cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sirly Hiiemäe
Haridus
Õppis 1983–1991 Lembit Pärna nimelises Tallinna 42. Keskkoolis, seejärel 1991–1996 Tallinna Meditsiinikoolis õenduserialal. 2001–2006 õppis Tallinna Ülikoolis eesti filoloogiat. 2011–2013 õppis Tallinna Tervishoiu Kõrgkoolis õendust. 2014 kaitses Tallinna Ülikoolis kirjandusteaduse alal magistritöö teemal "Sõda ja inimene Lilli Prometi teostes "Pimedate akende ajal" ning "Tüdrukud taevast"".
Töö ja tegevus
On töötanud meditsiiniõena, sõnaraamatute koostajana, suhtekorraldajana.
Kuulunud Eesti Õdede Liitu, mille raames on olnud streigiesindaja, usaldusisik ja konverentside moderaator.
Talutare tänav
Talutare tänav on tänav Tartus Ihastes.
Sirly Hiiemäe
Töö ja tegevus
Alates 2014. aastast töötab eesti keele, kirjanduse ja loovkirjutamise õpetajana.
Talutare tänav
Tänava pikkus on 350 meetrit.
Paul Kalkbrenner
pisi|Paul Kalkbrenner (2007) Paul Kalkbrenner (sündinud 11. juunil 1977 Leipzigis) on Berliini DJ, muusik ja näitleja.
Ta mängis 2008. esilinastunud filmis "Berlin Calling" DJ Ickarust. Filmile kirjutas ta ka muusika.
Czochralski meetod
pisi|Räni monokristall Czochralski protsess on meetod, mida kasutatakse pooljuhtide, metallide, soolade ja vääriskivide monokristallide kasvatamiseks. Meetod on peamine viis räni-, oksiid- ja fluoriidkristallide ning ka mitmekompentsete kristallide kasvatamiseks.
Seemneks kasutatakse juba olemasolevat monokristalli. Seeme sukeldatakse sulanud lähtematerjaliga täidetud anumasse ning seda hakatakse sealt aeglaselt välja tõmbama, samal ajal seemnekristalli pöörates. Hoolikalt protsessi parameetreid reguleerides on niimoodi võimalik kasvatada silindrilisi monokristalle. Peamiselt rakendatakse seda meetodit elektroonikas kasutatavate monokristalsete ränialuste loomiseks. Nendele on ehitatud 99% tänapäevasest pooljuhtseadmetest ning 95% ränialustest on kasvatatud Czochralski meetodi abil.
Nõudmised räni kristallograafilisele kvaliteedile on väga ranged, vaid mõnede elektroonikaseadmete puhul on võimalik töötada kõrge viimistluseta ränialustega. Mida tihedamalt paiknevad alusel elektroonilised komponendid, seda suuremat mõju omavad defektid ränialuses. Seetõttu on monokristalse räni valmistamise tehnoloogia sügavalt läbi uuritud. Protsessi detailne kontrollimine ning tulemuste saavutamine, mis on piisavad tööstuslikuks kasutamiseks, nõuab täpseid tehnilisi teadmisi ja ei ole triviaalne probleem.
Ajalugu
Esimesi selle meetodi abil kasvatatud monokristalle kasutati ainete kristallstruktuuri omaduste uurimiseks. Peamiselt uuriti madala sulamistemperatuuriga metalle.
Ühe tähtsamatest muudatustest protsessi ajaloos tegi Henry Walther aastal 1937. Ta täiustas protsessi nii, et seemnekristalli lahusest väljatõmbamise ajal pandi see ümber oma telje pöörlema. Tänapäeval on kristalli pööramine protsessi lahutamatu osa, kuna see samm on kriitilise tähtsusega ühtlase kristalli kasvu saavutamisel.
Esimesed elektroonikas kasutatud monokristallid kasvatati selle meetodi abil 1948. aastal germaaniumist. Kuna nõudlus pooljuhtkristallide järele kasvas kiiresti, hakati protsessi intensiivselt uurima ja täiustama. Samm-sammult suudeti vältida kasvamisel tekkivaid eri tüüpi defekte.
Selleks, et elektroonikas saaks hakata alusmaterjalina kasutama räni, oli vaja täiustada räni saamise reaktsiooni, et suurendada saadava räni puhtust. Lahenduseks oli ränitetrakloriidi redutseerimiseks kasutatava tsingi asendamine vesinikuga, mille tulemusel suudeti enamjaolt ära hoida lähteaines sisalduva boori sattumine ränisse.
Järgmine suur samm protsessi täiustamisel toimus aastal 1959. Siis hakati kristalli tekitama nn Dashi kaela. Tekitades protsessi alguses kristalli väga kitsa diameetriga osa, oli võimalik vältida dislokatsioonide teket, isegi kui seemnekristall sisaldas dislokatsioone. Seoses mikroprotsessorite levikuga 1970ndatel oli võimalik hakata protsessi automatiseerima.
Pidevalt püüeldakse suuremate kristallide kasvatamise võimalikkuse poole, kuna suurema diameetriga ränialuste kasutamine elektroonikatööstuses on odavam. Kasvatatud kristallide diameeter on kasvanud mõnest sentimeetrist 1950ndatel kuni 45 sentimeetrini tänapäeval. Kristallide mass varieerub, kuid tüüpiline väärtus on 300 kilogrammi.
Meetodi kirjeldus
500px|pisi|1 – lähtematerjali sulatamine, 2 – seemnekristalli sukeldamine, 3 – kristalli kasvu algus, 4 – kristalli väljatõmbamine, 5 – valmis kristall Et kasvaks võimalikult väikese defektide arvuga monokristall, on vajalik, et seemnekristallile sadenevatel osakestel oleks piisavalt aega difundeeruda õigetesse võresõlmedesse. Defektid rikuvad kristalli rakenduseks vajalikke omadusi ning võivad olla ka kristalliseerumistsentriteks. Mitme kristalliseerumistsentri olemasolu puhul tekib kasvamisel polükristall. Kristalli kasvamise kiirus on seega kriitilise tähtsusega.
Kristalli kasvamise ajal peab süsteemist pidevalt läbi voolama väärisgaas. See on vajalik, et lähteaine anuma kohalt ära juhtida räni ja ränioksiidide aure, mis muidu sadestuksid sula räni pinnale ning muudaksid kristalli kasvamise võimatuks. Mitmest elemendist koosneva kristalli kasvatamisel võib osutuda probleemiks see, et erinevad koostisosad võivad lahusest ära aurata erineval määral ja kristalli keemilist koostist on seetõttu raske kontrollida. Selle vältimiseks kaetakse kogu süsteem mõne vedelikuga, mis püsib süsteemi töötemperatuuri juures vedelana ning ei reageeri ega segune selle komponentidega. Vedelik toimib kui kaitsekiht, mis ei lase lähteainetel aurustuda.
Kristalli diameetrit on võimalik muuta reguleerides võimsust, millega süsteemi kuumutatakse, ning kristalli lahusest väljatõmbamise ja pöörlemise kiirust.
