cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristlik filosoofia
Renessansi kristlik filosoofia
1484. aastal andis paavst välja bulla, mis tähistas suure nõiajahi algust. Nõiahullus kujutas alateadlikku mässu repressiivse religiooni ja näiliselt möödapääsmatu jumala vastu. Piinakambrites lõid inkvisiitorid ja "nõiad" üheskoos kujutluse, mis oli pahupidi pööratud kristlus. Nõiahullus kestis ka 18. sajandil. Martin Luther (1483–1546) uskus kindlalt nõiduse olemasolusse ja kartis saatanat. Reformaatoritest olulisem oli Johann Calvin (Jean Chauvin, 1509–1564), sest ta huvitus religiooni ühiskondlikest, poliitilistest ja majanduslikest külgedest. Kalvinism sai 16. sajandil rahvusvaheliseks usundiks, mille töö-eetika ja valikumõiste suutis muuta ühiskonda, nii heas kui halvas suunas. Halvad olid absoluutlik valitsemine (nagu jumal) ja vägivaldsus. Kalvinism pani inimesi uskuma, et nad suudavad saavutada, mida iganes nad soovivad. Kalvinistlikud aated äratasid 1645 aastal Inglismaal puritaanliku revolutsiooni Oliver Cromvelli juhtimisel.
1543. aastal ilmus M. Koperniku "De revolutionibus" ja väide, et kosmose kese on päike. 1543. kuulutas kirik teose keelatuks.
Giordano Bruno (1558–1600) uskus omamoodi stoikute jumalasse, kes oli kosmose hing, algus ja lõpp.
Pärast Trenro kirikukogu (1545–1556) võtsid katoliku teoloogid omaks uusaristotelliku teoloogia, mis viis loodusteaduslikule jumalauurimisele. Leonard Lessiuse kuulutatd filosoofide jumal sai kiriku ametliku tunnustuse. Jumalast sai objekt mida lääne teadlased ja filosoofid uurima asusid. Arvatakse, et esimene teadusselts polnud Londoni Kuninglik Selts ega itaallaste Katse akadeemia, vaid Ignatius Loyola (1491–1556) Jeesuse Selts.
1613. aastal väitis G. Galilei, et tema teleskoobi abil on võimalik tõestada Koperniku süsteemi õigsust. Kui varem soosisid nii mõistuse inimesed kui müstikud pühakirja sümboolset tõlgendust, hakkasid nüüd protestandid ja katoliiklased uskuma tähtähelist arusaama pühakirjast.
Valgustusaja kristlik filosoofia
Ateismi peeti põlastusväärseks. Enamik valgustusfilosoofe uskus vaikimisi jumala olemasolusse. Mõned inimesed hakkasid aimama, et jumalat ei saa pidada enesestmõistetavaks. Vist esimene ateist oli
Blaise Pascal (1623–1662) asendas filosoofide ja õpetlaste jumala (evangeeliumi) ilmutuse jumalaga. Kui Ignatius nägi jumalat kõikjal maailmas, siis Pascal (ja jansenistid) arvasid, et maailmas pole jumalikkust. Mahajäetuse ja jumala kohutava äraoleku tunne iseloomustab suurt osa uue euroopa vaimsusest. Universumi tohutu suurus põhjustab hirmu (teadusoptimismile vastupidine hoiak). Pascal esitas uue väite monoteismi ajaloos, et jumalat ei ole võimalik tõestada.
Rene Descartes (1596–1650) uskus (katoliiklasena) mõistuse võimesse leida jumal. Kasutades oma universaalse matemaatika empiirilist meetodit (mis oli liikunud loogiliselt lihtsate osade või esmaste põhimõtete suunas) püüdis Descartes rajada jumala olemasolu analüütilist tõestust. Kuid erinevalt Aristotelesest, Paulusest ja kõigist varasematest monoteistlikest filosoofidest leidis ta kosmose täiesti jumalata olevat. Looduses pole kavandatust. Kosmos on kaootiline ja ilma igasuguste intelligentsete kavandamise märkideta. Seepärast ei ole meil võimalik loodusest tuletada mingit kindlust esmaste aluste kohta.
