitsioon" (The Vocabulary of Sense Perception in Estonian: Typology, History, and Cognition).
Ta on alates 2006. aastast Tartu Ülikooli antropoloogilise ja etnolingvistika õppetooli ning alates 2007. aastast üldkeeleteaduse õppetooli antropoloogilise ja etnolingvistika professor. 2000–2015 oli ta Eesti Keele Instituudi ning 2015–2020 Eesti Kirjandusmuuseumi direktor.
Sutrop astus 2014. aastal Reformierakonda. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2 ja sai 1109 häält, kuid valituks ei osutunud.
Isiklikku
Urmas Sutrop on abielus filosoof Margit Sutropiga.
Ken Wilber
thumb|Ken Wilber koos [[Tetsugen Bernard Glassmaniga (tagaplaanil)]] Ken Wilber (õieti Kenneth Earl Wilber Jr.; sündinud 31. jaanuaril 1949 Oklahoma Citys USA-s) on ameerika mõtleja, kes on kirjutanud psühholoogiast, filosoofiast, müstikast, ökoloogiast ja vaimsest arengust.
Kuigi tema õpetust on paigutatud New Age 'i hulka, on tema kirjutised kriitilised suure osa suhtes sellest.
Wilberi loomingus on sõnastatud "teadvuse integraalteooria". Ta on integraalse liikumise juhtivaid esindajaid. Aastal 1998 rajas ta mõttekoja Integral Institute.
Kuigi Wilber on praktiseerinud budistlikke meditatsioonitehnikaid ja tema looming rajaneb madhjamaka koolkonna, eriti Nāgārdžuna õpetustel, ei pea Wilber end budistiks.
Elulugu
Aastal 1967 astus ta Duke'i ülikooli arstiõppeks valmistuma (pre-med). Peaaegu kohe purunesid seal tema illusioonid selle kohta, mida teadusel on pakkuda. Nagu tuhandeid põlvkonnakaaslasi, inspireeris teda Idamaade kirjandus, eriti Daodejing, mis omakorda sütitas tema huvi budismi vastu. Ta lahkus Duke'i ülikoolist ja astus Nebraska ülikooli, kust sai bakalaureusekraadi keemias ja bioloogias.
Aastal 1973 valmis Wilberi esimene raamat "Teadvuse spekter" ("The Spectrum of Consciousness"), milles ta püüdis integreerida eri valdkondade teadmisi. Üle kahekümne kirjastuse lükkas käsikirja tagasi; aastal 1977 võttis selle lõpuks avaldamiseks Quest Books. Enne uuesti kirjutama asumist pidas Wilber ühe aasta loenguid ja õpikodasid. Aastal 1978 aitas ta käivitada ajakirja ReVision.
1983. aastal abiellus Wilber teist korda, sedapuhku Terry (Treya) Killamiga, kel varsti pärast seda diagnoositi rinnavähk. 1984. aasta sügisest kuni 1987. aastani loobus Wilber kirjutamisest, et naise eest hoolitseda. Treya suri jaanuaris 1989 ja nende ühised kogemused on jäädvustatud raamatus "Arm ja kindlameelsus" ("Grace and Grit", 1991).
Alates aastast 1987 on Wilber elanud Denveris, Colorados, kus töötab "Kosmose triloogia" kallal ja osaleb Integral Institute'i töös.
Olemise suur ahel
Üks Wilberi peamistest huvidest on "neo-perenniaalne filosoofia" ehk Aldous Huxley teoses "The Perennial Philosophy" kirjeldatud müstitsismi ja Sri Aurobindo kosmilise evolutsiooni ideede integratsioon. Ta eitab enamikku traditsionalismi teese ja selle antievolutsioonilist tsüklilistest juugadest koosnevat vaadet ajaloole. Taoliste ideede asemel kasutab ta Lääne tavapärast arusaama "olemise suurest ahelast". Nagu Jean Gebseri töödes kirjeldatud, on see suur ahel (mõnikord "pesa") alati olemas, samas relatiivselt materiaalses manifestatsioonis lahti rulludes, kuigi Wilberi jaoks on "... "Suur Pesa" tegelikult lihtsalt hiiglaslik morfogeneetiline potentsiaalide väli ...". Nõustudes mahajaana budismi vaadetega, usub ta, et tegelikkus on lõppkokkuvõttes tühjuse ja vormi mitteduaalne ühendus, kusjuures vorm on olemuslikult ajas arenev.
Hainan
Hiina mandriosast ja Vietnamist lahutab seda Tongkingi laht. Hiina Leizhou poolsaare ja Hainani vahele jääb 30 km laiune Qiongzhou väin ehk Hainani väin.
Saare pindala on 32 900 ruutkilomeetrit ja see moodustab Hainani provintsi põhiosa. Lisaks Hainani saarele kuuluvad provintsi ka üle 200 väikesaare.
Kuni 1950. aastani oli saar Hiina Vabariigi kontrolli all. Aastatel 1950–1988 kuulus see Guangdongi provintsi. 1. oktoobril 1984 moodustati Hainani administratiivne regioon ning neli aastat hiljem eraldati see eraldi provintsiks.
Saare kõrgeim punkt on 1840 meetri kõrgusele tõusev Wuzhi mägi.
Suurim asula on Haikou linn, kus elab üle 2 miljoni inimese.
Saarel asub Wenchangi kosmodroom.
BMW 7. seeria (E32)
BMW E32 on BMW 7. seeria teise põlvkonna luksusauto, mida esitleti esmakordselt 1986. aastal. Algselt oli saadaval ainult R6 ja V12 bensiinimootorid ning 1992 lisandus mootorivalikusse ka V8.
Esitlus
1986. aastal esitles BMW seitsmenda seeria teist generatsiooni - E32. BMW siht E32-ga oli luksusturg. Autosse pandi selle aja tehnoloogia ja elektroonika viimane sõna ning esmakordselt uus V12 mootor. Mõned valikulised luksused E32-l olid integreeritud telefon ja faksiaparaat, veinijahutaja, topeltklaasiga aknad, soojendusega ukselukud ja klaasipesudüüsid, elektrooniline stabiilsuskontroll.
Oli võimalik tellida ka pikendatud versiooni (mudeli numbri järel oli L), milles oli tagaistujatel 11 cm rohkem jalaruumi.
