cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael Laudrup
thumb|240px|Michael Laudrup Michael Laudrup (sündinud 15. juunil 1964) on endine Taani jalgpallur.
Michael Laudrupi peetakse üheks oma põlvkonna oskuslikumaks jalgpalluriks ning ta on endiselt fännide seas ülipopulaarne. Taani jalgpallikoondises lõi ta 37 väravat ja mängis kokku 104 kohtumises, mida edestab vaid Peter Schmeicheli tulemus 129 kohtumisega. 1994. aasta novembrist alates oli ta rahvuskoondise kapten, kellena ta jõudis mängida neli aastat, enne kui ta jalgpallurikarjääri lõpetas.
Karjäär
Michael Laudrup alustas oma karjääri Taani klubides Kjøbenhavns Boldklub ja Brøndby IF enne seda, kui ta 1982. aastal Itaaliasse Torino Juventusesse siirdus, olles tollal vaid 18-aastane. Seoses välismängijate arvu piirangutega laenati Laudrup algselt kaheks hooajaks Rooma Laziosse. Hoolimata sellest, et Laudrup pidi Lazios mängima peamiselt klubide vastu, keda ähvardas meistriliigast väljalangemine, alustas ta silmapaistvalt oma karjääri Taani rahvuskoondises 1984. aasta EM-il, kus ta tegi kaasa kõik neli mängu.
1985. aastal naastis ta Juventusesse, kus asendas poolakat Zbigniew Boniekit ja mängis teiste seas koos Michel Platini ja Ian Rushiga. Mängides endiselt Juventuse ridades, osales ta 1986. aasta MM-il, millest paljud mäletavad erakordset Laudrupi triblingut ning sellele järgnenud väravat võidumängus Uruguay vastu. Laudrup mängis Taani koondises ka 1988. aasta EM-il, kus ta lõi ühe Taani kahest väravast.
Aastal 1989 liitus Laudrup Hispaania klubi FC Barcelonaga, kus ta treener Johan Cruijffi käe all nautis meeletut publikumenu. FC Barcelona võitis neli järjestikust liigakarikat ja Euroopa karika aastal 1992.
Pärast oma nelja hooaega FC Barcelona ridades siirdus Laudrup konkureerivasse klubisse Madridi Reali, millega lõpetati FC Barcelona võitude seeria.
Enne oma klubikarjääri lõpetamist Amsterdami Ajaxis mängis Laudrup veel ühe hooaja Jaapani klubis Vissel Kobe.
Treenerikarjäär
Pärast mängijakarjääri lõppu Amsterdam Ajaxis sai alguse Michael Laudrupi treenerikarjäär. 36-aastaselt alustas ta treener Morten Olseni juhendamisel tööd Taani rahvuskoondise abitreenerina. Ühise koostööna jõudis Taani rahvuskoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaali. Seejärel siirdus Laudrup juhendama Taani meistriliigaklubi Brøndby IF. Abitreeneriks tuli sinna John Jensen, kellega Laudrup oli koos Taani koondises mänginud.
Peatreenerina alustades lähtus Laudrup 4-2-3-1 mänguskeemist, mida koos Morten Olseniga rahvuskoondises edukalt prooviti. Lisaks sellele uuendusele lasti klubist minema suur hulk vanemaid ja kogenumaid mängijaid ning anti võimalus uutele ründavamatele jalgpalluritele, sealhulgas ka paljudele noortemeeskonna mängijatele. Et kindlustada kaitseliini, kutsuti Brøndbysse staažikas koondislane Morten Wieghorst. Tema esimesel peatreeneriaastal jõuti Taani karika võiduni, kui finaalmängus tuli alistada jalgpalliklubi Odense BK. Kaks aastat järjest jäi Brøndby IF Taani meistriliigas teisele kohale, viimaks 2005. aastal õnnestus klubil Laudrupi juhendamisel tulla nii liigameistriks kui ka karikavõitjaks.
Hooajal 2005/2006 jäädi järjekordselt teisele kohale ning koos John Jenseniga otsustas Laudrup Brøndbyst lahkuda, sest klubi juhatusega ei jõutud lepingu pikendamise osas kokkuleppele. Michael Laudrupi seostati paljude uute töökohtadega, muuhulgas oma endise tööandja Real Madridi ja Rootsi jalgpallikoondise peatreenerina. Lisaks pakuti Laudrupile, kes oli seotud Hispaania meistriliigaklubide Real Betisi ja Levantega, ka Celta Vigo peatreeneri kohta, kuid ta ütles sellest ära. Tema agendi sõnul oli tegemist hea ja huvipakkuva lepinguga, kuid Laudrupi veendumused ei luba tal ühegi meeskonna etteotsa asuda keset hooaega. Laudrupile tuli tol perioodil pakkumisi kokku kolmest Hispaania klubist, kuid kõik pakkumised lükkas ta tagasi, kuna ta enda sõnul peab klubi olema "hea juhtkonna ja ambitsioonidega".
Hiljem on Laudrup olnud Hispaania klubide Getafe (2007–2008) ja Mallorca (2010–2011), Venemaa klubi Moskva Spartaki (2008–2009), Inglismaa klubi Swansea City (2012–2014) ning Katari klubide Lekhwiya (2014–2015) ja Al-Rayyan (2016–2018) peatreener.
Saavutused
Mängijana
Treenerina
Isiklikku
Michael Laudrup on jalgpallur Finn Laudrupi poeg ja jalgpallur Brian Laudrupi vend. Ta on abielus norrakas Siw Laudrupiga. Neil on kaks last, tütar Rebecca ja poeg Andreas Laudrup. Andreas Laudrup tegi aastal 2006 debüüdi Taani U17 koondises ja 2007. aastal liitus Real Madridiga. Michaelil on varasemast abielust ka poeg Mads, kes mängib FC Kopenhaagenis ja kuulub noortekoondisse.
Briljant
thumb|Briljandid Briljant on lihvitud teemant, mis on üks hinnalisemaid vääriskive.
Szlif brylantowy Бриллиантовая огранка
Åbo Akademi
thumb|Åbo Akademi Åbo Akademi [oobu akademii] (rootsi keeles 'Turu Akadeemia') on rootsi õppekeelega ülikool Soomes Turu linnas.
Bioseston
Bioseston on veekogu sambas hõljuvad elusorganismid, osa sestonist.
Åbo Akademi
Asutati 1918. aastal. Ülikoolis oli seitse teaduskonda, millest viis asusid Turus ja kaks Vaasas. Åbo Akademi oli eraülikool 1981. aastani, kui see riigistati. Aastast 2010 on Åbo Akademi avalik-õiguslik juriidiline isik, millel on teaduskondade asemel 12 instituuti.
Bioseston
Biosestoni hulka arvatakse plankton, pleuston, neuston ja nekton.
Aruba floriin
Aruba floriin (hollandi keeles Arubaanse florin) on Aruba rahaühik.
Åbo Akademi
Åbo Akademis õpib umbes 8000 üliõpilast.
Ülikooli rektor on alates 1. augustist 2019 Moira von Wright.
Aruba floriin
Mõnikord kasutatakse ka ekslikku nimetust "Aruba kulden" (Arubaanse gulden).
Kasepää valla vapp
thumb|Kasepää valla vapp.
Aruba floriin
Aruba floriin jaguneb 100 sendiks (cent).
Angel
Angel on mitme asja ja isiku nimi:
Aruba floriin
Valuuta ISO 4217 kood on AWG. Lühend on Afl.