Isaac Newton (1642–1727) eitas protestantliku arusaama jumala absoluutsest iseseisvusest (suveräänsusest). Ta pani jumal mehaaniku süsteemi keskpunkti. Erinevalt Pascalist ja Descartesist, arvas Newton, et tal on tõendus jumala olemasolust. Miks ei olnud taevakehade sisegravitatsioon vedanud neid kõiki kokku üheks tohutu suureks massiks? Sest nad olid lõputus ruumis laiali asetatud ja nende vahemaa oli piisavalt suur, et seda ei juhtuks. Newton ei maini Piiblit, me tunneme jumalat ainult maailma vaatlemise kaudu. Nagu Descartesi ei huvitanud Newtoni müsteeriumid, mis on rumalus ja ebausk. 1670 aastal asus ta uurima kolmainsuse õpetust ja jõudis järeldusele, et Athanasios oli selle määrinud kirikule kaela, soovides petlikult hellenistide seast uusi liikmeid saada. Areiosel oli olnud õigus: Jeesus polnud mingil juhul olnud jumal ning need Uue Testamendi kohad, mida kasutatakse kolmainsuse ja inkarnatsiooni õpetuste tõestuseks, on võltsitud. selle mõttetu jampsi väljarookimine ristiusust sai Newtonile kinnisideeks. 1680-date alguses kirjutas ta "Paganliku teoloogia filosoofilised lätted". Selles väitis, et Noa oli rajanud ürgse religiooni, ühe jumala mõistusliku austamise, mis oli vaba ebausust. Selle ainsad käsud olid jumala ja kaasinimese armastamine.
18. sajandil hakkasid kristlased kasutama teaduslike meetodeid ka kristlikule religioonile ja jõudsid samadele lahendustele nagu Newton. Inglane John Toland soovitas puhastada kristlus müsteeriumidest ja teha mõistuslik (ratsionaalne) religioon. Kirjutises "Kristlus pole salapärane" väitis ta, et salapära on viinud vaid türanniale ja ebausule. Kujutlus, nagu ei suudaks jumal end selgesti väljendada, on solvav. Religioon peab olema mõistlik. Ka Matthew Tindal kuulutas mõistusliku religiooni. Ilmutus ei ole vajalik, sest tõde on leitav meie enda mõistusliku järeleuurimise teel. Müsteeriumiteks nimetatavatel kolmainsuse ja inkarnatsioonil on täiesti mõistuslikud seletused ning neid ei tohiks kasutada lihtsameelsete usklike hoidmises ebausu ja kiriku institutsiooni orjuses.
Sellest ajast alates hakkasid ajaloolased kirikulugu objektiivselt uurima. Algas uusaja skeptitsism. (K. Amstrong, Jumala ajalugu, kuni lk 312.) Kristliku filosoofia asemele kujuneb religioonifilosoofia.
Baruch Spinoza (1632–1677) pidas ilmutatud religiooni madalamaks filosoofi omandatud teaduslikust jumalatundmisest.
19. sajandi kristlik filosoofia kui religiooni kriitika
19. sajandil esitasid enamus filosoofe väljakutse traditsioonilisele arusaamale jumalast. Jumalat on täpsem kirjeldada "Eimiskina" (mitteasjana) kui Ülima Olendina, sest ta ei ole ühelgi meile mõeldaval viisil. Ateism tõusis kindlalt esile. Kuigi töötativälja uusi ideoloogiaid, mis vabastasid jumala empiirilise mõtlemise süsteemidest, oli ateism tulnud jäädavalt. Mõistuse kultuse vastu toimus pööre romantismis. Mõned tõlgendasid kiriku dogmasid ja müsteeriume ilmalikus võtmes (nt supernaturalism).
Willam Blake (1757–1827) mässas väljakujunenud vastasleeride, nii valgustusaja tõe süstematiseerimise, kui ka kiriklaste jumala kujutluse vastu. Kirikulised kasutavad jumalat inimeste võõrandamiseks nende inimlikkusest. Sellel jumalal oli lastud välja kuulutada ebaloomulikke nõudmisi seksuaalsuse, vabaduse ja spontaanse rõõmu allasurumiseks.
