cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korvpall 1952. aasta suveolümpiamängudel
Kohamängud
Finaal: USA – NSV Liit 36:25 (17:15) Pronksimäng: Uruguay-Argentina 68:59 (31:24) 5. koha mäng: Tšiili-Brasiilia 58:49 (32:24) 7. koha mäng: Bulgaaria-Prantsusmaa 58:44 (22:22)
80286
Intel 286 ehk 286 ehk 80286 on Inteli mikroprotsessor, mis kuulub Inteli x86-protsessorite perekonda.
286 protsessorile eelnes 8086. Esimene 286 tüüpi protsessor ilmus veebruaris 1982 ja sisaldas 134 000 transistorit.
Protsessori töösagedused on 6, 8, 10, 12, 16, 20 ja 25 MHz.
Permikomi autonoomne ringkond
Permikomi autonoomne ringkond oli haldusüksus Venemaal aastatel 1925–2005. 1. detsembril 2005 liideti Permi oblastiga Permi kraiks. Krai koosseisus moodustati Permikomi autonoomsest ringkonnast omaette, eristaatusega haldusüksus Permikomi ringkond.
Võistre
Võistre on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla asub Viljandist 8 km põhjas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee ääres.
Külas paikneb Võistre järv ja puhkeala. Külast ja Võistre järvest voolab läbi Uueveski oja. Külas voolab ka Polli oja (Võistre oja).
Sviri jõgi
thumb pisi|Svir [[Lodeinoje Polest läbi voolamas]] Svir (vene Свирь, vepsa Süvär’, soome Syväri) on jõgi Euroopas Venemaa Leningradi oblasti kirdeosas.
Lähtub Äänisjärvest ja suubub Laadoga järve. Sviri jõgi on osa Volga-Läänemere (Volga-Läänemere kanal) ja Valge mere-Läänemere (Valge mere – Läänemere kanal) veeteest. Pikkus 224 km.
Suuremad lisajõed on Važinka, Ojat ja Paša.
Sviri ääres asuvad Podporožje, Lodeinoje Pole ja Svirstroi.
Jüri Kivimäe (arst)
Jüri Kivimäe (sündinud 17. juunil 1953 Tallinnas) on eesti arst, üldkirurgia ja proktoloogia spetsialist.
1971 lõpetas ta Tallinna Spordiinternaatkooli (TSIK). 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli meditsiiniteaduskonna.
Jüri Kivimäe on töötanud kirurgina mitmes haiglas, viimati Rapla haiglas ja Tallinna Pelgulinna haiglas. 2020. aasta seisuga on ta Lääne-Tallinna Keskhaigla proktoloogiasakonna juhataja. Ühtlasi töötab ta kirurgina Medicumi kaubamärgi all tegutsevas Lasnamäe Tervisekeskuses.
1999. aastal osales ta valimisliidu "Rapla Linnakodanike Liit" nimekirjas kohalike omavalitsuse valimistel Rapla linnas. 2002. aastal kandideeris ta erakonna Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica nimekirjas Rapla valla volikogusse.
Aruküla hiidrahn
thumb|Aruküla hiidrahn thumb|Aruküla hiidrahn suvel, 2013 thumb|Aruküla hiidrahn, mai 2021
Aruküla hiidrahn ehk Hellama kivi (ka Hellema kivi/rahn) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Raasiku vallas Aruküla alevikus ning on üks Eesti suurimatest rändrahnudest. Mahult on see kuues maapealne hiidrahn Eestis (360 m³).
Rändrahnu pikkus on 14,2 m, laius 8,4 m, kõrgus 6,2 m ja ümbermõõt 34,4 m.
Rahn asub võsasel platsil aleviku lõunaosas, vähem kui 100 meetri kaugusel Tallinna maanteest ja Sügise tänavast.
Rahvajutu järgi kavatsenud kunagi Aruküla môisnik lasta kivi seest tühjaks teha, et sinna tuba teha, kuhu oleks mônus sisse astuda. Et töö eest küsitud kôrget hinda (ühtedel andmetel 4000, teistel andmetel 10 000 rubla), loobunud môisnik oma kavatsusest.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Vitellius
Vitellius (Aulus Vitellius Germanicus Augustus Imperator; sünninimi Aulus Vitellius; 7. september 12 või 24. september 15 – 20. detsember või 22. detsember 69) oli Vana-Rooma keiser 18. juulist 66 kuni surmani. Ta oli viimane kolmest keiser Nero järel lühikest aega valitsenud keisritest.
Vitellius isa oli Lucius Vitelliuse, kes oli tsensor ja ühtlasi keiser Claudiuse kolleeg ajal, mil viimane pidas sama ametit. Lucius Vitellius oli ka kolmel korral konsul.
Aulus Vitellius sai konsuliks 48. aastal ning oli Aafrika prokonsul aastast 61. Värskelt keisriks saanud Galba määras vitelliuse Alam-Germaania valitsejaks 68. aastal.
Aulus Vitellius oli nii Caligula, Claudiuse kui ka Nero sõber.
Germaania väed polnud hästi meelestatud keiser Galba suhtes. Oma suuremeelsuse ja helduse tõttu võitis Vitellius väed ilma suurema vaevata enda poole. 2. jaanuaril 69. aastal kuulutasid tema mehed Vitelliuse keisriks Colonia Agrippinensises ning peagi asusid teda toetama ka Ülem-Germaania, Hispaania, Gallia ja Britannia väeosad. Seejärel suundus ta oma vägedega Itaalia suunas. Vahepeal mõrvati keiser Galba ja Vitelliuse väed võitlesid Galba järglase, Otho vägedega Bedriacumis. Vitelliuse väed purustasid Otho omad ning viimane sooritas 16. aprillil 69 enesetapu.
Järgnevalt tunnustas senat Vitelliust keisrina ning ta sisenes juulis 69 Rooma. Roomasse saabudes ohverdas ta keiser Nerole. Loomuliku käiguna asendas ta senised pretoriaanid endale ustavate meestega. Vitellius ei võtnud midagi ette, et võita poolehoidu Otho meestelt ega ka ülejäänud väeosadelt teistest impeeriumi piirkondadest. 1. juulil 69 kuulutati Vespasianus keisriks ning väed Balkani provintsidest võtsid Marcus Antonius Primuse juhtimisel suuna Itaaliasse. Oktoobris purustati Vitelliuse väed II Bedriacumi lahingus. Vespasianuse vend Flavius Sabinus veenis seejärel Vitelliust troonist loobuma. Rooma linna rahvas liitus Vitelliuse vägedega ning Flavus Sabinust jälitati Kapitooliumini. 20. detsembril 69 sisenesid Vespasianuse väed Rooma ning Vitellius arreteeriti.
Vallavanem
Vallavanem (vanasti kogukonnatalitaja ja vallatalitaja) on valla kõrgeim ametiisik Eestis. Vallavanema valib vallavolikogu. Vallavanem moodustab vallavalitsuse, juhib selle tööd ja vastutab vallavolikogu ees.
Nõuded
Vallavanem, linnapea ja valitsuse liige peab vastama teatud nõuetele. Isik peab olema:
Tegevuspiirangud
Tegevuspiirangutega piiratakse suuremas või vähemas ulatuses vallavanema õigust teostada järelevalvet teatud valdkonnas, osaleda ettevõtluses (mõnel pool ka passiivse osaniku või aktsionärina) ja tegutseda teisel töökohal. Tegevuspiirangud ei pruugi piirduda nende isikute ametis oleku perioodiga, vaid võivad jääda kehtima ka määratud ajaks pärast isiku ametist lahkumist. KOKS näeb vallavanemale, linnapeale ja teistele valitsuse liikmetele ette mitmeid tegevuspiirangud.
