cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eugene Debs
Pullmani streik
1894. aastal korraldati palgavaidlustest ajendatuna Pullmani streik. Rongivaguneid ja vedureid tootnud firma Pullman Palace Car Company oli majanduslanguse ajal töötajate palku 28 protsendi võrra vähendanud ja töötajad ei olnud sellega rahul. Paljud töötajad olid ARU liikmed ja palusid ametiühingu toetust. Debs üritas liikmeid veenda, et streik on ametiühingu jaoks liiga riskantne, kuid liikmed otsustasid sellegipoolest Pullmani toodangut boikoteerida. Muuhulgas keelduti vedamast posti sisaldanud vaguneid. Streigi levides asus ka Debs raudteetöölisi toetama. Streiki hakati kutsuma "Debsi mässuks" (Debs' Rebellion). 9. juulil 1894 ilmunud New York Timesi juhtkirjas nimetati Debsi "seaduserikkujaks" ja "inimkonna vaenlaseks".
Kuivõrd streik häiris posti kättetoimetamist, hankis föderaalvalitsus kohtult korralduse streik lõpetada. Pullmani vagunite boikoti jätkudes saatis president Cleveland sõjaväe kohtu korraldust täide viima. Sõjaväe sekkumine lõpetas streigi. Surma sai üle 30 streikija, neist 13 Chicagos. Tuhanded streikijad kanti musta nimekirja. Hinnanguliselt tekitati streigiga 80 miljoni dollari suurune kahju, kohtu korraldusi eiranud Debs mõisteti süüdi kohtu solvamises ja saadeti vangi.
Oluline sotsialist
pisi|1912. aasta valimisplakat. Debs (vasakul) koos asepresidendiks kandideerinud Emil Seideliga Vahistamise ajal ei olnud Debs veel sotsialist. Illinoisi osariigis kuuekuulist karistust kandnud Debs ja tema kaaslased said vangisoleku ajal sotsialistidelt posti teel hulgaliselt kirju, raamatuid ja pamflette. Debs meenutas hiljem, et eriti mõjutasid teda Kautsky vaated. Teda külastas ka sotsialistist ajakirjanik Victor Berger, kes jättis talle lugemiseks Marxi "Kapitali". Vanglast vabanedes oli Debs muutunud mees.
1897. aastal osales ta erakonna Social Democracy of America loomises. Aasta hiljem SDA lõhenes. Asutati USA Sotsiaaldemokraatlik Partei (Social Democratic Party of the United States), kuhu liikus edasi suur osa SDA liikmeid. Debs valiti uue erakonna juhatuse esimeheks. Erakonnal ei olnud kindlat esimeest, kuid Debsi ametikoha tõttu koheldi teda erakonna juhina. Debs oli ka erakonna kandidaat presidendivalimistel. Samas Debs ei pannud valimistele suurt rõhku. Valimistest olulisemaks pidas ta tööliste ametiühingutesse koondumist. 1901. aastal loodi Sotsiaaldemokraatliku Partei baasil Ameerika Sotsialistlik Partei (American Socialist Party).
27. juunil 1905 toimus Chicagos tööliskongress, kus loodi ametiühing Industrial Workers of the World (IWW). Asutajate seas oli ka Debs. Peagi kerkisid erakonna ja IWW liikmete vahel esile erimeelsused strateegia osas – sotsialistide domineeriv tiib eelistas järkjärgulisi muutusi läbi poliitikas osalemise, samas kui osad IWW liikmed toetasid sotsialiste ja teised soovisid kasutada agressiivsemaid taktikaid: streike ja sabotaaži. Debs valis poliitikas osalemise suuna. Pärast seda, kui 1913. aastal visati parteist välja konfrontatsioonilisi meetodeid eelistanud ametiühingutegelane Bill Haywood, kukkus liikmete arv 135 000 pealt 80 000 peale.
Poliitvang
pisi|left|Debs kõnet pidamas Debs oli kriitiline esimese maailmasõja suhtes ning teenis oma sõjavastaste ja Wilsoni administratsiooni kritiseerivate kõnedega ära president Wilsoni pahameele. Wilson nimetas Debsi "oma riigi reeturiks". 16. juunil 1918 pidas Debs Ohio osariigis Cantonis kõne, milles kutsus kuulajaid üles sõjaväkke kutsumisele vastupanu avaldama. 30. juunil 1918 ta vahistati mässuõhutamise süüdistusel.
Kohtuistungil ei kutsunud kaitse ühtegi tunnistajat ja Debs pidas enda kaitseks kahetunnise kõne. 12. septembril mõisteti ta süüdi. 18. septembril 1918 mõisteti talle 10 aasta pikkune vanglakaristus, samuti jäeti ta ilma valimisõigusest. Debs kaebas otsuse edasi Ülemkohtusse, kuid tulutult. 13. aprillil 1919 läks ta vangi. 1. mail 1919 korraldati Ohio osariigis Clevelandis Debsi vangistuse vastu protestimiseks ametiühingu liikmete, sotsialistide, anarhistide ja kommunistide rongkäik. Meeleavaldus muutus vägivaldseks, kaks inimest sai surma ja nelikümmend vigastada.
1920. aastal kandideeris Georgia osariigis Atlantas vanglas karistust kandnud Debs viiendat korda presidendiks. Tema poolt hääletas 919 799 valijat (3,4%). Vangistuses kirjutas Debs hulganisti vanglasüsteemi kritiseerivaid artikleid. Kolumnid ilmusid sündikaadi Bell Syndicate vahendusel ja postuumselt pandi neist kokku kogumik "Walls and Bars" ("Müürid ja trellid"). President Wilsonile tehti mitu ettepanekut Debsile armu anda, kuid Wilson lükkas need tagasi.
23. detsembril 1921 leevendas president Harding Debsi karistust, nii et see loeti alates jõuludest kantuks. See ei olnud sama, mis armuandmine.
Viimased eluaastad
pisi|Debs päev pärast vangist vabanemist Valgest Majast väljumas, 1921 Debs vabanes vanglast kaasvangide rõõmuhõisete saatel. Terre Haute'i kogunes teda tervitama 50 000 pealine rahvahulk, kohal olid muusikud. Teel koju kohtus ta Valges Majas ka president Hardinguga.
1294. aastal esitas Soome sotsialist Karl Wiik Debsi kandideerima Nobeli rahuauhinnale, kuna Debs oli esimese maailmasõja ajal rahu nimel tohutut tööd teinud. Debsi hinnangul sai sõjast kasu ülemklass ja sõja kahjud kandis alamklass.
Viimased eluaastad veetis Debs vanglaeluga põduraks jäänud tervist turgutades. Ta suri 70 aasta vanuselt ühes Illinoisi sanatooriumis.
Terre Haute'is tegutseb Debsi majamuuseum.
Normaalsus
Normaalsus on vastavus mingile normile. Normaalsuse vastand on abnormsus ehk ebanormaalsus, mida defineeritakse erinevusena normaalsest või kõrvalekaldena normist. Normaalsust defineeritakse sageli ebanormaalsuse kaudu.
Normaalsust saab omistatada kõige erinevamatele nähtustele. Kõige sagedamini räägitakse normaalsusest inimeste ja nende käitumise puhul. Inimeste puhul võidakse rääkida sotsiaalsest normaalsusest või normaalsusest psüühilise tervise mõttes. Nendel juhtudel väärtustatakse normaalsust kõrgemalt kui ebanormaalsust.