Lähteainete puhtus
Tänapäeval on elektroonika üksikute elementide, näiteks transistoride, mõõtmed nanoskaalas. Kuigi see võimaldab elementide suurt tihedust pinnaühiku kohta ja seega ka suurt arvutusvõimsust, muudab see elektroonika ka erakordselt tundlikuks. Lisandid lähteaines võivad põhjustada ebakorrapärasusi ränialuse pinnal ning samuti võivad osad lisandid rikkuda räni elektroonilised omadused. Seetõttu on nõuded kasutatava räni puhtusele väga karmid. Ränikristalli kasvatamise üheks eeliseks on see, et paljude teiste elementide lahustuvus kristallis on väga madal, mis tähendab, et enamus sulas lähteaines sisalduvatest lisanditest ei liigu koos räniga kasvamise ajal kristalli, vaid jäävad lahusesse. See tähendab, et lisandite kontsentratsioon lähtematerjalis suureneb ajas ning kristalli viimast osa ei saa kasutada, kuna lisandite kontsentratsioon seal on suur.
Sulanud lähteainesse sattunud lisandid võivad osutuda probleemseks mitte ainult seetõttu, et rikuvad kristalli korrapära, vaid ka sellepärast, et juhul kui lisandite hulk vedelikus on üleküllastunud, võib see tekitada uue kristalliseerumistsentri, mis tähendab, et kristall ei kasva enam monokristalsena.
Selleks, et muuta pooljuhi juhtivustüüpi kas n- või p-tüübiks, dopeeritakse lähtematerjali vastavalt doonor või aktseptor tüüpi lisanditega.
Seemnekristalli lahusest väljatõmbamise kiirus
pisi|Czochralski kristalli kasvatamise masin aastast 1956 Kristalli tõmbamise kiirus peab olema piisavalt aeglane, et saaks kasvada kvaliteetne kristall. Kristalli tõmbamise kiirust muudetakse kasvu käigus. Kuna seemnekristall on tahkes ja lähteaine on vedelas olekus, siis on nende temperatuurid erinevad ning seega tekib seemnekristalli lähteainesse sukeldamisel alati mingil määral termiline šokk. Termilise šoki tagajärjel tekivad kristallis dislokatsioonid. Selle vältimiseks kasutatakse Dashi tehnikat. Alguses hoitakse tõmbamise kiirust mõnda aega konstantsena. Seejärel kiirust korraks suurendatakse, et tekitada kristalli väikese diameetriga ülejäänud kristallist kitsam koht, niinimetatud kael. Kael takistab dislokatsioonide kasvu kristalli sisse. Niimoodi tegutsedes on võimalik kasvatada dislokatsioonivaba kristalli isegi juhul kui lähtekristall sisaldab dislokatsioone. Probleemiks selle tehnika juures on see, et tekkinud kitsaskoht peab hiljem kandma kogu kristalli raskust, mis on mitmesaja kilogrammi suurusjärgus. Järgnevalt hakatakse tõmbamise kiirust vähendama ja kristalli diameeter hakkab suurenema. Kui saavutatakse soovitav diameeter, jääb tõmbamise kiirus konstantseks. Kasvatamise lõpetamiseks peab tõmbamise kiirust ühtlaselt suurendama, mis põhjustab kristalli diameetri järkjärgulise kahanemise kuni nullini. Kui kasvatus lõpetada järsult, tekiks kristallis jahtumise mõjul termiline šokk ja tekiksid dislokatsioonid.
Protsessi käigus mõõdetakse kristalli tõmbamise kiiruse ning temperatuuri gradiendi suuruse suhet. Juhul kui see suhe ületab mingi kriitilise väärtuse, on domineerivaks punktdefekti tüübiks kristallis vakantsid. Juhul kui suhe on alla kriitilise väärtuse, on domineerivaks tüübiks interstitsiaalid. Seega, muutes tõmbamise kiirust on võimalik mõjutada kristalli tekkivate punktdefektide tüüpi. Kasutades seda suhet on võimalik ka seletada, miks domineerivate punktdefektide tüüp ei ole kristalli eri punktides sama. Kristalli välispinna juures kaotab kristall soojust nii soojuskiirguse kui ka soojusjuhtivuse teel, samas kui kristalli sisemuses paiknev osa saab soojust kaotada ainult soojusjuhtivuse teel. Seetõttu on temperatuurigradient kristalli pinna lähedal suurem kui kristalli sisemuses ning järelikult on pinna lähedal domineerivad vakantsid ning kristalli sisemuses domineerivad interstitsiaalsed defektid.
Kristalli lahusest väljatõmbamise kiirus varieerub suurusjärkude vahemikus 0,1–10 millimeetrit tunnis.
Kristalli pööramise kiirus
Kristalli kasvatamise käigus pööratakse kristalli ühes suunas ja anumat lähteainega teises suunas. . Korrapärase kristalli kasvamiseks on tähtis, et temperatuur ja temperatuurigradient oleksid kristalli ja lähteaine piirpinnal homogeensed. Temperatuur on üks määravaid tegureid kristalli kasvu kiiruse jaoks ning selle ebaühtlane jaotus piirpinnal põhjustab kristalli ebaühtlase kasvu. Kristalli pööramise abil on võimalik suurendada süsteemi radiaalset sümmeetriat ning muuta süsteem homogeensemaks. Reguleerides pöörlemise kiirust on võimalik kontrollida kristalli diameetrit, piirpinna kuju ning muuta lisandite jaotus kristallis radiaalselt homogeensemaks. Pöörlemise kiirus on tavaliselt mõni täispööre minutis.
Temperatuur
Temperatuuri kontrollimine süsteemis on kogu kasvatuse juues üks tähtsamaid parameetreid ning ka üks kõige raskemini kontrollitavaid. On rida aspekte, mis teevad temperatuuri kontrollimise keeruliseks. Lisaks on süsteem eelnimetatud efektide suhtes väga tundlik, ka minimaalsed temperatruuri kõikumised võivad põhjustada suuri muutusi kristalli omadustes. Temperatuurigradiendi muutuste tulemusel tekivad süsteemis lokaalsed temperatuuri muutused. Kuna kasvukiirus oleneb otseselt temperatuurist, siis see põhjustab olukorra, kus kristalli kasvamise kiirus on kristalli eri osades erinev. Selle tagajärjel aga tekivad kristalli deformatsioonid, sisepinged ja defektid.
Bernhard II (Werle)
Bernhard II (u 1320 – 16. jaanuari 1382 ja 13. aprilli 1382 vahel) oli aastatel 1339–1347 Werle-Güstrowi isand, aastatel 1347–1382 Werle-Wareni isand ja 1374. aastast ka Werle-Goldbergi isand.
Ta oli Johann II ja tema naise Mechtildi noorem poeg.
Pärast tema isa Johann II surma 1337. aastal valitses tema vend Nikolaus III Werlet üksi, kuni Bernhard 1339. aastal täisikka jõudis. Siis valitsesid nad 1347. aastani üheskoos. 14. juunil 1347 Werle jaotati, Bernhard sai Werle-Wareni. 1374. aastal suri Johann IV ja Bernhard päris tema territooriumi.
Teda on viimati elavana mainitud 16. jaanuaril 1382.
Abielu ja lapsed
Ta abiellus 1341. aastal Holstein-Plöni krahvi Johann III tütre Elisabethiga. Nad said kolm last:
Martin Lepa
Ta mängis mitmetes klubides, sealhulgas FC Flora Tallinn, FC Kuressaare ja SK Mercury Tallinn.