BMW 750iL Highline oli E32 tippmudel, sest sellesse oli lisatud rohkesti luksust nagu täisnahksisu, kaks raadio juhtkonsooli, kaks kliimaseadme juhtkonsooli, külmik, soojendusega tagaistmed, kokkupandavad vineerist lauad, kaks kristallklaasi külmiku juures, koht jalgade hoidmiseks ning päikese varjud kõigil tagaklaasidel. Kuna autos oli iseseisev kliimatehnika, lisati pagasiruumi veel üks aku. Highline lisapakett maksis rohkem kui 100 000 krooni ja oli saadaval ainult 750iL-l, mis maksis kokku rohkem kui kaks baasvarustuses 730i-d.
Mootorid
E32-l oli saadaval suur valik bensiinimootoreid. Auto esitlusel kasutati 730-l ja 735-l eelmiselt generatsioonilt tuttavaid R6 M30 mootoreid ning 750-l oli uus 300-hobujõuline M70 V12. 1992. aastal esitleti uut 32-klapilist V8 mootorit - M60. Selle mootoriga hakati tootma 730 ja 740 vastavalt 3- ja 4-liitrisena. Neile kahele lisati uus ka 5-käiguline automaatkäigukast.
Paljudes riikides oli kütuses sisaldunud väävli põhjustatud korrosiooni tõttu M60 mootoritega tõsiseid probleeme, seda just silindrite tööpindadega, mis olid vooderdatud Nikasiliga (alumiiniumi, nikli ja räni sulam). Silindrite pindade korrosioon takistas mootori normaalset tööd ja vahel kahjustunud mootorid isegi ei käivitunudki. Paljud sellised korrosioonikahjustustega mootorid vahetati välja garantiikorras. Probleemile tõi lahenduse teise silindriseinte materjali kasutuselevõtt.
BMW tootis Euroopas 730-e nii reaskuuese kui V8-ga mootoriga, seda kuni aastani 1994, mil hakati tootma seitsmenda seeria uut, kolmandat põlvkonda - E38.
BMW suurtele autodele (7. ja 5. seeria) pandi vastavalt mootori suurusele laiad või kitsad "neerud": kõigil kuuesilindrilistel mudelitel oli kitsas iluvõre ja 8- ning 12-silindrilistel oli lai iluvõre. Hiljem oli ka väiksemate mootoritega autodel lai iluvõre.
Mootori kirjeldus ja võimsus mudeli numbri järgi
Andmed võivad kohati erineda pikendatud versioonidel ja rahvusvaheliselt (näiteks 750i-l oli Ühendriikides 296 hj)
Sarnased mudelid
E32 asendas esimese generatsiooni seitsmendat seeriat - E23. E32 ise asendati E38-ga 1994. aastal. Uues autos kasutati E32 mootoreid uuendatud kujul. 1988. aastal välja tulnud viienda seeria E34 on väliselt E32-ga väga sarnane ning neil oli palju ühiseid detaile. Kaheukseline kaheksanda seeria BMW E31 kasutab samu mootoreid (840i, 850i).
Rivaalid
Põhikonkurent Euroopas oli Mercedes-Benz S-klass (W126 ja W140 aastast 1991). Teiste rivaalide seas olid Jaguar XJ, Lexus LS ja Audi V8, kaugemate rivaalide hulka jäi Cadillac Fleetwood.
Ḩakīmullāh Mehsūd
Ḩakīmullāh (Hakim Ullah, Hakeemullah) Mehsūd (puštu: حکیم اللہ محسود/ urdu: حکیم اللہ محسود ; umbes 1979 – 1. november 2013) oli Tehrik-i-Taliban Pakistani juht. Enne Baitullah Mehsudi surma tema asetäitja.
Ta hukkus 1. novembril 2013 droonirünnaku käigus.
Ahmad Shuja Pasha
Kindralleitnant Ahmad Shuja Pasha (sündinud 1952) on praegune Pakistani Inter-Services Intelligence'i (ISI) direktor.
Tehrik-i-Taliban Pakistan
Tehrik-i-Taliban Pakistan (urdu:تحريک طالبان پاکستان) on peamine Talibani katusorganisatsioon Pakistanis, mis võitleb kohaliku valitsuse ja NATO jõudude vastu Afganistanis.
34. strategeem
34. strategeem 36 strategeemist on "lihasuretamise nipp".
Kahju kandmine usalduse võitmiseks.
VI 4. (34.) Lihasuretamise nipp
(Kǔ ròu jì) Kǔ ròu: "lihalike vaevade" plaan. Valmistada endale kahju või teeselda kannatajat, et tekitada enda vastu usaldust või kaastunnet. "Kerja haavadega usaldust."
2006. aasta Läti parlamendivalimised
2006. aasta Läti parlamendivalimised toimusid 7. oktoobril 2006 aastal. Osales 19 parteid ja valimisliitu.
Kõik eelmises seimi koosseisus esindatud parteid said tagasi parlamenti tulemustega:
34. strategeem
Põhimõtte selgitus
Vigastuse teesklus annab kaks võimalikku eelist. Esiteks vaenlane rahuneb ja ta valvsus alaneb, sest ta ei näe teis enam vahetut ohtu. Teiseks võib teeseldes, et haav on saadud ühiselt vaenlaselt, vaenlase usalduse võita.
Tsitaat Muutuste raamatust
''Andestad arenamatule (noorukile) - õnn. Naisevõtt õnneks!''
Osa kuusjoone 4. Meng (Arenematu; nooruk) II joone tekstist.
Näiteid
“Kolmvalitsuse” Punase Kalju lahingus Cao Cao vastu oli üheks edu taganud teguriks avalikult, eelneva kokkulepe alusel, “karistuseks” läbipekstud Liu Bei väejuht kes pages Cao Cao poole ja võitis ta usalduse.
Riugas on üldrahvalik. Kahju kandmine teise teenistusele pühendumise läbi. Sõjas "haavata saamine", oma aja, vahendite ja lähedaste ohverdamine mingile üritusele. Karjäärile alusepanemiseks on see lausa möödapääsmatu. Igat moodi on kas otseselt isegi kahju kandes, kahju kandes lavastatud sündmuses või seda teeseldes või pettes võimalik välja näidata oma ustavust mingile üritusele ja organisatsioonile. Usalduse, ameti, autasu, eelise ja eesõiguse saavutamiseks. Teeselda abitust, nõrkust, haavatust, hullust ja haigust, et pääseda ähvardavast armeest, kohtuprotsessist, kohustustest, mõneks ajaks koolist või töölt. Kirjandus on kirju sellistest näidetest.
