cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Türnpuulised
Türnpuulised (Rhamnaceae) on sugukond soontaimi kaheiduleheliste klassist.
Kozak-5
Kozak-5 on Ukrainas valmistatud soomusauto.
Kondorlased
Kondorlased (Cathartidae) on sugukond linde seltsist pistrikulised.
Mõne süsteemi järgi kuuluvad kondorlased eraldi seltsi kondorilised (Cathartiformes).
Kondorid elavad Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. Neid on nimetatud ka Uue Maailma raisakotkasteks.
Liigid
Sugukonda kuulub 7 liiki kokku 5 perekonnast.
Haapsalu Kaunistamise Selts
Haapsalu Kaunistamise Selts oli 1921-1940 Haapsalus tegutsenud selts. Seltsi eesmärk oli kujundada Haapsalu kuurortlinnaks. Seltsi esimees oli Hans Alver.
Seltsi oluline tegelane oli Roman Haavamägi (enne 1937. aastat Espenberg), kelle eestvedamisel ehitati Haapsalu kaldakindlustused, ja kes oli ka paljude Haapsallu ilu eesmärgil püstitatud monumentaalsete ja teiste teoste looja.
Konstantin Ušinski
pisi|Konstantin Ušinski Konstantin Ušinski (vene keeles Константин Дмитриевич Ушинский; 19. veebruar/3. märts 1823 Tula – 22. detsember 1870/3. jaanuar 1871 Odessa) oli Venemaa pedagoog, kirjanik ja pedagoogikateadlane.
Ta sündis aastal 1823 Tulas eruohvitseri peres (tema isa oli 1812. aasta isamaasõja veteran). Varsti määrati isa Tšernigivi kubermangu Novgorod-Siverskisse, tema lapsepõlv möödus isa omandatud mõisas Desna jõe ääres. Ta lõpetas aastal 1840 Novgorod-Siverskis gümnaasiumi, misjärel asus õppima Moskva Ülikool õigusteaduskonda.
Supeluse tänav
Supeluse tänav on või oli mitmes Eesti asulas:
Venom (album)
"Venom"" on kolmas stuudioalbum ameerika räppari Chamillionaire'i poolt.Seda on korduvalt edasi lükatud,viimati 22.juunil 2010 ,varem veel 16.märtsil 2010,2.veebruaril 2010 ja 8.detsembril 2009.
У
У (у, kursiivis У у) on kirillitsa täht.
Vene tähestikus on у 21. täht ja selle vaste eesti kirjas on u.
Ehisraamistik
pisi Ehisraamistik ehk maasvärk on gootikale omane sirkliga konstrueeritud geomeetriline raamistus aknal, nišil jms.
Lõpivka (Tomašpili rajoon)
Lõpivka (ukraina keeles Липівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tomašpili rajoonis. Elanike arv on 1460. Pindala on 3,505 km².
Snelli seadus
pisi|330px|Valguse [[refraktsioon|murdumine erinevate murdumisnäitajatega keskkondade piirpinnal, kus n_2 > n_1 . Kuna valguse kiirus on parempoolses keskkonnas aeglasem, siis on murdumisnurk \theta_2 väiksem kui langemisnurk \theta_1]]
Snelli seadus (tuntud ka kui Snelli-Descartesi seadus, Snelliuse seadus või murdumisseadus) kirjeldab matemaatiliselt langemisnurga ja murdumisnurga vahelist seost, kui valguslaine (või mõni muu laine) läbib kahe isotroopse keskkonna piirpinda.
Optikas kasutatakse Snelli seadust valguskiirte teekonna uurimisel, et arvutada langemisnurka või murdumisnurka. Samuti kasutatakse seda materjalide murdumisnäitaja leidmiseks. Seadus kehtib ka metamaterjalides, mille puhul valguse murdumisnurk on negatiivne ja mille murdumisnäitaja on samuti negatiivne.
Snelli seadus ütleb, et murdumisnurga ja langemisnurga siinuste suhe on võrdne valguse faasikiiruste suhtega neis kahes keskkonnas. Seega on see suhe võrdne ka keskkondade murdumisnäitajate suhtega:
kus \theta_1 on langeva kiire ja pinnanormaali vaheline nurk, \theta_2 on murduva kiire ja pinnanormaali vaheline nurk, v_1 on valguse kiirus esimeses keskkonnas, v_2 on valguse kiirus teises keskkonnas, n_1 on esimese keskkonna murdumisnäitaja ning n_2 on teise keskkonna murdumisnäitaja.
Kui valgus langeb kahe keskkonna piirpinnale normaali sihis, on langemisnurk \theta_1=0° ning sel juhul on ka murdumisnurk \theta_2 = 0°. Sel juhul murdumist ei toimu ning kiire levimissuund jääb samaks.
Seadus järgib Fermat' printsiipi, ehk et valgus levib punktist A punkti B mööda teed, mille läbimiseks kuluv aeg on minimaalne.
Ajalugu
Ptolemaios uuris murdumisnurkade suhet, kuid see oli ebatäpne nurkade puhul, mis ei olnud väga väikesed. Ta oli kindel, et oli leidnud täpse empiirilise seaduse, osaliselt sellepärast, et ta muutis oma andmeid nii et need sobituksid tema matemaatilise seadusega.
1021. aastal jõudis Araabia matemaatik, astronoom ja füüsik Ibn al-Haytham (ladinapäraselt Alhazen) oma raamatus "Optika raamat" lähemale murdumisseaduse avastamisele, kuid ta ei jõudnud lõpliku murdumisseaduseni.
Esimest korda kirjeldas murdumisseadust põhjalikult Pärsia teadlane Ibn Sahl 984. aastal. Sahl kasutas murdumisseadust oma käsikirjas "Põlemispeeglite ja läätsede kohta", kus ta kasutas seadust, et tuletada läätsekujusid, mis fokuseeriks valgust ilma geomeetriliste aberratsioonideta.
1602. aastal taasavastas murdumisseaduse Thomas Harriot. Harriot pidas sel teemal isegi Kepleriga kirjavahetust, kuid ei publitseerinud oma töö tulemusi. 1621. aastal tuletas Hollandi astronoom ja matemaatik Willebrord Snellius matemaatiliselt ekvivalentse vormi, mis jäi tema eluajal publitseerimata. René Descartes tuletas murdumisseaduse iseseisvalt oma 1637. aasta essees "Valguse murdumisest" ning kasutas seadust, et lahendada tervet hulka optikaprobleeme. Pierre de Fermat jõudis samale tulemusele, tuginedes vaid oma vähima aja printsiibile.
Selgitus
Snelli seadus kirjeldab valguse levimist ja kiire suuna muutumist üleminekul ühest keskkonnast teise. Keskkondade murdumisnäitajaid (n_1, n_2 jne) kasutatakse, et näidata, kui mitu korda valguse levimiskiirus väheneb, kui ta levib läbi vastava keskkonna, nagu klaas või vesi, võrreldes valguse kiirusega vaakumis.
