cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
2008. aasta sügisel teatas TV3, et "Eesti otsib superstaari" kolmas hooaeg lükatakse teadmata ajaks edasi. Selle sarja vahetas välja uus sari "Eesti otsib lemmiklaulu". Juunis 2009 teatas TV3, et projekti "Eesti otsib superstaari" jätkatakse sügisel 2009.
Juulis 2009 teatas Eesti Rahvusringhääling (ERR), et Heidy Purgale ei ole antud luba osaleda konkurentide projektis, sest ERR soovib peatoimetajaid hoida oma programmidega tegevuses. Purga, kes on olnud kahe esimese hooaja kohtunik, on Raadio 2 peatoimetaja. Purga asemel sai kohtunikuks laulja Maarja-Liis Ilus.
11. juulil 2009 tutvustati uusi õhtujuhte: lauljat ja kitarristi Tanel Padarit ning laulja Ithaka Maria Rahulat. Uuendusena avardati vanusepiire: osalemisõigus on kõigil 16–35-aastastel.
Stuudiovoorud
Stuudiovooru pääses 25 noort lauljat: 13 tütarlast ja 12 noormeest. Stuudiovoorud toimusid kahel nädalal, millest üks oli tütarlaste nädal ja teine noormeeste nädal. Nädala I voorus laulsid kõik osalejad, kellest ühe saatsid kohtunikud otse finaali. Ülejäänud osalejatest saadeti telefonihääletuse tulemuse põhjal II vooru kaheksa lauljat. Teises voorus otsustasid televaatajad, millised neli liituvad teiste finalistidega.
Stuudiovoorud toimusid TV3 stuudios.
Top 10: Popmuusika megahitid
Saatesarja esimene finaal toimus 25. oktoobril 2009 Eesti Televisiooni 4. stuudios. Saates laulsid kõik 10 finalisti popmuusika megahitte.
Viimased kolm: Getter Jaani, Jaanus Saago, Anne Arrak Viimased kaks: Getter Jaani, Anne Arrak Välja hääletatud: –*
* Otseülekandes teatati väljahääletatuks Anne Arrak. Kuid telefonihääletuse ajal ei saanud tehnilistel põhjustel EMT kliendid helistada. Seetõttu kutsuti Anne saatesse tagasi ja ta astus üles ka järgmises finaalsaates. .
Top 10: Eesti lemmiklaulud
Viimased kolm: Anis Arumets, Eliisa Kõiv, Andrei Ozdoba Välja hääletatud: Eliisa Kõiv, Andrei Ozdoba
Top 8: Laulud sünniaastast
Kolmanda finaali otseülekanne toimus 8. novembril 2009 ETV 4. stuudios. Saates osalesid allesjäänud 8 finalisti, kes kõik esitasid laulu, mis pärineb nende sünniaastast. Saatest langes välja üks finalist, kes kogus telefonihääletusel kõige vähem hääli.
Viimased kolm: Jaanus Saago, Anis Arumets, Kene Vernik Viimased kaks: Kene Vernik, Jaanus Saago Välja hääletatud: Kene Vernik
Top 7: Armastuslaulud
Saatesarja neljas finaal toimus 15. novembril 2009 ETV 4. stuudios. Saates laulsid seitse finalisti, kellest telefonihääletuse tulemusena lahkus saatest Anne Arrak.
Viimased kolm: Jaanus Saago, Anne Arrak, Marten Kuningas Viimased kaks: Marten Kuningas, Anne Arrak
Välja hääletatud: Anne Arrak
Top 6: Akustiline voor – laulud, mis iseloomustavad lauljat ennast
Saatesarja viies finaal toimus 22. novembril 2009 ETV 4. stuudios. Lauljad pidid laulma akustilise loo, mis iseloomustaks lauljat ennast. Neil oli ka antud võimalus end ise mõnel pillil saata. Telefonihääletuse tulemusel oli saatest sunnitud lahkuma Anis Arumets.
Viimased kaks: Getter Jaani, Anis Arumets Välja hääletatud: Anis Arumets
Top 5: Kantri- ja tantsumuusika
Saatesarja kuues finaal toimus 29. novembril 2009 ETV 4. stuudios. Osalejad laulsid tantsuloo ja kantrilaulu. Telefonihääletuse tulemuste põhjal oli saatest sunnitud lahkuma Jaanus Saago.
Viimased kaks: Birgit Varjun, Jaanus Saago Välja hääletatud: Jaanus Saago
Top 4: Ivo Linna laul ja 2009. aasta hitid
Saatesarja seitsmes finaal toimus 6. detsembril 2009 ETV 4. stuudios. Saates esitati üks Ivo Linna laul ja 2009. aasta hitt. Telefonihääletuses kõige vähem poolthääli saanud Getter Jaani langes konkurentsist välja.
Viimased kaks: Birgit Varjun, Getter Jaani Välja hääletatud: Getter Jaani ''
Top 3: Lugu ema-isa nooruspõlvest ja duett
Saatesarja kaheksas finaal toimus 13. detsembril 2009 ETV 4. stuudios. Allesjäänud kolm osalejat laulsid ühe loo oma ema või isa nooruspõlvest ja dueti tuntud eesti lauljaga. Saates laulsid koos finalistidega Sandra Nurmsalu, Vaiko Eplik ja Erik Meremaa. Telefonihääletuse tulemuste põhjal langes saatest välja Marten Kuningas. Sellega selgusid ka superfinalistid – Ott Lepland ja Birgit Varjun.
Välja hääletatud: Marten Kuningas
Superfinaal: Jõululaul / laulja lemmik / võitja laul
Saatesarja "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja superfinaal toimus 20. detsembril 2009 Linnahallis, Tallinnas. Superfinalistid esitasid dueti; ühe jõululaulu; varem esitatud loo, mida peavad parimaks, ja võitjalaulu. Saates astusid üles külalisesinejatena saatejuhid Tanel Padar ja Ithaka Maria, eelmise kahe hooaja võitjad Birgit Õigemeel ja Jana Kask. "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja võitjaks valisid televaatajad telefonihääletusega Ott Leplandi.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Keskkonnainvesteeringute Keskus (lühend KIK) on Eesti sihtasutus, mida haldab Rahandusministeerium.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Pärast saate võitmist hakkas Ott Lepland kohe tööle auhinnaga kaasnenud albumi kallal. Albumit produtseeris ansambel The Sun ja aprillis 2010 anti välja Ott Leplandi omanimeline album "Ott Lepland". Juba vähem kui kaks nädalat pärast saatesarja lõppu, detsembris 2009 ilmus Oti albumilt esimene singel "Otsides ma pean su jälle leidma", mille viisi autor on Lepland ise ja sõnad on kirjutanud Aapo Ilves. Veebruaris 2010 andis Ott välja teise singli "Süte peal sulanud jää", mis on kaver Antti Tuisku loost "Valovuodet". Laulu muusika autoriteks Jussi Nikula ja Caleb, eestikeelsed sõnad Aapo Ilves. 9. aprillil 2010 andis Ott välja kolmanda singli "Läbi öise Tallinna", mille viisi ja sõnade autor on Hendrik Sal-Saller. Oma singlitega on Ott astunud üles mitmes telesaates, nende hulgas "Raadio 2 Aastahitt 2009", "A. Le Coq Live – Eesti muusikaauhinnad", "Laulud tähtedega".
