cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Santa Barbara maakond
Santa Barbara maakonna siseosa on mägine. Suurem osa rahvastikust on koondunud lõunarannikule. Suurimad mäeahelikud maakonnas on Santa Ynezi mäed lõunas ning San Rafaeli mäed ja Sierra Madre mäed põhjas. Suurema osa mägisest alast hõlmab Los Padrese metsakaitseala. Kõrgeim mägi on San Rafaeli mägedes asuv Big Pine Mountain (2079 m).
Naftatööstus sai Santa Barbara maakonnas alguse 1886. aastal. Viimaste aastakümnetel on naftatööstuse tähtsus oluliselt vähenenud. Rannikualadel on peamiseks majandusallikaks turism. Samuti tegeldakse põllumajandusega, sealhulgas maasikate kasvatamise ja veini tootmisega.
Ajalugu
pisi|left|Santa Barbara misjonikeskus [[Santa Barbaras]] Enne eurooplaste saabumist elasid Santa Barbara maakonna alal tšumaši indiaanlastest kütid-korilased. Esimeste eurooplastena saabusid piirkonda 1542. aastal Juan Rodríguez Cabrillo juhtimisel hispaanlased, kes seda ala uurisid. 1602. aastal seilas teine Hispaania maadeuurija, Sebastián Vizcaíno, mööda California rannikut ja jõudis mandri ja Channel Islandsi vahele jäävale Santa Barbara kanali, mille ta nimetas pühak Barbara järgi, kuna ta oli sinna jõudnud Barbara mälestuspäeval 4. detsembril.
Santa Barbara maakonna siseosa piirkonda uuriti esimest korda alles 18. sajandi teises pooles. 1782. aastal ehitati praeguse Santa Barbara linna alale kindlustis ja 1786. aastal avati seal misjonikeskus.
1873. aastal moodustati Santa Barbara maakonnast Ventura maakond.
1969. aastal lekkis Santa Barbara kanali ligi 100 000 barrelit toornaftat, millega oli see ajaloo suurim nafataleke California ja üks suurimaid USA ajaloos. Naftaleke tekitas tohutut kahju mereelustikule ja lindudele.
Kaitsealad
USA ajalooliste paikade riiklikku registrisse National Register of Historic Places on Santa Barbara maakonnas 2023. aasta mai seisuga kantud 48 objekti.
Nõo lahing
Nõo lahing oli lahing Vene-Liivi sõjas, mis peeti mardilaupäeval, 10. novembril 1559 Nõo kiriku ümbruses. Liivi ordu võitis seal Moskva tsaaririigi vägesid, see jäi ordule viimaseks võidukaks välilahinguks.
Ordu juhtidest osalesid lahingus Gotthard Kettler ja Christoph von Mecklenburg. Venelaste plaan oli rünnata orduvägesid kahest suunast ja jäädi ootama abivägesid Vene võimu all olnud Tartust. Selle ajaga korraldasid orduväed aga üllatusrünnaku venelaste laagrile. Tapeti palju venelasi ja võeti vange. Vangi langes ka hulk bojaare.
Vaalbank
Vaalbank on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Dr JS Moroka vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vaalbanki elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,88%, India või Aasia päritolu inimesi 0,62%, värvilisi 0,18%, valgeid 0,02% ja teisi 0,28%. Pedi keelt pidas emakeeleks 57,96% inimesi, ndebele keelt 15,72%, tsonga keelt 6,98%, sotho keelt 6,20%, tsvana keelt 6,20%, suulu keelt 2,97% ja inglise keelt 0,99%.
Riidest kott
Riidest kott on puuvillasest, linasest või muust tekstiilist valmistatud kott esemete kandmiseks või pakendamiseks.
Riidest koti ajalugu
Erinevast materjalist kotte on kogu maailmas läbi ajaloo kasutatud igapäevaste esemete, kaupade, aga ka pühade objektide pakendamiseks ja kandmiseks. Kottide valmistamiseks kasutati käepärast materjali, näiteks Filipiinidel banaanikiudu või Põhja-Ameerikas heintaimi või nende kiude, tohtu, juukseid ja loomakarvu, mehhiklased aga agaavilõnga.
Kotti pakkimine
Kottide valmistamiseks on kasutatud laia valikut tekstiilkangaid. Pakendatava või transporditava materjali iseloom määrab üldiselt tekstiilivaliku. Peened pudisevad materjalid nagu suhkur, jahu ja teatud tüüpi väetis nõuavad tiheda koega kangast. Mõnel juhul on kangas üsna avara koega. Apelsinid, sibulad ning muud puu- ja köögiviljad tarnitakse sageli võrgus. Kõikidel juhtudel peavad kottide jaoks kasutatavad materjalid olema tugevad, elastsed, odavad ja suutma transporditavat kaupa kinni pidada. Kangastel on sageli kas kootud või trükitud triibud toote identifitseerimiseks või kaunistuseks. Kottidesse pakkimisega on hakanud tugevalt konkureerima pakendamine paber- ja kilekottidesse ning tavalistesse papp- ja lainepapist kastidesse.
Ajalooarhiive uurides on näha, et peaaegu kõigis kultuurides kujutatakse mehi ja naisi, kes kannavad mõnda varasemat tüüpi tekstiilist valmistatud kaugast või kotti, millega nad saavad oma asju kaasas kanda. Aegade algusest on kõikvõimalike tarbekottide valmistamiseks kasutatud nahka, riiet ja erinevaid taimseid kiude, aga ka vilti või villa.
Enamikku riistu ja toiduaineid hoiti ilmselt mitmesugustes tekstiilist kottides, mis olid spetsiaalselt ette nähtud selleks otstarbeks.
Tekstiilist mahuteid kasutatakse laialdaselt toiduainete talletamiseks ja transpordiks. Iraani ja Kesk-Aasia rändrahvaste seas peeti soolakotte hädavajalikuks, kuna loomad, kellest nad sõltusid, vajasid ellujäämiseks soola. Nende kottide disain oli üsna praktiline: need olid valmistatud kitsa avaga, mis sarnaselt pudelikaelaga hõlbustas valamist ja takistas sisu soovimatut väljavalgumist. Need olid kaasaskantavad, nii et karjased said neid seljas vedada.
Tänapäevane riidest kott
Inglise keeles nimetatakse riidest kandekotti tote bag 'iks ning selle laiemasse kasutusse tuleku algusajaks peetakse aastat 1944, kui USA-s Maine'i osariigis lõi jaekaubandusettevõte LL Bean lõuendist koti, millega sai kanda jääd autost kodusesse sügavkülmikusse. Siiani on kasutusel sama, eripärane disain: suur ruudukujuline lõuendist valmistatud vastupidav kott. Tarbijad hakkasid seda peagi lisaks jääle ka muu kandmiseks kasutama, koduperenaised käisid kotiga poes või kasutasid seda majapidamistöödes.
LL Bean läks trendiga kaasa, kujundas koti ümber ning kaunistas selle värviliste paeltega, tugevdas nahast sangade ja põhjaga. Algse kujuga kotte saab ka tänapäeval osta, tootja on materjali puhul truuks jäänud vastupidavale lõuendile.