Friedrich Schleiermacher (1768–1834) väitis, et religioosset usku ei saa piirata usutunnistuslike lausetega. Algas vabameelne protestantism.
Albrecht Ritschl (1822–1889), eelmise õpilane, nimetas kolmainsuse õpetust räigeks helleniseerumiseks, mis tulenes kreeka filosoofiast ja millel ei olnud midagi pistmist algkristliku kogemusega.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel (1770–1831) kujundas filosoofia, mis on sarnane kabalaga. Kristlased olid langenud juudalastega samasse lõksu, edendades ideed jumalikust Despoodist. Nüüd oli aeg barbaarne jumalus kõrvale heita ja välja töötada valgustatum arusaam inimese olukorrast. Hegel kuulutas jumaliku meie inimlikkuse üheks tasandiks.
Arthur Schopenhauer (1789–1860) sättis trotslikult oma loengud Berlinis Hegeli omadega samale ajale. Hegeli rõõmsameelsusega võrreldes oli Schopenhauer vähem lohutavam. Ta uskus, et maailmas ei tegutse mingit Absoluuti, Mõistust, Jumalat ega Vaimu, ei midagi peale jõuliselt instinktiivse elutahte. Schopenhauer väitis, et hinduism ja budism (ning need kristlased, kes pooldasid kõige tühisust) olid saavutanud õiglase-reaalsuse käsitluse, milles kõik maailmas olev on illusioon. Kuna ei ole "Jumalat" kes meid päästaks, siis jäävad kunst, muusika ja kaastunde teostamine. Judaismi ja islami iseloomustab absurdselt lihtsustav ja ühesihiline arusaam ajaloost. (20. sajandil polnud jumal enam Ajaloo Isand.)
S. A. Kierkegaard (1813–1855) pidas vanu usutunnistusi ja alusõpetusi (doktriine) ebajumalateks, eesmärkideks omaette ning jumala öeldamatu reaalsuse aseaineks.
Karl Marx (1818–1885) religioon on rõhutud olendi ohe ... rahva oopium, mis muutis kannatused talutavaks. Väljaspool ajalooprotsessi oleval pole tähendust ega eesmärki, jumal kui ebaoluline jäi kõrvale. Ateism kui jumala eitamine oli ka ajaraiskamine. Pidas probleemiks veel õpetus ühiskondliku ebavõrdsust sallivast jumalast.
Kui alates Newtonist oli loomine olnud kesksel kohal paljude läänlaste arusaamas jumalast, siis pärast Charles Layilli teose "Geoloogia põhimõtted" (1833) ja Charles Darwini "Liikide tekkimise" (1859) ilmumist hakkas lagunema ka arusaam Piibli loomisloo tõesusest.
Friedrich Nietzsche pidas ristiusu jumalat haletsusväärseks absurdiks ja kuritööks elu vastu. "Kuhu jumal on läinud?" küsis ta. "Me oleme ta tapnud – teie ja mina! Me kõik oleme tema mõrtsukad!" Nietzsche mõistis/kirjeldas lääne inimese teadvuses toimunud nihet. Teadus ei muutnud sõnasõnalist arusaama loomisloost võimatuks, vaid meie suurem võim ja kontroll looduse üle muutis idee jumalikust ülevaatajast vastuvõetamatuks. Jumalatapja peab ise saama jumalaks.
Sigmund Freud (1856–1939) usk jumalasse on illusioon, mille täiskasvanud inimesed peaksid kõrvale heitma. Idee jumalast polnud vale vaid alateadvuse leiutis, mis tuli psühholoogia abiga dekodeerida. Isikuline jumal polnud midagi muud kui ülendatud isakuju. Religioon kuulus inimsoo lapsepõlve. Samas, igasugune religiooni vägivaldne allesurumine võib olla hävitava toimega. Freud toonitas oma usku teadusse: "Teadus ei ole illusioon! Illusioon oleks arvata, et mida teadus meiele ei suuda anda, võime saada mujalt."
Alfred Adler (1870–1973) pidas jumalat projektsiooniks, kuid uskus sellest inimkonnale abi olevat. Jumal oli olnud hiilgav ja tõhus täiuslikkuse sümbol. Kui Carl Gustav Jungilt küsiti usu kohta, ta vastas: "Ma ei pea uskuma, ma tean!" tema jumal oli sarnaselt müstikutega – psühholoogiline tõde, mida iga inimene kogeb subjektiivselt.
