cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jérémie Boga
Koondisekarjäär
Aastatel 2014–2016 mängis Boga Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondises. Kuna tema mõlemad vanemad on Elevandiluuranniku päritolu, otsustas Boga hiljem hakata koondises esindama Elevandiluurannikut. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 10. juunil 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Guinea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Malawi vastu. Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Hiid-hobusipelgas
Hiid-hobusipelgas (Camponotus herculeanus) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on Eestis üsna sage.
Imsterberg
Imsterberg on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Ta asub 879 m kõrgusel merepinnast, paiknedes 4,4 km Imstist läänes. Valla pindala on 10,84 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 763 inimest.
Majandus
Sissetuleku peamine allikas on põllumajandus.
pisi|tühi|Imsterberg
Ryan Fallowfield
Ryan Jack Glenn Fallowfield (sündinud 3. jaanuaril 1996) on inglise jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana EFL League Two klubis Harrogate Town. Ta alustas enda karjääri Hull Citys, kuid ei pääsenud esindusmeeskonna eest kordagi platsile. Peale Harrogate Towni on ta mänginud ka North Ferriby Unitedis.
Sophia Lucia
Sophia Maria Lucia (sündinud 7. septembril 2002) on Ameerika Ühendriikide tantsija, näitleja ja modell.
Tantsu- ja koolitee
Sophia Lucia alustas tantsimist kaheaastaselt California osariigis Poways ([ˈpaʊ.eɪ]) San Diego Dance Centeris. Talle tutvustas tantsu põhitõdesid tema nõbu Kristen Hibbs, kes on San Diego Dance Centeri omanik. Sophia treenib Sophia Master Ballet Academy's Arizonas, kuid ta on koduõppel. Vähemalt kaks korda nädalas on Sophial eratunnid erinevate tantsuõpetajatega ning ta teeb kodutöid 6 tundi päevas. Kokku treenib Sophia 35–40 tundi nädalas, õppides ja harjutades selliseid tantsuliike ja -stiile nagu ballett, džäss, contemporary dance ja stepptants. Lisaks teeb Sophia iga päev tund aega venitusi.
Ta treenib erinevate koreograafidega. Lisaks Master Ballet Academy koolile osaleb ta ka Champion Rhythmic Gymnasticsis, et arendada painduvust ja tugevust. Tema lemmiktantsustiilid on contemporary dance ja džäss, sest just nende abil saab ta näidata maailmale, et suudab teha midagi palju enamat kui lihtsalt üht piruetti.
Saavutused
Sophia Lucia tantsukirg väljendub paljuski. Näiteks on tema nimel järjest tehtud piruettide arvu Guinnessi rekord. Rekord sooritati 30. märtsil 2013 San Diego Dance Centeris, kui Sophia tegi esimesel katsel 47 piruetti, teisel katsel 48 piruetti ning viimasel katsel järjest 55 piruetti. Lisaks rekordile on tal oma tantsuriietuse rõivabränd California Kisses, kus ta disainib ja modelleerib tantsuriideid koos Jordyn Jonega. Sophia on juba mitu korda tulnud tantsuvõistlustel National Champion Dance USA meistriks. Aastal 2016 osales ta koos oma partneri William Jackson Beckhamiga Varnas rahvusvahelisel balletivõistlusel "Varna IBC", kus paar sai esikoha.
Sophia tantsukarjäär ei piirdu ainult võistlustega. Ta on osalenud ka telesaadetes "Tantsud tähtedega", "Dance Moms", "So You Think You Can Dance", "The X Factor", Ameerika otsib superstaari" ja "The Ellen DeGeneres Show". Näiteks aastal 2015 saavutas Sophia esikoha YouTube'i seriaalis "Teen Dance Challenge".
Eelmisel kevadel hakkas Sophia võtma näitlemise eratunde. Ta sai peaosa filmis "A Nutcracker Christmas", mille esilinastus oli 10. detsembril 2016 telekanalis Hallmark Channel. Samuti kehastas ta lapsstaar Shirley Temple'it filmis "The Shirley Temple Story".
Inimmõju
pisi|[[Karjatamine|Karjatamise tulemusel on Eestis moodustunud pärandkooslused]] Inimmõju (loodusele) ehk antropogeenne mõju (loodusele) on inimkonna või mõne tema osa mõju looduskeskkonnale (eeskätt biosfäärile) ; inimmõju on looduskasutuse paratamatu kaasnähtus.
Ürginimese mõju loodusele oli võrreldav bioloogilise liigi mõjuga, ka kiviajal oli inimmõju kohalik (ülekarjatamine, üleküttimine). Peaasjalikult tehnika areng]]u tõttu on tänapäeval inimmõju muutunud globaalseks ja ohustab iseenda elukeskkonda. Tehnika arengut võib näha teaduse arengu tulemusena.
Inimmõju võib olla kas tahtlik (nt maaparandus, rekultiveerimine) või tahtmatu (nt metsapõleng, saastamine). Tahtlik inimmõju võib olla ka positiivne (nt geotehnosüsteem kaudu), tahtmatu on aga enamasti negatiivne.
Inimmõju uurimiseks on loodud mitmeid rahvusvahelisi ühenduse, nt Rooma Klubi, Valitsustevaheline Kliimamuutuste Nõukogu (IPCC), SCOPE.
Erki Tammiksaar
pisi|Teadusloolane Erki Tammiksaar [[Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse koosolekul 25. mail 2018.]] Erki Tammiksaar (sündinud 1. detsembril 1969 Vändras ) on eesti geograaf ja teadusajaloolane.
Elulugu
Keskhariduse omandas Tammiksaar Vändra Keskkoolis. 1988. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli geograafiat õppima, ülikooli lõpetas 1993. Samal aastal jätkas ta samas magistriõppes, kaitstes 1995. aastal Ott Kursi juhendamisel väitekirja "Geograafia õpetamisest Tartu ülikoolis aastatel 1802–1918". 1996-2000 õppis ta Tartu Ülikoolis loodusgeograafia doktorantuuris ning kaitses 2000. aastal doktoriväitekirja "Географические аспекты творчества Карла Бэра в 1830—1840 гг" ("Karl Ernst von Baeri geograafia-alasest tegevusest 1830.–1840. aastatel", juhendajad Ott Kurs ja Natalja Suhova).
1994. aasta aprillis sai Tammiksaar Zooloogia ja Botaanika Instituudi inseneriks. 1995. aasta algusest töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia Baeri muuseumi juhatajana, 1996. aastast oli ta Maaülikoolis teadur. 1998–2003 töötas Tammiksaar teadurina Tartu Ülikooli filosoofiaosakonnas. 2003. aastal sai temast Eesti Põllumajandusülikooli Zooloogia ja Botaanika Instituudi ja Tartu Ülikooli geograafia instituudi vanemteadur. 2005. aasta 1. septembrist on ta EPMÜ teadusloo uurimise keskuse juhataja. 2009. aastast on Tammiksaar Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna ökoloogia- ja maateaduste instituudi inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli erakorraline vanemteadur.
