cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anuta keel
Omadussõnad
Näide. Te tangata rerei – „the good man“ „hea mees“ Te tangata e rerei – „The man is good“ „mees on hea“
Määrsõnad
Määrsõnu kasutatakse tegusõnade järel muutes tegusõnade tähendust. Tavaliselt saab tegusõnu muuta määrsõnades lisades kausatiivse eesliite.
Näide. Nopo pakarerei – „Sit properly“ „Istu korralikult“ Kau iroa pakarerei – „I know (it) well“ – „ma tean seda hästi“
Põhiarvsõnad
Põhiarvsõnad 1–10: 1 –	tai
2 –	rua
3 –	toru
4 –	pa
5 –	nima
6 –	ono
7 –	pitu
8 –	varu
10 –	puangapuru
Näide. 20 – ’pua rua’
Kümnendite kordarvude puhul kasutatakse pärast kümnendit sõna ’maa’ ja seejärel arvu ennast.
Näide. 13 – ’puangapuru maa toru’
Rõhk
Rõhk langeb enamasti anuta keeles esimesele silbile. Eirates vokaalide eemaldamist ja muid sarnaseid protsesse, saab anuta keele silpide struktuuri kokku võtta järgmiselt: (C)V
Sõnade järjekord
Sõnade järjekord anuta keeles on pigem paindlik kuigi domineerib SVO (subjekt-verb-objekt). Samamoodi võib harvemini kohata ka OVS (objekt-verb-subjekt).
Keelenäide
Na tamana ne karanga atu ko ia ke aru o kake i te niu. Te niu nei, maatea nga manumanu i ei. Nga roo ata mo nga morokau. Na tamana ne piipia ki nga manumanu ke naatou taa matea ko Motikitiki. Ko ia ne kake i te niu. Ne oko atu ki te poi niu. Nga manumanu ne o mai o uuti te tino o Motikitiki. Nga manumanu ne taa matea e Motikitiki. Nga roo ata mo nga morokau. Ko ia ne tori ipo te poi niu. Ko ia ne ipo ki raro. Ne au mo nga niu ki na tamana.
Tema ise käskis tal minna ronida kookosepuu otsa. Selle kookosepuu peal oli mitu looma. Termiidid ja sajajalgsed. Tema isa tahtis, et loomad tapaksid Motikitiki. Ta ronis kookosepuu otsa. Ta ulatus kookose poole. Loomad lähenesid Motikitiki kehale, et seda hammustada. Motikitiki tappis loomad. Termiidid ja sajajalgsed. Ta korjas kookose. Ta laskus alla. Ta tuli isa juurde kookostega.
Huvitavat
Enamik raamatus esitatud andmetest on saadud ajavahemikul veebruar 1972 – märts 1973, kui raamatu autor Richard Feinberg ise Anuta saarel elas.
Anuta keelt on enam mõjutanud Tikopia saar, see on lähim lõunanaaber (umbes 75 miili). Põlvkondade vältel on need sarnased kultuurid segunenud, mistõttu on tekkinud elanike vahel vastastikune mõistmine. Sellegipoolest on tikopianlastel rohkem raskusi anutalaste keele mõistmisega kui vastupidi. Sellele on lihtne selgitus – anuta keel on raskem ning keerukam kui tikopia keel. Põhjus võib olla ka kahe saare ebavõrdses suuruses. Tikopia on kordades suurem kui Anuta saar ning sama on ka keelt kõnelevate inimeste arvuga. Neid arve võrreldes peabki üks anutalane elu jooksul rohkemate tikopialastega suhtlema, vastupidi see aga ei kehti.
Sisserändamisel on nende kahe keele segunemisel samuti suur mõju. Umbes 12 anutalast rändab Tikopia saarele sisse ning ei pruugi kõnes ega kultuuris mõju avaldada, kuna moodustavad nii väikese osa. Samas kui 12 tikopialase emigreerumise korral võime märgata nende mõju pisemas anutalaste keskkonnas. Põlvkondade jooksul ongi anutalased harjunud tikopia keeles pärit sõnade või väljenditega ning lõpuks need ka kasutusele võtnud.
Üks vahva video Anuta saarest, mis tutvustab anutalasi ning sealset elu (inglise keeles): http://www.youtube.com/watch?v=rkDAC9UgNeE
Jens Böhrnsen
Aastatel 2009–2010 oli ta Saksamaa parlamendi Bundesrati esimees.
Pärast Horst Köhleri tagasiastumist oli ta 31. maist kuni 30. juunini 2010 Saksamaa liidupresidendi kohusetäitja.
Lennuk (perekonnanimi)
Lennuk on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Lennuk uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Reebert (1936. aastal Kalvi vallas).
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lennuk 19 mehel ja 19 naisel.
Jevgeni Nurmla
pisi|Jevgeni Nurmla Nõmme mälumängu 2013/2014 hooaja võitnud võistkonnas Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. mai 2014 Jevgeni Nurmla (sündinud 16. mail 1959 Tartus) on eesti käsipallur ja mälumängur.
Ta lõpetas 1977. aastal Kehra Keskkooli ja 1979. aastal Tallinnas Tehnikakool nr 19. Ta õppis aastatel 1979–1984 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Tuli aastatel 1978–1990 seitse korda Eesti NSV meistriks Kirovi-nim näidiskalurikolhoosi, TRÜ ja Kooperaatori meeskonnas.
Ta on käsipallikohtunik ja kuulus 1999–2008 Eesti Mälumänguliidu juhatusse.
Nurmla võitis esimese Eesti inimesena saates "Kes tahab saada miljonäriks?" pool miljonit krooni.
Schaerbeek
Schaerbeeki kutsutakse ka "eeslilinnaks" (la cité des ânes või de ezelsgemeente). Nimi meenutab aegu, mil peamiselt kirsiõlle (Kriek) valmistamiseks hapukirsse kasvatanud schaerbeeklased saabusid kirssidega koormatud eeslitega Brüsseli turule. Eesleid peetakse Josaphati pargis tänini ning hapukirsipuudega on ääristatud mitmed Schaerbeeki Diamanti linnaosa tänavad (Milcampsi, Emile Maxi ja Opale puiesteed).
Schaerbeek on olnud elupaigaks Jacques Brelile, René Magritte'ile, Paul Deschanelile ja paljudele teistele tuntud inimestele.
Ajalugu
Josaphati orust leitud tulekivist tööriistad annavad tunnistust inimasustuse olemasolust juba kiviajal. Schaerbeeki territooriumit läbinud rooma teede äärest on leitud ka Hadrianuse valitsusajast (2. sajand) pärinevaid kalmeid ja münte.
Schaerbeeki on esmamainitud 1120. aasta dokumendis, millega Cambrai piiskop andis Scarenbecca ja Everna (praegune Evere) kirikute haldamise Soignies' kanoonikutele. 1540. aastal oli Schaerbeekis 112 majapidamist ja 600 elanikku.
