cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ebersdorf (Alam-Saksi)
Ebersdorf kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Ebersdorfist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Viljandi haigla
Haiglat juhib nõukogu ja juhatus. Juhatuse esimees on Priit Tampere.
Haigla ajalugu ulatub aastasse 1827, kui avati Viljandi linnahaigla (saksa keeles Das Fellinische Stadt-Militär Krankenhaus). Psühhiaatriateenuseid hakati Jämejalas osutama 1897. aastal. 2001 liideti Jämejala Psühhiaatriahaigla (tänapäeval Viljandi Haigla psühhiaatriakliinik) Viljandi maakonnahaiglaga ja moodustati praegune sihtasutus.
Seisuga 1. juuni 2015 oli haiglas tööl 780 inimest: 86 arsti, 219 õde, 266 hooldajat, 111 tervishoiuspetsialisti ning 98 tugi- ja abiteenistujat. Sellega oli SA Viljandi Haigla nii valla kui ka kogu maakonna suurim tööandja.
Metsšampinjon
Metsšampinjon (Agaricus silvicola) on seeneliik šampinjoniliste sugukonna šampinjoni perekonnast.
Metsšampinjon on väga hea söögiseen.
Śikṣāsamuccaya
Śikṣāsamuccaya (sanskriti keeles ‘õpetuse kokkuvõte’; tiibeti keeles bslabs pa kun las btus pa) on Indias 8. sajandil elanud mahajaana õpetlase Šāntideva teos, mis koosneb põhiliselt mahajaana suutrate tsitaatidest, mille najal autor esitab ja põhjendab mahajaana põhiõpetusi, näiteks virgumismeelt ja bodhisattvateed.
Tekst on säilinud sanskritis ja tiibetikeelses tõlkes ning on tänapäeval oluliseks allikaks mahajaana suutrate kohta, kuna paljud tekstid, mida selles tsiteeritakse, ei ole tervikuna säilinud.
Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärk
Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärk on kõige haruldasem Eesti sõjaväe rinnamärk, seda on antud vaid kuuele isikule:
Flindersi Ülikool
Flindersi Ülikool (inglise keeles Flinders University) on ülikool Austraalias Adelaide'is. Ülikool on nimetatud briti meresõitja ja kartograafi Matthew Flindersi järgi.
Ülikool asutati 1966. aastal.
Vöörtääv
pisi|Purjelaeva [[Hoppet vöörtääv]]
Vöörtääv on laeva või muu veesõiduki nurgakujulise vööri tipp alates kiilust kuni peateki reelinguni.
Vöörtäävi konstruktsioon on võrreldes ülejäänud talastikuga sageli spetsiaalselt tugevdatud. Jäämurdja vöörtääv on lisaks tugevusele ka suure kaldenurgaga, mis võimaldab laevakere esiosaga osaliselt jääle sõitmise ja jää murdmise.
Vanamatsi laugas
Vanamatsi laugas (ka Palasi järv) on järv Rapla maakonnas Kehtna vallas Palasi külas. Veekogu pindala on 4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1318 m.
Cirma vald
Cirma vald (läti keeles Cirmas pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.
Puka raamatukogu
Puka raamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu, mis asub Puka alevikus aadressil Kooli 6.
Cirma vald
Vald piirneb sama piirkonna Ludza linnaga, Isnauda, Pureņi ja Zvirgzdene vallaga ning Rēzekne piirkonna Stoļerova, Griškāni ja Lendži vallaga.
Puka raamatukogu
Ajalugu
Esimesed teadaolevad andmed Puka raamatukogu kohta pärinevad aastast 1922. Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu koosnes esialgu küll ainult kahesajast raamatust ning asus Juhan Mäelo asundustalus. Arusaadavalt oli taluperemees ka raamatukoguhoidja. Lugejad eelistasid ilukirjanduslikke teoseid, teaduslikke raamatuid laenutati vähem. Hooletute raamatulaenajate korrale kutsumiseks sisse seatud kautsjon muutis aga raamatukogu kasutamise mõneks ajaks tagasihoidlikumaks.
Cirma vald
Valla pindala on 87 km². 2011. aasta seisuga elas seal 650 inimest. Aastal 2011 elas vallas 378 lätlast, 263 venelast, 19 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakat ja 1 leedulane. Valla keskus on Tutini küla. Vallavanem on Ilga Mikijanska.
Puka raamatukogu
Ajalugu
1926. aastal sai Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu Haridusministeeriumi kooliosakonnalt rahalist toetust 5000 marka. 1927. aastal oli raamatuid juba 500 piires, märkimisväärse osa kinkis Juhan Mäelo. 1928. aastal alustati ettevalmistusi raamatukogu Puka Tuletõrje Seltsi majja kolimiseks, teoks sai see küll alles 1930. aastal. Kolimisega ühildusid raamatukogu nimetus ning asupaik. Raamatukoguhoidjatena tegid tublit tööd Aleksander Vaard, Alviine ja Peeter Sarapuu. Tungiva nõudmise tulemusena maavalitsuselt saadud toetusega muretseti uut kirjandust. Mõnda aega oli laenutamine ka tasuline – 2 senti raamatu pealt.
Cirma vald
Valla suurim järv on Cirms.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Zvirgzdene vallas Cirma külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Cirma külanõukoguga Pokumina külanõukogu, aastal 1979 aga osa Lendži külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Cirma vald. 2009. aastast kuulub vald Ludza piirkonda.
Kaitstavad paigad
Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Evertova keskaegne kalmistu ehk Hauamägi. Riikliku kaitse all on Evertova muinaskalmed.
Puka raamatukogu
Ajalugu
Aastatel 1941–1945 raamatukogu ei töötanud. Raamatud olid viidud varjule Julius Ojasalu aita. 1945. aastal tõi Alviine Sarapuu raamatud tagasi Puka tuletõrje majja.
Cirma vald
Kaitstavad paigad
Looduskaitse all on Ubagi männid, Voverova mänd, Gomeļmuiža kask, Gomeļmuiža künnapuud, Gomeļmuiža park, Gomeļmuiža tammed, Gomeļmuiža õõnes pärn, Gomeļmuiža õõnega pärn ja veel neli nimetut põlispuud.
Puka raamatukogu
Ajalugu
1956. aastal oli raamatukogu Jaan Paapsteli eramajas, kust 1957. aastal koliti tagasi Puka rahvamajja. 50 m² suurune ruum oli külm ning ega mööblitki eriti polnud. 1960. aastal Puka sovhoosi abiga tehtud remont parandas siiski olukorda.