"Täna näete meie tuntud kandekotti kõikjal raskusi tõstmas – nii toidupoes, rannas, raamatukogus kui metroos. Katsetuste põhjal kannatab kott kuni 225 kg raskust."
Teine tuntud riidest kandekott on New Yorgi ligi 100-aastase ajalooga raamatukaupluse Strand poolt 1980ndatel loodud kott. "Esimese Strandi koti tõime välja 1980. aastal," selgitab The Strandi juhtivdisainer Lise Jee. "Ilma trükita kandekotte ostsime laost hulgi. See oli valmistatud naturaalsest puuvillasest lõuendist, sisevoodriga. Punaste Helvetica kirjas tähtedega reklaamis kotile trükitud graafika silmatorkava poe nime, aadressi, telefoninumbrit ja hüüdlauseid nagu "18 miili raamatuid"."
Just selline klassikaline ristkülikukujuline lihtsate, üle õla ulatuvate sangadega kott on tänaseks vallutanud terve maailma ning seda valmistatakse kõikvõimalikest materjalidest, kaunistuste ja muude variatsioonidega.
Tänapäevaste riidest kottide materjalid
pisi|Loodusvalget värvi riidest kott Levinuim riidest koti materjal on puuvill. Tugevamad kotid tehakse telgiriidest, kergemad õhemast puuvillasest riidest ning valmistatakse ka eriti keskkonnasõbralikke orgaanilisest puuvillasest riidest kotte. Kõige keskkonnasõbralikumaks peetakse aga non-woven ehk valukangast kotte. Valukangas on toodetud ümbertöötatud plastist.
Riidest koti eelised
Vastupidavamaid asju on mõistlik osta ja just see on üks põhjustest, miks riidest kott on kasulik ja arukas tarbeese.
Riidest kotte valmistatakse puuvillast, mis on taastuv loodusvara. Riidest kotid on otstarbekad, need mahuvad peaaegu kõikidesse käekottidesse ning neid on mugav üha uuesti kasutada.
Lisaks on riidest koti kandevõime oluliselt suurem kui kilekotil või paberkotil. Riidekott on vastupidav ja kestab kaua – seda saab tarvitada tavaliselt kuni 500 korda.
Kilekotti kasutatakse enamasti vaid üks kord ning kile puhul on tegemist äärmiselt keskkonnavaenuliku materjaliga, sest selle lagunemiseks kulub umbes 1000 aastat.
Riidest kotti saab pesta, seega näeb see rohkest kasutamisest hoolimata kaua hea välja. Selleks, et bakterid riidest poekotis vohama ei hakkaks, soovitatakse seda pesta kord nädalas kas käsitsi sooja vee ja seebiga või pesumasinas.
Lisaks riidest kandekottidele valmistatakse riidest ka väiksemaid kotte, mida saab kasutada pakendamata kaalukauba (näiteks puuviljad) pakendamiseks.
Taaskasutatud puuvillast kott on tavaliselt valmistatud 70% ümbertöötatud puuvillast ja 30% polüestrist.
Lisaks sellele valmistatakse spetsiaalsest 100% orgaanilisest puuvillast kotte. See tähendab, et puuvill kasvatatud ilma kahjulikke kemikaale kasutamata, mistõttu on sellest tehtud kotid keskkonnasõbralikud.
Kabli raamatukogu
pisi|Kabli raamatukogu Kabli raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Kabli külas Kabli seltsimajas.
See on Häädemeeste Raamatukogu haruraamatukogu.
Nõmmeküla paljand
Nõmmeküla paljand on paljand endises Nõmmeküla paemurrus; halduslikult Harju maakonnas Kiili vallas.
Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljandit käsitles Arvo Rõõmusoks 1976. aastal (käsikirjas ka varem) Nabala lademe stratotüübina.
Chiaki Mukai
Chiaki Mukai (jaapani keeles 向井 千秋 Mukai Chiaki, sündinud 6. mail 1952 Tatebayashis) on Jaapani arst ja endine JAXA astronaut.
Mukai lõpetas 1977. aastal Keiō ülikoolis arstiteaduse eriala ning spetsialiseerus südame- ja veresoontekirurgiale. 1985. aastal valiti ta NASDA (tänapäeva JAXA) astronaudiks.
Ta on esimene kosmoses käinud jaapanlanna ning esimene Jaapani kodanik, kes käis kosmoses rohkem kui korra. Tema esimene missioon oli 1994. aastal toimunud NASA missioon STS-65 ja teine missioon oli 1998. aastal toimunud STS-95.
2015. aastal sai ta Tokyo Teadusülikooli asepresidendiks ja JAXA tehniliseks nõustajaks.
Anatol Siŭko
Anatol Siŭko (valgevene keeles Анатоль Сіўко; sündinud 1987 Maladzetšnas) on Valgevene ooperilaulja, bass-bariton.
Pärast Valgevene Riikliku Muusikaakadeemia lõpetamist 2013. aastal töötab ta ooperisolistina Valgevene Suures Teatris.
Ta on 2009. aastal Pärnus toimunud Klaudia Taevi nimelise noorte ooperilauljate konkursi võitja.
Haridustee
Aastatel 2004–2008 õppis ta Maladzetšna Muusikakoolis. Aastatel 2008–2013 õppis Valgevene Riiklikus Muusikaakadeemias. On täiendanud end professor Jevgeni Nesterenko juhendamisel (2009) ning professor Teresa Żylis-Gara meistrikursustel festivali PromFest raames (2009).
Tunnustus
Enne Pärnus toimuva rahvusvahelise Klaudia Taevi nimelise konkursi võitu pälvis Siŭko 2008. aastal peaauhinna ka rahvusvahelisel romansikonkursil Kohtla-Järvel, Eestis ja O. Petrussenko nimelisel rahvusvahelisel solistide konkursil Ukrainas. 2009. aastal pärjati Siŭko esimese preemiaga A. Ivanovi nimelisel konkursil Tveris. Aastal 2009 pälvis ta Valgevene Vabariigi presidendi andekate noorte toetusfondi preemia.
Kylie Jenner
Kylie Kristen Jenner (sündinud 10. augustil 1997 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide tõsielustaar, ettevõtja ja modell.
Ta sai tuntuks tõsieluseriaalis "Keeping Up with the Kardashians". Aastal 2012 tegi ta koos õega koostööd rõivabrändi PacSun juures, hiljem lõid nad oma brändi Kendall & Kylie.
Aastal 2014 lisas ajakiri Time õed Jennerid edetabelisse "The 25 Most Influential Teens of 2014".
Aastal 2015 asutas Jenner kosmeetikabrändi Kylie Cosmetics.
Lapsepõlv ja noorus
Kylie Jenner sündis Los Angeleses California osariigis. Ta on Caitlyn Jenneri (endise nimega Bruce Jenner) noorim tütar. Tema ema on Kris Jenner, kes on tuntud televisioonist. Tal on vanem õde Kendall Jenner. Tal on emapoolsest suguvõsast veel kolm poolõde: Kourtney Kardashian, Kim Kardashian ja Khloé Kardashian. Lisaks veel poolvend Rob Kardashian. Jenner õppis Sierra Canyon Schoolis, kus ta oli kisakoori liige. Aastal 2012 otsustas ta tulla tavakoolist ära ning jääda koduõppele.
