cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roman Tavast (ettevõte)
Ettevõtte toimimine
Nii tehniliselt kui ka kunstiliselt juhatas tööd tehases Roman Tavast ise. Ettevõtte alguspäevil tegi ta ise toodete jaoks vajalikke jooniseid ning oma erksa kunstimeelega töötas ka hiljem isiklikult kaasa tarvilike kavandite valmistamisel. Tema otsustas, millised kavandid olid vastuvõetavad ja läksid töösse. Tehases oli ametis ka kunstnik Jaan Äärismaa, kes oli lõpetanud Riigi Kunsttööstuskooli. Tema tegi kavandeid ja jooniseid märkidele, siltidele jm. Kavandeid telliti ka väljastpoolt. Nii on Roman Tavasti tehasele rohkesti kavandeid teinud Paul Luhtein. Paljude kavandite autoriks oli kunstnik Eduard Järv, kes Põltsamaa Keskkoolis töötades saatis tehasesse oma märgikavandeid. Roman Tavasti kutsel läks Eduard Järv tehasesse tööle, oli seal palgalisel kohal aastail 1937–1938, hiljem aga valmistas üksikuid kavandeid tellimistööna.
Töötajad
1920. aastail töötasid Roman Tavasti tehases õppinud ja osavad kullassepad, nagu Karl Raadik peameistrina, Elmar Kala käsitöömeistrina ja Oskar Ots graveerimismeistrina. 1930. aastail oli tööl juba 6 kullasseppa: Elmar Rööding, Johannes Jaal, Karl Talvis, Julius Nikola, Ants Arro ja Elmar Tepp. Peale nende märgikullassepad Johannes Klejus jt.
Suurepärane graveerija oli Karl Vahi, kes sai meistritunnistuse 1937. aastal. Emailimisala kõrgelt hinnatud meister oli Heinrich Hunt, kes töötas tehases 1926. aastast peale. Tema juhatas emailimisosakonna tööd, õpetas välja maalijaid, kellest osavamateks loeti Anette Kubu ja Maria Suitsleppa. Rauaemailimistööde alalgi jäi juhatajaks Heinrich Hunt, tema abina töötas 1935. aastast alates Konstantin Rätsnik. Meister pressvormide alal oli Rudolf Misler ja trugimise alal Lembit Mäeots, põlised Roman Tavasti tehase mehed. Roman Tavast nõudis oma töötajatelt äärmiselt täpset ja korralikku tööd, kuid andis ka aega eseme valmistamiseks. Tükitööd ei harrastatud. Joonis, mille järgi töötati, pidi olema laitmatult puhas. Töö eest vastutasid osakondade meistrid.
Tehase graveeringust
Roman Tavasti tehases märgistati tooteid enamasti täisnimega ROMAN TAVAST TALLINN. 1920. aastail oli kasutusel ka trapetsikujuline märk nimega. Väiksemaid hõbeesemeid, eriti ehteid, märgistati aga initsiaalidega RT vastavas väikeses ruudukeses.
Kokkuvõte
Kokkuvõttes võib öelda, et Roman Tavasti tehas oli omaaegsetes oludes ainulaadne ettevõte, mille tooted olid hinnatud ka väljaspool. Omaniku hea kunstimaitse, stiilitunne ja nõudlikkus töö suhtes tõstis toodangu nii kõrgele tasemele, et võis siseturult välja tõrjuda importkauba. Tellimusi tuli ka Lätist ja Leedust. Leedus polnud nimelt üldse nimetamisväärset märgitööstust. Kõik riiklikud ordenid valmistati Šveitsis. Lätis oli oma märgitööstus olemas, kuid ühtki domineerivat firmat esile ei kerkinud. Üksnes Soomes toimis kuulus Tillanderi firma, mis märkide valmistajana oli mõisteks nagu meie Roman Tavast.
Tänapäev
Aastast 1997 on Roman Tavast OÜ taas Eesti riiklike teenetemärkide kullassepp ning valmistab suurema osa riiklikest teenetemärkidest.
18.02.2008 valmistas Roman Tavast koostöös osaühingute ARS Vasetööd ja Miniplast Pluss riigihanke raames 624 000 krooni maksva riigivapi ketiklassi teenetemärgi.
Roman Tavast on koos ettevõttega Sporrong verminud Eesti riiklikke teenetemärke.
Kecskemét
Kecskemét on komitaadi õigustega linn Ungaris Bács-Kiskuni komitaadis.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kecskeméti elanikest ungarlasi 95%, mustlasi 0,8%, sakslasi 0,4% ja teistest rahvustest inimesi ning neid, kelle rahvus teadmata 3,6%.
Felix III
Felix III oli paavst 483–492. Ta oli 48. paavst.
Kecskemét
Kecskemétis on sündinud Zoltán Kodály.
Felix III
Felix oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast. Ta oli Rooma Santi Nereo ed Achille kiriku (Fasciolae) preestri Felixi poeg ja pärines aristokraatlikust suguvõsast (arvatavasti Aniciuse suguvõsast).
Kecskemét
Linnas tegutseb jalgpalliklubi Kecskeméti TE.
Felix III
Ta oli Simpliciuse ajal diakon, Francesco Cristofori andmetel kardinalpreester.
Lars Løkke Rasmussen
thumb|Lars Løkke Rasmussen (2010) Lars Løkke Rasmussen (sündinud 15. mail 1964 Vejles) on Taani poliitik, ta oli 28. juunist 2015 kuni 27. juunini 2019 Taani peaminister.
Felix III
Paavstiks saamine
Felix III valiti paavstiks 13. märtsil 483. Rooma prefekt Basilius väitis, et Simplicius oli sätestanud, et uut paavsti ei tohi ametisse määrata ilma Odoakeri või prefekti loata. Samuti keelustas Basilius kirikuvarade võõrandamise paavsti poolt.
Lars Løkke Rasmussen
Ta oli peaminister ka 5. aprillist 2009 kuni 3. oktoobrini 2011.
Felix III
Paavstiks saamine
Felix III oli esimene paavst, kes soovis valituksosutumisel saada ametlikku tunnustust Ida-Rooma keisrilt.
Lars Løkke Rasmussen
Lars Løkke Rasmussen oli liberaalse Venstre partei esimees 17. maist 2009 kuni 31. augustini 2019.
Felix III
Paavstiks saamine
Kuna algselt tunnustati paavstluses vastupaavst Felix II-se valitsemisaega, siis peeti teda kolmandaks Felixi nime kandjaks paavstide seas.
Lars Løkke Rasmussen
1986–1989 oli ta Venstre noorteorganisatsiooni Venstres Ungdom liider. Sel ametikohal korraldas ta alternatiivi iga-aastasele ühepäevasele rahakogumiskampaaniale Operation Dagsværk, kus korjati raha arengumaade jaoks, sest seda kampaaniat juhtisid Taani kommunistlikud noored. Rasmusseni ja tema noorteorganisatsiooni kampaania käigus koguti 600 tuhat Taani krooni, mille eest osteti koolitarbeid Nõukogude Liidu okupeeritud Afganistanile. Rasmussen juhtis Taani delegatsiooni, mis kogutud raha üle andis. Afganistanis tehtud fotod, mis kujutavad Rasmusseni afgaani riietuses, käes AK-47, muutusid Taanis populaarseks pärast seda, kui Taani Afganistani sõtta astus, ja eriti pärast seda, kui Lars Løkke Rasmussen tähtsatele riiklikele ametikohtadele tõusis.
