cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barmah Foresti viirus
Genoom
Genoomi 5’ mittekodeeriv regioon on 62 nukleotiidi pikk ja 3’ mittekodeeriv regioon 445 nukleotiidi pikkune. Genoomilt kodeeritakse 3650 aminohapet ning see sisaldab kahte avatud lugemisraami ehk ORFi (open reading frame). Üks avatud lugemisraam kodeerib 2411 aminohappelist mittestruktuurset polüproteiini ning teine 1239 aminohappelist struktuurset polüproteiini. Mittestruktuurne polüproteiin lõigatakse mittestruktuurseteks valkudeks nsP1, nsP2, nsP3 ja nsP4 ning struktuurne valkudeks C, E3, E2, 6K ja E1. Selle alusel on jagatud alfaviiruste genoom kaheks suuremaks alaks, kus 5’-terminaalselt kahelt kolmandikult kodeeritakse mittestruktuursed valgud ja ülejäänud 3’-terminaalselt ühelt kolmandikult struktuursed valgud.
Klassifikatsioon
Barmah Foresti viirus kuulub Togaviridae sugukonda ja alfaviiruste perekonda ning arvatakse Vana Maailma viiruste hulka. Esmakordselt isoleeriti viirus 1974. aastal Austraalia kaguosas Culex annulirostris 'e sääskedelt. Alfaviirused on jagatud seitsmesse antigeensesse kompleksi, kusjuures Barmah Foresti viirus kuulub ainukese liikmena endanimelisse alfaviiruste antigeensesse kompleksi. Barmah Foresti viiruse klassifikatsiooniga oli algselt raskusi, viirus paigutati antigeensete omaduste põhjal hoopis Bunyaviridae sugukonda. Hilisemad uuringud, mis hõlmasid eelnevale lisaks viiruse kogu genoomi, elutsükli ning virioni struktuuri uurimist, tõestasid Barmah Foresti viiruse kuulumist Semliki metsa viiruse klaadi. Samasse rühma kuulumist toetasid ka Barmah Foresti viiruse patogeensed omadused. Aminohappeliste järjestuste võrdluse alusel on Barmah Foresti viirusele fülogeneetiliselt lähimad Ross Riveri viirus ja Semliki metsa viirus.
Mittestruktuursed valgud
Alfaviiruste mittestruktuursete valkude hulka kuuluvad nsP1, nsP2, nsP3 ja nsP4 (non-structural protein). Alfaviiruste mittestruktuurseid valke nimetatakse ka replikaasi valkudeks, sest need valgud osalevad viiruse genoomi replikatsioonil. Genoomse RNA 5’-terminaalselt kahelt kolmandikult transleeritakse mittestruktuursetele valkudele eellas-polüproteiinid. Sünteesitakse polüproteiinid P123 ja P1234, esimest neist sünteesitakse suuremal hulgal. Polüproteiin P1234 sisaldab nsP1, nsP2, nsP3 ja nsP4 järjestusi, P123 viimast järjestust ei sisalda. 1794 aminohappejäägi pikkune P123 sünteesitakse juhul, kui vastava avatud lugemisraami transleerimisel peatatakse süntees opaal-stoppkoodoni juures (UGA koodon), mis paikneb nsP3 järjestuse ja nsP4 järjestuse vahel. P1234 transleeritakse, kui opaal-stoppkoodonist toimub üle süntees, saadakse harvemini sünteesitud 2411 aminohappeline produkt. Sellisel juhul nimetatakse stoppkoodonit "lekkivaks". nsP4 geeni järel toimub translatsiooni terminatsioon UAG koodonil. Transleeritud polüproteiinist lõigatakse järgnevalt küpsed replikaasi valgud nsP1, nsP2, nsP3, nsP4 ja lisaks tekib lõikamisel vaheprodukte. Alfaviiruste puhul on lõikesaidis C-terminaalseteks aminohapeteks lühikeste kõrvalahelatega aminohapped alaniin, tsüsteiin või glütsiin. Barmah Foresti viiruse puhul on selline aminohape samuti nsP2 ja nsP3 vahelises saidis ning nsP3 ja nsP4 lõikesaidis, kuid nsP1 ja nsP2 vahelises lõikesaidis on selleks aminohappejäägiks glutamaat.
Barmah Foresti viiruse nsP1 pikkus on 533 aminohappejääki, valk on molekulmassiga 60 kDa. See on tsütoplasmaatiline cap-struktuuri siduv ensüüm, peremeesraku cap-siduv ensüüm on vaid tuumas. Cap-struktuuri liitmine ja olemasolu RNA molekulil on oluline, et eksonuleaasid ei lagundaks molekuli. nsP1 mutantide uurimine on näidanud ka valgu vajadust RNA negatiivse ahela sünteesil.
nsP2 molekulmass on 89 kDa, 798 aminohappejääki pikk. Mittestruktuursetest valkudest on nsP2 suurim ja sel on N-terminaalselt ja C-terminaalselt erinevad bioloogilised funktsioonid ja aktiivsus. N-terminaalne osa valgust kuulub RNA polümeraasi kompleksi valkude hulka ning täidab RNA helikaasi funktsiooni ja seob nukleosiidtrifosfaate. C-terminaalne domeen käitub mittestruktuursete valkude proteaasina ja lõikab tsütosoolis vastavatest polüproteiinidest küpsed valgud. Alfaviiruste polüproteiini proteaasil on kolm lõikesaiti, mille ensüüm ära tunneb. Iga lõikesait on tunnuste poolest sarnane, mis viitab veelgi sellele, et polüproteiini lõikamist viib läbi üks ensüüm. Lisaks lagundab nsP2 peremehe RNA polümeraasi katalüütilist osa, millega inhibeeritakse peremeesraku valkude sünteesi ja hõlbustatakse viiruse geenide ekspressiooni.
Barmah Foresti viiruse mittestruktuursed valgud nsP1, nsP2 ja nsP4 on suuruselt väga sarnased teiste alfaviiruste vastavate valkudega, kuid erandiks on nsP3. See on 470 aminohappejääki pikk ja molekulmassiga 52 kDa, mis on teiste alfaviiruste nsP3 valkudega võrreldes suhteliselt väike. Lühem on valk C-terminaalsest otsast, milles on vaid 146 aminohappejääki, teistel alfaviirustel jääb see vahemikku 158–246 aminohappejääki. Täielikult pole nsP3 funktsioon viiruse replikatsioonil teada, kuid valk on vajalik negatiivse ahela ja subgenoomse 26S mRNA sünteesil. nsP3 ja nsP4 vahel opaal-stoppkoodonit sisaldavates alfaviirustes sünteesitakse kaks eri pikkusega nsP3 valku. Lühem sünteesitakse, kui translatsiooni terminatsioon toimub opaal-stoppkoodonil, kui aga koodon on "lekkiv", siis sünteesitakse 7 aminohappejäägi võrra pikem nsP3.
Alfaviiruste nsP4 on RNA-sõltuv RNA-polümeraas, mis sünteesib positiivse ja negatiivse ahelaga RNA-d ning ka subgenoomset 26S RNA-d. Barmah Foresti viiruse nsP4 on 610 aminohappejääki pikk ja molekulmassiga 68 kDa. nsP4 süntees nõuab opaal-stoppkoodoni "lekkimist", mis tähendab, et sünteesitud nsP4 hulk on väiksem viiruse teistest mittestruktuursetest valkudest. Alfaviirustel on näidatud, et antud koodoni vahetamisel kodeeriva koodoniga toimub nsP4 süntees suuremas hulgas.