Teoreetiline bioloogia
Teoreetiline bioloogia on eluprotsesside mudelite, teooriate ja reeglitega tegelev bioloogia osa.
Aruba floriin
Aruba floriin võeti Aruba ametliku valuutana kasutusele 1986, kui Aruba sai autonoomseks maaks (status aparte) Madalmaade Kuningriigi koosseisus. Varem oli Arubal kasutusel Antillide kulden.
Kasepää valla vapp
Kasepää valla vapp on Jõgeva maakonna endise Eesti haldusüksuse Kasepää valla vapp.
Teoreetiline bioloogia
Esimesi monograafiaid, mis teoreetilise bioloogia nime kasutavad, on
Matemaatiliste mudelite rakendamine teoreetilises bioloogias hakkas laiemalt levima 1920.–1930. aastaist alates (D'Arcy Thompson, Alfred Lotka, Ronald A. Fisher, Ludwig von Bertalanffy, Nicolas Rashevsky, Ervin Bauer jt.).
Tähelepanu teoreetilise bioloogia vastu tõusis uuesti 1960. aastate lõpul, kui Conrad Hal Waddington korraldas Itaalias neli sümpoosioni pealkirjaga "Towards a theoretical biology" (1968–1972). Neist võtsid teiste hulgas osa Howard Pattee, Francis Crick, Brian Goodwin, Stuart Kauffman jt.
Eestis on alates 1975. aastast peetud igal aastal Teoreetilise Bioloogia Kevadkoole.
Kasepää valla vapp
Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1999.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil on sinine päis ja kolm musta kirikukella 2+1.
Põhjendus
Kasepää vald asub Peipsi järve kaldal. Sinine päis tähistab Peipsi järve. Kuldne kilp tähistab Venemaalt usulise tagakiusamise eest siia põgenenud vanausuliste ikoonimaalijate koolkonda, millele pani aluse vanausuliste kunstnik Gavriila Frolov 19. sajandi lõpul. Frolovi ja tema õpilaste tööd on levinud üle maailma. Kolm kella on seotud vanausuliste kloostri juures asuva kellatorniga, mis on ehitatud 1879. aastal. Kellatornis on 9 erineva kõlaga kella. Tornikellad asuvad ridades ja ka vapil kolmnurkselt asetatud kellad moodustavad kolm rida. Must tähistab viljakt mulda ja põlluharimist.
Jasnaja Poljana
thumb|300px|Mõisahoone Jasnaja Poljana (vene keeles Ясная Поляна) asub Venemaal 12 kilomeetri kaugusel Tulast. Koht on tuntud kirjanik Lev Tolstoi kodukohana.
Jasnaja Poljanas asub kirjaniku haud ja muuseum.
Kohe pärast Lev Tolstoi surma muudeti kirjaniku mõis muuseumiks. Muuseum koosneb Tolstoi häärberist, koolimajast, mille kirjanik talupoegade lastele asutas, ning pargist koos kirjaniku hauaga. Selle esimeseks juhatajaks sai Tolstoi tütar Aleksandra. Ka praegune muuseumi juhataja (aastast 2012) Jekaterina Tolstaja (sündinud 1972) on üks Tolstoi järeltulijatest.
Aruba floriin
Aastast 1986 on Aruba floriinil fikseeritud vahetuskurss USA dollariga: dollar võrdub 1,7900 floriiniga. Euro võrdus (seisuga 14. juuli 2005) 2,1708 Aruba floriiniga.
Kasutusel on järgmised mündid: * 5, 10, 25 ja 50 senti, 1 floriin, 2 1/2 floriini ja 5 floriini.
Aeroobne keskkond
Aeroobne keskkond on elukeskkond, kus leidub kas gaasilist (nt õhus) või lahustunud (nt vees) hapnikku.
Aruba floriin
Käibel on järgmised rahatähed:
Rahatähtede käibelelaskmise kohustus on Keskpangamääruse kohaselt Aruba Keskpangal (Centrale Bank van Aruba). Aastatel 1986–1989 laskis pank käibele üleminekurahatähti. Aastatel 1990 ja 1993 lasti käibele Evelino Fingali kujundatud rahatähed, mis on trükitud Hollandi trükikojas Joh. Enschedé en Zonen.
Keskpank laseb valitsuse nimel käibele münte Evelino Fingali kujundatud münte, mis on vermitud Hollandi ettevõttes Nederlandse Munt N.V..
2003. aasta rahatähtedele lisati turvaelemente.
Jasnaja Poljana
Muuseumis võib näha Tolstoi isiklikku mööblit ja raamatukogu (kogus on 22 000 köidet) ning ka selliste kuulsate maalikunstnike nagu Ivan Kramskoi, Ilja Repini, Nikolai Ge, Valentin Serovi ja Leonid Pasternaki teoseid.
Teise maailmasõja ajal oli mõis sakslaste poolt okupeeritud, kuid Nõukogude valitsus oli juba varem väärtuslikumad esemed evakueerinud. Pärast sõda mõis ja muuseum restaureeriti ning praegu on see populaarne turismiobjekt.
Dmõtro Kuleba
Dmõtro Kuleba (ukraina keeles  Дмитро Іванович Кулеба; sündinud 19. aprillil 1981 Sumõs) on Ukraina poliitik ja diplomaat, varem erakorraline ja täievoliline suursaadik ning 4. märtsist 2020 Ukraina välisminister.
Haridus
Ta lõpetas aastal 2003 Kiievi ülikooli juures oleva rahvusvaheliste suhete instituudi rahvusvahelise õiguse erialal. Ta on õigusteaduse kandidaat.
Riigi teenistuses
Ta töötas aastast 2003 Ukraina Välisministeeriumi juures. Ta oli 29. augustist 2019 kuni 4. märtsini 2020 Ukraina asepeaminister Euroopa ja euroatlantilise integratsiooni küsimustes. 4. märtsist 2020 on ta Ukraina välisminister.
Isiklikku
Tema isa Ivan Kuleba on diplomaat. Ta on abielus Jevgenia Kulebaga, neil on poeg ja tütar.
Liiva
Liiva on mitme koha nimi Eestis:
Aruküla
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Arukülas 1965 elanikku, neist eestlasi 1871 (95,2%).
Ajalugu
Aruküla on kirjalikes allikates esmamainitud 1291. aastal (Arenculle). Samuti on teada, et 1560. aastal rajatud Aruküla mõis eraldus Raasikust 17. sajandi keskel.
Põhjasõda ja 1710. aasta katk jättis Aruküla 212 rootsiaegsest elanikust järele vaid 19. Kuigi 1716. aastaks Aruküla elanike arv kahekordistus, tuli tühjade talude täitmiseks rahvast mujalt sisse tuua. Nii saabus 1730. aastal keisrinna ukaasi alusel Ingerimaalt Arukülla 10 vene perekonda, nende hulgas ka hiljem Arukülale kuulsust toonud maalikunstniku Andrei Jegorovi esivanemad. Arukülla tuli ka talupoegi Soome Uusimaa läänist. 1744. aasta adramaarevisjoni järgi on Arukülla toodud 4 peret ja 3 vallalist meest Hiiumaalt. Nendest Broma Jaan pidas kupjaametit. pisi|vasakul|Aruküla mõisahoone Aastal 1766 läks Aruküla mõis Baranoffi suguvõsa kätte. Kõige kauem sai mõisa pidada viimane mõisnik Peter von Baranoff (1748–1807), kelle ametisse astumisest algas kuni 20. sajandi alguseni kestnud hiilgeaeg Aruküla ajaloos. Aruküla viimast mõisnikku on kirjeldatud ka kui väga sõbraliku ja abivalmina, kes aitas lähedal elavaid Igavere küla talupoegi rasketel aegadel nii eestkoste kui ka rahaga.
pisi|vasakul|Mõisnik Peter von Baranoff
Aastal 1862 hakati Aruküla lähedal külakoolimajas Kulli tee ääres 20 lapsele õpetama lugemist, kirjutamist, rehkendamist, laulmist ja usuõpetust. Seda loetakse Aruküla kooli sünniks.