Felix III
Paavstiks saamine
Tema olulisem abiline oli ülemdiakon Gelasius.
Lars Løkke Rasmussen
Rasmussen lõpetas Kopenhaageni Ülikooli juristina ning töötas aastatel 1990–1995 vabakutselise konsultandina.
Aastal 1994 valiti ta Folketingi liikmeks. 1998 valiti ta Venstre aseesimeheks samal ajal, kui Anders Fogh Rasmussen valiti erakonna esimeheks Uffe Ellemann-Jenseni asemel. Aastatel 2001–2007 oli ta Anders Fogh Rasmusseni valitsuse sise- ja tervishoiuminister ning alates 2007. aastast rahandusminister.
Felix III
Skisma
Felix III sai paavstiks, kui Rooma jõudsid teated Ida-Rooma keisri Zeno ja Konstantinoopoli patriarhi Akakiose vahelisest kokkuleppest ning ediktist Henotikonist, millega püüti saavutada traditsioonilise õpetuse kompromissi monofüsiitlusega.
Lars Løkke Rasmussen
Sise- ja tervishoiuministrina korraldas Rasmussen Taani haldusreformi. Selle käigus vähenes Taani omavalitsuste arv 271-lt 98-le ja 14 maakonda asendati 5 piirkonnaga.
Felix III
Skisma
Samal ajal saabus Rooma Johannes Talaia, keda keiser ei tunnustanud Aleksandria patriarhina ja kellest sai paavsti nõuandja. Tema asemele oli määratud patriarhiks Petros Mongos.
Lyttelton
pisi|Lyttelton päikesepaistelisel päeval Lyttelton on sadamalinn Uus-Meremaal Lõunasaare idaosas Lytteltoni lahe põhjarannikul 12 km kaugusel Christchurchi linnast.
Joe Hart
Charles Joseph John Hart (sündinud 19. aprillil 1987 Shrewsburys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic
Aries
Aries on ladina keeles 'oinas' või 'jäär'.
Lyttelton
22. veebruaril 2011 toimus tugev inimohvritega maavärin, mille epitsenter oli sellest linnast 5 km kaugusel.
Gaboni lipp
Gaboni lipp on Gaboni ametlik lipp.
Riigipeade lipud
Gaboni presidendi lipuks on alates 1990. aastast Gaboni rahvuslipp, mille keskele on lisatud valge sõõr Gaboni vapiga. Lipu proportsioonid on 2:3.
Aastatel 1960–1990 oli Gaboni presidendi standardiks Gaboni vapilt pärit kilp, mis oli ruudukujuline kangas. Lipp oli jagatud rahvuslipu värvides kolmeks väljaks. Ülemisel, rohelisel väljal olid kõrvuti kolm kuldset sõõri; keskmisel, kollasel väljal aga must purjelaev, mille ahtris lehvis Gaboni rahvuslipp. Alumine väli oli sinine, see oli eraldatud laineliselt kollasest väljast ja kujutas purjelaeva all merelaineid. Kollane väli oli rohelisest ja sinisest laiem.
Gaboni ajaloolised lipud
Aastal 1958, kui Gabon sai autonoomia Prantsusmaa koosseisus, võeti kasutusele ka oma lipp. Kangas oli jaotatud kolmeks horisontaalseks väljaks (4+1+4): roheliseks, kollaseks ja siniseks. Rohelise välja vardapoolsele osale oli paigutatud Prantsusmaa lipp. Proportsioonid olid 3:4.
Lars Løkke Rasmussen
Lars Løkke Rasmussen sai peaministriks pärast seda, kui Anders Fogh Rasmussen tagasi astus, et NATO peasekretäri ametisse asumiseks valmistuda.
Grenada lipp
pisi Grenada lipp on Grenada riigilipp.
Lipp võeti kasutusele Grenada iseseisvumisel Suurbritannia võimu alt 7. veebruaril 1974.
Lipu keskne osa on diagonaalselt jaotatud neljaks veerandikuks, millest ülemine ja alumine on kollased ning vasak- ja parempoolne rohelised. Lipu ääres on punane raam, millel on kuus kuldset viieharulist tähte (kolm ülal ja kolm all), mis sümboliseerivad riigi kuut valda, lipu keskel olev kuldne täht punases ringis sümboliseerib aga pealinna Saint George’sit. Vardapoolses servas olev sümbol kujutab muskaatpähklit, mida Grenadal palju kasvatatakse. Lipu punane värvus sümboliseerib julgust ja elujõulisust, kollane tarmukust ja soojust, roheline taimestikku ja põllumajandust.
Felix III
Skisma
Felix saatis oma legaadid Konstantinoopolisse. Ta palus keisrilt abi kristlaste kaitsmiseks Põhja-Aafrikas, kus ariaanidest vandaalid kiusasid neid taga. Samuti nõudis paavst Mongose tagandamist Aleksandria patriarhi ametist.
Felix tegi Akakiosele etteheiteid Mongose toetamise eest ja kutsus patriarhi Rooma, et ta võiks Talaia süüdistused ümber lükata.
5. oktoobril 485 peetud sinodil kinnitas Felix Akakiose ekskommunitseerimise ja tagandas ametis monofüsiidist Antiookia patriarhi Petros Fullo.
488–489 oli võimalus skisma lõpetamiseks, sest Odoaker otsis lepitust keisriga, kuid paavsti nõudeks oli Akakiose täielik kuuletumine. Pärast Akakiose surma 28. novembril 489 keeldus paavst tunnustamast mingeid läbirääkimisi skisma lõpetamiseks, kuni Mongose nimi oli diptühhonis ja ta oli Aleksandria patriarhi ametis. Samuti keelas paavst Roomale truuks jäänud munkadel osaduse Konstantinoopoli kirikuga, kuni skisma pole lahendatud. Aastal 491 soovis Konstantinoopoli uus patriarh Euphemios paavstiga lepitust, kuid Felix ei nõustunud seni leppima, kuni Akakiose nimi oli diptühhonis.
Teised teoloogilised vaidlused
Felixile on omistatud paganlikku pidustust Lupercaliat tauniv traktaat ja üks pelagianismi vastane kirjutis. Mõlema kirjutise autoriks peetakse ka tema järeltulijat Gelasius I-t.
Liturgilised otsused
Vandaalide tagakiusamise ajal taasristiti Põhja-Aafrikas vägisi paljud kristlased. Felix III andis 13. märtsil 487 korralduse, et taasristitud võetakse osadusse tagasi alles kas surivoodil või pärast aastatepikkust patukahetsust.
Ta ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 31 piiskoppi, 28 presbüterit ja 5 diakonit.
Felix III kultuuriloos
Felix III ajal rajati "Liber Pontificalise" järgi Roomas praeguseks hävinud Sant'Agapito kirik.
Dokumendid
Felix III-le on omistatud 15 kirja.
Surm
Felix III suri 1. märtsil 492 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi San Paolo kirikusse, kuhu olid maetud tema isa, abikaasa ja lapsed.
Aries
Ladina keeles kannavad seda nime:
Aries on USA raketitüüp.
Aries on linn Panamas.
Ghana lipp
thumb|Proportsioonid 2:3 Ghana lipp on Ghana Vabariigi lipp. Praegune lipp võeti kasutusele 1957. aastal. Aastatel 1964–1966 kasutati lippu, mille keskmine laid oli valge.
