cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nvidia Optimus
Tarkvara
Lisaks kasutatakse nimekirja graafikakaarti eelistatavatest programmidest. Iga programmi testitakse Nvidia poolt ning uuritakse, kas graafikakaardi kasutamisega saaks parema kvaliteedi, jõudluse, madalama energiakuluvuse või funktsionaalsuse. Profiile hoitakse Nvidia serverites ja saadetakse automaatselt kasutajatele. Seega ei ole vaja uute programmide ja mängude toetamiseks teha draiveriuuendust. Ka saab kasutaja lisada programme, mis pole juba nimekirjas, ja muuta programmi kaupa eelistust, millist graafikaprotsessorit kasutada.
Riistvara
Et hoida ära multiplekseri kasutamist ja tõrkeid, mis võivad tekkida draiveri vahetamisega integreeritud graafikakaardilt välisele graafikaprotsessorile ja kaadripuhvri liigutamisega üle PCI Express siini graafikaprotsessorilt integreeritud graafikaprotsessori poolt kasutatavale mälule, kasutatakse lisaks kopeerimismootorit. Traditsioonilised mälust-mälusse kopeerimised tehakse 3D-mootori poolt. Et säilitada siduvust, blokeeritakse 3D-mootori tegevus kuni mälust-mälusse kopeerimine on lõppenud. See ajalt kulukas tegevus võib peatada 3D-mootori ja mõjutada jõudlust negatiivselt. Optimuse kopeerimismootor kasutab PCI Express siini kahesuunalist liiklust, et kopeerida graafikaprotsessori kaadripuhver üle integreeritud graafikaprotsessori poolt kasutatavasse mälusse, ja lubab 3D-mootoril muuta pilti.
Windows
Nvidia Optimuse kasutamiseks on vaja Windows 7t ja Nvidia draivereid (Alates versioonist 256 GeForce / Verde draiverid või Nvidia Optimus Draiver )
Linux
Nvidial pole plaanis luua tuge Linuxile. See võib tähendada, et arvuti ei saa kasutada Nvidia graafikaprotsessorit, kuna ühendus ekraaniga on läbi integreeritud graafikaprotsessori. Et seda toetada, on olemas avatud lähtekoodiga projekt Bumblebee.
Mac OS X
Kuigi MacBook Prod kasutavad sarnast raudvara, ei kasuta need Optimus tehnoloogiat, vaid Mac OS Xi operatsioonisüsteemi sisseehitatud lahendust graafikaprotsessorite vahel lülitamiseks. Erinevalt Optimusest lülitab OS X lahendus välja integreeritud graafikaprotsessori kui väline graafikaprotsessor on sisse lülitatud.
Välislingid
Optimuse infoleht
Torma raamatukogu
pisi|Torma raamatukogu Torma raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Torma alevikus. Raamatukogu juhataja on Nele Tõnissoo.
1909. aasta novembris asutati Torma Põllumeeste Seltsi majas Võtikvere Rahvaraamatukogu Selts. Esimene pind saadi Torma vallamajas, kuid õige pea koliti Torma rahvamajja. 1925. aastal võttis selts täita valla avaliku raamatukogu kohustused ja nimi muudeti Torma Raamatukogu Seltsiks. 1961. aastal saadi tuba Torma külanõukoguga samasse majja ja samas hoones tegutsetakse tänaseni.
Moor
Moor ehk toorhuumus moodustub toitaine- (eriti lämmastiku-) vaesest varisest; tüse halvasti lagunenud metsakõdu.
Tarnakraav
Tarnakraav on kraav Sakala kõrgustiku põhjaosas Tänassilma orus Viljandi linnas, Tänassilma jõe vasakpoolne lisajõgi.
Aatomikud
Aatomikud oli Eesti rokiansambel, mis loodi 1968. aastal.
Võru noormeeste loodud ansambel alustas biitlite laulude ümbertõlkimisega. Nende kõige kuulsam album oli "Kõik, mis järgi jäi", kus oli 19 lugu lorilauludest kuni "Püha ööni".
Tarnakraav
Kraavi pikkus on 280 m ja lang 0,5 m. Kraav on heitvee suublaks Viljandi linna Kösti reoveepuhastile, samuti on kraavi suunatud reoveepuhasti avariiülevoolu väljalask. Kraav suubub puhastist 490 m kaugusel Tänassilma jõkke vasakult poolt. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Kraavi ökoloogiline seisund on hinnatud kesiseks selle füüsikalis-keemiliste kvaliteedinäitajate ja toitainete tõttu.
Borre (Nord)
Borre on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Bailleuli kantonis.
thumb|tühi|Vaade Borre'ile õhust
Johann Heinrich Hörschelmann
Johann Heinrich Hörschelmann (7. september 1752 Großrudestedt Erfurdi lähedal – 20. juuni 1798 Vändra)
Lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 15. oktoobril 1768) Jena Ülikoolis. Oli aastal 1768 koduõpetaja Lustiveres. Ordineeriti 21. juulil 1784 õpetajaks.
Isiklikku
Tema isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli pastor Saksamaal Erfurdi lähedal. Tema vend Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja mõne aasta sama kooli rektor. Vennapoeg Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vennapoeg Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, vennapoeg Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja.
Vaimastvere raamatukogu
pisi|Vaimastvere raamatukogu Vaimastvere raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Vaimastvere külas. Raamatukogu juhataja on Maris Paas.
Raamatukogu asub samas hoones Vaimastvere kooliga.
Loll
Loll on perekonnanimi.
Maa-kollaliudik
Maa-kollaliudik ehk maapunnik (Byssonectria terrestris) on tuhakuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Loll
Eestis on perekonnanime Loll pandud Pagari mõisas Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Hiljem võtsid perekonnanime Loll kandvad inimesed nime muutes endale uuteks perekonnanimedeks Lall, Lilleoja, Salle, Soomets ja Toomel.
Maa-kollaliudik
Liudjad jalata, kollakasoranžid, kuni 0,3 cm suurused viljakehad kasvavad tihedate rühmadena märtsist maikuuni metsakõdul, turbal või põdrasõnnikul.
Mälestus
Mälestus on mällu jäänud või ka üles tähendatud mälupilt või meenutus mingist sündmusest, asjast või isikust.
Kõiksuse teooria
"Kõiksuse teooria" on 2014. aasta elulooline draamafilm, mis põhineb Jane Wilde Hawkingi memuaaridel "Travelling to Infinity: My Life with Stephen" ("Reisides lõpmatusse: Minu elu Stepheniga").
Gunnisoni metsakaitseala
Gunnisoni metsakaitseala on metsakaitseala Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis. Kaitseala hõlmab 1 672 136 aakri (6766 km²) suuruse ala.
Sisalik (tähtkuju)
pisi|Sisaliku tähtkuju kaart pisi|Sisaliku tähtkuju öötaevas Sisalik (ladina Lacerta, lühend Lac) on põhjataevas asuv tähtkuju. See paikneb Luige, Kassiopeia ja Andromeeda vahel ning selle põhjaosa jääb Linnuteele.
Kõiksuse teooria
See kirjeldab maailmakuulsa inglise füüsiku Stephen Hawkingi suhet oma esimese abikaasa Jane Wilde Hawkingiga, amüotroofse lateraalskleroosi diagnoosi saamist ja Hawkingi edu füüsikas.