Võte kuulub eriteenistuste raudvarra. NSV Liit loodi korduvalt müütilisi, kahtlase minevikuga isikutest (olid n-ö potentsiaalsed kannatajad ja juba “kannatanud”) nõukogudevastaseid organisatsioone, millega võtsid ühendust vaenlase esindajad. Samuti ka üliedukalt tegutsenud luurajaid, keda sokutati läände. (Näiteks Saksa Abwehri alt vedanud ja Stalingradi lahingu edu taganud "kahtlase päritolu ja minevikuga antinõukoguliku ja saksameelse organisatsiooni Prestol emissaar” Aleksander Demjanov (1910–1978).)
Hiliskeskaja alguses saavutas Jumala palge ees enesepiitsutamine sellise ulatuse ja organiseerituse, et paavstil (1372. Gregorius XI) tuli see hereetikluseks kuulutada ning inkvisitsiooni ja põletamise abil (1414; 1416) selle vastu võidelda.
Kaug Idast on ka piisavalt jõledaid näiteid kus kõrgemate aukandjate tapmisteks on usalduse võitmiseks ja neile ligipääsemiseks ohverdatud oma ihuliikmeid, sõpru ja perekondi. Enamus neist on arvatavasti vaid hiina ja jaapani kunstiliialdused. Paberil on ikka kergem pagenud ülikule toidupuudusel sala omaenese naisest rooga valmistada ("Kolmevalitsus"), kui seda tegelikus elus teha.
Hokkaidō
pisi Hokkaidō (北海道) on Jaapani põhjaosas asuv saar, suuruselt teine saar riigis.
Saare pindala on 83 400 ruutkilomeetrit ja seal elas 2019. aasta seisuga 5,28 miljonit inimest.
Honshūst on Hokkaidō eraldatud Tsugaru väinaga ja Sahhalinist La Perouse'i väinaga. Tsugaru väina alt kulgeb läbi Seikani tunnel, mis on maailma pikim meretunnel.
Saare põlisasukad on ainud.
Hokkaidō kuulub koos seda ümbritsevate väiksemate saartega Hokkaidō prefektuuri.
Saare keskus ja suurim asula on Sapporo linn.
Sihtasutus Archimedes
Sihtasutus Archimedes oli aastatel 1997–2020 tegutsenud sihtasutus, mille lõi sõltumatu asutusena 1997. aastal Haridus- ja Teadusministeerium rahvusvaheliste haridus- ja teaduskoostööprogrammide koordineerimiseks Eestis.
Archimedese peamine ülesanne oli rahvusvahelise koostöö edendamine kolmes haridus- ja noortevaldkonnas. Sihtasutus koordineeris mitmeid haridus- ja noorteprogramme, millest üks tuntumaid on 1987. alguse saanud Euroopa Liidu programm "Erasmus" (2014. aastast programm "Erasmus+").
Tegevuse lõpetamine
1. augustil 2020 loodi Sihtasutus Innove, Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutuse, Sihtasutus Archimedese ja Eesti Noorsootöö Keskuse teenuste baasil uus Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalas olev ühtne valitsusasutus Haridus- ja Noorteamet, mille ülesanne on Eesti riigi haridus- ja noortepoliitika elluviimine. Varasemad neli asutust on likvideerimisel. Sihtasutus Archimedese tegevused liikusid Haridus- ja Noorteametisse lõplikult 1. jaanuaril 2021. Esimene osa (Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuur (EKKA), akadeemilise tunnustamise agentuur (Eesti ENIC/NARIC keskus) ja riiklikud ning struktuuritoetustega seotud kõrgharidus- ja noorteprojektid) Archimedese tegevustest läks üle Haridus- ja Noorteametisse selle loomisel 1. augustil 2020. Ülejäänud tegevused läksid üle 1. jaanuarist 2021, seejuures moodustati Haridus- ja Noorteametisse Erasmus+ ja Euroopa Solidaarsuskorpuse Agentuur, kus need programmid jätkasid tööd samadel alustel.
Tuulte Roos
thumb|Tuulte Roos, vaade lõunast Tuulte Roos ehk Tuulteroos on kvartal Kuressaare linna territooriumil Tori linnaosas, Kuressaare–Sääre maantee ääres.
Sihtasutus Archimedes
Agentuurid
Sihtasutus Archimedes põhines kuuel agentuuril, mis panustasid Eesti haridus- ja teadusasutuste konkurentsivõime tugevdamisse:
Tuulte Roos
Ajalugu
Elamurajoon rajati endisele linna karjamaale. Selle asutas kalurikolhoos Saare Kalur 1980. aastal oma töötajatele.
Sihtasutus Archimedes
Tegevused
Sihtasutuse tuntumate tegevuste ja programmide seas olid programm "Dora Pluss", Kristjan Jaagu stipendiumiprogramm, Noore õpetlase stipendiumiprogramm välismaal õppida soovivatele keskkoolilõpetajatele, elukestva õppe programmide elluviimine, Eesti kõrghariduse rahvusvaheline turundamine (Study in Estonia) ja Euroopa keeleõppe tunnuskirja menetlemine.
Üks kuulsamaid Archimedese koordineeritavaid programme on kõrgharidusprogramm Erasmus, mis on maailma edukaim üliõpilasvahetusprogramm ning mille abil on 2011/2012. õppeaasta seisuga saanud välismaa kogemuse enam kui 7400 üliõpilast ja 3400 ülikooli töötajat.
Lisaks hindab Archimedes ka Eesti kõrghariduse kvaliteeti. Sihtasutuse büroona viib Eesti Kõrghariduse Kvaliteediagentuur läbi Eesti kõrgkoolide institutsionaalset akrediteerimist ja õppekavagruppide kvaliteedihindamist ning kutseõppe akrediteerimist.
