cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Löökpillinui
Löökpillinui (inglise keeles percussion mallet) on muusikas spetsiaalne vahend, mille abil tekitatakse löökpilli heli.
Kosmoloogiline printsiip
Täielik kosmoloogiline printsiip ja kosmoloogilise printsiibi võimalik rakendatavus aja suhtes
Kosmoloogilise printsiibi rangem versioon, nn täielik kosmoloogiline printsiip ehk absoluutne kosmoloogiline printsiip, nõuab ruumilise homogeensuse kõrval ka ajalist homogeensust.
Vigala-Vanamõisa
Ajalugu
1853-1926 tegutses Vanamõisas Peru talu juures kool Peru kool.
Löökpillinui
Löökpillinuia tüüpilisteks osadeks on pea ja vars.
Vigala-Vanamõisa
Ajalugu
1926. aastal toimus Vanamõisas suurpõleng, mille käigus hävis Peru kool ning elamuid. Kokku jäi peavarjuta 10 perekonda. Peale põlengut ei ole küla oma endist suurust saavutanud.
Kosmoloogiline printsiip
Täielik kosmoloogiline printsiip ja kosmoloogilise printsiibi võimalik rakendatavus aja suhtes
Selle printsiibi kohaselt ei mõjuta aeg (Universumi vanus) galaktikate, tähetüüpide jne esinemist. Lähedastel objektidel peavad seetõttu olema samad omadused nagu vaadeldavatel kaugetel objektidel, mis on tänapäeval käibiva teooria kohaselt palju varasemad. Seda versiooni toetasid algselt statsionaarse seisundi teooria esindajad (teiste seas Hermann Bondi ja Fred Hoyle). Selle teooria kohaselt tagab homogeensuse uue aine pidev ilmumine Universumisse. Tänapäeval pole täielikul kosmoloogilisel printsiibil enam erilist tähtsust.
Löökpillinui
Löökpillinuia vars võib olla valmistatud kase- või rotangpalmipuidust, metallist, plastikust.
Vigala-Vanamõisa
Ajalugu
Aastail 1977-1996 oli Vanamõisa küla liidetud Tõnumaa külaga.
Kosmoloogiline printsiip
Täielik kosmoloogiline printsiip ja kosmoloogilise printsiibi võimalik rakendatavus aja suhtes
Astronoomide vaatlusandmete kohaselt on Universumil heterogeensed struktuurid kuni superparvede, galaktikafilamentide ja suurte tühikuteni, kuid vähemalt 200 megaparseki suurusjärgus on Universum enam-vähem homogeenne. See käib ruumilise homogeensuse ja isotroopsuse kohta; suurtes ajalistes mastaapides Universum aga homogeenne ega isotroopne ei ole, sest ta on evolutsioneerunud väga teistsugustest tingimustest Suurest Paugust saadik ning evolutsioneerub väga teistsugustele tingimustele (eriti varjatud energia tugeva mõju tõttu). Nähtavasti ootab Universumit ees Big Freeze või Big Rip. Mittekosmoloogilistes (väikestes) mastaapides on Universum ajaliselt homogeenne, kuid ta pole ajaliselt isotroopne mastaapides, mis on suuremad elementaarosakeste vastasmõjude kestusest. Mitteisotroopse aja (aja noole) ilmumine suurtes mastaapides on üks fundamentaalsemaid lahendamatuid probleeme füüsikas.
Löökpillinui
Erinevat tüüpi löökpillinuiasid kasutatakse erineva tämbri saamiseks. Pehmemast materjalist peaga löökpillinuiasid kasutatakse tüüpiliselt madalamas registris löökpillide ning kõvemast materjalist peaga nuiasid kõrgemas registris löökpillide puhul.
Kosmoloogiline printsiip
Kehtivustingimused
Et aine ei ole Universumis väikestes mastaapides ühtlaselt jaotunud, siis kehtivad need eeldused ainult siis, kui vaadeldakse nii suuri piirkondi, et neis on aine keskmiselt ühtlaselt jaotunud. Kõnealused vahemaad on vähemalt umbes 100 miljonit valgusaastat. See on galaktikate superparvede vaheline keskmine kaugus. Superparvede vahel on tühikud, kus galaktikaid on palju vähem.
Löökpillinui
Klassikalises muusika interpreteerimisel valib õige löökpillinuia traditsioonidest lähtuvalt harilikult löökpillimängija. Nüüdismuusikas kasutatavate tihti ebatraditsiooniliste lahenduste puhul kirjutab löökpillinuia valiku ja mänguviisi ette helilooja.
Kosmoloogiline printsiip
Kehtivustingimused
100 miljonist valgusaastast suuremaid struktuure tänapäeva andmetel ei ole. Seetõttu paistab, et selles mastaabis kinnitavad vaatlusandmed kosmoloogilist printsiipi.
Tavaliselt arvatakse, et üleminek struktureerituselt homogeensusele ja isotroopsusele leiab aset mastaapides suurusjärgus pool miljardit valgusaastat. Kui võtta sellise servapikkusega kuup, siis osutub selles asuvate tähtede ja galaktikate arv ligikaudu ühesuguseks Universumi mis tahes piirkonnas. Vaadeldavasse Universumisse mahub mitu tuhat sellist kuupi. Sel juhul on Universum suurtes mastaapides homogeenne ja isotroopne, nagu kosmoloogiline printsiip ütlebki.
Järelmid
Kosmoloogilise printsiibiga postuleeritavad omadused homogeensus ja isotroopsus tähendavad muu hulgas, et Maa ei ole Universumis eriline ega väljavalitud koht (Koperniku printsiip) ning Universum näeb ühtemoodi välja olenemata sellest, kus vaatleja asub. Piisavalt suures mõõtkavas on erinevused tühised. Kosmose vaatlused näitavad, et Maast kaugemal on galaktikaparved tihedamalt koos ja sisaldavad vähem metalle. Seda seletavad kosmoloogilist printsiipi rakendavad teadlased falsifitseerimatu oletusega, et galaktikate populatsiooni muutusele piki vaatekiirt vastab muutus homogeenses Universumis kui tervikus. Kosmoloogid on ühel meelel, et kaugete galaktikate vaatlusandmete põhjal peab Universum kosmoloogilise printsiibi järgi olema mittestaatiline. Kõik vaatekiired peavad olema sünkroonsed, nii et ühesuguse punanihke suurusega galaktikad peavad olema ühel ja samal arenguastmel. Mittestaatiline Universum saadakse ka kosmoloogilise printsiibi rakendamisel üldrelatiivsusteooriale.
Minevikus on paljud teadlased oletanud, et Universumil on hierarhiline ehitus: iga materiaalne süsteem on osa mingist kõrgemat järku süsteemist. Kui see oleks nii, siis tähendaks see kosmoloogilise printsiibi rikkumist, sest mis tahes suurusega piirkonda Universumis me ka vaatleksime, alati oleks olemas privilegeeritud suund – suund lähima kõrgemat järku süsteemi keskme poole.
Juba vahetult kosmoloogilisest printsiibist tulenevad mõned tähtsad järeldused Universumi ehituse kohta. Näiteks Universum tervikuna ei tohi pöörelda (sest pöörlemistelg oleks privilegeeritud suund) ning tal ei tohi olla keskpunkti ja ruumilist piiri (muidu oleks rikutud Universumi homogeensuse tingimus).