Gunnisoni metsakaitseala
Gunnisoni metsakaitseala asub viie Lääne-Colorado maakonna territooriumil. Piirneb White Riveri metsakaitsealaga läänes, Grand Mesa metsakaitseala ja Uncompahgre metsakaitsealaga läänes, San Isabeli metsakaitsealaga idas ning Rio Grande metsakaitsealaga lõunas.
Sisalik (tähtkuju)
Tähtkuju moodustas 1690. aastal Johannes Hevelius.
Gunnisoni metsakaitseala
Kaitseala kuulutati välja Theodore Roosevelti poolt 13. juunil 1905 ja nimetati maadeuurija John W. Gunnisoni järgi.
Sisalik (tähtkuju)
Sisaliku tähtkuju katab 201 ruutkraadi ja on pindalalt 88 tähtkuju seas 68. kohal. Selle heledaim täht on sinakasvalge peajada täht Alpha Lacertae tähesuurusega 3,78m ja kaugusega 102 valgusaastat.
EV Lacertae on punane kääbus, mis asub 16,5 valgusaasta kaugusel Maast, kuid selle näiv suurus on vaid 10,09m.
Tähtkujus asub hajusparv NGC 7243.
Kalevipoja-õhtu
Kalevipoja-õhtu oli rahvusliku ärkamisaja vaimus aastatel 1870–1873 Tartus tegutsenud esimene eesti üliõpilaskoondus, mille esialgseks eesmärgiks oli analüüsida eesti rahvuseepost "Kalevipoeg." Kalevipoja-õhtu esimest koosolekut 7. aprillil 1870 (vkj 26. märtsil) peetakse Eesti Üliõpilaste Seltsi asutamiskuupäevaks.
Rahvuslik ärkamisaeg ja üliõpilaskoonduse loomine
Kalevipoja-õhtu algus langeb ühte rahvusliku ärkamisaja mõjuvaima sündmuse, 1869. aastal toimunud esimese eesti üldlaulupeo järelkajaga. Laulupeost võtsid osa ka mõned eesti soost üliõpilased, kes haaratuna rahvuslikust vaimustusest, hakkasid mõtlema eesti üliõpilaste omavahelise organiseerumise vajadusele.
1870. aastal tekkis Tartus esimene mitteametlik eesti üliõpilaste koondus. Eesti Üliõpilaste Seltsi arhiivis leiduv vanem kroonika jutustab sellest järgmiselt: "Aastal 1870 võttis neli Tartu üliõpilast, "kes Eesti rahva seas sündinud olid ja oma rahva liikmed end tundsid olevat, nõuks teiste sarnastega, kes ka kas universitädi õppijad või seesugused, kes oma sõna ja teoga muidu olid üles näidanud, et nemad ennast oma rahva liikmeteks tunnistada püüdsivad ja tema edasisaamise ja vaimu harimise eest hoolt kanda", ühineda ja kogu asutada, "kus nemad teine teist tundma õpiksivad, teine teist läbirääkimiste ja hää nõu läbi kinnitaksivad ja ühes oma rahva kõige kaunima vana lauluga, Kalevipojast, tuttavaks saada püüaksivad."
Ühinemise mõtte teostajaks oli teoloogiatudeng ning korporatsiooni Fraternitas Rigensis liige Andreas Kurrikoff, keda baltisaksa korporatsioonielu ei rahuldanud. Andreas Kurrikoff astus ühendusse toonase meditsiinitudengi Heinrich Rosenthaliga, kelle pooldava vastuse korral hakati ühiselt arutama, keda veel kaasata. Kurrikoffi ettepanekul kaasati ühendusse vennad Hugo ja Gustav Treffner ning farmaatsiatudeng Martin Wühner. Eelpool mainitud tudengid otsustasid nädalas kord õhtul ühe liikme juures kokku tulla ning kutsuda sinna ka kolm silmapaistvat eesti soost tartlast: Tartu gümnaasiumi õpetaja Jakob Hurt, Peetri koguduse õpetaja Wilhelm Eisenschmidt ning Eesti Postimehe toimetaja Johann Voldemar Jannsen.
Esimesed koosolekud
Esimene koosolek toimus 7. aprillil (vkj 26. märtsil) 1870. aastal eesti rahva pärisorjusest vabastamise 51. mälestuspäeval A. Kurrikoffi korteris Jakobi tänaval. Koosolekul võeti nõuks edaspidistel kokkusaamistel lugeda ning analüüsida eesti rahvuseepost "Kalevipoeg," mille keelelise külje seletamise Jakob Hurt enda peale võttis. Heinrich Rosenthal kirjutab oma mälestustes järgnevalt: "Ta ei seletanud mitte ainult mitmesuguste, vähe tarvitatavate sõnade etümoloogiat ja nende tähendust, vaid käsitles üksikasjalikult ka vanade eestlaste mütoloogiat ja paganaaegseid usuõpetusi ning kombeid." Pärast teaduslikku osa istuti koos õhtulauas, kus arutelu lõbusamalt vabamas vormis jätkati. Koosolekuid peeti iga üliõpilasest liikme juures ja lõpuks üks Johann Voldemar Jannseni ning teine Jakob Hurda pool. Kahest viimasest koosolekust võtsid osa ka Jannseni tütred Lydia ja Eugenie, kes mõlemad eesti üliõpilaste koondumise mõttest juba alguses vaimustuses olid.
Ilves (tähtkuju)
pisi|Ilvese tähtkuju kaart pisi|Ilvese tähtkuju 1824. aasta täheatlases Urania's Mirror Ilves (ladina Lynx, lühend Lyn) on põhjataevas asuv tähtkuju.
Kalevipoja-õhtu
Esimesed koosolekud
Esimesel poolaastal koosolekutelt osavõtjate arv ei kasvanud. Nähtavasti oldi uute liikmete vastuvõtmisel väga ettevaatlikud, kuna esimesel koosolekul otsustati valida uusi liikmeid vaid konsensusprintsiibil.
Ilves (tähtkuju)
Tähtkuju moodustas 1690. aastal Johannes Hevelius.
Ilvese tähtkuju katab 545 ruutkraadi ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 28. kohal. Selle heledaim täht on oranž hiidtäht Alpha Lyncis tähesuurusega 3,14m ja kaugusega 203 valgusaastat.
Kalevipoja-õhtu
Osavõtt eesti kultuuri ja hariduse edendamisel
6. juulil 1870 otsustati Martin Wühneri ettepanekul tema venna, Tarvastu koguduse köstri ja kihelkonnakooli õpetaja Hans Wühneri kutsel korraldada ühine väljasõit Viljandimaale, et seal "ühes isamaa armastajate meestega isamaa asju läbi rääkida ja nende üle nõu pidada." Esimesel päeval peatuti Helmes köster Andreas Erlemanni juures ning teisel päeval jätkati nõupidamist Tarvastu köstrimajas. Peale üliõpilaskoonduse liikmete võtsid nõupidamistest osa köstrid A. Erlemann ning H. Wühner, ühiskonnategelne Carl Robert Jakobson ning veel kaheksa taluomanikku ja kooliõpetajat.
Ilves (tähtkuju)
Tähtkujus asub kerasparv NGC 2419.
