cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mutionu pidu
"Mutionu pidu" (algselt "Mutionu pühadepidu") on üks Eesti tuntumaid lastelaule. Selle algsete, 1926. aastal ajakirja Päiksetar märtsinumbris (mis jäi ka ainsaks) pseudonüümi A all avaldatud sõnade autor on Alide Dahlberg. Autor ilmus avalikkuse ette alles 1960. aastal. Nii laulu teksti kui ka viisi peetakse sageli anonüümseks.
Verner Gerretz
1950. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Jenny Siimoni lauluklassis, 1950–1952 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Jenny Siimoni lauluklassis.
Mutionu pidu
Tänapäeval on tekst tuntud mugandatud versioonis, mille lõi helilooja ja muusikapedagoog August Kiiss 1931. aastal, lühendades teksti 18 salmilt kuuele. Kiiss oli ka laulu esimese viisi autor, teist korda viisistas laulu 1955. aastal helilooja Gustav Ernesaks ("Mutionu pidu meeskoorile, poistekoorile ja roopillile"). Mugandatud tekst on avaldatud paljudes algklasside muusikaõpikutes ja laulikutes.
Verner Gerretz
Aastatel 1944–1964 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ja hääleseadja, oli ka RAM-i koorinõukogu liige. Aastatel 1950–1955 laulis kvartetis RAM-1. Aastatel 1966–1981 laulis Eesti Televisiooni ja Raadio Segakooris.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Mutionu pidu
"Mutionu pidu" on eesti kultuuris levinud motiiv, sellest on tehtud mitmesuguseid mugandusi eri žanrites, eriti kindlalt püsib see lasteaedade repertuaaris. . Lastelaulule viidatakse ka metafoorina, sellega on ajakirjanduses võrreldud näiteks konkurssi Eesti Laul ja ühiskondliku leppe allkirjastamist. Laulu on mugandusena esitanud muuhulgas ansamblid Kukerpillid, Toomapojad ja Noorkuu , algversioonis Vennaskond (plaadil "Anarhia agentuur", 2011). Kukerpillide esituses avaldati see ka 2005. aastal ilmunud Sirje Toomla ja Jaanus Vaiksoo eesti keele õpikus 1. klassile "Ilus emakeel".
1985. aastal valmis režissöör Valter Uusbergi käe all Tallinnfilmis joonisfilm "Laululood", mille esimene pool põhineb laulul "Uhti-uhti uhkesti" ja teise aluseks on "Mutionu pidu".
Mugandus
Algsel kujul kirjeldas luuletus kevadpühi, mis läksid liigse õllejoomise tõttu käest. Kombekamaks kohandatud versioonis on õlu asendatud "kastejoogiga", samuti on välja vahetatud teised toidud ja joogid: kaaren sõi kapsapiruka asemel karusmarju, kull lihaviiluka asemel kurejooki ja orav näris vorstijupi asemel käbijuppi.
Mõlemas versioonis langeb kokku esimene salm:
Samuti kattuvad enamjaolt muganduse 2.-4. ja algteksti 7.-9 salm. Muganduse 5.-6. salm on loodud algupärandi 10.-11. salmi põhjal. Täielikult puudub Kiissil algtekst alates Dahlbergi 12. salmist:
Manuel Noriega
pisi Manuel Antonio Noriega Morena (11. veebruar 1934 Panama – 29. mai 2017 Panama) oli Panama poliitik, sõjaväelane (kindral) ja riigitegelane. Panama sisuline diktaator aastatel 1983–1989, kuid ametlikult polnud tal kunagi ühtegi ametikohta valitsuses. Teda tituleeriti “Panama riikliku vabastamise kõrgeimaks juhiks”.
Pärit vaesest mestiitsi perekonnast. Ema oli kas kokk või pesunaine, isa töötas raamatupidajana. Õppis Panama Ülikoolis ja Lima (Peruu) Chorrilose Sõjaväeakadeemias. Täiendas end sõjaväeluure alal USA-s. 1962. aastal värvati Rahvuskaarti (Guardia Nacional). 1968. aastal osales Rahvuskaardi ülema kolonelleitnant Omar Torrijos Herrera juhitud sõjaväelisel riigipöördel. Saavutas diktaatoriks kujunenud Torrijos Herrera soosingu, kes ülendas ta kolonelleitnandiks ja määras 1970. aastal Panama sõjaväeluure ülemaks. Tegutses 1950. aastast USA Luure Keskagentuuri (CIA) agendina. Alates 1970. aastast oli CIA palgal.
Pärast Torrijose hukkumist lennuõnnetusel 1981. aastal sai tema järglaseks presidendina Nicolas Ardito Barletta kes määras Noriega USA toetusel. aastal Rahvuskaardi peastaabi ülemaks. Võttis endale 1983. aasta augustis kindrali auastme, et tugevdada oma positsiooni Panama de facto juhina. 1984. aasta presidendivalimised võitis napilt Barletta, keda Noriega toetas ja kelle selja taga ta praktiliselt Panamas valitses. Presidendiks saamise asemel eelistas jääda kulisside taha ja vältida poliitilist tähelepanu. Noriegal polnud riigi valitsemiseks vajalikku sotsiaalset ja majandusalast haridust ning ideoloogiat ega ka mingeid kindlaid poliitilisi tõekspidamisi. Võttis kiiresti oma kontrolli alla enamiku Panamas ilmuvaid suuremaid ajalehti, ostes nende aktsiaid või ähvardades sundsulgemisega. Hirmutas ajakirjanikke või pagendas talle ebasobivaid toimetajaid riigist.
1980. aastate alguses puhkesid Colombias, El Salvadoris, Guatemalas ja Nicaraguas kodusõjad. Selle tulemusel suurenesid USA relvatarned nendesse maadesse, mille vahendajaks sobis hästi Panama. Noriega vahendas USA poolt Nicaragua kontratele antud rahalist ja relvaabi. Lubas CIA-l avada Panamas tegutsemiskeskusi ja sõjaväelastel baase. Aitas USA-l abistada Salvadori valitsust võitluses mässuliste vastu. Tagas üldse ameeriklastele täiesti vaba tegutsemise Panamas, kuid realiseeris samal ajal ka oma majanduslikke huve. Ta tegeles narkokaubandusega ja tarnis alates 1981. aastast relvi Colombia mässuliste rühmale M-19, kasutades neid vahendajateks suhtlemisel Colombia uimastikaupmeestega. Müüs Kuuba valitsusele 5000 Colombia passi, et Castro saaks saata oma agente laiali mööda Ladina-Ameerikat. Investeeris saadud raha Panama legaalsetesse ettevõtetesse ja pesi saadud narkoraha Euroopa, peamiselt Prantsusmaa pankade vahendusel.
Noriega oli küll efektiivne kuluaarides tegutseja, kuid lõpuks keeras USA talle ikkagi selja. Teda süüdistati altkäemaksuvõtmises, rahapesus ja kokaiinikaubanduses. Väidetavalt võttis ta uimastikaubanduse ja rahapesu lubamise eest 15 miljonit dollarit altkäemaksu. Suhted USA-ga hakkasid järsult halvenema 1980. aastate teisest poolest kui USA hakkas kahtlustama, et Noriega toetab Kuuba luureteenistust ja tegeleb narkokaubandusega. 1988. aasta veebruaris esitas USA narkomaaniakaitseamet (Drug Enforcement Administration, DEA) talle süüdistuse narkokaubandusega tegelemises. Noriega oli muutnud Panama Lõuna-Ameerikast pärit kokaiini vahenduskohaks USA turule. Mõningad Panama sõjaväelased ja president Delvalle üritasid seepeale Noriegat kukutada, kuid ebaõnnestusid.
