cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oda
Odavõitluse tehnikad
Odaga võitlemisel oda vastu püütakse teha palju kiireid pettelööke erinevatesse suundadesse, püütakse vastase relva haarata ja maha surudes vastaseni jõuda kangi põhimõttel, mõõga ja kirve vastu võideldes püütakse hoida distantsi kui see ei õnnestu siis libistatakse oda läbi peopesade tahapoole, levinud on ka odaga raiumine ja oda tagumise otsa kasutamine torkamiseks ja löömiseks. Kilbiga võideldes kasutati lühemat oda ühe käega, pikemat oda hoiti kahe käega ja kilp rippus õlal, kilbirihm oli keeratud vasaku käelaba alla vastu odavart.
Johan Tali
Johan Tali lõpetas 2006. aastal Tallinna Reaalkooli. Õppis Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal ning lõpetas magistrikraadiga Viini Rakenduskunsti Ülikooli Wolf D. Prixi ja Hani Rashidi juhendamisel. Tema magistritöö "Times Cube – a Media Cathedral, New York City" uuris meediast üleküllastumise tingimustes avaliku kogunemisruumi teket.
Tali on töötanud eesti arhitektuuribüroodes AB Urban Mark, ZiZi & YoYo ja QP Arhitektid, Austria büroodes soma architecture ja Wolfgang Tschapeller Zt Gmbh ning Berliinis paiknevates büroodes Studio Tomas Saraceno ja Graft.
Paralleelselt arhitektina praktiseerimisega on Tali alates 2016. aastast Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise osakonna doktorant.
Isiklikku
Tema vanemad on tekstiilikunstnik Kaire Tali ja kunstnik Andres Tali.
Jalam
Jalam on positiivse pinnavormi – näiteks mäe, künka või seljaku – nõlva alaosa ja selle ümbrus.
Sava (täpsustus)
Sava tähendab mitut asja.
Wisconsin Death Trip
"Wisconsin Death Trip" on USA industrial metal bändi Static-X debüütalbum.
Albumi andis välja 23. märtsil 1999 Warner Bros. Records. See on ansambli populaarseim album, mida ainuüksi Ameerikas on müüdud üle miljoni eksemplari.
Albumilt ilmus kolm singlit: "Push it", "I'm with Stupid" ja "Bled for Days". Sellel albumil on ka Wayne'i ja Ken Jay kirjutatud "December", mis oli nende eelmise bändi Deep Blue Dream lugu.
Ghoni kompleks
Ghoni kompleks (ingl k Ghon's complex) ehk esmane tuberkuloosne kompleks ehk tuberkuloosi esmane kompleks ehk esmane kompleks on enamasti lastel esinev tuberkuloosi mükobakterite poolt esile kutsutud esmase kopsutuberkuloosi haigusprotsessi paige kopsudes, mis koosneb põletikulisest kopsukoldest Ghon's focus (tuberkuloosne granuloom), regionaalsete lümfisoonte (lümfangiit) ja -sõlmede põletikust (lümfadeniit). Ghoni kompleksi taandareng algab kopsukoldest, mis aja jooksul imendub või lubjastub ja luustub tekib nn eluaegne Ghoni kolle, mis võib mitmete tegurite toimel aktiveeruda ja teisest tuberkuloosi põhjustada.
Jean Metzinger
Elulugu
Jean Metzinger sündis Nantes'is, kus möödus ka tema lapse- ja koolipõlv. Nantes'is võttis Metzinger kunstitunde Hypolitte Tourountilt, kes oli tuntud portreekunstnik. Tourount õpetas klassikalist akadeemilist maalikunsti, kuid Metzinger huvitus uutest arengusuundadest kunstis. Teda köitsid neoimpressionistlikud uuendused, nagu varjudest loobumine ja spektrivärvide segamine, millest olid inspireeritud tema varajased tööd aastatel 1900–1904. Metzinger katsetas aastatel 1904–1907 divisionismi ja fovismiga. Pärast 1907. aastat muutus ta stiil divisionismist varajaseks kubismiks. Ta tunnustas matemaatika tähtsust kunstis ja selle transformeerumist geomeetrilisteks kujunditeks lõuendil. Metzinger uskus, et maailm muutub vastavalt vaatajale. Talle meeldis kujutada oma teostel kasse.
Tähtsaimad näitused
19. juunil 1916 sõlmis Metzinger kolmeaastase lepingu (hiljem pikendati 15 aastaks) kunstikoguja Leonce Rosenbergiga, kes sai kõik õigused Metzingeri loomingu müümiseks ja näitusele panekuks. Lepingu järgi pidi Rosenberg ostma teatud koguse fikseeritud hinnaga Metzingeri teoseid iga kuu.
Looming ja pärand
Jean Metzingerit peetakse "kolmandaks" kubistlikuks kunstnikuks, kuid ta oli esimene, kes kirjutas suure ja olulise uurimuse kubismist ("Du "cubisme"" 1912). Lisaks kunstile ja kirjutamisele oli tal ka suur huvi matemaatika vastu, tänu millele ta kubismini jõudis. Metzingeri töid iseloomustavad paljud eri kunstivood ning ta looming varieerus suuresti. Näiteks võib Metzingeri töödes kohata postimpressionismi, neoimpressionismi, kubismi ja realismi. Metzingeri looming muutus ta elu jooksul väga palju. S.E. Johnsoni sõnade järgi saab Metzingeri tähtsust mõtestada lahti kolmeks. Esiteks tihtipeale ignoreeritud Metzingeri divistionistlik periood. Teiseks Metzingeri roll kubistliku koolkonna loomisel. Kolmandaks terve Metzingeri kubistlik periood.
Elvi Lumet
Elvi Lumet (19. detsember 1932 – 4. september 2021) oli eesti tõlkija ja raamatute koostaja.
Aastast 1995 on Elvi Lumet Eesti Kirjanike Liidu liige. Talle on antud Püha Olavi medal norra kirjanduse populariseerimise eest.
Elvi Lumet on tõlkinud Herbjørg Wassmo Tora–triloogia ("Pimeda klaasverandaga maja", "Hääletu ruum", "Marraskil taevas"), Sigrid Undseti loomingust romaanitriloogia "Kristiina Lauritsatütar", lisaks veel Ketil Bjørnstadi, Karin Fossumi, Knut Hamsuni, Thor Heyerdahli, Øystein Lønni, Anne B. Ragde, Cora Sandeli, Linn Ullmanni, Anne-Cath. Vestly, Tordis Ørjasæteri jt teoseid. Elvi Lumet on koostanud ka novellivalimiku "Norra novell" (1976), kirjutanud sellesse autoriülevaated ja tõlkinud 20 novelli.
Ta oli hariduselt keemiainsener.
Sideaine (kunst)
Sideaineid kasutatakse kunstis värvipigmendi osakeste kooshoidmiseks. Kõik sideained moodustavad kile, kui neid kanda õhukese kihina erinevatele materjalidele.
