cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serotoniin
Üldanatoomia
Raffetuumade neuronid on põhilisteks 5-HT eraldamise kohtadeks ajus. Raffetuumad koosnevad neuronitest, mis on jagatud umbes üheksasse paari ning jaotatud üle aju posterioorse osa. Õmblustuumade neuronite aksonid moodustavad neurotransmittersüsteemi, ulatudes nii peaaegu igasse kesknärvisüsteemi ossa. Alumiste raffetuumade neuronite aksonid ulatuvad väikeajju ja selgroogu, kõrgemal paiknevate õmblustuumade neuronite aksonid levivad aga üle terve aju.
Retseptorid
Serotoniini toime organismis realiseerub serotoniini retseptori kaudu. Aastal 2010 on teada 14 serotoniini retseptorit, mille stimulatsioonil ilmneb organismi talitluses teatud mõju. Need seratoniini retseptorid on 5-HT1A, 5-HT1B, 5-HT1D, 5-HT1E, 5-HT1F, 5-HT2A, 5-HT2B, 5-HT2C, 5-HT3, 5-HT4, 5-HT5A, 5-HT5B, 5-HT6ja 5-HT7.
Biosüntees
Loomades, sh inimestes, sünteesitakse serotoniini aminohappest L-trüptofaan lühikeses metaboolses rajas, mis koosneb kahest ensüümist: trüptofaani hüdroksülaas (TPH) ja aminohappe dekarboksülaas (DDC). TPH võib esineda kahes vormis: TPH1, mida on leitud paljudes kudedes, ja TPH2, mis on ajuspetsiifiline isovorm.
Looduses leidub serotoniini peaaegu kõigis taimedes, kuid toiduga seedekulglasse sattununa serotoniin otseselt ajju ei pääse, kuna ta ei läbi hematoentsefaalset barjääri (aju-vere barjäär). Trüptofaan ja selle metaboliit 5-hüdroksütrüptofaan, millest serotoniini sünteesitakse, aga läbivad, mistõttu on neid võimalik manustada.
Sekretsioon
Kartsinoomide esinemise korral võib inimestel esineda ka kartsinoidsündroomi, mille põhjustajaks peetakse ka serotoniini endogeenset sekretsiooni.
Ravimid, mille märklauaks on 5-HT-süsteem
Sellisteks ravimiteks võivad olla mõned antidepressandid, antipsühhootikumid, migreenivastased ja psühhedeelsed rohud. Viimasteks on näiteks psilotsiin, psilotsübiin, DMT ehk dimetüültrüptamiin, meskaliin ja LSD. Need on peamiselt 5HT2A/2C retseptori agonistid.
Antidepressandid
Varasematel aegadel on kliinilise depressiooni põhjuseks peetud serotoniini puudulikkust.
Maailma eri paikades on enim väljakirjutatavateks rohtudeks just sellised, mis modifitseerivad serotoniini taset. Neid kasutatakse nii depressiooni, sotsiaalse foobia kui ka ärevuse raviks. Monoamiini oksüdaasi inhibiitorid (MAOI) hoiavad ära monoamiini neurotransmitterite (ka serotoniini) lagunemist, tänu millele nad tõstavad neurotransmitterite kontsentratsiooni ajus. MAOI teraapia on seotud paljude kahjulike kõrvaltoimetega, näiteks võivad mõningad toidud, mis sisaldavad kõrges kontsentratsioonis türamiini, ning teatud ravimid kutsuda patsientidel esile väga kõrge vererõhu. Teatud ravimite toimel jääb serotoniin kauemaks sünapsi. Tritsüklilised antidepressandid (TCA-d) inhibeerivad nii serotoniini kui ka epinefriini tagasi haaramist. Uuematel selektiivsetel serotoniini absorbeerimise inhibiitoritel (SSRI-d) on vähem kõrvaltoimeid ja nad ei interakteeru nii kergesti teiste ravimitega. Hiljuti on avastatud kõrvaltoimed, mis kutsuvad esile luukoe vähenemist vanematel inimestel ja suurendavad osteoporoosi tekkimise riski. Kuigi veel ei ole päris selge, kas selle põhjuseks on SSRI mõju ajule, soolestikule või perifeersele serotoniini produktsioonile.
Kuigi foobiaid ja depressiooni on võimalik vähendada serotoniini modifitseerivate ravimitega, ei tähenda see seda, et indiviidi situatsioon tervenisti paraneks. Paraneb vaid tema keskkonnatunnetus.
Serotoniinisündroom
Väga suur serotoniini sisaldust võib põhjustada haiguse – serotoniinisündroomi, millel on toksilised ja suure tõenäosusega fataalsed kõrvaltoimed. Selliseid toksilisi tasemeid on võimatu saavutada vaid ühe antidepressandi ülemanustamisel, kui aga kombineerida mitut serotonergilist ainet, nagu näiteks SSRI ja MAOI, siis on see täiesti võimalik. Serotoniinisündroomi sümptomid varieeruvad laia spektri ulatuses ning kergemad vormid võivad tekkida isegi mittetoksiliste tasemete juures.
Serotoniin üherakulistes organismides
Serotoniini kasutavad paljud üherakulised organismid mitmel otstarbel. On leitud, et selektiivsed serotoniini tagasihaarde inhibiitorid (SSRI-d) on vetikatele toksilised. Protist Entamoeba histolytica sekreteerib serotoniini ja võib põhjustada teatud patsientidel kroonilist kõhulahtisust. On tehtud kindlaks, et nakatunud patsientidel on väga suur serotoniinisisaldus, mis normaliseerub alles pärast parasiidi mõju lakkamist. Entamoeba histolytica muutub serotoniini olemasolu korral virulentsemaks kui ta muidu on. Serotoniini sekretsioon mitte ainult ei suurenda mikroobide levikut, vaid koordineerib populatsiooni tihedusest sõltuvalt nende käitumist. Selle fenomeni nimetus on hulgatunnetus (quorum sensing). Väljaspool peremeest on nimetatud protisti populatsiooni tihedus ja serotoniini sisaldus väike. Väike serotoniini sisaldus annab Entamoeba histolytica'le märku sellest, et ta on väljaspool peremeesorganismi ning protist muutub energia kokkuhoidmiseks vähem virulentseks. Pärast peremeesorganismi sisenemist paljuneb nimetatud protist soolestikus ning muutuvad serotoniini kontsentratsiooni kasvades järjest virulentsemaks.
Ajaloost
1934. aastal näitas itaalia teadlane Vittorio Erspamer, et enterokromafiini rakkudest eraldatud ekstrakt põhjustab soole kontraktsiooni. Arvati, et tegu võib olla adrenaliiniga, aga Erspamer tõestas paar aastat hiljem, et tegu on tundmatu amiiniga, mille ta nimetas enteramiiniks. 1948. aastal avastasid Maurice M. Rapport, Arda Green ja Irvine Page vereseerumist veresooni ahendava koostisaine, mille nad nimetasid serotoniiniks. 1952. aastal näidati, et serotoniin ja enteramiin on tegelikult üks ja sama asi. Serotoniini ulatusliku psühholoogilise rolli tõttu eelistavad farmakoloogiaga kokkupuutuvad inimesed kasutada lühendit 5HT (5-hüdroksütrüptamiin).
