cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Europeade
Eesti gruppide osavõtt
SR Reilender, Räpina, Põlvamaa, EE juh. Hele Aia
SR Rõõmutallad, Kohila, Raplamaa, EE juh. Ulvi Mägi
SR Tammed ja Toomed, Tabasalu, Harjumaa, EE juh. Astrid Väizene
SR Tantsusarvikud, Tallinn, Harjumaa, EE juh. Kristi Aitsam
SR Tarvastu, Mustla, Viljandimaa, EE juh. Kersti Vunder
SR Tornimäe, Pöide, Saaremaa, EE juh. Ene Laak
SR Valla-alune, Viimsi, Harjumaa, EE juh. Heli Tohver
SR Vassakule, Tartu, Tartumaa, EE juh. Maire Jürgel
SR Saue Simmajad, Saue, Harjumaa, EE juh. Ulvi Mägi
SR Kabujalake, Kuusalu, Harjumaa, EE juh. Eelika Krasmus
Vene Koor Sudarushki, Tallinn, Harjumaa, EE juh. Vjatseslav Tulubjev
LIII 2016 Belgias Namuris, 10 gruppi / 141 osalejat
LRTR Priisle, Tallinn, Harjumaa, juh. Andres-Aare Tooming
LRTR Spekter Keila, Harjumaa, juh. Andres-Aare Tooming
SR Keikal Keila, Harjumaa, juh. Aire Toms
SR Tamme Tõrukesed Ridala, Läänemaa, juh. Hilja Tamm
SR Valla-alune Viimsi, Harjumaa, juh. Heli Tohver
NR Rabaroosid Tudulinna, Ida-Virumaa, juh. Eha Pärnik
RMA Pillikud, Tallinn, Harjumaa, juh.Kristjan-Robert Rebane
LIV 2017 Soomes Turus, 72 gruppi / 977 osalejat
SR Muhedad Loo, Harjumaa, juh. Kadi Paluoja
SR Jõelähtme Noorte Segarühm Kostivere, Harjumaa, juh. Miina Karafin
LRTR Loo laste rahvatantsurühm Loo, Harjumaa, juh. Mirjam Sirkas ja Killu Tiigimäe
NR Viimikud Kuusalu, Harjumaa, juh. Ilme Laagriküll
SR Tugevad ja kohevad Saku, Harjumaa, juh. Eve Lutter
NR Lindaratas Saku, Harjumaa, juh. Killu Tiigimäe
SR Pangviina Saku, Harjumaa, juh. Eve Lutter
SR Kiili keerulised Kiili, Harjumaa, juh. Triin Aas
NR Kiilitar Kiili, Harjumaa, juh. Triin Aas
LRTR Säde Tabasalu, Harjumaa, juh. Astrid Väizene
NR Hele Tabasalu, Harjumaa, juh. Astrid Väizene
NR Saku Sanglejad Saku, Harjumaa, juh. Kersti Ulmas
SR Saku Sanglejad Saku, Harjumaa, juh. Kersti Ulmas
Tabasalu Puhkpill, Tabasalu, Harjumaa, dir. Valdo Rüütelmaa
NR Pühalepa Pühalepa, Hiiumaa, juh. Helve Rakkaselg
Illuka Rahvamuusikud, Illuka, Ida-Virumaa, juh. Riina Tuur
RTA Virulane Kohtla-Järve, Ida-Virumaa, juh. Urve Kilk
NR Kuppari Kohtla-Nõmme, Ida-Virumaa, juh. Urve Kilk
Rahvatantsurühm Metsäkukat Jõhvi, Ida-Virumaa, juh. Irina Bondarenko
Röntyskä folkloorirühm, Tartu, Tartumaa, juh. Juha-Matti Aronen
SR Kaktus Türi, Järvamaa, juh. Airi Jakobson-Männik
RMA Türi Kapell Türi, Järvamaa, juh. Hurmi Jürjens
NR Kõver Küünarnukk Paide, Järvamaa, juh. Helen Trug
Paide Meeskoor, Paide, Järvamaa, dir. Malle Nööp
NR Peipsi Piigad Mustvee, Jõgevamaa, juh. Liina Abram
Torma Kapell, Torma, Jõgevamaa, juh. Mare Talve
NR Lahe Lümati, Jõgevamaa, juh. Julia Tross
NR Tantsusõtsed Haapsalu, Läänemaa, juh. Elo Jürise
SR Vormsi Vormsi, Läänemaa, juh. Eidi Leht
NR Maarjapiigad Viru-Nigula, Lääne-Virumaa, juh. Enna Laanemets
NR Metsalilled Ulvi, Lääne-Virumaa, juh. Sirje Rebane
NR Audru Naised Audru, Pärnumaa, juh. Maie Kalbus
SR Lindi Lappajad Audru, Pärnumaa, juh. Maie Kalbus
NR Murelid Räpina, Põlvamaa, juh. Evi Tamm
SR Kärutajad Käru, Raplamaa, juh. Valdo Rebane
NR Naksakad Käru, Raplamaa, juh. Eva Seera
NR Viimikud Märjamaa, Raplamaa, juh. Darja Lehtsalu
SR Laaberjalg Märjamaa, Raplamaa, juh. Darja Lehtsalu
SR Tantsukas Märjamaa, Raplamaa, juh. Tiina Kokemägi, Darja Lehtsalu
SR Tantsurõõm Märjamaa, Raplamaa, juh. Darja Lehtsalu, Tiina Kokemägi
NR Ätses Muhu, Saaremaa, juh. Anne Keerd
NR Jaaniroos Orissaare, Saaremaa, juh. Anne Keerd
NR Ritsikas Kuressaare, Saaremaa, juh. Merle Sillavee
NR Kupar Tornimäe, Saaremaa, juh. Anne Keerd
NR Sinilind Elva, Tartumaa, juh. Lea Kurvits
Väägvere Pasunakoor, Väägvere, Tartumaa, juh. Priit Sonn
NR Laululind Ülenurme, Tartumaa, juh. Ülenurme, Tartumaa, juh. Indrek Varik
Rahvamuusikaansambel Jauram Tõrva, Valgamaa, juh. Thea Leitmaa
Rahvamuusikaansambel Supsti Valga, Valgamaa, juh. Maimo Kõiv
NR Sõsarad Valga, Valgamaa, juh. Erika Kärner
Segakoor Rõõm Valga, Valgamaa, dir. Sirje Päss
NR Pilleriin Valga, Valgamaa, juh. Inna Kallas
Rahvamuusikaorkester Karupojad Otepää, Valgamaa, juh. Merle Soonberg
Naiskoor Helletajad Vana-Otepää, Valgamaa, dir. Merle Soonberg
Segakoor Leelo Võhma, Viljandimaa, dir. Eda Piilmann
RMA Pillistvere Pillimehed Võhma, Viljandimaa, juh. Mait Reimann
NR Linda Antsla, Võrumaa, juh. Maarika Rosenberg
NR Mari Sulbi, Võrumaa, juh. Maarika Rosenberg
SR Osula Osula, Võrumaa, juh. Kersti Vill
SR Tsuua Sulatsõ parksepa, Võrumaa, juh. Kersti Vill
SR Vöör ja Ahter, Tallinn, juh. Helen Reimand
Veeteede Ameti Naisrühm, Tallinn, juh. Janne Kuuskla
Laste rahvatantsurühm Tantsukeeris, Tallinn, juh. Kristi Aitsam
Laste rahvatantsurühm Priisle, Tallinn, juh. Andres-Aare Tooming
RMA Pillikud, Tallinn, juh. Kristjan-Robert Rebane
RMA Merelinlased, Tallinn, juh. Martin Trudnikov
Lubjapiim
Lubjapiim on kustutatud lubja ehk kaltsiumhüdroksiidi sademega vesilahus (suspensioon).