Isiklikku
Kylie Jenner oli suhtes räppar Tygaga 2014–2017. 2017. aastal hakkas Kylie kurameerima Travis Scottiga. 1. veebruaril 2018 sündis paaril tütar Stormi Webster.
Radikaalreaktsioon
Radikaalreaktsioon (ehk vaba radikaal reaktsioon) on keemiline reaktsioon, mille käigus osalevad väga reaktsioonivõimelised vabad radikaalid kui intermediaadid.
Radikaalreaktsioonid initsieeritakse tihti valguse või soojuse toimel. Vabad radikaalid moodustuvad paljudes põlemis-, polümerisatsiooni-, pürolüüsi, biokeemilistes jt reaktsioonides. Orgaanilises sünteesis genereeritakse radikaalid tavaliselt kergesti radikaale moodustavatest initsiaatoritest nagu peroksiidid või asoühendid.
pisi|Reaktsiooniahela ülekanne [[metaani kloorimisel]] Enamik radikaalreaktsioone on ahelreaktsiooni tüüpi, mille käigus esinevad ahela initsieerimise, ahela leviku ja ahela lõpetamise etapid.
Radikaalreaktsioonide kiirust vähendavad inhibiitorid, mis kergesti seovad radikaale.
Madis Nurms
Hariduskäik
Lõpetas 2009 Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia magistrantuuri uurimusega "Postmodernistlik eklektika ooperilavastuste stsenograafias" (juh. Katrin Kivimaa ja Lilja Blumenfeld) ning 2007 Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia eriala bakalaureusetööga „Imidžikujundus ooperilaval” (juh. Linnar Priimägi)
Varem on ta lõpetanud Tallinna Ülikooli meediaõpetuse lisaeriala (2006) ning täiendanud end graafilise disaini alal Eesti Kunstiakadeemias Kristjan Mändmaa juhendamisel (2005 ja 2006) ning Peterburi Humanitaar- ja Sotsiaalteaduste Ülikoolis (2007).
Töökäik ja tegevus teatris
2003. aastast on ta kuulunud Pärnu Rahvusvahelise Ooperimuusika Festivali PromFest korraldusmeeskonda, aastatel 2004–2009 töötas ta XXI Sajandi Orkestri meediajuhina. 2007. aastal pälvis ta Hansapanga arenguprogrammi stipendiumi.
Lavastusi
Suuremate erialaste töödena on valminud kunstnikutöö ooperitele:
kunstnikutöö tantsulavastustele:
2015. aastal tegi Nurms lavastajadebüüdi Vanemuise teatris Giuseppe Verdi ooperiga "Aida".
Töid väljaspool Eestit: 2009 aastal abikunstnik Maastrichti Opera Zuid ooperi "Dido ja Aeneas" lavastuse juures (lav. Hans Nieuwenhuis). Samal aastal valguskunstnik Jean Kalmani assistent Brüsseli Théâtre Royal de la Monnaie ooperite "Iphigénie en Aulide" ja "Iphigénie en Tauride" väljatoomisel (lav. Pierre Audi). 2016. aastal assistent Komische Oper Berlin lavastuse "Die Perlen der Cleopatra" juures (lav. Barrie Kosky).
Pedagoogiline tegevus
On 2012. aastast Tartu Kunstikooli õppejõud ja õppekava juht. Pidanud külalisõppejõuna loenguid ka Berliini Kunstiülikoolsis ja Eesti Kunstiakadeemias.
Isiklikku
Madis Nurms on hobiaednik ja -akvarist. 2021. ilmus kirjastuses Hea Lugu tema raamat "Päevaliilia". 2012. aastal andis kirjastus Pegasus välja tema raamatu "Gupi. Akvaariumi tilluke vääriskivi".
Nurms ja dirigent Erki Pehk olid esimene meespaar Eesti Vabariigi Presidendi vastuvõtu ajaloos. Tema abikaasa on ameerika dirigent Adam Benzwi.
Soko Grad
Soko Grad (serbia keeles Соко Град) on keskaegne linn ja kindlus Serbias Sokobanja kuurortlinnast 2 km idas. Kindlus kuulutati 1982. aastal suure tähtsusega kultuurimälestiseks ja seda kaitseb Serbia Vabariik.
Ajalugu
Kindlus rajati 6. sajandil Ida-Rooma keisri Justinianus I valitsemisajal, et vältida Pannoonia avaaride ja slaavlaste sissetungi Balkani poolsaarele. 1172. aastal okupeeris selle Stefan Nemanja ja sellest sai keskaegse Serbia riigi osa. Bogomiilide Serbiast väljasaatmisel tekkis Nemanjal kokkupõrge Soko administraatoriga, kes oli ise samuti bogomiil. Osmanite riik okupeeris selle aastal 1398. Linn hävis Osmanite vägivaldse rünnaku käigus ja täna on nähtaval ainult ülemise linna jäänused koos värava, müüride ja kolme torniga. Soko Grad tähendab tõlkes "pistrikulinn". Oma nime sai see sellest, et linnas oli palju pistrikumehi, kes maksid makse väljaõpetatud pistrikutega.
Omadused
Algne Justinianuse ehitatud kaitserajatis oli kalju kõrgeimale osale ehitatud tsitadell, mis muutis selle vaenlasele praktiliselt kättesaamatuks. Edasise arengu käigus Serbia riigis laienes kindlus tsitadelli ümber ja levis kalju alla. Kindluse keskel asus tsitadell domineeriva peatorniga. Sealt langesid kaitsevallid Moravica poole, moodustades sellise ala Alamlinna ruumi, mis oli ehitatud paremini ligipääsetavale pinnale. Kogu kindlustuskompleksil oli mitu torni, millest tänaseks on alles vaid mõned. Ülemlinnas on säilinud ja heas korras vaid esimene sissepääsutorn, teised tornid ja kaitsevallid on varemetes.
Ausa mängu auhind
Ausa mängu auhind oli 2000–2008 Eesti Spordiseltsi Kalev välja antud spordiauhind.
Auhinna aluseks oli rahvusvaheline ausa mängu deklaratsioon.
Auhind jagunes kaheks: suur mõõk ja väike mõõk.
Airi Tooming
Airi Tooming (varem Airi Neve; sündinud 7. jaanuaril 1979) on Naiskodukaitse esinaine alates 2006. aastast.
Ta õppis aastatel 1986–1994 Antsla Keskkoolis ja 1994–1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1997–1998 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat; aastatel 1998–2007 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootika ja kulturoloogia erialal, lõpetades ülikooli baccalaureus artiumi kraadiga. Aastal 2010 lõpetas ta Tallinna Ülikooli organisatsioonikäitumise erialal magistrikraadiga.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2021. aasta kohalikud valimised Eestis olid 11.–17. oktoobril 2021 toimunud Eesti kohaliku omavalitsuse volikogude valimised.
