cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sonokeemia
Sonokeemia on keemia haru, mis uurib ultraheli toimel vedelikes tekkivast akustilisest kavitatsioonist tingitud keemilise aktiivsuse initsieerimist või selle kasvu. Seega ei tulene ultraheli keemilised efektid otsesest vastastiktoimest ultraheli helilainete ja lahuses olevate molekulide vahel.
Lihtsaim seletus on, et helilained, mis levivad läbi vedeliku ultraheli sagedustel (20 kHz – 1 MHz), on märkimisväärselt pikema lainepikkusega kui aatomitevahelised sidemed molekulides. Selline helilaine ei saa mõjutada aatomitevaheliste sidemete vibratsioonilist energiat ning seega ei saa otseselt tõsta molekuli siseenergiat.
Sonokeemia põhineb akustilisel kavitatsioonil: vedelikes moodustuvad ultraheli mõjul väikesed mullid, mis kasvavad ning seejärel implodeeruvad (varisevad kokku). Nende mullide kollabeerumine on peaaegu adiabaatiline protsess, mille tulemusena tekib mulli sisse tohutu energia. Suur energiahulk mulli sisemuses tähendab aga äärmiselt kõrget temperatuuri ja rõhku vedeliklahuse ühes mikroskoopilises regioonis. Mulli kollabeerumise hetkel kavitatsioonimulli sees või läheduses olnud aine keemiline reaktiivsus tõuseb kõrge temperatuuri ja rõhu tõttu. Kavitatsiooniga võivad kaasneda muud nähtused, näiteks sonoluminestsents, vabade radikaalide tekkimisel esile kutsutud ahelreaktsioonid, uute üsnagi stabiilsete ühendite teke (näiteks vesinikperoksiidi formatsioon kahest hüdroksüülradikaalist) jne.
Ajalugu
pisi|120x120px|Kavitatsiooni põhjustatud kahjustused|vasakul 19.–20. sajandi vahetusel kirjeldasid kavitatsiooni Sir John Isaac Thornycroft ja Sidney Barby. Neid kutsuti uurima äsja valminud sõjalaeva H.M.S Daringi probleemset sõukruvi. See oli külge seatud asendis, mis lasi tekkida kavitatsioonil. Kiirel liikumisel kahjustas see sõukruvi ning selle labasid tugevalt.
120x120px|pisi|Üksiku kavitatsioonimulli sonoluminestsents (üksik kollabeeruv mull) Ultrahelilainete läbi vedeliku levimist ning selle mõju kirjeldasid esimesena Robert Williams Wood (1868–1955) ja Alfred Lee Loomis (1887–1975) 1927. aastal. Nad uurisid oma eksperimendis, millisel sagedusel tungiksid helilained läbi veebarjääri. Wood ja Loomis jõudsid järeldusele, et heli liigub kiiremini vees kui õhus, kuid kuna vee tihedus võrreldes Maa atmosfääriga on erinev, oli äärmiselt raske helilaineid vette saada. Pärast pikka uurimist leidsid nad selleks efektiivsema mooduse. Selleks tuli koos valju heliga tekitada ka väikseid mullikesi, mis justkui transportisid helilaineid vette. Teisalt oli üheks lihtsaimaks viisiks heli vettesaamisel karjumine. Kuna sonokeemia oli tol ajal üsna tundmatu valdkond, siis jäi ka nende samal teemal avaldatud artikkel märkimisväärse tähelepanuta.
1933. aastal avastati sonoluminestsentsi nähtus. Kuna kavitatsioonimulli kollabeerumine on laetud väga suure hulga energiaga, siis võib mull lühiajaliselt emiteerida hästi nõrka ja heledat valgust, mis on sähvatusena nähtav ka inimsilmale.
Sonokeemia muutus aktuaalseks 1980. aastatel, kui saabusid odavamad ja usaldusväärsemad suure võimsusega ultraheligeneraatorid.
Kavitatsioon
pisi|Kavitatsioonimulli skeem|vasakul Kui vedelikku kiiritada võimsa heli või ultraheliga, tekib lahuses nähtus nimetusega kavitatsioon. Mullid formeeruvad, kasvavad ning seejärel kollabeeruvad, mille tagajärjel tekib tohutu energia. See energia tuleb mulli sisu soojendamiseks vedeliku osakeste kineetilise energia muundumisest. Kavitatsioonimulli kollabeerumine on kiirem kui soojusülekanne ning seega tekib lühiajaline lokaliseeritud "kuumkoht" ("hot-spot"). Eksperimentaalandmed näitavad, et nende kavitatsoonimullide temperatuur on umbes 5000 K, rõhk umbes 1000 atm ning soojenemis- ja jahtumiskiirused üle 1010 K/s. Kavitatsioon tekitab ekstreemsed füüsikalised ja keemilised tingimused muidu jahedates vedelikes.
pisi|Kavitatsioonimulli kollabeerumine tahke aine pinna lähedal ja mikrojoa formatsioon Kiiritades ultraheliga lahust, mis sisaldab tahket ainet, võib näha sarnast nähtust. Kui kavitatsioon ilmneb tahke aine pinna lähedal, pole kavitatsioonimull sfäärilise kujuga ning selle kollabeerumisel tekib mikrojuga, mis on suure energiaga ja suunatud tahke aine pinnale. See mikrojuga ja sellega seotud lööklained võivad materjalide pinda erodeerida või kahjustada, osakesi dispergeerida, muuta reaktiivsust jne. Kavitatsiooni ilmnemisel vedeliku-pulbri suspensioonis tekivad lahuse osakeste vahel suure kiirusega kokkupõrked. Need võivad muuta pindade morfoloogiat, kompositsiooni ja reaktiivsust.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Naiste 30 km klassikalises stiilis
1. märts 1997
Sonokeemia
Sonokeemilised reaktsioonid
Sonokeemiliste reaktsioonide kolm klassi: Sonoluminestsentsi käsitletakse tavaliselt homogeense sonokeemia erijuhtumina.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Naiste 4×5 km teatesuusatamine
27. veebruar 1997 15 võistkonda
Sonokeemia
Sonokeemilised reaktsioonid
Ultraheli võimendab keemilisi reaktsioone ning seda on kasulik rakendada näiteks segafaasilises sünteesis, materjalide keemias ja biomeditsiinis. Kuna kavitatsioon ilmneb ainult vedelikes, siis tahkete ainete või tahke-gaasi süsteemide kiiritamisel ultraheliga ei ole täheldatud keemilisi reaktsioone.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Individuaalvõistlus
61 võistlejat
Sonokeemia
Sonokeemilised reaktsioonid
Näiteks keemilises kineetikas on leitud, et ultraheli võimendab keemilist reaktiivsust väga paljudes süsteemides ja seda mõnel juhul isegi kuni miljon korda. Ultraheli võib käituda nagu katalüsaator, ergastades süsteemi atomaarseid ja/või molekulaarseid olekuid. Reaktsioonides, milles kasutatakse tahkeid aineid, võib ultraheli kavitatsioonimullide kollabeerumisega tahket ainet väiksemaks lõhkuda. See suurendab tahke reagendi reaktiivset pinda, mis omakorda suurendab reaktsiooni kiirust.