Struktuursed valgud
Struktuurseteks valkudeks on alfaviirustel C, E3, E2, 6K ja E1. Alfaviiruste struktuurseid valke kodeeritakse struktuurselt domeenilt, mis hõlmab 3’-terminaalset ühte kolmandikku genoomist. Struktuursed valgud sünteesitakse samuti polüproteiinina, kuid subgenoomselt 26S mRNA-lt, millele seotakse samuti cap-struktuur ning polü-A saba. RNA replikatsiooni käigus sünteesitakse negatiivse ahelaga koopia genoomsest RNA-st, mis on matriitsiks nii genoomse kui ka subgenoomse RNA sünteesil. Barmah Foresti viiruse subgenoomse RNA pikkuseks on 4213 nukleotiidi. See kodeerib 1239 aminohappejäägi pikkust polüproteiini, mis edasisel lõikamisel protsessitakse valkudeks C, E3, 6K, E2 ja E1. Struktuurse polüproteiini süntees toimub mittestruktuursete valkude lugemisraami suhtes ühe nukleotiidi võrra edasi nihkunud lugemisraamilt.
Polüproteiinis on kapsiidi valk N-terminaalne, Barmah Foresti viirusel on see 253 aminohappejääki pikk ja molekulmassiga 28 kDa. Kapsiidi valk C toimib autokatalüütilise proteaasina, mis lõikab end struktuursest polüproteiinist ise välja. Lõikamisjärgselt seondub valk ribosoomidega ja genoomse RNA-ga, mis initsieerib kapsiidi assambleerumist. Valmis nukleokapsiid seondub rakumembraanil E2 valgu tsütoplasmaatilise domeeniga. Sellele järgneb pungumine ja valmis virioni väljumine peremeesrakust.
E1 ja E2 valgud on alfaviiruste kaks glükoproteiini. Need on ankurdatud C-terminaalsete regioonidega viiruse lipiidmembraanile. E1 ja E2 valkude ektodomeensed heterodimeerid moodustavad trimeere, mis moodustavad viiruse pinnal 80 oga-struktuuri. E1 ektodomeen osaleb viiruse sisenemisel viiruse ja peremehe membraanide ühinemisel. E2 osaleb retseptorite sidumisel ja sisaldab enamikku neutraliseerivaid epitoope. Barmah Foresti viiruse E1 ja E2 on vastavalt 439 ja 421 aminohappejääki pikad ning molekulmassidega 48 ja 46 kDa. Barmah Foresti viiruse E2 on teiste sekveneeritud alfaviiruste seas ainulaadne, kuna sel puudub N-seoseline glükosüleerimissait. Selle tõttu on ka Barmah Foresti viiruse E2 molekulmass teiste alfaviirustega võrreldes suhteliselt väike.
E2 ja E3 lõigatakse eellasvalgust p62. E3 on väike glükoproteiin molekulmassiga 7,5 kDa. E3 on tavaliselt viiruses, mis pole lõplikult valmis. E3 funktsiooniks arvatakse glükoproteiini E1 stabiilsena hoidmist madala pH-ga keskkonnas.
Pihtla mõis
pisi|Vaade Pihtla mõisale teerajalt. (2014) pisi|püsti|Pihtla mõisa keskmine kiviosa eestvaates. (2014) pisi|Pihtla mõis tagant (2014) pisi|Pihtla mõisa kõrvalhoone, I (2014) pisi|Pihtla mõisa kõrvalhoone, II (2014) pisi|püsti|Pihtla mõisa sisevaade (2014) Pihtla mõis (saksa keeles Pichtendahl, ka Brakelshof) oli mõis Saaremaal Püha kihelkonnas, mis jääb tänapäeval Saaremaa valla territooriumile.
Barmah Foresti viirus
Struktuursed valgud
6K on väike hüdrofoobne peptiid, mis ühendab E2 ja E1 valke. Struktuursetest valkudest on see väikseim, 58 aminohappejääki pikk ja molekulmassiga 6,5 kDa.
Pihtla mõis
Omanikud
1590 – mõisa omanikuks on märgitud Harald Brakel, kes töötas maanõunikuna.
Barmah Foresti viirus
Patogeensus ja levik
Barmah Foresti viirus on arboviirus, mis levib vaid Austraalias ning on seal patogeenselt tähtsuselt teine arboviirus. Selle mõju inimestele täheldati esmakordselt 1986. aastal. Kängurud ja vallabid on haigustekitaja peamised selgroogsed kandjad, väiksema tähtsusega kandjad on ka kassid ja koerad. Barmah Foresti viiruse vektoriteks on suurima panusega sääselised Aedes vigilax ja Aedes notoscriptus.
Pihtla mõis
Omanikud
16. sajandi lõpp – mõis müüdi Reinh. Arnepile, kellele kuulusid Tagamõisa ja Rootsiküla.
Barmah Foresti viirus
Patogeensus ja levik
Haigussümptomiteks on artralgia, müalgia, polüartriit, lööve ja palavik. Esimest korda isoleeriti viirus Kagu-Austraalias Põhja-Victorias Barmah metsast Culex annulirostris sääskedelt, leiukoht andis viirusele ka nime. Esimene suurem registreeritud haiguspuhang oli 1992. aastal ning see kattus lähedase Ross Riveri viiruse haiguspuhanguga, mille korral on sümptomid Barmah Foresti viirusega nakatunute omade väga sarnased. Barmah Foresti viiruse läbipõdemine on Ross Riveri viiruse infektsioonist leebem, viimase puhul kestavad artralgia ja müalgia kauem. Kuna haigusnähud on kahe viiruse puhul sarnased, siis ilma seroloogilise analüüsita õiget diagnoosi panna ei saa. Diagnoositakse tavaliselt seroloogiliselt, tuvastades proovides IgM antikehasid. Diagnoosida on ka võimalik nukleiinhapete põhiselt, kasutades tuvastamiseks reaalaja PCR-analüüsi.
Pihtla mõis
Omanikud
17. sajandi algus – mõis läks võlgade katteks riigi kätte, st Taani Kuningriigi omandisse.
1701 – mõis kuulus taas riigile, algul Rootsi Kuningriigile ja hiljem Vene Tsaaririigile.
1748 – mõis tagastati suguvõsale. Järgmiseks omanikus sai Cristian Polli pojatütar Dorothea Repin, kelle abikaasa oli vürst Vassili Repin. Dorothea Repin müüs mõisa peagi ära.
1765 – Thomas von Dellingshausen ostis lisaks ka P. A. von Sassilt puuduolevad Pihtla mõisa maad, mis olid 1551. aastal läänistatud piiskop Johannes Münchhauseni poolt. Mõisa praeguse peahoone kiviosad pärinevad samuti Dellinghauseni perioodist.
19. sajand – mõis vahetas sageli omanikke, kuuludes näiteks Nolckenitele, kelle kaudu said hiljem rentnikeks Tonner ja seejärel Siirak. 1860. aastatel valmis lõplikult mõisa praegune peahoone. Aastal 1893 alustas ühes mõisa üürikorteris tegevust Saaremaa kurtide kool.