Cirma vald
Külad
Vallas on nelikümmend üheksa küla. Valla keskuse Tutini (vidējciems) elanike arv aastal 2020 oli 290. Kaks valla küla on staatusega mazciems – Garbari 45 elanikuga aastal 2020 ja Pokumina 20 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Antiži 8 elanikuga aastal 2020, Biži 2 elanikuga aastal 2020, Ceiruļova 4 elanikuga aastal 2020, Dubinova 34 elanikuga aastal 2020, Dzierkaļi 10 elanikuga aastal 2020, Edvardoslava 2 elanikuga aastal 2009, Evertova 18 elanikuga aastal 2020, Galdišova 10 elanikuga aastal 2020, Iškina 5 elanikuga aastal 2020, Karpuškāni 3 elanikuga aastal 2020, Kiuļi, Kleperi 8 elanikuga aastal 2020, Križuta 3 elanikuga aastal 2020, Krjakova 7 elanikuga aastal 2020, Muļči 3 elanikuga aastal 2020, Novomisļi 1 elanikuga aastal 2019, Paborga 9 elanikuga aastal 2020, Pļātova 4 elanikuga aastal 2020, Putinova 9 elanikuga aastal 2020, Putrinīki 34 elanikuga aastal 2020, Ramslova 7 elanikuga aastal 2020, Soidi 4 elanikuga aastal 2020, Sorņi 1 elanikuga aastal 2020, Svjataja Gorka, Škinčova 12 elanikuga aastal 2020, Zabolotje, Zeļčova 40 elanikuga aastal 2020, Trokši 22 elanikuga aastal 2020 ja Voverova 13 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Puka raamatukogu
Ajalugu
1985. aastal tehti rahvamajas ja raamatukogus põhjalik remont.
2001. aastal kolis raamatukogu uutesse ruumidesse. 2004. aasta teisel poolel mindi üle elektroonilisele laenutusele.
Juhatajad/laenutajad
Juhan Mäelo 1922
Alviine Sarapuu
Peeter Sarapuu 1945–1947
Karl Katalsepp
Estonia (Paide rajooni kolhoos)
Estonia kolhoos oli Paide rajoonis tegutsenud kolhoos ja üks Eesti edukamaid ühismajandeid.
Puka raamatukogu
Juhatajad/laenutajad
Ida Kärsna
Estonia (Paide rajooni kolhoos)
Kolhoosi kontor asus Oisus, mis jääb tänapäeval Järvamaale Türi valda. Enne Türi vallaga ühinemist 2005. aastal oli see Oisu valla territooriumil.
Puka raamatukogu
Juhatajad/laenutajad
Veloona Kaup 1956–1985
Estonia (Paide rajooni kolhoos)
1949–1989 oli kolhoosi esimees Heino Marrandi, kes pälvis töö eest kahel korral Lenini ordeni, ühel korral sotsialistliku töö kangelase aunimetuse ja Eesti NSV teenelise põllumajandustöötaja aunimetuse ning muidki autasusid.
Aleksander Peepre
Aleksander Peepre (12. märts 1915 Tallinn – 3. jaanuar 1976 Guelph, Ontario, Kanada; aastani 1937 Aleksander Peekaln, Kanadas ka Alex Peepre või Sass Peepre) oli eesti suusataja (kahevõistleja, suusahüppaja, mäesuusataja) ja treener, hiljem väliseesti spordipedagoog.
Puka raamatukogu
Juhatajad/laenutajad
Ene Markov alates 1985
John Goodman
pisi|John Goodman (2014) pisi|John Goodman (2009) Jonathan Stephen Goodman (tuntud kui John Goodman; sündinud 20. juunil 1952) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Āraiši kirikumõis
pisi|Pastoraadihoone pisi|Kirikumõisa hooned asuvad [[Āraiši järve kaldal, kus paiknes muinasajal järvelinnus]] Āraiši kirikumõis (saksa keeles Arrasch Pastorat, läti keeles Āraišu mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas. Praegu asub Lätis Amata piirkonnas Drabeši vallas Āraišis.
Puka raamatukogu
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Āraiši kirikumõis
Ajalugu
Pastoraadi asutas 1643. aastal krahv Axel Oxenstierna.
Aleksander Peepre
Noorena oli ta skaut. 1927. aastal pälvis ta Eesti Skautide Maleva peavanemalt eeskujuliku hundipoja märgi. 1932. aastal sai ta eeskujuliku skaudi rinnamärgi, lõpetas skaudijuhtide kursuse ja oli Tallinna Skautide Maleva juhtide kogu liige.
Puka raamatukogu
Statistika
Kogud: 11363
Aleksander Peepre
1933 märtsist 1935 maini oli ta Kaitseliidu Tallinna maleva Põhja malevkonna VI pataljoni 1. kompanii liige, 1936 oktoobrist Kaitseliidu Tallinna Maleva Kalevi malevkonna liige.
Puka raamatukogu
Statistika
Kasutajad: 289
Āraiši kirikumõis
Mõisaansambel
Hooned ja park pärinevad 18.–19. sajandist. Säilinud on tall, kanala, jääkelder, pastoraadihoone.
Varia
Aastatel 1836–1838 oli seal koduõpetajaks Paul Eduard Hirsch.
Aleksander Peepre
1938–1939 osales ta kahel korral Soome Talvespordiliidu korraldatud suusainstruktorite kursustel Vierumäe spordikoolis.
Puka raamatukogu
Statistika
Külastused: 2 190
Aleksander Peepre
Eesti meistrivõistlustel kahevõistluses võitis ta aastatel 1937, 1940 ja 1941 kulla ning 1938. aastal hõbeda. Eesti meistriks tuli ta ka 1943. aastal kombineeritud kahevõistluses (slaalom + 10 km). Eesti meistrivõistlustel suusahüpetes võitis ta aastatel 1940 ja 1941 hõ­beda ning aastatel 1936 ja 1937 pronksi. 1938. aastal osales ta Lahtis suusatamise MMil kahevõistluses ja 18 km murdmaasuusatamises.
Estonia (Paide rajooni kolhoos)
1993. aastal moodustas kolhoosi juhtkond senise kolhoosi alusel OÜ Estonia, mis on praeguseks edukas põllumajanduskontsern ja ühtlasi üks suuremaid põllumajandusettevõtteid Eestis.
Aleksander Peepre
Aastatel 1938–1940 oli ta Eesti Spordi Keskliidu suusatamisõpetaja, 1939. aastast ka Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse instituudi suusatamisõpetaja. 1939. aastal juhendas ta Otepää Apteekrimäe suusahüppemäe ehitust enda koostatud hüppemäe profiili kavandi põhjal.
Puka raamatukogu
Statistika
Laenutused: 5 114
Aleksander Peepre
1941. aasta märtsis osales ta NSV Liidu suusatamise meistrivõistlustel Kavgolovos ja saavutas seal slaalomis 8. koha ja kahevõistluses 17. koha.
Puka raamatukogu
Statistika
Töökohad: 1
Aleksander Peepre
Aastatel 1941–1943 oli ta Saksa sõjaväelaste suusainstruktor. 1943. aasta mais põgenes Soome, viibis rindel Rajajoel 47. jalaväerügemendi koosseisus, hiljem väljaõppel ja tõrjelahingutes Karjala kannasel 200. jalaväerügemendi koosseisus. 1944 juulis autasustati teda Soome 2. klassi Vabadusmedaliga, 1944 augustis 1. klassi Vabadusmedaliga.
1960.–1970. aastatel korraldas ta Ontarios mitmeid orienteerumisvõistlusi, olles üks orienteerumisspordi rajajaid Kanadas. Sidemete kaudu USA mereväelastega aitas ta kaasa ka orienteerumisspordi jõudmisele USAsse.
Ta oli Kanada Eestlaste Kultuurifondi liige ja Soomepoiste Klubi Torontos liige.