Keskkonnainvesteeringute Keskus
KIK-i eesmärgiks on keskkonnakasutamisest laekuva raha sihtotstarbeline paigutus loodusvarade taaskasutamisse ja keskkonnaprobleemide lahendamisele ning seeläbi hoida riigi tervet elukeskkonda ja soodustada jätkusuutlikku arengut.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Lepland alustas ka näitlejakarjääri. Otile koos Kristjan Kasearuga anti peaosa Eesti Nuku- ja Noorsooteatris etendunud maailmakuulsas muusikalis "Keskkoolimuusikal" ("High School Musical").
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Keskkonnainvesteeringute keskuse eelkäija oli 1993. aastal loodud Eesti riiklik keskkonnafond, mis pärast 2000. aasta ümberkorraldusi sai praeguse nime.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Oma debüütalbumi on välja andnud ka saatesarjas neljandaks tulnud Getter Jaani. Getter Jaani hakkas koostööd tegema Sven Lõhmusega, kelle plaadifirma Moonwalk Studio alt anti välja ka debüütsingel "Parim päev". Jaanuaris 2010 ilmunud singli näol on tegemist uue töötlusega Mahavoki laulust "On läinud aastad". 9. juuni 2010 ilmus Getterilt "Parim päev" nime kandev debüütalbum. Tegemist on EP-ga (extended play) ehk lühialbumiga, sest see koosneb vaid kaheksast laulust. Mõni päev enne albumi ametliku väljaandmist ilmus ka Getteri teine singel "Grammofon".
Sarnaselt Leplandiga sai rolli "Keskkoolimuusikalis" ka Getter Jaani. Getter mängib muusikalis ülbe ja pahatahtliku olemisega Sharpayd. Lisaks sai Getter Jaani peaosa ka Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Kooli muusikal-filmis "Tuhkatriinu", mille võtted toimusid 2010. aasta suvel.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Ajalugu
2005. aasta detsembris avati igas Eesti maakonnas KIK-i esindus.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Birgit Varjun on välja andnud ka kaks singlit. Esimene valmis koostöös "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja võitja Birgit Õigemeelega. Laul kannab pealkirja "Sinuga end elusana tunda võin". Teise singli andis Varjun välja koos ansambliga Terminaator. Lugu kannab pealkirja "Maailma valitsejad".
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Ajalugu
2009. aasta septembris allkirjastas KIK koos rahandusministeeriumiga laenulepingu, millega KIK sai edasilaenamiseks osa Euroopa Investeerimispanga (EIB) võetud laenurahast.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Saatesarjas kolmandaks tulnud Marten Kuningas osales koos ansambliga Mahavok Eesti Televisiooni korraldatud lauluvõistlusel "Eesti laul 2010", kus valiti Eesti esindaja 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele. Lauluga "Oota mind veel" saavutati lauluvõistlusel 5. koht. Kuningas on pärast saadet avalikkuse ees esinenud Elisa Eesti internetiteenuste reklaaminäona.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Ajalugu
2010. aasta juulis sõlmisid KIK ja keskkonnaministeerium halduslepingu, mis paneb KIK-ile ülesande CO2 heitkoguse ühikutega (AU) kaubelda ning rohelist investeerimisskeemi (RIS) rakendada.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Lauluvõistlusel "Eesti laul 2010" osales saatesarja finalist Kene Vernik koos oma ansambliga Mimicry. Laul "New" jäi finaalis 8. kohale. Augustis 2010 andis Kene välja sooloartistina singli "Päevast päeva", millele filmiti ka muusikavideo.
Vaida–Pajupea tee
Vaida–Pajupea tee (registrinumbriga 11201) on 9,5 km pikkune kõrvalmaantee Rae vallas.
Eesti otsib superstaari (kolmas hooaeg)
Pärast saadet
Saatesarja stuudiovoorude noormeeste esimeses voorus välja langenud Robin Juhkental osales lauluvõistlusel "Eesti laul 2010" oma ansambliga Malcolm Lincoln. Eraldi lauluvõistluseks moodustati ka taustaansambel ManPower 4, mille neljast liikmest kolm osalesid "Eesti otsib superstaari" 3. hooaja saatesarjas. Finalistid Jaanus Saago ja Andrei Ozdoba ning stuudiovoorus välja langenud Mick Pedaja. Laul "Siren" võitis lauluvõistluse ja sõitis Oslosse Eurovisiooni lauluvõistlusele, kus esimeses poolfinaalis tuli leppida 14. kohaga.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
Ajalugu
2023. aasta 1. jaanuaril ühines KIK-iga Erametsakeskus ja loodi metsaosakond, mille juhiks on Gunnar Reinapu.
KIK ja Euroopa Liidu toetused
2001. aasta jaanuaris nimetati KIK rakendusüksuseks Euroopa Liidu (EL) eelstruktuurifondi ISPA välisabi projektide elluviimisel.
Vaida–Pajupea tee
Tee saab alguse Jüri–Vaida tee lõpust Suuresta külas. Tee kulgeb läbi Suuresta, Seli, Limu, Pajupea ja Vaskjala küla. Tee lõpeb Jüri–Aruküla tee kuuendal kilomeetril Pajupea ja Vaskjala küla piiril.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
KIK ja Euroopa Liidu toetused
2004. aasta kevadel nimetati KIK rakendusüksuseks EL Ühtekuuluvusfondi (ÜF) ja Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) toetuste jagamiseks abiperioodil 2004–2006.
2008. aasta jaanuaris nimetati KIK rakendusüksuseks nii ÜFi, ERFi kui ka Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) toetuste vahendamisel abiperioodil 2007–2013.
Vaida–Pajupea tee
Tee ületab ühe silla (Kanali sild üle Kaunissaare–Patika kanali tee kolmandal kilomeetril) ja kuus truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
KIK-i nõukogu
KIK-i kõrgeim juhtimisorgan on nõukogu, mis kavandab KIK-i tegevust, korraldab KIK-i juhtimist ja teostab järelevalvet juhatuse tegevuse üle.
Vaida–Pajupea tee
Tee algusest kuni 3,5. kilomeetrini ja 7,5. kilomeetrist kuni tee lõpuni on pinnatud kruusatee, vahepeal on kruusatee. Tee on klassita. Kuni 4,5. kilomeetrini on liiklussagedus kuni 200 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Keskkonnainvesteeringute Keskus
KIK-i nõukogu
KIK-i nõukogusse kuulub üheksa liiget, kes kinnitatakse Riigikogu otsusega ametisse kolmeks aastaks. Liikmeid KIK-i nõukogusse pakuvad Riigikogu keskkonnakomisjon ja asutajaõiguste teostaja. Ametikoha järgi kuulub KIK-i nõukogusse ka keskkonnaminister.
KIK-i juhatus
KIK-il on kuni kolmeliikmeline juhatus, kes juhib ja esindab KIK-i ning käsutab KIK-i vara põhikirjast tulenevate ja nõukogu poolt antud volituste piires. KIK-i juhatuse liikmed määrab kolmeks aastaks ametisse KIK-i nõukogu. Üks juhatuse liikmetest on Andrus Treier.