Teatri valgusala töötaja
Teatri valgusala töötaja on inimene, kes töötab teatris ja kelle tööülesanded on seotud valguskujunduse loomisega lavastusele ja/või selle taasesitamisega. Selle alla kuuluvad paljud ametikohad alustades valgustehnikust lõpetades valgusala juhatajaga. Valgusala töötajad võivad töötada ka mujal, näiteks kontsertide, televisiooni, filmide juures, kus on sarnased ametikohad ja tööülesanded.
Sõltuvalt teatrist ja sealsetest ametikohtadest ning töölepingu poolt üles seatud ülesannetest ja vastutusest, võivad need ametid kohati ka erineda. Paljudes teatrites täidavad samad inimesed ka samu ametikohti, näiteks valgusala juht võib olla valguskujundaja või valguskujundaja valgusmeister.
Valgusala inimesed on teatri tehnilised töötajad. Nad kuuluvad teatris lavastusteenistuse (Ugala) või loovtehniliste töötajate (Endla) osakonna alla.
Valgusala juhataja
Vastutab tehnikapargi ja töövahendite, oma alluvate heaolu, töökoha korrashoidmise eest. Tema ülesandeks on teha töögraafikud ning kontrollida nendest kinni pidamist. Tema on lüliks juhtkonna, lavastuskunstnike ja valgustajate või külalisvalguskujundajate vahel.
See ametikoht eksisteerib igas Eesti teatris, mõnes võib selle töökohustusi täita tehnikajuht (Ugala) või lavastusala juht (Rakvere teater või Vene teater). Tehnikajuhi ülesanneteks hallata lisaks valgusalale ka heli- ja videoalasid, lavastusala juht peab vastutama ka dekoratsioonide või rekvisiite valmimise eest.
Valgusmeister
Tehniline töötaja, kes osaleb loomeprotsessis. See tähendab, et ta abistab valguskujundajat kujunduse loomisel, vajadusel programmeerib valguspuldis. Igapäevaselt vastutab loodud kujunduste võimalikult sarnase taasloomise ja -esitamise eest, mängib kujundust etenduste ajal maha. Võib anda ülesandeid kõikidele alljärgnevatele töötajatele. Vastutab kujunduse sobivuse ja etenduste ajal korrektselt töötamise eest.
Kui teatris on vaid valgusmeistri ametikoht, on tema tööülesanneteks ka kujunduse üles ehitamine ja suunamine.
Enamus Eesti teatrites olev ametikoht on valgusmeister, kes teenindab etendust, ehitab kujunduse üles, suunab, mängib maha ja korjab kokku.
Puldioperaator
Tehniline töötaja, kes osaleb loomeprotsessis. Tegeleb igapäevaselt valguspuldis valguspiltide programmeerimisega ning mängib vastavalt kokkulepitud kohale valguspilte etenduse ajal maha. Ametikoht, mis ei eksisteeri igas teatris. Kui puldioperaatorit ei ole, programmeerib valgusmeister või konkreetse lavastuse valguskujundaja ise.
Ametikoht, mis on Eestis olemas vaid Rahvusooper Estonia teatris. Samuti teevad sarnast tööd teatri Vanemuise valgusmeistrid, kuid see ei ole nende ametinimetus.
Valgustehnik
Valgustehnikul valgusala töötajate seas väikseim vastutus. Tegeleb valguskujunduse üles ehitamise, suunamise, korrastamis ja jälgimiskahuri opereerimisega. Täidab ülesandeid, mida annab talle valguskujundaja või valgusmeister. Ei tegele loominguliste ülesannetega ega maha mängimisega.
Eesti teatrites tähendab valgustehnik valgusmeistrit. See tähendab, et tehnik ei ole madalam ametikoht ning neid ülesandeid täidavad ka meistrid.
Estonia teatris on jälgimiskahurite operaatorid eraldi ametikoht, nemad tegelevad ka valgusseti ülesehitamisega.
Muusikaline hulgateooria
Muusikaline hulgateooria on hulgateooria rakendus muusika analüüsimiseks ja loomiseks.
Gelgaudiškise mõis
pisi|Gelgaudiškise mõisa peahoone eestvaates Gelgaudiškise mõis (Gelgaudiškio dvaras) on endine mõis Leedus Šakiai rajoonis Gelgaudiškise vallas Gelgaudiškise linnas. Mõisakompleks asub Panemunė regionaalpargi territooriumil Nemunase jõe oru lõunanõlval.
Esimesed omanikud olid Sapiehad, hiljem kuulus mõis Massalskitele, Dembińskitele, Oziembłowskitele, Gelgaudastele, Zabiełłodele, Czartoryskitele. XVIII sajandi alguses jagati see ametlikult kaheks: Aukštosios Gelgaudiškise ja Žemosios Gelgaudiškise mõisaks, kuigi neil oli üks omanik. (Poola keeles vastavalt Giełgudyszki górne ja Giełgudyszki dolne). Kui mõis pärast Poola jagamist Preisimaa koosseisu kuuluma hakkas, hakkas see kuuluma Keudellide suguvõsale. 1887. aastal olid Keudellid sunnitud mõisa maha müüma, kuna Venemaa seadused ei lubanud välismaistel suguvõsadel piiri ääres maad omada. Kuni 1892. aastani kuulus mõis neljaliikmelisele ühistule, seejärel said omanikeks Komarid. Maade viimaseks omanikuks sai 1918. aastal J. Budrys, mille järel valdus tükeldati.
Praeguse peahoone lasi ehitada Gustav Keudell ja see valmis aastail 1842–1846. 1890. aastatel ehitasid Komarid selle veidi ümber. Hoone on uusklassitsistlik, seda liigendavad arvukad sambad. Peahoone asub Nemunase oru kohal. See on riikliku tähtsusega arhitektuurimälestis.
pisi|left|Peahoone tagakülg
Esimese maailmasõja ajal müüsid Komarid peahoone Leedu emade ühendusele, pärast sõda oli see kasutusel orbude varjupaigana. Teise maailmasõja ajal oli hoones sõjaväe staabihoone, hiljem sõjaväehaigla. Nõukogude ajal muudeti hoone lastekoduks, 1966. aastast oli see kasutusel internaatkoolina. 2009. aastal hakati hoonet restaureerima.
Lisaks peahoonele kuuluvad mõisakompleksi veel köök, kontorihoone, kaks keldrit, ait, laut, kasvuhoone ja torn. Mõisakompleksi hoonete vahele on hiljem lisandunud mitmeid uusehitisi.
Peahoone juures paikneb park, mille pindala on 118,5 hektarit; tegemist on ühe suurema pargiga Leedus. Pargi keskmeks on kaheksa allee ristumispaik, seal asub ka Keudellide suguvõsa rahula. Park on keeruka struktuuriga, range planeeringuga osa saab kokku Nemunase oru nõlvadel kasvava ürgmetsaga. 2009. aastani kasvas seal Leedu jämedaim kuusk. XX sajandi alguses istutati sinna mitmeid võõrliike, seal kasvavad hõbevaher, harilik hobukastan, must ja valge mänd, harilik robiinia ja ameerika pärn.
