cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ugandi
Ugalaste sõjad Riia piiskopi, ordu ja Tālava latgalitega (1208–1215)
1215. aasta kevadel, pärast vaherahu lõppemist, osalesid ugalased saarlaste juhitud sõjalises aktsioonis Riia vallutamiseks. Samal ajal kui saarlased asusid linna piirama, tungisid ugalased koos sakalastega latgalite ja läänemaalased Turaida liivlaste alale, et takistada nende appiminekut riialastele. Ugalased ja sakalased piirasid mõnda aega Autine linnust ja piinasid surnuks kättesaadud Trikāta üliku Talibaldi. Saarlastel Riiat vallutada aga ei õnnestunud. Talibaldi tapmisele järgnes latgalite kättemaksuretkede seeria Ugandisse. Eriti aktiivsed olid tema pojad Rameko ja Drivinalde, kes lisaks tavapärasele rüüstamistegevusele hakkasid kättesaadud ugalaste mehi tulega surnuks piinama nagu nende isaga oli käitutud. Otsustati, et rünnakuid ei lõpetata enne, kui ellujäänud ugalased tulevad rahu ja ristimist paluma. Lõpuks, kui 9 erinevat rüüsteretke olevat maa "tühjaks ja mahajäetuks" muutnud, saatsid ugalaste ülikud saadikud Riiga rahu tegema. Sõja algne ajend, saksa kaupmeestelt röövitud vara küsimus loeti lahendatuks saadikute seletusega, et röövijad on juba sõjas surma saanud. Lepiti kokku, et ugalased võtavad ristiusu vastu. Ugandi ulatuslik, ehkki mitte täielik ristimine viidi läbi arvatavasti suve lõpul või sügise alguses. "Teiste eestlaste metsikuse tõttu" preestrid kohapeale elama jääda siiski veel ei söandanud.
Manon Lescaut
Teose esmatrükk ilmus 1731 Amsterdamis.
Ugandi
Ugandi Riia piiskopi, ordu, Vene vürstide ja Taani vahelises võimuvõitluses (1216–1224)
1216. aastal kavandasid saarlased uut katset Riia ründamiseks, kuhu seekord kaasati ka Polotski vürst. Eestlased (tõenäoliselt taas ugalased, sakalased ja läänemaalased) pidid seejuures jälle ründama latgaleid ja liivlasi. Vürsti ootamatu surma tõttu jäi plaan aga teostamata.
Manon Lescaut
Lauri Leesi väitel on "Manon Lescaut" kõigi aegade loetavaim armastusromaan.
Ugandi
Ugandi Riia piiskopi, ordu, Vene vürstide ja Taani vahelises võimuvõitluses (1216–1224)
Alates Otepää linnuse alistamisest 1210. aastal ja seal osalise ristimise läbiviimisest Novgorodi ja Pihkva vägede poolt pidasid Vene vürstid Ugandit enda poliitilisse mõjusfääri kuuluvaks piirkonnaks. Seepärast tekitas ugalaste alistumine Riia kirikule ja sealt ristimise vastuvõtmine nende naabriks olnud Pihkva vürstiriigis suurt pahameelt. Ugalastelt nõuti maksu tasumist, ähvardades vastasel korral sõjaga. Oma uutelt isandatelt, piiskop Albertilt ja ordult nõu küsima läinud ugalased said kinnituse, et neid toetatakse ja et neil pole venelaste ees mingeid kohustusi. Vürst Vladimir, kes varem oli olnud Liivimaa sakslaste liitlane, ilmus nüüd sõjaväega Ugandisse ja hõivas Otepää linnuse, saates sealt oma mehi maakonda rüüstama. Pärast pihkvalaste lahkumist saadeti ugalaste abipalve peale Riiast Otepääle väesalk, kes ugalaste abil ehitasid Otepää linnuse tugevamaks ja jäid sinna koos kohalikega elama.
1217. aasta 6. jaanuaril, kolmekuningapäeval, läks kättemaksu ihkavate ugalaste vägi koos orduvendade ja piiskopimeestega Novgorodi alale, tabades püha pidanud rahvast ootamatult ning saades hulgaliselt vange ja saaki. Tõenäoliselt liiguti üle Lämmijärve ja sealt edasi mööda külmunud jõgesid Novgorodi poole suunduvat taliteed. Novgorodi ja Pihkva kroonikate järgi toimus sel aastal leedulaste sõjaretk Šeloni viiendikku. On usutav, et tegu on samade sündmuste kirjeldusega, kus ugalasi on lihtsalt ekslikult leedulastena esitatud. Pärast kolmekuningapäeva, arvatavasti veel jaanuaris, osalesid ugalased riialaste organiseeritud rüüsteretkel Järvamaale.
Paastuajal (8. veebruar – 26. märts) kogusid novgorodlased ja pihkvalased suure väe, millega liitusid saarlased, harjulased ja ka juba ristitud sakalased. Üheskoos asuti piirama Otepää linnust ning seal olevaid sakslasi ja ugalasi. Linnuse kaitsjatele ei toonud leevendust ka Riiast saabunud abivägi, mis pärast kokkupõrget piirajatega kaotusi kandes linnusesse taandus. Piiramise 17. päeval alustati rahuläbirääkimisi, mille tulemusel ordu ja piiskopi väed koos liivlaste ja latgalitega kohustusid linnuse maha jätma ja Liivimaale pöörduma. Nende lüüasaamine Ugandis pani kahtluse alla ka teised Eestimaal saavutatud sõjalised edusammud. Pärast lüüasaamist Otepääl Henriku kroonika mõnda aega ugalasi ja nende poliitilist staatust ei maini. Ugalasi ei nimetata ei 1217. aasta Madisepäeva lahingus osalejatena ega 1218. aasta Liivimaale suundunud Vene vürstide sõjakäiguga seoses.
Sõjalist olukorda enda jaoks ohtlikuks pidanud piiskop Albert koos Eestimaa piiskopi Theodericiga palus 1218. aastal sõtta sekkuda Taani kuningal Valdemar II-l, kellele lubati vastutasuks üle anda Eestimaa, sh Ugandi. Järgmisel aastal tungiski Valdemar oma vägedega Revalasse. Piiskopi ja ordu väed olid aga vahepeal Eestimaal ise edukad olnud ja selle lõunaosa koos Ugandiga taas endale allutanud. Kui 1219. aastal toimus Võnnu orduvendade eestvõttel sõjaretk Virumaale, kaasati sinna ka ugalasi, kellele anti rüüstamiseks Virumaa lõunaosa, Pudiviru. 1220. aasta algupoolel osalesid ugalased riialaste sõjakäigul Harjumaale.
Vaatamata Taani nõudmistele Ugandi koos ülejäänud Eestimaaga kuningale üle anda otsustasid riialased varem sõlmitud leppest mitte kinni pidada. 1220. aastal otsustas kuningas Valdemar kompromissina anda Ugandi ja Sakala koos väikemaakondadega (Soopoolitse, Vaiga, Nurmekund, Mõhu, Alempois) ordule, jättes Riia ja Eestimaa piiskopi maade jagamisest välja. Kui Riias kuninga pakkumisest teada saadi, mõjutas Zemgale piiskop Bernhard omakorda orduvendi sellest leppest taganema. Peagi lubas piiskop Albert aga taas Eestimaa Taani kuningale jätta, kuna Valdemar oli hakanud takistama piiskopi värvatud ristisõdijatele laevade andmist. Ometi asusid tõenäoliselt juba 1220. aastal Ugandi linnustesse orduvennad. Samal ajal ristiti ka Valgatabalve ja viimased ristimata ugalased. Ugandisse jäi elama ja töötama preester Hartwic.