1870. aastal valmis Peterburi–Paldiski raudtee, kuhu Aruküla mõisnik Baranoffi soovil tehti ka nõudepeatus Baranovka. Tänapäevane Aruküla aedlinn tekkiski 20. sajandi algul raudteejaama läheduses asuvasse männikusse, mille istutajaks 19. sajandi keskpaiku peetakse samuti Baranoffide vanemaid esindajaid. Von Baranoffide suguvõsa elas Arukülas 1919. aastani.
1918. aastal asutati Aruküla turbatööstus, kus põhitöö käis suvel, suurem osa kütteturbast pandi Aruküla raudteejaamas vagunitesse ja viidi üle Eesti. Turbatööstus likvideeriti 1944. aastal ja pressid viidi üle Lehtsesse, kus tegutses Lehtse Turbatööstus.
Pärast Vabadussõda, aastal 1919 kingiti Aruküla mõis koos seda ümbritseva maa ja põldudega sõjas üles näidatud vapruse eest Kaarel Eenpalule (aastani 1935 Karl August Einbund), kellest hiljem sai Esimese Eesti Vabariigi siseminister (1921–1926), riigikogu esimees (1926–1934, vaheaegadega), riigivanem (1932) ja 1938. aastast ka Eesti Vabariigi peaminister. Aruküla mõisahoone andis Eenpalu alates 1921. aastast Aruküla kooli kasutusse ning hakkas ise mõisa kõrvale ehitama Hellema talu, mis valmis 1925. Koos abikaasa Lindaga aitasid Eenpalud Aruküla elanikel aleviku heakorda parandada ning kultuurielule alus panna.
1926. aastast on pärit esimesed teated aedlinna rajamise plaanist Aruküla männikusse, mis jäi üle mõisamaa jaotamisel kohalike talupoegade vahel. Põllutöödeks sobimatu männikualune jaotati mõne hektari suurusteks aianduskruntideks. Suur osa krunte andis riik vastutasuks Saku suvituskoha krundiomanikelt ära võetud maa eest. 1927. aastal asutasid aktiivsemad noored Aruküla talupidajad, krundiomanikud ja elanikud Kaarel Eenpalu abiga Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse (ÜENÜ) Aruküla osakonna, mis hakkas korraldama kultuurilist ja sportlikku elu Aruküla asunduses. 1929. aastal luhtus vastrajatud aedlinna värskete krundiomanike plaan asutada Aruküla Aedlinna Selts, mis ühendaks endisi Saku Suvituskoha Heakorra Seltsi liikmeid, kes olid vastutasuks oma maa eest saanud krundi Arukülas. Seltsi vigane põhikiri saadeti registreerimisele äraütlemisega tagasi.
pisi|Aruküla pärnaallee Foto: Henri Reeder 1932. aasta jaanuaris õnnestus Aruküla aedlinna krundiomanikel Karl Joakitil, Vilhem Truvel ja Johannes Lustbergil registreerida Aruküla Aedlinna Heakorra Selts. Selts asus tagama heakorda Aruküla männikus nõudes igal aastal krundiomanikelt metsapuhastamist, palgates ametisse metsavahi ning karjapidajad, samuti korraldades aedlinna teede remonti. Nii näiteks lasi Heakorra selts istutada suuremate teede äärde ilupuid ning värvida üle teeäärseid kive. Peaminister Kaarel Eenpalu toetusel istutati Aruküla Jaama puiestee äärde ka tänaseni hästisäilinud pärnaallee. 1933. aastal algas ÜENÜ Aruküla osakonna eestvedamisel suur Aruküla rahvamaja ehitamise kampaania. Esialgu kõigi poolt soojalt vastu võetud ettepanek jäi siiski venima nii projektivigade kui ka maaomandi küsimuse tõttu. Rahvamaja sai siiski püsti 1939. aastal, kui selle ehituseks andis maatüki ja toetas poole rahaga Kaarel Eenpalu. Linda Eenpalu aitas koondada ka aleviku perenaisi, olles eestvedajaks Aruküla-Peningi Perenaiste Seltsi loomisel, mis hakkas läbi viima majapidamiskursusi. 1950. aastatel jagati Aruküla männiku aedlinna krundid väikesteks elamukruntideks, mis ajapikku maju täis ehitati. Aruküla ümbrusse loodi kaks kolhoosi: Oktoobri Võit ja Nõukogude Põllumees. pisi|Aruküla esimene laululava 1950. aastatel algas ka uus tõus Aruküla kultuurielus. Õige pea rajati männikusse Aruküla lauluväljakule suur laululava, mis sai tollase Harju rajooni laululava staatuse. Sellega kaasnesid regulaarsed rajoonilaulupeod. Ühiskondlik tegevus sai Arukülas veel tuult tiibadesse ka 1959. aastal, kui loodi Aruküla Aiandus-Mesindusselts, millest sai aktiivne aia- ja kodukultuuri edendaja. Peale oma põhieesmärkide etendas see suurt rolli ka Aruküla kultuuripärandi säilitamisel ja elanike elukorralduse parendamise eest seisjana. Selts hakkas korraldama ka vabatahtlike inimeste osalemist aleviku korrastustöödel. Seltsi algatusel sai Aruküla omale 1960. aastatel ka ambulatooriumi, lasteaia, bussiliini ning Tallinna maanteele mustkatte.
pisi|vasakul|Raasiku külanõukogu viimane esimees ja esimene Raasiku vallavanem Toivo Veenre pisi|Aruküla kultuurimaja (endine Aruküla kolhoosi keskusehoone) ja Raasiku vallavalitsushoone Arukülas 1968. aastal ühendati Aruküla ümbruse väikemajandid ja loodi Aruküla kolhoos, millele ehitati 1974. aastal Arukülla uus keskusehoone. 1976. aastal liideti sellele ka Tasuja kolhoos, mille järel Aruküla kolhoos omandas tollase Raasiku külanõukogu, praeguse Raasiku valla piirid (välja arvatud Raasiku). Aruküla keskusse ehitatud uuest kolhoosikeskusest sai ühtlasi ka Aruküla uus kultuurimaja. Kolhoosi juures alustasid tegevust ka kolhoosidevaheline abiettevõte Sõprus ja sordipunkt.1970. aastatel kerkisid endisele põllumaale, kolhoosi keskusehoone ümber kolhoosi liikmete tarvis ka kümned kortermajad. Sinna ehitati ka uus hoone Aruküla koolile, kellel mõisahoones kitsaks jäi.
1987. aastal, mil aiandus-mesindusseltsi tegevus oli juba hääbunud, loodi rahvusliku ärkamisaja vaimus Aruküla Muinsuskaitseselts, mis kandis edasi eelmiste seltside eesmärke. Seltsi suurtööks sai Aruküla 700. aastapäeva pidustuste korraldamine 1991. aastal.