Ižora
Ižora (vene keeles ижора – 'isurid') on mitme asja nimi:
Osakeste loend
''Siin on loetletud nii seni avastatud kui ka hüpoteetilisi elementaar- ja liitosakesi ning osakeste rühmi.
Níkos Voútsis
Ta on lõpetanud Ateena Rahvusliku Tehnikaülikooli ehitusinseneri kvalifikatsiooniga.
Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 28. augustini 2015 Kreeka siseminister.
Purjelaev (maal)
Umbes 1815. aastal valminud maalil on kujutatud kolmemastilist purjelaeva.
Sale villpea
Sale villpea (Eriophorum gracile) on lõikheinaliste sugukonda villpea perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Estviking
Estviking oli Eesti-Norra ühisettevõte, kus toodeti käsitöölõnga.
Ettevõte asutati 1980. aastate lõpus Haapsalus ja asutajad olid Eesti poolt vabrik Sulev ja Norra poolt ettevõtja Finn Radman.
Hōshō
pisi|Hōshō Tokio lahes Hōshō oli Jaapani mereväe lennukikandja aastatel 1922–1947.
Estviking
1990-1993 oli ettevõtte tegevdirektor Arder Väli.
Hōshō
Tegemist oli esimese lennukikandjaga maailmas, mis oli algusest peale selleks ehitatud. HMS Ark Royal (1914) oli lennukikandja, mis valmis küll varem, kuid oli ehitatud ümber kaubalaevast.
Kirimale
pisi|Postkaart malekäigu edastamiseks rahvusvahelistel kirimalevõistlustel
Kirimale (inglise keeles correspondence chess) on võistlusmale liike, kus mängijad ei asu vahetult teineteise vastas malelaua taga, nagu see toimub klassikalises males või kiir- ja välkmales, vaid kus mängijad asuvad kustahes kohas ning edastavad partiid mängides oma malekäike kokkulepitud tehnilisi võimalusi kasutades. Tänapäeval kasutatakse selleks põhiliselt internetti. Kirimaleturniiri reglement sätestab, kas võistlus toimub meilitsi või kasutatakse serveri abi.
Varem edastati kirimales käike peamiselt posti teel kirja või postkaardiga. Harvemini kasutati muid sidepidamisvõimalusi (telefon, telegraaf).
Kirimale oluline eripära on, et erinevalt tavamalest on mängijatel lubatud kasutada abimaterjale (malekirjandus) ja abivahendeid (maleprogramme seisude analüüsimiseks). Kirimales rahvusvahelistel võistlustel leiab kasutamist ICCF-i numbriline notatsioon. Selle süsteemi töötas välja 1803. aastal Göttingeni Ülikooli professor J. W. D. Wildt.
Kirimalereeglid on kehtestanud Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF). Igale mängijale antakse partii mängimiseks 30–60 päeva kümne käigu kohta. Kui käikude edastamine toimub posti teel, siis lisatakse sellele kirja teeloleku aeg.
Kirimaleolümpiaid korraldatakse 1949. aastast ja maailmameistrivõistlusi 1949. aastast.
Imst
Imst on linn Austrias Tirooli liidumaal. See asub Inni jõel Tirooli lääneosas, umbes 50 km Innsbruckist läänes ja kõrgusel 828 m merepinnast. Imst on Imsti ringkonna halduskeskus. Linna pindala on 113,4 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 10 109 inimest.
Ajalugu
1282. aastast omas turuõigust. Aastani 1918 oli linn (varem ka JMST) osa Habsburgide monarhiast (pärast Austria-Ungari kompromissi Austria poolel), samanimelise ringkonna keskus, üks 21-st Tirooli provintsi Bezirkshauptmannschaftist.
Imst sai täieliku linnaõiguse 1898. aastal.
Schemenlaufen
Igal neljandal aastal võõrustab Imst Fasnachti ehk karnevali enne paastu. Selle karnevali on UNESCO pannud oma mittemateriaalse kultuuripärandi loenditesse. Schemenlaufeni osana kannavad meestepaarid erinevalt häälestatud kellasid, tehes samal ajal tantsulisi hüppeid ja kummardusi. Koos nendega on maskeeritud tegelaskujud, kes imiteerivad sama tantsu.
Kelgurada
1958. aastal rajati Imstis esimene kunstlikult külmutatud rada. Rada oli 1000,9 m pikk, 17 kurviga ja kõrguste vahega 124,8 m, mis andis rajale keskmise kalde 12,48%. Raja kurvidele nimesid ei antud.
Kaneelipuu
Kaneelipuu (Cinnamomum) on igihaljas lehtpuude perekond.
Imst
Kelgurada
Rada võõrustas kelgutamise maailmameistrivõistlusi aastatel 1963 ja 1978 ja kelgutamise Euroopa meistrivõistlusi aastatel 1956, 1971 ja 1974.
Kaneelipuu
Klassifikatsioon
Kaneelipuu perekonda klassifitseeritakse järgmised puuliigid:
Imst
SOS lasteküla
1949. aastal asutas Hermann Gmeiner esimese SOS-Lasteküla Imsti Sonnbergi linnaosas. SOS-Kinderdörfer organisatsioonil on praegu üle 450 sellise küla kogu maailmas.
Kaneelipuu
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cinnamomum seisuga 25.12.2013.
Jerzens
Jerzens on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 1107 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 30,4 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 997 inimest. Vald paikneb 8 km Imstist lõunas Pitze jõe orus.
Piirkonna asustamine algas 600. aasta paiku. Küla on kirjalikult esmamainitud 1313. aastal. Jerzensi peamised sissetulekuallikad on põllumajandus ja turism.
pisi|tühi|Jerzens
Tõnis Palm
Tõnis Palm (sündinud 18. augustil 1955) on eesti arhitekt ja kriminaalkorras süüdi mõistetud pedofiil.
Palm on projekteerinud Mai kultuurikeskuse Pärnus (1986, tollal Mai kino).
Tõnis Palm on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Pedofiilia
2006. aastal kahtlustati Palmi pedofiilias, kuna ta pildistas 2002. aastal alasti teismelisi poisse. Palm eitas süüdistusi, pidades aktifotosid pelgalt kunstilisteks, mitte erootilisteks. 2008. aastal mõistis kohus Palmi ja Edelaraudtee Veeremi OÜ käitusjuhi Tõnu Sarapuu siiski süüdi lasteporno omamises ja levitamises, Palmi ka fotode tegemises. Kohus kinnitas süüdistatavate ja Põhja ringkonnaprokuröri Eve Soostari kokkuleppe, mille alusel karistati mõlemat süüdistatavat rahatrahviga. Prokuröri hinnangul piisas trahvist, kuna tõenäoliselt kohtualused oma tegusid enam ei korda.