Eesti saalijalgpalli koondis
Eesti saalijalgpalli koondis on Eesti esinduskoondis saalijalgpallis.
Antropkovo
Antropkovo on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis Majevo vallas, 28 km kaugusel Novosokolnikist läänes, Smjortnoje järve idakaldal.
2000. aastal elas külas 42 inimest, 2010. aastal 39 inimest.
Prangli kirikuaed
Kirikuaia pindala on alla poole hektari ning see on muu maapinna suhtes kõrgemale tõstetud.
Hauatähised on valdavad metallist.
Kirikuaias asub Prangli Laurentsiuse kirik.
Uus Viini koolkond
Uus Viini koolkond (saksa keeles Neue Wiener Schule) on Arnold Schönbergist ja tema õpilastest koosnev heliloojate rühmitus, mis tegutses aastatel 1903-1925 Viinis.
Uue Viini koolkonna heliloojate muusika harmoonia põhines algul hilisromantilisel laiendatud tonaalsusel. Seejärel, järgides Schönbergi ekspressionisliku muusika atonaalsuse suunas kulgenud arengut, muutus see järjest kromaatilisemaks, kuni muusikast kadusid kindlad tonaalsed keskused. Uue Viini koolkonna heliloojate hilisem muusika on tihti dodekafooniline.
Kuigi Uue Viini koolkonna puhul on võimalik rääkida erinevate heliloojate helikeele arengu teatud ühistest nimetajatest, ei sõltunud see otseselt heliloojate koostööst või isiklikust kokkupuutest. Helikeele muutumine ei olnud ka otseselt Schönbergi õpetuse tulemus, sest tema õpetus ja õpikud on üldiselt suhteliselt konservatiivsed. Uus Viini koolkond tekkis mitte niivõrd uue meetodi väljatöötamise, kuivõrd Schönbergi loomingu mõjul.
Liikmed
Uue Viini koolkonna põhilised liikmed lisaks Arnold Schönbergile olid Schönbergi esimeste õpilaste hulka kuulunud Alban Berg ja Anton Webern. Juba enne Schönbergi juures õppima asumist olid nad andekad heliloojad, kes kirjutasid hilisromantilises stiilis muusikat. Kuigi nii Berg kui ka Webern mõlemad järgisid Schönbergi atonaalse totaalse kromatismi ideed ning võtsid omaks ka dodekafoonia, toimus nende muusika stiili areng väga erinevates suundades.
Scönbergi esimese põlvkonna õpilaste hulka kuuluvad veel ka Ernst Krenek, Heinrich Jalowetz, Erwin Stein ja Egon Wellesz, veidi hiljem ka Eduard Steuermann, Hanns Eisler, Rudolf Kolisch, Paul A. Pisk, Karl Rankl, Josef Rufer ja Viktor Ullmann.
Vahel loetakse Uue Viini koolkonna liikmeks ka Schönbergi esimese abikaasa Mathilde vend Alexander Zemlinsky, kuigi ta ei olnud kunagi Schönbergi õpilane ning ei loobunud ka kunagi tonaalsest harmooniast.
Mõned hilisemad õpilased, nagu näiteks Winfried Zillig, katalaan Roberto Gerhard, transilvaanlane Norbert von Hannenheim ja kreeklane Nikos Skalkottas, ei õppinud kunagi Schönbergi juures Viinis, vaid külastasid hoopis tema Berliinis toimunud meistriklasse.
Uue Viini koolkonna hulka ei loeta üldiselt Schönbergi 1933. aastal alanud Ameerika-perioodi õpilasi, nagu näiteks John Cage'i, Leon Kirchnerit ja Gerald Strangi, ega ka heliloojaid, kes kirjutasid iseseisvalt Uue Viini koolkonna muusika printsiipidest lähtuvat muusikat, nagu näiteks Kanada pianist Glenn Gould.
Tegevus
Kuigi Uue Viini koolkonna heliloojaid ühendas lisaks kokkupuutele Arnold Schönbergiga ka teatud modernistliku mõtlemise tüüp, olid koolkonda kuuluvad heliloojad oma personaalsetes lahendustes väga isikupärased. Näiteks nii Bergi kui ka Weberni muusikastiilid on väga erinevad nii üksteisest kui ka Schönbergist. Näiteks Weberni teosed vastavad enamasti Schönbergi poolt kehtestatud reeglile, et ühe teose raames kasutatakse ainult ühte rida, kuid Bergi teosed tihtipeale mitte. Gerhard ja Skalkottas olid tihedalt seotud oma kodumaa rahvamuusikaga.
Uue Viini koolkonna heliloojad kirjutasid tihti ka muusikateoreetilisi tekste. Näiteks Wellesz kirjutas esimese raamatu Schönbergi kohta. Nii Rufer kui ka Spinner kirjutasid raamatuid dodekafooniast. Leibowitzi kuulus uurimus "Schönberg ja tema kool ("Schoenberg et son école") aitas kaasa Schönbergi ideele rahvusvahelisele levikule pärast Teist maailmasõda.
Mitmed koolkonda kuulvad heliloojad (näiteks Jalowetz ja Rufer) olid ka ise õpetajad ja interpreedid (näiteks Kolischi, Rankl, Stein, Steuermanni, Zilligi), levitades nii koolkonna heliloojate ideid ja repertuaari.
Uue Viini koolkonna ilmselt võimsaim kulminatsioon ning ühtlasi rehabiliteerimine maailma muusikaüldsuse silmis toimus vahetult pärast Teist maailmasõda Darmstadtis, kui Darmstadti uue muusika suvekooli (Internationale Ferienkurse für Neue Musik) kutsuti ka Schönberg, kes siiski kehva tervise tõttu keeldus. Darmstadt kujunes omamoodi sulatusahjuks, kus Uue Viini koolkonna muusikud Leibowitz, Rufer, Adorno, Kolisch, Hermann Heiss, Peter Stadlen, Hans Heinz Stuckenschmidt ja Hermann Scherchen andsid teatepulga üle järgmisele serialistide põlvkonnale Pierre Boulezile, Karlheinz Stockhausenile, Bruno Madernale ja Luigi Nonole.
Ford Eifel
Ford Eifel pärineb Inglismaalt Ford Model C 1934 platvormilt ning see on seotud ka Fordi Dagenhami tehases toodetud 1943 Ford Prefecti ja 1939 Ford Angliaga.
pisi pisi|Pildil on näha kahte Ford Eifelit, mis on tänapäeval harukordne
Kere
Esimese seeria Eifel (1935–1937) on lameda radiaatorivõrega, 1937. aastal sai Eifel terava V-kujulise radiaatorivõre. Kere valik oli suur: toodeti kahe uksega limusiine, kahe uksega kabrio-limusiine, kahe uksega kabriolette, kaheistmelisi rodstereid ning isegi kaubafurgoone.
Mootor
Mootor on 4-silindriline, millel on neljataktiline külgklapp 1172 cc ühikut, mille väidetav maksimaalne võimsus on 34 hj (25 kW) pööretel 4250 p/min. Kolme erineva kiirusega käigukast sisaldab sünkroonitud kahte peamist suhet.
