cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siil 2015
[[Pilt:Reservväelased õppusel suurtükist laskmas.jpg|pisi|Kirde kaitseringkonna reservväelased õppekogunemisel 08.09.2011. Originaalpilt.]] "Siil 2015" oli Eesti kaitseväe seni suurim õppus, mis toimus 4.–15. maini 2015, hõlmas kogu Eestit ja kulmineerus Virumaal. "Siil" toimus iga-aastase "Kevadtormi" asemel ja seal on planeeritud osalema kokku ligi 13 000 reservväelast, kaitseliitlast, ajateenijat ja tegevväelast. Ligemale poole kohale kutsutavast isikkoosseisust moodustavad reservväelased.
Õppusega "Siil" seotud info levitamiseks on kaitsevägi loonud Siili Facebooki lehekülje, kuhu postitatakse jooksvalt õppusega seotud informatsiooni ning vastatakse tekkivatele küsimustele.
Õppuse "Siil" eesmärk on kontrollida alalises valmiduses olevate üksuste täiendkomplekteerimist ja kiirreageerimisvalmiduses olevate üksuste formeerimist. See tähendab suurt rõhku just üksuste formeerimise, sealhulgas mobiliseeritute vastuvõtu harjutamisele. Lisaks harjutatakse 1. jalaväebrigaadi lahingutegevust ning taktikalise ja operatiivtasandi juhtimist.
"Siil 2015" põhiosa jaguneb kolmeks etapiks:
Õppusele "Siil" on kutsutud enamjaolt need reservväelased, kes on lõpetanud ajateenistuse aastatel 2012, 2013 ja 2014. Samas on õppusele kaasatud ka muude aastakäikude reservväelasi. Õppusel osalevad üksused valiti nii, et nende tegevus ja oskused toetaks ajateenistust lõpetavate üksuste tegevust õppusel "Siil".
Õppusele "Siil 2015" kutsutakse reservväelasi üldjuhul kaheks perioodiks. Ligemale 4000 reservväelast kutsutakse kohale 12 päevaks, et viia läbi tervet brigaadi hõlmav taktikaline õpe ja anda üksuse tegevusele hinnang. Teine osa reservväelasi, alla 3000 osaleja, kutsutakse õppusele aga vaid neljaks päevaks, et kontrollida üksuste formeerimise võimekust, tuletada meelde varem õpitut ja lasta sisse relvad. Selline lahendus on tingitud vajadusest harjutada üksuste formeerimist ja brigaadi koostööd, mistõttu on igal õppusel osaleval reservväelasel oluline roll.
Kirjandus
thumb|[[Viru jalaväepataljoni tankitõrjekompanii reservväelaste MILANi lahinglaskmised Sirgalas 11.05.2012. Originaalpilt.]] Õppusel osalevad reservväelased leiavad olulist lisainfot oma õiguste, kohustuste ja reservteenistuse kohta järgmistes allikatest:
Pulli pank
pisi|Pulli pank (august 2017) Pulli pank (ka Oiu pank) on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Pulli külas. Pank jääb Väinamere hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 500 m ja suurim kõrgus 3,5 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Paramaja kihistiku ja Jaagarahu lademe Kesselaiu kihistiku kivimid.
Pärnu FC Metropool
Pärnu FC Metropool on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Pärnus.
Charles V
thumb|right|Charles V, Böömimaa kuningas Wenzel ja keiser Karl IV Charles V (21. jaanuar 1338 – 16. september 1380) oli Prantsusmaa kuningas 1364–1380.
Isiklikku
Tema isa Jean II Hea (le Bon) oli Prantsusmaa kuningas aastatel 1350–1364 ja järglased Prantsusmaa kuningas Charles VI ning Orleansi hertsog Louis.
Läti Raudteeajaloo Muuseum
pisi|Muuseumi eksponaate (august 2005) Läti Raudteeajaloo Muuseum (läti keeles Latvijas dzelzceļa vēstures muzejs) on Läti raudtee ajaloo teemaline muuseum. Muuseum asub Riias.
Muuseum asutati 30. augustil 1994.
Muuseum sisaldab üle 1000 museaali ja eksponaadi.
Seitsmepenikoormasaapad
Seitsmepenikoormasaapad on kujund Euroopa folklooris ja mütoloogias. Need on võlusaapad, mis võimaldavad nende kandjal liikuda väga kiiresti pikkade vahemaade taha ja läbida seitse penikoormat ühe sammuga. Teistes Euroopa keeltes nimetatakse neid enamasti seitsme ljöö saabasteks. Soome keeles on nende nimetus sarnaselt eesti keelega seitsemän peninkulman saappaat.
Shehu Abdullahi
Shehu Usman Abdullahi (sündinud 12. märtsil 1993 Sokotos) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsja või paremkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis AC Omonia.
Ta alustas klubikarjääri Nigeerias.
Aastatel 2014–2015 mängis ta Kuveidi klubis Qadsia, 2015–2016 Portugali kõrgliiga klubis União da Madeira, 2016–2018 Küprose kõrgliiga klubis Famagusta Anórthosis ja 2018–2020 Türgi klubis Bursaspor. Omoniaga liitus ta 2020. aasta septembris. Hooajal 2020–21 tuli ta Omoniga Küprose meistriks.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Abdullahi 2014. aastal. Ta on kuulunud Nigeeria koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Nigeeria olümpiameeskonnaga pronksmedali.
56. ekspeditsioon
56. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 56. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 3. juunil 2018 pärast 55. ekspeditsiooni jaamast lahkumist ning lõppes 4. oktoobril 2018.
Litchfield (Connecticut)
Litchfield on Ameerika Ühendriikide väikelinn Connecticuti osariigis Litchfieldi maakonnas.
Jevgeni Tšubarov
Jevgeni Jossifovitš Tšubarov (vene keeles Евгений Иосифович Чубаров; 11. detsember 1934 Nižneje Bobino küla, Metšetlino rajoon, Baškiiri ANSV – 5. detsember 2012 Mõtištši, Moskva oblast) oli vene maalikunstnik, skulptor ja graafik.
Elulugu
Jevgeni Iosifovitš Tšubarov sündis 11. detsembril 1934 Baškiirias Mehhetlinski rajoonis Nižnee Bobino külas (isa oli armeenlane, ema baškiir). Poisi isa mõjutas suuresti tema kirg joonistamise vastu. Kuid Tšubarov sai aru, et soovib saada ka mainekamat ametit. Seetõttu läks ta onu juurde, kes aitas tal tööd saada Zlatousti metallgraveerimise rakenduskoolis. Kunstnik õppis juveliiriks, dekoratiivrelvade kujundajaks. Pärast ülikooli lõpetamist teenis Tšubarov viis aastat sõjaväes Balti laevastikus.