2016. aasta juulis tunnistas Pärnu maakohus Palmi süüdi viie paragrahvi alusel: alaealiselt seksi ostmises, suguühtes või muu sugulise iseloomuga teos lapseealisega, lapseealise seksuaalses ahvatlemises, inimkaubanduses alaealise ärakasutamise eesmärgil ning lasteporno valmistamises ja selle võimaldamises. Kohtuotsuses mõisteti algsest kaheksa-aastasest karistusest kandmisele lühimenetluse tõttu vaid viis aastat ja neli kuud vangistust, mille hulka arvestati eelvangistuses viibitud aeg alates aprillist 2015.
Isiklikku
Tal on kaks tütart.
Nicola Amati
pisi|Nicola Amati Nicola Amati (3. detsember 1596 Cremona – 12. aprill 1684 Cremona) oli Itaalia viiulimeister, Amati viiulimeistrite dünastia kõige tuntum liige.
Elulugu
Nicola Amati (ka Nicolò ja Nicolao) oli Andrea Amati noorima poja Girolamo Amati kuues laps. Viiulimeistriks õppis ta oma vanaisa Andrea Amati rajatud isa ja onu Antonio Amati töökojas. Antonio oli Nicola sünni ajaks juba lahkunud Andrea Amati töökojast ning rajanud oma lautode töökoja. Nicolal oli kaks vanemat ja kaks nooremat venda, aga nemad ei hakanud viiulimeistreiks. Juba 1620. aastatel oli noor Nicola Amatide töökoja domineeriv viiulimeister. Töökojas olid kaasatud ka kahe Nicola õe mehed. Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemias surid Nicola isa, ema, kaks õde ja üks õemees. Teise õemehega läksid teed mõne aasta pärast lahku. Nicola Amati oli sunnitud kaasama töölisi ja õpilasi väljastpoolt perekonda. Amatide töökoda oli endiselt Cremona juhtiv viiulitöökoda. Mais 1645 Nicola Amati abiellus. Mitu nende üheksast lapsest surid varakult, 1649. aastal sündinud pojast Girolamo Amatist, tuntud kui Hieronymus II, sai Amati koolkonna viimane viiulimeister. Nicola Amati sündis, elas, töötas ja suri Cremonas.
Nicola Amati viiulite stiil kujunes välja 1630. ja 1640. aastatel. Tema viiulid on natuke suuremad kui tema isa ja vanaisa ajal tehtud. Nicola Amati viiulid on oluliselt mõjutanud järgmiste põlvede viiulimeistreid. Nicola Amati töökojas töötas aegade jooksul kümmekond õpilast. Tema õpilastest said iseseisvad viiulimeistrid, kellest kõige tuntum on Andrea Guarneri. Tema õpilaseks võisid olla ka Vincenzo Rugeri ning Antonio Stradivari, kes ei olnud küll Amati töökojas õpilase staatuses, aga on olnud kokkupuutes Nicola Amatiga ning tundnud Amatide töid. Ühel Stradivari varasel viiulil on silt, kus Stradivari nimetab end Nicolò Amati õpilaseks.
Nicola Amati viiulid on väga haruldased ning enamus vähestest säilinutest on muuseumides. Siiski on mõned Nicola Amati viiulid kasutuses tegevmuusikute käes seniajani.
Kõrvaklapivõimendi
pisi|Little Dot MK III Tube kõrvaklapivõimendi Kõrvaklapivõimendi (inglise keeles Headphone amplifier) on väikse võimsusega audiovõimendi, mis on disainitud võimendama kõrvaklappides olevaid kõlareid. Seadet on kõige kasulikum kasutada kõrvaklappidega, mis tarbivad palju energiat ning mis võivad lõigata kasu võimendi täiendatud puhtalt energialt. Seade võib täiustada detailset resolutsiooni, dünaamilise ulatuse laiust ning parandada üleüldist muusikalist selgust. Kuna tihti kasutatakse kõrvaklappe kaasaskantavate seadmetega, töötab osa võimendeid patareitoitel. On ka seadmeid, mis töötavad USB-toitel. Mõnedele kõrvaklappide võimenditele on samuti sisse ehitatud digitaal-analoogmuundur, mille saab USB kaudu ühendada arvutiga, sülearvutiga või tahvelarvutiga. Saadaval on laiatarbe- ka profimudelid, mida kasutatakse salvestusstuudiotes.
Kõrvaklapivõimenditel on kolm eesmärki:
Tööpõhimõte
Kõrvaklapid on põhimõtteliselt miniatuursed kõlarid ning kõik kõlarid vajavad võimendit. Ilma võimendita kõrvaklapid ei töötaks ning seetõttu on võimendi tihtipeale juba seadmetesse sisse ehitatud. Sellised seadmed on näiteks nutitelefonid, tahvelarvutid, arvutid ning mõned CD plaadimängijad. Vaatamata sellele on siiski vaja ka välist võimendit, sest sisse ehitatud võimendid ei võimalda nii head heli kvaliteeti kui välised võimendid. Kõrvaklapivõimendite eesmärk ei ole võimendada heli tugevust, vaid heli kvaliteeti antud heli tugevusel.
Võimendite töö juures on tähtsal kohal impedants ehk näivtakistus. Kui seadmel on suur näivtakistus, siis on vaja suuremat pinget, et sama suur hulk voolu seadmest läbi lasta, kui seadmel, millel on väike näivtakistus. Väga kõrge näivtakistuse korral saavutab võimendi oma kõrgeima pinge limiidi enne, kui piisav hulk võimsust on saavutatud. Selle tagajärjeks on signaaliharjade maha lõikamine (vaata Clipping). Väga madala näivtakistuse korral saavutab võimendi oma kõrgeima voolu limiidi enne, kui piisav hulk võimsust on saavutatud. Selle tagajärjeks on helimoonutus. Tänapäeva kõrvaklapid on tihtipeale väikse näivtakistusega, et vältida kaasaskantaval seadmel, kust muusikat kuulatakse, patarei liiga kiiresti tühjenemist. Seega on need disainitud kasutama väheses koguses elektrit, millest aga ei piisa stuudio kõrvaklappide töötamiseks. See on ka põhjus, miks stuudio kõrvaklappide kasutamiseks on vaja paremat võimendit.
Seadme tehnoloogiad
pisi|Statsionaarne tahkisvõimendi Little Dot MK V Tänapäeval on kasutusel kaks kõrvaklapivõimendite tehnoloogiat. Nendeks on tahkisvõimendid ja elektronlampvõimendid. Rohkem levinud on tahkisvõimendid, mis võimendavad digitaalset signaali kasutades selleks transistore ja dioode. Tahkisvõimendid on üldiselt odavamad ja annavad edasi täpsema signaali, kui elektronlampvõimendid. Elektronlampvõimendid kasutavad vähemalt ühte lambipirni sarnast elektronlampi, et töödelda helisignaale. Elektronlampvõimendi sisendsignaal on analoogsignaal. Seda tehnoloogiat kasutati igapäevaselt kuni 1960ndate lõpuni ja 1970ndate alguseni, mil tulid kasutusele tahkisvõimendid. Hoolimata selle tehnoloogia mitmetest puudustest (nt osade seadmete puhul tuleb oodata kuni 10 minutit, et seade "üles soojeneks"), kasutatakse neid ka tänapäeval. Osad inimesed väidavad, et elektronlampvõimendid pakuvad paremat kõla kui tahkisvõimendid.
