cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Monnet' plaan
Saarimaa
Prantsusmaa püüdlused piirkonda prantsuspäraseks teha tõid aga kaasa selle, et tegemist oli ainsa lääneriikide poolt okupeeritud territooriumiga, mis ei võtnud vastu Saksamaa endistest idaprovintsidest ning muudest Ida-Euroopas asunud Saksa asundustest välja saadetud põgenikke. Prantsusmaa ei soovinud piirkonna saksakeelse elanikkonna suurenemist.
Tenkodogo
Tenkodogo on linn Burkina Fasos, Kesk-Ida piirkonna ja Boulgou provintsi halduskeskus.
Monnet' plaan
Ruhri piirkond
pisi|350px|Kaart, kuhu on märgitud detailid Prantsusmaa ettepaneku kohta Ruhri piirkond Saksamaast eraldada 1946. aasta septembris Stuttgardis peetud kõnes ütles Ameerika Ühendriikide esindaja, et nad nõustuvad Prantsusmaa tingimustega Saarimaa kohta, kuid "Ameerika Ühendriigid ei toeta mistahes seadusest üle astumisi territooriumil, mis on vaieldamatult Saksamaa oma või mistahes Saksamaa osas, kus sellega seotud inimesed seda tõeliselt ei soovi. Seni on Ameerika Ühendriigid teadlikud, et Ruhri piirkonna ning Reinimaa inimesed soovivad jääda ülejäänud Saksamaaga ühendatuks. Ning Ameerika Ühendriigid ei kavatse nende soovile vastu seista".
Sel ajal tundsid ameeriklased üha rohkem muret Lääne-Saksamaa võimaliku kommunistide leeri liikumise üle ning just sellest vaatenurgast lähtuvalt nähti ohtu Ruhri piirkonna muust Saksamaast eraldamises.
Tenkodogo
Tenkodogo geograafilised koordinaadid on. Linn asub 185 km Ouagadougoust kagu pool, Koupéla ja Bittou vahelise maantee ääres. Ta on Togoga peetava kaubavahetuse sõlmpunkt.
Monnet' plaan
Ruhri piirkond
Alates sõja lõpust oli Prantsusmaa Monnet' plaanil põhinedes korduvalt nõudnud, et Ruhr muust Saksamaast lahutatakse. Sealne terasetootmine oli vaatamata keeldudele, tootmispiirangutele ja tootmisettevõtete likvideerimisele uuesti alanud. Lääne-Saksamaa rajamiseks tehtavate ettevalmistuste käigus kordas Prantsusmaa oma nõudmisi, et Saksamaa poolset söe ja terase tootmist Ruhris tuleks kontrollida.
Tenkodogo
Aastal 2006 elas Tenkodogos 40 839 inimest.
Monnet' plaan
Ruhri piirkond
1949. aastal suruti (lääne) sakslastele peale Ruhri rahvusvaheline kontroll kui eeltingimus selleks, et Saksamaa saaksid luua soovitud föderatiivse vabariigi. Kontrollides söe ja terase tootmist ning turustamist (st kui palju sütt ja terast sakslased ise said), kontrollis see rahvusvaheline organ sakslaste jahmatuseks tegelikult kogu Lääne-Saksamaa majandust. Saksamaa poliitik Ludwig Erhard kutsus seda "traagiliseks veaks", mille tulemuseks oleks see, et "sakslaste elustandardid ei sõltuks enam Saksamaa püüdlustest, töökusest ja sotsiaalpoliitikast, vaid oleks pigem Saksamaa tööstuse konkurentide kätes".
Tenkodogo
Kuni prantslaste saabumiseni 19. sajandi lõpus oli Tenkodogo piirkonnas mosside 1120. aastal rajatud Tenkodogo kuningriik.
Monnet' plaan
Ruhri piirkond
Ruhri tööstuste lammutamine jätkus sakslastest tööliste protestide ning lammutamisele määratud tehaste barrikaadidega kaitsmise saatel ka 1949. aastal. Pärast Petersbergi leppe allkirjastamist 1949. aasta 22. novembril lubati sakslastel saata oma delegatsioonid Ruhri võimuorganite juurde. Leppe tulemusena lühendati lammutatavate tööstuste nimekirja, kuid lammutustööd jätkusid kuni 1950. aasta keskpaigani. Kaks päeva pärast leppe allkirjastamist toimus Saksamaa parlamendis tuline vaidlus. Konrad Adenauer kaitses lepingu allkirjastamist, väites, et kui ta oleks teinud teisiti, oleks kaheksa nädala jooksul jõudnud tööstuste lammutamine väljakannatamatu tasemeni. Opositsiooniliider Kurt Schumacher kutsus Adenauerit seepeale "liitlaste kantsleriks".
Aastal 1951 nõustus Lääne-Saksamaa 1952. aastal Euroopa Söe- ja Teraseühendusega liituma ning seda selleks, et lõpetada Ruhri piirkonnale seatud piirangud. Põlistades Prantsusmaa juurdepääsu Ruhri söele, garanteeriti ka prantslaste julgeolek. Ruhri piirkonda hallanud rahvusvahelise organi toimingud ja õigused võttis üle Euroopa Söe- ja Teraseühendus.
Mālpilsi mõis
pisi|Mālpilsi mõisa peahoone Mālpilsi mõis (läti keeles Mālpils muiža, saksa keeles Lemburg) oli mõis Lätis Mālpilsi kihelkonnas. Endine mõisasüda jääb tänapäeval Sigulda piirkonda Mālpilsi.
Jyri Kjäll
Jyri Göran Kjäll (sündinud 13. jaanuaril 1969 Poris) on Soome endine poksija.
Mālpilsi mõis
Mālpilsi mõis kasvas välja Mālpilsi ordulinnusest. 1625. aastal annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf ordulinnuse koos linnuselääniga hilisemale Ingeri ja Liivimaa kindralkubernerile ooberst Nils Assersson Mannersköldile. Tollal kuulusid linnuse juurde veel Mūru (Muremoise, Rodenhof), Dravantase (Drewenshof) ja Žiburtu mõis (Sieburt, Siebertmoise). Vaatamata sellele, et Lemburi linnus oli purustatud, püstitati sinna puidust mõisahooned ja mõisakeskus tegutses seal kuni 18. sajandi keskpaigani, kui ehitati uus härrastemaja.
1638. aasta adramaarevisjonis on öeldud, et Poola ajal moodustas Lemburi staarostkonna ning viimase staarosti nimi olnud Ostrovski. Veel on kirjas, et linnuse juurde kuulub 3 mõisat, 3 kõrtsi, 2 veskit jne. 1680. aastate reduktsiooniga võeti Lemburi (Mālpilsi) mõis tagasi Rootsi riigile. Ilmselt Põhjasõja järel 1700–1721 Lemburi linnuse territoorium hüljati.
Jyri Kjäll
Kjäll oli viiekordne Soome meister – I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) aastatel 1990–1993 ja II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1994. aastal. Ta osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1991. aastal.
Kjäll võitis 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) pronksmedali. Ta sai hõbemedali 7. maailmameistrivõistlustel 1993. aastal (Tamperes) I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Nagu olümpialgi, võitis siin teda poolfinaalis Héctor Vinent (Kuuba).