Valimistel osales 587 359 inimest ehk 54,7% kõigist hääleõiguslikest inimestest. Üleriiklikult said enim hääli (24,4%) ja saadikukohti (247) Keskerakonna nimekirjad, erinevad valimisliidud said kokku 24,3% häältest ja 753 saadikukohta.
Kandideerimine
Kandideerimisõigus oli hääleõiguslikul Eesti kodanikul ja Euroopa Liidu kodanikul, kes oli saanud hiljemalt 12. septembriks 2021 18-aastaseks ja kelle Rahvastikuregistrisse kantud elukoht asus hiljemalt 1. augustil 2021 selle valla või linna territooriumil, kus ta kandideerida soovis.
Kandidaatide registreerimiseks esitamine algas 18. augustil ja lõppes 7. septembril 2021. Kandidaadi võis registreerimiseks esitada ainult ühes valimisringkonnas. Nõuetekohaselt registreerimiseks esitatud kandidaadid pidi valla või linna valimiskomisjon hiljemalt 12. septembriks registreerima ja loosi teel määrama kandidaadinumbrite järjekorra. Kolme päeva jooksul pärast kandidaatide registreerimist võis kandidaat esitada kandideerimisest loobumise avalduse.
Kandideerida võis erakonna või valimisliidu nimekirjas kui ka üksikkandidaadina. Valimisliidud võisid kasutada 2017. aasta kohalikel valimistel registreeritud valimisliidu nime juhul, kui üle poole eelmise valimisliidu moodustajatest oli ka uue valimisliidu moodustajateks.
Kokku valiti üle Eesti 1717 volikogu liiget. Valimisringkondi oli igas omavalitsuses üks, väljaarvatud Tallinna linnas (8 ringkonda) ja Peipsiääre vallas (4 ringkonda).
Hääletamine
Hääletamine toimus ühe nädala jooksul esmaspäevast pühapäevani, 11.–17. oktoobrini. Elektrooniliselt sai hääletada alates esmaspäeval kella 9:00-st kuni laupäeval kella 20:00-ni. Elektrooniliselt antud hääle sai pühapäeval valimisjaoskonnas pabersedeliga hääletades ära muuta. Jaoskonnas pabersedeliga oli võimalik hääletada igal valimisnädala päeval, kuid reedest pühapäevani sai seda teha ainult oma elukohajärgses valimisringkonnas. Enne seda, esmaspäevast kuni neljapäevani sai hääletada ka väljaspool oma elukohajärgset valimisringkonda – selle jaoks oli igas vallas ja linnas avatud vähemalt üks seda võimalust pakkuv valimisjaoskond. Kodus sai hääletada reedest pühapäevani. Taotlust kodus hääletamiseks sai esitada telefoni teel reedel ja laupäeval kell 12:00–20:00 ning pühapäeval kell 9:00–14:00.
Kandidaadid
Kokku kandideeris valimistel (2. oktoobri seisuga) 10 025 inimest. . Teiste Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikke oli nende hulgas 31. Ülesseatud kandidaatidest olid 61,6% mehed ja 38,4% naised.
Valimiskampaania
Kuu aega enne valimisi suuremate erakondade esindajate antud hinnangute kohaselt pidid nende kampaaniakulud jääma vahemikku pool miljonit kuni miljon eurot: Reformierakonnal umbes 1, Keskerakonnal 0,5–1, Isamaal 0,7–0,8, Eesti 200-l 0,5 ja Sotsiaaldemokraatlikul Erakonnal alla 0,5 miljoni. Konservatiivne Rahvaerakond ei soovinud oma kampaaniakulusid avaldada.
Erakondade rahastamise järelevalve komisjonile esitatud andmete kohaselt maksid kuus suuremat parteid 2021. aasta 3. kvartalis (juuli, august, september), mil valimiskampaania hoo sisse sai, reklaamikulusid kokku 1 824 924 eurot. Kõige rohkem kulutas reklaamile Konservatiivne Rahvaerakond (605 253 eurot), järgnesid Isamaa (391 982 eurot), Reformierakond (308 393 eurot), Sotsiaaldemokraatlik Erakond (190 634 eurot), Keskerakond (179 985 eurot) ja Eesti 200 (148 677 eurot).
Eesti Väitlusselts, mõttekoda Praxis ja Eesti Noorteühenduste Liit käivitasid valimisi ja valimislubadusi käsitleva projekti tarkvalija.eu, mille eesmärgiks nimetati avaliku debati kvaliteedi tõstmist ja valijate informeerituse suurendamist.
Debatid
Eesti Rahvusringhäälingu kanalid vahendasid 20 valimisväitlust. ETV-s ja Vikerraadios toimusid väitlused eesti keeles, ETV+ ja Raadio 4 väitlused olid vene keeles. Debattide ajakava:
Arvamusküsitlused
Järgnevad tabelid kajastavad valijate eelistusi enne valimisi toimunud arvamusküsitlustes. Arv tabelis näitab, mitu protsenti vastajatest eelistas vastavat erakonda, valimisliitu või üksikkandidaati.
Erakondlikud eelistused
Küsitluse tulemused on välja toodud allolevas tabelis ajaliselt vastupidises järjekorras (uusim uuring on eespool). Iga küsitluse kõrgeima protsendiga erakonna (võrdse tulemuse korral mitme erakonna) tulemus on värvilisel taustal. Paksus kirjas on välja toodud valimiskünniseni küündivad erakonnad.
Osalus
Valimistel osales 587 359 inimest (neist 313 739 hääletas pabersedeliga, 273 620 andis elektroonilise hääle) ehk 54,7% kõigist hääleõiguslikest inimestest. Eelhääletas 149 823 inimest. Kodus hääletas 4446 inimest. Kehtetuid sedeleid oli 2459.
Tulemused omavalitsuste kaupa
Järgnev tabel näitab erakondade ja valimisliitude nimekirjadele ning üksikkandidaatidele antud häälte protsentuaalset osakaalu vastavas omavalitsuses. Sulgudes on toodud volikogusse saadud mandaatide arv. Värvilisel taustal on toodud nimekirjad, mis võitsid enamuse volikogu kohtadest. Valimisliidu tulbas toodud arvud näitavad kõigi selles omavalitsuses kandideerinud valimisliitude koondtulemust, täpsemad tulemused on toodud järgnevas viites.
Populaarseimad kandidaadid
Järgnev tabel näitab kõige populaarsemaid kandidaate ehk neid, kellele antud hääled moodustasid suurima osa kõigist vastavas ringkonnas antud häältest.
Saarjärve looduspark
Saarjärve looduspark on looduspark Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Saarjärve külas. Selle pindala on 158,3 ha.
Saarjärve looduspark oli loodud Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2005. aasta määrusega nr 127. Selle loomise eesmärgiks oli Mustvee järve, seda ümbritseva metsa ning Saare mõhnastiku kaitse. Kaitse alla on võetud looduslikud elupaikad (looduslikult rohketoitelised järved, vanad loodusmetsad, soostuvad ja soo-lehtmetsad) ning looduslik taimestik ja loomastik. Looduspargi ajalugu ulatub aastasse 1968, kui kaitse alla võeti Mustvee järv ja seda ümbritsev mets (Mustvee järve kaitseala).