Sotsiaalne normaalsus
Sotsiaalse normaalsuse defineerimiseks on mitu lähenemist.
Enesekeskne lähenemine
Enesekeskse lähenemise korral peetakse ebanormaalseks seda, mis erineb endal olevatest omadustest. See lähenemine on seotud ka kultuurikeskse lähenemisega, kus "mina" asemel võrreldakse käitumist või nähtust oma kultuurikeskkonna ja -kontekstiga, ning peetakse sellest erinevat ebanormaalseks.
Statistiline lähenemine
Statistilise lähenemise korral peetakse ebanormaalseks käitumismalle või inimese omadusi, mis on ühiskonnas haruldased.
Sellise määratluse puhul on probleeme:
Ebanormaalsus kui suutmatus adekvaatselt funktsioneerida
David Rosenhani ja Martin Seligmani kontseptsiooni järgi tähendab ebanormaalsus suutmatust lahendada igapäevaelu probleeme.
Kokkuleppeline lähenemine
Selle definitsiooni järgi on normi ja mittenormi eristamine tehtud ülesandeks ekspertidele, kes lepivad nendes piirides kokku ning lähtuvad hindamisel just neist. Näiteks meditsiinilise normaalsuse ja kõrvalekalde eristamiseks kasutatakse kokkuleppelisi kriteeriume (normaalne kehatemperatuur on 36,6 °C, üle 37 on tegemist ebanormaalse kehatemperatuuriga – palavikuga). Kokkuleppeline norm defineerib ka, kummale poole kõrvalekaldumine on probleemne (Näit. kehatemperatuuri puhul on kõrvalekalle nii üles kui allapoole "ebanormaalne", IQ puhul on küll normist mõlemale poole kaldumine "ebanormaalne" kuid kõrge IQ ei pruugi olla probleemne v. haiglaslik.)
Sotsiaalsete normide rikkumine
Teise lähenemise järgi on ebanormaalne selline käitumine, mis ignoreerib sotsiaalseid norme. Need normid on kultuuriti erinevad ja ajas muutuvad. Näiteks homoseksuaalsus oli kunagi illegaalne ja seda peeti vaimuhaiguseks, sest see kaldus kõrvale sotsiaalsetest normidest.
Josef Ospelt
Josef Ospelt (9. jaanuar 1881 Vaduz – 1. juuni 1962 Vaduz) oli Liechtensteini poliitik ja jurist, aastatel 1921–1922 Liechtensteini esimene valitsusjuht. Aastast 1921 kandis ta vürstliku nõuniku tiitlit.
Ta sündis taluniku ja valla kassapidaja Julius Ospelti perekonnas. Omandanud juriidilise hariduse, sai Josef Ospeltist juba noorelt riigiametnik. Aastatel 1912–1920 oli ta valitsussekretär ning aastast 1918 ühtlasi vürstlik rendimeister.
Josef Ospelt oli 1918. aastal üks Progressiivse Kodanikepartei (FBP) asutajatest. Konservatiivsete ringkondade huve esindava FBP liikmena sai temast 2. märtsil 1921 Liechtensteini esimene valitsusjuht, kuid juba 27. aprillil 1922 astus tema valitsus tagasi. Kuni uue valitsuse ametisse nimetamiseni sama aasta 4. mail jätkas ta tööd valitsusjuhi kohusetäitjana.
Ospelti poliitiline tegevus jätkus ka pärast valitsusjuhi ametist lahkumist: ta oli aastatel 1928–1949 valitsusnõukogu president, 1930–1932 Maapäeva liige ja 1950–1957 järelevalvenõukogu president. Aastatel 1930–1953 oli ta ühtlasi Liechtensteini Riigikohtu president.
Ta osales ka mitme seltsi ja ühingu töös. Nii oli ta aastatel 1923–1960 katoliikliku ühingu Caritas kassapidaja ja aastatel 1928–1955 Liechtensteini Ajalooühingu esimees, avaldades arvukalt artikleid ajalooteemalistes aastaraamatutes.
Josef Ospelt oli ühtlasi ettevõtja, kelle loodud firma tegutseb tänaseni. 20. oktoobril 1922 sai ta valitsuselt loa luua büroo, mis tegeles kinnisvarahalduse ja äritehingute vahendamisega. Pärast Josefi surma läks firma üle tema pojale Willy Ospeltile ja aastast 1991 juhib seda Georg Kieber-Ospelt. Ettevõte kannab tänapäeval nime Interadvice Anstalt.
Ta oli usutunnistuselt katoliiklane. Aastast 1916 oli ta abielus Mathilda Antoniga, kohaliku müürsepa Joseph Antoni tütrega.
OUN
Ajalugu
Organisatsiooni lõi 1928. aastal Ukrainast emigreerunud Jevgen Konovalets. Konovalets tapeti 1938. aastal Pavel Sudoplatovi organiseerimisel VK(b)P Keskkomitee juhtkonna korraldusel.
Fraktsioonid
The Stranglers
pisi|The Stranglers, Brighton (2014) The Stranglers on inglise punkbänd. The Stranglers registreeriti Ühendkuningriigi äriregistris 1974. aastal. Algkoosseisu kuulusid Hugh Cornwell (kitarr, laul), Jean-Jacques Burnell (basskitarr, laul), Dave Greenfield (klahvpillid) ja Jet Black (löökpillid, laul). Viimane oli ka ansambli bussijuht, kuna tal oli tehnika transpordiks sobiv mikrobuss, mis on tuntud nime all "Ice Cream Van". Koosseisust on lahkunud ainult Hugh (1990), kes teeb edukalt soolokarjääri.
Kaks aastat esineti peamiselt kahtlase kuulsusega pubides ja salvestati demolinte, mis ei pälvinud plaadifirmade tähelepanu. Ukse maailma avas esinemine 1976. aastal Patti Smithi (tuntud oma tolerantsuse poolest uute nägude suhtes) soojendusbändina tema kontserditurneel. Kohe järgnes plaadileping ja esimene singel "(Get A) Grip (On Yourself)", mis jõudis Ühendkuningriigi edetabelis 4. kohale. Kuna vindumisaega oli olnud pikalt ja materjali kogunenud piisavalt, salvestati esimese stuudiosessiooni jooksul koguni kaks albumit, "Rattus Norvegicus" ja "No More Heroes", mis ilmusid väikeste vahedega 1977. aastal. Kahe plaadi vahel tuli välja ka singel "Peaches", mille Ühendkuningriigi raadiojaamad panid nende arust haige tagamõtte pärast boikoti alla. Lugu pääses eetrisse pärast nn raadiomontaaživersiooni tegemist, kus sõna "clitoris" oli asendatud sõnaga "bikini". Tõsise põntsu plaadifirmade silmis pani ansambli renomeele esinemine Nizza ülikoolis, misjärel loomastunud tudengid üritasid ülikooli hooneid maha põletada. Mõni aeg tuli pundi liikmetel kanda karistust Prantsusmaa vanglas ja edaspidi keelati neil selles riigis esineda. Ka Rootsis ründasid neid ühe kontserdi ajal kohalikud autohullud "raggared", saagides mootorsaagidega katki bändi instrumendid, mispeale bändi tuurimeeskond viskas neid Molotovi kokteilidega. Bänd eskorditi Rootsist välja, ning kui nad tahtsid hiljem tagasi tulla, ei lasknud Rootsi võimud neid riiki, kuna polnud valmis võtma vastutust nende turvalisuse eest.