Badeni kuurvürstkond
thumb|Lipp thumb|Vapp thumb|Baden 19. sajandi alguses
Badeni kuurvürstkond oli Saksa-Rooma riiki kuuluva Badeni markkrahvkonna lühiajaline ja mitteametlik nimetus aastatel 1803 kuni 1806, kui Karl Friedrich oli kuurvürst. Napoleon I kinkis talle Saksa-Rooma riigi kuurvürsti ameti aastal 1803, kuid Saksa-Rooma keiser Franz II lõpetas keisririigi aastal 1806. Hüvituseks tehti Karl Friedrichist suurhertsog ja Badenist suurhertsogiriik.
Miila hiiemägi
Miila hiiemägi on hiiemägi Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Miila külas.
Yoshihiro Natsuka
Yoshihiro Natsuka (jaapani keeles 名塚 善寛 Natsuka Yoshihiro; sündinud 7. oktoobril 1969 Funabashis) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–1995 11 mängu ja lõi 1 värava.
Piantedo
Piantedo on vald Itaalias Lombardia maakonnas Sondrio provintsis.
Piantedo kõrgus merepinnast on keskmiselt 215 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
2022. aasta Austraalia Grand Prix
2022. aasta Austraalia Grand Prix (ametlikult ka Formula 1 Heineken Australian Grand Prix 2022) oli Vormel 1 etapp, mis peeti 10. aprillil 2022 Melbourne'is. Etapp peeti Albert Park ringrajal ja see oli kolmas etapp 2022. aasta Vormel 1 hooaja kalendris. Ferrari piloot Charles Leclerc teenis oma karjääri esimese grand slami, alustades parimalt stardikohalt, tehes võistluste kiireima ringi, juhtides igat ringi ja võites sõidu. Poodiumil lõpetasid ka Red Bulli sõitja Sergio Pérez ja Mercedese sõitja George Russell. See oli esimene grand slam Ferrari sõitjale pärast Fernando Alonsot 2010. aasta Singapuri Grand Prix'l.
Taust
Vahetult enne võistlusnädalavahetust tuletatit sõitjatele meelde, et FIA spordikoodeksi järgi on sõitjatel autos olles turvakaalutlustel keelatud ehete kandmine, eriti olukorras, kus auto süttimise korral on vaja sõitjal autost välja saada. See meeldetuletus tuli pärast seda, kui sõitjad hakkasid järjest enam erinevaid ehteid kandma autos olles.
Ringraja ümberehitus
Ringrada ehitati märkimisväärselt ringi mõned kuud enne Grand Prix toimumist, mis oli esimene suurem ümberehitus alates esimesest Grand Prix'st Albert Parki ringrajal 1996. aastal ning esimene teekatte täielik uuesti pindamine. Sõitjatega räägiti plaanitavad muudatused läbi. Kurvid 9 ja 10 ehitati täiesti ringi; varem moodustasd need aeglase parem-vasak šikaani, aga ümberehitusega muutus see kiireks parem-vasak kurvikombinatsiooniks. Ümberehituse eesmärgiks oli suurendada kiirust enne 11. ja 12. kurvi. Mitmele teisele kurvile anti uus profiil, et lisada möödasõiduvõimalusi, seda eriti 13. kurvis, mida tehti laiemaks, et lisada võimalusi kurve läbida. Peasirge ja boksitee ehitati ka ringi, kus boksitee toodi kaks meetrit rajale lähemale, et raja serv oleks selle vastu.
Stardisirge ümberehitus tehti vastuseks 2019. aasta avaringi tollase Renault sõitja Daniel Ricciardo õnnetusele. Ricciardo võttis stardis laiema joone ja sõitis üle mururibas peitunud truubi, lõhkudes sellega esitiiva ja auto põhja, sundides teda katkestama. Muudatuste tagajärjel muudeti boksitee kiiruspiiranguks varasema 60 km/h asemel 80 km/h. See muudatus tegi boksipeatused märkimisväärselt kiitemaks. Rajale lisati veel neljas DRSi ala,  aga see eemaldati turvakaalutlustel enne kolmandat vabatreeningut, kui Alpine'i sõitja Fernando Alonso tõstis esile selle tsooni turvalisuse probleemi. Red Bull Racing oli ainus võistkond, mis oli selle muutatuse vastu, sest neil oli väga efektiivne DRS-süsteem. Tsooni eemaldamine oli kõige kasulikum Alpine'i ja McLareni võistkondadele.
Osalejad
Sõitjad ja võistkonnad olid samad, mis hooaja alguses registreeriti. Aston Martini sõitja Sebastian Vettel, keda asendas kahel esimesel etapil Nico Hülkenberg, tegi oma hooaja debüüdi.
Rehvivalikud
Rehvitarnija Pirelli tõi etapile C2, C3 ja C5 rehvisegud (vastavalt kõva, keskmine ja pehme segu). See oli esimene kord alates 2018. aasta Venemaa Grand Prix'st, kui ei kasutatud järjestikuseid rehvisegusid.
Karistused
Williamsi piloot Alexander Albon sai pärast eelmist etappi kolm kohta stardirivis karistada, pärast avariid Aston Martini sõitja [[Lance Stroll|Lance Strolliga].
Vabatreeningud
Etapil peeti kokku kolm vabatreeningut. Esimesed kaks toimusid reedel 8. aprillil kell 13 ja kell 16 kohaliku aja järgi (UTC+10:00). Ferrari sõitja Carlos Sainz juunior oli esimese vabatreeningu kiireim võistkonnakaaslase Charles Leclerci ja Red Bulli sõitja Sergio Pérezi ees. Leclerc oli teise vabatreeningu kiireim Red Bulli piloodi Max Verstappeni Sainzi ees. Kolmas vabatreening toimus 9. aprillil kell 13, kus kiireim oli McLareni sõitja Lando Norris Leclerci ja Pérezi ees.
Kvalifikatsioon
Kvalifikatsioon toimus 9. aprillil kell 16 ja kestis tund aega. Valtteri Bottase 103 järjestikuse kolmandasse kvalifikatsioonivooru jõudmise seeria sai selle etapiga läbi. Charles Leclerc oli kvalifikatsiooni kiireim Max Verstappeni ja Sergio Pérezi Red Bullide ees. Leclerci võistkonnakaaslane Carlos Sainz juunior ei saanud alguses aega kirja, sest Fernando Alonso avarii tõi punased lipud; Sainz kvalifitseerus üheksandana pärast viga 10. kurvis ning probleemid autoga rikkusid tema soojendusringi.
Sõit
Sõit algas 10. aprillil kell 15 kohaliku aja järgi ja kestis 58 ringi. Kvalifikatsiooni võitja Charles Leclerc võitis sõidu, teenis lisapunkti kiireima ringiga ja juhtis iga ringi. Sergio Pérez lõpetas teisena ja George Russell oli kolmas. Russell teenis oma karjääri teise poodiumikoha pärast teist kohta 2021. aasta Belgia Grand Prix'l.