Tema auks korraldatakse tänini Kanada orienteerumise noortekoondise treeninglaagreid Sass Peepre Junior Training Camp ja toimib noorte veebipõhine orienteerumisõppe programm SPOTT: Sass Peepre Orienteering Training for Teens.
Bologoje rajoon
Bologoje rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas ja läänes Novgorodi oblastiga.
Rajoonis on Bologoje linn, Kuženkino alev ja 9 külaasundust 158 külaga.
Rajooni läbib Msta jõgi.
Baškortostani haldusjaotus
Baškortostani haldusjaotus kirjeldab Venemaa koosseisus oleva Baškortostani Vabariigi halduslikku ülesehitust. Baškiiria koosseisu kuuluvad 54 rajooni, 21 linna, 2 alevat, 828 külaasundust ja 4674 asulat. Ametlikud piirkonna keeled on baškiiri ja vene keeled.
Vabariigi pealinn on Baškortostani põhiseadusega määratud olema Ufa. Vabariikliku tähtsusega linnad on pealinn Ufa ja Agidel, Kumertau, Neftekamsk, Oktjabrski, Salavat, Sibai ning Sterlitamak.
Rajoonid
Baškortostani koosseisus on 54 rajooni. pisi|482x482px|Baškortostani rajoonid
Salatsi oru looduspark
Salatsi oru looduspark on kaitseala Lätis Vidzemes Limbaži piirkonnas Salatsi ja Staicele linna, Salatsi, Heinaste ja Staicele valla territooriumil ning Valmiera piirkonnas Mazsalaca linna, Mazsalaca, Skaņkalne ja Ramata valla territooriumil.
Kaitseala (läti keeles Salacas ieleja) loodi 1977. aastal, kaitsmaks Salatsi jõe orgu, sealseid elupaikasid, liivakivipaljandeid ja muid loodusväärtusi. Tänapäeval jääb looduspark Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale. Kaitsealal asub arvukalt geoloogilisi väärtusi, nende seas ka Mērnieki punased kaljud ja Läti ning kogu Baltikumi pikimad Dauģēni koopad. Suurema osa jõe orust moodustab tegelikult jääaja eelne mattunud org ehk ürgorg.
Piirkonna kaitse sai alguse aastal 1962, mil jõele loodi lõhekaitseala. Aastal 1977 rajati selle baasil looduspark pindalaga 4868 ha, aastal 1983 laiendati kaitseala, nii et selle pindala oli 5323 ha. Aastal 1977 võeti esimese geoloogilise üksikobjektina kaitse alla ka Mērnieki punased kaljud. Aastast 1997 allub looduspark Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale. Tänapäevastes piirides on looduspark aastast 1999.
Salatsi ümbruskond
Salatsi oru looduspark jaguneb kaitsekorralduslikult neljaks erinevaks piirkonnaks. Ühe osa moodustab Salatsi linna ja Salatsi valla aladele jääv osa (ligi viiendik looduspargi koguterritooriumist). Seal on peamine suunitlus jõe ja selles elavate lõhede kaitse.
pisi|vasakul|Üks Vana-Salatsi mõisa majandushoonetest
Piirkonda jäävad mitmed kultuuriväärtuslikud paigad, nende seas Vana-Salatsi mõisaansambel, Korģe jõel asuv Steliņi veski, Salatsi piiskopilinnuse ase ja Salatsi linnas asuv aastal 1911 valminud sild, mis on esimene Baltimaadesse rajatud raudbetoonsild.
Piirkonnas lõikuvad oruga Balti jääpaisjärve rannaluited (suurim absoluutne kõrgus 33 m). Teise luideteaheliku moodustavad merest 5 meetri kõrgusel asuvad Litoriinamere rannaluited.
Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad selles piirkonnas karulauk, karvane maarjalepp, mets-kuukress, kattekold, karukold, kahelehine käokeel, kuradi-sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp. Varem on sealt leitud ka raudtarna, vahelmist lõokannust ja hammasjuurt, ent kaitsekorralduse kava koostamise ajal neid kaitselalt ei leitud. Kaitstavatest lindudest elavad seal jäälind, laanepüü, jääkoskel, valge-toonekurg, rukkirääk, tamme-kirjurähn, musträhn, laanerähn, väike-kärbsenäpp, nõmmelõoke ja punaselg-õgija. Mõnel aastal pesitseb seal ka kaldapääsuke, kuigi see liik eelistab pesitseda jõe keskjooksul. Imetajaist elavad seal metsnugis, saarmas, ilves, valgejänes ja tuhkur, kahepaiksetest rohukonn, rabakonn, veekonn ja tiigikonn.
Selgrootutest elavad seal rulltigu, jõe-napptigu, harilik kedertigu, Litoglyphus naticoides, Musculium lacustere, paks jõekarp, vesiking, jõevähk, suur-rabakiil, rohe-vesihobu, muskussikk, nahkjooksik, karus-lühitiib, täkkeline villimardikas, vaablassikk, hiidkoor, ninasarvikpõrnikas, täpik-haavasikk, lõuna-näpitspõrnikas, ahas-kiitsaksikk, Pedicia rivosa, harilik piksepeni ja kevadpaabusilm. Kaitstavatest kaladest elavad seal meriforell, lõhe, mõrukas Rhodeus sericeus, harilik hink, võldas, vingerjas, jõesilm, ojasilm ja merisutt.
Rozēni ja Mērnieki ümbruskond
pisi|Liivakivikaljud Salatsi jõe kaldal
Salatsi oru looduspargi teise osa moodustab Rozēni ja Mērnieki ümbruskond, mis jääb valdavalt Heinaste valda (ligi viiendik looduspargi koguterritooriumist). Seal on peamine suunitlus looduse ja maastiku ning kultuuriväärtuste kaitse.
Piirkonda jäävad mitmed kultuuriväärtuslikud paigad, nende seas Rozēni kärestikud, turistide peatuspaik Vecvietas, traditsiooniline heinamaa Kanīši saarel, Mērnieki kool ja kaks selle juures asuvat tammiaset, vana asulakoht Mērnieki männikus, Mērnieki kärestikud, Ezernieki kaljud, Mērnieki punased kaljud, vana vabaõhupidude paik Špīlbergi laht, Mērnieki veski ja sealne kalakasvatus, Punčuri-Tikmači koolmekoht, Ainaži–Valmiera–Smiltene raudtee sild ja Norēni veski.
Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad selles piirkonnas võsu-liivsibul, karvane maarjalepp, harilik ungrukold, kattekold, karukold, rohekas käokeel, kahelehine käokeel, kuradi-sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp. Varem on sealt leitud ka karulauku, vahelmist lõokannust, halli käppa, jumalakäppa, balti sõrmkäppa, pruuni raunjalga, müür-raunjalga, paas-kolmissõnajalga ja hammasjuurt, ent kaitsekorralduse kava koostamise ajal neid kaitselalt ei leitud.
Kaitstavatest lindudest elavad seal jäälind, jääkoskel, valge-toonekurg, öösorr, värbkakk, musträhn, nõmmelõoke ja vööt-põõsalind. Imetajaist elavad seal tiigilendlane, veelendlane, kääbus-nahkhiir, pargi-nahkhiir, hõbe-nahkhiir, põhja-nahkhiir, suurvidevlane, metsnugis, saarmas, valgejänes ja tuhkur.