Horisontaalsete laidudega panaafrika värvides (punane, kollane, roheline) trikoloori keskmisel laiu keskel on must viieharuline täht. Punane sümboliseerib iseseisvuse nimel valatud verd, kollane maavarasid ja roheline metsi. Täht on Aafrika vabanemise juhttäht.
Joe Hart
Klubikarjäär
Aastatel 2018–2020 mängis Hart Inglismaa kõrgliiga klubis Burnley. 2020. aasta augustis siirdus ta Tottenham Hotspuri. Hooajal 2020–21 sai ta klubi põhimeeskonnas väljakule ainult Inglismaa karikamängudes ja UEFA Euroopa Liiga kohtumistes.
Johann Strauss noorem
Johann Baptist Strauss (25. oktoober 1825 Sankt Ulrich Viini lähedal – 3. juuni 1899 Viin), tuntud ka kui Johann Strauss (noorem), Johann Strauss II, oli Austria helilooja, kapellmeister ja viiuldaja. Ta on omanimelise muusikakoolkonna looja ja Viini klassikalise opereti üks mainekamaid esindajaid.
Strauss komponeeris 18 operetti ja muusikalist komöödiat, enam kui 500 valssi, polkat, kadrilli ja muud tantsumuusikat ning muusika balletile "Tuhkatriinu". Teda tuntakse valsikuningana.
Noorusaastad
Strauss oli pärit kuulsast Viini muusikute ja tantsuorkestri omanike perekonnast. Tema vanavanaisa oli ungari juudi soost. Seda asjaolu varjati natslikul Saksamaal, et seal viljeletav aarjalaste ülistamise kampaania ei takistaks Johann Straussi loomingu esitamist. Tema isa Johann Strauss vanem (1804–1849) käis mängimas Inglismaa kuninganna Victoria kroonimispidustustel. Vennad Josef (1827–1870) ja Eduard Strauss (1835–1916) olid mõlemad tuntud muusikud, dirigendid ning heliloojad. Isa oli vastu, et poeg Johann astuks tema jälgedes, ning soovitas tal hakata pankuriks. Muusikaõpingud said alata, kui Johanni isa lahkus perekonna juurest armukese Emilie Trampuschi juurde, kes igati innustas Johanni muusikaõpinguid. Tänu sellele toetusele sai Johann isa eest salaja õppida Viinis isa orkestri liikmete Franz Amoni ja Joseph Drechsleri juures viiulit. Kontrapunkti- ja harmooniaõpetust sai ta aga professor Joachim Hoffmanni erakoolis.
Joe Hart
Klubikarjäär
2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Celticuga.
Johann Strauss noorem
Noorusaastad
19-aastaselt debüteeris Strauss Hietzingi Dommayeri kasiinos oma väikese tantsuorkestriga. Sellega kujunes ta otsekohe isa kõige tõsisemaks konkurendiks. Nende rivaalitsemine tõusis haripunkti 1848. aastal, kui nad mõlemad olid haaratud Rahvaste Kevade nimelise revolutsiooniga Austrias, mille eesmärk oli pärisorjuse kaotamine. Isa ja poeg toetasid selles poliitilises võitluses eri osalisi. pisi|Noor Johann Strauss II
Karjäär
Johann Strauss II muutus kiiresti Viini tantsusalongide ja tantsumuusikaheliloojate tuntud juhtfiguuriks. Pärast isa surma lõi ta isa ja enda orkestritest ühendorkestri, mis oli Viinis juhtival kohal. 1863. aastal sai ta Hofballmusikdirektor 'i (õukonnaballi muusikajuhi) ametliku nimetuse. Strauss juhatas aastatel 1856–1865 igal suvel Tsarskoje Selo raudteekompanii kutsel Venemaal Pavlovskis suvemuusikakontserte. 1867. aastal käis ta oma orkestriga kontserdireisidel Pariisis ja Londonis.
Felix III
Surm
Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestamispäev on 1. märts. Ta olevat ilmunud oma lapselapselapsele Trasillale.
Johann Strauss noorem
Karjäär
1850. aastate lõpul ja 1860. aastatel lõi ta paljud oma parimad valsid ning polkad nagu "Morgenblätter" ("Hommikulehed", 1864), "An der schönen blauen Donau" ("Ilusal sinisel Doonaul", 1867), "Künstler leben" ("Kunstniku elu", 1867), "Geschichten aus dem Wienerwald" ("Lood Viini metsades", 1868), "Wein, Weib und Gesang" ("Vein, naised ja laul", 1869), "Tritsch-Tratsch-Polka" (1858) jt. Johann II konkurendid valsikomponeerimise ja orkestrite esinemiste poolest Viini tantsusaalides ning salongides olid Karl Michael Ziehrer ja Émile Waldteufel, nii oma muusika kui ka orkestritega.
1872. aastal esines Strauss suure menuga Bostonis ja New Yorgis, kus peamiseks tõmbenumbriks oli tema valssidest koostatud popurrii "Manhattan Waltzes". Ta juhatas Bostonis ka nn "Monsterkontserti", kus tema taktikepi järgi musitseeris korraga üle 1000 muusiku. Strauss teenis kolme Ameerika kontserdiga tolle aja kohta suure honorari 4500 dollarit. pisi|Theodor Zasche akvarell "Ball bei Hof" kujutab Johann Straussi orkestrijuhina
Operetihelilooja
1868. aastal komponeeris Strauss esimese burleskistiilis opereti "Die lustigen Weiber von Wien" ("Viini lõbusad naised"), mille muusika jäi taseme poolest alla Viini tantsusaale vallutanud valssidele. Operett jäi esitamata. Sel ajal valitsesid Viini muusikateatrites Jacques Offenbachi operetid ja teatridirektorid soovisid oma heliloojatelt samasuguseid rahvalikke tükke. Teatridirektorid ja eriti Straussi abikaasa Jetty julgustasid maestrot operetikatsetusi jätkama. Strauss võttis esialgu Offenbachi järgi aluseks opera buffa, kuid täiendas seda Viini kõrgemale seltskonnale meelepärase lõbujanu, kommete ja nende sentimentaalse eluviisi elementidega. 1871. aastal valmis 45-aastasel heliloojal operett "Indigo und die vierzig Räuber" ("Indigo ja nelikümmend röövlit"). Selle hea muusika ei kompenseerinud nõrka libretot ja teos ei meeldinud Viini publikule.
Ameerika ringreisilt Viini naasnud, võttis ta käsile uue opereti "Carneval in Rom" ("Karneval Roomas"), kuid seegi ei osutunud eriti edukaks. Alles kolmas operett "Die Fledermaus" ("Nahkhiir") oli täistabamus ja sellest sai Viini klassikalise opereti nurgakivi. Kriitikud leidsid, et Viini 19. sajandi operetilooming on saavutanud oma tipu.
Aastatel 1868–1997 komponeeritud operettidest jäi üks esitamata ja kahe kohta on koostatud vaid kavandid. "Nahkhiire" kõrval on aegade proovile vastu pidanud "Der Zigeunerbaron" ("Mustlasparun") ja mitu korda ümber tehtud "Eine Nacht in Venedig" ("Öö Veneetsias"). Vähem tähelepanu on pälvinud "Das Spitzentuch der Königin" ("Kuninganna taskurätik") ja "Ritter Pázmán" ("Rüütel Pázmán").