Lubjapiima setitamisel või filtreerimisel saadakse lubjavesi.
Graptoliitargilliit
thumb|right|Graptoliitargilliit, mille peal olevad põõsataolised moodustised on graptoliitide (Rhabdinopora flabelliformis) kolooniad. thumb|left|Pakri pank, graptoliitargilliit on pruunikas kiht rohelistest põõsastest allpool. thumb|right|Graptoliitargilliidi tükid [[Pakri pank|Pakri panga ees mererannal (argilliit on hallikas, kollakad ja valged kivid on lubjakiviveerised).]]
Graptoliitargilliit (rahvapäraselt ka konnatahvel, vananenud nimetusena ka diktüoneemaargilliit, diktüoneemakilt ehk diktüoneema) on tumepruun orgaanikarikas argilliit ehk kõvastunud ja orgaanilise ainega segunenud savikivim.
Sarnaselt kukersiidiga kuulub ka graptoliitargilliit põlevkivide hulka.
Nimetus
Seda kivimit on nimetatud ka diktüoneemakildaks, mis on ebasobiv nimetus, sest tegemist ei ole kilda, vaid argilliidiga. Kilt on moondekivim, argilliit aga settekivim.
Ka "diktüoneemaargilliit" on vananenud nimetus, sest kivimile nime andnud graptoliit Dictyonema flabelliforme kannab nüüd nime Rhabdinopora flabelliformis. Seda kivimit oleks kõige parem nimetada graptoliitargilliidiks, sest ta koosneb peamiselt Paleosoikumi mereloomade graptoliitide jäänustest.
Leidumine
pisi|left|Esinemine Eestis Eestis leidub graptoliitargilliiti Ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademe Türisalu kihistuna, mis ulatub otsapidi Loode-Venemaale. Seda seostatakse Rootsis levinud savikilda vormiga, mis on omakorda osa laiemalt levinud Kambriumi-Ordoviitsiumi savikildast.
Graptoliitargilliidi kogus Eesti maapõues on umbes 60 miljardit tonni ning ta paikneb maapinna lähedal, mis teeb tema kättesaamise lihtsaks. Siiski ei ole diktüoneemaargilliidi kasutamine kütusena esialgu mõeldav. Ta on kukersiidist madalama kütteväärtusega ja sisaldab püriiti. Põletamise käigus laguneb püriit vääveldioksiidiks, mis atmosfääri paiskudes põhjustab palju keskkonnaprobleeme. Diktüoneemaargilliidi kütteväärtus on 4,2–6,7 MJ/kg.
Ohtlikkus
Et fosforiidikiht asub vahetult graptoliitargilliidi all, tuleks fosforiidi kättesaamiseks kõigepealt graptoliitargilliit eemaldada. See aga põhjustab suuri keskkonnaprobleeme, sest graptoliitargilliidil on omadus hapnikuga kokku puutudes süttida. Näiteks Maardus fosforiidikaevandamise käigus puistangutesse kuhjatud graptoliitargilliit läks põlema (isesüttimine) ja põhjavette sattus rohkelt tervistkahjustavaid keemilisi ühendeid. See oli üks põhjus, mis õhutas fosforiidisõda ja meelestas avalikku arvamust fosforiidikaevandamise vastu.
Koostis
thumb|left|Graptoliitargilliidi kiht Pakri pangas (Türisalu kihistu) Diktüoneemaargilliidis sisaldub palju haruldasi keemilisi elemente, näiteks uraani, tooriumi, molübdeeni ja vanaadiumi. Kuulujuttude järgi eraldati Nõukogude Liidu esimese tuumapommi valmistamiseks saadud uraan Sillamäe lähedalt kaevandatud graptoliitargilliidist. Sillamäel kaevandati graptoliitargilliiti uraani eraldamise eesmärgil aastatel 1949–1952.
Vissarion Aleksejev
thumb|Vissarion Aleksejev
Vissarion Grigorjevitš Aleksejev (18. juuni 1866 Novotšerkassk – 1943 Poola) oli vene matemaatik.
Ta oli Tartu ülikooli professor 1895–1918 ja eradotsent 1921–1940 puhta matemaatika alal ning  prorektor 1908–1909 ja rektor 1909–1914 ja 1917–1918.
Tema kasupoeg Viktor Aleksejev (30. aprill 1902 – 15. juuni 1945) oli kunstnik.
Asamoah Gyan
Asamoah Gyan (sündinud 22. novembril 1985 Accras) on Ghana jalgpallur, ründaja. Ta mängib Türgi kõrgliiga klubis Kayserispor.
Gyan on Ghana rahvuskoondise rekordinternatsionaal ja kõigi aegade suurim väravakütt.
Koondisekarjäär
Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Gyan 19. novembril 2003 mängus Somaaliaga, kus lõi koondises ka oma esimese värava.
2004. aastal kuulus ta Ghana olümpiakoondisse, ent alagrupist edasi ei pääsetud.
2006. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Gyan mängus Tšehhiga, mille Ghana võitis 2:0, avavärava 68 sekundit pärast avavilet. See oli turniiri kiireim ja Ghana kõigi aegade esimene värav maailmameistrivõistlustel. Kaheksandikfinaalis Brasiiliaga teenis ta 86. minutil sukeldumise eest teise kollase kaardi ja pidi mängust lahkuma.
2010. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Gyan mängus Serbiaga 84. minutil penaltist 1:0 võiduvärava. Ka mängus Austraaliaga lõi ta käega mängu eest määratud penalti sisse. Kaheksandikfinaalis USA-ga lõi Gyan lisaajal, mängu 93. minutil otsustava 2:1 värava. Veerandfinaalis Uruguay vastu ei suutnud ta seisul 1:1 käega mängu eest määratud penaltit realiseerida. Lisaajale järgnenud penaltiseerias lõi ta oma löögi väravasse, kuid Ghana kaotas teiste mängijate eksimuste tõttu kohtumise 2:4.
Gyan on alates 2012. aastast Ghana meeskonna kapten.
2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste poolfinaalis tõrjus Sambia väravavaht mängu algusel Gyani penalti ja Ghana meeskond kaotas 0:1.