1950–1960
1959. aastal läks kunstnik Saratovisse, seejärel Zagorski (praegu Sergiev Posad), kus ta töötas skulptor Dmitri Tsaplini restaureerimisstuudios. Peagi tutvus Tšubarov Ljudmila Gukovitšiga, kellest sai peagi tema abikaasa. Sel ajal töötas ta Istras lastearstina ja 1961. aastal nad abiellusid. 1963. aastal käisid Tšubarovi maalid "Märts" ja "Tehasemaastik" Moskvas noorte kunstnike näitusel. "Tehasemaastik" avaldati seejärel ajakirjas Art, vaid mõni kuu pärast seda, kui NLKP Keskkomitee esimene sekretär Nikita Hruštšov külastas Maneežis Moskva Kunstnike Liidu näitust ja kritiseeris Euroopa avangardile orienteeritud kunstnikke. Samal ajal oli Tšubarov kiindunud puuskulptuuridesse. Kunstniku naise mälestuste järgi olid need täispikad portreed, mis meenutasid Auschwitzi ohvrite fotosid. 1960. aastate graafika- ja maalitööd näitavad kunstniku huvi nii füüsilise kui ka psühholoogilise erootika vastu. 1969. aasta lõuendil on kujutatud mehe süles istuvat naist, kellel on hooletult visandatud silmade ja suuga pea asemel tumeroheline ruut. Meeskujude käsitlemist geomeetriliste varjudena võib leida selle perioodi teistest töödest. Tšubarov mõistab maskuliinset isikupäratuna, mittetäielikuna, see on alateadlike impulsside kujunemise põhietapp.
1970–1980
1970. ja 1980. aastatel siirdus Tšubarov lihtsate kompositsioonide juurest pildi ja kehamassi suhte uue tõlgenduse juurde ja töötas palju oma võimsate mitmefiguuriliste kompositsioonide seeriaga (tindijoonistused paberil). Kompositsiooniliselt on tema teosed seotud Boschi ristikandmise (1515–1516), Boriss Grigorjevi ekspressionismi (1920.–1930. aastad) ja Pavel Filonovi analüütiliste katsetega. Kui varem maalis Tšubarov üksikuid kujusid hõlpsasti loetavates suhetes, siis nüüd loob ta maksimaalse tihedusega olukordi, täites lõuendi üha uute nägude ja kehadega, mida harva ühendab süžee. Filmis "Draka" (1982) võrdsustab Tšubarov lõuendipinna keha, nahaga, hägustades maali ja kehamassi vahelise piiri. "Võitluse" motiivid jäävad kunstnikule alles ka puhta abstraktsiooni perioodil, kuid need kanduvad arvukatele joonistele. Ka muud 1980. aastate lõuendid on täis viiteid varjatud ja demonstratiivsele seksuaalsusele – alates hauakaevaja kujundist kuni katkiste jäsemete või surnukangestunud tegelasteni. Mitu aastakümmet töötas Tšubarov kiviskulptuuride sarja kallal. Moskva Muzeoni skulptuuripargis on 283 kivipeast koosnev kompositsioon, mis on paigutatud seinale ja kaetud võre abil; selle struktuuri ja ka teose tähenduse – mälestusmärk Stalini repressioonide ohvritele – mõtles välja mitte kunstnik. 1986. aastal võeti Tšubarov NSVL Kunstnike Liitu.
Aastad välismaal
Nõukogude aeg Tšubarovi eluloos ei ole rikas väliste sündmuste poolest. Puuduvad viited, et kunstnik oleks olnud seotud põrandaaluse tegevusega – tema nime ei esine iseseisvalt eksponeerida püüdnud kunstnike nimekirjades. Kunstikaupmees Gary Tatintsjani kutsel läks kunstnik kõigepealt Berliini, kus ta elas ja töötas 8 aastat, ning seejärel New Yorki. Sel ajal toimub tema viisi viimane ümberkujundamine. Ekspressionismist läheb Tšubarov puhtasse abstraktsiooni ja saavutab edu – temast saab Jackson Pollock-Krasneri fondi stipendiaat, ta osaleb näitustel võrvuti sõjajärgse põlvkonna suurimate kunstnikega. Tšubarov jõuab abstraktsioonini siis, kui see lakkab olemast poliitiline žest ametlike kunstinõuete vastu. See hiline samm narratiivsest kunstist eemale rõhutab tema sisemist sõltumatust kunstilisest kontekstist, milles ta pidi töötama. Tšubarov lähenes mittefiguratiivsele maalile kui asjale – erinevates mõõtmetes objektile, mis võis olla ornamentaalse või psühholoogiline. Tšubarov pidas end vene "arhailise" kultuuri pärijaks, tõmmates paralleeli oma tehnika ja Malevitši "musta ruudu" ideede vahel. Ta tõlgendas vene stiili omal moel, püüdes visuaalselt edasi anda ümbritseva maailma energiat.
1990
Tšubarovi peamine ülesanne maalikunstis on alates 1990. aastate algusest olnud üleminek mitmekihilisele abstraktsele kujutamisele. Selles kunstis puuduvad "tumedad kired", vastupidi, see on optimistlik võrreldes nõukogude aja teostega. Anarhilise kehalisuse kujutamise kogemus 1970. ja 1980. aastatel võimaldas Tšubarovil loobuda enesestmõistetavatest sümbolitest. Kunstnik loobus abstraktsele ekspressionismile omasest tihedast kontaktist lõuendiga, mis muudab maali kas žesti fikseerimiseks nagu Pollockil või puhta värviga spekulatiivseks ruumiks nagu Rothkol. Tšubarovi maalid on mõeldud nii lähedalt kui ka kaugelt vaatamiseks. 1990. aastate lõpus naasis Tšubarov koos abikaasaga Moskvasse, kus nende korterit külastasid sageli mitmed mitteametliku ja ametliku kultuuri esindajad (sealhulgas Ernst Neizvestnõi, Ilya Kabakov).
Näitused
Tšubarovi monumentaalteoseid näidati tuntud kohtades Euroopas ja USA-s ning hiljem ka Venemaal. Grupinäitustel eksponeeriti Tšubarovi teoseid koos 20. sajandi klassikute maalidega – Mel Bochner, Frank Stella, Sol LeWitt, Damien Hirst, Peter Helly ja Stefan Balkenhol. 2015. aastal oli Gary Tatintsjani galeriis Jevgeni Tšubarovi isikunäitus, mis oli pühendatud kunstniku 80. sünniaastapäevale. 2016. aasta augustis avati Saksamaa linnas Hagenis Karl Ernst Osthausi muuseumis kunstniku isikunäitus “The Berlin Works”.
Torma prügila
Tutvustus
Torma prügila on üks viiest euronõuetele vastavast prügilast Eestis. Prügila üldpindala on kokku umbes 6 ha, millest jäätmete ladestusalad moodustavad 2,5 ha, nõrgvee kogumise ja puhastamisega seotud alad 0,25 ha, jäätmete sortimisega seotud alad umbes 0,5 ha ning jäätmete vastuvõtmise, ohtlike jäätmete vastuvõtu ja prügila teenindusala umbes 0,5 ha. Torma prügila omanikuks on Torma vald, kus opereerimislepingu alusel töötab OÜ Amestop. Prügila teeninduspiirkonnaks on Kagu- ja Ida-Eesti.
Jevgeni Tšubarov
Kirjandus
Djakonov V. Jevgeni Tšubarovi kohta.
Torma prügila
Tutvustus
Teised euronõuetele vastavad prügilad Eestis on Tallinna prügila, Paikre prügila, Väätsa prügila ja Uikala prügila.
Ajaloost
1991. aastal uuriti potentsiaalseid prügiväljakuid. Ehitustöid alustati 1998. Prügila avati 2001. aastal ja prügila operaatoriks valiti OÜ Amestop (2001–2013).