Kalevipoja-õhtu
Eesti Kirjameeste Seltsi asutamine
Väljasõidu esimesel päeval Helmes pöörati tähelepanu rahvahariduse raskele olukorrale ning rõhutati ümberrahvastumise probleemi. Pikemate läbirääkimiste tulemusena otsustati rahvusliku hariduse edendamiseks asutada Eesti Kirjameeste Selts, mille ülesanneteks seati eesti keele arendamine, ühise kirjaviisi kehtestamine, kooliraamatute väljaandmine ning üldkoosolekutel kõnede kaudu hariduse levitamine. Lisaks peeti nõu ka kooliõpetajate seltsi asutamise üle.
Aleksandrikooli peakomitee valimine
Järgmisel päeval oli peamiseks arutusaineks Aleksandrikooli küsimus. Kooli mõtte tekkimisest ja selle teostamise senisest käigust andsid ülevaate kooliõpetaja Jaan Adamson ning talunikud Hans Henno ja Peeter Ainson, kes andsid Aleksandrikooli peakomitee valimise õiguse käesolevale koosolekule kui eesti intelligentsi esindajate kogule. Pärast pikemat arutelu valiti Aleksandrikooli peakomitee, mille liikmeteks said tolleaegsed tähtsamad eesti haritlased ja ühiskonnategelased.
Kalevipoja-õhtu järgnevad aastad
Sügisel üliõpilaskoonduse kooskäimised jätkusid, kuid esialgne hoog oli vaibunud. Jakob Hurt oli Aleksandrikooli peakomitee ja Eesti Kirjameeste Seltsi tööülesannetega koormatud, mille tõttu polnud tal võimalik korrapäraselt koosolekutel osaleda. Heinrich Rosenthal hakkas valmistuma lõpueksamiteks. Samuti jäi üliõpilaskogust eemale ka Gustav Treffner. Kogu liikmeks võeti Carl Robert Jakobson, kes sügisel Tartus oli ning aeg-ajalt ka koosolekutel käis. Järgmisel semestril liitus koondusega veel kolm üliõpilast, kes huvipuuduse tõttu varsti eemale jäid. Heinrich Rosenthal ja Martin Wühner lahkusid pärast ülikooli lõpetamist Tartust. Samuti uusi tegevaid liikmeid koondusega ei liitunud. 1872. aasta kevadsemestriks lakkasid kooskäimised täiesti.
Selts Vironia
1873. aasta sügisel algas eesti üliõpilasorganiseerumises uus ajajärk. Kaheksa üliõpilaskoonduse liiget (A. Kurrikoff, H. Treffner, M. Jürmann, J. Kerg, G. Kroon, G. Treffner, dr M. Veske ja J. Kunder) otsustasid iganädalase omavahelise kooskäimise viia kindlale alusele ning luua ametlikult kinnitatud selts. Seltsi esimeheks valiti A. Kurrikoff ning "kirjaseletajaks" dr M. Veske. Ametlikku nime seltsil veel polnud, kuid omavahel hakati seda kutsuma nimega Vironia. Veel ülikoolilt ametlikku kinnitust omamata selts Vironiaga liitus poolaasta jooksul veel kaheksa üliõpilast ning neli Tartu kooliõpetajat: Rudolf Kallas, Carl Heinrich Niggol, Peeter Abel ning Karl August Hermann. Koosolekuid hakati pidama igal nädalal ning aastast 1875 protokolliti igat koosolekut. Iganädalased koosolekud sisaldasid "Kalevipoja" või mõne muu teise eestikeelse teose lugemist, eestikeelsete laulude laulmist ja lõbusat seltskondlikku osa. 1874. aasta kevadsemestril töötati välja selts Vironia määrustik, milles fikseeriti kindlal kujul juba esimesel Kalevipoja-õhtul olemas olnud rahvuslikud põhimõtted.
Budism läänes
Budism läänes ehk läänemaailma budism on kõige laiemas tähenduses budismi tundmine ja praktiseerimine väljaspool Aasiat, peamiselt euroopalike traditsioonidega maades.
Siphlophis
Siphlophis on maoperekond.
Budism läänes
19. sajandil hakati Euroopas tõsisemalt huvituma budismist ning teistest mitteeuroopalikest usunditest ja filosoofiatest. Ühelt poolt nähti budismis ratsionaalsemat alternatiivi kristlusele, teisest küljest aga hakati koos spiritualismi ja teosoofia esiletõusuga nägema budismis ja teistes idamaistes õpetustes erilisi, müstilisi aspekte. Samal ajal ilmusid juba ka esimesed akadeemilised uurimused budismi kohta ning tekstide tõlked sanskriti ja paali keelest.
Siphlophis
Klassifikatsioon
Perekonda Siphlophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Budism läänes
1881. aastal asutas T. W. Rhys Davids paalikeelsete tekstide tõlkimise, publitseerimise ja uurimise edendamiseks ühingu Pali Text Society, mis on jäänud selles valdkonnas kõige autoriteetsemaks allikaks tänapäevani. Samal aastal ilmus Oxfordi sari "Sacred Books of the East" 10 köites Dhammapada Max Mülleri tõlkes ning Hermann Oldenbergi väga mõjukas budismialane uurimus "Buddha: Sein Leben, seine Lehre, seine Gemeinde".
Siphlophis
Levila
Need maod elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Siphlophis seisuga 29.05.2014.
Budism läänes
Kui Aasias oli budism levinud peamiselt pühendunud munkade kaasabil, elava õpetusena, traditsioone ja õpetusliine järgides, siis läänemaailmas levis budism eelkõige raamatute kaudu, akadeemiliste uurimustena, tekstide tõlgetena ning mitmesuguste tõlgenduste ja kommentaaridena.
Tänapäeval on lääne budismis kõige levinum praktika meditatsioon.
Aliņkalns
Aliņkalns on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas.
Püünismiin
Püünismiin (inglise keeles booby trap) on seadeldis või materjal, mis on kavandatud, valmistatud või kohandatud tapma või vigastama ning mis toimib ootamatult, kui isik puudutab näiliselt ohutut eset või läheneb sellele või teeb midagi ilmselgelt ohutut.
Aliņkalns
Küla asub valla kaguosas. Aliņkalns jääb valla keskusest Ķeipenest 4, piirkonna keskusest Ogrest 51 ja Riiast 76 kilomeetri kaugusele. pisi|tühi
Püünismiin
Püünismiinide kasutamine on keelatud. Eesti ühines Ülemäärase kahjustava või purustava toimega tavarelvade kasutamise keelustamise ja piiramise konventsiooni ning selle lisaprotokollidega 2002. aasta 1. juunil.
Sigrid Uiga
Sigrid Uiga (20. juuli 1922, Tallinn – 8. juuli 2007) oli eesti maalikunstnik.
Püünismiin
Näiteks Donbassi sõja ajal on Ukrainas kasutusel püünismiinid (vene keeles растяжка), kus vähemalt kaks üksteisest eemal asuvat käsigranaati või muud lõhkeseadeldist on ühendatud omavahel traadi või muuga, millele surve avaldamine õhib granaadid või muud lõhkeseadeldised.