2022. aasta detsembri seisuga töötas KIK-is 55 inimest.
Rahastusallikad
Aastate lõikes on KIK-i projektide rahastamine muutunud – kui esimestel tegutsemisaastatel jagas sihtasutus toetusi valdavalt Eesti riigi vahenditest, siis viimastel tegevusaastatel on märkimisväärselt tõusnud välisabi osakaal. Lisaks toetuste jagamisele annab KIK 2009. aastast välja ka laene.
Vahendid KIK-i toetusteks ja laenudeks pärinevad neljast allikast:
KIK-i rahastatud projekte
2020. aastal sai Eesti Erametsaliit KIK-ilt 59 765-eurose toetuse ürituse "Kogu pere metsapäev ja metsamajandajate konkurss 2020" korraldamiseks.
Toetuste saajate seas on ka Riigimetsa Majandamise Keskus, kellele muuhulgas eraldati looduskaitselisteks tegevusteks aastatel 2014-2020 Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist.
17 640 162 eurot.
Alkmaion
Alkmaion oli vanakreeka mütoloogias Argose ülik, Amphiaraose ja Eriphyle vanem poeg, kellest väitsid end põlvnevat Atika aristokraadisuguvõsa alkmaioniidid.
Amphiaraos ei tulnud sõjast tagasi. Tema neelas maa, kui Periklymenos teda surmata tahtis.
Alkmaion tappis oma ema, nagu oli isale tõotanud. Enne surma needis ema ta ära, soovides, et Alkmaion mitte ühelgi olemasoleval maal rahu ei saaks.
Alkmaion asus elama Arkaadiasse, mille kuningas Phegeos andis talle naiseks oma tütre Alphesiboia, keda on nimetatud ka Arsinoeks. Siis saabusid erinnüsed, kes Alkmaionit lakkamatult jälitasid ega lasknud tal elada. Alkmaion küsis nõu Delfi oraaklilt, kes ütles, et erinnüsed on karistuseks ematapmise eest ja et Alkmaion peab elama asuma mõnele sellisele maale, mida needmise ajal veel olemas ei olnud. Vahepeal oli Alkmaion saanud tütre isaks. Tütrele pandi nimeks Tisiphone: sama nime kandis erinnüs Tisiphone.
Alkmaion leidis Aitooliast Kreeka suurime jõe Acheloosi jõe deltast äsjamoodustunud saare ja kolis sinna. Tema naine jäi Arkaadiasse, sest jõesaarel polnud mingeid mugavusi. Alkmaion palus jõejumala tütart Kallirrhoed endale naiseks ja Acheloos nõustus tingimusel, et Alkmaion toob talle oma ema juveelidega kaunistatud rüü, mida too oli poja needmise ajal kandnud. See oli Phegeose juures. Kui Alkmaion oma endiselt naiselt ja äialt rüü kätte saai, laskis Phegeos oma poegadel Alkmaioni jälitada ja ta tappa, sest see oli väiksem häbi kui lahutus.
Kallirrhoe ei jõudnudki Alkmaioniga abielluda, ent sünnitas talle siiski kaksikud pojad Amphoterose ja Akarnanose. Kallirrhoe palus Zeusilt, et pojad kiiremini suureks kasvaksid, et võiksid isa eest kätte maksta. Zeus täitis naise soovi. Vennad lõid maha nii Phegeose, tema naise kui ka kõik nende pojad.
Amphoteros jäi Arkaadiasse ja asutas uue dünastia. Akarnanos naasis koju ja eraldas Aitoolia lääneosa uueks riigiks, mis sai tema järgi nimeks Akarnaania ja mida ta valitsema hakkas.
Alkmaioni saatust käsitleb mitu vanakreeka tragöödiat, kuid ükski neist pole säilinud. Euripidese tragöödias "Alkmaion Korintoses" saadab Alkmaion oma tütre Tisiphone ja poja Amphilochose Korintosesse Kreoni juurde. Kreoni naine kadestab Tisiphonet tema ilu pärast ja müüb ta orjusesse, ent tolle ostab Alkmaioni käsilane. Too annab Tisiphonele vabaduse ja toob ka Amphilochose Korintosest ära.
Euripidese näidend on vastuolus sellega, et Tisiphone oli veel väga noor (vist mitte üle paari aasta vana), kui ta isa suri. Pealegi oli Amphilochos hoopis Alkmaioni vend.
Ägiriin
Ägiriin ehk akmiit on pürokseenide hulka kuuluv silikaatne mineraal.
Värvuselt pruun või rohekas. Leidub leeliselistes tardkivimites. Ägiriini kristallid koosnevad naatriumi, raua, räni ja hapniku aatomeist.
Gravity Probe B
Gravity Probe B on Maa tehiskaaslane, mille ülesanne oli mõõta aegruumi kõverust ja seeläbi kontrollida Einsteini teooriat ruumi ja aja olemuse kohta. Missiooni eesmärk oli üldrelatiivsusteooria ja teiste sarnaste mudelite praktiline testimine.
Tehiskaaslane saadeti kosmosesse 20. aprillil 2004.
Kuumeteoriit
Kuumeteoriit on Kuult pärinev meteoriit. Meteoriidi pärinemine Kuult tehakse kindlaks meteoriidi võrdlemisel Apollo programmi käigus Kuult kogutud proovidega. Enamik kuumeteoriite satuvad Maale Kuu ja mõne teise taevakeha kokkupõrke tagajärjel, kui Kuu pinnasetükid paiskuvad Kuu gravitatsiooniväljast välja ning mõned neist jõuavad Maale.
Tsirguliina raamatukogu
Tsirguliina raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu.
Raamatukogu aadress: Nooruse tn 1, Tsirguliina alevik, 68316 Valga vald, Valga maakond.
Ajalugu
1923. aastal asutati Tsirgulinna Rahvaraamatukogu Selts. Raamatukogu asutaja ja seltsi juhataja oli kohaliku kooli õpetaja Aleksander Schuravlöff. Raamatukogu asus algkoolihoones ja esimeseks teadaolevaks laenutajaks oli õpetaja Alviine Läti.
Raamatute ostuks raha saadi pidude korraldamisest.
3. märtsil 1929 Tsirgulinna Algkoolis toimunud Tsirgulinna Rahvaraamatukogu Seltsi peakoosolekule esitatud aruandest nähtub, et aasta jooksul muretseti ligi 200 köidet uusi raamatuid, kokku oli seltsi raamatukogus üle 600 köite, raamatute hinnaks arvati ligi 1000 krooni ning lugejaid oli üle 60.
Koolimaja kitsastes oludes asus raamatukogu 1931. aasta juulini, kui Tsirgulinn sai omale kaua igatsetud rahvamaja, mille ehitas annetuste, loteriide, näitemüükide ja laenude abil Tsirgulinna Vabatahtlik Tuletõrje Selts (taas eesotsas energiline A. Schuravlöff). Hoone teisel korrusel leidis oma kodu Rahvaraamatukogu Selts. Raamatukogu oli avatud pühapäeviti kella 10–16, laenutajaks õpetaja Läti, keda vahel asendasid ka teised seltsi liikmed.