Teatud perioodil oli Straussi operetimuusikas tunda mõningast Ferenc Liszti ja isegi Richard Wagneri mõju. Tema muusika alusel ja maestro loal pani Adolf Müller juunior kokku kolmevaatuselise pastišši "Wiener Blut" ("Viini veri", 1899). Hiljem on tema muusikast komplekteeritud veel teisigi operette: "Tausend und eine Nacht" ("Tuhat ja üks ööd", 1906), "Casanova" (1928), "Walzer aus Wien" ("Valsid Viinist", 1930), "Die Tänzerin Fanny Elssler" ("Tantsijanna Fanny Elssler", 1934), "Die Straussbuben" ("Straussi poisid", 1946) jt.
pisi|Johann Strauss ja tema abikaasa Henrietta (Jetty)
Isiklikku
Johann Strauss abiellus 1862. aastal laulja Henriette (Jetty) Treffziga (1818–1878), kes toetas abikaasa loomingulist tegevust. Kuus nädalat pärast Jetty surma abiellus Strauss Angelika Dittrichiga, kes ei pidanud muusikast lugu, mistõttu see abielu 1882. aastal lahutati. Kolmanda abielu sõlmis ta 1887. aastal endast 31 aastat noorema 21-aastase lese Adèle Deutsch-Straussiga, kelle õhutusel sündisid muu hulgas operetid "Mustlasparun" ja "Waldmeister" ("Varjulill") ning valsid "Kaiser-Walzer" ("Keisrivalss"), "Kaiser Jubiläum" ("Keisri juubel") ja "Klug Gretelein" ("Nutikas Gretel").
Strauss põdes kopsu- ja rinnakelmepõletikku, mis peaaegu tappis ta ema ja ta enda Elu viimastel nädalatel tegeles ta balleti "Tuhkatriinu" lõpetamisega. Johann Strauss II on maetud Viini keskkalmistule. pisi|Johann Strauss II memoriaal Viini Stadparkis
Mälestuse jäädvustamine
Straussi muusika on olnud alati rahvusvaheliselt populaarne. See kõlab igal aastal Viini uusaastakontserdil kõrgelt tunnustatud Viini Filharmoonikute orkestri esituses, mida on läbi aegade juhatanud sellised maailmakuulsad dirigendid nagu Willi Boskovsky, Herbert von Karajan, Carlos Kleiber, Lorin Maazel, Zubin Mehta, Riccardo Muti, Mariss Jansons, Georges Prêtre jt. 1987. aastal asutas hollandi viiuldaja ja dirigent André Rieu Johann Straussi nimelise orkestri.
Johann Strauss nooremale ja tema perekonnale on pühendatud kaks muuseumi Viinis. Need on Viini muuseum aadressil Praterstraße 54, kus Strauss elas alates 1860. aastast, ja Strauss Museum aadressil Müllnergasse 3, kus on ülevaade kogu Strausside perekonna tegevusest ning ajaloost. 1922. aastal tuli Austrias käibele esimene Strauss II portreega 50-šillingilise väärtusega postmark. 1949. aastal lisandus helilooja 50. surmaaastapäeva puhul ühešillingiline ja 1975. aastal 150. sünniaastapäeva tähistav neljašillingiline postmark. Johann Strauss II portree on 1960. aastal käibele tulnud sajašillingilisel rahatähel ja 150-šillingilisel (1975) ning 50-šillingilisel (1999) mündil.
1921. aastal avati Viinis Stadtparkis Johann Straussi monument. See on tänapäeval turistifotode meelisobjekt. Coburgis on alates 1987. aastast Johann Straussi mälestuskivi. 2003. aastal püstitati Pavlovskisse Straussi "Vene ajastu" mälestusmärk. Tianjinis (Hiinas), endises Austria-Ungari koloonias on Straussi skulptuur. Pariisi 10. ringkonnas on Johann Straussi nimeline väljak.
Straussi operetid Eestis
Alates 1891. aastast on Eesti viies teatris esitatud seitset Straussi operetti või tema muusikast koostatud pastišši 36 lavastuses:
pisi|Johann Strauss 1879
Operetid esmaesitusega Viinis
pisi|Strausside hauamonumendid Viini Keskkalmistul
Filmid
Strausside perekonnast ja selle liikmete loomingust on aegade jooksul tehtud arvukalt filme.
Lengefeld
Lengefeld on mägilinn ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis. Linn on üleriigiliselt tuntud puhkekoht.
Kuni 2008. aastani kuulus linn Kesk-Maagimäestiku kreisi.
2014. aastal liideti ta Pockau-Lengefeldi linnaga.
Endised linnaosad
pisi|tühi|Lengefeld
Padova provints
Padova provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Padova linn.
pisi|Padova provintsi haldushoone
Haldusjaotus
Padova provints jaguneb 104 omavalitsusüksuseks (comune).
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused
Padova provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised (seisuga 30.04.2012).
Frantsium
Frantsium on keemiline element järjenumbriga 87.
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Pikima poolestusajaga (21,8 minutit) on isotoop massiarvuga 223. See poolestusaeg on kõige lühem kõigi esimese 105 elemendi seas. Erinevalt elementidest järjenumbriga üle 105, mis on piisavalt vähe uuritud, et poleks võimalik välistada seni avastamata pikema poolestusajaga isotoopide olemasolu, on frantsiumil avastamata pikaealiste isotoopide olemasolu ebatõenäone, mistõttu frantsium on üldse kõige ebastabiilsem teadaolev element. Frantsium-223 esineb väikeses koguses looduses, kus ta tekib aktiiniumi radioaktiivsel lagunemisel.
Ned Flanders
Ned kasvas üles New Yorgis, tema vanemad olid biitnikud, kes teda kunagi ei karistanud.
Sügavalt usklik Ned Flanders on Simpsonite naaber. Ned oli abielus Maude Flandersiga, kes hukkus 11. hooaja osas "Alone Again, Natura-Diddily". Nedil on abielust Maude'iga pojad Rod ja Todd Flanders. Kui Marge'i arvates on Ned hea naaber, siis Homer vihkab teda. Ned abiellus Edna Krabappeliga osas "Ned'N Edna's Blend".
Nedil on Leftoriumi kauplus, mis müüb tooteid spetsiaalselt vasakukäelistele, keda Springfieldis on palju – kui päriselus on umbes üks inimene kümnest vasakukäeline, siis Springfieldis on see umbes üks inimene kolmest. Põhjus on lihtne: sarja looja Matt Groening on ise vasakukäeline.
Flanders sai nime Matt Groeningi kodulinnas Portlandis oleva Flandersi tänava järgi. Nedile annab hääle dublaažinäitleja Harry Shearer.
Kangelane tiigrinahas
thumb|Lehekülg eepose vanast käsikirjast "Kangelane tiigrinahas" (gruusia keeles „ვეფხისტყაოსანი“, Vephhistkaosani) on gruusia rahvuseepos, mis pärineb 12. sajandist. Selle autor on kuninganna Thamari varahoidja Šotha Rusthaveli.
Eepose tegevus keskendub kahe armastajapaari, araabia printsessi Tinatini ja prints Avtandili ning india printsessi Nestan Daredžani ja prints Tarieli seiklustele.
Eepose algne versioon ei ole säilinud. Sajandite jooksul on seda palju kordi ümber kirjutatud ja tekst on selle käigus palju muutunud. Säilinud on hulk käsikirju 16.–18. sajandist. Kõige levinum ja justkui kanooniline versioon on see, mis esimesena trükituna ilmus. See toimus 1712 Thbilisis Vahtang VI valitsusajal ja sellepärast nimetatakse seda Vahtangi versiooniks. See versioon mõjutas kõiki järeltulevaid suuresti, nii et need Vahtangi versioonist väga ei erine.