Kui valgus läbib kahe erineva murdumisnäitajaga keskkonna piirpinna, siis kiire levimise suund muutub ehk valgus murdub. Sõltuvalt keskkondade suhtelistest murdumisnäitajatest valgus kas murdub suurema või väiksema nurga all piirpinna normaali suhtes. Kui valgus levib õhust (n=1) vette (n=1.33), siis ta murdub normaali suunas, sest valgus levib vees aeglasemini. Kui valgus levib veest õhku, siis ta murdub normaalist eemale. (Täpsustus, et valguse murdumisnäitaja ei ole päris 1 nagu vaakumis, vaid pisut suurem - 1.000293 (0 kraadise temperatuuri ja 1 atm rõhu juures) aga selle võib lihtsuse mõttes lugeda umbes võrdseks ühega).
Snelli seadus on üldiselt tõene vaid isotroopiliste või peegeldavate keskkondade korral (nagu klaas). Anisotroopsetes keskkondades (nagu mõned kristallid), võib toimuda kaksikmurdumine. Sel juhul murdub kiir tavaliseks kiireks, mille jaoks Snelli seadus kehtib, ning ebatavaliseks kiireks, mille puhul ta ei pruugi kehtida.
Kui vaadeldav valgus on monokromaatne ehk ühe kindla sagedusega, saab Snelli seadust väljendada ka valguse lainepikkuste suhte järgi vaadeldavates keskkondades:
Tuletuskäik ja valem
pisi|Valgus levib keskkonnast 1 punktist Q keskkonda 2. Piirpinnal toimub murdumine ning valgus jõuab punkti P Alumisel pildil on vasakpoolse keskkonna murdumisnäitaja n_1 ja parempoolse keskkonna murdumisnäitaja n_2. Valgus siseneb parempoolsesse keskkonda punktis O. \theta_1 on langemisnurk, \theta_2 on murdumisnurk.
Valguse kiirused vasakpoolses ja parempoolses keskkonnas on vastavalt
, kus c on valguse kiirus vaakumis.
Olgu T aeg, mis valgusel kulub punktist Q punkti P liikumiseks.
Teame, et:
Täielik sisepeegeldus
Kui valgus levib suurema murdumisnäitajaga keskkonnast väiksema murdumisnäitajaga keskkonda, siis Snelli seaduse kohaselt peaks mõnel juhul (kui langeva kiire nurk on piisavalt suur) olema murdumisnurga siinus suurem kui üks. Seda muidugi ei juhtu ning sellisel juhul toimub täielik sisepeegeldus ehk valgus ei murdu väiksema murdumisnäitajaga keskkonda. Suurimat võimalikku nurka, mille puhul valgus veel siseneb väiksema murdumisnäitajaga keskkonda, nimetatakse kriitiliseks nurgaks. Kriitilise nurga all langev valguskiir murdub ning levib edasi mööda kahe keskkonna piirpinda. Täielikul sisepeegeldumisel ei esine energiakadusid. Täieliku sisepeegeldumise põhimõtet rakendatakse valguskaablites.
Dispersioon
Lainete levimise kiirus sõltub laine sagedusest või vastavalt lainepikkusest, välja arvatud vaakumis. Neid keskkondi nimetatakse hajutavateks ehk dispersseteks keskkondadeks. Dispersiooni tulemusena sõltuvad Snelli seaduses leitud nurgad ka sagedusest/lainepikkusest ning valguskiir, mis koosneb mitme lainepikkusega valgusest, hajub. Selline valguse hajumine klaasis või vees on põhjus, miks me näeme vikerkaart ja teisi optilisi nähtusi, kus valguse hajumisel tekivad erinevad värvid.
Rahvusvaheline Muuseumide Nõukogu
Rahvusvaheline Muuseumide Nõukogu (inglise International Council of Museums ehk ICOM) on 1946. aastal Pariisis koostöös UNESCO-ga asutatud valitsusväline rahvusvaheline organisatsioon, kuhu kuulub üle 30 000 liikme 137 riigist ja piirkonnast. 2013. aasta seisuga kuulus ICOMi 117 rahvuskomiteed, sealhulgas ICOM Eesti Rahvuskomitee.
Ferm
Ferm ehk turvik ehk tasandsõrestik on katuste, galeriide, sildade ja muude selliste ehitiste sildamiseks kasutatav tala-, raam- või kaarkonstruktsioon.
Eesti suursaatkond Roomas
Eesti suursaatkond Roomas on Itaalias Roomas asuv Eesti suursaatkond. Suursaatkond asub aadressil Via Clitunno 34-36.
Konstantinos IX Monomachos
Konstantinos IX Monomachos (Bütsantsi kreeka keeles: Κωνσταντῖνος Θ΄ Μονομάχος (Kōnstantinos IX Monomachos); umbes 1004 – 11. jaanuar 1055) oli Bütsantsi keiser 12. juunist 1042 kuni 11. jaanuarini 1055.
Keisrinna Zoe valis ta 1042. aastal abikaasaks ja kaasvalitsejaks. Enne seda oli keiser Michael IV ta pagendusse saatnud, sest Konstantinosel oli armusuhe keisrinnaga. Konstantinos IX valitses koos Zoega kuni 1050. aastani, mil naine suri, ning seejärel naise õe Theodora Poprhyrogennetega kuni 1055. aastani.
Konstantinos pidas oma valitsemisajal sõdu Kiievi-Venega, petšeneegidega ja idas seldžukidega. Keiser oli üldiselt edukas ning piirid jäid püsima. Ta laiendas riiki ida suunas, annekteerides Armeenia kuningriigi. Aasta enne surma, 1054. aastal, toimus suur Ida ja Lääne kiriku lõhenemine õigeusu ja katoliku kirikuks.
Noorus ja võimuletõus
vasakul|pisi|Zoe ja Theodora Konstantinos oli Theodosios Monomachose poeg, kes oli olnud Basileios II ja Konstantinos VIII ajal tähtis bürokraat tähtsast ja auväärsest Monomachose perekonnast. Tema ema on teadmata, kuid ta võis olla Irene armeenia Taronitese/Tornikiose perekonnast. Konstantinos sündis umbes 1000–1004 Antiookias. Võimalik, et ta rääkis lisaks kreeka keelele ka süüria või araabia keelt. Kaasaegsed kirjeldasid teda väga ilusa mehena. Mingil hetkel kahtlustati tema isa vandenõus, mistõttu kannatas poja karjäär vastavalt. Tema positsioon paranes, kui ta abiellus Romanos III õetütrega. Olles õukonnas, jäi ta silma keisrinna Zoele. Tema sümpaatia mehe vastu oli nii silmnähtav, et Zoe teine abikaasa, keiser Michael IV saatis Konstantinose pealinnast välja Lesbose saarele.
Konstantinos sai tagasi pöörduda alles pärast Michael V kukutamist 1042. aastal. Ta määrati kohtunikuks Kreekas. Enne ametisse määramist kutsuti ta aga Konstantinoopolisse, kus valitsevate keisrinnade Zoe ja Theodora suhted olid väga pingelised. Zoe oli otsustanud otsida endale uut abikaasat, et takistada oma õe mõjuvõimu suurenemist. Konstantinos oi Zoe kolmas valik, sest esimene näitas üles põlgust keisrinna vastu ning teine suri salapäraselt enne pulmi, nii tuli Zoel meelde kena Konstantinos. Nad abiellusid 11. juunil 1042 ilma patriarh Alexios I Stouditese kohaloluta, kes keeldus mõlema jaoks kolmandat abielu läbi viimast. Konstantinos krooniti järgmisel päeval. Temast sai keiser Konstantinos IX.