2007–2008 ehitati teine ladestusala. 2009. aastal anti kasutusõigus OÜ Amestopile ja samal aastal hakati ka uut nõrgveepuhastit ehitama. 2010 asuti ehitama uut ladestusala, kus kogutakse prügilagaasi. Segaolmejäätmete ladestusmaht kasvas kümnekordselt: 8000 tonnilt 80 000 tonnile.
Teenindus
2009. aastal teenindas Torma prügila kokku 83 omavalitsust Jõgeva, Tartu, Põlva, Võru, Valga, Järva ning Lääne- ja Ida-Viru maakonnas. Teeninduspiirkonda kuulus 341 000 inimest, s.o 26% Eesti elanikkonnast.
Torma prügilasse toodavate jäätmete teke teeninduspiirkonnas oli umbes 214 kg inimese kohta aastas. Torma prügila peamiseks eesmärgiks on mehaanilis-bioloogiliselt töödelda sissetulevaid jäätmeid ja vähendada ladestavate jäätmete kogust.
Purustamine
Purustamise eesmärgiks on muuta suuremad fraktsioonid väiksemateks, et tagada parem ruumitäituvus erinevates konteinerites osakeste tihedama paiknemise tõttu ning muuta edasist prügikäitlust efektiivsemaks. Suuremad esemed lõhutakse esmalt tükkideks spetsiaalse giljotiini või lõikuri abil, et muuta nad mõõtmetelt sobivaks prügihundi jaoks. Prügihunt omakorda peenestab toormaterjali ning suunab selle edasi veskitesse (kuul- ja vasarveski), kus toimub materjali täielik peenestamine. Torma prügilas on kasutusel mobiilne purusti (M&J 1000-7), mida saab vajadusel ühest kohast teise transportida.
Sõelumine
Prügikäitluses kasutatakse mitmesuguseid sõelumistehnikaid (nt vibrosõel). Sõelumise eesmärgiks on eraldada erineva suurusega prügifraktsioonid ja seejärel suunata need vastavalt edasisse käitlusprotsessi. Sõelumiseks ei tohi jäätmed olla märjad, kuna siis on prügiosad omavahel kleepunud ning nende eraldamine raskendatud. Seetõttu kasutatakse vahel ka prügi eelnevat kuivatamist. Torma prügilas kasutatakse mobiilset sõela (Terex Finley 790 W), mida saab vajadusel ühest kohast teise transportida.
Sortimine
Sortimise eesmärgiks on eraldada üldise materjali hulgast need esemed, mis edasist käitlust segavad, ohustavad või mida ei tohi jäätmeliigi hulgas olla. Sellisteks esemeteks võivad olla näiteks meditsiinijäätmed, akud, radioaktiivsed jäätmed, õlikanistrid, biolagunevad jäätmed. Sortimine jaguneb omakorda masin- ja käsisortimiseks. Masinsortimine põhineb prügi keemilistel ja füüsikalistel omadustel. Protsessi hõlbustab, kui prügi on eelnevalt pisemateks fraktsioonideks purustatud. Füüsikalised omadused, mida prügisortimisel kasutatakse, on magnetilisus, elektrijuhtivus, läbipaistvus, elastsus, tihedus, suurus, värvus. Keemilisi omadusi (nt ainese sadestamine lahuses) prügi sortimisel tavaliselt tavaprügilates ei kasutata, kuna protsess on kallim ja keerukam kui füüsikalistel omadustel põhinev sortimine. Käsisortimine on aeglasem, aga samas efektiivsem kui masinsortimine. Konveierliini ääres töötavad inimesed, kes käsitsi eraldavad üldise prügi hulgast nõutud komponendid. Torma prügilas kasutatakse samuti käsitsisortimist, kus põhiliseks eesmärgiks on plasti, klaasi, metalli, puidu ja ohtlike jäätmete eraldamine üldisest jäätmemassist.
Magnetsepareerimine
Tavaliselt järgneb see etapp pärast purustamist. Protsessi käigus eraldatakse suure magnetiga prügi seest komponendid, mis reageerivad magnetväljale, näiteks mustmetallid. Torma prügilas magnetseparatsiooni ei kasutata.
Prügi tihendamine
Prügi tihendamise eesmärgiks on säästa eelkõige ruumi. Mida väiksemad on jäätmete mõõtmed, seda paremini nad ise tihenevad ja on tihendatavad. Prügi tihendamine algab tavaliselt juba prügiveoautos, kus hüdraulikaga pressitakse prügi kokku, seetõttu lisa tihendamist Torma prügilas ei tehta, kui alles lõplikul ladestamisel. Prügilates tiheneb prügi aastate jooksul ise, kuid protsessi kiirendamiseks kasutatakse spetsiaalseid kompaktoreid, mis üle jäätmeladestute sõites prügi tihendavad. Ka Tormas on kasutusel spetsiaalsed kompaktorid prügi tihendamiseks.
Jäätmete pallitamine
Jäätmeid pallitatakse, et neid paremini hoiustada ja transportida. Tavaliselt pallitatakse neid jäätmeid, millel olemas rahaline väärtus. Sellisteks jäätmeteks võivad olla sorditud jäätmed (nt plast), mis suunatakse edasisse töötlusse, või näiteks prügikütused, mis spetsiaalsetes põletusahjudes ära põletatakse elektri- või soojusenergia saamiseks. Jäätmed seotakse pallidesse tavaliselt traadiga, kuid kasutatakse ka muid sidumismaterjale. Vahel kaetakse ka pallitatud jäätmed kinni kilega, et hoida eemal vihmavett, mis tavaliselt toob kaasa haisuprobleemid. Rahalist väärtust omavad jäätmed saadetakse Tormast edasisse käitlusse.
Bioloogiliselt lagunevate jäätmete vähendamine
Torma prügilas vähendatakse biolagunevaid jäätmeid peamiselt kompostimise ja anaeroobse käitluse teel.
Kompostimine (aeroobne töötlus)
Kompostimine on kindlatel tingimustel hapniku ja mikroorganismide kaasabil toimuv orgaaniliste ainete lagundamise protsess. Kompostimise käigus lagundavad mikroorganismid orgaanilist ainet ja tarbivad seejuures hapnikku. Protsessi käigus eralduvad soojus, süsihappegaas ja veeaur. Kompostimisprotsessist järele jäänud komposti on võimalik efektiivselt ära kasutada aianduses ja põllumajanduses väetisena. Jäätmete kompostimiseks on olemas erinevaid tehnoloogiad.
Anaeroobne töötlus
Orgaaniline aine lagundatakse hapnikuvaeses keskkonnas kompostiks, metaaniks ja süsihappegaasiks. Protsessi käigus ei eraldu soojust ning see on aeglasem kui aeroobne töötlus. Anaeroobset protsessi on võimalik kiirendada, kui süsteemi anda pidevalt lisasoojust, pidevalt biomassi segades. Anaeroobset biomassi lagundamist viiakse läbi spetsiaalsetes reaktorites, kus on loodud vastavad tingimused protsessi toimumiseks. Sageli kogutakse protsessi käigus eralduv metaan, mida tuntakse ka biogaasina. Seda on võimalik kasutada energiaallikana. Biogaas, mis koosneb peamisel metaanist, on ka ohtlik kasvuhoonegaas, mis on mitu korda ohtlikum kui süsihappegaas. Seepärast põletatakse Torma prügilas biogaas, kuna seda tekib liiga vähe, et seda oleks majanduslikult mõistlik käidelda.