Hubble'i seadus
Kosmoloogilise printsiibiga kooskõlas olev galaktikate liikumise seadus on Hubble'i seadus: iga galaktika kaugenemise kiirus v vaatekiire sihis on võrdeline selle galaktika kaugusega:
kus koefitsient H on Hubble'i konstant.
Esmapilgul näib, et Hubble'i seadus on kosmoloogilise printsiibiga vastuolus, sest sellest printsiibist näib tulenevat, et just meie asukoht on see kese, millest kõik ülejäänud galaktikad eemalduvad. Tegelikult see nii ei ole. Kui me asuksime mis tahes muus tähesüsteemis, fikseeriksime täpselt samasuguse galaktikate eemaldumise seaduse.
Peale selle, Hubble'i seadus on ainuke galaktikate eemaldumise seadus, mis pole kosmoloogilise printsiibiga vastuolus. Vaatleme mis tahes geomeetrilist kujundit, mille moodustavad mitu galaktikat. See kujund peab suurenema nii, et ta jääks iseendaga sarnaseks (muidu kasvaksid kaugused ühes suunas kiiremini kui teises, see aga oleks vastuolus Universumi isotroopsusega). Sellepärast peab ühe ja sama aja jooksul kaugus igast galaktikast kasvama sama arv kordi. Kui galaktika A asub suvaliselt valitud keskmest (näiteks Linnutee keskmest) N korda kaugemal kui teine galaktika B. Sellepärast ta peab ka kaugenema N korda kiiremini kui galaktika B. Teiste sõnadega, galaktika eemaldumise kiirus peab olema võrdeline tema kaugusega, mida Hubble'i seadus ütlebki.
USA astronoom Allan Sandage osutas vastuolule: Hubble'i seadus kehtib isegi "heterogeensusrakukese" sees, kaugustel umbes 2 megaparsekit, kuna aga üleminek Universumi homogeensusele leiab aset vähemalt 100 korda suurematel kaugustel. Selle paradoksi lahendamiseks viidatakse "varjatud energiale", mis tekitab dünaamika juba kaugustel 1,5...2 MPc ning jaotub palju homogeensemalt kui aine.
Märtsis 2006 selgus kosmosesondi WMAP andmetest, et Maa liigub kosmilise mikrolaine-taustkiirguse suhtes kiirusega 600 m/s Neitsi tähtkuju suunas.
Raskused
Mõningatel kosmoloogilistel eeldustel viib kosmoloogiline printsiip Olbersi paradoksini, nii et ta on kooskõlas ainult teatud kosmoloogiliste mudelitega, nagu näiteks Suure Paugu teooriaga.
Tunnetuslik staatus
Hoolimata nimetusest on pigem tegemist üldistest (võib-olla isegi filosoofilistest kaalutlustest lähtuva oletuse või aksioomiga, mille alusel kitsendatakse võimalike kosmoloogiateooriate valikut.
Kosmoloogiline printsiip lähtub sellest, et oluline kõrvalekalle homogeensusest ja isotroopsusest väga suures mastaabis on statistiliselt vähetõenäoline. Samuti on mitmesugused vaatlused kosmoloogilist printsiipi kinnitanud.
Vaatlused näitavad ainult, et on olemas antud punanihkega (kaugusega) pinnad, millel homogeensed galaktikate parved on Maa suhtes homogeenselt ja isotroopselt jaotunud. Et suuremast osast Universumist on raske saada sama sügavusega pilte nagu Hubble'i kosmoseteleskoobi sügav väli (kus on näha ebareeglipäraste siniste galaktikate ja tavaliste galaktikate segu), siis pole võimalik midagi öelda selle kohta galaktikate parvede isotroopsuse määra kohta nendel pindadel.
Võimalik heterogeenne Universum
Kosmoloogilise printsiibi kehtivusele heidab väljakutse üldine probleem induktiivsete järelduste tegemisel: empiirilised vaatlused mustrite kohta, mis esinevad piiratud raamides, ei saa heita valgust asjade seisule väljaspool neid raame (induktsiooniprobleem).
Heterogeenses ruumis võib väga hästi olla homogeenseid ja isotroopseid piirkondi (kuigi nad peavad olema jaotunud ebareeglipäraselt ja ebaühtlaselt). Nii võib Maa paikneda säärases homogeenses ja isotroopses piirkonnas (mis on siiski nii tohutu suur, et ulatub meie senistest vaatlustest väljapoole), mis ise paikneb veel palju suuremas heterogeenses universumis.
Kui heterogeenne universum peaks avastatama, leitaks tõenäoliselt üks kahest järgnevast:
Kaugemate piirkondade uurimisel tekivad süstemaatilised vead, sest sealt paistavad ainult heledamad objektid. Mõned uurijad on väitnud, et aine jaotus Universumis ei ole homogeenne, vaid fraktaalne (fraktaalne universum). Ühe säärase mudeli esitas 1970ndate alguses Gérard de Vaucouleurs, kuid tänaseks on see täielikult kõrvale jäetud.
Vaatluslik kinnitus
Kosmoloogilise printsiibi põhiline vaatluslik kinnitus on kosmilise mikrolaine-taustkiirguse isotroopsus.
Peale selle, ka röntgendiapasooni taustkiirgus, mis lähtub kaugetest objektidest, sealhulgas kvasaritest ja kuumast galaktikatevahelisest gaasist, on väga isotroopne.
Lõpuks, kuigi lähedal asuvad galaktikad koonduvad Neitsi galaktikaparve tasandile, on kaugete galaktikate jaotus väga isotroopne. Lõpuks, arvutused viitavad sellele, et mida suuremad on galaktikate süsteemi (rühma, parve või superparve) iseloomulikud mõõtmed, seda halvemini paistab ta taustast välja. Näiteks süsteemidel, mille mõõtmed ületavad 100 megaparsekit, ületab tihedus Universumi keskmise tiheduse vaid mõne protsendi võrra. Just see näitabki, et mastaabi suurenemisel läheneb Universum homogeensusele ja isotroopsusele, mis on täielikus vastavuses kosmoloogilise printsiibiga.
Agrotehnika
pisi|Agrotehnika eiramine tekitab [[saagise kadu. Rammututid odrapõllul tulenevad ebaühtlasest väetamisest ja ei võimalda vilja ühtlast valmimist]] pisi|Tõhus agrotenika. [[Viljalõikuse järel kõrrekoorimine]] Agrotehnika (ka: agrotehnoloogia) on maaviljeluse tehnoloogia. Agrotehnika hõlmab kõiki kasvatatava põllumajanduskultuuri või metsakultuuri hooldamisega seotud tegevusi – mullaharimine, väetamine, seemnete ettevalmistus, külvamine, istutamine, kastmine, umbrohutõrje, taimehaiguste tõrje, taimekahjurite tõrje, saagikoristus jne.
Agrotehnika rakendamisel võib olla eri eesmärke – saada pinnaühikult suuremat saaki, saada ökoloogiliselt puhast saaki, saada kvaliteetsemat saaki vms.
Ussollag
Ussollag (vene keeles Усольлаг ehk Усольский исправительно-трудовой лагерь) oli niinimetatud paranduslike tööde laager Venemaal endises Permi oblastis Solikamskis.