Näiteks kui sellises ametis olev isik tegeleb või soovib tegeleda väljaspool ametikohustusi töölepingu või teenuste osutamise lepingu alusel mõnel muul töö- või ametikohal, siis peab ta sellest viivitamatult kirjalikult ka volikogule teada andma. Lisaks ei tohi vallavanem võtta osa valitsuse sellise üksikakti arutamisest ja otsustamisest, mille suhtes talle laieneb toimingupiirang korruptsioonivastase seaduse kohaselt.
Eraldiseisvate piirangutena vallavanemale on KOKS-is toodud välja, et sellisel positsioonil töötav isik ei tohi töötada väljaspool ametikohustusi ühelgi muul valitaval või nimetataval riigi või sama kohaliku omavalitsuse ametikohal ega tohi kuuluda samal ajal vallavolikogusse ega olla volikogu esimees. Ta on omavalitsusüksuse ja valla- või linnavalitsuse esindaja ning seda vastavalt seadusega, valla või linna põhimäärusega või volikogu poolt antud pädevusele ning täidab seda kohustust kuni neli aastat. Vallavanemal on valitsuse moodustamise pädevus, kuid seda tehes ei tohi ta kalduda kõrvale valla või linna põhimääruses sätestatud üksikasjadest.
Volikogu liige, kes on valitud samas vallas või linnas vallavanemaks või linnapeaks või on kinnitatud valla- või linnavalitsuse liikmeks või nimetatud ametisse valitsuse palgaliseks liikmeks, ei tohi alates valituks osutumise, liikmeks kinnitamise või ametisse nimetamise hetkest osaleda sellise volikogu üksikakti arutamisel ega otsustamisel, millega määratakse talle töötasu või hüvitis.
Lepiku (Tallinn)
Lepiku on asum Tallinnas Pirita linnaosas. Asumi pindala on 1,62 km².
Lepiku asumi nimi tuleneb arvatavasti loodusterminist lepik. 1930. aastate dokumentides kasutati ka Iru-Lepiku nime.
Asend
Lepiku asum külgneb põhjas Tallinna Mähe asumiga, lõunas ja läänes Kloostrimetsa asumiga, kagus Laiaküla asumiga ja idas Viimsi vallaga. Asumi piir kulgeb põhjas mööda Kupra teed, läänes Kloostrimetsa metsaala ja Metsakalmistu piiri, lõunas mööda Kloostrimetsa teed, idas Pärnamäe teed ja Pärnamäe kalmistu piiri.
pisi|Vaade [[Tallinna teletornist Esku, Udeselja ja Kuldtiiva tänava majadele]]
Ajalugu
Vanimad märgid asustusest nüüdisaegsel Lepiku asumi alal on I aastatuhandesse enne Kristust dateeritud asulakoht praegusel Silmiku tänav 4 kinnistul ja kultusekivi Pärnamäe tee 65 kinnistul, mis on arheoloogiamälestistena võetud riikliku kaitse alla.
Ajalooline Lepiku küla kujunes 1875–1876. aastal kui endise Väo linnamõisa obrokikruntide planeerimise ja tükeldamise tulemusel tekkinud krundid anti rendile Nehatu ja Väo linnamõisa maatameestele. Kuni 1939. aastani kuulus Lepiku küla Nehatu valla koosseisu, 1939–1945 Iru valla koosseisu. Lepiku asumi ala kuulub Tallinna linna piiresse 2. märtsist 1945. Aastatel 1945–1991 oli ala Tallinna Mererajooni, aastatel 1991–1993 Idarajooni koosseisus. Kogu nõukogude perioodi säilis 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kujunenud hajaküla struktuur samast perioodist pärineva hoonestusega.
Arendustegevus algas Lepiku asumis 1990. aastate lõpus, peale maareformi kohast maade tagastamist õigusjärgsetele omanikele. Esimesteks uusarendusaladeks olid 1997. aastal kehtestatud detailplaneeringute alusel kruntideks jagatud endise Esku (Esko) ja Tammiku talu maad (nüüd Esku, Uduselja, Kuldtiiva ja Sinitiiva tänavad) ja 1999. aastal kehtestatud detailplaneeringuga jagatud Soone talu maad (nüüd Täpiku tänav). 1999. aastal määrati Lepiku asumisse, endistele Lillepi, Lilupi, Valguta, Põldma ja Liiva kinnistutele planeeritud tänavatele nimed: Kedriku tänav, Valguta tänav, Silmiku tänav, Põldma tänav, Harksaba tänav, nimeta teelõik, alates Kõlviku ja Lepiku tee ristmikult kuni Pärnamäe teeni nimetati Kõlviku teeks, endisele Liiva kinnistule planeeritud tänav, mis lähtus Lepiku teelt nimetati Lepiku teeks. 2014. aasta seisuga on kehtestatud detailplaneeringutega kruntideks jagatud peaaegu kõik endise Lepiku küla talude maad.
Rahvastik
Asumi elanike arv on kasvanud seoses uute elamualade arendustega. 1. jaanuari 2002 seisuga oli Lepiku asumi elanike arv umbes 300, 1. juuli 2010 seisuga juba 1232.
Lepiku asumi elanikkond on võrdlemisi noor – 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 23–31%, üle 68-aastased aga 3–9%.
Hoonestus ja taristu
Asumisse kuulub Lepiku elamupiirkond ning osa Pärnamäe kalmistust. Lepiku asum on valdavalt pere- ja ridaelamutega hoonestatud elamupiirkond, mida iseloomustab rikkaliku kõrghaljastusega metsalik üldilme. Pirita linnaosa üldplaneeringu kohaselt ei tohi uued elamukrundid olla väiksemad kui 1500 m². Üldplaneeringu järgi on Lepiku asum kavandatud metsalinnalaadseks, kõrghaljastuse säilitamisega väikeelamupiirkonnaks.
2014. aasta seisuga tegutses asumis kaks eralasteaeda (Adelion ja Memme Musi) ja Kloostrimetsa puukool. Ettevõtluspiirkonnad ja kauplused asumis puuduvad.
pisi|Lepiku küla 1936. aasta Tallinna ümbruse kaardil
Lepiku asumi tänavad
Asumisse jäävad Esku tänav, Harksaba tänav, Kannustiiva tänav, Karuslase tänav, Kedriku tänav, Kirilase tänav, Kloostrimetsa tee, Kriibi tänav, Kuldtiiva tänav, Kupra tee, Kõlviku põik, Kõlviku tee, Lepiku tee, Lumiku tänav, Merikanni tänav, Piksepeni tänav, Põldma tänav, Päevakoera tänav, Pärnamäe tee, Silmiku tänav, Sinitiiva tänav, Sirptiiva tänav, Sompa tee, Suurekivi tänav, Sügislase tänav, Täpiku tänav, Udeselja tänav, Vaksiku tänav, Valguta tänav, Villkäpa tänav, Äigrumäe tee, Öölase tänav.
Kehtestatud või menetlusel olevate detailplaneeringute alusel on moodustatud veel Leediku tänav, Suru tänav, Taevastiiva tänav ja Uneliblika tänav, mis 2015 juuni seisuga ei ole välja ehitatud.
Lepiku asumi tänavate nimed tulenevad valdavalt kas ajaloolistest talunimedest (Esku, Kriibi, Põldma, Sompa, Valguta) või on seotud liblikatega, kuna asumi kaguossa kavandati varem liblikate kaitseala.