Raport
Päev enne võistlust meenutati sõitjatele, uue turvaauto reegli järgi ei tohi ees oleva auto kõrvale sõita, nagu seda tegi Max Verstappen 2021. aasta Abu Dhabi Grand Prix'l ja 2022. aasta Saudi Araabia Grand Prix'l. Enne põhisõitu tegi Red Bull mitmeid karistusvabasid muudatusi Verstappeni autole, nagu ka Williams Nicholas Latifi autoga, pärast tema kvalifikatsioonis toimunud avariid Strolliga, ning Carlos Sainz juunior lasi oma rooli ära vahetada. Sainzil oli stardis probleeme ning kukkus teiseks ringiks 14. koahle; üritades oma kohta Mick Schumacheri vastu parandada, kõvadel rehvidel alustanud Sainz tegi spinni 10. kurvis ning jäi kruusa sisse kinni, mis tõi turvaauto rajale. Turvaauto rajalt lahkudes oli Leclercil probleeme rehvide töötemperatuuri saamisega, aga ta suutis Verstappeni ees oma kohta hoida. Pérez suutis Lewis Hamiltonist, kes temast stardiga mööda sai, uuesti mööda sõita. Turvaauto rajal oleku ajal käis Stroll kaks korda boksis. Esimesel korral pandi kõvade rehvidega alustanud autole keskmise seguga rehvid alla (reeglite järgi peab põhisõidu jooksul kasutama kahte erinevat rehvisegu) ning teisel korral uuesti kõvad rehvid, lootuses nendega lõpuni sõita. 24. ringil tõi Sebastian Vetteli avarii rajale turvaauto. Russell, kes polnud veel ühtegi boksipeatust teinud, kasutas olukorda ära ja naasis rajale Leclerci, kes käis boksis enne turvaauto rajale tulekut, ja Verstapeni järele. Ring hiljem, turvaauto perioodi ajal, sõitis Schumacher peaaegu Yuki Tsunodale tagant sisse, mille tagajärjel tehti ettepanek teha ringi reegel, et autod peavad hoidma kuni kümne auto pikkust vahe eesoleva autoga. Kui turvaauto lahkus rajalt 27. ringil, üritas Verstappen Leclercist mööda sõita, aga Leclerc suutis esimeses kurvis oma kohta hoida ja sõitis Verstappenilt eest ära. Pérez tõusis 37. ringiks viiendalt kohalt kolmandaks pärast lühikest lahingut Russelliga, kellele öeldi, et ta hoolitseks rehvide eest ja ei võitleks Péreziga. Verstappen oli sunnitud 39. ringil katkestama, sest kütuseprobleemid süütasid tema auto. See põhjustas virtuaalse turvaauto perioodi, mis lõppes 40. ringil. Võistluse viimaste ringide jooksul püüdis Hamilton Russelli kinni, aga ei saanud temast mööda sõita auto ülekuumenemise tõttu. Alexander Albon sõitis oma kõvade rehvidega 57 ringi, tegi oma kohustusliku peatuse viimasele ringile minnes ja lõpetas kümnendal kohal, tuues Williamsile hooaja esimesed punktid. Leclerc sõitis viimasel ringil võistluste kiireima ringi.
Russel tõusis selle tulemusega üldarvestuses teiseks ning Leclerc kasvatas oma edu 34 punktini, ning 46 punktini Verstappeni ees, kes katkestas juba teist korda viimase kolme etapi jooksul.
Sõidu tulemused
Märkused
Lala Mustafa Paša mošee
Lala Mustafa Paša mošee (türgi keeles Lala Mustafa Paşa Camii, kreeka keeles Τέμενος Λαλά Μουσταφά Πασά) on mošee Küprosel, de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigile ja de jure Küprose Vabariigile kuuluva Famagusta vanalinnas.
Peedimaa
Nimede eestistamisel määrati Peedimaa uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Pediman ja Petermann.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Peedimaa Eestis 16 mehel ja 29 naisel.
Rips-kõrvsamblik
Rips-kõrvsamblik  (Umbilicaria cylindrica) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Carl Robert Jakobsoni tänav (Rakvere)
Carl Robert Jakobsoni tänav on tänav Rakveres. Tänav on nimetatud eesti ärkamisliikumise tegelase Carl Robert Jakobsoni auks.
Tänav sai nime 29. jaanuaril 1931.
Lebavere (Väike-Maarja)
Lebavere (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil Lebbafer) oli küla Väike-Maarja kihelkonnas, Eipri ja Avispea lähedal.
18. sajandi kaardi järgi oli Lebaveres kõrts.
Lebavere lahing
Küla juures toimus ööl vastu 8. septembrit 1941 lahing. Surnuid oli punaarmeelaste hulgas 14, haavatuid 5. Vastaspoolelt hukkus metsnik Kaarel Kasesalu, raskelt sai haavata Helmut Green, pihta said juhuslikult metsamaterjalide kaupluse metsaplatsil viibinud metsatöölised, tulistati ka Männisalu küla põldudel töötanud viljalõikajaid. Raskelt sai haavata Juhan Tamm, kes suri 14.09.1941 Rakvere haiglas.
Mõigu kalmistu
Mõigu kalmistu on mahajäetud kalmistu Tallinnas Kesklinna linnaosas Mõigu asumis. Ajalooliselt jäi kalmistu Jüri kihelkonda. Ala liideti Tallinnaga 1945. aastal.
Mõigu kalmistu rajati Ülemiste järve äärsele Pühamäele 1774. aastal pärast seda, kui Venemaa keisririigis keelati kirikutesse ja elamute lähedusse matmine. Kalmistule andis krundi Tallinna Toomkoguduse lauamõis Mõigu mõis ja sinna maeti Tallinna Toompea saksa koguduse liikmeid. Kalmistu pindala oli 2,1 hektarit.
1951. aastal kalmistu likvideeriti nõukogude võimuorganite poolt, kuid erinevalt teistest Tallinnas likvideeritud kalmistutest (Kopli kalmistu) jäi kalmistu füüsiliselt alles.
Wolfe'i maakond
Wolfe'i maakond (Wolfe County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Campton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1860. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7355.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Brome
Brome on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Gifhorni kreisis.
Valla pindala on 36,66 km². 31. detsembril 2015 elas seal 3209 inimest. Vald paikneb Ohre jõel, umbes 25 km Wolfsburgist kirdes.
Vallas on järgmised külad:
Klement Gottwald
pisi|Klement Gottwald (1947) Klement Gottwald (23. november 1896 Vyškov – 14. märts 1953 Praha) oli Tšehhoslovakkia partei- ja riigitegelane.
Alates 1912. aastast võttis Klement Gottwald osa sotsiaaldemokraatlikust noorsooliikumisest. Mobiliseerituna osales ta aastatel 1915–1918 Austria-Ungari armee koosseisus Esimeses maailmasõjas. 1921. aastal oli ta üks Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei asutajatest. 1925. aastast alates oli ta partei keskkomitee ja selle poliitbüroo liige, alates 1929. aastast kommunistliku partei keskkomitee peasekretär ja samuti ka parlamendi liige.
Gottwald põgenes 1938. aastal Moskvasse, kus ta juhatas kuni 1945. aastani Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei välismaise keskuse tööd. 1928–1943 kuulus ta Kominterni Täitevkomiteesse, oli aastatel 1935–1943 selle sekretär.
4. aprillil 1945 sai ta Košices moodustatus Rahvusrinde valitsuse esimehe asetäitjaks. 2. juulist 1946 kuni 15. juunini 1948 oli Klement Gottwald Tšehhoslovakkia koalitsioonivalitsuse peaminister. 14. juunist 1948 kuni oma surmani oli ta Tšehhoslovakkia president.
Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretärina mängis Klement Gottwald juhtivat rolli kommunistide võimuhaaramisel Tšehhoslovakkias 1948. aasta veebruaris.
