cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti geoloogiline ehitus
Silur
pisi|Eesti kuulsamaid Siluri paljandeid [[Panga pank Saaremaal]] Silurile vastab ajavahemik 444–416 miljonit aastat tagasi. Nagu ordoviitsiumis, jätkas Baltika kontinent triivi lõunapoolkeralt põhja suunas ja jõudis siluri alguseks ekvaatorile. Veelgi soojemas kliimas viibimise tõttu jätkus veelgi intensiivsem soojaveeliste lubisetete moodustumine. Meri kitsenes basseini setetega täitumise tõttu. Meri säilis üksnes endise ordoviitsiumi basseini telgmises (sügavamas) osas, ulatumata Eesti alast ida poole. Ajastu alguses mere veetase kõikus. Mere veetaseme märgatav tõus oli varasiluri keskel, mil hakkasid tekkima merglid või mergelsavid, mis on omased sügavaveelisele keskkonnale. Varasiluri lõpul madaldus meri järsult, seda näitab sügavaveeliste savikate merglite asendumine puhaste madalaveeliste lubjakividega. Siluri ajastu keskel põrkas Baltika kontinent kokku Laurentia kraatoniga (tänapäevase Põhja-Ameerika osa), see aeglustas kontinendi triivi põhja suunas. Kokkupõrkest peale hakkas meri lõplikult taanduma tänapäevase edela suunas. Mere taandumiste ajal tekkisid väga madala vee setendid, milles on jälgitavad kuivalõhed ja kus leidub mageveeliste eurüpteriidide ja lõuatute kivistisi. Esines ajutisi mere pealetunge, kuid siluri lõpuks taandus meri Eesti alalt täielikult.
Siluri ladestu jaguneb neljaks ladestikuks: Přidoli, Ludlow, Wenlock ja Llandovery. Siluri läbilõige on paksim ja ühtlasi kõige täielikum Sõrves (436m). Siluri kivimid on väga vahelduva iseloomuga, valdavad karbonaatkivimid (lubjakivid, merglid, domeriidid ja dolomiidid) ja purdsetendid (savid ja argilliidid). Lubjakivid sarnanevad keemilise koostise poolest ordoviitsiumi lubjakividega, kuid erinevad kivististe poolest. Võhma ümbruses Adavere lademe dolomiitides leidub galeniidi kristalle. Siluri avamusalale on omased alvarid.
Devon
pisi|[[Härma Mäemine müür|Härma müür Piusa jõel on Devoni liivakivide paljand]] Devonile vastab ajavahemik 416–359 miljonit aastat tagasi. Baltika mandri põrkumine Laurentiaga (Põhja-Ameerikaga) siluris, mis sulges Iapetuse ookeani ning sellele järgnenud Skandinaavia mäestiku orogenees ja areng devonis on Eesti ala arenguloos pöördelise tähtsusega. Need sündmused muutsid mereliste basseinide levikut ja settimist täies ulatuses. Varem domineerinud karbonaatne settimine asendus terrigeense settimisega. Devoni ajastul asus Eesti ala ekvatoriaalsetel laiuskraadidel (jätkates triivi põhja suunas), seetõttu valdasid ariidsed kliimaolud. Et settematerjali juurdekanne Skandinaavia mäestikust oli suur, siis oli ka settimine kiire.
Devoni ladestike avamused kulgevad idakirde- ja lääneedela-sihiliste vöönditena Pärnu-Mustvee joonest lõunas. Eraldine avamus asub Narva jõe keskjooksul, mis on ülejäänud avamusega ühenduses Venemaa kaudu. Noorimate devoni kihtide avamus on Eesti kagunurgas. Ladestu jaguneb kolmeks ladestikuks: ülem-, kesk- ja alam-devon. Alam-devoni lademed paiknevad üksnes Kagu-Eestis ega ulatu avamuseni. Eestis on ülekaalus kesk-devoni leviala. Ladestu on kõige paksem Kagu-Eestis (üle 400 m), kuid Eestist lõuna poole veelgi paksem. Paljanduv läbilõike osa algab kesk-devoni Pärnu lademega. Ladestu koosneb eeskätt purdkivimitest (liivakivid, aleuroliidid ja savid), vähesel määral on karbonaatkivimeid (dolomiidid, domeriidid ja lubjakivid). Lähinaabruses Läti ja Venemaa aladel leidub ka kipsi, mis on ariidse kliima tunnus. Eraldi paiknev Narva lade koosneb savidest ning dolomiitidest. Ülem-devoni lademeis leidub savide ja dolomiitide kõrval ka lubjakive, kuid lademe kihtide paiknemisala on Eestis väga väike. Devoni ajastul piirnes Eesti ala kõrbega, meri paiknes ida ja kagu pool. Devoni setetes leidub kalade, käsijalgsete, taimejäänuste ja spooride kivistisi.
Pinnakate
Modelleerides on jõutud järgmiste järeldusteni: 1) Põhja-Eesti alal oli karboni ajastul 400–1000 m rohkem settekivimeid, millest enamus kulutati permi ja triiase ajastul; 2) juurast paleogeenini maapind tasandus; 3) paleogeeni lõpus kujunes maismaale jõgede võrgustik, millest on tänaseni säilinud mattunud orud ja nüüdsel maastikul välja paistvad ürgorud; 4) hiljem on jääaegadel pealetunginud liustikud maapinda kulutatud.
Kvaternaar
pisi|Kunstniku nägemus kvaternaari maksimaalsest jäätumisest Kvaternaari ajastu algas 2,588 miljonit aastat tagasi. Ajastu jaguneb kaheks ajastikuks, pleistotseeniks 2,588 miljonit kuni 11 500 cal 14C aastat BP ja holotseeniks 11 500 cal 14C aastat BP kuni tänapäev. Kvaternaari ajastu ja holotseeni ajastik kestavad ka praegu. Kvaternaari tunnused on kliima jahenemise järsk kiirenemine, kliima tsükliline muutlikkus (jääajad ja jäävaheajad), maailmameretaseme kõikumine kuni 150 meetri ulatuses, glatsiaalsed setted ja pinnavormid. Peale nende veel inimese evolutsioon ja ränded.
Eesti ala korduvalt katnud liustik kulutas aluspõhja pinda umbes 30–70 meetrit vähemaks. Mandrijää kulutavat mõju on näha silekaljude, jääkriimude, kaljuvoorte ja jääkulutusnõgude näol. Kvaternaari glatsiaalsed setted on moreen, kruus, liiv, aleuriit ja savi. Maavaradena leiavad kasutust kruus, liiv ja savi.
Kvaternaaris toimunud suuremad jäätumised ja jäävaheajad nende Põhja-Euroopas kasutatavate nimedega:
Viimase Weichseli jäätumise liustiku taandumine Eesti aladelt toimus staadiumites. Holotseeni võib pidada pärast Weichseli jäätumist saabunud jäävaheajaks.
Liustikest jäid Eesti pinnamoodi maha mitmed pinnavormid (otsamoreenid, voored, mõhnad jne).
Liustike sulaveest moodustus tänapäevase Läänemere nõkku veekogu, mis oma olemust korduvalt muutis.