Kaasaskantav võimendi
Kaasaskantavad võimendid on väiksed ja õhukesed, et need mahuksid taskusse. Need seadmed võtavad heli, mis tuleb nutitelefonist või MP3-mängijast ning võimendavad seda kasutades lisaenergiat, mida saadakse patarei toitest. Seetõttu tuleb nende seadmete patareid aegajalt ka laadida. Kaasaskantavad võimendid on mõeldud töötama ühe paari kõrvaklappidega.
Statsionaarne võimendi
Tavaliselt on statsionaarsed kõrvaklappide võimendid mõeldud võimendama kahte paari kõrvaklappe. Need seadmed on suuremad kui kaasaskantavad ning seisavad kasutaja laua peal nii, et ulatuks helitugevusnuppu reguleerima.
Modulaarselt seadmepüstikusse paigaldatav võimendi
pisi|19-tolline seadmepüstik professionaalses helitöötluses Sellised seadmed on disainitud paigutuma 19-tollisesse seadmepüstikusse koos ülejäänud helisalvestusstuudios kasutatavate seadmetega. Neil on tavaliselt neli kuni kuus pulkpistikupesaga audio väljundit. Seadmeid saab omavahel jadamisi ühendada, et mitmekordistada väljundite arvu.
Helisalvestus
Professionaalsel helitöötlejal peab olema võimalik kuulda igat muusikapala detaili ning võimendi on vajalik, et ta ei peaks kuulama kõike läbi kuue erineva paari kõrvaklappide vaid saaks kasutada selleks vaid ühte paari kõrvaklappe.
Vistla (Järvamaa)
Vistla oli küla Järvamaal, ajalooliselt Rava mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Rava küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Ambla kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rava külaga.
Külast on teateid arvatavasti alates 1615 (Wistellby).
Kõrvaklapivõimendi
Stuudiosalvestused
Muusikapala salvestamisel on vaja, et igal bändi liikmel, assistendil ja produtsendil oleksid kõrvaklapid, et kuulda, mis salvestamise ajal toimub. Selleks sobib ideaalselt modulaarselt seadmepüstikusse paigaldatav võimendi.
CMOY ühe operatsioonivõimendiga võimendi
pisi|Operatsioonvõimendi lihtsustatud põhimõtteskeem Need võimendid olid algselt mittekulukas viis kõrge näivtakistusega kõrvaklappide toitmiseks. Sellise disainiga võimenditel kipub olema probleeme madala näivtakistusega kõrvaklappidega.
Mitmeastmelised integraallülitustega võimendid
Sellise disainiga seade on CMOY võimendi täiustatud versioon, sest võimenduse etapp on väljundi etapist eraldatud. See võib vähendada taustamüra ja heli moonutusi ning parandada stabiilsust.
Diskreetsed kujundused
Mõned kõrvaklapid ei kasuta üldse operatsioonivõimendiga võimendit või siis kasutavad seda ainult sisendi etapis. Väljundlülitused kasutavad diskreetseid bipolaarseid transistore või isoleeritud paisuga väljatransistore, et saavutada vähem moonutusi. Sellised võimendid suudavad rohkem voolu läbi lasta ning sobivad üldiselt paremini väikese näivtakistusega kõrvaklappidele.
Puhvrit kasutav disain
Firmad nagu TI ja National Semiconductor on välja töötanud väljundi puhvrid, mis sobivad hästi kõrvaklappide võimendamiseks. Need on sisuliselt väiksed iseseisvad väljundid, mis suudavad saavutada kõrget võimsuse taset ja väga väikest näivtakistust.
Seadmesse sisse ehitatud kiip kõrvaklapisignaali võimendamiseks
Paljud kaasaskantavad seadmed kasutavad seadmetesse sisseehitatud kiipi. Need kipuvad olema optimeeritud kasutama vähest kogust energiat ja töötama tüüpiliste kaasaskantavate väikese näivtakistusega kõrvaklappidega.
Esoteeriline disain
Nendel tüüpiliselt minimalistlikel võimenditel on tavaliselt üsna kehva jõudlus, tihtipeale ka heli moonutused. Siiski on inimesi, kes neid seadmeid kõrgelt hindavad. Sellised seadmed on näiteks osad elektronlampvõimendid.
Pararhadinaea
Pararhadinaea on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Pararhadinaea klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pararhadinaea melanogaster seisuga 30.08.2014.
Protoplaneet
pisi|Protoplaneet [[4 Vesta]] Protoplaneet on suur planeedialge. Arvatakse, et protoplaneet moodustub ligikaudu kilomeetrise läbimõõduga planetesimaalidest, mis põrkuvad gravitatsiooni tõttu üksteisega kokku. Planeetide tekke teooria järgi kallutavad protoplaneedid üksteist orbiitidelt pisut kõrvale ja põrkuvad seetõttu omavahel kokku, mille tulemusena moodustub lõpuks dominantne planeet.
Päikesesüsteemi puhul arvatakse, et planetesimaalide kokkupõrgete tulemusena moodustus paarsada planeedialget, mis sarnanesid kääbusplaneetide Cerese ja Pluutoga ning mille mass oli ligikaudu 1022 kuni 1023 kg ja läbimõõt paar tuhat kilomeetrit. Sadade miljonite aastate jooksul põrkasid need üksteisega kokku. Täpne kokkupõrkemuster ei ole teada, aga arvatakse, et pärast esialgseid kokkupõrkeid moodustusid nn esimese põlvkonna alged, millest kujunesid suuremad nn teise põlvkonna alged, mida oli aga arvuliselt vähem. Lõpuks jäid järele vaid üksikud algeid, mille kokkupõrgete tulemusel moodustusid planeedid.
Varajastes protoplaneetides oli rohkem radioaktiivseid elemente, mille kogus on vähenenud radioaktiivse lagunemise tõttu. Protoplaneetide kasvades sulasid nende teatud piirkonnad radioaktiivsuse, kokkupõrgete ja gravitatsioonilise rõhu tõttu tekkinud soojuse mõjul. Sulanud piirkondades vajusid raskemad elemendid tuuma poole ja kergemad elemendid tõusid pinnale. Seda protsessi kutsutakse planetaarseks diferentsiooniks. Mõne meteoriidi koostis näitab, et diferentsiooni on esinenud ka asteroidides.
Hiiglasliku kokkupõrke hüpoteesi järgi tekkis Kuu Päikesesüsteemi algusajal hüpoteetilise protoplaneedi Theia ja Maa kokkupõrke tulemusena.