Ta on mänginud Eesti jalgpallikoondises.
493 eKr
Aasta 493 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLXI (261.) aasta ab urbe condita.
Poola koridor
pisi|Poola koridor 1923–1939 Poola koridor (saksa Polnischer Korridor; poola Pomorze, Korytarz polski), tuntud ka kui Danzigi koridor, Koridor mereni või Gdanski koridor, oli maa-ala, mille kaudu Poolale avanes väljapääs Läänemerele. Territoorium eraldas Saksamaa Ida-Preisimaast.
Lootsi tänav (Tallinn)
pisi|Kochi kaubaait, Lootsi 10 Lootsi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Tänav algab Reidi teelt ning Admiraliteedi basseini juures läheb üle Laeva tänavaks.
Ajalugu
Sadama asumi ja Lootsi tänava piirkonda arendati suurel määral 19. sajandi viimasel veerandil. Pärast Tallinna kindluse likvideerimist anti 1873. aastal linnale kogu Tallinna sadama sisesadam (Vanasadam). Piirkonda hakati ehitama tööstusettevõtteid ja laohooneid.
Lootsi tänava kanti jäid suurte kaubafirmade (Koch, Girard de Soucanton, Thomas Clayhills and Son, Meyer ja Co jt) laod. Piirkonna hoonestus on hea näide 19. sajandi lõpu laohoonetest ja sadamamiljööst. Suurkaupmees Andreas Kochi laohoone fassaadid aadressil Lootsi 8 on kaitse all riikliku kultuurimälestisena. Algsest hoonest on säilinud vaid keskmine osa, 19. sajandi lõpul lammutatud põhjapoolse hooneotsa asemele rajati 1895. aastal uus laohoone. Koos hoonetega Lootsi 6, 10 ja 14 moodustavad need 19. sajandi sadamahoonete kompleksi. Hooned on restaureeritud.
2022. aastal leiti Lootsi tänavalt ehitustööde käigus koge varemed, mille pikkus võis olla 25 ja laius 9 meetrit.
Sonic Boom
""Sonic Boom"" on ansambli Kiss 2009. aasta album.
Aedmalts
Aedmalts (Atriplex hortensis) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Georg Lurichi mälestusvõistlused
Georg Lurichi mälestusvõistlused on Georg Lurichi mälestusturniir Kreeka-Rooma maadluses.
Esimesed mälestusvõistlused peeti 26.–28. aprillil 1956 seoses Georg Lurichi 80. sünniaastapäeva tähistamisega.
Green Spring (Kentucky)
pisi|246x246px|Green Springi asukoht Jeffersoni maakonnas Green Spring on linn Ameerika Ühendriikide Kentucky osariigis. 2000. aasta seisuga elas seal 759 inimest.
Simon Rolfes
Simon Rolfes (sündinud 21. jaanuaril 1982 Ibbenbürenis) on Saksamaa endine jalgpallur.
Suurema osa klubikarjäärist veetis ta Leverkuseni Bayeris. Aastatel 2008–2015 oli ta klubi esindusmeeskonna kapten. Kõige edukam oli hooaeg 2010–2011, mil Saksamaa meistrivõistlustel saadi teine koht.
Jaakko Wallenius
Jaakko J. Wallenius (30. jaanuar 1958 Hämeenlinna – 11. juuni 2013) oli soome kirjanik ja ajakirjanik.
Pääsusilma tänav
Pääsusilma tänav on tänav Tartus Ihastes.
Tänav algab metsa äärest ja kulgeb kagusse. Pääsusilma tänavaga ristuvad Villem Ormissoni tänav, Kasesalu tänav, Aruheina tee, Ristikheina tee ja Nõmmeliiva tänav. Viimases lõigus kulgeb Pääsusilma tänav lõuna suunas ja lõpeb Koidutähe tänaval.
Tänava pikkus on 600 meetrit. Sellest umbes kolmveerandi ulatuses märgib tänav Tartu linna ja Luunja valla piiri.
Andrew Feustel
Andrew Jay Feustel (sündinud 25. augustil 1965) on Ameerika Ühendriikide geofüüsik ja NASA astronaut.
Ta valiti astronaudiks juulis 2000 ja tema esimene missioon oli STS-125, mis startis mais 2009. See oli Hubble'i kosmoseteleskoobi viimane hooldusmissioon ning Feustel käis missiooni raames kolm korda avakosmoses. Tema teine missioon oli STS-134, mis oli Space Shuttle'i programmi eelviimane missioon. Feustel valiti 55./56. ekspeditsiooni liikmeks ja ta oli kuni oktoobrini 2018 Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör.
Peet Areni tänav
Tänav on nimetatud eesti kunstniku Peet Areni auks.
P. Areni tänav on kaarekujuline, see algab ja lõppeb Villem Ormissoni tänaval. Tänava pikkus on 210 meetrit.
Prutz
thumb|Prutz
Ajalugu
Prutz, mis asub endisel Via Claudia Augustal, oli puhkepaik ja hiljem postijaam Karolingide ajast, koos soodsate võimalustega asustuse arenemiseks. Paika on esmamainitud aastatel 1027–1034 kui locus qui dicitur Bruttes ("paik, mida kutsutakse Bruttes") seoses vaidlustega kirikukümnise üle Brixeni ja Regensburgi piiskopikirikute vahel. Hilisgooti kihelkonnakirik renoveeriti barokkstiilis 17. sajandil.
1903. aastal katastroofiline tulekahju hävitas suurema osa külast, kuigi tüüpiline Lääne-Tirooli lähedaste majade paigutus jäi endiselt keskusse.
Prutz oli algselt halduslikult osa Ried im Oberinntalist, mis kaotati haldusüksusena 1978. aastal, kui Prutz sai Landecki osaks.
Asend
Prutz paikneb Inni ja Faggenbachi jõe kohtumiskohas. Puhkeala ja looduspark Kaunergrat asub külast idas. Suusakuurort Serfaus-Fiss-Ladis asub külast läänes.
Prutz asub jalgrattateel Via Claudia Augusta.
Elanikkond
Prutzi rahvaarv vähenes 19. sajandi teisel poolel muuhulgas väljarände tõttu Ameerikasse, kuid hakkas püsivalt kasvama alates 1910. aastast. 2013. aastal oli 12% rahvastikust välismaalasi. Välismaalased jagunesid järgmiselt: 43% olid EL kodanikud, 28% olid Türgi kodanikud, 20% olid endisest Jugoslaaviast ja 9% mujalt.
Majandus ja taristu
Üks suuremaid hüdroelektrijaamu Austrias paikneb Prutzis ja sellega opereerib TIWAG. Hüdroelektrijaam on ühendatud 14,8 km pikkuse toru kaudu Gepatschspeicheriga (Gepatschi veehoidlaga), mis ehitati 1964. aastal. Keskmine elektri tootmine aastas on 661 GWh. Paljudes naabervaldades on suured turismikeskused, samas Prutz on koduks mitmele väikeettevõttele, mis ümbruskonda teenindavad.
Külas asub üks Austria suuremaid hüdroelektrijaamu. Külas asub mitu põllumajandusettevõtet, sealhulgas aprikoosiistandus, mis teenindab piiritusetehast. Väidetavalt on külas ka Austria kõrgeimalasuv veinikelder.