Kuna Noriegast ei saadud rahulike meetmetega jagu, andis USA president Bushi korralduse sissetungiks Panamasse. See toimus 20. detsembril 1989 kui 24 tuhat USA sõdurit ilma eriliste probleemideta sisenesid Panamasse. Kogu Panama armee alistati mõne päevaga. Esialgu põgenes Noriega Vatikani residentsi, kuid 3. jaanuaril 1990 andis ta end USA sõjaväelaste kätte. Seejärel viidi ta USA-sse ja esitati süüdistus kaheksas narkokaubanduse, rahapesu ja organiseeritud kuritegevusega seotud kuriteos. Kohtueelses menetluses selgus, et Noriega oli saanud USA sõjaväelastelt ja CIA-lt 322 000 dollarit, ehkki ta oli neilt nõudnud oma teenete eest 10 miljonit dollarit. 1992. aastal määras kohus Noriegale 40-aastase vanglakaristuse, mida ta asus kandma Miami föderaalvanglas. 1999. aastal lühendati tema karistust 30 aastale.
Kolmanda Genfi konventsiooni artikli 85 kohaselt sai Noriega USA-s sõjavangi staatuse, ehkki ta oli süüdi mõistetud tegude eest, mis ta oli korda saatnud enne kui USA sõjaväelased ta vangistasid. See staatus tähendas, et tal oli oma vangikong, mis oli sisustatud kaasaegse elektroonikaga ja mitmesuguste treenimisvahenditega. Seetõttu nimetati tema vangikambrit „presidendisviidiks”. Teda külastanud evangeelsed kristlased väitsid, et Noriegast on saanud uuesti sündinud kristlane. Usuinimeste survel lühendati Noriega vanglakaristust hea käitumise eest 30 aastalt 17 aastale. Pärast 17-aastast üksikkongis istumist lõppes Noriega vangistust 9. septembril 2007.
Prantsuse valitsus oli 1999. aastal taotlenud Noriega väljaandmist. Ta oli Prantsusmaal mõistetud tagaselja süüdi rahapesus ja määratud selle eest 20 aastane vanglakaristust. Prantslased väitsid, et Noriega oli Pariisist luksuskorterite ostmisega pesnud narkootikumidega seotud tulusid 3 miljoni dollari ulatuses. Prantsusmaa seadused nõudsid, et tagaselja süüdimõistetu tuleb välja nõuda ja tema üle uuesti kohut pidada. Vaatamata sellele, et Prantsusmaa oli Noriegast teinud 1987. aastal Auleegioni ordeni kavaleri.
2007. aasta augustis kiitis USA föderaalkohus heaks Prantsusmaa valitsuse taotluse Noriega Prantsusmaale välja anda, kui tema karistusaeg USA-s lõpeb. Noriega kaebas väljaandmise otsuse edasi, väites, et Prantsusmaa ei austa tema sõjavangi õiguslikku staatust. Kohus seda taotlust ei rahuldanud ning Noriega anti Prantsusmaale välja 26. aprillil 2010 ning paigutati Pariisi La Santé vanglasse. 7. juulil 2010 mõistis Pariisi Ringkonnakohus (Tribunal Correctionnel de Paris) Noriega süüdi ning määras ta seitsmeks aastaks vangi. Lisaks otsustas kohus konfiskeerimiseks Noriega 2,3 miljonit eurot, mis olid Noriega Prantsuse pankade kontodel külmutatud.
Ka Panama oli nõudnud Noriega väljaandmist, et mõista tema üle kohut poliitiliste vastaste likvideerimise ja inimõiguste rikkumise eest. Tagaselja oli selle eest 1995. aastal Noriegale mõistetud 54-aastane vanglakaristus. Prantslased otsustasid Panama nõudmise rahuldada ning 11. detsembril 2011 viidi Noriega Panamasse, kus ta asus määratud karistust kandma. Teda peeti valve all Centro Penitenciario El Renaceri vanglas.
2017. aasta märtsis tehti Noriegale ajukasvaja eemaldamise operatsioon. Ta suri 29. mail 2017, olles 83-aastane.
Šampinjonilaadsed
Šampinjonilaadsed (Agaricales) on seente selts kandseente hõimkonnas.
283 eKr
283. aasta eKr
Šampinjonilaadsed
Seltsis on 33 sugukonda 413 perekonna ja kokku üle 13 000 liigiga (2008. aasta andmetel).
Devoll
pisi|Devolli kuru Devoll on Kagu-Euroopa jõgi Albaanias, mis lähtub Mirasi külast ja voolab Semani jõkke. Selle pikkus on 196 km ja valgla 3140 km².
Päevatuled
Päevatuled on tuled sõidukil, mida kasutatakse päevasel ajal, mis pole lähi-, kaug-, udu- ega ääretuled. Euroopa liidus peab päevatulel kindlasti olema tähis RL ning tuli peab olema E-sertifitseeritud.
John A. Roebling
John Augustus Roebling (sündinud Johann August Röblinguna 12. juunil 1806 Mühlhausenis – 22. juuli 1869 New York) oli saksa päritolu tsiviilehituse insener, kes projekteeris eeskätt rippsildu. Tema projekti järgi ehitati näiteks Cincinnati-Covingtoni sild ja Brooklyni sild.
Maidla vald (Juuru kihelkond)
Maidla vald (saksa keeles Maidel) oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Juuru vallaga.
Fuji (linn)
pisi|Fuji mägi ja shinkanseni rong sillal üle Fuji jõe Fuji on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Fuji mäe jalamil Fuji jõe ja Sugura lahe ääres.
2019. aastal oli linnas 245 015 elanikku. Elanike arvult on Fuji Hamamatsu ja Shizuoka järel prefektuuri kolmas linn.
Meiji ajastust alates on linnas arenenud paberitööstus.
Brandýs nad Orlicí
Brandýs nad Orlicí (saksa keeles Brandeis an der Adler) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Ústí nad Orlicí ringkonnas. Linn asub Tichá Orlice jõe ääres, Choceňist 4,5 km idas, Ústí nad Orlicíst ligi 9 km lääneloodes ka Pardubicest umbes 36 km idas.
Asulat on esmamainitud 1227. aastal.
Fuji (linn)
2008. aastal liideti Fujiga Fujikawa linn.
Metsamädanik
pisi|Metsamädanik kuusel Metsamädanik areneb puus selle kasvamise ajal.
Makoto Ōoka
Makoto Ōoka (jaapani keeles 大岡信 Ōoka Makoto; 16. veebruar 1931 Mishima – 5. aprill 2017 Shizuoka) oli jaapani luuletaja ja kirjanduskriitik.
Ōoka sündis Mishimas Shizuoka prefektuuris. Tema isa oli luuletaja. Ta lõpetas 1953. aastal Tōkyō Ülikooli jaapani kirjanduse erialal.
Ōoka debüteeris 1956. aastal luulekoguga "Kioku to genzai". Tuntuks sai ta oma kirjandusteaduslike teostega, mis tõlgiti ka inglise ja prantsuse keelde. Temast sai üks jaapani kaasaegse luule tutvustajaid läänemaailmas.
1965. aastast õpetas ta Meiji Ülikoolis. Tema luuleveerg ilmus üle 20 aasta iga päev päevalehes Asahi Shimbun. Ōoka oli Jaapani PEN-klubi president.
Tema poeg Akira Ōoka on samuti kirjanik.