Saarjärve looduspark kuulub Euroopa kaitsealade võrgustikku Natura 2000.
Mustvee järv paikneb orundis Vooremaa ja Kagu-Eesti lavamaa vahel. Järve ümbruses paikneb Saare mõhnastik, mida kolmest küljest ümbritsevad voored. See on Kaiu mõhnastiku sopp, mis tungib sügavamale Vooremaasse. Saare mõhnastiku mõhnad vahelduvad nn termokarstidega.
Küngaste ja seda ümbritseva madalamade alade pinnal kasvavad peamiselt okasmetsad, järve põhjakaldal leidub ka põliseid lehtpuid.
Saarjärve looduspargi territooriumil asub Mustvee mõisa endiste omanike – Mannteuffelite perekonna – matmispaik.
Õlipuu-käosulane
Õlipuu-käosulane (Hippolais olivetorum) on roolindlaste sugukonda käosulase perekonda kuuluv linnuliik.
Levila
Õlipuu-käosulane on levinud Balkanil Aadria mere rannikul kuni Horvaatiani, Kreekas, Bulgaarias, Lõuna-Rumeenias, Türgi lääne- ja lõunarannikul ning Liibanonis. Ta on rändlind ja talvitab troopilises Aafrikas.
Elupaik
Õlipuu-käosulase populatsioon on suurim rannikul ja saartel. Ta elab tammikutes, õlipuusaludes, aedades ja põõsastikes, sageli mäenõlvadel.
Pesitsemine
Pesitsusperiood on mai teisel poolel ja juunis. Pesa asub üsna madalal (0,5–3 m) puul (tamm, õlipuu) või põõsas. Kõrtest, taimekiududest ja juurtes tehtud pesa on kausikujuline ja sügav. Kurnas on tavaliselt neli muna. Haudevältus on umbes 13 päeva. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad.
Toitumine
Peamine toit on putukad ja teised väikesed selgrootud. Suve lõpul võib süüa viigimarju.
Rühma nõukogude kirjanike kiri Solženitsõnist ja Sahharovist
Rühma nõukogude kirjanike kiri Solženitsõnist ja Sahharovist (vene keeles Письмо группы советских писателей о Солженицыне и Сахарове), ka Kiri ajalehe Pravda toimetusse (Письмо в редакцию газеты «Правда»), oli rühma tuntud nõukogude kirjanike avalik kiri seoses A. Solženitsõni ja A. Sahharovi nõukogudevastase tegevuse ja sõnavõttudega. Avaldati ajalehes Pravda 31. augustil 1973.
Kiri lõpeb sõnadega: "seesuguste inimeste, nagu Sahharovi ja Solženitsõni käitumine, kes laimavad meie riiklikku ja ühiskondlikku korda, püüavad sünnitada usaldamatust Nõukogude riigi rahuarmastava poliitika vastu ja sisuliselt kutsuvad üles Läänt jätkama "külma sõja" poliitikat, ei saa äratada mingeid muid tundeid peale sügava põlguse ja hukkamõistu."
Treimani raamatukogu
Treimani raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Treimani külas Treimani rahvamajas. Raamatukogu juhataja on Evi Laarents.
See on Häädemeeste Raamatukogu haruraamatukogu.
Eesti Demokraatlik Unioon
Eesti Demokraatlik Unioon (kuni 1962. aastani Ühinenud Põllumeeste ja Väikemaapidajate Kogud, nimetatud ka Ühendatud Põllumeeste Erakond) oli eesti pagulaste erakond.
Erakond kuulus Eesti Rahvusnõukogu koalitsiooni. 1994. aastal kirjutasid EDU esimees Enno Penno ja Eesti Maa-Keskerakonna esimees Vambo Kaal alla deklaratsioonile Eesti Demokraatliku Uniooni ja Eesti Maa-Keskerakonna vahelise koostöö kohta, kus konstateeriti, et poliitilise tegevuse raskuspunkt on lõplikult kandunud kodumaale ja EDU saab oma tegevuse senisel kujul lõpetada.
Néstor Gorosito
Néstor Gorosito (sündinud 14. mail 1964) on Argentina endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Argentina jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1989–1997 19 mängu ja lõi 1 väravat.
Paide tehisjärv
Paide tehisjärv (ka Kirila veehoidla, Mündi paisjärv) on Järva maakonnas Paide linnas asuv tehisjärv. Selle pindala on 4,5 ha.
Tehisjärve lasterannas ja vetelpäästemaja läheduses on väliduššid aegrelee, jaheda vee ja joogikraanidega. Talveks võetakse need maha.
Ftalotsüaniinsinine
Ftalotsüaniinsinine ehk vaskftalotsüaniin on säravsinise värvusega kristalliline sünteetiline orgaaniline värvipigment, mis kuulub ftalotsüaniinvärvainete hulka. On kasutusel alates 1930. aastatest ja seda on kasutanud paljud modernistid, näiteks Piet Mondrian.
Värvainete indeksis on ftalotsüaniinsinise tähisteks PB15 (Pigment Blue 15) ja 74160
Omadused
Vaskftalotsüaniini sümmeetriline molekul meenutab veidi taimede rohelistes osades sisalduva klorofülli molekuli seda osa, mis püüab päikesevalgust.
Värvipigment on tumesinine vees ja suuremas osas lahustites lahustumatu pulber. Sel on väga hea valguskindlus, värviandvus ja katvus, see on vastupidav nii happelisele kui ka aluselisele keskkonnale.
Kasutamine
Pigment leiab kasutamist kunsti- ja maalrivärvides, pliiatsitintides ja sinistes plastides.
On kaalutud vaskftalotsüaniini kasutamist kvantarvutites, kuna vaskftalotsüaniini molekulis elektronid võivad üllatavalt pikka aega püsida superpositsiooni olekus.
Lühend
Lühend on kirjalikus kõnes kirjamärk või kirjamärkide järjend, mis lühiduse huvides asendab mingit sõna või sõnaühendit, või kirjalikus ja suulises kõnes kasutatav sõna, mis on saadud mingi sõna või sõnaühendi lühendamisel.
Kroomhüdroksiidroheline
pisi|Kroomhüdroksiidrohelise näidis kolmandas reas keskel. "A nomenclature of colors for naturalists ...", tahvel X Kroomhüdroksiidroheline, tuntud ka nimetustega Pannetier' roheline, Guignet' roheline ja inglise keelest laenatud nimetusega viridiaan, on sinakasroheline värvipigment, hüdreeritud kroom(III)oksiid.
Eesti keeles on seda nimetatud ka kroomoksüüd-smaragdroheliseks või lihtsalt smaragdroheliseks.
Rahvusvahelises värvainete indeksis on kroomhüdroksiidrohelise tähised C.I. 77289 ja PG 18 (Pigment green 18).
Kasutamine
Maalikunstis asendas kroomhüdroksiidroheline kiiresti mürgised vaserohelise ja Schweinfurti rohelise. Veel on seda pigmenti kasutatud kosmeetikas, samuti trükitehnikas, näiteks tapeetide ja rahatähtede trükkimisel, ning hea stabiilsuse tõttu maalrivärvi ühe toonijana.