Vedel sideaine peab tahkeid pigmendiosakesi märgama. Selleks peavad pigmendi ja sideaine vahelised adhesioonijõud olema tugevamad kui faasidesisesed kohesioonijõud. Pärast ainete segamist peaksid pigmendiosakesed olema kogu lahuses ühtlaselt jaotunud. Mõne sideaine (nagu proteiinid) molekulid on piisavalt suured, et lahuse viskoossus tõuseb ning pigmendiosakesed ei saa vabalt liikuda.
Sideainete iseloomustamiseks kasutatakse suurust kriitiline pigmendi mahtkontsentratsioon (critical pigment volume contsentration – CPVC). See näitab minimaalset sideaine hulka antud pigmendi kohta, mille lisamisel pigmendi pind ja osakeste vahelised alad on täielikult sideainega kaetud. Varem oli kasutusel pigmenti iseloomustav suurus õliindeks ehk linaõli hulk, mis on vajalik 100 g pigmendi täielikuks märgamiseks.
Sideainete hulka kuulub aineid mitmest ainegrupist. Tagapool on välja toodud vaid tähtsamad grupid ja sideained.
Õlid
Sideainetena saab kasutada ainult neid õlisid, mis „kuivavad“ ehk polümeriseeruvad kileks mõistliku ajaga (mõne päevaga). Kuivamine sõltub di- ja tri-küllastumata rasvhapete sisaldusest, sest nendes sisalduvad süsinikevahelised kaksiksidemed võimaldavad polümerisatsiooni ja oksüdatsiooni, mis viivad kile tekkeni. Selleks, et õli pidada kuivavaks, peab küllastumata rasvhapete sisaldus olema vähemalt 65–66%.
Kuivavad õlid on olnud kõige populaarsemad sideained juba mitu sajandit. Esimestena on kirjeldanud kuivavate õlide kasutamist sideainena 12. sajandil Theophilius, Eraclius ja Peter de St Audeman. 16. ja 17. sajandil on sellest saanud peamine sideaine.
Maailma eri paigus kasutati kohalikest taimedest saadavaid õlisid. Lääne-Euroopas on enim kasutust leidnud lina-, pähkli- ja mooniõlid. Jaapanis kasutati varajastel (9. sajandi) õlimaalidel Perilla õli. Mehhikos oli kasutusel õlisalveiõli.
Linaõli
Linaseemneõli on kõige tähtsam kuivav õli ning on leidnud laialdast kasutust sideainena vähemalt 13. sajandist. Õli saadakse linataimest (Linum usitatissimum), millest valmistatakse ka linast riiet. Balti linast saab kõige puhtamaid seemneid. Varem pressiti õli seemnetest välja, tänapäeval kasutatakse ekstraktsiooni lahuste abil. Õli saamisel tuleb hoiduda kõrgetest temperatuuridest, kuna need põhjustavad värvuse muutust. Kunstis kasutatakse põhiliselt külmpressitud linaõli.
Linaseemneõli kuivab kiiremini, kui teised õlid. Kuivamisel õli happelisus kasvab, mistõttu tuleks paberist, linasest või puuvillast lõuendid kata liimiga. Happelisus mõjutab ka mõnda pigmenti (nagu ultramariin). Aja jooksul muutub linaseemneõli kollasemaks.
Mooniseemne õli
Mooniseeneõli tuli laiemalt kasutusele 17. sajandil Hollandis. Õli saadakse mooni nimega unimagun (Papaver somniferum) seemnetest, mis kasvavad laialdaselt Indias, Venemaal, Prantsusmaal ja Anatoolias. Külmpressitud õli on õlekarva või helekollane ning kuumpressitud õli on punaka värvusega.
Mooniseemneõli ei muutu aja jooksul nii kollaseks kui linaseemneõli, kuid selle kuivamisaeg on tunduvalt pikem. Lisaks on mooniseemneõli pehmem ning lahustub hästi eetris. See võib kinnistes ruumides uuesti pehmeneda. Mooniseemneõli praguneb ka kergemini kui linaseemneõli. Tänapäeval kasutatakse mooniseemneõli heledate tuubis müüdavate värvide valmistamiseks.
Pähkliõli
Pähkliõli oli üks esimesi õlisid, mida kasutati maalimisel. Õli saadakse pähklipuu (Juglans regia) pähklitest. Külmpressil saadakse heledavärviline, kuumpressil aga rohelise tooniga õli.
Pähkliõli oli varem palju laialdasemalt kasutusel. Nii Leonardo da Vinci, Vasari, Borghini, Lornazzo, Armenini, Bisago, Volpato kui ka teised soovitavad oma uurimustes pähkliõli kasutada kõigi heledate pigmentide korral. Kasutus on vähenenud, kuna pähkliõli rääsub kergesti ning seda on raske hoiustada.
Tungaõli
Tungaõli ehk Hiina puuõli leidis juba 12. sajandil laialdast kasutust. Õli saadakse Aleurites cordata, A. fordii ja A. montana seemnetest. Puu kasvab Hiinas ja seda ümbritsevates riikides. Külmpressitud õli on heleda värvusega, kuumpressitud õli on väga tume.
Niiskes õhus kuivab tungaõli kahe päevaga, kuid tulemus on kortsus või pragunenud. Sileda kile saamiseks peab õli seisma kuiva õhu käes 14–21 päeva. Tungaõli kuivab matiks ning muutub aja jooksul kollaseks.
Vahad
thumb|Mesilasvahapress [[Mihkli talumuuseumis]] Vahade alla kuuluvad erineva keemilise sisaldusega ained. Üldiselt loetakse vahadeks estreid, mis sisaldavad pika ahelaga karboksüülhappeid ja alkohole.
Peamiseks sideainena kasutatavaks vahaks oli mesilasvaha.
Mesilasvaha
Mesilasvaha toodavad mesilased (Apis mellifica ja mõned teised sugulasliigid). Vaha saadakse meekärje sulatamisel kuumas vees. Seejärel puhastatakse vaha filtreerimise teel. Vaha värvus varieerub heledast kuni tumedate värvideni. Tumedaid pleegitatakse oksüdeerivate ühenditega või lihtsalt päikese käes.
Mesilasvaha on vees lahustumatu ning seega kaitseb see puitu niiskuse eest. Mesilasvaha ei lagune väga aja jooksul, kuid ta võib oksüdatsiooni tõttu muutuda kollaseks.
Proteiinid
Proteiine leiab kunstis väga laialdaselt, kuna neid sisaldavad kõik loomsed materjalid. Proteiinid koosnevad aminohapetest.
Proteiinid muudavad erinevate faktorite (nagu kuumus, valgus, adsorptsioon) tõttu oma konfiguratsiooni ehk denatureeruvad. Denaturatsiooni käigus enamasti lahustuvus väheneb ning toimub koagulatsioon. See garanteerib proteiinsete sideainete tugevuse ja vastupidavuse.
Sideainetena on leidnud laialdaselt kasutust munavalge ja -kollane (koos vaadatuna tempera), kaseiin ning erinevad loomsed liimid.
Munakollane
Munakollane on väga vana sideaine, mida kasutatakse ka tänapäeval. Munakollane on emulsioon, millest 51% moodustab vesi, 17–38% lipiidid ja 15% proteiinid. Lisaks sisaldab see fosforit ja lämmastikku.