Rusthaveli filosoofilisi ja religioosseid seisukohti pidas gruusia kirik ametlikult ketserluseks ja sellepärast Vahtangi versiooni esimene tiraaž hävitati peaaegu täielikult.
Ei ole teada, kust Rusthaveli eepose jaoks inspiratsiooni sai. Ta ise ütleb teoses, et jutustab ümber pärsia lugu, ainult sellist pärsia lugu ei ole maailmas leitud. Teine hüpotees on selline, et ta toetus gruusia rahvaluulele, kombineerides rahvalaule omavahel ja kirjutades puuduoleva osa ise juurde. Kolmanda teooria järgi polnud ka sellist eeskuju, vaid Rusthaveli mõtles sisu algusest lõpuni ise välja.
Ark Royal (R07)
thumb|HMS Ark Royal HMS Ark Royal (R07) oli Suurbritannia lennukikandja ja Suurbritannia kuningliku sõjalaevastiku Royal Navy lipulaev.
See ehitati 1978–1985 Swan Hunteri laevatehases. 11. märtsil 2011 lahkus Ark Royal teenistusest ning müüdi 2013. aastal vanametalliks.
Laeva kodusadam oli Portsmouth.
Ark Royal (R07) oli viies Briti merevägede sellenimeline laev. Esimene Ark Royal oli Inglismaa lipulaev lahingus Võitmatu armaada vastu 1588. aastal. Sama nime on kandnud HMS Ark Royal (1914), mis oli esimene lennukikandja maailmas.
Guinea lipp
thumb|Proportsioonid 2:3 Guinea lipp on Guinea riigilipp. Lipp võeti kasutusele pärast riigi iseseisvumist 10. novembril 1958.
Lipp on vertikaalsete väljadega panaafrika värvides trikoloor (punane, kollane, roheline). Punane sümboliseerib verd, kolonialismi ohvreid, tööliste valatud higi ja tulevikulootust; kollane kulda ja teisi maapõuevarasid, päikest, energiat, heaolu ja võrdsust; roheline taimestikku ja viljakat pinnast.
Aafrika kultuur
pisi| Aafrika kultuur hõlmab kõiki varasemaid ja praeguseid kultuure Aafrika kontinendil. Aafrika kultuuripärandi hulka kuuluvad nii neoliitikumi (10 000 eKr) kaljugraveeringud, Põhja-Aafrika rohumaade küttide jääaegsed petroglüüfid kui ka muistne Vana-Egiptuse kultuur.
Aafrika manner oli hominiidide ja perekonna Homo sünnimaa. Perekonna Homo kaheksast liigist jäi ellu ainult Homo sapiens (tark inimene). Inimkultuur Aafrikas on sama vana kui inimkond. pisi|left|Masai hõimupealik Aafrika mandri pindala on ligikaudu 30 miljonit ruutkilomeetrit (1/5 kogu planeedi maismaast) ning seal asub üle 50 riigi. Loodustingimused varieeruvad niisketest troopilistest vihmametsadest (aastane sademete hulk 250–380 cm) troopiliste kõrbeteni. Kilimanjaro 5895 meetri kõrgusel asuv mäetipp on aasta läbi lumega kaetud, samal ajal kui Sahara on maailma suurim ja kuumim kõrb. Aafrikas on mitmekesine taimestik: esindatud on nii võsastikud ja savannid kui ka kõrbe-, mägede, vihmametsade ja laialehiste metsade taimestik. Aafrikas elab üle miljardi inimese, kes hoiavad elus väga eripalgeliste kultuuride traditsioone.
Hõimud ja etnilised grupid
Aafrika on koduks arvukatele hõimudele ning etnilistele ja sotsiaalsetele gruppidele. Mõnda kuulub vaid paar tuhat inimest, teised on väga rahvaarvukad.
Muusika ja tants
pisi|Bamileke tantsijad Aafrika muusika- ja tantsupärimus on suuline. Põhja- ja Lõuna-Aafrika muusika- ja tantsustiilid on erinevad. Põhja-Aafrikas on märgatav Araabia mõju, lõunapoolne kultuur on koloniaalajastul saanud mõjutusi Läänest. Paljud Aafrika keeled on tonaalsed: heli kõrgus määrab ära sõnade tähenduse. Tonaalsus avaldub ka Aafrika muusikalistes meloodiates ja rütmides. Kasutatakse mitmesuguseid pille, eriti trumme, kellasid, vibupille, vilesid ja pasunaid.
Aafrikas on tants tähtis kommunikatsioonivahend: tantsijad kasutavad žeste, maske, kostüüme, kehamaalinguid ja mitmesuguseid visuaalseid vahendeid. Põhiliigutused on tihtipeale lihtsad ja rõhutatakse üksikuid kehaosi, näiteks ainult ülakeha, torsot või jalgu. Tantsitakse nii üksi kui ka väikeste gruppidena, kuhu kuulub kaks või kolm inimest. Rühmatantse esitatakse erinevates kujundites: joonena, ringina, maotaolise liikumisena. Linnastumise ja moderniseerimisega on Aafrika tants ja muusika saanud mõjutusi paljudest kultuuridest.
Kunst ja käsitöö
pisi|"Seitsme sarve mask" [[Elevandiluurannikult]] Aafrika on rikas kunsti- ja käsitöötraditsioonide poolest: harrastatakse puulõiget ning valmistatakse vask- ja nahkesemeid. Aafrika kunst ja käsitöö hõlmavad ka skulptuuri, maali, keraamikat, tseremoniaalset ja religioosset riietust ning peakatteid.
Aafrika kultuuris on alati inimese välimusele rõhku pandud, mistõttu on juveelid ja maskid tähtsad isiklikud aksessuaarid. Maskid on hoolega viimistletud. Neid kasutatakse tseremooniates esivanemate, vaimude, mütoloogiliste olendite ja viljakusjumalate kujutamisel.
Aafrika traditsioonilises kunstis ja käsitöös esineb arvukalt püsimotiive, näiteks paare (naine lapsega, mees relva või loomaga, kõrvalise isiku või võõraga). Paarid võivad sümboliseerida esivanemaid, ühiskonna loojaid, abielu või kaksikuid. Paaride teema esindab aga harva mehe ja naise vahelist intiimsust. Ema lapsega või lastega väljendab aafriklastele intensiivset emaduse olulisust, emakest Maad ja inimesi kui tema lapsi. Mees relva või loomaga sümboliseerib au ja võimu. Võõras võib olla mõnest muust hõimust või muust riigist ning teda võidakse kujutada moonutatult.
Folkloor ja muistendid
Folklooris talletuvad inimeste kogemused ja väärtused, muistendid valgustavad moraali ja kombeid. Aafrika rahvajuttude arv võib ulatuda veerand miljonini. Suuline pärimus peegeldab sotsiaalse kogemuse väga erinevaid tahke. Esindatud on veeuputusmüüdid.