Kroomhüdroksiidrohelise segu tsinkkollasega tuntakse nimetusega Victoria roheline või permanent green, mille kunstikaupade müüjad on tõlkinud eesti keelde kui permanentroheline.
Kroomhüdroksiidrohelisest on kaadmiumkollasega segades valmistatud kollakasrohelist värvi, mida on nimetatud kaadmiumroheliseks või samuti permanentroheliseks.
Valged ööd (laul)
"Valged ööd" on Getter Jaani teine singel albumilt Rockefeller Street, kus teeb kaasa ka Koit Toome. Laulu looja on Sven Lõhmus. Singel anti välja 22. mail 2011. "Valged ööd" on ühtlasi Koit Toome aastalõpuks planeeritava uue täispika kauamängiva esimene singel. Samal singlil olev lugu kõlab ka Suvereporteri ühe tunnusmeloodiana. "Valged ööd" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2011. aastal teisele kohale.
Harjakivi
pisi pisi Harjakivi on kaarjas katusekivi, mis asetseb katuseharjal mõlema katuseviilu kivide peal.
Jaan Sarv (sordiaretaja)
Jaan-Magnus Sarv (7. aprill 1922 Tartu – 10. september 1991 Jõgeva) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas aastal 1941 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, aastatel 1942–1948 õppis Sarv (vaheaegadega) Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajandust. 1948-1956 kandis ta nn poliitilise paragrahvi alusel mõistetud karistust Komi ANSV-s Vorkuta vangilaagris, sealt naastes lõpetas 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Sarv töötas 1957–1991 Jõgeva Sordiaretusjaamas, kus oli 1957–1967 nooremteadur ning 1967. aastast vanemteadur, töötades peamiselt teraviljade ja kartuli resistentsusaretusega. Ta oli mitme Jõgeval aretatud sordi kaasautor, taimehaiguste asjatundja ning Eesti seemnekasvatuse üks korraldajaid. Samuti lõi Sarv uusi haiguskindluse hindamise meetodeid.
Eesti taasiseseisvumise aegu oli Jaan-Magnus Sarv üks Rahvarinde ja Eesti kodanike komiteede liikumise algatajaid Jõgeval. Ta valiti Eesti Kongressi liikmeks.
Jaan-Magnus Sarv oli matemaatik Jaan Sarve poeg ning kirjastaja Henn Sarve, põllumajandusteadlase Hans Sarve ja pianisti Mall Sarve vend.
Von Neumanni arhitektuur
pisi|293x293px|Von Neumanni arhitektuur|alt= Von Neumanni arhitektuur, ka von Neumanni mudel või Princetoni arhitektuur, on arvutiarhitektuur, mis põhineb aastal 1945 matemaatik John von Neumanni välja pakutud arvuti arhitektuuri kirjeldusel uue täiselektroonilise EDVAC arvuti jaoks. Käsikiri “First Draft of a Report on the EDVAC” kirjeldas arvuti arhitektuurilist ülesehitust, kus käske ja andmeid säilitatakse arvutis ühises mäluruumis ning arvutit juhitakse tema enese mällu salvestatud programmiga. See arvutiarhitektuur on saanud aluseks suurema osa tänapäeva arvutite disainile.
Terminist “von Neumanni arhitektuur” on kujunenud mõiste, mis kirjeldab kõiki siseprogrammarvuteid, milles ühise siini tõttu ei saa käskudega ja andmetega seotud operatsioonid toimuda samal ajal. Von Neumanni arhitektuuril põhinevad arvutid on lihtsama disainiga kui Harvardi arhitektuuriga arvutid, mis on samuti siseprogrammarvutid, kuid millel on eraldi aadressi- ja andmesiinid mälust lugemise/kirjutamise jaoks ning käskude mälust võtmiseks.
Kuigi mällu salvestatud programmi abil talitav ning ühitatud käsu- ja andmemäluga arvutiarhitektuur on saanud nimetuse von Neumanni järgi, siis esimesena pakkusid sellise idee välja 1944. aastal ENIAC-i projekteeriad J. Presper Eckert ja John Mauchly ning von Neumann tegelikult arendas ja viimistles nende kontseptsiooni edasi.
Ajalugu
pisi|256x240px|Arvuti EDVAC|alt= John Mauchly ja J. Presper Eckerti juhtimisel hakati 1943. aastal Ameerika Ühendriikides Pennsylvania ülikoolis ehitama arvutit ENIAC, aastal hiljem liitus projektiga ka von Neumann. Aastal 1945, kui ENIAC-i ehitus oli veel käimas, avaldas von Neumann käsikirja, milles tõi välja peamised ideed elektroonilise siseprogramm üldkasutatava digitaalse arvuti ehk EDVAC-i jaoks. Pennsylvania ülikoolis 1946. aastal peetud EDVAC-i teemalised loengud olid väga populaarsed ja aitasid olulisel määral kaasa uute ideede levimisele. EDVAC-i ehitamise käigus väljatöötatud uudse arvutiarhitektuuri põhimõtted toodi välja 1946. aastal ilmunud Arthur W. Burks, Herman H. Goldstine ja John von Neumanni artiklis “Preliminary Discussion of the Logical Design of an Electronic Computing Instrument”. Kuigi artikkel valmis kolme autori ühistööna, on neist hiljem meeles peetud vaid ühte – John von Neumanni.
Siseprogrammarvutid olid suur edasiminek 1940. aastate programmjuhtimisega arvutitest, nagu Colossus ja ENIAC, kuna arvuti töö juhtimiseks hakati kasutama arvuti mälus säilitatavat programmi. Paljud esimesed arvutid ei olnud kas üldse ümberprogrammeeritavad (arvuti täitis vaid üht kindlat riistvarasse installeeritud programmi) või siis oli võimalik arvuti ülesannet teatud piirides muuta, kuid see nõudis palju vaeva. Näiteks kuigi ENIACi puhul oli tegemist juba täiselektroonilise arvutiga, programmeeriti seda ikka käsitsi sadade ja tuhandete pistikute ning lülitite ümberseadistamisega. Programmi ettevalmistamisele kulus tavaliselt kuu või kaks ning arvuti uue programmi jaoks töökorda seadmiseks paar päeva.
Tööpõhimõte
pisi|260x260px|Von Neumanni mudel digitaalse arvuti jaoks Käsikirjas “First Draft of a Report on the EDVAC” kirjeldab von Neumann arhitektuurilist ülesehitust elektroonilise digitaalse arvuti jaoks, millel on järgmised komponendid:
Võrdlus Harvardi arhitektuuriga
Arvutis, mis rakendab Harvardi arhitektuuri põhimõtteid, on käskude ja andmete jaoks eraldi mälud ja siinid. Sellest tulenevalt on protsessor võimeline tegelema rööpselt nii andmete kui ka käskudega, ja seda ka siis, kui puudub vahemälu. Selline arhitektuur parandab oluliselt arvuti jõudlust.