Termiline töötlus
Termilise töötluse käigus lenduvad erinevad suure kütteväärtusega gaasilised ja vedelad komponendid. Termilise gaasitamise tehnoloogiaid pole veel lõplikult välja töötatud.
Ihaste tee
Ihaste tee on tänav Tartus Ihastes.
Ta algab Kalda teelt ja lõpeb ristumisel Metshaldja tänavaga, millest edasi kulgeb Hipodroomi tänav. Tänava pikkus on 2,52 km.
Camerata Tallinn
Camerata Tallinn oli aastatel 1978–1996 kammermuusikat viljelenud trio.
Ansamblisse kuulusid flötist Jaan Õun, viiuldajad Mati Kärmas (1978–1992) ja Ulrika Kristian (aastast 1992) ning kitarrimängija Heiki Mätlik. Solistina tegi kaasa Leili Tammel.
Trio repertuaar oli mitmekesine, palju esitati ka Eesti heliloojate loomingut, mis sageli oli kirjutatud spetsiaalselt ansamblile.
Vitaalivennad
Vitaalivennad (ladina keelest victus, ’elatis, toiduained’) olid 14.–15. sajandil Lääne- ja Põhjamerel tegutsenud saksa mereröövlid. Nende juhiks olid Klaus Störtebeker ja Gödecke Michels.
Vitaalivendadeks kutsuti neid seetõttu, et kui kuninganna Margrete I väed piirasid Stockholmi (1389–1392), siis palgati nad Rootsi ja Hansa Liidu poolt, et päästa sissepiiratud Stockholmi linna Taani ehk kujuneva Kalmari uniooni vägede käest. Selleks vedasid nad linna toidumoona ning võitlesid Taani laevadega.
Kui sõda läbi sai, asusid Störtebekeri juhtimise all olevad laevad jahtima ka Hansa Liidu kaubalaevu.
Nad vallutasid 1394. aastal Ojamaa, rüüstasid 1429. aastal Bergenit ning rüüstasid ka Liivimaa rannikut.
Pullapää pank
Pullapää pank on pank Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Nõmme külas Pullapää poolsaarel. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 200. Pangal paljanduvad Juuru lademe Tamsalu kihistu kivimid.
Eduard Hasselblatt (advokaat)
Paul Eduard Camillo Hasselblatt (13. oktoober (vkj)/ 25. oktoober 1885 Juuru kirikumõis, Harjumaa – 13. september 1956 Stockholm) oli Eesti advokaat.
Ta lõpetas Peterburis 1907. aastal Püha Peetri Kooli (Sankt-Petri-Schule) ja 1913. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Aastail 1927–1940 oli ta vandeadvokaat Rakveres. 1934. aastal valiti ka Rakvere linnavolinikuks.
Isiklikku
Tema isa Carl Paul Martin Hasselblatt oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja.
Jan Kaus
Ta on õppinud pedagoogikat ja EHI-s filosoofiat.
Tennis 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Tennis thumb|right|150px|Wimbledoni peaväljak Tennis 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis oli kavas 28. juulist 5. augustini.
Tenniseturniirist võttis osa 172 sportlast. Kavas oli nii meeste kui ka naiste üksik- ja paarismäng ning segapaarismäng. Enne seda oli segapaarismäng viimati olümpiamängude kavas 1924. aasta mängudel. Seega oli mängus viis komplekti medaleid.
Üksikmäng
Finaal: 5. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2008: Rafael Nadal, Hispaania Ametlikud tulemused: Finaal: Pronksimäng: <br style="clear:both;" />
<br style="clear:both;" />
Paarismäng
<br style="clear:both;" />
Koostöine etnograafia
Koostöine etnograafia (inglise keeles collaborative ethnography) on lähenemine etnograafias, mis rõhutab koostööd igas etapis kogu etnograafilise uurimisprotsessi jooksul. Võrreldes antropoloogias tuntud etnograafiaga on siinkohal koostöö esil mitte pelgalt välitööd läbi viies, vaid juba etnograafilise uurimuse planeerimise faasis, kui ka selle tulemuste jm (nt uurimisraporti, aruande, analüüsi tulemuste) kirjutamisel.
Koostöist etnograafiat võib käsitleda kui innovatsioonilist lähenemist etnograafilistele meetoditele, ent igal juhul on tegu nii teoreetilise lähenemisega kui ka etnograafilise uurimuse läbiviimise ja tulemuste kirjutamise viisiga.
Kujunemine
Koostöise etnograafia kujunemise alguseks võib lugeda 1960.–1970. aastatel toimunud arutelud antropoloogiale osaks saanud kriitika üle. Peamise kriitikana heideti antropoloogiale ette selle koloniaalset päritolu ja võimu positsiooni kasutamist uuritavate suhtes. 1986. aastal andis Cliffordi ja Marcuse teos „Kultuuri kirjutades“ – teos, mida peetakse postmodernistliku antropoloogia manifestiks – tõuke antropoloogia uuendamisele, sealhulgas ka koostöise etnograafia kujunemisele. Antropoloogia ning koostöise etnograafia arengut on olulisel määral mõjutanud ka kriitilised sotsiaalteadused, feminism ja postmodernism. 20. sajandil nihkus tähelepanu antropoloogia sisemisest kriitikast ja olemasolevast kirjandusest tulenevalt koostööle etnograafilistes uuringutes. Koostöövõimalused välitöödel muutusid etnograafias tähtsamaks. Võrreldes varasemaga ei olnud uuritavad enam muutumatud ja staatilised.
2002. aastal esitas Ameerika Antropoloogia Assotsiatsioon ametliku raporti, uurimaks kahele antropoloogile osaks saanud süüdistusi, mis toodi esile 2000. aastal ilmunud raamatus "Darkness in El Dorado". Raamatus süüdistati tunnustatud antropolooge korduvates eetilistes rikkumistes ja võimu ärakasutamises etnograafilises uurimuses, kahjustades sealjuures uuritavate heaolu. Ameerika Antropoloogide Assotsiatsiooni raporti üks ametlikke soovitusi oli kasutada antropoloogilistes uurimustes koostöiseid uurimisviise. Seda soovitust nähakse ka kui varasema kriitika, kriiside ja konfliktide tipuna antropoloogias, pakkudes võimaliku lahendusena uurida põlisrahvaid ja kultuure viisil, mis soodustab uuritavate materiaalset, sümboolset ja poliitilist heaolu. Oli ka neid, kes pidasid soovitatud koostöisust uurimustes ebaprofessionaalseks, kehtetuks ja ebakompetentseks – koostöise etnograafia eelduseks on uurija ja akadeemia võimupositsioonist loobumine võrdse partnerlussuhte nimel. Omakorda tähistab see ka kõnelemist ja rääkimist viisil, mis ei ole akadeemiale omane, ainuautorlusest loobumist jmt, mis ei lange kokku akadeemia traditsioonidega. ref name="Lassiter 2005" />
Nüüdisaja koostöine etnograafia
Koostöö uuritavatega on nüüdisajal üks olulisemaid eetilisi, teoreetilisi ja metodoloogiaalaseid küsimusi antropoloogias, luues ka tingimusi ja kujundades nii uuringu disaini kui ka tulemuste levitamist. Koostöises etnograafias võib näha lahendust võimuküsimustele, mida etnograafid oma töös kohtavad. Koostöine etnograafia aitab ületada ka antropoloogias nähtuvat koloniaalvõimu, oma ideaalses vormis ei oma etnograafid koostöises etnograafias autoriteeti või kontrolli.