1992. aasta märtsis sai Arukülast vastloodud Raasiku valla keskus. Üleminekuaja üheks olulisemaks eestvedajaks oli Raasiku külanõukogu viimane esimees ja Raasiku valla asutaja ning esimene vallavanem Toivo Veenre.
Arukülale omase seltsitegevuse jätkamise võttis enda peale 1998. aastal loodud MTÜ Aruküla Kultuuriselts.
Kuni Tallinna–Tapa raudtee kahesuunaliseks ehitamiseni toimis Aruküla raudteejaamana, olles kahe kõrvalteega. Tänaseks on raudteejaama hoone lammutatud.
Haridus- ja kultuurielu
Kultuurielu Arukülas muutus aktiivseks peale peaminister Kaarel Eenpalu ja proua Linda Eenpalu alevikku elama asumist 1925. aastal. Nende ärgitusel loodi 1927. aastal Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse (ÜENÜ) Aruküla osakond, mis alustas kultuurilist ja sportlikku seltsitegevust Arukülas. Suur osa seltsiliikmeid pärines Aruküla koolist, seetõttu peeti nii koosolekuid kui pidusid ja muid üritusi esmalt peamiselt koolimajas ja selle ümbruses. Ruumikitsikus viis aga rahvamaja loomise mõttele 1933. aastal. pisi|Aruküla teise laululava lammutamispidu 2006. aastal ÜENÜ Aruküla osakonna eestvedamisel ning Kaarel Eenpalu toetusel valmis Arukülla 1939. aastal esimene Aruküla rahvamaja, mida kasutati väga intensiivselt ka Aruküla kultuurielu hiilgeaegadel 1950. ja 1960. aastatel. 1957. aastal ehitati Aruküla lauluväljakule ka suur kuni 300 inimest mahutav Aruküla laululava, mis aga kultuurielu vaibudes umbes viieteist aastaga lagunes ja hiljem lammutati. Uus ja umbes 10 korda väiksem lava ehitati lauluväljakule 1970. aastate keskpaigas ja leidis hulganisti kasutust 1998. aastal loodud MTÜ Aruküla Kultuuriseltsi ürituste läbiviimisel. See üsna halvas seisus lava lammutati kultuuriseltsi korraldatud rahvapeol 15. oktoobril 2006, kuna vallavalitsus oli andnud lubaduse uue lava püstitamiseks.
1980. aastatel aktiviseerus kultuurielu ka 1970. aastatel ühinemise teel loodud suure Aruküla kolhoosi juures. Uus Harju rajooni kultuurimaja asus siis Aruküla kolhoosi uues keskusehoones, mis valmis 1974. aastal. Tänapäeval asub seal ka Raasiku vallavalitsus. Aastal 1989 alustas Arukülas tegevust Aruküla Huvialakeskus Pääsulind. Tänaseks saab seal õppida klaverit, akordionit, viiulit, tšellot, kitarri, flööti, plokkflööti, vaskpuhkpille, võtta osa kunsti-, tantsu-, näite- ja lauluringidest ning beebikoolist.
thumb|right|AKS-i tegevjuht, Harjumaa sädeinimene Garina Toomingas 1980. aastate lõpul alanud rahvusliku ärkamisaja algul loodud Aruküla Muinsuskaitseselts on end Aruküla ajalukku kirjutanud eelkõige suurejooneliste Aruküla 700 pidustuste korraldamisega 20. ja 21. juulil 1991, millega tähistati 700. aasta möödumist Aruküla esmamainimisest. Tänu laulva revolutsiooni tekitatud üleüldisele entusiasmile kujunesid Aruküla 700 pidustused väga osalejaterohketeks.
thumb|left|MTÜ Aruküla Kultuuriselts logo Uus tõus kultuurielus algas MTÜ Aruküla Kultuuriseltsi loomisega 1998. aastal. Kultuuriselts on jõudsalt arendanud kohalikku kultuurielu ja on saanud tunnustust ka väljaspool Raasiku valda. Oma põhitegevuseks loetakse kultuuritegevuse koordineerimist, korraldamist ja vahendamist Raasiku valla elanikele ning rahvakultuuri toetamist.
2018. aastal korraldas Aruküla Kultuuriselts Eesti Vabariik 100 raames aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast", mille käigus viidi läbi rahvaküsitlus ja selgitati välja sada meeldejäävaimat arukülalast aastatest 1918–2018.
Vaatamisväärsused
thumb|Aruküla hiidrändrahn – Hellamaa kivi
Aruküla alevikus on kaks looduskaitsealust objekti: Aruküla hiidrahn ja Aruküla lehisepuiestee. Hiidrahn kannab nime Hellamaa kivi ja on rabakivi mõõtmetega 14,2×8,4× 6,2 m, ümbermõõt 34,4 m, maht (maapealne) 360 m³.
Lehisepuiestee oli varem Aruküla mõisa sissekäiguteeks. Selle istutamise taga on Aruküla mõisas kaua aega elanud Baranoffide suguvõsa.
alt=Vaade Arukülale idast, põlluserva kohalt.|pisi|285x285px|Vaade Arukülale (oktoober 2022)
Mehama
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Pöide kihelkonnas.
Imavere (Järva)
Imavere on küla Järva maakonnas Järva vallas.
1991–2017 asus Imaveres Imavere valla halduskeskus.
Imaveres tegutses Imavere Ühispiimatalitus (Imavere meierei). Ühes endisaegse piimatalituse hoones asub tänapäeval Eesti Piimandusmuuseum.
Ajalugu
1920. aastatel moodustati Imavere mõisa maadest Imavere asundus. 1977 muudeti asundus külaks.
Tänapäeva Imavere hõlmab aastast 1977 suure osa Järavere küla endistest maadest.
Christian Cantwell
pisi|Christian Cantwell Christian Cantwell (sündinud 30. septembril 1980 Jefferson Citys Missouri osariigis) on USA kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Cantwell lõpetas 2003. aastal Missouri ülikooli ja on kuulunud USA paremate kuulitõukajate hulka alates 2002. aastast, kui ta sai USA sisekergejõustiku meistrivõistlustel hõbemedali tulemusega 20,86 m. Samal aastal võitis ta Iowa ülikooli võistlused tulemusega 21,45 m, Kansas Relays võistlused tulemusega 21,37 m ja Drake Relays võistlused tulemusega 21,06 m. Nii NCAA ehk USA ülikoolide meistrivõistlustel kui ka ülikoolide sisemeistrivõistlustel sai ta kolmanda koha vastavalt tulemustega 19,39 m ja 20,43 m.
2003. aastal võitis Cantwell Monacos IAAF-i finaalvõistlused tulemusega 20,93 m. Samal aastal oli ta NCAA meistrivõistlustel teine tulemusega 21,56 m ja sisemeistrivõistlustel kolmas tulemusega 20,62 m. Tema hooaja parimaks tulemuseks jäi 21,62 m, mille ta tõukas Salamancas.
2004. aastal tuli ta Budapestis maailmameistriks sisemaailmameistrivõistlustel tulemusega 21,49 m. USA sisemeistrivõistlused võitis ta tulemusega 21,26 m ja jäi neljandaks USA olümpiamängude katsevõistlustel 20,56 meetriga. Adidas Oregon Track Classicu võistlused võitis ta hooaja parima tulemusega 22,54 m ja Home Depoti tulemusega 22,35 m. Colombias tõukas ta sisehallis 21,95 m, mis oli USA parim tulemus pärast 1989. aastal Manhattanil heidetud tulemust 21,21 m. Cantwell võitis Drake Relaysi tulemusega 20,64 m ja Verizon Millrose Gamesi tulemusega 21,28 m. Ta oli samal aastal ka hooaja maailma edetabeli liider. Samal aastal tuli ta USA meistriks ka välivõistlustel tulemusega 21,64 m ja jäi viiendaks Helsingis peetud 10. maailmameistrivõistlustel tulemusega 20,87 m.