Archimedes on muu hulgas Eesti teaduse tippkeskuste finantseerimise korraldaja. 2008. aastal alustanud seitsmele tippkeskusele lisandus veel viis tippkeskust, mida hakati rahastama alates 2011. aastast. 2016. aasta seisuga said rahastuse üheksa uut tippkeskust, mida rahastatakse Euroopa Liidu struktuuritoetuste abil.
Sihtasutus Archimedes võitis koos partneritega Euroopa Komisjoni hanke "Study in Europe", et tutvustada Euroopa õppimisvõimalusi ning näidata piirkonda kui maailma atraktiivseimat õppimispaika. Euroopa turundamist ja tutvustamist viiakse läbi koos Saksamaa, Ühendkuningriigi, Madalmaade ja Prantsusmaa samalaadsete organisatsioonide ning üleeuroopalise mõttekoda Academic Cooperation Assocation (ACA).
Kirjandusarhiiv
Kirjandusarhiiv on blogiformaadis ilmuv veebiajakiri, mis avaldab peamiselt enne II maailmasõda Eestis ilmunud kirjanduslikku kriitikat, esseistikat, ajaloolisi artikleid ja kirjandustutvustusi.
Kirjandusarhiivi ülesanne on tutvustada osaliselt maha vaikitud ajastu vaimu- ja kultuurielu ning võimaldada lugeja jaoks sellele juurdepääs kiiresti kättesaadaval kujul.
Väljaandes avaldatakse ajakirjade Looming, Eesti Kirjandus, Ajalooline Ajakiri, Varamu, Akadeemia, väiksemate kultuuriväljaannete ja aastatel 1900–1940 ilmunud koguteoste materjale.
Veebiajakiri hakkas ilmuma 2008. aastal ning ilmub aastaringselt, täienedes pea iga kuu artiklitega.
Kacey Musgraves
Kacey Lee Musgraves (sündinud 20. augustil 1988)    on USA kantrilaulja ja helilooja.
Suurema tuntuse saavutas aastal 2007, osaledes Ameerika Ühendriikide telekanali USA Network korraldatud lauluvõistlusel "Nashville Star", kus ta saavutas seitsmenda koha. Enne seda oli ta avaldanud juba kolm albumit.
2012. aastal sõlmis ta lepingu plaadifirmaga Mercury Nashville ja on pärast seda avaldanud kaks albumit: "Same Trailer Different Park" (2013) ja "Pageant Material" (2015) , millest kumbki on saanud väga positiivse tagasiside. Debüütalbum "Same Trailer Different Park" (2013) võitis 2014 Grammy auhindade jagamisel parima kantrialbumi auhinna ja ka 2015. aastal ilmunud album "Pageant Material" oli 2015. aasta Grammy nominentide nimekirjas.
Elukäik
Kacey Musgraves sündis Ameerika Ühendriikides Texase osariigis Goldeni linnas. Juba kaheksa-aastaselt kirjutas ta (algkooli lõpetamise puhul) loo "Notice Me". Kõigepealt õppis ta mandoliinimängu. 12-aastaselt hakkas ta võtma kitarritunde kohalikult muusikult John DeFoore'ilt. Kui ta oli laps, viis ema teda sageli kohalikele muusikafestivalidele esinema.
Karjäär
Elades 2008. aastal Austinis, avastati Kacey plaadifirma Triple Pop poolt, kellega ta salvestas kaks lugu – "Apologize" ja "See You Again".
Kacey Musgraves osales koos ansambliga Lady Antebellum nende "Own the Night" (2012) turneel Suurbritannias. Samal aastal allkirjastas ta lepingu plaadifirmaga Mercury Records ja avaldas soolo debüütsingli "Merry Go Round", mis sisaldus ka albumil "Same Trailer Different Park", millel olevad lood kirjutas ta koos Shane McAnally ja Luke Lairdiga ning mis avaldati 19. märtsil 2013.
Musgraves osales 2013. aastal singli – "Mama's Broken Heart" kirjutamisel, mille esitajaks on Miranda Lambert. "Same Trailer Different Park" albumilt võib leida ka hittlood "Blowin' Smoke" ja "Follow Your Arrow". Viimati nimetatud lugu platseerus ajakirja Rolling Stone läbi aegade parima 100 kantriloo edetabelis 39. kohale.
"Undermine" – lugu, mille kirjutasid ühiselt Kacey Musgraves ja Trent Dabbs, oli esindatud telekanali ABC telesarjas "Nashville". 47. iga-aastasel Kantrimuusika Akadeemia auhindade galal olid nomineeritud neli Kacey Musgravesi lugu ning ta oli nomineeritud ka aasta parima naislaulja kategoorias. Kacey Musgraves oli nomineeritud neljale Grammy auhinnale 56. iga-aastasel Grammy auhindade jagamisel, millega ta jagas Taylor Swifti ja Lorde'ga esikohta kõige enam nominatsioone saanud naiste hulgas. Kacey Musgraves oli nomeeritud parima uue artisti kategoorias, parima kantrialbumi (Same Trailer Different Park) kategoorias ja parima kantriloo kategoorias (kahe looga – "Mama's Broken Heart" ja "Merry Go Round"). "Merry Go 'Round" võitis Grammy auhinna parima kantriloo kategoorias ja "Same Trailer Different Park" võitis parima kantrialbumi kategoorias. Samuti ühines Kacey Musgraves Katy Perryga tema turneel Prismatic World Tour Põhja-Ameerikas toimunud osas, mille valitud kontsertidest osa ka Willie Nelson ja Alison Krauss.
Kacey Musgraves osales taustalauljana ka Dierks Bentley singlil "Bourbon in Kentucky", mis sisaldus 2013. aasta albumil "Riser".
Aprillis 2014 võitis Kacey Musgraves aasta parima albumi auhinna iga-aastasel Kantrimuusika Akadeemia auhindade galal. Juunis 2014 avaldas ta uue loo "The Trailer Song".
Septembris 2014 avaldas Kacey Musgraves, et on alustanud teise albumi – "Pageant Material" kirjutamist. Singel "Biscuits", mis sisaldub ka sellel albumil, avaldati 16. märtsil 2015.
Teise stuudioalbumi "Pageant Material", avaldas Kacey Musgraves 23. juunil 2015.