1938. aastal anti haridusministeeriumi koolivalitsuse poolt viiele Valgamaa raamatukoguhoidjale hea töötamise eest II järgu kutsetunnistus. Teiste seas sai selle ka Aleksander Schuravlöff, olles seega esimene kutsega raamatukogutöötaja Tsirgulinnas. Hoogne seltsielu kestis sõjani. 1944. aastal hävitas sõjatuli seltsimaja ja raamatukogu.
Sõjajärgsel aja avati raamatukogu uuesti 1. detsembril 1946. Täpsemaid andmeid on aastast 1950: raamatukogu asus külanõukoguga ühes hoones aadressil Kesk tn 2, raamatuid laenutas Heino Krall. Järgmisel aastal asus tööle tema vend Hugo Krall.
Raamatukogu asus nimetatud ruumides kuni 1992. aastani. Kuna vallavalitsus vajas ruume juurde, osteti raamatukogule omaette maja Nooruse 22. Raamatukogutööks ei olnud see elumajaks ehitatud hoone aga kõige parem, nappis valgust ja avarust.
1997. aastal otsustati ühendada küla- ja kooliraamatukogu ning koliti koolimajja Nooruse tn 1. Ühendkogu asupaigaks sai endine internaadihoone, mis renoveeriti raamatukogule sobivaks.
„Arvutite ajastu” saabumisel avati raamatukogus kolme lugejaarvutiga avalik internetipunkt. Koostati elektrooniline kataloog ja 1. juunist 2005 mindi üle elektroonilisele laenutusele.
Juhatajad/laenutajad
Alviine Läti
Aleksander Schuravlöff
Heino Krall 1950
Hugo Krall 1951–1961
Alvi Seer 1961–1967
Aina Onkel 1967–1968
Mare Lillemets (Pooland) 1968–1970
Milvi Tamm 1970–1973
Hele Reimaa 1974–2015 (osalise koormusega aastatel 2012–2015)
Tiia Pärnik-Pernik alates 2006
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 15 501
Külastused: 6 547
Laenutused: 8 048
Töökohad: 1,5
Berni kanton
Berni kanton (saksa keeles Kanton Bern, prantsuse keeles Canton de Berne) on kanton Šveitsi keskosas.
Berni kanton on nii pindalalt (Graubündeni kantoni järel) kui ka elanike arvult (Zürichi kantoni järel) Šveitsi kantonite seas teisel kohal. Kantoni kõrgeim punkt on Finsteraarhorn (4273 m).
Kantoni ametlikud keeled on saksa ja prantsuse keel. Saksakeelne enamus räägib šveitsisaksa keele Berni murdeid (Bärndütsch) ning teisi šveitsisaksa murdeid. See on enamasti kõnekeel, kirjutamiseks kasutatakse tavaliselt saksa kirjakeele Šveitsi normi (kuigi eksisteerib ka Berni murretes kirjandus).
Kantoni mitteametlik hümn on "Berner Marsch".
Haldusjaotus
Berni kanton jaguneb 5 halduslikuks piirkonnaks: Bern-Mittelland, Berner Jura, Emmental-Oberaargau, Oberland ja Seeland. Piirkonnad jagunevad 10 ringkonnaks. Ringkondades on kokku 388 valda.
Merck & Co.
Merck & Co., Inc. on USA ravimifirma.
Väljaspool Ameerika Ühendriikide ja Kanada turge kasutab kontsern nime Merck Sharp & Dohme ehk MSD.
Mercki aktsia on noteeritud New Yorgi börsil ja kuulub Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksisse.
Eestis tegutseb Merck Sharp & Dohme OÜ, mis registreeriti 2004. aasta 11. märtsil, kasutades ka nime MSD Eesti.
Ettevõte asutati 1891. aastal. Ettevõte oli Saksamaal Darmstadtis asuva Merck KGaA tütarettevõte, kuid praeguseks on tegu kahe eraldi ettevõttega.
Titaniit
Titaniit ehk sfeen on monokliinne silikaatne mineraal.
Titaniit võib olla värvunud mitmesugustes toonides. Esineb aktsessoorse mineraalina näiteks graniidi, gneisi ja kristalse kilda koostises.
Kolonel Tom Parker
Kolonel Tom Parker (kodanikunimega Thomas Andrew Parker, sünninimega Andreas Cornelius van Kuijk; 26. juuni 1909 Breda, Holland – 21. jaanuar 1997 Las Vegas, Nevada osariik) oli USA meelelahutusimpressaario. Tuntud kui Elvis Presley mänedžer.
Tom Parker sündis 26. juunil 1909 Breda linnas Hollandis Adam van Kuijki ja Maria van Kuijki viienda lapsena. Noorelt immigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus teenis raha tsirkuses ja pärast seda oli neli aastat armees. Seejärel pöördus ta jälle tsirkuseelu poole. Oma nime oli ta Thomas Andrew Parkeriks muutnud.
"Enne muusikabisnisesse tulekut pidas ta ponitsirkuses viineriputkat. Kord arutasid tsirkuse omanikud pikalt, kas poleks mõistlik lasta pileti hinda veerandi dollari peale. Parker tegi aga sootuks teistsuguse ettepaneku: "Tõstame hoopis dollarini ja kes pärast rahul pole, saavad poole rahast tagasi!" Teine kord ajas Parker tsirkusesse viivatele teedele lehmakarja. Teed olid nõnda pasased, et tsirkusest lahkuvad pealtvaatajad pidid kasutama Parkeri poni. Ja muidugi mitte tasuta. See võiks pakkuda mõtteainet ärimeestele, kes murravad pead selle üle, kuidas publikult suurt sissepääsumaksu koorida – miks mitte rakendada ka väljapääsumaksu!" Samas võib sedalaadi lood aga kahtluse alla seada, sest mõningatel andmetel olevat need vaid kõlakad, mida "kolonel" kasutas, et kontrollida inimeste kergeusklikkust.
1940. aastatel töötas ta ka koerapüüdjana ja on olnud isegi lemmikloomasurnuaeda pidanud ettevõtja.
Balti Kirurgide Assotsiatsioon
Assotsiatsioon korraldab aastast 1995 koos teiste organisatsioonidega Balti Kirurgide Kongresse. I Kongress toimus 24.-25. mail 1995 Riias. 2015 toimus VIII Kongress.
Kolonel Tom Parker
Palju on laidetud ja sama palju kiidetud "koloneli" tööd Elvise mänedžerina. Talle on ette heidetud, et ta kantis Elvise tuludest 50% endale ja kasutas Elvise turundamiseks häbiväärseid nippe, kuid samas peab tunnistama, et "kolonelita" poleks ehk Elvis tänaseks see, kellena me teda teame.
Pärast Elvise surma oli ta Barron Hiltoni personaalne meelelahutuskonsultant kuni oma surmani 21. jaanuaril 1997 Hiltoni hotellis Las Vegases. Talle pakuti küll tööd mitme artisti mänedžerina, kuid ta keeldus alati, öeldes, et "on vaid Elvis ja "kolonel"".
Tiitli "kolonel" on Tom Parker saanud nooruses tuletõrje päästetöödel ülesnäidatud vapruse eest.
Samoa saared
Samoa saared on saarestik Vaikses ookeanis Polüneesias.