Elektrum
Elektrum (ka Elektrum Eesti) on kaubamärk, mille all müüb Eestis elektrienergiat Läti firma Latvenergo.
Kyōto Ülikool
Kyōto Ülikool on ülikool, mis asub Kyōto linnas Jaapanis.
Liibanoni Jõudude Partei
Liibanoni Jõudude Partei on üks suurimaid poliitilisi parteisid Liibanoni kristlikus ühiskonnas.
Fujieda
Fujieda on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Abe ja Ōi jõe vahelisel tasandikul.
Kyōto Ülikool
Ülikool on asutatud aastal 1897 ja on üks Jaapani vanimaid.
Liibanoni Jõudude Partei
Partei on loodud Bachir Gemayeli poolt Liibanoni kodusõja alguses 1970. aastate keskpaigas, ajal mil sõjaline vastupanuliikumine koondas enda alla erinevaid armee üksusi. Bachir Geyamel sai Liibanoni presidendiks pärast 1982. aasta valimisi ning mõrvati Süüria režiimi poolt kõigest kolm nädalat pärast tema ametisse nimetamist. Samir Geagea sai partei juhiks 1986. aastal. Ta käivitas reorganiseerumise nii organisatsioonilisel kui ka ühiskondliku heaolu tasandil. Aastal 1989 toetas Geagea avalikult Taefi kokkuleppe lõppu pärast 15-aastast kodusõda, mille tulemusel kaotas elu umbes 130 000 Liibanoni elanikku. Hoolimata sellest, et Liibanoni Jõud vähendasid sõjalist mõjuvõimu, oponeeris Samir Geagea Süüria okupatsiooni, mis jäi kestma pärast Taefi kokkulepet. Süüria võimule vastutöötamine tõi kaasa partei keelustamise ja likvideerimise ning selle eestvedaja vangistamise 1994. aastal. Aastal 2005 vallandus seedrirevolutsioon seoses peaminister Rafic Hariri mõrvamisega, misjärel Süüria sõjalised üksused sunniti jõuga taganema Liibanonist. Samir Geagea vabastati 11 aastat ja 3 kuud kestnud vangistusest ja Liibanoni Jõudude partei taastati. Täna on partei koosseisus 8 Liibanoni parlamendi liiget ning alates 2005. aastast on omatud justiits-, kultuuri-, keskkonna- ja turismiministri portfelli.
Ajalugu
Liibanoni Jõudude partei loodi ühiskonda piinavate ja piiravate sündmuste tulemusel Liibanonis 1970. aastate keskel, kui Liibanoni ühiskond tundis vajadust omariikliku kaitse järele, mida ähvardasid sise- ja välisohud. Need ohud olid võimendatud faktist, et valitsus koos infrastruktuuriga tõestasid oma jõuetust seoses Palestiina sõjaliste jõudude kohalolekuga riigi territooriumil, mis ohustas otseselt Liibanoni suveräänsust ja iseseisvust. Bachir Gemayel lõi Liibanoni Jõudude partei 1976. aastal. Ta organiseeris võimukaadrid ja sätestas need etendama paralleelrolli ühiskonnas, et kaitsta olulisi ja keeruka infrastruktuuriga asutusi, mis teenivad ühiskonda poliitiliselt, majanduslikult ja ühiskondlikult. Ta jätkas jõudude organiseerimist ja suurendamist selles valdkonnas hetkeni, mil ta valiti Liibanoni presidendiks 1982. Varsti pärast ametisse ennistamist, 14. septembril 1982, ta mõrvati.
Fujieda
2019. aastal oli linnas 145 032 elanikku.
Kyōto Ülikool
Ülikoolis õpib üle 22 000 üliõpilase ja töötab üle 5000 töötaja.
Liibanoni Jõudude Partei
Ajalugu
Pärast Bachiri mõrvamist tabas Liibanoni Jõudude parteid šokiseisund ja halvatus, mis kestis kuni 1986. aasta 15. jaanuarini, mil Samir Geagea asus partei etteotsa. Koos Geagea juhtimisega taastusid ka reformid ja moderniseerumine riiklikul tasandil. Pärast 24. oktoobril 1989 „Taefi kokkulepete“ allkirjastamist, mida tunnustati rahvusvaheliselt ja regionaalselt, muutsid Liibanoni Jõud sõjalise vastupanuliikumise poliitiliseks parteiks. Seetõttu muutus ka Liibanoni Jõudude ühendus ajalooliste poliitiliste teeside hoidmise institutsiooniks Liibanoni ühiskonnas, mis oli sätestatud kolmele vaieldamatule printsiibile:
Fujieda
Majanduses domineerib põllumajandus, kergetööstus ja toiduainetetööstus.
Kyōto Ülikool
Üksteist Kyōto Ülikooli vilistlast või töötajat on saanud Nobeli auhinna:
Liibanoni Jõudude Partei
Ajalugu
Pärast „Taefi kokkuleppeid“ leidis Liibanoni Jõudude partei ennast olukorrast, kus tuli kokku puutuda ohtliku kõrvalepõikega seoses kokkuleppe tingimuste ülesehitamisega, mil Süüria režiim võttis üle Liibanoni progressi. Antud stsenaarium avaldus tulemusena poliitilisel areenil, mille põhjustasid kaks faktorit: rahvusvahelised/regionaalsed jõud, mis olid seotud Süüria režiimiga ning Süüria-ülesest Liibanonist keeldumine, et kaitsta ja jääda kindlaks „Taefi kokkulepetele“.
Tammiku vald (Kose kihelkond)
Tammiku vald (saksa keeles Tammik) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kose-Uuemõisa vallaga.
Liibanoni Jõudude Partei
1994–2005 – rahuliku vastupanu aastad
Liibanoni Jõudude partei ei tunnistanud Süüria okupatsioonilist seisundit ning kasutas igat demokraatlikku kanalit, et saavutada oma poliitiline eesmärk ühelt poolt ning et ennetada Süüria jõulist Liibanoni hõivamist enda koosseisu teiselt poolt. Selle tulemusena rakendas Süüria-ülene võim süüdistuse ja vastupanu kampaania Liibanoni Jõudude partei vastu, alustades partei keelustamisega avalikult 23. märtsil 1994 ning arreteerides seadusevastaselt selle juhi Dr. Samir Geagea 21. aprillil samal aastal. Illegaalsete arreteerimiste laine algas kohe pärast seda ja jätkus missiooni näol, et tabada Liibanoni Jõudude partei kaadrid ja sajad selle ühenduse liikmed. Valitsus konfiskeeris kõik varad ja varustuse, mis oli Liibanoni Jõudude partei omanduses ja võttis üle partei poolt hallatavate sotsiaalsete, hariduslike ja meedia institutsioonide juhtimise. Dr. Geagea määrati üksikvangistusse, kus õigused välismaailmaga suhtlemiseks olid väga karmilt piiritletud. Ta veetis 11 aastat väikeses kongis, kust puudus päevavalgus, kuna see asus kaitseministeeriumis maa all kolmandal korrusel. Tema naine Sethrida Geagea võttis partei juhtohjad üle ajal, mil valitses üleüldine võimuvõitlus ja vastupanu süüdistuste, arreteerimiste ja hirmutamise vastu.
Fujieda
2009. aastal liideti Fujiedaga Okabe linn.