J.J. Burnel
(koos Dave Greenfieldiga)
Philip Miller
pisi| Philip Miller (1691 London – 18. detsember 1771 Chelsea, London) oli šoti päritolu inglise aednik ja botaanik. Tema botaaniline autorilühend on Mill..
Ta oli Londonis asuva Chelsea Physic Gardeni peaaednik 1722. aastast alates. Miller oli kirjavahetuses paljude botaanikutega ja kogus taimi üle maailma. Ta oli paljude taimede esmakasvataja Inglismaal ja üks riigi parimaid taimetundjaid. 1730 valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.
1733. aastal saatis ta esimesed puuvillapõõsa seemned Ameerikasse Georgiasse.
Miller oli kaua vastu Carl von Linné binaarsele nomenklatuurile ning eelistas Joseph Pitton de Tourneforti ja John Ray klassifikatsioonisüsteemi. Alles 1768. aastal ilmunud "Aedniku sõnaraamatu" 8. trükis võttis ta Linné süsteemi üle.
"The Gardener and Botanist's Dictionary: Containing the Best and Newest ..." (1807) teoses on sissekanne Salisburia adiantifolia, autoriks Smith, ja Gingko biloba Lin. Milleri sissekande kohaselt (sarnaneb James Edward Smithi ettekandega ) peaks perekond asetsema Linné süsteemis Quercus-e ja Juglans-i vahel. De Jussieu süsteemis peaks see kuuluma Taxus-e järel Coniferae seltsi olemata lähedas suguluses ühegagi neist. Smith olla eelistanud, kuna biloba on ebakorrektne, nimeks adiantifolia-t (seda viimast on kasutanud Kaempfer ja Thunberg ja see on antud juhul eriti sobilik. Nimetus Gingko on uncouth ja barbaarne aga Linné on tema lisanud lisasse ootele, kuni õisi näha saab ja seejärel saab taim oma õige koha süsteemis.
Teosed
Kirjavahetus (osaline):
Aerofonid
Aerofonid ehk õhkpillid on Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituse 4. kategooria, mis hõlmab puhkpille ja muid õhkpille (n-ö vabu aerofone).
Kategooria jaguneb kaheks alamkategooriaks: vabad aerofonid (saksa keeles freie Aerophone) ja nn pärispuhkpillid (saksa keeles eigentliche Blasinstrumente).
Eesti rahvapillid
Vahepealseks vormiks vabade aerofonide ja päris puhkpillide vahel on mitmed looduslikust materjalist valmistatud lihtsad pillid (lehepill, heinapill).
Eesti rahvapillidest on aerofonid vuripuu, vurr, lehepill, rukkirääk (osjapill), putkepill, pajupill, pardipill, roopill, pöörpill (sõrmiline), torupill, karjapasun, jahipasun, sokusarv ja lõõtspill.
Ioonikanal
Ioonikanal avaneb (näiteks ligandi toimel) ning laseb perioodiliselt ja väga valikuliselt läbi teatud ioonid või ühe või mitu aniooni või katiooni.
Üldiseloomustus
Kaks peamist omadust, mis eristavad ioonikanaleid teistest ioontransporteritest ehk ioonpumpadest: Ioonikanalid paiknevad peaaegu kõikide elusorganismide rakkude rakumembraanides ja mitmes rakuorganellis. Valk moodustab kitsa ava läbi membraani, kust pääsevad läbi vaid kindla suuruse ja/või laenguga ioonid. Seda kutsutakse selektiivseks permeaabluseks ehk selektiivseks läbitavuseks. Tüüpiline ioonikanal on vaid ühe või kahe aatomi laiuse vahega oma kitsaimast kohast ning seda saavad läbivad vaid kindlat tüüpi ioonid, näiteks kaalium või naatrium. Mõned kanalid võivad olla aga läbitavad rohkem kui üht tüüpi ioonidele, kuid üldiselt peavad ioonid siiski sama laenguga olema: positiivsed katioonid või negatiivsed anioonid. Ioonid liiguvad läbi kanali üksteise järel tihti sama kiiresti kui mujal lahuses. Mitme iooni läbitavust reguleeritakse värava ehk tõkkega, mis avaneb ja sulgub reaktsioonina keemilisele või elektrilisele signaalile, temperatuurile või mehaanilisele jõule.
Ioonikanalid on integraalsed membraanivalgud, koosnedes tavaliselt mitmest valgust. Eri alaühikud ehk subühikud on tavaliselt homoloogilised või identsed ning paiknevad ringikujuliselt tihedalt üksteise kõrval, omavahel membraani läbivat poori moodustades. Pingeseoseliste ioonikanalite poori moodustavaid alaühikuid kutsutakse α alaühikuteks ning abistavaid alaühikuid tähistatakse β, γ jne.
Bioloogiline roll
Ioonide reguleeritud ja selektiivne transport, mis toimub ioonikanalite kaudu, on aluseks mitmele fundamentaalsele füsioloogilisele protsessile. See hõlmab näiteks elektrisignaale südames ja närvisüsteemis, neerude tööd ja immuunvastust. Palju toksiine on välja arenenud halvamaks saaklooma närvisüsteemi ioonikanaleid (näiteks ämblike ja madude mürgid). Need töötavad, muutes ioonikanali juhtivust ja/või kineetikat. Ioonikanalid on ka võtmeosaks mitmes bioloogilises protsessis, mis vajavad kiireid muutusi rakkudes, näiteks südame-, skeleti- ja silelihaste kokkutõmbed, epiteelkoes toitainete ja ioonide transport, T-lümfotsüütide aktivatsioon ja pankreases insuliini vabastamine. Uute ravimite väljatöötamisel üritatakse mõjutada just ioonikanalite tööd. ioonikanalite olulisust näitab ka see, et nad moodustavad tervelt 1,5% inimgenoomist.
Teatud tüüpi kanalite alaühiku(te) puudumine või mutatsioon neis võib viia funktsiooni kadumiseni ja on põhjuseks mitmele neuroloogilisele ja teistele haigustele.
Mitmekesisus
Elusrakkudes on üle 300 tüübi ioonikanaleid. Vastavalt läbilastavate ioonide laengule saab neid jagada katioonikanaliteks ja anioonikanaliteks. Veel saab neid jagada lekkivateks(ingl leakage) kanaliteks, mis on pidevalt avatud ja tõkestatavateks (ingl gated) kanaliteks, mida saab avada ja sulgeda vastava ligandi või muu mehhanismi abil. Kanaleid võib kategoriseerida ka tööpõhimõtte, arvu või valkude paiknemise järgi.
Ioonikanaleid saab edasi eristada, kui abistavad alaühikud tekitavad spetsiifilist tüüpi voolu.
Klassifikatsioon tõkestuse järgi
Ioonikanaleid saab klassifitseerida tõkestatuse (ingl gating) järgi, mis avab ja sulgeb kanali. Pingeseoselised ehk pingetõkestatud ioonikanalid avanevad ja sulguvad vastavalt plasmamembraani pingegradiendile, samas ligandseoselised ioonikanalid avanevad ja sulguvad vastava ligandi seondumisel kanalile.