Kultuur ja vaatamisväärsused
Kohalik jalgpalliklubi SV Prutz võõrustab iga-aastast muusikafestivali nelipühade nädalavahetusel, kus esinevad sageli riiklikult tunnustatud kunstnikud. Külas tegutsevad teised klubid on orkestrirühm, vabatahtlik tuletõrjebrigaad, lasketiir, destilleerijate ühendus ja karnevalirühm.
Küla muud peamised vaatamisväärsused:
Transport
Innsbrucki lennujaam on lähim lennujaam ja asub Prutzist 80 km kaugusel. Lähim raudteejaam on Landeck-Zamsi raudteejaam, mis asub 20 km kaugusel ja sinna sõidab buss. Regulaarne bussiteenus jätkub edasi Kaunertali, Scuoli ja Serfausi.
Beaulieu-sur-Mer
Beaulieu-sur-Mer (hääldus bo'ljöö sür mer) on linn Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Beausoleili kantonisse Nice'i ringkonnas.
Linna territoorium asub 0–189 meetri kõrgusel üle merepinna.
Tema linnapea on Roger Roux.
Bečov nad Teplou
Bečov nad Teplou (saksa keeles Petschau) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Bečov nad Teplou asub Teplá jõe ääres, Karlovy Varyst ligikaudu 16,5 km lõunas.
Bečov nad Teplou asub merepinnast 532 meetri kõrgusel.
Bečovi loss on tõenäoliselt rajatud 14. sajandi alguses. Lossi on ürikutes esmamainitud 1349. aastal. Lossi juurde tekkinud asula sai linnaõigused 1389. aastal.
Bečov nad Teplou vanalinn on alates 1992. aastast ajalooline linnakaitseala.
Daniel Gilbert
Daniel Todd Gilbert (sündinud 5. novembril 1957) on ameerika sotsiaalpsühholoog, Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige.
Ta lõpetas 1981. aastal Colorado Denveri Ülikooli bakalaureusekraadiga psühholoogia alal. 1985. aastal sai ta Princetoni Ülikoolist doktorikraadi (PhD) psühholoogias. 1996. aastast töötab ta Harvardi Ülikoolis psühholoogiaprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond on sotsiaalpsühholoogia.
2006. aastal ilmus tema sulest raamat "Stumbling on Happiness" ('Komistades õnne otsa'), mis hiljem tõlgiti rohkem kui 30 keelde (kogutiraažiga üle miljoni eksemplari ). Raamat püsis pool aastat New York Timesi bestsellerite nimekirjas.
494 eKr
Aasta 494 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLX (260.) aasta ab urbe condita.
Monster (album)
""Monster"" on ansambli Kiss 2012. aasta album.
Beverini piiramine (1208)
Beverini piiramine oli 1208. aastal toimunud end Beverini linnuses kaitsnud kohalike latgalite piiramine ugalaste ja sakalaste väe poolt.
Beverini piiramise kirjeldus pärineb Henriku Liivimaa kroonikast, mille kohaselt 1208. aastal ugalaste ja Tālava latgalite vahel teravnenud konflikt kasvas üle sõjaks, kui latgalid palusid abi Riia piiskop Albertilt ja Mõõgavendade ordult ning tegid nende vägedega koos rüüsteretke Ugandisse. Peagi tungisid ugalased koos appikutsutud sakalastega vastuseks Trikātasse, võtsid seal vange, põletasid Wardeke-nimelise latgali elusalt tules ja tegid "palju kurja". Sulev Vahtre hinnangul viitab sakalaste kiire ühinemine ugalastega nende maakondade vanemate vahel sel ajal olnud liidusuhetele. Lõpuks piirati sisse Beverini linnus. Sealt väljatunginud latgalite salgal õnnestus viis piirajat tappa ja nendelt röövitud hobustega tervelt sisse tagasi jõuda.
Linnuses viibis ka kroonika autor Läti Henrik, kes lahingu ajal läks üles kindlustusele jumalat paludes laulma ja pilli mängima (on arvatud, et see pidi olema tugeva heliga instrument, nt kas pasun või väike kaasaskantav orel). Varem sellist muusikariista mitte kuulnud eestlased olevat seepeale lahingu katkestanud ja küsinud "nii suure rõõmu põhjust". Latgalite vastus oli, et nad rõõmustavad ja kiidavad jumalat, kuna näevad, et pärast ristiusu vastuvõtmist see neid kaitseb. Seejärel tegid piirajad ettepaneku rahu sõlmida, kuid seesolijad lubasid seda teha vaid juhul kui nad tagastavad varem röövitud kaubad ja nõustuvad ristiusu vastu võtma. Selle peale eestlased lahkusid pahaselt linnuse alt. Neid jälitama asunud latgalitel läks korda paljusid neist haavata. Samal ajal saadeti kiiresti abikutse Võnnusse ordumeister Wennole, kes koos sealsete latgalitega läks samuti ugalasi ja sakalasi jälitama. Kuna eestlased olevat röövitud kariloomi tappes ja vangid lahti lastes kiiruga põgenenud, siis jälitajad peagi loobusid ja pöördusid tagasi. Beverini latgalite eestvõttel koguti aga peagi suurem vägi ja korraldati kättemaksuretk Sakalasse.
Nikolai Triigi tänav
Nikolai Triigi tänav on tänav Tartus Ihastes. Tänav algab Pallase puiesteelt ja lõpeb linna piiril, Kasesalu tee ääres. Tänav on 440 meetrit pikk. Teisel pool Kasesalu teed jätkub tänav Lillevälja teena.
Tänava nimi on pandud eesti kunstniku Nikolai Triigi auks.
Talvik (perekond)
Talvik on taimeperekond kanarbikulaadsete seltsist kanarbikuliste sugukonnast.
Talviku perekonda kuulub viis liiki väikeseid, igihaljaid õistaimi, mille levila on põhjapoolkera. Varem loeti neid kuuluvaks uibuleheliste sugukonda, kuid nüüd peetakse neid kuuluvaks kanarbikuliste hulka.
Eestis kasvab pärismaisena harilik talvik.
496 eKr
Aasta 496 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLVIII (258.) aasta ab urbe condita.
Taimi Tulva
Taimi Tulva (sündinud 1. mail 1940 Antslas) on eesti sotsiaalteadlane, sotsiaaltöö kõrghariduse käivitaja Eestis.
Richard Aldington
pisi|Richard Aldington (1931) Richard Aldington (sünninimega Edward Godfree Aldington; 8. juuli 1892 Portsmouth – 27. juuli 1962 Sury-en-Vaux, Cheri departemang, Prantsusmaa) oli inglise kirjanik ja luuletaja, kes kuulub imagistide hulka.
Taimi Tulva
Haridus
Lõpetas 1958. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Meditsiinikooli. Õppis 1963–1967 Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Aastatel 1972–1976 Herzeni nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi aspirant. Kaitses 1976. aastal Leningradi Pedagoogilises Instituudis pedagoogikakandidaadi kraadi dissertatsiooniga "Noorema kooliea õpilaste tööjõudlus ja selle edendamise pedagoogilised tingimused (vene keeles). 1995. aastal kaitses Lapi Ülikoolis doktorikraadi väitekirjaga "Eesti sotsiaaltöö kujunemine murranguperioodil (soome keeles Viron sosiaalityön muotoutuminen murroskaudella).