1221. aastal, pärast Taani käes oleva Toompea linnuse piiramist saarlaste poolt, jõudis Andreas Sunesen, kuninga esindaja Eestimaal, otsusele, et riialaste toetuse kindlustamiseks tuleb neile osaliselt järgi anda. Sunesen lubas seni formaalselt Taanile kuuluvas Ugandis ja Sakalas tunnustada ordu ilmalikku ja Riia piiskopi vaimulikku võimu. Hiljem kinnitas selle otsuse ka Valdemar.
Manon Lescaut
Raamatu ainetel on kirjutatud mitu ooperit, sealhulgas Giacomo Puccini "Manon Lescaut" ja Jules Massenet' "Manon".
Ugandi
Ugandi Riia piiskopi, ordu, Vene vürstide ja Taani vahelises võimuvõitluses (1216–1224)
1221. aastal puhkes taas pärast mõneaastast vaheaega sõda Vene vürstide ja riialaste vahel. Venelased ütlesid üles kunagi Otepääl sõlmitud rahulepingu ja tungisid koos leedulastega Liivimaale. Riialased, ennekõike ordu ja nende alamad, vastasid sellele rea rüüsteretkedega Novgorodi aladele. Talve algul korraldati suurem riialaste, liivlaste, latgalite, ugalaste ja sakalaste ühine sõjakäik, hiljem tegid ugalased iseseisvalt väiksemaid sõjaretki. Kesktalvel rüüstas ugalaste vägi Narva jõe tagust ala.
Saarlaste ärgitusel, kes alistasid 1222. aastal Saaremaal kanda kinnitanud Taani sõjaväe, algas Eestimaal ülestõusude laine. Ka Tartus ja Otepääl kukutati 1223. aasta alguses ordu võim. Linnustes olnud orduvennad ja teised sakslased tapeti või vangistati. Ordu foogt Johannes surmati, preester Hartwic pääses vigastustega. Ugalased, mõistes, et oma jõududest riialastele vastu seismiseks ei piisa, sõlmisid nüüd Vene vürstidega rahu ja kutsusid neid appi. Saadetud abiväed paigutati linnustesse ning neile jagati kingitusi ja sakslastelt võetud vara. See võis ühtlasi tähendada, et ugalased tunnistasid Novgorodi ja Pihkva ülemvõimu enda üle. Võitluseks valmistudes ehitati linnuseid tugevamaks ja õpiti orduvendadelt saagiks saadud ambude kasutamist.
Vastusena ülestõusule alustasid latgalid ja ordu taas rüüsteretki Ugandisse. Nõrgenenud ordus mõisteti aga peagi, et üksinda on tekkinud situatsioonis raske midagi saavutada, ja pöörduti toetuse saamiseks piiskopi leeri poole. Sealt nõuti varem kehtinud vallutatud alade jaotamise põhimõtte – 1/3 maadest ordule, 1/3 Riia piiskopile ja 1/3 Eestimaa piiskopile – taastunnustamist. Ordu leppis selle tingimusega ja piiskopimehed liitusid sõjaga ülestõusnute vastu.
Samal ajal korraldasid ugalased koos sakalaste, Kesk-Eesti väikemaakondade eestlaste ja oma Vene abijõududega rüüsteretke Tālava, Metsepole ja Turaida aladele. Sõjakäigult naasvat väge asusid jälitama orduvennad, piiskopimehed, äsja Riiga jõudnud ristisõdijad, liivlased ja latgalid. Vaenupooled kohtusid Ümera jõe ääres, kui eestlased olid parajasti üle silla teisele kaldale minemas. Puhkenud lahingus sai eestlaste vägi lüüa ja ellujäänud põgenesid.
Hiljem samal aastal jõudis Ugandisse suur Vladimiri-Suzdali, Novgorodi ja Pihkva sõjavägi Jaroslav Vsevoloditši, Vladimiri-Suzdali vürsti venna, juhtimisel. Jaroslav paigutas oma mehi Tartu ja Otepää linnustesse ning hakkas koos ugalastega Liivimaale liikuma. Neile Puides vastu tulnud saarlased veensid aga Vene väe juhti Riia asemel Tallinnas olevaid Taani jõude ründama. Teel Tallinna poole rüüstati Sakalas, kus kohalikud olid vahepeal riialastele alistunud. Pikk Toompea linnuse piiramine aga edu ei toonud ja Jaroslavi väed pöördusid Venemaale tagasi.
1223. aasta lõpu poole tugevdas Novgorod oma sõjajõude Ugandis eesmärgiga luua seal endale alluv vürstiriik. Tartusse saadeti endine Koknese vürst Vjatško koos 200-mehelise kaaskonnaga ja lubati talle anda võim kõigi maade üle, mida ta suudab endale alistada. Sisuliselt tähendas see Novgorodi halduriks saamist Ugandis. Läti Henriku sõnul võtsid sakslaste vastu tuge ootavad tartlased Vjatško rõõmuga vastu ja tema teenistusse tuli eestlasi ka naabermaakondadest. Vjatško asus oma võimuala laiendama, nõudes ümberkaudsetest maakondadest maksu ja rüüstates vastuhakkajaid Vaigas, Virumaal, Järvamaal ja Sakalas.
1224. aasta alguseks olid riialased ja Taani Eestimaal toimunud ülestõusud suuremalt jaolt maha surunud ja viimaseks takistuseks täieliku ülemvõimu taastamisel oli jäänud Vjatško. Mitmed Ugandis käinud latgalite ja liivlaste sõjasalgad ega viis päeva kestnud Tartu piiramine orduvägede poolt tulemust ei toonud. Henriku kroonikast see otseselt ei selgu, aga ainsaks edusammuks võis olla Otepää hõivamine. 1224. aasta aprillis jõudis pärast kaheaastast äraolekut Liivimaale piiskop Albert koos suure hulga ristisõdijatega. Tartu ründamiseks valmistudes sõlmiti juulis uus Eestimaa jaotamise kokkulepe, mille järgi Albert pidi saama Läänemaa, Eestimaa piiskop Hermann Ugandi ja ordu Sakala. Vjatškod püüti veel veenda tartlastest lahku lööma, kuid ta keeldus. Riia piiskopi ja ordu vägi alustas Tartu ründamist 15. augustil. Kuna pikk piiramine linnuse kaitsjaid alistuma ei pannud, vallutati see lõpuks tormijooksuga, mille käigus peaaegu kõik seesolijad tapeti.
Tartu lahingu tulemusel tegid Novgorod ja Pihkva riialastega rahu. Ugandi koos poolega Vaigast määrati piiskop Hermannile, kes lasi Otepääle linnuse ehitada ja läänistas Ugandi maid oma vasallidele. Erinevalt ülestõusueelsest ajast kohalikke eestlasi enam Ugandi linnustesse ei võetud ja neid kohustati kümnist maksma. Hermannile läinud Ugandi ja Vaiga aladest moodustati Tartu piiskopkond. Lõuna pool Emajõge moodustati lisaks Tartule ja Otepääle veel kuus kirikukihelkonda: Nõo (Nuggen), Puhja (Puien), Rannu (Randen), Võnnu (Wendau), Sangaste (Toyvele), Põlva (Pölwe) ja tõenäoliselt Urvaste (Antsena).