Sigrid Uiga
Elukäik
1961–1969 töötas ta kunstiõpetajana Tallinna 20. Keskkoolis. 1969. aastast kuni pensionile minekuni oli Sigrid Uiga Tallinna Pedagoogilise Instituudi maali­õppejõud.
Looming
Enamiku Sigrid Uiga monumentaalse vormi ja nüansirikka värviga loomingust moodustavad looduslähedased maastikumaalid. Loometee alguses lõi ta ka optimistlikke noorteteemalisi figuurikompositsioone. Ta on viljelenud ka akvarelli. Näitustel esinenud aastast 1958.
1990. aastate loomingust on tuntud suurepärase atmosfääritunnetusega teostatud Pühajärve ja Kaarnajärve vaated.
Mulhacén
thumb Mulhacén on mägi Pürenee poolsaarel Sierra Nevada mäestikus. See on 3479 meetriga Hispaania mandriosa kõrgeim tipp. See on ka Euroopa kõrgeim tipp väljaspool Alpe ja Kaukasust. Asub Granada lähedal.
Mägi on nime saanud Granada emiiri Abu l-Hasan Ali (hispaania keeles Muley Hacén) järgi.
Valeri Tšetvergov
Valeri Ivanovitš Tšetvergov (vene keeles Валерий Иванович Четвергов; sündinud 13. märtsil 1941 Svobodnõi linnas Amuuri oblastis) on endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti ühiskonnategelane.
1958. aastast töötas ta treialina Kasahhi NSVs Petropavlovski linna ehitus- ja montaaživalitsuses "Santehstroi". 1959. aastal astus Valerian Kuibõševi nimelise Kuibõševi Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonda, mille lõpetas 1964.
Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumi tuumatööstuse ettevõtetes. Oli aastatel 1964–1967 Suhhumi Teadusliku Uurimise Füüsika- ja Tehnikainstituudis insener-konstruktor.
1967. aastal viidi ta üle Narva Baltijetsi tehasesse, sest seal tegeleti tema väljatöötatud toodetega. Tehases töötas ta tehnilise kontrolli osakonna juhataja asetäitja ning juhatajana, hiljem oli ta direktori asetäitja ja peadirektor.
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
NLKP liige 1970. aastast. On olnud ka Baltijetsi tehase parteikomitee sekretär.
Aastatel 1979–1982 oli ta Narva linna RSN TK esimees.
1982 oli ta EKP Narva Linnakomitee I sekretär.
EKP Keskkomitee liige.
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige. Oli sealse tarbekaupade, kaubandus- ja teeninduskomisjoni esimees.
Iseseisvuse taastanud Eesti Vabariigis
1992. aastal ta vallandati Baltijetsi tehasest.
Valeri Tšetvergov on Narva vene kaasmaalaste ühingu üks korraldajaid ja rajajaid, ta on ühingu esimees. Samuti ta on Eestis asuvate Venemaa Kaasmaalaste Ühingute Liidu üks rajajaid ja Liidu esimehe asetäitja.
Isiklikku
Ta on abielus, tal on kaks tütart.
Giacomo Rizzolatti
pisi|Giacomo Rizzolatti (2012)
Giacomo Rizzolatti (sündinud 28. aprillil 1937 Kiievis) on itaalia neuroteadlane ja neurofüsioloog.
Ta on Parma Ülikooli emeriitprofessor. 1981. aastal sai ta Parma Ülikooli inimese füsioloogia professoriks. Ta juhtis uurimisrühma, kes avastas 1992. aastal makaakide ajus frontaal- ja parietaalsagaras peegelneuronid.
Skalaarkorrutis
Vektorite a = (a1, a2, ..., an) ja b = (b1, b2, ..., bn) skalaarkorrutiseks nimetatakse arvu: kus Σ tähistab summeerimist ja n on vektorruumi mõõde.
Skalaarkorrutis kompleksarvuliste vektori liikmetega
Juhul, kui vektori liikmed on kompleksarvud, siis skalaarkorrutis defineeritakse kui kus b^* on b kaaskompleksarv. Tegemist on üldisema valemiga, mis kehtib ka reaalarvuliste liikmetega vektorite puhul, sest kaaskompleksi võtmine reaalarvust jätab arvu samaks.
Planá
Planá (ka Planá u Mariánských Lázní, saksa keeles Plan) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Tachovi ringkonnas. Planá asub Tachovist ligi 11 km kirdes ja umbes 48 km Plzeňist lääneloodes.
Planá paikneb merepinnast 506 meetri kõrgusel.
Planát on esmamainitud 1251. aastal.
Planá vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Harzi rahvuspark
thumb|Vaade Leistenklippelt Brockenile thumb|Vaade Brockeni tipust Harzi rahvuspark (saksa keeles Nationalpark Harz) on looduskaitseala Saksamaa Alam-Saksi ja Saksi-Anhalti liidumaadel.
See koosneb Lääne-Harzi mäestiku osadest, ulatudes Herzbergist ja Bad Lauterbergist lõunaservas Bad Harzburgi ja Ilsenburgini põhjanõlvadel. 95% alast on kaetud metsaga, peamiselt kuuse- ja pöögipuudega, sealhulgas mitu sood, graniitkivi ja oja. Park on osa Euroopa Liidu Natura 2000 võrgustikust.
Praegusel kujul loodi park 1. jaanuaril 2006, kui ühendati 1994. aastal Alam-Saksimaal loodud Harzi rahvuspark ja 1990. aastal Saksi-Anhaltis loodud Ülem-Harzi rahvuspark. Kuna endine Saksamaa sisepiir jooksis läbi Harzi, olid suured mäestiku osad asustamata ja jäid, peale kindlustuste, aastakümneteks täiesti puutumata. Tänapäeval katab park Goslari, Göttingeni ja Harzi kreisi osi.
Harzi rahvuspargi harvad loomad on vesipapp, must-toonekurg, rabapistrik, euroopa metskass ja eriti ilves. Viimane ilves Harzi mägedes lasti maha 1818. aastal, kuid 1999. aastal loodi taaselustamise projekt. 2002. aastast on sündinud mitu metsikut ilvest. Kuid katse taastada metsis (Auerhuhn) ei olnud edukas.
Geograafia
24 700 ha Harzi rahvusparki katab umbes 10% kogu Harzi alast. Park asub Harzi lääneosas (vaata Ülem-Harz) ning ulatub Wernigerodest ja Ilsenburgist põhjas Herzbergu ja Bad Lauterbergini lõunas. Pargi piiril on maastik põhjas umbes 230 m üle merepinna ja lõunas 270 m üle merepinna ning tõuseb Brockeni tipus kõrguseni 1141,1 m üle merepinna.
Rahvuspargist saab alguse mitu jõge, sealhulgas Bode, Oder ja Okeri lisajõgi Ilse. Lõunasse voolavad Oderi veed kogutakse ajaloolisse Oderteichi veehoidlasse, mis valmis 1722. aastal Sankt Andreasbergi kaevanduste varustamiseks, ja toidavad Oderi tammi pargi kaguservas. Muud tammid ja järved rahvuspargis või selle piiridel on Eckeri tamm ja Silberteich. Kõrgeimad tipud on Brocken, Bruchberg ja Achtermannshöhe.