Päikesesüsteemi siseosas asub kolm protoplaneeti, milleks on asteroidid 1 Ceres, 2 Pallas, and 4 Vesta. Ka asteroid 21 Lutetia sarnaneb protoplaneediga. Ka Kuiperi vöö kääbusplaneete on nimetatud protoplaneetideks. Kuna Maalt on leitud raudmeteoriite, on tõenäoline, et asteroidide vöös oli kunagi teisigi metalse tuumaga protoplaneete, mis on nüüdseks lagunenud tükkideks, millest osa on Maale langenud.
2013. aasta veebruaris täheldasid astronoomid esimest korda otsese vaatluse käigus, kuidas gaasi- ja tolmukettast tekkis kauge tähe ümber protoplaneet.
Desinfitseerimisaine
Desinfitseerimisaine ehk desinfektsiooniaine ehk desoaine on keemiline aine, mida kasutatakse haigustekitajate jm ebasoodsate mikroobide hävitamiseks (desinfitseerimiseks) ümbritsevas keskkonnas, tööstushoonetes ja muudel objektidel.
Mõnikord kasutatakse terminit "desinfitseerimisvahend(id)", see hõlmab peale keemiliste ainete ka füüsikalisi vahendeid (nt kõrget temperatuuri ja bakteritsiidlampi).
Manusi provints
Manusi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas, mis hõlmab Admiraliteedisaared.
Ivan Tšernjahhovskõi
pisi|Ivan Tšernjahhovskõi haud Moskvas [[Novodevitšje kalmistul]] pisi|80px|Kaks [[Kuldtähe medal|Kuldtähte]]
Manusi provints
Provintsi moodustab üks ringkond, mis jaguneb 11 kohalikuks omavalitsuseks.
🇵🇬
Ivan Tšernjahhovskõi
Ivan Danõlovõtš Tšernjahhovskõi (ukraina keeles Іван Данилович Черняховський; venepäraselt Ivan Tšernjahhovski; 29. juuni 1907 Kiievi kubermang, Venemaa Keisririik – 18. veebruar 1945 Mehlsack, Ida-Preisimaa) oli ukraina päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane, armeekindral, kahekordne Nõukogude Liidu kangelane.
Elukäik
Ta sündis Oksanõna külas Umanskõi maakonnas Kiievi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi asub küla Umanskõi rajoonis Tšerkassõ oblastis).
Tšernjahhovskõi astus 1924. aastal vabatahtlikuna Punaarmeesse. 1928. aastal lõpetas ta Kiievi Esimese Suurtükiväekooli ja 1936. aastal Moskvas asuva Punaarmee soomustankiväe akadeemia. 1938. aasta mais määrati ta tankipolgu komandöriks, juulis 1940 Balti sõjaväeringkonnas tankidiviisi komandöri asetäitjaks ja märtsis 1941 Riias dislotseeruva tankidiviisi komandöriks.
Teises maailmasõjas oli diviisi- ja korpusekomandör, 1942–1944 armeejuhataja, 1944 Läänerinde ja 1944–1945 3. Valgevene rinde juhataja.
Ta maeti Vilniuses, kuid 1992. aastal maeti ümber Moskvasse Novodevitšje kalmistule.
Schuyleri maakond (Missouri)
Schuyleri maakond (Schuyler County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1843. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 4431.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Hobusejõhvid
pisi|Hobuse saba Hobusejõhv on hobuse sabast või lakast saadavad karvad (jõhvid).
Endisajal kasutati pikki hobusejõhve laialdaselt aadlike parukate tegemiseks ja lühemaid hobusejõhvi kasutati näiteks polstri materjalina või madratsi täitematerjalina. Hobusejõhvidel on ka tänapäeval tööstuslik tähtsus. Hobusejõhve kasutatakse näiteks poognate valmistamisel.
Patscherkofel
Patscherkofel on mägi ja suusakeskus Alpides Tiroolis Lääne-Austrias, 7 km Innsbruckist lõunas. Tipp on 2246 m kõrgusel üle merepinna. Iglsi linn loodejalamil on kõrgusel 870 m, vertikaalne langus on seal 1376 m.
Geoloogia ja pinnased
Kvartsfülliit on domineeriv aluspõhi, mille tipus on gneiss ja päevakivi. Esineb ka kaltsiumirikast aluspõhja, näiteks basalti, kriiti ja dolokivi, kuid see on liiga napp, et selle tugevalt jäätunud mäe pinnast palju mõjutada. Happeline pruunmuld, leeteline pruunmuld ja raudhuumusleetmuld on domineerivad mullatüübid.
Taliolümpiamängud
Nii 1964. kui ka 1976. aasta taliolümpiamängudel oli mägi meeste kiirlaskumisvõistluse toimumispaik, koos bobisõidu ja kelgutamise võistlustega naabruses asuvas Iglsis. Ülejäänud viis mäesuusatamise ala peeti Axamer Lizumis.
Egon Zimmermann, samuti Austriast, võitis kuldmedali tosin aastat varem 1964. aasta olümpia kiirlaskumises. Tema võiduaeg oli 2:18.16, rohkem kui pool minutit Klammerist kehvem.
Välisagent (Venemaa)
Välisagent (vene keeles иностранный агент) on staatus, mida omistatakse Venemaal isikutele, kes saavad välismaist rahalist toetust või on välismõju all.
Seadus
Venemaa Riigiduuma poolt 2012. aasta 13. juulil vastu võetud Venemaa Föderatsiooni seaduse "Mittetulundusühingutest" paranduse (ФЗ N 121-ФЗ от 20.07.2012) kohaselt on välisagentideks vene mittetulundusühingud (MTÜ), mis
Välisagendiks ei loeta:
Ajalugu
Esimesena registreeriti Venemaal välisagendina juuni lõpul 2013 mittekaubanduslik partnerlus "Konkurentsivõime edendamine SRÜ riikides".
Venemaa justiitsministeeriumi andmeil tegutses 2014. aastal Venemaa territooriumil 4108 välismaalt raha saavat (kokku 70 miljardit rubla) MTÜ-d. 2014. aastal kirjutati välisagentide registrisse 52 MTÜ-d, 2015 81 MTÜ-d, 2016. aastal nimekiri küll mõnevõrra lühenes, välja arvati 41 organisatsiooni ja jaanuaris 2017 oli arvel "kõigest" 103 välisagenti.