Ugandi nimi hilisemal ajal
Pärast Tartu piiskopkonna tekkimist kadus Ugandi nimi kiiresti. See nimi jäi püsima arvatavasti vaid 15.–16. sajandi Emajõest lõunas asunud adrakohtunikuringkonna Uggn ja Otepää-lähedase Uandimäe nimes ning lätikeelses Eestit (Igaunija) ja eestlast (igaunis) tähistavates sõnades. Enn Tarvel on pidanud usutavaks, et lätikeelse etnonüümi vanem kuju oligi ugaunis. Läti keeleuurijate Kārlis Mīlenbahsi ja Jānis Endzelīnsi arvates võis Ugandi ja Igaunija ühenduslüliks olla Ügaunija.
Ugandi nimest inspireerituna on Kagu-Eesti lavamaa paralleelnimena kasutusele võetud Ugandi lavamaa. Ka 1920. aastal asutatud Ugala teater on tõenäoliselt saanud nime Ugandi järgi. 1928. aastal kaaluti võimalust nimetada Tartu- või Võrumaa Ugandiks. Riigikogu juhatus pöördus selles küsimuses Tartu Ülikooli poole, mille esindajad seda mõtet ei toetanud. Alates 2009. aastast kuulub Eesti mereväe koosseisu miinijahtija Ugandi.
Fyresdali vald
Fyresdali vald on vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Molandi küla.
Molandi vald moodustati 1. jaanuaril 1838. 1879 muudeti nimi Fyresdaliks. 2019. aastani kuulus vald Telemargi maakonda.
Norra poliitik ja fašistlik juht Vidkun Quisling (1887–1945) on sündinud Fyresdali vallas.
Cargados Carajos
Cargados Carajos on saarestik India ookeanis, osa Maskareenidest.
Saarte pindala on 130 ha. Saared on madalad korall-laiud, kõrgus kuni 6 m.
Rondo
Rondo on heliteos, mis on kirjutatud rondovormis.
Rondo on välja arenenud vanast ringmängulaulust.
Rondo liigid:
Õiglane Venemaa
Partei kogus 2007. aasta valimistel ametlike tulemuste kohaselt 7,7 protsenti häältest ja sai Riigiduumas 38 kohta.
Partei esimees on Sergei Mironov.
1189
1189. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad - 1180. aastad - 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad
Aastad: 1184 1185 1186 1187 1188 - 1189 - 1190 1191 1192 1193 1194
Orasoja
thumb|300px|Orasoja juga märtsis 2008 thumb|300px|Orasoja kanjon märtsis 2008 thumb|300px|Orasoja kanjon märtsis 2008 Orasoja on oja Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Orasoja saab alguse Puhkova külas Laagna klindisaaare jalamilt ning voolab ülemjooksul mööda kraave kuni Vodava-Meriküla maanteeni. Peale tee truubi läbimist hakkab laskuma orgu, kus voolab mööda paeplatood, laskudes kohati astangutest, kõrgeima (1,1 m) astangu juures moodustab ta Orasoja joastiku. Sellest üles- ja allavoolu jäävate astangute kõrgus on alla 0,3 m. Joastikust ülespoole enne teed märgatavat jõeorgu ei ole. Joastikust allavoolu paikneb üle 350 m pikkune kanjon. Orasoja kanjoni seintel on paljandid, millel on nähtavad aluspõhja kivimid. Need ulatuvad Kesk-Ordoviitsiumist (lubjakivid) Kambriumini (liivakivi, sinisavi). Paremal kaldal paljandub diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. See on tüüppaljand Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistikust (Orasoja paljand). Oja järgi on kihistik ka nime saanud. Paremkalda ülaäärest on võimalik välja puhastada ka Volhovi lademesse kuuluv roheliste glaukoniiditeradega hall lubjakivi.
Peale Põhja-Eesti pangalt laskumist, kus ta lõhestab Puhkova-Olgino panga ja väljub madalikule. Alamjooksul läbides Leekovo sood on oja surutud kraavidesse soost väljudes ja kuni suubumiseni vasakult Narva jõkke Kannisaare juures voolab mööda loodusliku sängi.
Orasoja on veevaene. Põuastel suvedel (näiteks 1999, 2001 ja 2002) oli ta ülemjooksul kuivanud.
August Kitzbergi tänav (Kuressaare)
thumb|[[Põlluvahi maja (2007) Foto: Ave Maria Mõistlik ]] August Kitzbergi tänav on tänav Kuressaares.
Hippomenes
Hippomenes, keda on nimetatud ka Melanioniks, oli vanakreeka mütoloogias Atalanta mees ja Boiootias asuva Orchomenose linna valitseja Schoineuse väimees.
Abja plutoon
Abja plutoon on umbes 10 km läbimõõduga ovaalne intrusiivne kivimkeha Lõuna-Eesti granuliitse faatsiese moondekivimeist ümbritsetud aluskorras. Abja plutooni kohale on rajatud üks puurauk. Puurauk lõikab plutooni sügavuses 550...635 m. Erinevalt enamikust ülejäänud Eesti aluskorra plutoonidest on Abja plutoon aluselise koostisega.
August Kitzbergi tänav (Kuressaare)
Tänav algab Lossi tänavalt ja lõppeb Kevade, Suve ja Liiva tänava ristumiskohas.
Abja plutoon
Peamise osa plutooni koostisest moodustab tumehall keskmiseteraline osaliselt nõrgalt gneisilise tekstuuriga kvarts-montsodioriit (ränidioksiidisisaldus 49...52%). Iseloomulikuks tunnuseks on aktsessoorsete mineraalide apatiidi ja titanomagnetiidi esinemine. Kvartsmontsodioriiti lõikavad keskmise- kuni peeneteralise plagioklass-mikrokliingraniidi sooned. Graniit on kohati porfüürilise tekstuuriga, mille moodustavad idiomorfsed leelispäevakivi megakristallid.
August Kitzbergi tänav (Kuressaare)
Kitzbergi ja Kitsa tänava nurgal asub kultuurimälestisena arvele võetud Põlluvahi maja.
Hippomenes
Isa oli Atalanta väiksena hüljanud ja too oli vaesuses üles kasvanud. Atalantast sai kuulus kütt. Kui ta siis lõpuks teada sai, kes tema vanemad tegelikult on, andestas ta isale ja läks tema juurde elama.
Abja plutoon
Aktsessoorsete mineraalide osatähtsus on suur. Tüüpilisteks aktsessoorseteks mineraalideks on apatiit (2...5%), titanomagnetiit (2...6%), titaniit (1%), tsirkoon, monatsiit ja allaniit.
Tsirkooni kristallide U-Pb meetodil põhinev dateering annab plutooni vanuseks 1635±7 Ma. Seega kuulub plutoon koos teiste Eesti aluskorda lõikavate intrusiivsete kivimkehadega Subjotnia (Paleoproterosoikumi) kivimkompleksi, mis geokronoloogiliselt vastab Statheri ajastule.
Plutoon on moodustunud Svekofenni kurrutusele järgnenud riftistumise käigus.