Kjäll poksis detsembrist 1994 kuni aprillini 2002 elukutselisena. Ta pidas 24 kohtumist, millest võitis 23 (neist 18 nokaudiga) ja kaotas ühe (nokaudiga) kohtumise. Pärast elukutselise karjääri lõppu töötas ta sünnilinnas Poris spordiehitiste alal.
Mālpilsi mõis
1753. aastal andis Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna valduse polkovnik Melgunovi naisele proua von Straussile. 18. sajandi teisel poolel läks mõis Taubede valdusse. 1782 on August Wilhelm Hupel kirjeldanud Lemburit kui mõisat, kus palju ilusaid kivist hooneid silma rõõmustavad. 1820 ostis valduse oksjonil maanõunik Friedrich von Grote, tema suguvõsa kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni 1920. aastal.
1760 ehitas parun Gustav Wilhelm von Taube mõisale umbes 1 km kaugusele ordulinnusest loode poole uue härrastemaja. Vanad linnusevaremed lammutati arvatavasti ehitusmaterjaliks. Klassitsistlik peahoone ehitati 1911. aastal Wilhelm Bockslaffi projekti järgi ümber. Pärast võõrandamist asus hoones algul algkool, seejärel kuulus see Läti erusõjaväelaste ühendusele ning 1935. aastasi oli eravalduses. Nõukogude ajal oli seal algul maaparandajate kool ja seejärel sovhoosi keskus; 1966. aastast on see muuseum. Pärast Läti taasiseseisvumist tagastati hoone õigusjärgsele omanikule ja sellest ajast saati on see olnud eravalduses. 2008. aastal lõpetati hoone restaureerimine. Tänapäeval on hoones restoran ja võõrastemaja.
Mõisakompleksi juurde kuulub park. Selle pindala on 24 hektarit. Park on rajatud terrassidele, seda liigendavad tiigid. Keskse osa pargist moodustab õunaaed, pargi ümber on maakividest müür. Pargis kasvab eksootilisi puuliike, nende seas läänepärn, torkav kuusk, hõbevaher, hall pähklipuu. Pargis asub Gustav Wilhelm von Taube mälestusmärk.
Pigilaigulaadsed
Pigilaigulaadsed (Rhytismatales) on seeneselts.
Andmetüüp
Andmetüüp on programmeerimiskeeles teatud tüüpi andmete klassifikatsioon või kategooria.
Levinud andmetüüpe:
Eesti Jääpalliliit
Eesti Jääpalliliit on Eesti jääpalli alaliit.
AC4
AC4 on Rootsi hardcore punk 'i ansambel, mis asutati 2008. aastal Umeås.
Eesti Jääpalliliit
Liit kasvas välja Eesti Maahoki ja Jääpalli Liidust (asutatud 2001) aastal 2002.
Liit koordineerib jääpalliga seotud tegevust Eestis.
Koupéla
Koupéla on linn Burkina Fasos, Kouritenga provintsi halduskeskus.
2006. aastal elas linnas 19 980 inimest.
Koupélas valmistatakse kohalikust savist nõusid ja skulptuure.
pisi|tühi|Kirik Koupélas
Raudemetsa mänd
pisi|Raudemetsa mänd pisi|Raudemetsa mänd Raud(e)metsa mänd (ka Raademetsa mänd) on looduskaitsealune põlispuu Järvamaal Türi vallas Pala külas.
Põlismänd asub Türi–Väätsa tee ääres.
Männi ümbermõõt on umbes 3,3 m, kõrgus 12 m, vanus üle 380 aasta.
Niidukoosluse taimestiku taastamine
400px|pisi|Looduslik taimestumine (niidu kinnikasvamine).Niidukoosluse taimestiku taastamine on kohaliku ehk pärismaise floora liikide taasasustamine niidule, kust need on kadunud.
Seega on tähtis Eesti aladel hävinud või degradeerunud koosluselaike taastada ning suurendada nende tänast pindala.
Levinumad taastamismeetodid
Levinumad taastamismeetodid on
Õige meetodi valik oleneb taastatava maa-ala seisukorrast, ajaloost, leviste osakaalust, doonoraladest ning ajalisest panusest ja kulutustest. Olenevalt vajadusest võib korraga kasutada ka mitut meetodit.
Looduslik taimestumine
Looduslik taimestumine on kõige odavam ja lihtsam koosluse taastamise viis. Looduslikule taimestumisele eelneb niitmine või võsa eemaldamine, mis võimaldab loodusel ise taastuda. Antud valdkonda on palju uuritud ning see on aluseks taastamise ökoloogiale. Kooslusele iseloomuliku taimestiku taastumise edukus sõltub kohalike leviste olemasolust vahetus läheduses. Nende puudumisel lähiümbruses fragmenteerituse tõttu on iseeneslik taastumine takistatud. Veel üheks takistavaks teguriks on põllumajanduslik tegevus, mis hävitab ökosüsteemi ning põhjustab koosluse toitainetega ülerikastumist. Kohalike seemnepankade hävimine ja umbrohu levik, koos mullas sisalduva suure toitainete kogusega põhjustavad haruldastele liikidele konkurentsi. Seega on looduslik taastumine sageli aeglane ja etteaimamatu ning tihti on vajalik mõne teise meetodi kaasamine.
Seemnesegude külvamine
pisi|Seemnete kogumine Taastatud alale külvatakse loodusest kogutud või ettekasvatatud sobilike liikide seemneid. Pärast külvamist toimub ka looduslik suktsessioon. Seemnesegud on eristatavad sisalduvate leviste ligikaudse arvu järgi. Madalama mitmekesisusega segud (low-diversity mixtures) koosnevad üldjuhul 2–8 liigi levistest. Kõrgema mitmekesisusega segud (high-diversity mixtures) aga üle kümne erineva liigi seemnetest. Taastamistöödeks vajalikke segusid on võimalik koguda taastatava alaga sarnastelt niidukooslustelt või osta kaubanduslikelt ettevõtetelt, mille toodang on pärit kohalikest populatsioonidest. Haruldaste liikide seemneid ei pruugi kaubandusest leida või on nad väga kallid. Samuti tuleb kriitiliselt suhtuda nende kvaliteeti ja päritollu. Sellepärast on siiski eelistatud kasutada taastatavale alale lähimatest kooslustest varutud seemnesegusid. Sellega vähendatakse töö ebaõnnestumise riski liiga suure geneetilise mittesobimatuse tõttu. Kohalike liikide külvamine tõstab taastamistööde edukust veelgi, kuna nad on sarnase keskkonnaga juba kohanenud ega jää konkurentsis umbrohule alla, kuigi käsitsi seemnete varumine on kallis ja aeganõudev.
Madalama mitmekesisusega seemnesegude külvamisega võib taastuda vaid esmane taimestik, eelkõige üheaastase kasvuga liigid ning haruldaste niidule iseloomulike taimede levik alale võib võtta rohkem aega. Mitmekesise koosluse täielik taastamine on seega väga aeglane. Koosluse täielik taastamine vajab ka taastamise järel hoolt. Seemnesegude külvamise käigus tuleks mulda ka töödelda ning ala tihedamalt niita.