Munavalge
Munavalget on enim kasutatud raamatute illustreerimisel. Munavalge koosneb suuresti samadest ainetest kui munakollane, aga kogused on erinevad. Munavalges on 85–87% vett, 12% proteiine ja väike hulk lipiide. Lisaks sisaldab see ka väävlit. Enne sideainena kasutamist klopiti munavalget põhjalikult ning eemaldati tahked osad.
Munavalgest saadud kile on habras ja selge. Seetõttu tuleks munavalgele lisada plastifikaatorit.
Tempera
Kuni 15. sajandini kasutati sõna „tempera“ igasuguse sideaine kohta. Koos õli tutvustamisega sideainete hulka tempera tähendus kitsenes ning praeguseks mõeldakse selle all sideainet, mis on valmistatud munast. Tempera valmistamiseks on suur hulk erinevaid retsepte. Tihtipeale on nendes retseptides lisaks munale ka kasutusel vesi, õli, äädikas või mõni vaik.
Puuduvad tõendid muna kasutusest väljaspool Euroopat (kui välja jätta Kanada indiaanlased).
Kuna tempera valmistamise viise on palju, siis ka nende omadused erinevad suuresti.
Süsivesikuid sisaldavad vaigud
thumb|Kummiaraabik Sideainena kasutatakse vees lahustuvaid süsivesikuid sisaldavaid vaike (gums). Neid saadakse taimedest. Taimed eraldavad sellist vaiku haavade sulgemise eesmärgiga.
Kummiaraabik
Kummiaraabikut on kasutatud alates muistse Egiptuse aegadest. Kummiaraabikut saadakse mitmetest akaatsia (Acacia) liikidest, millest tähtsaim ja parimat vaiku andev on kummiakaatsia (Acacia senegal). See puuliik kasvab Lõuna-Aasias. .
Vaigu saamiseks tuleb puusse teha 5–10 cm pikkune lõige. Puu vanus peaks olema 6 ja 30 aasta vahel. Vaigu ettevalmistamiseks see pulbristati ning lisati keevale destilleeritud veele (vahekorras 1 osa vaiku ja 2 osa vett). Segu pidi seisma vähemalt päeva ning seejärel tuli valada vedelik laia suuga klaaskorgiga pudelisse.
Kummiaraabiku vesilahust kasutatakse sideainena vesivärvides ja guaššides.
Looduslikud vaigud
Looduslikud vaigud (resins) on taimedest metabolismi tulemusena eralduvad kleepuvad vees lahustumatud ained. Neid on koostiselt väga erinevaid, kuid suurem osa vaike koosneb terpenoididest.
Vaike on kasutatud kunstis juba muistsetest aegadest peale, peamiselt lakina, kuid ka sideainena. Sideainena kasutatakse dammaravaiku, mastiksit, šellakit, kirsipuu vaiku jne.
Strahinja Pavlović
Strahinja Pavlović (serbia kirillitsas Страхиња Павловић; sündinud 24. mail 2001 Šabacis) on Serbia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Austria kõrgliigaklubis Salzburgi Red Bull ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Partizan. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas hooajal 2018/19.
2020. aasta talvel liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Monaco, kuid jäi hooaja lõpuni laenule Partizani. Monaco meeskonnas Pavlović järgmistel hooaegadel põhimängijaks ei saanud, saades kirja 12 mängu. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Cercle Brugge ja hooaja 2021/22 teises pooles Šveitsi kõrgliigaklubis FC Basel.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Salzburgi Red Bulliga.
Serbia jalgpallikoondises tegi Pavlović debüüdi 3. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. juunil 2021 sõprusmängus Jamaica vastu. Ta kuulub Serbia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Käokiri
"Käokiri" on Eesti ansambli Collage kolmas ja viimane stuudioalbum. See ilmus 1978. aastal plaadifirma Melodija kaudu.
Salvestatud Eesti Raadio stuudios, helirežissöör Hannes Valdma, heliinsener Rein Sulumäe, kaanekujundus Kuulo Vahter.
Kirjeldus
„Kui heliplaadi “Kadriko” rahvaviiside estraadilikes seadetes domineerisid džässilikud jooned, siis käesoleva heliplaadi “Käokiri” seadetes on tunda rohkem kaasaja popmuusika sugemeid. Originaalseid rahvaviise on püütud siin esitada võimalikult autentsel, võiks öelda tormislikul kujul, kusjuures on peetud silmas ka eesti rahvaviiside ettekandele omaseid iseärasusi, nagu skandeerimine, eeslauljale järgnev ansambli sissetulek poolelt sõnalt jne.“ Uno Naissoo (1976)
Uusväljaanded
2002. aastal ilmus „Käokiri“ esmakordselt CD-l ja kassetil duubelkogumiku „Parimad lood 1970-76“ raames, väljaandjaks hyper.records. Heli restaureeris originaallintidelt Priit Kuulberg.
2014. aastal anti „Käokiri“ uuesti välja vinüülil (hyper.records). LP masteri tegi Pauli Saastamoinen (Finnvox).
Rootsi rahvuspargid
Rootsis on 29 rahvusparki kogupindalaga 7381 km². Rootsi esimesed rahvuspargid asutati aastal 1909, millega need olid esimesed rahvuspargid Euroopas.
2010. aasta lõpu seisuga moodustab rahvusparkide kogupindala 14% Rootsi kõigi kaitstavate alade pindalast. Üle 82% kaitsealusest maast kuulub looduskaitsealadele, neid on Rootsis kokku 3616 kogupindalaga 43 276 km². Rootsi maismaast on kaitse all 10,8%.
Rahvusparkide alade seas domineerivad mägipiirkonnad. Norrbotteni läänis asuvad Abisko, Stora Sjöfalleti, Sareki, Pieljekaise, Vadvetjåkka ja Padjelanta rahvuspark ning Muddusi rahvuspargi mägialad moodustavad kõigi rahvusparkide kogupindalast 82%. Paljud põhjapoolsemad pargid on osa Lapimaa piirkonnast, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse loodusmaastiku ja põlise saami põhjapõdrakasvatajate kultuuri tõttu.
Lisaks rahvusparkidele asub Rootsis ka maailma esimene, 1994. aastal asutatud Stockholmi kuninglik linnarahvuspark.