Tootmine
Saksamaal toodeti 61 495 Ford Eifelit, mis oli populaarseim mudel 1930. aastatel. Saksa auto populaarsus suurenes pärast 1937. aastal toimunud väiksemat näo tõstmist, mis langes kokku pakutavate keredetailide laiendamisega, mis visuaalselt kaugenes Briti päritolust, asendades varasema auto veljed kaasaegsete terasvelgedega ja muutes ümbritsevat esiklaasi, mis sai 1930. aastate jooksul Saksamaa Fordi tunnuseks.
Rupert Sheldrake
pisi|Rupert Sheldrake Alfred Rupert Sheldrake (sündinud 28. juunil 1942 Newark-on-Trentis) on parapsühholoog ja raamatute autor. Ta on tuntud morfilise resonantsi teooria väljaarendamise tõttu.
Aastatel 1967–1973 töötas ta Cambridge'i Ülikooli Clare College'is arengubioloogia alal. Seejärel töötas ta aastatel 1974–1985 taimefüsioloogina Indias rahvusvahelises troopiliste taimede saagikuse uurimise instituudis. Aastatel 2005–2010 juhtis ta Perrott-Warricki projekti, mida haldab Cambridge'i Ülikool.
Morfilise resonantsi teooria hüpoteesi kohaselt omavad looduslikud süsteemid, nagu termiidikolooniad, orhideed, tuvid, insuliinimolekulid kollektiivset mälu kõikide samasse liiki kuuluvate isenditega. Sheldrake'i teooria puudutab ka ettenägemise ja telepaatia küsimusi.
Teaduskogukond on morfilise resonantsi teooriat laialdaselt kritiseerinud, nimetanud seda pseudoteaduseks ja osutanud veenva tõestusmaterjali puudumisele.
Dekapolis
Dekapolis (kreeka k Δεκάπολις 'kümme linna") on kogu Rooma aja püsinud linnade liit, mis koosnes kümnest Ida-Jordanimaa hellenistlikust linnast. Liikmeslinnade arv kõikus kümnest kuni kaheksateistkümneni. Dekapolise nimi linnade liidule pärineb Piiblist. Uues Testamendis on mainitud Dekapolist kolmel korral: Matteuse evangeeliumis (Mt 4,25), Markuse evangeeliumis (Mk 5,20) ja Johannese evangeeliumis (Jh 7,31).
Ptolemaios, Strabon, Plinius ja teised antiikaja geograafid ja ajaloolased on samuti korduvalt viidanud Dekapolisele. Need Dekapolise linnad, kus juudi elanikkond oli vähemuses, kaotasid iseseisvuse Hasmonite valitsusaja alguses. Praegu asub antiikne Dekapolis kolme Lähis-Ida riigi – Süüria, Jordaania ja Iisraeli – territooriumil. Tänu aastakümneid kestnud väljakaevamistöödele ja uuringutele võib praegu vähemalt mõnes osas tuua valgust Dekapolise mõistatusse. Selle olulisemad keskused olid Gadara (praegu Umm Qais) oma silmapaistva kirjaliku pärandiga ja kaubanduskeskus Gerasa (tänapäeval Jerash) nüüdses Jordaanias ning Skythopolis (tänapäeval Bet-Sean) nüüdses Iisraelis. Johannese evangeeliumi järgi oli Skythopolis kümnest linnast suurim Lähis-Ida ja Palestiina aladel. pisi|Dekapolis 63 eKr – 106 pKr
Linnad
Traditsioonilised kümme Dekapolise linna olid
Tankett PPG
Tankett PPG, tuntud ka prototüübi nime objekt 217 järgi (vene keeles ППГ – Подвижное пулемётное гнездо ehk "liikuv kuulipildujapesa"), oli Nõukogude Liidus toodetud tankett, mis loodi kiiruga Talvesõja ajal. PPG loomise põhjuseks olid tõsised kaotused, mida nõukogude jalavägi kandis Soome punkreid rünnates.
PPG meeskond koosnes kahest mehest, kes lahingus viibisid tanketis lamavas asendis. Tankett oli relvastatud kahe 7,62 mm kuulipildujaga, mis paiknesid kõrvuti esisoomuses asuvates laskepesades. Jõuallikaks oli mootorratta mootor, soomuse paksus ulatus 5–8 millimeetrini. Lahingus oleks selline tankett pidanud suutma ründavale jalaväele tuletoetust pakkuda. Kokku toodeti neid 1940. aastal sadakond masinat ja mõned saadeti ka Talvesõtta, kuid lahingutes neid enam kasutada ei jõutud.
Dekapolis
Ajalugu
Skythopolise linna kirdeosas asus suur valitsuspalee, kust leiti kuuetahuline Dionysose raidkuju. Iga tahk on kaunistatud jumala maski või paani reljeefiga. Raidkujule on graveeritud pühendus, milles Aristoni poeg Seleukos aastal 75 pühendas linna asutajale Dionysosele tänuohvri. Skythopolises tähendab see aastaarv aastat 12 pärast Kristust, millega kuju kuulub Rooma aja vanimate mälestiste hulka.
Linnade koostöö
Dekapolise linnade koostöö eeldas kõigepealt head teedeühendust. Keskset osa mängis siin karavanitee, mis viis Philadelphiast läbi Dioni ja Pella üle Jordani Skythopolisesse ning sealt edasi samal kõrgusel rannikul asunud Kaisareasse või veidi põhja pool rannikul paiknenud Kürenaika Ptolemaisesse. Otsustava tähtsusega oli ka lõunapoolne ühendustee. See hiljem Via Nova nime all tuntuks saanud ajalooline tee ühendas oma 500 kilomeetriga igivanu, eelkõige Pentateuhist 8 ja Jesaja raamatust tuntud linnu ja külasid. Selle otspunktideks olid põhjas nabatealaste Bosra ja lõunas Vana Testamendi Esjon-Geber, Bütsantsi ajal kristlik sadamalinn Aila (praegu Eilat). Funktsioneerivad ühendusteed idapoolsete kaubanduskeskustega olid kauplemise loomulikuks eeltingimuseks. Vaatamata sellele, et tekkinud linnriikide ümbruskond, keel ja religioon olid semiitlikud, edendati linnades väga teadlikult kreekarooma ideaale ja traditsioone.
Varem oletati, et kümne linna vahel toimis teatud laadi liiduleping. Viimastel aastatel on see seisukoht kaotanud oma veetluse. Nüüd räägitakse pigem Dekapolisest kui valitsemispiirkonnast. See asus Süüria lõunapiiril. Dekapolise idee viis selle ala linnad lõdva ja suhteliselt vabatahtliku koostööni Rooma võimu all. Selle koostöö iseloomu ja kvaliteeti ei suudetud veenvalt selgitada. Nüüd peetakse kindlaks, et linnadel olid ühised poliitilised ja kultuurilised püüdlused, aga nad kaitsesid oma huve ja töötasid koos kaubanduses, valitsemisülesannetes ja isegi piiride sõjalise kindlustamise puhul. Oluline oli ka vastastikune sotsiaalne ja kultuurialane suhtlus, mis tõi vaenulikkuse asemel kaasa naaberlinna olude parema tundmise ja mitmekülgsed kontaktid. Dekapolise linnadel oli õigus münte vermida ja piirkonnas on leitud suurel hulgal raha. Nime Dekapolis nendel müntidel siiski ei esine.