Heina transport
Kõige mõistlikum on taimset materjali koguda, kui vajalike liikide seemned on peaaegu küpsed. Suurima kasu saamiseks tuleks kuivi alasid niita juunis, niiskeid alasid juunis-juulis ning märgi alasid juulis või augusti lõpus. Muidugi tuleb arvestada valitsevaid ilmastikutingimusi. Materjali varumine septembris ei pruugi tagada piisavalt leviseid, mis omakorda ei vii mitmekesistumisele. Kogutud taimset materjali võib kasutada kohe, 24 tunni jooksul või kuivatada ja hoiustada heinana. Värske taimse materjali kasutamine annab aga paremaid tulemusi, kuna kuivatamise käigus võib seemneid kaotsi minna. Kogutud materjal külvatakse kas 10–15 sentimeetriliste vahedega või siis 1–2 kg/m2. Leviste kõrge osakaalu korral võib kogust vähendada kuni 0,5–1 kg/m2.
Pindmise mullakihi eemaldamine või töötlemine
Endiste põllumajanduslike alade väetamise tagajärjel mulda kuhjunud toitained suurendavad ala produktiivsust ning teevad koosluse sobimatuks väheviljakaid tingimusi eelistavatele niiduliikidele. Toitainete vähendamise eesmärgil eemaldatakse mulla pindmine kiht või lisatakse süsinikku. Üldjuhul on eemaldatavaks kihiks umbes 25–50 cm. Lisaks toitainetele võib mullakihi eemaldamine vähendada ka umbrohu leviste osakaalu. Kihtide eemaldamisel tuleb arvestada pinnastruktuuriga, et ei tekiks tuule ega mulla erosiooni.
Teiseks võimaluseks on süsiniku lisamine, mille tagajärjel toitainete sisaldus langeb. Enim kasutatud süsinikuallikateks on multš või hein. Vähesel määral kasutatakse ka sahharoosi. Kokkuvõttes on toitainete vähendamiseks eelistatuim siiski pindmise mullakihi eemaldamine, kuna süsiniku lisamine on pigem lühiajalisem lahendus. Lisaks neile kahele meetodile on võimalik mullakihte ja ka näiteks turvast doonoraladelt taastatavatele aladele siirdada. Siiski pole see väga soovituslik, sest kaevamine võib kahjustada algseid kooslusi. Lisaks nõuab selline siirdamine rohkem tööjõudu ning masinaid, mis aga suurendab taastamistööde kulutusi. Näiteks Loode-Ungaris säilis taastustööde käigus 4 m × 1 m × 0,6 m suuruste mullakihtide siirdamisel vaid 16% liikidest.
Kaasa aitavad meetodid
Taastatava ala liigilist mitmekesisust tõstab ka isendite või maa-aluste osade, nagu näiteks risoomi või sibulate istutamine. Taimede istutamine on aga küllaltki kulukas, seega harva kasutusel. pisi| Karjatamine ja niitmine pärast taastamistöid soodustavad koosluse asustamist elukohaspetsiifiliste liikidega ning mitmekesistumist, kiirendades taastumist. Tihtipeale koguneb pärast taastamistöid liigselt maapealset biomassi. Taastamise järel on niidud sageli liialt produktiivsed ning karjatamine ja niitmine aitavad vähendada biomassi, ühtlustades seeläbi liikide konkurentsitingimusi. Ühtlasi on loomad karjatamisel head leviste kandjad ja levitajad.
"Elu loopealsetele"
"Life to alvars" ehk "Elu loopealsetele" on 2014. aastal alguse saanud (lõpptähtajaga 2019. aasta september) projekt, mille käigus plaanitakse taastada veel alles olevaid, kuid kadakatega kinni kasvanud loopealseid ning tagada nende jätkusuutlik karjatamine Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Läänemaal ja Pärnumaal. Kokku on plaanis taastada 25 000 hektarit loopealseid. Projekti viivad läbi Keskkonnaamet, Tartu Ülikool, Eesti Maaülikool ja Pärandkoosluste Kaitse Ühing.
"Linnalehmad"
"Urbancows" ehk "Linnalehmad" oli 2011-2016 läbi viidud projekt Pärnu linna rannaniitude taastamiseks ja tutvustamiseks. Eesmärgiks oli rannaniitude (ligikaudu 250 hektarit), rannikulõukade ja erinevate kaitsealuste liikide elupaikade taastamine. Linnalehmade projekti peamised eesmärgid olid taastada pillirooga kinni kasvanud Pärnu linna südames paiknevad looduskaitsealused niidud, taasalustada ala karjatamine veistega, rajada külastustaristu ja tutvustada kaitseala linna elanikele ja külalistele.
Veised Paljassaares
2018. aasta kevadel toodi Paljassaarde 25 šoti mägiveist, kelle ülesandeks on rannaniitu hooldada ning selle liigirikkust taastada. Paljassaare hoiuala on koduks enam kui 200 haruldasele linnuliigile, kes vajavad pesitsuseks avarust, madalat taimestikku ning mudaseid lompe. Kui loodus aga võimust võtab ja need tingimused kaovad, on vaja need taastada. Veiste kasutamine on kõige loomulikum ja lihtsam viis.
Lammaslaht
Lammaslaht (keskkonnaregistri koodiga vee2062020) on järv Saaremaa vallas Võhma külas. Veekogu pindala on 6,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1610 m.
Peep Kala
Peep Kala (sündinud 24. novembril 1961) on eesti ajakirjanik ja meediajuht.
Ta on õppinud Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimist ja Tartu Riiklikus Ülikoolis filosoofiat.
Töötanud Noorte Hääle toimetuses, Eesti Raadios, olnud Päevalehe peatoimetaja, Sakala vastutav väljaandja ja peatoimetaja, ajakirja Luup peatoimetaja ja Virumaa Teataja ja Järva Teataja vastutav väljaandja ning Ühinenud Ajalehtede juhatuse esimees.
Detsembrist 2015 kuni juunini 2016 oli Peep Kala Postimees Grupi juhatuse liige, juunist 2016 kuni veebruarini 2017 aga Postimees Grupi juhatuse esimees. 1. oktoobrist 2017 on Peep Kala Eesti Rahvusringhäälingu päevakajaliste saadete peatoimetaja.
Isiklikku
Peep Kala oli abielus Silja Kalaga ning neil on pojad Kaarel ja Oskar. 2017. aastal abiellus ta Pille Mineviga.
Hans Pöögelmanni ausammas
Hans Pöögelmanni ausammas oli mälestussammas Tallinnas, tänapäevase Lembitu pargi alal.
Jakovs Šapiro
Jakovs Šapiro (vene keeles Яков Нохимович Шапиро; 1865 Ventspils – ?) oli juudi rahvusest kaupmees, sionist ja filantroop. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).
Hans Pöögelmanni ausammas
thumb|Ausamba avamine detsembris 1960. aastal
Jakovs Šapiro
Ta õppis Liepāja Nikolai gümnaasiumis ning Moskva ja Tartu ülikoolis, kirjutas ajalehtedes sotsiaalpoliitilistel teemadel.
Hans Pöögelmanni ausammas
Samba tegid skulptorid Arnold Alas ja August Vomm. Sammas avati 1960.