Ajalugu
thumb|300px| Basstavágge org [[Sareki rahvuspark|Sareki rahvuspargis ]] thumb|300px| [[Fulufjälleti rahvuspark|Fulufjälleti rahvuspargi metsatu platoopealne ]] thumb|300px| Kadakane [[nõmm Stenshuvudi rahvuspargi lõunaosas ]] thumb|300px| Luitemaastik [[Gotska Sandöni rahvuspark|Gotska Sandöni rahvuspargis ]] thumb|300px| [[Lamm Färnebofjärdeni rahvuspargis ]] thumb|300px| [[Skuleskogeni rahvuspark|Skuleskogeni rahvuspargi mererand ]] thumb|300px| [[Skuleskogeni rahvuspark|Skuleskogeni rahvuspargi kaljumaastik ]] thumb|300px| [[Ürgmets Hamra rahvuspargis ]]
Edasised rahvuspargid lisandusid pikkade intervallide tagant. Teadmised loodusest olid sajandi alguses paljuski piiratud ning määramatus seadusandluses ja selles, mida pidada puutumata looduseks, samuti ühtse planeerimise puudumine muutsid esimeste rahvusparkide valiku väga ebaühtlaseks. Kuni 1986. aastani moodustatud rahvusparkide seas võib ainult 1942. aastal asutatud Muddusi rahvusparki pidada selliseks, mis on loodud teadliku eesmärgiga haarata kindlat elupaigatüüpi, Põhja-Rootsi okasmetsa. Rahvusparke loodi teaduste akadeemia, muude organisatsioonide ja eraisikute initsiatiivil. 1960. aastatel tõusis looduskaitse esile seoses Põhja-Rootsi jõgede hüdroenergia dramaatiliselt kasvava kasutuselevõtuga. Tekkinud vastasseisus jõudsid tööstus ja looduskaitsjad lepinguni jõgede kaitse kohta, mis viis Padjelanta rahvuspargi asutamiseni. 1967. aastal asutati Rootsi looduskaitseamet (Naturvårdsverket), mille ülesandeks sai rahvusparkide haldamine.
Eesmärgiga luua tööks rahvusparkidega süstemaatiline, pikaajaline ja avatud baas otsustas looduskaitseamet 1986. aastal koostada rahvuspargiplaani, mis pärast laiahaardelist analüüsi ja uuringut valmis 1989. aastal. See sisaldas ettepanekut 20 uue rahvusparki loomiseks, millest praeguseks on realiseeritud 8.
2001. aastal otsustas valitsus rahvuspargiplaani revideerida. 2007. aastal valmis looduskaitseametil uue plaani kavand, mis saadeti ülevaatamiseks mitmesugustele organisatsioonidele ja omavalitsusüksustele ning seejärel avaldati lõplikul kujul 2008. aastal. Selles tehakse ettepanek 13 uue rahvuspargi rajamiseks ja 8 olemasoleva laiendamiseks. Esimest korda planeeritakse kaitse alla võtta esinduslikud lõigud arktilisest regioonist, eelmäestiku regioonist ja Läänemere saartest. Samuti võeti vastu tegevuskava prioriteetsete 8 rahvuspargi ja 6 laienduse osas aastatel 2009–2013. Esimesena loodi uue plaani alusel 2009. aastal Rootsi esimene mererahvuspark Kosterhavet.
Kaitsekorraldus
Rahvusparkide rajamise eesmärgiks on luua kaitsealade võrgustik, mis esindab kõiki Rootsile iseloomulikke loodustüüpe ühtses, kogu maad katvas süsteemis. Rahvuspargi ülesandeks on säilitada suurt pidevat kindlasse maastikutüüpi kuuluvat ala oma loomulikus olekus või oluliselt muutumatul kujul. Rahvuspark on mõeldud edendama teadusuuringuid, inimeste vabaajategevust ja turismi nii, et see ei kahjustaks pargi looduskaitselist väärtust. Üldiselt jäetakse rahvuspargis loodus iseenda hooleks, ainult mõnede kultuurmaastike puhul on vaja jätkata traditsioonilisi tegevusi, näiteks et vältida niitude kinnikasvamist.
Igal rahvuspargil on haldamiskava (Skötselplan), mis reguleerib keskkonnaväärtuste kaitset. See määrab, kuidas haldaja peab rahvuspargi eest hoolt kandma, kuidas tegema loomade ja taimete inventuuri, kuidas rajama ja hooldama matkaonne, matkaradasid ja viitu, kuidas vältima külastamisega kaasnevat võimalikku kahju loodusele.
Rahvusparkide kaitse eest vastutab Rootsi keskkonnaamet, kes valmistab ette uute rahvusparkide moodustamist ning kehtestab reeglid ja kaitsekorra. Uute rahvusparkide rajamise otsuse võtab vastu valitsus parlamendi heakskiidul. Kõik rahvuspargid kuuluvad riigile ning peavad asuma täielikult riigi maal. Olemasolevat rahvusparki haldab üldiselt kohalik omavalitsus (lääninõukogu), mõnel juhul ka vastav sihtasutus.
Rahvusparkidesse on kõigile seadusega tagatud vaba sissepääs. Iga rahvuspargi puhul on kehtestatud reeglid, mis puudutavad muu hulgas tuletegemist, telkimist, koeri, taimede ja muude loodusobjektide korjamist, äritegevust jms. Need reeglid tavaliselt muudavad (kitsendavad või ka laiendavad) Rootsis kehtivad igaüheõigust ühel või teisel viisil.
Rahvuspark on loodusala kõrgeim kaitseaste. Rahvuspargi loomisele esitatavad nõuded on siiski nii kõrged, et enamasti viiakse looduskaitset ellu looduskaitsealade kaudu.
Rahvuspargid
Statistilised andmed pärinevad Rootsi ametlikust kaitstava looduse statistikast, mille on üheskoos kokku pannud Rootsi looduskaitseamet ja Rootsi statistika keskbüroo.
Planeeritavad rahvuspargid
Praegu kehtivas rahvuspargiplaanis on ette nähtud rajada 13 uut rahvusparki, sealhulgas tegevuskavas 7 uut ajavahemikus 2009–2013. Neist esimene, Kosterhaveti rahvuspark moodustati aastal 2009, kuid ülejäänute loomisaeg on esialgu teadmata.
Midtown
Midtown on Midtown Manhattani keskne naabruskond, mis jääb Central Parkist edelasse, Fifth Avenue ja Eighth Avenue vahele.
Messier 77
Galaktika avastas 29. oktoobril 1780 Prantsuse astronoom Pierre Méchain, kes pidas seda udukoguks. Méchain teatas oma avastusest Charles Messierile, kes vaatles seda sama aasta 17. detsembril ja lisas selle oma kataloogi. Messier ja William Herschel pidasid seda täheparveks, kuid tänapäeval on teada, et see on galaktika.
Messier 77 asub Maast umbes 47 miljoni valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 170 000 valgusaastat. Galaktika tähesuurus on 9,6 ja see sisaldab üle 300 miljardi tähe. M77 on aktiivne keskosa, mille nähtava valguse lainealas vaatlemist takistavad gaasid ja tolm. Keskosa on uurinud mitmed teadusrajatised, sealhulgas VLBA, Very Large Array, ALMA ning Väga Suur Teleskoop. See on üks enim uuritud galaktikaid.
Juri Ustimenko
Ustimenko tabati, kui ta illegaalse piiriületuse eest Poolas kinni võeti ja ta isik Interpoli abil tuvastati. Poola andis ta Eestile välja ja kohus mõistis talle eluaegse vanglakaristuse.