Igas arengujärgus veetase langes ja taanduvast rannajoonest jäid maha mitmed rannamoodustised (rannavallid, astangud, terrassid ja rändrahnude kogumikud), mis on tänapäeval kergesti äratuntavad. Liustiku taandumisel on maakoor vabanenud kuni 2 km paksuse liustiku koormusest ja kerkib kuni 3 mm aastas.
Pleistotseeni organismid ei erinenud oluliselt nüüdisaegseist, aga selgroogsete faunas oli pleistotseeni alguses veel rohkesti neogeeni loomi (näiteks mõõkhambuline tiiger, hipparion), kes elasid koos kvaternaarile eriomaste liikidega. Paljud karmi kliimaga kohastunud liigid (näiteks mammut, karvane ninasarvik) on tänapäevaks välja surnud.
Kim Chŏng-un
Kim Chŏng-un (ka Kim Jong-un [hääld. Kim Džong-õn] või Kim Jong-eun, korea 김정은; sündinud 8. jaanuaril 1984 P'yŏngyangis) on Põhja-Korea poliitik, kes alates 2011. aastast on Põhja-Korea riigipea (tiitliga Ülim Juht) ja alates 2012. aastast Korea Töölispartei esimees.
Kim on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (1941–2011; valitses 1994–2011)) ja tema abikaasa Ko Yŏng-hŭi (1952–2004) teine laps. Ta vanaisa on Kim Il-sŏng, kes oli Põhja-Korea riigi asutaja ja esimene juht vahemikus 1948–1994. Kim on esimene Põhja-Korea juht, kes sündis pärast riigi asutamist.
Alates 2010. aasta teisest poolest peeti Kim Chŏng-un'i Põhja-Korea liidrikoha otseseks pärijaks ning pärast ta isa surma kuulutas Põhja-Korea riiklik televisioon ta "Suureks Pärijaks". Lisaks ametile riigipea ja Korea Töölispartei esimehena on Kim ka Sõjaväe Keskkomisjoni esimees, Riigiasjade Komisjoni esimees, Poliitbüroo Presiidiumi liige ja Korea rahvaarmee ülemjuhataja. 18. juulil 2012 ülendati Kim Korea rahvaarmee marssaliks, tugevdades täiendavalt tema positsiooni riigi relvajõudude ülemjuhatajana.
12. detsembril 2013 lasi Kim "reeturlikkuse" eest hukata oma onu, kõrge Põhja-Korea riigiametniku Jang Song-thaeki. Samuti peetakse laialdaselt tõenäoliseks, et Kimi käsul tehti 2017. aasta veebruar Malaisias atentaat tema poolvennale Kim Chŏng-namile.
1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses
1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses peeti III rahvaste spartakiaadi raames Moskvas 11.–15. augustil.
MikroRNA-203
pisi|MikroRNA-203 sekundaarstruktuur MikroRNA-203 (miRNA-203, miR-203, microRNA-203) on lühike mitte-kodeeriv RNA molekul. MikroRNAde ülesanne on teiste geenide ekspressiooni reguleerimine.
Neil on selleks peamiselt kaks mehhanismi – märklaudgeeni mRNA translatsiooni maha surumine ning kompleksis valguga Argonaut võivad mikroRNAd ka vastava märklaudgeeni mRNA lagundada.
MikroRNA-203 gradient eristab prolifereeruvatest eellasrakkudest lõplikult diferentseeruvad rakud ehk basaalsetes rakkudes on mikroRNA-203 tase madal, kuid mida rohkem rakud diferentseeruvad, seda kõrgemale mikroRNA-203 tase jõuab. Normaalsetes tingimustes suurendab mikroRNA-203 epidermi diferentseerumist, vähendab prolifereerumist ja soodustab rakutsüklist väljumist.
Nagu paljude teiste mikroRNAde puhul, on ka mikroRNA-203 ekspressiooni deregulatsioon seotud mitmete haigusnähtudega, nt psoriaas, reumatoidartriit ja vähi teke.
Sissejuhatus
MikroRNAd on lühikesed (20–22 nt) endogeensed mittekodeerivad RNA molekulid, mis reguleerivad neile vastavate märklaudgeenide mRNAde taset paardudes mRNA 3’ UTR-ga. See omakorda mõjutab mRNA stabiilsust, vaigistamist või degradeerumist. MikroRNAd on olulised regulaatorid enamikus rakuprotsessides, näiteks prolifereerumises, arengus, diferentseerumises ja apoptoosis.
MikroRNAde biosüntees
MikroRNAde geenid võivad olla teiste geenide sees (nt intronites) ning ka geenide vahel. RNA polümeraasid transkribeerivad mikroRNAde geenidelt pri-miRNAsid. Seejärel algavad post-transkriptsioonilised modifitseerimised: Juhtiv ahel pannakse RNA-indutseeritud vaigistamise kompleksi (RNA-induced silencing complex; RISC) ning seejärel on mikroRNA valmis oma märklaudgeeni mRNAga paarduma. Teine ahel, mida kirjapanduna märgitakse tärniga, tavaliselt lagundatakse.
MikroRNA-203 regulatsioon diferentseerumises
Sonkoly jt näitasid, et mikroRNA-203 endogeenne ekspressioon allub epiteelirakkudes proteiini kinaasi C rajale. Nad näitasid, et c-Jun surub mikroRNA-203 ekspressiooni alla, samas kui AP-1 transkriptsioonifaktorite kompleksi liige JUNB tõstab mikroRNA-203 taset. Kasvufaktorid (nt epidermaalse kasvu faktor) võivad samuti mikroRNA-203 ekspressiooni alla suruda.
Lisaks on leitud, et mikroRNA-203 ekspressioon allub galectin-7-le, mis on beetagalaktosiide siduv valk ning samuti seotud keratinotsüütide diferentseerumisega. Galectin-7 soodustab diferentseerumist läbi JNK-mikroRNA-203-p63 signaaliraja. Täpsemalt – galectin-7 on seotud JNK-ga (c-Jun N-terminaalne kinaas, c-Jun N-terminal kinase) kaitstes seda ubikvitineerimise ja lagundamise eest. Kõrgem JNK tase aga aktiveerib mikroRNA-203 ekspresseerimise.
MikroRNA-203 on ka väga oluline naha morfogeneesis. Seda mikroRNA-d on võimalik tuvastada ka loote nahas. Inimese mikroRNA-203 ilmub naha arengus hiljem võrreldes hiire ortoloogiga. Naha arengus on mikroRNA-203 ja tema märklaua p63 vahel kindlad seosed ja tasakaal. Ka SOCS3 on naha arengus oluline.
MikroRNA-203 regulatsioon psoriaasis
Psoriaatilistes laikudes on mikroRNA-203 tase kõrge. Bracke jt on näidanud, et mitmete põletikku soodustavate tsütokiinide kombinatsioonid (interleukiin (IL)-1a, IL-17A, IL-6 ja tuumori nekroosi faktor (TNF)-α) võivad mikroRNA-203 ekspressiooni indutseerida. Sellest tulenevalt on SOCS3 (suppressor of cytokine signaling 3) tase, vastupidi, madal. SOCS3 on aga inhibiitor STAT3-le. STAT3 on transkriptsioonifaktor, mis aktiveerub tsütokiini IL-6 mõjul. Kui SOCS3 tase on madal ning see ei inhibeeri piisavalt STAT3, infiltreeruvad immuunrakud nahka ning tekivadki psoriaatilised laigud.