11. märtsil 1953 saabus Gottwald Moskvast tagasi Stalini matustelt. Ta kaebas juba lennujaamas halba enesetunnet. Esialgu usuti, et tegemist on lihtsalt külmetusega, kuid olukord oli palju tõsisem ning kolm päeva hiljem suri ta aneurüsmi tagajärjel.
Mälestuse jäädvustamine
Klement Gottwaldi surnukeha palsameeriti ning paigutati mausoleumi. Surnukeha oli aga liiga hilja ja oskamatult palsameeritud ning hakkas ilmutama lagunemise tundemärke. 1962. aastal viidi ta surnukeha mausoleumist ära ja kremeeriti. Zlíni linn kandis aastatel 1949–1989 nime Gottwaldov. Ukrainas Harkivi oblastis kandis Zmijivi linn aastatel 1976–1990 nime Gotvald.
Klement Gottwaldi oli kujutatud 1989. aastal välja antud Tšehhoslovakkia 100-kroonisel pangatähel, mis sai aga mõni kuu hiljem Sametrevolutsiooni ajal rahva seas nii ebapopulaarseks, et see kõrvaldati käibelt ja selle asemel kasutati vana seeria 100-kroonist. See jäi kasutusele kuni Tšehhoslovakkia lagunemiseni 1993. aastal.
Salla liukivi
pisi|Salla liukivi Salla liukivi on liukivi Virumaal Simuna kihelkonna Salla külas.
UÕK Rivne piiskopkond
UÕK Rivne piiskopkond (ukraina keeles Рівненська єпархія ПЦУ) on Ukraina Õigeusu Kiriku piiskopkond.
Uulutilaid
Uuluti laid (32 ha) asub Virtsu poolsaare lõunaosast 370 meetri kaugusel väga madalaveelises Uuluti lahes ning jääb Puhtu–Laelatu looduskaitseala koosseisu. Uuluti laiu (ka Uuluta; 1871 Ullota) nime aluseks võib olla mugand eesnimest Olav või Olof. U-kujulise Uuluti laiu ja mandri vahel paikneb 16 väikest roostikku kasvanud saarekest: Oovaalse, Ümmarguse, Kandilise, Loperguse, Trapetsi, Hulknurga, Magu, Sileda, Muna, Tilga, Üla-Pesa, Ala-Pesa, Tõugu, Nälkja, Piilupargi ja Jäänuka. Sopilise rannajoonega Uuluti laiu rannikul on arvukalt eri suuruses rüsijää poolt kokku kantud rändrahne ning Vilsandile ja Vaika saartele sarnaseid karridega kaetud lubjakive. Varem lagedat Uuluti laidu katab tänapäeval suures osas kadastik, mis on saare lõunaosas raskesti läbitav. Saare keskosas paikneb 2,2 ha suurune, osaliselt roostikku kasvanud madalaveeline järv. Lindudest kohtab siin kõige enam värvulisi, saare kirdeosas, roostiku aladel kõrkja-roolindu. 4,8 kilomeetri pikkune rannajoonematk on eriti nauditav varakevadel, mil ümbruskonnale avanevad hingematvalt kaunid vaated.
Raielo
Nimede eestistamisel määrati Raielo uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Anton, Bergmann, Blumfeldt ja Stamm. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Raielo Eestis 7 mehel ja 8 naisel.
Kunstimees
Kunstimees on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati kunstimees uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Kunstmann. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Lõuna-Aafrika piirisõda
SWAPO oli aastaid Namiibia iseseisvusele ÜRO-st ja Rahvusvahelisest Kohtust tulutult toetust otsinud ning 1962. aastal moodustati PLAN, mis tugines Nõukogude Liidu, Hiina, Tansaania, Ghana ja Alžeeria abile. Augustis 1966 puhkesid PLAN-i ja Lõuna-Aafrika Vabariigi sõjaväe vahel kokkupõrked. Aastatel 1975–1988 korraldas SADF Angola ja Sambia pinnal asuvate PLAN-i baaside eemaldamiseks vastuolulisi operatsioone. Mässuliste peatamiseks võeti kasutusele ka eriüksused Koevoet ja 32. Pataljon.
Lõuna-Aafrika Vabariigi taktika muutus konflikti käigus järjest agressiivsemaks. SADF-i operatsioonid tõid kaasa ka angolalaste surmasid ning kahjustasid naaberriigi majandustaristut. Kaheksakümnendatel hakkas Nõukogude Liit Angolale sõjalist abi pakkuma ning lisaks instruktoritele saadeti Angolale u 4 miljardi dollari väärtuses varustust. NSV Liidu eesmärk oli reidid peatada ning häirida LAV-i ja Angola opositsioonipartei UNITA, mida relvastati PLAN-ilt saagiks saadud varustusega, soojenevaid suhteid. Aastaks 1984 oli Angola sõjavägi (FAPLA) Nõukogude Liidu toel piisavalt tugev, et SADF-ile vastu astuda. Angolat toetasid ka tuhanded Kuuba sõdurid. Kuuba-LAVi sõda jäi korraks Lusaka kokkulepetega pausile, kuid kuna nii PLAN kui UNITA kasutasid vaherahu enda positsioonide tugevdamiseks, jätkus sõda juba suvel 1985. Sõja kulminatsiooniks oli Cuito Cuanavale lahing. Detsembris 1988 sõlmisid LAV ja Angola Ameerika Ühendriikide vahendusel kolmepoolse kokkuleppe, millega sõda kahe riigi vahel sisuliselt lõppes ning Kuuba ja LAV-i sõdurid toodi vastavalt Angolast ja Edela-Aafrikast välja. Aprillis 1989 käivitas PLAN enda viimase sissikampaania. Aasta hiljem, märtsis 1990, sai Namiibia Vabariik iseseisvaks.
Kuigi sõda toimus peamiselt Lõuna-Aafrika Vabariigi naaberriikides, oli sellel riigi kultuurile ja poliitikale suur mõju. Riigi apartheidivalitsus tegi pingutusi, et näidata sõda rahvale suurema antikommunismi osana ning kasutas seda, et riigis kommunismivastasust üleval hoida. Sõjal on tänapäevalgi LAV-i afrikaanikeelses kirjanduses kindel koht, mida tuntakse nimega grensliteratuur (ehk piirikirjandus).
Frank McLynn
Francis James McLynn (sündinud 29. augustil 1941) on Briti elulookirjanik ja sõjaajaloolane. Tal on ilmunud üle 20 raamatu, sealhulgas Napoleoni, Robert Louis Stevensoni, Carl Jungi, Richard Francis Burtoni ja Henry Morton Stanley elulooraamatud.
Frank McLynn on lõpetanud Oxfordi Wadham College'i ja saanud Londoni Ülikoolist doktorikraadi.
Ta oli aastatel 1996–2001 University of Strathclyde'i kirjanduse osakonnas külalisprofessor  ja 2000–2002 Goldsmiths College Londoni teadur.
McLynn on Kuningliku Ajalooseltsi ja Kuningliku Geograafiaseltsi valitud liige (fellow).
Postalesio
Postalesio on vald Itaalias Lombardia maakonnas Sondrio provintsis.