Kuriteod
2002. aasta 18. märtsil kell 4:24 plahvatas pomm Roosikrantsi 8 peaukse juures. Neli minutit hiljem kärgatas teine pomm. Plahvatused vigastasid kaht inimest, kes said klaasikildudega pihta. Tunnistajad nägid kaht meest sündmuspaigalt eemale jooksmas. Kohale tulnud hädaabitöötajad leidsid veel kolmanda pommi, mis polnud lõhkenud. Selle tegid demineerijad kahjutuks. Demineerimiskeskuse juht Arno Pugonen, arvas, et esimene pomm oli mõeldud Jahimaailma ründamiseks ja teised esimeste kohale saabunud operatiivteenistuste õhkulaskmiseks. Pommi pealt leiti musta markeriga kirjutatud kiri: made in predator. Relvapoe vitriinist võetud relvadega sooritati hiljem viis mõrva. Mõni nädal hiljem rünnati Tartumaal taksojuhti ja kolm päeva pärast rünnakut lasti Tallinnas taksojuht maha. 31. märtsil sisenes mõrtsukas Tartus keldripoodi ja lasi kohe seal viibinud 51-aastase müüja maha. 11. aprillil ründasid mõrvarid uuesti, aga seekord jäi saiapoe müüja, 22-aastane neiu ellu. Politseile tundusid need mõrvad väga jõhkrad, sest poeröövides tulistatakse esimene lask tavaliselt seina või lakke, aga poodides tulistati kohe müüjatele kuul pähe. Politsei leidis saiapoest papist kokku keeratud summuti, millel oli kiri: made in predator. Kohtueksperdid avastasid, et samasugune kiri oli leitud Roosikrantsi plahvatuse sündmuspaigalt ja teatasid sellest Keskkriminaalpolitseisse. Politseinikud taipasid, et otsitakse sarimõrvareid.
Medvedevi surm ja Ustimenko tabamine
Valkas märkasid politseinikud Eesti kolleegide antud isikukirjeldusele vastavaid mehi. Neid otsustati kontrollida. Politseinikud palusid dokumente näha, mehed ei reageerinud sellele. Kui üks politseinik palus meestel pikali heita, panid mehed jooksu. Politseinikud jooksid meestele järgi, aga ootamatult kärgatasid lasud. Kurpnieks sai lasu kõhtu, Zanders kätte ja politseinikele appi tulnud turvamees Jacino sai pihta reide. Kurpnieks jäi rängalt vigastatuna lamama. Samuti viga saanud Jacino ja Zanders avasid vastutule. Linnas olnud politseinikud kuulsid raadio teel kolleegide karjeid ja kihutasid kohe sündmuspaigale. Samal ajal suutis Zanders Medvedevi maha lasta. Kui Ustimenko nägi, et Medvedev lasti maha, jooksis ta minema ja sadakonna meetri kauguselt politseijaoskonnast ja kogu linnast kohale kiirustanud politseinikud teda ei tabanud. Kõik kolm viidi haiglasse ja Kurpnieks suri öösel saadud kuulihaava.
Pärast kahe hukkunuga tulevahetust kuulutati Ustimenko rahvusvaheliselt tagaotsitavaks. Ustimenko tabati 8. mail Suwalki bussijaamas Poolas. Poola kohus süüdistas teda ebaseaduslikus piiriületamises ja relva omamises. Poola kohus otsustas Ustimenko Eestile loovutada. 13. novembril tõid K-komando liikmed Ustimenko Poola lennukompanii liinilennukiga Eestisse. Eestis mõistis kohus ta eluks ajaks vangi ja kui Riigikohus ta kaebust menetlusse ei võtnud, jäi karistus jõusse. Vanglast ennetähtaegset vabanemist saab Ustimenko taotleda alates 2032. aastast, kui mees on ära istunud 30 aastat. 2010. aastal esitas ta presidendile armuandmispalve, mis jäi rahuldamata.
Juri Ustimenko ja Dmitri Medvedeviga seotud mõrvade ja mõrvakatsete kronoloogia
2004 viidi Ustimenko Murru vanglasse karistust kandma.
2007 viidi Ustimenko Murru vanglast üle Tartu vanglasse.
2015 juunis viskas Ustimenko Tartu vanglas 54 aastast kaasvangi kruusis olnud kuuma veega, põhjustades põletushaavu.
2016 . aasta 25. oktoobril helistas Ustimenko vanglast, kus ta sai kasutada telefoni,  politsei- ja piirivalveametisse ja ütles, et justiitsministeeriumi parklas on pomm. Pärast selgus, et pommi tegelikult polnud.
Jaanuaris 2018 lõi ta ühele vangile käega vastu nägu ja õlga, lisaks lõi veel jalaga.
Saare mõis (Maarja-Magdaleena)
thumb|Saare mõisa peahoone aastal 1923 Saare mõis (saksa keeles Saarenhof) oli mõis Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas, Tartu kreisis. Tänapäeval jääb kunagine mõis Jõgeva maakonda. Mõisaansambel oli 18.–19. sajandil piirkonna üks esinduslikumaid. Praeguseks on peahoone lammutatud ja hoonete ansambel suures osas hävinenud.
Ajalugu
Esmateated Saare mõisast pärinevad 1512. aastast, mil see kuulus Tiesenhausenitele. Hiljem omandasid selle Böningid, nende järel Scottid ja Schaumannid (aadeldatuna von Greisenspeerid). 1685. aastal mõis riigistati, 1712. aastal tagastati viimaste omanike pärijannale, kelle kaudu läks Saare von Bockide omandusse. Abielu kaudu pärisid mõisa 1808. aastal Manteuffellid, kelle kätte see jäi kuni mõisate võõrandamiseni Eesti Vabariigis.
Mõis oli 18. sajandil ja 19. sajandi algul paljude kõrgete külaliste ööbimispaigaks, sest Peterburi Lääne-Euroopaga ühendav tee kulges tollal läbi Narva, Jõhvi, Tartu ja Riia, mõisani on aga Jõhvi–Tartu maanteelt vaid kaks ja pool kilomeetrit. Mõisas on peatunud Vene keisrinna Katariina II ning keisrid Paul I, Aleksander I ja Nikolai I.
Saare mõisal oli kõrvalmõis Vanamõisa (saksa Althof, varem Alt-Saarenhof) ja karjamõis Kose.
Mõisaansambel
1730. aastal valminud härrastemaja oli üks Vana-Tartumaa uhkemaist. Kuna mõis jäi Peterburi postiteele, ööbisid seal mitmed Vene valitsejad. Hoone lammutati 1930. aastatel, mõisakompleksist on säilinud mõned kõrvalhooned. Mõisa ligidal metsas on Manteuffelite kalmistu.
Mõisa peamised ehitustööd said alguse 1730. aastatel. Otto Wilhelm von Bocki ajal 1730. aastal ehitati mõisa barokne kivist peahoone. Sellest sai üks Lõuna-Eesti esimestest Põhjasõja järel ehitatud esinduslikest mõisahoonetest. Kõrge sokliga hoone keskel oli segmentkaarega pealeehitis. Saali juures kasutati kunstmarmorit. Väliselt oli hoonel palju sarnaseid jooni 1738. aastal püstitatud Luua mõisahoonega. Peahoone ees asuva väljaku serva rajati ait ja tall-tõllakuur, peahoone taha barokne park. Majandushooned asusid peahoonest kirdes. Kokku kuulus mõisaansamblisse 14 kõrvalhoonet.