Hooldekodu
pisi|[[Hargla hooldekodu hoone]] Hooldekodu on hoolekandeasutus iseseisva eluga mittetoimetulevate vanurite ja invaliidide elamiseks ja abistamiseks.
Harilik käokannus
Harilik käokannus (Linaria vulgaris) on mailaseliste sugukonda käokannuse perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Monotoonne funktsioon
Matemaatilises analüüsis nimetatakse reaalmuutuja funktsiooni kasvavaks, kui argumendi kasvades funktsiooni väärtus kasvab, ning  kahanevaks, kui argumendi kasvades funktsiooni väärtus kahaneb. Kasvavaid ja kahanevaid funktsioone nimetatakse rangelt monotoonseteks. Funktsiooni nimetatakse mittekahanevaks, kui argumendi kasvades funktsiooni väärtus ei kahane, ning mittekasvavaks, kui argumendi kasvades funktsiooni väärtus ei kasva. Mittekahanevaid ja mittekasvavaid funktsioone nimetatakse monotoonseteks.
Usedom
Usedom (saksa Usedom, poola Uznam) on saar Läänemeres. Piirneb lõunas Szczecini lahega.
Saare pindala on 445 km². Saar on jagatud Saksamaa (373 km²) ja Poola (72 km²) vahel. Usedomil elab 76 500 inimest, millega ta on pikka aega olnud rahvarohkeim saar kogu Läänemeres. Nüüd on temast möödumas teine Saksamaa saar Rügen.
Usedomi saar on populaarne suvituskoht.
Harilik käokannus
Taim kasvab 15–90 cm kõrguseks. Tal on pikad kitsad lehed. Silmapaistvad kollased õied on pika kannusega, mille alahuul on oranž. Käokannus on hea meetaim. Käokannus on isesteriilne. Risttolmlemise tulemusel annab üks taim mitukümmend tuhat väikest seemet, mille kilejas servis kannab neid kaugele.
Monotoonne funktsioon
Definitsioon
Olgu A ja B teatavad reaalarvude hulgad ja olgu f funktsioon hulgast A hulka B. Funktsiooni f nimetatakse
Kui funktsioon on mittekahanev või mittekasvav, nimetatakse seda monotoonseks. Kui funktsioon on rangelt kasvav või kahanev, nimetatakse seda rangelt monotoonseks. Iga rangelt monotoonne funktsioon on monotoonne, aga mitte vastupidi.
Mõnedes allikates nimetatakse kasvavaks ja kahanevaks vastavalt mittekahanevat ja mittekasvavat funktsiooni. Sel juhul nimetatakse rangelt monotoonset funktsiooni vastavalt rangelt kasvavaks või rangelt kahanevaks funktsiooniks. Tekstides, kus kasutatakse mõisteid "mittekasvav" ja "mittekahanev", eeldatakse, et mõisted "kasvav" ja "kahanev" tähendavad vastavalt ranget kasvamist ja kahanemist. Antud artiklis kasutatakse viimast tähistust.
Tuleb tähele panna, et väited funktsioon f on mittekahanev ning funktsioon f ei ole kahanev ei ole samaväärsed: funktsioon, mis ei ole kahanev, ei pea veel olema mittekahanev (vastupidine järeldus mittekahanev ⇒ ei ole kahanev küll kehtib, kui hulgas A on rohkem kui üks element). Väljendit funktsioon f on mittekahanev tuleks mõista pigem nii: argumendi kasvades funktsiooni f väärtus kunagi ei kahane või nii: funktsioon f ei ole kahanev oma määramispiirkonna üheski vähemalt kaheelemendilises alamhulgas (vt. alajaotust Funktsiooni kasvamine/kahanemine mingis hulgas). Samamoodi ei ole väide funktsioon f on mittekasvav samaväärne väitega funktsioon f ei ole kasvav.
Erijuhul, kui A on kõigi naturaalarvude hulk, siis funktsioon f määrab ära jada ning saame eelnevast rangelt kasvava, rangelt kahaneva, mittekahaneva, mittekahaneva, monotoonse ja rangelt monotoonse jada definitsioonid.
Funktsiooni kasvamine/kahanemine mingis hulgas
Sageli kõneldakse funktsiooni kasvamisest ja kahanemisest mingis tema määramispiirkonna A alamhulgas X. Seda mõistetakse järgmiselt: funktsiooni f nimetatakse kasvavaks, kahanevaks, mittekahanevaks või mittekasvavaks hulgas X, kui funktsiooni f ahend hulgale X on vastavalt kasvav, kahanev, mittekasvav või mittekahanev.
Üks ja sama funktsioon võib seega olla oma lähtehulga ühes alamhulgas kasvav, teises kahanev.
Funktsiooni kasvamine/kahanemine mingis punktis
Olgu a funktsiooni f määramispiirkonna sisepunkt. Funktsiooni f nimetatakse
Diferentseeruva funktsiooni monotoonsusomadused
Olgu funktsioon f on diferentseeruv mingis oma määramispiirkonna sisepunktis a. Siis kehtivad järgnevad väited (need tulenevad otse piirväärtuse monotoonsusest):
Olgu funktsioon f pidev mingis lõigus [a, b] ning diferentseeruv vahemikus (a, b). Lagrange'i keskväärtusteoreemist ja piirväärtuse monotoonsusest saab siis lihtsasti tuletada, et funktsioon f on lõigus [a, b] Märgigem, et esimese kahe väite puhul kehtib järeldumine vastupidises suunas üldjuhul ei kehti: näiteks funktsioon f(x)=x3 on küll kasvav kogu reaalteljel, kuid tema tuletis punktis 0 on 0.
Laama (loom)
Laamad (Lama glama) on loomaliik kaamellaste sugukonnas laamade perekonnas. Nad ei ole ohustatud liik ja kuuluvad vanimate kodustatud loomade hulka.
Kogu maailmas on umbes 3 miljonit isendit, 70% laamadest elab Boliivias.
Kaamelid asusid elama Põhja-Ameerika kesktasandikel umbes 40 miljonit aastat tagasi. Sealt 3 miljonit aastat tagasi levisid laamataolised loomad Lõuna-Ameerikasse. Laamade perekonda kuuluvad kaks kodustatud liiki (laamad ja alpakad) ning kaks endiselt metsikut liiki (guanakod ja vikunjad). Enamjaolt elavad laamad 20-pealiste karjadena.
Mäeküla (Saaremaa)
Mäeküla ehk Mäe küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Laama (loom)
Omadused
Laamade eluiga on keskmiselt 15–25 aastat. Nende värvus varieerub valgest mustani ja võib olla beežikas, pruunikas, punakas või roosakas. Vill võib olla ühevärviline, täpiline või erineva mustriga. Erinevalt kaamelitest pole laamadel küüru. Täiskasvanud isase laama kõrgus on umbes 120 cm ja ta kaalub 130–154 kg. Neil on peenike kael, väike ja piklik pea, pikad ja teravad kõrvad ning laamad on suuremad kui alpakad. Kodustel laamadel on pehme, klassikalise pikkusega karvkate, mille pikkus võib ulatuda kuni 15 cm. Looma tiinus kestab 11 kuud ja järglasi on tavaliselt üks.