Valitsemine
pisi|Konstantinos IX Monomachos Konstantinos IX oli võimule saades umbes 42-aastane ning Zoe temast umbes 20 aastat vanem. Zoe lubas Konstantinosel õukonda tuua ka tema kauaaegse armukese Maria Skleraina. Konstantinos ei leppinud vaid Maria õukonda toomisega, vaid ta nõudis, et tal lubataks avalikult naisega koos olla ja et naine saaks ametliku tunnustuse. 64-aastasel Zoel polnud midagi selle vastu, et Maria jagab temaga nii voodit kui ka trooni. Sklerainale anti sebaste tiitel (tähendab auväärne; augustaga võrdväärne tiitel). Sellega tõusis armuke hierarhias Konstantinose, Zoe ja Theodora järel neljandale positsioonile.
Avalikkuse silmis oli Skleraina kohtlemine siiski skandaalne ning hakkasid levima kuulujutud, et armuke kavatseb Zoe ja Theodora mõrvata. See viis ülestõusuni Konstantinoopolis 1044. aastal. Konstantinos IX oleks äärepealt saanud viga ühes usurongkäigus pealinna tänavatel. Rahva suutis vaigistada ainult see, kui õed ilmusid rõdule ning kuulutasid, et neid ei ähvarda oht. vasakul|pisi|Konstantinose kroonimine Osade ajaloolaste hinnangul oli selleks ajaks Zoe mõistus juba "pehmenenud". Ta suri 1050. aastal.
Konstantinose valitsemisaega peetakse paljuski murranguliseks. Seda tingisid peamiselt kolm asjaolu: kõigepealt laienes normannide pealetung keisririigi valdustele, siis algasid türklaste-seldžukkide kallaletungid, ja kolmandaks – vormistus lõplikult Ida ja Lääne kirikute vaheline lõhe. Neile kolmele tegurile lisaks on vahel nimetatud ka enneolematult ulatuslikke mässe, mis raputasid riiki seestpoolt. pisi|Monomachose kroon; (vasakult) Zoe, Konstantinos IX, Theodora
Weserbergland
upright=1.8|thumb|Vaade Ohrbergi pargist väikesele [[Tünderni külale ja Grohnde tuumaelektrijaamale Weseri jõe ääres Ülem-Weseri orus, ja Weseri kõrgustikule. Kollane väli on rapsipõld]]
Konstantinos IX Monomachos
Iseloom ja välimus
Üldiselt on bütsantsi autorid Konstantinose peamise positiivse küljena rõhutatud tema ilu. Keiser olevat olnud igati ilus inimene, ja seda nii väliselt kui sisemiselt. Tal oli "väga ilus hing”, mis muutis ta "kõrgelt hinnatuks". Keiser polnud uhke ja oli oma alluvate suhtes "heasoovlik". Tal oli ka suurepärane huumorimeel. Kõik see muutis Konstantinose rahva seas väga populaarseks. Nii polevat olnud vaja "tema magamistoa ust sulgeda isegi ööseks rääkimata sinna valve paigutamisest. Kuid valitsejat hästi tundev ajaloolane Michael Psellos leidis samas (loomulikult on see kirja pandud pärast Konstantinose surma), et keiser oli täiesti kõlbmatu riiki juhtima – jätnud kogu võimu ja valitsemise teiste kätte, andus ta ise "meelelahutustele ja rõõmudele". Kuidas keiser tegelikult välja nägi, sellest annab ettekujutuse Hagia Sophias säilinud mosaiik, millelt vaatab vastu lühikese habemega ja kirgliku pilguga mees. Ja tõesti, keisri kirglikkust on maininud ka bütsantsi autorid. Näiteks kui keegi oli võitnud Konstantinose südame, siis võis keiser selle inimese heategudega suisa üle puistata. Üldiselt aga oli keisri isiklik elu pidevalt kriitikatule all, ja eriti arvustati teda vaimulikes ringkondades.
Maria Skleraina
Kui Konstantinos oli omal ajal saadetud välja Lesbose saarele, asus koos temaga sinna ka tema armuke Maria Skleraina. Hiljem, pärast Zoe armust keisriks saamist, õnnestus Konstantinosel saavutada abikaasalt Mariale luba pealinna naasmiseks.
Weserbergland
Olulised linnad selles piirkonnas on Bad Karlshafen, Holzminden, Höxter, Bodenwerder, Hameln, Rinteln ja Vlotho.
Vendade Grimmide juttude tegevuskohad on seatud Weseri kõrgustikule, ja seal on palju renessansshooneid, millel on omapärane piirkondlik stiil, Weseri renessanss-stiil. Piirkond kattub laias laastus Looduskaitse Föderaalameti poolt defineeritud Alam-Saksi küngastiku looduspiirkonnaga.
Konstantinos IX Monomachos
Maria Skleraina
Mõne aja pärast kolis Maria juba paleesse ning tema eluruumidest avanes uks keisri magamistuppa. Samas viis Konstantinose magamistoa teine uks keisrinna ruumidesse, kusjuures väidetavalt ei tohtinud kumbki naine siseneda keisri juurde koputamata. Maria kõrge positsioon õukonnas oli küllaltki skandaalne ning Psellose sõnade järgi pani seesugune hierarhiline järjestus, kus Maria oli neljandal positsioonil, õukondlasi punastama. Ainus, mis kuidagi sundis sellise olukorraga leppima, oli Maria heldekäelisus. Kuigi õukondlased leidsid omavahel sosistades, et tegemist on äärmiselt moraalitu looga, pani Maria jagatud raha neid asjade seisuga vähemalt väliselt leppima. Samal ajal aga domineeris linnas, kuhu Maria raha ei ulatunud, üldine rahulolematus keisri väljakutsuva käitumisega. 1043. aasta kevadel toimus palee ees isegi suur meeleavaldus ja õhus olevat olnud tunda "mässu lõhna”. Psellose väitel hüüdis suur rahvahulk: "Ei taha Mariat keisrinnaks! Ei taha, et tema pärast hukkuksid meie emakesed, keisriverelised Zoe ja Theodora!" Alles Zoe ja Theodora ilmumine rõdule, mis kinnitas nende elus olemist, suutis rahvast vaigistada. Mõne aja möödudes Maria suri ning Konstantinos veetis paar päeva sügavas leinas. Kuid üsna pea leidis ta juba uue kallima, kelleks sai üks Konstantinoopolis pantvangis hoitud kaunis alaanitar. Ka tema sai õukonnas peatselt kõrge positsiooni.
Kondorilised
Kondorilised (Cathartiformes) on selts linde.
Weserbergland
Geograafia
thumb|Weser. Taamal Tündern thumb|Weseri kõrgustik thumb|Vaade [[Weseri küngastikule. Teletorniga küngas on Jakobsberg]] thumb|Weseri kõrgustik Heinseni ja Polle vahel
Suurim katkematu metsaala Weseri kõrgustikul asub Sollingil Solling-Vogleri looduspargis. Selle metsad ulatuvad lõunas kuni Reinardswaldini (Weseri vasakkaldal) ja Bramwaldini (paremkaldal), katkedes vaid saaresarnase Uslari vesikonnaga ja kitsa Weseri oruga. Isegi Fulda ja Werra jõe kaugemal kaldal – ja seega Weseri kõrgustiku taga – jätkub tihe mets kaugemale lõunasse ilma olulise katkestuseta Kaufungeni metsani.