Laager rajati 5. veebruaril 1938. Aastal 1938 oli laagris üle 10 000 inimese, 1. jaanuaril 1942 üle 37 000 inimese. Oli tüüpiline puidutootmisega tegelev koonduslaager.
Eestist küüditati Ussollagi teadaolevate andmete kohaselt 691 vangi.
Oliver Neuville
Oliver Patric Neuville (sündinud 1. mail 1973 Locarnos Šveitsis) on endine Saksamaa jalgpallikoondise ründaja, kes mängis Saksamaa Bundesligas Borussia Mönchengladbachis ja Leverkuseni Bayeris.
Neuville on pärit Šveitsi itaaliakeelsest osast ning ei osanud seetõttu esialgu kuigivõrd saksa keelt, ka Saksamaa rahvuskoondises mängimise otsuse langetas ta üsna hilja.
Neuville karjäär algas Šveitsi Genfi Servette FC klubis 1992. aastal, kus ta tegi 91 mängus 41 väravat. Aastal 1996 siirdus ta Hispaaniasse, kus ta mängis ainult ühe hooaja CD Tenerife klubis. Seejärel siirdus ta Saksamaale, kus ta on mänginud kolmes eri klubis. Algul Hansa Rostockis aastatel 1997–1999 ja seejärel Leverkuseni Bayeris aastatel 1999–2004. Leverkusenis pääses ta mängima Meistrite liiga finaalis ja Saksamaa karika finaalis, kuid tema klubi ei võitnud kumbagi kohtumist. Aastatel 2004–2010 mängis Neuville Borussia Mönchengladbachis.
Rahvuskoondises debüteeris Neuville 2. septembril 1998, kui mängiti Maltaga.
Kuni 2010. aastani mängis Neuville koondises 69 korda ja lõi 10 väravat. Viimase värava lõi ta 2006. aasta maailmameistrivõistluste A-alagrupi teises mängus Poolaga, mille Saksamaa võitis 1:0.
São Paulo osariik
São Paulo osariik on Brasiilia 1. järgu haldusüksus Kagupiirkonnas.
Osariik jaguneb 645 omavalitsuseks. Ligi veerand osariigi elanikest elab pealinnas São Paulos. Teised suuremad omavalitsused on Guarulhos, Campinas, São Bernardo do Campo, Osasco, Santo André, São José dos Campos, Sorocaba, Ribeirão Preto ja Santos.
Oliver Koit
Haridus
Ta on lõpetanud Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasiumi (2011), millele järgnesid bakalaureuse- (2011–2014), magistriõpingud (lõpetas cum laude) (2014–2016) Tallinna Ülikoolis geoökoloogia erialal. Kaitses 2022. aastal doktorikraadi Tallinna Ülikoolis ökoloogia erialal. Doktoritöö teemaks oli "Surface Water and Groundwater Interaction in Shallow Karst Aquifers of Lower Estonia" ("Pinna- ja põhjavee vastastikmõju Madal-Eesti maapinnalähedastes karstunud põhjaveekihtides").
Töö
Töötab teadurina Tallinna Ülikooli loodus- ja terviseteaduste instituudi ökoloogia keskuses.
Tema teadustöö põhivaldkonnaks on hüdrogeoloogia. Käesoleval ajal on teadustöö põhifookus suunatud pinna- ja põhjavee vastasmõjudele ning karstunud veekihtide hüdrodünaamika ja hüdrokeemia uurimisele.
Tegevus muusikuna
Ta on mänginud trumme ansamblites Les Diamants (2003–2006), Shelton San (2006; 2011–...), Rawones (2005, 2006), Muscimol (2002–2003), Vennaskond (2005), TNVVNÜM (2007–2010) ja ka mitmes lühiajalises muusikaprojektis. Praegu mängib ansamblis Shelton San.
Austria
Austria Vabariik (saksa keeles Republik Österreich) on merepiirita riik Kesk-Euroopas, 9 liidumaast koosnev föderatsioon.
Austria piirneb läänes Liechtensteini ja Šveitsiga, lõunas Itaalia ja Sloveeniaga, idas Ungari ja Slovakkiaga ning põhjas Saksamaa ja Tšehhi Vabariigiga. Austria pindala on 83 879 km². Maastik on väga mägine, kuna suure osa territooriumist võtavad enda alla Alpid. Ainult 32% territooriumist asub merepinnast madalamal kui 500 meetrit. Austria kõrgeim punkt on Großglockneri mägi (3798 meetrit merepinnast ), madalaim punkt asub Neusiedli järve läheduses ja on 115 meetrit merepinnast.
Enamik rahvastikust räägib emakeelena saksa keele Baieri murret. Ametlikuks standardkeeleks on saksa keele Austria variant, mis on mõjutatud kohalikust murdest. Ametlikeks piirkondlikeks vähemuskeelteks on ungari (Burgenlandi liidumaal), horvaadi (Burgenlandi liidumaal) ja sloveeni (Kärnteni liidumaal). Mitteametlikud vähemuskeeled on serbia ja türgi.
pisi|Austria kaart
Austria kujunemine on tihedalt seotud Habsburgide dünastiaga, kuna suurem osa maast kuulus sajandeid Saksa-Rooma keisririigi koosseisu. Alates reformatsioonist nägid mitmed keisrivõimuga rahulolematud Põhja-Saksa vürstid protestantismis võimalust oma sõltumatuse suurendamiseks. Pärast Kolmekümneaastast sõda hakkas Põhja-Saksamaal kasvama Prantsusmaa ja Rootsi mõju, mis üheskoos Preisi kuningriigi kujunemise ja tugevnemisega ning Napoleoni sissetungiga 19. sajandi alguses nõrgestasid pidevalt keisrivõimu kontrolli sealsete vürstiriikide üle. Seevastu lõuna pool, impeeriumi mittesaksa aladel, säilis nii keisri kui ka katoliku kiriku mõju. 17.–18. sajandil suutis Austria säilitada oma suurvõimu positsiooni Euroopas. 1804. aastal, vastureaktsioonina Napoleoni kroonimisele prantslaste keisriks, kuulutas toonane Saksa-Rooma keiser Franz II välja Austria keisririigi. Pärast Napoleoni lüüasaamist sai Preisi kuningriigist Austria peamine konkurent võitluses ülemvõimu pärast Saksa aladel. Austria lüüasaamine Königgrätzi lahingus 1866 andis Preisimaale ülejäänud Saksa riikide seas selge eelispositsiooni. 1867. aasta riigireformiga muudeti Austria keisririik Austria-Ungari kaksikmonarhiaks. Prantsusmaa lüüasaamisega 1870. aasta Prantsuse-Preisi sõjas jäi Austria kõrvale Saksa keisririigi moodustamisest. Sellele vaatamata lähenes Austria järgnenud kümnenditel välispoliitiliselt Preisi poolt suunatud Saksa keisririigile. Troonipärija ertshertsog Franz Ferdinandi tapmisele järgnenud juulikriisi ajal 1914. aastal survestas Saksamaa Austriat esitama ultimaatumit Serbiale, mis viis esimese maailmasõja puhkemiseni.