Hippomenes
Atalanta andis kosilastele väikese edu ja kui ta mehele järele jõudis, oli too kaotanud. Ta jõudis ka Hippomenesele järele, kuid too pillas neiu jalge ette õuna. Atalantal kulus ainult mõni hetk selle üleskorjamiseks. Teise õuna poetas noormees raja kõrvale. Neiu korjas ka selle üles. Kui ta kolmandat korda järele jõudis, viskas noormees õuna juba rajast eemale. Atalanta ei suutnud vastu panna ja jooksis õuna järele. Seda vahet ta enam tasa teha ei suutnud ning Hippomenes jõudis esimesena lõputähiseni. Nad abiellusid ja said poja Parthenopaiose, kes osales Seitsme sõjakäigul Teeba vastu.
Zeus muutis Atalanta ja Hippomenese lõvideks Kybele templis seksimise pärast. Lõvidena vedasid Atalanta ja Hippomenes Kybele kaarikut.
Jakob Jordaens, Nicolas Poussin, Guido Reni ja Peter Paul Rubens on loonud Atalantast ja Meleagrosest maali, Algernon Swinburne tragöödia ja Georg Friedrich Händel ooperi (1736).
Konto debiteerimine
Konto debiteerimine (inglise keeles debiting an account) ehk debiteerimine on raamatupidamiskohustuslaste jooksvas raamatupidamises majandustehingute kirjendamine kontodel, mille käigus tehakse sissekanne konto deebetpoolele. Konto debiteerimine kasvatab käivet ning muudab konto saldot.
Aarla
Aarla on küla Lääne-Viru maakonna Vinni vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Rägavere vallas.
Aarla kuulus Viru-Nigula kihelkonda.
1920. aastatest eksisteeris Aarla asundus, mis 1940. aastatel muudeti Aarla külaks.
Aastal 1938 viidi küla üle Pada vallast Rägavere valda. 13. septembril 1945 läks Kabala külanõukogu koosseisu. 24. jaanuaril 1959 läks Rägavere külanõukogu koosseisu. Aastal 1977 küla kaotati.
Küla taastati 2017. aasta juunis Viru-Kabala küla alla kuulunud aladest.
Manon Lescaut (Puccini)
"Manon Lescaut" on Giacomo Puccini neljavaatuseline ooper, mis on loodud Antoine François Prévost’ romaani "Manon Lescaut" ainetel. Libreto autor oli helilooja koostöös Ruggero Leoncavallo Marco Praga, Domenico Oliva, Luigi Illica ja Giuseppe Giacosaga.
Ooperi esmaettekanne toimus Torinos Teatro Regios 1. veebruaril 1893.
Eestis on ooper lavale toodud Estonia teatris (esietendus 4. novembril 2011, lavastaja Andrejs Žagars, nimirollis Aile Asszonyi, muusikaline juht ja dirigent Arvo Volmer).
Tegevustik
Ooperi tegevus leiab aset Prantsusmaal 18. sajandi teisel poolel.
Esimene vaatus
Amiens’ keskväljak. Renato Des Grieux veedab sõprade seltsis aega ja naljatleb tütarlastega. Saabub tõld, millest astuvad välja Manon ja tema vend Lescaut. Manon peab vastu tahtmist perekonna sunnil kloostrisse minema. Manon ja Des Grieux armuvad esimesest silmapilgust. Des Grieux’ sõber Edmondo hoiatab noormeest, et rikkal Geronte’il on plaanis kõrtsmiku abiga Manon röövida ja endaga koos Pariisi viia. Des Grieux hoiab röövi ära ja veenab Manoni endaga koos põgenema. Pärast mõningaid kõhklusi Manon nõustub. Lescaut lohutab Geronte’i ja on veendunud, et Manon jätab õige pea elu Des Grieux’ga.
Teine vaatus
Manon on jätnud maha Des Grieux’ ning temast on saanud rikka Geronte’i armuke. Ta meenutab kahetsusega vaeseid kuid õnnelike aegu Des Grieux’ kõrval. Saabub Lescaut, Manon küsib temalt Des Grieux’ kohta uudiseid. Vahepeal on end sisse seadnud muusikud ja tantsijad, algab tantsutund. Manon võtab kõigest osa ükskõikselt. Kui tund lõpeb, jääb Manon üksi ning ootamatult tormab tuppa Des Grieux. Manon palub noormehelt oma käitumise pärast andestust. Des Grieux annab järele ja noored embavad teineteist. Järsku astub ruumi Geronte ja avastab Manoni teise mehe embuses. Manon solvab Geronte’i, kes lahkub ähvarduste saatel. Lescaut soovitab noortel kiiresti põgeneda, kuid Manon viivitab, sest tahab kõik ehted kaasa võtta. Geronte’i kutsel tulevad sandarmid ning arreteerivad Manoni varguse ja prostitutsiooni eest.
Kolmas vaatus
Le Havre’i sadam. Manon saadetakse maalt välja asumisele New Orleansi. Kõik Des Grieux ja Lescaut’ püüded teda vabastada on nurja läinud. Väljasaadetud astuvad ükshaaval laevale. Des Grieux, kes ei suuda leppida sellega, et peab Manonist lahku minema, saab kaptenilt loa temaga kaasa minna.
Neljas vaatus
Tühermaa Ameerikas. Põgenenud New Orleansist, on Manon ja Des Grieux teel, et jõuda ühe Inglise kolooniani. Manon on haige ja väga nõrk. Des Grieux jätab Manoni puhkama ja läheb vett otsima. Manon meenutab õudusega oma eelnenud elu. Des Grieux tuleb tagasi ning Manon sureb tema käte vahel.
Ajaloost
Idee panna muusikasse Prévost’ romaan vaid mõni aasta pärast prantsuse helilooja Jules Massenet’ ooperi "Manon" triumfiaalset edu Pariisi Koomilises Ooperis tuli Puccinilt endalt. Puccini kaitses tuliselt oma veendumusi, kuigi sõbrad hoiatasid teda suure riski võtmise eest.
"Massenet tunnetab seda lugu prantslasena, puudri ja menuettidega; mina tunnetan seda itaallasena, meeleheitliku kirega," ütles ta. Puccinil oli kindel nägemus ka teose libreto ülesehitusest. Ta kaasas töösse koguni viis libretisti, nende hulgas Ruggero Leoncavallo, kelle karjäär oli alles alguses ning kes veel ei teadnud, kas valida kirjaniku või helilooja elukutse. Viis libretisti oli loomulikult liiga palju ning ooperi kirjutamine kestis kolm aastat.
"Manon Lescaut" on Puccini esimene teos, milles võib ära tunda tema küpse stiili. Dramaturgiliselt on see üks ta süngemaid ja meeleheitlikumaid oopereid. Viimane vaatus on praktiliselt tervikuna ainult Manoni surmastseenile üles ehitatud. Meeldejääv on kolmanda vaatuse stseen kooriga, kus prostituudid Ameerikasse saadetakse, kus erinevad komponendid – rahva hüüded, väljasaadetute nimetamine, Lescaut’ freneetiline ärevus ning Des Grieux’ meeleheide – sulavad kokku üheks sugestiivseks tervikuks.
Ooperi esietenduse Torinos võtsid nii publik kui ka kriitikud vastu tormiliste kiiduavaldustega. "Üks tugevamaid, kui mitte kõige tugevam noor itaalia ooperihelilooja." Edu – kõige üksmeelsem kogu tema karjääri jooksul – lõi aluse tema rahvusvahelisele tuntusele ning tegi lõpu majanduslikele probleemidele.