1903 – mõisa ostis A. J. Schlup ja see jäi riigi poolt võõrandamata. Schlup tegeles juustutootmisega ja oli abielus kohaliku naisega. Pihtla mõisal oli Kuressaares Pikal tänaval ka Pihtla koda, kuhu Schlup rajas suure juustutööstuse. See asus umbes Pikk 60 kohal ja on täielikult hävinud. Albert Schlup suri Pihtlas ja on maetud Kudjapäe kalmistule. Tema järel tegeles mõisaga ta poeg Leonarth Schlup. Pärast I maailmasõda tegutses mõisas Pihtla kool.
1929 – mõis võõrandati täielikult.
1939 – Leonarth Schlup lahkus Pihtlast Šveitsi. Mõisahooneid kasutasid tema volinikud Emiil Lõhmus ja Rihard Vessik.
1940 – seoses Nõukogude võimuga läks mõis koos maadega riigi omandisse. Algul oli seal täkutall ja hobulaenutuspunkt, aastast 1956 kasutas neid Eesti Aianduse Trust, kes rajas sinna viljapuuaia. Kõik peale 15-hektarilise sordivõrdlusjaama läks Kungla kolhoosi koosseisu. Lõpuks olid mõisas korterid, nüüd seisab hoone juba mitukümmend aastat tühjana.
Nimedepanek
Pihtla mõisas pandi nimepaneku ajal järgmisi nimesid: Allik, Arros, Ebbenik, Kasik, Kajo, Kallas, Kiil, Koch, Kohl, Leppik, Liiw, Lohn, Maggus, Matzi, Mäggi, Mölder, Nömm, Pahr, Pichelpu, Pichla, Pusep, Ranna, Remd, Ritzer, Retsepp, Roes, Saar, Selber, Sepp, Tuling, Thur, Tennaw, Ustallo, Wisald, Wiss, Aunpu.
Peahoone
Peahoone on liigendatud põhiplaaniga segaehitis, mis on aja jooksul kujundatud lihtsast ühekorruselisest mansardtubadega kivihoonest uhkeks paljude eri stiilis elementidega mõisaks. On näha nii klassitsistlikke, historitsistlikke, uusgooti kui ka tuudorstiili elemente. Varasema kivihoone otsasein on hiljem kujundatud mõisahoone esifassaadiks. Lisati teravkaareline friis ja neljakandilised tornikesed. Seejärel lisati uuele kitsale esifassaadile kaks puidust tiibehitist. Eri stiilid ja materjalid on ühendatud harmooniliseks tervikuks.
Praegu seisab peahoone tühjalt ja laguneb. 2016. aasta aprillis lammutati peahoone puidust tiibhooned.
Kõrvalhooned
Kõrvalhooned on kas lagunenud või tundmatuseni ringi ehitatud. Mõisa juurde on kuulunud massiivne ait, poolkelpkatusega tall, pooleldi maapealne kelder ning eraldiolevas liigendatud hoones asuv kuivati.
Park
Pihtla mõisa park on mitmeosaline. Vanim osa on peahoone vanal esiküljel asuv väike lehtpuistu. Pargi uuem osa pärineb 19. sajandist ja on rajatud uue esifassaadi ette. Trepi ees on väike dekoratiivpõõsaste ja lilledega väljak, mille keskel asub kõrgel alusel raidkivist ehisvaas. Väljakut ääristavas pargis kasvavad eelkõige lehised ja kuused, kohati on pärnaalleed, pargi selles osas asub ka nimetahvliga varustatud Pihtla punaselehine pöök. Park läheb sujuvalt üle metsaks.
Veczeltiņi
Veczeltiņi asub valla loodeosas. Küla jääb Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Vladas Vitkauskas
pisi| Vladas Vitkauskas (foto 2014) Vladas Vitkauskas (sündinud 7. mail 1953 Raseiniai rajoonis) on leedu alpinist ja fotograaf.
Ta on Baltimaade esimene alpinist, kes on vallutanud Džomolungma. Tipputõus toimus 10. mail 1993. Aastatel 1993–1995 tõusis ta Seitsme tipu klubi kõigile 7 eri paigus asuvaile mäetipule.
Tartu Ülikooli maaliosakond
pisi|Tartu Ülikooli maalikunsti professor Jaan Elken Tartu Ülikooli maaliosakond oli Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna (2016. aastast humaniora valdkonna) osakond, kus õpetati maalikunsti eriala.
Vladas Vitkauskas
27. juunil 2006 püstitas ta (koos Vitautas Samarinasega) kuumaõhupallil  Leedu kõrgusrekordi (10 640 m).
Tartu Ülikooli maaliosakond
Ajalugu
Tartu Ülikooli maalikunsti osakond sai alguse 1988. aastal, mil Eesti Riikliku Kunstiinstituudi Tartu filiaali võeti vastu viis üliõpilast. 1992. aastal loodi Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna juurde kultuurikeskus, kus alustati maalikunsti õpetamist kolmeaastase õppekava alusel. 1997. aastal rajati kultuurikeskuse (kunstide osakonna) juurde ka maalikunsti professuur.
Vladas Vitkauskas
Ta on Leedu Alpinistide Assotsiatsiooni asutajaid ja oli selle president aastatel 1996–1999. Ta on Leedu Olümpiakomitee liige.
Tartu Ülikooli maaliosakond
Ajalugu
2003. aastal läbis Tartu Ülikooli maalikunsti eriala positiivselt rahvusvahelise akrediteerimise. 2010. kevadel akrediteeriti õppekava üleminekuhindamisel tähtajaliselt kolmeks aastaks, kuid ülikooli nõukogu võttis vastu põhimõttelise otsuse, et kaunid kunstid on siiski Tartu Ülikoolile vajalikud, seetõttu rahastati õppekohti rektori fondist. 2013. aastal akrediteeriti taas nii bakalaureuse- kui ka magistriõpe.
Vladas Vitkauskas
Fotograafina on tal olnud arvukalt isikunäitusi ja ta on jõudnud auhinnalistele kohtadele rahvusvahelistel fotovõistlustel.
Tartu Ülikooli maaliosakond
Ajalugu
Tartu Ülikooli juhtkond kaalus korduvalt maaliosakonna sulgemist, kuid kunstiteadlaste ja kunstnike protestide ja toetuskirjade tõttu lükati seda edasi. Ka 2015. aasta kevadel kinnitati, et osakond jääb, kuid rahapuuduse tõttu sügisel uusi üliõpilasi vastu ei võeta. 2015. aasta oktoobris teatas Tartu Ülikooli rektor Volli Kalm siiski otsusest maalikunsti eriala sulgeda, jättes ülikooli võimaluse õppida maalikunsti vaba- või valikainena. Maalikunsti bakalaureuseõpe anti üle Tartu Kõrgemale Kunstikoolile, mis suurendas 2016. aastast vastuvõttu maali ja maalingute restaureerimise erialale ning lootis avada ka ingliskeelse magistriõppe, eestikeelsest magistriõppest Tartus loobuti. Filosoofiateaduskonna dekaan Margit Sutrop põhjendas otsust kulude kokkuhoiu ning asjaoluga, et "kunstid ei ole Tartu Ülikooli vastutusvaldkond". Maaliõppe arvestuslik maksumus oli tema kinnitust mööda umbes 164 000 eurot aastas. Maaliprofessori Jaan Elkeni sõnul langetati otsus "suletud ringkonnas, kuhu ei kaasatud maalikunsti õppetooli ega kultuuriteaduste ja kunstide instituuti".
Vladas Vitkauskas
Haridustee
Ta õppis aastatel 1970–1975 Kaunase Polütehnilises Instituudis.