2014. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Saksamaale ja tõusis Roger Milla kõrvale viie maailmameistrivõistluste väravaga. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Portugalile ja sai sellega maailmameistrivõistlustel enim väravaid löönud Aafrika mängijaks. Samuti on ta esimene ja seni ainus Aafrika mängija, kes on löönud värava kolmedel erinevatel maailmameistrivõistlustel.
2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel lõi ta teises alagrupimängus värava Alžeeriale.
Isiklikku
Asamoah Gyan on 186 cm pikk ja kaalub 77 kg.
Estaires
Estaires (hollandi: Stegers) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Hazebroucki kantonis.
Linna järgi on antud nimi piirkonna kanatõule: Estairesi kana.
pisi|tühi|Estairesi raekoda
Geograafia
Estaires asub Prantsuse Flandrias Lysi orus. Meteren Becque suubub selles kohas Lysi. Selle sõpruslinn on Wieluń Poolas.
La Gorgue
La Gorgue on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Hazebroucki kantonis.
pisi|tühi|[[Lawe jõgi La Gorgue'is]]
Johannes de Adricas
Johannes de Adricas oli Riia peapiiskopi vasall, kes esineb allikais 1277 ja 25. aprillil 1292, esimene teadaolev Aderkaside suguvõsa liige.
Taixuanjing
Tai Xuan Jing ("Suure Saladuse Lõime (Raamat)" hiina: 太玄經/太玄经) on konfutsianistliku õpetlase Yang Xiong’i (hiina: 扬雄 / 扬雄; pinyin: Yang Xiong; Wade-Giles: Yang Hsiung 53. a eKr – 18. a pKr) kirjutatud raamat. Raamatust on kaks varianti: lühem ja pikem. Esimene variant pärinevat aastast 2. a eKr. See tekst on tuntud Läänes ka pealkirjaga "Alternatiivne I Ching",
Gua’dena on "Tai Xuan Jing'i" neljatasandilised nelijoone jätkuks "Yi Jing’i" kuuetasandilistele kuusjoontele. Nelijoonte (tetragramm) igal positsioonil on üks kolmest joonetüübist:
Raamatus on kokku 81 (34) tetragrammi, millest igale on kirjutatud 9 tekstiühikut. Üheksa on kolme tüüpi joontega kaksjoonte (bigramm) arv. Raamatu tekstiühikute arv 729 (36) on kolme eri tüüpi joontega kuusjoonte arv. Nende tekstiühikuid ja kuusjooni kasutati ajaarvamises. Aastale leiti lahend kuuetasandiliste ja kolme eri tasanditüübiga gua’de jadaga. 36 = 729 (729/2 = 364,5) Aastaga kattuvuseks kahekordistati jada keskset paariliseta ühelaadsetest tasanditest koosnevat gua’d. Tekkinud jadas märkis iga kuusjoon poolt ööpäeva ja iga üksik joon kahetunnist (Hiina ajaarvelduses nende tunni pikkus) vahemikku.
Emil Laur
Emil Moritz Fernando Laur (29. detsember 1888 Tallinn – 2. märts 1971 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant), arst ja tennisist.
28. detsembril 1944 asus ta tööle Tallinna Kiir- ja Vältimatu Abi Jaama peaarstina.
Ta töötas Pelgulinna Haigla Polikliinikus arstina.
Ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule.
Mahuprotsent
Mahuprotsent P_V on komponendi mahu V_i ja kogumahu suhe (näiteks ühikutes m3/m3), väljendatuna protsentides:
Leopold Tuul
Leopold Tuul (21. veebruar 1907 – 30. detsember 1942 Velikije Luki, langes) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Kauru
Kauru on küla Jõgeva maakonna lääneosas Põltsamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda.
Aleksandr Aleksejev
Aleksandr Aleksandrovitš Aleksejev (1876–pärast 1924. aastat) oli vene jurist.
Lõpetas 1899 Harkovi ülikooli ja töötas samas. Eradotsent aastast 1903. Tartu Ülikooli professor aastatel 1914–1916 õiguse entsüklopeedia ja õiguse filosoofia ajaloo erialal. Siirdus seejärel Varssavisse ja sealt Põhja-Kaukaasiasse.
Nikolai Stepulov
Nikolai Stepulov (20. märts 1913 Narva – 2. jaanuar 1968 Tallinn) oli Eesti poksija.
Stepulov sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Imre Harangile (Ungari).
Stepulov sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Herbert Nürnbergile (Saksamaa). Ta osales kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Karl Schmedesile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Stepulov poksis märtsist 1938 kuni juunini 1939 elukutselisena. Ta pidas kokku 12 kohtumist, millest võitis 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 5 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Tõivere
Tõivere on küla Jõgeva maakonna lääneosas Põltsamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda.
Anastasius (Aleksandrov)
pisi|Aleksandr Aleksandrov Kaasani Ülikooli professorina pisi|Anastasius (Aleksandrov) piiskopirõivais Anastasius (vene keeles Анастасий; kodanikunimega Aleksandr Ivanovitš Aleksandrov, vene keeles Александр Иванович Александров; 28. aprill (vkj 16. aprill) 1861 Baiterjakovo küla – 23. juuni 1918 Petrograd) oli vene keeleteadlane ning õigeusu kiriku piiskop.
Aleksandrov lõpetas 1879. aastal Kaasanis gümnaasiumi. Ta õppis Kaasani Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonnas ning kaitses 1883. aastal ajaloo-filoloogiateaduste kandidaadi väitekirja teemal "Детская речь". Ta jäeti ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri juurde professoriametiks valmistuma.
1884. aastal sõitis ta pooleks aastaks Tartusse, et tegelda Tartu Ülikoolis sanskriti ja saksa keelega. 1886. aastal kaitses ta Tartus võrdleva keeleteaduse alal magistrikraadi Kristijonas Donelaitise keelekasutust käsitleva tööga "Sprachliches aus dem Nationaldichter Litauens Donalitius. Zur Semasiologie". Samal aastal sai ta Tartu Ülikooli eradotsendiks saksa keele ja võrdleva keeleteaduse alal. 1886–1888 oli ta Harkovi ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri eradotsent.
1888. aastal kaitses Aleksandrov Tartus doktorikraadi slaavi filoloogia alal tööga "Litauische Studien. Nominalzusammensetzungen".
1888–1889 oli ta Kaasani Ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri erakorraline professor, 1889–1896 sama ülikooli slaavi filoloogia kateedri erakorraline professor, 1896–1911 korraline professor. 1897–1905 oli ta Kaasani Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna sekretär, 1905–1911 dekaan.
7. juulil 1910 sai ta mungaks. 8. juulil pühitseti ta munkdiakoniks ja 10. juulil munkpreestriks. 6. augustil 1911 ülendati ta arhimandriidiks. Aastatel 1910–1911 oli ta ka Kaasani Vaimuliku Akadeemia slaavi ja Rumeenia kirikute ajaloo professor, 1911–1913 kirikuslaavi ja vene keele ning paleograafia õppetooli korraline professor. 15. veebruaril 1912 määrati ta Kaasani Vaimuliku Akadeemia rektoriks. Sama aasta 4. märtsil pühitseti ta piiskopiks ja määrati Kaasani piiskopkonna Tšistopoli vikaarpiiskopiks. 30. maist 1913 oli ta Peterburi (1914. aastast Petrogradi) piiskopkonna Jamburgi vikaarpiiskop, Peterburi (1914. aastast Petrogradi) vaimuliku akadeemia viimane rektor.