Selgrootutest elavad seal rulltigu, liudtigu, jõe-napptigu, harilik kedertigu, viinamäetigu, Clausilia pumilia, Lithoglyphus naticoides, paks jõekarp, sammastigu, vesiking, suur käävtigu, harilik käävtigu, jõevähk, käristaja, rohe-vesihobu, muskussikk, hariveslane, nahkjooksik, karus-lühitiib, täkkeline villimardikas, vaablassikk, hiidkoor, ninasarvikpõrnikas, lõuna-näpitspõrnikas ja Pedicia rivosa. Kaitstavatest kaladest elavad seal meriforell, lõhe, mõrukas Rhodeus sericeus, harilik hink, võldas, vingerjas, jõesilm ja ojasilm.
Kaitstavatest elupaigatüüpidest esineb seal loodusdirektiivi elupaigatüüpi 3260 (tasandikel ja mäestikujalameil voolavad jõed Ranunulion fluitantis- ja Callitricho-Batrachion-kooslustega), 6210 (Festuco-Brometalia-kooslustega kuivad poollooduslikud rohumaad ja põõsastikud karbonaatsel mullal), 6230 ( Jussheinaga (Nardus) liigirikkad mäestikurohumaad silikaatsel mullal), 6270 (Fennoskandia madalike liigirikkad rohumaad), 6510 (Aas-rebasesaba (Alopecurus pratensis) ja ürt-punanupuga (Sanguisorba officinalis) madalikuniidud), 6430 (niiskuslembesed serva-kõrgrohustud tasanikel ja mägedes alpiinse vööndini), 6450 (põhjamaised lamminiidud), 7160 (Fennoskandia mineraaliderikkad allikad ja allikasood), 8220 (silikaatsed paljandid koos nende lõhedes kasvava taimestikuga), 8310 (avalikkusele suletud koopad), 9010 (läänetaiga), 9180 (Tilio-Aceron-kooslustega nõlvade, rusukallete ja jäärakute metsad), 91D0 (siirdesoo- ja rabametsad), 91F0 (hariliku tamme (Quercus robur), künnapuu (Ulmus lavis) ja põldjalaka (U. minor), hariliku saare (Fraxinus excelsior) või ahtalehise saarega (Fraxinus angustiflia) lammi-segametsad suurte jõgede kaldavallidel) ja 91E0 (Sanglepa (Alnus glutinsa) ja hariliku saarega (Fraxinus excelsior) lammimetsad).
Staicele ja Rozēni ümbruskond
pisi|Rozēni mõisa häärber
Piirkonda jäävad mitmed kultuuriväärtuslikud paigad, nende seas Rozēni mõis, Puršēni karjamõis ja Ceplenieki telliselööv.
Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad selles piirkonnas paljas hammassammal, vööthuul-sõrmkäpp, karvane maarjalepp, harilik ungrukold, kattekold, karukold, pääsusilm, kahelehine käokeel, kuradi-sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp.
Kaitstavatest lindudest elavad seal jäälind, jääkoskel, valge-toonekurg, tamme-kirjurähn, kalakotkas ja händkakk. Imetajaist elavad seal tiigilendlane, veelendlane, kääbus-nahkhiir, pargi-nahkhiir, hõbe-nahkhiir, põhja-nahkhiir, suurvidevlane, metsnugis, saarmas ja tuhkur.
Selgrootutest elavad seal jõe-napptigu, Clausilia pumilia, paks jõekarp, mägi-sulgsuu, vesiking, jõevähk, suur-rabakiil, rohe-vesihobu, muskussikk, hariveslane, nahkjooksik, metallpõrnikas, vaablassikk ja ninasarvikpõrnikas. Kaitstavatest kaladest elavad seal meriforell, lõhe, mõrukas Rhodeus sericeus, harilik hink, võldas, vingerjas, jõesilm ja ojasilm.
Kaitstavatest elupaigatüüpidest esineb seal loodusdirektiivi elupaigatüüpi 3260 (tasandikel ja mäestikujalameil voolavad jõed Ranunulion fluitantis- ja Callitricho-Batrachion-kooslustega), 6230 ( Jussheinaga (Nardus) liigirikkad mäestikurohumaad silikaatsel mullal), 6270 (Fennoskandia madalike liigirikkad rohumaad), 6510 (Aas-rebasesaba (Alopecurus pratensis) ja ürt-punanupuga (Sanguisorba officinalis) madalikuniidud), 6430 (niiskuslembesed serva-kõrgrohustud tasanikel ja mägedes alpiinse vööndini), 6450 (põhjamaised lamminiidud), 7160 (Fennoskandia mineraaliderikkad allikad ja allikasood), 7220 (nõrglubjalasundit moodustavad allikad), 8220 (silikaatsed paljandid koos nende lõhedes kasvava taimestikuga), 8310 (avalikkusele suletud koopad), 9010 (läänetaiga), 9180 (Tilio-Aceron-kooslustega nõlvade, rusukallete ja jäärakute metsad), 91D0 (siirdesoo- ja rabametsad) ja 91E0 (Sanglepa (Alnus glutinsa) ja hariliku saarega (Fraxinus excelsior) lammimetsad).
Mazsalaca ja Staicele vaheline lõik
pisi|Dauģēni liivakivikaljud
Salatsi oru looduspargi neljanda osa moodustab Mazsalaca ja Staicele ümbruskond, mis asub Aloja piirkonna idaosas ja Mazsalaca piirkonnas (ligi kaks viiendikku looduspargi koguterritooriumist). Seal on peamine suunitlus loodusobjektide kaitse. Tegemist on looduspargi inimtegevusest kõige vähem mõjutatud osaga.
Piirkonda jäävad mitmed kultuuriväärtuslikud paigad, nende seas Skaņkalne linnamägi, Līciemsi keskaegne kalmistu, Kukurbaļļi muinaskalme, Vecdauģēni keskaegne kalmistu, Vīkšēni linnamägi ja Vīkšēni kalmemägi. 19. sajandil kujunesid seal välja kaks suuremat kohalikku tööstuskeskust. Staicelesse rajati paberivabrik, Mazsalacas hakati aga töötlema villa ja lina. Ka kujunesid sinna uued põllumajandusliku tegevuse keskused, ehitati välja Valtenbergi mõis ja Vīķi mõis. Skaņkalne linnamägi kujundati pargiks. Sellest ajast on pärit ka Jaunsilmači talu, veidi hiljem rajati ka Līči koolimaja.
Sellel jõelõigul on palju kaitstavaid geoloogilisi objekte, paljandeid ja koopaid. See on tingitud suhteliselt õhukesest Kvaternaari setete kihist (0–30 m), mille all asuvas ürgorus Salatsi jõgi voolab.
Kaitstavatest lindudest elavad seal jäälind, jääkoskel, valge-toonekurg, must toonekurg, rukkirääk, väike-kärbsenäpp, tamme-kirjurähn, laanerähn, hallpea-rähn, metsis, nõmmelõoke ja punaselg-õgija. Imetajaist elavad seal tiigilendlane, veelendlane, tõmmulendlane, Nattereri lendlane, kääbus-nahkhiir, pargi-nahkhiir, suur-nahkhiir, põhja-nahkhiir, suurvidevlane, puun-suurkõrv, metsnugis, ilves, pruunkaru, saarmas, valgejänes ja tuhkur, kahepaiksetest rohukonn, veekonn ja tiigikonn.