Tartu Ülikooli maaliosakond
Ajalugu
Tartu Ülikooli maalikunsti eriala on lõpetanud näiteks kunstnikud Albert Gulk, Imat Suuman, Priit Pajos, Külli Suitso, Meiu Münt, Nadežda Tšernobai, Eda Lõhmus ja Laura Põld ja kunstitegelased Kaarel Vulla, Peeter Allik, Rauno Thomas Moss, Helen Arov, Maria Arusoo.
Vladas Vitkauskas
Tunnustus
22. aprillil 1993 jäi kadunuks Džomolungma tipult laskumisel Nepali naisalpinist Pasang Lhamu Sherpa. 10. mail Džomolungma tipult laskumisel leidis tema surnukeha Vladas Vitkauskas. 15. mail tõusis ta kaaslastega uuesti mäele, et surnukeha alla tuua. 1996. aastal pälvis ta selle mehise teo eest Fair Play Rahvusvahelise Komitee poolt väljaantava auhinna (audiplomi) World Fair Play Award.
Tartu Ülikooli maaliosakond
Maaliosakonna töö 2015. aastal enne sulgemist
Osakonna keskmes oli maalikunsti professuur, mida 2015. aasta seisuga pidas Jaan Elken (eriala programmijuht, Eesti Kunstnike Liidu president 1999-2013). Õppejõud olid samal ajal Anne Parmasto (maalikunsti dotsent), Jüri Kask (lektor), Kristel Kink (graafika ja arvutigraafika assistent), Rauno Thomas Moss (joonistamise ja üldkompositsiooni assistent) ja Veiko Klemmer (maalimise assistent). Erikursustel tutvustasid oma tööprotsessi külaliskunstnikud, nt Mall Nukke, Rait Rosin ja Maarit Murka.
Bakalaureusetaseme õppekava keskendus 2015. aastal tahvelmaalile, võimaldades küll teisigi suunavalikuid. Õpetati maalimist, joonistamist ja kompositsiooni, plastilist anatoomiat, graafilise disaini aluseid, kaasaegse kunsti ajalugu ning väiksemas mahus graafikat, skulptuuri ja installatsiooni. Kunstipraktika raames tuli üliõpilastel teha õppejõu juhendamisel isikunäitus või osaleda kureeritud rühmanäitustel. Bakalaureuse- ja magistritöödest on maaliosakonnas olnud tavaks korraldada näitusi ning avalikke kaitsmisi koostöös Tartu Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimajaga. 2015. aasta oktoobris oli maalikunsti eriala bakalaureuse õppekaval kirjas 16 üliõpilast ja magistrantuuris 10.
Careca
Antônio de Oliveira Filho (tuntud nime Careca all; sündinud 5. oktoobril 1960 Araraquaras) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Klubikarjääri alustas ta Guaranis. 1982. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
1983. aastal liitus ta São Pauloga. 1986. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal hooajal oli ta 25 väravaga Brasiilia kõrgliiga suurim väravakütt ning ta valiti hooaja parimaks mängijaks. Aastatel 1985 ja 1987 võitis ta klubiga São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 1986. ja 1990. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1983. ja 1987. aasta Copa Américal. 1986. aasta maailmameistrivõistlustel Mehhikos lõi ta viis väravat.
Aastatel 1987–1993 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Napoli. 1989. aastal võitis ta klubiga UEFA karika. 1990. aastal tuldi Itaalia meistriks ja superkarikavõitjaks.
Koondisekarjäär
Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1982–1993 60 mängu ja lõi 29 väravat.
Joseph Cornelius O'Rourke
thumb|right|200px|Joseph Cornelius O'Rourke. [[George Dawe maal.]] Krahv Joseph Cornelius O'Rourke (vene Иосиф Корнилович Орурк; 1772 Tartu – 10. märts 1849 Vseljub, Navahrudaki maakond, Minski kubermang) oli iiri päritolu Venemaa sõjaväelane (ratsaväekindral, 1841).
Ta oli Tartu komandandi krahv Cornelius O'Rourke (1736–1800) poeg ja Riia piiskopi krahv Eduard O'Rourke (1876–1943) vanaisa. Tema venna, Võrumaa Põlva kihelkonna Saarjärve mõisniku, Viira ja Peri pandihärra, krahv Georg Moritz O'Rourke`i (1770–1818) 7 poega immatrikuleeriti 1818. aastal Liivimaa rüütelkonda (Nr.319).
Tänapäeva Hrodna oblasti Navahrudaki rajoonis Vseljubis (Уселюб) asunud O'Rourke`de endises mõisas (Сядзіба О'Руркаў ) asub nende perekonna 1837. aastal ehitatud kabel.
Võitluse eest sõjas (1806–1812) türklaste vastu püstitati talle mälestusmärk Serbias, Varvarinis.
Otsekaubandus
Areng
Enamik otsekaubandusettevõtteid asub USA-s. Alates 2006. aastast on tekkinud Hiinasse palju otsekaubandusettevõtteid, kes pakuvad nii hulgi- ja otsekaubandusteenuseid nii firmadele kui ka eraisikutele.
Otsekaubandusettevõtted on Hiinas järjest rohkem suutnud konkureerida kohalike turustajate, kuna on paranenud logistika ja on leevenenud kaubandustökked.
Eelised
Otsekaubandusettevõtet omades on suureks eeliseks see, et sa ei pea ise oma tootetega kokku puutuma. Otsekaubandusettevõttes sa ei pea muretsema:
Negatiivsed küljed
Peamiseks miinuseks olekski see, et otsekaubandusettevõtet on nii lihtne teha ja uued firmad, kes just avasid oma poe seavad hinnad nii madalale, et mingit suurt tule pole võimalik saada, kuna neil pole eriti suuri väljaminekuid olnud veel. Muidugi on nende veebileht algne ja klienditeenindus võib olla olematu, siis inimesed ikka võrdltvad sinu hindu uute ettevõtete omadega. Nõrgaks küljeks oleks veel see, et sa ei tea kunagi kuna hulgimüüjal kaubad otsa saavad kuna temagi müübi iga päev oma kaupu edasi, mis viib selleni et klient peab kauem ootama. Halvaks küljeks oleks veel klientide pahameel, kelle ees sa pead pidevalt vabandama, kuna mõni kaup pole tähtajaks kohale jõudnud või on toode vigastatud või üldse defektiga.
Tulemusena
Otsekaubandus on kaks põhilist positiivset tagajärge esiteks on positiivne rahavoogude tsükkel ja varajase inventuuri kaotamine. Positiivne rahavoogude tsükkel toimub, kuna ostja maksab müüjale ja müüja maksab enamjaolt hulgimüüjale krediitkaardi või krediiditingimustega. Seega on ajaperiood, mille jooksul müüjal on kliendi raha, kuid ei ole veel hulgimüüjale tellimust esitanud.
Riskid
Riskideks oleks näiteks see, kui ostja maksab raha jaemüügiettevõttele ja viimane esitab tellimuse edasi hulgimüüjale, kuid hulgimüüjal pole seda toodet loas. See viib selleni, et ostja peab ootama nii kaua, kuni see toode uuesti lattu jõuab ja siis ära saadetakse, mis tekitab ebameeldivusi, ebakindlust ja enamasti halba mainet jaemüügiettevõttele.