Mõjutused
Kacey Musgraves on enda suurimaks eeskujuks nimetanud Alison Kraussi, öeldes: "...mõtlen, et mitu Grammy auhinda tal on? Ta on jäänud kõige selle juures iseendaks ja ma austan seda." Enda lemmikartistiks on Kacey Musgraves laulukirjutamiseoskuse tõttu nimetanud John Prine'i. Samuti nimetab Kacey üheks enda eeskujuks Lee Ann Womackit, kes mõjutas teda lapsepõlves. "Lee Ann Womack pärineb selle koha lähistelt Ida-Texases, kus ma üles kasvasin ja seega olen teda alati endale eeskujuks seadnud".
Laulusõnade temaatika ja stiil
Kacey Musgravesi lood on eriti tuntud oma vastuoluliste teemade tõttu, võttes arvesse, et üldjuhul on kantrimuusika žanr väga konservatiivne. Vastuolulisteks teemadeks on homoseksuaalsuse aktsepteerimine, turvaseks, marihuaana kasutamine, küsitavused religioonitunnetuses jne. Intervjuus ajakirjale Wall Street Journal rääkis Kacey kriitikast, mis ta lood on saanud. "Arvan, et nimetada mu lugusid mässumeelseks, on madal käitumine. Teemad, millest ma laulan, ei ole minu jaoks vastuolulised. Ma ei tee seda selleks, et kellelegi meele järgi olla vaid räägin asjadest, mis on mulle muljet avaldanud ja mis mõjutavad paljusid inimesi."
Õiguskord
Õiguskord on ühe riigi õigusnormide kogum.
Õiguskordasid grupeeritakse õigusperekondadeks ja õigussüsteemideks.
Vaata ka
Ordem jurídica
Adam Clayton
right|thumb|2. juuli 2005. Kontsert Viinis
Adam Charles Clayton (sündinud 13. märtsil 1960 Inglismaal Oxfordshire'i krahvkonnas Chinnoris) on rokkansambli U2 basskitarrist.
Viinamari
pisi|Valged viinamarjad on tegelikult rohelised pisi|Kollased viinamarjad pisi|Mustjassinised viinamarjad pisi|Punased viinamarjad Viinamari on viinapuu (Vitis) perekonda kuuluvate taimede vili.
Ajalugu
Antiikajal hakati viinamarjadest aretama sorte sooja ja külma, kuiva ja niiske ning viljaka ja kehva pinnase jaoks. Antiikaja lõpul oli viinamarjasorte juba poolteistsada.
Viinamarjade kasvatamise juhised moodustasid antiikajal põllumajandusõpikute põhiosa, sest viinamarjakasvatus andis kõige suuremat kasumit, kuid oli ühtlasi töömahukaim kultuur. Viinamarju kasvatav ori oli kolm korda kallim põllul töötavast.
Viinamarjade koristamine oli antiikajal tähtis ja pidulik sündmus, millele oli kujunenud rikkalik kombestik. Rohkesti on säilinud viinamarjakoristuse kirjeldusi.
Marjad
Viinamarjad moodustuvad viljastunud emasõiest ning kasvavad tavaliselt kobarates, mille suurus sõltub liigist ja kultivarist. Kobaras võib olla mõnest marjast kuni 100–300 marjani. Mari kaalub keskmiselt 1,0–3,0 grammi. Marjad võivad värvilt olla mustad, punased, purpurjad, valged, rohelised või kollased. Paljude sortide marjad on kaetud vahaja kirmega. Valdava osa sortide marjades on 4–6 seemet, kuid söömiseks kasvatatakse ka seemneteta sorte. Marjad on suure suhkrusisaldusega ja sisaldavad ligi 5‰ viinhapet.
Viinamarjad jagatakse laias laastus kaheks: marjadena söömiseks mõeldud lauamarjadeks ja veini valmistamiseks mõeldud veinimarjadeks. Kuigi nad kuuluvad samasse liiki, on nende vahel siiski aretamisest tulenenud erisusi. Lauamarjadel on suured seemneteta marjad ja suhteliselt õhuke koor. Veinimarjad on väiksemad, seemneteta ja paksu koorega, sest suur osa veini lõhnast tuleneb marjade koorest. Veinimarjad on ka märksa magusamad, sest neid koristatakse tavaliselt siis, kui nad sisaldavad massi järgi 24% suhkrut, seevastu lauamarjad koristatakse siis, kui nende suhkrusisaldus on umbes 15%.
Kasutamine
pisi|Viinamarjade kuivatamine Kõige rohkem kasutatakse viinamarju veini tootmisel, sellele järgneb värskelt tarbimine ning kuivatamine rosinate tootmiseks. Marjadest valmistatakse veel mahla, konjakit, vahuveini, džemmi, veiniäädikat jms. Seemnetest valmistatakse õli.
Antiikajal valmistati peamiselt punast veini, aga kreeklaste ja roomlaste lemmikjook oli tume vein, mida nimetati mustaks. Punase veini valmistamiseks lasti viinamarjamahlal seista siniste marjakestade peal. Sinistest viinamarjadest kuivatatud rosinate leotis andis vähem värvi.
Kääritamiseks pandi viinamarjamahl suurtesse väävliga töödeldud savitünnidesse ja viidi keldrisse. Mõnikord kääritati viinamarju päikese käes või köetud ja suitsutatud keldris. Äädikaks käärimist püüti takistada vaigupulbri, kipsi, lubja ja merevee lisamisega.
Seevastu siis, kui oli vaja käärimist vältida, hoiti magusat viinamarjamahla külmas kohas õhukindlalt või kuumutati.
Tänapäeval läheb üksnes 2% maailma viinamarjatoodangust rosinateks.
Toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Viinamarjad on tähtsad aiasaadused. 2012. aastal toodeti maailmas 67,1 miljonit tonni viinamarju ja viinamarjaistandike kogupindala oli 75 866 ruutkilomeeter
Viinamarjad religioonis
Paljudes religioonides olid viinamarjad tähtsad.
Vana-Kreekas peeti viinamarjakasvatuse leiutajaks Dionysost. Viinamarjad olid olulisel kohal Tantalose piinades.
Judaismis ja selle eeskujul kristluses peeti Noad esimeseks, kes hakkas viinamarju kultiveerima. Ühtlasi oli Noa esimene, kes end purju jõi ja purjuspäi kõlvatusi korda saatis.