Pingeseoselised ioonikanalid
Rakumembraanil paiknev potentsiaalide erinevuse tekitatud elektriväli põhjustab ioonikanalis konformatsioonilisi muutusi, mis vastavalt membraanipotentsiaalile avavad või sulgevad pingeseoselise ioonikanali.
Ligandseoselised kanalid
Ligandseoselist ehk ligandtõkestatud rühma tuntakse ka kui ionotroopseid retseptoreid. Kanalid avanevad kindla ligandmolekuli seondumisel rakuvälisele retseptorvalgu domeenile. Ligandi seondumine põhjustab konformatsioonilisi muutusi kanalivalgu struktuuris, mis viib kanali avanemiseni. Sellele järgneb ioonide vool läbi plasmamembraani. Sellised kanalid on näiteks katioone läbilaskev nikotiinergiline atsetüülkoliini retseptor, ionotroopsed glutamaat-tõkestatud retseptorid, happetundlikud ioonikanalid (ASIC – acid-sensing ion channel) ja ATP-tõkestatud P2X retseptorid.
Teiste tegurite toimel avanevad kanalid
See kategooria hõlmab muuhulgas sekundaarset edastajate aktivatsiooni ja inaktivatsiooni. Nende signaal pärineb raku seest. Võrdluseks, ligandtõkestatavatel kanalitel tuleb taoline signaal väljastpoolt rakku. Sellisteks sekundaarseteks edastajateks võivad olla ioonid, mis põhjustavad kanali otsest aktivatsiooni. See erineb pingeseoseliste ioonikanalite kaudsest aktivatsioonist (ioonidest tekkinud elektriline potentsiaal põhjustab (in)aktivatsiooni).
Klassifikatsioon paiknemise järgi
Ioonikanalid võivad asuda nii rakku ümbritseval plasmamembraanil kui ka rakusiseste organellide membraanil. Kuna plasmamembraan moodustab vaid ~2% tervest raku membraanist, siis ülejäänud 98% on rakusiseste organellide koostises (nt endoplasmaatiline retiikulum, Golgi kompleks, mitokonder ja kloroplast). Selle alusel jagatakse ioonikanalid kaheks:
Ioonikanali blokeerijad
Paljud anorgaanilised ja orgaanilised molekulid võivad muuta ioonikanali aktiivsust ja juhtivust. Levinumad ioonikanalite blokaatorid on näiteks:
tetrodotoksiin (TTX) – toksiin, mida kasutab kerakala enesekaitseks, blokeerides ohvri naatriumkanaleid;
saksitoksiin (STX) – neurotoksiin, mida looduslikult toodavad paljud dinoflagellaadid ja tsüanobakterid, mis blokeerib pingeseoselisi naatriumkanaleid;
konotoksiin – neurotoksiline valk, mida toodab koonustigu. Eri tüübid võivad mõjutada näiteks naatriumkanaleid, kaaliumkanaleid ning pingeseoselisi naatrium- ja kaltsiumkanaleid;
lidokaiin ja novokaiin – kasutatakse lokaalanesteetikumidena näiteks hambaravis, blokeerivad naatriumkanaleid;
dendrotoksiinid – klass presünaptilisi neurotoksiine, mida toodavad mambad, blokeerivad teatud alamtüüpe pingeseoselisi kaaliumkanaleid. Musta mamba toodetud dendrotoksiin K blokeerib eelistatult Kv1.1 kanaleid ja on aktiivne juba pikomolaarsetel kontsentratsioonidel.
Patoloogia
Loomadel (sh inimestel) seostatakse ioonikanalitega hulka haiguslikke seisundeid, nagu kaasasündinud hüperinsulism, tsüstneer, tsüstiline fibroos, Brugada sündroom, mukolipidoos IV.
Tsüstilist fibroosi põhjustab ka mutatsioon CFTR-geenis, mis kodeerib tsüstilise fibroosi transmembraanse juhtivuse regulaatorvalku (CFTR), mis on kloriidikanal. Mutatsioon selles geenis häirib kloriidiooni transporti rakust välja. Haiguse korral kattuvad kopsud seest limaga, peamine sümptom on hingamishäired. Kahjustada saavad ka maks, pankreas ja seedesüsteem.
Brugada sündroomi põhjustavad mutatsioonid pingeseoselises naatriumkanalis. Sümptomiteks on ventrikulaarne arütmia, sünkoop ja südameseiskumine, mis leiavad aset peamiselt kas magades või puhates. On täheldatud ka eelnevate sümptomiteta südame äkksurma.
Mukolipidoos IV põhjustavad mutatsioonid TRMPML1 kanalit kodeerivas geenis. Sümptomiteks on arengu mahajäämus ja progresseeruv nägemiskahjustus.
Närvisüsteemi haigustest seostatakse eri ioonikanalite düsfunktsiooniga epilepsiat, episoodilist ataksiat, auraga migreeni, Eatoni-Lamberti sündroomi, Alzheimeri tõbe, Parkinsoni tõbe, skisofreeniat, ekstrapüramidaal- ja liigutushäireid, müotoonilisi haigusseisundeid jpt.
Episoodilise ataksia tüübid 1 ja 2: esimest tüüpi põhjustavad mutatsioonid KCNA1 geenis, mis kodeerib pingeseoselist kaaliumkanalit KV1.1. Teist tüüpi põhjustavad mutatsioonid CACNA1A geenis, mis kodeerib pingeseoselist kaltsiumkanalit.
Itaipu (muusikateos)
"Itaipu" on Philip Glassi sümfooniline kantaat neljas osas. Ta kirjutas selle 1989. aastal anonüümse patrooni tellimusel Atlanta Sümfooniaorkestrile pühenduseks samanimelisele maailma suurimale hüdroelektritammile. Teose esmaettekanne oli 2. novembril 1989.
Teose tekst on guaraniikeelne ja Itaipu tähendab laulvad kivid. Osade pealkirjad on "Mato Grosso", "Järv" (The Lake), "Tamm" (The Dam) ja "Merele" (To the Sea).
Eestis kandsid "Itaipu" 10. augustil 2007 Leigo Järvemuusikal ette Tartu Noortekoor ja Vanemuise Sümfooniaorkester Lauri Sirbi dirigeerimisel.
Anne
"Anne" võib tähendada erinevaid asju:
Farüngiit
Farüngiit on põletik kõri tagaosas ehk neelus. Peamiselt põhjustab see kurguvalu ja palavikku. Muud sümptomid võivad olla nohu, köha, peavalu, neelamisraskused, suurenenud lümfisõlmed ja kähe hääl. Sümptomid püsivad tavaliselt 3–5 päeva. Tüsistustena võivad esineda sinusiit ja äge keskkõrvapõletik. Farüngiit kuulub ülemiste hingamisteede nakkuste hulka.
Suurpea
Suurpea on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas Pärispea poolsaare läänerannikul Hara lahe ääres, Pärispea külast lõunas.
Külavanem on Tiina Perminov.
Küla läbivad bussiliinid 151, 152 ja 155.
Eiao
thumb Eiao on saar Polüneesias, üks Markiisaartest. Saare pindala on 43,8 ruutkilomeetrit.
Saar on mägine, kõrgus kuni 576 m. Kuulub Prantsusmaale. Saarel ei ole püsivat inimasustust.
Saarel elanud endeemne värvuline Pomarea fluxa on välja surnud. Viimati nähti teda 1977. aastal. Endeemne on ka saarel elav markiisaarte roolinnu alamliik.
1992. aastast on kogu saar loodusreservaat.