Töö
Aastatel 1967–1970 töötas Tallinna 34. 8-klassilise kooli õpetajana. 1970. aastast töötanud Tallinna Pedagoogilise Instituudis (1992. aastast Tallinna Pedagoogikaülikool, alates 2005 Tallinna Ülikool) erinevatel ametikohtadel: 1970–1971 meditsiinilise ettevalmistuse kateedri juhataja abi, 1971–1974 pedagoogikateaduskonna algõpetuse kateedri õpetaja, 1974–1977 pedagoogikateaduskonna koolieelse kasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1977–1991 koolieelse kasvatuse kateedri dotsent, 1979–1991 koolieelse kasvatuse kateedri juhataja, 1991–1992 koolieelse kasvatuse kateedri professor, 1992–1993 pedagoogikateaduskonna sotsiaaltöö kateedri juhataja ja professor, 1993–2001 sotsiaalteaduskonna sotsiaaltöö osakonna juhataja, 1993–2007 sotsiaalteaduskonna sotsiaaltöö osakonna sotsiaaltöö professor. Alates 2008. aastast on Taimi Tulva Tallinna Ülikooli Sotsiaaltöö Instituudi sotsiaaltöö professor.
Richard Aldington
Aldington on tuntud oma esimese maailmasõja ainelise luule ja romaani "Kangelassurm" ("Death of a Hero", 1929, eesti keeles 1965) poolest. Raamat jutustab esimeses maailmasõjas võidelnute põlvkonnast.
Taimi Tulva
Teadustöö
Aastatel 1982–2014 avaldanud üle 170 publikatsiooni, peamiselt gerontoloogia, eakate hoolekande, lastekaitse, sotsiaaltöö elukutse ja sotsiaaltöö kõrghariduse teemadel.
Richard Aldington
Aldington tõlkis vanakreeka ja ladina keelest.
1913-1938 oli ta abielus Ameerika poeedi Hilda Doolittle´'iga.
Aed-piimalill
Aed-piimalill (Euphorbia peplus) on piimalilleliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taimi Tulva
Ühiskondlik tegevus
Ajakirja Sotsiaaltöö toimetuse kolleegiumi liige, sotsiaalministeeriumi eakate poliitika komisjoni liige, Eesti Akadeemiliste Naiste Ühingu Tallinna osakonna esinaine, Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli nõunike koja liige, Tervishoiu ja Sotsiaaltöö Kutsenõukogu liige.
Isiklikku
Oli abielus Veljo Rannikuga.
Lorenz (Werle)
Lorenz (1338. ja 1340. aasta vahel – 24. veebruari 1393 ja 6. mai 1394 vahel) oli Werle-Güstrowi isand aastatel 1360-1393 (või 1394). Ta oli Nikolaus III ja tema naise Agnese poeg.
Pärast tema isa surma 1360. või 1361. aastal valitses ta Werle-Gustrowit esialgu üksi. Pärast 21. septembrit 1365 valitses ta koos oma venna Johann V, as can be inferred from a deed they signed jointly on that date.
Johann suri noorelt, enne 9. septembrit 1378. Sellest kuupäevast alates allkirjastas Lorenz dokumente taas üksi. Lorenzi viimane allkirjastatud dokument on 24. veebruarist 1393.
Abielu ja lapsed
Ta abiellus Werle-Goldbergi isanda Nikolaus IV tütre Mechthildiga. Nad said järgmised lapsed:
Bassalõtšivka
Bassalõtšivka (ukraina keeles Басаличівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis. Elanike arv on 370. Pindala on 1,756 km².
Andrée polaarekspeditsioon aastal 1897
pisi|Andrée ja Frænkeli allakukkunud õhupall merejääl. Selle ja mõne teise foto film leiti alles aastal 1930 Salomon August Andrée ekspeditsioon õhupalliga põhjapoolusele algas 11. juulil 1897 ja lõppes sama aasta oktoobris kolme osavõtja – Salomon August Andrée, insener Knut Frænkeli ja fotograaf Nils Strindbergi surmaga. Meeste viimane laager avastati alles 33 aastat hiljem.
19. sajandi teist poolt loetakse tihti polaarretkede heroiliseks ajastuks. Põhja- ja lõunapooluse eemalepeletavad alad pakkusid julgusele ja tehnilistele saavutustele väljakutset. Andrée plaanid sobivad seepärast oma loomult sellesse aega. Ta tahtis oma õhupalliga alustada teekonda Svalbardist ning lennata siis üle Põhja-Jäämere kuni Beringi väinani, et Alaskal, Kanadas või Venemaal maanduda. Eesmärgiks oli mööduda põhjapoolusest nii lähedalt kui võimalik.
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused on võistlused Kreeka-Rooma maadluses, mida korraldatakse kahekordse olümpiavõitja Kristjan Palusalu auks alates 1988. aastast, laienedes toimuvad võistlused ka vabamaadluses.
Algselt korraldas võistlusi Spordiselts Kalev, hiljem Eesti Maadlusliit.
Turniir toimus traditsiooniliselt oktoobri lõpul, 2017. aastast alates toimub kevadel.
2018. aastal toimusid võistlused 31. korda, leidsid aset Kalevi spordihallis, teist korda olid võistlused ka vabamaadluses ning võistlused olid ka UWW kalendris. Saku Suurhallis toimus ka Euroopa suurim noorte maadlusturniir Tallinn Open 2018 - Kristjan Palusalu Noorte Maadlusvõistlus.
Helju Mikkel
Rahvatantsijad tunnevad Mikkelit ka hellitusnimega Tantsumemm või lihtsalt Memm.
Mikkel on loonud hulgaliselt tantse. Nende seas on näiteks Tedremäng, Vanaisa polka, Otsapandjatse, Lina, Kullaketrajad, Kiigemäng ja Kaksteist kapukat
Helju Mikkel elas Haldja talus Luke külas Tartu maakonnas.
1997. aastast on ellu kutsutud Helju Mikkeli nimeline Tartumaa rahvatantsupreemia.
Tema kirjutatud on rahvatantsija usutunnistus "Olen iva Su algusest...", mille tantsumemm luges esimest korda ette 1994. aasta üldtantsupeol. Katkendit aatetunnistusest kuulati salvestisena 1999. aasta tantsupeol enne Helju Mikkeli tantsudest koosneva kavaosa algust. 2017. aasta noorte tantsupeol "Mina jään", vaid mõni kuu enne tantsumemme surma, lugesid usutunnistuse täispikkuses ette peaosalised Koit ja Hämarik ehk Merit Männiste, Jennifer Marisse Cohen, Jaagup Tuisk ja Hardo Adamson.
Aatetunnistuse tekst
Rahvatantsija aatetunnistus
Olen iva Su algusest, Eestimaa, olen kild Su paesest pinnast ja suutäis Su leivakäärust, olen tõru Su hiietammest ja sulg Su pääsutiivast, hell ebe Su rukkilillest ja Su aadete narmasjuur, Eestimaa.
Olen kummelimuru Su õuel ja pihlakobar Su väravapuul, nestepiisk Su kurekella kambris ja tahiniit Su Koidu-Hämariku lambis.