Tänapäeval on Austria parlamentaarsel esindusdemokraatial põhinev föderaalriik, mis koosneb üheksast liidumaast. Pealinn ja ühtlasi suurim linn on 1,7 miljoni elanikuga Viin. Sisemajanduse kogutoodangu (43 900 USD elaniku kohta 2014 ) poolest kuulub Austria maailma jõukaimate riikide hulka. Riigi kõrge elatusstandard kajastub maailma inimarengu indeksis (23. koht 2014. aastal ). 1955. aastast on Austria ÜRO liige, 1995. aastast Euroopa Liidu ja Schengeni viisaruumi liige ning 1999. aastast eurotsooni liige.
Nimi
Austria saksakeelne nimi Österreich tähendab idariiki. See tuleneb vanast ülemsaksakeelsest sõnast Ostarrichi, mis esimest korda ilmus ühes ürikus (Ostarichi-Urkunde) 996. aastal. Võimalik, et tegemist on keskaegse ladina kohanime Marcia orientalis ("Idariik" või "Idamark") tõlkega kohalikku baieri dialekti; teadaolevalt moodustati 976. aastal tänapäeva Austria aladel Baieri hertsogkonna idapoolne piirimaa. "Austria" on saksapärase nime latiniseeritud vorm, mis ilmub kirjalikesse allikatesse esimest korda 12. sajandil. Sel ajal kujutasid Austria Doonau-piirkonnad (Ülem- ja Alam-Austria) endast nii Baieri kui ka üldse Saksa riikide kõige idapoolsemaid alasid, mida sel ajal asustasid sorbid, polaabid jt slaavi hõimud.
Poliitika
Austria Teise vabariigi poliitiline süsteem põhineb 1920. aastal vastuvõetud konstitutsioonil, mille kohaselt on Austria demokraatlik föderaalne vabariik. Konstitutsiooni täiendati 1929. aastal ning taaskehtestati 1945. aastal. Riigipeaks on föderaalpresident (Bundespräsident), kelle valib rahvas. Valitsusjuht on föderaalkantsler, kelle määrab ametisse president. Valitsus on võimalik tagandada presidendi dekreediga või parlamendi alamkoja (Nationalrat) mittesalajase hääletuse tulemusel.
Austria parlament koosneb kahest kojast: 183-kohalisest Nationalratist (alamkoda) ja 63-kohalisest Bundesratist (ülemkogu). Alamkoja valimised toimuvad regulaarselt iga 5 aasta järel (või alamkoja erakorralise laialisaatmise järel) ning valimistel võib osaleda iga vähemalt 16-aastane hääleõiguslik kodanik, mis on koos Maltaga Euroopa Liidu madalaim vanusepiir. 1992. aastal alandati vanusepiir 19-lt 18-le ja 2007. aastal 18-lt 16-le. Erakondade jaoks on kehtestatud 4% valimiskünnis. Valimisringkondi on kokku 43. Alamkojal on seadusloomes juhtiv roll. Bundesrat, mis esindab üheksat liidumaad, on piiratud vetoõigus. Märgatavat mõju seadusandlikule protsessile omab ka konstitutsioonikohus (Verfassungsgerichtshof). Alates 1995. aastast on Euroopa Kohtu otsused Austria suhtes ülimuslikud. Euroopa Inimõiguste Konventsioon on integreeritud Austria konstitutsiooni ja Austria rakendab Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuseid.
Kuigi ametlikult on Austria föderaalriik, on liidumaadel tegelikult vähe poliitilist võimu. Liidumaadel ei ole kohtuvõimu, see on ainult riiklik.
Viin on ühteaegu nii linn kui ka liidumaa, sellepärast on Viini linnapea ka Viini liidumaa kuberner. Ka Viini 100-kohalise linnavolikogu (Gemeinderat) liikmed on kõik korraga ka Viini maapäeva liikmed, kuid Viini linnaseadus nõuab linnaasjade ja maa-asjade lahusust. Seega toimuvad linnavolikogu ja maapäeva istungid eraldi, kuigi liikmed on samad. Linnavolikogu istungil tohib arutada ainult linnaasju, maa-asjade arutamine on keelatud ja maapäeva istungil võib arutada ainult maa-asju, kuid mitte linnaasju.
Viimased maapäevade valimised toimusid Ülem-Austrias 2015, Alam-Austrias, Kärntenis, Salzburgis ja Tiroolis 2018, Steiermargis ja Vorarlbergis 2019 ning Burgenlandis ja Viinis 2020. Järgmised valimised toimuvad Ülem-Austrias 2021, Alam-Austrias, Kärntenis, Salzburgis ja Tiroolis 2023, Steiermargis ja Vorarlbergis 2024 ning Burgenlandis ja Viinis 2025.
Hiljutine areng
2017. aasta valimistel kaotasid rohelised kõik kohad, samas SPÖ koosseis ei muutunud, kuid suurimad võitjad olid ÖVP ja FPÖ, mis moodustasid ka valitsuse ja ÖVP juht, 31-aastane Sebastian Kurz sai maailma kõige noorimaks valitsusjuhiks. 2019. aastal ÖVP ja FPÖ koalitsioon lagunes, korraldatud erivalimistel kaotasid SPÖ ja FPÖ vastavalt 12 ja 20 kohta, rohelised pääsesid uuesti parlamenti, võites 26 kohta. 2020. aastal moodustati uus ÖVP ja roheliste koalitsioon, ning Kurz sai uuesti kantsleriks ja on jälle ka maailma noorim valitsusjuht.
Viinis valitseb SPÖ-roheliste koalitsioon, Burgenlandis SPÖ enamus (19 kohta 36st), Kärntenis ja Steiermargis nn. suur koalitsioon (Kärntenis SPÖ, Steiermargis ÖVP juhitud), Tiroolis ja Vorarlbergis ÖVP-roheliste koalitsioon, Salzburgis ÖVP-roheliste-NEOS koalitsioon ning Alam-Austrias ja Ülem-Austrias ÖVP juhitud Proporz.
Välissuhted
1955. aasta Austria riigilepinguga lõppes liitlaste okupatsioon ja Austriat tunnustati taas suveräänse riigina. 26. oktoobril 1955 deklareeris Austria oma neutraliteeti, mille kohaselt pidi riik hoiduma sõjalistest liitudest ning mitte lubama oma territooriumile välismaiseid sõjaväebaase. Neutraliteet jäi mitmeks aastakümneks Austria välispoliitika nurgakiviks. Muutus tekkis seoses Nõukogude Liidu likvideerimisega. Alates 1995. aastast teeb Austria koostööd Euroopa Liidu välis- ja julgeolekupoliitikatega ning osaleb NATO rahupartnerlusprogrammi (Partnership for Peace) raames rahumissioonidel. 1955. aasta neutraliteedilepingust kehtib praegu vaid klausel, mis ei luba Austria territooriumil rajada välismaiseid sõjaväebaase. Austria kuulub Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) ja Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE).
Sõjajõud
Austria sõjavägi (Bundesheer) põhineb kohustuslikul ajateenistusel. Iga sobiva tervisliku seisundiga meeskodanik vanuses 18–50 aastat on sõjaväeteenistuskohuslane ning peab enne 35. eluaastat läbima 6-kuulise ajateenistuse, mille järel ta arvatakse kaheksaks aastaks reservi. Vabatahtlik ajateenistuse läbimine on võimalik alates 16. eluaastast, seda nii meestele kui naistele. Maailmavaatelistel, religioossetel vm põhjusel võib taotleda ajateenistuse asendamist 9-kuulise tsiviilteenistusega. Alates 1998. aastast võivad naised saada elukutselisteks sõduriteks.