Selgrootutest elavad seal rulltigu, liudtigu, harilik kedertigu, mägi-sulgsuu, must seatigu, viinamäetigu, Lithoglyphus naticoides, Musculium lacustre, paks jõekarp, liistaktigu, vesiking, jõevähk, suur-rabakiil, rohe-vesihobu, muskussikk, hariveslane, nahkjooksik, karus-lühitiib, täkkeline villimardikas, metallpõrnikas, eremiitpõrnikas, vaablassikk, hiidkoor, Mycetophagus quadripustulatus, ninasarvikpõrnikas, pihlaka-salehundlane, täpik-haavasikk, ahas-kiitsaksikk, lõuna-näpitspõrnikas, Habronyx heros, piksepeni, päevapaabusilm ja Pedicia rivosa. Kaitstavatest kaladest elavad seal meriforell, lõhe, vinträim, merisiig, nugakala, mõrukas Rhodeus sericeus, harilik hink, võldas, vingerjas, jõesilm ja ojasilm.
Kaitstavatest elupaigatüüpidest esineb seal loodusdirektiivi elupaigatüüpi 3260 (tasandikel ja mäestikujalameil voolavad jõed Ranunulion fluitantis- ja Callitricho-Batrachion-kooslustega), 6230 (Jussheinaga (Nardus) liigirikkad mäestikurohumaad silikaatsel mullal), 6270 (Fennoskandia madalike liigirikkad rohumaad), 6510 (Aas-rebasesaba (Alopecurus pratensis) ja ürt-punanupuga (Sanguisorba officinalis) madalikuniidud), 6450 (põhjamaised lamminiidud), 7160 (Fennoskandia mineraaliderikkad allikad ja allikasood), 7110 (looduslikus seisundis rabad), 8220 (silikaatsed paljandid koos nende lõhedes kasvava taimestikuga), 8310 (avalikkusele suletud koopad), 9010 (läänetaiga), 9180 (Tilio-Aceron-kooslustega nõlvade, rusukallete ja jäärakute metsad) ja 91E0 (Sanglepa (Alnus glutinsa) ja hariliku saarega (Fraxinus excelsior) lammimetsad).
Lucas Hernández
Lucas François Bernard Hernández (sündinud 14. veebruaril 1996 Marseilles) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasak- või keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Adhesioonimolekulid
Raku adhesioonimolekulid on olulised transmembraansed valgud, mis vahendavad kas rakkude omavahelist või rakkude ja ekstratsellulaarse maatriksi vahelist adhesiooni.
Grayia
Grayia on Colubridae sugukonna maoperekond.
Adhesioonimolekulid
Adhesioonimolekulid koosnevad kolmest domeenist: intratsellulaarsest domeenist, mis ühendub tsütoskeleti valkudega, transmembraansest domeenist ja ekstratsellulaarsest domeenist, mis ühendub kas teiste adhesioonimolekulidega või ekstratsellulaarse maatriksiga. Rakkude adhesioonis omavahel ja maatriksi teiste valguliste komponentidega osalevad ka proteoglükaanid. Proteoglükaanide hulka kuuluvad tuumavalgud, mille külge on kinnitunud glükosamiini glükaani ahelad. Kõik need interaktsioonid võimaldavad rakkudel kleepuda üksteise külge, ühendada naaberrakkude tsütoplasmasid ja annavad kudedele nende tugevuse ja vastupidavuse.
Lucas Hernández
Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Madridi Atlético, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta 21. detsembril 2014 mängus Athletic Bilbao vastu. Alates järgmisest hooajast mängis ta regulaarselt Madridi Atlético põhimeeskonnas.
Grayia
Klassifikatsioon
Perekond Grayia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks :
Adhesioonimolekulid
Jaotus
Raku adhesioonimolekulid jagatakse viide põhilisse klassi, nendeks klassideks on kadheriinid, immunoglobuliinide (Ig) superperekond, selektiinid, mutsiinid ja integriinid. Kadheriinide ja selektiinide vahendatud rakkudevahelised adhesioonid on Ca2+-sõltuvad. Ig-superperekonna ja integriinide vahendatud adhesioonid on Ca2+-sõltumatud. Paljud rakud kasutavad adhesiooniks mitmeid erinevaid raku adhesioonimolekule. Integriinid vahendavad rakk–maatriks interaktsioone, samas kui teised adhesiooni molekulid osalevad rakk–rakk adhesioonide moodustumisel.
Lucas Hernández
1. juulil 2019 liitus ta Müncheni Bayerniga, kellega sõlmis viieaastase lepingu. 80 miljoni euro suurune ost oli klubi ajaloo suurim. Hooajal 2019–20 tuli ta Müncheni Bayerniga Saksamaa meistriks ja võitis UEFA Meistrite Liiga.
Grayia
Vaata ka
Grayia spinosa (taim)
Adhesioonimolekulid
Kadheriinid
Kadheriinid on Ca2+-sõltuvad raku adhesioonimolekulid. Kadheriinid on põhilised rakkude omavahelise adhesiooni vahendajad ja neil on oluline roll kudede diferentseerumises. Kõige laialdasemalt on varajase diferentseerumise käigus ekspresseeritud E-, P- ja N-kadheriinid. Kõik kadheriinid on I tüüpi integraalsed membraani glükoproteiinid, mis koosnevad 720–750 aminohappest. Kadheriini molekul koosneb N-terminaalsest ekstratsellulaarsest piirkonnast, ühest transmembraansest toestavast segmendist ja C-terminaalsest tsütoplasmaatilisest sabast. N-terminaalne domeen põhjustab kadheriinide dimeriseerumise ja seob dimeere vastasmembraanidelt. Ekstratsellulaarne domeen sisaldab korduvaid järjestusi, mis on vajalikud Ca2+ sidumiseks ja rakkudevaheliseks adhesiooniks. Tsütoplasmaatiline domeen seondub tsütoskeletiga. Keskmiselt 50–60% järjestusest on erinevatel kadheriinidel identsed. Diferentseerumine või ka mõni haigus võivad esile kutsuda muutusi kadheriinide hulga osas või raku pinna olemuses, mõjutades seeläbi paljusid aspekte rakkudevahelises adhesioonis ja rakkude migratsioonis. Näiteks metastaaside teke kasvajate puhul on seotud kadheriinide kaoga raku pinnalt.
Lucas Hernández
Suvel 2023 liitus Hernandez ligi 45 miljoni euro eest Paris Saint-Germainiga.
Adhesioonimolekulid
Kadheriinid
Teada on rohkem kui 40 erinevat kadheriini. Erinevates kudedes ekspresseeritakse erinevaid kadheriine. Kõige rohkem erinevaid kadheriine ekspresseeritakse ajus, mis on arvatavasti tingitud vajadusest moodustada väga spetsiifilisi rakkudevahelisi ühendusi. Kadheriinide uurimisel keskendutakse põhiliselt nende rollile närvisüsteemi arengus ja säilimises: erinevates närvisüsteemi rakkudes ja piirkondades ekspresseeritakse erinevaid kadheriine. Dünaamilised kadheriinide adhesioonid on olulised neuronite kasvul ja sünapside moodustumisel. Samuti on kadheriinidel võime reguleerida sünapside plastilisust.