Laamad on väga seltsingulised ja uudishimulikud loomad, kes vajavad liigikaaslasi. Laamad on väga intelligentsed ja neid on lihtne õpetada. Nad omandavad kiiresti päitsete kasutamise, juhtimise, sõidukisse laadimise ja järelkäru vedamise. Laamad sülitavad ohu korral, tundes end ebakindlalt või tõrjudes liigikaaslast. Laamad ja nende esivanemad sobivad Andide karmi kliima keskkonda, nad on vastupidavad, hõlpsasti hooldatavad ja haigusvabad. Laamasid kasutatakse lammaste, kitsede ja hobuste valvurina.
Mäeküla (Saaremaa)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Laama (loom)
Toitumine
Laamade hüdratsioon on sama oluline kui tema toitumisharjumused. Pidev värske ja puhta vee tarbimine on hädavajalik, et hoida laama hea tervise juures. Looduses on laamad võimelised olema pikka aega ilma veeta, kuna nad suudavad vajaliku vee omandada taimedest toitudes. Nad vajavad umbes 2–3 liitrit vett päevas.
Mäeküla (Saaremaa)
Ajalooliselt asus küla Pöide kihelkonnas.
Laama (loom)
Toitumine
Laamadel on mäletsejale kohane kolmekambriline magu. Vähese valguvajaduse ja tõhusa seedesüsteemi tõttu on laamasid säästlik pidada. Teatud piirkondades tuleks sööda, vitamiinide ja mineraalainete vajaduste kohta küsida nõu veterinaarilt. Laamad toituvad põõsastest, samblikest ja noortest võrsetest. Farmides toidetakse neid teravilja ja heinaga. Koduses keskkonnas tarbivad laamad sageli sama toitu nagu kitsed ja lambad.
Kasutamine
Laamasid kasutatakse tõuaretuses, teraapias, lemmikloomana ja sõitmiseks. Nad annavad liha, kiudaineid rõivaste jaoks ja sõnnikugraanuleid kütteks. Veoste vedamiseks kasutatakse ainult isaseid, emased on ette nähtud ainult tõuaretuseks ja neid ei lüpsta. Laamad on kodustatud loomad ja neil on suur majanduslik tähtsus. Laamavill on paks ja jäme, kuid soe. Loomi pügatakse kaks korda aastas, ühelt loomalt on võimalik saada 3 kg villa.
Death metal
Death metal on muusikastiil, heavy metal ' i alaliik, mida on mõjutanud thrash metal. Tüüpilised tunnused on madalalt häälestatud instrumendid, kurguhääl, sageli kaks basstrummi (Double Bass Drumming) ja eriti kiire nn blastbeats. Tekstid kätkevad tihti surma-, kannatuse- ja hävingutemaatikat. Leida võib ka filosoofilisi (nihilistlikke), aga ka satanistlikke osi.
Esile kerkis see 1980. aastate lõpus Ameerika Ühendriikides (Florida ja California osariigis), Euroopas (Suurbritannias, Rootsis) ja Kanadas. 1990. aastate algusel tegutses üle tuhande bändi üle maailma ning neist üle viiesaja tuntuma üllitasid oma CD.
Gataučiai vald
Lisaks küladele asub vallas ka Eglynlaukise huutor, kus 1011. aastal elanikke ei olnud.
Wolini saar
Wolin on saar Läänemeres. Piirneb lõunas Szczecini lahega ja on läänest eraldatud Usedomist kitsa väinaga. Pindala 265 km². Kuulub Poolale.
Saarel asub Wolini linn ja Wolini rahvuspark. Saare kõrgeim punkt Grzywacz (116 m) asub Pasmo Wolińskie moreenkõrgustiku keskosas saare põhjarannikul.
Torm
pisi|Äikesetorm (ja pilved [[Cumulonimbus arcus 17. juulil 2004 Enschedes (Hollandis)]] pisi| 	Bonaventura Peeters (1650) Torm (ka raju) on suure kiiruse ja jõuga tuul, atmosfäärinähtus.
Tormi-iilide mõjul tekkinud lained suudavad liigutada rändrahne.
Beaufort'i skaala
Beaufort'i pallide määramise tabelis on eristatud kolme erinevat bofoori.
Tormist tugevam on maru (tuule kiirus 28,5...32,6 m/s) millega kaasnevad suured purustused.
Tormid Eestis
pisi|Detsembritorm 2011. aastal kiskumas katust ühelt [[Kosel alevikus asuvalt majalt]]
Otakar II
pisi|Otakar II Přemysl pisi|Otokari kuningriik aastal 1273 pisi|Kuningas Otakari omand 1251–1276, kantuna tänapäeva Euroopa piiridele Otakar II Přemysl (tšehhi Přemysl Otakar II.; umbes 1230 – 26. august 1278) oli Böömimaa kuningas aastatel 1253–1278.
Otakar oli kuningas Václav I teine poeg. Esialgu pidi temast saama vaimulik, kuid kui tema vanem vend Vladislav suri, sai temast troonipärija. 1240. aastate lõpus mässas ta oma isa vastu ning vangistati.
Saksa-Rooma keiser Friedrich II suri 1250. aastal ja tema poja, Saksamaa kuninga Konrad IV surmaga 1254. aastal lõppes Hohenstaufenite valitsejate liin, vaid kaheksa aastat pärast Babenbergide dünastia hääbumist. Järgnevate aastate Interregnum 'i ajal valiti mitu kandidaati Roomlaste kuningaks, kuid keegi neist ei suutnud tegelikult kontrollida keisririiki, Austria ja Steiermark jäid vakantseks. Viidates Privilegium Minus'ele, kinnitas paavst Innocentius IV, vastupidi feodaalsele isaliinis pärimise printsiibile, pärimisõiguse Friedrichi õele Margaretele, Heinrich von Hohenstaufeni lesele, ja tema õetütrele Gertrudile, kes abiellus Přemysliidist Määri markkrahvi Vladislaviga, Otakari vanema vennaga, kes suri aastal 1247. Pärast Gertrudi teise abikaasa, Badeni markkrahvi Hermann VI surma aastal 1250, tungis Otakar Austria maadele. 1251. aastal vallutas Václav aga Austria hertsogkonna, mis oli alates 1246. aastast olnud seadusliku valitsejata, ning nimetas Otakari selle hertsogiks. Otakar abiellus viimase Austria hertsogi (Friedrich II) õe Margaretega, kes oli temast ligi 30 aastat vanem, ning kindlustas oma võimu Austria hertsogkonna, Steiermargi ja teiste hertsogkonna koosseisus olnud valduste üle.
Sellega polnud rahul aga Ungari kuningas Béla IV, kes alustas 1252. aastal sissetungi ja nõudles Austriat endale ja kes viitas Gertrudi kolmandale abielule oma sugulase Galiitsia-Volõõnia Roman Danilovitšiga, hõivates Steiermargi maad, Otakar võidutses, võites Ungari vägesid 1260. aasta Kressenbrunni lahingus. 1253. aastal suri Václav ning Otakarist sai ka Böömimaa kuningas. Sõda Bélaga kulges Otakarile soodsalt ning too pidi 1254. aastal leppima vaid Steiermargi hertsogi tiitli ja poolega valdusest. 1254. aastal lootis Otakar saada Saksa kuningaks, kuid ei osutunud valituks.