Olulised mäeharjad
Lisaks nimetatud tuumikharjadele loetakse teised mäestikud ja mäeharjad ka mõnikord Weseri kõrgustiku osaks. Need on peamiselt järgmised (maksimaalne kõrgus meetrites üle merepinna:
Viimaseid suuri muudatusi maastikus tehti jääaja jooksul Skandinaavia jääkilbi liustike edenedes, mis põhjustas enamuse Saksamaa tänase põhjamadaliku tõusu.
thumb|Päikeseloojang Weseri kõrgustikul thumb|Weseri kõrgustik, vaade Beverungenilt põhja suunas
Kultuur
Weseri kõrgustik arendas kord oma arhitektuuristiili. Aastatel 1520–1640 ehitati suur hulk hooneid niinimetatud Weseri renessansi stiilis.
Rahvusvaheliselt tuntud tegelaskujud piirkonnast on legendaarne Hamelni rotipüüdja, parun Münchhausen, kelle tegeliku elu inspiratsioon tuli Bodenwerderist, ja doktor Eisenbarth, kes suri Hann. Mündenis.
Lisaks on paljud vendade Grimmide muinasjutud seatud piirkonnale, näiteks Lumivalgeke, mis arvatavasti toimus Alfeldis, Rapuntsel, kes laskis oma pikad juuksed printsile alla Trendelburgi lossi tornist, või Uinuv kaunitar, kelle loss põhines nüüd varemetes Sababurgil Hofgeismari lähedal.
Kunstiline vastuvõtt
Weseri kõrgustiku maaliline maastik on inspireerinud mitmeid maastikumaalijaid ja teisi kunstnikke: Jacob Pins (1917–2005), Robert Batty, Christian Andreas Besemann, Carl Ferdinand Fabritius, Robert Geißler, Wolfgang Heinrich, Karl Arthur Held, Alfred Hesse, Rudolf Jahns, Herbert Mager, Anton Wilhelm Strack (1758–1829), Pascha Johann Friedrich Weitsch ja August Wenderoth.
Turism
Kõige olulisemad turismisihtkohad piirkonnas, lisaks ülalmainitud ajaloolistele linnadele, on Weseri kõrgustiku-Schaumburg-Hamelni looduspark, Solling-Vogleri looduspark, umbes 500 km pikk rattatee piki Weseri jõge. Botaaniliselt on haruldased kääbuspöögipuud (Süntelbuchen).
Kasvava tähtsusega on mootorrattaturism. Weseri kõrgustik, nagu Harzki, on populaarne mootorratturite sihtkoht Põhja-Saksamaal. Eriti Köterberg kui kõrgeim koht Põhjamere pinnast on populaarne mootorratturite kohtumispaik koos suurepärase panoraamvaatega kuni 80 km.
Muud olulised vaatamisväärsused on Schillati koobas, Tonenburg Höxter-Albaxenis, Neuhausi metsiku looduse park, Weserstein Hann. Mündenis ja mitu muuseumi, nagu põllumajandustehnika muuseum Börrys, vasaraveski Dasselis, Saksa hugenottide muuseum Bad Karlshafenis ja mootorrattamuuseum Wickensenis.
Majandus
Piirkonna elanike käekäik sõltub suuresti turismist. Suured alad on kasutusel ka põllumajanduses ja metsanduses ning nende majandusharude tooteid töötlevates ettevõtetes, nagu saeveskid. Fürstenbergi portselanitehas töötab aastast 1747.
Konstantinos IX Monomachos
Ülikool
Kuigi Psellos väitis, et keiser jättis riigiasjad teiste hooleks, õnnestus teda vahel mõne ideega nakatada. Konstantinos tundis suurt huvi teaduste vastu ja nii tõmmati keiser kaasa arutellu ülikooli reformimise küsimuses. Teravas vaidluses kujunes kaks leeri: ühed pooldasid kitsama, peamiselt juriidilise kallakuga õppeasutust, teised aga filosoofilise peasuunaga kooli. See vaidlus olevat viinud isegi tänavameeleavaldusteni. Lõpuks võttis keiser vastu targa otsuse mitte eelistada üht suunda teisele. Nii avatigi 1045. aastal korraga kaks ülikooli. Neist ühe, filosoofiasuunitlusega ülikooli juhiks sai Michael Psellos.
Õppimine mõlemas ülikoolis oli tasuta. Professorid said kõrget palka, ametiriided ja pühadeks kingitusi. Ülikool oli avatud kõigile, vaatamata soovija päritolule. Oluline oli vaid teadmiste tase. Mõlema ülikooli lõpetajatest said peamiselt riigiametnikud.
Mässud
Uue keisri vastu suunatud mässud algasid kohe pärast tema asumist troonile. Neist ühe algatajaks oli kuulus väepealik Georgios, kes sai keisrilt korralduse ilmuda õukonda. Georgios leidis, et selle käsu taga võis olla kadedus ja et tema tagasikutsumise tõeliseks põhjuseks oli tegelikult soov ta kõrvaldada. Lõpuks otsustas ta küll keisri käsule alluda ja tagasi pöörduda, kuid teha seda kindluse mõttes koos vägedega. Seega kujunes Georgiose naasmine Konstantinoopolisse 1043. aasta alguses pigem rünnakuks. Konstantinos omalt poolt ei saatnud väepealikule vastu mitte tervitajaid, vaid väed eesotsas eunuhh Stephanosega. Puhkenud lahingus oli Georgios juba võitmas, kui sai surmavalt haavata, misjärel tema väed jooksid laiali.
Keiser ei jõudnud veel õieti rõõmustada üle ootuste lihtsalt tulnud võidu üle, kui temani jõudis teade uuest vastuhakust. Stephanos otsustas ise kasutada soodsat võimalust ja alustas omakorda mässu. Kuid keisril õnnestus sama aasta suvel mässajat toetanud väed purustada ning Stephanos torgati karistuseks pimedaks. pisi|Leon Tornikios Konstantinoopolit ründamas Veelgi ohtlikumaks aga kujunes ühe teise väepealiku, Leon Tornikiose väljaastumine. Teades keisri üldist sallimatust edukate väejuhtide vastu, kartis ka Leon, et teda võidakse kõrvaldada. Nii alustaski ta "ennetavat" mässu, kuulutades ennast keisriks. Lisaks oli tal üsna arvukas toetajaskond õukonnas. Üsna pea piirasid mässajad juba pealinna sisse ja Konstantinose olukord muutus kriitiliseks. Seda enam, et keisril õnnestus linnas kokku koguda vaid tuhatkond teda pooldavat sõjameest. Samal ajal ootasid Leoni ülekaalukad jõud linnaväravate avanemist ja täitsid oma aega keisrit pilavate ropu sisuga laulude ja kometimängude esitamisega, mida rünnakut ootav Konstantinos oli sunnitud müüridelt pealt nägema.