Integriinid
Integriinid on olulised, sest nad on põhilised retseptorvalgud, mida rakud kasutavad ekstratsellulaarsele maatriksile seondumiseks. Integriini molekul koosneb kahest omavahel mittekovalentselt seotud glükoproteiini alaühikust (α ja β). Erinevad rakkudes asuvad integriinid võivad ligandiga seonduda väga erinevalt. Integriinide seondumine ligandidega sõltub rakuvälistest divalentsetest katioonidest (Ca2+ ja Mg2+). Divalentse katiooni tüüp võib mõjutada nii integriini ja ligandi seostumise afiinsust kui ka spetsiifilisust.
Lucas Hernández
Tema isa Jean-François Hernandez oli samuti jalgpallur. Lucase noorem vend Theo Hernandez on samuti elukutseline jalgpallur, kes sarnaselt Lucasega alustas karjääri Madridi Atlético noorteakadeemias.
Adhesioonimolekulid
Integriinid
Selgroosetel on palju selliseid valke, mis tuntakse ära mitme integriini poolt. Näiteks fibronektiiniga seondumiseks on vaja vähemalt 8 integriini ja laminiini sidumiseks vähemalt 5 integriini. Inimese integriini heterodimeeride mitmekesisus tuleneb 9 erinevast β alaühikust ja 24 erinevast α alaühikust. Lisaks erinevate α ja β alaühikute olemasolule mõjutab integriinide mitmekesisust veel osade integriinide RNAs toimuv alternatiivne splaissimine. Integriinid funktsioneerivad kui transmembraansed linkerid, vahendades tsütoskeleti ja ekstratsellulaarse maatriksi vahelisi interaktsioone, mis on vajalikud rakkude haardumiseks maatriksiga. Enamik integriine on ühendatud aktiinifilamentide kimpudega. Erandiks on α6β4 integriin, mida leidub hemidesmosoomides – need on ühendatud intermediaalsete filamentidega. Pärast integriini seondumist ligandiga (maatriksis), seondub β alaühiku tsütoplasmaatiline saba mitme rakusisese ankruvalguga, nende hulgas taliini, α-aktiini ja filamiiniga. Ankru valgud võivad seostuda otse aktiinile või mõnele teisele ankru valgule (nt vinkuliin), sidudes seeläbi integriinid ja aktiinifilamendid. Õigetes tingimustes võib see viia integriini klastrite tekkele ja võivad moodustuda fokaalsed adhesioonid rakkude ja ekstratsellulaarse maatriksi vahel.
Lucas Hernández
2021. aasta oktoobris määras Madridi kohus Hernándezele 6 kuu pikkuse vanglakaristuse lähenemiskeelu rikkumise eest.
Adhesioonimolekulid
Selektiinid
pisi|Suhkruga seondunud P-selektiin Ekstravasatsioon nõuab järjestikuste rakkude vaheliste kontaktide moodustumist ja lagunemist leukotsüütide ja veresooni vooderdavate endoteeli rakkude vahel. Neid kontakte vahendavad selektiinid. Selektiinid on raku adhesioonimolekulid, mis on spetsiifilised leukotsüütide ja veresoonte rakkude interaktsioonide vahendajad. Selektiinid jagunevad kolmeks: L-, E- ja P-selektiin. Ekstravasatsioonis on võtmevalguks P-selektiin, mis paikneb veresoonte sisemisel pinnal olevates epiteeli rakkudes. Kõik selektiinide perekonda kuuluvad adhesioonimolekulid on lektiinid ehk valgud, mis seovad süsivesikuid. Kõik selektiinid seonduvad talle spetsiifilisele oligosahhariidi järjestusele glükoproteiinides või glükolipiidides. Sarnaselt kadheriinidega on ka selektiinid Ca2+-sõltuvad. Selektiinide suhkrut siduv lektiini domeen paikneb tavaliselt molekuli ekstratsellulaarse regiooni lõpus.
Mutsiinid
Mutsiinid on rühm glükosüleeritud seriini ja treoniini rikkaid valke.
Ig superperekonna adhesioonimolekulid
Ig superperekonna raku adhesioonimolekulid võivad olla nii homofiilsed kui ka heterofiilsed. Nad saavad endaga siduda integriine ja teisi Ig superperekonna adhesioonimolekule. Ig superperekonna adhesioonimolekulid jagunevad paljudeks alamliikideks.
Tutini
Tutini asub valla keskosas merepinnast 150 meetri kõrgusel Cirmsi järve kaldal Rēzekne—Zilupe raudtee ja maantee A12 ääres. Küla jääb piirkonna keskusest Ludzast 6 ning Riiast 263 kilomeetri kaugusele. Külas on raamatukogu, kultuurimaja ja Pokumina postkontor.
Adhesioonimolekulid
Liidused
Rakkude adhesioon põhjustavad tavaliselt üks või mitu raku adhesioonimolekuli. Selleks et rakud saaksid kudedes toimida terviklikult, on vajalikud rakkudevahelised ühendused ehk liidused. Leitud on neli põhilist klassi liiduseid, milleks on tiheliidus, aukliidus, rakk–rakk ja rakk–maatriks liidus (ankurliidus).
Tutini
Küla rajati nõukogude perioodil kui Cirma külanõukogu halduskeskus ja Suvorovi nimelise kolhoosi keskasula.
Aastal 2008 oli külas elanikke 370, aastal 2020 aga 290.
Adhesioonimolekulid
Aukliidus
Aukliidused moodustavad naaberrakkude tsütosoolide vahel kanaleid. Neid kanaleid pidi saavad naaberrakkude vahel liikuda ioonid (K+ ja Ca2+), sekundaarsed virgatsained (cAMP, cGMP ja IP3 (inositool-1,4,5-trifosfaat)) ja väikesed metaboliidid (glükoos). Aukliiduse moodustavad kaks sõltumatut valkude perekonda, panneksiinid ja konneksiinid. Molekulid molekulmassiga alla 1200 kDa võivad aukliidust vabalt läbida ning molekulid, mille molekulmaas on suurem kui 2000 kDa, seda läbida ei suuda. Keskmise suurusega molekulide jaoks võib olla aukliiduse läbilaskvus varieeruv ja piiratud. pisi|Aukliiduse struktuur elektrilises [[sünapsis ]] Elektrilises sünapsis on närvirakud ühendatud aukliidusega. Nii pääsevad närviimpulssi edasikandvad ioonid kiiresti ühest neuronist teise.
Ankurliidus
Ankurliidused jagunevad kolme klassi: adherentsliidus, desmosoomid ja hemidesmosoomid. Adherentsliidus ja desmosoomid on spetsialiseerunud rakkudevahelised liidused, mis koosnevad rühmitatud kadheriini dimeeridest.