Loodus
Geomorfoloogiliselt on Lepiku asumi piirkond merekuhjetasandik madalate põhja-lõunasuunaliste liivaluidete ja nendevaheliste nõgudega. Luitestikul kasvab valdavalt küpses vanuses männik. Luidetevahelistes nõgudes läbib asumit kaks magistraalkraavi – Kalmistu kraav ja Lepiku peakraav – mis suubuvad läbi Tallinna Botaanikaaia tiikide Pirita jõkke.
Kaitstavatest loodusobjektidest asub Lepiku asumis Suurekivi rahn (Lepiku tee 58 kinnistul). Merikanni tänav 1 ja 2 kinnistutel on leitud roosa merikanni (Armeria maritima) kasvukoht. Pärnamäe tee ja Kloostrimetsa tee ristmiku juures on aas-karukella (Pulsatilla pratensis) kasvukoht.
Kostroma
Kostroma asub kohas, kus Kostroma jõgi suubub Volga jõkke.
Kostroma on asutatud 12. sajandil ja seda on kroonikas esmamainitud 1213. aasta kohal. 13. sajandist alates oli Kostroma vürstiriigi keskus. Kostromast pärinesid Godunovide ja Romanovite dünastiad.
Linnas on palju vanu kirikuid ja kloostreid, sealhulgas Venemaa üks rahvarohkemaid kloostreid Jumala Ilmumise klooster. Kostroma kuulub Venemaa "kuldse ringi" linnade hulka.
Kostromas tegutseb Nikolai Nekrassovi nimeline Kostroma Riiklik Ülikool.
Kostroma lähistelt pärines Venemaa rahvuskangelane Ivan Sussanin, kellele on linna keskväljakul püstitatud monument.
Lenini kuju Kostromas on rajatud alusele, millele algselt, 1913. aastal püstitati eesti skulptori Amandus Adamsoni loodud mälestusmärk Romanovite dünastia 300. aastapäeva tähistamiseks.
Kostroma on tuntud juustutootmise keskusena, linna järgi on nimetatud Kostroma juust.
Houston Stewart Chamberlain
pisi|Houston Stewart Chamberlain Houston Stewart Chamberlain (9. september 1855 Southsea – 9. jaanuar 1927 Bayreuth) oli inglise päritolu saksa filosoof.
Chamberlain oli Bayreuthi linna aukodanik. Tema elumajas asub Jean-Paul-Museum. Chamberlaini järgi nimetatud tänav nimetati hiljem ümber. Tema ja Eva Wagneri haud asub Bayreuthi linnakalmistul.
Astrid Saava
Astrid Saava (sündinud 25. veebruaril 1938 Rasina vallas Tartumaal) on eesti arstiteadlane, hügieenik ja rahvatervishoiuteadlane.
Elulugu
Astrid Saava on talupidaja tütar ja Merileid Saava õde.
Saava lõpetas 1956 Tartu 2. Keskkooli ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 1965–1967 oli ta samas aspirantuuris, 1967 kaitses meditsiinikandidaadi kraadi hügieeni erialal väitekirjaga "Väikeste jõgede sanitaarse seisundi uurimise ja hindamise metoodikast Eesti NSV tingimustes". 1973 sai ta vanemteaduri kutse hügieeni erialal. 1974 kaitses Saava TÜ-s meditsiinidoktori kraadi "Гигиенические аспекты использования и охраны водных ресурсов Эстонской ССР". 1982 sai Saava professori kutse hügieeni erialal. Ta täiendas end 1968 Leningradis Sõjameditsiiniakadeemias, hiljem rahvatervishoiu alal Inglismaal, Rootsis, Poolas, Leedus jm.
1962–1965 ja 1967–1970 oli Saava TRÜ hügieenikateedri assistent, 1970–1974 TPI sanitaartehnika probleemlabori vanemteadur, 1974–1980 osakonnajuhataja, 1979–1987 ENSV Rahvamajanduse Juhtivate Töötajate ja Spetsialistide Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudi professor keskkonna- ja töötervishoiu alal,1981–1985 NSVL Hüdrometeoroloogia Riikliku Komitee Rakendusgeofüüsika Instituudi Läänemere osakonna vanemteadur, 1987–1992 TRÜ hügieenikateedri professor, 1990–1992 ka juhataja, 1992–1995 TÜ hügieeni ja keskkonnatoksikoloogia korraline professor, 1992–1998 tervishoiuinstituudi juhataja, 1995–2000 rahvatervise professor, 2000–2003 keskkonna- ja töötervishoiu professor ning 2003. aastast keskkonna- ja töötervishoiu emeriitprofessor, 2007–2010 Tallinna Ülikooli Eesti Demograafia Instituudi vanemteadur (0,5 k). Ta on koostanud õppevahendeid ja kirjutanud mitu raamatut.
Teadustöö
Astrid Saava uurimisvaldkonnaks oli Eesti pinna- ja põhjavee kasutamise ja kaitse tervishoiuaspektid, sh väikejõgede ja merelahtede reostamise ja sanitaarse seisundi uurimise ja hindamise metoodika täiustamine, hapnikurežiimi ja bakteriaalse isepuhastumise uurimine, mikroelementide sisaldus Eesti põhjavees ja nende võimalik mõju tervisele. Saava osales rahvusvahelistes Soome lahe ja Läänemere veeuuringutes (1974–1991), koostas Soome lahe ja Läänemere mikrobioloogilise seisundi ülevaated. Alates 1992 sai peamiseks uurimissuunaks rahvatervishoiu arendamine Eestis (sh rahvatervise strateegia väljatöötamine) ja keskkonnast lähtuvate terviseriskide uurimine, sh joogivee erinev fluoriidisisaldus ja selle tervisemõjud.
Teadusorganisatoorne tegevus
Saava on olnud Vastastikuse Majandusabi Nõukogu liikmesriikide veekvaliteedi prognoosimise metoodika väljatöötamise töörühma liige (1974–1980), Soome-NSVL Soome lahe reostuskaitse teaduslik-tehnilise koostöö bioloogia töörühma liige (1974–1991), Läänemere Konventsiooni Helsingi Komisjoni (HELCOM-i) Läänemere seisundi hindamise ekspertide töörühma liige (1978–1986), NSVL MN Teaduse ja Tehnika Komitee veevarude kompleksse kasutamise ja kaitse sektsiooni liige (1975–1980), Eesti TA Looduskaitse Komisjoni liige (1974. aastast), Eesti TA mikrobioloogia probleemnõukogu liige (1975-1985), Eesti TA Sisevete antropogeense eutrofeerumise probleemikomisjoni liige (1976-1990), Eesti TA Peipsi järve programminõukogu liige (1988-1990), Eesti Vetenõukogu (alates 1993 Veeühing) liige (1979-1989, alates 2011 auliige), Soome-NSVL vee kvaliteedi bioloogiliste parameetrite interkalibreerimise ekspeditsiooni NSVL delegatsiooni juht uurimislaeval Aranda (14.-18.08.1978), NSVL MTA asulahügieeni probleemkomisjoni liige (1979–1987), Eesti Arstiteaduse Nõukogu liige (1993–1997), Maailmapanga Eesti tervishoiureformi projekti inimressursside arendamise B.1 alakomponendi (Tervishoiu instituudi arendamine) koordinaator (1994–1998), LEONARDO da VINCI programmi projekti "Pro Healty Life – Interactive CD-ROM in Environmental Health for Professionals and Decision-makers" Eesti-poolne juht ja täitja (1999–2001), Põhja- ja Baltimaade Rahvatervisealase Partnerluse (BRIMHEALTH) nõukoja liige (1994–2002), Globaalse Rahvusvahelise Vee Hindamise (GIWA) metoodika töörühma rahvatervishoiu ekspert ja Läänemere alaregiooni töörühma liige (2001–2005), Sotsiaalministeeriumi rahvatervishoiu nõunik (1995–2001), Eesti Teadusfondi arstiteaduse ekspertkomisjoni liige (1995–2000), Säästva Arengu valitsuskomisjoni liige (1996–1999), Säästva Eesti koostöövõrgustiku liige (1997-2000), Rahvatervise Sihtkapitali juhtkomitee liige (1998-2009), Meditsiiniterminoloogia komisjoni liige (aastast 1986), Eesti Pere- ja Sündimusuuringu teadusnõukogu liige (2001-2010). Ta on Tartu Tervisekaitsjate Teadusliku Seltsi asutaja ja esimees (1998–2005), Eesti Naisüliõpilaste seltsi vilistlane (alates 1991, Tartu vilistlakogu juhataja 1998-2000).