Mõisas oli ka suurejooneline alleede süsteem. 2,5-kilomeetrine sirge allee kulges Jõhvi–Tartu maanteele, 2-kilomeetrine õrnalt kaarduv allee viis lõunasse Saare järve äärde, millest läände rajati mõisnike perekonnakalmistu.
Seisukord
pisi|Saare mõisa ait kevadel 2014 Praeguseks on mõisa peahoone hävinenud. 1930. aastatel ei leitud hoonele kasutust ja otsustati see lammutada. Senimaani on alles ait, tall-tõllakuur ja muud kõrvalhooned, mis on aga üsna lagunenud seisus. Lisaks on säilinud valitsejamaja, mille seinale on müüritud omal ajal peahoonet kaunistanud Bockide raidtahvel. Omaaegse mõisapargi joonis on praeguseni selgelt nähtav.
1990. aastatel hakkas Saare Mõisa Arendajate Selts mõisasüdant korrastama. Selle käigus puhastati võsastunud park, rajati koduloomaaed ja ürdiaed.
Diré
Diré on linn ja vald Nigeri jõe vasakul kaldal Timbuktu piirkonnas Malis. Aastal 2009 oli valla rahvaarv 22 365. Diré linn on Diré cercle'i keskus. Diré on multikultuurne paik, peamiselt räägitakse songhai keelt. Põhiline religioon on islamiusk. Tulenevalt jõeäärsest asukohast on suuremad tööstusharud põllumajandus ja kaubandus.
Herne tänav (Tartu)
pisi|Herne 34. 2017. aasta jaanuar Herne tänav (saksa keeles Erbsenstraße) on tänav Tartus Supilinnas.
Herne tänav algab Kroonuaia tänaval, kulgeb loodesse ja lõpeb Kauna tänaval. Tänav ristub Kartuli, Marja, Meloni ja Piiri tänavaga. Tänava pikkus on 850 meetrit.
Herne tänaval tegutsev Herne pood on üks Tartu tuntumaid väikekauplusi.
Nunnatorn
pisi|Nunnatorn, [[19. sajand Eestis|19. sajandi piltpostkaardil]] pisi|püsti|Nunnatorni tuulelipp
Nunnatorn on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis asub Toompeast põhjas merepoolsel küljel, tänapäeva Suur-Kloostri ja Väike-Kloostri tänava ristil aadressil Väike-Kloostri 1.
Tallinna linnamüüri tornidest on Nunnatornist põhja pool säilinud Saunatorn. Toompea-poolsesse külge jäi Saunatagune torn, mis on osaliselt säilinud Nunne tänava maja nr 9 sees ja kõrval. Nunne tänaval vastu Toompea nõlva asus Nunnavärav koos eesvärava ja valliväravaga. Need kindlustused lammutati lõplikult 1868. aastal.
Nunnatorn ja Nunnadetagune torn said nime tornist põhja pool asunud tsistertslaste ordu Tallinna Püha Miikaeli nunnakloostri järgi.
Ehituslugu
Nunnatorn (I Nunnatorn) ehitati aastatel 1311–1320 algselt sadultornina.
1422. aastal ehitati senine sadultorn põhjalikult ümber ja kaitsetorn (II Nunnatorn) kujundati hobuserauakujulise põhiplaaniga torniks, mille läbimõõt oli 9,65 m ja kõrgus 24,5 m.
19. sajandi lõpul tehti Riiast pärit arhitekti Wilhelm Neumanni projekti kohaselt läbimurre Nunnatorni ja Saunatorni vahelisse linnamüüri Kloostri tänaval ning ehitati teravatipuline Kloostrivärav, millest kahel pool paiknevad eraldi avad jalakäijate jaoks.
Nunnatorni tänapäev
2007. aastal tunnistas Tallinna linnavolikogu Nunnatorni, Saunatorni ja Kuldjala torni ning linnamüüri lõigu Nunnatornist Kuldjala tornini peremehetuks ning määras, et peremeheta linnamüüritornide eest hakkab hoolt kandma Tallinna kultuuriväärtuste amet, analoogselt 2005. aastal peremehetuks ehitiseks tunnistatud Köismäe, Plate, Eppingi ja Grusbeke-taguste tornide ning nendevaheliste linnamüürilõikudega.
1. novembrist 2009 anti Nunnatorn, Saunatorn ja Kuldjala torn tähtajatult üürile mittetulundusühingule Tallinna Noorteklubi Kodulinn.
Nunnatorni idaküljega kokku ehitatud, insener Arthur von Hoyningen-Huene projekteeritud ja 1902. aastal valminud uusgooti stiilis hoones aadressil Suur-Kloostri 11a, kus asuvad Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonna kunstipedagoogika, muinsuskaitse ja restaureerimise, rahvakunsti ja kultuuriantropoloogia õppetool ning kunstiteaduste instituut.
Siim Tuksam
Siim Tuksam (sündinud 29. oktoobril 1986) on praktiseeriv arhitekt, PART - Architecture, Research and Theory Practice kaasasutaja, Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriteaduskonna teadur ja algoritmilise puitarhitektuuri uurimisrühma kaasasutaja.
Siimul on magistrikraad Viini rakenduskunsti ülikoolist 2013. aastast, olles veetnud vahetussemestri Lõuna-California arhitektuuriinstituudis. Õpingute ajal praktiseeris ta erinevates arhitektuuribüroodes nagu näiteks Gehry Technologies Pariisis ja Coop Himmelb(l)au Viinis. Alates lõpetamisest on ta arendanud oma praksist näituste, installatsioonide, kirjutiste ja arhitektuuriprojektide kaudu. Koos Johanna Jõekalda ja Johan Taliga oli ta 2014. aastal Veneetsia arhitektuuribiennaalil Eesti paviljoni Vaba Ruum kuraator.
2015. aastal asutas ta koos Sille Pihlakuga PARTi Tallinna Arhitektuuribiennaali 2015. aasta põhinäituse “Keha ehitus” kureerimiseks. Teaduri ja PARTi partnerina on ta pühendunud tehastoodetud arhitektuuri kavandamise ja tootmise algoritmiliste tööriistade väljatöötamisele ning digitaalse arhitektuuri diskursuse edendamisele.
pisi|[[Sille Pihlak ja Siim Tuksam on Eesti esimese kõrgepingeliini disainmasti Soorebane autorid|368x368px]]
Chorus Menticum
Chorus Menticum on Tartus Lõuna prefektuuri juures tegutsev segakoor.
Koori dirigendid on Eve Paap ja Ingrid Rammu.
Koor on Eesti Segakooride Liidu liige.
Aleksandra
Aleksandra on naisenimi.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Aleksandra 6512 inimesel.
Suur Karujärv (Eesti)
pisi|Suur Karujärv Suur Karujärv on järv Tartumaal Nõo vallas Aiamaa ja Kolga küla lähedal.
Järv asub ürgorus ja selle lähedal asub ka Väike Karujärv; minevikus moodustasid need kaks järve ühise veekogu.
Järve pindala on 15,9 ha, keskmine sügavus 2,6 m ja suurim 7,5 m. Seda läbib Nõo oja.
Suur Karujärv on eutroofne ja suurtaimerikas. Selles kasvab valge vesiroos ning elab mitut liiki kalu (särg, ahven, latikas, haug, kiisk, linask, angerjas).