Ta suri 23. juunil 1918 kopsupõletikku ja maeti Aleksander Nevski suurkloostri Nikolai kalmistule.
Paula Abdul
Paula Julie Abdul (sündinud 19. juunil 1962) on Ameerika Ühendriikide laulja ja koreograaf.
Magevee-elustik
Magevee-elustik on mageveekogude elustik.
Sõltuvalt mageveekogust saab rääkida järve- (ja veehoidla-), jõe- (ja oja-), allika-, sooveekogu-, tiigi- ja lombi- ning maa-aluse vee elustikust.
Pajusi
Pajusi on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda.
Sõjatribunal
Siseriiklike sõjaväega seotud süütegude ja sõjaväelaste ning sõjalise võimsuse, kehtestatud sõjaseisukorra vastu suunatud õigusrikkumistega tegelenud kohtuid:
Nikolai Bäuerle
Nikolai Bäuerle (8. oktoober/20. oktoober 1892 Tallinn – 22. detsember 1946 Leipzig) oli Eesti vaimulik.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale, jätkates vabakiriklikku tegevust Gotenhafenis (Gdynias, Pomorze vojevoodkonnas), Graudenzis (praegu Grudziądz, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas), aastast 1945 oli luterliku vabakiriku teenistuses Leipzigis.
Vello Mäss
Vello Mäss (sündinud 26. oktoobril 1940 Tartus) on eesti allveearheoloog.
Eluloost
Vello Mäss on kasvanud üles Rannamõisas õpetajate perekonnas. Jacques-Yves Cousteau allveefilmidest inspireerituna meisterdas Vello noorpõlves koos sõbraga ise allveevarustuse, mida koos katsetati. Juba 30 minuti pärast arreteeriti nad Vene piirivalve poolt, süüdistatuna Rootsi põgenemise katses. Neil tuli kinnitada koos vanematega võimudele allkirjadega, et rohkem enam allveeasjandusega ei tegele.
Aastatel 1958–1962 õppis Mäss Tallinna Kalanduse Tehnikumis laevajuhtimise erialal. Seejärel töötas ta tüürimehena külmutuslaevadel, kaptenina Läänemerel kalatraaleritel ja lõpuks Kirovi kalurikolhoosi laevastiku peakaptenina.
1978. aastal asus ta tööle Meremuuseumis, kus asus kohe propageerima ja eest vedama allveearheoloogilisi töid koostöös mereajaloolase Bruno Paoga ja arheoloog Vello Lõugasega. 1980 asutati Meremuuseumi juurde allveearheoloogia klubi Viikar. 1982. aastal hangiti muuseumile Pärnust vana kalatraaler uurimislaevaks, mille nimeks sai Mare ja kapteniks Vello Mäss. 1988. aastal sai Vello Mäss Meremuuseumi allveearheoloogia osakonna juhatajaks.
Isiklikku
Tema lell oli Eduard Mässo ja lelle pojapoeg on Edward Masso.
Jens Lien
Aastal 1993 lõpetas ta Londoni rahvusvahelise filmikooli.
Tema esimene täispikk mängufilm "Jonny Vang" valmis 2003. aastal. Selle filmiga kandideeris Jens Lien Amanda filmiauhinnale parima filmi kategoorias, kuid kaotas Bent Hameri lavastatud filmile "Köögilood". Film võitis Amanda auhinna parima peaosatäitja kategoorias, mille sai Aksel Hennie.
Suurema edu saavutas 2006. aastal valminud film "Den brysomme mannen" (eesti keeles "Tüütu mees"). Film võitis kolm Amanda auhinda. Jens Lien sai auhinna parima lavastajatöö eest, Per Schreiner parima filmikäsikirja eest ja Trond Fausa Aurvåg parima meespeaosatäitja auhinna. Ühtekokku kandideeris film viiele Amanda auhinnale (parim lavastajatöö, parim filmikäsikiri, parim meespeaosatäitja, parim film ja parim naispeaosatäitja). Samuti võitis film Cannes’i Semaine de la Critique preemia.
Haverskerque
Haverskerque (flaami keelest; tänapäeva hollandi kõnepruugis Haverskerke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Hazebroucki kantonis.
pisi|tühi|Haverskerque
Operatsioon Vikerkaar
Operatsioon Vikerkaar (heebrea מבצע קשת בענן) oli Iisraeli Relvajõudude sõjaline operatsioon Gaza tsoonis Rafaḩis 18.–23. mail 2004.
Operatsiooni eesmärk oli tõkestada relvade salakaubavedu Palestiina araablaste poolt üle Gaza tsooni ja Egiptuse vahelise piiri, et piirata juudi asunduste ründamist ning raskendada enesetapurünnakuid Iisraelis ning raketirünnakuid Iisraeli pihta.
Selleks otsiti piiri alla kaevatud tunneleid. Operatsiooni käigus leiti 3 tunnelit.
Aktsiooni käigus lõhuti Iisraeli andmetel 43 maja, Palestiina poole andmetel umbes 100 maja. Majade lõhkumine lõpetati reedel, 21. mail.
Hukkus vähemalt 43 inimest (kõik Palestiina araablased).
Reaktsioonid
ÜRO Julgeolekunõukogu mõistis tsiviilisikute tapmise ja elumajade lõhkumise hukka, viidates 4. Genfi konventsioonile.
USA president George W. Bush kritiseeris sellist terrorismiga võitlemise viisi, viidates siiski Iisraeli enesekaitseõigusele.
Iisraeli justiitsminister Yosef Lapid ütles valitsuses, et pilt vanast palestiinlannast oma maja varemetes meenutab talle tema enda vanaema holokaustis. Polevat andestust inimestele, kes vana naist niiviisi kohtlesid. Pärast protestiavaldusi võttis Lapid oma sõnad osaliselt tagasi.
Allen Ginsberg
thumb Irwin Allen Ginsberg (3. juuni 1926 Newark – 5. aprill 1997 New York) oli Ameerika Ühendriikide luuletaja.
Bruce Dickinson
thumb|Bruce Dickinson, veebruar 2008 Paul Bruce Dickinson (sündinud 7. augustil 1958) on inglise laulja, lendur ja raadiosaatejuht.
Tuntuks sai ta eelkõige briti metal-bändi Iron Maiden lauljana.
Ta on ka vehkleja ja laulukirjutaja.
Ülo Tootsen
Ülo Tootsen (13. juuni 1933 Varstu vald, Võru maakond – 13. märts 2006) oli eesti ajakirjanik ja IX Riigikogu liige.