Arhitektuur
Antiiklinnadest, mis aastatel 63 eKr kuni 106 pKr kuulusid Dekapolise kümne linna liitu, on leitud tähelepanuväärsel hulgal hellenismi ja rooma ajale iseloomulikke monumentaalehitisi. See ehitiste koosseis ja selle stilistilised omadused oli miski, mis ühendas nendes linnades paiknenud kohalike ja välismaiste elanikegruppide kirevat mitmekesisust. Vaatamata sellele, et domineerivad hellenismiaja ideaalid, tulevad väljakaevamistel päevavalgele ka tugevad semiidi traditsioonid. Seega salliti Dekapolise aladel üksteise kõrval palju usundeid ja kultuure. pisi|Gerasa Rooma-aegset Gerasa linna ümbritses tugev müür, millelt kerkis 101 torni. Ellipsikujuliselt sammastega ümbritsetud turuplatsilt võis siseneda võimsasse Zeusi templisse. Selle päris pühamuosa piirasid 14,84 m kõrgused sambad: 2x12 sammast pikisuunas ja 2x8 sammast ristsuunas. Suurim Gerasa teatritest asus linna lõunaosas. Selle ehitamist alustati esimesel kristlikul sajandil ning valmis sai ta teisel sajandil. Ehituse finantseerimise kindlustasid jõukad linnakodanikud, nagu järeltulijate säilinud raidkirjadest selgub. Pealtvaatajate ala istekohad olid nummerdatud, ala ise oli vahekäikudega osadeks jaotatud, allpool neljaks, üleval kaheksaks. All oli 14, ülal 15 istekohtade rida. Seega oli teatris kohti umbes 3000 pealtvaataja jaoks. Lava kõrval asuvaid sissekäike võis vajaduse korral tihedalt sulgeda, nii et merestseenide puhul saadi lavale vett lasta.
Paljudest Dekapolise linnadest on leitud kaitsejumalanna Tyche ausambaid. Tavaliselt on tegu noore naise lokkis juustega peaga, mis kannab nurgelist, linnamüüri kujutavat krooni, kaitstava objekti sümbolit.
Margus Toode
Margus Toode (26. aprill 1969 – 10. märts 2021) oli eesti ooperilaulja (bass).
Ta lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli 1994. aastal koorijuhtimise erialal (õpetaja Valve Lepik) ja 1997 lauluerialal (õpetaja Aino Kõiv).
Toode töötas alates 1994. aastast Vanemuise ooperikooris.
Douglas Luiz
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Vasco da Gama, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aastal.
Vorotkovo
Vorotkovo on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis Majevo vallas, 25 km kaugusel Novosokolnikist läänes, Spasteri järvest idas.
2000. aastal elas külas 52 inimest, 2010. aastal 32 inimest.
Douglas Luiz
2017. aastal sõlmis ta lepingu Manchester Cityga. Aastatel 2017–2019 mängis ta Manchester Cityst laenul Hispaania kõrgliiga klubis Girona.
2019. aasta juulis liitus ta Aston Villaga. Sama aasta 17. augustil lõi ta mängus Bournemouthi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
Brasiilia jalgpallikoondises tegi Douglas Luiz debüüdi 19. novembril 2019 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu.
Yamato (laev)
Yamato (jaapani keeles 大和) oli Jaapani lahingulaev. Yamato oli esimene laev oma klassist, teine oli Musashi.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses peeti 15.–19. augustini Moskvas. Järjekorras olid need kümnendad.
Yamato (laev)
Oma mõõtmetelt olid Yamato ja Musashi maailma suurimad ja võimsamini relvastatud sõjalaevad. Laevade veeväljasurve ulatus täislastis 72 800 tonnini. Põhirelvastuse moodustasid üheksa 460 mm suurtükki. Laeva üldpikkus oli 263 m, veeliinil 256 m, laius 38,9 m ja süvis 11 m. Laeva veeväljasurve oli 64 000 – 72 800 tonni (täislastis). Laeva suurim kiirus oli 27 sõlme. Tegevusulatus oli 7200 meremiili (13 334) km. Laevade meeskond ulatus 2500–2800 inimeseni.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
Tulemused
11.–15. juulil peeti eraldi meeskondlikud meistrivõistlused, samuti Moskvas.
Yamato (laev)
Nimi Yamato pandi laevale iidse Jaapani provintsi järgi.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
Täiskasvanute arvestus
Individuaalselt oli parim Nikolai Tatarinov, Eesti esindajatest J. Peets 17. kohaga.
Yamato (laev)
USA väed uputasid Teises maailmasõjas mõlemad laevad: nii Yamato kui ka Musashi.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
Täiskasvanute arvestus
Samas peeti ka noorte meistrivõistlused, mille võitis Vene NFSV, Eesti esindus oli neljas.
Koondarvestuses tuli esimeseks Vene NFSV 26 001,5 punktiga Leningradi (25 434) ja Ukraina (25 409) ees, Eesti oli kuues (23 836,5).
Piloot (telesari)
Komöödiasarjas „Piloot“ võtab filmimaailma Kolgata Tee jalge alla filmikooli BFM värske vilistlane Karl, kelle unistuseks on produtseerida maailma parim telesaade. Ta saabki loa toota piloot, saatejuhtideks Eesti näitlejad Priit Pius ja Kait Kall!
Esimene hooaeg esilinastus PÖFFi raames 18.november 2022. aastal. Seriaali "Piloot" näeb eksklusiivselt Elisa Huubis alates 9.detsember 2022.
1. hooaeg
Komöödia, kus Eesti näitlejad mängivad iseennast!
Sul on taskus diplom, millel uhkeldab nimi BFM Tallinn! Sa oled produtsent, kelle on just Eesti filmimaailmale sünnitanud Balti filmi ja meediakool. Ja sa saadki oma Suure Võimaluse – tuleb ainult valmis teha Piloot. Ent selgub, et meediakool ei olegi võlusõna ja turul valitseb karm konkurents, milles ujuvad suured kalad nagu Jüri Pihel ja Kaupo Karelson! Kas sinu piloodist saab võrratu meelelahutus ehk suur läbimurre või hoopis hale fiasko? Esimese poolt räägib asjaolu, et sinu tiimis mängivad saatejuht Pius ja Kall, aga vastu ühest purjus ööst titeootele jäänud vastikuvõitu kursaõde ning maakatest vanemad, kelle missioon tundub olevat sulle piinlikkust valmistada.
Guantánamo lahe vangilaager
pisi|5. laagri värav Guantánamo lahe vangilaager, mida mõnikord nimetatakse Gitmoks [ɡɪtmoʊ], on Ameerika Ühendriikide kinnine, range režiimiga kinnipidamisasutus. Vangla on osa Guantánamo lahe mereväebaasist, mis asub Kuuba kaguosas Guantánamo lahe rannikul. USA sõjavägi kasutab vangilaagrit Afganistanis, Iraagis ja teistes sõjapiirkondades vangistatud moslemitest võitlejate ja terrorismis kahtlustatavate kinnipidamiseks.