MikroRNA-203 regulatsioon reumatoidartriidis
Stanczyk jt näitasid, et reumatoidartriidi sünoviaalsetes fibroblastides on mikroRNA-203 ekspressiooni tase kõrgem kui osteoartriidi sünoviaalsetes fibroblastides või tervete doonorite fibroblastides. MikroRNA-203 sunnitud üleekspressioon tõi kaasa MMP-1 ja IL-6 märkimisväärselt tõusnud tasemed. Seega võib öelda, et mikroRNA-203 ekspressiooni taseme tõus võib viia läbi NF-kappaB raja suurenenud MMP-1 ja IL-6 sekretsioonini. Need aga põhjustavad reumatoidartriiti.
MikroRNA-203 regulatsioon kasvajates
Kuna väga paljudes artiklites, mis on keskendunud kasvajatele, on näidatud mikroRNA-203 taseme muutust, võib väita, et mikroRNA-203 korrektne hulk on oluline vähi tekke ja arengu vältimiseks.
Wellner jt näitasid, et mikroRNA-203 ja mikroRNA-200 perekonda kuuluvate epiteeli diferentseerumist soodustavate liikmete ekspressiooni surub alla ZEB1. Nad pakkusid välja, et ZEB1 seob epiteliaal-mesenhümaalse transitsiooni ning tüvirakkude säilimise selle abil, et ta surub alla tüvirakkude säilimist inhibeerivate mikroRNAde ekspressiooni. Seega soodustab ZEB1 mobiilsete migreeruvate tüvirakkude teket.
Sonkoly jt näitasid hiire basaalrakk-kartsinoomi mudeli peal, et Hedgehog signaaliraja aktivatsioon võib viia mikroRNA-203 taseme languseni. Samuti näitasid nad, et mikroRNA-203 ekspressiooni surub mitmetes vähivormides alla c-Jun üleekspressioon. C-Jun on proto-onkogeen, mis on väga paljudest kasvajatüüpides dereguleeritud. Ka basaalrakk-kartsinoomis on c-jun üleekspressiooni kirjeldatud ning samas vähivormis on mikroRNA-203 üks tugevamini allasurutud mikroRNAsid.
McKenna jt näitasid, et mikroRNA-203 ekspressioon sõltub p53-st ja nad seletasid, miks inimese papilloomiviirus 16 valgu E6 ekspressiooni tõttu on keratinotsüütide proliferatsiooni ning diferentseerumise tasakaal ja DNA kahjustuste vastused paigast ära.
On leitud, et mikroRNA-203 tase on pankrease adenokartsinoomis kõrgem võrreldes kroonilise pankreatiidi ja normaalse pankreasega. Samas aga ei leitud seost mikroRNA-203 ekspressiooni ja pankrease adenokartsinoomi kliinilis-patoloogiliste faktoritega.
Märklauad
MikroRNAde märklaudgeenid on need geenid, mille pealt toodetud mRNAdega vastav mikroRNA seondub ning selle interaktsiooni tagajärjel vähendatakse märklaudgeeni mRNA taset ning ekspressiooni. Kindlasti on mikroRNA-203 mitmeid märklaudu, siin on toodud valik.
TP63
Normaalsetes tingimustes suurendab mikroRNA-203 epidermise diferentseerumist, vähendab prolifereerumist ja soodustab rakutsüklist väljumist. Seda teeb ta TP63 ekspressiooni mahasurumise kaudu. TP63 on oluline epiteeli tüvirakkude säilitamisel. TP63 mikroRNA-203 konserveerunud märklaud ning seeläbi reguleerib mikroRNA-203 proliferatsiooni ja diferentseerumise tasakaalu.
SOCS3
MikroRNA-203 üheks konserveerunud märklauaks on SOCS3 (suppressor of cytokine signaling 3). See valk on seotud nii põletikuliste protsessidega kui ka keratinotsüütide proliferatsiooni ning diferentseerumisega. On näidatud, et psoriaatilistes laikudes on mikroRNA-203 tase kõrge ning seetõttu SOCS3 tase, vastupidi, madal. SOCS3 on aga inhibiitor STAT3-le. STAT3 on transkriptsioonifaktor, mis aktiveerub tsütokiini IL-6 mõjul. Kui SOCS3 tase on madal ning see ei inhibeeri piisavalt STAT3, infiltreeruvad immuunrakud nahka ning tekivadki psoriaatilised laigud.
PLAA
In silico analüüsid annavad alust arvata, et hiire PLAA (fosfolipaas A2 aktiveeriv valk, phospholipase A2 activating protein) geenil on 5 mikroRNA-203 poolt reguleeritud saiti PLAA mRNA 3' UTR osas. Seega võib eeldada, et ka PLAA on mikroRNA-203 märklaud.
Alexander Riesenkampff
Alexander Riesenkampff on olnud mitme tuntud inimese nimi.
Verwaltungsgemeinschaft Rositz
Sinna kuuluvate valdade pindala on 80,7 km² ja 2019. aasta lõpu seisuga elas seal kokku 7758 inimest.
Ma armastasin sakslast
"Ma armastasin sakslast" on A. H. Tammsaare aastal 1935 ilmunud romaan. Romaani on nimetatud eesti psühholoogilise realismi meistriteoseks. Romaani tegevustik leiab aset 1920. aastatel.
Teose eessõnas ütleb Tammsaare, et selle autoriks on "tundmatu noormees" ja tema on vaid käsikirja trükkitoimetaja. Romaani ilmudes äratas see palju vastukaja ja tekitas segadust ning praegugi leidub lugejaid, kes ei usu, et teose tegelik autor on Tammsaare. Romaani peetakse Tammsaare kõige intrigeerivamaks teoseks.
Romaan võeti pärast ilmumist elavalt vastu, sest oli kirjutatud traditsioonilisi norme eirates ja oli eriliselt sotsiaalkriitiline. Mõnede kriitikute sõnul halvustas Tammsaare teoses eestlasi ja õhutas pessimismi, kuid paljude hinnangul oli sellega eesti kirjanduses sündinud uus, "moodne romaan".
"Ma armastasin sakslast" keskmes on küsimus armastuse olemuse kohta ning arutlused ühe rahva identiteedi üle. Tammsaare teostes on olulisel kohal "vere hääl" ehk siis uskumus, et vere kaudu kantakse edasi ka vaimu ja see määrab inimese saatuse, nii ka selles teoses.
Romaanis kujutatakse klassikalist armukolmnurka väga ebatraditsiooniliselt. Peategelaseks on eesti üliõpilasest noormees Oskar, kes armub baltisaksa neiusse. Kehval majanduslikul järjel Erika töötab koduõpetajana ühes eestlaste peres. Oskar hakkab Erikaga kurameerima, kuid lõpuks armub jäägitult. Pärast Eesti iseseisvaks kuulutamist on baltisakslaste aristokraatlik positsioon ühiskonnas kadunud ning noori hakkab jälitama eelarvamus eestlaste ja baltisakslaste sotsiaalsest ebavõrdsusest. Oskari hinge jätab sügava mulje kohtumine Erika vanaisaga, kes oli endine mõisnik. Oskar läheb vanaisalt neiu kätt paluma, kuid tabab end ühtäkki mõttelt, et äkki ta ei armastagi Erikat kui naist, vaid hoopis tema siniverelist päritolu. Võimalik, et noormehe armastuses avaldub hoopiski aastasadu sakslaste rõhumist talunud sulase "orjaveri". Oskari kaudu vaadatakse ühe rahva hinge ning kaasahaaravalt kujutatakse ühe noore mehe sisemisi konflikte.