Olen pisar Su nutus ja rõõm Sinu naerus, kõla Su keeles ja õnnistuspalve ja usk Su lootustes, Eestimaa.
Olen kestmise läkitus Sinust ja Sulle, tulen ja tantsin Sinust ja Sulle, Eestimaa. Olen iva Su algusest, Eestimaa.
Haldja talus 1994
Sevilla habemeajaja
"Sevilla habemeajaja" (originaalis Il Barbiere di Siviglia, esialgu Almaviva, ossia L’inutile precauzione – Almaviva ehk Asjatu ettevaatus) on Gioachino (Gioacchino) Rossini koomiline ooper (dramma giocoso) kahes vaatuses Cesare Strebini libretole Pierre-Augustin Beaumarchais’ näidendi "Le barbier de Séville" (1775) ja Giuseppe Petrosellini samanimelise libreto järgi. Esmaettekanne toimus 20. veebruaril 1816 Rooma Teatro Argentinas.
Rollide esmaesitajad
Dirigeeris Gioachino Rossini.
Ajalugu
Beaumarchais' näidendit oli ooperi kirjutamiseks kasutanud enne Rossinit Giovanni Paisiello (1782), Nicolas Isouard (1796) ja Francesco Morlacchi (1816). Paisiello töö oli neist kõige edukam, kuid pärast Rossini oopuse esietendust langes ka Paisiello ooper tähelepanu alt välja. Hiljem, 11. novembril 1868, kaks päeva enne Rossini surma, esietendus helilooja Constantino Dall'Argine versioon, mis põhines Rossini teosega samal libretol ja oli pühendatud Rossinile. Rossini kirjutas lepingule Rooma teatriga alla 15. detsembril 1815 ehk pisut üle kahe kuu enne planeeritud esietendust. Maestrol oli põhimõtteliselt ükskõik, mis libretole ooper kirjutada. Tal polnud midagi Beaumarchais’ teksti vastu. Teda ei häirinud ka, et samale algallikale oli juba Paisiello ooper olemas ja seda oli aastakümneid edukalt esitatud. Et teha eelkäijatega selge vahe ja arvestada otsekohe esile kerkinud Paisiello proteste, valis Rossini pealkirjaks "Almaviva, ossia La precauzione inutile". Ta rääkis hiljem, et oli isiklikult kirjutanud Paisiellole ja selgitanud oma ooperi nimevalikut, et ei soovi mitte kuidagi vanameistrit diskrediteerida. Rossini leidnud küll Paisiellolt mõistmist, kuid samal ajal kirjutas Paisiello oma sõbrale Roomas, et too teeks kõik võimaliku Rossini oopuse läbikukutamiseks. Praegune pealkiri võeti kasutusele Bologna teatri lavastuses augustis 1816, kuus kuud pärast esietendust ja mõni kuu pärast Paisiello surma.
Kuid 17. jaanuaril polnud veel libretot. Planeeritud esietenduseni jäi pisut üle kuu. Esialgu valitud libretist Jacopo Ferretti venitas ja ta vahetati välja Cesare Strebini vastu. Teatril oli ka rahalisi raskusi, mis osaliselt määras solistide valiku. Luigi Zamboni, kellele Rossini Figaro rolli kirjutas, kutsus Rossinit ja Teatro Argentina rahapuuduses impressaariot Francesco Sforza-Cesarinit Rosina rollis kaasama tema vennanaist Elisabetta Gafforinit. Kuid Gafforini nõudis liiga kõrget honorari ning lõpuks leppis teater kokku Geltrude Righettiga. Rossini ise sai lepingu järgi ooperi eest 400 Rooma eskuudot, mis oli suhteliselt tagasihoidlik honorar tollases ooperite komponeerimise praktikas. Rosina roll oli algselt kirjutatud kontraaldile. Rossini paistis silma selle poolest, et muutis sageli oma muusikat kindlate lauljate jaoks. Joséphine Fodor-Mainvielle'ile muutis ta kontraaldi sopraniks ja sellisel kujul kanti see roll esimest korda ette 1818. aasta Londoni ja 1820 Priisi lavastustes.
On täpselt teada, et I vaatuse tekst sai libretistil valmis 25. jaanuaril ning II vaatuse sai Rossini 29. jaanuaril. Noor ja tohutu töövõimega komponist andis I vaatuse muusika paljundamiseks üle juba 7. veebruaril. Järgmisel päeval suri ootamatult ooperi tellinud Teatro Argentina omanik hertsog Francesco Sforza Cesarini, kuid tema abikaasa võttis käigult teatri juhtimise üle. Väidetavalt kom­poneeris Rossini kogu ooperi 13 päevaga (mõningatel andmetel 15, aga ka koguni 9 päevaga). Seda kommenteeris samuti üliviljakas Donizetti, kui kuulis, et teos valmis 13 päevaga, et see olevat vägagi võimalik, kuid näitab, et Rossini on olnud laisk.
Suures ajahädas laenas Rossini oma väljakujunenud tava kohaselt muusikalugusid on varasematest ooperitest. Avamäng pärineb "Aurelio in Palmirast". Sama avamäng oli kasutusel ka "Elisabetta, regina d'Inghilterras". Sissejuhatus "Piano pianissimo" pärineb "Sigismondost". Serenaad "Ecco, rident in cielo" on laen "Aurelio in Palmirast". Kabaletta "Dunque io son... tu non m'inganni?" Elisabettast". Kabaletta "Fortunati affetti miei" oli algselt "La cambiale di matrimonios". Aariat "Ah il più lieto e più felici" kasutas Rossini aga hiljem "La Cenerentolas".
Esietenduse päev oli käes ja puudu oli ka Rosina II vaatuse laulutunni pala, mida Giorgi-Righetti tuli maestrolt küsima. Selle peale võttis Rossini partituuri ja kirjutas sinna ad libitum, ehk solist valigu ise omal soovil, mis tahes pala esitamiseks. Too teise vaatuse laulutund on sageli kujunenud vastava solisti meelsuse väljenduseks, kui pala valikut silmas pidada. Adelina Patti valis näiteks Luigi Arditi loo "Il bacio". On esitatud bolerot Giuseppe Verdi "I vespri sicilianist", varjulaulu Giacomo Meyerbeeri "Dinorah'st", Henry Bishopi "Home, sweet home!". Nellie Melba kasutas sama laului, kuid saatis end ise klaveril. Pauline Viardot laulis Aljabjevi "Ööbikut". Maria Callasel oli kombes esitada ühe ja sama lavastuse erinevates etendustes mitmesuguseid laule. Üks kord hiljem, kui eakas Rossini viibis oma tippooperi ettekandmisel ja Adelina Patti ei olnud Rosina aariaga "Una voce poco fa" absoluutselt korralikult hakkama saanud, küsinud Rossini temalt: "Väga tore, mu kallis ja kes kirjutas loo, mille te just esitasite?"