Idapoolsed saared, Tutuila saar koos seda ümbritsevate väikesaartega ning Manu'a saared (Tau, Ofu ja Olosega) kuuluvad Ameerika Samoa koosseisu.
Teise astme linn
Teise astme linn oli 1. mail 1938 jõustunud linnaseaduse alusel linn, kus oli 10 000 – 50 000 elanikku.
Teise astme linnad olid Narva (1. mail 1938 24 135 elanikku, sellest Narva-Jõesuu linnaosas 1594), Pärnu (21 538 elanikku), Nõmme (20 207 elanikku), Rakvere (9996 elanikku), Valga (10 432 elanikku) ja Viljandi (12 795 elanikku).
Lihtne õiekate
Lihtne õiekate ehk perigoon on üks kahest õiekattetüübist (teine on kaheli õiekate). Sel puhul on taime õiekate moodustunud üksnes kas tupp- või kroonlehtedest või viimaste taolistest lehtedest.
M198
M198 on USA-s valmistatud keskmine veetav välihaubits. See on tänini mitme riigi relvastuses.
Ajalugu
M198 projekteeriti aastatel 1968–1977. Ta oli ette nähtud Teise maailmasõja aegse haubitsa M114 väljavahetamiseks. Teda toodeti alates 1978 ja ta on relvastuses alates 1979. Kokku on toodetud 1600–1700 eksemplari. M198 tootmine lõpetati 1992, kuid ta on veel mitme riigi relvastuses. On osalenud mitmes sõjas.
Budakämmal
Viljal on paks koor ja vähe (kui üldse) viljaliha, mis on kuiv ja mõnikord seemneteta. Budakämmal on väga aromaatne ning Hiinas ja Jaapanis kasutatakse vilju siseruumide ja riiete lõhnastamiseks.
M198
Ajalugu
M198 järeltulija on kergekaaluline välihaubits M777, mida on juba suurtes kogustes tellitud, kuid mis pole veel täielikult relvastusse jõudnud.
Budakämmal
thumb|left|Altvaade
M198
Kirjeldus
M198 on traditsioonilise kahehaarse lafetiga. Raua saab keerata ladustamiseks haarade kohale, vähendades nii hõivatavat laopinda. Sel juhul tuleb aga transportimiseks suudmepidur eemaldada. Relva veetakse taktikalise 3-teljelise veoautoga. Õhutranspordiks sobivad mitmesugused kopterid, aga selle saab isegi lennukilt langevarjuga alla visata.
Jarosław Kaczyński valitsus
Jarosław Kaczyński valitsus tuli Poolas võimule 2006. aastal.
M198
Kasutavad riigid
Lisaks USA-le kasutavad haubitsat M198
Trabant
pisi|Trabant 500 universaal pisi|Trabant 601 Trabant on automark, mida toodeti Ida-Saksamaal 8. novembrist 1957 kuni 1991. aastani.
Trabanti tootis Zwickau ettevõte Automobilwerk Zwickau, hilisem VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau.
Trabanti põhimudeleid oli neli:
Aastate jooksul toodeti kokku umbes 3,7 miljonit Trabanti.
2021. aasta alguse seisuga hinnati, et Saksamaa teedel on jätkuvalt ringi sõitmas 38 172 Trabanti.
Trabantidel oli terasest monokokk, kuid küljed, katus, uksed ja luugid oli valmistatud duroplastist. Duroplast oli kõva, bakeliidisarnane materjal, mis oli valmistatud puuvillajääkidest ja fenoolvaigust.
Trabant P50 jõuallikas oli kahesilindriline kahetaktiline 500 cm3 mootor, mille võimsus oli 18 hobujõudu. Sellest automudelist kujunes peagi Ida-Saksa rahvaauto. Auto maksimaalne kiirus oli 95 kilomeetrit tunnis.
Pärishulkraksed
Pärishulkraksed (Eumetazoa, mõnikord nimetatud ka nimega Histozoa) on klaad (käsitletud ka alamriigi tasemel), mis hõlmab peaaegu kõiki loomi, välja arvatud käsnad.
Trabant
Trabant 1.1 mootor oli 1,043-liitrine Volksvagen Polo neljasilindriline ja seekord juba neljataktiline mootor.
Pärishulkraksed
Kõikidel pärishulkraksetel on eristunud päriskoed, mis on eraldatud rakukihiga, ja lootearengujärgus esineb gastrula staadium.
Üldjuhul kuuluvad pärishulkraksete klaadi kammloomad (Ctenophora), ainuõõssed (Cnidaria) ja kahekülgsed (Bilateria). Praegu pole veel selgust, kas ka rühmad Mesozoa ja naastloomad (Placozoa) kuuluvad pärishulkraksete hulka või mitte.
Posi
Posi (lühend ingliskeelsest sõnast positive) on peamiselt noortele orienteeritud liikumine, mis sarnaneb straight edge'i liikumisega. Liikumine on peamiselt levinud hardcore-pungiga seotud ringkondades, kuid ka põrandaaluses punk-rock'is.
Posi-liikumine rõhutab positiivset väljanägemist ja olekut, seistes samas vastu ka narkootikumidele – õpetades, et rõõmus ja elu nautlev saab olla ka ilma narkootilisi aineid tarbimata.
Posicore
Posicore (vahel ka positive hardcore või positive hXc) on vähe levinud termin, millega kirjeldatakse positiivse kõlaga hardcore-muusikat. Tihti öeldakse nende bändide kohta lihtalt posi. Kõige enam seostatakse posicore-sildistusega ilmselt bändi Good Clean Fun.
Talkass
Таlkass (ba:Талҡаҫ) on tektoonilise tekkeviisiga järv Uuralite idaosas ja Irendõki mäestiku läänenõlval Baimaki rajoonis. Talkass on üks suuremaid järvi Baškiirias ehk Baškortostani Vabariigis, mida tänu järvepõhja allikaist pärinevale värskele, kristallpuhtale ja läbipaistvale veele nimetatakse sageli Uurali pärliks. Järve nimi pärineb baškiirikeelsest sõnast talғыn, mis tähendab rahulik, aeglane ja pritsiv.
Aastal 1978 kuulutati järv loodusmälestiseks puhtuse ja setete säilitamiseks.
Tekkeviis
Talkass on katastroofilise iseloomuga kiirete vulkaaniliste protsesside tagajärjel riftiorgu kujunenud väga vana järv, mis paikneb kahe umbes 700–987 m kõrguse kivimiploki ehk mäeaheliku vahele jäävas 12-meetrise sügavusega nõos. Selle madalad põhja- ja lõunakaldad on osaliselt soostunud, lääne- ja idakaldad aga järsud ja kaljused. Järve tektoonilist päritolu tõestavad ida- ja läänekallastel veest kerkivad porfüriitsed kivimid ja paljandid ning keskele järve laavast tekkinud väike kivine saareke. Pankranniku kõrgus ulatub seal 1–2 meetrini ja avaneb laiusega 2–4, paiguti 6 meetrit, otse järvele. Veekogu naabruses kõrgub Irendõki lõhenenud mäetipp, mis kujutab endast kustunud vulkaani väikse kraatriga ja räägib vulkaaniliselt aktiivsest ümbruskonnast.