Parimad lood 1970–76
"Parimad lood 1970–76" on ansambli Collage duubelkogumikalbum, mille andis 2002. aastal välja Hyper Records.
Album koondab muusikat, mille ansambel Collage oma kümmekonna tegevusaasta jooksul heliplaatidele salvestas (kolm LP-d ja üks 4 looga väike heliplaat). Lisaks on teise heliketta lõpus valik nendest paladest, mis salvestati Eesti Raadios, aga varem heliplaadile ei olnud jõudnud.
CD 1:
CD 2:
Lood albumil
CD 1:
CD 2:
Roosimine
Roosimiseks nimetatakse mustrilõngade põimimist kudumise käigus põhikoe silmuste vahele.
Roosimine on eesti rahvakunstis uuem kaunistusvõte, mis tuli kasutusele 19. sajandi I poolel, ent laiemalt levis sajandi lõpul. Roosimist on kujundanud rootsi ja saksa sarnased tehnikad. Eestis kasutati roosimist ajalooliselt sõrmkinnaste ja sokkide kaunistamiseks, tehnika oli levinud peamiselt Pärnu- ja Viljandimaal.
Roosimine Pärnumaal
Pärnumaal (Tõstamaa, Audru) olid eriti levinud valgepõhjalised kindad. Tavaliselt asusid roositud motiivid käe alumisel serval väikese sõrme tipuni, pöidlal ja keskmisel sõrmel. Sealsete kinnaste eripäraks oli narmastega roositud ranne ehk pära. Taimevärvide ajastul kasutati roosimiseks peamiselt madarapunast ja potisinist, aniliinvärvide kasutuselevõtuga lisandusid ka roheline, lilla ja kollane.
Roosimine Viljandimaal
Viljandimaal (Helme, Tarvastu, Viljandi) olid kindad enamasti punase või oranži põhjaga. Toonid varieerusid heleoranžist kuni pruunikaspunaseni. Hiljem kasutati ka lillakaspunast ja lillat, lisaks on säilinud mõned paarid kollaseid, siniseid, musti ja lambahalle kindaid. Piirkonna eripäraks olid horisontaalsed roositud triibud, mis paiknesid käeselja motiivi lõpus ja enne sõrmede algust. Triip võis joosta ainult kindaseljal või ka ringselt. Tavapäraselt kaunistati roosides kõik sõrmed. Mulgimaa kinnaste randmed kooti sageli soonikus või valelapilised, ent vahel ka lapilises või pitsilises koes. Kootud randme lõpetas sageli pahempidikoes kootud rida või poolvits. Esines ka heegeldatud randmeid, mis ääristati pitsiga.
Roositud sukad
Roositud sukad olid tüüpilised Pärnu-ja Viljandimaale (Halliste, Häädemeeste, Kõpu, Kolga-Jaani, Suure-Jaani, Tõstamaa), mujal on roositud sukki esinenud üksiknähtustena.
Märts 2014
Märts 2014, kroonika
Roosimine
Roositud sukad
Ornament kulges reana mõlemal pool säärt kuni pahkluuni ja hargnes siis ühe otsaga labajalale, teisega kannale. Tavaliselt kasutati rombi- ja tähemotiive.
Märts 2014
2014. aasta märts algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Roosimine
Roositud sukad
Tavaliselt oli roositud sukkade põhivärv valge, vahel ka lilla. Sääre ülaosa võis olla teist värvi: tumesinine või neokirjaline (kirjuks värvitud lõngaga kootud). Enamasti roositi punase ja sinisega, lisandina ka rohelise, kollase, roosaga jne. Ruhnu rootslaste tumedapõhjalistel (tumesinine, must) sukkadel kasutati roosimiseks aga valget.
Ornamentika
Kinnaste ornament meenutab osaliselt vöökirju. Uuemad kindad on vanematest kirevamad ja keerukamad. Vanemad motiivid on näiteks ruudud, kaldruudud ja kaldristid, uuemad kolm- ja nelinurgad, rööpkülikud, kaldristid, tärnid jne. Viljandi kinnaste kompositsioonid sarnanevad geomeetriliste lillkirjadega.
Aed-mustköömne rasvõli
Aed-mustköömne seemneõli (ka aed-mustköömne rasvõli; Oleum Nigellae sativae; black seed oi) on aed-mustköömne seemnetest (viljad) erilisel külmpressi meetodil valmistatud õli.
Õli koostis on varieeruv ja oleneb taime kasvukohast ning valmistus- ja hoidistamismeetoditest.
Biokeemiline koostis (osaline)
Rasvõli (kuni 38%) sisaldab palmit-, mürist-, beheen-, palmitool-, ole-, linool-, γ-linoleen- ja arahhidoonhapet, steroide (β-sitosterool, kolesterool, kampesterool, stigmasterool, α-spiasterool), triterpeenseid saponiine (hederageniin, melantiin, melantigeniin), alkaloide (nigellidiin (mürgine), nigellisiin, nigellimiin), flavonoide (kvertsetiin, kempferooli triglükosiidid), sahhariide (38%), tanniine ja vitamiine.
Farmakoloogilised uuringud
Meditsiinilised ja farmakoloogilised uuringud on näidanud aed-mustköömne seemneõli mitut terapeutilise potentsiaaliga mõju inimeste ja osade laboriloomade haiguslike seisundite korral.
Antidiabeetiline toime
Diabeedi korral vähendavad (hoiavad ära) toimeained pankrease Langerhansi saarte β-rakkude (komplekteerivad insuliini ja amüliini) morfoloogilisi muutusi.
Õli manustamine vähendab märkimisväärselt seerumi glükoosi ja suurendab seerumi insuliini määra.
Toime immuunsüsteemile
Seemnete koostisained modulleerivad immuunsüsteemi toimimist, nende bioaktiivsed komponendid tõhustavad T-rakkude ja loomulike tappurrakkude vahendatud immuunvastuseid.
Õli pikemajaline manustamine võib muuta antiinflammatoorsete ja proinflammatoorsete tsütokiinide profiile. Arvatakse, et õli ja selle bioaktiivsed ühendid käituvad interferoonilaadsete ühenditena.
Helikobakter
Helicobacter pylori infektsiooniga patsientide uurimisel selgus, et õlil on kliiniliselt olulised Helicobacter pylori vastased toimed võrreldes kolmikraviga.
Allergiavastane toime
Uuringud on kinnitanud aed-mustköömne õli allergiavastast toimet ja seda saab kasutada osade allergiliste haiguste ravis.
Antihistamiinne toime
Histamiini eritavad basofiilid ja nuumrakud ja nendega seostatakse allergilisi reaktsioone, mis osalevad bronhiaalastma, urtikaaria ja toiduallergiate immunopatoloogias.
Õli ja aktiivsete toimeainete regulaarsest manustamisest ja nende antihistamiinsest toimest histamiini vahendatud põletikuliste seisundite korral võivad leevendust saada allergilist astmat põdevad astmaatikud jmt.