Liibanoni Jõudude Partei
1994–2005 – rahuliku vastupanu aastad
Inimõiguste grupeeringud ja organisatsioonid, sealhulgas ka Amnesty International, mõistsid hukka protsessi õigusvastasuse, mis oli viinud vangistamisteni ja raskete õigusrikkumisteni poliitilistel põhjustel. Vaieldavad sündmused andsid Süüria poolt kontrollitavale valitsusele ettekäände Geagea vangistamiseks ning Süüria-vastase partei keelustamiseks. Aastatel 1994–2005, mil Liibanoni Jõudude partei oli keelatud ühendus ning tal ei olnud õigust teha koostööd poliitilisel tasandil ja kogunemine oli ametlikult keelatud olnud alates Süüria-ülesest valitsuse ennistamise hetkest. Lisaks sellele vangistati sajad toetajad ning mitmed neist hukkusid piinamise tagajärjel. Süüria-ülese valitsuse rõhumine, inimeste vangistamine ning kinnivõtmine ja hiljem Liibanoni Jõudude partei juhtide tapmine oli sündmuste jada, mis kutsututi esile selleks, et vaigistada rahumeelset vastupanu ja järjekindlad nõudmised vabaduse, suveräänsuse ja iseseisvuse taastamiseks. Kogu Liibanoni Jõudude dünaamilisus koos poliitiliste tegevustega kontsentreerus sellele, et murda vaikus ning osutada vastupanu Süüria režiimile ning nende agentidele.
2005 – seedrirevolutsioon
Endise Liibanoni peaministri Rafik Hariri mõrva järel 14. veebruaril 2005 vallandusid sündmusteahelad ning demonstratsioon pealinnas Beirutis, mis oli organiseeritud paari väiksema poliitilise erakonna ja iseseisvuse taotlejate poolt, mis on tuntud kui 14. märtsi koostöö. Peamised eesmärgid olid Süüria militaarjõudude neutraliseerimine ja väljaajamine Liibanonist ning Süüria-ülese valitsuse asendamine iseseisvama juhtkonnaga. Sellele järgnesid Dr. Samir Geagea vabastamine, rahvusvahelise komisjoni loomine, et uurida endise peaminister Hariri mõrva, Liibanoni julgeolekujõudude ametisse ennistamine, et tagada edukas plaan demokraatliku režiimi loomisel ning valimiskomisjoni loomine vabade demokraatlike valimiste pidamiseks. Demonstratsioonide algatajad nõudsid Süüria mõju lõppemist Liibanoni poliitikas. Demonstratsioonide alguses omas Süüria militaarset jõudu, mille koosseis oli umbes 14 000 sõdurit ja julgeolekuagenti Liibanonis. Demonstratsioonide ajal üks kõige olulisemaid ja suuremaid meeleavaldusi leidis aset 14. märtsil 2005, mille tagajärjel lahkusid Süüria väed Liibanonist täielikult 27. aprillil 2005. Süüria-ülene valitsus keelustati ning likvideeriti ametkondadest, saavutades peamise eesmärgi, miks revolutsioon üldse korraldati.
Liibanoni Jõudude partei poliitiline vastupanu 13 aasta jooksul Süüria okupatsioonile mängis olulist rolli seedrirevolutsiooni ettevalmistamisel 2005. aastal, mis kulmineerus Süüria vägede väljasaatmisega Liibanonist lõpetades nende türannia ja julma võimutsemise. Dr. Samir Geagea vabastati 26. juulil 2005 vanglast, misjärel toimus tema inaugureerimine Liibanoni Jõudude partei presidendiks. Alates Geagea vabastamisest on Liibanoni Jõud uuesti üles ehitanud partei, taasavanud poliitilisi organisatsioone ning taastanud nende esindatuse Liibanonis. Tänapäeval on Liibanoni Jõudude partei üks peamisi otsustajaid poliitilisel maastikul koos 14. märtsi koostööga ning on suutnud ka nooremaid põlvkondi poliitikast huvituma panna, igal aastal toimuvad üliõpilaste valimised ülikoolides. Täiendavalt kaasatakse noori ka valimisprojektidesse, mis on suunatud ametiühingutele ja ning sündikaatidele.
2012 – Liibanoni Jõudude Partei ennistamine
28. juunil 2011 lõi Liibanoni Jõudude liider Dr. Geagea sisepoliitilise organisatsiooni partei sõsarüksusena tseremoonia raames, mis leidis aset Liibanoni Jõudude peakorteris Meerabis, täiendades et see andis naistele partei siseselt rohkem otsustusõigust. Sisepoliitilised regulatsioonid, mis nõudsid viieaastast ettevalmistust ja kirjutisi erikomisjoni poolt, võeti arutlusele ja tunnustati 100-liikmelise juhtkonna poolt. Liibanoni Jõudude partei on hiljem kinnitanud üldassamblee kaudu partei manifesti pärast seda, kui oli tutvustanud selle vaateid 155 tsiviilühiskonna esindajale, laia intellektuaalse pagasiga inimestele, kultuuri, religiooni ja meedia valdkondadest kõikidest Liibanoni kogukondadest. Need andmed kinnitati hiljuti partei juhtide palvel, manifesti koopia on saadetud üldassambleele ja partei eestseisusele, et kaasata nende kommentaarid üldkorraldusse, et partei manifest sisaldaks erinevaid aspekte partei laiahaardelisest tööst. See on ilmselgelt ajalooline hetk Liibanoni Jõudude parteile ning tema liidrile Dr. Samir Geageale, kes on muutnud Liibanoni jõud esimeseks demokraatlikuks parteiks terves regioonis. Geagea arvestab, et Liibanoni elanikel on meeleheitlik vajadus demokraatlike parteide järele, millest on saanud tõsine kohustus. Olulised lõigud põhikirjas, mis on seotud partei juhi valimistega on lisatud artikliga nr 101, mis sätestab, et president ja eestseisus valitakse otse Liibanoni Jõudude poolt. Geagea kohaselt muudab partei kongress Liibanoni jõud tugevaks ja demokraatlikuks institutsiooniks, mis järgib terviklikke protsesse, et kesta jätkusuutlikult ka tulevikus. Liibanoni Jõudude partei koos juhtkonnaga keskendub dialoogile nii erakondlikul kui ka ühiskondlikul tasandil, mille sisuks on vabaduse tagamine. Kõik juhatuse liikmed on samuti inspireeritud vaatamaks tulevikku, et arendada partei demokraatlikku selgroogu edasi ning luua parteipõhised demokraatlikud printsiibid: inimesed, vabadus ja Liibanon.
Kurtna vald (Hageri kihelkond)
Kurtna vald (saksa keeles Kurtna und Kirdal) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kohila vallaga.
Liibanoni Jõudude Partei
Liibanoni Jõudude Partei eesmärgid
2009. aasta parlamendivalimiste platvormiks olid järgmised eesmärgid:
Liibanoni Jõudude partei koalitsioonis
2005. aasta tõi Liibanoni muudatuste tuuled. Pärast seedrirevolutsiooni 14. märtsil 2005, kogunes Süüria-vastane rahvamass Beirutis, mille suurus oli üle ühe miljoni, et seista Süüria sõjaliste jõudude riigist lahkumise eest ja nõuda Süüria agressiivse sekkumise lõpetamist Liibanoni poliitilistesse afääridesse. Revolutsioon aga oli ilmselge tõestus, et see on esimene samm Araabia kevade suunas, mis saavutas ka peamise eesmärgi, mille tagajärjel Süüria lõpetas 13-aastase okupatsiooni Liibanonis.