Teine suur riskitegur on järgitehtud tooted, mida tuleks kindlasti kontrollida. Enamjaolt kui asi tundub tõeline siis selle toote hind näitab, et tõneäoliselt on tegu järgitehtud tootega. Selle paremaks kontrollimiseks võtke toote pilt ja minge toote originaal lehel ja võrrelge sealt mõne pildiga. Ja kui te tahate asja sammukese kaugemale viia, siis küsida tootjalt, kas müüjal, kellelt plaanisite toote osta, on toote müümiseks vajalik luba. Järgitehtud toodete müümine võib hävitada müüja maine ja müüja firma ning võib tekitada palju juriidilisi probleeme.
Žovti Vodõ
Žovti Vodõ (ukraina Жовті Води, vene Жёлтые Воды) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Žovti Vodõ asub oblastikeskusest Dniprost umbes 110 km läänes.
Asula on rajatud 1895. aastal ja kandis esialgu nime Žovta Rika. Linnaõigused ja praeguse nime sai asula 1957. aastal.
Žovti Vodõs toodetakse ja töödeldakse uraanimaaki.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žovti Vodõ elanikest ukrainlasi 80,14%, venelasi 16,66, valgevenelasi 0,58% ja armeenlasi 0,23%.
Buprenorfiinvõõrutus
Buprenorfiinvõõrutus on opiaadisõltuvuse ravimise viis juhuks, kui klonidiinvõõrutus ei anna tulemust. Buprenorfiin on opiaadi retseptorite osaline agonist. Ainel on metadooni ja naltreksooni omadused, kuid buprenorfiin on märgatavalt turvalisem, sest see ei põhjusta hingamistegevuse paralüüse. Ravim vähendab võõrutusvaevusi, opioidihimu ja manustatud heroiini eufoorilist toimet.
Suu kaudu manustatud buprenorfiin metaboliseerub kiiresti, sellest lähtuvalt on ainest loodud sublinguaalne preparaat, mis imendub 5–10 minuti jooksul. Buprenorfiinvõõrutusravi õnnestub kõige soodsamalt juhul, kui buprenorfiini annust astmeliselt vähendatakse. Selline võõrutus sobib inimestele, kellel on suhteliselt lühike opiaadisõltuvuse eellugu. Ravi võib alustada, kui selleks on antud luba ja on tehtud ravivajaduste hindamine. Buprenorfiinravi võib alustada järelevalve all kas ambulatoorselt või statsionaarselt, eeldades, et heroiini manustamisest on möödas vähemalt neli tundi. Kui viimasest metadooni kasutamisest on möödas 24 tundi, võib manustada buprenorfiini. Kui sõltlane on manustanud suures annuses metadooni, võivad tekkida võõrutusvaevused.
Lukas Hinterseer
pisi|Lukas Hinterseer (2014) Lukas Hinterseer (sündinud 28. märtsil 1991 Kitzbühelis) on Austria jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa esiliigaklubis Hansa Rostock.
Buprenorfiinvõõrutus
Võõrutusravi eeldused
Võõrutusravi õnnestumise eeldused:
Võõrutus
Võõrutuse lõppstaadiumis võib uuesti tekkida himu aine vastu. Et seda tõrjuda, võib alustada naltreksoonikuuri. Lihtne viis jälgida isiku võõrutusravireaktsioone on opiaadivõõrutuse andmetabeliga. Buprenorfiini manustamise lõpetamisel tuleks patsiendi seisundit jälgida 3–6 kuu jooksul. Kui jälgimise ajal toimub relapseerumine, on põhjendatud suunata isik kiiresti uuele võõrutusravile, kergemaks vahendiks oleks klonidiinaltreaktsioonvõõrutus.
Lukas Hinterseer
Ta alustas klubikarjääri Innsbrucki Wackeris. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Austria esiliigas hooajal 2009–10. Hinterseeri läbimurdehooaeg oli 2013–14, kui ta lõi Wackeri meeskonnas Austria kõrgliigas 13 väravat.
2014. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa esiliigaklubiga FC Ingolstadt 04. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis ta Ingolstadtiga Saksamaa kõrgliigas, kus ta lõi kahe hooaja peale kokku üheksa väravat.
2017. aastal siirdus ta Saksamaa esiliigaklubisse VfL Bochum. Ta oli järgmisel kahel hooajal klubi suurim väravakütt, lüües liigas vastavalt 14 ja 18 väravat. 2019. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Hamburger SV-ga.
2021. aasta jaanuaris siirdus ta Lõuna-Korea kõrgliigaklubisse Ulsan Hyundai. Seal mängis ta vaid pool aastat. 2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliigaklubiga Hannover 96. 2022. aasta juulis liitus ta samasse liigasse kuuluva Hansa Rostockiga.
Hinterseer tegi Austria rahvuskoondises debüüdi 2013. aastal. Ta kuulus Austria koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Lilija Jefremova
Lilija Jefremova (lihtsustatud nimekuju Lilia Jefremova; sündinud 15. aprillil 1977 Tšuvaššias) on Ukraina laskesuusataja.
Selfridges
pisi|Birminghami Selfridges Selfridges on Suurbritannia kaubamajade kett, mille asutas Harry Gordon Selfridge 1909. aastal.
Esimene Selfridgesi kaubamaja Londonis Oxford Streetil on Suurbritannia suuruselt teine kaubamaja.
Uuno Taremaa
Uuno Taremaa (12. juuni 1931 Rakveres – 3. detsember 2017) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
1950. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli, samal aastal lõpetas ka Rakvere Lastemuusikakooli klaveri erialal.
Aastatel 1950–1952 õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis Ants Kiilaspea klassis. 1958. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Tuudur Vettiku ja Ants Kiilaspea õpilasena. Aastatel 1958–1961 oli Tallinna 21. Keskkooli muusikaõpetaja, 1961–1973 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud, 1973–1993 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise õppejõud, 1983. aastast dotsent, 1986–1990 muusikapedagoogikateaduskonna dekaan.
Aastatel 1953–2012 oli ta Segakoor Kaleva dirigent, aastatel 1965–1973 ka TPedI naiskoori dirigent. Maetud Keila kirikuaeda.
Eggenbergi loss
pisi|Eggenbergi loss Eggenbergi loss (saksa keeles Schloss Eggenberg) on kõige märkimisväärsem barokne paleekompleks Steiermargi ajaloolises pealinnas Grazis.
Depressive black metal
Depressive black metal (DBM) ehk depressive suicidal black metal (DSBM) on black metal’i alažanr.
Algatajad
Kõige suuremat mõju avaldasid žanrile 1990-ndatel Xasthur, Leviathan ja Striborg. Nendest tehti kolmeosaline film „One Man Metal“. Film jutustab nende muusikute elust. Neilt võeti intervjuud ja tehti nende loomingu lühitutvus.
Madhjamaka
Madhjamaka (sanskriti keeles madhyamaka ‘kesktee õpetus’; tiibeti keeles dbu ma pa’i lugs; hiina keeles 中觀派 zhongguan pai; jaapani keeles chūgan ha), teise nimega šuunjavaada (sanskriti keeles śūnyavāda ‘tühjuse õpetus’) on mahajaana koolkond, mille rajajaks peetakse Nāgārdžunat. See on üks kahest suurest Indias tekkinud mahajaana budismi koolkonnast joogatšaara kõrval.