Koostöine etnograafia loob võrdsema positsiooni uurija ja uuritava vahel, mis omakorda loob võimaluse veelgi sügavamaks arusaamaks kultuurist ja fenomenist, mida uuritakse. Koostöö kaasuurijatega loob suurema eelduse ka selleks, et tulemused ei ole kirjeldatud pelgalt etnograafi enda tõlgendustest lähtuvalt, vaid arvestavad ka uuritava kui kaasuurija arusaamu ja tõlgendusi. Koostöise etnograafia planeerimisel koostöös uuritavate kogukonnaga on ka omad väljakutsed: ajamahukas protsess, milles võib ilmneda nii huvide konflikte (akadeemiline huvi etnograafi poolt vs kogukonna huvi enda kuvandi kujutamiseks) kui ka muudatusi uurimisprotsessis ja -fookuses.
Kallis Mari (aurik)
Kallis Mari on Haapsalu linnale kuuluv ja sihtasutuse Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid poolt kasutatav aurumasinaga väike veesõiduk (aurupaat või aurukaater).
Teadaolevalt on tegemist tänaseks ainsa kasutuses ja sõidukorras aurujõuseadmega veesõidukiga Eestis.
Ajalugu
Alus (varasemad nimed "Varparen" ja "Stjärn") on ehitatud 1955. aastal Rootsis ja ostetud Eestisse Haapsalu linnavalitsuse poolt lõbusõitudeks 2014. aastal. Haapsalu linnavalitsus maksis paadi eest 90 000 eurot, millest suurem osa läks vahendajafirmale renoveerimistöödeks. Soetamist rahastati peamiselt Eesti-Läti projekti Riverways programmi osana.
Heili mõis
Heili mõis (Heila muiža, ka Elziņmuiža) oli suvemõis Lätis Riia linna Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Ezermalas iela 10. Saksa keeles Heilshof.
Mõisa rajati tõenäoliselt XVIII sajandil. 1895. aastal ostis insener Gustalf Adolf Agthe Heili mõisa ja kõrvalasuvad Dragunmuiža mõisa ning Jaunā muiža suvemõisad, liites krundid üheks. Ta kavatses rajada Ķīšezersi järve kaldale villade piirkonna, aga see plaan jäi teostamata. Tõenäoliselt valmis seal ainult üks villa aadressiga Ezermalas ielā 6.
1930. aastatel läks Heili mõis Riia linna valdusse. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud.
Jaunā muiža mõis
Jaunā muiža oli suvemõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus Ezermalas iela ja Ķīšezersi järve vahel. Saksa keeles Neuhof, ka Bulmerinckhof.
1930. aastatel läks seni Agthedele kuulunud Jaunā muiža Riia linna valdusse. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud.
Cantate Domino
Cantate Domino on aastast 1958 Toronto Peetri koguduse juures tegutsev segakoor.
Koori on juhtinud Lembit Avesson, Udo Kasemets, Eerik Purje, Charles Kipper.
Michaelerberg
thumb|Katoliku kirik Michaelerbergis
Michaelerberg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. 2015. aastast on see Michaelerberg-Pruggerni valla osa.
Karlivka
Karlivka on küla Ukrainas Donetski oblastis Marinka rajoonis, umbes 25 km kaugusel Donetskist loodes.
Karlivka asub 191 meetri kõrgusel merepinnast.
Külas elab 414 inimest.
pisi|210px|left|2014. aasta 23. mai lahingu jäljed
XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid venemeelsed separatistid asula oma kontrolli alla.
6. juuli hommikul toimus Karlivka ja Piskõ küla juures lahing valitsusvägede ja venemeelsete separatistide vahel, hukkus 20 mässulist.
21. juulil vabastasid valitsusväed Piskõ ja sulgesid Karlivkas asuvate mässajate varustusteed.
23. juuli öösel lahkusid piiramisrõngasse sattumise kartuses separatistid külast Donetski suunas.
Eesti Tantsuspordi Liit
Eesti Tantsuspordi Liit on Eesti spordiorganisatsioon, mis koordineerib peamiselt võistlustantsuga tegelevate Eesti tantsuklubide tegevust ja edendab Eesti tantsusporti.
Liit asutati 23. novembril 1991.
20. mail 2021 viskas Rahvusvaheline Tantsuspordi Föderatsioon (WDSF) Eesti Tantsuspordi Liidu oma liikmete seast välja, kuna viimane olevat tugevalt kahjustanud föderatsiooni mainet ja andnud WDSF-ile valeinfot enda tegevuste kohta. 1. novembril 2022 võttis WDSF liikmeks Eesti Tantsuspordi Ühenduse, Eesti Tantsuspordi Liit on kaevanud rahvusvahelise alaliidu kohtusse.
Beneath... Between... Beyond...
Beneath... Between... Beyond... on USA industrial metal bändi Static-X-i kogumikalbum. See on kogumik seni välja lastmata lugudest, remix-itest, kaveristest ja demodest. Üllatavalt ei ole sellel albumil lugu Beneath Between Beyond vaid see lugu ilmus Cannibal-i albumil iTunes.
Nikola Selaković
Nikola Selaković (serbia keeles Никола Селаковић; sündinud 30. aprillil 1983 Titovo Užices) on Serbia jurist ja poliitik.
Nikola Selaković on omandanud Belgradi ülikoolis bakalaureuse- ja magistrikraadi õigusteaduse alal. Doktoriõpinguid alustas ta samas ülikoolis 2010. aastal.
Alates 27. juulist 2012 kuni 27. aprillini 2014 oli ta Serbia justiits- ja avaliku halduse minister. Alates 27. aprillist 2014 kuni 11. augustini 2016 oli ta Serbia justiitsminister.
Alates 28. oktoobrist 2020 on ta Serbia välisminister.
Juhan Albert Luur
Juhan Albert Luur (ka Johan Albert Luur, Juhan Luur, Johan Luur; 26. mai 1883 Sindi – 4. september 1937 Tartu) oli eesti haridustegelane ja poliitik.
Luur sündis Pärnumaal Sindis. Hariduse sai ta Narva Kreenholmi vabrikukoolis, Narva linnakoolis ja Narva gümnaasiumis, mille ta aastal 1904 kuldaurahaga lõpetas. Aastal 1908 lõpetas ta Peterburi keiserliku ajaloo- ja keeleteadusinstituudi ''cand. hist'' aukraadiga.
Pärast instituudi lõpetamist töötas ta Bakuus Aleksander III poeglaste gümnaasiumis õpetaja ja inspektorina. Lisaks täitis ta Kaukaasia õpperingkonna keskkoolide revidendi kohuseid. Bolševike tulekul oli ta Bakuu Eesti rahvusliku komitee liige ja selle ümbermoodustamisel Eesti konsulaadiks Aserbaidžaanis üks aasta konsulaadi sekretär.