Tegelastelt on ära võetud illusioonid, millele toetuda, kuid ka illusioonideta elu ei paku väljapääsu. Erika abiellub lõpuks teise mehega ning sureb sünnitusel. Enne seda aga on ta justkui surma ette aimates kirja pannud patukahetsuse. Kui Oskar aga kirja pärast naise surma kätte saab, tekitab temas süütunnet see, et ta ei osanud Erikaga teisiti käituda. Arvatavasti lõpetab Oskar oma elu enesetapuga.
Erika on neitsilik karakter, kelles kehastub meestegelaste ratsionaalsesse maailma tunginud irratsionaalne alge. Oskar kujutab romaani alguses endast tüüpilist kergemeelset korporanti, kes pole viitsinud juurelda rahvusliku identiteedi, kultuuri ega armastuse üle. Armastus Erika vastu aga avab talle justkui uue maailma.
Oskar ja Erika sümboliseerivad justkui mingis vaheruumis viibimist. Kui Erika vanaisa elab ika veel selles, mis oli ehk siis seisusliku ühiskonna ajas ja maailmas, siis Erikale on see kõik võõras. Oskar aga esindab maalt linna tulnud põlvkonda, kes ei kanna enam talupoeglikku eluhoiakut. Kumbki ei kuulu "vanasse maailma", kuid samas pole kummalgi ka uut eluvalemit. Neil puudub oma koht nii otseses kui ka ülekantud tähenduses.
Kirjandusteadlane Jaan Undusk on romaani nimetanud eesti parimaks armastusromaaniks, kuid ka seisustevahelise abielu teema arenduseks, mis oli omandanud eesti kirjanduses erilise kaalu koos 1870.–1890. aastatel toimunud eestlaste sotsiaalse tõusuga. Rudolf Sirge aga leidis, et tegemist on pigem tragikomöödiaga, sest ratsionaalsuse sekkumine lämmatab armastuse, mistõttu saksa naine hakkab armastama hoopis oma rahvusest meest.
Romaani nähti esmajoones siiski sotsiaalkriitilisena. Kadunud aegu taga igatseva vana paruni hääles arvati kõlavat Tammsaare enese hääl. Daniel Palgi pidas seda isegi sakslastele ehk meelitavalt mõjuvaks, sest see "näitab nende suurust matsi kõrval". Nii tema kui ka Oskar Urgart leidsid, et Erika ei ole tüüpiline baltisakslane, mistõttu ei saa selle põhjal teha Eestis elavate baltisakslaste kohta üldistusi ning rahvusküsimusi puudutav pool on vaieldav.
1936. aastal sai A. H. Tammsaare selle romaani eest Eesti Panga auhinna.
Romaanist on välja antud viis trükki: 1935. (Noor-Eesti), 1956. (Vaba Eesti), 1964. (Eesti Riiklik Kirjastus), 1984. (Eesti Raamat) ja 2007. aastal (Pegasus; aluseks originaalkäsikiri), peale selle on välja antud romaani illustratsioone koondav Herald Eelma raamat-mapp "Illustratsioonid A. H. Tammsaare romaanile "Ma armastasin sakslast"" (Kunst, 1978) ning romaani ja selle kohta välja antud materjali koondav kogumik "Armastus ja sotsioloogia. A. H. Tammsaare romaan "Ma armastasin sakslast". Artikleid ja esseid" (Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, 2013). Romaani põhjal on tehtud ka mitu teatri- ja telelavastust (1998, lavastaja Ain Prosa).
Romaan on tõlgitud vene (1968), läti (1974) ja saksa keelde (1977).
Eesti rannajalgpalli koondis
Eesti rannajalgpalli koondis on Eesti esinduskoondis rannajalgpallis. Eesti rannajalgpalli rahvuskoondis moodustati aastal 2007 ühiselt Eesti Jalgpalliliidu ja Eesti Rannajalgpalli Liidu koostöös. Samal aastal pidas rahvuskoondis oma esimese ametliku mängu, kui osaleti Prantsusmaal Marseille linnas FIFA rannajalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa kvalifikatsiooniturniiril. Esimene mäng peeti Ukraina koondisega, mis lõppes Ukraina 3:1 võiduga.
Skaistis
Skaistis (ka Žydiškėse järv) on järv Leedus Trakai rajoonis. Järv asub Trakaist 2 kilomeetrit idas ja jääb Trakai rahvusparki. Skaistis kuulub Nemunase vesikonda ja jääb merepinnast 148,8 meetri kõrgusele.
Kaldajoone pikkus on 16,12 kilomeetrit. Järves on üheksa metsaga kaetud saart (0,85 ha, 0,66 ha, 0,54 ha, 0,41 ha, 0,39 ha, 0,28 ha, 0,18 ha, 0,1 ha ja 0,04 ha). Saarte kogupindala on 3,35 ha.
Järve lõuna- ja kirdekallas on metsased. Loode- ja idakaldal asuvad valdavalt niidud. Läänes ulatub järveni Trakai linn.
Edelaosas ühendab 160 meetri laiune veeriba Skaistist Galvė järvega. Kitsamad veeribad ühendavad Skaistist Birva ja Epušė järvedega. Järve suubuvad Epušė oja ja veel neli oja, välja voolab Baltise järve suubuv oja.
Järve kallastel on 5 turismitalu. Skaistise lõunakaldale on rajatud puhkeplats. Asulatest jäävad järve äärde Žydiškėse, Kariotiškėse, Varnikai ja Raudonė II külad. Järveni ulatub ka Trakai linna aladele jääv Užutrakise mõisa park.
Toszek
Toszek (saksa Tost) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Gliwice maakonnas, Toszeki valla halduskeskus. Toszek asub Gliwicest umbes 21 km põhjaloodes.
Asulat on esmamainitud 1136. aastal, linnaõigused sai 1235. aasta paiku. 1677. aastal hävis tulekahjus suures osa linnast. Raudteeühenduse sai linn 1833. aastal. Rahvahääletuse tulemusel jäi linn 1921. aastal Saksamaa koosseisu. 1945. aastal läks linn Poolale.
Arthur Janov
Arthur Janov (21. august 1924 Los Angeles – 1. oktoober 2017) oli Ameerika Ühendriikide psühholoog ja psühhoterapeut, primaalteraapia looja. Primaalteraapia seisneb korduvalt allasurutud lapsepõlvevalusse regresseerumises ning selle uuesti läbielamises.
Siim Veskimees
Siim Veskimees (kodanikunimega Ants Miller, tuntud ka Ats Millerina; sündinud 5. aprillil 1962) on eesti ulmekirjanik, tõlkija ja toimetaja.
Siim Veskimees on pseudonüüm, mille all hakkas ta 1999. aastal kirjutama ulmeajakirjas Algernon. Ta on avaldanud romaane, lühiromaane ja jutte. Stiililt paigutab Veskimees end hard science fictioni alla.