Läänemaailma jaoks avastas saare 1791. aastal ameerika meresõitja Joseph Ingraham, kes andis saarele nime Knoxi saar.
Eiao kuulub halduslikult Prantsuse Polüneesia Nuku-Hiva valda.
Lebelistika
Lebelistika on kleepsude ja etikettide kollektsioneerimine.
Kitsamalt on fromoloogia juustupakietikettide kogumine, fillumeenia tegeleb mh tikutoosietikettide kogumisega, kofrokartia turismi reklaamkleepsude kogumisega.
Lebelistikaga tegelejat nimetatakse lebelistiks.
Tony Halme
Tony Christian Halme (6. jaanuar 1963 Helsingi – 8. jaanuar 2010 Helsingi) oli Soome raskejõustiklane ja poliitik.
Kaarina
Kaarina on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Päris-Soome maakonnas. Piirneb läänes Turu linnaga.
Tony Halme
Õppis algkoolis ja keskkoolis ning Strömbergi mehaanikakoolis kaks aastat elektrimontööriks. Kool jäi pooleli, sest Tony puudus aastas 638 tundi.
Kaarina
1. jaanuaril 2009 liideti linnaga Piikkiö vald.
Tony Halme
23-aastaselt läks ta elama Ameerika Ühendriikidesse, kus elas ametlikult 15 aastat, millest kuus aastat viibis turniiridel Jaapanis.
Kaarina
pisi|tühi|Kaarina keskus suvel
Tony Halme
Märtsis 2003 kandideeris Tony Halme partei Põlissoomlased nimekirjas (kuid mitte partei liikmena) Soome parlamenti ja osutus valituks. Suurem osa häältest tuli Helsingist Jakomäki linnaosast.
Tony Halme valimisprogrammis olid tasuta ravimid ja hauaplatsid sõjaveteranidele välisabi kärpimise arvel, kultuuri- ja spordikulutuste suunamine eranditult noorte harrastustele, et lahendada noorte uimasti- ja muid probleeme, radikaalsed abinõud vägistajate ja pedofiilide vastu, töötasu maksustamise vähendamine ja proportsionaalseks tegemine, politseinike arvu suurendamine Euroopa Liidu laienemise tõttu kasvavaks kuritegevuseks valmistumiseks, kohustusliku rootsi keele kaotamine.
Ta on nimetanud president Tarja Haloneni lesbiks, kuid palus hiljem avalikult vabandust. Eduskunnas on ta saanud hoiatuse sobimatu keelekasutuse eest. Teda on kohtulikult karistatud uimastite tarvitamise, relva ebaseadusliku kasutamise ja ebakaines olekus auto juhtimise eest. 2006. aastal viibis ta haiglaravil alkoholismist põhjustatud maksa- ja kõhunäärmepõletiku tõttu.
Taevavõlv
Taevavõlv ehk taevalaotus (heebrea keeles raqia‘, vanakreeka keeles stereôma, ladina keeles firmamentum) on taevas, niivõrd kui see näib kuplikujulise võlvina.
Ajalooline ja religioosne arusaam taevavõlvist
Kujutlus, et taevas on tahke võlv, on olnud vanaajal üldine.
Muinasegiptlased pidasid taevast rauast võlvlaeks, millest tähed on köite abil alla riputatud.
Babüloonlased pidasid taevast tohutuks võlviks, mille kõige kõvemast metallist on sepitsenud Marduk. Seda võlvi arvati toetuvat maad ümbritsevale müürile.
Muinaskreeklased ja muinasroomlased pidasid taevast suureks kristallvõlviks, mille külge tähed on kinnitatud. Mõned pidasid taevavõlvi materjaliks rauda või pronksi.
Ka juutidel oli sarnane kujutlus. Esimese Moosese raamatu loomisloos (1Mo 1:6–8) lõi Jumal laotuse, mis lahutas ülemised ehk taevased veed alumistest ehk maistest vetest:
Heebrea keele sõna raqia‘ tähendab midagi, mis on välja taotud ning seejärel laiali laotatud. Septuagintas ja ka teistes kreekakeelsetes piiblitõlgetes vastab sellele sõnale stereôma 'kindlaks või tahkeks tehtu'. Taevalaotuse tahkusele viitab ka Hiiobi raamat, kus mainitakse taevast, mis on väga tugev, nagu ta oleks sulatatud pronksist.
Taevalaotuse tahkus järeldub ka eesmärgist, milleks Jumal selle tegi: taevalaotuse kohal pidi olema vesi. Sellest on juttu ka loos ülemaailmsest veeuputusest: taeva luugid tehti lahti (1Mo 7:11) ja taevaluugid suleti (1Mo 8:2). Jesaja 42:5 ütleb: kes on loonud taevad ja on need võlvinud.
Loomislugu jätkab: ''Ja Jumal ütles: "Saagu valgused taevalaotusse eraldama päeva ööst! Tähistagu need seatud aegu, päevi ja aastaid, olgu nad valgusteks taevalaotuses, valgustuseks maale!" Ja nõnda sündis: Jumal tegi kaks suurt valgust: suurema valguse valitsema päeval ja väiksema valguse valitsema öösel, ning tähed. Ja Jumal pani need taevalaotusse, et nad valgustaksid maad'' (1Mo 1:14–17) Seega on tähed kinnitatud taevalaotuse külge, nii et laotus peab olema tahke. Linnud lendavad laotusest madalamal, seetõttu õhk ei ole taevalaotus.
Naantali linn
Naantali on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Päris-Soome maakonnas.
Linna keskus on Naantali.
Naantali on üks Soome vanimaid linnu. Asula tekkis keskajal birgitiinide kloostri juurde, linnaõigused sai 1443.
1. jaanuaril 2009 liideti Naantaliga Merimasku, Rymättylä ja Velkua vald.
Naantalis asub Soome presidendi suveresidents Kultaranta ja lõbustuspark Muumimaa.
pisi|tühi|Naantali
Filokartia
pisi|Postkaardikogu Filokartia on postkaartide kollektsioneerimine.
Grigori Grigorjevitš Volkonski
Vürst Grigori Grigorjevitš Volkonski (10. juuni 1900 Keila-Joa mõis, Harjumaa – 12. septembril 1971 Stockholm) oli Eesti diplomaat.
Grigori Grigorjevitš Volkonski sündis viimase Keila-Joa mõisniku vürst Grigori Petrovitš Volkonski (1870–1940) ja krahvinna Sofija Pavlovna Šuvalova (1877–1917) pojana.
Aastail 1917-1918 õppis ta Moskva 3. gümnaasiumis ja lõpetas 1919. aastal Tallinna Vene Gümnaasiumi. 1922. aastast töötas ta Eesti Vabariigi Välisministeeriumi teenistuses, olles tõlk-korrespondent, atašee kohusetäitja ning II sekretär. 1925–1926 töötas Volkonski Eesti saatkonnas Roomas. Hiljem oli ta Prantsuse saatkonnas Tallinnas pressireferent. Emigreerus Rootsi.
Perekond
Grigori Volkonski abiellus 1923. aastal paruness Tamara von Roseniga (1894–1966), kes oli Georg von Roseni (surnud 1908) ja Olga Gorošanski tütar.