Läänes oli jumal alati võitlus olnud. Ka tema hääbumisega kaasnes pinge ja nõutus.
20. sajandi kristlik filosoofia
Paul Tillich (1886–1965) on veendunud, et traditsiooniline lääne teismi isikuline jumal peab kaduma (nõus Nietzschega). Jumal kes kogu aeg universumi kallal nokitseb on absurdne; jumal kes segab inimese vabadust ja loovust, on türann. Ateism mis säärase jumala tagasi lükkab on igati õigustatud. Samas uskus ta religiooni vajalikust inimkonnale. Inimesse juurdunud ängistus ei ole neurootiline, sest seda ei suuda välja juurida ükski teraapia. Meid saadab kogu aeg hirm elu kaotuse ja ihu füüsilise kadumise ees. Tillich arvas, et isikulise jumala asemel võiks sõnastada jumalat olemise alusena. See ei võõranda meid maailmast, vaid kastab meid üleni reaalsusse. Sajandite vältel on sümbolid nagu "jumal" ja "surematus" võimaldanud inimestel taluda elujubedusi ja surmaõudu, kui need sümbolid jõu kaotavad jaavad hirm ja kahtlus.
Vabameelsed teoloogid püüdsid avastada, kas moodsas intellektuaalses maailmas on võimalik uskuda. Uue jumalapildi otsingutel kasutati teaduse, psühholoogia, sotsioloogia ja teiste religioonide poole. Selles polnud midagi uut. Origenes ja Klemens Aleksandriast olid selles mõttes 3. sajandi vabameelsed kristlased, tuues semiitliku Jahve platonistlikku religiooni. Nüüd ühendas jesuiit Pierre Teilhard de Cardini (1881–1955) oma usu jumalasse moodsa teadusega. Ta kujutas evolutsioonivõitlust jumaliku jõuna.
Umbusklik Karl Barth (1886–1968) vastandus teadlikult Schleiermacheri vabameelsele protestantlusele. Bart pidas veaks jumala mõistuslikku selgitamist, inimmõistuse piirangute tõttu. Barth näis võtvat igalt poolt kõige halvema: kogemus ja loomulik mõistus ei kõlba, mõistus on ebausaldusväärne ja teistelt uskudelt pole võimalik õppida, kuna Piibel on ainus ilmutus.
Rudolf Bultmann, saksa õpetlane, kohaldas teoloogiale eksistentsialistlikku filosoofiat. Väitis, et kristlus tuleb vabastada müütidest. Demütologiseerimine tähendab, et kristlusest tuleb kustutada kogu selline aines, mida kaasaja teaduslik maailmapilt ei tunnista: ülestõusmine, imed, ennustused, inglid, põrgu ja muud sarnased mõistusele vastu­võetamatud üleloomulikud "müüdid".
20. sajandi filosoofide arutlused religioonist
Ateismist saab valdav meelsus. Ilmaliku ühiskonna pooldajad pidasid seda pöördumatuks seisundiks teadusajastul.
Jean-Paul Sartre (1905–1980), idee jumalast eitab meie vabadust. M. M. Ponty väitis, et jumal ei suurenda meie imetlustunnet, vaid hoopis eitab seda. A. Camus jutustas kangelaslikku ateismi.
A. J. Ayer (1910–1991), loogiline positivist, küsis 1950. aastatel, kas jumalasse uskumine on loogiline. Loodusteadused olid ainus usaldusväärne teadmiste allikas, sest seda sai empiiriliselt kontrollida. Jumala olemasoluga seotud lause on mõttetu, sest seda ei saa tõestada ega ümber lükata. Nagu Freud, uskusid ka positivistid, et religioosne usk kujutab endast ebaküpsust. Lingvistilised filosoofid on loogiliste positivistide uskumusi kritiseerinud. Ayeri väited sobivad teadusfaktidele aga inimkogemuse vaatlemine ei ole nii selgepiiriline.