Postalesio kõrgus merepinnast on keskmiselt 516 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Taizhou (Zhejiang)
Taizhou on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Asub umbes 300 km Shanghaist lõuna pool.
Taizhou rannajoon on 651 km ja linna haldusalas on mitmeid saari. Suuremad jõed on Ling Jiang ja Yongning Jiang.
Taizhou keskus asub Jiaojiangi linnarajoonis.
2010. aastal oli Taizhou ringkonna õigustega linna elanike arv 5,969 miljonit (2001. aastal 5,154 miljonit). Neist suurem osa räägib hiina keelte hulka kuuluvat uu keelt. Lõunaosas räägitakse vähesel määral ka lõunamini keelt ja uu keele Wenzhou murret.
Taizhou on üks Hiina majanduse erasektori sünnikohti. Seal tegutseb Hiina autotootja Geely. Taizhou on ka Hiina suurim mandariinide tootja.
2009. aastal avati kiirraudtee Ningbo–Taizhou–Wenzhou.
Haldusjaotus
pisi|vasakul
Taizhou jaguneb 9 maakonna tasemel haldusüksuseks (3 linnarajooni, 2 maakonna õigustega linna ja 4 maakonda):
Lisaks kolmele linnarajoonile on valdavalt linnalise asustusega ka Wenlingi linn. Neis elas 2010. aastal kokku 3,269 miljonit inimest 2374 km²-l.
Välislingid
pisi|Taizhou linnavalitsuse hoone
Molenbeek-Saint-Jean
Molenbeek-Saint-Jean (, hollandi keeles Sint-Jans-Molenbeek ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Molenbeek-Saint-Jean ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne.
pisi|tühi|Karreveldi loss
Adolfo Díaz
pisi|Adolfo Diaz aastal 1912 Adolfo Díaz Recinos (15. juuli 1875 – 29. jaanuar 1964) oli Nicaragua poliitik, kahel korral Nicaragua president.
Elulugu
Adolfo Diaz sündis 15. juulil 1875 Nicaragua pagulaste perekonnas Alajuelas Costa Rica territooriumil. Noorpõlves asus ta töötama Delaware kaevanduskompaniis La Luz y Los Angeles Mining Company, mis andis talle tugevad sidemed USA-ga. Oma poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv.
Riigi varasema presidendi José Santos Zelaya poliitika ohustas Ameerika Ühendriikide huvisid piirkonnas ja see asus koos Guatemala valitsusega ning Diaze kompaniiga toetama Nicaragua konservatiivseid jõudusid. Aastal 1907 alustas USA laevastik Nicaragua sadamate hõivamist. Aastal 1909 hukati mitmed tabatud USA sõdurid. See tõi kaasa suurema USA interventsiooni, mille tagajärjel loobus Zelaya aasta lõpus võimust ja otsis varjupaika Mehhikost, andes võimu üle José Madriz Rodriguezele.
Zelaya võimult lahkumine aga konflikti muutusi ei toonud. Moskiitorannikul alguse saanud Revolución de la Costa Atlántica haaras üha suuremat osa riigist. 19. augustil 1910 hõivasid ülestõusnute väed Luis Mena, Adolfo Díaze ja Emiliano Chamorro Vargas juhtimisel Managua ning Rodriguez loobus võimust. Mõlema konfliktipoole läbirääkimiste tulemusel sai presidendiks lõpuks Juan José Estrada, kes kuulus küll liberaalide parteisse, aga toetas siiski USA poliitikat ja valmistas ette võimu ülemineku Adolfo Díazele, kes seni tegutses asepresidendina. Luis Menast sai aga uue valitsuse juures riigi relvajõudude ülemjuhataja. Pärast seda, kui Diazest sai president, jätkas Juan José Estrada asepresidendina.
21. juulil 1912 kõrvaldas president Diaz Mena relvajõudude ülemjuhataja kohalt, asendades ta Emiliano Chamorro Vargasega. Mena oli sunnitud pealinnast pagema ja koos liberaalist kindrali Benjamín Zeledóniga alustasid nad sõda president Diaze vastu. Nende baasiks oli Granada. Ülestõusnud hõivasid kiiresti Masaya ja Tipitapa ning alustasid rünnakut Managuale. Seda linna nad aga vallutada ei suutnud ja nii taganesid nad Masayasse, et vägedele puhkust anda.
Diaz ja Chamorro mõistsid, et oma jõududega nad toime ei tule. Diaz andis USA saadikule George T. Weitzelile 200 000 dollarit, see aga tagas vastutasuks USA merejalaväelaste saatmise Nicaraguasse. Mena kaotas konflikti ja pagendati Panamasse. 4. oktoobril 1912 õnnestus valitsusjõududel koostöös USA ekspeditsioonikorpusega ülestõusnute jõud lõplikult purustada.
Aastal 1917 lahkus Diaz poliitikast. Aastal 1926 haaras Emiliano Chamorro Vargas riigis võimu. Pärast seda, kui ta võimult lahkuma sunniti, andis presidendi kohusetäitjaks saanud Sebastián Uriza presidendi ametiposti üle mitte presidendiks valitud Carlos José Solórzanole, vaid Adolfo Diazele. See tõi kaasa rahutused ja sandinistid alustasid ülestõusu. Selle mahasurumiseks kutsus Diaz taas appi Ameerika Ühendriikide sõjaväe. Aastal 1933 läks ta taas vabatahtlikult erru ja tema asemel valiti uueks presidendiks ülestõusnute esindaja José María Moncada.
Pärast ametist lahkumist omandas ta mitmed sandinistide poolt hävitatud kullakaevandused ja üritas neid taas käima panna, kuid ebaõnnestunult. Kui riigis haaras võimu Anastasio Somoza García, lahkus Diaz riigist ja asus elama New Yorki.
Diaz ei abiellunud, ent sellele vaatamata oli tal kaks last: Irma Díaz Fajardo ja Henry Díaz Rivas.
Kunst (perekonnanimi)
Kunst on eesti perekonnanimi.
Adolfo Díaz
Elulugu
Adolfo Diaz suri 29. jaanuaril 1964 San Josés Costa Ricas.
Poliitiline pärand
Diaz on üks vastuolulisemaid Nicaragua presidente. Tema võimulolekut on kaks korda kaitsnud Ameerika Ühendriikide sõjavägi; tema võimuloleku ajal müüdi maha ka suurem osa riigi omandist. Samas oli ta võimekas poliitik, kes kaitses oma positsioone kolme võimeka kindrali (Juan José Estrada, Luis Mena ja Emiliano Chamorro) vastu. Tema initsiatiivil sillutati Managua tänavad ja võeti kasutusele córdoba. Ka pani ta aluse Nicaragua Rahvaarmeele.
Kunst (perekonnanimi)
Perekonnanime Kunst on pandud viies mõisavallas Pärnu-, Viljandi- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kõivusaar. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kunst Eestis 7 mehel ja 9 naisel.
Kruvikeeraja
right|thumb| Kruvikeeraja Kruvikeeraja ehk kruvits on tööriist kruvide sisse- ja väljakeeramiseks.