Ta on osalenud Eesti seadusloomes ja riiklike dokumentide väljatöötamises veeseaduse, rahvatervise seaduse, joogivee standardi, Eesti keskkonnatervishoiu riikliku tegevuskava (NEHAP) ning Tartu strateegilise arengukava (Tartu Agenda 21) juures.
Astrid Saavalt on ilmunud üle 300 teaduspublikatsiooni, sh 4 monograafiat.
Olenivka
Olenivka (ukraina keeles Оленівка) on mitme asula nimi Ukrainas
Pöörlev linn
Sarja loojateks olid Bill Lawrence ja Gary David Goldberg.
Sfinks
Sfinks on lõvi keha ja inimese peaga mütoloogiline olend. Kõige enam on tuntud Vana-Egiptuse ja Vana-Kreeka sfinksid, kuid samalaadseid olevusi esines ka mujal Vana-Lähis-Idas. Sõna 'sfinks' pärineb vanakreeka keelest (Σφίνξ) ja tähendab kägistajat.
Jüri Kivimäe
pisi| Jüri Kivimäe (sündinud 17. augustil 1947 Pärnus) on eesti ajaloolane ja arhivaar.
Sfinks
Sfinks Egiptuses
Egiptuses tähistasid sfinkside skulptuurid valitsejat või päikesejumalat, tavaliselt oli neil mehe pea. Kõik sfinkside kujud pärinevad Vana Riigi perioodist. Egiptlaste sõna sellise skulptuuri tähistamiseks ei ole teada.
Perestroika
Perestroika (vene keeles перестройка 'ümberehitus', 'rekonstruktsioon', 'ümberhäälestamine', 'ümberrivistumine'; eesti kirjakeelne vaste on uutmine) oli NLKP KK peasekretäri Mihhail Gorbatšovi poolt juunis 1987 välja kuulutatud majandusreformide programm Nõukogude Liidus.
Jüri Kivimäe
Kasvas üles Tootsis. Pärast algkooli lõpetamist Tootsis õppis aastatel 1962–1965 Pärnu 1. Keskkoolis ja seejärel aastatel 1965–1970 Tartu Riiklikus Ülikoolis, kust ta sai ajaloolase ja ajalooõpetaja kutse ning diplomi. Tema lõputöö käsitles Tartu jesuiitide kolleegiumi ajalugu 16. sajandil.
Sfinks
Sfinks Egiptuses
pisi|Criosfinkside allee Karnaki templi ees Tuntuim sfinksi kuju on Chephreni sfinks, mis asub Egiptuses Giza platool vaarao Chephreni püramiidi kõrval. Samuti on kuulus sfinkside allee, mis kulgeb Karnaki templist Luksori templini. Algselt koosnes see rohkem kui 900 sfinksist, tänaseks on säilinud 300. Karnaki templist Niiluse suunas kulgeb teine, oinapeadega sfinkside (criosfinkside) allee.
Jüri Kivimäe
Pärast ülikooli töötas 1970–1975 Tallinnas kirjastuses Valgus "Eesti Nõukogude Entsüklopeedia" ajaloo ja filosoofia toimetajana, aastatel 1975–1990 aga Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teadusliku töötajana.
Kaitses 1981. aastal Enn Tarveli juhendamisel valminud väitekirja Narva kaubanduse ja kaubanduspoliitika ajaloost 16. sajandil.
Aamen
Aamen (heebrea אָמֵן ’Āmēn, araabia آمين ’Āmīn), eesti keeles "tõesti", "see sündigu nõnda" on Piiblis ja Koraanis sõna palve, kõne või jutluse lõpul selle kinnitamiseks.
Naiivne hulgateooria
Naiivseks hulgateooriaks hakati 20. sajandi alguses nimetama 19. sajandi hulgateooriat, milles hulki moodustati ilma reegliteta või piiramatult.
Ilmnenud vastuolude tõttu asendati see hiljem aksiomaatilise hulgateooriaga, milles hulkade moodustamine on aksioomidega reguleeritud.
Perestroika
Laiemas tähenduses mõeldakse perestroika all Gorbatšovi võimuletulekuga 1985. aastal alanud perioodi Nõukogude Liidu ajaloos.
Jüri Kivimäe
1996 valiti Jüri Kivimäe Tartu Ülikooli üldajaloo korraliseks professoriks.
Naiivne hulgateooria
Probleemid
Näitena piiramatust hulkade moodustamisest tuuakse sageli Georg Cantori hulgadefinitsioon: "Hulga all mõistame oma kaemuse või oma mõtlemise teatud hästi eristatud objektide m (mida nimetama M-i elementideks) mis tahes kokkuvõtet M tervikuks." Lähemal vaatlusel ei ole see aga ümberlükkamatu (vt allpool). Piiramatu hulkade moodustamisega hulgateooria leidub aga Richard Dedekind ja Gottlob Fregel ning on varajasele hulgateooriale täiesti tüüpiline.
Perestroika
Iseloomustus
Nõukogude Liidu riigipea Mihhail Gorbatšov tegi algatust riigi reformimiseks 1980. aastate teisel poolel, mis viisid lõpuks NSV Liidu lagunemisele.
Jüri Kivimäe
Alates 1999. aastast on ta Toronto Ülikooli ajalooprofessor ja Elmar Tampõllu nimelise Eesti õppetooli juhataja, õpetades peamiselt Baltikumi, sealhulgas ka Hansa ajalugu ja vanu Liivimaa kroonikaid.
Naiivne hulgateooria
Probleemid
Naiivseks nimetatakse säärast hulgateooriat sellepärast, et teatud juhtudel viib see vastuoludeni. Tuntud antinoomiad, mida nimetatakse ka loogilisteks paradoksideks, on järgmised:
Jüri Kivimäe
Lisaks Tartule ja Torontole on ta õpetanud Tallinna, Tampere, Turu ja Riia ülikoolides ning olnud stipendiaadina uurimistööl Rootsis ja Saksamaal.
Perestroika
Iseloomustus
1980ndate keskpaigaks ei suutnud NSV Liit enam olla maailma supervõim. Hädavajalikud olid reformid välis- ja sisepoliitikas, majanduses jm. Neid asus ellu viima 1985. aastal NSV Liidu juhiks saanud Mihhail Gorbatšov. Tema uuenduspoliitika põhines kahel algatusel: perestroikal ja glasnostil.