Sonokeemiliste reaktsioonide puhul kasutatakse ultraheli, mille sagedus jääb enamasti vahemikku 20 kHz – 1 MHz, kuid olenevalt reaktsioonist (või soovitavast tulemusest) rakendatakse ultraheli väga kindlal sagedusel. Aine keemilise reaktiivsuse tõstmiseks kasutatakse enamasti ultraheli, mille sagedus on 20–100 kHz. Radikaalreaktsioonide initsieerimiseks kasutatakse enamasti ultraheli, mille sagedus jääb vahemikku 100–600 kHz. Sonoluminestsentsi on aga täheldatud, kasutades ultraheli sagedusega 20 kHz – 2 MHz.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Meeskonnavõistlus
26. veebruar 1997
Taevane kindlus
pisi|Taevane kindlus jaapani keelne poster „Taevane kindlus“ (jaapani keeles 天空の城ラピュタ „Tenkū no Shiro Rapyuta“; inglise keeles „Castle in the Sky“ või „Laputa: Castle in the Sky“) on 1986. aastal linastunud Jaapani animafilm (anime). Filmi režissöör ja stsenarist on Hayao Miyazaki. „Taevane kindlus“ on inspireeritud raamatust „Gulliveri reisid“. See on Miyazaki kolmas täispikk animatsioon, mis on nii tema kui ka Studio Ghibli teinud tuntuks kogu maailmas, eriti Jaapanis ja Ameerikas.
Sonokeemia
Sonokeemilised reaktsioonid
Rakendades ultraheli teatud reaktsioonides, on võimalik vähendada ohtlike kemikaalide ja solventide kasutamist, seeläbi lihtsustada protsessi. Samuti vähendada aja ja tööjõu kulu, vältida ekstreemsete tingimuste kasutamist jne. Klassikalise metoodika järgi on vanaadium(III)kloori karbonüülimise reaktsiooniks vaja väga kõrget rõhku (200 atm) ja temperatuuri (160 °C). Kasutades ultraheli, on vajaminevaid tingimusi võimalik drastiliselt vähendada (vastavalt 4,4 atm ja 10 °C).
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Meeskonnavõistlus
13 võistkonda
Sonokeemia
Kasutusalad
pisi|Ultraheli sond Keemias kasutatakse ultraheli kõige tihedamini ühendite sünteesis, sest sellega on võimalik mõjutada reaktsioonide kulgu peaaegu igast küljest.
Taevane kindlus
Film võitis 1986. aastal Animage Anime Grand Prix’ esimese koha auhinna ning on Netorabo 2020. aasta küsitluse järgi Hayao Miyazaki.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Normaalmägi
22. veebruar 1997
Sonokeemia
Kasutusalad
Kuigi ultraheli rakendamine toob endaga kaasa tavaliselt paljude produktide segu, siis 2007. aastal ajakirjas Nature avaldatud artiklis kirjeldati reaktsiooni, milles ultraheli mõjutas selektiivselt tsüklobutaani ahela avamise reaktsiooni. 2008. aastal kirjeldas Atul Kumar mitmekomponendilist Hantzschi estrite sünteesi reaktsiooni, kasutades ultraheli.
Taevane kindlus
Sisututvustus
Film algab taevapiraatide rünnakuga õhulaevale, mille peal on filmi üks peategelane Sheeta. Et põgeneda piraatide juurest, üritab Sheeta ennast peita õhulaevast välja, aga ta libastub ning langeb maa poole. Õnneks on tal kaelas võlukaelakee, mis hakkab helendama ning aeglustab ta langemist. Teda näeb maandumas Pazu, orb, kes tuli äsja kaevandusest töölt. Ta püüab langeva tüdruku kinni ning pakub enda pool peavarju.
Sellele järgnevad noorte seiklused. Kõigepealt põgenevad nad piraatide ja sõjaväe eest, saades peaaegu surma, kuid Sheeta võlukaelakee aktiveerub taas ning päästab paari surmast. Sheeta ja Pazu põgenevad koopast, kuhu nad maandusid kuid väljudes püüavad Muska ja sõjavägi nad kinni.
Pazul õnnestub sõjaväe küüsist pääseda ning ta naaseb koju, kus teda ootavad Dola ja tema piraadid. Pärast jutuajamisi otsustavad nad koos Sheeta päästa. Neil õnnestub see ning pärast pikki jutuajamisi veenavad noored piraate endid Laputa juurde viima.
Teel Laputasse leiab sõjavägi piraadid üles ning nende vahel toimub tulevahetus. Noored pannakse eraldi laeva, millega nad kahekesi seilama hakkavad. Pärast ohtliku tormi leiavad Sheetal ja Pazu Laputa. Nad randuvad seal ning uurivad oma ümbruskonda.
Mõlema meelehärmiks leiavad sõjavägi ja Muska noored ning vangistavad nad taas. Pazu visatakse ruttu üle parda, aga Dola ja piraadid jõuavad järele ning päästavad poisi kindlast surmast. Muska ja Sheeta reisivad kindluse südamesse kus on hiigla suur kivi, mis on samast materjalist mis Sheeta kaelakee. See kivi ongi see, mis saart õhus hoiab. Muska tahab Laputat kasutada hävinguks, aga Sheeta seda ei soovi. Pazul õnnestub Muska ja Sheeta leida ja koos Pazu ja Sheeta hävitavad kivi. Hävitades hakkab aga saar lagunema. Noored põgenevad koos piraatidega saarelt, jättes sõjaväe saatuse hoolde. Laputa hõljub seejärel kõrgemal kui kunagi varem, eemal inimestest.
Pazu (パズー, Pazū)
Energiline ja seiklushimuline noor poiss Pazu (jaapani hääl Mayumi Tanaka) on filmi üks kahest peategelasest. Ta elab omaette majas, mille vanemad on talle jätnud, ning töötab kohalikus kaevanduses. Tema elu unistus on lõpetada oma isa lennumasina ehitus ning reisida ise Laputa kindlusesse, et tõestada kõigile oma isa süütust.
Sonokeemia
Kasutusalad
Osa vees olevaid saasteaineid on võimalik sonokeemiliselt hävitada. Nendeks on näiteks klooritud orgaanilised ühendid.
Taevane kindlus
Pazu (パズー, Pazū)
Pazul on pruunid juuksed ja silmad. Ta kannab valget särki ja oranži vesti, kollast nokkmütsi ja siniseid teksapükse. Kui ta piraatidega liitub, hakkab ta ka lenduri prille kandma.
Sonokeemia
Kasutusalad
Sonokeemias kasutatakse spetsiaalset vanni (ultraheliga puhastamisel), mis tekitab vajalikul sagedusel ultraheli ning suunab selle vannis olevasse vedelikku või kõrge võimsusega sondi, mis genereerib ultraheli kokkupuutel veega.
Taevane kindlus
Sheeta (シータ, Shīta)
Sheeta kannab filmi alguses sinist kleiti, filmi lõpu poole kollast särki ja pruuni pükse. Tal on tumepruunid punutud patsid ja punane peavõru. Tal on hallikad sügavad silmad. Lisaks on tal on pea terve film ka oma võlukaelakee kaelas.