Lihtsaim käsikruvikeeraja koosneb käepidemest ja selle sisse kinnitatud vardast, mille ots sobib teatud tüüpi kruvi peas oleva pesaga. Varras on tavaliselt tehtud tugevast terasest, et kaitsta seda paindumise ja väändumise eest. Varda ots võib olla tugevdatud kulumise vältimiseks. Käepidemed on tavaliselt tehtud puidust, metallist või plastist ja on läbilõikes kuusnurkse, ruudu või ovaalse kujuga, et paremaks muuta haardumist ja ennetada tööriista veeremist tasapinnal. Kruvikeerajaid eristatakse otsaku järgi, mis sobib kruvi pessa. Mõnedel kruvikeerajatel on vahetatavad otsakud, mis kinnituvad pessa mehaaniliselt või magnetilisuse abil. Kaks kõige levinumat otsa on lapikpea- ja ristpeaotsad.
Skogskyrkogården
Skogskyrkogården (eesti keeles Metsakalmistu) ehk Stockholmi Metsakalmistu on 1994.a UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud kalmistu, mis asub Stockholmi lõunaosas Enskede linnajaos.
Kalmistu kujundajateks olid noored arhitektid Gunnar Asplund ja Sigurd Lewerentz.
Praeguseks on kalmistu pindala 102 hektarit ja seal on umbes 100 000 hauaplatsi. Kalmistu viies kabelis viiakse aastas läbi üle 2000 matusetalituse. Lisaks on seal veel krematoorium ja koht vabaõhutalitusteks.
Suurim osa Skogskyrkogårdenist on protestantide matmisala, kuid seal on ka kaks moslemite, kaks õigeusklike ja üks juutide ala. Viimane kuulub Stockholmi juudi kogudusele.
Ajalugu
20. sajandi alguses tekkis Stockholmis vajadus uue surnuaia järele, kuna oli selge, et senistest kalmistutest enam ei piisa. 1912. aastal otsustati see rajada Lõuna-Stockholmi umbes 100-hektarilisele okaspuudega kaetud alale.
Seni kehtinud ideaali järgi pidid kalmistud olema "surnute aedadeks". Surnuaedades olid ilusad pargid, alleed ja uhked hauaplatsid. Skogskyrkogårdeni rajamisel püüdis Stockholmi kalmistumajanduse osakond sellest ideaalist kaugeneda ning luua erilise ja teistele eeskujuks oleva kalmistu, kus loodus ja arhitektuur moodustaksid ühtse terviku.
Arhitektuurikonkurss
1914. aastal kuulutati kalmistu rajamiseks välja rahvusvaheline arhitektuurikonkurss. Osalejatele tehti ülesandeks luua harmooniline tervik, kus külastajatel on lihtne orienteeruda. Kokku laekus 53 kavandit, neist mõni ka eeskujuriigiks olnud Saksamaalt. Et samal ajal käis Esimene maailmasõda, tuli enamik kavandeid siiski Rootsist. Paljud tuli kohe kõrvale jätta, sest neis polnud vähimalgi määral tabatud uue surnuaia ideed.
1915. aastal kuulutati konkurss lõppenuks. Esikoha pälvisid 30-aastased rootsi arhitektid Gunnar Asplund ja Sigurd Lewerentz. Nende võistlustöö kandis nime "Tallum" ja see oli ainus kavand, mille põhirõhk oli põhjamaisel metsal. Siiski tuli nende kavandit suures osas muuta, enne kui 1917. aastal saadi kalmistut rajama hakata.
Rajamine
Maastikuarhitekt Sigurd Lewerentz kavandas ka Almhöjdeni meditatsioonipaiga, Uppståndelsekapelleti ('ülestõusmise kabeli') ja Minneslundi (koht, kus ilma omaste juuresolekuta puistatakse laiali või maetakse nende inimeste tuhk, kes ise või kelle omaksed ei soovi eraldi hauda).
Gunnar Asplund projekteeris ülejäänud kabelid ja hooned.
Kujunduselementide loomisel osalesid ka mõned rootsi esiletõusvamad kunstnikud, nende seas Sven "X:et" Erixson, Carl Milles ja Otte Sköld.
Ümmarguste graniitkividega kaetud aasale projekteerisid arhitektid kabelid, mis loovad loodusega ühtse terviku, moodustades pühaliku maastikuruumi. Hauaplatsid rajati kvartalitena männimetsa.
Harmooniline terviklikkus
Skogskyrkogårdenis moodustub ühtne tervik loodusest, arhitektuurist ja kunstilistest kaunistustest. See vastandub tavalistele suurlinnades asuvatele kalmistutele, kus on lihtsalt väga palju monumente.
Mõni kuu pärast surnuaia valmimist 1940. aastal suri Gunnar Asplund, teine arhitekt Sigurd Lewerentz oli mõne aasta eest vallandatud. Seetõttu jäi kalmistu selliseks, nagu arhitektid olid selle kavandanud, ega viidud sisse uuendusi. Ka pisimais detailides on kõik jätkuvalt nii, nagu arhitektid olid algsetel plaanidel joonistanud.
Sigurd Lewerentzi koostöö Skogskyrkogårdeniga hiljem taastus ning siis projekteeris ta muuhulgas Minneslundi.
Skogskyrkogården kui looduse ja kultuuri ühtne tervik oli ka põhjuseks, miks see kanti UNESCO maailmapärandi nimistusse: kalmistu on silmapaistev näide selle kohta, kuidas 20. sajandi arhitektuur ja kujundatud maastik sulavad ühte. Surnuaed on mõjutanud paljude teiste kalmistute kujundamist kogu maailmas.
Skogskyrkogården võitis 1995. aastal Carlo Scarpa auhinna aia-, pargi- ja kultuurmaastiku valdkonnas.
thumb|center|800px|Skogskyrkogårdeni "piibellik" maastik. Skogskrematoriet ('metsakrematoorium') vasakul ja Almhöjden ('jalakakõrgendik') paremal
Tuntud inimesi, kes on maetud Skogskyrkogårdenis
Skogskyrkogårdeni kaunidusest ja tuntusest hoolimata on rohkem kuulsusi Stockholmis maetud Norra begravningsplatsenis ('põhjakalmistu').
Eestlased Skogskyrkogårdenis
Eestlaste kalmistu on eraldi osa Skogskyrkogårdeni 25. kvartalist, mis nii eraldatuse kui ka kujunduse poolest meenutab enam Eesti kui Rootsi kalmistut. Kuid eestlasi on maetud ka nii Skogskyrkogårdeni teistesse kvartalitesse kui ka teistele Stockholmi kalmistutele. Jüri-Karl Seim kaardistas eestlaste hauad Skogskyrkogårdenis 1990. aastate keskel, plaan on ilmunud Eesti Päevalehes.
Raúl de Tomás
Raúl de Tomás Gómez (sündinud 17. oktoobril 1994 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis RCD Espanyol ja Hispaania jalgpallikoondises.
2020. aasta jaanuaris naasis De Tomás Hispaaniasse, sõlmides pikaaegse lepingu Espanyoliga. Üleminekusumma oli 20 miljonit eurot, millega sai De Tomás Espanyoli läbi aegade suurimaks ostuks. Hispaania kõrgliigas lõi ta hooajal 2019–20 14 mänguga neli väravat, kuid Espanyol liigasse püsima ei jäänud. Järgmisel hooajal kindlustati tagasi pääs Hispaania kõrgliigasse. Sellele andis suure panuse De Tomás, kui lõi 23 väravat ja oli Hispaania esiliiga suurim väravakütt.