Jüri Kivimäe
Tema peamine uurimisvaldkond on Liivimaa vanem ajalugu. Lisaks on ta tegelnud ka Eesti 20. sajandi ajaloo küsimustega nagu baltisakslaste ümberasumine, 1944. aasta märtsipommitamine Tallinnas, ajalookirjutuse ja 1905. aasta ajalugu jne.
Perestroika
Iseloomustus
Perestroika tähendas poliitilise ja majandussüsteemi reformimist. Teoks said mitme kandidaadiga valimised, mõnevõrra vähenes riigiaparaadi tsentraliseeritus ja rohkem otsustusõigust anti alumistele tasanditele (sh liiduvabariikidele). Ka majanduses vähendati tsentraliseeritud juhtimist, lubades mh kooperatiivide (väikeettevõtete) ja välisinvestoritega ühisettevõtete asutamist.
Aamen
Etümoloogiliselt on tegu tuletisega heebrea verbist aman ('kinnitama, tugevdama'). On ka oletatud, et algselt pärineb sõna hoopis vanaegiptuse taeva- ja päikesejumala Amoni nimest.
Jüri Kivimäe
Jüri Kivimäe abikaasa on ajaloolane Sirje Kivimäe ja vend ajaloofilosoof Mart Kivimäe.
Sfinks
Sfinks Kreekas
Hiljem laenati sfinksitaoline olend tegelasena arhailise perioodi kreeka mütoloogiasse. Kreeklased nimetasid teda Sphinxiks, millest hiljem kujundati üldnimetaja nii mütoloogilisele olendile kui ka egiptlaste kujudele. Kreeka käsitluses muundus mehe pea naise omaks, lisandusid naiserind ja tiivad. Kõige tuntum vanakreeka tekst, milles Sphinx esineb, on Sophoklese "Kuningas Oidipus".
Vesitähthein
Vesitähthein (Myosoton aquaticum) on nelgiliste sugukonda vesitähtheina perekonda kuuluv rohttaim, oma perekonna ainus liik.
Sfinks
Sfinks Kreekas
Tänapäeval on sfinks üks tuntumaid mütoloogilisi olendeid, kes esineb sageli kunstis ja kirjanduses.
Teised samalaadsed olevused
Kõik muistsed inimpäised olendid ei ole sfinksid.
Vesitähthein
Teaduslikult kirjeldas vesitähtheina esimesena Carl von Linné (Linnaeus), kes andis talle ka liiginime aquaticum, mis tähendab 'vesi-'. Kuid omaette perekonda eraldas ta esimesena saksa botaanik Konrad Mönch 1794. Mönch pani sellele taimele ka perekonnanime Myosoton. Selle moodustas ta vanakreeka sõnadest μυός 'hiir' ja ωτός 'kõrv'. See nimi viitab taime lehtedele. Linné kasutas perekonnanime Cerastium, määrates ta sellega kadakkaera perekonda. Tänapäeval on vesitähtheina ladinakeelne paralleelnimetus Stellaria aquatica, mis tuleb ladinakeelsest sõnast stella 'täht'.
Sfinks
Teised samalaadsed olevused
Klassikalises Kreeka mütoloogias on kõik inimese ja looma tunnustega olendid inimlikud, kuid võivad käituda ka oma loomanatuurist lähtudes. Kreeka säärased olendid (kentaurid, Typhon, Medusa jt) on pärit Olümpose-eelsest religioonist.
India mütoloogias on üks Višnu avataarasid Narasimha ehk Narasingh, mis tähistab mees-lõvi. Sellel avataaral oli inimese keha ja lõvi pea.
Vesitähthein
Looduslikult kasvab vesitähthein Kesk-, Põhja- ja Ida-Euroopas, Siberis ja Kaug-Idas. Ta on sisse viidud ka Põhja-Ameerikasse. Teaduslikult kirjeldati ta Hollandist kogutud eksemplaride järgi.
Latte art
pisi Latte art on väljend, mis tähistab kujundite loomist espressokohvi pinnale. Selleks kasutatakse peamiselt kaht meetodit või nende kombinatsiooni.
Vesitähthein
Vesitähtheina kasvukohaks on niisked põõsastikud, metsasääred, teede ja kraavide servad. Eestis on taim mandriosas tavaline, saartel esineb harva. Vesitähthein on meil veidi sagedam kui temaga väga sarnane salu-tähthein.
Latte art
Esimese meetodina luuakse kujundid vahustatud piima valamisega espressokohvi peale. Nii saab espressokohvi pinnale moodustada mitmesuguseid pilte, näiteks lehti, taimi või südameid. Abivahendina võib kasutada lusikat. Teise meetodina kasutatakse šabloone, mille abil tehakse espressokohvi pinnale näiteks kakaopulbriga kujundeid.
William Charles Chamberlain
William Charles Chamberlain (21. aprill 1818 – 27. veebruar 1878) oli Briti sõjaväelane (kontradmiral).
Latte art
Peamiselt tehakse latte art ' i caffè latte peale, kuna piltide loomiseks on vaja palju piima. Kujundeid võib teha ka muude kohvijookide, näiteks cappuccino, macchiato ja espresso peale.
Vesitähthein
Kirjeldus
Vesitähthein on mitmeaastane taim, millel on lihtne või harunenud tõusev vars.
William Charles Chamberlain
Ta oli Basil Hall Chamberlaini ja Houston Stewart Chamberlaini isa.
Vesitähthein
Kirjeldus
Juurelähedased lehed on rootsuga, aga varrelehed on tavaliselt istuvad, rootsuta. Lehed on munajad või laiellipsoidsed, otsast teravad.
Latte art
Baristade vahel korraldatakse ka latte art ' i võistlusi, kus aga ei ole määrav mitte ainult joogi välimus, vaid ka espresso ja crema kvaliteet.
Vesitähthein
Kirjeldus
Vili on munajas, peaaegu kerajas kupar. Küps vili avaneb 5-6 poolmeks. Seemned on väikesed, tumepruunid või mustad ja neid on palju.
Vesitähtheina diploidne kromosoomiarv on 28.
Aasšampinjon
Šampinjoni viljakehad esinevad Eestis karjamaadel juulist oktoobrini.
pisi|left|
Cappuccino
thumb|250px|Cappuccino Cappuccino [kaputš'iino] on kohvijook, kus espressole on lisatud kuuma piima ja piimavahtu. Kodumaal Itaalias juuakse cappuccino ' t ainult hommikuti, näiteks koos sarvesaiaga. Cappuccino on väga levinud jook kohvikutes kõikjal maailmas.
Traditsiooniliselt on cappuccino ' s kolmandik espressot, kolmandik kuuma piima ja kolmandik piimavahtu. Tänapäeval esineb aga palju muidki variatsioone. Cappuccino ei ole pealt täiesti valge, crema peab olema äärtes nähtav. Ideaalse cappuccino maitse peab olema tasakaalus, piima magusus ja espresso peavad olema harmoonias. Joogis ei tohi olla tunda liiga palju piima, espresso maitse peab olema selgelt eristatav.
Piim vahustatakse espressomasina küljes oleva aurutustoru abil. Piima aurutades üritab barista tekitada mikrovahtu. Hea mikrovahuga võib hea barista luua latte art ' i. Aurutatud piima maitse on magusam kui tavalisel kuumal piimal, kuna aurutamisega muutub piima konsistents.