Ajalugu
Guantánamo lahes asuv Ameerika Ühendriikide mereväebaas loodi 1898. aastal, mil USA saavutas Hispaania-Ameerika sõjas kontrolli Kuuba üle. Viis aastat hiljem ehk 1903. aastal sõlmisid USA ja Kuuba valitsused kõnealuse territooriumi rendilepingu, mille tingimuste järgi kehtib see leping igavesti. 20. sajandi lõpus oli baas kasutusel Haiti ja Kuuba põgenike kinnipidamiskeskusena, kuid 1993. aastal kuulutas USA ringkonnakohtu kohtunik selle põhiseadusega vastuolus olevaks ning keskus suleti.
Tänapäeval avalikkusele tuntud vangilaager asutati 2002. aasta alguses, kui Ameerika Ühendriikide president George W. Bush kinnipidamisasutuse uuesti avas. See toimus Bushi terrorismivastase sõja algatuse raames, mis oli tingitud 2001. aasta terrorirünnakutest. Vangilaager oli mõeldud kõige ohtlikumate kurjategijate, peamiselt sõjakurjategijate ning terroristide jaoks Afganistanist, Iraagist ning Pakistanist. See laager pidi algselt olema nii-öelda "seadusest eraldi asuv saar", kus terrorismis kahtlustatavaid võib kohtuprotsesse korraldamata kinni pidada. Ka ülekuulamistele ei seatud mingisuguseid piiranguid ja tunnistuste kätte saamiseks oli lubatud kasutada igasuguseid meetmeid, kaasa arvatud vägivalda.
Rajatised
Guantánamo vangilaagri esimene rajatis pandi püsti 2002. aasta jaanuaris kõigest kolme päevaga ning see kandis nimetust Camp X-Ray. See oli mõeldud ajutiseks kasutamiseks, kuni valmib korralikum ehitis. Seetõttu hoiti kinnipeetavaid põhimõtteliselt lageda taeva all ja puudus korralik tualeti kasutamise võimalus. Veebruaris alustati Camp Delta ehitamist, mis sai valmis kõigest paari kuuga ning avati sama aasta aprillis. Camp Delta koosneb kuuest laagrist: Camp I, II III, IV, Echo ja Iguana. Esimesed neli laagrit jagati veel omaette tsoonideks. Siiski polnud veel tegemist täiesti alalise laagriga, sest see oli ehitatud kiirustades.
Camp Echo oli esialgu isolatsiooniplokk, kus kinnipeetavaid hoiti üksikkambrites, mis olid niisuguse paigutusega, et kambri ühes otsas magati ning teisest otsast pääses välja ülekuulamisele. Camp Iguana oli alguses kasutusel selleks, et majutada kolme vangi, kes olid nooremad kui 16-aastased, kuid varsti see laager suleti, sest alaealised lennutati tagasi kodumaale. Mõned aastad hiljem avati aga Camp Iguana uuesti, sest sinna paigutati mõned vangid, keda ei mõistetud sõjalistesse rühmitustesse kuulumises süüdi. Esimesed alalised rajatised olid 2004. aastal avatud maksimaalse turvalisusega laager number 5 ja algselt keskmise turvatasemega projekteeritud laager number 6, mis muudeti ehituse käigus maksimaalse turvalisusega laagriks ning avati 2006. aasta novembris.
2008. aastal tuli päevavalgele, et Guantánamo vangilaagris on veel üks laager, mida nimetatakse Camp 7-ks. Tegemist on kõige turvatuma laagriga, mis asub mereväebaasis teistest rajatistest eraldi salastatud asukohas. See on kasutusel kõrge turvariskiga vangide majutamiseks, kelle on CIA kinni pidanud.
Vangid
Guantánamo lahe vangilaagrisse on alates 2002. aastast toodud pisut üle 780 mehe. Nendest 40 viibivad siiamaani vangistuses, kuid ainult üks isik on reaalselt süüdi mõistetud. Kõigist Guantánamo kinnipeetavatest 29% on olnud afgaanid. Neile järgnevad saudiaraablased – 17%, jeemenlased – 15%, pakistanlased – 9% ja alžeerlased – 3%. Kokku on tuvastatud kinnipeetavaid 50 erinevast rahvusest.
President Bushi administratsiooni sõnul tabati enamik vangidest USA sõdurite poolt Afganistanis võitlemise käigus. Hilisemad aruanded on aga näidanud, et üle 80 protsendi vangidest andsid ameeriklastele üle afgaanid ja pakistanlased, saades vastutasuks pearaha.
Aastate jooksul on enamik vange Guantánamost pääsenud. Kõige laiaulatuslikum vangide vabastamine toimus president Bushi võimuloleku ajal, kui vabadusse pääses umbes 540 kinnipeetavat. Barack Obama andis korralduse vabastada 201 meest, kellest 3 olid surnud vangistuses. President Donald Trump on aga andnud loa ainult ühe kinnipeetava vabastamiseks.
Kõige noorem kinnipeetav on 2020. aasta seisuga 35-aastane Jeemenist pärit Hassan bin Attash ja kõige vanem on 73-aastane Pakistani päritolu Saifullah Paracha. Kumbagi meest pole sõjakohtus kunagi üheski kuriteos süüdistatud, kuid suure tõenäosusega on nad eluaegsed vangid.
Inimõiguste rikkumised vangilaagris
Rohkelt inimõiguste rikkumisi on toime pandud ülekuulamiste käigus, mida viidi läbi viisil, mis on vastuolus rahvusvaheliste normidega. Isegi pärast seda, kui ebaõige käitumine oli avalikuks tulnud, jätkusid taolised ülekuulamised veel pikka aega. Niisugused ülekuulamised on hukka mõistnud mitmed inimõiguste organisatsioonid, mille hulka kuulub näiteks ka ÜRO.
Vangilaagris on rakendatud erinevaid piinamisvõtteid ning ülekuulamistaktikaid. Lisaks peksmisele on kasutusel erinevad stressiasendid (vangide sundimine põlvili või kõhuli), vangi pikka aega teistest isoleerimine, ligi ööpäev kestvad ülekuulamised, sunniviisilised raseerimised või koertega ähvardamine, et kinnipeetavaid hirmutada.
Lisaks piinamisele on vange ülekuulamise ajal ka alandatud. Näiteks on toimunud moslemitest vangide suhtes solvavad ja seksuaalse alatooniga ülekuulamised, kus naissoost ülekuulaja kannab ainult aluspesu, hõõrub ennast samal ajal vangi vastu või määrib ülekuulatava kokku võltsverega, väites, et tal on menstruatsioon.
See kõik on mõjutanud kinnipeetavate psüühikat ja füüsilist tervist väga tõsiselt ning 18 aasta jooksul on jätnud vanglamüüride vahele oma elu üheksa meest, kellest seitse sooritasid enesetapu, üks isik suri vähki ning üks sai pärast treeningut südamerikke.
Lawrence'i maakond (Illinois)
Lawrence'i maakond (Lawrence County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Lawrenceville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1821. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 833.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Karl Pajusalu
pisi|Karl Pajusalu 2011. aastal Karl Pajusalu (sündinud 20. juunil 1963) on eesti keeleteadlane. Ta on Tartu Ülikooli eesti keele ajaloo ja murrete professor ning Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2011).