1260. aastal puhkes sõda Steiermargi pärast uuesti ning Béla ja ta poeg István said Otakarilt Kroissenbrunni lahingus lüüa. Seejärel sai Otakar võimu kogu Steiermargi üle, lasi oma varasema abielu tühistada ja abiellus Béla noore tütretütre Kunigundaga. 1269. aastal päris Otakar ka Kärnteni hertsogkonna ja Kraini marki ning temast sai võimsaim valitseja Püha Rooma riigis. Ta võitis uuesti ka ungarlasi ja sai nendelt mõningaid piirivalduseid. Aastast 1269 kontrollis Otakar ka tõhusalt Kärnteni hertsogkonda koos Kraini ja Windischi markidega kaugemal lõunas, kogu Kesk-Euroopa valdus ulatus Poola piirist Sudeetides kuni Aadria mere rannikuni lõunas.
1273. aastal ei õnnestunud Otakaril taas Saksa kuningaks valitud saada ja ta sattus Saksa kuningaks valitud Rudolf von Habsburgiga tõsisesse konflikti. Too nõudis endale kõiki keiser Friedrich II surma järel valitsejadünastiat vahetanud alasid, sealhulgas ka Austriat. 1276. aastal pani Rudolf Otakari riigivande alla ja hakkas Viini piirama. Seetõttu pidi Otakar Austriast sama aasta lõpus loobuma, kuid ta ei leppinud sellega. 1278. aastal alustas ta Rudolfi vastu sõda, kuid langes Marchfeldi lahingus ja tema Austria valdused anti Rudolfi poegadele ja pärijatele, kes lisasid need oma laialdastele pärusvaldustele Švaabimaal. Nii jäi Přemysliidide dünastia Austriast ilma, Böömimaa troonile sai aga tema poeg Václav II.
Tiigi tänav
Tiigi tänav on tänav mitmes Eesti asulas.
Siseringjoon
pisi|Kolmnurga ABC siseringjoon ja selle keskpunkt I, mis on nurgapoolitajate lõikepunkt Kolmnurga siseringjoon on ringjoon, mis puutub kolmnurga kõiki külgi.
Orinõmme
Orinõmme küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Siseringjoon
Nurgapoolitajate lõikepunkt on kolmnurga siseringjoone keskpunktiks.
Orinõmme
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Pöide kihelkonnas.
Automaatlüps
Automaatlüps on lüpsiloomade lüpsmine täisautomaatselt ehk täielikult ilma inimese sekkumiseta.
Hans Uustalu
Hans Uustalu (9. oktoober 1887 Koonga vald, Pärnumaa – 23. veebruar 1950 Stockholm) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1915 Tartu ülikooli arstiteaduskonna. korp! Sakala auvilistlane ja semestritel 1909-I ning 1909-II korp! Sakala vanamees.
Kloroplast
pisi|300x300px|Kloroplasti [[ultrastruktuur: 1 – välismembraan, 2 – membraanidevaheline ruum, 3 – sisemembraan, 4 – strooma, 5 – luumen (tülakoidi siseruum), 6 – tülakoidi membraan, 7 – graana (tülakoidide virn), 8 – tülakoid (lamell), 9 – tärklis, 10 – ribosoom, 11 – plastiidne DNA, 12 – lipiiditilgake]]
Guayaquil
Guayaquil [guajak'ill] (hispaaniakeelne ametlik nimi Santiago de Guayaquil) on linn Ecuadori keskosas, Guayase provintsi halduskeskus.
Hans Uustalu
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, seejärel eraarst ja maa-arst Pärnus, Kaitseliidu Pärnumaa maleva arst alates 1928. aastast. Pärnu Eesti Arstide Seltsi asutajaliige, alates 1924 esimees.
Davos Monstein
Davos Monstein on küla Šveitsis Graubündeni kantonis Davosi vallas. Külas on 195 elanikku (2006).
Hans Uustalu
Põgenes 1944. aastal Rootsi.
Guayaquil
Guayaquil on Ecuadori suurim linn. Elanike arv oli 2001. aastal 2 189 865 ja 2009. aastal 2 526 927. Seal on sadam.
Linnas peeti 1982. aasta ujumise maailmameistrivõistlused.
Linna rajas 1538. aastal konkistadoor Francisco de Orellana.
Kloroplast
Kloroplastid (varem ka klorofülliterakesed) on taimerakkude ja eukarüootsete vetikate organellid, milles toimub fotosüntees.
Kloroplastides püütakse Päikese valgusenergiat, mida kasutatakse veelt elektronide eraldamiseks. Eraldunud elektronid läbivad seejärel tülakoidi membraanis elektronide transpordiahela, mis kulmineerub ATP ja NADPH moodustumisega. ATP-d ja NADPH-d kasutatakse Calvini tsüklis pimereaktsioonides CO2 redutseerimiseks. Nii moodustatakse vee ja süsihappegaasi suhkruid.
Automaatlüps
Ajalugu
Poolautomaatsed lüpsiautomaadid võeti kasutusele juba 1930ndatel. Täisautomaatsed lüpsirobotid võeti kasutusele 20. sajandi lõpus.
Kloroplast
Kloroplastid sisaldavad klorofülli, mis annab neile iseloomuliku rohelise värvuse. Termin "kloroplast" on tuletatud kreekakeelsetest sõnadest chloros 'roheline' ja plast 'vorm', 'olemus'.
Kloroplastid võivad muunduda kromoplastideks.
Iseloomustus ja struktuur
Kloroplast on plastiidne organell, mis asub taimede fotosünteetiliselt aktiivsetes rakkudes, peamiselt lehe mesofüllis, sulgrakkudes, kaktuse taimedel tüvedes. Plastiidid on iseloomulikud taimedele ning muudele fotosünteesivatele eukarüootsetele organismidele (vetikad). Kloroplastid sisaldavad erinevaid pigmente. Klorofüll on rohelist värvust andev pigment, leidub veel ksantofülle ja karoteene, mis annavad kollakat või punakat tooni. Ka ainuraksed nagu tsüanobakterid sisaldavad fotosünteesi pigmente (sealhulgas ka klorofülli), kuid need ei asu kloroplastides, sest ainuraksetel puuduvad plastiidid.
Kloroplast koosneb membraanisüsteemidest ja stroomast, mis on funktsiooni ja koostise poolest mitokondri maatriksi analoog.
Kloroplast on mitmekihilise lipiidse membraaniga organell. Hüdrofoobne membraan koosneb erineva funktsiooniga valkudest ja galaktolipiididest nagu glükosüülglütseriid, mis on omased veel prokarüootide membraanile ning analoogsed fosfolipiidsete membraanide koostises olevate fosfolipiididega. Membraanisüsteeme on kokku kolm: välismembraan, sisemembraan ja tülakoidi membraan kloroplasti sees, stroomas. Tülakoidi membraanis toimub fotosüntees. Tülakoidi membraanil saab eristada kahte piirkonda: kokku pakitud struktuuri ehk graanat ja pakitud struktuure omavahel ühendavat strooma lamelli. Tülakoidi membraani sisemust nimetatakse luumeniks.
Poolautonoomsete organellidena sisaldavad kloroplastid ka plastiidset genoomi ja suudavad stroomas sisalduvate ribosoomidega endi tarbeks valke toota, kuid peamiselt toodetakse valke taimeraku enda ribosoomides ja transporditakse kloroplasti.