Varajased Von Neumanni arhitektuuril põhinevad arvutid
Käsikirjas “First Draft of a Report on the EDVAC” kirjeldatud arhitektuurilist ülesehitust kasutati arvutite ehitamisel paljudes ülikoolides ja suurettevõtetes.
Von Neumanni arhitektuuri piirangud
Käske ja andmeid hoitakse ühtses mälukeskkonnas ning sellest tingituna on siini kasutus protsessori ja mälu vahel samuti jagatud. Käsud ja andmed loetakse mälust jadapöördusega, mis aga seab olulisi piiranguid mälupöördustele. Sellist olukorda nimetatakse von Neumanni pudelikaelaks. Kuna erinevalt Harvardi arhitektuurist ei saa programmi mälu ja andmete mälu lugeda samaaegselt, on infotöötluse kiirus palju väiksem protsessori tegelikust jõudlusest, sest protsessor on sunnitud ootama seni, kuni andmete lugemine/kirjutamine mälust on lõpetatud.
Kuna von Neumanni arhitektuuri puhul puudub erisus mälus säilitatava info – andmete ja käskude – vahel, siis on oht, et programmis tekkiva vea tõttu kirjutatakse üle arvuti mälus olevad käsud, mis võib kahjustada arvutis töötavat programmi, teisi arvuti mälus olevaid programme või koguni arvuti operatsioonisüsteemi.
Konsortsium
Konsortsium on ajutise kokkuleppe alusel tegutsev mitme panga või tööstuskompanii ühendus, mille eesmärk on suurte finantsoperatsioonide sooritamine või suurte tööstus- või transpordiobjektide rajamine ; teatav ettevõtete koondis.
Sündmuspõhised tehnoloogiad
Sündmuspõhised tehnoloogiad (event-driven technologies) aitavad omavahel ühendada erinevaid mikroteenuseid.
Sündmuspõhise terviklikkuse kontseptsiooni (eventual consistency concept) olemus seisneb sündmuspõhises suhtluses, mille puhul üks mikroteenus avaldab sündmuse ning teised mikroteenused hakkavad avaldatud sündmust jälgima. Kui mikroteenuseni jõuab avaldatud sündmuse info, siis käivitatakse konkreetses mikroteenuses muudatused, mis kajastuvad omakorda mikroteenuse avaldatavate sündmustena.
Kirjeldatud avalda/jälgi (publish/subscribe) süsteemi realiseerimiseks kasutatakse tavaliselt sündmuste bussi (event bus). Sündmuste buss võimaldab mikroteenuste vahel korraldada avalda/jälgi suhtlust nii, et komponendid ei pea olema teadlikud üksteise olemasolust.
Massiaru raamatukogu
pisi|Massiaru raamatukogu Massiaru raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Massiaru külas.
Raamatukogu juhataja on Marie Iir.
Vahvärkhoone
pisi|VahvärkhooneVahvärkhoone (saksa keeles Fachwerkhaus) on hoone, mis on ehitatud vahvärk-stiilis.
Vahvärkhoone on sõrestikhoone edasiarendus.
Chess.com
Chess.com on malemängu veebileht, mis laseb inimestel mängida malet üksteisega interneti teel. Veebisait sai alguse 1995 aastal, Erik Allebest ostis lehekülje ära 2005. aastal ja veebisait avalikustati 2007. aastal.
Ajalugu
Chess.comi rajas Erik Allebest koos Jay Seversoniga. Nad kohtusid kolledžis, kui Erik Allebest jäi malest sõltuvusse ja hakkas maleklubis käima, mille president oli Jay Severson. Kuna mõlemale meeldis male, said mehed sõpradeks. Veebilehe rajasid nad, kuna arvasid, et maailm vajab paremat male veebilehte.
Arvamused
Chess.com-i hinnang 187 arvustuse põhjal on 1,77 tärni, mis näitab, et enamik inimesi pole üldiselt veebilehtedega rahul, kuna enda tulemuste nägemiseks peab maksma raha. Samuti on probleemiks, et paljud mängijad kasutavad roboti abi. Mängusaitide seas on chess.com 1005. kohal.
Sewardi maakond (Kansas)
pisi|Sewardi maakond Kansase osariigis thumb|Sewardi maakonna kohtumaja Liberalis Sewardi maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 22 952 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Liberal (20 218 elanikku). Teine suurem asula on veel Kismet (518).
Maakonna pindala on 1659 km². Veepindala on 3 km²
Maatihane
Maatihane (Pseudopodoces humilis) on tihaslaste sugukonda kuuluv lind.
Sewardi maakond (Kansas)
Ajalugu
Sewardi maakond moodustati 20. märtsil 1873. aastal. Maakond sai nime USA poliitiku William Henry Sewardi järgi.
Maatihane
Välimus
Maatihane on umbes koduvarblase suurune. Sulestik on tagasihoidlikult hele hallikaspruun. Sarnaselt osade tihase liikidega on tal kuklal hele laik. Nokk ja jalad on mustad. Nokk on tugev ja natuke allapoole kõver. Hääl on vilistuste jada. Sugupooled on sarnased.
Elupaik
Maatihase elupaiguks on Tiibeti kiltmaa stepid ja kuivad alad enamasti 3000 meetri kõrgusel üle merepinna. Tiheda taimkattega aladel teda ei leidu.
Vanakreeka põllumajandus
pisi|Oliivide korjamine. [[Briti Muuseum]] Põllumajandus oli Vana-Kreeka majanduse alus. Ligi 80% rahvastikust oli selle tegevusalaga seotud.
Maatihane
Pesitsemine
Maatihane uuristab maapinda pesa jaoks tavaliselt rõhtsa uru, mille pikkus võib ulatuda kuni 1,8 meetrini. Uru lõppu rajab ta rohust ja villast pesa. Kurnas on neli kuni kuus muna.
Jakob von Derfelden
Jakob Johann von Derfelden (juuli 1764 – 2/14. jaanuar 1829) oli Karja mõisnik ja Vene sõjaväelane (major).
Maatihane
Toitumine
Otsib maast lülijalgseid, sageli jaki sõnnikut nokaga sonkides ja ümber pöörates.
Vanakreeka põllumajandus
Keskkond
Lähistroopilist vahemerelist kliimat iseloomustab kaks hooaega: esimene aprillist septembrini kestev kuiv ja kuum hooaeg (jõesängid kipuvad kuivama) ning teine niiske hooaeg, mida sageli iseloomustavad läänetuulte toodud võimsad vihmatormid ja pehmed pakaseta temperatuurid. Selliste tingimuste juures võivad talved olla mägedes karmid ja lumised. Atika, Küklaadid, Peloponnesose lõunaosa ja Kreeta on kuivema kliimaga kui ülejäänud Kreeka.