2013. aastal korraldatud rahvahääletuse tulemusega (59.7-40.3) lükati tagasi üleminek kutselisele sõjaväele. Ainsa liidumaana hääletas ülemineku poolt Viin.
Austria sõjajõud (Streitkräfteführungskommando) koosnevad maavägedest (Landstreitkräfte), õhuvägedest (Luftstreitkräfte), rahvusvahelistest missioonivägedest (Internationale Einsätze) ja erivägedest (Spezialeinsatzkräfte). Lisanduvad mitmesugused juhtimis- ja tugiteenistused (Kommando Einsatzunterstützung, Führungsunterstützungszentrum). Merepiirita riigina puudub Austrial merevägi.
2012. aastal moodustasid Austria kaitsekulutused 0,8% sisemajanduse kogutoodangust. Elavjõudude suurus on ligikaudu 27 000 inimest, kellest umbes 12 000 on ajateenijad. Põhiseaduse järgi on sõjavägede ülemjuhatajaks riigipea (president), tegelikuks juhiks on kaitseminister.
Külma sõja ajal oli Austria oma idabloki naabritest (Tšehhoslovakkia, Ungari) eraldatud nn raudse eesriidega. Pärast selle langemist abistasid sõjajõud Austria piirivalvet illegaalse immigratsiooni ohjeldamisel endistest sotsialismileeri maadest. Vajadus sõjaväe koostööks piirivalvega lakkas 2008. aastal, mil Ungari ja Slovakkia ühinesid Euroopa Liidu Schengeni viisaruumiga. Riigi pikaajaline neutraliteet ei takista osalemast ÜRO rahuvalvejõududes jm humanitaarmissioonidel. Katastroofide likvideerimiseks loodud kiirreageerimisüksus koosneb üksnes vabatahtlikest ning teeb tihedat koostööd tsiviilspetsialistidega (nt päästekoerte teenistus).
Haldusjaotus
pisi|500px|Austria liidumaad
Föderaalriigina jaguneb Austria üheksaks liidumaaks (Bundesländer), mis on omakorda jagatud regioonideks (Bezirke) ja linnadeks. Regioonid jagunevad omavalitsuslikeks kogukondadeks (Gemeinden). Linnad ei ole üksnes administratiivsed üksused, vaid omavad mõningaid föderaalvalitsusest sõltumatuid seadusandlikke õigusi, peamiselt kultuuri, sotsiaalhoolekande, linnaplaneerimise ja ehituse ning keskkonnakaitse (mh jahipidamise) valdkonnas.
Loodus
Geograafiliselt jaguneb Austria 5 vööndiks: Ida-Alpid (u 62% territooriumist), Alpide ja Karpaatide eelmäestikud (12%), Pannoonia tasandik ümbritsevate eelmäestikega (12%), Böömi massiivi keskosas asuv Austria graniidiplatoo (10%) ja osa Viini basseinist (4%).
Kõrgeimad mäed:
Fütogeograafiliselt kuulub Austria boreaalse vööndi tsirkumboreaalsesse alasse. Austria territoorium jaguneb nelja ökotüüpi: Kesk-Euroopa segametsad, Pannoonia segametsad, Alpi okaspuu- ja segametsad ning Lääne-Euroopa laialehised metsad.
Majandus
Austria on turumajanduslik arenenud tööstusriik. 1. jaanuaril 2002 võeti kasutusele euro, mis vahetas välja Austria šillingi.
Pärast teist maailmasõda riigistati Saksamaale kuulunud ettevõtted. Riigi valduses on rasketööstuse põhiharud (energeetika, metallurgia, naftatööstus) ja suured pangad. Haldusfirma Österreichische Industrieverwaltungs-Aktiengesellschaft kontrollitavais riigiettevõtteis valmib veerand Austria tööstustoodangust. Riigistatud tööstus on suuremalt jaolt erastatud (OMV AG, Voestalpine AG, VA Technologie AG, Steyr Daimler Puch AG, Austria Metall AG). Steyr-Daimler-Puch müüdi kontsernile Magna International, VA Tech Siemens AG-le, Jenbacher Werke General Electricule.
Infotehnoloogia
Valdkonna määratlus
Inimkond on info kasutamisega tegelenud üle 5000 aasta. Tänapäeva mõistes sai infotehnoloogia tähenduse 1958. aastal. Harvard Business Reviews selle üles täheldanud autorid Harold J. Leavitt ja Thomas L. Whisler kirjutasid oma artiklis "Uus tehnoloogia ei oma veel laialdaselt kasutatavat nimetust. Me nimetame selle infotehnoloogiaks (IT)."
Infotehnoloogia kui interdistsiplinaarne valdkond tugineb kolmele sambale:
Sageli on kombeks klassifitseerida infotehnoloogiat (IT) info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) alamvaldkonnana. Kuigi need on omavahel väga tihedalt seotud, siis antud artiklis käsitletakse peamiselt infotehnoloogiaga seonduvaid aspekte ehk lähenemine on arvutite/arvutisüsteemide keskne.
Ajalugu
pisi|Von Neumanni arhitektuuri skeem pisi|Koopia ühest varaseimast Rooma arvelauast Infotehnoloogia ajaloo klassifitseerimine põhineb abstraktsel tasemel von Neumanni arvuti arhitektuuril.
Infotehnoloogia ajaloos eristatakse nelja perioodi vastavalt inimkonna poolt andmete kogumiseks, töötlemiseks, talletamiseks ja edastamiseks kasutatud tehnoloogiale:
Agraarajastu (3000 eKr – 1450 pKr)
Agraarajastul hakkasid inimesed esmakordselt üksteisega kirjalikult suhtlema kasutades sõnu. Varem kasutati kirjalikul suhtlemisel vaid piltide või jooniste abi. Varaseimad sellelaadsed ilmingud on täheldatud ligi 5000 aastat tagasi sumerite ühiskonnas Mesopotaamia aladel (umbes nüüdisaegse Iraani lõuna poolsematel aladel). Teadaolevalt on sumerid esimene rahvas, kes hakkasid info talletamiseks kasutama kirjatehnikat.
Usutavasti mõningate kontaktide olemasolu tõttu sumerite rahvaga hakkasid ka foiniiklased vahetult enne sumerite ühiskonna lagunemist tegelema oma kirjatehnika arendamisega. Foiniiklased küll lõid tänapäevase tähestiku eelkäija ehk kasutasid kirjatehnika õpetamiseks sümboleid, mitte sõnu, nagu sumerid. Tänu foiniiklastele, kes suuremalt jaolt on ajaloos tuntud meresõitjatena, levis kirjatehnika kiirelt nende Vahemere ääres olevate kaubanduspartneriteni. Foiniikia tähestikku hakkasid laialdaselt kasutama paljud rahvad, sealhulgas kreeklased, kelle mõjul jõudis see omakorda roomlasteni. Roomlased kujundasid tähestikust mõne aja pärast välja oma versiooni, andes foiniikia tähestikus olevatele sümbolitele ladinapärased tähendused ja nimetused. Sedasi panid roomlased aluse kaasaegsele ladina tähestikule.