Pügmeede müüdi kohaselt kuulis kameeleon puu seest veidrat häält, lõikas puutüve lõhki ning sellest voolas välja suur hulk vett, mis kattis kogu maa. Koos veega ilmusid esimesed inimesed. Üks Elevandiluuranniku müüt räägib heldest mehest, kes andis ära kõik, mis tal oli, ning seejärel kinkis jumal Ouende talle tasuks varanduse, soovitas tal maalt lahkuda ja lasi tema omakasupüüdlike naabrite hävitamiseks kuus kuud vihma sadada.
thumb|Aafrika keelkonnad {{legend|#326597|[[Afroaasia keeled}} {{legend|#cc379a|Austroneesia keeled}} {{legend|#0d9635|Khoisani keeled}} {{legend|#fd0101|Nigeri-Kongo keeled}} {{legend|#fd6500|Nigeri-Kongo keeled (bantu)}} {{legend|#f6f009|Niiluse-Sahara keeled}}]]
Keeled ja kirjandus
Aafrika kontinendil räägitakse tuhandeid keeli, lisaks veel paljusid murdeid. Mõnda keelt ja murret räägib ainult mõnisada inimest, teisi aga miljonid. Kõige rohkem kõneldud keeled on araabia, suahiili ja hausa keel. Väga vähesed Aafrika riigid on ükskeelsed, paljudes on ametliku keelena kasutusel ka mõni Euroopa keel. Näiteks Lõuna-Aafrikas on kasutusel 11 ametlikku keelt, millest üks on inglise keel.
Aafrika neli peamist keelkonda on Afroaasia, Niiluse-Sahara, Nigeri-Kordofani, khoisani.
Stanfordi ülikooli keeleteadlase Joseph Greenbergi uurimus jaotab Aafrika kuude keelkonda: Afroaasia, Nigeri-Kongo mittebantu, Nigeri-Kongo bantu, Niiluse-Sahara, khoisani ja Austroneesia keelkonnaks. Greenbergi uurimuse järgi on Aafrikas hinnanguliselt 1500 keelt.
pisi|left|Kopti kirik [[Kairos]]
Religioon
Traditsioonilisi Aafrika animistlikke usundeid järgib tänapäeval u 100 miljonit aafriklast. Ristiusk jõudis Põhja-Aafrikasse 1. sajandil ning levis sealt 4. sajandiks Sudaani ja Etioopiasse. Etioopias on säilinud koptide kristlik usulahk. 15. sajandil jõudis kristlus troopilisse Aafrikasse ja tänapäeval on Aafrika mandril ligikaudu 340 miljonit kristlast.
Islam, populaarsuselt teine religioon Aafrikas, jõudis siia 7. sajandil Vahemere rannikult. Aja jooksul levis islam edasi idarannikule ja Ida-Aafrikasse. Tänapäeval on moslemeid kõikjal Aafrikas, kokku u 285 miljonit inimest.
Pühad ja pidustused
Pidustustega tähistatakse Aafrikas peaaegu kõiki inimelu tähtsündmusi ja olulisi aspekte: sündi, initsiatsiooni, kosimist ja abielu, suguharude pealike valimist, viljakoristust, jumalate kummardamist, surma; pidustusi pühendatakse vaimudele ja esivanematele.
Söök ja jook
pisi|Turg [[Burkina Fasos]] Aafrika toidutraditsioonid peegeldavad nii kohalikke loodusolusid kui ka koloniaalvallutajate mõju, kes tõid toidulauale näiteks paprika, pähklid ja maisi. Aafrika köök kasutab traditsioonilisi puu- ja köögivilju, piima- ja lihatooteid. Aafrika küla toidusedel koosneb tihti piimast, kohupiimast ja vadakust. Toidutraditsiooni keskmes on tärkliserikkad toiduained koos hautatud liha ja/või aedviljadega. Peamised juurviljad on maniokk ja bataat, kasutatakse ka aurutatud rohelisi köögivilju koos teravate vürtsidega. Laialdaselt tarbitakse aurutatud või keedetud aedvilja, kaun- ja teravilju, maniokki, bataati ja jamssi, samuti metsikult kasvavaid puu- ja aedvilju. Palju süüakse arbuusi ja banaani. pisi|left|Naine kohviubadega Maroko ja Egiptusega piirnevad Põhja-Aafrika rannikualad, mille toidulaud erineb Sahara aafriklaste omast. Sahara aafriklaste toidulaud on väga kesine. Nigeerias ja Lääne-Aafrikas armastatakse vürtsikaid toite. Mittemoslemid toodavad ka alkoholi, mis sobib hästi enamiku Aafrika toitudega. Kõike tuntum alkohoolne jook on Etioopia meevein tej.
Toitu valmistatakse nii loomalihast kui ka kalast, levinud on kuivatatud kala. Lõuna-Aafrika ja selle naabermaade köögid on rahvusvahelised, sisaldades võõrmõjusid näiteks India köögist – tuntud on läätsesupp ja karri. Ida-Aafrika toidud ei sisalda liha; veiseid ja lambaid peetakse vahetuskaubaks, mitte toiduks.
Etiooplased olid esimesed kohvikasvatajad. Nad peavad kohvitseremooniaid, mis sarnanevad Jaapani teetseremooniatega. Etioopiast levis kohv edasi Jeemenisse, sealt Araabiasse ja ülejäänud Euroopasse.
Guatemala lipp
thumb|[[Pilt:FIAV 011011.svg|20px Riigilipp. Proportsioonid 5:8]] thumb|[[Pilt:FIAV 100100.svg|20px Rahvuslipp]]
Guatemala lipp on Guatemala Vabariigi lipp. Sinised triibud sümboliseerivad Guatemala paiknemist kahe ookeani vahel ja taevast riigi kohal. Valge tähistab rahu ja puhtust.
Riigilipu keskel on Guatemala vapp.
Kuni 1851. aastani oli Guatemalas kasutusel Kesk-Ameerika lipp, mil lipule lisati Hispaania värvid punane ja kollane. Algsed värvid taastati 17. augustil 1871, aga vertikaalsete triipudena.
Marienberg
Marienberg on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Välislingid
Замок Маарьямяе
Pernambuco osariik
Pernambuco osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Brasiilias Kirdepiirkonnas.
Halduslikult jaguneb 223 omavalitsuseks.
Suuremad linnad on Recife, Jaboatão dos Guararapes, Olinda, Paulista, Caruaru ja Petrolina.
Eesti Üliõpilaste Seltsi lipp
thumb|Eesti Üliõpilaste Seltsi ajalooline lipp Eesti Rahva Muuseumi vanas peahoones Eesti Üliõpilaste Seltsi lipp on EÜSi tuntuim sümbol.
Värvide tähendust on seletatud järgmiselt: {{legend|#0072CE|border=solid 1px #0072CE;|suurus=100%|sinine – väljendas usku ja lootust eesti rahva tulevikku, samuti oli see ustavuse sümboliks;}} {{legend|#000000|border=solid 1px black;|suurus=100%|must – pidi meenutama eesti rahva sünget ja piinavat minevikku, kodumaa musta mulda, luuletustes on musta peetud armastuse sümboliks;}} {{legend|#FFFFFF|border=solid 1px black;|suurus=100%|valge – sümboliseerib eesti rahva püüdeid hariduse ja vaimuvalguse poole, samuti talvist valget lund, suviseid valgeid öid, Eesti kaskede valget koort.}}
Aastatel 1940–1991 oli ajalooline lipp peidus Kõola külas Läänemardi talu ahjukorstnas.
EÜS-i lipp viidi üle Eesti Rahva Muuseumi uude hoonesse, mis avati ametlikult 29. septembril 2016, ning on sestpeale nähtav kõigile külastajatele. Lipp asub spetsiaalses juhitava temperatuuri ja niiskusega vitriinis.
Lipu laius koos narmastega on 174 cm ja pikkus 375 cm.