Abelsborg
Abelsborg (põhjasaami Áppošborri) on asula Norras Troms og Finnmargi maakonnas Unjárga vallas Karlebotni põhjakaldal maantee E75 ääres.
Keskmine kõrgus merepinnast on umbes 60 m.
Kliimaks
Ökoloogilise kliimaksiõpetuse rajajaks on Frederic Clements.
Palderjan (ansambel)
pisi|Tarmo Pihlap 1978. aastal esinemas ansambli Palderjan koosseisus Palderjan oli eesti vokaal-instrumentaalansambel, mis tegutses aastail 1975–1979.
Vokaalsolist Tarmo Pihlap saavutas just selles ansamblis suure populaarsuse. Palderjan esines 1978. aastal ka Jugoslaavias.
Blossfeldi kalanhoe
Blossfeldi kalanhoe (Kalanchoe blossfeldiana) on taimeliik kalanhoe perekonnast paksuleheliste sugukonnast.
Palderjan (ansambel)
Koosseis
pisi|Vello Jurtom ansambli Palderjan koosseisus 1978. aastal
Blossfeldi kalanhoe
Levila ja nimi
Taim on pärit Madagaskarilt. Liik on nime saanud saksa taimekasvataja Robert Blossfeldi (1882–1945) järgi.
Kirjeldus
Blossfeldi kalanhoe on püsik ja sukulent. Kasvab püstiselt. Olenevalt teisendist kasvab kuni 45 cm kõrguseks, tavaliselt siiski kuni 30 cm. Ka laius on kuni 30 cm. Lehed on tumerohelised. Õitseb aastaringselt. Õie läbimõõt on 1 cm. Torujad õied paiknevad väikestes kobarates. Blossfeldi kalanhoel on palju erineva õievärviga sorte (kollane, oranž, roosa, punane, purpurne ja valge ning nende kombinatsioonid).
Kasvatamine
Blossfeldi kalanhoe on Euroopas väga sagedane toataim. Vajab kasvamiseks troopilist kuni subtroopilist temperatuuri. Kasvab jõudsalt temperatuuridel 20–26 °C. Talub kuni +10 °C öötemperatuuri. Hukkub –4 °C juures. Meie kliimas kasvab paremini täispäikeses. Sukulendina vajab vähe vett, talvel kastmist ei vaja. Aktiivsel kasvuperioodil kevadest sügiseni tuleb kasta toasooja veega. Vajab kasvuperioodil väetamist.
Õitseb talvel ja vajab poolteise kuu jooksul enne õitsemist katkematuid 14-tunniseid öid. Pärast õitsemist tuleb õieraod eemaldada.
Paljundamine
Paljundatakse varre- ja lehepistikute abil. Reeglina tasub pistikutest uued taimed kasvatada, mitte äraõitsenud taimi säilitada. Pistikud võetakse aktiivsel kasvuperioodil ning pannakse juurduma liivasegusesse niiskesse mulda, mis sisaldab võimaluse korral turbasammalt. Mõnikord tekivad lehetippudele või sõlmekohtadele võsud, mille võib eemaldada ja istutada väikestesse omaette pottidesse.
Seemnetega paljundamisel on seemneid kõige parem külvata hiliskevadel. Seemned on väga väikesed. Seemned vajavad 10 päeva jooksul temperatuuri 21 °C. Kasvusubstraadiks sobib liivasegune niiske muld. Võimaluse korral võib kasutada ka turbasammalt.
Kahjurid
Kõige sagedasemad kahjurid on lehetäid ja viinamarja-kilptäid.
Sierra Leone
Sierra Leone on riik Lääne-Aafrikas.
Pealinn Freetown asub Sierra Leone lääneosas.
Sierra Leonel on maapiir Guinea ja Libeeriaga. Tal on ka merepiir Atlandi ookeanis.
Riigi nimi tuleb pealinna Freetowni lähedal asuvate Lõvimägede järgi. Portugali meresõitja Pedro de Sintra andis 1462 mägedele nimeks Serra Leoa, mis tähendas 'emalõvi mäed'. Tänapäevane nimi on itaaliapärane ja selle andis tema kaasaegńe Alvis (Luis) Cadamosto, kes oli veneetslane.
Sierra Leone rahvaarv oli 2013. aastal hinnanguliselt 6,19 miljonit. Rahvastikust moodustavad 35% temned, 31% mended, 8% limbad, 5% konod, 2% kriod, 2% mandingod, 2% lokod ja 15% muud rahvad.
Ametlik keel on inglise keel, mida kasutavad valitsus ja koolid, kuid 97% elanikest oskab krio keelt.
78% elanikest on moslemid, 21% kristlased. Usulisi konflikte riigis ei ole ja Sierra Leone kuulub maailma kõige suurema usuvabadusega riikide hulka.
Sierra Leone loodus jaguneb nelja piirkonda: Guinea metsasavann, Guinea mägimetsad, Lääne-Guinea madalikumetsad ja Guinea mangroovimetsad. Valitseb troopiline mussoonkliima. Kõrgeim mägi on 1948 m kõrgune Loma Mansa.
Sierra Leone ekspordist hõlmavad suurima osa titaanimaak ja alumiiniumimaak, olulised on ka rauamaak ja teiste metallide maagid. Väga suure osa ekspordist hõlmavad toorpuit ja teemandid, palju eksporditakse ka kakaod ja külmutatud kala.
Mitmenaisepidamine on Sierra Leone seaduste järgi keelatud. Kuid kohalikud hõimud ei tee sellest välja, põlisrahvaste kommete järgi võib mehel olla nii palju naisi kui mees soovib. 2008. aasta uuringu põhjal elas 37% Sierra Leone naistest polügaamses abielus.
Haldusjaotus
pisi|280px|Sierra Leone provintsid
Sierra Leone esimese taseme haldusüksused on neli provintsi ja üks piirkond. Teise taseme moodustavad 16 ringkonda ja kolmanda taseme 186 kogukonda.
Sierra Leone on jaotatud neljaks provintsiks ja Läänepiirkonnaks, kus asub pealinn Freetown.
Sierra Leone provintsid on jagatud 16 ringkonnaks. 14 ringkonda sisalduvad provintsides ja pealinn Freetown on jagatud kaheks ringkonnaks. Igast ringkonnast esindab üks traditsiooniline juht oma ringkonda Sierra Leone parlamendis.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
31. juuli seisuga oli riigis seoses Ebola viirushaiguse puhanguga välja kuulutatud eriolukord.
14. oktoobri seisuga oli WHO andmetel Sierra Leones Ebola viirushaigusesse nakatunud 3410 ja surnud 1200 inimest. Freetowni linnapea Franklyn Bode Gibson on palunud Ebola leviku tõkestamiseks kõikidel linnaelanikel püsida kodudes ja mitte tänavatel liikuda.
23. novembri 2014 seisuga oli Sierra Leones Ebolasse nakatunud 6599 ja surnud 1398 inimest.
Sierra Leones avastasid tervishoiuametnikud kõrvalises teemandikaevandamispiirkonnas hulgaliselt surnukehi, mis tekitab kartusi, et ebolaepideemia mõõtmed võivad olla suuremad kui seni teada, kuna paljudest ebolajuhtumitest Konos pole seni teatatud.