Kirjatehnika areng tõi endaga kaasa ka kirja ülestähendamise ja kogumise arengu. Kirjutusvahendid ja paberid muutusid kiiresti lahutamatuks osaks ühiskonna infokogumiseses. Agraarajastu kirjatehnika ei hõlmanud algul küll muudatusi vanaaegses nummerdamissüsteemis, mis toimis piirkonniti väga erineva põhimõtte järgi. Vajadus selle järele sündis alles pärast esimeste kalkulaatorite kasutuselevõttu ehk arvelaudade laialdasemat levikut.
Mehaaniline ajastu (1450–1840)
Infotehnoloogia mehaaniline ajastu algas nn esimese infoplahvatusega. Saksa leiutaja ja trükkal Johannes Gutenberg leiutas 15. sajandi keskel trükitehnoloogia, mis võimaldas toota pabermaterjalidest massiliselt koopiaid. Umbes samal ajal arenesid välja esimesed mehaanilised arvutid ja sellega seonduvad ametid. Algselt nimetati numbritega tegelevaid inimesi lihtsalt arvutiteks. Esimesed analoogarvutitega tööpõhimõttelt sarnanevad esemed olid väga lihtsa ehitusega, näiteks nihikud ja joonlaua slaiderid. Pärast 17. sajandi algusaastaid ilmusid analoogarvutite komplekssemad versioonid – esimesed täismehaanilised kalkulaatorid, mis teostasid etteantud tehteid või ülesandeid vastavalt programmile või konfiguratsioonile. Tuntuimad neist olid Pascali ja Leibnizi masinad, samuti Charles Babbage'i diferentsiaalmasin. Mehaaniliste arvutite suurimad probleemid olid robustsus, kiire kuluvus, väikse kiirus ja operatsioonide piiratud hulk. Ajastu lõpuks asuti üha rohkem mehaanilisi komponente asendama elektroonilistega. Arenes välja binaarloogika, mida hakati programmide käitamisel laialdaselt kasutama. Samuti eri diferentsiaalsed ja analüütilised masinad, mis mehaaniliselt olid väga komplekssed ja sarnanesid tööpõhimõtte poolest tänapäeva arvutitega.
Elektromehaaniline ajastu (1840–1940)
Kuigi 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi algul osati elektrit juba võrdlemisi hästi kasutada, siis raskused seisnesid paljuski: 1. teatud mehaaniliste komponentide asendamises elektroonilistega; 2. elektrooniliste komponentide puudumises.
Selle ajastu üheks tunnuseks on kiire infotehnoloogia areng eri sektorites ja suundades.
Telekommunikatsioon
Industriaalajastu algusega 18. sajandil sai alguse ka erinevate kommunikatsioonivahendite kasutamine. Telekommunikatsioonivahendite esiletõusuga tekkis vajadus paremate informatsiooni haldamise ja edastamise süsteemide järele. Telegraafiga, mida võib pidada esimeseks kommunikatsioonivahendite buumi eestvedajaks, (leiutatud 19. sajandi algul) polnud võimalik kiiresti edastada sõnumeid ning lisaks vajas see ka kokkuleppelist süsteemi info edastamiseks. Põhjus seisnes telegraafi tööpõhimõttes - infot oli võimalik edasi anda elektriimpulsside abil vaid kriipsude või punktidega (Morse kood, 1835). Telefonide ja raadio kasutamine nõudis veelgi paremat elektriimpulsside kasutamise oskust, sest vaja oli teada, kuidas muundada heli elektrilisteks impulssideks ja omakorda kuidas muundada elektrilisi impulsse heliks.
Informatsiooni töötlemine ehk elektromehaaniline arvutamine
Tekkisid esimesed ettevõtted, mis hakkasid pakkuma teenuseid ja tooteid elektromehaaniliste arvutuste tegemiseks. Tuntuim neist oli IBM, kes täiustas elektromehaaniliste seadete info kogumise ja töötlemise protseduure ja võttis oma ala pioneerina kasutusele elektromehaanilise tabulaatori (nimetati Census Machine).
Esimesed kaasaegsed arvutid ja arvutisüsteemid
Esimesed elektroonilised arvutid, nagu Mark I või ENIAC, omasid tööpõhimõttelt sarnaste funktsioonidega komponente ja arhitektuuri nagu nüüdisaegsed arvutidki.
Esimesed katsetused
1940ndate algul tehti esimesed katsed luua täiselektroonilist arvutit, mis info salvestamise ja töötlemise protseduurides ei sõltuks mehaanilistest osadest. Tol ajal oli kõige suuremaks probleemiks arvutite massiivsus – nad võtsid terve ruumi enda alla.
Esimeseks laiaotstarbeliseks arvutiks peetakse 1946. aastal valmis saanud ENIAC (ingl. the Electronic Numerical Integrator and Computer). ENIAC oli mõeldud militaarotstarbelisteks rakendusteks, nagu suurtükiväe kaudtule koordinaattabelite arvutamine, aga oli programmeeritav täitma ükskõik millist funktsiooni. ENIAC oli kõigist varasematest elektromehaanilistest arvutitest ühe magnituudi võrra kiirem. Selle kõige suuremaks puuduseks oli mälu puudumine ehk ta polnud võimeline varasemaid arvutis käitatud programme enam käitama.
Paralleelselt ENIAC-i tegemisega käis töö ka EDVAC-i (the Electronic Discreet Variable Computer) ehitamisega. EDVAC pidi olema esimene sisseehitatud mäluga arvuti. 1945. aastal ilmus John von Neumann aruanne "The Report on the EDVAC", kus ta kirjeldas kiiresti töötava, automatiseeritud, digitaalse süsteemi tööpõhimõtet. See tekitas üleilmset vastukaja ja pani aluse kaasaegsete arvutite arhitektuurile. Britid kasutasid aruandes olevat infot ning suutsid esimestena 1948. aastal valmis teha oma enda arvuti prototüübi Mark I, selle üldkasutatav versioon ehitati aasta hiljem USA-s. Järgnevad aastad tõid turule arvutite kommertsversioonid, mis olid valmis ka erasektori vajadusi rahuldama.
Digitaalsete arvutussüsteemide võidukäik
1950ndatest sai alguse väga kiire infotehnoloogia ja arvutite areng – järk-järgult hakati üha rohkem komponente välja vahetama paremate vastu (nt vaakumtorud transistoride vastu), arvutid muutusid kommertsiaalsemaks ja loodi esimesed tänapäeva infotehnoloogia tööriistad (programmeerimiskeeled, andmebaasid, operatsioonisüsteeemid, internet).
Maakera elanikkonna tekitatud ja kasutatud info hulk kasvab tohutul kiirusel kogu aeg. Alates kirjutus- ja paljundusmasinatest kuni arvutivõrkudeni ja andmebaasideni on kõik need seadmed aidanud tõhustada info salvestamise protsesse ja teistele täpsel kujul edastamist. 1980. aastatest peale on odavate arvutite ja telekommunikatsioonisüsteemide areng teinud juurdepääsu informatsioonile veelgi kiiremaks. Suurem osa meie infost on salvestatud digitaalsel kujul arvutites või "hõljub pilvedes".
Andmete kogumine
Tänapäeval on võimalik andmeid koguda seadmetelt, millele on olemas mälu või võrguühendus andmete edastamiseks kogumispunkti. Välised andmekandjad ja internet on muutnud andmete kogumise kiireks ning iga päev talletatakse üha rohkem andmeid ümbritseva keskkonna ja meie endi kohta, näiteks jälgimiskaamerad avalikes kohtades või külmkapid inimeste kodudes.