Isepuhastus
Isepuhastus ehk isepuhastumine on loodusprotsess, mille tulemusena keskkond vabaneb saastast.
Mõistele on lähedane "assimilatsioonivõime", mis on laiem ja viitab mingi looduskeskkonna osa (nt loodusliku veekogu) üldisemat võimet lagundada ja/või hajutada keemilisi ühendeid.
Looduskeskkonna võimet vabaneda saastast nimetatakse assimilatsioonivõimeks ehk keskkonna isepuhastusvõimeks.
Sageli räägitakse veekogude isepuhastumisest, mille tagajärjel vette sattunud reoained biokeemiliselt lagunevad.
Eesti Interpreetide Liit
Eesti Interpreetide Liit (lühend EIL, inglise keeles Association of Estonian Professional Musicians) on kutseliste muusikute vabatahtlikkusel põhinev organisatsioon (loomeliit). EIL on asutatud 5. detsembril 1998.
EIL-i eesmärgid:
EIL-i liikmed võivad olla kõik Eestis ja ka väljaspool Eestit tegutsevad kutselised interpreedid – solistid, kammermuusikud, orkestrandid ja dirigendid.
Christoph Schneider
pisi|Christoph Schneider Christoph Schneider (sündinud 11. mail 1966 Berliinis) on Saksa muusik, tuntud ansambli Rammstein trummarina. Tema hüüdnimi on Doom.
Elulugu
Tema isa oli muusik. Schneider kasvas seitsmelapselises peres: tal on üks vanem vend ja viis õde. 1980. aastal, kui ta oli 14-aastane, andis vend talle trummi, mille ta oli teinud alumiiniumpurkidest.
1984. aastal astus ta Saksa sõjaväkke. Ta on ainus Rammsteini liige, kes on teeninud sõjaväes.
24-aastaselt kuulus ta ansambli Die Firma koosseisu ja veel mõnda bändi.
Dionysius (paavst)
Dionysius oli paavst 260–268. Ta oli 25. paavst.
Dionysius sündis Lõuna-Itaalias asuvas Turis, kuid teda on peetud nime sarnasuse tõttu päritolult kreeklaseks. "Liber Pontificalise" järgi oli ta munk. Dionysius oli paavstide Stephanus I ja Sixtus II ajal presbüter. Ta sai Sixtus II ajal kirja Aleksandria piiskopilt Dionysioselt, milles tunti muret kellegi Lucianuse pärast, kuid selle kirja täpne taust pole selge.
Aleksandria Dionysios on teda iseloomustanud väljapaistva õpetlasena. Dionysiuse valimine paavstiks lükkus Rooma keiser Valerianuse ajal toimunud teise kristlaste tagakiusamise tõttu edasi ja sai võimalikuks alles keisri surma järel 22. juulil 260. Sageli kasutatav varasem aastaarv võib olla ekslik, kuna keiser oli elus. Uue paavsti valimise muutis raskemaks ka see, et kõik seitse diakonit olid surnud märtrisurma ja valik tuli langetada ainult presbüterite vahel, mistõttu valiti kõige autoriteetsem presbüter. Pärast Dionysiuse paavstiks saamist andis keiser Gallienus välja oma sallivusedikti, millega lõppes kristlaste tagakiusamine. "Liber Pontificalise" järgi sai Dionysius paavstiks 261. aastal ja oli ametis 2 aastat 3 kuud ja 7 päeva, sama trükiversiooni ääremärkuse alusel aga 11 aastat 3 kuud ja 14 päeva.
Dionysiuse ajal jätkus tüli ketserite poolt ristitud isikute tunnustamise üle, mille kohta sai ta kirja Aleksandria Dionysioselt. Paavst järgis Rooma poolt tunnustatud kommet, mille järgi on ketserite poolt teostatud ristimine kehtiv ja kogudusse pöördunuid tuleb vastu võtta vaid absolutsiooniga käte pealepanemisel, samas kui Aafrika ja Väike-Aasia kogudused olid veendunud, et ketserite poolt ristutuid tuleb uuesti ristida (taasristimine). Sixtus II ajal andis Dionysius järele oma jäigas positsioonis ja tunnustas ka teisi kombestikke.
Järgmises kirjas soovis Aleksandria piiskop paavsti arvamust teoloogilises küsimuses. Aleksandrias vaidlustasid Ammonius ja Euphranor kiriku poolt tunnustatud dogmaatilised seisukohad, pidades Jeesus Kristust looduks ja keeldudes tunnustamast Kristuse olemust Jumalaga (sabellianism). Paavst kutsus Roomas kokku sinodi ja saatis seejärel Aleksandriasse vastuse, milles selgitas dogmaatilisi põhimõtteid Kolmainsuse kohta. Aleksandriast saabus Rooma vabandus ja nõusolek järgida kiriku poolt tunnustatud dogmaatilisi põhimõtteid.
Kuna Valerianuse tagakiusamise tagajärjel olid kiriku institutsioonid kohati vakantsed, asus Dionysius reorganiseerima kirikut. Ta taotles valitsuselt ka võõrandatud vara ja kalmistute tagastamist. Dionysius kohustas kirikut abistama kristlasi, keda taga kiusatakse. Ta julgustas Kapadookia kogudust tasuma lunaraha pantvangistatud kristlaste eest, saates ise Kapadookiasse suure summa raha.
Ta ordineeris 12 presbüterit, 6 diakonit ja 8 piiskoppi. Dionysiuse täpne surmadaatum pole teada. 268 lõpul või 269 algul peetud Antiookia sinodi lõppotsus, kus mõisteti hukka Samosata Paulus, oli viimane tema nimele saadetud dokument. Üldiselt on kirikuajaloolased veendunud, et Dionysius ei jõudnud tutvuda sinodi otsusega ja tema surmapäevana tunnustatakse 26. detsembrit 268. Ta maeti "Liber Pontificalise" järgi San Callisto katakombides asuvasse paavstide krüpti.
Renessanssfilosoofia
Renessansi filosoofia oli periood Euroopa filosoofia ajaloost, mis jäi umbes keskaja ja valgustusaja vahele.
Renessansiajastu oli alguseks uusaja filosoofilise mõtlemisele. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses toimus enamikus Lääne- ja Kesk-Euroopa riikidest vaimne ja kultuuriline murrang ning alguse sai tänapäevane teadus. Tolleaegse kultuuri iseloomulikud jooned on ilmalikkus, humanism ja antiikkultuuri juurde naasmine.
Itaalias kestis renessansiajastu 14.–16. sajandini ja teistes riikides 15. sajandi lõpust kuni 16. sajandini. Tehti mitmeid avastusi ja leiutisi, ärkas rahvustunne ning tekkisid rahvusriigid ja suured usulis-poliitilised liikumised.
Itaalia filosoofilist mõtlemist rikastasid uute ideede ja seisukohtadega Niccolò Machiavelli, Francesco Petrarca, Bernardino Telesio, Francesco Patrizzi, Tommaso Campanella ja Giordano Bruno.