Jakovs Šapiro
Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni, valiti südametunnistuse vabaduse ja rahvahariduse komisjoni, võttis sõna arupärimise avalduse kohta, mis puudutas valvurite ja vangide kokkupõrget Riia keskvanglas 2. aprillil 1907, kirjutas alla Tõnis Jürise algatatud Eestimaa kubermangu maareformi projektile, mis esitati 13. aprillil 1907, kadettide projektidele surmanuhtluse kaotamisest, maareformi ettevalmistavatest asutustest, maakonna semstvovolinike valimistest, töötutele ühiskondlike tööde rahastamisest.
Hans Pöögelmanni ausammas
Samba pronksosa võeti maha 1992. aasta juulis, graniitalus asetses pargis kuni 2000 a. kevadeni.
Jakovs Šapiro
Hiljem elas Inglismaal, hukkus Teise maailmasõja ajal Londoni pommitamisel.
Mürkelliudik
Mürkelliudik (Disciotis venosa) kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Frigiidsus
Frigiidsus (ld frigidus) on naise võimetus erutuda ja saada orgasme või naise üldine seksuaalhuvi puudumine.
See on sooliselt eristav mõiste, mille puhul seostatakse naise reaktsioonid ja käitumine, kui ei süveneta frigiidsuse põhjustesse ega partneri osasse selles.
Compton
Compton on linn USA-s California osariigis Los Angelese maakonna lõunaosas.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 96 455. Aastal 2000 oli 93 493.
Linn asutati 1888. aastal.
Compton on ühe kõrgeima kuritegevuse määraga linn USA-s.
Sõpruslinnad
Comptonil on kolm sõpruslinna.
Anima
Anima võib tähendada järgmist:
Herbert Hahni Selts
Herbert Hahni Selts on Pärnus tegutsev selts.
Seltsi eesmärk oli algul asutada Waldorfi pedagoogikal põhinev kool-lasteaed (Pärnu Waldorfkool) ja seejärel hallata seda haridusasutust. Selts on korraldanud ka loenguid, kursusi, seminare, näitusi.
Selts asutati 5. mail 2012.
Haki tänav (Tallinn)
Haki tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Haki tänav sai nime 9. juunil 1953.
Plikiai
Plikiai (saksa keeles Plicken) on alev Leedus Klaipėda rajoonis Kretingalė vallas.
Alevis on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1932. aastal ehitatud katoliku kirik ja 1896. aastal ehitatud luteri kirik. Plikiai kuulus Memeli piirkonda.
Plikiai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Endu laht
Endu laht (ka Endulaht, Pahapilli järv) on järv Saaremaa vallas Liivaranna külas. Veekogu pindala on 2,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 923 m.
Jevgeni Vutšetitš
pisi|Jevgeni Vutšetitši kujutis kaherublasel mälestusmündil pisi|1959. aastal [[ÜROle kingitud skulptuur "Tagugem mõõgad atradeks"]] Jevgeni Viktorovitš Vutšetitš (vene keeles Евгений Викторович Вучетич; 28. detsember 1908 Jekaterinoslav – 12. aprill 1974 Moskva) oli vene skulptor.
Tema sotsialistlikku realismi esindavad skulptuurid kujutasid eelkõige kangelaslikkust.
Aseri Muusikakool
Aseri Muusikakool oli aastatel 1974–2020 Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri alevikus tegutsenud muusikakool.
1974. aasta aprillis rajati Aseri Keskkooli tollase direktori Jaan-Ülo Saare eestvedamisel ja Aseri Keraamikatehase direktori Nikolai Fedjukini materiaalsel toetusel Aseri Lastemuusikakool. Direktorina alustas tööd Aseri Keskkooli vilistlane Silvi-Niina Varinurm (Papstel). Esimesed õpetajad olid Ester Kullamaa (solfedžo, muusikalugu), Juta Tiitso (klaver), Ursula Hoovi (klaver), Tamara Badanova (bajaan) ja Elmar Liiv (puhkpillid). Hiljem õpetati muusikakoolis klaverit, akordioni, bajaani (nuppakordioni), puhkpille. Kokku on Aseri Muusikakooli lõpetanud 237 noort muusikut.
1. septembril 2020 liideti Aseri Muusikakool Kunda Muusikakooliga. Ühinenud kooli nimeks sai Viru-Nigula valla muusikakool ja õppetöö toimub nii Kundas kui ka Aseris.
Luisu tänav
Luisu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Luisu tänav algab Pikaliiva tänavalt ja lõpeb Kilde tänaval. Luisu tänav on lääneedela–idakirdesuunaline ja ligikaudu 190 meetri pikkune.
Luisu tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on saanud nime teritusvahendi luisu järgi.
Dallas (Colorado)
Dallas on endine asula Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis Ouary maakonnas. Asub 3 miili (5 kilomeetri) kaugusel Ridgwayst põhjas.
Dallas asutati 1880 ja nimetati USA asendipresidendi George M. Dallase järgi.
2. aprillil 1887 ehitati läbi linna raudteeliin, mida haldas Denveri ja Rio Grande Lääne Raudteekompanii.
Merle Jalakas
Merle Jalakas lõpetas 1996 Eesti Muusikaakadeemia dotsent Ludmilla Issakova lauluklassis, ta on täiendanud end A. Kapustjanski, L. Puglisi ja T. Valjakka juures ning osalenud professor E. Märtson-Wilsoni, M. Pelo, professor I. Kremlingi ja professor Jenny Anvelti meistrikursustel.
Kostmine küsimusele: Mis on valgustus?
Kant esitab selles valgustuse mõiste ühiskondliku sisu. Valgustatud inimene on Kantil ennast hariv vabalt mõistust kasutav isemõtleja. Valgustus tähendab isemõtlemist ning valgustatud inimeste või õpetlaste ülesanne on arutleda:
Merle Jalakas
Ta on laulnud soolopartiisid mitmetes suurvormides: Mozarti „Grosse Messe c-moll” ja „Spatzenmesse C-duur”, Britteni „Lucretia teotamine”, Vivaldi „Gloria”, Mozarti „Ave verum corpus”, Bachi „Kohvikantaat”, Pergolesi „Stabat Mater”.
Hancavičy
Hancavičy (transkribeerituna Gantsavitšõ) on linn Valgevenes Bresti oblastis, Hancavičy rajooni halduskeskus. Leedu keeles Hancavičai või Gancevičiai, poola keeles Hancewicze. Hancavičy asub Cna jõe kaldal, linna läbib raudteeliin Baranavičy-Łuniniec.
Linna piirides on kolm keskkooli, gümnaasium, lütseum ja internaatkool. Hancavičys on ka kultuurimaja. Antakse välja ajalehte Савецкае Палессе ja rajoonilehte Ганцавіцкі час. Hancavičys on toiduainetetööstus, seal töödeldakse puitu ja valmistatakse ehitusmaterjale. Asula lähistel asub Venemaale kuuluv radarijaam.
Ajalugu
Hancavičy nime kandis XVII sajandi asutatud mõis, mis alates aastast 1733 kandis Hancavičy nime. Selle juurde rajati aastal 1884 samanimeline raudteejaam, mille ümber hakkasid tekkima ettevõtted. Selles piirkonnas asunud asulat, tänapäeva linna eelkäijat, hakati Hancavičyks nimetama aastal 1898.