Järgnevalt võib asjakohaste faktide põhjal öelda, et esimene koalitsioon valitsuses oli koostöö, millel puudus sektantlik vorm. Pärast Süüria vägede lahkumist, mis oli 14. märtsi liidu organiseeritud revolutsiooni tagajärg, jätkasid 14. märtsi liidu liikmed järgneva kolme missiooni juhtimist:
Eriorganisatsioonid
Tähtsamad allorganisatsioonid Liibanoni partei koosseisus:
Fukuroi
Fukuroi on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub rannikutasandikul prefektuuri edelaosas Vaikse ookeani ääres.
2019. aastal oli linnas 88 395 elanikku.
2005. aastal liideti Fukuroiga Asaba linn.
Linnas asub Shizuoka staadion, kus toimus osa 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste mänge.
Gotemba
Gotemba (ka Gotenba, jaapani 御殿場) on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub prefektuuri kirdeosas 250–600 m kõrgusel merepinnast Fuji ja Hakone mägede vahel.
2019. aastal oli linnas 88 370 elanikku.
Itō
Itō on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare kirdeosas Sagami lahe ääres.
2019. aastal oli linnas 68 773 elanikku.
Rain Lõhmus
pisi|Rain Lõhmus 2012. aastal. Rain Lõhmus (sündinud 30. detsembril 1966) on eesti ettevõtja ja pangandustegelane.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduse erialal ja täiendanud end hiljem Ameerika Ühendriikides Harvardi ülikooli ärikoolis (Harvard Business School).
Karjääri alustas 1988. aastal konsultatsioonifirmas Mainor. 1989 kuulus Eesti Tööstuse Arengu Panga ehk Estexpanga asutajate hulka, 1991. aastal oli üks Hansapanga asutajatest.
1999. aastal lõi interneti müügi portaali Osta.ee, millest on saanud Eesti suurim veebimüügiportaal, mida külastab üle 200 000 inimese nädalas.
1999. aastal lahkus Hansapangast ning asutas koos oma seniste kolleegide Andres Viisemanni ja Tõnis Haaveliga investeerimispanga, mis kandis algul nime LHV Direct ning on nüüd tuntud LHV Panga nime all. Lõhmus on alates panga asutamisest olnud selle nõukogu esimees.
2015. aastal asutas Rain Lõhmus koos Kaido Veske, Kristine Berzina ja Mindaugas Utkeviciusega erakapitalifondi Livonia Partners esimese fondi, mille varade maht ulatub 83 miljoni euroni. 2020. aastaks on Livonia Partners investeerinud kaheksasse ettevõttesse üle Baltikumi ja Soomes.
Ta on olnud Hansapanga ja Saku Õlletehase üks omanikke. Ta on asutanud toitlustusettevõtteid (Võitlev Sõna) ning investeerinud mitmesse meediaprojekti, näiteks telekanalisse Seitse.
Alide Dahlberg
Alide Dahlberg (sündinud Alide Pohla, esimese abielu järgi Alide Vestholm; 12. oktoober (vkj 30. september) 1891, Põdruse, Haljala kihelkond – 22. september 1981 , Iru, Harjumaa) oli eesti luuletaja, lastekirjanik, tõlkija ja ametnik.
Alide Dahlberg pärines Kadrina lähedalt talust. Ta oli üks esimesi Kadrina kihelkonnakooli lõpetajaid. 1921–1940 töötas ta Riigikogu kantseleis, seejärel Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi kantseleis kuni pensionile jäämiseni 1947. aastal. Ta suri Iru vanadekodus ning on maetud Kadrina kalmistule oma esimese abikaasa kõrvale.
Dahlbergi luuletustest on tuntuim lastelaul "Mutionu pidu". See ilmus 1926. aastal anonüümselt ajakirjas Päiksetar ning on tänapäeval tuntud August Kiissi mugandatud versioonis. "Mutionu pidu" ilmus esimest korda autori nime all raamatuna 1960. aastal. Järgmised trükid on ilmunud 1967 (illustreerinud Ilmar Linnat), 1996 (illustreerinud Raivo Järvi), 2002 (illustreerinud Elina Raska), 2003 (illustreerinud Ülle Kuldkepp) ja 2010 (illustreerinud Priit Rea).
Dahlberg kirjutas ka lasteraamatud "Arutalu lapsed" (1944, illustreerinud Salme Utsal) ja "Väike Mai" (1949, 1983 illustreerinud Aleksander Pilar ja Aleksander Koemets; 2011 illustreerinud Regina Lukk-Toompere) ning hulga kuuldemänge.
1950.–1960. aastatel tõlkis Dahlberg vene keelest nõukogude propagandakirjandust. Tema tõlkes ilmusid sellised teosed nagu Vladislav Minajevi "Fašistlik politseirežiim Ameerika Ühendriikides" (1952), Stepan Titarenko "Töölisklassi ja talurahva vankumatu liit on Nõukogude riigi tugevuse alus" (1954), õpik "Poliitiliste teadmiste alused" (1962, 2. tr. 1964) jms.
Peajada
pisi|[[Hertzsprungi-Russelli diagramm kujutab tähe tegelikku heledust ehk absoluutset tähesuurust võrrelduna tema värvusindeksiga B-V. Peajada on nähtav silmatorkava diagonaalse ribaga, mis kulgeb ülevalt vasakult alla paremale. Sellel diagrammil on kujutatud 22 000 Hipparcose kataloogi tähte koos 1000 väikese heledusega tähega (punased kääbused ja valged kääbused) Gliese kataloogist]]
Peajada ehk põhijada on tähti värvusindeksi ja absoluutse tähesuuruse järgi paigutaval Hertzsprungi-Russelli diagrammil pidev ja selgelt nähtav riba, mis kulgeb vasakult ülalt paremale alla. Peajadal asetsevaid tähtesid nimetatakse peajada tähtedeks ehk põhijada tähtedeks, traditsioonilise nimetusega ka kääbusteks ehk kääbustähtedeks.
Pärast tähe teket põhjustab selle tihedas tuumas toimuv tuumasüntees, mille käigus vesiniku aatomituumad ühinevad heeliumi tuumadeks, soojusenergia eraldumist. Tähe arengu selles staadiumis paikneb ta peajadal kohas, mille tingib põhiliselt tähe mass, kuid mida mõjutavad ka tähe keemiline koostis ja muud tegurid. Kõik peajada tähed on hüdrostaatilises tasakaalus, milles kuumast tuumast lähtuvat soojusrõhku tasakaalustab väliskihtide gravitatsiooniline rõhk. Tasakaalu aitab hoida tuumas toimuva energia genereerimise kiiruse sõltuvus temperatuurist ja rõhust. Tuumas genereeritud energia tungib tähe pinnale ja kiirgub fotosfäärist välja. Energia kannab edasi kas kiirgus või konvektsioon. Viimane toimub piirkondades, kus on järsemad temperatuurigradiendid, suurem läbipaistmatus või mõlemad korraga.
Peajada jaotatakse mõnikord vastavalt põhilisele energia genereerimise viisile ülemiseks ja alumiseks osaks. Tähed, mille mass on väiksem kui umbes 1,5 Päikese massi, sünteesivad vesiniku aatomituumadest heeliumi tuumi põhiliselt prooton-prooton-tsükli ehk pp-tsükli ehk prooton-prooton-reaktsiooni käigus, suurema massi puhul aga toimub selleks valdavalt CNO-tsükkel, milles osalevad vahendajatena süsiniku, lämmastiku ja hapniku tuumad. Kui peajada tähe mass on suurem kui 2 Päikese massi, siis toimub selle tuumas konvektsioon, mis paneb äsja sünteesitud heeliumi liikuma, nii et säilib ühinemisreaktsiooni toimumiseks vajalik kütuse vahekord. Mida väiksem on tähe mass, seda suurema osa tähest hõlmab piirkond, kus toimub konvektsioon; kui peajada tähe mass on alla 0,4 Päikese massi, toimub konvektsioon kogu tähes. Kui tuumas konvektsiooni ei toimu, siis moodustub heeliumirikas tuum, mida ümbritseb vesiniku kiht.