Adherentsliidus
Adherentsliidus koosneb α- ja β-kateniinist, mis seob rakumembraanis paikneva E-kadheriini perifeerses vöös olevate aktiini- ja müosiinifilamentidega. Adherentsliidus sisaldab palju samasid valke, mida on vaja fokaalsete adhesioonide moodustumiseks nt vinkuliin, topomüosiin, α-aktiniin.
Hemidesmosoomid
Hemidesmosoomid ühendavad omavahel rakku ja ekstratsellulaarset maatriksit. Hemidesmosoomid paiknevad põhiliselt epiteelirakkude pinnal.
Eesti.pl
Eesti.pl (nimetatud ka: Estonia onLine - Eesti.pl) on Eesti teemat kajastav poolakeelne veebileht. Veebileht loodi 2003. aastal.
Veebilehe peatoimetaja on Kazimierz Popławski.
Níkos Kotzías
pisi|Nikos Kotzias (aastal 2013) Níkos Kotzías (kreeka keeles Νίκος Κοτζιάς; sündinud 19. novembril 1950 Ateenas) on kreeka poliitik. Ta oli 27. jaanuarist 2015 28. augustini 2015 ja taas 23. septembrist 2015 20. oktoobrini 2018 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister.
Ta on õppinud Ateena ülikoolis majandust (lõpetas diplomiõppes), politoloogiat ja filosoofiat (lõpetas magistrikraadiga). Mustade kolonelide režiimi ajal oli ta Ühinenud Demokraatliku Vasakpartei noorsoo-organisatsiooni liige. Hiljem sai tast Kreeka Kommunistliku Partei liige. Selle eest oli ta Mustade kolonelide režiimi ajal mitu korda kohtu all. Gießeni ülikoolis õppis ta Eurointegratsiooni õigust ja poliitikat, ta omandas seal PhD kraadi.
Ta on töötanud õppejõuna Marburgi, Oxfordi ja Harvardi ülikoolis. Aastatel 1993–2008 oli ta diplomaatilises teenistuses Kreeka välisministeeriumis. Aastast 2008 töötas ta rahvusvaheliste ja euroopa uuringute professorina Pireuse ülikoolis.
Ta oli 27. jaanuarist 2015 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister. Ta ei kuulu vasakradikaalsesse erakonda SYRIZA, kuigi tema vaated on selle erakonna vaadetega lähedased.
Carl Johann Bröcker
Carl Johann Bröcker (6. august/18. august 1811 Naantali – 25. mai/6. juuni 1844 Anseküla) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Turu katedraalikoolis (Kathedral-schule in Åbo. Usuteadust õppis ta aastatel 1830–1833 (immatrikuleeriti 1. oktoobril 1830) Helsingi Ülikoolis. Ordineeriti 11. augustil 1834 Turus õpetajaks.
Otto Nuschke
pisi|Otto Nuschke (1956) Otto Gustav Nuschke (23. veebruar 1883 Frohburg – 27. detsember 1957 Hennigsdorf) oli Saksa poliitik ja ajakirjanik ning Saksa DV riigitegelane.
Otto Nuschke oli pärit trükikoja omaniku perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1897–1901 raamatutrükkimist ja seejärel täiendas ennast Leipzigis Graafiliste Kunstide Akadeemias. 1902–1910 oli ta Marburgis ajalehe Hessische Landeszeitung toimetaja (alates 1904. aastast peatoimetaja). 1910. aastal astus Nuschke liberaalsesse Progressiivsesse Rahvaparteisse. 1910–1915 töötas ta ajalehe Berliner Tageblatt parlamenditoimetajana. 1915–1930 töötas Otto Nuschke vasakliberaalse ajalehe Berliner Volks-Zeitung peatoimetajana. 1918. aastal asutas Nuschke Saksa Demokraatliku Partei. 1919–1920 oli ta sama partei esindajana Weimari Rahvakogu liige. 1921–1933 oli Nuschke Preisi Maapäeva liige, esialgu Saksa Demokraatliku Partei esindajana, pärast Saksa Demokraatliku Partei ühinemist liitlastega 1930. aastal Saksa Riigipartei esindajana. 1931–1933 oli ta lisaks veel ka Saksa Riigipartei ärijuht ja partei ajalehe Deutscher Aufstieg toimetaja. Pärast natsionaalsotsialistide võimuletulekut 1933. aastal visati Otto Nuschke välja Saksa Pressi Riigiliidust ja tal keelati ajakirjanikuna töötamine. Alates 1943. aastast osales ta vastupanuliikumises. Pärast Hitlerile 20. juulil 1944. aastal sooritatud atentaati varjas Nuschke ennast võimude eest.
1945. aastal oli Otto Nuschke üks Kristlik-Demokraatliku Liidu asutajatest Nõukogude okupatsioonitsoonis, ta valiti ka Partei eestseisusse. 1948. aasta septembris sai ta Kristlik-Demokraatliku Liidu esimeheks Nõukogude okupatsioonitsoonis. Alates Saksa DV moodustamisest 1949. aasta oktoobrist oli ta Saksa DV Kristlik-Demokraatliku Liidu esimees. Partei esimehe ametikohale jäi ta kuni oma surmani 1957. aasta detsembris. Alates 1949. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1949. aasta oktoobrist kuni surmani oli ta ka üks Saksa Demokraatliku Vabariigi Ministrite Nõukogu esimehe (valitsusjuhi) asetäitjatest.
Telesto
Telesto on Saturni üks kaaslastest. Selle avastasid 1980. aastal Smith, Reitsema, Larson ja Fountain. Algul kandis see nime S/1980 S 13. Kreeka mütoloogiast pärit nime Telesto sai kaaslane 1983. aastal. Telestot on nimetatud ka Saturn XIII-ks ja Tethys B-ks.
Telesto on kaasorbitaalne Saturni kuuga Tethys, jäädes Tethyse Lagrange'i punkti L4. Selline seos avastati 1981. aastal. Tethyse teises Lagrange'i punktis (L5) asub Kalypso.
Tuisu paisjärv
Tuisu paisjärv on järv Rapla maakonnas Märjamaa vallas Palase külas. Veekogu pindala on 0,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 150 m.
Orlando Jones
pisi|upright|Jones, [[2015]] Orlando Jones (sündinud 10. aprillil 1968 Toulminville'is) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Gustaf Forsell
Gustaf Forsell (20. detsember 1791 Turu – 19. november/1. detsember 1861 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai Forsell koduõpetaja käest ja Turu ladina kooliist (Lateinschule in Åbo). Usuteadust õppis ta aastatel 1810–1814 (immatrikuleeriti 19. juunil 1810). Ordineeriti aastal 1814 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1814–1818 Peterburi Katariina koguduse (rootsi koguduse) adjunktõpetaja. Aastatel 1820–1839 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Jäi 18. juunil/30. juunil 1839 emerituuri; emerituuris olles elas Kuressaares.
Isiklikku
Forsell oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Dorothea Helene oli eelmise Ruhnu pastori Gustav Magnus Elephandti lesk (neiuna Dorothea Helene von Vietinghoff (1786–1840), kes oli Vana-Jürsi mõisniku Friedrich Wilhelm von Vietinghoffi (1760–1796) ja tema abikaasa Juliane (neiuna Markoff; suri 1814) tütar); tema teise naise Hedwig Amalie isa oli Tagavere ja Väljaküla mõisnik Otto Friedrich von Buhrmeister.