Rossini pidi lepingu kohaselt kolme esimest etendust ise juhatama. Dirigendipulti ta minna ei soovinud. Lähtudes tollastest kommetest, istus ta orkestriruumis klavessiini taga ja juhatas sealt orkestrit ning elas vahetult üle esietenduse fiasko, mille talle oli organiseerinud Paisiello. Rooma esimene etendus oli tõesti üks värvikamaid ooperiajaloos. Paisiello Rooma sõbrad olid organiseerinud klaköörid, kes ooperi suure aplombiga ja värvikalt välja vilistasid. Suure osa piletitest oli ostnud ära Paisiello toetajaskond, aga kaTeatro Argentina ga konkureeriv ja koomiliste ooperite esitamisele spetsialiseerunud Rooma Teatro Valle lojaalne publik. Esietenduse sündmused on meie ajani jõudnud sopran Giorgi-Righetti kirjelduste kaudu. Tollane mainekas sopran on märkinud, et kõik Itaalia väljapaistvaimad klaköörid oleks nagu tolleks õhtuks oma kohtumise Teatro Argentinasse määranud. Kõik algas sellest, et publik vilistas välja maestro kuldnööpidega Hispaania-pärase kostüümi, mida talle oli soovitanud esietendusel kanda impressaario Domenico Barbaia. Giorgi-Righetti ise vilistati välja kohe esimeses stseenis. Doktor Bartolod esitanud Botticelli komistas põrandaluugile ja kukkus ning nägi terve esimese aaria ajal vaeva ninaverejooksu peatamiseks. Almaviva rolli esitanud hispaania tenor García otsustas laulda Rosinale serenaadiks hispaania laulukest, kuid unustas kitarri häälestada. Ta hakkas seda laulu ootava publiku nähes tegema ja üks keel katkes. Uus asetati kohale publiku naeru saatel. Laul ise aga vilistati välja. Asi läks hullemaks, kui Figaro tuli samuti lavale kitarriga, et ette kanda oma kuulsat kavatiini "Largo al factotum". Oodati uusi sündmusi kitarriga ning publik ei hoidnud naerupahvatusi tagasi. Figaro oli segaduses ega saanud aariaga hästi hakkama. Kui siis kuuldi Rosinat talle vastu laulmas "Segui o caro, deh segui coso" ("Jätka, mu kallis, jätka seda"), oli publik naerust pisarates. Almaviva ja Figaro duett kanti ette sisistamiste, kiljatuste ja jalgade trampimise saatel. Suurepärane Rosina kavatiin "Una voce poco fà" sai publikult aga tunnustust, mille Rossini pani juba hea soprani, mitte muusika arvele. I vaatuse võrratu finaali ajal sattus lavale kass, kes jalutas solistide hulgas ja tekitas saalis palju elevust. Figaro (Zamboni) püüdis kassi kinni ja viis lavalt minema, kuid loom tuli hetke pärast teiselt poolt lavale tagasi. Publik saalis hakkas üksmeelselt näuguma. Edasi ei pööratud ooperile enam mingit tähelepanu. Giorgi-Righetti on kirjutanud, et teist vaatust kuulsid õieti üksnes muusikud ja lauljad ise. Rossini oli etenduse lõppedes šokeeritud. Seistes seljaga publiku poole, aplodeeris ta iseenda tööle ning marssis saalile pilku heitmata teatrist otse koju.
Benoît Badiashile
Benoît Ntambue Badiashile Mukinayi Baya (snd 26. märtsil 2001) on Prantsuse jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Chelsea ning Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Sevilla habemeajaja
Ajalugu
Järgmise päeva etenduse jaoks tegi Rossini otsekohe mõningaid muudatusi. Vahetas välja García õnnetu hispaania laulu, mille asemel tuli "Ecco ridente in cielo". Õhtu saabudes tundis Rossini end haiglasena ning tahtis dirigeerimisest loobuda, kuid karmid lepingutingimused käsutasid ta ilma kuldnööpideta kostüümita orkestriruumi. Küllap olid tema vaenlased eelmise õhtu edust kurnatud. Nad kas ei tulnud kohale või istusid saalis vaikides. Klakööre selleks etenduseks polnud palgatud. Suurepärane muusika haaras otsekohe publiku. Etendus võeti vaimustatult vastu. Tüki lõppedes aplodeeriti kümneid minuteid püsti seistes. Järgnevatel nädalatel tungles Rooma ooperipublik vaatama uut meistriteost. "Habemeajaja" ja tema komponist nautisid triumfaalset edu. Teos läks kiiresti laiali üle terve ooperimaailma. Teost peetakse kõigi aegade parimaks koomiliseks ooperiks, mis on olnud ligi kaks sajandit vahetpidamatult maailma teatrite mängukavas, loovutades mõnda aega oma juhtiva positsiooni vaid Rossini teisele meistriteosele "La Cenerentola" ("Tuhkatriinu").
Itaalias on ooper olnud läbi sajandite pidevalt ettekandmises. Väljaspool Itaaliat esitati ooper esmakordselt Inglismaal 10. märtsil 1818 Londoni King's Theatre'is itaalia keeles, millele järgnes 13. oktoobril Covent Gardenis ingliskeelne versioon. New Yorgis oli ooper esmaettekandel 3. mail 1819 inglise keeles, [New Orleansis aga prantsuse keeles (1823). New Yorgis kanti itaalia keeles ette 1825. aastal.
"Sevilla habemeajaja" kuulub tänini kümne enim esitatud ooperi auväärsesse nimekirja ja on püsinud seal kaks sajandit, välja langemata ooperiteatrite püsirepertuaarist.
"Sevilla habemeajaja" on mitmete solistide koosseisudega helisalvestatud 1929, 1950, 1952, 1956, 1957, 1958, 1960, 1962, 1965, 1969, 1971, 1975, 1982, 1988, 1992, 2005, 2008. aastal.
Ballo del Gran Duca
Ballo del Gran Duca (itaalia keeles 'suurhertsogi tants'), hilisema nimetusega Aria di Fiorenza või ka Aria del Granduca on muusikaline teema, mis pärineb "La Pellegrina" intermeediumide lõpupalast, Emilio de' Cavalieri ballo ' st "O che nuovo miracolo" (1589). Teemas on kasutatud ainult viiehäälse koori jaoks kirjutatud osa.
Teema on aluseks võetud enam kui 200 muusikateoses, näiteks:
497 eKr
Aasta 497 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLVII (257.) aasta ab urbe condita.
Sigisibul
pisi|[[Liilia lehekaenlas arenevad sigisibulad]] Sigisibul on varre küljes või õisikus arenev väike sibul, mis maha langedes areneb uueks taimeks.
Kursõkõ
Kursõkõ (ukraina keeles Курсики) on küla Ukrainas Rivne oblastis Radõvlivi rajoonis. Elanike arv on 109. Pindala on 0,145 km².
Emil Larmi
Emil Arvi Aukusti Larmi (sündinud 28. septembril 1996 Lahtis) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina Rootsi kõrgliigaklubis Växjö Lakers.
2019. aasta juunis sõlmis Larmi kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Pittsburgh Penguins. Penguinsi meeskonnas Larmi ühte mängu kirja ei saanud, mängides selle asemel Penguinsi tütarklubides Wilkes-Barre/Scranton Penguins American Hockey League'is ja Wheeling Nailers ECHL-is.