Andmete salvestamine
Andmete salvestamise seadmed olenevad salvestatava mälu hulgast. Tüüpiliselt kasutavad seadmed väiksemate andmemahtude talletamiseks endale kaasaantud mäluseadmeid, olgu selleks parasjagu kõvakettad või RAM, suuremate andmemahtude jaoks kasutatakse rohkem servereid või väliseid mäluseadmeid (SSD, HDD jne).
Andmete korrastatud viisil salvestamiseks ehk informatsiooni muutmiseks (teisisõnu korrastatud, kasulike andmete saamiseks) kasutatakse andmebaasiprogramme. Andmebaaside ülesehitus ja tüübid sõltuvad talletatavate andmete liigist ja vajadusest. Näiteks raamatukogu võib omada andmebaasi, kus on kirja pandud iga raamatu pealkiri, autor ja väljaandmise kuupäev ning sellest tavaliselt neile ka piisab. Üksikasjalikum andmebaas näiteks mõne luureagentuuri poolt võimaldaks aga näha, kui sagedasti mingit raamatut välja laenutatakse, ning sedasi teha kaudseid järeldusi mõne inimese intelligentsuse kohta. Erasektor kasutab andmebaase näiteks oma klientide ja kontaktide nimekirjade korraldamiseks.
Andmete hoidmine andmebaasides aitab kõikidel organisatsioonidel efektiivsemalt tegutseda.
Andmete töötlemine
Tänapäeval sõltub andmete töötlemise efektiivsus suuresti tarkvarast. Mida paremini on tarkvara kirjutatud ehk optimeeritud seadmele vastavaks, seda töökindlamalt ja sujuvamalt saab mikroprotsessor arvutusprotsessidega hakkama. Halvasti kirjutatud tarkvara röövib suure osa arvuti arvutusvõimsusest, jättes vähem võimekust muude protsesside juhtimiseks. Tüüpiliselt töödeldakse andmeid mitu korda – enne salvestamist ja sageli ka pärast salvestamist. See, kus parasjagu andmeid töödeldakse, sõltub väga palju andmete hulgast ja kui kiiresti andmeid töödelda soovitakse. Suuremate andmemassiivide töötlemiseks kasutatakse tavaliselt servereid, väiksemate andmete jaoks üksikuid mikroprotsessoreid.
Andmete edastamine
Tänapäeval kasutatakse andmeedastuseks peamiselt internetti, mis on üks võrgu eriliik. Interneti areng algas 1960. aastatel, kui USA valitsus rajas võrgu ARPANET – see oli konstrueeritud vastupidavaks tuumarünnakule, olles võimeline infot edastama isegi võrgu osalise hävimise korral. 1970. ja 1980. aastatel suurenes internetiga ühinevate ülikoolide ja ettevõtete arv pidevalt. Algselt polnud internet oma piiratud funktsionaalsuse tõttu kommertsvahend. Juurdepääs internetile on märgatavalt kasvanud pärast 1989. aastat, kui alustas World Wide Web (ehk WWW). Tänapäeval on internetikasutajad miljardid inimesed üle maailma. Kasutajad pääsevad infole ligi internetivõrku ühendatud arvutite ja muude seadmete abil. Võrk võib teenindada üht seadet, tuba, tervet hoonet või kindlat maa-ala ning sedasi tagada andmete suurema turvalisuse ja kiiruse.
Kasutusvaldkonnad ja mõju ühiskonnas
Informatsiooniajastul, nagu 21. sajandit kutsutakse, seisneb infotehnoloogia ehk tarkvara roll suuresti:
Maailm on muutumas iga päevaga digitaalsemaks. 2018. aasta algul ületas ülemaailmsete internetikasutajate arv 4 miljardi piiri. Digitaalsete seadmete arv kasvab iga päevaga: näiteks telefonide arv ületas inimeste arvu juba 2014. aastal ning nende arv kasvab ligikaudu viis korda kiiremini kui inimeste arv.
Infotehnoloogia suurimat kasvu ei vea uute tarkvaraliste lahenduste loomine olemasoleva riistvara baasil kuivõrd digitaalsete seadmete juurdekasv. Teisisõnu infotehnoloogia kasv sõltub suuresti, kui kiiresti ja kui paljud seadmed elektrooniliseks muutuvad. Suurimat kasvu veab siin tehnoloogiasektor, kuid ka meditsiin ja tööstussektor. Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia sektor kasvas maailmas eelmisel aastal umbes 5% ning on prognooside kohaselt on valdkond 2019. aastal 4,4 triljoni euro suurune.
Fotoonika
Fotoonika on tänapäevane kiirelt arenev teadusharu, mis ühendab omavahel optika ja tehnoloogia. Fotoonika seisneb valguse väikseimate osakeste ärakasutamises, täpselt samamoodi, nagu elektroonika seisneb elektronide ärakasutamises. Tänapäevase elektroonika üks suurimaid muresid on korraliku jahutuse vajadus arvutusvõimsuse kasvades. Kui kasutada footoneid infokandjatena, ei tekiks nii palju soojust, sest arvutikomponendid ei kuumeneks ligilähedaseltki nii palju. Lisaks sellele kasvaksid andmeedastuskiirused ja väheneksid edastusprobleemid (andmeedastust oleks raskem segada, kui kasutataks optilisi kiude). Järgmise põlvkonna mikrokiibid kasutavad valgust üha rohkem informatsiooni edastamisel.
Austria
Majandus
2017. aastal oli Austrias tööjõulisi 4,26 miljonit ja töötus 5,5%. 3% elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri.
Philipp Karell
thumb|"Keisri ihuarsti dr. Philipp Karelli portree", [[Johann Köler 1886]] Philipp Jakob Karell (vene Филипп Яковлевич Карелль; vkj 28. november / 10. detsember 1806 Tallinn – 18. august 1886 Peterburi) oli eesti arst. Algselt oli Karelli perekonnanimi Jakobson.
Austria
Energia
1972. aastal, pärast parlamendi üksmeelset heakskiitu, alustati Doonau jõel Zwentendorfis tuumaelektrijaama ehitust. 1978. aastal toimunud referendumil hääletas 50,5% tuumaenergia kasutamise vastu, mille järel keelustati selle kasutamine parlamendi dekreediga hoolimata sellest, et Zwentendorfi tuumajaam oli valminud.
Philipp Karell
Tsaari õukonnas
Ta oli üks esimesi eesti soost arste, kes lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna meditsiinidoktori kraadiga. Pärast seda läks ta Peterburi, kus töötas sõjaväearstina. 1844. aastast oli ta ihukaardiväe ratsaväepolgu sõjaväehaigla ülemarsti kohusetäitja Krasnoje Selos ning juhtis seda haiglat elu lõpuni. 1849. aastast oli keiser Nikolai I ja hiljem keiser Aleksander II perekonna ihuarst. 1856. aastast tegelik riiginõunik. 1867. aastast salanõunik. Vene imperaator andis talle kõrgeima Vene impeeriumi autasu Püha Andrease ordeni. Karell oli Venemaa pärusaadel, aadlivapp kinnitati imperaatori poolt 1864. aastal.