Depressive black metal
Esimese laine mõju
DBM sai alguse 1990-ndate lõpu poole. Black metal tekkis omakorda 1980-ndatel esimeste bändidega nagu Venom ja hiljem Bathory, Mercyful Fate, Celtic Frost ja Hellhammer. Põhižanri nimetus tuleb bändi Venom albumi nimest „Black Metal“. Tegelikkuses seda nimetust kohe kasutusele ei võetud, kuna muusikalisi erinevusi trash ja eath metal’st veel eriti ei olnud. Erinevus oli pigem muusikute välimuses ja lüürikas. Loodav õhkkond ja mulje pidid olema palju tumedamad kui tavalises extreme metal’i muusikas. 1980-ndatel oli vaid esimene põhižanri laine, kuid 1990-ndate alguses toimusid suured muutused, mis puudutasid lüürikat, muusikalist stiili, välimust, ideoloogiat ning muusikute käitumist.
Madhjamaka
Madhjamaka vaate kohaselt on kõik seadmused oma olemuselt tühjad (sanskriti keeles śūnya). Ükski väide või argument ükskõik mille kohta ei saa olla absoluutne ega muutumatu, vaid sõltub selle esitamise kontekstist. Tühjus selles tähenduses on võrdsustatud ‘keskmisega’ (sanskriti keeles madhyama), st äärmuste ja äärmuslike väidete vältimisega.
Madhjamaka õpetlaste arutlusmeetodiks oli prasaṅga ehk ‘järeldamine’, mis seisneb oponendi väidete ümberlükkamises ja absurdini viimises. Selle järgi hakati madhjamaka üht hilisemat haru nimetama prasangikaks. Koolkonna teist haru, mis peab oluliseks ka positiivsete, oma seisukohti tõestavate väidete esitamist, nimetatakse svatantrikaks.
Depressive black metal
Teise laine mõju
pisi|Okultset sümboolikat kasutatakse paljude bändide kontsertidel Teine laine algas Skandinaavias, täpsemalt Norras ja Rootsis. Norra oli tollaegne black metal’i liider ja suur eeskuju kogu maailmale. Seal oli palju enesetappe, mõrvu, kirikute põletamist ja vihast ühiskonnakriitikat. Sealsed kohalikud ajalehed ja mõned maailmas laialt levinud rokk- ja metalmuusika ajakirjad nagu Kerrang aitasid muusikutel saada kõrgemat staatust noorukite seas üle kogu maailma. Kirikute põletamise idee, viha ja kultuuriline konformism levisid üle kogu Euroopa. Need ideed levisid kaugele, nt USA-sse ja Kanadasse. Nii sai järsku alguse ka satanistlik paanika, mis oli kogu läänemaailmale iseloomulik veel 1980-ndatel.
Madhjamaka
Madhjamaka tähtsaimad tekstid on ületava mõistmise suutrad ja Nāgārdžuna Mūlamadhyamakakārikās.
Depressive black metal
Lüürika
Selleks ajaks said stilistilised erinevused black metal’i eripäraks ja žanr kujunes välja ning hakkas teistest eristuma. Lüürilisi teemasid prooviti lükata äärmusesse eesmärgiga šokeerida täiskasvanuid, ühiskonda ja eriti usklikke inimesi, olgu nad muslimid või kristlased. Päris sataniste või poliitilisi äärmuslasi black metal’is peaaegu ei olnud. Peamised teemad olid pimedus, surm, mõrv, sõda, ajalugu, nihilism, mütoloogia, satanism, paganlus, looduse ilu, kurbus, misantroopia ning mõnikord on ka ühiskondlik ekstremism. Black metal väljendab kõiki tumedaid inimkonna iseloomujooni ja tundeid, seostades nendega religiooni, poliitikat või midagi muud. Iga alažanr kasutab kas üht või mitut nendest teemadest ja teeb oma žanri omapäraseks.
Madhjamaka
Kumāradžīva viis madhjamaka ideed Hiinasse, kus need said tuntuks sanlun’i ehk ‘kolme traktaadi’ koolkonnana.
Depressive black metal
Kõla
Muusika kõlale ehk heli värvingule on iseloomulik nn Lo-Fi ehk DIY – isetehtud helisalvestis ilma produtsendi abita. Alguses oli see põhjustatud protestist ilusa ja laitmatu helisalvestuse vastu. See oli selleks muusikavaldkonna kommertsi vastu. Heli peaks olema nii primitiivne, kui võimalik, samal ajal kiire ja agressiivne. Oli loomulik kasutada kõrgemal tasemel tremolo- ja muid effekte, et teha üldheli raskemaks. Helisalvestusi tehti kodus, garaažides, keldrites või isegi metsas, et see tunduks rohkem satanistlik või saladuslik. Albumite tiraažid olid alati limiteeritud, tihti anti välja 666 tükki kassetti. Laulude kestus on umbes 6–10 minutit, mõnikord isegi üle selle.
Madhjamaka
Tänapäeval esindab prasanghika koolkonna õpetust Tiibeti geluki koolkond. Prasanghika koolkonna järgija oli ka Šāntideva.
Depressive black metal
Välimus ja stiil
pisi|Corpsepaint’i näideAlbumite kaaned on enamasti kas mustad või mustvalged, et eristada ennast tollaegsest trendist. Tähestik on tihti keskaegses gooti stiilis. Välimus on veelgi tähtsam. Kasutusel on nn musta-valge või ka punase värviga näomaaling (corpsepaint), mis on osaliselt inspireeritud King Diamondi ja KISSi bändist. DBM-is on välimus muutunud rohkem brutaalsemaks, et välja näha nagu vampiir, kurat või muu kole olend. Lisaks sellele antakse bändi liikmetele hüüdnimesid, kasutades alguses ”Sõrmuste isanda” raamatuid, deemonite nimesid, ajaloolisi isikuid või ise välja mõeldud asju. Satanistlik, kultuslik ja paganlik teema on jäänud tagaplaanile, kuid ei DBM-ist täielikult kadunud. Nende asemel on esiplaanile tulnudd misantroopia, enesetapu, masenduse, surma, filosoofilise nihilismi ning tühjuse teema.
Madhjamaka
Darmaśūnyatā õpetus
Darmaśūnyatā (sanskriti keeles "dharmade ehk nähtuste tühjus") doktriini kohaselt on kõik nähtused ja ilmingud omaolekust (svabhāva) tühjad. Mitte millelgi ei ole iseenesest tähendust. Mitte miski, muuhulgas ka abhidharmas loetletud dharmad, ei saa eksisteerida välistest tingimustest sõltumatult ega oma kindlaks määratud püsivat olemust. Sama kehtib ka buda ja nirvaana kohta.
Depressive black metal
Inspiratsioon ja tulem
DBM-i kõige suuremaks inspiratsiooniallikaks võib pidada Burzumi kaht albumit „Hvis Lyset Tar Oss“ ja „Filosofem“, kus heli hüpnootilisus ja aeglus mängivad põhirolli ja loovad eripärase õhkkonna. Seal anti instrumentidele rohkem võimu, mis erines tavapärasest black metal’ist. Süntesaatorid saavad endale pearolli, võttes initsiatiivi kittaridelt üle. Pimedus, nihhilism, mõrv ja enesetapp olid iseloomulikud teemad rohkem Mayhemile, Darkthrone’ile ja teistele bändidele. pisi|„Hvis Lyset Tar Ossi“ album Välimuselt on kasutusel jätkuvalt copsepaint, mustvalge disain ja gooti tähestik. Musikaalselt võib hüpnootilisus seguneda koos aggressiivsusega. Ahatsust ja valu täis vokaalist on rakse aru saada, see on segatud raskema vokaali (shrieking või growling) ja järelkõla tehnoloogiaga. See loob omakorda iumastuse ja irreaalsuse tunnet. Stiilistiliselt on see DBM-i eripära. Laulud on läinud veelgi pikemaks, tihti on see üle 10 minuti. Meloodiad on muutunud ünsa monotoonseks, suuremaid kitarririfi muudatusi eriti ei toimu. Heliga eksperimenteeritakse vabalt ning laul võib seepärast olla kiire või üliaeglane.