Pöörde kujunenud olukorda aga tõi üks juhuslik nool, mis oleks peaaegu keisri tapnud. See oli nagu märguanne, et passiivne ootamine saab lõppeda kas varem või hiljem tema jaoks vaid ühe tulemusega – troonilt kukutamisega. Seepeale andiski Konstantinos käsu valmistuda rünnakuks. Asjatult püüti keisrit veenda, et see on hullumeelne ettevõtmine, mis saab lõppeda vaid silmapilkse hävinguga – Konstantinos ei võtnud kedagi kuulda. Ning kui keisri halvasti relvastatud väed ründasid Leoni positsioone, siis said nad – nagu oligi ette arvata – hävitavalt lüüa. Seda hävingut pealt näinud väravavahid jooksid laiali, jättes sissepääsu linna avatuks ja Leonil oli vaid vaja kaitsetusse linna siseneda. Kuid siis tegi ta saatusliku vea. Leon oli ilmselt oma võidus niivõrd kindel, et linna sisenemise asemel jäi ta hoopis ootama linnaelanike delegatsiooni, mis annaks talle kõige pidulikkusega üle Konstantinoopoli sümboolse võtme. Eelnevalt oli Leon jõudnud hävitada kõik eeslinnad, andes sel moel märku, millega võib lõppeda tema sisenemine pealinna. Igatahes hetke pärast olid võimsad Konstantinoopoli väravad taas lukus ja tee troonile, mis oli Leoni ees alles äsja lahti, sulgus uuesti.
Kuna piiramine kippus venima ja sõjamasinate puudumisel polnud lootustki saavutada edu, hakkasid Leoni väed pikapeale sulama. Tema toetajad, kes olid tulutust ootamisest tüdinenud, läksid lihtsalt laiali. Üsna pea sai ka keiser väljastpoolt toetust juurde ja 1047. aasta jõuludeks oli mäss sisuliselt ennast ammendanud. See tähendas, et Konstantinos sai asuda vastupealetungile ja võtta Leon kinni ning anda käsk torgata ta pimedaks.
Maksud
Kui veel mõnikümmend aastat tagasi oli Bütsantsi riigikassa niivõrd ääreni täis, et isegi mõni pillajast keiser ei suutnud seda ammendada, siis Konstantinos tuli selle ülesandega toime ning alates temast tundis keisririik pidevat rahanappust. Rahapuuduses aga on valitsejad enamasti ikka pöördunud vana äraproovitud vahendi, maksude tõstmise juurde tagasi. Selle tee valis ka Konstantinos, seades lisaks vanadele sisse veel mitmeid uusi makse. Väidetavalt olid tema valitsemisajal vanglad riigivõlgnikest tulvil. Ka paljud kirikud ja kloostrid jäid riigi toetusest ilma.
Kondorilised
Enamasti käsitletakse seda rühma aga mitte seltsi, vaid sugukonnana – kondorlased (Cathartidae) seltsis pistrikulised.
Staadioni tänav (Narva)
Staadioni tänav on tänav Narvas.
Konstantinos IX Monomachos
Välispoliitika
Kokkuhoid pani vähendama isegi sõjaväge. Keiser laskis laiali saata 50 000-mehelise Gruusiast värvatud abiväe. Seda olukorras, kus vaenlaste rünnakud piiridel ägenesid iga aastaga. Abiväe laialisaatmist pidasid paljud mitte lihtsalt keisripoolseks lubamatuks veaks, vaid suisa teadlikuks riigireetmiseks. Samal ajal, arvestamata piiratud ressursse, võeti ette mõttetuid sõjakäike, nagu oli näiteks armeenlaste Ani vürstiriigi vallutamine 1046. aastal, millega likvideeriti viimane kristlik takistus türklaste-seldžukkide teelt ja mis osutus lõpuks suureks veaks.
Staadioni tänav (Narva)
Tänav paikneb põhja-lõunasuunalisena Proletariaadi ja Kulgu tänava vahel. Tänav ristub Palli, Mängu/Kreenholmi, Savi ja Betooni tänavaga.
Tänav on umbes 350 meetrit pikk.
Tänav sai nime 17. novembril 2004.
Konstantinos IX Monomachos
Petšeneegid
Vaatamata sellele, et Konstantinosel õnnestus anda petšeneegidele 1051. aastal mitu valusat hoopi, ei suutnud ta neid lõplikult peatada ning nomaadide rüüsteretked ulatusid sageli kuni Konstantinoopoli müürideni. Et teha petšeneegide rünnakutele lõpp, otsustas keiser korraldada sõjakäigu vaenlase tagalasse. Kuigi bütsantslastel õnnestus Doonau edukalt ületada, said nad sellele järgnevas öises lahingus hävitavalt lüüa, kaotades nii ka kõik eelnevate võitude viljad.
Kiievi-Vene
Konstantinose valitsemisaja alguses, 1043. aastal, tungis Bütsantsi aladele Kiievi-Vene sõjavägi Novgorodi vürsti Vladimiri ja tema sõjapealiku Võšata juhtimisel. Keisririigi piiridesse kavatseti jõuda venedel mööda Dneprit, kuid ootamatult alanud torm paiskas venelaste laevastiku laiali. Osa mehi uppus, umbes 6000 sõjameest Võšataga eesotsas olid sunnitud maabuma, ülejäänud aga jätkasid teekonda mööda jõge ja nende järgnev saatus kujunes õnnelikumaks kui maabunud vägedel – löönud tagasi keisri laevastiku rünnakud, õnnestus neil pöörduda koju tagasi. Võšata juhitud salk aga purustati lahingutegevuse käigus, ellujäänud võeti Varna lähistel vangi ja osa neist sandistati.
Kolme aasta pärast sõlmis Konstantinos Kiievi-Venega rahulepingu, mida kinnitas keisri tütre Anna ja Kiievi suurvürsti poja Vsevolodi abielu. Sellest liidust sündiski 1053. aastal Kiievi tulevane suurvürst Vladimir Monomahh.
Bütsantsi ja Kiievi-Vene suhete ajaloos jäigi see sõjaretk viimaseks venelaste rünnakuks keisririigi vastu.
Suur kirikulõhe
Kuid Konstantinose valitsemisaja kõige olulisemad sündmused, mis lõpptulemusena omandasid maailmaajaloolise tähtsuse, toimusid Läänes. Need puudutasid kirikusiseseid suhteid. Vastuolus Rooma ja Konstantinoopoli, paavsti ja patriarhi vahel polnud iseenesest midagi uut. Samuti olid mõlemad keskused kujundanud tolleks ajaks mitmeid eriarvamusi dogmaatika vallas, kuid kõik need asjaolud iseenesest poleks tinginud kiriku lõhenemist. Selleks oli veel vaja poliitilise olukorra pingestumist Lõuna-Itaalias. Kuigi see piirkond kuulus Bütsantsi valdustesse, suurenes seal pidevalt Rooma mõju. Sündmuste arengut kiirendas eriti ülienergiline paavst Leo IX (1049–1054), suurepärane poliitik, kes pühendus täielikult kirikureformile.
Bjala Slatina
Linnaõigused sai 1914. aastal.
Kadri Põlendik
Ta on 2007. aastal lõpetanud Tallinna Ühisgümnaasiumi. Põhikooli lõpetas Harjumaal Lool. Tema ema Erika Põlendik on tantsupeo üldjuht.
Konstantinos IX Monomachos
Suur kirikulõhe
Leo ning Konstantinoopoli patriarh Michael vahetasid mitmeid vastastike süüdistustega läkitusi. Näiteks Leo põhjendas neis tuginedes "Constantinuse kingitusele" – kiriku õigust sekkuda ilmalikesse asjadesse. Kuid vaatamata kõikidele erimeelsustele kahe keskuse vahel oli raske oodata suhete täielikku katkemist. Lisaks kõigele pooldas ka Konstantinos tüli rahumeelset reguleerimist.