Aastal 1921 pöördus ta tagasi kodumaale, oli seejärel Virumaal koolinõunik. Aastatel 1932–1934 oli ta Tapa gümnaasiumi direktor, 1. augustist 1934 jälle koolinõunik Virumaal. 1930. aastate teisel poolel oli ta koolinõunik Võrumaal. Küsimusele (veebruaris 1937) Võrumaal töötavate õpetajate riigikeele oskuse kohta (peeti silmas venelastest ja sakslastest pedagoogide eesti keele valdamist) vastas Luur, et tema piirkonnas ei tööta riigikeelt mittevaldavaid õpetajaid, kuid mitmed koolijuhatajad ja õpetajad kõnelevad väga vigast eesti keelt ning tarvitavad kohalikku murrakut ja oma loomulikus arengus seismajäänud sõnade vorme.
Ta oli ka Narva linnavolikogu liige ja Narva karskusseltsi Võitleja esimees. II Riigikogusse oli ta valitud Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas.
Grimming
thumb|left|Grimming vaadatuna [[Irdningist]] thumb|Grimming vaadatuna Tauplitzalmilt
Asukoht
Grimming kõrgub Ennsi oru ja Salzkammerguti vahel, Hoher Dachsteinist idas, olles eraldatud selle idaservast Salza kuristikuga.
Geoloogia
thumb|Grimmingtor
Vaatamata topograafilisele eraldatusele Dachsteinist koosneb Grimming peamiselt Dachsteini lubjakivist ja on tegelikult Dachsteini ploki plaat, mis on sellest lahti murdunud.
Peatipust edelas on Grimmingtor, u. 50 m kõrgune ja 15 m laiune süvend kaljuseinas, mida katab 10 m paksune üleulatuv kalju. Idast piirab seda suur kiviriba, mistõttu on see teatud valgustingimustes värava välimusega (saksa: Tor). Legendi järgi on selle "värava" taha peidetud rikkalikke aardeid.
Ajalugu
Tänu oma muljetavaldavale välimusele kirjeldati seda pikka aega kui mons Styriae altissimus, kõrgeim mägi Austria Steiermargi liidumaal.
Väga varakult kasutati Grimmingit maamõõtmismärgina. 1822. aastal püstitas leitnant Carl Baron Simbschen tipule puidust mõõdistusmärgi ja selle alla kivimajakese varjualuseks.
Juurdepääs
Mägi on mägironijate seas populaarne sihtkoht.
4 Times Square
4 Times Square (endise nimega Condé Nast Building) on büroopindadega pilvelõhkuja (340,7 m), mis kõrgub Times Square'i lähedal New Yorgi Midtown Manhattani ärikeskuses.
Männikvälja mõhnastik
Männikvälja mõhnastik on suurim Pandivere kõrgustiku mõhnastik; halduslikult Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Mõhnastik on arvele võetud ürglooduse objektina.
Mõhnastiku pikkus on 7 km ja laius 2–3 km. Seda läbivad Kunda ja Voore jõgi. Mõhnastiku moodustavad varieeruva suuruse ja kõrgusega künkad, vallid ning lohud, mis on enamasti lääne–idasuunalised. Mõhnastiku suurim absoluutne kõrgus on 94,6 m, suhtelised kõrgused ei ületa 25 m.
Valdur Hiievald
Valdur Hiievald (kuni 1936. aastani Vladimir Friedrich Heisvald; 18. jaanuar 1903 Väinjärve vald, Järvamaa – 29. juuli 1941 Rahkla mõis, Virumaa) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aastail 1928–1935 oli ta vandeadvokaat August Lepsi abi, 1935–1940 vandeadvokaat Rakveres. 1939. aastal valiti ta ka Rakvere linnavolinikuks.
Ta mõrvati hävituspataljonlaste poolt.
Kollane hammaslehik
Kollane hammaslehik (Neolentinus lepideus) on klassi Agaricomycetes seltsi Gloeophyllales kuuluv seeneliik. Varem arvati see hammaslehiku perekonda, nüüd perekonda Neolentinus.
Gunnar Karu
Gunnar-Raimond Karu (2. august 1930 Tartu – 26. september 2022) oli eesti füüsika ja matemaatika õpetaja, füüsikadidaktik.
Hariduskäik
Tema isa oli raudteepolitsei vanemkordnik.
Karu lõpetas 1944. aastal Valga I algkooli, 1946. aastal Aakre mittetäieliku keskkooli, 1952. aastal Tartu Õpetajate Instituudi kiitusega, 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kiitusega, 1965. aastal A. I. Herzeni nimelises Leningradi Riiklikus Pedagoogilises Instituudis aspirantuuri.
Ta kaitses 1965. aastal väitekirja teemal "Взаимосвязь теории и практики как путь формирования электротехнических знаний и умений у учащихся старщих классов средней школы". Kõrgem atestatsioonikomisjon andis talle pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi füüsika õpetamise metoodika erialal. 1988. aastal kaitses ta väitekirja "Методические основы развивающего обучения физике в средней школе". Kõrgem atestatsioonikomisjon andis talle pedagoogikadoktori kraadi füüsika õpetamise metoodika erialal.
Töökäik
Karu suunati 1952. aastal Põltsamaa Keskkooli õpetajaks. Aastatel 1954–1962 oli ta samas koolis õppeala juhataja. 1962–1965 Leningradi A. I. Herzeni nimelise Riikliku Pedagoogilise Instituudi aspirant. 1965–1966 Tartu Riikliku Ülikooli üldfüüska kateedri assistent, 1966–1968 vanemõpetaja, 1968–1990 dotsent, 1990–1992 professor, 1992–1993 korraline professor, 1993–1995 Tartu Ülikooli füüsika didaktika instituudi korraline professor, alates 2. oktoobrist 1995 emeriitprofessor, 1. veebruarist 1993 kuni 1. oktoobrini 1995 füüsika didaktika instituudi juhataja.
Microsoft Silverlight
See on selliste tehnoloogiate nagu Flash, Flex, Java Fx jms analoog. Silverlighti tugi on paljudel veebibrauseritel Windowsi, Mac OS X-i ja Linuxi (Linuxi versiooni Moonlight arendab ettevõte Novell) platvormidel. Kui Silverlight 1.0 aprillis 2007 välja anti, siis oli see peamiselt videorakenduste platvorm. Hilisemad versioonid pakkusid juba võimsamaid arendusvahendeid ja lisafunktsioone. Juulis 2009 avaldati Silverlight 3.0 ja novembris 2009 avalikustati 4.0 beetaversioon.
Gunnar Karu
Töökäik
1966/1967 – 1968/1969 Tartu I Keskkooli füüsika eriklassi õpetaja, 1970/1971 – 1973/1974 Tartu I Keskkooli tavaklasside õpetaja. 1994/1995 – 1997/1998 Virumaa Kõrgkooli külalisprofessor.
Microsoft Silverlight
Ülevaade
Silverlighti rakendused on enamasti RIA (Rich Internet Application) tüüpi, sisaldades palju interaktiivset meediat – graafika, animatsioonid, videod, audio. Silverlighti rakenduste kasutajaliides on kirjeldatud XAML- (Extensible Application Markup Language) keeles ning rakenduse loogika arendatakse .NET raamistikus.