Muska (ムスカ, Musuka)
Muska (jaapani hääl Minori Terada) on filmis peamine vaenlane. Tema plaan on saada Laputa oma kätesse ja kasutada seda sõjalistel eesmärkidel. Iseloomult on ta külm, õel ja salapärane. Tema soovid on isekad ning terve filmi vältel mõtleb ta kuidas omaenda võimu suurendada.
Välimuselt on tal helepruunid juuksed ja pähklipruunid silmad. Ta kannab prille, pruuni ülikonda ja musti kingi. Samuti kannab ta kaasas revolvrit kuhu iganes ta läheb.
Dola (マ=ドーラ, Ma Dōra)
Dola (jaapani hääl Kotoe Hatsui) on taevapiraatide juht. Ta tunneb Laputa vastu huvi selle varanduse tõttu. Isiksuselt on ta isekas, ahne ja kamandav, aga kui ta kohtub Pazu ja Sheetaga siis näidatakse teda rohkem emalikus rollis, ta on hoolitsev ja muretseb noorte pärast.
Välimuselt on Dola suur, aga lühike. Ta juuksed on roosad ja pandud kahte pikka patsi. Tal on tumedad silmad ja suur nina. Ta kannab tumesinist särki ja pükse, suuri kuldseid kõrvarõngaid ja rohelist prossi.
Sündmuskoht ja -aeg
Kogu tegevus toimub Maaga sarnases kohas, kus kasutatakse mõningaid tehnoloogiaid, mida Maa elanikud ei tunne. Täpset aega ei ole filmis kunagi mainitud, aga kuna Pazu isa pildile on märgitud 1868. aasta juuli, siis võib öelda, et tegevus toimub 19. sajandi lõpupoole.
Kindlat kohta, kus tegevus aset leiab, ei ole filmis mainitud. Võib eeldada, et lugu toimub kuskil Euroopas, sest Pazu elab riigis, kus on kuningas riigi eesotsas.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Suur mägi
1. märts 1997
Taevane kindlus
Ajalugu
Laputa või Laputarichese kuningriigi ehitas tehnoloogiliselt väga arenenud rahvas, kes ei soovinud sõdadest ega lahingutest osa võtta ja tahtsid eemalduda maa peal toimuvatest konfliktidest. Nad kasutasid võlukive, et oma maa-alad õhku tõsta ja elada isolatsioonis. Mõnda aega nad elasidki väga külluslikult, kuid nii kõrgel ei suutnud taimestik ja rahvas elujõuliselt elada ning ajapikku kadusid nad oma saarelt. Maa ja rahvas kannatasid hapnikupuuduse ja salapärase haiguse käes. Haigus on samuti põhjus, miks inimesed haihtusid lendavast kindlusest.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Meeskonnavõistlus suurel mäel
27. veebruar 1997 13 võistkonda
Taevane kindlus
Ajalugu
Legendide kohaselt õnnestus Laputa kuninglikul perel põgeneda ning elada normaalset elu teiste rahvaste seas. Nende suguvõsa olevat tänapäevani säilinud. Lisaks nendele õnnestus nende osal teenijarobotitel pääseda ning ellu jääda, kuid need robotid ei tööta ilma võlukivi läheduseta. Laputa maa-ala on väiksemaks jäänud ning nüüd hõljub taevas vaid kindlus.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Dopinguskandaal
26. veebruaril 1997 teatas Rahvusvahelise Suusaliidu meditsiinikomisjon, et Ljubov Jegorova dopinguproov osutus positiivseks. Positiivne dopinguproov võeti Ljubov Jegorovalt kohe pärast 5 km sõitu klassikalises stiilis ja see sisaldas anaboolse stimulaatori bromantaani jälgi. Ljubov Jegorova diskvalifitseeriti nii 5 km sõidus klassikalises stiilis kui ka 10 km jälitussõidus.
Kirdeväil
pisi|Põhja-meretee pisi|Põhja-meretee (punane) ja alternatiivne tee [[Suessi kanali kaudu (sinine)]] Kirdeväil ehk Põhja-meretee (vene keeles Северный морской путь ehk Севморпуть) on veetee Euroopast Kaug-Itta piki Euraasia põhjarannikut. Nimi tähistab väljumist Atlandi ookeanist selle kirdeosas.
Kirdeväil kulgeb läbi Põhja-Jäämere (Barentsi, Kara, Laptevite, Ida-Siberi ja Tšuktši mere) ning Vaikse ookeani (Beringi ja Ohhoota mere).
Kirdeväil on piiratud Novaja Zemlja väinade ja Želanije neeme (Novaja Zemlja põhjatipp) meridiaaniga läänest ning Beringi väinas paralleeli 66°N ja meridiaaniga 168°58'37''W idast.
Kirdeväila alternatiiviks on mereteed Suessi või Panama kanali kaudu. Kirdeväila pikkus Kara Väravast Providenija laheni, mis asub Beringi väinast pisut lõunas, on umbes 5600 km. Kaugus Peterburist Vladivostokini Kirdeväila kaudu on üle 14 000 km (Suessi kanali kaudu üle 23 000 km).
Kirdeväila kaudu teenindatakse Arktika ja Siberi suurimate jõgede sadamaid (kütuse, seadmete ja toiduvarude sissevedu ning puidu ja teiste loodusvarade väljavedu).
Ehkki väila lääneosa hoiab jäävabana Põhja-Atlandi hoovus, ei pruugi idaosa igal aastal jääkattest vabanedagi. Navigatsiooniperiood on lühike. Peamine takistus laevade liikumisele on jääkate. Kaasaegsed jäälõhkujad võimaldavad tänapäeval aastaringset laevasõitu.
Ajalugu
Juba 2. juulil 1918 eraldas Vladimir Lenin Nõukogude Venemaa valitsusjuhina miljon rubla Kirdeväila uurimise ekspeditsiooni korraldamiseks. Sama suurt tähelepanu osutas Kirdeväilale Aleksandr Koltšak, kelle korralduse alusel moodustati 23. aprillil 1919 Põhja-meretee komitee. Pärast valgete lüüasaamist Siberis võeti see komitee täies koosseisus üle Siberi revolutsioonilise komitee alluvusse.
pisi|Jäälõhkuja Jamal Põhja-mereteel Kirdeväila läbimise esimesi samme käsitleti nii Nõukogude Liidus kui välismaal kangelastegudena ja ekspeditsioonilt naasnud polaaruurijaid ümbritseti umbes samasuguse imetluse ja austuse oreooliga nagu mõnikümmend aastat hiljem kosmonaute.
Nõukogude Liidu eksisteerimise ajal uuriti Kirdeväila kõigi vahenditega: jäälõhkujate, tsiviil-, allvee- ja sõjalaevadega, lennukitega, ujuvate polaarjaamadega jne.
Tänapäeval on Kirdeväila peamised kasutajad lisaks Põhja-Jäämere-äärsetele haldusüksustele Norilski Nikel, Gazprom, Lukoil ja Rosšelf. Kui nõukogude aja lõpus veeti Kirdeväila mööda 6–8 miljonit tonni kaupu aastas, siis tänapäeval on see vähenenud 5–6 korda.
Mustaine
Mustaineks (ladina substantia nigra) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi närvikude. Mustaine paikneb keskajus, suuraju sääre ja keskajukatendi piiril paiknevas tuumas. Mustaine koosneb melaniinpigmenti sisaldavatest närvirakkudest.