1. märts
1. märts on Gregoriuse kalendri 60. (liigaastal 61.) päev. Juliuse kalendri järgi 16. veebruar (liigaastal 17. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 305 päeva.
Orlan
Orlan, kodanikunimega Mireille Suzanne Francette Porte (sündinud 30. mail 1947 Saint-Étienne'is) on prantsuse naiskunstnik, kes kasutas väidetavalt esimese kunstnikuna kunstilisel eesmärgil plastikakirurgiat. Peale kehakunsti on ta tegev videokunsti ja performance 'i alal.
Ta tegutseb ja elab Los Angeleses, New Yorgis ja Pariisis.
"Marches au ralenti"
Alates 1964. aastast kõndis ta Saint-Étienne'is kesklinna kahe osa vahel nii aeglaselt kui võimalik.
"MesuRages"
Aastatel 1965–1983 kasutas ta oma keha mõõteriistana määramiseks, mitu inimest ühte või teise ruumi mahub.
"Vintages"
Selle pealkirja all tuntakse 1964.–1966. aastast pärinevat fotosarja. Ta poseerib selles alasti joogasarnastes poosides. Üks tuntumaid pilte on "Orlan accouche d'elle-m'aime". Igast fotost on olemas ainult üks eksemplar; originaalnegatiivid on hävitatud.
"Tableaux vivants"
See on uus fotosari (1967–1975).
"Kunstniku suudlus" ("Le baiser de l'artiste)"
Aastal 1977 etendas ta Prantsuse kunstimessi FIAC ajal selle toimumiskoha Grand Palais' juures performance 'i : ta istus poodiumil. Tema kõrval oli tema alasti torso elusuuruses foto, millesse sai väikeses summas raha sisse lasta. Võis näha, kuidas münt liigub foto jalgadevahesse. Seepeale sai kunstnikult suudluse. Pärast seda  ja suudles väikese summa eest. See tekitas skandaali. Seda näidati uuesti näitusel "WACK!Art and the Feminist Revolution".
Ihukunst (l'art charnel)
Ta kirjutas ihukunsti (l'art charnel) manifesti ning laskis aastatel 1990–1993 teha oma näole üheksa iluoperatsiooni, mida filmiti ning edastati üle maailma, sealhulgas Pompidou keskusse Pariisis ja Sandra Gehringi galeriisse New Yorgis.
Manifestis kirjutab ta muu hulgas: "Ma võin kannatusteta vaadelda, kuidas minu keha lahti lõigatakse! (...) Ma näen end sisikonnani välja – uus peeglistaadium. (...) Ma näen oma armsama südamesse; tema suurepärasel konstruktsioonil pole mingit pistmist haiglase sentimentaalsusega. "Kallis, ma armastan su põrna; ma armastan su maksa; ma jumaldan su kõhunääret, ja su reieluu kuju erutab mind.""
"Dokumentaaluurimus: Medusa pea"
See oli performance Aachenis muuseumis Ludwig Forum für Internationale Kunst. Selle deviis oli Freudi tekst Medusa peal: "Häbet nähes jookseb isegi kurat ära." Kunstnik näitas menstruatsiooni ajal oma suguelundeid suurendusklaasi all.
"Püha Orlani reinkarnatsioon"
See 1990. aastal alanud projekt kujutas endast iluoperatsioonide sarja, mille käigus kunstnik laskis oma näo kujundada tuntud skulptuuride ja maalide (näiteks "Mona Lisa") järgi.
"See on minu keha, see on minu tarkvara"
See oli performance, millega käis kaasas raamat ja CD ROM.
Muu tegevus
Aastal 1978 asutas ta Lyonis Rahvusvahelise Performance 'i -sümpoosioni.
Aastal 1982 asutas ta Minitelis esimese kaasaegse kunsti on-line-ajakirja Art-Accès-Revue.
Ta on Cergy õppeasutuse École Nationale Supérieure des Beaux-Arts professor ja Pariisi Palais de Tokyo administraatorite nõukogu liige.
Aastatel 2006–2007 oli ta Los Angeleses Getty Research Institute'i resideeriv teadur.
16. aprillist 18. maini 2008 oli Tallinna Kunstihoones avatud Orlani tööde näitus "Postidentiteedi strateegia". Näituse avamisel viibis ka kunstnik ise.
The Weavers
The Weavers oli Ameerika Ühendriikide folkkvartett, mis loodi 1947. aastal.
Kvartett esitas peale folklaulude ka bluusi, gospelit, lastelaule ja ameerika ballaade. Nende kuulsaim laul on "Goodnight, Irene", mille nad laulsid kuulsaks 1949. aastal.
Allakäik (film)
"Allakäik" on 2004. aastal valminud Saksamaa mängufilm.
Film jutustab Adolf Hitleri viimastest päevadest tema sekretäri Traudl Junge silmade läbi.
Goodnight, Irene
"Goodnight, Irene" on traditsiooniline USA folklaul, mille laulis esimesena salvestiseks 1936. aastal Lead Belly.
1950. aastal oli laul USA edetabelites esikohal The Weaversi, Frank Sinatra ning Ernest Tubb ja Red Foley esituses. Hiljem on seda laulu lindistanud ja esitanud lugematu hulk esitajaid.
Laulu sõnadel on väga palju versioone, kuid refrääniosa sõnad ja meloodia on neis enam-vähem samad.
Eesti keeles on see lugu tuntud pealkirjaga "Oo, aeg, miks kiirelt läed" (Heldur Karmo kirjutas sellele kaks varianti sõnu, 1951. ja 1960. aastal) ning seda on esitanud Heli Lääts, Kalju Terasmaa, Tarmo Pihlap, Heidy Tamme, Leila Miller jpt.
Jaroslav Vsevolodovitš
pisi|Jaroslav Vsevolodovitši kujutav fresko Jaroslav Vsevolodovitš ehk Jaroslav II (8. veebruar 1191 – 30. september 1246) oli Vladimiri suurvürst aastail 1238-1246.
Jaroslav Vsevolodovitš oli Vladimiri suurvürsti Vsevolod Suurpesa ja Maria Švarnovna poeg.
Jaroslav Vsevolodovitš oli Pereslavl-Zalesski ja seejärel aastatel 1215–1216, 1221–1223, 1224–1228 ning 1230–1236 Novgorodi vürstiriigi vürst.
Aastatel 1243–1246 oli ta Vladimiri-Suzdali vürstiriigi suurvürst.
Isiklikku ja järglased
Jaroslav Vsevolodovitš abielus Novgorodi vürstiriigi ja Galiitsia vürsti Mstislav Mstislavitši ehk Mstislav Udalõi tütre Rostislava-Feodossiaga, kellega Jaroslav Vsevolodovitšil järglased:
Babüloonia
Babüloonia oli muistne kultuuripiirkond Kesk- ja Lõuna-Mesopotaamias, tänapäeva Iraagis. Sellele andis nime pealinn Babülon.
Babülooniale pani aluse kuningas Hammurabi (valitses lühikese kronoloogia järgi umbes 1696–1654 eKr), kes ühendas kunagise Akkadi suurriigi alad. Ametliku keelena võeti kasutusele semiidi keelte hulka kuuluv akadi keel, usulises kasutuses püsis kõnekeelena väljasurnud sumeri keel. Akkadi ja sumeri traditsioonid mängisid Babüloonia kultuuris olulist rolli ning piirkond jäi oluliseks kultuurikeskuseks kogu pronksiaja ja varase rauaaja vältel, isegi võõrvõimu all.