Kui Itaalias leidsid viljastavat vastukaja peamiselt platonism ja uusplatonism, siis Prantsusmaal pigem hilisemad antiikfilosoofia suunad, eriti epikureism ja skeptitsism. Prantsusmaa tuntud filosoofid olid näiteks Michel Eyquem de Montaigne, Pierre Charron ja Francisco Sanches.
Saksamaa ülikoolides kujunesid filosoofia põhijooned reformatsiooniga seotud sündmuste ja vaimsete otsingute taustal ning mõjutusel. Huvid olid olulisel määral seotud usulise ja teoloogilise mõttemaailmaga, mistõttu oli puhtfilosoofilised probleemid siin tagaplaanil. Näiteks Martin Luther oli algul pigem mõjustatud nn saksa müstika mõttesuunast. Saksa müstika üheks huvitavamaks kehastajaks oli Jakob Böhme. Protestiliikumine kirjatähe ortodoksliku kultuse vastu kujunes Saksa müstikast. Johann Calvin ilmutas augustinismi oma mõtlemises järjekindlamalt kui Luther. Üheks radikaalsemaks ortodoksluse vastaseks ja müstiliste taotluste toonitajaks oli Sebastian Franck.
Carlos Castaneda
Carlos Castaneda (sünninimi Carlos Castañeda; 25. detsember 1925 Peruu – 27. aprill 1998 Los Angeles) oli kultuuriantropoloog ja kirjanik. Toodud sünniaeg pärineb Ameerika Ühendriikide immigratsiooniregistrist. Ta ise väitis hiljem end olevat sündinud Brasiilias São Paulos 25. detsembril 1931 või 1935.
Elulugu
1951. aastal läks Carlos Castaneda elama Ameerika Ühendriikidesse. Limas oli ta õppinud School of Fine Artsis skulptuuri ja lootis Ameerika Ühendriikides saada kunstnikuks. Ta tegi algul juhutöid ja õppis Los Angelese kolledžis filosoofiat, kirjandust ja loovkirjutamist.
Kõik, kes Castanedat tundsid, pidasid teda suurepäraseks hüpnotiseerivate pruunide silmadega jutuvestjaks. Ta oli lühikest kasvu ja hoidus pildistamise eest. Koos tollase abikaasa Margaret Runyaniga innustus ta okultismist.
1959. aastal astus ta California Ülikooli Los Angeleses etnograafiat ja antropoloogiat õppima. Kuna tal polnud raha õppemaksuks, jätkas ta peagi töötamist viinapoe müüja ja taksojuhina. Antropoloogiaõpingud viisid Carlose Mehhikosse pikkadele välitöödele. Üha sagedamate retkede tõttu katkes abielu Margaretiga. Siiski adopteeris ta Margareti poja Charles Jamesi.
Castaneda sai California Ülikoolist Los Angeleses doktorikraadi antropoloogias 1973. aastal.
1968. aastal avaldas Carlos Castaneda esimese raamatu don Juani õpetuste seeriast: "The Teachings of don Juan: A Yaqui Way of Knowledge". Kuigi paljud on pidanud don Juani ehk Juan Matust puhtkirjanduslikuks kangelaseks, on Castaneda raamatutel olnud suur mõju terve põlvkonna inimeste maailmapildi kujundamisel.
Keegi ei tea, kas maailma kuulsaim šamaan don Juan on Carlos Castaneda väljamõeldis või mitte. Vaatamata don Juani ja tema õpetuste populaarsusele ei ole temast ühtegi fotot ega helilinti.
1973. aastal kuulutati Castaneda teosed võltsinguks. Castaneda kadus üldsuse vaateväljalt, elas eraklikult ega vastanud kriitikale. Oma poja ja naisega katkestas ta samuti suhted ja elas koos kolme “nõia” Carol Tiggsi, Florinda Donner-Grau ja Taisha Abelariga Los Angeleses. Raamatus “Jõu teine ring” lasi Castaneda don Juanil põleda valguskehaks. Nõidade rühm pidas salajasi töötubasid, kus õpetasid inimesi energiat saama 25 põlve vanadest indiaanlaste maagilistest sooritustest. Castaneda sooritusi tuntakse tänapäeval kogu maailmas Tensegrity nime all.
1978. aastal kohtus Castaneda Patricia Partiniga, kelle adopteeris 1995. aastal.
1980. aastatel hakkas rühm laienema. Patty mõttel asutati kontsern Cleargreen.
Kuna haigust peeti Tensegrity-rühmades nõrkuseks, ei tohtinud rühma liikmed arsti poole pöörduda. 1997. aastal haigestus aga Castaneda ise maksavähki. Tema haigust peeti suures saladuses.
Aprillis 1998 Carlos Castaneda suri, tema naiskaaslased, nende hulgas ka Cleargreeni tollane president Amalia Marquez, alias Talia Bey, kadusid jäljetult. Patricia Partini jäänused leiti 2002. aastal Death Valleyst.
Oktoober 2008
2008. aasta oktoober algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast reedel.
Pihkva rajoon
Pihkva rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis.
Rajoonis on 10 külaasundust kokku 627 külaga ja üks asulateväline ala. Suurim küla on Serjodka.
pisi|tühi|Pihkva rajoon, [[Pihkva oblastis]]
Adrian Smith
pisi|Adrian Smith Adrian Frederick Smith (sündinud 27. veebruaril 1957 Inglismaal Hackneys) on inglise kitarrist.
Ta on eelkõige tuntud Iron Maideni kitarristi ja laulukirjutajana. Samuti laulab ta mõnel lool taustavokaali koos Steve Harrisega.
Elmar Lipping
Elmar Lipping (7. märts 1906 Ropaži kihelkond, Riia maakond, Liivimaa – 5. jaanuar 1994 New York) oli eesti õpetaja, ajakirjanik, poliitik ja sõjaväelane (nooremleitnant) ning ka Saksamaa (Hauptsturmführer) ja Ameerika Ühendriikide sõjaväelane.
Ta õppis aastatel 1914–1918 Valgjärve ministeeriumikoolis, aastatel 1918–1923 Otepää Reaalgümnaasiumis ning aastatel 1923–1926 Tartu Õpetajate Seminaris.
Teise maailmasõja ajal võitles Elmar Lipping 38. Kaitsepataljonis ja 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisis, kus kokku teenis välja hauptsturmführer 'i auastme. Ta oli aastatel 1945–1947 Saksamaal Ameerika Ühendriikide sõjavangis, kuid teenis hiljem USA sõjaväeüksustes, sealhulgas ka 4221. Eesti Vahikompaniis ohvitserina.
Märtsis 1957 kolis Lipping Ameerika Ühendriikidesse. Ta oli Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige.
Ta oli Eesti Vabariigi välisminister eksiilis 3. juunist 1982 kuni 20. juunini 1990.
Isiklikku
Tema poeg on Ameerika Ühendriikide ajaloolane, ajakirjanik, sõjaväelane ja diplomaat Imre Lipping.