Aastast 1921 oli Hancavičy Poola koosseisus, toona hävitas suur tulekahju aastal 1934 suure osa asulast. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga, aastal 1940 sai asulast rajoonikeskus ja alev. Linnaõigused sai asula aastal 1973. Nõukogude ajal asus linna juures raketihoiatussüsteem, seetõttu oli see kinnine linn.
Lilleoru tänav
Lilleoru tänav on tänav Rakveres.
Tänav on pikkusega 1581 meetrit ja see ühendab Linnuriigi linnaosa linna kõige lõunapoolsema Rakvere Palermo linnaosaga. Ida-läänesuunaline tänav kulgeb lääne suunas läbi Rakvere linnametsa. See saab alguse Vabaduse ja Ööbiku tänava ristmikust. Palermo linnaosas ristub Lilleoru tänav Aia, Tartu, Ristiku, Kanarbiku ja Juhan Kunderi tänavaga põhja poolt ning Palermo tänavaga lõuna poolt. Tänav lõpeb Tõrma ringteega, mis on Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee (põhimaantee nr 5) üks osa.
19. sajandi esimesel poolel avas kaupmees Pervoi Rakveres Tartu tänava lõpus trahteri Palermo, mis sai nime Sitsiilia põhjarannikul asuva Palermo linna järgi, kus 1848. aasta jaanuaris algas Itaalia kodanlik revolutsioon. Trahter ja selle suveaed olid linnarahva üks tuntumaid suvepidude pidamise paiku. Selle järgi sai nime Rakvere Palermo linnaosa.
Eesti NSV taluseadus
Eesti NSV taluseadus oli Eesti NSV Ülemnõukogus 6. detsembril 1989 vastu võetud seadus, mis jõustus 25. detsembril 1989 ning kaotas lõplikult kehtivuse 17. juunil 2013. Seadus kehtestas juriidilise aluse talude loomiseks Eesti taasiseseisvumise aegse maareformi käigus, määratledes muuhulgas talu, talupere ja taluperemehe mõisted ning talude liigid (põlistalu ja renditalu).
Taluseadus soodustas talude rajamist ja taastamist. Teiste sätete seas kinnitas seadus näiteks, et taluperemeest ei kutsuta sõjaväe kordusõppustele, taluperemehel on õigus kasutada kohalikke maavarasid (liiv, kruus, savi, paas, turvas jms) talu vajadusteks ning talu loomisest viie aasta jooksul on talu maksude maksmisest vabastatud. Reglementeeriti ka kolhooside ja sovhooside varast osakute eraldamine ning talude väljaehitamine riiklike vahendite arvel.
Seaduse sissejuhatus kõlas järgmiselt: "Vabariigi täielikule isemajandamisele ülemineku üheks teeks põllumajanduses on suurtootmise vormide kõrval võrdsetel alustel ajalooliselt meie rahvuskultuuri ja tootmiskogemusi kandvate ning majanduslikku initsiatiivi ja iseseisvust võimaldavate talude taastamine ja uute loomine. Majandusliku konkurentsi tingimustes võimaldab see leida sobivamaid tootmisvorme põllumajanduses. Käesolev seadus annab maaharijale võimaluse ise valida, millistes majandussuhetes ta soovib osaleda, loob eeldused ja võimalused talude moodustamiseks, garanteerib nende õigusliku ja majandusliku iseseisvuse, vara kaitse, kindlustab taluperele sotsiaalse õigluse ja võrdsuse elanikkonna teiste gruppidega."
Üks seaduseelnõu autoreist oli Heldur Peterson.
4. Eesti jalaväepolk
4. Eesti jalaväepolk oli 1917. aastal Eesti rahvusväeosana moodustatud ja 1917. aastal 1. Eesti jalaväediviisi koosseisu liidetud väeosa.
4. Eesti jalaväepolgu moodustamine
4. Eesti jalaväepolgu formeerimist alustati 1. Eesti jalaväediviisi ülema käsul 6. detsembril 1917 Rakveres. Polgu formeeris senine 1. Eesti jalaväepolgu III pataljoni ülem  polkovnik Henrik Vahtramäe, kes jäi polguülemaks kuni polgu likvideerimiseni, 5. aprillil 1918. Jalaväepolgu koosseis saadi 2. ja 3. Eesti jalaväepolgu neist allüksustest, mis olid saadetud korda hoidma Virumaal, Tartu tagavarapataljonist ja samuti arvati 3. jaanuaril 1918. aastal polgu koosseisu Paides asunud 2. Eesti jalaväepolgu III pataljon, kes jäi ka 4. Eesti jalaväepolgu III pataljoniks.
Esimese maailmasõja ajal 1918. aasta veebruaris asus 4. Eesti jalaväepolgu III pataljon Paides ja pataljonikomandör Jaan Maide oli Paide komandant, Paides 23. veebruaril võimu enamlastelt ülevõtmise ajal. III pataljon kaitse all kuulutati Paides 25. veebruaril välja Eesti iseseisvus ja Manifest Eestimaa rahvastele
Pärast Eesti okupeerimist Saksa keisririigi vägede poolt 1918. aasta kevadel saadeti polk laiali 5. aprillil 1918, Saksa okupatsioonivõimude poolt, Saksa väejuhatuse korraldusega 28. märtsist 1918.
Viini kongress
pisi|350px|"Viini kongress", [[Jean-Baptiste Isabey, 1819. Kuigi kutsutud olid esindajad kõigist riikidest, kes sõdades osalesid, viis peamisi läbirääkimisi läbi "suur nelik" (Suurbritannia, Venemaa, Preisimaa ja Austria), hiljem lisandus kuninglik Prantsusmaa]]
Viini kongress oli Euroopa riikide suursaadikute konverents Klemens Wenzel Lothar von Metternichi eesistumisel ja toimus Viinis septembrist 1814 juunini 1815. Kongressi eesmärgiks oli lahendada mitmeid Prantsuse revolutsioonisõdadest, Napoleoni sõdadest ja Saksa-Rooma riigi lõpetamisest tekkinud probleeme. Tulemuseks oli kontinendi poliitilise kaardi ümberjoonistamine, Prantsusmaa, Napoleon I rajatud Varssavi hertsogkonna, Hollandi, Reiniäärsete riikide, Saksimaa ja mitmete Itaalia territooriumide piiride kehtestamine ning mõjusfääride loomine, mille kaudu Austria keisririik, Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik, taas Bourbonide valitsetav Prantsusmaa ja Venemaa keisririik lahendasid kohalikke ja piirkondlikke probleeme. Viini kongress oli esimene rahvusvaheliste kohtumiste seerias, mis sai tuntuks kui kongressisüsteem, mis oli püüe püstitada Euroopas rahumeelselt jõudude tasakaal ja eeskujuks hilisematele organisatsioonidele nagu Rahvasteliit ja Ühinenud Rahvaste Organisatsioon.
Vahetu taust oli Napoleoni Prantsusmaa kaotus ja alistumine mais 1814, mis tegi lõpu 25-aastasele peaaegu katkematule sõjale. Läbirääkimised jätkusid vaatamata puhkenud võitlusele, mille vallandas Napoleoni dramaatiline tagasitulek eksiilist ja võimu taasvõtmine Prantsusmaal saja päeva ajal märtsis–juulis 1815. Kongressi "lõppakt" allkirjastati üheksa päeva enne tema lõplikku kaotust Waterloo all 18. juunil 1815.