Jeesus Kristus nimetas ennast tõeliseks viinapuuks. Vein kuulub armulaua koosseisu. Katoliku kiriku õpetuse järgi muutuvad armulaualeib ja -vein preestri pühitsuse tulemusena vastavalt Jeesuse ihuks ja vereks ning seda muundumist nimetatakse transsubstantsiooniks. Armulaua sakrament esineb paljudes kristlikes kirikutes, sealhulgas luteri ja õigeusu kirikus. Kristlastele on nii saadud inimvere joomine kohustuslik. See arvatakse puhastavat pattudest ja tagavat igavese õndsuse.
Larry Mullen, Jr.
right|thumb
Jämesoole mikrofloora
Jämesoole mikrofloora on jämesooles elavate mikroorganismide kogum. Jämesoole mikrofloora on võrreldes organismi teiste piirkondadega kõige rikkalikum, inimese jämesoolest on leitud kuni 400 mikroobiliiki. Ühes grammis jämesoolesisaldises võib leida 1011–1012 mikroobirakku. Tavaliselt on anaeroobseid mikroobe 100–1000 korda rohkem kui aeroobseid. Jämesoole residentmikrofloorasse võivad kuuluda praktiliselt kõik anaeroobsed organismile omased mikroobid ja paljud fakultatiivsed anaeroobid:
Jämesoole transiitmikrofloorasse võib kuuluda soolenakkuste tekitajaid, samuti tuberkuloosi, gaasgangreeni, teetanuse ja botulismi tekitajaid.
Risto Mätas
pisi|Risto Mätas Risto Mätas (sündinud 30. aprillil 1984 Viljandimaal Pärstis) on endine Eesti odaviskaja. Tema isiklik rekord on 83.48 m (31. augustil 2013, Kohila). Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel, kuid finaali ta tulemusega 78.56 ei pääsenud.
Platonism
pisi|Platoni Akadeemia kunagine asupaik Ateenas, 2008. Platonism on mõni filosoofia suund, mis lähtub antiikfilosoof Platoni filosoofia tõlgendustest.
Ajalooliselt jaotatakse antiikaegne platonism vanemaks, mida viljeldi Platoni Akadeemias, keskmiseks ja uusplatonismiks ehk neoplatonismiks. Samas nimetatakse uusplatonismiks ka hilisemaid platonistlikke filosoofiavoole kuni tänapäevasteni välja. Cambridge'i platonistideks nimetatakse 17. sajandi Inglismaa uusplatonistlikke mõtlejaid eesotsas Henry More'iga.
Mõned filosoofid (nt Alfred North Whitehead, Martin Heidegger) on pidanud kogu Õhtumaa filosoofiat platonismiks. Üldiselt omistatakse Platonile enamiku filosoofia küsimuste esmane püstitamine ja katse neid lahendada. Selle tõttu võib Platonit tõepoolest pidada Õhtumaa filosoofia alusepanijaks.
Ideedeõpetus
Platonismi kui filosoofiatraditsiooni keskmeks võib pidada Platoni ideedeõpetust. Selle järgi on ideed või vormid ainsad tõeliselt olevad: igavesed, muutumatud, täiuslikud. Konkreetsed asjad materiaalses maailmas on vaid ideede rohmakad koopiad, mis on paratamatult ebatäiuslikud ja muutlikud.
Sageli nimetatakse platonistlikeks mis tahes filosoofilisi vaateid, mille järgi mingit laadi ideed eksisteerivad mateeriast sõltumatult. Tüüpiliseks näiteks võib pidada arve, mida peetakse tihti reaalseteks kõigis võimalikes maailmades, hoolimata loodusseadustest.
Reaktsioonist platonistlikule ideedeõpetusele tulenes keskaja filosoofia põhiline vastasseis nominalismi ja realismi vahel, nn universaalidetüli. Selles vaidluses pooldasid realistid ideede reaalset eksistentsi, nominalistid pidasid ideid aga pelkadeks abstraktsioonideks, mille inimesed loovad reaalsete materiaalsete asjade põhjal.
Kriitika 20. sajandil
20. sajandil on platonistlik filosoofia sattunud tugeva kriitikatule alla ning platonismi kui mõtlemise tava on korduvalt püütud kõrvale jätta, ületada või dekonstrueerida. Suurimateks platonistliku tava kriitikuteks võib pidada analüütilisele traditsioonile aluse pannud loogilisi positiviste ja kontinentaalse filosoofia raames eksistentsialiste ning nende poolt tunnustatud 19. sajandi mõtlejat Friedrich Nietzschet.
Karl Raimund Popper samastas platonismi essentsialismiga: eeldusega, et sõnadel on püsivad ja iseseisvalt eksisteerivad tähendused, millele me saame järjest paremaid definitsioone pakkudes läheneda. Popper püüdis oma mõtlemises platonismi välistada, tehes printsiibiks metoodilise nominalismi.
Viktor Tšerkessov
pisi Viktor Tšerkessov (Черкесов, Виктор Васильевич) (13. juuli 1950 Leningrad – 8. november 2022) oli NSV Liidu ja Venemaa Föderatsiooni riigiametnik, NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee ja Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuteenistuse ametnik, politseikindral (2003).
Pärast teenistust Nõukogude armees õppis Viktor Tšerkessov Leningradi Riiklikus Ülikoolis õigusteadust, ülikooli lõpetas 1975. aastal. Seejärel töötas kohustusliku suunamisaja Leningradi prokuratuuris.
1975. aastal asus tööle NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitees, kus töötas operatiivvolinikuna, uurimisosakonna uurijana, jaoskonna ülemana, osakonnaülema asetäitjana, osakonnajuhatajana ja RJK Leningradi oblasti valitsuse uurimisteenistuse ülemana.
Uurimisosakonna uurijana ja ülemana teostas dissidentide ja NSV Liidus inimõiguste nõudjate ning nõukogudevastases agitatsioonis süüdistatute süüasjade eeluurimist, sealhulgas:
1984. aastal autasustati Viktor Tšerkessovit Punatähe ordeniga eduka juurdlustöö eest asitõenditega (peidikkonteineriga) kinni peetud Ameerika Ühendriikide Leningradi peakonsulaadi töötajate (Аустенборг) teostatud luuretegevuse suhtes.