Kaarli mõis (Kambja)
Kaarli mõis ehk Puugi mõis (saksa keeles Karlsberg) oli poolmõis Kambja kihelkonnas Tartumaal. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõis Valgjärve vallas Põlva maakonnas.
Ajalugu
Mõis rajati Krüüdneri mõisast eraldatud alast.
Krõll (ansambel)
Krõll oli aastatel 1976–1983 tegutsenud eesti ansambel.
Algne koosseis
Ansambli koosseis muutus aja jooksul, peatselt liitus Paul Oja – viiul, basskitarri mängis hiljem Tauno Õun, elektrikitarri Indrek Tolk. Ansamblis on mänginud ka Vello Salumets.
Nedrema järv
Nedrema järv (ka Nedremaa järv, Needramaa järv) on umbjärv Pärnumaal Lääneranna vallas.
Kuukress
Perekonda kuulub kolm liiki:
Vikerhommik
"Vikerhommik" on Vikerraadio hommikuprogramm, selle pealkirjaga aastast 1998; varem "Raadiohommik". Kantar Emori raadioauditooriumi uuringute põhjal on tegemist Eesti kõige suurema auditooriumiga raadiosaatega.
Saateplaan
5.45 Täna Vikerraadios
6.10 Päevalehtede ülevaade
6.33 Hommikumõtisklus
7.10 Ajalehtede ülevaade
7.50 Liiklusinfo
8.08 Spordiuudised
8.15 Hommikuintervjuu nr 2
8.35 Teadusuudis
8.40 Välismeedia ülevaade "Maailm täna"
9.40 Täna Vikerraadios
9.42 Õnnesoovid
Igal täis- ja pooltunnil alates kell 6.00 on eetris uudised; pikemad uudistesaated lähevad eetrisse kell 7.00 ja 9.00. Hommikuprogramm on sellisena eetris esmaspäevast neljapäevani (vahel ka reedeti) kell 5.30–9.55. Nädalavahetustel (vahel ka reedel) on saateplaan tavapärasest erinev. Laupäeval ja pühapäeval on uudised eetris vaid täistundidel.
Saatejuhid
Vikerraadio hommikuprogrammi juhivad põhiliselt Kirke Ert, Taavi Libe, Margit Kilumets, Sten Teppan, Märt Treier, Erle Loonurm ja Janek Luts. Nädalalõpul on hommikuti eetris Kaja Kärner, Märt Treier ja Anu Välba.
Varem on Vikerhommiku saatejuhtide hulka kuulunud ka Meelis Süld, Kerttu Kaldoja, Rasmus Kagge, Mall Mälberg, Meelis Kompus, Mart Ummelas, Liina Lepik, Vahur Kersna, Priit Põiklik, Andri Maimets, Neeme Brus, Ain Saarna, Lauri Hussar, Andres Ammas, Margus Saar, Rain Kooli, Kadri Põlendik, Romi Hasa, Mart Normet, Toomas Luhats, Priit Kuusk, Brent Pere jt.
Julie Banderas
Julie Banderas (sünninimi Julie E. Bidwell; sündinud 25. septembril 1973) on Fox News Channeli korrespondent ja uudisteteadustaja.
Ta on lõpetanud Bostoni Emerson College'i.
Ta alustas oma karjääri Bostoni kanalis WLVI-TV. Hiljem töötas ta kohalike uudiste diktorina WFSB-TV-s Hartfordis, WHSV-TV-s Harrisonburgis ja WBRE-TV-s Wilkes-Barre'is. Enne Fox Newsi tööleasumist oli ta 2005. aasta märtsini WNYW-TV-s New Yorgis uudistediktor.
2004. aastal võitis ta Emmy kategoorias "Outstanding Single Newscast" Republican National Conventioni kajastamise eest.
Ta vahetas välja Laurie Dhue, kes oli enne teda saate "Fox Report Weekend uudistediktor ning kes lahkus kanalist 15. märtsil 2008.
Svenskt biografiskt handlexikon
thumb|Leksikoni üheköiteline 1. trükk ja kaheköiteline 2. trükk "Svenskt biografiskt handlexikon" on biograafiline leksikon, mis sisaldab alates reformatsiooniajastust kuni leksikoni väljaandmiseni tuntuks saanud Rootsi inimeste elulugusid.
Leksikoni koostas ning andis aastatel 1873–1876 välja arst ja antikvaar Herman Hofberg. Selle teine ja täiendatud trükk ilmus aastal 1906. See sisaldab 4419 artiklit ja üle 3000 portree.
Kvartal (ajavahemik)
Kvartal ehk veerandaasta on ajavahemik:
• 1. jaanuarist 31. märtsini (esimene kvartal),
• 1. aprillist 30. juunini (teine kvartal),
• 1. juulist 30. septembrini (kolmas kvartal) või
• 1. oktoobrist 31. detsembrini (neljas kvartal).
Henry III
Henry III (1. oktoober 1207 Winchesteri loss – 16. november 1272 Westminster) oli Inglismaa kuningas, Iirimaa isand ja Akvitaania hertsog 1216–1272.
Kuna keskajal kuninga nime järel numbrit ei kasutatud, oli ta oma eluajal tuntud Winchesteri Henryna.
Henry III isa oli kuningas John Maata ja ema Angoulême'i Isabella. Ta oli isa surma järel võimule saades 9-aastane ja kuni 1227. aastani valitsesid tema eest regendid.
Rooma paavst Honorius III tunnustas Henry III-t Inglismaa kuningana ja saatis Inglismaale legaadina Guala Bicchieri, kes nõudis, et mässulised aadlikud tunnustaksid kuningana Henryt. Legaat kroonis Henry 16. oktoobril 1216 Inglise kuningaks. Paavst volitas legaati ekskommunitseerima igaüht, kes tunnustas Henry asemel Inglise kuningana Prantsusmaa kroonprintsi Louis'd. 19. jaanuaril 1217 andis paavst Pembroke'i krahvile William Marshalile korralduse valmistuda Prantsusmaa kroonprintsi Louis' vastu sõjaks. Legaadi abiga tunnustasid mässumeelsed aadlikud Henryt 11. septembril 1217 Inglise kuningana.
Ebaõnn saatis Henry III-t ka mandril, kus ta püüdis taastada Inglismaa kontrolli Normandia, Anjou ja Akvitaania üle. Philippe II, Prantsusmaa kuningas aastail 1180–1223, osutus vägagi võimekaks ja kavalaks poliitikuks. Tema peamine eesmärk oli tugevdada kuningavõimu ja ühendada kogu Prantsusmaa oma võimu alla. Eesmärgi saavutamiseks oli vaja vallutada Inglismaa kuningatelt Normandia ja Akvitaania, mis olid alates Anjou Plantagenetite dünastiasse kuuluva Henry II võimulesaamisest noile kuulunud. See oli õnnestunud Philippe II-l Inglismaa kuninga John Maata valitsusajal (1199–1216).
Henry III-l tekkisid tõsised lahkhelid oma parunitega ning arusaamatused viisid rahutuste ja pahameeleni tema valitsemise suhtes. Seetõttu pidas Henry III vajalikuks hoolitseda selle eest, et Londoni Tower oleks heidutav kaitserajatis. 1240. aastal sai alguse Valge torni lupjamise traditsioon – sellest tuleneb ka torni nimi. Henry III pidas Londoni Toweris õukonna vastuvõtte ning kahel juhul, kui talle tundus, et parunid on muutunud ohtlikult kontrollimatuks, toimus seal ka parlamendi tegevus (1236 ja 1216).