Üldandmeid ja geograafiline asend
thumb|left| Isjanovo küla ja Talkassi järv Talkass on Lõuna-Uuralites 548,5 meetri kõrgusel merepinnast laiuv, põhja–lõunasihiline hooajalise läbivooluga mageveejärv umbes 500 kilomeetri kaugusel Baškortostani Vabariigi pealinnast Ufast ja 100–145 km Magnitogorskist.
Suuremate Venemaa linnade kaugus järvest: Järve lõunapoolses tipus edelakaldal asub väike, 170 elanikuga Isjanovo küla, millest 4,2 km põhja jääb sanatoorium Talkass ja sellest 6 km loodesse Tubinski küla. Baškortostani idaosas paiknevast 62 763 elanikuga kaevanduslinnast Sibaist on järveni veidi üle 50 km. Järve idapoolsetel rannikunõlvadel kõrgub Irendõk, mille pikkus on 135 m ja maksimaalne kõrgus veidi alla kilomeetri (987 m). Järv ei ole eriti sügav, keskmine sügavus on 4,5 ja maksimaalne 12 meetrit. Järve voolavad ümbritsevate mäeahelike liustike sulamisveed ja sellest on hooajaline äravool Šuguri jõkke. Erakordse läbipaistvuse (20 m) põhjuseks on veealused allikad ja kaldaasustuse puudumine, mistõttu järve vesi on suhteliselt suure mineraalainete sisaldusega ehk hüdrokarbonaatne magneesiumi-kaltsiumiline (0,29 g/l) ja madala temperatuuriga isegi kõige kuumematel suvepäevadel. Ilm on seal väga muutlik, eriti sügisel.
Floora ja fauna
Lamedatel ja õrnalt kaldus põhja- ja lõunakallastel esineb kohati soid. Lõunarannikul leidub looduslikke rannaalasid, kaetud lahtise liiva ja kruusaga, ja paksu pilliroogu suurepäraste kalapüügikohtadega. Järves esinevad karpkala, koger, särg, haug, ahven ja tänu puhtale veele suuri krabikolooniad. Kõrkjad on pesitsevate partide, tõmmuvaeraste, krüüslite, hallhanede, kajakate ja luikede meelispaigaks. Metsades pesitseb rähne ja kotkaid. Lääne- ja idakaldad on tihtipeale järsud ja kivised. Idarannik on kaetud seene- ja marjarikaste männi- ja lehtpuumetsadega, kus kasvab paju, kaske ja leppa. Varem rikkaliku ja tiheda metsastusega läänepoolsetele kallastele ja raadamise tõttu järk-järgult üksnes kasemetsi.
Liustike vooluvete kuhjava toime tulemusena järve nõkku on kandunud ja kogunenud mineraalse ja orgaanilise päritoluga setteid. Järvepõhi on täitunud saviosakestega segunenud jütjaga ehk järvemudaga, mille märkimisväärseid ladestumisi avastati idarannikul 8–10 meetri sügavusel ning mida edukalt kasutatakse lihasluukonna ja südame-veresoonte haiguste raviks. Talkassi järve radoonirikkad veed leiavad kasutamist nahahaiguste ja krooniliste liigesehaiguste korral.
Vanad mäestikud ja maastikud, selge vesi ja puhas liivarand meelitavad kohale palju turiste, järve kaldale puhkama ja päikest võtma. Sügishooajal võib seal näha palju jahimehi ja seenelisi. Seal asub 1931. aastal ehitatud Talkassi sanatoorium.
Ohta
Ohta ['ohta] (Охта) on Peterburi ajalooline linnaosa Neeva paremkaldal Krasnogvardeiski rajoonis.
Eristatakse Bolšaja Ohtat (Ohta jõe paremkaldal) ja Malaja Ohtat (Ohta jõe vasakkaldal).
Ohtas elab umbes 100 000 inimest.
Ungari Esimeses maailmasõjas
pisi|250px|Austria-Ungari sõdurid okupeeritud Belgradis (1915) Artikkel Ungari Esimeses maailmasõjas annab ülevaate Esimese maailmasõja ajal aset leidnud Ungariga seotud sündmustest. Sõja puhkemisel oli Ungari jätkuvalt osa Austria-Ungari kaksikmonarhiast.
Kuigi Ungari rügementidega ei seostu märkimisväärseid lahinguid, võitlesid väed truult ja kartmatult, mis oli ka üks suurte kaotuste põhjuseid.
Sõja puhkemine
1914. aastal oli Austria-Ungari üks Euroopa suurvõime: riigi pindala oli 676 443 km² ja riigis elas 52 miljonit inimest (Ungari pindala moodustas sellest 325 400 km² ja Ungari osas elas 21 miljonit inimest).
1914. aasta 28. juunil mõrvas Gavrilo Princip Austria ertshertsog Franz Ferdinandi. Enne sõtta astumist kõhkles selles vaid Ungari peaminister vürst István Tisza, kes ei olnud veendunud, et tegemist on parima ajaga lahingusse minemiseks. Ent kohe kui Saksa keisririigi juhid lubasid Rumeenia kuningriigi neutraliseerida ja lubasid, et Serbia kuningriigi alasid Austria-Ungariga ei liideta, otsustas ta sõda toetada.
Sõda puhkes pärast seda kui Austria keiser Franz Joseph I oli saatnud Serbiale ultimaatumi. Peagi oli sõda levinud üle suurema osa Euroopa ja kaugemalegi.
Austria-Ungari sõjavägi aastal 1914
Selle mitmerahvuselise sõjaväe esimene liin koosnes järgmistest osadest:
Sõjaväe teise liini moodustasid mobiliseeritud sõdurid:
Aastal 1914 oli Austria-Ungari vastamisi oma senise ajaloo suurima väljakutsega. Pärast mobilisatsiooni grupeeriti sõjavägi kuueks armeeks, mis koondasid kokku 3,2 miljonit sõdurit. Aastatel 1914–1918 teenis sõjaväes kokku 9 miljonit sõjaväelast (neist 7,8 miljonit võitlevates üksustes).
Ungari osalus
Vaatamata sõjaväe mitmerahvuselisusele ja mõnedele vastupidistele eeldustele, jäid Austria-Ungari sõjalised jõud sõja käigus suuresti ühtseks. Kui Saksa keisririigi tugi oli edu seisukohalt kahtlemata kriitilise tähtsusega erinevatel pealetungidel (nagu Gorlice-Tarnówi rünnak ja Caporetto lahing), siis tõestas mitmerahvuseline Austria-Ungari sõjavägi end kaitsvas rollis täiesti võimekana kõigil sõjatandritel, kus nad osalesid.
.pl
.pl on Poola Interneti tippdomeen. See loodi 1990. aastal.
Domeeni registreerimist haldab NASK (Naukowa i Akademicka Sieć Komputerowa).
2008. aastal ületas domeeni alla registreeritud veebisaitide arv miljoni piiri, 2013. aastal oli saite üle 2,4 miljoni.
Ungari Esimeses maailmasõjas
Ungari osalus
Kuigi sõjaväe valdavalt saksa rahvusest väejuhid soosisid üldiselt saksa keelt rääkivaid austerlasi, nähti ka ungarlastest väeosasid usaldusväärsetena ja neid kasutati laialdaselt rindejoontel (eriti Vene rindel ja Itaalia rindel). Kaksikriigi teistest rahvustest väeosade strateegiliselt olulistele positsioonidele paigutamine oli pigem ebatõenäoline ja seetõttu kandsid need rahvusväeosad ka vähem kaotusi.