Võ Thị Kim Phụng
pisi|260px| Võ Thị Kim Phụng (2016)
Võ Thị Kim Phụng (sündinud 8. juunil 1993 Huếs) on vietnami maletaja, naiste suurmeister (2017).
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit (EÕÜL) on Tartu Ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaste vabatahtlik mittetulundusühing.
Konstantinos IX Monomachos
Suur kirikulõhe
1054. aasta suvel saabusid läbirääkimisteks Konstantinoopolisse paavsti saadikud, kes olevat silma paistnud iseäranis üleoleva käitumisega. Michael ei avaldanud mingit soovi nendega kohtuda ning venitas igati saadikute vastuvõtmisega. Saamata patriarhi jutule, asetasid saadikud mõne aja möödudes Sophia katedraali altarile üriku, mis teatas, et patriarh ja tema kaasosalised on sügavalt eksinud ja nad pannakse kirikuvande alla "koos kõikide ketserite, aga samas ka saatana ja tema inglitega". Seepeale kutsus Michael kokku kirikukogu ja pani omalt poolt Rooma saadikud-legaadid kirikuvande alla, öeldes: "Otsekui äikesemürin või torm või rahehoog või õigupoolest just nagu metssead nõnda tulid nad Jumala kaitstud linna, et kukutada tõde." Nii vormistuski ida- ja läänekiriku lõhenemine. Järgnevalt sai patriarh Michaeli jaoks väga oluliseks, millise poole valivad ülejäänud kolm patriarhi (Antiookia, Jeruusalemma ja Aleksandria kirikupead), ning ta astus kohemaid nendega läbirääkimistesse. Kuigi järgnenud arutelu üksikasjad pole teada, toestasid kõik ülejäänud patriarhid puhkenud tülis Konstantinoopolit.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Asutamine
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit loodi 23. veebruaril 2006. Liidu asutasid Tartu Ülikooli õigusteaduskonna üliõpilased Harry Liimal, Kalmer Tera ja Kristi Koger.
Konstantinos IX Monomachos
Suur kirikulõhe
Osaliselt kujunes lõhe kirikus suureks patriarhi võiduks. Konstantinoopoli patriarh oli nüüdsest täielikult vaba Rooma paavsti pretensioonist juhtivale kohale kirikus. Kuid poliitiliselt kujunes kirikutüli, mis rikkus lõplikult suhted Läänega, Bütsantsile katastroofiliseks seda eriti olukorras, kui Idas tugevnes pidevalt türklaste-moslemite surve keisririigi aladele. Mis aga puudutab rahva reageeringut toimunule, siis seda praktiliselt polnud ning tõenäoliselt ei saanud rahvas kiriku lõplikust lõhenemisest isegi niipea teada.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
Kolm asutajaliiget olid ka eri koosseisudes esimese kolme juhatuse liikmed. Alates 2009/2010. õppeaastast asutajaliikmed enam juhatuse töös ei osale.
Konstantinos IX Monomachos
Surm
Valitsemisaja viimastel aastatel oli Konstantinose tervis väga halb. Kuid vaatamata teda piinanud tugevatele valudele osales podagrahaige keiser vapralt tseremooniatel ja pidustustel. Oma tõve kohta arvas ta ise, et see on karistus sooritatud pattude eest. Seepärast veetiski ta oma elu viimased nädalad ja päevad palvetades ja andestust paludes. Konstantinos suri 11. jaanuaril 1055. aastal.
Võ Thị Kim Phụng
Võ on kahekordne Aasia naisjuunioride meister (2010, 2013). 2017. aastal tuli ta Chengdu Shis Aasia naiste malemeistriks.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liidul on olnud 17 juhatust.
Juhatuse koosseis:
Võ Thị Kim Phụng
Ta pääses 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat), kus kaotas avaringis Bela Hotenašvilile ja 32 parema hulka ei pääsenud.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
2022/23 – Andre Tuul, Ann Viirmaa, Kertu-Liis Rannik
2021/22 – Thyle Kelder, Armani Pogosjan, Andre Tuul
Kadri Põlendik
Aastatel 2012–2018 töötas ajalehes Äripäev ajakirjanikuna.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
2020/21 – Armani Pogosjan, Elsa-Maria Tropp, Tristan Rääk
Kadri Põlendik
2018. aastast töötab ta Eesti Rahvusringhäälingus raadiouudiste vastutava toimetajana, samuti juhib ta Vikerraadio hommikuprogrammi "Vikerhommik".
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
2019/20 – Elsa-Maria Tropp, Jan Erik Ojasaar, Anastasia Nõmmik, Jürgen Adamson
2018/19 – Georg Kuusik, Käroli Tiirik, Berit Koks
2016/17 – Kevin Kõo, Martin Järve, Carmel Tellis
2015/16 – Maris Vutt, Kristjan Kalve, Daniel Toom
2014/15 – Anna Trine Raudsepp, Elise Kerikmäe, Maris Vutt
2013/14 – Andraš Tšitškan, Anna Trine Raudsepp, Elise Kerikmäe, Mari Haamer, Merlin Liis
2012/13 – Elise Kerikmäe, Mari Haamer, Martin Kreutzberg, Merlin Liis
2011/12 – Kaija Klaasen, Martin Kreutzberg
Müstitsism
Müstitsism on religioosne või spirituaalne praktika, mille järgi on intuitsiooni teel võimalik omandada absoluutset või peidetud tõde.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit
Juhatused
2010/11 – Kaija Klaasen, Kristjan Nõges, Maarja Kaseväli, Martin Kreutzberg, Mati Kaalep
2009/10 – Kaija Klaasen, Kristjan Nõges, Maarja Kaseväli, Martin Kreutzberg, Mati Kaalep
2008/09 – Harry Liimal, Kalmer Tera
2007/08 – Kalmer Tera, Kristi Koger
2006/07 – Harry Liimal, Kristi Koger
Tänapäev
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit toimib tänapäeval vabatahtlike üliõpilaste toel. Liit ei kogu liikmetelt liikmelisuse tasu, samuti on üritused kuulajatele tasuta. Liit koosneb juhtkonnast ja neljast valdkonnast: ürituskorralduse valdkond, turundusvaldkond, IT ja halduse valdkond, projektikirjutamise valdkond. Iga liige kuulub ühte vabalt valitud valdkonda.
Ürituskorralduse valdkond
Ürituskorralduse valdkonna ülesanne on korraldada liikmetele siseüritusi ja pakkuda välja uusi mõtteid, mida organisatsioonist väljapoole arendada. Samuti on ürituskorralduse valdkond nende ideede eestvedaja.
Turundusvaldkond
Liidu turundusvaldkonna liikmete põhiline ülesanne on liidu ürituste reklaamimine. Liikmed vastutavad ka ühismeedia strateegia koostamise ja elluviimise eest.
IT ja halduse valdkond
IT ja halduse valdkond vastutab liidu tehnilise toimimise eest: koostab majandusaasta aruande, hooldab ja täiendab kodulehte, haldab internetis tehtud registreeringuid.
Projektikirjutamise valdkond
Projektikirjutamise valdkonna tiimi ülesanne on leida rahastuse uutele ideedele.