Sugupuu
Viited:
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus (lühend EMÜ ÜE) on organisatsioon, mille ülesanne on kaitsta Eesti Maaülikooli üliõpilaste õigusi ja huve ning teha kõik endast sõltuv, et üliõpilastele oleks loodud võimalused kvaliteetse hariduse omandamiseks ja seda toetava õpikeskkonna kasutamiseks.
Üliõpilasesindus hõlmab nii eri tasandite üliõpilasesindajaid, juhatust kui ka üliõpilaskonna juhatuse bürood.
Ajalugu
30 aktiivsel üliõpilasel oli plaan luua majanduslik organisatsioon, mis aitaks üliõpilastel oma elu korraldada ja üldises valitsevas kaoses esindaks üliõpilasi rektoraadi poolel, kui vaja, ka kõrgematel tasanditel. Sellele järgnes Eesti Põllumajanduse Akadeemia Üliõpilasvolikogu loomine 22. veebruaril 1990. Hiljem muudeti nimi Eesti Maaülikooli üliõpilasesinduseks.
Lisa Kudrow
Lisa Valerie Kudrow (sündinud 30. juulil 1963 Los Angeles) on USA filminäitleja.
Kudrow sündis ülemkeskklassi juudi peres. Tema ema töötas turismiagendina ja isa peavalule spetsialiseerunud arstina. Tal on vanem õde ja vanem vend.
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus
Valimised
Valimisperiood on iga aasta kevadel (üldiselt märtsis). Hääletada saab nii e-hääletuse (EMÜ õppeinfosüsteemis ÕIS) kui ka kastihääletuse näol. Kastihääletus toimub EMÜ õppehoonetes, ühiselamutes ja ka spordihoones.
Lisa Kudrow
Kui Lisa oli 16-aastane, tehti talle iluoperatsioon, mis muutis tema nina märgatavalt väiksemaks.
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus
Koosseisud
Üliõpilasvolikogu I koosseis 1990/1991 Üliõpilasvolikogu II koosseis 1991/1992 Üliõpilasvolikogu III koosseis 1992/1993 Üliõpilasvolikogu IV koosseis 1993/1994 Üliõpilasvolikogu V koosseis 1994/1995 Üliõpilasvolikogu VI koosseis 1995/1996 Üliõpilasvolikogu VII koosseis 1996/1997 Üliõpilasvolikogu VIII koosseis 1997/1998 Üliõpilasvolikogu koosseis 1998/1999 Üliõpilasesinduse koosseis 1999/2000 Üliõpilasesinduse koosseis 2000/2001 Üliõpilasesinduse koosseis 2001/2002 Üliõpilasesinduse koosseis 2002/2003 Üliõpilasesinduse koosseis 2003/2004 Üliõpilasesinduse koosseis 2004/2005 Üliõpilasesinduse koosseis 2005/2006 Üliõpilasesinduse koosseis 2006/2007 Üliõpilasesinduse koosseis 2007/2008 Üliõpilasesinduse koosseis 2008/2009 Üliõpilasesinduse koosseis 2009/2010 Üliõpilasesinduse koosseis 2010/2011 Üliõpilasesinduse koosseis 2011/2012 Üliõpilasesinduse koosseis 2012/2013 Üliõpilasesinduse koosseis 2013/2014 Üliõpilasesinduse koosseis 2014/2015 Üliõpilasesinduse koosseis 2015/2016 Üliõpilasesinduse koosseis 2016/2017
Üritused
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus korraldab mitmesuguseid üritusi.
Lisa Kudrow
Tema tuntuim roll on Phoebe Buffay aastatel 1994–2004 toodetud komöödiasarjas "Sõbrad".
Eesti Maaülikooli Üliõpilasesindus
Üritused
Lisaks korraldati aastatel 2011–2014 sõbrapäeva maskiballi.
Lisa Kudrow
Kudrow mängis "Simpsonite" 1998/99. aasta hooaja avaosas "Lard of the Dance" moeteadlikku vahetusõpilast, kes kõik sõbrad Lisa juurest ära meelitab. Sarjas on hulganisti vihjeid "Sõpradele".
Kudrow on nimetatud Emmy kandidaadiks seitse korda: peaosaga telesarjas "The Comeback" (2006) ning kõrvalosaga telesarjas "Sõbrad" 1995 ja 1997–2001. Ta võitis Emmy ainult 1998. Osaga "Sõprades" nimetati ta 1996. aasta Kuldgloobuse kandidaadiks, kuid ei võitnud seda.
Emmyle kandideerimisega "The Comebacki" eest sai Kudrow'st esimene "Sõprade" seriaali näitlejatest, kes saavutas pärast "Sõprade" lõpetamist jälle suurt edu.
Kudrow oli "Sõprade" peaosalistest esimene, kes abiellus: 27. mail 1995 prantslasest reklaamijuhi Michel Sterniga. Neil on poeg Julian Murray, kes sündis 1998. aastal. Nad elavad Beverly Hillsis. Kudrow' rasedus kirjutati "Sõpradesse" sisse: tema tegelaskuju kandis surrogaatemana oma venna ja selle abikaasa kolmikuid lapsi, sest vennanaine polnud ise võimeline lapsi saama.
Kudrow räägib vabalt inglise ja prantsuse keelt.
Kaarin Raid
Kaarin Raid (22. oktoober 1942 Rakvere – 29. juuli 2014 Viljandi) oli eesti lavastaja, näitleja ja teatripedagoog.
Elukäik
Õppejõuna juhendas Kaarin Raid lisaks lavakunstikooli VIII lennule (Merle Talvik, Aivar Tommingas, Raivo Rüütel, Enn Keerd jpt) ka sama kooli teistegi lendude diplomilavastusi ja teatritudengeid Viljandi Kultuuriakadeemias.
Lavastusi
Publiku mällu on jäänud paljud Raidi lavastused, teiste seas Tšehhovi «Kirsiaed», «Kajakas» ja «Onu Vanja». Viimast mängiti Olustvere lossis üle 100 korra. Oma meelisžanriks pidas Raid klassikalist psühholoogilist teatrit, kuid tema lavastused on olnud ka novaatorlikud ja eesti teatripilti laiemalt mõjutanud ja uuendanud (Külalised, Epp Pillarpardi Punjaba potitehas jm). 2013. aastal pälvis Kaarin Raid Eesti Vabariigilt pikaajalise väljapaistva loomingulise tegevuse eest 64 000 euro suuruse elutööpreemia.
Reaalunioon
Reaalunioon on kahe või enama riigi unioon, mis jagab mõnda riigi institutsiooni vastandina personaalunioonile; kuid nad ei ole nii ühendatud, nagu riigid poliitilises unioonis. See oli personaaluniooni edasiarendus ja piirdus tavaliselt monarhiatega.
Erinevalt personaalunioonidest viisid reaalunioonid peaaegu alati poliitiliselt nõrgema osalise suveräänsuse vähenemisele. Nii oli see Leedu ja Šotimaa puhul, mis läksid tugevama naabri, vastavalt Poola ja Inglismaa mõju alla, kellega kumbki neist varem personaaluniooni jagas. Kuid mõnikord tuli reaalunioon pärast poliitilise uniooni perioodi. Tuntuim näide sellest on Ungari kuningriik (István Püha krooni maad), kes saavutas pärast Austria-Ungari kompromissi Austria-Ungaris võrdse staatuse Austriaga.
Ajaloolised näited:
Abéché
thumb|Turg Abéchés Abéché on linn Tšaadis, Ouaddaï piirkonna halduskeskus. Abéché on elanike arvult riigi neljas linn.