Teadust on ähvardavana tajunud vaid need lääne kristlased kes on harjunud pühakirja lugema sõnasõnaliselt ning tõlgendama õpetusi, naguoleks tegu objektiivsete faktidega. Subjektiivset "jumalat" ja budistliku nirvaanat ei saa paigutada universumi füüsilisse süsteemi.
1960. aastate radikaalteoloogid järgisid Nietzschet ja kuulutasid jumala surma. T. J. Altizer väitis, et "hea sõnum" jumala surmast on vabastanud meid transtsendentse jumala orjusest. P. V. Buren tunnistas võimatuks kõneleda jumala tegutsemisest maailmas.
Willam Hamilton sidus tehnikaajastu ja jumala surma kujundi. Luther lahkus kloostrist maailma, sama moodi on kristlased moodsad ilmalikud inimesed, keset tehnika, võimu, seksi, raha ja linna maailma. Lahendus on maailmas ja ilmalikud inimesed ei vaja jumalat. Mõnede arvates on jumala ideest võimalik tähendust leida.
Briti filosoof A. N. Whithead (1861–1947) ja protsessiteoloogid rõhutatavad jumala ühtsust maailmaga.
Martin Heidegger 1899–1976), ateistina käsitles olemist samal viisil nagu Paul Tillich. Freiburgi likooli avaloengus Mis on metafüüsika? arendas Heidegger mitmeid ideid mis olid esinenud Plotinose, Dionüsiose ja Eriugena töödes. Kuna olemine on "Täielikult teine" on ta õieti Eimiski – mitte asi, objekt ega selgepiiriline olend. Eimillestki saab iga olev olemise. Alates kreeklastest on läänemaailma inimesed kaldunud unustama Olemist ja keskendunud selle asemel olenditele, see protsess on andnud tulemuseks nüüdisaja tehnilise edukuse. Elu lõpus kirjutas artikli "Ainult jumal võib meid päästa". Jumala puudumise kogemus meie ajal võib vabastada meid peamiselt olenditele keskendumisest. Ent pole midagi, mida saaksime teha, et olemist tagasi olevikku tuua.
Ernst Bloch (1884–1977), marksistlik filosoof, pidas ideed jumalast inimkonnale loomuomaseks. Erinevalt loomadest ei ole me kunagi rahul, vaid tahame alati enamat. see ongi meid sundinud mõtlema ja arenema.
Marx Horkheimer (1895–1973), ühiskonnateoreetik Frankfurdi koolkonnast, käsitles jumalat olulise ideaalina, sarnaselt prohvetitega. Kas ta on või pole, kas temasse usume või mitte, on liigsed küsimused. Ilma jumala-aateta pole absoluutset tähendust, tõde ega eetikat (see oleks siis meeleolu või tuju küsimus). Kui poliitika ja käitumine ei sisalda ideed jumalast, saavad nad olla vaid pragmaatilised ja nutikad, aga mitte targad. Kui pole absoluuti, pole mitte mingit põhjust, miks mitte vihata või miks sõda on halvem kui rahu. Religioon on tunne, et jumal on olemas.
18. sajandil hülgasid deistid traditsioonilise lääne kristluse julmuse ja sallimatuse tõttu. Sama kehtib ka tänapäeval. 1970-datel toimus fundamentalismi esiletõus kõigis kolmes jumalareligioonis. (Kristluses vist K. Barthiga.) Äärmuspoliitilise vaimsusena kasutavad fundamentalistid sõnasõnalist tekstitõlgendust, olles kõigi teistsuguse suhtes sallimatud. USA-s kinnitus kristlik fundamentalism ühiskondliku parempoolsusse. Ajaloolise monoteismi jumal nõuab halastust, mitte ohvrit; kaastunnet, mitte väärikat jumalateenistust. Kujutlus jumalast kui Türannist, peab kaduma. Inimeste sundimine ähvarduste ja terroriga pole teostatav, nagu ilmelkalt tõestas kommunistlike režiimide langemine 1989. aasta sügisel. Inimesenäolise jumala aade kui Seaduseandja ja Valitseja ei vasta postmodernse meelelaadi vajadustele. Samas ei saa nõustuda nende ateistidega kes peavad jumala aadet ebaloomulikuks. Kõik suurreligioonid ja filosoofiad on iseseisvalt (keegi ei sundinud) välja kujundanud küllaltki sarnase absoluudi-käsitluse, mis näib olevat inimkonnale loomuomane.