Aastatel 2009–2013 mängis De Tomás Hispaania noortekoondistes. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 11. novembril 2021 MM-i valikmängus Kreeka vastu.
Ar-Namõs
Ar-Namõs ('Väärikus') on Kõrgõzstani partei, mida juhib endine peaminister Feliks Kulov.
Partei asutati 1999. aastal. 2000. aasta parlamendivalimistel osalemist parteile ei võimaldatud ja partei liikmed moodustasid liidu Kõrgõztani Demokraatliku Liikumisega.
2010. aasta parlamendivalimistel sai Ar-Namõs 25 kohta 120-st ja jäeti valitsuskoalitsioonist kõrvale.
2011. aasta 14. aprillil teatas 10 Ar-Namõsi fraktsiooni parlamendisaadikut, et ühinevad koalitsiooniga. Feliks Kulov alustas seepeale peaminister Almazbek Atambajeviga läbirääkimisi valitsuskoalitsiooniga liitumisest, kuid plaan jäi katki, sest Ata-Džurt ja Respublika olid koalitsiooni laiendamise vastu. Fraktsioonikaaslased süüdistasid selles Kulovit, kelle ambitsioonid olevat olnud liiga suured.
2011. aasta suvel peetud kongressil ei jõudnud partei kokkuleppele ühise presidendikandidaadi nimetamises. Septembris teatas rühm Ar-Namõsi parlamendisaadikuid, et tagandasid Feliks Kulovi fraktsioonijuhi kohalt ja valisid uueks juhiks Kamila Talijeva. Kulov aga väitis, et selline samm on vastuolus partei põhikirjaga ja mõned viieteistkümnest tagandamisavaldusele allakirjutanust ei saanud dokumendist aru. Kaks neist võtsid tema sõnul oma allkirjad tagasi, kaks aga olid juba varem fraktsioonist välja heidetud.
Timo Tarve
pisi|Timo Tarve Nõmme mälumängu žürii liikmena Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. mai 2014 Timo Tarve (sündinud 11. jaanuaril 1980) on eesti ajakirjanik.
On töötanud Eesti Televisioonis.
Ta töötab toimetajana Kuku raadios, tehes nii reportaaže, päevakajalisi ja ühiskonnasaateid ("Vox Populi", "Saade") kui ka mälumängusaadet "Tarkade Klubi".
Suure spordihuvilisena tegutseb ta suurtel spordivõistlustel, eriti kergejõustikuvõistlustel staadioniteadustajana.
Teos
Koos Margus Ubaga on ta koostanud raamatu "Suur olümpiamängude mälumäng : 1000 küsimust ja vastust olümpiamängude ajaloost" (Margus Uba, Timo Tarve. Tallinn : Cum Laude 2017). Osalenud mälumängudes (Maakilb, Mnemofriik Harjumaal jne.) ning vedanud kümme hooaega (aastani 2022) Nõmme mälumängusarja.
Rips-rosettsamblik
Rips-rosettsamblik  (Physcia tenella) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Ricardo Oliveira
Ricardo de Oliveira (sündinud 6. mail 1980 São Paulos) on endine Brasiilia jalgpallur (ründaja).
Klubikarjäär
2000. aastal debüteeris Oliveira Brasiilia kõrgliigas Portuguesa meeskonnas. 2001. aastal lõi ta Brasiilia kõrgliigas 14 väravat.
Aastatel 2003–2014 mängis Oliveira põhiliselt välisliigades.
2015. aasta jaanuaris suundus Oliveira tagasi kodumaale, liitudes Brasiilia kõrgliigaklubiga Santos. Enne seda oli ta Santoses mänginud ka 2003. aasta esimeses pooles.
2015. aasta mais võitis ta klubiga São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista ning oli 11 väravaga liiga turniiri suurim väravakütt. Pärast seda pikendas ta algselt vaid viis kuud kestnud lepingut 2017. aasta detsembrini. Edukaks osutus hooaeg ka Brasiilia kõrgliigas. Ta oli 20 väravaga liiga suurim väravakütt ja valiti kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Santos lõpetas hooaja seitsmenda kohaga.
2016. aasta esimeses pooles võitis Santos taas São Paulo osariigi meistrivõistlused ning Oliveira lõi finaalmängus Audaxi vastu otsustava värava.
Kuigi 2017. aasta hooaega segasid vigastused, suutis ta kõrgliigas lüüa kaheksa väravat. 2017. aasta detsembris, mil ta ei õnnestunud uut lepingut sõlmida, lahkus ta klubist.
Zacharava-Pulichava
pisi|left| Zacharava-Pulichava (vene keeles Zahharova-Pulihhova, transkribeerituna Zahharava-Pulihhava) on Minski linnaosa, mis asub linna keskosas Partyzanski rajooni territooriumil.
Tegemist on ühe linna prestiižsema elurajooniga, mis oli elitaarne piirkond juba nõukogude ajal. Linnaosa on hästi välja ehitatud infrastruktuuriga, sealsed hoovid on suured, lähikonnas asuvad mitmed pargid, linnaossa jääb ka aastal 1805 rajatud Maksim Gorki nimeline kesklastepark. Suurem osa sealsetest korteritest on kolme- või neljatoalised. Paljudes korterites asuvad kaminad, mitmetel on ka uhked rõdud. Nõnda on linnaosa kujunenud ka kõige kallimate korteritega piirkonnaks Minskis. Vaatamata sellele on nõudlus sealsete elamispindade järele pidevalt kasvanud; oma osa on selles ka asjaolul, et linnaosa asub Minski kesklinna lähedal.
Autoriõiguste kollektiivne teostamine
Autoriõiguste kollektiivne teostamine on autori varaliste õiguste teostamine kollektiivse esindamise organisatsiooni kaudu. See tähendab, et litsentsi ehk loa autoriõigusega kaitstud teoste teatud viisil kasutamiseks annab litsentsisaajale autoreid kas seadusest või tehingust tulenevalt esindav kollektiivse esindamise organisatsioon, mitte autorid individuaalselt. Kollektiivse esindamise organisatsioon peab õiguste kasutajatega vajadusel lepingueelseid läbirääkimisi, kogub sõlmitud litsentsilepingute alusel kokku litsentsitasud ning jaotab kogutud litsentsitasud oma liikmeteks ja esindatavateks olevate autorite vahel.
Ricardo Oliveira
Klubikarjäär
2020. aasta septembris liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Coritiba. See jäi ühtlasi tema viimaseks klubiks Brasiilia kõrgliigas – 18 mänguga lõi ta sel hooajal liigas kaks väravat. 2022. aastal mängis ta Minas Geraisi osariigi meistrivõistlustel Campeonato Mineiro Athletic Clubi ja 2023. aastal Liiduringkonna meistrivõistlustel Campeonato Brasiliense Brasília meeskonnas. Jalgpallurikarjääri lõpetamisest teatas Oliveira 2023. aasta juulis.