Kloroplastid paljunevad jagunedes. Nad vajavad rakutuumas kodeeritud valke, kuid jagunevad tuuma jagunemisest sõltumatult ning neil on võimalik vähesel määral raku tsütoplasmas liikuda.
Plastiidid ja neis sisalduvad pigmendid
Plastiidid jagunevad kromoplastideks, leukoplastideks, kloroplastideks,
Kloroplastides on rohkelt klorofülli, millest ka nende rohekas valgus. Taimerakkudes leidub klorofülli a ja klorofülli b. Nende peamine erinevus seisneb ühes OH-rühmas, mis teeb klorofüll b hüdrofiilsemaks, kui seda on klorofüll a. Klorofüllid neelavad sinist ja punast valgust, seetõttu paistavad silmale rohelised – klorofüll a paistab silmale sinakasrohelisena ning klorofüll b kollakasrohelisena. See tuleneb nende maksimaalse neeldumislainepikkuse erinevustest.
Kromoplastides on ülekaalukad karotenoidid (ksantofüllid, karoteenid), mis neelavad sinist valgust 400–500 nm juures ja on seetõttu kollased, punased või oranžid. Kromoplastid on värvilisuse põhjuseks näiteks küpsetes viljades või sügisestes lehtedes. Kloroplastid saavad muunduda kromoplastideks.
Ksantofüllid nagu violoaksantiin (violoaxanthin), anteraksantiin (antheraxhantin), zeaksantiin (zeaxhantin) omavad kaitsefunktsiooni, kustutades (quenching) klorofülli, takistamaks liigset valgusenergia vastuvõtmist ja kogunemist.
Leukoplastid on värvitud plastiidid, mis on spetsialiseerunud sekretoorseteks organellides, talletades endas vajalikke õlisid, nektarit. Amüloplastiid on leukoplasti tüüp, mis talletab tärklist.
Plastiidid arenevad meristeemis asuvatest proplastiididest. Kloroplastid arenevad välja valguse juurdepääsul erinevate aktiveeritud ensüümide toimel. Idanedes valguse puudumisel arenevad kõigepealt välja etioplastid, milles on eelpigment protoklorofülliid, mis hiljem diferentseerub kloroplastiks. Kloroplastid võivad muutuda tagasi etioplastiks, näiteks pikkade pimedate perioodide tõttu.
Teke endosümbioosi teel
Poolautonoomsete organellide tekke kohta on levinum teooria endosümbioosi teooria. Heterotroofne eukarüootne rakk neelas fagotsütoosi teel autotroofse ainurakse, moodustus sümbioos eukarüootse raku ja fotosünteesiva autotroofi vahel, kloroplasti puhul oli ilmselt autotroofiks tsüanobakter. Mitokondri puhul tekkis sümbioos hapnikku hingava proteobakteriga.
Mõnel vetikal on plastiidid, millel on välismembraani peal veel membraanikihte. Neid nimetatakse sekundaarseteks plastiidideks ja nad on tekkinud, kui eukarüootne rakk neelas juba kloroplasti sisaldava vetika.
Funktsioon
Kloroplasti peamine funktsioon on fotosünteesida, kuid neis toimub ka esmase tärklise produktsiooni talletamine.
Lisaks toimub kloroplastide stroomas aminohapete süntees. Ainult väävlit sisaldavat metioniini ja tsüsteiini ei sünteesita seal.
Fotosüntees
Fotosünteesi valgusreaktsioonid toimuvad kahe fotosüsteemi koosmõjul. Fotosüsteem I (PS1) strooma lamellil – reaktsioonitsentris on pigment P700, mille optimaalne valguse neeldumine toimub 700 nm kandis. Teine süsteemiosa osa, fotosüsteem II (PSII) asub graanas, reaktsioonitsentriks on pigment P680, mille optimaalne neeldumine on 680 nm juures.
Fotosüsteem II toimel oksüdeeritakse vesi ning eraldunud elektronid ergastavad klorofülli selle resonantsstruktuuri tõttu, mille tagavad porfüriinirõngad. Üheks kofaktoriks vee oksüdeerimisel on mangaan.
Tekkinud ergastus kandub edasi mööda elektronide transpordiahelat (zigzag-skeem) ning jõuab fotosüsteemi I, kus tekkinud energia arvelt redutseeritakse NADP NADPH-ks, mis on elektronikandja edasistes metabolismiradades.
Vee oksüdeerimise ja zigzag-skeemi reaktsioonide käigus eraldunud vesinik pumbatakse läbi strooma lamellil asuva ATP-süntaasi, tootes prootongradiendi abil ATP-d, mis läheb ka kasutusele edasistes metabolismiradades.
Süsinikureaktsioonid toimuvad valgusstaadiumis kogutud energia arvelt ning valgust on vaja ka RuBisCO aktiveerumiseks ehk pimereaktsioonide toimumiseks on tegelikult natuke valgust ikka vaja.
Fotosünteesi puhul eristatakse kolme tüüpi: C3-taimede, C4-taimede, CAM-taimede (Crassulacean Acid Metabolism) fotosüntees.
C4 fotosüntees ehk Hatchi-Slacki tsükkel on valdavalt levinum troopikataimel, kus CO2 kontsentratsioon on madal ja temperatuur kõrge ning seetõttu kasvab ka RuBisCO oksügenaasne aktiivsus, fikseerides keskkonnast CO2 asemel O2. Oksügenaasse aktiivsuse katteks on C4-taimedel lisaks pärgrakud(bundle-sheath cells), mis ruumiliselt eraldavad CO2 võttu atmosfäärist ja RuBisCO reaktsioone. Süsinik atmosfäärist fikseeritakse 4C-ühendina (süsinikühend, mille skelett koosneb neljast süsinikust) ning lõhutakse RuBisCO vahetus läheduses CO2-ks ja 3C-ühendiks, 3C-ühend viiakse tagasi 4C-ühendite fikseerimise ringi. Tulemusena püsib CO2 kontsentratsioon RuBisCO juures kõrgemal. C4-fotosünteesi kasutavad näiteks suhkruroog, hirss ja mais.
CAM-fotosüntees sarnaneb C4-fotosünteesiga, kuid süsiniku fikseerimine 4C-ühenditena toimub öösel ning saadused liiguvad alles päeval dekarboksüülimiseks Rubisco lähedale ehk erinevus seisneb ajalises vahes. Põhjuseks on CAM-taimede õhulõhede öine avanemine, vältimaks liigset veekadu. Levinud on valdavalt kuiva kasvukeskkonnaga taimedel, näiteks ananassil.
Taimede lipoproteiiniosakesed
Enamiku taimede kloroplastide membraanid sisaldavad lipoproteiini osakesi (plastoglobules), mille bioloogiliste funktsioonide hulka kuulub lisaks E-vitamiini säilitamisele ja antioksüdantsele kaitsele ka tokoferooli biosüntees (suures osas ensüümi tocopherol cyclase (VTE1) toimel).
Elysia chlorotica
Veelise eluviisiga limune perekonnast Elysiidae suudab Vaucheria litorea nimelist vetikat süües mõnda aega kasutada vetika kloroplastide sünteesivõimet oma metabolismis. pisi|[[Elysia chlorotica]]
Blokeeringuga tellised
Erinevalt tavalistest tellistest on blokeeringuga tellise sees väikesed õhumullid, mis aitavad hoida madalamat temperatuuri, mis on kuuma kliima tõttu oluline.
Kõigepealt laotakse umbes poolemeetrine müür, siis paigaldatakse müüri sisse metallvardad ning valatakse müüri sisse tsementi.