Välisagentidena aga tahab Venemaa võimuladvik näha nende suhtes kriitikat tegevaid organisatsioone. Ilmekas on ajaloo- ja inimõigusteorganisatsiooni Memoria" ümber toimunu. 21. aprillil 2013 alustasid võimud Memoriali suhtes uurimist ja otsisid läbi Moskva kontori. Memoriali juhataja Arseni Roginski teatas, et ei kavatse loobuda välisrahastusest ega kavatse ka Memoriali välisagendina" registreerida. 30. aprillil 2013 tegi Venemaa Prokuratuur Memorialile korralduse end registreerida välisagendina. 23. mail 2014 otsustas Zamoskvoretski kohus, et Memorial peab ennast välisagendina registreerima kuna võtab vastu välisraha. 12. septembril 2014 otsustas Moskva linnakohtus apellatsioonkaebust arutades, et eelnev otsust on õige. 10. oktoobril 2014 esitas Venemaa justiitsministeerium kaebuse Venemaa Ülemkohtule Memoriali likvideerimiseks. 28. jaanuaril 2015 otsustas Ülemkohus kaebust mitte rahuldada kuna Memorial pole oma tegevuses seadusi rikkunud. 30. septembril 2016 leidis justiitsministeerium, et "Memorial täidab välisagentide funktsioone". Kuna Memorial polnud end vabatahtlikult lisanud välisagentidena tegutsevate organisatsioonide registrisse, koostas justiitsministeerium aruande toimepandud süüteo kohta ja edastas juhtumi Moskva Tverski rajoonikohtule 7. detsembril 2016 otsustas Tverski rajoonikohus Memoriali karistada 300 tuhande rublase trahviga kuna organisatsioon ei olnud ennast registreerinud välisagendina.
Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering
Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering on klassikalise elektromagnetismi esitamine kovariantsel kujul erirelatiivsusteooria formalismi abil.
Kovariantsest esitusest saab rääkida ka üldrelatiivsusteooria kontekstis.
Kovariantsed objektid
Lisaks asukoha, kiiruse ja impulsi neli-vektorite on elektromagnetvälja ja laetud osakeste kirjeldamiseks tarvis veel järgmisi matemaatilisi objekte:
Elektromagnentvälja tensor
Elektromagnetvälja tensoris on magnetiline induktsioon ja elektrivälja tugevus ühendatud üheks antisümmeetriliseks tensoriks. SI-süsteemi ühikutes on selle kuju kus
Potentsiaali neli-vektor
Elektromagnetvälja neli-potentsiaal on elektrivälja skalaarsest potentsiaalist \phi\, ja magnetvälja vektorpotentsiaalist moodustatud neli-vektor
Elektromagnetvälji avaldub 4-potentsiaali kaudu järgmiselt:
kus
Elektromagnetvälja energia-impulsi tensor
Elektromagnetvälja energia-impulsi tensor on sümmeetriline kontravariantne tensor
mis ühendab endasse Poyntingi vektori
ja Maxwelli pingetensori komponentidega
kus on elektriline konstant, \mu_0\, on magnetiline konstant ja \eta \, on Minkowski meetrika. Ülal on kasutatud seost
Maxwelli võrrandid
Kovariantses formuleeringus on Maxwelli võrrandite kuju võrdlemisi kompaktne:
kus on elektromagnetvälja tensor,  on neli-vool,  on Levi-Civita sümbol ja üle korduvate indeksite summeeritakse Einsteini summeerimiskokkuleppe järgi.
Lorentzi jõud
Punktlaengu liikumisvõrrandite kovariantne kuju on
kus on punktosakese neli-impulss, q\, on selle elektrilaeng, u^{\beta}\, on neli-kiirus ja \tau\, on osakese omaaeg. See võrrand on Newtoni II seaduse analoog relativistlikul juhul, kusjuures võrduse vasak pool on Lorentzi jõu kovariantne avaldis.
Pidevuse võrrand
Laengu jäävusele vastava pidevuse võrrandi kovariantne kuju on
Ants Laos
Ants Laos (sündinud 21. oktoobril 1943 Pärnus) on eesti tootmisjuht, poliitik, võrkpallur ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1962. aastal Pärnu 4. Keskkooli. Aastal 1970 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal; lisaks on ta lõpetanud NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia.
Laos töötas aastatel 1970–1975 Tartu Piimatoodete Kombinaadis, kus ta tõusis vaneminsenerist peaenergeetikuks. Aastatel 1975–1978 oli ta Pärnu Õlletehase direktor, aastatel 1978–1979 oli ta Saku Õlletehase direktor.
Alates 1992. aastast oli Laos Estkompeximi peadirektor, 1996. kuni 1998. aastani ETFC Grupi juhatuse esimees, olles ka suuromanik 10% aktsiaosalusega.
Alates 1999. aastast on ta üks VKG AS-i suuromanikest.
Ta oli Eesti võrkpallur, kes kuulus 1962 Eesti NSV koolinoorte koondisse ja oli 1968. aastani Eesti NSV koondises.
Laos oli 1986–1993 Eesti Võrkpalliföderatsiooni president. Ta oli Eesti Olümpiakomitee taastajate hulgas ning oli 1989–2014 EOK liige, aastast 2014 on EOK auliige.
Tartuff
pisi|Tartuffi avamine 2019. aastal Tartuff (algse nimekujuga tARTuFF) on alates aastast 2006 Tartus toimuv igasuvine armastusfilmide festival.
2019. aasta Tartuff toimus 12.–17. augustil tavapärases asukohas Tartu Raekoja platsil.
Ajalugu
pisi|Ettevalmistused kinoseansiks 2012. aasta filmifestivalil Tartuff Tartus Raekoja platsil. pisi|Pauligi kohvitelk, üks Tartuffi iga-aastasi esinemiskohti Raekoja platsil pisi|Koomik [[Keiu Kriit esinemas festivalil Tartuff 9. augustil 2012 Tartus, Raekoja platsil.]] Esimesel Tartuffil 2006. aastal linastusid 24 filmi ning Poola režissööri Krzysztof Kieślowski telesari "Dekaloog". Kokku toimus ligi 10 000 kinokülastust, samuti ühepäevane konverents kultuuritolerantsi teemal. Publiku lemmikuks valiti Pedro Almodóvari film "Volver".
Mulksupudel
Mulksupudel ehk angster (ladinakeelsest sõnast angustus 'kitsas'), ka kutterolf (või kuttrolf, gutterolf, guttrolf, gluckerflasche), on varauusaegne keeruka kujuga jooginõu veini joomiseks, millel on sibulakujuline alaosa ja mitmest omavahel põimunud väljavoolutorust moodustatud kitsas kael. Juua sai ainult lonksukaupa, valamisel tekitas mulksuvat heli.
Ajalugu
Nõutüüp oli kasutusel juba hilisantiikaja Rooma riigis umbes 4. sajandil.
Enim oli mulksupudel levinud Saksamaal Kesk- ja Ülem-Reinimaal, samuti Põhja-Saksamaal. Kirjalikus allikas on seda esimest korda mainitud 1220. aasta paiku kõrge klaasist anumana, kust veini juuakse, Wolfram von Eschenbachi eeposes "Willehalm": 14. sajandist kohtab mulksupudelit ka Prantsusmaal, samuti tegid neid 16. ja 17. sajandil Veneetsia klaasimeistrid. Siiski saavutas nõu oma populaarsuse tipu Saksamaal ja arhiiviallika teatel on neid 1409. aasta paiku lausa masstoodetud Spessartis. Kasutati 17. sajandini.