Autoriõiguste kollektiivne teostamine
Õiguste kohustuslik kollektiivne teostamine on teatavatel masskasutuse juhtudel efektiivseks lahenduseks olukorras, mille puhul kannataks teose kasutamine autorite paljususe tõttu. Mõnesid autoriõigusega kaitstavate teoste liike on autoril endal väga ebaökonoomne ja praktiliselt isegi võimatu ärilisel eesmärgil kasutada. Autoriõiguste kollektiivne teostamine võimaldab hoida kokku nii autorite kui ka teoste kasutajate ajalisi ja rahalisi ressursse, kuivõrd igalt autorilt eraldi litsentsi saamine ei pruugi olla mõistlikult võimalik.
Ricardo Oliveira
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 2004. aasta Copa América viimases alagrupimängus 14. juulil Paraguay vastu. Veerandfinaalis 18. juulil lõi ta värava Mehhiko vastu – see oli tema esimeseks väravaks koondise särgis. Brasiilia tuli lõpuks turniiri võitjaks.
Pärast seda sekkus Oliveira regulaarselt Brasiilia koondisemängudes Adriano, Robinho ja Ronaldo asemele vahetusest. Ta kuulus Brasiilia koondisse ka 2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, mis ka võideti. 2006. aasta maailmameistrivõistlustest jäi ta vigastuse tõttu eemale.
2015. aastal naasis Oliveira pärast kaheksat aastat taas koondisse ning lõi 13. oktoobril MM-i valikmängus värava Venezuela vastu. Koondises mängis ta veel ka 2016. aastal ning lõi 29. märtsil MM-i valikmängus värava Paraguay vastu.
Autoriõiguste kollektiivne teostamine
Ajal, mil kollektiivse esindamise organisatsioon teostab kas vastavalt seadusele või tehingust tulenevalt autori teatud varalisi õigusi, ei saa autor neid õigusi ise teostada.
Autoriõiguste kollektiivse teostamise mudelid on:
Zacharava-Pulichava
Ajalugu
Linnaosa rajati suuremalt jaolt vahemikus 1960–1970. Sealsed elamud rajati parteieliidi ja loomingulise intelligentsi jaoks. Mitmeid sealseid elamuid kutsuti nõukogude ajal rahvasuus kindralimajadeks, ent linnaosa sai juba rajamisel hüüdnimeks karusnahksete mütside rajoon (район пыжиковых шапок).
Lizzie McGuire
"Lizzie McGuire" on noortele suunatud USA komöödiatelesari.
Zacharava-Pulichava
Ajalugu
Zacharava tänava ümbrus oli varem Minski äärelinn Stromki Bierah, kus asusid laod ja puidust elamud. 1940. aastal valmis tänaval ka trammitee. Sõja ajal paljud sealsed hooned hävisid, sealsed taastamistööd algasid alles viiekümnendatel aastatel. Ühtlasi ehitati vana tänav ka laiemaks.
Sahha ooperi- ja balletiteater
pisi|240px|Sahha ooperi- ja balletiteatri logo
Lizzie McGuire
Hilary Duff mängib kahte rolli – nii peategelast Lizzie McGuiret kui ka poptäht Isabelli.
Anaïs Nin
pisi|Anaïs Nin (ca. 1920) pisi|Anaïs Nin (1970) Anaïs Nin [ana'is n'in] (sünninimi Angela Anaïs Juana Antolina Rosa Edelmira Nin y Culmell; 21. veebruar 1903 Neuilly-sur-Seine, Prantsusmaa – 14. jaanuar 1977 Los Angeles, California, USA) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Ta kirjutas romaane, esseid, jutustusi ning erootilist kirjandust. Suur osa tema teostest avaldati postuumselt.
Lizzie McGuire
Sarja tunnuseks on peategelase animeeritud versioon, kes esitab tema sisekõnet.
Kokku toodeti 65 osa, need olid eetris 12. jaanuarist 2001 kuni 14. veebruarini 2004.
Sahha ooperi- ja balletiteater
Sivtsev-Omollooni nimeline Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklik Ooperi- ja Balletiteater (jakuudi keeles Д.К. Сивцев - Суорун Омоллоон аатынан Саха Өрөспүүбүлүкэтин Ил Опера уонна Балет театра; vene keeles Государственный театр оперы и балета Республики Саха (Якутия) имени Д.К. Сивцева – Суоруна Омоллоона) on teater Sahha pealinnas Jakutskis.
Sahha ooperi- ja balletiteater on ainus statsionaarne ooperi- ja balletiteater Kaug-Ida föderaalringkonnas ja üks neljast Siberis paiknevast ooperi- ja balletiteatrist (ülejäänud kolm asuvad Ulan-Udes, Krasnojarskis ja Vladivostokis).
Lizzie McGuire
2003. aastal valmis sarjal põhinev film "The Lizzie McGuire Movie".
Sahha ooperi- ja balletiteater
Ajalugu
1991. aasta oktoobris sai teater riikliku staatuse. Teatri uueks nimeks sai Jakuudi Riiklik Ooperi- ja Balletiteater. Pärast vabariigi nime muutmist 1991. aasta lõpul Sahha (Jakuutia) Vabariigiks, muudeti ka teatri nimi vastavalt Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklikuks Ooperi- ja Balletiteatriks. Alates 2001. aastast kannab teater kirjaniku ja libretisti Dmitri Sivtsevi (kirjanikunimega Suorun Omolloon) nime.
Loovjuhid ja solistid
Teatri pealavastaja on Prokopi Neustrojev ja peaballettmeister Marija Saidõkulova. Peadirigendi kohuseid täidab Aleksei Unarov.
Teatris on töötanud tuntud ooperilauljaid Anegina Iljina, Ivan Stepanov, Semjon Okonešnikov, Varvara Jakovleva, Nina Tšigirjova, Aitalina Adamova ja Albina Borissova ning balletisolistid Aleksei Popov, Dmitri Dmitrijev, Oksana Abramova, Jekaterina Taišina, Renat Hon ja Sarõal Afanasjev.
Zacharava-Pulichava
Ajalugu
Pulichava tänava ümbruskonnas asus Archirejskaja Słabodka linnaosa, sellest läänes ulatus see aga Lachovka linnaossa. 1923. aastal nimetati piirkond revolutsionäär Ivan Pulichavi auks ümber. Piirkonnas domineerisid individuaalelamud, mis aga lammutati tänapäevase linnaosa rajamisel.
Toshihiro Yamaguchi
Toshihiro Yamaguchi (jaapani keeles 山口 敏弘 Yamaguchi Toshihiro; sündinud 19. novembril 1971 Kumamotos) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–1995 4 mängu.
Nõukogude Liidu jäähokikoondis
Koondis oli aastatel 1954–1991 ülekaalukalt edukaim jäähokikoondis. Koondis tuli seitse korda olümpiavõitjaks (1956, 1964, 1968, 1972, 1976, 1984, 1988) ning sai olümpiamängudelt ühe hõbe- (1980) ja ühe pronksmedali (1960). Maailmameistrivõistlustelt võideti 22 kuld-, 7 hõbe- ja 5 pronksmedalit.
Koondise treener oli aastatel 1977–1991 Viktor Tihhonov.
Pillipiigad
Pillipiigad on Kose Muusikakooli vilistlaste keelpilliorkester, mis tegutseb Harju maakonnas Kose asulas.