Mustaine areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Ülesanded
Mustaine osaleb peaaju töös, näit liigutamisvõime tagamine, motivatsioon, reward-seeking behavior, õppimine, kognitsioon ja ka sõltuvustega seotud käitumine.
Patoloogia
Mustainega seostatakse inimestel mitmeid haiguslikke seisundeid, nagu Parkinsoni tõbi, skisofreenia, autism, aktiivsus- ja tähelepanuhäire (lastel).
Mustainet mõjutavad ravimite toimeained (osaline)
Psühhotroopse toimega retseptiravimites, milles üks toimeaine on levodopa.
Leonard Grandell
pisi|Leonard Grandell Leonard August Mathias Grandell (1. oktoober 1894 Nauvo – 2. veebruar 1967 Helsingi) oli Soome kindralleitnant.
Ta jäi aastal 1960 pensionile.
Toidusüsteem
Toidusüsteem hõlmab põllumajandussaaduste, toiduainete ja toidu tootmise, transpordi, müügi ja tarbimise ning selle käigus tekkivate ülejääkide ja jäätmete haldamise.
Nimetatud mõiste tähistamiseks on pakutud ka terminit "toidundus".
Alexinos
Alexinos oli Eubulidese õpilane. Diogenes Laertiose väitel oli ta läinud Olümpiasse ning seda kavatsusega rajada sinna oma koolkond. Kuna aga Alexinose varud olid napid ning elamistingimused kehvad, siis lahkusid Olümpiast kõik tema kaaslased ning ta jäi sinna üksi koos teenjaga elupäevade lõpuni, mis saabus Alpheiose jões endale pilliroo jalga astumisega.
Tema tööst filosoofia alal ei ole palju teada, kuid Cicero põgusast viitest "Academicas" ning Athenaiose antud lisanimest "loogik" võib oletada, et ta tegeles põhiliselt loogikaküsimustega. Diogenes Laertiose väitel kirjutas ta vastuse Kitioni Zenonile ja ühe teose ajaloolase Ephorose vastu. Athenaios nimetab Alexinost "Õpetatud meeste pidusöögi" XV raamatus Makedoonia Kraterose auks kirjutatud võidulaulu (vanakreeka παιάν) autorina.
Pedi keel
Pedi keel (ka põhjasotho keel või sepedi keel) on bantu keelte hulka kuuluv keel, üks üheteistkümnest Lõuna-Aafrika Vabariigi ametlikust keelest.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles riigis pedi keelt emakeelena 4,6 miljonit inimest.
Békési komitaat
Békési komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari kaguosas. Piirneb idas Rumeeniaga.
Ozolpils
Ozolpils on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Tukumsi piirkonna Smārde vallas. Küla asub valla lõunaosas maantee A10 ääres ja jääb vallakeskusest Smārdest 6,7 ning Riiast 57 kilomeetri kaugusele.
Békési komitaat
Komitaadis on 75 omavalitsusüksust, neist 22 linna.
Ozolpils
Küla on tekkinud endise Ozoli mõisa (Eichendorf) juurde. 1. jaanuarini 1972 oli küla Ozolpilsi külanõukogu halduskeskuseks, seejärel sai sellest Smārde külanõukogu halduskeskus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.
Békési komitaat
Komitaadi halduskeskus on Békéscsaba, teised suuremad linnad on Gyula, Orosháza ja Békés.
Ozolpils
Külas asub Ozolpilsi bussipeatus. .
Békési komitaat
Välislingid
🇭🇺
Ozolpils
Aastal 2018 oli külas 31 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 37.
Lizumsi raudteejaam
pisi|Lizumsi jaamahoone Lizumsi raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Lizumsi vallas Lizumsis (tänapäeval Pieti külas). Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Velēna kihelkonda Lizumsi mõisa maadele.
Jaam asus Riia jaamast 154 km kaugusel.
Jaam avati 1. septembril 1919. Algne jaamahoone oli väike puidust rajatis, mille asemele ehitati l. Grinberga projekti järgi aastal 1929 uus kahekorruseline kivist jaamahoone. Uus jaamahoone hävis teise maailmasõja ajal; selle kohal asub tänapäeval mälestusmärk Lizumsi jaama kaudu küüditatutele. Nõukogude perioodil ehitati üks jaama hoonetest piletikassaks ja ootepaviljoniks ümber. Jaam suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988.
Jaamas oli kolm teed ja üks perroon. Lisaks jaamahoonele on säilinud veel üks majandushoone.
Eric Adams
pisi|Eric Adams (2018) Eric Leroy Adams (sündinud 1. septembril 1960 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja endine politseinik. Alates 1. jaanuarist 2022 on ta New Yorgi 110. linnapea. Ta on Demokraatliku Partei liige.
New Yorgi politseis töötas Adams aastatel 1984–2006.
Aastatel 2007–2013 kuulus Adams New Yorgi Osariigi Senatisse. Aastatel 2014–2021 oli ta New Yorgi Brooklyni linnaosa president.
2021. aasta novembris valiti Adams New Yorgi linnapeaks, võites ülekaalukalt Vabariikliku Partei kandidaati Curtis Sliwat.
Popovka (Vaivara)
pisi|Küla plaan 1860. aastast Popovka (vene Поповка) on talu (хутор) ja endine küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Jaanilinna linnaasunduses Jaanilinnast 1 km loodes Narva jõe idakaldal.
Varasemad nimed on Popovskaja ja Popova. Eesti keeles on kasutatud nime Papin mõisa küla.
Elanike arv on 2014. aasta seisuga 1.
Ajalugu
Varasemad elanike, hingede ja talude arvud on:
Külas elasid Venemaa keisririigi ajal 19. sajandini riigitalupojad. Seal oli kabel. 19. sajandi alguses ja 20. sajandi alguses kuulus küla Peterburi kubermangu Jamburgi maakonna 2. politseiringkonna Narva valda.
Eesti Ingeri osana kuulus Popovka Vaivara kihelkonna Narva valda ja Viru maakonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud.
Hiljem kuulus Kingissepa rajooni Koškino külanõukogusse, 1994. aastast Bolšoi Lutski valda, 2006 läks üle Jaanilinna linnaasundusele.
Keskaju
Keskaju (ladina mesencephalon ) on kesknärvisüsteemiga loomadel ajutüve (truncus encephali) väike osa, mis paikneb vaheaju ja ajusilla vahel.
Keskaju on inimestel ja loomadel peaaju osa.
Madudel
Madudel moodustab keskaju koos rombajuga ajutüve. Teadlaste poolt uuritud kuningpüütonil (Python regius) on tuvastatud keskajus paiknevas mustaines dopamiini retseptorid. .
Liigitus
Keskaju osad on:
Keskaju läbib keskaju-veejuha (Sylviuse juha) (la aquaeductus cerebri) mille kaudu liigub pea-ja seljaajuvedelik.
Keskajus, suuraju sääre ja keskajukatendi piiril paiknevas tuumas on mustaine.
Viktor Vasnetsov
thumb|256px|Firma del Viktor Vasnetsov. 1886 Viktor Mihhailovitš Vasnetsov (vene keeles: Виктор Михайлович Васнецов; 15. mai 1848 Lopjal, Kirovi oblast – 23. juuli 1926) oli vene maalikunstnik, joonestaja ja graafik.