Siim Veskimees on Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ats Milleri nime all on ta kirjastuse Fantaasia toimetaja, varem olnud ka veebipõhise ulmeajakirja Algernon peatoimetaja. Samuti on ta tõlkinud inglise keelest ulmet, sh John Scalzi romaani "Vanamehe sõda" (2010) ja Isaac Asimovi "Robotid ja impeerium" (2013).
Ta on OÜ Digituum tegevjuht.
Poliitiline tegevus
Ants Miller oli Sotsiaademokraatliku Erakonna asutajaliige ning kuulus erakonda aastatel 1990–2012.
2015. aastal kandideeris Ants Miller Riigikokku Vabaerakonna nimekirjas, pälvides tähelepanu videoga, milles esitas üleskutse: "Kuula oma südame häält. Aga kui süda vaikib, vali see, kellel on kõige suuremad tissid." Ta sai valimistel 227 häält ja valituks ei osutunud.
9. veebruaril 2017 astus Miller Vabaerakonnast välja. Ta põhjendas väljaastumist sõnadega "olen äärmiselt tüdinud südamega panustamast üritusse, mis näib, et ei jõua mitte kuhugi".
24. septembril 2018 liitus ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga.
Ta kandideeris ka 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 82 häält ning ei osutunud valituks.
Raivo Vokk
Raivo Vokk (sündinud 13. oktoobril 1949 Viira külas Muhu vallas) on eesti keemiateadlane ja emeriitprofessor.
Haridus
Lõpetas Orissaare Keskkooli 1966; A. A. Ždanovi nim. Leningradi RÜ biokeemia/füsioloogia eriala 1971 ; Moskva Patendiinstituudi patentoloogia eriala 1984; Moskva Riiklik Ülikool, kraaditaotleja 1982–1984;. Bioloogiateaduste kandidaat mikrobioloogia erialal (Deistvije ozona na fosfolipidnyi sostav mikroorganizmov. Osooni toimest mikroorganismide fosfolipiidsele koostisele, juh. Natalja Suhareva), Moskva Riiklik Ülikool 1984; vanemteadur 1989; professor 1997.
Töökäik
Eesti NSV TA Zooloogia ja Botaanika/ Eksperimentaalbioloogia Instituudi protozooloogia osakonna insener 1973, nooremteadur 1973–1979, teadussekretär 1979–1981; SKTB Desintegraator projekti peakonstruktor 1981–1985; TTÜs 1985–…: TU sektori (orgaanilise ja biokeemia kateedri juures) vanemteadur 1985; orgaanilise ja biokeemia kateedri tunnitasuline õppejõud 1985; insener-ensümoloogia uurimisgrupi vanemteadur 1985–1987; biotehnoloogia probleemlabori vanemteadur 1987, sektorijuhataja 1987–1989; toiduainekeemia ja -tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1989–1991; dotsent 1991–1992; toiduainete instituudi direktor ja toiduaineõpetuse aseprofessor 1992–1997; toiduteaduse õppetooli juhataja ja professor 1997–2015]; toiduainete instituudi direktor [[2002–2014; emeriitprofessor 2015. ,
Teadustöö
Bio- ja toiduainete tehnoloogia, sh tsükliliste oligosahhariidide biotehnoloogia ja looduslike aromatisaatorite antimikroobsed ja antioksüdatiivsed omadused. Teadustöid ka eesti toitumistavade kohta. Töötanud välja biotesti kasutamise metoodika (kasutusel pärmistatud vadaku tootmise kontrolli meetodina) 1985. Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni, 2 patentse leiutise autor. Tema juhendamisel on kaitstud 15 magistri- ja 3 doktoritööd. ,
Liikmesus
Tervisliku Koolitoidu programmi juht 1995 –1999; Eesti Toiduliidu juhatuse liige a-st 1996; Eesti Toitumisteaduse Seltsi asepresident a-st 1997; TTÜ toiduainete instituudi-poolne koordinaator Know-How Fund’i projektides Humberside’i, Londoni ja Leicesteri Ülikoolidega; EASi ekspert ja ELi 6. raamprogrammi Quality of Life ekspert a-st 2001.
Harrastused
Tantsimine, sh diskotants ja rahvatants, TTÜ tantsuansambli Kuljus tantsija 1974–1985.
AS Balti Sepik
Aastal 2008 läks AS-i Balti Sepik tootmistegevus AS Marmitoni kätte, väikeettevõtjana jätkas OÜ Reval Kondiiter, mis toodab ja turustab käsitsi tehtud pagari- ja kondiitritooteid.
Rytro
Rytro on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas, Rytro valla halduskeskus. Rytro asub Slovakkia piirist ligikaudu 8 km kaugusel, Nowy Sączist umbes 14 km lõunas.
Rytro on turismi- ja puhkekeskus. Seal asuvad Baniska metsareservaat (17, 7 ha) ja 14. sajandil ehitatud rüütlilossi varemed.
Džuut
Džuut (Corchorus L.) on kassinaeriliste (varem pärnaliste) sugukonda kuuluv troopikas ja lähistroopikas kasvavate põõsaste, poolpõõsaste ja rohttaimede perekond, mille liike kasutatakse peamiselt kiu saamiseks, aga ka toiduks.
Corchorus olitorius leiab toiduna kasutamist Lõuna-Aasias, Lähis-Idas, Põhja- ning Lääne-Aafrikas, Corchorus capsularis aga Jaapanis ja Hiinas.
C. olitorius on põhiline džuudikiu saamiseks kasvatav taim, kuigi C. capsularis taimedelt saadavat kiudu peetakse paremaks. Enam kui 80% kiuks kasutatavate džuutide kasvatamist toimub Gangese delta piirkonnas, kus seda soodustab taimekasvu soosiv kõrge õhuniiskus ja temperatuur.
Fockendorf
Fockendorf on vald Saksamaal Tüüringis Altenburgi maakreisis.
Bonvicino
Bonvicino on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Bonvicino kõrgus merepinnast on 502 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bonvicino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Belvedere Langhe, Bossolasco, Dogliani, Murazzano, Somano.
Alexander Riesenkampff (1891)
Alexander Riesenkampff (20. veebruar 1891 Rae vald, Harjumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli baltisaksa päritolu Eesti advokaat.
Ta õppis 1912–1917 Tartu ülikoolis.
1931–1937 vandeadvokaat Haapsalus.
Bensoiinkondensatsioon
Bensoiinkondensatsiooni nimetatakse tihti kondensatsioonireaktsiooniks, kuid ainult ajaloolistel põhjustel. See reaktsioon toimub kahe aromaatse aldehüüdi, enamasti bensaldehüüdi, vahel. Reaktsioon vajab katalüsaatorit. Katalüsaatorina kasutatakse nukleofiilsete omadustega tsüaniidiooni või N-heterotsüklilist karbeeni. Produktiks on aromaatne atsüülioon bensoiiniga.
Avastajad
Varasema versiooni seda tüüpi reaktsioonist avastasid 1832. aastal Justus von Liebig ja Friedrich Woehler, kes keskendusid mõrumandli õli süvitsi uurimisele. Katalüütilise versiooni töötas välja Nikolai Zinin 1830. aastate lõpus. Mehhanismi orgaanilise keemia reaktsioonide jaoks pani kirja A. J. Lapworth 1903. aastal.