Ajalugu
Praegune Harzi rahvuspark loodi 1. jaanuaril 2006, kui ühendati samanimeline vana park Alam-Saksimaal ja Ülem-Harzi rahvuspark (Nationalpark Hochharz) Saksi-Anhaltis. Ühendamisest saati on selle suure looduskaitseala eesotsas Andreas Pusch.
Ülem-Harzi rahvuspark loodi SDV rahvuspargi programmi osana 1. oktoobril 1990, kaks päeva enne Saksamaa taasühinemist, ministeeriumi otsusega Ida-Saksamaa valitsuse poolt. Park hõlmas suurt osa Ida-Harzist, ligikaudu Eckeri tammist ja Ilsenburgist põhjas ning Schierkest lõunas, samuti Brockenist. Piirkonda iseloomustab suhteliselt rahulik taime- ja loomakeskkond, mis on tingitud peamiselt selle asukohast vahetult vana Saksamaa sisepiiri ääres. SDV ajal, kuni 1961. aastani, pääses Brockenisse kergesti omandatava passiga. 13. augustist 1961 muutus see piiritsooniks, mis tähendab, et turistid ei saanud seda enam külastada. 1980. aastate keskpaigas ilmnesid Harzis esimesed probleemid, nagu üraskite ja seeninfektsioon. Optimismi vaimus taasühinemise ajal oli see täpselt see, mis ajendas rahvuspargi loomist. 1. jaanuaril 1991 loodi Hubertus Hlawatschi juhtimisel rahvuspargi peakorter Wernigerodes. Hlawatschi järglane oli Peter Gaffert, kes juhtis idaparki 1995. aastast kuni selle ühendamiseni Harzi rahvuspargiga Lääne-Harzis 1. jaanuaril 2006.
Pargi Alam-Saksimaa osa avati 1. jaanuaril 1994 pärast neli aastat ettevalmistusi. Selle looja oli Dr. Wolf-Eberhard Barth. Kuigi ühendatud rahvuspargi projekti arutati varsti pärast taasühinemist mõlemal liidumaal, läks veel 12 aastat, enne kui pargid ühendati.
Harzi rahvuspark kuulub Euroopa katusorganisatsiooni EUROPARC-i Föderatsiooni, rahvusparkide, biosfäärikaitsealade ja loodusparkide föderatsiooni. See puudutab muu hulgas teabevahetust, kõrgharidust ja suhtekorraldust. Selle katusorganisatsiooni Saksa sektsioon EUROPARC Deutschland on korraldanud ka mitmete suurte kaitsealade ühinemist Saksamaal.
2005. aastal lisati rahvuspark Euroopa hartasse Säästev turism kaitsealadel.
Taimestik
thumb|Vaade Scharfensteinile Ülem-Harzi looduslikud metsad koosnevad peamiselt kuusest (Picea abies) ja pihlakast (Sorbus aucuparia); heitlehised puud domineerivad ainult allpool 600 m üle merepinna. Kuna Harz oli 19. sajandil maagikaevandamisega osaliselt lagedaks raiutud, arendas krahvi peametsnik Hans Dietrich von Zanthier välja metsauuendamise kontseptsiooni kiiresti kasvavate kuusepuudega. See tõi kaasa nüüdseks laialt levinud kuusekülvi. Erinevalt "Harzi mändidest" tulevad teistest piirkondadest sisse toodud männid Harzi lume- ja jääoludega halvemini toime ja on seega vastuvõtlikumad üraskite infektsioonile.
Praegu koosneb 82% metsast kuuskedest. Vaid 12% puudest on pöögid. Ülejäänud 6% on liigid nagu tamm, pihlakas või kask (detsembris 2007).
Harzi rahvuspargis on mitmesuguseid taimestikualasid. Subalpiinsel alal kõrgemal kui 1050 m on kuusepuu "lahingutsoon". Seal ei ole haruldane leida üle 250 aasta vanuseid ja tuulega kummalisteks kujunditeks paindunud puid. Kuid seal domineerivad poolpõõsastega nõmmed ja kõrgsood (Hochmoore). Kõrgmäestiku taimestikutsoon on vahemikus 750–1050 m üle merepinna, domineerib kuusk. Neid alasid leidub Schierke ja Torfhausi lähikonnas. Keskmäestiku tsoonis vahemikus 450–750 m üle merepinna ja allmäestiku tsoonis domineerivad taimestikus pöögimetsad. Tänapäevased pöögid kasvavad peamiselt happelisel pinnasel. Kõige tavalisem metsatüüp on Hainsimsen pöögimets. Kõrgusel üle 700 m on see tavaliselt kõrvuti kuuse-pöögi segametsaga. Kuid rahvuspargis on see ala kahanenud vaid mõneks puistuks ja on suures osas asendunud kuusega. Ilsenburgi piirkonnas esineb kuusk isegi 230 m kõrgusel. Nendes tsoonides ei ole kuusk kodus ja kliimamuutuse tagajärjel kannatab see üha enam üraskite infektsioonist. Praegu metsastab rahvuspargi teenistus neid alasid ümber, et võimaldada algsel pöögil ja vahtral, mis peaksid seal domineerima, ümber asuda.
Harz on koduks Brockeni anemoonile (Pulsatilla alpina subsp. alba), mis kasvab Saksamaal vaid Brockeni platool. Kuid selle säilimine on eriti ohustatud Saksamaa taasühinemist saati kasvanud turismist. Brockeni aed, botaanikaaed Brockeni tipus, tegeleb peamiselt taimeliikide kaitsega ja mäetipu ala taastamisega.
Eriti väärtuslikud looduskaitsealad on endiste soode taastamise käigus tekkinud rabad. Tingimused on soodsamad selle poolest, kuna pargis olevad rabad on inimese poolt vähem mõjutatud kui rabad Alam-Saksi tasandikul. Kui puit muutus Harzis haruldaseks, püüdsid kohalikud elanikud ära kasutada turbarabasid. See osutus kahjumlikuks turba madala kütteväärtuse ja ilmastikutingimuste tõttu Ülem-Harzis. Harzi rabad on eripärasuse ja taimestiku tõttu rahvusvahelise tähtsusega.
Loomastik
thumb|left|upright|Ilvesekivi, 1818 thumb|Ilves – veel Harzis looduses
Ilves elab nüüd taas metsikuna Harzis, olles olnud mägedest hävitatud 19. sajandi algusest saati. Viimane teade edukast ilvesejahist Harzis pärineb 1818. aastast. 11-päevase jahiga, millest võttis osa peaaegu 200 inimest, lasti isane ilves Lautenthalis maha. Niinimetatud Ilvesekivi tuletab meelde selle konkreetse jahi edu. 1999. aastal otsustati ilves taaselustada. Ainuüksi aastatel 2000–2004 lasti loomakasvatusprogrammidest vabaks 19 ilvest. Enne vabastamist valmistati loomad suurtes tarandikes ette selleks, et neid vabadusse aklimatiseerida. Lisaks on Rabenklippel rahvuspargi metsarestorani kõrval vaatlemisruum, kus pargi külastajad võivad arglikke kaslasi ka näha. 2002. aastast on olnud mitu juhtumit looduses sündinud poegadest. Märtsis varustati isane ilves GPS-saatjaga, nii saab looma läbitud vahemaa kohta täpseid üksikasju teada. Projektimeeskond saab SMS-i kaudu saatjalt teavet.