Ajalugu
Kõige varasem teade Babüloni linna kohta pärineb Akkadi Sargoni aegselt savitahvlilt 23. sajandist eKr. Pärast viimase sumeri päritolu kuningavõimu, Uri III dünastia kokkuvarisemist Elami rünnakute all (2002 eKr pika, 1940 eKr lühikese kronoloogia järgi) sattus enamik Mesopotaamiast amoriitide võimu alla, kes rajasid seal rea väikesi kuningriike. Amoriitide ajastu esimestel sajanditel olid võimsaimad linnriigid Isin ja Larsa, ehkki Šamši-Adad I jõudis Assuri ja Mari ümber asuvate põhjaalade ühendamisele üsna lähedale. Üks amoriitide dünastiaist rajas Babüloni linnriigi, mis lõpuks võttis võimu teiste linnade üle ja rajas Vana-Babüloonia suurriigi.
Olbernhau
Olbernhau on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Babüloonia
Vana-Babüloonia
pisi|Babüloonia alad [[Hammurapi valitsemise ajal 1792–1750 eKr/1728–1686 eKr)]], Amoriitide dünastia, Hammurapi
Kolmandal aastatuhandel eKr kujunes sumerite ja akkadlaste vahel tihe kultuuriline sümbioos, sealjuures üldlevinud kakskeelsus. Sumeri ja akadi keele vastasmõju on ilmne kõigis valdkondades, alates ulatuslikest sõnalaenudest ning lõpetades süntaktiliste, morfoloogiliste ja fonoloogiliste mõjudega. Seepärast on 3. aastatuhande Mesopotaamiat nimetatud keelelise difusiooni alaks (Sprachbund).
19. sajandi algul eKr tuli Babüloonias võimule amoriidi päritolu Babüloonia I dünastia, mille võim piirdus pikka aega vaid linna lähema ümbrusega. 20.–18. sajandil eKr olid Mesopotaamiasse tunginud lääne- ja lõunapoolsetelt kõrbe- ja poolkõrbe aladelt amoriidid (amurru rahvad). Amoriidi ülikud tõusid järk-järgult valitsejateks enamuses Mesopotaamia riikidest. Dünastia 6. kuningas Hammurapi (1792–1750), valitses esialgu samuti üsna väikest riiki, kuid riigi valduste kiire laienemine algas 1760. aastatel: 1764 eKr allutas ta Elami; 1763 eKr vallutas ta Larsa, Larsa oli Lõuna-Mesopotaamia võimsaim riik kuni Babüloonia suurriigi rajamiseni Hammurabi poolt. 1761 eKr allutas Hammurapi Mari ja 1759 eKr, pärast Mari lahku löömist, purustas selle riigi lõplikult. Aastatel 1758–1755 eKr alistas Assüüria. Hammurapi saavutas võimu kogu Mesopotaamia üle. Võimalik, et tema võim ulatus ka tänase Türgi aladele, sest Diyarbakırist on avastatud steel, kus Hammurapit nimetatakse amoriitide kuningaks. Samas on andmeid, et tänase Süüria alal paiknevad riigid olid Hammurapist sõltumatud ning on tõenäoline, et ta ei suutnud allutada ka Assüüria peamisi linnu Aššurit ja Niinevet.
Olbernhau
Kuni 2008. aastani kuulus linn Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Babüloonia
Vana-Babüloonia
Varsti pärast Hammurapi surma hakkas tema riik lagunema Elam, Mesopotaamia lõunaosa ja Assüüria lõid Babülooniast lahku. Mesopotaamia keskosas püsis Babüloonia valitsejate võim küllalt stabiilsena veel poolteist sajandit. 1595 eKr vallutasid ja rüüstasid Babüloni hetiidid. Seejärel valitsesid Babülooniat Assüüria kassiidid.
Kassiitide ülemvõim
Kassiitide võimu periood Babüloonias u 1595–1155 eKr on allikate nappusel üks kõige halvemini tuntud ajajärke Babüloonia ajaloos. Kassiidid olid Lääne-Iraanist pärit rahvas, kelle keeleline kuuluvus on ebaselge. Kassiitide võimu periood on allikate nappusel üks kõige halvemini tuntud ajajärke Babüloonia ajaloos. Kassiitide võimu perioodi lõpul püüdsid nii Assüüria keskmise riigi kui ka Elami valitsejad Babülooniat oma võimule allutada. U 1155 eKr kukutati Kassiidi dünastia Babülonis elamlaste poolt.
Assüüria ülemvõim
,Assüüria
Uus-Babüloonia
Nabopolassari poeg Nebukadnetsar II võitis 605 ekr Karhemiši juures Süüriasse tunginud Egiptuse väe koos selle viimaste järelejäänud assüürlastest toetajatega ja allutas seejärel Süüria ja Palestiina. Aastatel 605–539 eKr oli Assüüria Babüloonia ja Meedia kontrolli all, Meediale jäi maa-ala Mesopotaamiast põhja pool ning Babüloonia sai lõunapoolse osa. 597 eKr allutas Nebukadnetsar II Jeruusalemma ja Juuda riigi ning püüdis seejärel vallutada Egiptust. Nebukadnetsar vallutas 587 eKr uuesti Jeruusalemma ja pärast seda piiras ta üle kümne aasta Tüürost ning saavutas selle alistumise Babüloonia ülemvõimule.
Nebukadnetsar II, kes valitses aastail 604–562, korraldas suurejoonelisi ehitustöid Babülonis: Babüloni linnamüürid, Marduki tempel, tsikuraat (Paabeli torn), jumalanna Ištarile pühendatud värav, Babüloni kuningaloss. Babüloni linnamüürid olid 50 kuninga küünart (u 25 m) laiad ja 200 küünart (u 100 m) kõrged. Ümber müüri kaevatud vallikraavi mullast põletati telliseid, millest ehitati müürile ühe rõduga tornid. Müüris oli ümberringi 100 väravat, mis olid valmistatud üleni vasest, vaskpiitade ja põikpuudega. Nebukadnetsar püstitas Babülonis ligi 40 templit ja taastas palju templeid, mis olid kannatada saanud Assurbanipali sõjas Samaššumukini vastu; eriti luksuslikult ehitati üles jumal Marduki suurtempel. Legendi järgi lõi Nebukadnetsar oma abikaasale, Meedia kuningatütrele, kes tundis igatsust oma kodumaa mägede järele Semiramise rippaiad. Süüria ja Foiniikia vallutuste tõttu suurenes Babüloni kaubanduslik tähtsus ning pärast Foiniikia ja Palestiina vallutamist muutus ta tähtsaimaks kaubanduskeskuseks ning suurimaks ja rikkaimaks linnaks.
Nebukadnetsari surmale järgnenud poja Avel-Marduki valitsusajal toimunud paleepööret tuli võimule Nabonaid (555–539), kes edendas kuujumal Sini kultust ja hakkas taastama vanu templeid Babüloonia linnades ja ka Põhja-Mesopotaamias, mis tõenäoliselt põhjustas Marduki preestrite vastuseisu ja nõrgendas riiki. Meedia katkestas liidu Babülooniaga ning Meedia sõjaväed hakkasid tungima piirkondadesse, mis kuulusid Babüloonia riigi koosseisu või olid talle alluvad. Nabonaidil ei olnud piisavalt jõudu, et vastu panna ning seega kaotas Babüloonia kõik oma välisvaldused.