16. sajandil oli linn sõltumatu sultanaadi ja 1912. aastani Wadai kuningriigi pealinn. Linna läbis araabia orjakaubandustee.
25. novembril 2006 vallutasid linna Demokraatia ja Arengu Liiduvägede mässulised. Järgnenud ööl toimus linnas ulatuslik rüüstamine. Järgmisel päeval vallutasid valitsusväed linna tagasi.
Abéché on Dārfūri põgenikele abi jagamise keskus, kus tegutsevad mitmed abiorganisatsioonid. 30. oktoobril 2007 arreteeriti seal 17 Prantsuse vabatahtliku abiorganisatsiooni Zoé's Ark liiget, keda süüdistati laste röövimiskatses.
Linnas on väike lennuväli, millel on regulaarne lennuühendus 600 km kaugusel asuva pealinna N'Djamenaga.
Kiirabihaigla (telesari)
"Kiirabihaigla" ("ER") oli Ameerika Ühendriikide arstisari, mis oli eetris aastatel 1994–2009.
Seriaal jälgib Chicago maakonna üldhaigla erakorralise meditsiini osakonna (EMO) meeskonna elu. Sari oli eetris 15 hooaega ja kokku valmis 331 jagu, mis tegi sellest USA kõige kauem eetris olnud arstisarja. Kiirabihaigla sai 23 Primetime Emmyt ja 124 Emmy nominatsiooni, mis teeb sellest enim nominatsioone saanud telesarja. Sari võitis eetris oldud aastate jooksul 116 auhinda.
Maakond (täpsustus)
Maakond on mitmetähenduslik sõna.
Haldusüksuste tüübid:
Muu:
Príncipe de Asturias
thumb|Príncipe de Asturias Príncipe de Asturias (R11) oli Hispaania lennukikandja, Hispaania sõjalaevastiku lipulaev.
See ehitati aastatel 1979–1988 Hispaanias Bazáni laevatehases. Laev lasti vette juba 1982. aastal, kuid mitmete ümberehituste tõttu anti mereväele üle alles 1988. aastal. 2013. aastal kanti laev maha ja müüdi 2017. aastal vanametalliks.
Tavaliselt oli laeval 12 hävituslennukit Harrier ja 12 helikopterit, kuid maksimaalselt mahtus pardale 29 lennukit.
Laeva üldandmed
Pikkus: 196 m
Veeväljasurve: 16 700 t
Kiirus: 27 sõlme
Juudi kirjandus
Juudi kirjandus on juutide poolt heebrea, jidiši või mõnes muus juutide keeles (laiemas mõttes mis tahes keeles) kirjutatud kirjandus.
James Mill
James Mill (6. aprill 1773 – 23. juuni 1836) oli šoti ajaloolane, filosoof, psühholoog ning haridus- ja majandusteadlane.
Elulugu
James Mill sündis Šotimaal Forfarshire'i krahvkonnas Logie-Perti kirikukihelkonnas asuvas Northwater Bridge'is kingsepp James Milne'i ja tema naise Isabel Fentoni esimese pojana. Sihikindel ema otsustas, et pere esikpojast Jamesist peab saama edukas mees. Seepärast vahetas ta nende šotipärase perekonnanime Milne inglispärasema Milli vastu. Ema pani poja kohalikku kirikukooli ning tema ainsaks kohustuseks sai õppimine. Ema eraldas Jamesi teistest lastest, samuti ei pidanud ta tegema tavapäraseid talutöid ega aitama isa kingsepatöökojas.
Juba enne seitsmeaastaseks saamist oli selge, et Mill on andekas nii kõnekunstis, aritmeetikas, kirjalikus eneseväljenduses kui ka ladina ja kreeka keeles.
Kümneaastaselt saadeti ta Montrose'i akadeemiasse, veel enne kooli lõppu otsustas Mill minna ema ja kohaliku kirikuõpetaja soovitusel teoloogiat õppima. Selle eesmärgi tõttu pälvis ta Sir John Stuarti abikaasa ja kohaliku heategevusorganisatsiooni juhi leedi Jane Stuarti tähelepanu. Leedi Jane Stuart otsustas toetada Milli õpinguid ning pakkuda talle tööd oma 14-aastase tütre Wilhelmina koduõpetajana. 1790. aastal kolis Mill koos Stuartite perekonnaga Edinburghi ning astus Edinburghi ülikooli.
James Milli ja Wilhelmina Stuarti õpetaja-õpilase suhtest sai peagi armastus. Ajastule kohaselt ei olnud eri sotsiaalsetest klassidest pärit noorte suhtel tulevikku. Wilhelmina abiellus 1797. aastal sobivast seisusest mehega, kuid suri peagi sünnitusel. Oma viimasel hingetõmbel olevat ta hüüdnud Milli nime. Mill ei unustanud Wilhelminat kunagi ning pani oma esiktütrele tema nime.
Pärast esimese teaduskraadi saamist 1794. aastal hakkas Mill kirikuõpetajaks õppima. Neli aastat kestnud õpingute jooksul elatas ta ennast aadelkonna noorte koduõpetajana töötades ja see tõi kaasa probleeme. Kõrgklassi seltskonnas liikudes langes ta pidevalt sotsiaalse staatuse kohta tehtavate solvangute ohvriks. Ajapikku hakkas ta pärilikku aristokraatiat sügavalt vihkama.
1805. aastal abiellus Mill Harriet Burrow'ga. Aasta hiljem sündis nende esimene poeg John Stuart Mill, kellest sai tuntud filosoof.
Koostöö Jeremy Benthamiga
1808. aastal tutvus James Mill Jeremy Benthamiga, kellest sai tema sõber ja mõttekaaslane paljudeks aastateks. Bentham oli jõukas vaikse loomuga "varjatud" filosoof. Mill oli seevastu vaene, töökas ja praktiline inimene, samuti hea suhtleja, sõnameister ning propagandist. Kuigi nende taustad ja iseloomud olid väga erinevad, olid nende poliitilised vaated sarnased. Mõlemad pooldasid usulise tolerantsuse tekkimist ning õigussüsteemi reformi, samuti sõna- ja trükivabadust. Mõlemad kartsid, et Briti poliitilise süsteemi reformi ebaõnnestumine võib viia rahutuste tekkimise ja revolutsioonini.
Bentham kui utilitarismi looja uskus, et inimese tegevust juhivad kaks (instinktiivset) eesmärki. Nendeks on õnnetunde maksimeerimine ning valu minimeerimine, seda nii üksikindiviidi kui ka ühiskonna tasandil. Poliitika ja õigussüsteemi eesmärk on tagada võimalikult suur õnnetunne võimalikult suurele hulgale inimestele. Mill nõustus Benthami teooriaga osaliselt, ta ei pooldanud puhast hedonismi, samuti paigutas ta õnnetunde hierarhias intellektuaalsed naudingud kõrgemale tasandile kui meelelised naudingud.
Erinevatest seisukohtadest hoolimata aitas Mill Benthami plaane täiustada ja avalikkusele vastuvõetavamaks muuta. Näiteks andis Mill Benthami loodud aristokraatlikule, n-ö ülalt alla arendatavale reformiplaanile demokraatlikuma ja seeläbi ka populaarsema suuna. Milli järgi teab iga inimene ise kõige paremini, mis teda õnnelikuks teeb. See aga tähendab, et igaüks töötab võimalusel eelkõige enda huvides. Mill leidis, et valitsus peab ühiskonnaliikmete kohustusi reguleerima. Valitsus peab tagama, et väike osa ühiskonnaliikmetest ei saaks õnnelikuks üksnes teiste raske töö arvelt.