Guadalupe maakond (New Mexico)
Guadalupe maakond (Guadalupe County) on maakond USA-s New Mexico osariigis.
Maakonna halduskeskus on Santa Rosa.
Maakonna pindala on 7853 km². Veepindala on 3 km².
Ajalugu
Guadalupe maakond moodustati 26. veebruaril 1891 San Migueli maakonna lõunaosast.
pisi|tühi|Guadalupe maakonna kohtumaja Santa Rosas
Kinnisvarainvesteering
pisi|Kinnisvarasse panustamine. Foto on illustreeriv. Autor: Triin Z. Kinnisvarasse investeerimine sisaldab kinnisvara ostmist, müümist, haldamist või rentimist majandusliku kasu saamise eesmärgil. Kinnisvara investeerimise alaliik on kinnisvaraarendus. Inimene, kes kinnisvarasse investeerib on kinnisvaraettevõtja või investor.
Ajalugu
Kinnisvarasse investeerimine on muutunud populaarseks alates 1980. aastast. 1855. aastal loodi esimene kinnisvaravahendus ettevõte ning 1908. aastal esimene riiklik Kinnisvaramaaklerite Assotsiatsioon. 1980. aastatel sai maailmas kinnisvarasse investeerimine laialdamaselt alguse tänu rahvusvaheliste suhete paranemisele. Samal ajal oli Ameerikas majanduslangus, mis muutis kinnisvara hinnad seal odavamaks ja suurendas arestitud kinnisvara hulka ning sundmüüki. Seetõttu tekkisid inimestel suurepärased võimalused soetada odavalt kinnisvara. 21. sajandi algul muutusid rahvusvahelised kinnisvarainvesteeringud üha tavalisemaks, samuti paranes rahvusvaheliselt selle alase teabe kättesaadavus ja usaldusväärsus.
Investeerimise ohud
1) Kinnisvaraturg on ettearvamatu
Kuigi kinnisvara väärtused aja jooksul tõusevad, on kinnisvaraturud ettenägematud ning tekkida võib investeeringu langusi. Rolli mängivad majandus, demograafia, intressimäärad, valitsuse poliitika ning ettenägematud asjaolud.
2) Kehv asukoha valik
Asukoha valik mõjutab tegureid, mis määravad kinnisvara objekti võimet teenida kasumit. Enne objekti valikut tuleks teha kindlaks, milline on valitud asukoha nõudlus, et teha kindlaks, kas investeering tasub ära.
Kinnisvara investeeringu rahavoog on raha, mis jääb alles pärast kõigi kulude, maksude ja hüpoteegimaksete tasumist. Negatiivne rahavoog on olukord, kui sissetulevat raha on vähem kui väljaminevat. Negatiivse rahavoo põhjused: madal üürihind, kõrged finantseerimiskulud ning vale rendistrateegia.
Peamine viis kõrge vakantsusmäära vältimiseks on osta suure nõudlusega kinnisvara objekt, mis asub heas asukohas. Riske saab vähendada samuti kinnisvara reklaamides, hoides kinnisvara hooldatuna ning alustades uue üürniku otsimist kohe, kui eelmine üürnik on teatanud väljakolimisest.
Üürnikega seotud probleemid hõlmavad tihti üüri maksmist hilinemisega, üüri maksmata jätmist ning hooldusprobleeme. Üürnike valides on soovitatav veenduda, et potentsiaalsel üürnikul on kindel sissetulek.
Erinevad võimalused investeerimiseks
Üüripindadesse investeerimine - üürileandjana vastutate kinnisvara hüpoteegi maksmise, maksude- ja kindlustuse ning ka korrashoiu eest. Alustuseks on kõige olulisem üürnike leidmine. Samuti ka peate üürileandjana arvestama, palju saate üüri küsida, see sõltub paljudest asjaoludest. Levinud strateegia on võtta kulude katmiseks piisavalt üüri kuni hüpoteegi tasumiseni, mil suurem osa üürist siis muutub lõpuks kasumiks. Teiseks viisiks on, et kui kinnisvara väärtus tõuseb, siis on võimalik see kasumiga õigel ajal maha müüa.
Eesmärk kinnisvara lühikese aja jooksul maha müüa. Selleks esmalt remonditakse ja uuendatakse kinnisvara lühikese ajaga ning müüakse hinnaga, mis ületab siis koguinvesteeringu sh renoveerimistööd. Teine valik on kinnisvara hoidmine ja edasi müümine- ostetakse kiiresti kasvavalt kinnisvara turult objekt ja hoitakse paar kuud ning müüakse kasumiga edasi.
Investeeringud kinnisvarasse on kõige turvalisemad, sest nõudlus on elamis- ja tootmispindadele alati suur.
Göteborgi raamatumess
pisi|Göteborgi raamatumess (2013) Göteborgi raamatumess (inglise keeles Gothenburg Book Fair või Göteborg Book Fair; rootsi keeles Bok & Bibliotek või Bok- och biblioteksmässan või Bokmässan) on igal aastal Rootsis Göteborgis toimuv raamatumess.
Esimene mess toimus 1985. Igal aastal on messil oma teema, millele keskendutakse, näiteks 2007. aastal "Eesti" ja 2015. aastal "Ungari".
Eesti Kirimaleühing
pisi|EKMÜ president 1992–2012 [[Lembit Vahesaar]]
Eesti Kirimaleühing (lühend EKMÜ) on spordialaliit, mis juhib kirimale kui spordiala tegevust Eestis. Kirimaleühing on klubide ühendus.
Eesti Kirimaleühing asutati 1992. aastal. Eesti Kirimaleühing on Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni (ICCF) ja Eesti Olümpiakomitee liige.
Aastatel 1992–2012 oli Eesti Kirimaleühingu president Lembit Vahesaar ja 2012–2016 suurmeister Tõnu Tiits. Kirimaleühingu asepresident on 1992. aastast Ervin Liebert.
Eesti Kirimaleühingu juhatuses on kaks liiget: Merike Rõtova ja Ervin Liebert.
Vasodilatatsioon
Vasodilatatsioon on veresoonte laienemine nende seintes paiknevate silelihasrakkude lõtvumise tulemusena, eriti suurtes arterites, väiksemates arterioolides ja suurtes veenides. See on vasokonstriktsiooni vastand. Kui sooned dilateeruvad, siis vere vool suureneb, seega toob arteriaalsete veresoonte dilatatsioon kaasa vererõhu alanemise.
Aineid, mis põhjustavad vasodilatatsiooni, nimetatakse vasodilaatoriteks.
Pala bussiõnnetus
Pala bussiõnnetus on 11. oktoobril 1996 toimunud liiklusõnnetus, kui metsavahelisel Sõõru–Nõva teel Jõgevamaal põrkasid kokku koolibuss ja metsaveoauto. Buss vedas 35 Pala põhikooli õpilast, kes tulid kooli traditsiooniliselt maastikumängult Särgjärve äärest. Bussis oli ka kaks täiskasvanut. Õnnetuses hukkus kaheksa õpilast (kolm poissi ja viis tüdrukut), kes olid sündinud aastatel 1982–1986.