1258. aastal sundisid kuuenda Leicesteri krahvi (1239–1265) Simon de Montforti (u 1208–1265) juhitud rahulolematud parunid kuningat nõustuma uuendustega, kaasa arvatud regulaarsete parlamendiistungite pidamisega. Henry III valitsusajal 1258. aastal moodustati kuninga nõuandva organina ja riigivalitsemise järelevalveks salanõukogu (Privy Council), mis koosnes 15 mehest, kelle olid välja valinud ülikud. Tingimuste hulka kuulus ka Londoni Towerist loobumine. Henry III pani võimu kaotamist pahaks ning taotles paavstilt luba oma vande murdmiseks. 1261. aastal läks Henry palgasõdurite abiga Towerisse. Samal ajal kui läbirääkimised parunitega jätkusid, seadis kuningas ennast lossis sisse, kuigi ükski armee ei ähvardanud seda võtta. Kahe poole vahel sõlmiti vaherahu tingimusel, et kuningas annab kontrolli Toweri üle uuesti ära. Suure osa oma valitsusajast võitles ta parunitega Magna Charta ja kuninglike õiguste pärast ning oli viimaks sunnitud 1264. aastal kokku kutsuma esimese parlamendi.
Henry III sai 1265. aastal Eveshami lahingus silmapaistva võidu Simon de Montforti vägede üle, mis võimaldas tal võimu riigi üle taastada.
Abielu
Henry III abiellus Aix-en-Provence'ist pärit Provence'i Eleanoriga, kes oli Provence'i krahvi Ramon Berenguer IV ja Savoia Beatrice'i tütar. Selle liidu kaudu tõusid paljud Henry Prantsusmaal elavad sugulased kõrgematele positsioonidele.
Diomedese hobused
pisi|[[3. sajandi mosaiik Heraklesest Diomedese hobustega Llírias Valencia lähedal]] Diomedese hobused olid vanakreeka mütoloogias Traakia kuninga Diomedese inimsööjad hobused, kelle äratoomine oli Heraklese kaheksas vägitöö. Argose kuningas Diomedes ei ole selle müüdi tegelane.
Hobuseid oli neli ja nad olid kõik märad. Diomedes toitis neid inimlihaga. Nende nimed olid Dinos, Lampos, Podargos ja Xanthos.
Herakles ajas hobused ära ja jättis nad siis oma abilise Abderose hoolde. Selle asemel sõid hobused Abderose ära. Siis sai Herakles väga vihaseks, tappis Diomedese ja söötis ta oma hobustele. Täis kõht tegi loomad rahulikuks, Herakles sidus neil suud kinni ja toimetas Eurystheuse juurde.
Herakles mattis Abderose auavalduste saatel maha ja haua lähedusse hiljem tekkinud linn nimetati Abderaks.
Ühe legendi järgi käskis Eurystheus hobused, kes olid täiesti rahulikuks muutunud ega söönud enam inimesi, Argosesse vabaks lasta. Teise legendi järgi tahtis ta nad Zeusile ohverdada, ent Zeus ei võtnud ohvrit vastu ja selle asemel saatis hundid, lõvid ja karud neid tapma.
Aleksander Suure hobune Bukephalos väideti põlvnevat Diomedese hobustest.
Zeus tõstis hobused taevasse. Need on Pegasuse alfa, beeta ja gamma ning Andromeeda alfa, mis moodustavad enam-vähem ruudu. Et nad ei looju kunagi, polnud neid võimalik tappa, vaid ainult kinni püüda. Teisest küljest paikneb veelgi lähemal poolusele Lohe, mille Perseus ilusasti maha lõi.
Viking XPRS
Viking XPRS on Soome laevakompanii Viking Line kiire parvlaev, mis on ehitatud STX Europe'i laevatehases Helsingis. Viking XPRS sõidab liinil Tallinn–Helsingi, esimese reisi tegi laev 28. aprillil 2008.
Viking XPRS
Viking XPRS on esimene spetsiaalselt Viking Line'i jaoks ehitatud laev pärast 1990. aastal valminud Kalypsot. Ühtlasi on tegemist Viking Line'i esimese kiire parvlaevaga. Laeva maksumus oli 120...130 miljonit eurot. Laev teeb mõlemas suunas 2 reisi päevas.
Aluse ristiema on Soome laulja Paula Koivuniemi.
Laev sõitis varem Rootsi lipu all ja tema kodusadam oli Norrtälje. 24. jaanuarist 2014 7. märtsini 2023 töötas laev Eesti lipu all ning kodusadamaks sai Tallinn. Laeval vahetati välja kõik rootsikeelsed sildid eestikeelsete vastu ning tööd sai uus ligi 200 liikmeline laevapere. Alates 7. märtsist 2023 hakkas laev sõitma Soome lipu all ning kodusadamaks sai Maarianhamina.
Baal Shem
Baal Shem (heebrea keeles 'nime isand') on judaismis isik, kellele tema võime tõttu teha ülihäid tegusid, mis toovad teistele inimestele kasu, on antud see tiitel nende poolt, kes tema võimeid tunnistavad või on nendest kasu saanud. Ta on imetegija, kellel arvatakse olevat suured vaimulikud võimed.
See nimi anti keskajal rabist imetegijale, kes oskas esile kutsuda tervenemisi, nägi sündmusi ette ning nägi inimesi läbi. Sellisel inimesel arvati olevat "otseühendus" taevaga, nii et ta sai kannatavatele inimestele tuua Jumala armu ja kaastunnet.
Selle tiitliga inimesi ei ole teada palju, ja praegu ei ole seda kellelgi.
Amots Zehavi
pisi|Amots Zehavi Amots Zehavi (kasutatud ka nimekuju Amotz Zahavi; 1. jaanuar 1928 Petaẖ-Tikva – 12. mai 2017 Tel Aviv) oli Iisraeli bioloog.
Ta uuris araabia vadavilbase käitumisbioloogiat.
Oma 1975. aasta töös sõnastas ta nn händikäpiprintsiibi. Sellega püüdis ta seletada mõnedel loomaliikidel esinevat kasutute kehaosade (nt ülemäära suure saba või sarvede) arengut. Tema seletuse kohaselt (mis järgib neodarvinistlikke sotsiobioloogilisi mudeleid) on energeetiliselt kuluka kehastruktuuri pidamine märgiks vastassugupoolele organismi heast tervisest ja võimekusest anda palju järglasi.
Kolga looduskaitseala
pisi|Taimestunud luide Kolga looduskaitsealal pisi|[[Kolga jõgi (Pärnumaa)|Kolga jõgi]] Kolga looduskaitseala on kaitseala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Looduskaitseala suurus on 274,5 hektarit.
Kaitseala (tollase nimega Kolga oja ja luidete kaitseala, pindala 125 ha) moodustati 1991. aastal. 2006. aastal nimetati see ümber Kolga looduskaitsealaks.
Kaitseala jaguneb Saulepi ja Kolga sihtkaitsevööndiks.
Metsakooslustes vahelduvad loodusmetsad kultuurpuistutega.
Krõll
Krõll on Ellen Niidu lasteraamatute tegelane.
Talle on kuju andnud Edgar Valter.
Skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks
pisi|Skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks '''Skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks''' asub Tartus Emajõe vasakul kaldapealsel Atlantise klubi ja Kaarsilla vahel.
Burrel (Albaania)
Burrel (teised nimekujud Burelë, Bureli, Burrelë, Mat, Burele) on linn Põhja-Albaanias, Mati distrikti keskus.
Skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks
Skulptuurigrupi autor on Mare Mikof ja see valmis 1977. aastal.
Burrel (Albaania)
Linna kaugus Tiranast on 91 km. Elanikke oli 2003. aastal 13 900, sellega on Burrel Albaanias 21. kohal. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 10 985, kuid rahvastikuregistri järgi oli see 17 755.
Burrel on endine kaevurite linn, kuid kaevandused on suletud. Ta koosneb põhiliselt korrapäraselt paigutatud plokkelamutest. Linna keskel on suur väljak, mille keskel on tohutu monument haljasalaga selle ümber. Endine spordikeskus on maha jäetud (1999. aasta andmetel).
6–7 km linnast väljas asub töötav raudkroomitehas, mis meenutab pigem tehase varemeid. Neljast korstnast tuleb paksu suitsu. Kahel pool maanteed ja tee peal on tootmisjäätmed – mustaks põlenud kivid, mis tekitavad kuumaastiku. Inimesed korjavad suuremaid kive ehitusmaterjaliks.
Kosovo konflikti ajal oli Burreli lähedal põgenike laager, mis mahutas 2000 inimest.
Pärast kommunistliku režiimi langemist vangla suleti ja rajati vanglamuuseum. Ent 1997. aasta rahutuste ajal oli Sali Berisha režiim vanglakohtade nappuse tõttu sunnitud selle vangla uuesti kasutusele võtma.
Palderjan (perekond)
Osade liikide levila on Euroopa, teistel Põhja-Ameerika ning Lõuna-Ameerika (peamiselt Andid).
Müncheni konverents
pisi|Vasakult: [[Neville Chamberlain, Édouard Daladier, Adolf Hitler, Benito Mussolini ja Itaalia välisminister Galeazzo Ciano Müncheni konverentsil]] Müncheni konverents toimus 29. septembril 1938. Suurbritannia, Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaalia nõudsid, et Tšehhoslovakkia loovutaks Saksamaale sudeedisakslastega asustatud alad. Nii lootsid liitlased ära hoida sõja puhkemise.
Rõhuandur
pisi|Digitaalne õhurõhuandur pisi|Kompaktne õhurõhuandur
Rõhuandur on seade, mis muundab rõhu kui füüsikalise suuruse mingiks teiseks suuruseks (signaaliks), mida on parem võimendada, mõõta, edastada või töödelda. Tavaliselt põhineb rõhuanduri (nagu ka jõu- ja momendianduri) töö elastsete deformatsioonide mõõtmisel. Enamasti mõõdetakse gaaside või vedelike rõhku, kuid ka tahkete kehade jõudu. Rõhk väljendab jõudu, mida on vaja rakendada, et takistada vedeliku laialivalgumist. Tavaliselt esitatakse rõhu valem mõjuva jõu ja pindala, millele jõud mõjub, suhtena – N/m2. Harilikult töötavad rõhuandurid muundurina – vastavalt hetkerõhule tekitatakse matemaatilisele funktsioonile vastav signaal.
Rõhuandureid kasutatakse paljudes tänapäeva seadmetes nende kontrollimiseks ja jälgimiseks. Rõhuandureid saab lisaks nende põhifunktsioonile kasutada rõhuga seotud füüsikaliste suuruste kaudseks mõõtmiseks. Näiteks on võimalik rõhu põhjal mõõta või arvutada vedeliku või gaasi voolukiirust, voolutugevust, vedeliku kõrgustaset, kõrgust maapinnast.
Rõhuandurid võivad kasutatava tehnoloogia, disaini, jõudluse, kasutussobivuse ja hinna poolest suuresti varieeruda. Ligikaudse hinnangu järgi on rõhuanduritele üle viiekümne tootmisvõimaluse ja vähemalt 300 ettevõtet üle maailma toodavad neid.
On olemas veel eraldi dünaamilised andurid, mis tabavad ülikiireid rõhumuutusi. Näide sellise anduri kasutamisest on plahvatuse rõhu mõõtmine sisepõlemismootoris või mootori silindris. Sellised andurid on tavaliselt valmistatud piesoelektriliste omadustega materjalist, näiteks kvartsist.
Mõned lihtsamad rõhuandurid töötavad ainult binaarrežiimis (sees/väljas). Nii töötavad andurid reageerivad, kui registreeritakse mingi kindel surve, millega suletakse või avatakse vooluring. Sellist tüüpi andureid nimetatakse ka rõhulülititeks. Neid andureid kasutatakse näiteks liiklusjärelevalve kaamerates, kiirlaetavates akudes ja lennukites kõrguse sobivuse kontrolliks.
Rõhuandurite liigid
pisi|Ränist valmistatud, piesoefektil põhinevad andurid Rõhuandureid saab liigitada mõõtepiirkonna, töötemperatuuri vahemiku ja mõõdetava rõhu tüübi järgi. Rõhuanduritel on vastavalt oma tööeesmärgile küllaltki erinevad nimetused, kuid tehnoloogia võib olla erineva nimega anduritel sama.
Andurite tüübid vastavalt nende tööpõhimõtetele
Analoogandurid jagunevad põhiliselt kahte kategooriasse.
Jõudu registreerivad andurid
Jõudu registreerivatel anduritel on üldiselt komponent, mis registreerib jõudu ja selle suurust avaldumisel. Sellisteks komponentideks võivad näiteks olla diafragma, kolb, Bourdoni toru või sülfoon – nad mõõdavad jõu mõjul mingile pinnale avalduvat pinget või deformatsiooni. Vedelike ja gaaside rõhu mõõtmiseks kasutatakse mitmesuguse kuju ja ehitusega manomeetrilisi vedrusid. Vedru jäikus ning järelikult ka deformatsiooni suurus valitakse vastavalt mõõdetavale rõhule ning kasutatava andurii tüübile. Suuremate deformatsioonide mõõtmiseks sobivad induktiivandurid. Väikeste deformatsioonide puhul on sobivad tensoandurid.
Rakendused
Rõhuanduritele on väga palju rakendusi eri valdkondades:
See valem on mõeldud kõrgusmõõturile ehk altimeetrile kuni 11 meetri (36,09 jala) kõrgusele. Sellest kõrgemal lisandub mõõteviga, mis on iga rõhuanduri puhul erinev. Rõhuanduri mõõtevead on tingitud temperatuuri muutusest kõrguse muutudes. Kõrguse suurenedes kasvab ka mõõteviga. Baromeeteripõhised kõrgusmõõturid suudavad määrata kõrgust vähem kui ühe meetri täpsusega, mis on palju täpsem kui GPSidel (määravad kõrgust ligikaudu 20 meetri täpsusega). Navigeerimistehnikas kasutatakse altimeetrit näiteks autode navigeerimisseadmetes, et määrata, millisel teel auto asub, kui kohakuti asetseb mitu teed. Analoogiliselt saab määrata, millisel korrusel asub inimene. kus p on rõhk, ρ – vedeliku tihedus, g – raskuskiirendus, h – vedelikusamba kõrgus rõhuanduri kohal.
kus