Tehnilises mõttes ei olnud Viini kongress nõuetekohane kongress: see ei korraldanud kunagi plenaaristungit ja enamus arutelusid toimus mitteametlikult, näost-näkku istungitel suurriikide Austria, Prantsusmaa, Venemaa, Suurbritannia ja mõnikord Preisimaa vahel, teiste delegaatide piiratud osalusega või osaluse võimaluseta. Teisest küljest oli kongress esimene juhtum ajaloos, kus Euroopa mastaabis tulid riikide esindajad lepingute koostamiseks kokku, mitte ei saatnud sõnumitega kullereid pealinnade vahel. Viini kongressi kokkulepe, vaatamata hilisematele muudatustele, koostas Euroopa rahvusvahelise poliitika raamid kuni Esimese maailmasõja puhkemiseni aastal 1914.
Eellugu
Osaline kokkulepe toimus juba Pariisi rahuga Prantsusmaa ja Kuuenda koalitsiooni vahel ning Kieli rahuga, mis hõlmas seoses Skandinaaviaga tõstatunud küsimusi. Pariisi rahu määras, et "peamine kongress" toimub Viinis ja et kutsed antakse kõigile riikidele, kes käimasolevas sõjast mõlemal poolel osa võtsid. Avamine oli planeeritud 1814. aasta juulisse.
Osalejad
Neli suurriiki ja Bourbonide Prantsusmaa
Neli suurriiki moodustasid varem Kuuenda koalitsiooni tuuma. Napoleoni lüüasaamise ootel väljendasid nad oma ühist seisukohta Chaumont'i lepinguga (märtsis 1814) ning sõlmisid Pariisi rahu Bourbonidega nende restauratsiooni ajal:
Neli muud Pariisi rahu allakirjutajat
Muud
Peaaegu igal Euroopa riigil oli Viinis delegatsioon – rohkem kui 200 riiki ja vürstisuguvõsa olid kongressil esindatud. Lisaks olid esindajad linnadest, korporatsioonidest, usuorganisatsioonidest (näiteks kloostrid) ja erihuvigruppidest, näiteks Saksa kirjastajate delegatsioon, kes nõudis autoriõiguste seadust ja pressivabadust.
Kongressi kulg
pisi|alt=oil painting of Tallyrand, the French ambassador| [[Charles Maurice de Talleyrand-Périgord, võidetud Prantsusmaa võimekas läbirääkija]]
Esialgu lootsid nelja võitnud riigi esindajad välistada Prantsusmaa tõsisest osalemisest läbirääkimistel, kuid Talleyrand suutis esimestel läbirääkimiste nädalatel osavalt "siseringi" siseneda. Ta sidus end läbirääkimiste kontrollimiseks kaheksa väiksema riigi komiteega (sealhulgas Hispaania, Rootsi ja Portugal). Kui Talleyrand oli suutnud kasutada seda komiteed enda siseringi surumiseks, siis ta lahkus sellest komiteest, loobudes taas oma liitlastest.
Suuremate liitlaste otsustamatus, kuidas korraldada oma asju väiksemate riikide ühisproteste põhjustamata, viis esialgse konverentsi protokolli koostamiseni, kuhu Talleyrand ja Hispaania esindaja markii Pedro Gómez Labrador kutsuti 30. septembril 1814.
Lõppakt
pisi|380px|Euroopa kaart pärast Viini kongressi, 1815
Lõppakt, mis sisaldas kõiki eraldi lepinguid, allkirjastati 9. juunil 1815 (mõni päev enne Waterloo lahingut). See sisaldas:
Poola-Saksi kriis
Kõige vastuolulisem teema kongressil oli nn. Poola-Saksi kriis. Venelased ja preislased pakkusid tehingut, mille järgi enamus Poola jagamisel Preisimaale ja Austriale jäänud osadest läheks Venemaale, kes looks Poola kuningriigi personaalunioonis Venemaaga, Poola kuningas oleks Aleksander. Kompensatsiooniks võisid preislased saada kogu Saksimaa, mille kuningat peeti troonilt tõugatuks, kuna ta ei öelnud Napoleonist küllalt kiiresti lahti. Austerlased, prantslased ja britid ei nõustunud selle plaaniga ja sõlmisid Talleyrandi õhutusel 3. jaanuaril 1815 salalepingu lubadusega minna vajadusel Vene-Preisi plaani ärahoidmiseks sõtta.
Kuigi ükski kolmest riigist ei olnud sõjaks valmis, ei tabanud venelased bluffi ära ja rahumeelne otsus saavutati 24. oktoobril 1814, mille järgi Venemaa sai enamuse Varssavi hertsogkonnast kui "Poola kuningriigi" – nn Kongressi-Poola – kuid ei saanud Poznańi piirkonda, Poseni suurhertsogkonda, mis anti Preisimaale, ega Krakówit, millest sai vabalinn. Preisimaa sai 40% Saksimaast, millest hiljem moodustati Saksimaa provints, ülejäänu sai kuningas Friedrich August I tagasi Saksimaa kuningriigina.
Teised muudatused
pisi|vasakul|alt=The Tsar mounted on his horse|[[Aleksander I (1812) pidas ennast Euroopa julgeoleku tagajaks]]
Kongressi peamised tulemused, peale Prantsusmaa poolt ajavahemikus 1795–1810 annekteeritud territooriumide kaotuse kinnitamise, mis oli juba lahendatud Pariisi rahuga, oli Venemaa (mis sai enamuse Varssavi hertsogkonnast) ja Preisimaa (mis sai Vestfaali ja Reinimaa põhjaosa) suurenemine. Kinnitati Saksamaa konsolideerumine ligikaudu 300 Saksa-Rooma riigi (lõpetatud aastal 1806) osastisriigist kuni 39 palju paremini hallatava riigini (millest 4 olid vabalinnad). Need riigid moodustasid lõdva Saksa Liidu Preisimaa ja Austria juhtimisel.
Esindajad kongressil leppisid kokku mitmete teiste territoriaalsete muudatuste osas. Kieli rahuga loovutas Taani-Norra kuningas Norra Rootsi kuningale. See tekitas rahvusliku liikumise, mis viis Norra Kuningriigi loomiseni 17. mail 1814 ning seejärel personaalunioonini Rootsiga. Austria sai Lombardia-Veneetsia Põhja-Itaalias, samas läks enamus ülejäänud Põhja-Kesk-Itaaliast Habsburgide dünastiatele (Toscana suurhertsogkond, Modena hertsogkond ja Parma hertsogkond). Kirikuriik anti paavstile tagasi. Piemonte-Sardiinia kuningriik taastati põhiosas ja talle anti ka Genova vabariik. Lõuna-Itaalias lubati Napoleoni õemehele Joachim Murat'le algselt jätta Napoli kuningriik, kuid tema toetus Napoleonile saja päeva ajal viis Ferdinand IV Bourboni troonile taastamiseni.