Reeglina on peajada tähe eluiga seda väiksem, mida suurem on tähe mass. Kui tuuma vesinikkütus on otsas, areneb täht väljaspool peajada paiknevaks täheks. Mis tähest saab, see sõltub tema massist: kui see on väiksem kui 0,23 Päikese massi, siis järgneb kohe valge kääbuse staadium. Suurema massiga tähtedel, mille mass on kuni 10 Päikese massi, on vahepeal punase hiiu staadium. Veel suurema massiga tähed plahvatavad supernoovana või kollabeeruvad kohe mustaks auguks.
Luukamber
Luukamber on laulukooride töös kasutatav võte repertuaari omandamiseks.
Luukambrisse kutsub dirigent lauljad üksikult või ansamblitena (igast häälerühmast laulja, harvem mitu), et veenduda, kas partiid on omandatud ja lauljate intonatsioon puhas. Luukamber võib toimuda kooriproovis (mida peetakse eriti raskeks, sest kogu koor kuulab) või eraldi ainult dirigendi või hääleseadjaga.
Juupajoki vald
Valla pindala on 274,95 km², millest maismaad on 258,5 km².
Naabervallad on Jämsä, Mänttä-Vilppula linn, Orivesi linn ja Ruovesi.
Vallas on kolm tiheasustusega piirkonda: Korkeakoski, Lyly ja Kopsamo.
Harry Vilpart
Harry Vilpart (6. oktoober 1917 Tallinn – 26. juuni 1997 Tallinn; ka Harri Vilpart) oli eesti laulja (bariton) ja muuseumitöötaja.
Lázně Kynžvart
Lázně Kynžvart (saksa keeles Bad Königswart) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Chebi ringkonnas. Lázně Kynžvart asub Saksamaa piirist 9,5 km kaugusel, Chebist umbes 19 km idakagus ja Karlovy Varyst ligikaudu 30 km edelas.
Harry Vilpart
Aastatel 1949–1951 õppis Tallinna Muusikakoolis Ants Kiilaspea klassis, 1951–1953 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Gustav Ernesaksa koorijuhtimisklassis.
Lázně Kynžvart
Lázně Kynžvart paikneb merepinnast 637 meetri kõrgusel.
Lázně Kynžvart on kuurortlinn, seal asuvad mitmed sanatooriumid.
Harry Vilpart
Aastatel 1948–1982 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja, 1956–1978 ka koori inspektor ja koorinõukogu liige. 1982. aastast töötas Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teadurina.
Ta on tõlkinud laulusõnu.
Ta on maetud Siselinna kalmistule.
Isiklikku
Tema abikaasa oli näitleja ja lavastaja Astrid Lepa. Margus Lepa on nende poeg.
Koit Rink
Koit Rink (varasem eesnimi Konrad; 5. oktoober 1902 Kabala raudteejaam, Kalvi vald, Virumaa – 29. september 1941 Tallinn), Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).
Kabala jaamaülema poeg, teenis Peipsi Laevastiku Divisjonis, arreteeriti 19. septembril 1941, hukati kommunismimeelsuses süüdistatuna valesüüdistuse alusel.
Iwata
Iwata on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare kirdeosas Sagami lahe ääres.
2019. aastal oli linnas 169 897 elanikku.
Iwatas asub Yamaha Motor Company peakorter.
Tahhümeeter
Tahhümeeter on geodeesia valdkonnas kasutatav elektrooniline/optiline mõõteriist.
Tahhümeetriga on võimalik mõõta nii kaugust kui ka nurki. Kaugust mõõdetakse prisma või reflektorilt tagasipeegelduva laserikiirega. Kasutatakse mõõdistamiseks nii looduses kui ka ehitusplatsidel. pisi|Nikon DTM-332
Tahhümeetri kasutamise eelised
pisi|Nikon DTM-332
Žvėrynas
pisi|Žvėrynas Žvėrynas (poola keeles Zwierzyniec) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Žvėrynase valla territooriumil.
Žvėrynas piirneb läänes Karoliniškėsega, põhjas Saltoniškėsega, kagus üle Nerise jõe Lukiškėsega (jõge ületavad Žvėrynase ja Liubartase sillad), edelas aga Vingisega (jõge ületab Vingise pargi sild).
Linnaosas on katoliku kirik ja kaks õigeusu kirikut. Seal asub ka Vilniuse karaiimide palvemaja ehk kenesa. Žvėrynasesse jääb mitu saatkonda.
Piirkond kuulus XVI–XIX sajandini Radziwillidele. Need rajasid sinna jahikaitseala, kus kaitsti metskitsi. Kaitseala leedukeelsest nimest on linnaosa ka nime saanud. Keskel asus kõrgemal kohal puidust mõis. Hiljem omandas selle ala Ludwig zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg, kes rajas sinna uue mõisakompleksi. Kuni XIX sajandini piirkonda Saltoniškėsest ei eristatud, siis aga hakati vanemat ala Saltoniškėseks, uuemat ja hoonestatud ala Žvėrynaseks nimetama.
XIX sajandil rajasid mitmed professorid, sealhulgas ka Joseph Frank, sinna suvilaid. Žvėrynases asus ka kindralkuberneri suveresidents. Aastail 1855–1866 asus seal jõesadam, mille ümbrusesse samuti suvilaid rajati. Hilisemad omanikud olid Maria Hohenlohe-Schillingsfürst, F. Berg ja Vassili Martinson. F. Berg rajas aastal 1891 esimese linnaosa ülejäänud Vilniusega ühendava silla, mille juurest algas ka esimene sealne tänav. Martinsoni ajal kujunes praktiliselt välja ülejäänud Žvėrynase tänavavõrgustik.
XIX sajandi lõpus oli eeslinnas ligi 150 maja ja 2000 elanikku. Aastal 1892 rajati sinna restoran, aastail 1894-1895 tegutses seal trikotaaživabrik. Aastal 1898 asus seal kaks veskit. Piirkond ühendati Vilniusega aastal 1901. Toona üritati piirkonnale anda ka nime Aleksandrija, ent see rahva seas ei juurdunud. Aastal 1906 ehitati senise puidust silla asemele uus raudbetoonist sild.
Teise maailmasõja eel ehitati Žvėrynasesse tuberkuloosidispanser, ka rajati sinna Psüühikahäirete keskuse psühhoteraapia osakond. XX sajandi alguses rajati sinna valdavalt eramaju, suvilaid ehitati sinna vähem.
Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.
Suurem osa Žvėrynasest on muinsuskaitse all olev piirkond. Paljud sealsed majad on muinsuskaitse all. Loodesse jääb kaitse all olev Žvėrynase vesiveski hoonetekompleks, mis pärineb XVII sajandist ja kus kahe veskitiigi juures paikneb kaks veskihoonet.
Izu
Izu on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare keskosas.
Tammiku vald (Simuna kihelkond)
Tammiku vald (saksa keeles Tammik) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1871–1893 ja siis liideti see vald Salla vallaga.
Izu
2019. aastal oli linnas 30 678 elanikku.
Linnas on mitmeid kuumaveeallikaid.