Cappuccino serveeritakse portselantassis nii esteetilistel kui ka praktilistel põhjustel. Portselan hoiab kuumust paremini kui teised materjalid. Joogi peal olev vaht isoleerib kohvi ning hoiab seda kauem kuumana. Hea cappuccino-tass on ümara põhjaga ja ülalt laienev, vaid siis seguneb vahustatud piim espressoga õigel moel. Ülalt laienev tassisein teeb lihtsamaks ka joogi pinnale piimavahuga kujundite joonistamise, latte art ' i.
Poodidest on võimalik osta ka kiir-cappuccino-pulbrit, mis segatakse kuuma veega. Seda jooki ei saa siiski nimetada cappuccino ' ks.
Kāpīsā provints
🇦🇫
Tamili keel
Levik
Ametliku keele staatus on tamili keelel India Tamil Nadu osariigis ja Puducherry liiduterritooriumil, samuti on see ametlik keel Sri Lankal ja Singapuris. Tamili keelt kõnelevad vähemusrühmad Kanadas, Malaisias, Mauritiusel ja Réunionil. Malaisias antakse tamilikeelset üldharidust 543 riigikoolis.
2001. aasta andmeil kõneles tamili keelt Indias kokku 60 893 731 inimest. Enam kui pool miljonit kõnelejat elas Tamil Nadu (55 877 441), Karnataka (1 886 765), Puducherry (862 198), Andhra Pradeshi (769 721), Kerala (598 618) ja Mahārāshtra (532 832) osariigis.
Liigitus
Tamili keel kuulub draviidi keelte lõunaharru, milles on 26 keelt. Seda on klassifitseeritud ka tamili keeleperekonda, millesse kuulub ligikaudu 25 etnolingvistilist rühma. Tamili keele lähim sugulaskeel on malajalami keel, mis oli 9. sajandini tamili keele murre ning iseseisvus lõplikult alles 13. või 14. sajandil.
Ajalugu
Tamili keele arengus eristatakse kolme perioodi: vana-tamili keel (300 eKr – 700), kesk-tamili keel (700–1600) ja kaasaegne tamili keel (alates 1600).
Stiilid
Lisaks murretele on tamili keelel ka mitu vormi: klassikaline kirjanduslik stiil, mis toetub muistsele tamili keelele (sankattamiḻ), kaasaegne kirjanduslik ja ametlik stiil (centamiḻ) ning tänapäevane kõnekeel (koṭuntamiḻ). Stiilid segunevad omavahel, minnes sujuvalt üksteiseks üle. Nii saab kirjutada centamiḻ ' it caṅkattamiḻ ' ist laenatud sõnavaraga või kasutada nende kahega seonduvaid sõnavorme koṭuntamiḻ ' is kõneldes.
Aastakäik
Aastakäik ehk aastakomplekt on perioodikaväljaande ühe kalendriaasta üksiknumbrite komplekt.
Tamili keel
Stiilid
Tänapäeval kasutatakse kõnekeelt üldiselt ka ametlikes olukordades ja kirjas. Selles on kirjutatud õpikud, hulk tamili kirjandust ning enamik avalikku kirjavara. Koṭuntamiḻ levib üha enam ka valdkondadesse, milles varem kasutati centamiḻ ' it. Nii on kujunenud välja koṭuntamiḻ ' i mitteametlik kirjakeel. Indias põhineb standardne koṭuntamiḻ mitte konkreetsel murdel, vaid haritud mittebrahminite keelepruugil, Sri Lankal on selle aluseks Jaffna murre.
Aastakäik
Aastakäiguks (ehk aastakäigu numbriks, mõnikord ka köiteks) nimetatakse ka aastakäigu järjekorranumbrit alates väljaande ilmuma hakkamisest.
Aastakäik võidakse kokku köita aastaköiteks.
Tamili keel
Tamili kiri
Tamili keelt kirjutatakse tamili kirjas, mida nimetatakse vaṭṭeḻuttu. Tamili kirjas on 12 vokaali, 18 konsonanti ja üks erimärk, āytam. Vokaalidest ja konsonantidest moodustub 216 liittähte (ligatuuri), kokku on kirjas 247 tähte.
Kõigi konsonantide vaikevokaal on a nagu ka teistes India kirjades. Selle eemaldamiseks tuleb lisada konsonandile ülatäpp puḷḷi. Nii on näiteks ன ṉa (vaikevokaaliga a) ja ன் on ṉ (ilma vokaalita). Paljud India kirjad kasutavad sarnast märki nimega virama, ent tamili kiri tarvitab vokaalita konsonandi tähistamiseks peaaegu alati puḷḷi ' t. Teistes India kirjades eelistatakse vokaalita konsonanti sisaldava silbi või konsonantühendi kirjutamisel enamasti ligatuuri või vahevormi, ehkki võimalik on ka eraldi märgitud virama.
Tamili kiri ei erista helilisi ja helituid plosiive, kuna tamili keele fonoloogiast tulenevalt sõltub plosiivide helilisus nende asukohast sõnas.
Häälikud
Tamili keelele on iseloomulikud retroflekssed kaashäälikud, näiteks retrofleksne aproksimant ழ் (ḻ). Konsonantfoneeme on 16 või 18.
Grammatika
Tamili keel on aglutineeriv keel, kus kasutatakse sufikseid nimisõnaklasside, arvu ja käände, tegusõnade aja ja teiste grammatiliste kategooriate märkimiseks. Tamili keele standardne metalingvistiline terminoloogia on tamilikeelne, erinevalt sanskritipärasest terminoloogiast, mis on kasutusel enamikus teistes draviidi keeltes.
Suur osa tamili grammatikast on kirjeldatud vanimas teadaolevas Tamili grammatikas, Tolkāppiyam. Tänapäeva tamili kirjakeel tugineb suures osas 13. sajandi grammatikale Naṉṉūl, mis kordas ja selgitas Tolkāppiyami reegleid mõnede muudatustega. Traditsiooniline tamili grammatika koosneb viiest osast: eḻuttu, col, poruḷ, yāppu, aṇi.
Tamili sõnad koosnevad tüvest ja sellele liituvast ühest või mitmest afiksist. Enamik afikseid on sufiksid. Tamili sufiksid võivad olla tuletusliited, mis kas muudavad sõnaliiki või sõna tähendust, või muutesufiksid, mis märgivad kategooriaid, nagu isik, arv, teguviis, aeg jne. Sufiksite arvul ei ole kindlat piiri, mistõttu võib tekkida paljude sufiksitega pikki sõnu. Derivatsioonivõimalused on piiratud. Tegusõnast saab sufiksiga moodustada nimisõna (nt சிரி ciri „naerma“, சிரிப்பு cirippu „naer“). Vastupidine tuletus pole aga võimalik. Nii tegu- kui nimisõnadest saab moodustada liitsõnu.
Morfoloogia
Traditsiooniline sanskriti eeskujust lähtuv grammatika eristab käändsõnadel 8 käänet. Tänapäeval ei ole käänete arvu suhtes ühtset seisukohta, sest käändelõppude ja tagasõnade eristamine on raske.
Nominatiiv on käändsõnade sufiksita põhivorm. Teised käändevormid moodustatakse erilisele vormile, nn obliikvale käändelõppude lisamise teel. Obliikva võib esineda ka ilma käändelõputa, täites genitiivi funktsiooni. Enamiku nimisõnade puhul langevad nominatiivi ja obliikva vormid kokku. Arvuliselt suur rühm -am-lõpulisi sõnu asendavad obliikvas selle lõpuga -attu (மரம் maram – மரத்து marattu "puu"). -ṭu ja -ṟu-lõpulised sõnad gemineerivad viimase konsonandi (வீடு vīṭu – வீட்டு vīṭṭu "maja"). Isikulistel asesõnadel ja üksikutel teistel sõnadel on erilised vormid obliikvas (நான் nāṉ – என் eṉ "mina"). Obliikvale võib liituda ka eufooniline sufiks -iṉ. Mitmuses liituvad käändelõpud mitmusetunnusele கள் -kaḷ.