Lauri Sild
right|thumb|200px|Lauri Sild 2006. aastal pisi|200px|Lauri Sild 2016. aastal Lauri Sild (sündinud 28. mail 1990 Valgas) on eesti orienteeruja.
Sportlaskarjäär
Orienteerumisega hakkas Sild tegelema 1997. aastal ema juhendamisel, 2009. aastast on tema treener Tiit Tali. Sild on võitnud orienteerumisjooksus noorte EM-il 2006. aastal tavarajal kuld- ja teatejooksus pronksmedali ning 2008. aastal teatejooksus kuld- ja tavarajal pronksmedali. Ta on olnud juunioride MM-il tavarajal 2009. aastal neljas ja 2010. aastal kaheksas ning teatejooksus 2008. aastal neljas.
Aastatel 2011–2017 on ta osalenud Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel. Parimad tulemused 6. koht lühirajal 2014. aastal, 23. koht tavarajal 2015. aastal ja 4. koht teatejooksus 2017. aastal.
Saanud sõjaväelaste MM-il 2012. aastal meeskondliku pronksmedali, 2013. aastal lühirajal ja tavarajal hõbemedali ja meeskondliku pronksmedali ning 2014. aastal teatejooksus pronksmedali. Balti meistrivõistlustel 2014. aastal sai ta teatejooksus kuld- ja tavarajal pronksmedali. Võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 2007–2017 10 kuld-, 11 hõbe- ja 4 pronksmedalit.
2013. aastast on Lauri Sild Eesti kaitseväe staabi- ja sidepataljoni juurde kuuluva spordirühma liige.
2013. aastal arvati ta EOK "Märka järgnevat põlvkonda" järelkasvutiimi.
2016. ja 2018. aastal võitis ta Soome klubi Koovee meeskonnas Jukola teatejooksu.
Isiklikku
Lauri on Sixten ja Sarmite Silla noorem poeg. Tema vanem vend on Timo Sild. Terve pere tegeleb orienteerumisega.
Optiline märgituvastus
Optiline märgituvastus (ka optiline tekstituvastus, inglise keeles optical character recognition ehk OCR) on trükitud või käsitsi kirjutatud teksti teisendamine masinloetavale kujule.
Esmalt salvestatakse tekst pildi kujul skanneri või digikaamera abil arvutisse. Seejärel otsib tekstituvastustarkvara pildilt üles tähemärgid ja teisendab need digitaalsele kujule, näiteks Unicode'i märkideks.
Tähemärkide tuvastamine võib ebaõnnestuda erinevatel põhjustel:
Tuvastamise täpsust saab parandada piirates võimalikke sõnu. Näiteks esinevad tekstis tõenäolisemalt sõnaraamatusõnad kui tundmatud sõnad.
Janick Gers
thumb|Janick Gers, 2008 Janick Robert Gers (sündinud 27. jaanuaril 1957 Inglismaal Hartlepoolis) on kitarrist ja laulukirjutaja inglise metal-bändis Iron Maiden.
Karjäär
Gers oli soolokitarrist bändis White Spirit enne liitumist Gillaniga. Pärast Gillani laialiminekut liitus ta bändiga Gogmagog, mis koosnes endisest Iron Maideni lauljast Paul Di'Annost ja trummar Clive Burrist. 1990. aastal mängis ta Iron Maideni solisti Bruce Dickinsoni esimesel sooloalbumil "Tattooed Millionaire".
Stefka Kostadinova
pisi|Stefka Kostadinova (2012) Stefka Kostadinova (bulgaaria Стефка Костадинова; sündinud 25. märtsil 1965 Plovdivis) on Bulgaaria kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (1996) ja kuuekordne maailmameister (1987 ja 1995) ning sisemaailmameister (1987, 1989, 1993 ja 1997).
Kostadinova on IAAFi kuulsuste halli liige.
Åsa Wikforss
Åsa Wikforss (sündinud 25. juulil 1961 Göteborgis) on rootsi filosoof, teoreetilise filosoofia professor Stockholmi Ülikoolis.
9. mail 2019 valiti ta pärast Sara Daniuse tagasiastumist Rootsi Akadeemia 7. toolile. Wikforssi peamisteks uurimisteemadeks on keelefilosoofia ja epistemoloogia. Ta on ka Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige. 2017 avaldas ta Rootsis väga mõjukaks saanud raamatu ''Alternativa fakta. Om kunskapen och dess fiender'' ("Alternatiivsed faktid. Teadmisest ja selle vaenlastest").
Minato
Minato (jaapani 港, 'sadam') on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub Tōkyō lahe ääres.
Minato ringkond loodi 1947 Akasaka, Azabu ja Shiba ringkondade liitmise teel.
Seal asuvad Tokyo Tower, Odaiba meelelahutuspiirkond ja Tokyo Midtown. Minatos asuvad ka 49 riigi saatkonnad ja mitmete suurfirmade peakontorid ning Keiō ülikool.
Röa mõis
pisi|Kunagise Röa mõisa peahoone pisi|Mõisaait Röa mõis (saksa keeles Röal) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Türi valda Järva maakonnas.
Ajalugu
Röa mõis rajati 17. sajandi algul. 1639. aastal oli see iseseisev mõis, 1696–1890 riigimõis. Mõis kuulus eri aegadel Budbergidele, Sternidele, Baranoffidele ja Girard de Soucantonitele.
1874. aastal omandas mõisa parun Ferdinand Stackelberg, kellele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Mõisasüda jäi Stackelbergide valdusse kuni 1939. aastani.
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 851 ha mõisamaad, 15 lahustükki (808,4 ha), Palivere, Puramäe ja Röa küla.
1939. aastal asus endine mõisasüda Väätsa vallas.
Mõisakompleks
Härrastemaja ümbritses suur park, kus paiknesid ka kõrvalhooned.
Peahoone põles 1980. aastatel ja muutus seejärel varemeiks.
2004. aastal läks mõisakompleks eravaldusse ja mõisahoonet on põhjalikult taastatud.
Abihoonetest on säilinud ait ja ümberehitatud laut.
Richard Kruspe
pisi|Richard Kruspe Richard Z. Kruspe (sündinud 24. juunil 1967 Richard Zven Kruspe nime all Saksa DV-s Wittenberges) on saksa muusik, tuntud ansambli Rammstein asutajana ning juhtkitarristina.
Richardil on kaks vanemat õde ja vanem vend. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli noor. Richard ei saanud oma kasuisaga läbi. kolisid Weiseni külasse. Lapsena oli Kruspe ansambli KISS fänn.
16-aastaselt külastasid Kruspe ja ta sõbrad Tšehhoslovakkiat, kust ta ostis esimese kitarri. Sealt tekkis huvi selle mängimise vastu.
10. oktoobril 1989, enne Berliini müüri langemist, sõitis ta metroos. Sealt väljudes leidis ta end keset poliitilist demonstratsiooni. Ta vahistati ning pandi 6 päevaks vanglasse. Pärast vabastamist lahkus ta läbi Tšehhoslovakkia Saksamaa Liitvabariiki.