1992. aastal määrati ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuministeeriumi Peterburi ja Leningradi oblasti valitsuse ülemaks (начальник управления Министерства безопасности РФ по Санкт-Петербургу и Ленинградской области). 27. augustil 1998 määrati Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuteenistuse direktori (Vladimir Putini) esimeseks asetäitjaks;
2000. aastal määrati Venemaa Föderatsiooni presidendi (Vladimir Putin) esindajaks Loode föderaalringkonda;
2003. aasta märtsist kuni 12. maini 2008 juhatas Venemaa Föderatsiooni Riiklikku narkootikumide ja psühhotroopsete vahendite käitlemise kontrolli komiteed;
12. maist 2008 kuni 2010. aasta juunini oli Venemaa Föderaalse relvastuse, sõja- ja eritehnika ja materiaalsete vahendite hankeagentuuri (Рособоронпоставки) juhataja, kus ta ülesandeks oli juhtida sõjaliste tellimuste formeerimist ja realiseerimist.
Isiklikku
Abielus, abikaasa Natalja Tšaplina on ajalehe Tšas pik ("Час пик") peatoimetaja.
Davey Havok
David Paden Marchand (sündinud 20. novembril 1975 Rochesteris New Yorgi osariigis), esinejanimega Davey Havok, on Ameerika Ühendriikide poplaulja (rokkansambli AFI ja elektronmuusika bändi Blaqk Audio solist).
Elulugu
Havok on itaalia päritolu. Tema isa suri, kui ta oli kolmeaastane. Hiljem abiellus tema ema uuesti ning Havok sai kasuisa perekonnanime Marchand. Kui Havok oli kuuene, kolis pere California osariiki. Seal käis ta kaheksanda klassini katoliku koolis.
Tema muusikukarjäär algas keskkoolis, kui ta moodustas koos Mark Stopholese'i, Vic Chalkeri ja Adam Carsoniga ansambli, millest hiljem sai AFI. Pärast keskkooli lõpetamist läks bänd lahku ja Davey kolis Berkeleysse, et astuda California ülikooli Berkeleys. Ülikooli ajal hakkas ta kirjutama laulusõnu, mis ilmusid AFI albumitel "Answer That and Stay Fashionable" (1995) ja "Very Proud of Ya" (1996). AFI tuli taas kokku 1995. aastal.
Davey Havok on poplauljana teinud koostööd bändiga Son of Sam, neil ilmus 2001. aastal albumi "Songs from the Earth".
"Glitterboy"
"Glitterboy" on lühikest aega eksisteerinud rõivakollektsioon, mille Havok lõi 2003. aastal. Muu hulgas oli see inspireeritud 1970. aastate glämm-muusikute stiilist. Kollektsiooni kiire lõpu põhjustasid Davey ja tema koostööpartneri Serious Clothing disainerite erimeelsused.
"Paden"
Havoki hiliseim rõivakollektsioon "Paden" loodi 2007. aastal. Kollektsioon on saadaval vaid Fred Segali butiigis.
"Tokyo Hardcore"
2007. aasta septembris nõustus Davey koos Jeffree Stariga olema Tarina Tarantino ehtekollektsiooni "Tokyo Hardcore" modell. Kollektsiooni kataloog ja reklaamvideo ilmusid sama kuu lõpus.
Zu Boutique
Zu Boutique on Davey 2008. aastal asutatud ettevõte, mis müüb peamiselt T-särke.
Näitlemine
Havok on mänginud filmides "Mary Jane Is Not a Virgin Anymore", "Live Freaky, Die Freaky" (hääl), "Godkiller" (hääl) ja "Knife Fight" ning Tim Armstrongi veebiseriaalis "Tim Timebomb's Rock'n'Roll Theatre".
Isiklikku
Havok on tuntud taimetoitluse ja straight edge ' i elustiili propageerija.
Daveyl on palju tätoveeringuid, nende hulgas suured mustad tiivad seljal, tähed mõlemal rangluul, leegitsev süda rinnal ja sõna "Moz" (Morrissey) paremal randmel. Lisaks on tal roietel pistodad, parempoolse peal on x-täht, mis tähistab tema straight edge ' i elusstiili, ning vasakpoolsel on kõrvits. Tema pahkluul on roosade tiibadega must jänes, kellel on mustad südamed (üks neist murtud) mõlema kõrva taga, käsivarrel on tal palveasendis käed, mille peal on x-tähed, ja palju muud.
Kristijonas Donelaitis
Kristijonas Donelaitis (1. jaanuar 1714 Lazdynėliai, Gumbinė maakond, Väike-Leedu (praegune Kaliningradi oblast, Gussevi rajoon, Kalininskoje külaasundus) – 18. veebruar 1780 Tolminkiemis) oli leedu luuletaja, leedukeelse ilukirjanduse rajaja.
Ta oli Väike-Leedus luteri pastor.
"Aastaajad"
"Aastaaegade" vene keelde tõlkija David Brodski on nimetanud poeemi "tõeliseks XVIII sajandi leedu talupojaelu entsüklopeediaks".
Emil Johann Heinrich Bruhns
Emil Johann Heinrich Bruhns (13. veebruar/25. veebruar 1843 Narva – 11. oktoober 1928 Riisipere) oli Eesti vaimulik.
Oli 1868–1870 Eestimaa vikaarõpetaja. Oli aastatel 1871–1916 (kutsuti 30. novembril/12. detsembril 1870, introdutseeriti 31. jaanuaril/12. veebruaril 1871) Nissi Maarja koguduse õpetaja. Jäi aastal 1916 emerituuri.
Tema (ja eestlasest ehitusmeistri Willenthali) initsiatiivil ehitati uus ühelööviline Nissi kivikirik. Ta oli Eestimaa Sinodi väljaande Eesti rahva kalender toimetaja aastatel 1880–1885, samuti tegi ta kaastööd Ristirahva Pühapäeva Lehele ja Misjonilehele. Eestikeelses epistlite raamatus on ilmunud kaks tema jutlust.
Isiklikku
Tema poeg Oskar Alexander Bruhns oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema äi Friedrich Wilhelm Anton Hasselblatt oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja.