Milli ja Benthami koostöö oli viljakas ning nii mõnedki nende ettepanekud lisati 1832. aastal vastu võetud seadusse "Reform Act 1832", millega muudeti senist Briti valimiskorraldust.
Psühholoogia
Mill oli radikaalne individualist. Essee "Essay on Government" alguses leiab ta, et poliitikateadus põhineb inimloomuse tundmaõppimisel. Ta kirjutab: "Selleks et mõista, milles seisneb inimhulga õnn, peame mõistma, milles seisneb hulga liikmeks oleva üksikisiku õnn." (To understand what is included in the happiness of the greatest number, we must understand what is included in the happiness of the individuals of whom it is composed.)
Põhjalikumalt tegeles Mill psühholoogia küsimustega 1829. aastal ilmunud teoses "Analysis of the Phenomena of the Human Mind", milles ta käsitles tänapäevalgi päevakohaseid psühholoogia ja vaimufilosoofia probleeme, näiteks aistinguid, mälu, keeleteooriaid ja uskumusi.
Psühholoogias on enim tähelepanu pälvinud tema assotsiatsioonikäsitlus. Ta jagas aistingutevahelised assotsiatsioonid kaheks: paralleelsed ning järgnevusele toetuvad. Esimesed esinevad ühel ja samal ajahetkel ilmnevate aistingute ning teised üksteisele ajas järgnevate vahel. Ideedevahelised assotsiatsioonid tulenevad nendest, mis eksisteerisid aistingute vahel. Mill sõnastas selle järgi Ideede Assotsiatsiooni Seaduse. Kui aistingute vahel eksisteerivad assotsiatsioonid paralleelselt (nt mälestus viiuli kujutisest ja selle helist), siis esinevad need nõnda ka ideede vahel. Kui aistingutevahelised assotsiatsioonid esinevad üksteisele järgnevalt, eksisteerivad need ka ideede vahel järgnevuses. Eelnev kutsub esile järgneva. Selle mudeli järgi võivad uued ideed esile tulla nii eelnevast ideest kui mõnest aistingust.
Mill kõrvutab oma lähenemist Hume'i assotsiatsioonide mudeliga. Kui viimase järgi liiguvad ideed vabalt, kasutades kolme printsiipi: (1) lähedus ruumis ja ajas, (2) põhjuslikkus ja (3) sarnasus, siis Milli järgi juhivad ideede kulgemist utilitaristlikust (motivatsiooni) käsitlusest tulenevad valu ja nauding. Valu paneb meid kontrastiprintsiibi alusel mõtlema selle vastandseisundile ehk naudingule, mis tekib valu lõppemisel. Nauding omakorda juhib meie mõtted sarnasusprintsiibi alusel uuele naudingule.
Thomas H. Leahey on kirjeldanud Milli assotsiatsiooniteooria tulemust järgmiselt: "[Assotsiatsiooni reeglid], kombineerituna utilitaristliku hedonismiga, viisid täielikult mehaanilise vaimukirjelduse tekkimiseni, kus idee järgneb ideele automaatselt, jätmata ruumi tahtlikule kontrollile. Mill väitis, et tahteakt on illusioon. /.../ Vaim ei juhi tähelepanu, tähelepanu juhib mehaanilisel viisil kasuprintsiip (principle of utility)."
Haridusteooria
Mill oli väga huvitatud haridusteooriast. Valdav osa tema õpetusest on rohkemal või vähemal määral seotud haridustemaatikaga. Milli järgi on hariduse eesmärk kasvatada häid kodanikke, et vormida seeläbi ka ühiskonda. Hariduse alla paigutas ta nii koolitarkuse, teadmised poliitikast kui ka üldise harituse. Mill leidis, et inimese viib kriminaalsele teele halb või vähene haridus. Ta arvas, et kehva hariduse tõttu probleemseks kujunenud isiksused tuleks vanglakaristuse abil ümber vormida, nii et endistest kurjategijatest saaksid ohutud ja aktiivsed ühiskonnaliikmed.
1828. aastal ilmus Milli haridusteemaline essee "Essay on Education". Samuti käsitles Mill haridustemaatikat oma esimeses teoses "History of British India", milles ta kirjeldab hindude kultuuri tahumatu, ignorantse ja ebausule vastuvõtlikuna. Selle põhjuseks pidas ta puudulikku haridust.
Tõsidust, millega ta suhtus oma haridusteooriasse, illustreerib ilmekalt seegi, kuidas ta kasvatas oma esikpoega John Stuart Milli. Ta õpetas pojale juba tema varases lapsepõlves kreeka, ladina ja prantsuse keelt, samuti ajalugu, filosoofiat ja poliitilist majandusteooriat.
Lee Jun-ki
pisi|Lee Jun-ki Lee Jun-ki (sündinud 17. aprillil 1982 Busanis) on Lõuna-Korea näitleja, laulja ja modell.
Tema pikkus on 178 cm ja kaal 66 kg. Tähtkujult on ta Jäär; tema veregrupp on B. Tal on noorem õde, ema ja isa. Lee Jun Ki kuulsus kasvas, kui ta mängis Gong-gili osa filmis "The King and The Clown".
Peale korea keele räägib Junki natuke ka jaapani, hiina ja inglise keelt.
Hendrik Toompere juunior
pisi|300px|Hendrik Toompere juunior suvel 2007. Foto: [[Lauri Kulpsoo]] Hendrik Toompere (sündinud 5. juunil 1965 Tallinnas) on eesti lavastaja ja näitleja.
Ta õppis 1984–1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri XIII lennus (juhendaja Kalju Komissarov) ja lõpetas selle näitlejana.
Aastatel 1988–1990 oli Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja. Alates 1990. aastast töötab Eesti Draamateatris (1990–1998 näitleja, alates 1998 lavastaja).
1996–2003 oli reklaamibüroo Brand Sellers DDB reklaamide autor ja lavastaja.
2006–2010 Eesti Muusika ja Teatriakadeemia lavakunstikooli õppejõud, olles lavakunstikooli XXIV lennu juhendaja.
Isiklikku
Hendrik Toompere vanaisa oli maadleja Herman Kruusenberg. Tema isa Hendrik Toompere ja ema Maie Toompere olid Nukuteatri näitlejad. Näitlejad on ka tema õde Harriet Toompere ja õe elukaaslane Mait Malmsten. Mõlemad töötavad Eesti Draamateatris. Tema poeg Hendrik Toompere juunior on samuti näitleja ja alates 2018. aastast Eesti Draamateatri kunstiline juht.
Tallinn
pisi|[[Kadriorg|Kadriorust avanenud vaade Tallinnale ja tema sadamale (1816)]] Tallinn on Eesti pealinn ja Harju maakonna halduskeskus, mis paikneb Põhja-Eesti rannikul Tallinna lahe ääres.
Vired
thumb|Liivavired Vired (ainsuses virg) on veekogus või maismaal pudedate setete pinnal tekkinud madalad vallikesed. Enamasti on vired tekkinud lainetuse või tuule mõjul ja harilikult paiknevad nad tekitanud teguri suhtes risti.