Tema teosed, mis olid sageli ajaloolise või mütoloogilise sisuga, panid aluse juugendi ehk art nouveau levimisele Venemaal.
Elulugu
Viktor Vasnetsov sündis 1848. aastal Lopjali külas Uržumi maakonnas Kirovi oblastis kuuelapselises peres. Tema nooremast vennast, Apollinari Vasnetsovist sai samuti maalikunstnik. Tema isa oli preester, kes oli huvitunud ka astronoomiast, loodusteadustest ja maalimisest. Vasnetsovi vanaisa oli töötanud ikoonimaalijana.
Võttes isast eeskuju, õppis Vasnetsov 1862–1867 teoloogia seminaris Vjatkas (tänapäeva Kirovi linnas). Seejärel, vaimustunud kunstist, õppis ta Peterburis joonistamist Ivan Kramskoi juhendusel kuni 1869. aastani, mil ta alustas õpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias. 1870. aastate alguses valmisid Vasnetsovil mitmed olustikuteemalised gravüürid, millest kaks – "Provintsiaali raamatumüüja" (1870) ja "Vodkapudel" (1872) – võitsid 1874. aasta Londoni maailmanäitusel pronksmedali.
Kui Vasnetsov 1875. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia lõpetas, kutsus Ilja Repin ta Pariisi liituma sealasuva peredvižnike ühinguga. Pariisis tutvus Vasnetsov lähemalt nii akademistlikku kui ka uudsema impressionistliku kunstiga. Paljud tema teosed olid välja pandud Pariisi Salongis, iga-aastasel Prantsuse kunstiakadeemia näitusel. Sel perioodil visandas Vasnetsov oma esimesed vene rahvaluulest inspireeritud teosed. Samuti oli ta modelliks Repini tunnustatud teose "Sadko veealuses kuningriigis" tarvis. Tema tolle aja tähtsaim maal oli "Akrobaadid Pariisi äärelinnas".
Tagasi Venemaal keskendus Vasnetsov jätkuvalt folkloori teemade arendamisele. Nii valmisid tema parimad teosed nagu "Aljonuška" (1881), "Ivan-tsaarevitš halli hundi seljas" (1889) ja "Rüütel ristteel" (1878), mida aga ei osatud omal ajal hinnata.
Tema maalid saavutasid suurema populaarsuse 1880. aastate lõpus, kui Vasnetsov pöördus religioosse ainestiku ja ikonograafia poole. Vasnetsov on loonud enamiku Kiievi Vladimiri katedraali freskosid aastatest 1885–1896. Neil on kujutatud paljusid tähtsaid Venemaa ajaloo isikuid nagu Aleksander Nevski, Andrei Bogoljubski ja munk Nestor.
1885. aastal reisis Vasnetsov mõneks ajaks Itaaliasse ning töötas lava- ja kostüümikunstnikuna Nikolai Rimski-Korsakovi ooperi "Lumineid" lavastamisel.
Vasnetsovi viimased aastakümned olid väga viljakad, kuid tema hilisemal perioodil valminud teoseid peetakse vähem tähtsaks. Vasnetsov tegeles jätkuvalt ka lavakunsti ja arhitektuuriga. Näiteks kujundas ta Tretjakovi kunstigalerii hoone fassaadi.
Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus
thumb|Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse liikmesriigid Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus (inglise Economic Community of West African States, ECOWAS; prantsuse Communauté économique des États de l'Afrique de l'Ouest, CEDEAO) on 15 Lääne-Aafrika riigi ühendus, mis asutati 28. mail 1975 Nigeerias Lagoses eesmärgiga luua Lääne-Aafrika ühisturg.
Ühenduse peakontor asub Lagoses. Kord aastas koguneb Ühenduse kõrgeim organ, riigi- ja valitsusjuhtide konverents; täitevorgan on liikmesriikide majandusministritest koosnev Ministrite Nõukogu. Ühendusel on kolm ametlikku keelt – inglise, prantsuse ja portugali.
Ühendus edendab liikmesriikide majanduskoostööd, arendab ühisprojekte, otsib investoreid, ärgitab loodusvarasid ratsionaalsemalt kasutama, aitab liikmesriike majanduslikult, korraldab poliitilist ja kaitsekoostööd ning kultuurikontakte; esindab liikmeid rahvusvahelistes organisatsioonides. Ta on osalenud ka rahuvalveoperatsioonides.
Viis liikmesriiki – Gambia, Ghana, Guinea, Nigeeria ja Sierra Leone – plaanivad 1. detsembrist 2009 moodustada rahaliidu, võttes kasutusele ühise valuuta ecu. Seitsmes liikmesriigis on kasutusel Kesk-Aafrika frank (XOF).
Alternatiivkommunikatsioon
Alternatiivkommunikatsiooni puhul on korrektsiooniline suund kasutamaks ära võimalikult palju säilinud võimalusi eneseväljendamiseks ning otsida võimalusi eneseväljendamiseks läbi erinevate/ teiste meelte. Alternatiivkommunikatsiooni vahendid võivad olla graafilised (piktogrammid jne), žestikulaarsed (viipekeel, üksik viiped) või olla suunatud meelte kasutamisele, mida verbaalsel kõnelemisel ei rakendata (daktülograafia, Braille kiri).
Alternatiivkommunikatsiooni rakendatakse järgmistel juhtudel:
Spermatogoon
Spermatogoon ehk algseemnerakk (ladina spermatogonium) on enamiku suguliselt sigivate isaste organismi spermatogeneesi rea diferentseerumata tüvirakk.
Spermatogoonid arenevad munandites, seemnetorukeste seintes, ja peale jagunemist muutuvad spermatotsüütideks.
Spermatogoon on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica-sse.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Spermatogonium seisuga 14.07.2014.
Nälg (Hamsun)
"Nälg" (norra keeles "Sult") on Knut Hamsuni 1890. aastal ilmunud romaan.
Eesti keeles on raamat ilmunud 1925. aastal Ottomar Kallaku tõlkes ja 1986. aastal Henrik Sepamaa tõlkes.
Aedporr
Aedporr (Certhia brachydactyla) on porlaste sugukonda porri perekonda kuuluv linnuliik.
pisi|Aedporri munad
Sõbrapark
Sõbrapark on park Viljandi kesklinnas.
Park asub Carl Robert Jakobsoni, Juhan Liivi ja Lossi tänava ning Posti tänava äärsete kruntide vahelisel alal. Ristkülikukujulist parki läbivad diagonaalsed jalakäijate teed ning keset parki asub purskkaev Edgar Viiese 2006. aastal loodud skulptuuriga "Pastoraal allikal".
Ajalugu
Varem Lastepargi nime kandnud park nimetati Sõbrapargiks 2011. aastal ja Lastepargi nimi anti endisele Kiigepargile.
International School of Estonia
International School of Estonia (lühend ISE; eesti keeles Eesti Rahvusvaheline Kool on Tallinna kesklinnas asuv ingliskeelne erakool. Kooliga samas hoones töötab ka International Preschool of Estonia (Eesti Rahvusvaheline Eelkool). Kool õpetab lapsi alates eelkooliklassidest kuni 12. klassini, vanustes 3 kuni 19.