Veel üks taastamisprojekt oli metsisele, kes suri Harzis välja 1920.–1930. aastatel. Selle taastamine algas 1978. aastal. Aastate jooksul kasvatati üles ja lasti vabadusse umbes 1000 lindu. Vaatamata lindude arvule ei osutunud populatsioon püsivaks. Edu puudumise tõttu suleti projekt 2003. aastal.
Harz on praegu üks Saksamaa kõige olulisemaid metskassi elupaiku. Saksamaal on see tõsiselt ohustatud. Eeldatakse, et Harzi metskassil on püsiv populatsioon. See on kogu piirkonnas laialt levinud, eelistades neid piirkondi, mis on soojemad, rikkalikumad, mitmekesisemad ja toiduga paremini varustatud (madalamal asuv heitlehine mets toidu suurema kättesaadavusega).
Lisaks ilvesele ja metskassile on Harzi rahvuspargis olulised liigid ka punahirv ja metskits.
Kõige tavalisem invasiivne liik on pesukaru, kuid mõnikord esineb ka kährikut. Muflonit, mis toodi 1930. aastatel Harzi eri piirkondadesse jahikaalutlustel, leidub ka pargis.
Ökoloogilised probleemid
Harzi rahvuspargi niinimetatud loodusliku arengu tsoonis, mis ümbritseb tuumikala, võetakse vajadusel üraskimeetmed ja rajatakse istandused metsa loodusliku arengu soodustamiseks. Pöögi- ja tammepuude kaitseks on vaja rahvuspargi metsiku looduse juhtimist. Kaebused, mis era- või riiklikul jahil pargis esinesid, lükati põhjendamatutena tagasi.
Tsoneerimine
IUCN (Rahvusvaheline Looduskaitseliit) on tunnistanud Harzi rahvuspargi rahvuspargiks (II kategooria kaitseala IUCN süsteemis). Selle saavutamiseks, reeglite kohaselt, tuleb vähemalt 75% alast jätta kõrvale, kui loodusliku bioloogilise mitmekesisuse tsoon (tuumiktsoon). Selles tsoonis tuli loodus jätta täiesti omapead. Kui seda osatähtsust ei saavutata, võib seda piirkonda klassifitseerida niinimetatud areneva rahvuspargina, kui seda hinnatakse nende tingimuste täitmiseks 30 aasta jooksul.
Harzi rahvuspark loetakse arenevaks rahvuspargiks. Praegu on 60,3% pargi alast määratud kui loodusliku bioloogilise mitmekesisuse või tuumiktsoon. Eesmärk on ületada 75% lävi aastaks 2020.
38,5% pargi alast on praegu ikka veel loodusliku arengu tsoon. Seal võetakse meetmeid metsade arendamise kontseptsiooni kohaselt. Eesmärgiks on viia võimalikult suur ala sellest loodusliku arengu tsoonist üle loodusliku bioloogilise mitmekesisuse tsooni.
Osa pargist loetakse kasutusalaks. Need on alad, mis on olulised turismile või on ajaloolis-kultuurilise tähtsusega, nagu Brockeni tipp või mägiaasad. Seal kasutatakse tulevikus ka konserveerimismeetmeid.
Lisaks on rahvuspargi servas 500 m laiune riba, kus rakendatakse meetmeid, mis kaitsevad külgnevaid alasid.
Pajupill
pisi|175px|[[Pajukoorest valmistatud vilepill]] Pajupill on pajukoorest valmistatud ja sõrmeavadeta või 3–4 sõrmeavaga karjasepill.
Pajupill on tuntumaid vilepille, mis on peamiselt lastepillina tänini kasutatav. Pajupill tehti kevadel mähiajal, kui puudel oli koor lahti, siledast sõrmejämedusest pajuoksast. Puhumisotsast 2–3 cm kaugusele lõigati sisse hammas(sälk), oksa koor klopiti lahti ning keerati pealt ära. Huulikuks mõeldud otsale tehti viltu lõige ning see suleti väljakeeratud puust tehtud puupulgaga, millel pealmine kumerus oli ära lõigatud, nii et tekkis väike pilu. Pilusse puhudes tekkis heli. Teise otsa pandi punn, mis oli mõnikord liikuv ja sellega sai muuta heli kõrgust.
"Pajupill" on ka Juhan Jaigi lastejuttude kogumiku pealkiri.
Jessy Matador
Jessy Matador (õieti Jessy Kimbangi; sündinud 27. oktoobril 1983) on Prantsuse-Kongo laulja.
2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Prantsusmaad lauluga "Allez Ola Olé" ning saavutas finaalis 12. koha. Lauluga promoti 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi ning selle pealkiri on võetud 1998. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste ametlikult albumilt "Music of the World Cup: Allez! Ola! Ole!". Laul jõudis Prantsusmaa singlimüügiedetabelis esikohale ning on enam kui 57 miljoni vaatamiskorraga (2018. aasta märtsi seisuga) YouTube'is Eurovisioni ametliku kanali enim vaadatud laul.
Anouk Vetter
Anouk Vetter (sündinud 4. veebruaril 1993 Amsterdamis) on Hollandi seitsmevõistleja.
Vetteri tõusis esile 2014. aastal, kui sai Götzise seitsmevõistluses, kui sai 6316 punktiga 9. koha, parandades isiklikku rekordit 444 punktiga. Euroopa meistrivõistlustel Zürichis oli ta 6281 punktiga seitsmes.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta rahvusrekordiga 6636 punkti Nafissatou Thiami ja Carolin Schäferi järel pronksmedali.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis sai ta 6414 punktiga 5. koha.
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Vetter viievõistlust ei lõpetanud. Maailmameistrivõistlustel Dohas katkestas ta seitsmevõistluse odaviske järel.
2021. aastal toimunud suveolümpiamängudel Tokyos võitis Vetter hõbemedali rahvusrekordiga 6689 punkti.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta Hollandi rekordiga 6867 punkti Thiami järel teine. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis katkestas ta seitsmevõistluse kaugushüppe järel.
Isiklikku
Anouk Vetteri isa Ronald Vetter on kergejõustikutreener ning ema Gerda Vetter-Blokziel endine odaviskaja.
Isiklikud rekordid
Seisuga 8. märts 2023
Üksikalad
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Dorothy Kilgallen
pisi|Dorothy Kilgallen (1952) Dorothy Mae Kilgallen (3. juuli 1913 Chicago – 8. november 1965 New York) oli USA ajakirjanik.
Keskkooli lõpetamise järel õppis Kilgallen kaks semestrit ülikoolis, kuid jättis õpingud pooleli ja asus tööle ajakirjanikuna. Alates 1938. aastast sai ta ajalehe New York Journal American kolumnistiks ja alates 1950. aastast oli ka televisiooni saatejuht.
Dorothy Kilgallen väitis, et ta intervjueeris 1964. aasta märtsis kohtuprotsessi ajal Ameerika Ühendriikide presidendi John Kennedy oletatava tapja Lee Harvey Oswaldi mõrvarit Jack Rubyt. Nende vestluse sisu aga jättis ta enda teada. Hiljem sai ta enda kätte koopia Jack Ruby tunnistustest Warreni komisjonile ning avaldas kolm esimest lõiku sellest 1964. aasta augustis ajakirjanduses. Warreni komisjoni materjalid muudeti avalikult kättesaadavaks alles sama aasta septembri lõpus.