2021. aasta mais sõlmis Larmi lepingu Soome kõrgliigaklubiga Lahti Pelicans. 2022. aasta veebruaris siirdus ta Rootsi kõrgliigaklubisse Växjö Lakers. Hooajal 2022/23 tuli Larmi Lakersiga Rootsi meistriks. 2022/23. põhihooajal oli Larmi Rootsi kõrgliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,4%), lasi endale lüüa kõige vähem väravaid mängu kohta (1,62) ja sai kirja enim nullimänge (8). Lisaks pälvis Larmi sel hooajal Rootsi kõrgliiga väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Stefan Liv Memorial Trophy.
2016. aastal tuli Larmi Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus osales Larmi 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Stolovitš
Stolovitš on perekonnanimi.
Berežanka (Trostjanetsi rajoon)
Berežanka (ukraina keeles Бережанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 540. Pindala on 1,28 km².
Frunzienskaja metroojaam
Frunzienskaja metroojaam (vene keeles Фрунзенская (Frunzenskaja metroojaam), valgevene Фрунзенская (transkribeerituna Frunzenskaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Centralny rajooni ja Maskoŭski rajooni piiril.
Jaama kujundus on lakooniline, kasutatud on valget marmorit, seinu kaunistab karniis. Valgusteid ehivad messingist kompositsioonid.
Gonyosoma
Gonyosoma on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Gonyosoma klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod on levinud Kagu-Aasias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Gonyosoma seisuga 9.01.2014.
Ģigas
Ģigas (ka Ģigu ciems) on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Küla asub valla lõunaosas. Seda läbib maantee A11.
Külas asuv Žubri talu elumaja on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Velise mõisa Maydellide kalmistu
Velise mõisa kalmistu on kalmistu Rapla maakonnas Märjamaa vallas Päärdu külas. Ajalooliselt asus kalmistu Läänemaal Vigala kihelkonnas. Kalmistu jääb Velise mõisa südamest linnulennult umbes 1,2 km kaugusele lääneloodesse.
OÜ Identity
Identity OÜ on Eesti strateegilise disaini agentuur.
Velise mõisa Maydellide kalmistu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Maydellid tõenäoliselt 19. sajandi lõpus pärast mõisa ostmist Wetter-Rosenthalidelt, sest Maydellid ei soovinud enam kasutada mõisa alal asuvat endiste omanike Wetter-Rosenthalide kalmistut.
OÜ Identity
Ettevõttes on mh loodud brändid Bauhof, IIZI, Levira, Cinamon, Arigato, Bosse, Sparta, Thermory, Solaris, Nortal, Tuule, Clint, Capital Mill, Retro FM, Lyon, Arcwood jpt.
Velise mõisa Maydellide kalmistu
Umbes 200 meetri kaugusel lõuna suunas üle Velise jõe paikneb Velise mõisa varasem, Wetter-Rosenthalide suguvõsa kalmistu. Omaaegu oli kalmistute vahel otsetee, kuid praegu on sellel teel olnud sild hävinud ja kalmistute vahel puudub otsetee.
Cagnes-sur-Mer
Linna territoorium asub 0–187 meetri kõrgusel üle merepinna.
Tema linnapea on Louis Nègre.
pisi|tühi|Cagnes-sur-Meri plaan ja teda ümbritsevad vallad
Velpke
Velpke on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Helmstedti kreisis. Valla pindala on 19,70 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4652 inimest. Vald asub umbes 20 km Helmstedtist põhjas ja 10 km Wolfsburgist idas. Valda kuuluvad järgmised külad: Büstedt, Meinkot, Velpke ja Wahrstedt.
Erna-Josephine von Deeters
Erna-Josephine von Deeters (7. juuni 1876 Riia – 20. mai 1961 Sulz, Saksamaa) oli pedagoog ja maalikunstnik.
Elukäik
Erna-Josephine von Deeters sündis pärusaadlikust linnaametniku perekonnas. Õppis Kuramaal August von Oettingeni eratütarlastekoolis, sooritas 1893 Riia Aleksander I gümnaasiumis lõpueksami ja sai koduõpetaja kutse. Kunstihariduse sai Riias E. Tode juures ning Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi koolis ja Jan Zionglinsky akti- ja portreeklassis. Omandas Peterburi Kunstiakadeemia juures naiskutsekoolis õpetamise õiguse.
Töötas 1899–1921 õpetajana Peterburi koolides, sh 1919–1921 Kunstide Edendamise Seltsi koolis ja naiskutsekoolis. Seejärel asus Tallinna, kus tegutses 1922–1939 õpetajana peamiselt saksa õppekeelega koolides (1924–1933 juudi eragümnaasiumis, 1926–1938 Eliisekoolis ja 1929–1938 saksa poeglastegümnaasiumis), mõnda aega ka Tallinna Õpetajate seminaris. Lahkus Eestist 1939 ja asus Poznańisse. Elas pärast teist maailmasõda Harzis Rendsburgi lähedal, 1951–1957 Stockholmis ja mujal Rootsis. 1935–1939 EAKKK liige.
Looming
Loonud peamiselt õlimaale ja akvarelle, jäädvustanud neil lilli, interjööri- ja linnavaateid ning Lõuna-Eesti maastikku. Koostas postkaardisarja temperatehnikas Tallinna, Narva, Tartu ja Riia vaateist. Harrastanud ka litograafiat. Tegi kunstkäsitööateljeedele tikandi- ja muid kavandeid.
Näitused
Peamiselt Mir Iskusstva näitused 1901–1919 Peterburis ja Moskvas; 1922–1924 Ars, aastast 1923 EKKKÜ, aastast 1928 KKSKV ja 1935–1937 EAKKK näitused; eesti kunsti näitus Lübeckis ja Kielis 1929; saksa kunstnike koondise näitus Riias 1933.
José Froilán González
pisi| José Froilán González (5. oktoober 1922 – 15. juuni 2013) oli Argentina autovõidusõitja.
Ta osales Vormel 1 sarjas 26 Grand Prix ' l aastatel 1950–1957 ja 1960 Maserati, Talbot-Lago, Ferrari ja Vanwalli meeskonnas.
José Froilán González tõi 1951. aastal Suurbritannias Ferrari meeskonnale tema esimese võidu. Ta võitis karjääri jooksul kaks etappi, sai 15 poodiumikohta ja kolm parimat stardikohta ning sõitis kuus kiireimat ringi.
1954. aastal võitis ta koos Maurice Trintignantiga Le Mansi 24 tunni sõidu.
Erebuni
pisi|Erebuni müürid, mis taastati pärast arheoloogilisi väljakaevamisi Erebuni (ka Irpuni, Irepuni, urartu keelesURUer-bu-ú-ni, armeenia keeles Էրեբունի) oli Urartu riigi linn, mille varemed paiknevad Armeenias tänapäeva Jerevani äärelinnas Arin-Berdi künkal.
Erebuni rajas Urartu kuningas Argišti I 782 eKr tugipunktina urartulaste kannakinnitamiseks Ararati orus. Et Erebuni asus Jerevani lähedal ning nimed "Jerevan" ja Erebuni on sarnased ja on võib-olla etümoloogiselt lähedased, samastatakse Erebunid sageli Jerevaniga, lugedes 782. aastat eKr Jerevani asutamisaastaks, kuigi pole andmeid, et Jerevani kohal oleks 4. sajandist eKr kuni 3. sajandini pKr olnud märkimisväärset asulat.