Gunnar Karu
Ühiskondlik tegevus
Karu oli täppisteaduste olümpiaadi füüsika vabariikliku komisjoni esimees aastatel 1966–1986 (Tartu Ülikooli teaduskooli tänukiri 2005). Ta on olnud haridusministeeriumi füüsika ainekomisjoni ja õppekirjanduse komisjoni liige, aseesimees ja esimees (Haridusministeeriumi tänukiri 2001). Ta oli üleriigilise füüsika ainenõukogu esimees.
Teadustöö
Karu teeneks on süsteemkäsitlusel põhineva arendava füüsikaõppe kontseptsiooni väljatöötamine ja metoodilise süsteemi loomine, mis võimaldaks realiseerida kontseptsiooni põhiseisukohad praktikas.
Karu oli Eesti Vabariigi haridusseaduses defineeritud haridusstandardi konkretiseerimiseks ja füüsikapädevuste hindamiseks vajaliku mõõtmisvahendi loomiseks moodustatud töörühma (Henn Voolaid, Enn Pärtel, Koit Timpmann, Jaan Susi, Ott Krikmann) juht. Tulemused on avaldatud aastatel 1995 kuni 2004 ilmunud seitsmes vihikus üldpealkirjaga "Teel füüsika standardile" eesti ja vene keeles.
Mahlamäe (Elva)
pisi|Mahlamäe ja Heina tänava nurk Mahlamäel, august 2013 Mahlamäe on Elva linna elamurajoon, mis jääb erinevalt ülejäänud linnast Elva jõe paremkaldale. Mahlamäe on aedlinn, kus asuvad peamiselt ühe-kahekorruselised elamud. Piirkonnas tegutseb Mahlamäe Selts. Eesti Looduskaitse Selts ja Elva linnavalitsus püüavad kujundada elamurajooni kõrvale ka parkmetsa, kus on metsapealinna ürituste raames korraldatud istutustalguid.
Kätlin Kink
Kätlin Kink (sündinud 24. novembril 1980) on Guinnessi rekordi omanik kiikingus (aiste pikkus 5,94 m).
Kink on pärit Viljandimaalt Kõpust ning töötab Kõpu Põhikoolis muusikaõpetuse õpetajana ja Viljandimaal Sürgaveres noorsootöötaja ja kultuurimaja juhatajana.
Kätlin Kink on MTÜ Soomaa Turism juhatuse liige alates 2015 aastast.
Thavisuphleba
"Thavisuphleba" (gruusia keeles "თავისუფლება", "Vabadus") on Gruusia hümn.
Hümn võeti kasutusele 2004. aastal koos uue riigilipu ja riigivapiga. Sümboolika muutus järgnes eelmise valitsuse kukutamisele veretu Roosirevolutsiooni käigus. Muusika pärineb Gruusia helilooja Zakaria Paliašvili (ზაქარია ფალიაშვილი, 1871–1933) ooperitest "Abesalom da Eteri" ("Abesalom ja Eteri") ning "Daisi" ("Õhtu"), selle kohandas hümniks Ioseb Kekhakmadze (იოსებ კეჭაყმაძე). Sõnad kirjutas David Magradze (დავით მაღრაძე).
Antung
Antung (inglise keeles antung silk) on Hiinast Andongist pärit labases koes siidkangas, kootud puhastatud tussarsiidist. Kangas on tugev, pehme ja peen, kergete ebatasasustega koelõngades. Mõnikord kasutatakse antungis puuvillaga või tehiskiuga kokkukedratud siidi. Kangas on värvimata olekus soojatooniline beež, kuid on hästi värvitav. Antungi kasutatakse rõivakangana, voodrikangana, siidimaaliks ja sisustustekstiilides, näiteks padjakateteks ja lambivarjudeks.
Aguliturism
Aguliturism või getoturism on turismiliik, mis hõlmab vaesunud piirkondade külastamist.
Kui algselt (19. sajandil) keskendus aguliturism lääneriikide suurlinnade (nt London ja New York) agulitele, siis tänapäeval esineb seda peamiselt Lõuna-Aafrikas, Indias, Brasiilias, Keenias, Indoneesias, Detroitis ja mujalgi.
Ajalugu
Londonis külastati piirkondi nagu Whitechapel või Shoreditch eesmärgiga jälgida või vaadelda slummide eluolu. 1884. aastaks hakkasid New Yorgi jõukamad ja rikkamad inimesed külastama selliseid piirkondi nagu Bowery ja Five Points, mis olid vaesemad ning kus elasid immigrandid. Külastamise eesmärgiks oli näha, kuidas nn teine pool elab.
Lõuna-Aafrika Vabariigis korraldasid 1980. aastatel tumedanahalised elanikud linnaekskursioone selleks, et harida valgenahalisi kohalikes omavalitsustes selle teema koha pealt, kuidas mustanahalised slummides elasid. Sellised linnatuurid äratasid aga huvi turistide seas, kes tahtsid rohkem teada saada rassistlikust diskrimineerimisrežiimist. 1990. aastate keskel hakati korraldama reise arengumaade sihtkohtadesse, kus on kõige kehvemad eluolud. Nüüdseks reklaamivad neid kohti ka turismiettevõtted. Näiteks Lõuna-Aafrikas külastab iga aasta pea 300 000 turisti Kaplinna eesmärgiga näha slumme.
Aguliturismile pöörab üha rohkem tähelepanu ka meedia. Aastal 2010 toimus esimene rahvusvaheline aguliturismiteemaline konverents Bristolis. On loodud eraldi sotsiaalvõrgustik inimestele, kes töötavad aguliturismiga.
Asukohad
Aguliturism leiab aset peamiselt arengumaade linnapiirkondades, mida eristatakse külastatud alade tüübi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias on nendeks ajaloolised valgenahaliste äärelinnad ja vaesed ajaloolised maakonnad, kus elavad mustanahalised. Brasiilias on levinud favela turism. Indias sellised kohad nagu Dharavi, mis asub Mumbais. Seda kohta on kujutatud ka filmis "Rentslimiljonär", mis tuli välja aastal 2008. Aguliturismi reise korraldatakse ka Indoneesia pealinnas Jakartas.
Kriitika
Aguliturismi teemal on olnud palju vaidlusi. Ajakirjandusväljaannetes (nt New York Times, Wall Street Journal, London Times jms) on avaldanud artikleid nii selle poolt kui ka vastu. Peamiselt heidetakse aguliturismile ette, et see muudab vaesuse meelelahutuseks, mida saab hetkeks kogeda ning seejärel pääseda. Samas pakuvad ekskursioonid slummielanikele töökohti ja sissetulekut. Töökohti on nii käsitöölistele, kes saavad müüa omatehtud suveniire, kui ka kohalikele giididele, kes korraldavad ekskursioone. [13]
Roopa pank
Roopa pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Austla külas. Pank jääb Karala-Pilguse hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Pangal paljanduvad Paadla lademe Sauvere kihid.
Sabinianus
Sabinianus (surnud 22. veebruaril 606) oli paavst 604–606. Ta oli 65. paavst.
Sabinianus oli pärit Toscanast kas Blerast (kohalikus murdes Bieda) või Volterrast ("Liber Pontificalise" eriversioonides kas de Civitate Vlera või Volaterra). Ta oli Bonuse poeg.