Mädanikust kahjustatud puit
Tekkeviisi järgi jaguneb mädanik metsamädanikuks ja laomädanikuks, tekkides siis vastavalt juba metsas kasvaval puul või alles pärast langetamist ja ladustamist.
Keila-Joa vald
Keila-Joa vald (ka Joa vald) (saksa keeles Fall) oli vald Harjumaal Keila kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891, kusjuures selle aja jooksul moodustati see kolm korda: 1866–1872, 1872–1880 ja 1881–1891.
Venemaa keisririigi mereministrite loend
Venemaa Keisririigi mereministrite loend on loetelu Venemaa Keisririigi Mereministeeriumi juhtidest alates ministeeriumi loomisest 1802. aastal kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini. Aastatel 1802−1815 oli ministri nimetuseks merejõudude minister. 1855−1905 oli ametis ministeeriumi direktor.
Vjatšeslav Volodin
pisi|Vjatšeslav Volodin (2018) Vjatšeslav Volodin (vene keeles Вячеслав Викторович Володин; sündinud 4. veebruaril 1964 Aleksejevkas Saratovi oblastis) on Venemaa poliitik. Ta on 5. oktoobrist 2016 Venemaa Riigiduuma esimees. Ta on aastast 2012 Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.
Ta sündis aastal 1964 Aleksejevkas Hvalõnski rajoonis Saratovi oblastis. Ta lõpetas aastal 1986 Saratovi Põllumajanduse Mehhaniseerimise Instituudi.
Joik
pisi|Ettevõtte tooted JOIK (ärinimega Joik OÜ) on Eesti looduskosmeetika ja sojavahast lõhnaküünalde tootja. Kõik tooted töötatakse välja ja valmistatakse Eestis, tootmishoone asub Saku vallas. 2017. aasta lõpu seisuga töötas ettevõttes 19 inimest. JOIKi tooteid müüakse Eestis, Euroopa Liidu riikides ja Aasias.
Ajalugu
2005. aastal otsis firma asutaja Eva-Maria Õunapuu tulemusteta lõhnaküünlaid, mis ei oleks tehtud nafta baasil valminud parafiinist. Nii otsustas ta ise neid valmistama hakata ja leidis, et parafiini aseaineks sobib sojaubade vaha. Positiivne tagasiside andis julguse pakkuda valminud küünlaid ka müügiks ning järk-järgult kasvaski hobist täismahus ettevõte.
Nimi
Nimi JOIK tuleb sõnast joig, mis tähistab saamide traditsioonilist laululiiki. Joigumine annab edasi meeleolu, selle abil iseloomustatakse tundeid, inimesi, loomi ja loodust. Brändina taheti anda edasi sarnaseid ideid – kus hinnatakse vanu oskusi kasutada loodust heaolu ja tervise heaks, aga arenetakse pidevalt ja luuakse tooteid, mis sobivad tänapäeva inimesele ja kannavad endas emotsiooni.
Tooted
Kogu JOIKi tootevalik vastab looduskosmeetika hea tava määratlusele, st kõikides toodetes on vähemalt 95 protsenti koostisosadest looduslikku päritolu. Osa tooteid on märgistatud eraldi kleepsuga «100% looduslik» ja sellisel juhul on need tooted 100 protsenti looduslikest koostis­ainetest valmistatud.
JOIKi tooted valmivad käsitööna väikestes partiides ning kogu tootmisprotsessi kontrollitakse hoolikalt algusest lõpuni, et olla kindlad toodete kvaliteedis ja värskuses. Toodetes kasutatakse toorainet Prantsusmaalt, Saksamaalt, Inglismaalt, Šveitsist, Ameerika Ühendriikidest ja mujalt. Nii palju kui võimalik, kasutatakse eestimaist toorainet – toodetes on aukohal kodumaine rapsiõli, astelpajuõli, ürdid ja mesi.
JOIK toodab näohooldustooteid, käte ja jalgade hooldustooteid, dušitooteid, vannitooteid, seepe, sojavahast küünlaid, lõhnapärleid ja kodulõhnastajaid. JOIKi tooteid ei ole testitud loomade peal.
Koostöö Eesti disaineritega
Aastal 2013 alustas JOIK koostööprojekti – "JOIK koostöös Eesti disaineritega". JOIKile on teinud koostööd muuhulgas keraamik Liisu Arro, moedisainer Lilli Jahilo, Britt Samoson ja Anneli Akinde. 2016. aastal andis JOIK Eesti kosmeetikafirmadest esimesena välja advendikalendri, millest saab detsembrikuu hommikutel välja võtta erineva JOIKi toote. Advendikalendri kujundab igal aastal erinev Eesti kunstnik.
Arenguprogramm
JOIK viib läbi arenguprogrammi, mille eesmärk on arendada ning luua tooteid ja teenuseid, et olla veelgi konkurentsivõimelisem klientide ja koostööpartnerite jaoks. Projekti toetab Euroopa Liit Euroopa Regionaalarengu Fondi vahenditest Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse vahendusel. Projekt kestab märtsist 2018 augustini 2019 ja toetuse summa on kuni 171 405 eurot.
Punane kääbus
Punased kääbused on Galaktika kaugelt levinuim tähetüüp, vähemalt Päikese ümbruses, kuid väikese absoluutse tähesuuruse tõttu ei ole nad hõlpsasti vaadeldavad. Maalt ei näe palja silmaga ühtki neist. Ka Päikesele lähim täht Proxima Centauri on punane kääbus (spektriklass M5, näiv tähesuurus 11,05), samuti 30 järgmist. Punaste tähtede osatähtsust Galaktika tähtede seas on hinnatud kolmveerandile.
Tähemudelitest nähtub, et punastel kääbustel, mlle mass on alla 35% Päikese massist, toimub konvektsioon kogu tähe ulatuses. Sellepärast on termotuumasünteesi käigus vesinikust tekkinud heelium pidevalt ringluses kogu tähes, nii et tuum ei saa tekkida. Sellepärast arenevad punased kääbused väga aeglaselt: teoreetiliselt võib neil olla triljonite aastate vältel sama heledus ja spektriklass, kuni neil kütus otsa saab. Et Universumi vanus ei ole kuigi suur, siis pole olemas arengus kaugele jõudnud punaseid kääbuseid.
Kakegawa
2019. aastal oli linnas 117 925 elanikku.
Kakegawa asus Tōkaidō ääres.
Messenger (Facebook)
Messenger (Facebook Messenger) on mobiilisõnumirakendus, mida kasutatakse kiirsuhtluseks, fotode, videote, helisalvestiste jagamiseks ja grupivestlusteks. Messengeri abil saab suhelda oma sõpradega, kellel on Messengeri või Facebooki konto.
Sarah Hutton
pisi|Sarah Hutton Sarah Hutton (sündinud 1948) on Briti filosoof, filosoofia- ja teadusloolane.
Tema erialaks on 16.-17. sajandi Briti filosoofia, eelkõige Cambridge'i platoonikud (Henry More jt) ning uusaegne platonism laiemalt, kveekerid ja naisfilosoofid nagu Anne Conway ja Émilie du Châtelet.
1996-2004 juhtis Hutton Briti Filosoofia Ajaloo Seltsi. Ta on ajakirjade The Journal of the History of Philosophy ja The British Journal of the History of Philosophy peatoimetaja.
Hîncești
Hîncești on linn Moldovas, Hîncești rajooni keskus. Hîncești asub pealinnast Chișinăust ligikaudu 29 km edelas.
Hînceștit on ürikutes esmamainitud 1522. aastal.