Oranje vürstile loodi suur Madalmaade ühendatud kuningriik, sealhulgas nii vana Ühendatud Provintside Vabariik kui ka varem Austria valitsetud territooriumid Lõuna-Madalmaades. Oli ka muid, vähem tähtsaid territoriaalseid muudatusi, sealhulgas tähtsad territoriaalsed saavutused Saksa kuningriikidele Hannoverile (sai Ida-Friisimaa Preisimaalt ja mitmed teised territooriumid Loode-Saksamaal) ja Baierile (sai Reinimaa Pfalzi ja territooriume Frangimaal). Lauenburgi hertsogkond läks Hannoverilt Taanile ja Rootsi Pommeri annekteeriti Preisimaa poolt. Šveits suurenes ja muutus neutraalseks. Šveitsi palgasõdurid olid paarsada aastat Euroopa sõdades tähtsat rolli mänginud ja kavas oli panna sellisele tegevusele jäädavalt piir.
Sõdade ajal kaotas Portugal oma linna Olivenza Hispaaniale ja soovis seda tagasi. Portugal on ajalooliselt Suurbritannia vanim liitlane ja saavutas tema toetusega Olivenza taastamisnõude lisamise lõppakti artiklisse 105, mis väitis, et kongress "sai aru, et Olivenza okupeerimine on ebaseaduslik ja tunnustas Portugali õigusi". Portugal ratifitseeris lõppakti aastal 1815, kuid Hispaania ei allkirjastanud seda. Lõppude lõpuks oli parem kuuluda Euroopasse kui olla üksi ja Hispaania nõustus 7. mail 1817 lõpuks lepinguga; siiski ei antud Olivenzat kunagi Portugalile tagasi ja see küsimus on siiani lahendamata. Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik sai Hollandi ja Hispaania arvelt osi Lääne-Indiast ja jättis endale endised Hollandi kolooniad Tseiloni ja Kapimaa, samuti Malta ja Helgolandi. Pariisi rahuga omandas Suurbritannia protektoraadi Joonia saarte ja Seišellide üle.
Hilisem kriitika
Viini kongressi kritiseeriti sageli 19. sajandi ja hilisemate ajaloolaste poolt rahvuslike ja liberaalsete impulsside eiramise pärast ja lämmatava reaktsiooni kehtestamise pärast kontinendil.
20. sajandil siiski paljud ajaloolased imetlesid riigimehi kongressil, kelle töö hoidis ära järgmise üleeuroopalise sõja peaaegu sajaks aastaks (1815–1914). Lisaks tegid kongressi põhiotsused neli suurriiki ja mitte kõik Euroopa maad ei saanud oma õigusi kongressil kasutada. Neli suurriiki püüdsid ümberkorraldustega tagada, et tulevased vaidlused toimuksid viisil, mis hoiaks ära taolised kohutavad sõjad, nagu olid toimunud kahel kümnendil enne kongressi. Kuigi Viini kongress säilitas jõudude tasakaalu Euroopas, ei suutnud see kontrollida revolutsiooniliste liikumiste levikut kontinendil umbes 30 aastat hiljem.
Harras Kullango
Harras Kullango (kuni 1935 Herbert-Aleksander Kihlevelt; 7. detsember (vkj)/ 20. detsember 1904 Tallinn – 13. august 1968 Kotkajärve, Muskoka piirkond, Ontario, Kanada ) oli eesti ehitusinsener.
Ta lõpetas detsembris 1935 Tallinna Tehnikumi ehitustehnika haru ehitusinsenerina (lõputöö "Koostada raudmaanteesild üle Emajõe Vabadussilla kohal Tartus"). Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.
Ta sai jaanuaris 1936 Haapsalu linnainseneriks. Kuid veebruaris 1936 läks ta õpetajaks Põltsamaa Tööstuskooli ja oli ühtlasi ka Põltsamaa linnainsener. 1939. aastal läks ta Viljandisse, oli õpetaja ja juhataja Viljandi Tööstusõpilaste Koolis ning Viljandi Tööoskusameti juhataja. Ühtlasi oli ta ka Viljandi linnainseneri kohusetäitja.
Ta läks 1951. aastal Kanadasse, töötas seal mitmes ettevõttes inseneri ja konstruktorina. Oli tegev mitmes eestlaste ühingus Kanadas.
Isiklikku
Tema vend oli raamatukogutöötaja Konrad Kullango.
Arda Kullerkupp
Arda Kullerkupp (16. september 1928 – 12. detsember 2013) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuurieriala.
Pärast instituudi lõpetamist töötas ta aastatel 1954–1960 rajooniarhitektina Tallinna linna arhitektuuriosakonnas. Lisaks töötas ta aastatel 1959–1961 Eesti Riiklikus Vabaõhumuuseumis vanema teadusliku kaastöötajana, võttes osa ekspeditsioonidest muuseumisse sobivate eesti talurahvaehitiste selgitamiseks. Aastatel 1961–1987 töötas ta Eesti Tööstusprojektis ehitusosakonna generaalplaneerimise grupis vanemarhitekti ja grupijuhina, seejärel juhtiva arhitektina. Aastatel 1989–1991 töötas ta arhitektina Harju rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee kapitaalehituse ja aianduskooperatiivide osakonnas.
Tema viljakaim periood jäi Tööstusprojekti aega, kus ta käe all valmis hulganisti tööstushoonete projekte. Tähtsamad neist on tehas Metallist Peterburi teel Tallinnas (1965), tehase Viisnurk administratiivkorpus Pärnus (1969), tehas Estoplast Türi tänaval Tallinnas (1970), Tartu elamuehituskombinaat Betooni tänaval (1976), tehase Volta elamu Tallinnas Muti tänaval (1977), Tallinna Laevaremonditehase spordi- ja kultuurikompleks (1978), Kohtla-Järve mööblitehas (1978), Tallinna Raudbetoonitehase suurpaneelide tsehh Punasel tänaval (1979), tehas Pioneer ja "Polümeeri" tapeeditsehh Suur-Sõjamäel Tallinnas (1981). Lisaks projekteeris ta väiksemaid tööstusobjekte, abihooneid, rekonstruktsioone, väikeobjekte, eramuid ja suvilaid. Ta oli aastast 1960 Eesti Arhitektide Liidu liige.
Arda Kullerkupp suri 12. detsembril 2013 ja ta saadeti viimsele teekonnale 17. detsembril Tallinna krematooriumist.
Anima (koor)
Koor on muu hulgas esinenud rahvusvaheliste noortekooride festivalide programmides, samuti üle-eestilistel lauluüritustel (näiteks festivalil "Gustav Ernesaks 100").
Colona
Colona on asula Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis Ouary maakonnas.
Võrsiku tänav
pisi|Vaade Võrsiku tänavale [[Kännu tänavalt]] Võrsiku tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Võrsiku tänav sai nime 13. mail 2015.
Colona
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 30.
Majoraatmõis
Majoraatmõis oli valdusvorm, mille korral pärandiks olev mõis pärandati tervikuna, meesliini pidi, majoraadiõiguse ehk vanimaõiguse kohaselt lähimale meessugulasele (sama sugulusastme puhul ealiselt kõige vanemale), millega hoiti mõisad ühe perekonna valduses ning ühise tervikuna. Vastandina kuulusid pärandiks olev kinnivara (mõis või mõisad) jagamisele pärijate vahel.