Elulugu
Ta lõpetas 1981. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala. Filoloogiamagister (1992, TÜ). Läbis doktorantuuri Turu Ülikoolis, kus kaitses väitekirja lõunaeesti lääneosa keelekontaktidest 1996. aastal.
1997–1998 Tartu Ülikooli eesti keele erakorraline dotsent, filosoofiateaduskonna prodekaan, 1998–2000 eesti keele ajaloo dotsent, 2000– eesti keele ajaloo ja murrete professor, 2001–2003, 2011–2012 Helsingi Ülikooli eesti keele külalisprofessor, 2004–2007 Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonna juhataja, 2008–2011 Tartu Ülikooli eesti keele osakonna juhataja. Õpetanud eesti keele ajalugu ja murdeid, keeleteooriat, keelevarieerumise uurimismeetodeid.
4. ekspeditsioon
4. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama neljas alaline meeskond.
Karl Pajusalu
Elulugu
Aastal 2011 valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks keeleteaduse alal. Ta kuulub akadeemia humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda. Ta on Eesti Teaduste Akadeemia kirjastusnõukogu liige.
4. ekspeditsioon
Ekspeditsiooni kuulusid Vene kosmonaut Juri Onufrienko, kellest sai jaama neljas komandör ning NASA astronaudid Carl Walz ja Daniel Bursch.
4. ekspeditsiooni viis missiooni STS-108 raames jaama kosmosesüstik Endeavour, mis startis 5. detsembril 2001 Kennedy Kosmosekeskusest. Ekspeditsioon algas 7. detsembril ja selle ajal suurenes jaamas tehtava teadustöö hulk märgatavalt ja teaduskatsete arv kahekordistus. Meeskonnaliikmed väljusid ekspeditsiooni vältel kolm korda avakosmosesse, viibides seal kokku 17 tundi ja 51 minutit. 4. ekspeditsioon lahkus jaamast juunis 2002 missiooni STS-111 pardal.
Karl Pajusalu
Elulugu
Aastal 2015 valiti ta Läti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Teadustöö
pisi|Karl Pajusalu rääkimas 5. novembril 2011 Tartu Ülikooli ajaloo muuseumis toimunud konverentsil "Liivlased. Maa. Rahvas. Ajalugu" Uurinud peamiselt eesti keele ja sugulaskeelte, eriti liivi keele hääliku- ja grammatikastruktuuri dünaamikat, lõunaeesti murrete nivelleerumist ja eesti allkeelte kujunemist. Tema sulest on ilmunud üle 220 teadustrükise.
Ta on Eesti keelenõukogu liige.
Loometöö
Karl Pajusalu on loonud ajaloolise Liivimaa liivi keele (e salatsiliivi) kirjaviisi ja avaldanud selles ka ilukirjanduslikke tekste. Pseudonüümi Ķempi Kārl all on ta avaldanud luulekogud „Salats joug kolm aģa. Salatsi jõe kolm kallast“ (2013) ja „Toini sina. Teine sina“ (2013). Koos Baiba Damberga ja Valts Ernštreitsiga ilmus tal 2018. aastal liivikeelne luulekogu „Trilium“ (koos ingliskeelsete tõlgetega), 2020. aastal „Trilium 2.0“ (eesti- ja lätikeelsete tõlgetega). Baiba Damberga ja Valts Ernštreits kirjutavad kuraliivi keeles, Ķempi Kārl salatsiliivi keeles. Karl Pajusalu peetakse üheks paremaks liivi keele Salatsi murde tundjaks.
Isiklikku
Karl Pajusalu on meremehe poeg.
Ta on abielus eesti keeleteadlase Renate Pajusaluga, nende pojad on astrobiofüüsik Mihkel Pajusalu (snd 1986) ja meditsiinigeneetik Sander Pajusalu (snd 1988) ning tütar Katri Pajusalu (snd 2000).
Juanita
Juanita on hispaania päritolu naisenimi. See on deminutiiv hispaania naisenimest Juana.
Jim Bach
pisi Jim Bach (tuntud ka kui Jimmy Bach; sündinud 9. mail 1969) on Eesti vandeadvokaat.
Jim Bach kuulub Eesti Advokatuuri.
Hariduskäik
2000. aastal täiendas end C. H. Umbami nimelisel koolitusel alustavatele advokaatidele.
Töö
Bach hakkas õigusteenuseid pakkuma aastal 2002, mil asutas Jim Bach Advokaadibüroo OÜ. Advokaadibüroo on tuntud võitude poolest kohtus, kasutades süüdimatuse presumptsiooni.
MIRC
mIRC-d on alla laaditud CNET-ist ja Download.com-ist üle 30 miljoni korra. Nielsen/NetRatings paigutasid mIRC 2003. aastal populaarsemate Interneti-rakenduste esikümnesse.
Ei olda kindel, kas 'm' nimes mIRC tähendab midagi, kuid autori personaalne KKK selgitab, et "on päris võimalik, et m tähendab 'moo'-d või isegi MU-d".
mIRC-d on alla laaditud kokku üle 150 miljoni korra.
Põhilised funktsioonid
Aastate vältel on kasutajate ettepanekul lisatud uusi funktsioone. Näiteks lisa, mis lubab kasutajal ühenduse luua mitme serveriga korraga, SSL krüpteerimis-, UTF-8, proksi, UPnP tugi ja võimalus vaadata kanaleid ja teadete liste treebar vormingus, mitte vaikimisi switchbar vormingus. mIRC-d arendatakse ikka veel edasi, kuid väga harva antakse kasutajatele teada, et mis uut neid ootab järgmises versioonis. mIRC 7.1, mis väljastati 30. juulil 2010, on Unicode'i-rakendus ja toetab nüüdsest IPv6.
mIRC skriptimine
mIRC-i funktsionaalsust ja käitumist saab muuta ning laiendada tänu sisseehitatud mIRC skriptimise keelele. mIRC skriptimine ei piirdu IRC-ga seotud sündmuste ega käskudega. On toetatud ka COM-objektid, DLL, soketid ja ka dialoogiboksid teiste asjade hulgas. See kõik lubab kasutada mIRC klientrakendust paljudeks muudeks asjadeks peale vestluse, näiteks IRC botina, veebi HTML-i parserina, meediamängijana või muuks meelelahutuseks, näiteks mIRC mängudeks. Praktikas aga ei kasutata mIRC-d üksnes selliste asjade jaoks, kuid selle kõik on võimalikuks teinud skriptid, mida saavad inimesed alla laadida oma IRC klientrakenduse jaoks.
Tänu selle keele juurdepääsutasemele (näiteks saab arvutis ümber nimetada ja kustutada faile) on loodud ka pahatahtlikke skripte. Võib-olla üks silmatorkavamatest näide kuritahtlikkusest oleks $decode identifitseerija, mis dekodeerib kodeeritud stringi. Paljud kasutajad, kes sellest midagi aru ei saanud, olid ekslikult dekodeerinud stringi, mis käivitas käske nende süsteemis. Selliseid stringe dekodeeriti, kuna heatahtlikele kasutajatele lubati mingis teatud IRC jututoas operaatori staatust. Selliste probleemide tõttu viidi sisse muudatused versioonis 6.17, nüüdsest on $decode vaikimisi keelatud koos teiste sarnaste funktsioonidega, mida peetakse "ohtlikuks".