1940–1965 oli asula nimi Kotovskoje. Linnaõigused sai 1965. aastal ja uueks nimeks pandi linnale Kotovsk. 1990. aastal sai Hîncești ajaloolise nime tagasi.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hîncești elanikest moldovlasi/rumeenlasi 89,06%, venelasi 4,17%, ukrainlasi 3,65%, mustlasi 1,02%, bulgaarlasi 0,55%, gagauuse 0,24% ja muust rahvusest inimesi 0,48%. 0,8% elanike rahvus oli teadmata.
Latvenergo
Latvenergo on Läti energeetikaettevõte, mis müüb Eestis elektrienergiat kaubamärgi Elektrum (ka Elektrum Eesti) all.
Kontserni emaettevõte on Latvenergo, millele kuuluvad tütarettevõtted Latvijas elektriskie tīkli , Sadales tīkls (DSO), Latvenergo Kaubandus OÜ, LatvenergoPrekyba UAB ja Liepājas enerģija SIA. Latvenergo AS-ile kuulub ka osa ettevõtetest Nordic Energy Link AS (Eestis) ja Pirmais Slēgtais Pensiju Fonds. 2012. aasta oktoobri seisuga on Latvenergo AS-i juhatuse liikmed Āris Žīgurs (esimees), Uldis Bariss, Zane Kotāne, Arnis Kurgs ja Māris Kuņickis.
Latvenergo tegutseb elektrienergia vabaturul 1. juulist 2007 ning müüb elektrit nii Leetu kui ka Eestisse (alates kohaliku elektrituru avanemisest 1. jaanuaril 2013). Eestis alustas Latvenergo tegevust 2012. aasta septembris.
Läti suurima elektritootjana (2011. aastal 90% Lätis toodetud energiast) kasutab Latvenergo mitut liiki energiaallikaid. Ettevõttele kuuluvad Pļaviņasi, Riia, Ķegumsi ja Aiviekste hüdroelektrijaam, Ainaži tuulepark ja Ķegumsi katlamaja, gaasil töötavad koostootmisjaamad Riia TEC-1, Riia TEC-2 jt, samuti puidukütusel töötavad elektrijaamad.
2012. aasta seisuga on Elektrum Euroopas suuruselt teine keskkonnasäästliku elektri tootja. Elektrum toodab 67% elektrist taastuvatest allikatest.
Izunokuni
Izunokuni on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Izu poolsaare põhjaosas.
2019. aastal oli linnas 48 579 elanikku.
Izunokuni linn loodi Izunagaoka, Nirayama ja Ōhito liitmise teel 1. aprillil 2005.
Roland Matthes
Roland Matthes (17. november 1950 Pößneck, Tüüringi – 20. detsember 2019 Wertheim) oli Saksa DV ujuja ja kõigi aegade edukaim seliliujuja.
Amsterdam (New Yorgi osariik)
Amsterdam on linn New Yorgi osariigis Montgomery maakonnas. Linn on nimetatud Amsterdami järgi Hollandis ja asub Mohawki jõe ääres.
Roland Matthes
Neljakordse olümpiavõitjana osales ta kolmedel olümpiamängudel aastatel 1968, 1972 ja 1976 ning võitis kokku kaheksa medalit (neli kulda, kaks hõbedat ja kaks pronksi): 1968. aastal ja 1972. aastal võitis ta kulla nii 100 m kui ka 200 m seliliujumises, samas kui 1976. aastal oli ta kolmas 100 m seliliujumises. Lisaks neile individuaalsetele tulemustele, võitis ta 1968. aastal ja 1972. aastal 4 × 100 m kompleksujumises hõbeda ja 4 × 100 m vabaujumise teatevõistluses pronksi. Montréalis 1976. aastal oli ta ainus Ida-Saksamaa meeste ujuja, kes võitis olümpiamedali.
Aastatel aprillist 1967 kuni augustini 1974 võitis ta kõigil osalenud seliliujumise võistluse võistlused. Ta võitis neli Euroopa meistrivõistlust ja kolm maailmameistrivõistlust järjest ning ujus 19 maailma- ja 21 Euroopa rekordit erinevatel seliliujumise, liblikujumise, vabaujumise ja kompleksujumise distantsidel. Teda treenis Marlies Grohe.
1973. aastal Belgradis toimunud esimestel ujumise maailmameistrivõistlustel sai temast esimene sportlane, kes tuli maailmameistriks nii 100 m kui ka 200 m seliliujumises. Lisaks võitis ta hõbeda 4 × 100 m kompleksujumises ja pronksi 4 × 100 m vabaujumises. 1975. aasta MM-il Colombias Calis tuli ta 100 m seliliujumises taas maailmameistriks.
1970. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas ja 1974. aastal Viinis tuli ta 100 ja 200 m seliliujumises kokku neljakordseks maailmameistriks. Lisaks võitis ta Barcelonas 100 m vabaujumises individuaalse hõbeda, kulla 4 × 100 m kompleksujumises ja pronksi nii 4 × 100 kui ka 4 × 200 m vabaujumises. Viinis võitis ta ka individuaalse hõbeda 100 m liblikujumises ja pronksi 4 × 100 m vabaujumises.
Teda valiti seitse korda, aastatel 1967–1971, 1973 ja 1975 Saksa DV aasta sportlaseks. 1981. aastal paigutati ta rahvusvahelisse ujumise kuulsuste halli.
Aastatel 1970–1977 õppis ta sporditeadust ja lõpetas diplomeeritud spordiõpetajana. Aastatel 1978–1984 õppis Jena ülikoolis meditsiini. Pärast kooli lõpetamist töötas ta ortopeedilise kirurgina. Ta lahkus ujumisest 1976. aastal ja 1978. aasta mais abiellus ta Ida-Saksamaa olümpiaujuja Kornelia Enderiga. Nad lahutasid 1982. aastal.
Ida-Saksamaa dopinguküsimus pani paljude Ida-Saksamaa sportlaste saavutused kahtluse alla. Matthes aga eitas igasugust seotust dopinguga, väites, et tema ujumisklubi oli endale dopingu lubamiseks liiga väike.
Häälerühm
Häälerühm (ka hääl) on sarnaste hääleomadustega ja sama partiid esitav osa koorist. Lauljad jagunevad häälerühmadesse hääle ulatuse ja tämbri järgi. Koori häälerühmade arv vastab teose esitamise ajal selle teose partiide arvule.
Buklee
Buklee (prantsuse keele sõnast bouclé 'rõngas', 'lehv', 'silmus') on labase sidusega reljeefse ebaühtlaselt aasalise pinnaga villane või puuvillane kangas, mis on kootud bukleelõngast, mahulisest ja topilisest säbarast lõngast.
Bukleelõng on kaheastmeline, üks selle keermetest on pehme ja paks silmustega efektlõng, mis on laugjalt korrutatud ümber sirgema mitmekordse tugilõnga. Bukleelõnga miinimumlaius lamestatult on 1,5 mm.
Bukleekangast kasutatakse mantlite, samuti naistejakkide ja jakist ning seelikust koosnevate kostüümide õmblemiseks.
Glemmtal
thumb|Glemmtal vaadatuna Pründelkopfilt läände, taustal Saalbachi ja Hinterglemmi küla
Glemmtal ("Glemmi org") Austria Salzburgi liidumaal on laias laastus 30 km pikk Saalachi jõe ülemjooksu org. See kuulub Põhja-Pinzgau piirkonda ja eraldab Kitzbüheli Alpe ida-lääne suunas. Selle peamine asula on Saalbachi küla Zell am See ringkonnas.