Matinkylä metroojaam
pisi|Matinkylä metroojaam Matinkylä metroojaam (soome keeles Matinkylä metroasema, rootsi keeles Mattby metrostation) on metroojaam Helsingis. See avati 2017. aastal. Jaamast saab valmimisel Helsingi metroo Lääneliini lõppjaam. Jaam hakkab asuma Iso Omena ostukeskuses.
Ráci ravitermid
pisi|Ráci ravitermide esifassaad Ráci ravitermid (ungari keeles Rác gyógyfürdő) on ajalooline türgi vesiravila Ungari pealinna Budapesti I ringkonnas, mis kasutab looduslike kuumaveeallikate mineraalvett.
Linna vanimate hulka kuuluvaid keskaegseid avalikke terme hakkasid türklased rajama Osmanite riigi ajal 16. sajandil. See sai tuntuks Austria-Ungari keisririigi ajal ehitatud ujulate ning dušikoridori järgi. Sõna rác tähistab serblasi, kes kunagi samas piirkonnas kogukonnana elasid.
Eric Lopez
Eric Lopez (sündinud 20. aprillil 1978 Havannas Kuubal) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Jänese tänav
Jänese tänav (Hasenstraße) on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas.
Ta algab Narva maanteelt, kulgeb kagusse ja lõpeb Kasarmu tänaval. Jänese tänav ristub Tuule, Mäe ja Roosi tänavaga.
Roosi ja Jänese tänava ristis asub Tartu Juudi kalmistu.
Jänese tänav on 570 meetri pikkune.
Hancavičy rajoon
Hancavičy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1710 km². 2009. aasta seisuga elas seal 31 170 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aharevičy, Chatyničy, Čudzini, Dzianiskavičy, Lubašava, Lusina, Malkavičy ja Nači külanõukogu. Halduskeskus on Hancavičy linn.
Lineaalne leht
pisi|Lineaalsed lehed on näiteks [[kaeral]] Lineaalne leht on kitsa ja pika labaga leht, mille servad on ligikaudu rööpsed ja mille laba pikkus ületab selle laiuse rohkem kui 4 korda (teistel andmetel rohkem kui 7 korda).
Hancavičy rajoon
Rajoon asub Polesje madalikul, kõrgused ulatuvad valdavalt 150-160 meetrit üle merepinna. Suurim kõrgus on 195,8 meetrit üle merepinna (Šaški küla lähistel) madalaim paik aga asub Cna jõe orus (145 meetrit). Rajooni jõed voolavad Prõpjatsi jõkke, suuremad nende seas on Cna, Łań ja Bobryk.
Lineaalne leht
Lineaalsed lehed on näiteks kõrrelistel ja tarnadel.
Hancavičy rajoon
2009. aasta seisuga olid elanikest 95,6% valgevenelased, 2,18% venelased, 1,17% poolakad ja 1,05% oli teistest rahvustest. 90,51% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 8.53% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 73,63% elanikke, vene keelt aga 23,39%.
Levubu
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Levubu elanikest valgeid 57,97%, mustanahalisi aafriklasi 39,13% ja värvilisi 2,90%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 59,90% inimesi, venda keelt 17,82%, tsonga keelt 7,92%, pedi keelt 6,44%, sotho keelt 3,96% ja inglise keelt 1,98%.
Eesti laskesuusatamise koondis
Eesti laskesuusatamise koondis on Eesti esinduskoondis laskesuusatamises. Koondise tööd korraldab Eesti Laskesuusatamise Föderatsioon (ELSF).
Koondis
Hooaeg 2017/18 {|
Tulemused
Läbi aegade parim Eestist pärit laskesuusataja on Kaija Parve. NSV Liidu laskesuusatamise koondises võisteldes tuli ta kokku 7 korda maailmameistriks.
Taasiseseisvunud Eesti parimad tulemused laskesuusatamise maailmakarikaetappidelt/maailmameistrivõistlustelt on naiste arvestuses toonud Eveli Saue (hooajal 2006/07 5. koht Hochfilzeni 15 km tavadistantsil), meeste arvestuses on parima koha välja sõitnud Roland Lessing (hooajal 2009/10 2. koht Pokljuka 12,5 km jälitussõit).
Zlēkas
pisi|left Zlēkas on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Zlēkase valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel, Ventspilsist 41 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad kultuurimaja ja raamatukogu.
Küla kujunes Zlēkase mõisa juurde, mida mainitakse esimest korda aastal 1561. Aastal 1796 avati seal mõisatöölistele kool, mis oli vanim omataoline Kurzemeš. Detsembris 2014 hukkasid saksa sõjaväed 160 sealset elanikku, keda süüdistati koostöös partisanidega. Nõukogude ajal oli küla kohaliku Jānis Fabriciussi järgi nimetatud kolhoosi keskasulaks. Aastal 2016 suleti sealne algkool, mis oli tegutsenud järjepanu 220 aastat.
Zlēkase park on looduskaitse all. Ka külas kasvavad Jaunābelnieki tamm, Kirikumõisa tammed, Kellatamm, kaheksateist nimetut tamme ja neli mändi on looduskaitse all.
Hiiepaik Zlēkase linnamäel, Zlēkase linnamägi, Zlēkase luteri kirik, sealsed 21 pinki ja nende maalingud, külgmised rõdud, kantsel, altar, orel ja kamin on riiklike mälestisena muinsuskaitse all.
Jakob Liivi park
Jakob Liivi park on park Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas.
Pargis on mitu Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhinna laureaatide istutatud tamme. Tammed istutati sinna 1993-1996.
Pikui
Pikui (ukraina keeles Пікуй) on mägi Ukrainas, Lvivi oblasti ja Taga-Karpaatia oblasti piiril. Pikui on Lvivi oblasti kõrgeim mägi.
Sassi tänav
See algab Rebase tänavalt, kulgeb lõunasse, ristub Kuu ja Vaba tänavaga ning lõpeb Sõbra tänaval. Tänav on 360 meetrit pikk.
Süstjas leht
pisi Süstjas leht on leht, mille laba aheneb tipu ja aluse suunas, kusjuures lehelaba kõige laiem koht on selle keskosas ja lehelaba laius moodustab kuni kolmandiku selle pikkusest.
Sassi tänav
Tänav oli kuni Sõpruse silla ehitamiseni aastatel 1977–1981 osa toonasest Nõukogude tänavast (varem Aleksandri tänav), sild poolitas tänava kaheks. 1990. aastate lõpus nimetati tänav Sassi tänavaks.
Viu tänav
Viu tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Viu tänav sai nime 13. juunil 1958.
Valge helvell
Valge helvell (Helvella crispa) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mürgine.
Jossif Šagali kvintett
Jossif Šagali kvintett oli Eesti ansambel (kvintett), mis tegutses 1980. aastatel.
Zlēkase vald
pisi|Venta jõgi Zlēkase vald (läti keeles Zlēku pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Piltene, Zirase ja Ugāle vallaga, samuti ka Kuldīga piirkonna Ēdole, Padure ja Rumba vallaga.
Valla pindala on 107 km². 2016. aasta seisuga elas seal 511 inimest. Valla keskus on Zlēkase küla. Vallavanemaks on Daiga Cekule.
Ajalugu
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju Schleck. Aastal 1935 oli valla pindala 168 km² ja seal oli 1428 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Cirkale ja Zlēkase külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1990 muudeti Zlēkase külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.