Austria
Energia
Üle poole Austria elektrivajadusest saadakse veejõust. Taastuvenergia (lisaks veele ka tuul, päikeseenergia ja biomass) moodustab 62,89% Austria energiatarbimisest. Ülejäänu pärineb maagaasist ja naftast.
Philipp Karell
Tsaari õukonnas
Karell lahkus vabatahtlikult Aleksander II ihuarsti kohalt, kuna keeldus tegemast aborti hilisemale Aleksander II morganaatilise abikaasale vürstinna Dolgorukovale. Tegemist oli enneolematu skandaaliga, mis aga tegi Karelli väga populaarseks teiste Romanovite tsaariperekonna liikmete seas. Kõrgelt hindas Karelli järgmine Vene imperaator Aleksander III. Fakt on, et hiljem hõivasid tsaari ihuarstide ja õukonna arstide ametikohad Karelli sugulased Gustav von Hirsch jt.
Ploomilehine õunapuu
Ploomilehine õunapuu ehk hiina õunapuu ehk kitaika (Malus prunifolia) on külmakindel ja saagikas õunapuuliik. Arvatavasti on liik tekkinud mariõunapuude ja aed-õunapuuliikide korduval ristumisel. Viljad väikesed, pika varrega.
Philipp Karell
Tsaari õukonnas
Tema algatusel asutati 1867. aastal Vene Punane Rist.
Karell suri 80. eluaastal Peterburis Jelagini saarel asunud keisri suveresidentsis (Jelagini loss). Poeg Aleksander Karelli ütluste kohaselt suri ta hobusetõlla ümberminemisel tekkinud vigastusest väljaarenenud kõhuvähki, mis kahe kuuga doktori hauda viis.
Eestis
Philipp Karell oli Kreutzwaldi ja Faelmanni kaasaegsena ka suur Eesti patrioot, temast sai 1882. aastast Õpetatud Eesti Seltsi auliige ja 1885 Tallinna aukodanik. Peterburi aastatel aitas ta Kreutzwaldil avaldada „Kalevipoja“ rahvaväljaande ja toetas ka Eesti kunstnikke. Kumu püsiekspositsioonis asub Johann Köleri 1886 aastal maalitud portree Philipp Karellist, kus taustal Eesti talu.
Isiklikku
Kirjanik Jaan Kross on kirjutanud ajaloolise näidendi „Doktor Karelli raske öö“, mille nimiosas esines 1994. aastal Eesti Draamateatris etendunud näidendis Ain Lutsepp.
Ploomilehine õunapuu
Rahvasuus kutsutakse ploomilehise õunapuu vilja sageli paradiisiõunaks. See nimetus on eksitav, sest paradiisi-õunapuu on üks madala õunapuu sorte, mis kannab aed-õunapuu viljadega sarnanevaid täismõõdus õunu.
Õpianalüütika
Õpianalüütika (ingl learning analytics) on koondnimetus andmeanalüütika rakendustele hariduse kontekstis. Õpianalüütika keskendub õppijaid, nende õpikeskkonda ja õppeprotsessi puudutavate andmete kogumisele, analüüsimisele ja visualiseerimisele, et õppimist paremini mõista, personaliseerida ja optimeerida.
Õpianalüütikale rajas tee hariduslik andmekaeve (ingl educational data mining), mille puhul andmeanalüüs toimus üldjuhul retrospektiivse uuringu vormis.
Definistsioonid
Õpianalüütika on õppijate ja õppimise andmete mõõtmine, kogumine, analüüs ja esitlus selleks, et mõista ja optimeerida õppimist ja õpikeskkondi.
Õpianalüütika on valdkond, mis analüüsib haridusliku sisuga andmeid, mis on saadud õppija interaktsioonist veebipõhiste ressurssidega. Õppimisprotsessi mustrite, trendide ja probleemide väljaselgitamiseks kasutatakse andmekaevet ja visuaalse analüüsi tehnikaid. Eesmärgiks on õppimise probleemide tuvastamine, õppijate hindamine ja õppimistulemuste etteennustatavus.
Taust
Õpianalüütikaga on seotud eelkõige kaks valdkonda: akadeemiline analüütika (ingl academic analytics) ja hariduslik andmekaeve (ingl educational data mining).
Tehnoloogia vahendatud õppetegevuste levik loob andmekogud, milles on detailsed andmed õpilaste virtuaalsetes õpikeskkondades suhtlemise kohta. Uurimisvaldkonnad nagu hariduslik andmekaeve ja õpianalüütika uurivad, kuidas seda rikkalikku teavet kasutada õppe üldise kvaliteedi parandamiseks.
Õppijamudel
Õpianalüütika lahendused õppijatele põhinevad õppijamudeli pideval täiendamisel, kasutades õppija digitaalset jalajälge veebipõhistes õpikeskkondades, digiõppevara andmebaasides ja sotsiaalmeedias.
Õppijamudelit kasutatakse omakorda soovitusteenuste loomiseks nii õpetajatele kui ka õppijatele. Näiteks võib soovitusteenus pakkuda õppija hetkevajadustele ja ülesannetele sobivat õppevara, näiteid ja õpistrateegiaid. Praegu eksisteerivad õppijamudelil põhinevad soovitusteenused üksnes teaduslaborites, kuid kvaliteetse digiõppevara kättesaadavuse paranedes võib oodata taoliste teenuste tekkimist ka Eesti haridusmaastikul.
Õpianalüütika raamistik
Greller ja Drachsler on välja töötanud õpianalüütika üldise raamistiku, mis avaldati artiklis "Translating learning into numbers: A generic framework for learning analytics". Raamistikus keskendutakse kuuele kriitilisele dimensioonile teaduse vaatenurgast. Raamistikus koosneb iga dimensioon mitmest väärtuslikust komponendist ning iga dimensiooni on võimalik vajadust mööda laiendada.
Austria
Väliskaubandus
pisi|[[Nafta rafineerimise ettevõte Schwechatis]] pisi|Weißensteini keemiatööstus pisi|Frantschachi [[tselluloosi- ja paberivabrik]] Austria tähtsaimad ekspordiartiklid on masinad ja varuosad, mootorsõidukid ja nende varuosad, paber ja papp, metallikaubad, kemikaalid, raud ja teras, tekstiilid ning toidukaubad. Austria tähtsaimad ekspordipartnerid on Saksamaa 30,96%, Itaalia 8,17%, Šveits 4,99% ja Ameerika Ühendriigid 3,99%-ga (2009).
Austria tähtsaimad impordiartiklid on *masinad ja varuosad, mootorsõidukid, kemikaalid, metallikaubad, nafta ja naftasaadused ning toidukaubad. Austria tähtsaimad impordipartnerid on Saksamaa 45,07%, Šveits 6,76%, Itaalia 6,66% ja Holland 4,03%-ga (2009).
Tööjõud ja tööhõive
2008. aasta esimeses kvartalis oli Austrias registreeritud töötuid 175 000, millele vastab Austria arvutusmetoodika järgi töötus 6,7% (Euroopa Liidu metoodika järgi 4,2%). Kõige suurem töötus on teeninduses, eriti turismimajanduses. Koos koolitatavate inimestega on tööta umbes 296 800 inimest. Töötutest oli 2008. aasta esimeses kvartalis mehi 93 600 ja naisi 81 600 ning alla 25-aastasi noori umbes 48 000. Töötuse näitajad on Euroopa Liidu keskmisega võrreldes head.