Gregorius I ajal oli ta diakon (kardinaldiakon). Paavst saatis ta aastal 593 saadikuks (apocrisiarius) Konstantinoopolisse. Sel ajal vaidles paavst Konstantinoopoli patriarhiga oikumeenilise patriarhi tiitli kasutamise üle. Paavst kohustas Sabinianust mõjutama Bütsantsi keisrit Maurikiost ja patriarhi Johannes IV selle tiitli kasutamist vältima, kuid Sabinianus ei saavutanud paavsti jaoks soovitud tulemust, mistõttu paavst kutsus ta aastal 595 (või 597) tagasi Rooma.
Konstantinoopolis saavutas Sabinianus keisri õukonnas poolehoiu. Ta vahendas paavstile Antiookia patriarhi Anastasiose kirja. Ta sai patriits Theoktistalt 30 naela kulda, mille tõi Rooma saabudes lunarahaks pantvangi võetud kristlaste vabastamiseks ja almusteks. Sabinianuse teenistuses oli akolüüt Petrus, kes põgenes Konstantinoopolist Jeruusalemma patriarhi Amose juurde.
Gregorius I saatis Sabinianuse missioonile Galliasse. Paavst mainis teda kokku 11 kirjas. Gregorius I-lt on Sabinianusele saadetud kirjadest säilinud kaks kirja.
Paavstiks saamine
Sabinianus pühitseti paavstiks 13. septembril 604, kui Bütsantsi keiser Phokas oli teda tunnustanud.
Suhted langobardidega
"Liber Pontificalise" järgi vahendas Sabinianus eksarh Smaragduse ja langobardide kuninga Agilulfi vahelise rahu sõlmimist.
Suhtumine munklusesse
Sabinianus ei soosinud munklust, vaid ilmikvaimulikke. Traditsiooni järgi ilmutanud ühel ööl talle end unes Gregorius I, kes manitsenud paavsti paremini käituma. Gregorius ilmunud veel kahel ööl, kuid paavst ei teinud sellest välja. Neljandal ööl noominud Gregorius paavsti karmilt ja löönud talle sauaga pähe, mille tulemusena tabasid Sabinianust mõne päeva pärast rängad peavalud.
Majanduspoliitika
Sabinianus sai paavstiks ajal, kui Roomat tabas näljahäda ja toimusid rahutused. Kuna paavsti rahaline olukord oli raske, otsustas ta erinevalt Gregorius I-st vilja müüa.
Liturgilised otsused
Ajaloolane Onofrio Panvinio omistas Sabinianusele sätte kehtestamise, mille järgi tuli kirikukelli helistada kanoonilistel tundidel ja armulaua sakramendi ajal.
Ta ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 26 piiskoppi.
Surm
Sabinianus suri 22. veebruaril 606 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Tema surma ajal tabas Roomat taas näljahäda ja Rooma elanikud süüdistasid paavsti ahnuses. Rahutuste vältimiseks toimus tema matuseprotsessioon poolsalaja.
Timo Kuus
Ta mängib Eesti jalgpalli meistrivõistluste III liiga lõunatsoonis klubis JK Welco Elekter.
Ta on ühe hooaja mänginud ka Eesti Meistriliigas, tehes debüüdi 17-aastaselt JK Tammeka ridades ning lüües vahetusest tulles kohe oma esimese värava.
Collage
Collage oli Eesti ansambel. See tegutses aastatel 1965–1979.
Ansambli asutas 1965. aastal Raivo Dikson toonase Tallinna Riikliku Konservatooriumi üliõpilastest, kellele hiljem lisandus liikmeid Tallinna Muusikakoolist ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikaosakonnast.
Collage'i repertuaari valiti paljudes stiilides muusikat: oli nii klassikalise instrumentaalmuusika seadeid, suurte džässorkestrite partituure kui ka eesti heliloojate originaalloomingut. Peagi avardus ansambli repertuaar eesti rahvamuusika suunas.
1970. aastatel kujunes bändi vaimseks juhiks Aarne Vahuri, kelle seades kõlavad ka kõik Collage'i rahvaviiside töötlused. Collage oli esimesi Eesti ansambleid, kes kasutas levimuusikas regilaulu elemente.
Factory (filmistuudio)
Factory on produktsioonifirma.
Firma asutas Peeter Rebane koos Lõuna-California Ülikooli (inglise University of Southern California) filmikooli kaaslastega.
Firma on tootnud dokumentaalfilmi "Tashi Delek!" (2015) ja mängufilmi "Tulilind" (2021).
Pruggern
thumb|Vaade Pruggernile
Pruggern oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. 2015. aastast on see Michaelerberg-Pruggerni valla osa.
Pruggern asub Ennsi orus Gröbmingi ja Aichi vahel Schladmingist idas ja mitte kaugel pääsust Sölki kurule.
Mündi paemurd
Mündi paemurd (ka Mündi murd) on endine paemurd ja ühtlasi paljand Järva maakonnas Paide linnas Mündi külas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Kumõkid
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 12 kumõkki.
Kumõkid kõnelevad turgi keelte kõptšaki rühma kuuluvat kumõki keelt. Kumõkid on islamiusulised (sunniidid). Kumõkkide asualad paiknevad Kesk-Dagestani eelmäestikes ja tasandikel. Traditsioonilised tegevusalad on niisutuspõllundus, viinamarjakasvatus ja karjandus.
Silma pank
Silma pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Karala külas. Pank jääb Karala-Pilguse hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Inge Põder
Inge Põder (õieti Ingeborg, aastast 1949 Laks; 1. mai 1917 – 23. veebruar 1996) oli eesti tantsija ja lavastaja.
Karjääri alustas ta tantsu-imelapsena Becki stuudios 1925. aastal. Juba 1930. aastatel tuli pikem ringreis Rootsi, Belgiasse, Itaaliasse, Prantsusmaale, Saksamaale, Šveitsi ja Taani. Balletile lisandusid akrobaatika, stepptants, džäss. Inge Põder oli üks neid õnnelikke, kes suutis lavalapsest kasvada arvestatavaks artistiks.
Hernando de Soto (konkistadoor)
alt=Hernando de Soto|thumb Hernando de Soto (1496 või 1500 Barcarrotas või Jerez de los Caballeroses, Extremaduras; – 21. mai 1542) oli hispaania maadeavastaja ja konkistadoor. Ta osales Panama ja Nicaragua vallutamises ning vallutas koos Francisco Pizarroga Peruud ning juhtis suurimat 16. ja 17. sajandi ekspeditsiooni tänapäeva USA kaguosas. pisi|De Soto USA kaguosa ekspeditsiooni arvatav marsruut
Inge Põder
Eesti teatriellu astus ta hooajal 1936/37 Endlas. 1938. aastal alustas ta tööd Estonias, kuhu jäi veerand sajandiks. 1940.–1950. aastatel kuulus ta balletisolistide juhtgruppi. Sündis üks meistritöö teise järel – Zarema, Robin, Messalina, Laurencia, Vanja, Tao-Hoa, Esmeralda, Gudule, Dasha, Lola, Sortsitütar, Smeraldina, Mari, Loksper... Tulid subretiosad, karakterrollid operettides "Kõrbelaul", "Vaba tuul", "Rose-Marie". Gustav Ernesaks kirjutas Inge Põdra eredat isikupärast häälevärvi arvestades talle partii oma ooperis "Käsikäes".