Madhjamaka
Darmaśūnyatā õpetus
Tegemist on keskteega nihilismi ja eternalismi vahel, kuna tunnistatakse nähtuste olemasolu tavatõe seisukohast sõltuvusliku tekkimise käigus. Tavatõe seisukohalt on nähtused olemas, ent nad on vastastikuses sõltuvuses ja pidevas muutumises; ülima tõe seisukohalt on nähtused omaolekust tühjad.
Depressive black metal
Tänapäev
Tihti koosnevad  bändid vaid ühest inimesest, kuna see alažanr on massist liiga erinev ja bändiliikmeid on raske leida. Samas leiavad  mõned autorid, et neile sobib  selline olukord paremini, kuna sel moel on neil lihtsam oma loomingulisi ideid ellu viia. Tuntumad DBM-i esindajad on Xasthur, Leviathan, Lurker Of Chalice, Striborg, Betlehem, Silencer, Shining, Nocturnal Depression, Lifeover, Make a change...Kill, yourself ja Abyssic Hate.
Madhjamaka
Darmaśūnyatā õpetus
Darmaśūnyatā õpetusega ei esita Nāgārdžuna uusi seisukohti ega tugine mahajaana suutratele, vaid kinnitab Buddha antud sõltuvusliku tekkimise õpetust.
Nāgārdžuna väitel võimaldab just omaoleku puudumine virgumise, kuna omaolek teeks muutused, seehulgas ka virgumise, võimatuks.
Loogika
Madhjamaka koolkond ei võtnud eesmärgiks uue filosoofilise süsteemi loomist; Nāgārdžuna väitis, et ta ei esita mitte mingisuguseid teese, ta lihtsalt analüüsis teiste esitatud väiteid omaoleku kohta jõudes välja täieliku omaoleku puudumise rõhutamiseni.
Madhjamaka prasanghika haru kasutab kriitilist arutlust näitamaks oponendi väidete väärust ja vasturääkivust. Oponendi väidete ebaloogilisuse tõestamiseks kasutatakse reductio ad absurdum argumenti. Madhjamaka svatantrika koolkond pidas vajalikuks ka sõltumatul ja tõesel loogikal põhinevate väidete esitamist.
Scott McTominay
pisi|Scott McTominay 2017. aastal Manchester Unitedi särgis Scott Francis McTominay (sündinud 8. detsembril 1996 Lancasteris) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Manchester Unitedi noorteakadeemiaga 2002. aastal. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2013. aasta juulis. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 7. mail 2017 liigamängus Arsenali vastu.
2019. aasta jaanuaris pikendas ta Manchester Unitediga lepingut kuni 2023. aastani. 2. aprillil 2019 lõi ta mängus Wolverhampton Wanderersi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. 2020. aasta juunis pikendas ta klubiga lepingut kuni 2025. aastani.
Šotimaa jalgpallikoondises tegi McTominay debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Costa Rica vastu.
Liberaalne natsionalism
Liberaalse natsionalismi võib samastada klassikalise Euroopa liberalismiga, mis ulatub tagasi Prantsuse revolutsioonini ja sisaldab mitmeid selle väärtusi. Olla rahvuslane tähendas Mandri-Euroopas 19. sajandi keskel ka liberaalne olemist (ja vastupidi).
Liberaalse natsionalismi idee ja sisu
Nagu teiste rahvusluseideede puhulgi, põhineb liberaalne natsionalism eeldusel, et inimkond on jagunenud erinevateks rahvusteks, millel igaühel on oma identiteet. Seeläbi on riigid orgaanilised ja ehtsad ühiskonnad, mitte valitseva klassi või poliitiliste liidrite poolt loodud kunstlikud moodustised. Liberaalse natsionalismi eristav tunnusjoon on, et see ühendab rahvusluseidee ideega üleüldisest suveräänsusest, algselt tuletatud Jean-Jacques Rousseau’lt. See kombinatsioon leidis kõlapinda, kuna multirahvuslikud impeeriumid, mille vastu 19. sajandi rahvuslased võitlesid, olid rõhuvad ja autokraatlikud. Liberaalse natsionalismi põhiidee on seega pühendumus rahvusliku eneseteostuse põhimõttele. Selle eesmärk on rahvusriigi loomine. Rahvusriigi liikmeks olemist peetakse vabatahtlikuks, nagu Ernest Renan "Qu’est-ce qu’une nation?" klassikalises määratluses rahvusriigist kui igapäevasest referendumist, mida iseloomustab "tahe koos elada".
Liberaalne natsionalism on eelkõige rahvusluse põhimõtteline vorm. See ei soosi ühe rahvuse huvisid teise rahvuse arvelt, vaid selle asemel väidab liberaalne natsionalism, et igal rahvusel on õigus vabadusele ja eneseteostusele. Seeläbi on kõik rahvused võrdsed. Nõnda on liberaalsete rahvuslaste eesmärk suveräänsete rahvusriikidega maailm.
Meri-nadahein
Meri-nadahein (Puccinellia maritima) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Liberaalne natsionalism
Liberaalse natsionalismi idee ja sisu
Selle vaatenurga alt ei ole rahvuslus pelgalt poliitilise vabaduse kasv, vaid ka stabiilse, rahujalal oleva maailmakorra edendamise mehhanism. Ameerika Ühendriikide president Woodrow Wilson uskus, et Esimene maailmasõda oli "vana korra" tagajärg, milles domineerisid militaristlikud ja autokraatlikud impeerium, kelle prioriteetideks olid kolonialism ja sõda. Tema vaadete järgi oleks demokraatlikud rahvusriigid sisuliselt rahumeelsed, sest omades nii kultuurilist kui poliitilist ühtsust, puuduvad neil ajendid astuda sõtta või allutada teisi rahvaid. Selles valguses pole natsionalism usaldamatuse ja rivaalitsemise allikas, vaid propageerib ühtsust rahvusriigi sees ja vendlust rahvusriikide vahel, eeldades vastastikust austust rahvusvahelise õiguse ja eripärade vastu.
Meri-nadahein
Taim kasvab mererannikul ja üleujutatavatel rannaniitudel. Taime leidub Eestis harva ja vaid Lääne-Eestis.
Liberaalne natsionalism
Kriitika
Kriitika liberaalse natsionalismi kohta jaguneb valdavalt kaheks.
Teiseks võib liberaalse natsionalismi idee (võrdsete rahvusriikide maailm) olla põhjalikult eksiteel. Wilsonliku rahvusluse viga, mille baasil suur osa Euroopa kaardist ümber joonistati, eeldas, et rahvused elavad mugavates ja piiritletavates geograafilistes piirkondades, nõnda, et on võimalik konstrueerida riike, mis ühtiksid nende aladega. Reaalsuses koosnevad kõik nn rahvusriigid erinevatest etnilistest, kultuurilistest ja keelelistest gruppidest, millest osa võivad ka end määratleda ’rahvusena’.