Mehhanism
Esimeses etapis reageerib tsüaniidioon (nt naatriumtsüaniid, NaCN) aldehüüdi elektrofiilse tsentriga. Vaheühendis toimuvad ümberasetused muudavad karbonüülse ühendi polaarsust. Seejärel toimub teine nukleofiilne liitumine järgmisele karbonüülsele grupile. Prootoni üleandmise ning tsüaniidiooni lahkumisega tekib lõpp-produktina bensoiin. Tegemist on pöörduva reaktsiooniga.
Tsüaniidioonil on bensoiinkondensatsioonis kolm funktsiooni. Ta käitub nukleofiilina, hõlbustab prootoni eemaldumist ning on viimases etapis lahkuvaks rühmaks. Bensoiinkondensatsioon on tegelikult dimerisatsioon, mitte kondensatsioon, kuna reaktsiooni käigus ei teki väikest molekuli (näiteks vett). Ka aldehüüdid täidavad seda tüüpi reaktsioonis erinevaid ülesandeid. Üks aldehüüd on prootoni doonoriks ja teine aktseptoriks. 4-dimetüülaminobensaldehüüd on efektiivne prootoni doonor. Bensaldehüüdil on omadus olla samaaegselt nii prootoni doonor kui ka aktseptor. Nii on võimalik sünteesida erinevaid bensoiide eri gruppide ja omadustega.
Kasutusala
Reaktsiooni läbiviimine laieneb alifaatsetele aldehüüdidele aluselises keskkonnas tiasooli soolade juuresolekul. Mehhanism on sama mis aromaatsete aldehüüdide korral. Alifaatsed aldehüüdid on olulised heterotsükliliste ühendite sünteesimiseks. Lisamisreaktsioon on võimalik ka enooniga. Näiteks on metüülvinüülketoon reagendiks Stetteri reaktsioonis. Biokeemias on koensüüm tiamiin vastutava rolliga atsüloinisarnaste ühendite biosünteesis. See koensüüm sisaldab muuseas tiasooli molekuliosa, mis saadakse deprotoneerimise teel nukleofiilsest karbeenist. Ühes uuringus selgus, et N-heterotüsklilised karbeenid (NHC, seotud tiasooliumi soolaga) soodustavad enantioselektiivset intramolekulaarset bensoiinkondensatsiooni (Skeem 2).
thumb|center|500px|Skeem 2. Intramolekulaarne bensoiinkondensatsioon
Lee maakond (Illinois)
Lee maakond (Lee County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Dixon.
Ajalugu
Maakond moodustati 1839. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 36 031.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Sergei Širokov
Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2004–05. Alates järgmisest hooajast kuulus ta klubi põhikoosseisu.
2006. aastal valiti ta NHL-i draft'is Vancouver Canucksi poolt 163. valikuna. Põhja-Ameerikas mängis ta aastatel 2009–2011 kaks hooaega, põhiliselt American Hockey League'i klubis Manitoba Moose. Aastatel 2010 ja 2011 valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is sai ta Canucksi meeskonnas väljakule kokku kaheksas mängus. Ainsa värava lõi ta NHL-is 18. jaanuaril 2011 mängus Colorado Avalanche'i vastu.
2011. aastal naasis Širokov Moskva CSKA-sse. 2013. aasta novembris siirdus ta Omski Avangardi. 2015. aasta detsembris liitus ta Peterburi SKA-ga, kellega võitis 2017. aastal Gagarini karika. Aastatel 2018–2020 mängis Širokov taas Avangardis.
2020. aasta mais liitus ta Spartakiga.
KHL-i tähtede mängul on Širokov osalenud aastatel 2012, 2013 ja 2019.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Širokov Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali. Lisaks on ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus tulnud aastatel 2012 ja 2014 maailmameistriks.
Feel This Moment
"Feel This Moment" on USA räppari, laulukirjutaja, näitleja ja produtsendi Pitbulli ja USA poplauljatar-laulukirjutaja Christina Aguilera esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Alexander Riesenkampff (1888–1940)
pisi|Alexander Riesenkampff 1908. aastal [[Korporatsioon Estonia tekliga]] Karl Alexander Riesenkampff (7. august 1888 Tallinn – 28. detsember 1940 Berliin) oli baltisaksa päritolu Eesti advokaat.
1910–1911 kohtuameti kandidaat Jaroslavlis ja Riias, 1912–1916 vandeadvokaadi abi, 1916 vandeadvokaat Tallinnas, 1918 Tallinna linnapea. 1919–1920 ajakirjanik Berliinis, 1921–1940 vandeadvokaat Tallinnas, 1925–1928 Saksa Kultuuromavalitsuse liige, Tallinna toomkooli kuraator.
Läks ümberasujana Saksamaale.
Väike Aias
pisi|Väike Aias Kassandrat vägistamas. Umbes 440–430 eKr. Asub [[Louvre'is]] Väike Aias (ka Lokrise Aias) on vanakreeka mütoloogias üks Trooja sõja väejuhtidest, Lokrise valitseja Oileuse poeg.
Trooja vallutamisel vägistas ta Kassandra, ehkki naine otsis kaitset Athena kuju juurest. Sellega tõmbas ta endale jumalanna viha, ent koduteel kaitses Aiast Athena põline rivaal Poseidon. Pärast pääsemist hooples Aias, et kuigi jumalad olid tahtnud tema surma, jäi ta siiski ellu. Seepeale vihastas ka Poseidon, purustas kalju, millel Aias lebas, ja mees hukkus.
Antti Kaikkonen
pisi|Antti Kaikkonen (2019) Antti Samuli Kaikkonen (sündinud 14. veebruaril 1974 Turus) on Soome poliitik, ta kuulub Keskerakonda. Ta oli 6. juunist 2019 kuni 20. juunini 2023 Soome kaitseminister (algul Antti Rinne valitsuses ja alates 10. detsembrist 2019 Sanna Marini valitsuses).
Ta on õppinud Keravas lütseumis, 2014. aastal sai ta Helsingi Ülikoolis riigiteaduste kandidaadiks.
Gerstenberg
Gerstenberg on vald Saksamaal Tüüringis Altenburgi maakreisis.
Wołów
Wołów (saksa Wohlau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Wołówi maakonna ja Wołówi valla halduskeskus. Wołów asub Wrocławi kesklinnast umbes 37 km loodes.
Asulat on esmamainitud 12. sajandil, linnaõigused sai 1285. aasta paiku. Linn sai raudteeühenduse 1874. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 60% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Aloisius Gonzaga
19. oktoobril 1605 kuulutas paavst Paulus V ta õndsaks ja 13. detsembril 1726 kanoniseeris paavst Benedictus XIII ta pühakuks ning ühtlasi noorte ja üliõpilaste patrooniks. Tema püha tähistatakse 21. juunil.
Elulugu
Aloisius (itaaliapäraselt Luigi) Gonzaga sündis kõrgaadliku perekonnas. Tema isa Ferrante Gonzaga oli Castiglione delle Stiviere markii, kes Hispaania kuninga Felipe II teenistuses olles abiellus aastal 1566 kuninganna Isabel de Valois' õukonnadaami Marta Tana di Santenaga. Aloisius oli esimene seitsmest lapsest ja seega tiitlipärija.