Foja paradiisilind
Foja paradiisilind (Parotia berlepschi, Parotia carolae berlepschi) on liik või alamliik paradiisilindlaste sugukonnast. Elab Foja mägedes Uus-Guineas.
Fassaad
pisi|Fassaadid pisi|Fassaadid Fassaad (prantsuse keeles façade, ladina keeles facies, nägu) on hoone esinduskülg, teistest sama hoone külgedest arhitektuurse lahenduse, kujunduselementide või muude tunnuste põhjal selgelt eristuv külg. See on harilikult hoone esisein, kuid võib olla ka tagasein või külgsein.
Sõna "fassaad" tuleb prantsuse keelest, kus "façade" tähendab esikülge ja nägu.
Arhitektuuris on hoone fassaad sageli projekteerimise seisukohast väga oluline, sest kujundab hoone üldmulje.
Paljude majade fassaad on ajalooline ja kohalikud eeskirjad või teised seadused piiravad selle muutmist või isegi keelavad seda.
Uue maja projekteerimisel tuleb arvestada, et fassaad läheks kokku ümbrusega, sealhulgas lähedaolevate majade fassaadidega.
Kõrghoone fassaad
Tänapäeva arhitektuuris, eriti kõrghoonetes, on fassaadi järgi sageli raske kindlaks teha maja korruste arvu. Näiteks võib fassaad olla kujundatud klaasseinana, milles siiski on näha betoonist põrandaplaate.
Mõnikord, eriti kõrghoonetes, võidakse fassaadilt nõuda vastavust kindlale tulekindlusklassile, näiteks kui kaks hoonet on teineteisele väga lähedale ehitatud, et vähendada tule leviku tõenäosust ühest hoonest teise. Sel juhul võib fassaadil olla vaja kasutada kindla tulekindlusklassi aknaid ja uksi, et seinal oleks vajalik tulekindlusklass. Tuletõkkeseintes võib olla kasutatud näiteks mineraalvilla. Ükskõik, kas fassaad mingile tulekindlusklassile vastab või ei, tuleb kõrghoonete fassaadide juures alati tulekindlusega arvestada, sest fassaadi tükid võivad alla kukkudes kahju tekitada nii jalakäijatele, tuletõrjujatele kui tuletõrjevoolikutele. Tulekahju purustab aknad ja sulatab üles aknaraamid, mis tavaliselt on tehtud alumiiniumist, sest alumiiniumi sulamistemperatuur on 660 °C, aga tulekahjus võib temperatuur küündida 1100 °C-ni.
Mõned ehituseeskirjad seavad piiranguid sellele, kui suurt osa maja fassaadist tohivad aknad katta.
Fassaadid filmitööstuses
Filmitööstuses on paljud majadena esitatavad ehitised üksnes fassaadid, mida on palju odavam rajada kui päris ehitisi, liiatigi ei laiene neile ehituseeskirjad. Neid hoiavad sageli tagantpoolt püsti toed ning seal võivad olla mingid kastid või redelid, mille abil näitlejad kaamera vaatevälja või sealt ära astuvad.
Ainult fassaadidest koosnevad ka potjomkini külad.
Stõr
pisi|300px|Stõr voolab [[Dnepri valgla lääneosas.]] pisi|Stõr talvel. Kuznetsovsk pisi|Stõr talvel. Kuznetsovsk pisi|Stõr suvel. Kuznetsovsk pisi|Stõr suvel. Kuznetsovsk Stõr (valgevene keeles Стыр, ukraina keeles Стир) on jõgi Valgevenes ja Ukrainas.
Jõe pikkus on 494 km, sellest 70 km Valgevenes ja ülejäänu Ukrainas. Tema valgla pindala on 13 100 km², millest 493 km² asub Valgevenes ja ülejäänu Ukrainas. Keskmine vooluhulk suudmes on 49,5 m³/s, keskjooksul Lutskis 29,8 m³/s. Jõgi algab 257 m kõrgusel ja lõpeb 138 m kõrgusel merepinnast, nii et tema lang on 119 m.
Stõr voolab ülemjooksul voolab algul loodesse ja siis kirdesse, möödudes Brodõ linnast, läbib Voronjaki kõrgustiku, ületab kaks korda Volõõnia oblasti piiri ja jõuab Rivne oblastisse. Seal suubub temasse paremalt suurim lisajõgi Ikva, mis samuti Võssoki Kameni lähedusest algab. Seejärel Stõr pöördub põhja ja jõuab taas Volõõnia oblastisse. Ta läbib Volõõnia kõrgustiku, Volõõnia oblasti keskuse Lutski ja Rožištše linna, pöördub kirdesse ja laskub pärast Kolki asula läbimist Polesje soisele madalikule. Ta jõuab taas Rivne oblastisse ja pöördub põhja, läbides Varaši linna. Seejärel eraldub jõest paremale Stubla jõeharu, mis tükk maad allavoolu, pärast Zaritšne linna taas Stõriga ühineb. Sealsamas ületab Stõr Valgevene piiri, jõuab Bresti oblastisse ja voolab valdavalt kirdesse, kuni suubub paremalt Prõpjatsi. Selle kaudu voolavad Stõri veed Dneprisse ja lõpuks Musta merre.
Stõri ületab palju maanteid, aga õieti kusagil ei voola Stõr pikalt maantee ega raudtee kõrval, välja arvatud lühike lõik Lutski ja Rožištše vahel.
Chiune Sugihara
thumb Chiune Sugihara (杉原千畝 Sugihara Chiune, 1. jaanuar 1900 Yaotsu, Gifu prefektuur – 31. juuli 1986 Fujisawa) oli Jaapani diplomaat, kes aitas Teise maailmasõja ajal Leedus konsulina töötades tuhandetel juutidel Jaapanisse põgeneda.
Stõr
Jõe mõlemal kaldal asub kogu pikkuses lamm. Ülemjooksul on jõeorg kitsas (200–300 m) ja sügav, 30–40 m kõrguste kallastega. Keskjooksul on jõe laius 30–50 m, suurim laius küündib 100 meetrini. Alamjooksul on palju soote ja Prõpjatsi suubub Stõr kahe jõeharuna. Alamjooksul on jõe kaldad madalad, kõigest 1–3 meetrit, turbased, kallastel on soo- ja rabataimestik üksikute põõsaste ja puudega.