Kriitika
Onno Tijdgat, Ircle'i autor, kritiseerib mIRC värviformaati, väites, et autor kasutab vigast disaini ja et autor ei jälgi tavastandardit. Khaled Mardam-Bey vastas kriitikale: märkides, et sel ajal puudus IRC klientidel tavastandard, oleks varasema formaadi kasutamine häirinud neid kasutajaid, kes parasjagu ei kasutanud seda konkreetset formaati. Lõppkokkuvõttes lõi ta tänu kriitikale uue formaadi, mis tugines kasutusmugavusele, kuid ta tunnistas, et uue formaadi disain oleks pidanud olema jõulisem.
Kaja Haljaste
Kaja Haljaste (sündinud 28. augustil 1966 Tallinnas) on ujumistreener.
Kaja Haljaste on töötanud ujumistreenerina (VII kutsetase) 2003. aastast Tartu Ujumisklubis ja 2004. aastast Ujumise Spordiklubis. Ta on Ujumise Spordiklubi (2004) asutaja ja juhataja. Aastatel 2006–2019 rahvusvahelise ujumisvõistluse "Tartu kevad" korraldaja.
Haridus
Haljaste on lõpetanud 1984. aastal Tallinna 22. keskkooli ning 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuri bakalaureuseõppes ja 2002. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuri magistriõppes.
Õpilasi
Kaja Haljaste käe all on treeninud mitmed Eesti tippujujad. Ta on olnud Ralf Tribuntsovi ja Kregor Zirki treener. Lisaks on Haljaste treeninud oma tütart Liisa Lodit ja poega Alar Lodit, kes on 2009. aastal kuulunud Eesti koondisse.
Isiklikku
Haljaste elab Tartus, tal on kolm last.
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1985
Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1985 võitis ja tuli seega 1985. aasta Eesti jalgpallimeistriks Pärnu Kalakombinaat/MEK.
Jeffersoni maakond (Kansas)
pisi|Jeffersoni maakond Kansase osariigis thumb|Jeffersoni maakonna kohtumaja Oskaloosas Jeffersoni maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigi kirdeosas.
2010. aastal elas maakonnas 19 126 inimest. Maakonna keskus on Oskaloosa (1127 elanikku) ja suurim linn on Valley Falls (1190 elanikku). Suuremad asulad on veel Perry (884) ja McLouth (832).
Maakonna pindala on 1442 km². Veepindala on 54 km²
Ajalugu
Jeffersoni maakond moodustati 25. augustil 1855 ja see on üks 33 algsest maakonnast Kansases. Maakond sai nime kolmanda USA presidendi Thomas Jeffersoni järgi.
Clinton Davisson
pisi|Clinton Davisson (vasakul) koos [[Lester Germeriga 1927]] Clinton Joseph Davisson (22. oktoober 1881 Bloomington – 1. veebruar 1958 Charlottesville, Virginia) oli USA füüsik.
Koos Lester Germeriga avastas ta 1927 elektronide difraktsiooni.
Tunnustus
Clinton Joseph Davisson valiti 1929. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Aastal 1937 sai ta elektronide difraktsiooni avastamise eest koos George Paget Thompsoniga, kes oli selle avastuse sõltumatult teinud umbes samal ajal, Nobeli füüsikaauhinna.
Bieniakoni
Bieniakoni (valgevene keeles Беняконі, transkribeerituna Benjakoni, leedu keeles Benekainys, poola keeles Bieniakonie) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis, Voranava rajoonis; ta on Bieniakoni külanõukogu keskus.
Bieniakoni asub Valgevene-Leedu piiri ääres ja Vilniuse–Lida maantee ääres.
Ajalugu
Bieniakonit on esmamainitud 1529. aastal. Toona kuulus asula õekestele Tomkadele, kes pärisid selle oma toona juba surnud isalt. Aastal 1542 läks asula üle Jataŭtavičitele, aastal 1553 Jamantovičitele. Aastal 1556 on kirjutatud Bieniakonist kui külast, mis kuulus Zygmunt II Augusti valduses olevale Rudamina riigimõisale.
Seoses haldusreformiga hakkas Bieniakoni kuuluma Vilniuse vojevoodkonda. Tol ajal rajati asulasse ka kõrts.
XVII sajandil läks Bieniakoni Czaplińskite valdusse. Aastal 1634 ehitati sinna katoliku kirik.
Poola jagamisel aastal 1795 läks Bieniakoni Venemaa koosseisu, kus kuulus Vilniuse kubermangu. Aastal 1897 kandsid Bieniakoni nime kaks küla, üks Lida kreisis, kus asusid kirik, kas poodi ja kool, ning teine Ašmiany kreisis, kus asus pastoraat. Aastaks 1905 lisandus veel sellenimeline raudteejaam ja selle juurde tekkinud asula.
Kuni 1917. aastani oli Bieniakoni Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. Toona sai Bieniakonist alev. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu, aastal 1940 kaotas Bieniakoni alevi õigused.
Maria Gomes Valentim
Maria Gomes Valentim (9. juuli 1896 Carangola, Minas Geraisi osariik – 21. juuni 2011 Carangola, Minas Geraisi osariik) oli brasiilia pikaealine, kellest pärast 31. jaanuari 2011 (Eugénie Blanchardi surma) sai maailma vanim inimene.
Elulugu
Maria Gomes Valentim sündis Carangolas Minas Geraisi osariigis Brasiilias. Aastal 1913 abiellus ta João Valentimiga (abikaasa suri aastal 1946). Neil oli poeg, kes suri 1990. aastate alguses. Tal on 4 lapselast, 7 lapselapselast, 5 lapselapselapselast. Pärast tema surma sai maailma vanimaks inimeseks Besse Cooper.
Piece of My Heart
"Piece of My Heart" on Jerry Ragovoy ja Bert Bernsi kirjutatud romantiline armastuslaul. Laulu esmaesitajaks oli Erma Franklin 1967. aastal. Laul sai tunduvalt suuremaks hitiks Big Brother and the Holding Company esituses (lauljaks Janis Joplin) aga järgmisel aastal. Joplini esituses sai laul 2004. aastal Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema laulu valimisel 344. koha (2010. aastal 353. koha). Laulu on kaverdanud hiljem veel mitmed teised tuntud esinejad, näiteks Dusty Springfield, Bryan Ferry, Faith Hill, ansambel Nazareth ja Melissa Etheridge koos Joss Stone'iga.
Originaalversioon
Laulu originaalversiooni salvestas Aretha Franklini vanem õde Erma 1967. aastal ning see jõudis USA R&B edetabelis kümne parima laulu hulka ning edetabelis Billboard Hot 100 26. kohale. See versioon pealkirjaga "(take a Little) Piece of My Heart" anti Suurbritannias uuesti singlina välja 1992. aastal, kus seda kasutati firma Levi Strauss & Co. teksade reklaamis (režissöör Tarsem Singh) ning siis jõudis laul Suurbritannia singlimüügi edetabelis 9. kohale.
Big Brother and the Holding Company
1968. aastal avaldati laul San Francisco psühhedeelset roki mängiva ansambli Big Brother and the Holding Company teisel stuudioalbumil "Cheap Thrills". Ansambli lauljaks oli tollal Janis Joplin. See versioon jõudis edetabelis Billboard Hot 100 12. kohale ning oli Joplini karjääri esimene suurem hitt.