Pärast Lepanto lahingut (1571) asusid don Ferrante ja ta poeg Luigi Castelmagioresse. Poeg elas nelja või viie aasta jooksul sõdurite seas, sest isa oli otsustanud, et Luigi peab saama sõjalise ettevalmistuse, kuna perekond oli sageli kistud piirkonna väiksematesse sõdadesse. Kui aastal 1573 alustas tema isa teekonda Aafrikasse, läks Luigi tagasi Castiglionesse, kus elas ema ja vendadega sügavas vagaduses. 1576. aasta katk sundis tema isa viima vanemad lapsed, Luigi ja Rodolfo Firenzesse, Toscana suurhertsogi Francesco I de' Medici õukonda. Luigi ja Rodolfo eest hoolitses 1580. aastani türklasest õpetaja Pierfrancesco, kes palkas neile õpetajaid kalligraafias, ladina keeles ja ratsutamises. Kui aastal 1579 määrati don Ferrante Mantova hertsogi Guillermo Gonzaga poolt Monferrato kuberneriks, andis ta oma lapsed hertsogi teenistusse. Mantovas hoidis Austria hertsoginna Leonor Luigit nagu oma poega. 12-aastaselt võttis ta seal vastu esimese armulaua.
Aastal 1581 kolis Luigi isa Madridi. Kuuludes endise Habsburgide keisrinna, ertshertsoginna Maria (Carlos I tütar ja Maximilian II lesk) saatjaskonda, pidid Luigi ja Rodolfo olema infante Diego, Felipe II pärija, sulased. Hispaanias oli tema vaimseks teejuhiks Granada Luisi raamat palvest ja meditatsioonist. Samal ajal õppis ta mitmeid teadusi dr Dimas Migueli juures.
Usuline kutsumus
Luigi õppis kirjandust, teadust ja filosoofiat. Ta luges ka usulisi tekste, mis aitasid tal vastu võtta otsust astuda Jeesuse Seltsi (Societas Jesu). Isa pingutused poega kinni hoida osutusid asjatuks, ehkki ta usaldas Luigile lahendada tähtsaid perekondlikke ülesandeid Lombardias. 2. novembril 1583 loovutas noormees Gonzaga de Matua palees kõik oma esmasünniõigused vend Rodolfole, öeldes: "Kumb meist on õnnelikum? Kindlasti mina." Keiser pidi sellega leppima.
Kaks aastat hiljem teatas Luigi vaimulik juhataja, isa Roberto Bellarmino talle isa Claudio Acquaviva käsust asuda Castiglionesse, et taastada rahu vend Rodolfo ja Mantua hertsogi vahel, kes tülitsesid Soferino lossi pärast. Rahu sobitamine õnnestus. Samal ajal õhutas ta Rodolfot avalikustama oma salajast abielu Elena Aliprandiga.
Surm
pisi|285x285px|Püha Aloisius Gonzaga altar [[Roomas. Skulptor Pierre Legros noorem (1697–1699)]] Katk tekitas aastatel 1590–1591 Roomas palju kahju, põhjustades tuhandete inimeste surma, nende seas olid ka paavstid Sixtus V, Urbanus VII ja Gregorius XIV. Luigi hoolitses kangelaslikult haigete eest S. Giacomo degli incurabili ' s, S. María de la Consolación ' is ja improviseeritud haiglas Jeesuse kiriku kõrval, kus ta ka ise nakatus ja suri 23-aastaselt.
Ta tunnistas, et Issand andis talle suure pühendumise vaeste aitamiseks, lisades, et kui sul on elada vähe aega, julgustab Jumal sind rohkem tegutsema. Isa provintsiaalile, kes külastas teda enne surma, ütles ta: "Me juba lahkume, isa, me juba lahkume..!" – "Kuhu, Luigi?" – "Taevasse!" – "Kuulake vaid seda noormeest!," hõiskas isa, "ta räägib taevasse minekust nii, nagu meie räägime Frascatisse minekust."
Suur Aias
pisi|Achilleus ja Aias täringuid mängimas. Atika mustafiguurilise [[lekythos ' e detail. Umbes 500 eKr. Asub Louvre'is]] Suur Aias on vanakreeka mütoloogias Trooja sõja kangelane, Salamise valitseja Telamoni ja Periboia poeg, Teukrose vend.
Suur Aias oli Trooja sõjas Achilleuse järel tugevaim ja vapraim Kreeka kangelane. Ta haavas kahevõitluses Hektorit, tema juhtimisel tõrjusid kreeklased tagasi troojalaste rünnaku laevadele, ta aitas päästa lahinguväljalt käest Patroklose ja Achilleuse surnukehad.
Pärast Achilleuse surma pidasid nii Aias kui Odysseus end tema relvade vääriliseks. Athena saadetud hullushoo tõttu tappis Aias hulga kreeklaste kariloomi, pidades neid oma vaenlasteks. Mõistusele tulnuna heitis ta end oma mõõga otsa ja suri.
Etruski mütoloogias on ta tuntud nimega Aivas Tlamunus.
Humphry Davy
thumb|[[Henry Howard. Humphry Davy. 1803.]] Sir Humphry Davy (17. detsember 1778 Penzance (Inglismaa) – 29. mai 1829 Genf) oli inglise keemik.
Sulatatud leeliste elektrolüüsi teel avastas ja eraldas ta keemilised elemendid naatriumi, kaaliumi, baariumi, kaltsiumi ja magneesiumi. Tõestas, et kloor on element. Ta oli üks elektrokeemia teerajajaid.
Ta konstrueeris Davy laterna.
Kell Kümme
Kell Kümme on Eesti mittetulundusühing, mis teeb filme ja teatrilavastusi ning korraldab kultuuriüritusi. Ühing asutati 2003. Ühingu juhatuses on Üllar Saaremäe ja oli Roman Baskin.
Üleminekuline paraskliima
pisi|Üleminekuline paraskliima kliimadiagramm [[Tallinna kohta]] Üleminekuline paraskliima ehk parasvöötme üleminekuline kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite lääneosas.
Euraasia ja Põhja-Ameerika lääneosa parasvöötmes on nii talvel kui ka suvel ülekaalus merelised õhumassid. Selle tõttu on ookeanide mõju kliimale väga tugev. Nende mõju väheneb aga ida suunas. Suvi on jahe. Talv on lääneosas pehme ja ilma püsiva lumikatteta ning idaosas mõõdukalt külm. Sajab piisavalt palju ja aasta jooksul ühtlaselt. Eriti suur on sademete hulk mägede läänenõlvadel.
Põhja-Ameerikas piiravad selle kliimatüübi levikut Kaskaadid ja Kaljumäestik. Seetõttu esineb see kliimatüüp kitsal mereäärsel territooriumil.
Lääne-Euroopa mandriosa sisse liikudes muutub kliimatüüp mandriliseks ja Berliinist ida pool on juba mandriline paraskliima.
Maasi paljand
Maasi paljand on paljand endises paemurrus (Maasi murd), halduslikult Saare maakonnas Saaremaa vallas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Paljand on (koos Maasi puurauguga) Jaagarahu lademe Maasi kihtide stratotüüp.