Ajalugu
International School of Estonia loodi 1995. aastal diplomaatide ja ärimeeste algatusel nende laste jaoks. Esimesel õppeaastal alustas õppetööd 17 õpilast algklassides, ning tunnid toimusid kortermajas. 1997. aastal kolis kool ühte Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli (toona Tallinna Meditsiinikool) tiiba. Esimene 9. klass avati 1998. aastal ja selleks ajaks oli õpilaste arv kasvanud 70ni. Aastal 2000 kolis kool oma praegusesse hoonesse Juhkentali tänaval, mida algul jagati Estonian Business Schooli gümnaasiumiga, kuid järgmisel aastal sai kool hoone ainsaks asukaks.
2000. aastal ületas õpilaste arv esmakordselt 100, ning avati kooli esimene 10. klass. 2003. aastal said nendest õpilastest kooli esimesed gümnaasiumivilistlased. Samal aastal sai ISE-st esimene Eestis asuv International Baccalaureate poolt akrediteeritud IB maailmakool, ning 2005. aasta kevadel lõpetas kooli esimene IB Diploma-klass. Koolil on 2005. aastast leping Tallinna Spordihalliga nende rajatiste kasutamiseks kehalise kasvatuse jaoks. 2007. aastal renoveeriti täielikult kooli raamatukogu, ning alates 2009. aastast on igal suvel mõni hoone osa renoveeritud (sh laboratoorium teadusainete jaoks, mänguväljak, söökla, vannitoad jne).
Õppetöö
International School of Estonia õpetab International Baccalaureate (IB) õppekava järgi, ning on esimene kool Eestis, mis õpetab seda programmi igas kooliastmes. Kool on jagatud kolme astmesse – Primary Years Programme (PYP, eelkool – 5. klass), Middle Years Programme (MYP, 6.–10. klass) ning Diploma Programme (DP, 11.–12. klass). Alates 2017. aasta märtsist on kool igas astmes International Baccalaureate Organization'i (IBO) poolt akrediteeritud. Lisaks tavapärasele õppetööle tähtsustab IB õppekava ka arusaamist, õpilase enda mõtlemist ning materjali maailma konteksti panemist. ISE õpilased ja õpetajad toetavad seega ka erinevaid heategevusorganisatsioone ja asutusi nii Eestis kui mujal maailmas. Varem on koostööd tehtud Toidupangaga, Vao pagulaskeskusega ja Tallinna Naiste Kriisikoduga.
Diploma Programme
Diploma Programme on IB poolt loodud kursus 11. ja 12. klassi õpilastele. Kursus on eriline selle poolest, et õpilased saavad ise valida kuus ainet, mida nad õppida soovivad. Kolm nendest ainetest tuleb läbida kõrgemal tasemel (Higher Level), kolm neist harilikul (Standard Level). Lisaks sellele peavad õpilased läbima Theory of Knowledge (teadmisteooria) tunnid, kindla arvu Creativity, Activity, Service (Loovus, tegevus, teenistus) programmi kogemusi ning kirjutama Extended Essay (pikendatud essee) enda poolt valitud teemal. Pärast DP kursuse edukat läbimist saab õpilane lisaks ISE diplomile ka IB diplomi. Soovi korral ei pea õpilane IB-programmi läbima ning sel juhul saab ta ainult ISE diplomi.
Duncan Scott
Duncan William MacNaughton Scott (sündinud 6. mail 1997 Glasgow's) on Suurbritannia ujuja, olümpiavõitja, kolmekordne maailmameister ja seitsmekordne Euroopa meister. Ta võistleb põhiliselt vabaujumise distantsidel.
Suurbritannia rekordid
Duncan Scotti nimel on järgmised Suurbritannia rekordid ( seisuga 28. juuli 2021 )
Alveokokk-paeluss
Alveokokk-paeluss (Echinococcus multilocularis) on väike paeluss neljanapaliste seltsist, kes on laialdaselt levinud põhjapoolkeral.
E. multilocularis ja ka teised perekonna Echinococcus liikmed on patogeenid, kes põhjustavad ehhinokokoosi. E. multilocularis tekitab nakatunu maksas tsüste (multilokulaarsed tsüstid), mis võivad metastaasidena edasi levida ka nakatunu teistesse siseelunditesse ja kudedesse. Tekkinud haigust nimetatakse alveolaarseks ehhinokokoosiks, mida põhjustab E. multilocularis'e munade sattumine organismi.
Looduses läbib parasiit elutsükli, milles osalevad vähemalt kaks imetajast peremeest. Metsikud koerlased, koerad ja harvem ka kassid on parasiidile lõpp-peremehed, kelles elutseb täiskasvanud paeluss. Kui kiskja sööb närilisi, kelles parasiit on tsüste moodustanud, võib tulemuseks olla raske paelussiinfektsioon.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Tsüstid närilise ([[Sigmodon hispidus) sisikonnas]] Alveokokk-paelussi vaheperemeheks on põhiliselt väikesed närilised, Euroopa parasvöötmes peamiselt mügri ehk vesirott ja põld-uruhiir (Microtus arvalis).
Täiskasvanud paeluss on 1,2–4,5 mm pikk, koosneb 4–5 lülist ning elab lõpp-peremehe peensoole limaskestale kinnitunult. Rebase peensooles eelistab täiskasvanud parasiit kinnitumiseks peensoole mediaalset osa (55–77%) ja järgmisena distaalset osa (23–44%). Küpse lüli suguava paikneb lüli servas keskkohast pea pool. Emakas on kujult ovaalne. Munad võivad niiskes ja jahedas väliskeskkonnas eluvõimelistena säilida kuni aasta. Närilistel võivad tsüstid kasvada diameetrilt kuni 10 mm suuruseks ning nende teke on kiirem kui põistang-paelussi (Echinococcus granulosus) puhul. Põhjuseks võib arvatavasti olla vaheperemehe lühiealisus. Kui näiteks rebane sööb nakatunud närilisi, jõuab paelussi üks elutsükkel lõpuni ning käivitub uuesti.
pisi|350px|E. multilocularis'e elutsükkel
Elutsükkel
E. multilocularis'e elutsükkel hõlmab esmast ehk lõpp-peremeest ja sekundaarset ehk vaheperemeest, millest kummaski elutseb parasiidi erinev eluvorm.
Rebased, koiotid, koerad ja ka muud koerlased on parasiidile esmased ehk lõpp-peremehed. Samuti võib parasiiti leida kasside organismist. Ta võib nakatada ka kopraid ja nende taasasustamine nakkusohtlikest piirkondadest võib kaasa aidata parasiidi levimisele. Paelussi pea kinnitub peremehe peensoole limaskestale kidade ja iminappadega, misjärel täiskasvanud paeluss muneb sadu mikroskoopilisi mune, mis satuvad keskkonda peremehe väljaheidetega.
Sekundaarseks ehk vaheperemeheks on paelussile metsikud närilised nagu näiteks hiired. Näriliste organismi sattunud munadest väljuvad vastsed, kes arenevad nende maksas, kopsudes ja muudes elundites tsüstitserkideks, keda ümbritsevad multilokulaarsed tsüstid. Inimene võib samuti olla paelussi vaheperemeheks, käideldes nakatunud loomi või tarbides paelussi munadega nakatunud toitu või vett. Parasiidi elutsükkel jõuab lõpule, kui lõpp-peremees toitub nakatunud vaheperemehest, nakatudes seejuures ise. Vastsed arenevad täiskasvanud paelussiks lõpp-peremehe seedekulglas.