Väljundid
1848. aasta revolutsioonid, näiteks, ühendasid püüdlused rahvusliku iseseisvuse ja ühtsuse suunas nõudmistega põhiseadusliku ja piiratud võimuga valitsuse järele.
Woodrow Wilsoni "Neljateistkümnes teesis" leidub ehk kõige selgem liberaalse natsionalismi väljendus. Visandatud 1918. aastal, olid need Euroopa ülesehitamise aluseks pärast Esimest maailmasõda, ja malliks territoriaalsetele muudatustele, mille Versailles' rahuleping kaasa tõi.
Riigid, milles kodanlikud rahvusluse vormid eelkõige domineerivad, on tihti (kuid mitte alati) endised kolooniad, näiteks USA, Kanada, Brasiilia ja Argentina. Seda eelkõige etnilise mitmekesisuse tõttu. Samas leidub ka erandeid India ja teiste riikide näol.
Rotaviirus
Rotaviirus on viirus, mis põhjustab peensoole põletikku (enteriiti), mis avaldub kõhulahtisuse, oksendamise ja palavikuna. Viirus levib haige väljaheidetega saastunud käte vahendusel ja on väga nakkav. Väljaheites leiduv viirus võib olla nakkav kuni kaks nädalat.
Rotaviiruse põhjustatud haigust esineb eelkõige väikelastel. Pea iga viieaastane laps on vähemalt korra elus selle viirusega nakatunud olnud. Kõige enam haigestuvad lapsed vanuses 6 kuud kuni 3 eluaastat.
Haiguse sümptomiteks on äge kõhulahtisus, oksendamine ja palavik. Vedeliku ja mineraalainete kiire kadu on ohtlik just lapse organismile, sest lapsed on veetustumise suhtes tundlikumad kui täiskasvanud. Kiire arstiabi saamisel ei ole haigus eluohtlik.
Eestis on haiguse esinemissagedus suurenenud. 2000. aastal oli Tallinnas haigusjuhte 100 000 elaniku kohta 44,1; 2006. aasta I poolaastal aga juba 97,2. Euroopa Liidu liikmesriikides põhjustab rotaviirus igal aastal umbes 9500 ja maailmas 440 000 surmajuhtu.
Jaak Uibu
Jaak Uibu (sündinud 20. mail 1941 Tallinnas) on eesti rahvastikuteadlane ja meditsiinidoktor.
Ta on Toompea Haridusseminari asutajaliige. Toompea Haridusseminar on viie teadlase (Ülo Vooglaid, Toivo Roosimaa, Rein Einasto, Toomas Rang ja Jaak Uibu) algatusena 1996. aastal sündinud aruandluskohustuseta haritlasühendus Eesti arengueelduste ja arengutõkete selgitamiseks. Seminaris küpses idee eestluse elujõu kongressist, mis realiseeriti 1999. aastal. Seminari produktsioon sisaldab raamatuid, sõnavõtte, artikleid, seisukohavõtte, märgukirju ja selgustaotlusi. Koosolekute kõrval on töövormiks kujunenud e-kirjavahetus.
Haridus
Jaak Uibu lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1966. aastal arstina. 1973. aastast on ta meditsiinikandidaat ja 1990. aastast meditsiinidoktor.
Teadustööd
Ta on kirjutanud üle 100 teadustöö meditsiinilistel teemadel, regionaalpoliitika, rahvastikuprotsesside ja rahvastikupoliitika teemal, sealhulgas:
Isiklikku
Tema noorem vend on organist Andres Uibo. Andres sündis nii pika vahe järel, sest vahepeal olid sõda, repressioonid ja haigused. Selles segaduses läksid ka nimed sassi.
Brexiti väljaastumisleping
pisi|Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja [[Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu eelnõu]] Brexiti väljaastumisleping (ametlikult: Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumise lepingu eelnõu) on (11. septembri 2019. aasta seisuga) ratifitseerimata leping Euroopa Liidu (EL) ja Suurbritannia vahel, millega kehtestatakse viimase lahkumistingimused (Brexit). See hõlmab selliseid küsimusi nagu raha, kodanike õigused, piirikorraldus ja vaidluste lahendamine. Samuti sisaldab see üleminekuperioodi ning ülevaadet Ühendkuningriigi ja EL-i tulevastest suhetest. Avaldatud 14. novembril 2018, oli see Brexiti läbirääkimiste tulemus. Lepingu kiitsid heaks ülejäänud 27 EL-i riigijuhid ja peaminister Theresa May juhitud Ühendkuningriigi valitsus, kuid nad seisid Ühendkuningriigi parlamendis silmitsi opositsiooniga, kelle ratifitseerimine on vajalik (vaja on ka ratifitseerimine Euroopa Parlamendis). Suurbritannia parlamendi alamkoda lükkas 15. jaanuaril 2019 lahkumislepingu tagasi häältega 432–202. Alamkoda lükkas kokkuleppe uuesti tagasi 12. märtsil 2019 häältega 391–242 ja lükkas kolmandal korral 29. märtsil 2019 tagasi häältega 344–286.
Lahkumisleping on tihedalt seotud mittesiduva deklaratsiooniga Euroopa Liidu ja Ühendkuningriigi tulevaste suhete kohta.
Cluj-Napoca
Cluj-Napoca (ungari Kolozsvár, saksa Klausenburg) on linn Rumeenias Transilvaanias, Cluji maakonna keskus. Asub Someșul Mici jõe kaldal.
Cluj-Napoca on Rumeenias elanike arvult teine linn Bukaresti järel.
Ajalugu
Linnas sündis 1443. aastal Ungari kuningas Mátyás I.
1974. aastani kandis nime Cluj.
Aastatel 2004–2008 oli Cluj-Napoca linnapea Emil Boc, kes oli Rumeenia peaminister 2008–2012.
Rahvuslik koosseis
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest 81,5% rumeenlasi ja 16,4% ungarlasi.
Ülikoolid Cluj-Napocas
Linnas asuvad Babeș-Bolyai Ülikool, Cluj-Napoca Tehnikaülikool, Cluj-Napoca Põllumajandusteaduse ja Veterinaariaülikool ning Iuliu Hațieganu Meditsiini- ja Farmakoloogiaülikool.
Gregory Wiseman
Gregory Reid Wiseman (sündinud 11. novembril 1975) on Ameerika Ühendriikide insener, mereväelane ja NASA astronaut.
Wiseman lõpetas 1997. aastal Rensselaeri Polütehnilise Instituudi. Pärast instituudi lõpetamist asus ta teenima mereväkke, kus sai mereväelenduriks. 2006. aastal lõpetas ta Johns Hopkinsi Ülikooli. Wiseman valiti astronaudiks juunis 2009. Tema esimene kosmoselend toimus 2014. aastal kui ta kuulus Rahvusvahelise Kosmosejaama 40. ja 41. ekspeditsiooni.
2023. aastal valiti Wiseman missiooni Artemis 2 komandöriks. Artemis 2 missiooniga saab temast esimese Kuule orbiidile suunduva missiooni komandör pärast Eugene Cernanit, kes oli 1972. aastal toimunud missiooni Apollo 17 komandör.
Isiklik elu ja haridus
Wiseman on pärit Marylandi osariigist Baltimore'ist. Ta on lõpetanud Rensselaeri Polütehnilise Instituudi arvutisüsteemide erialal ja Johns Hopkinsi Ülikooli süsteemiinseneeria magistri.
Gregory Wiseman oli abielus Carroll Wisemaniga, kellega tal on kaks last. Carroll suri 2020. aastal.