Maasi paemurd on kinnikasvav paemurd, kus paas paljandub ligi saja meetri pikkusel lõigul. Aastal 2015 oli paljandi kõrgus 0,67 meetrit. Paljandi ülemises otsas paljandub kollakas dolomiit, selle all on 20 cm savikamaid vahekihte, nende all hallika dolomiidi kiht ja kõige all taas kollakas dolomiit.
Mereline paraskliima
thumb|Merelise paraskliima kliimadiagramm ([[Plymouth, Suurbritannia)]] Mereline paraskliima ehk parasvöötme mereline kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes ookeanide kohal ja mandrite läänerannikutel.
Seda kliimat iseloomustab positiivne aasta keskmine õhutemperatuur ning väike ööpäevane ja aastane õhutemperatuuri amplituud. Õhutemperatuuri aastane miinimum ja maksimum on kuu võrra hiljem (põhjapoolkeral veebruaris ja augustis, lõunapoolkeral vastupidi) kui mandrilise kliimaga piirkondades. Selle põhjus on vee suur soojusmahtuvus.
Talv on pehme, sest vesi jahtub aeglaselt ja õhku eraldatakse suve jooksul saadud soojust. Soojust eraldub ka sademete tekkimisel. Seetõttu on õhutemperatuur enamasti üle null kraadi. Talvel sajab eelkõige lörtsi. Lumikate on seetõttu õhuke või seda ei tekkigi.
Suvi on jahe ja vihmane, sest talve jooksul jahtunud vesi soojeneb aeglasemalt kui maismaa. Jahedamat õhku kandub ka ookeanidelt rannikule.
Merelisele paraskliimale on iseloomulik suur õhuniiskus ja sademete hulk. Tsüklonite tegevusega kaasnevad frondid põhjustavad suurt pilvisust. Tekkinud pilved varjutavad tihti taevalaotuse päikesekiirte eest. Lääneranniku kliimat mõjutavad läänetuuled, mis toovad ookeanilt niisket õhku.
Mereline paraskliima on levinud põhjapoolkeral (Põhja-Ameerika ja Euraasia läänerannikul ning Vaikse ja Atlandi ookeani vastavatel laiuskraadidel) ja lõunapoolkeral (Vaikse, Atlandi ja India ookeani vastavatel laiuskraadidel).
Ave Kovaljov
pisi|püsti|Ave Kovaljov ühiskonnateaduste instituudi jõulupeol (2012) Ave Kovaljov (sündinud Roots, 16. detsembril 1981) on eesti sotsioloog.
Mereline paraskliima
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastavad merelisele paraskliimale kliimatüübid Cfb ja Cfc.
Ave Kovaljov
Elulugu
Ave Kovaljov on pärit Põltsamaalt ja ta on lõpetanud Põltsamaa Ühisgümnaasiumi.
2000–2004 õppis Kovaljov Tartu Ülikoolis sotsioloogiat bakalaureusekursusel.
2004–2006 jätkas ta samas magistriõpinguid ja lõpetas tööga, mille teema oli "Kas siire Eestis on lõppenud? Sotsiaalse mobiilsuse võrdlus perioodidel 1992–1997 ja 1997–2004". Lõputööd juhendas Mikk Titma.
2006–2013 õppis ta Tartu Ülikoolis sotsioloogia eriala doktorantuuris. Tema doktoritöö teema oli "Occupational and income mobility during post-socialist transformation of 1991–2004 in Estonia". Tööd juhendasid emeriitprofessor Mikk Titma (Tartu Ülikool, Stanfordi Ülikool) ja vanemteadur Mare Ainsaar (Tartu Ülikool).
Töö
Ave Kovaljov on Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi sotsiaalpoliitika õppetooli teadur ja õppejõud. Lisaks osaleb ta paljudes teadusprojektides. Ta on uurinud näiteks sotsiaalset mobiilsust. Uurimisteemadest on käsil sotsiaalne stratifikatsioon, seejuures nii tööturul kui ka sugude vahel.
Kovaljov on tihedalt seotud Euroopa Sotsiaaluuringu (ESS) korraldamisega Eestis. See uuring kuulub Euroopa teaduse olulisimate projektide nimekirja ja Eesti on uuringus osalenud alates 2004. aastast. ESSi juurde kuulub ka Euroopa kognitiivsete intervjuude organiseerimine, mille eest samuti Ave vastutab.
Tööturu uuringutest on Kovaljov tegelenud analüüsiga, kus vaadeldakse mitte-eesti rahvusest inimeste töö- ja pereelu ühitamise mõjutegureid. Lisaks on ta vaadelnud, mis tegurid mõjutavad töötamise jätkamist ja lõpetamist hiliskarjääris Eesti näitel võrdlevas perspektiivis.
Ando Kiviberg
pisi|Ando Kiviberg 2021. aasta Arvamusfestivalil thumb|Ando Kiviberg "[[Objekt nr. 2011|Objektis nr. 2011" 18. märtsil 2011]] Ando Kiviberg (sündinud 28. juulil 1969 Rakveres) on eesti muinsuskaitsja, pärimusmuusik ja poliitik.
Ta lõpetas Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika erialal 1994.
Kiviberg on olnud Eesti Pärimusmuusika Keskuse juhataja.
Spektroskoopiline ellipsomeetria
Spektroskoopiline ellipsomeetria on optiline mõõtmistehnika, mis on mõeldud õhukeste tahkiskilede dielektriliste omaduste (nagu nt dielektriline funktsioon või kompleksne murdumisnäitaja) ning paksuse mõõtmiseks. Mõõtmismeetod põhineb valguse peegeldumisel uuritavalt objektilt ning selle aluseks on see, et valguse polarisatsioon muutub peegeldumisel. Nimetus ellipsomeetria tuleneb sellest, et peegeldunud valguse polarisatsioon on üldjuhul elliptiline. Sõna "spektroskoopiline" vihjab sellele, et saadud informatsioon on funktsioon pealelangeva valguse lainepikkusest (sagedusest). Saadud spektrile lähendatakse sobiv optiline mudel. Meetod on tuntud vähemalt alates 1888. aastast Paul Drude töödest ning esimene sõna "ellipsomeetria" dokumenteeritud kasutamine oli 1945. aastal. Kuna tegemist on uuritavat objekti mitte kahjustava, täpse ning kiire mõõtmismeetodiga, siis leiab see tänapäeval eri valdkondades laialdaselt kasutust. Samuti on tehnikaga võimalik omandada informatsiooni tahkise kiledest, mille paksus ulatub ongströmitest kuni mikromeetriteni välja. Lisaks võimaldab ellipsomeetria usaldusväärselt määrata keeruliste laminaatsete kilede paksust märkimisväärse täpsusega.
Valgus kui elektromagnetlaine
pisi|400px|Elektromagnetlaine komponendid: elektriväli on kujutatud sinise ja magnetväli punase värviga Valgus kui elektromagnetlaine koosneb elektrivälja E vektorist, mis on risti laine levimise suunaga, ja magnetvälja B (või H) vektorist, mis on omakorda risti elektrivälja vektoriga. Kuna magnetvälja mõju uuritavale ainele on väike võrreldes elektriväljaga ning valguse polarisatsioon on defineeritud elektrivälja järgi, siis magnetvälja artiklis edaspidi ei käsitleta.