Maaviljelus
pisi|left|[[Oder|Odra viljapea, jõukuse sümbol Suur-Kreeka Metapontose linnas. Märgistatud staater, u 530–510 eKr]] Homerosele omistatavast eeposest Odüsseia nähtub, et Kreeka varajase ajajärgu põllumajandus ja tollaste kreeklaste toitumine põhines teraviljadel (sitos, mida tavaliselt tõlgitakse kui "nisu", võib tegelikult tähistada mistahes teravilja). Tegelikult moodustas 90% teraviljatoodangust oder. Isegi kui tollased kreeklased olid teadlikud nisu paremast toiteväärtusest, oli oder vähenõudlikum ja andis rohkem saaki. On püütud arvutada Atika teraviljatoodangut sel ajajärgul, kuid tulemused ei ole olnud veenvad.
Jakob von Derfelden
Tema vanemad olid Kurna ja Jälgimäe mõisnik Detloff Johann von Derfelden (1721–1794) ja Hedwig Elisabeth Stael von Holstein (1736–1768).
Vanakreeka põllumajandus
Maaviljelus
Teisalt sobis Kreeka pinnas väga hästi oliiviõli andvate oliivipuude kasvatamiseks. Oliivipuude kasvatamine ulatub Kreeka varajasse ajalukku ning tegemist oli pikaajalise investeeringuga: läheb rohkem kui kakskümmend aastat enne kui puu vilja kannab ning puu kannab vilja üle aasta. Ka viinamarjad kasvavad kivisel pinnal hästi, kuid vajavad suurt hoolt. Viinamarju kasvatati alates pronksiajast.
Jakob von Derfelden
1808. aastal ostis ta Otto Wilhelm von Derfeldenilt Karja mõisa ja müüs selle 1825. aastal Carl Jordanile. Ta immatrikuleeriti Saaremaa rüütelkonda.
Vanakreeka põllumajandus
Maaviljelus
Neid peamisi kultuure täiendasid juurvilja- (kapsas, sibul, küüslauk, läätsed, kikerherned, oad) ja ürdiaiad (salvei, münt, tüümian, piparrohi, pune). Vana-Kreeka puuviljaaiad sisaldasid viigipuid, mandlipuid ja õuna- ning pirnipuid. Lisaks kasvatati ka õlitaimi: lina, seesam ja moon.
Loomakasvatus
Hobuseid, kes olid märgiks luksusest ja aristokraatiast, kasvatati Tessaalia ja Argolída tasandikel. Vana-Kreeka komöödia "Pilved", mille autor on Aristophanes, kirjeldab Ateena aristokraatide ratsutamisega seotud snobismi: komöödia peategelase poeg on võidusõiduhobustest sõltuvuses ning laostab nii oma isa.
On tõenäoline, et suurem osa talunditest praktiseeris mingit piiratud loomakasvatust ja majapidamises olid olemas kodulinnud või pudulojused, kes sõid tühermaal rohtu või kellele söödeti toidujäänuseid. Leidus ka majapidamisi, kus ühendati nii loomakasvatus kui põllutööd ning leidus ka vaid loomakasvatusele spetsialiseerunud majapidamisi. On leitud ka raidkiri, kus mainitakse kedagi Eubolost Eláteiast (Vana-Kreeka Phokise piirkonnas), kes oli 220-pealise karja, hobuste ning vähemalt 1000 lamba ja kitse omanik. Lambakarju karjatati orgude (talvel) ja mägede (suvel) vahet ning leidus linnu, kus pidi sealt karjaga läbi minemise või seal peatumise eest maksu maksma.
Mõnikord kasvatati ka lehmi, kuid need ei olnud nii levinud kui teised koduloomad.
Muud tooted
Puitu kasutati peamiselt kodusel otstarbel: puidust valmistati nii hooneid, vankreid kui ka atrasid. Mägismaal asuvad metsad kadusid kitsede karjatamise ja söe tootmise tulemusena ning hiljem pidi puitu importima (eriti laevade ehitamiseks).
Mesindusest saadi mett, ainsat Vana-Kreekas tuntud suhkruallikat: tollastel kreeklastel puudus ligipääs suhkruroole. Atika Ymittóse piirkond oli tuntud seal toodetud mee kvaliteedi pärast. Mesindussaadusi kasutati ka meditsiinis ja mõdu valmistamisel. Lisaks kasutati nii pronksist kujude valmistamisel kui ka meditsiinis mesilasvaha.
Maaharimiseks kasutatud tööriistade ja relvade valmistamisel kasutati pronksi.
Põllumajanduslikud tööd
pisi|Oliivipuu [[Euboia saarel Kárystose linnas. Oliivipuu oli Kreeka põllumajanduse alus]] Maa harimise kohta sisaldavad olulist teavet järgmised eri aegadel kirja pandud teosed: Hesiodose "Tööd ja päevad" (8. sajand eKr) ja Xenophoni "Majandus" (4. sajand eKr).
Oliivide korjamine leidis aset hilissügisest kuni talve alguseni ning seda tehti kas käte või keppide abi. Pärast korjamist asetati viljad vitskorvidesse ning jäeti enne pressimist mõneks nädalaks käärima. Kruvipressi, mida Plinius Vanema nimetab "Kreeka pressiks" (XVIII, 37), näol oli siiski tegemist hilisema Rooma leiutisega (2. sajand eKr) ning seda Vana-Kreeka ajaloo varasematel ajajärkudel ei kasutatud. Õli säilitati terrakotast vaasides. Oliivide korjamise aeg oli ka aeg puude ja vääntaimede lõikamiseks ja kaunviljade koristamiseks.
Kevad oli vihmahooaeg ja põllupidajad kasutasid seda selleks, et söötis maad uuesti kasutusele võtta. Maa harimisel kasutati kaheaastast põllukultuuride külvikorda: maatükk oli aasta söötis ning aasta kasutuses. Kreeka kehva pinnase, jõu ja mehhaniseerimise puudumise tõttu tekkis probleeme püüdes tarvitusele võtta kolmeaastast külvikorda, kus iga kolmas aasta oleks maatükil kasvanud kaunviljad. Kreeklased ei kasutanud sõnnikut ning selle põhjuseks arvatakse olevat kariloomade väike arv. Ainus lisand, mida mulla väetamiseks kasutati, oli pärast söötis olemist maapinda tagasi küntud umbrohi.
Suvisel ajal oli niisutamine asendamatu tegevus. Juunis koristati vilja sirpidega, vikatit ei kasutatud. Nisu peksti loomade jõul ning seda trampisid härjad, eeslid või muulad ja teravili hoiustati. Hiljem naised ja orjad jahvatasid seda ning küpsetasid saadud jahust leiba.
Varasügisel korjati langenud puitu ja valmistati ette küttepuude varu: kui rannikul olid talved pehme kliimaga, siis mägismaal võisid need olla väga karmid. Põlluharijad pidid ka saama jagu teravilja kandnud põldudele suve jooksul tekkinud koorikust ning selleks oli vaja seda kolm korda künda: kuna ader oli valmistatud puust (metallist osad olid haruldased), siis kaapis see vaid alusmulla ülemist osa, ilma seda ümber pööramata. Mullakamakate purustamiseks kasutati ka kõblast ja puitvasarat. Söötis olnud maale külvati vili käsitsi. Varasügisel korjati ka viinamarju: pärast korjamist purustati need suurtes tõrtes jalgadega ning seejärel jäeti vein kannudesse käärima.