Aastal 1991 asutas ta ansambli Orgasm Death Gimmicks.
Rammstein sündis jaanuaris 1993, kui Till Lindemann, Oliver Riedel, Cristoph Schneider ja Richard Kruspe võitsid Berliini muusikavõistluse. Auhinnaks oli võimalus lindistada professionaalne demo 4 lauluga. Nad palusid Paul Landersil ja Christian Lorenzil ansamblist Feeling B nendega liituda. Pärast seda alustati tööd esimese albumi "Herzeleid" kallal.
Toomas Paul
pisi|Toomas Paul 1999. aastal Toomas Paul (sündinud 29. oktoobril 1939) on eesti vaimulik, teoloog, kiriku- ja kultuuriloolane, dr. theol.
Elulugu
Toomas Paul on sündinud 29. oktoobril 1939 EELK vaimuliku Arved Pauli peres.
Haridus
Ta alustas õpinguid Kursi algkoolis. Aastatel 1954–1957 õppis ta Tartu Ehitustehnikumis ja 1957–1958 Tallinna Polütehnikumis.
1960–1964 õppis ta EELK Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis. Ta ordineeriti õpetajaks 20. detsembril 1961.
1971. aastal kaitses ta Usuteaduse Instituudis magistrikraadi tööga «Iustificatio sola gratia Jeesuse tähendamissõnades» ning 1994. aastal Tartu Ülikoolis teoloogiadoktori kraad tööga «Eesti piiblitõlke ajalugu. I osa». 1994. aastal sai ta Durhami Ülikoolist Inglismaal Doctor of Divinity h.c. kraadi inglise ja saksa keeles avaldatud teadustööde ning oikumeenilise tegevuse eest.
Töö õppejõuna
Tema ja Anne Kulli juhendamisel kaitses Peeter Roosimaa 2004. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö teemal "Uue Testamendi eestikeelsetest tõlgetest ja tõlkimist toetavatest [p.o. toetavast] eksegeesist".
Juhendatud väitekirjad
Peeter Roosimaa Uue Testamendi eestikeelsetest tõlgetest ja tõlkimist toetavatest [p.o. toetavast] eksegeesist. Doktoritöö: Tartu Ülikooli usuteaduskond, 2004 (teine juhendaja Anne Kull)
Lihula komtuurkond
Lihula komtuurkond oli Liivi ordu valdus (saksa keeles Gebiet) Läänemaal 13.–15. sajandil.
Komtuurkond loodi pärast Läänemaa vallutamist ja jagamist, tõenäoliselt kujunes ta eraldi haldusüksuseks kas 1230. või 1240. aastatel. Selle keskuseks oli Lihula linnus, mida ordu haldas kahe peale Saare-Lääne piiskopiga. Komtuurkonna alad olid kõikjalt ümbritsetud piiskopkonna valdustest. Kuigi ordul Saare-Lääne piiskopiga väga tihti erimeelsusi polnud, oli komtuuri positsioon siiski küllaltki ebakindel ja komtuurkond osutus hilisemal ajal ilmselt ka põhjendamatult väikeseks. 13. sajandil oli selle peamiseks eesmärgiks ilmselt Lihula sadamakoha valvamine, kuid järgnevate sajandite jooksul kadus Lihulal maakerke tõttu ühendus merega ning komtuurkond kaotas seega ka oma mõtte. 1470. aastatel ühendati see Pärnu komtuurkonnaga.
Kiriklikult kuulus Lihula komtuurkond Saare-Lääne piiskopkonda. Ka pärast selle liitmist Pärnu komtuurkonnaga, mis kuulus Tartu piiskopkonda, jäi Lihula ümbrus Saare-Lääne piiskopi diötseesi.
Lisaks komtuurile on Lihulast teada veel ainult üks ametnik: kassahoidja (Kämmerer) Johann aastast 1241.
Jalase järv
pisi|Jalase rabajärv päikeseloojangus Jalase rabajärv (ka: Sõbessoo järv) on järv Rapla maakonnas Rapla vallas.
Jalase rabajärv Sõbessoos on Jalase maastikukaitseala suurim siseveekogu (2,4 ha). Rabajärveni viib 2,1 km pikkune Jalase loodusrada, mis algab Jalase–Ohukotsu teel asuvast puhkekohast. Esialgu kulgeb pinnasrada läbi Arbumetsa, seejärel mööda põlluäärt, kust algav laudtee juhatab huvilise Jalase rabajärve äärde.
Lipstu nõmmel võib kohata kasvamas palu-karukella.
Mait Arvisto
Mait Arvisto (25. juuli 1940 Kolgaküla, Harjumaa – 21. november 2016 Tallinn) oli eesti haridustegelane ja spordipedagoog.
Töö
Aastatel 1962–1968 töötas ta Tartu Kalevis ja Tartu Noorte Spordikoolis kergejõustikutreenerina. Aastatel 1971–1975 oli Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse kateedri õppejõud. 1975. aastal asus ta tööle Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse ja spordi kateedris, juhtides seal spordisotsioloogia laborit. Aastatel 1977–1979 oli ta dotsent ning kehalise kasvatuse aluste ja metoodika kateedri juhataja, 1979–1992 Tallinna Pedagoogilise Instituudi teadusala prorektor, 1992. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli teadusala prorektor, 1993–1995 Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuri teooria õppetooli professor, 1995–1996 teadus- ja arendusprorektor, 1996–2001 Tallinna Pedagoogikaülikooli rektor.
2005. aastast oli ta Tallinna Ülikooli emeriitprofessor.
Teadustöö
Tema uurimistööd olid spordisotsioloogia valdkonnast. Ta uuris muuhulgas sportimisaktiivsust ja rahvasporti.
Ühiskondlik tegevus
Aastatel 1969–1989 oli ta spordiühingu "Kalev" Kesknõukogu liige, aastatel 1981–1990 Eesti NSV Spordikomitee teaduslik-metoodilise nõukogu esimees, 1987–1989 Eesti NSV Kergejõustiku Föderatsiooni presiidiumi aseesimees. Aastatel 1994–2001 oli ta Eesti Spordi Keskliidu aseesimees. Ta on olnud ka Eesti Tervisespordi Ühenduse juhatuse liige (1991–2002), Ühenduse Sport Kõigile asepresident (2003–2009) ja Eesti Spordi Nõukogu liige. Ta oli Eesti Olümpiakomitee auliige.
Kaleste
Kaleste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõrgessaare valda ja enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda.
Nimi
Küla ajaloolised nimekujud varieeruvad märgatavalt: 1565 Kalystha, 1576 Gollist, Kollaste ja Kallaste, 1583 Kalleste ja 1725 Kalliste. Paul Ariste arvates tuletub nimi sõnast "kallis".
Loodus
Kaleste küla piiridesse Puski–Kõpu–Ristna teest lõuna poole jäävad Korbi mäed, loode-kagusuunalised luited, mille suurim kõrgus on 44,7 meetrit. Korp on hiiumurdeline ronga nimetus, mis tuleneb otseselt rootsi keelest.