Eesti geoloogiline ehitus
pisi|[[Geokronoloogiline skaala]] Eesti asub Ida-Euroopa platvormi loodeosas. Ida-Euroopa platvorm külgneb Eesti läheduses Fennoskandia kilbiga, mis hõlmab Skandinaavia poolsaart ja Soomet.
Eesti aluspõhi jaguneb kaheks: alus- ja pealiskorraks. Ehituses on eristatav kolm väga erinevat kompleksi: Kristalne aluskord on kujunenud proterosoikumis, settekivimiline pealiskord paleosoikumis ja pinnakate kainosoikumi kvaternaari ajastul. Tekke poolest eraldavad neid komplekse üksteisest pikad ajavahemikud, mil Eesti ala oli maismaa ning settimise asemel oli valdav kulutus, mis hävitas suure osa varem tekkinud setteist.
Pealiskord
Neoproterosoikumi lõpus (umbes 570 miljonit aastat tagasi) kattus Eesti ala veega ning oli mõne vaheajaga ligi 200 miljonit aastat võrdlemisi madalate šelfimerede võimuses. Merede valitsusaeg oli Eesti ala jaoks keeruline – veemassid kord tungisid peale, kord taandusid, vabastades endise merepõhja lühemaks või pikemaks ajaks. Aluspõhja settekivimeist pealiskorra moodustavad ediacara, kambriumi, ordoviitsiumi, siluri ja devoni ajastute kivimid, mis on tekkinud umbes 360–540 miljonit aastat tagasi. Settekihindi kogupaksus ulatub 150 meetrist Soome lahe lõunarannikul kuni 600 meetrini Edela-Eestis (Ruhnul 770 m).
Ediacara
Ediacara on kronostratigraafiline üksus (ladestu) ning geokronoloogiline üksus (ajastu). Ediacara vastab ajavahemikule 635–542 miljonit aastat tagasi, olles proterosoikumi noorim ajastu. Ediacarale eelnes krüogeen ning järgnes kambrium. Varem (enne 2004) nimetati kambriumile eelnenud proterosoikumi kõige hilisemat osa vendiks. Rahvusvaheline Geoloogiaühing pole aga seda kunagi tunnustanud. Samuti ei lange kokku vendi ning ediacara alumine piir, mistõttu ei saa öelda, et vend nimetati ümber ediacaraks. Ladestu on nime saanud paiga järgi Lõuna-Austraalias.
Ediacara ladestu Eestis ei paljandu, samuti on ladestu avamus väga kitsas. Valdavad on purdkivimid (liivakivid, aleuroliidid ja savid). Ladestu alumise osa moodustavad punakaspruunid hematiitse tsemendiga halvasti ümardunud polümineraalsed liivakivid ja aleuroliidid. Ladestu ülemine osa koosneb valkjashallist, enamikus hästi ümardunud kvartsliivakivist ja -aleuroliidist. Mõlemas osas esineb savi vahekihte. Ladestu on kõige paksem Narva kohal (123 m). Ladestu õheneb sealt edela suunas ning puudub Hiiumaa-Vändra-Võru joonest edela suunas. Eestist ida pool on ladestu paksem. Esineb akritarhide ja vetikate kivistisi. Ediacara ajastul asendus maismaaline settimine veelisega. Eesti ala paiknes siis rannalähedases piirkonnas, millest ida poole jäi suur veekogu.
Ordoviitsium
Ordoviitsiumile vastab ajavahemik 488–444 miljonit aastat tagasi. Ordoviitsiumi alguses, umbes 488 miljonit aastat tagasi, paiknes Baltika manner lõunapoolkera parasvöötmes. Ajastu jooksul triivis manner troopilistele laiuskraadidele. Mandrit katnud madal šelfimeri ulatus Moskva piirkonnast kuni Poola ja Lääne-Skandinaaviani, kus ta avanes Iapetuse ookeani. Ordoviitsiumi ladestu avamus paikneb vööndina Põhja-Eesti klindist lõunas. Ladestu leviala on Põhja-Eesti klindist lõunas peaaegu kõikjal Eestis, välja arvatud Mõniste kerge. Ladestu leviala jääb ka Eestist väljapoole itta ja lõunasse. Ladestu on kõige paksem Kesk-Eestis (180 m).
Ladestu jaguneb kolmeks ladestikuks, ülem-, kesk- ja alam-ordoviitsiumiks. Ladestu koostises on purdkivimid (liivakivid, aleuroliidid, savid, argilliidid ja osa fosforiidilasundist), karbonaatkivimid (lubjakivid, merglid, dolomiidid ja liivalubjakivid) ning kukersiit. Valdav osa ladestust koosneb karbonaatkivimeist. Kukersiiti leidub kesk- ja ülem-ordoviitsiumi piirikihtides. Kukersiidi ehk Eesti põlevkivi leviala on Paldiski pankrannikult Loode-Venemaani ning lõuna suunas Pärnu-Mustvee jooneni. Kukersiidi kihtide kogupaksus on kuni 2,9 m. Argilliidid sisaldavad vähesel määral (30–300 g/t) uraani. Ordoviitsiumi lubjakivid võivad olla eri värvi neis lisandina leiduvate mineraalide tõttu (kukersiit pruun, püriit tumehall, glaukoniit roheline, hematiit punane, götiit roostepruun). Ladestu lubjakive kasutatakse ulatuslikult ehitusmaterjalina. Ladestu avamusel on mitu karstiala.
Kambriumile omapärane lünklik purdsetete (liivakivid, savid, kiltsavid) settimine jätkus ka ordoviitsiumi alguses. Hilisemal perioodil setetesse ilmunud tumedad orgaanikarikkad savikivimid (diktüoneemaargilliit) viitavad kuivemale kliimale. Oluline sündmus oli karbonaatse settimise algus varaordoviitsiumis umbes 485 miljonit aastat tagasi. Mere veetase oli kõrgeim ordoviitsiumi ajastu keskel, mil moodustusid tugevasti savikad lubjakivid ja merglid. Kesk-ordoviitsiumi meres on eristatavad kaldast eri kaugusele jäänud eri sügavusega vööndid, vööndite eristamise alus on settekivimite ja fossiilide koosseis.
Põhja-Eesti alal paiknes ordoviitsiumis mere madalaim kaldalähedasem vöönd, kus moodustusid lubisetted. Lõuna-Eesti alal oli meri sügavam, seal settisid sügavamale merele omased savikad setendid. Parasvöötmele omase savilisandiga lubimuda settimine kestis kogu kesk- ja varases hilisordoviitsiumis. Hilisordoviitsiumis oli Baltika kontinent triivinud troopilise vööndi lähedale, setetes hakkas valdama soojaveelise tekkega ülipeen puhas lubimuda. Kontinendi triivi lõunapoolkera parasvöötmest troopikasse näitab korallide, kihtpoorsete ja vanimate riffmoodustiste ilmumine. Ordoviitsiumi lõpus langes merevee tase 50–100 meetrit. Seda põhjustas umbes 440 miljonit aastat tagasi toimunud nn Sahara jääaeg lõunapooluse lähistel paikneval Gondwana mandril.