Üks mulksupudeli tänapäevane koopia on eksponeeritud Tartu Linnamuuseumis. Arheoloogiline leid, mulksupudeli murdunud kael, on sama muuseumi kogus numbri all TM A 45: 1589, üks uurija on seda nimetanud toruliseks kaelakaunistuseks.
Inimese ja arvuti vaheline suhtlus
pisi|300px|Inimesed kasutavad arvutit Inimese ja arvuti interaktsioon (IAI) kujutab endast uuringuid, planeerimist ja disaini inimeste (kasutajate) ja arvutite vahelises suhtluses. Seda peetakse arvutiteaduste, käitumisteaduste, disaini ja muude teadusharude ristumiskohaks. Mõiste käsitleb seda, et erinevalt teistest piiratud kasutusalaga tööriistadest (nagu näiteks haamer – kasulik, et lüüa naelu seina), on arvutil palju kordi rohkem valdkondi, kus seda kasutada. Arvuti ja inimese vahel toimub avatud dialoog.
Kuna IAI uurib inimest ja masinat koos, vajab selle uurimine oskusi nii arvuti- kui ka inimteadustes. Arvutiteadustes on vajalikud teadmised arvutigraafikast, operatsioonisüsteemidest, programmeerimiskeeltest ja arenduskeskkondadest. Inimteadustes on vajalikeks teadusharudeks suhtlemisteooria, graafilise ja tööstusliku disaini erialad, lingvistika, sotsiaalteadused ja kognitiivne psühholoogia. Projekteerimisoskuse ja disainimeetodite teadmine on samuti vajalikud.
Eesmärgid
IAI põhieesmärk on parandada arvuti ja inimese koostalitlust, muutes arvutid paremini kasutatavaks ja kasutajate vajaduste järgi paindlikumalt reageerivaks.
Täpsemalt:
IAI pikaajaline eesmärk on kavandada süsteeme, mis vähendavad barjääri selle vahel, mida inimene tahab kognitiivse mudeli alusel teha ja mida arvuti käsuna mõistab. IAI professionaalid on tavaliselt disainerid, kes tegelevad disaini reaalsesse maailma sobitamisega. IAI teadlased on huvitatud uute disainimeetodite väljaarendamisest, uute seadmete katsetamisest, uute tarkvaraliste süsteemide prototüüpimisest, uute suhtlusmudelite avastamisest ja interaktsioonimudelite ja -teooriate arendamisest.
Disaini põhimõtted
Hinnates olemasolevat kasutajaliidest või disainides uut, on tähtis meeles pidada järgmisi eksperimentaalse disaini põhimõtteid:
Korrake iteratiivset disainiprotsessi nii kaua, kuni liides on kasutajasõbralik.
Marthe Kristoffersen
pisi|250px|Marthe Kristoffersen Marthe Kristoffersen (sündinud 11. augustil 1989 Vannøyas) on endine Norra murdmaasuusataja.
2007. aastal Tarvisios sai Kristoffersen juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali 5 km vabasõidus. Ta on võitnud ka kaks kuldmedalit juunioride MM-il. Mõlemad kuldmedalid võitis ta 4×3,3 km teatesõidus. Esimene tuli 2008. aastal Malleses ja teine 2009. aastal Praz de Lys Sommandis.
Kristoffersen osales esimest korda maailma karikavõistlustel Beitostølenis 24. novembril 2007 10 km vabasõidus, kus ta sai 19. koha. Esimese poodiumikoha sai ta Lahtis 8. märtsil 2009 10 km vabasõidus, kui ta oli kolmas.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2016–17.
Maailmakarikavõistlustel
Marthe Kristoffersen osales karjääri jooksul individuaalarvestuses 123 maailma karikavõistluste etapil ja jõudis esikolmikusse kuuel korral, millest kõigil oli ta kolmas.
Ervillers
pisi|Ervillersi keskus
Ervillers on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
George Hunter
George Hunter (22. juuli 1927 Brakpan, praegu Gauteng – 12. detsember 2004) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Inkere kihelkond
pisi|[[Voiskorovo kirik (1911)]] Inkere kihelkond on üks Ingerimaa ajaloolisi kihelkondi. Kihelkonna kirik asus Voiskorovos (Voiskorovo kirik).
George Hunter
Hunter võitis poolraskekaalus (kuni 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Ervillers
Põllumajandusküla asub 18 km Arrasist lõunas teede N17, D36 ja D9 ristumiskoha ümbruses.
George Hunter
Hunter poksis novembrist 1948 kuni aprillini 1954 elukutselisena. Ta osales kokku 19 kohtumisel, millest võitis 13 (neist 4 nokaudiga) ning kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.
Ervillers
pisi|tühi|
Ajalugu
Sealt on leitud eelajaloolisi fossiile, sealhulgas elevandi hambaid. Samuti on välja kaevatud Rooma esemeid, nagu münte, vaase, skelette ja tõendeid ehitiste kohta. See näitab, et Ervillers oli asustatud Rooma ajal, eriti kohas nimega "Capieau".
Kihelkonda on esmamainitud 12. sajandil.
Ervillersi lääni on edasi antud läbi Viéville'i, Lalaingi, Egmonti, Luxembourgi ja Diesbach-Belleroche'i perekondade. 28. augustil 1654 külastas Ervillersit kuningas Louis XIV ja emakuninganna, kes lõunatasid seal, reisides edasi Péronne'i ja Arrasisse, kus marssal Turenne oli piiramise lõpetanud.
Ervillersis on ka mitu maa-alust varjupaika. Tõenäoliselt olid need vanad karjäärid ja neist tehti muches. Üks neist koobastest asus umbes 20 meetrit maa all ja selles oli 9 tuba, koridor, tall ja loomaaedikud. Kaevud tagasid nii ventilatsiooni kui ka veevarustuse.
1870. aasta detsembris rüüstasid küla preislased. Ervillers oli ka operatsioonide juhtimise keskus Bapaume'i lahingu (1871) ajal Prantsuse-Preisi sõjas aastatel 1870–1971.
Esimese maailmasõja ajal hävis küla täielikult.
Lambaliha
Lambaliha on kodulamba liha, mida tarvitatakse kulinaarias.
Lambalihal on tähtis roll Kaukaasia, Kesk-Aasia ja Araabia köögis. 21. sajandil süüakse kõige rohkem lambaliha Pärsia lahe äärsetes riikides, Uus-Meremaal, Austraalias, Kreekas, Uruguays, Suurbritannias ja Iirimaal. Neis maades süüakse 3–18 kilo liha inimese kohta aastas. Lambaliha on populaarne ka Prantsusmaal, Aafrikas (eriti Maghribis), Kariibi mere saartel, Lähis-Idas, Indias ja mõnes Hiina piirkonnas. Sageli tuleneb see lambakasvatustraditsioonist. Samas tarvitab keskmine USA elanik lambaliha aastas vaid pool kilo või vähem; selle asemel süüakse aastas keskmiselt 22 kilo sea- ja 29 kilo veiseliha.