1964. aasta septembris käisid ta kodus kaks Luure Keskagentuuri agenti, kes tahtsid teada, kelle käest ta sai Warreni komisjoni aruande koopia. Kilgallen keeldus neile seda ütlemast.
8. novembril 1965 leiti Dorothy Kilgallen oma kodust surnuna. Tõenäoliselt suri ta alkolholi ja unerohtude koosmõjul. Ei ole selge, kas tegemist oli õnnetusjuhtumi või enesetapuga. Mõned uurijad on aga oletanud, et ta tapeti, kuna tal oli olulist informatsiooni John Kennedy mõrva kohta.
Äkke tänav
Äkke tänav on tänav Tallinnas Pikaliiva asumis.
Äkke tänav sai nime 20. novembril 2013.
I Just Met a Memory
"I Just Met a Memory" (eestikeelse pealkirjaga "Mälestus") on Robert Gordoni, Scotty Turneri ja Diane Lamperti kirjutatud laul. Laul avaldati esmakordselt Robert Gordoni 1979. aasta albumil "Rock Billy Boogie", kus rütmikitarri mängib ka Scotty Turner. Laul on avaldatud veel Gordoni albumitel "Black Slacks" (1994), "Rock Billy Boogie/Bad Boy" (2001) ja "Rock Billy Boogie: RCA Years" (2007).
Voore raamatukogu
Voore raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Voore külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Tea Daskova.
Raamatukogu alustas tegevust 15. märtsil 1915 Roela Rahvaraamatukogu Seltsina.
Stella Mwangi
pisi|Stella Mwangi (2012) Stella Nyambura Mwangi (sündinud 1. septembril 1986 Nairobis) on Keenia päritolu Norra laulja.
Norras elab ta alates 1991. aastast.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Haba Haba", mis kogus 30 punkti ja saavutas 17. koha.
Georg Handtwig
Georg Handtwig (21. jaanuar/31. jaanuar 1676 Tallinn – 14. juuli/25. juuli 1733 Kadrina) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis (immatrikuleeriti 6. juunil 1693) Rostocki ülikoolis. Määrati 28. oktoobril 1698 Pühalepa Laurentsiuse koguduse abiõpetajaks (interimpastor), kuid konsistoorium teatas ta pastorikohast kuningale alles 1704, kuigi kogudus oli seda juba aastaid palunud; aastatel 1703–1710 oli ta Pühalepa koguduse õpetaja. Ta osales 28. märtsil 1710 Tallinnas Eestimaa piiskopi valimistel, ta hääletas Jacob Langi poolt. Aastatel 1711–1733 oli ta Kadrina Katariina koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1731–1733 Viru ja Alutaguse praost. Ta oli Käända (Kullamaa kihelkonnas, Läänemaal), ja Kiviloo mõisa (Harjumaal) omanik.
Ta kirjutas eestikeelse reformatsioonijutluse ja Lutheri eluloo, mis Kadrina kihelkonna talupoegade rahalisel toel ka ära trükiti: ''Se teine suur Römo ning Tänno Pühha kumma selge Jummala Sanna ning Ewngeliumme Tousmisse pärrast 1717. Aastal, 31. Oktobri ehk wina ku Päwal Kadrina kirrikus wirromaal piddas Georg Handtwig''. Pole teada, et trükisest oleks mõni eksemplar säilinud.
Isiklikku
Tema tütre Sophia Helena abikaasa Georg Sabler oli Kadrina koguduse abiõpetaja ja Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Ellu Puudist
Ellu Puudist (aastatel 1957–1964 Ellu Kromanov, kuni aastani 1953 Elfriede Puudist; 22. oktoober 1929 Tallinn – 8. juuni 1998 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 8. Keskkooli ja 1953. aastal GITIS-e eesti stuudio.
Ellu Puudist oli aastatel 1953–1971 Tallinna Draamateatri näitleja, 1971–1985 Jaan Tombi nimelise Kultuuripalee Rahvateatri stuudio juhataja ja peanäitejuht. Õpetas aastatel 1954–1957 ja 1964–1968 Draamateatri õppestuudios ja aastatel 1971–1979 Jaan Tombi nimelise Kultuuripalee Rahvateatri õppestuudios.
Ta esines ka estraadikavades ja kuuldemängudes ning dubleeris multifilme.
Isiklikku
Ta oli abielus Grigori Kromanoviga. Nende poeg Igor Kromanov oli ajakirjanik.
Anastomoos (täpsustus)
Anastomoos on teadusdistsipliinides rakendatav kontseptsioon ja võib tähendada:
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Anastomosis seisuga 24.11.2013.
Võsara tänav
Võsara tänav on tänav Tallinnas Pikaliiva asumis.
Võsara tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on saanud nime alepõllundustermini "võsar" (võsar – võsaraud, võsavikat) järgi.
Let Poland Be Poland
Let Poland Be Poland (eesti keeles "Et Poola oleks Poola") – režissööri Marty Pasetta telesaade, mille tootis Ameerika Ühendriikide Rahvusvaheline Kommunikatsiooniagentuur koostöös USA kaitseministeeriumiga. See oli eetris 31. jaanuaril 1982.
Geschiedenis
Saadet jälgis 185 miljonit vaatajat 50 riigis üle kogu maailma. Ameerika Hääle heliversioon valmistati 39 keeles. Saadet kandsid üle ka Raadio Vaba Euroopa, Raadio Vabadus ja Radio France Internationale.
Et Poola oleks Poola on seotud 30. jaanuari 1982. aasta sündmustega. See päev kuulutati rahvusvaheliseks Poolaga solidaarsuse päevaks.
Saadet juhtis Charlton Heston. Saates osalesid muu hulgas: Romuald Spasowski, Zdzisław Rurarz, Adam Makowicz, Czesław Miłosz, Mstisław Rostropowicz, Kirk Douglas, Max von Sydow, James A. Michener, Henry Fonda, Glenda Jackson, Benny Andersson, Agnetha Fältskog, Anni-Frid Lyngstad, Paul McCartney, Björn Ulvaeus, Orson Welles, Madeleine Albright. Laulu „Ever Homeward” (poola keeles „Wolne Serca”) esitas Frank Sinatra (laulis ühe salmi poola keeles).
Saate käigus võeti ühendust riigijuhtide ja poliitikutega, kes tegid omapoolseid avaldusi. Nendeks olid teiste seas: Ameerika Ühendriikide president Ronald Reagan, Ühendkuningriigi peaminister Margaret Thatcher, Portugali peaminister Francisco Pinto Balsemão, Saksamaa Liitvabariigi kantsler Helmut Schmidt, Islandi peaminister Gunnar Thoroddsen, Belgia peaminister Wilfried Martens, Jaapani peaminister Zenkō Suzuki, Itaalia peaminister Arnaldo Forlani, Norra peaminister Kåre Willoch, Kanada peaminister Pierre Trudeau, Türgi peaminister Bülent Ulusu, Luksemburgi peaminister Pierre Werner, Hispaania peaminister Adolfo Suárez González, Prantsusmaa president François Mitterrand, USA esindajatekoja spiiker Tip O’Neill, senati enamuse juht Howard Baker, senaator ja senati välisasjade komisjoni liige Clement Zablocki.