Süntaks
Põhisõnajärg on subjekt-objekt-verb (SOV), nt
Eessõnade asemel kasutatakse tagasõnu, nt வீட்டுக்கு முன்னால vīṭṭukku muṉṉāl 'maja ees'.
Sõnavara
Tamili keele sõnavara on peamiselt draviidi päritolu.
Tamili kirjandus
Tamilikeelne kirjandus on enam kui kaks tuhat aastat vana. Vanimad kirjalikud mälestised on dateeritud ligikaudu 3. sajandisse eKr. Tamili kirjanduse vanim periood, Sangami kirjandus, kestis 300 eKr kuni 300 pKr. 1. sajandist eKr ja 2. sajandist pKr pärinevaid tamilikeelseid kirju on leitud Egiptusest ja Taist. Kaks vanimat Indiast leitud käsikirja, mis registreeriti UNESCO maailma mälu registris 1997 ja 2005, on tamilikeelsed. 2001. aasta andmeil ilmus tamili keeles 1863 ajalehte, millest 353 olid päevalehed.
Pistrikulised
Süstemaatikas puudub üksmeel selles, millised sugukonnad sellesse seltsi kuuluvad.
Laiemas mõttes (eesti keeles varem kullilised) haarab pistrikuliste selts haugaslased, pistriklased, kondorlased, kalakotkaslased ja kurgkotkaslased. Pistrikulised kitsamas tähenduses (Falconiformes) sisaldavad neist ainult pistriklaste sugukonda; süstemaatikates, mis eraldavad pistriklased omaette seltsi alla, arvatakse ülejäänud sugukonnad haukaliste seltsi.
Brasch
Ajalugu
Perekonnanime Brasch kohtab Mecklenburgis juba XIII sajandi keskpaiga allikais. Suguvõsaliin algab Parchimi linnakodaniku Daniel Braschiga (suri 1674). Tema järeltulijad olid kaupmehed ja vaimulikud. Liivimaa liini rajajaks oli Gottlob Siegmund Brasch (1752−1803), kes siirdus Mecklenburgist Netzebandist Riiga ja seejärel Tartusse. 1794. aastal tõsteti ta aadliseisusse. 1795. aastal võeti ta Kuramaa ja 1797. aastal Liivimaa matriklisse. Tema järeltulijad omandasid märkimisväärse maavalduse. Konrad Siegmund von Braschi (1779−1835) poegadest põlvnes suguvõsa kaks haru. Noorema poja Ernst Heinrich Wilhelm von Braschi (1821−1883) liin kustus 1924. aastal.
Isabel Allende
pisi|Isabel Allende (2008) Isabel Angélica Allende Llona (sündinud 2. augustil 1942 Limas) on Tšiili kirjanik ja ajakirjanik.
Brasch
Ajalugu
1844. aastal aadlidiplomi saanud kapten Carl von Brasch (1795−1860) ja tema järeltulijad ei olnud Liivimaa aadlisuguvõsaga suguluses.
Isabel Allende
Isabel Allende isa on diplomaat Tomás Allende ning isa onupoeg oli Tšiili president Salvador Allende.
Isabel sündis Peruus, kus tema isa oli Tšiili suursaadik. 1945. aastal jäi isa teadmata kadunuks ja ema tuli kolme väikese lapsega Santiagosse tagasi, kus elas 1953. aastani.
Ema abiellus uuesti Ramón Huidobroga, kes oli Tšiili diplomaat Boliivias ja Liibanonis, seetõttu kolis pere sageli. 1970 määras Salvador Allende Huidobro Tšiili suursaadikuks Argentinasse.
Tšiilis tutvus Allende tehnikaüliõpilase Miguel Friasega. Nad abiellusid 1962. Abielust sündisid tütar Paula 1963 ja 1966 poeg Nicolas.
1959–1965 töötas Allende ÜRO Toitlus- ja Põllumajandusorganisatsioonis Santiagos, siis Brüsselis ja mujal Euroopas. Seejärel töötas ta Santiagos mõõdukalt tuntud teleajakirjanikuna, dramaturgina ja ajakirjanikuna naisteajakirjades. Ta tõlkis ka armastusromaane, aga lasti sellelt kohalt lahti, sest ta tegi naistegelaste dialoogi ümber, et need intelligentsemad paistaksid, ja kirjutas "Tuhkatriinule" uue lõpu, et kangelanna oleks sõltumatum ja teeks maailmale head.
1973. aasta septembris korraldas Augusto Pinochet sõjaväelise riigipöörde, mille käigus president Allende hukkus. Seejärel pidi Isabel kodumaalt lahkuma, sest tema nimega Tšiilis elada oli ohtlik. Tema ema ja kasuisa pääsesid Argentinas napilt mõrvamisest. Isabel asus elama Venezuelasse ja hiljem Ameerika Ühendriikidesse.
2006. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Torinos oli Allende üks 8 inimesest (kõik naised), kes avatseremoonial olümpialipu staadionile kandis.
Looming
Ta on üks maailma enim tõlgitud kirjanikke. Näiteks "Fortuna tütar" oli 1999. aastal maailmas suurima läbimüügiga raamatute edetabelis teisel kohal. Ühtekokku on tema teoseid tõlgitud 36 keelde.
Esimest raamatut hakkas Allende kirjutama 1981, kui teada sai, et tema 99-aastane vanaisa on surivoodil. Ta alustas seda kirjana vanaisale, aga järgmiseks aastaks valmis raamat "Vaimude maja". Raamatut saatis kohe suur edu ja see tõlgiti kiiresti paljudesse keeltesse. 1983. aastal valiti see Tšiili aasta romaaniks, 1984. aastal ka Saksamaa aasta romaaniks ja Allende Saksamaa aasta kirjanikuks.
Kiuruvesi
2019. aastal elas seal 4038 inimest.
Brüggen
Brüggen oli Vestfaali päritolu aadlisuguvõsa.
16. sajandil sai Felix Brüggen Liivi ordule osutatud teenete eest Kuramaa kubermangus asuva mõisa. 1620 kanti Brüggenid Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Brüggenid on kantud ka Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Karula mõis, Kaagjärve mõis.
Karula mõisasse rajas suguvõsa 1830. aastatel Karula mõisa Brüggenite kalmistu.
Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikud asutused
Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikud asutused on loetelu Eestis aastatel 1941–1990 tegutsenud NLKP territoriaalse allüksuse Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikest allorganisatsioonidest ja nende juhtidest.
, EKP Keskkomitee, EKP KK Sekretariaat, EKP KK I sekretär
EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee
(Морской райком КП Эстонии);
EKP Tallinna Linna Kalinini Rajooni Komitee
(Калининскй РК КПЭ)
EKP Tallinna Linna Lenini Rajooni Komitee
EKP Tallinna Lenini Rajooni Komitee büroo liikmed: H. Pöögelmanni nim. Elektroonikatehase tööline Nelli Vihreva, Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi tööline Veera Šepeleva, Tallinna Polütehnikumi teeneline õpetaja Leonid Tšerkassov, Tallinna Riikliku Konservatooriumi rektor Venno Laul (1985).