Tegevuse eesmärk
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liidu eesmärk on anda oma liikmetele (lisaks nende ülikoolist saadavatele teoreetilistele teadmistele) praktilisi teadmisi õigusmaailmast. Liit toetab õigusteaduskonnas tipp-praktikute ja üliõpilaste lõimumist. Loodava võrgustiku kaudu soovitakse anda üliõpilastele võimalus teha end nähtavaks nii praktikakohtade pakkujatele kui ka potentsiaalsetele tööandjatele.
Eesti Õigusteaduse Üliõpilaste Liit korraldab igal hooajal üliõpilastele õigusteemalisi üritusi: foorumlaudu, töötube, riigiasutuste ja advokaadibüroode külastusi. Selleks tehakse tihedat koostööd Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja advokaadibüroodega.
Liidu koostööpartnerid on Tartu Ülikooli õigusteaduskond ning advokaadibürood Sorainen, TGS Baltic, RASK, Ellex Raidla, Cobalt, Eversheds Sutherland, Triniti, Emerald Legal, Magnusson, Hedman, Lextal ja Njord.
Müstitsism
Praktikaga võivad seotud olla erinevad ideoloogiad, legendid, müüdid, riitused ja ka maagia. Mõiste "müstitsism" tuleneb kreekakeelsest sõnast "μυω", mis tähendab otsetõlkes "varjama".
Mjadeli kihistu
Mjadeli kihistu on ordoviitsiumi ladestu kihistu. Kihistut hakkasid esimesena eristama Viktor Puškin ja Jevlampijus Laškovas, aastal 1986. Kihistu on saanud nime Miadziełi linna järgi. Kihistu stratotüüp on Vangiški-205 puurauk (ka Braslav 205 puurauk), kus kihistu kivimid esinevad 482,7–484,9 meetril.
Leedus eristatakse Mjadeli kihistut maa idaosas Selle ülemine osa kuulub Volhovi lademesse, alumine osa aga Billingeni lademesse. Kihistu esineb ka Valgevene loodeosas, kus seda loetakse Volhovi lademesse kuuluvaks.
Kihistu koosneb glaukoniiti sisaldavast lubjakivist, argilliidist ja merglist. Kihistu suurim paksus on 1,5 meetrit.
Ernest R. Graham
pisi|Ernest R. Graham Ernest Robert Graham (22. august 1868 Lowell – 22. november 1936 Chicago) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt.
Mait Maameele
Mait Maameele (1934. aastani Mart Eiert; 24. detsember 1910 Pada vald, Viru-Nigula kihelkond, Virumaa – 1. veebruar 1987 Tartu) oli eesti kunstnik-dekoraator ja karikaturist ning kujutava kunsti kaugõppekursuste ellukutsuja.
Aastatel 1945–1950 oli talle tribunali otsusel mõistetud viieks aastaks vabadusekaotus, oli Sverdlovski oblastis BogoslovLagi vangilaagris Gulagis.
Pärast vabanemist juhendas 1950.–1960. aastatel Tartus Ametiühingute kultuurimajas ja Tartu Linna Kaubandusvalitsuses kujutava kunsti ringkunstikursuseid ning populariseeris maalimisharrastust.
Asutas 1953. aastal koos skulptor Endel Tanilooga isetegevusliku skulptuuristuudio. Ta oli Tartu ajalehe Edasi satiirisektsiooni karikaturist. Kujundas ka eksliibriseid.
Mait Maameele on maetud Misso kalmistule Võru maakonnas.
Käsigranaat
pisi|300px|[[M67 (granaat)|M67 käsigranaat]] Käsigranaat on kerge (0,5–1,2 kg), sihtmärgile käsitsi heidetav lõhkekeha, mille viitsütik käivitub pärast kaitsesplindi eemaldamist, on mõeldud lähialal kasutamiseks. Granaadis on lõkeaine, mis plahvatab detonaatori toimel.
On mitut tüüpi granaate, üldlevinud on plahvatav granaat, mis aktiveerub löögist kokkupuutel takistusega või kindla aja möödumisel. Granaadi vajalikud komponendid on lõhkeaine ja sütik. Granaatide kasutamise eesmärgiks on suuremate lõhkeainekoguste plahvatuse esilekutsumine, tule süütamine, valgustamine või suitsu tekitamine.
Ajalugu
Granaate on sõjapidamises kasutatud sadu aastaid. Hiinlased leiutasid granaadi umbes 1000. aastal. Eurooplased töötasid oma granaadiversiooni välja 15.–16. sajandil. Algse konstruktsiooni järgi oli granaat metallist anum, mis oli seest täidetud musta püssirohuga. Sõdur pani süütenööri põlema ning viskas granaadi võimalikult kiiresti endast eemale sihtmärgile. 18. sajandiks olid sellised granaadid aegunud ning ei omanud enam tolle aja lahingutes olulist osa.
Granaate hakati uuesti kasutama 20. sajandil. Esimeses maailmasõjas kasutasid sõdurid granaate vastase kuulipildujapesade hävitamiseks.
Granaaditüübid
pisi|L83A1 [[suitsugranaat]] Kildgranaatide eesmärk on tekitada kahju sellega, et lõhkemisel igasse suunda laiali paiskuvad killud tabaksid võimalikult palju ründavat vaenlast. Granaate on kaht tüüpi: ründe- ja kaitsegranaadid. Ründegranaadil ei ole kilde tekitavat kesta, et granaat ei kahjustaks ründajat ennast. Kaitsegranaat on kilde tekitava kestaga, seetõttu selle surmav raadius suurem, see visatakse välja varje tagant, kaevikust jne.
Valgustusgranaat kiirgab aktiveerumisel valgust, mis võimaldab pimeduses vastast mingil maa-alal näha.
Keemiline granaat on mitmeotstarbeline ja selle kasutustarve sõltub granaadi keemilisest komponendist. Seda kasutatakse süütamiseks, signaalmärguandena, õppusel või massirahutuste laialiajamiseks.
Veel olemas mittesurmavad granaadid, mida kasutatakse väljaõppel või vastaste eksitamiseks.
Piazza della Signoria
pisi|Vaade Sinjoriia väljakule Vana Palee rõdult Sinjoriia väljak (itaalia keeles Piazza della Signoria) on L–kujuline väljak Itaalias Firenzes Vana Palee (Palazzo Vecchio) ees. Vana Paleed on nimetatud ka Sinjoriia paleeks (Palazzo della Signoria) ja selle järgi ongi väljak nime saanud. Aegade jooksul on platsi nimetatud veel Priorite väljakuks, Suurhertsogi väljakuks ja Rahvuse väljakuks, olenevalt sellest, milleks Vana Paleed selle pika ajaloo jooksul on kasutatud.
Väljak on Firenze Vabariigi tekke ja ajaloo keskpunkt ning seda peetakse tänapäevani linna poliitiliseks keskuseks. Plats asub Vana silla (Ponte Vecchio) ja Katedraali väljaku (Piazza del Duomo) läheduses ning sealt pääseb Uffizi galeriisse. Väljak on kohtumispaigaks nii firenzelastele kui ka arvukatele turistidele.
Ajalugu
pisi|1498. aasta joonistus Sinjoriia väljakust. Savonarola hukkamine See väljak oli juba Vana-Rooma linna Florentia keskväljak. Antiikajal ümbritsesid seda teater, termid ja riidevärvimistöökoda.