Poliitikud keskendusid autoritaarsete Poola ja Nõukogude Liidu võimude kriitikale, toetusavaldustele poola rahvale, solidaarsusele represseeritutega ning abi, sealhulgas materiaalse abi andmise lubamisele.
Poolakatele suunatud toetusmeeleavaldusi edastati ka erinevatest maailma linnadest: New Yorgist, Londonist, Brüsselist, Tokiost, Lissabonist, Sydneyst, Washingtonist, Torontost, Chicagost.
Saate pealkiri viitab Jan Pietrzak laulule „Żeby Polska była Polską" („Et Poola oleks Poola").
Poolas andis saate esmakordselt eetrisse TVP Historia 13. detsembril 2011.
Retznei
Retznei oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist saati on see Ehrenhausen an der Weinstraße valla osa.
thumb|Tänav Retzneis
Retznei asub Muri jõe paremkaldal, allpool Sulmi suubumist sellesse, u. 6 km Leibnitzist kagus.
Wailly
pisi|Wailly kirik
Wailly asub u. 6,4 km Arrasist edelas, teede D3 ja C1 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Amfoteerne aine
Paljudel metallidel (näiteks tsink, tina, alumiinium ja plii) ja poolmetallidel on amfoteersed oksiidid ja hüdroksiidid.
Järgnevad elemendid moodustavad samuti amfoteerseid oksiide: Ti, V, Fe, Co, Ge, Zr, Ag, Sn, Au, Be.
Reaktsioone
Alumiiniumhüdroksiid reageerib vastavalt lahuse pH-le:
Happega: 2Al(OH)3 + 3H2SO4 → Al2(SO4)3 + 6H2O.
Alusega: Al(OH)3 + NaOH → Na[Al(OH)4]
Pliioksiid:
Alusega: PbO + Ca(OH)2 +H2O → Ca2+[Pb(OH)4]2-
Solothurn-Arsenal
Solothurn-Arsenal oli Eesti koopia Šveitsi tankitõrjepüssist S-18/100. Seda toodeti ilma litsentsita Eestis vahemikus 1937 kuni 1940.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne neljas parandus
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne neljas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus oma kodanike hääletusõiguse maksude tasumatajätmise tõttu piiramise keelustamisest.
Parandus võeti vastu Kongressis 27. augustil 1962 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 23. jaanuaril 1964.
Tatšanka
pisi|Sakslaste hõivatud vene tatšanka esimese maailmasõja aegses Berliinis Tatšanka (vene keeles тачанка) oli kuulipildujaga kaarik või vanker, mida vedas kaks kuni neli hobust ning millega sõitis kaks või kolm inimest (üks juht ja vähemalt üks kuulipildur). Tatšanka leiutajaks peetakse Nestor Mahnod.
Etümoloogia
pisi|Kuulipildujaga [[PM M1910 relvastatud tatšanka Guljaipolje muuseumis]] Sõna tatšanka päritolu kohta levib vähemalt kaks usutavat hüpoteesi. Vasmeri etümoloogiline sõnastik väidab, et see pärineb ukrainakeelsest sõnast netõtšanka (нетичанка) ja poolakeelsest sõnast najtyczanka, mis tähendavad tõlda. Nimetus on pandud Neutitscheini (tänapäeval Tšehhi Nový Jičín) linna järgi.
Märjamaa ohvripärn
Märjamaa ohvripärn on pühapuu Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Märjamaa alevis.
Vihu tänav
Vihu tänav on tänav Tallinnas Pikaliiva asumis.
Vihu tänav sai nime 19. aprillil 2000.
Eesti turism
Eesti turismi perspektiivsemad valdkonnad on loodus- ja ökoturism, maaturism, terviseturism, konverentsiturism ja aktiivse puhkusega seotud turism (nt kultuuriturism, taliturism). Turismimajanduse osatähtsus Eesti SKP-s ja tööhõives on ligi 8% ning turism annab olulise panuse ka Eesti ekspordituludesse.
Eesti sissetulevat turismi peamiselt mõjutavateks teguriteks viimasel paarikümnel aastal on olnud transpordiühenduste areng, Eesti hinnatase ning välismeedias Eestile suuremat tähelepanu pöörata aidanud sündmused (näiteks Euroopa Liiduga liitumine 2004, Tallinn kui Euroopa kultuuripealinn 2011). Eesti riigi peamised strateegilised tegevussuunad turismi arendamisel Eestis on Eesti kui reisisihi tuntuse suurendamine, turismitoodete arendamine, rahvusvaheliselt huvipakkuvate turismiatraktsioonide ning piirkondlikke turismisihtkohtade arendamine. 2018 peatus Eesti majutusettevõtetes 3,5 miljonit sise- ja välisturisti.
Ajalugu
19. sajandil rajati toona Vene keisririigi koosseisu kuuluval tänapäevasel Eesti alal mitmeid kuurorte, mis kasutasid ära siinseid looduslikke eeldusi: merd, liivaranda ja meremuda. Kuurordid rajati Haapsallu, Pärnusse, Kuressaarde, Narva-Jõesuusse. Neist esimene rajati Haapsallu, kus linnaarst Carl Abraham Hunniuse algatusel rajati 1825. aastal merevee- ja mudakümblusasutus, mille nimeks sai hiljem Bergfeldti mudaravila.
Tänu raudteede arengule said suvituskohtadeks ka Võsu, Sillamäe, Toila ja Nõmme.
Aaspere raamatukogu
Aaspere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Aaspere külas. Aaspere raamatukogu on Haljala vallaraamatukogu haruraamatukogu. Raamatukoguhoidja on Aili Floren.
Vitry-en-Artois
pisi|Vitry-en-Artois vallamaja
Vitry-en-Artois (pikardi: Vitry-in-Artoé või Vitry-la-Gueule) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vitry-en-Artois asub u. 19 km Arrasist kirdes, teede N50, D39 ja D42 ristumiskoha ümbruses. Sealt voolab läbi Scarpe'i jõgi, samuti läbib seda SNCF raudtee. Teise maailmasõja aegset Saksa lennuvälja kasutasid hiljem ameeriklased, pärast sõda võeti kohaliku lennuväljana kommertskasutusse.
pisi|tühi|
Ajalugu
Seda okupeerisid roomlased kuni umbes aastani 360 pKr, mil Saint Martin ehitas sinna kiriku.
Aerofotograafia avastas Vitry isoleeritud ringkraavi monumendi. Merovingide Vitry villa oli oluline Neustria asukoht, eelistatud Arrasile. Isegi kui Neustria aadlikud tõstsid Sigibert I Vitrys võidukalt kilbile, mõrvasid tema venna Chilperich I kolmanda naise Fredegunde palgalised ta november–detsember 575. Toursi Gregoriuse sõnul viidi tema alaealine poeg Chlothar II Cambrai paleest Vitrysse turvalisse kohta, et teda eraldatult ja turvaliselt kasvatada.
Keskajal kujunes Vitryst strateegiline koht, sest jõge sai kasutada Douai linna kaitsepiiri üleujutamiseks ja selle tuuleveskite toimimise tagamiseks.