Esimeses maailmasõjas ei toimunud sellist dokumenteeritud rünnakut, mille oleks täies ulatuses viinud läbi etnilised Ungari väeosad. Kuid need väeosad panustasid siiski olulisel määral mitmete lahingute lõpptulemusse:
Ungari kuningriigis kokku kogutud väeosad veetsid vähe aega Ungari tegelikku territooriumi kaitstes. Ainsad sellised sündmused olid 1916. aasta juunis aset leidnud Brusilovi rünnak ja mõni kuu hiljem aset leidnud Rumeenia sõjaväe sissetung Transilvaaniasse (ungarlased lõid mõlemad rünnakud tagasi). Väike osa Austria-Ungari vägedest võitles ka sõja kaugematel väljapoole Austria-Ungari piire jäänud tandritel: sealhulgas Gallipoli kampaania Türgi aladel ja sõjategevus Siinai poolsaarel ning Palestiinas.
Sõjalised juhid
pisi|250px|Austria-Ungari mäekorpus Tiroolis Mõned väejuhid, kes said Maria Theresa sõjaväelise ordeni väejuhtidele antava risti ehk Austria-Ungari kõige tunnustatuma medali:
Kaotused
pisi|250px|[[Keskriigid|Keskriikide kaotused sõjas]] Austria-Ungari riigis mobiliseeritud enam kui 8 miljonist mehest suri sõja jooksul rohkem kui miljon. Ungari piirkondade jaoks tähendas see suremust 28 inimest 1000 kohta; selle näitajaga olid ungarlased riigi üks suurima suremusega rahvas. Kogu sõjaväe andmeid võrreldes oli ungarlaste kaotuste suhtarv kõrgem kui mistahes teisel Austria-Ungari riigi rahvusel. Sellel oli kaks võimalikku põhjust: Ungaris oli põllumajandusel teiste piirkondadega võrreldes suurem tähtsus ja sealt oli lihtsam vägesid mobiliseerida (võrreldes rohkem industrialiseeritud piirkondadega, nt Čechy); teiseks peeti ungarlastest sõdureid usaldusväärsemateks ja distsiplineeritumateks kui teistest etnilistest rühmadest pärit sõdureid.
Ungari eesmärgid sõjas
Erinevalt Saksamaast, Prantsusmaast või Itaaliast on Ungari Esimese maailmasõjaga seotud eesmärgid jätkuvalt suuremas osas uurimata. Kuna Ungari kuningriik oli Habsburgide monarhia poliitiliselt kõige stabiilsem osa, mõjutas see suuresti kaksikmonarhia sõjaplaane. Budapestis asunud valitsuse peamised mured olid seotud Ungari terviklikkusega. 1914. aasta juulis veenis Ungari peaminister István Tisza monarhia riiginõukogu mitte nõudma uusi alasid Serbialt. Samal ajal teavitas Ungari opositsioon salaja Antanti sellest, et ollakse valmis iseseisvat Ungari välja kuulutama ja rahulepingut allkirjastama, kuid seda juhul kui tagatakse riigi piiride säilimine. Opositsioonijuht Mihály Károlyi lõi kontakti itaallaste, brittide ja prantslastega.
Pärast Austria-Ungari sõjaväe edu 1915. aasta sügisel Budapestis enam Austria-Ungari riigist eraldumisele ei mõeldud. Ungari poliitikud suunasid oma tegevuse Põhja-Serbia ja võimalik ka, et Montenegro, annekteerimisele. Kui Austria nägi vaimusilmas juba ette Poola liitmist riigiga, nõudis Tisza, et Viin liidaks Ungariga Bosnia ja Hertsegoviina (ja võimalik ka, et Dalmaatsia). Ent kui Rumeenia 1916. aasta augustis Habsburgidele sõja kuulutas, nägi Tisza valitsus juba ette Rumeenia alade annekteerimist. Samal ajal tugevdas Ungari parlamendi radikaalne opositsioon (Mihály Károlyi juhitud iseseisva Ungari pooldajad) separatistlikku propagandat.
1917. aasta märtsis pani Tisza nõukogule ette jagada Rumeenia Ungari ja Venemaa vahel, jättes alles vaid väikese Rumeenia puhverriigi. Ent 1918. aasta 7. mai Bukaresti rahulepinguga loovutas Rumeenia Ungarile vaid Karpaatide mäekurud. Ungari territoriaalse laienemise järgmine "edusamm" oli 1918. aasta oktoobris saadud Habsburgide heakskiit Bosnia ja Hertsegoviina ning Dalmaatsia liitmisele Ungari kuningriigiga.
Neiokõsõ
thumb|Neiokõsõ, 2004 Neiokõsõ oli Eesti ansambel, mille pani kokku Priit Pajusaar 2004. aastal. Ansambel esindas Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel İstanbulis võrukeelse eurolauluga "Tii". Laul pälvis võistluse poolfinaalis Iisraeli järel 12. koha ega pääsenud seetõttu finaalkontserdile. Lugu "Tii" jäigi nende ainsaks avaldatud singliks ning ansambel lõpetas tegevuse peatselt pärast Eurovisiooni.
Ungari Esimeses maailmasõjas
Ungari eesmärgid sõjas
Keskriikide kokkuvarisemist eeldades sai Károlyi keiser-kuningalt loa Budapestis valitsus moodustada. Loodud valitsus kuulutas 1918. aasta 31. oktoobril välja küll Ungari iseseisvuse, kuid see ei takistanud Antanti ja selle liitlasi riigi vastu territoriaalsed nõudeid esitamast. 1920. aasta 4. juunil allkirjastatud Trianoni rahulepinguga jagasid liitlased suurema osa sõjaeelse Ungari aladest.
Tagajärjed
thumb|400px|Austria-Ungari kuningriik ja pärast Esimest maailmasõda samale alale tekkinud riigid 1918. aasta 11. novembril lõppes Esimene maailmasõda Austria-Ungari jaoks täieliku sõjalise kaotusega (vaatamata sellele, et riigi kokkukukkumise ajal asusid kõik väed väljaspool 1914. aasta piire). Sõjaväe kokkuvarisemisega varises kokku ka Austria-Ungari riik. Ungari kuningriigi rahvusrühmad kutsusid üles sõltumatute rahvusriikide loomisele.
1920. aasta Trianoni rahulepinguga kaotas Ungari kaks kolmandikku oma territooriumist ja rohkem kui poole oma elanikkonnast: territoriaalselt oli see suurim selleaegsete riikide kaotus (kolooniaid arvestamata). Kui Ungari aladele jäi 8 miljonit ungarlast, siis rohkem kui 3 miljonit ungarlast jäi väljapoole vastloodud piire. Loodi nii uusi riike (Tšehhoslovakkia, Poola ja Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriik) kui laiendati olemasolevate riikide territooriume (Itaalia ja Rumeenia). Ungari kuningriigi lõunaosa anti Jugoslaaviale ja selle nimeks sai Vojvodina. Hilisema Jugoslaaviaga liideti Ka Bosnia ja Hertsegoviina ning pärast 900 aasta pikkust liitu Ungariga sai ka Horvaatiast Jugoslaavia osa. Antanti otsusega anti Rumeeniale rohkem kui 104 000 ruutkilomeetrit maad (kogu Ida-Ungari ja Transilvaania), mis oli rohkem kui Ungarile jäänud alad kokku (93 030 ruutkilomeetrit). Ungari põhjapoolse osa annekteeris vastloodud Tšehhoslovakkia.