Hiljem ehitati sinna San Romolo kirik, lodža ja tohutu 5. sajandist pärit basiilika. Seda näitasid 1980. aastatel väljaku uuestisillutamise ajal toimunud väljakaevamised. Leiti isegi noorema kiviaja asula jäänuseid.
Väljak hakkas tänapäevast kuju võtma 1268, kui võidukad gvelfid lammutasid gibelliinide hooned. Kuid pärast seda oli väljak veel kaua aega korratu, suurte aukudega. Alles 1385 sillutati ta esimest korda.
Keskajal kasutati Sinjoriia väljakut avalike hukkamiste jaoks ja muude kohtuotsuste täideviimiseks. 1478 poodi Vana Palee aknaavadesse vandenõulased, kes olid kallale tunginud Lorenzo ja Giuliano di Medicile. 1497 korraldasid Girolamo Savonarola ja tema järgijad Sinjoriia väljakul Savonarola tuleriida, kus põletati suures koguses raamatuid, hasartmängulaudu, kauneid rõivaid ning teisi edevuse ja muude surmapattude jaoks kasutatavaid esemeid. Tänapäeval on Sinjoriia väljakul Neptuni purskkaevu ees ümmargune marmorist mälestustahvel, mis näitab täpset kohta, kus Savonarola 23. mail 1498 poodi ja põletati.
Hooned
pisi|Sinjoriia väljak: Vana Palee ja Lanzide lodža pisi|Lanzide lodža pisi|Vana Palee esised skulptuurid
Vana Palee
Muljetavaldav 14. sajandist pärit Vana Palee oma sakmelise 94 meetri kõrguse torniga on endiselt silmapaistavaim hoone väljaku ääres. Vana palee on Firenze raekoda. Massiivne, romaani stiilis, sakmelise parapetiga kindlusloss on Toscana raekodade seas üks kõige muljetavaldavamaid. Vaatega Sinjoriia platsil asuvale Michelangelo Taaveti kujule ja kõrvalasuva Sinjoriia galerii skulptuuridele. Vana Palee on üks kõige tähtsamaid avalikke paiku Itaalias.
Algselt Firenze Vabariigi valitsusorgani Sinjoriia järgi Sinjoriia paleeks (Palazzo della Signoria) kutsutud hoonet on nimetatud ka Kodanike paleeks (Palazzo del Popolo), Priorite paleeks (Palazzo dei Priori) ja Hertsogipaleeks (Palazzo Ducale). Praeguse nime sai palee pärast seda, kui Medicitest hertsogid kolisid oma residentsi teisele poole Arno jõge Pitti paleesse (Palazzo Pitti).
Tänapäeval on suurem osa Vanast Paleest muuseum, kuid sellegipoolest asuvad seal alates 1872 Firenze linnapea ametiruumid ja see on ka linnanõukogu asupaik.
Lanzide lodža
Lanzide lodža valmis 1376–1381. 1527 kasutas suurhertsog Cosimo I seda hoonet saksa palgasõdurite, landsknehtide (itaalia keeles Lanzichenecchi) majutamiseks ja selle järgi sai lodža endale tänapäeval kasutatava nime. Seda hoonet on nimetatud ka Sinjoriia lodžaks.
Lodža väljakupoolses küljes on kaaristu, mis on kolme kaare pikkune ja ühe kaare laiune. Kaaristu püsib korintose sammastel. Lodža katus on muudetud terrassiks, millelt linna valitsejad said keskajal jälgida väljakul toimuvaid tseremooniaid. Hoone elurõõmus konstruktsioon on vastuolus Vana Palee rangusega.
Lodža on tänapäeval muuseum, antiikse ja renessansiaegse kunsti vabaõhu-skulptuurigalerii. Peaaegu kõik väljakul olevad skulptuurid on koopiad, üks vähestest originaalidest on Benvenuto Cellini "Perseus Medusa peaga".
Kaubandustribunali palee
Kaubandustribunali palee valmis 1359. Minevikus lahendati selles hoones kaupmeeste omavahelisi vaidlusi. Selles hoones asus Taddeo Gaddi, Antonio del Pollaiolo ja Sandro Botticelli maalitud veranda, mis tänapäeval on hoiul Uffizi galeriis. Tänapäeval asub selles majas põllumajandusamet.
Assicurazioni Generale palee
1871 valmis väljaku ääres Vana Palee vastas uusrenessanss-stiilis Assicurazioni Generale palee. See on üks väheseid hooneid Firenze vanalinnas, mis on ehitatud ärihooneks. Hoonest sai 1831 Triestes asutatud Assicurazioni Generale (Üldise Kindlustuskompanii) peakorter. 19. sajandi teisel poolel laiendas see kindlustusettevõte oma tegevust üle kogu Itaalia ja paljudesse välisriikidessegi mujal Euroopas.
Ülejäänud hooned
Sinjoriia väljaku ääres asuvad veel Uffizi galerii, Uguccioni palee, Palazzo dei Buonaguisi ja Palazzo dell'Arte dei Mercatanti. Uguccioni palee pärineb umbes 1550. aastast. Uffizi paleed hakkas Giorgio Vasari ehitama 1560.
pisi|Cosimo I di Medici ratsamonument
Georgi Orlov
Georgi Orlov (vene keeles Георгий Иванович Орлов; 28. aprill 1884 Peterburi – 15. oktoober 1941 Sevurallag, Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti arst ja poliitik, I Riigivolikogu liige.
Elulugu
Georgi Orlov sündis Peterburis õigeusu preestri pojana. Tema isa Ivan Orlov oli Irkutski polgu preester.
Lõpetas õigeusu vaimuliku seminari ja astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1911 arsti astme väärilisena.
Osales arstina nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas (Loodearmee ridades). Alates 1920. aastatest töötas ta jaoskonnaarstina Laura alevikus Petserimaal ning lõi kaasa Petserimaa vene haridus- ja kultuuriseltside töös.
Ta oli I Riigivolikogu liige 30. valimisringkonnast.
Georgi Orlov arreteeriti NKVD poolt koos abikaasaga 14. juunil 1941 ning viidi Vene NFSVsse Sevurallagi, kus ta suri eeluurimise ajal.
Isiklikku
Tema abikaasa Veera arreteeriti ja küüditati 14. juunil 1941 Siberisse, suri ta 1942. aastal Tomski oblastis Retška Panja külas.
Tema noorem poeg Igor (1917–1944) mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse, kus teenis sanitarina. Nooremseersant Igor Orlov langes Tehumardi öölahingus 10. oktoobril 1944, võideldes 249. Eesti Laskurdiviisi 917. Laskurpolgu ridades. Ta on maetud Tehumardi vennaskalmistule.
Stuart Hall
Stuart McPhail Hall (3. veebruar 1932 – 10. veebruar 2014) oli Jamaica päritolu kultuuriteoreetik ja sotsioloog, kes 1951. aastast elas ja töötas Suurbritannias. Koos Richard Hoggarti ja Raymond Williamsiga peetakse Halli üheks Briti kultuuriuuringutega tegeleva Birminghami kultuuriuuringute koolkonna rajajaks. 1995–1997 oli Hall Briti Sotsioloogia Assotsiatsiooni president.