Inimene on E. multilocularis'e jaoks tupikperemees. See tähendab, et inimene on vaheperemees, kes ei võimalda parasiidi edasikandumist lõpp-peremehele, välja arvatud harvadel juhtudel, kui koerlased toituvad nakatunud inimesest.
Haigus
Alveolaarne ehhinokokoos (AE) on inimestel suure suremusega helmintoos, mida põhjustab E. multilocularis'e vastsevorm. Haigus kujutab endast tõsist ohtu Hiinas, Siberis ja Kesk-Euroopas. Alates 1990. aastatest on haiguse levik Euroopas laienenud endeemilistest piirkondadest ka nende naaberpiirkondadesse. AE mõjutab peamiselt maksa, tekitades maksakasvajaga sarnanevaid maksakahjustusi, mistõttu on see äärmiselt ohtlik ja raskesti diagnoositav haigus. Kui tsüstid metastaseeruvad, võivad need levida ka teistesse elunditesse ja haigus võib lõppeda surmaga, kui seda ei ravita. Kõige tavalisem AE ravi on parasiidi kirurgiline eemaldamine. Kuna kogu parasiidi eemaldamine on keeruline ning seda pole alati võimalik teha, kasutatakse ravimina bensimidasoole, et hoida tsüste tagasi kasvamast.
Lähtudes kasvaja-lümfisõlm-metastaasi (TNM) klassifikatsioonist töötasid European Network for Concerted Surveillance of Alveolar Echinococcosis (Euroopa alveolaarse ehhinokokoosi kooskõlastatud jälgimisvõrgustik) ja Maailma Terviseorganisatsiooni ehhinokokoosi mitteametlik töörühm välja AE kliinilise klassifikatsioonisüsteemi. See kujutab endast PNM-süsteemi (P – parasiitne mass, N – naaberelundite kaasamine, M – metastaasid). Süsteem loodi Prantsusmaal ja Saksamaal kahes ravikeskuses 97 patsiendi haigusloo retrospektiivse analüüsi põhjal.
Sümptomid
Inimese alveolaarset ehhinokokoosi iseloomustab immunokompetentsetel isikutel pikk, 5–15 aastat kestev inkubatsiooniperiood. Immuunpuudulikel patsientidel areneb haigus kiiremini. Organismi sattunud E. multilocularis'e munadest väljunud vastsed kinnituvad maksa. Haiguse kulgedes arenevad vastsed maksa kudedes eksogeenselt, sarnanedes maksa neoplaasiaga. Alveolaarse ehhinokokoosiga patsientidel esinevad sümptomitena tavaliselt peavalu, iiveldus, oksendamine ja kõhuvalu. Ikteruse kaasnemine alveolaarse ehhinokokoosiga on haruldane, kuid maksasuurenemus (hepatomegaalia) on tüüpiline leid.
Diagnoosimine
Alveolaarse ehhinokokoosi diagnoositakse seroloogiliste ja radioloogiliste uuringute abil. Kuna seroloogilised testid näitavad ainult varasemat kokkupuudet parasiidiga, mitte infektsiooni, siis on diagnoosi kinnitamiseks vajalik parasiitide visualiseerimine. Põhiliselt kasutatavate seroloogiliste testide hulka kuuluvad antikehade testid, ELISA (immunoensüümmeetod) ja passiivne hemaglutinatsioonireaktsioon (IHA). Veel kasutatakse haiguse diagnoosimiseks intradermaalse allergilise reaktsiooni testi (Casoni test). Visualiseerimiseks kasutatakse röntgenuuringut, kompuutertomograafiat (CT), magnetresonantstomograafiat (MRI) ja ultraheli.
pisi|[[Positronemissioontomograafia|PET-KT uuringud alveolaarse ehhinokokoosiga patsiendil. a) Infektsiooni ulatus diagnoosi saamise ajal; b) muutus pärast kaht aastat albendasooli kuuri; c) kahjustuste kaltsifitseerumine pärast kuut aastat ravi]]
Ravi
Kui parasiiti kirurgiliselt ei eemaldata ja spetsiifilist ravi ei alustata, lõpeb haigus 94%-l patsientidest surmaga 10–20 aasta jooksul pärast haiguse diagnoosi.
Praegu kasutatakse AE ravimiseks bensimidasoole (nt albendasool), mis ainult peatab nende proliferatsiooni, kuid ei tapa parasiite. Ravi sagedaseks kõrvaltoimeks on maksakahjustus. Östradiooli metaboliiti 2-ME2 on kasutatud mõningate tulemustega in vitro, kus ta on vähendanud 14-3-3-pro-tumorogeense zeta-isovormi transkriptsiooni. See kahjustab tsüsti sisemist (germinatiivset) kihti, kuid ei tapa parasiiti in vivo. Albendasooli ja 2-ME2 kombineeritud ravi näitab seni parimaid tulemusi.
Kuigi AE medikamentoosses ravis bensimidasoolidega on toimunud areng, ei saa siiski enamiku patsientide puhul tsüsti täielikult hävitada, kuigi uuringud näitavad, et pikaajaline ravi võib põhjustada parasiidi surma.
Epidemioloogia
pisi|vasakul|Echinococcus multilocularis'e nakkuste esinemine Kanadas Inimese nakatumise sagedus E''. multilocularis'''ega suureneb linnades, kuna rebased migreeruvad linnapiirkondadesse ning satuvad tihedamini kontakti inimasustusega. Lastel, tervishoiutöötajatel ja koduloomadel on oht nakatuda, kuna neil on tõenäolisem puutuda kokku rebaste väljaheidetega. Isegi hea tervishoiusüsteemiga arenenud riikides ei ole alveolaarse ehhinokokoosi esinemissagedus vähenenud. AE-sse nakatumise juhtumeid on nüüdseks kindlaks tehtud Ida-Euroopas ja sporaadiliselt esineb seda ka teistes Euroopa riikides.
Viimaste aastakümnete jooksul on haiguse levila Euroopas suurenenud, kuid infektsioonide esinemine inimestel on endiselt üsna harv. Aastatel 1982–2000 registreeriti kogu Euroopas 559 juhtumit.
Hiljutised uuringud näitavad, et E. multilocularis levik laieneb lähitulevikus tõenäoliselt Ameerika Ühendriikide keskosas ja Kanadas ning ilmselt on esinenud juhtumeid, kus Euroopast pärit tüved on Ameerikasse juhuslikult sisse toodud.
Dzegūzes
Dzegūzes (ka Dzeguzes) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonna Smārde vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb valla keskusest Smārdest 1,5 ning Riiast 57 kilomeetri kaugusele. Küla on sisuliselt Smārdega kokku kasvanud. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.
Fouad Bachirou
Fouad Bachirou (sündinud 15. aprillil 1990 Valence'is) on Prantsusmaal sündinud Komooride jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Omonia ja Komooride jalgpallikoondises.
2006. aastal liitus ta Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud.