Võimaldamaks uute piiride paika panemist, moodustasid need uued või oluliselt suurenenud riigid Ungarit piirava Väikese Antandi. Ungari sõjaväe suurust vähendati 30 000 mehe peale ja Ungaril keelati omada õhuväge, tanke ja mistahes muid keerulisemaid relvi. Uued piirid seati nii, et kõik looduslikud kaitseliinid olid ületatud, tehes järelejäänud ala täielikult haavatavaks ja raskesti kaitstavaks. Piir Tšehhoslovakkiaga määrati vaid 30 km kaugusele Budapestist, et jätta linn piirile seatud Tšehhoslovakkia kahurite laskeulatusse.
Étienne Cabet
pisi|Étienne Cabet
Ojamõõl
Ojamõõl (Geum rivale) on roosõieliste sugukonda mõõla perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Étienne Cabet
Étienne Cabet (1. jaanuar 1788 – 8. november 1856) oli prantsuse filosoof ja utopistlik kommunist.
Cabet oli elukutselt advokaat.
Ojamõõl
Nimetus
pisi|Ojamõõl pärast õitsemist Taime on kutsutud ka karukellaks, kassikelladeks, mesililleks ja kinnitushainaks.
Étienne Cabet
Aastal 1831 valiti ta Prantsuse Saadikutekotta, kuid riigireetmise eest mõisteti süüdi ning pagendati Inglismaale. Suri USA-s, St. Louisis.
Vaida–Urge tee
Vaida–Urge tee (teeregistri number 11202) on 27,0 km pikkune kõrvalmaantee Rae, Kose ja Kohila vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 20. kilomeetril Suuresta küla ja Vaida aleviku piiril. Tee kulgeb läbi Vaidasoo, Aruvalla, Saula, Tuhala, Tammiku, Pahkla, Angerja, Salutaguse ja Urge küla ning Vaida ja Prillimäe aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Rapla–Türi maantee 27. kilomeetril Urge külas. Vaida aleviku piires oli tee varem eraldi kõrvalmaantee (Innu–Saare tee).
Tee ületab üht silda (Otiveski sild üle Pirita jõe tee 11. kilomeetril) ja 18 truupi. Teele jääb bussipeatust: Väljaotsa, Ellaku, Aruvalla, Tuhala tee, Otiveski, Tuhala, Metsaküla, Nõmme, Laagri, Salutaguse, Prillimäe, Urge.
Teega ristuvad 1. ja 7. kilomeetril Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee, 3. kilomeetril Vaida tee, 6. kilomeetril Aruvalla–Jägala tee, 10. kilomeetril Saula tee, 14. kilomeetril Kurna–Tuhala tee, 17. kilomeetril Kolu–Tammiku tee ning 24. kilomeetril Seli–Angerja tee.
Tee on vähemalt Kolu–Tammiku teeristini mustkattega (alates 2007. aastast). Tee 20. kilomeetril on lühike asfalteeritud lõik, millele järgneb pinnatud kruusatee. Alates 23. kilomeetrist kuni lõpuni on tee mustkattega. Kuni 6,9 kilomeetrini ning alates maakonna piirist kuni tee lõpuni on tee klassita, vahepeal on tee klass V. Liiklussagedus on kuni Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteeni 200–500 autot ööpäevas, kuni Kolu–Tammiku teeni kuni 200 autot ööpäevas, kuni Seli–Angerja teeni 200–500 autot ööpäevas, kuni 23. kilomeetrini 500–1000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Tee 20. ja 21. kilomeetril on kiiruspiirangud 50 ja 70 km/h. Prillimäe aleviku piirkonnas on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Ojamõõl
Kirjeldus
Taime kõrgus on 25–75 cm. Vars on püstine ja sirge, vahel ülaosas pisut harunenud (iga haru otsa kasvab õis). Tavaliselt on vars tumepunast värvi.
Lehed on katkestunult sulgjagused, liitlehtede tipmine leheke on teistest lehekestest oluliselt suurem. Lehti on kahesuguseid. Suuremad lehed kasvavad välja maapinnalt, on pika leherootsuga ja sulgjagusad. Väiksemad lehed kasvavad varrel.
Tema õied on longus, kellukesekujulised, õietupp on punakaspruun, tupplehed on laiad, kroonlehed roosakad või kreemikad. Tolmukaid ja emakaid on palju. Õietolmu on õies vähe.
Ojamõõla risoom on jäme ja roomav, kaetud taimelehtede jäänustega.
Vili on takjalaadne seemnis, mis loomade kasukasse haakudes aitab kaasa taime levimisele.
Paljunemine
Taim paljuneb nii seemnete kui ka risoomiga. Taim õitseb maist juulini. Ojamõõla tolmeldavad peamiselt mesilased, harvem kärbsed ja põrnikad. Emakasuudmed saavad valmis enne tolmukaid, aga kui tolmukad on valmis ja putukad pole taime tolmeldanud, siis tolmeldab ta end ise – toimub isetolmlemine. Viljad valmivad juulis-augustis.
Levila
Ojamõõl kasvab kogu Euroopas peale Vahemere maade, kõikjal Venemaal, samuti mõnel pool Kesk-Aasias ja Hiinas ning Põhja-Ameerikas.
Eestis on ojamõõl tavaline.
Kasvukoht
Ojamõõl kasvab enamasti soodes ja niisketel niidualadel. Ta kasvab kergelt happelisel või lubjasel pinnasel nii täispäikeses kui ka poolvarjus.
Kasutamine
Kasutatud ravimtaimena, ka on ta nektaririkas ja hea meetaim.
Ojamõõlast on ilutaimeks aretatud sort 'Leonardo Var', millel on suured vaskjad, pronksjad või roosad õied.
Kuuillusioon
Illusiooni tõestus
Levinud uskumuse kohaselt, mis ulatub tagasi Aristotelese aega 4. sajandil eKr, paistab Kuu horisondi lähedal suuremana tänu Maa atmosfääri põhjustatud suurendusefektile. See aga ei ole tõsi. Kuigi atmosfäär muudab Kuu näilist värvust, ei suurenda ega vähenda see kuigivõrd Kuu näilist suurust. Fotod Kuust eri kõrgustel tõestavad, et Kuu suurus ei muutu. Seega on tegu illusiooniga.
Näilise kauguse hüpotees
pisi|[[Pilved, mis on horisondi lähedal, paiknevad tavaliselt vaatlejast kaugemal kui need, mis on kõrgemal taevas. Seetõttu tundub taevas lame või õrnalt kaardus]]
Näilise kauguse teooriat kirjeldas esimesena Kleomedes umbes aastal 200. Selle kohaselt näib horisondi kohal olev Kuu suuremana kui kõrgemal olev Kuu, kuna see näib olevat kaugemal.