Kiirguskaitse
NSO võib osutuda taimseks ja üsna ohutuks kaitsevahendiks ioniseeriva kiirguse eest, mida kasutatakse osade vähivormide kiiritusravi korral, takistades immunosupressiooni.
Toime autoimmuunhaiguste korral
Õli on eksperimentaalse autoimmuunse entsefalomüeliidi (EAE) haigusmudelis, mida kasutatakse inimestel polüskleroosi uuringute alusena, näidanud teadlasi innustavaid tulemusi.
Kasvajavastane toime
Õli ja tümokinoon on osade in vitro vähirakuliinide uuringutes efektiivsed vere-, kopsu-, neeru-, maksa-, kõhunäärme- eesnäärme-, emakakaela, soole- ja nahavähi korral. Vähirakkudele negatiivse toime molekulaarseid mehhanisme praegu ei tunta.
Parasiitidevastane toime
Vähendab maksas ja soolestikus erinevas arengujärgus Schistosoma mansoni, Aspiculuris tetraptera, kääbus-paelussi Hymenolepis nana elumust.
Toime hingamiselundkonnale
Õli avaldab toimet bronhiaalastma korral, täpseid mehhanisme ei tunta; arvatakse, et õli toimib lihastele lõõgastavalt.
Õli on katsetes näidanud terapeutilist toimet kerge ja mõõduka allergilise riniidi korral.
Maksa kaitsev toime
Õlil on maksa (maksarakud) ja neerude toksikatsiooni eest kaitsev toime, mille on indutseerinud kas haigus või mürkkemikaalid.
Magu kaitsev toime
Osade uuringute kohaselt on õlil kliiniliselt olulised toimed Helicobacter pyloriga seostatud haavandite ravis.
Seemnete vesiekstrakt vähendas histamiini stimuleeritud maohappe sekretsiooni.
Nigella sativa soodustab sapinõristust.
Põletikuvastane toime
In vitro uuring tuvastas teatud koostisainete, nagu dithymoquinone, thymohydroquinone, tümool ja tümokinoon, võimalikku põletikuvastast toimet. Lisauuringud peaksid välja selgitama, kuidas saaks neid kasutada mittesteroidsete põletikuvastaste ravimite sarnaste ainetena.
Õlis leiduvad toimeained on näidanud tõhusat põletikuvastast toimet – prostaglandiinide ja leukotrieenide inhibitsioon, mitmete selliste eksperimentaalsete haigusmudelite korral nagu eksperimentaalne entsefalomüeliit, koliit, peritoniit, ödeem ja artriit.
Toime on allergilise astma, allergilise riniidi kerge ja mõõduka vormi korral.
Nigella sativa vähendab munasarjaeemalduse läbinud rottidel (OVX) osteoporoosi ilminguid.
Antioksüdantne toime
Põletikulisi protsesse seostatakse reaktiivsete hapnikuühendite (sh lämmastikoksiid) moodustamise ja nende molekulide ringlusega elusorganismis.
Õli kaitseb neeru-, maksa- ja ajurakke vabade hapnikuosade kahjustava toime eest (toimib antioksüdandina).
Toime kardiovaskulaarsüsteemile
Õli alandab vererõhku ja mõjub soodsalt hingamisele.
Verner Hagus
Verner Hagus (13. juuli 1909 Tallinn – 26. september 1988 Tallinn) oli eesti balletitantsija.
Aed-mustköömne rasvõli
Toime kesknärvisüsteemile
Pole teada, kas õlil on ka antikonvulsiivne (krambivastane) toime epilepsia (refractory epilepsy) korral.
Verner Hagus
Aastatel 1928–1964 oli ta Estonia balletisolist.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Aed-mustköömne rasvõli
Toime kesknärvisüsteemile
Pole teada, kas aed-mustköömne õlil on sarnane toime nagu aed-mustköömne alkoholi ekstraktil, millega saab ravida loomadel esilekutsutud ja osadel inimestel esinevat Parkinsoni tõbe.
Toime kuse-suguelundkonnale
Randomiseeritud platseebo-kontrollitud kontrollrühmaga juhuslikustatud uuring näitas õli soodsat toimet meeste viljatusele (sperm).
Neere kaitsev toime
Õli kaitseb neere (neerurakke) vabade hapnikuosade kahjustava toime eest (toimib antioksüdandina).
Diureeteline toime
Toimib kuseeritust suurendavalt.
Ajaloolist
Muḩammadile omistatakse "ravitarkus": aed-mustköömne seemneõli ravivat kõiki haigusi, kuid ei aita surma vastu.
Pärisalamhulk
Hulk A on hulga B pärisalamhulk parajasti siis, kui hulk A on hulga B alamhulk, mis ei ühti hulgaga B. Samaväärselt võib öelda, et hulk B on hulga A pärisülemhulk.
Tähistus
Asjaolu, et hulk A on hulga B pärisalamhulk (pärisülemhulk), tähistatakse
Mõned on viimase tähistuse alamhulkade jaoks reserveerinud. Kui on võimalus, et viimane tähistus tekitab kahetimõistmist, kasutatakse rõhutades nii pärisalamhulkade (pärisülemhulkade) omadust A ≠ B.
Priius (koor)
Priius on Tartu maakonnas Kastre vallas Haaslaval tegutsev segakoor. Koori dirigendid on Kai-Ly Remmelkoor ja Marlene Leopard.
Haaslavas tegutseb ka Haaslava meeskoor.
Koor asutati 2004.
Koor on Eesti Segakooride Liidu liige.
Naledi Pandor
pisi|Naledi Pandor (2012) Grace Naledi Mandisa Pandor (neiuna Matthews; sündinud 7. detsembril 1953 Durbanis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).
Naledi Pandori isa oli apartheidi vastane aktivist ja poliitik Joe Matthews. Alates 1961. aastast elasid nad eksiilis. Naledi Pandor pöördus eksiilist tagasi 1984. aastal. 1972. aastal lõpetas ta keskkooli Botswanas Gaborones. 1977. aastal sai ta Botswana Ülikoolist bakalaureusekraadi ajaloo ja inglise keele alal. Magistrikraadi sai ta Londoni Ülikoolist. Magistrikraadi keeleteaduse alal sai ta Stellenboschi Ülikoolis 1997. aastal.
1980. aastal oli ta Londonis Ernest Bevini Koolis õpetaja. 1981–1984 töötas ta õpetajana Gaborones. 1984–1986 oli ta lektor Taungi Hariduskolledžis. 1986–1989 töötas ta õppejõuna Bophuthatswana Ülikoolis, 1989–1994 oli õppejõud Kaplinna Ülikoolis.
Alates 1994. aastast oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi liige, aastatel 1999–2004 Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi ülemkoja juhataja.
2004–2009 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi haridusminister ja 2009–2012 teaduse ja tehnoloogiaminister.
2. oktoobrist 2012 kuni 26. maini 2014 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi siseasjade minister.
2014–2018 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi teaduse ja tehnoloogia minister. 2018–2019 Lõuna-Aafrika Vabariigi kõrgema hariduse ja kutseõppe minister.
Alates 29. maist 2019 on Naledi Pandor Lõuna-Aafrika Vabariigi rahvusvaheliste suhete ja koostöö minister.