Aastatel 2010–2014 mängis ta Šotimaa esiliiga klubis Greenock Morton. 2014. aasta suvel liitus ta Rootsi esiliiga klubiga Östersunds, kellega tõusis 2015. aasta hooaja lõpus Rootsi kõrgliigasse. Aastatel 2018–2020 mängis Bachirou Rootsi kõrgliiga klubis Malmö FF.
2020. aasta augustis siirdus ta Inglismaa esiliiga klubisse Nottingham Forest, kuid pääses hooajal 2020–21 Nottingham Foresti meeskonnas väljakule vaid kolmes mängus.
2021. aasta augustis liitus ta Omoniaga.
Komooride jalgpallikoondises debüteeris Bachirou 5. märtsil 2013 sõprusmängus Burkina Faso vastu. Ta kuulub Komooride koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Gingham
Gingham ehk vichy-ruuduline on labases siduses keskmise paksusega, värvilistest ühtlase laiusega koe- ja lõimetriipudest moodustuva sissekootud ruudumustriga puuvillkangas, klassikaline köögitekstiilide materjal. Kasutatakse ka rõivaste, näiteks pluuside või kleitide materjalina.
Vainupea kabel
Vainupea puukirikut on esmamainitud 1741. aastal. Tegemist oli ühega Haljala neljast abikirikust.
19. sajandi lõpus, kui vana puukirik oli lagunenud, algatas Aaspere ja Sauste mõisnik, Eestimaa rüütelkonna viimane peamees, parun Eduard von Dellingshausen Vainupeale uue paekivist pühakoja ehitamise. Arhitekt Rudolf von Engelhardti projektjoonis on pärit aastast 1887. Historitsistlikus laadis kirikumõõtu kabelit ehitati aastail 1888–1893. 1888. aastal rajati puukiriku lääneküljele massiivne kivist kuuetahuline kellatorn ning aastatel 1891–1893 ehitati vana pikihoone kohale kõrgete ümarkaarakende ja polügonaalse kooriosaga uus kivist pikihoone.
Stiilselt ja rikkalikult sisustatud jumalakoja pühitsemispäevaks oli jaagupipäev 1893. aastal. Jumalateenistusi hakati Vainupea kabelis pidama neli korda aastas. 1948. aastal aga pühakoda suleti, misjärel kabelit rüüstati ja see lagunes kuni Lääne-Viru Teedevalitsuse juhataja Valentin Transtoki eestvedamisel alustatud taastamistööde alguseni 1989. aastal. Vainupea kabelit Haljala kogudusele ei tagastatud. Kaotsi läinud altarimaali asemele telliti 2011. aastal kabelile ainulaadne sakraaltaies – Anu Raua gobeläänvaip "Armuaeg".
Täna kannab pühakoja eest hoolt Vainupea küla selts, kes kavandas aastateks 2015–2018 mitmeid kabeli remondi- ja renoveerimistöid. 2014. aastal parandati kabeli katust, vahetati välja kellatorni luugid ja altariruumi põrand. Kabelis korraldatakse nii kiriklikke talitusi kui ka kontserte ja külaseltsi koosviibimisi.
Vainupea kabel mahutab maksimaalselt kuni 100 inimest, istekohti jagub ligikaudu 80 inimesele. Kabeli muudab paljudele pruutpaaridele sobivaks ning atraktiivseks asjaolu, et seal ei tegutse kogudust. Nii saab kabelis kristlike laulatuste kõrval läbi viia ka ilmalikke abielu registreerimisi.
Levanaasid
Levanaasid ehk levaanhüdrolaasid, fruktaanhüdrolaasid või fruktanaasid (süstemaatilise nimega (2→6)-β-D-fruktaani fruktaanohüdrolaasid) on eksoensüümid, mis katalüüsivad 2,6-β-D-fruktofuranosüülsidemete hüdrolüüsi 2,6-β-D-fruktaanides (levaanides). Levanaas lagundab polümeere, mis koosnevad vähemalt kolmest fruktoosi monomeerist.
Levanaasi vahendatud hüdrolüüsi tulemusena vabanevad lühema ahelaga fruktooligosahhariidid ja fruktoos.
Levanaasid jagunevad endo- ja eksolevanaasideks, sõltuvalt sellest, kus need toimivad. Endolevanaasid lagundavad polüsahhariidiahelat keskpaigast ja selle toimel vabanevad lühemad oligosahhariidid. Eksolevanaasid lagundavad polümeere ahela otsast, hüdrolüüsides viimase ja eelviimase monomeeri vahelist sidet. Selle tulemusel vabanevad fruktoosi monomeerid.
Organismides levinuimad levanaase kodeerivad geenid on sacA, sacC ja levB.
Levanaase toodavad valdavalt bakterid ja seened, kuid ka peet. Enim on uuritud Bacillus subtilis 'e levanaasi.
Struktuur
Levanaasid kuuluvad oma aminohappelise järjestuse ja struktuurilise ülesehituse põhjal 32. glükosiidi hüdrolaaside perekonda (CAZy andmebaasis GH32) koos invertaaside, transglükosülaaside ja teiste glükosiidi hüdrolaasidega.
Selle perekonna ensüümid koosnevad kahest struktuursest alaühikust: katalüütilisest domeenist ja sahhariidi siduvast domeenist (CBM). Kahe domeeni vahel on vahelüli.
Katalüütiline domeen asub valgu N-terminaalses otsas ning on 5-labalise β-propelleri ehitusega. Katalüütiliselt aktiivne piirkond asub propelleri labadevahelises õõnsuses. Selles on katalüüsis osalevad 3 aminohappe jääki: kaks aspartaati ja üks glutamaat. Sarnase katalüütilise domeeni ehitusega on ka glükosiidi hüdrolaaside 68. perekonna ensüümid, mille hulka kuuluvad näiteks ka levaansukraasid (sahharoosist levaani tootvad ensüümid).
Sahhariidi siduv domeen asub levanaasi C-otsas ja moodustab "β-võileiva" struktuuri (kaks β-lehte, mis koosnevad kuuest antiparalleelsest β-ahelast). See piirkond stabiliseerib ensüümi, aitab substraadile kinnituda ning suurendab ensüümi afiinsust substraadi suhtes ja katalüüsi efektiivsust.
Funktsioon
Levanaaside funktsioon bakterites on lagundada levaani rakkutransporditavateks oligosahhariidideks. Kuna levanaasid on rakuvälised ensüümid, satuvad hüdrolüüsi saadused keskkonda, kus neid saavad kasutada ka teised mikroorganismid.
Substraat
Levanaaside peamine lagundatav substraat on 2,6-β-D-fruktofuranosüülsidemetega seotud fruktoosijääkidest koosnev polümeerne sahhariid ehk levaan, kuid mitmed levaaniahelat otsast lagundavad levanaasid suudavad samamoodi hüdrolüüsida ka inuliini. Levanaaside substraadi lagundamise võime oleneb ka polüsahhariidi struktuurist ja molekulmassist. Lineaarseid ja vähem hargnenud levaani polümeere lagundatakse kiiremini ja edukamalt kui hargnenud polümeere. Väiksema molekulmassiga levaane hüdrolüüsitakse kiiremini kui suuremaid.
Reaktsioon
Levanaas hüdrolüüsib vee juuresolekul levaani polümeeri 2,6-β-D-fruktofuranosüülsidemed.