EK(b)P/EKP Tallinna Linna Nõmme Rajoonikomitee (1945–1956)
ENSV Ülemnõukogu seadlusega 18.maist 1945 moodustati Tallinnas linnarajoonid ja Nõmme rajoon. Nõmme rajoonikomitee üldkoosolek toimus 1948. aastal
EKP Sillamäe Linnakomitee
1957. aastal muudeti Sillamäe alev vabariikliku alluvusega linnaks aga juba 1956. aastal toimus linnakomitee büroo esimene koosolek
EKP rajoonikomiteed
Rajoonikomitee oli põhikirjajärgselt rajooni parteiorganisatsiooni juhtiv organ, koosnes konverentsil valitud komiteest ja büroost. Komitee oli EKP kohalik võimuorgan, mis tegeles kõigi maakonna probleemidega, kontrollis asutuste ja ettevõtete (eriti kohalike nõukogude) tööd ning kõrgemate parteiorganite otsuste täitmist neis, kinnitas inimesi (ka parteituid) paljudele ametikohtadele, korraldas poliitharidust ja ideoloogiatööd, pidas kommunistide arvestust, kinnitas parteisse vastuvõtu ning sealt väljaheitmise, arutas parteiliikmete personaalküsimusi. Struktuur : sekretariaat ( üldosakond), partei-, ametiühingute ja komsomoliorganite osakond (1955. aastast organiseerimisosakond), propaganda- ja agitatsiooniosakond, parteistatistika ja ühtse parteipileti sektor (arvestussektor).
EKP Harju Rajoonikomitee
, asukohaga Kreuksi tänav 13, Tallinn
Aastaaberratsioon
Aastaaberratsioon on väljaspool Päikesesüsteemi asuva taevakeha (tavaliselt tähe) aberratsioon, mis sõltub Maa tiirlemisest ümber Päikese.
Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikud asutused
EKP Jõgeva Rajoonikomitee
EKP Jõgeva Rajoonikomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja Henn Roos
Aastaaberratsioon
Suurim aastaaberratsioon on taevakehal juhul, kui Maa liigub täpselt risti taevakehalt tuleva valguskiirega (see leiab aset kaks korda aastas). Teistel hetkedel on aastaaberratsioon väiksem. Iga tähe näiv asukoht taevavõlvil moodustab aastaaberratsiooni toimel aasta jooksul taevakoordinaatide süsteemi suhtes väikese ellipsi, mille läbimõõt on 41" ümber. Ainult need tähed, mis asuvad Maa trajektooriga ristisihis, moodustavad ringjoone. Selle ellipsi keskmine raadius on 20,49552″; seda nimetatakse aberratsioonikonstandiks.
Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikud asutused
EKP Rakvere Rajoonikomitee
EKP rajoonikomitee sekretärid: Harald Neerot, Feliks Rommot, Vladimir Veeber, Vello Ranne, Vello Kaskman, Ivan Kovaltšuk, Nikolai Pudov, Evald Tõnisson, Loreida Vilson, Karl Aasla
EKP Rapla Rajoonikomitee
EKP rajoonikomitee sekretärid: Harry Õunapuu
EKP Viljandi Rajoonikomitee
EKP Viljandi Rajoonikomitee loodi pärast Viljandi rajooni moodustamist maarajoonide moodustamise seadluse alusel 25. septembril 1950. 1963. aasta algul loodi eraldi tööstuslikud ja põllumajanduslikud parteikomiteed. Viljandi rajoonis loodi põllumajandusliku tootmise komitee (kolhoosi-sovhoositootmise valitsuse komitee) ja tööstusliku tootmise komitee. EKP Viljandi rajoonikomitee taastati 1. jaanuaril 1965. aastal.
EKP Võru Rajoonikomitee
, EKP Võru Rajoonikomitee (1940–1950; 1950–1990)
EK(b)P 1940–1941
(kirjutatud juurde tindiga, võib olla viga kirjes) EK(b)P Harjumaa maakonnakomitee
Cesc Fàbregas
Francesc Fàbregas i Soler (sündinud 4. mail 1987 Arenys de Maris) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco.
Varem on Fàbregas mänginud Londoni Arsenalis, Barcelonas ja Chelseas.
Ta on tulnud Barcelonaga ühe korra Hispaania meistriks ja Londoni Chelseaga kaks korda Inglismaa meistriks.
Arsenal
pisi|Cesc Fàbregas, 2008|vasakul|252x252px Arsenali siirdus Fabregas Barcelona noortetiimist 2003. aastal.
Ta võitis klubiga 2004–05 hooajal FA Cup'i.
Kokku mängis Fabregas Arsenalis üheksa aasta jooksul 303 mängu ja lõi 57 väravat.
Barcelona
2011. aasta suvel siirdus Fàbregas tagasi Hispaaniasse ja kuni 2014. aasta suveni mängis Barcelonas.
2012. aastal võitis ta Barcelonaga Hispaania karika ning tuli järgmisel aastal Hispaania meistriks.
Chelsea
Fàbregas liitus 2014. aasta suvel Londoni Chelseaga.
2005. aasta IAAF-i finaalvõistlused
2005. aasta IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlused toimusid kolmandat korda Monacos Stade Louis II staadionil 9.–10. septembrini. Vasaraheide toimus 3. septembril Ungaris Szombathelys.
Cesc Fàbregas
Chelsea
Fàbregas tuli klubiga 2016–17 hooajal taas Premier League'i võitjaks
Hispaania jalgpallikoondis
Fàbregas debüteeris Hispaania koondises sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu.
Rahvuskoondises on ta mänginud kolmedel maailmameistrivõistlustel (2006, 2010 ja 2014) ning Euroopa meistrivõistlustel (2008, 2012 ja 2016).
Fabregas andis resultatiivse söödu 2010. aasta maailmameistrivõistluste finaalmängus Andrés Iniesta võiduväravale.
Hispaania koondises mängis ta aastatel 2006–2016 kokku 110 korda ja lõi 15 väravat, neist ühe ka Eesti vastu.
Sven Začek
thumb|250px|Sven Začek 2008. aasta detsembris Sven Začek (sündinud 29. septembril 1980 Valgas) on eesti loodusfotograaf, üks loodus- ja fotoportaali looduspilt.ee asutajaid ja eestvedajaid.
Haridus
Ta õppis aastatel 1987–1996 Võru Kesklinna Koolis ja 1996–1999 Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumis. Aastatel 1999–2000 õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis tootmistehnika erialal ning 2000–2006 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas majanduse modelleerimise erialal.
Fotograafiaalane tegevus
2006. aasta novembris sai temast Eesti ainukese loodusfoto ajakirja Lofo peatoimetaja. Ajakirja esimene number ilmus 2007. aasta algul ja viimane 2009. aastal. Pärast seda tuli majandusraskuste tõttu ajakirja väljaandmisse paus, 2011. aasta maist ilmus Lofo veebiajakirjana.
Peamiselt pildistab Začek Eesti loodust, aga ta on pildistanud ka näiteks Norra ja Namiibia loodust. Eriti tuntud on tema pildid kakkudest ja muudest lindudest. Tal on olnud näitusi üle Eesti. Näitus "Linnu elu" pälvis ka ajakirjanduses tähelepanu, kui händkakk Pärnu Uue Kunsti Muuseumi akna pihta lendas.
Teadaolevalt on Sven Začek neljas eestlane Priit Vesilinnu, Remo Savisaare ja Jaan Künnapi kõrval, kelle fotod on pääsenud National Geographicu veergudele.
Kõige parema ülevaate tema töödest saab tema kodulehelt.