Et tunded ei manduks ennastrahuldavaks, sõjakaks või ebaterveks emotsionaalsuseks, peab neid toetama arvustav (kriitiline) mõistus.
John McNally
John McNally (3. november 1932 Belfast – 4. aprill 2022) oli Iirimaa ja Põhja-Iirimaa poksija.
McNally sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Pentti Hämäläisele (Soome).
McNally oli esimene Iirimaa poksija, kes on võitnud olümpiamedali.
McNally poksis aprillist 1954 kuni märtsini 1961 elukutselisena. Ta osales kokku 25 kohtumisel ning võitis neist 14 (neist 7 nokaudiga), kaotas 9 (neist 6 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond
Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond oli Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond), mis tegeles keskkonnatehnika, logistika, transpordiehitus ning tööstus- ja tsiviilehituse õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5.
1989. aastal sai Tallinna Polütehnilisest Instituudist Tallinna Tehnikaülikool. TTÜ ehitusteaduskond eksisteeris aastatel 1989–2016.
2016. aasta lõpul toimunud tehnikaülikooli struktuurireformi käigus ehitus-, mehaanika- ja energeetikateaduskond kujundati ümber inseneriteaduskonnaks.
TTÜ ehitusteaduskond
Kohe peale Eesti taasiseseisvumist alustati 1992. aastal tehnikaülikooli struktuuri ja õppetöö põhjalikku reformimist. Seniste kateedrite asemele loodi 1994. aasta juulis instituudid, mis hõlmasid mitut õppetooli. Kursusesüsteem asendati ainesüsteemiga. Õppetöös mindi üle kolmeastmelisele ülikooliõppele: bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõpe. 1994. aastani koolitati diplomiinsenere viieaastase õppeajaga, 1995. aastast mindi üle nelja-aastasele bakalaureuseõppele. 1998. aastal lisati sellele nelja-aastase õppeajaga diplomiõpe. 2002. aastal taastati ehitusinseneride ettevalmistamisel viis aastat kestev õppekava, kus on ühendatud bakalaureuse- ja magistriõpe. Lõpetaja saab magistrikraadile vastava kvalifikatsiooni ja õpingud võivad jätkuda doktoriõppes.
Dekaanid
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna dekaan 1988. aastast Kaido Hääl jätkas teaduskonna juhina ka pärast õppeasutuse nimetuse muutmist (1989. aastast TTÜ). Enne kui ehitusteaduskonnast sai 2017. aastal inseneriteaduskond, jõudis dekaani ametit pidada kuus inimest :
Teaduskonna akadeemiline struktuur
1994. aasta juulis loodi teaduskonnas viis instituuti :
Hiljem kuulus teaduskonna koosseisu veel kaks instituuti:
Sudbury kogudus
Sudbury kogudus on EELK Välis-Eesti piiskopkonna (varem E.E.L.K. Kanada praostkonna) kogudus, mis tegutseb Kanadas Ontario provintsis Sudburys.
Koguduse õpetajaid:
2016. aasta Ouagadougou rünnakud
2016. aasta Ouagadougou rünnakud oli terrorirünnak, mis toimus 15. jaanuaril 2016, kui relvastatud isikud tungisid Burkina Faso pealinna Ouagadougou kesklinnas asuvasse kohvikusse ja hotelli. Rünnakus hukkus 30 inimest ning viga sai 56. Valitsusväed asusid 16. jaanuari hommikul vasturünnakule, vabastasid 176 pantvangi, tapsid kurjategijad ning lõpetasid vastasseisu. Veel üks terrorist tapeti teise lähedalasuva hotelli piiramisel. Muuhulgas hukkusid endised Šveitsi parlamendi liikmed Jean-Noël Rey ja Georgie Lamon. Rünnaku eest võtsid vastutuse rühmitused Al-Qaeda islamistlikus Magribis ja Al-Mourabitoun.
Merle Esken
1990 ja 1993 tuli ta individuaalselt ja 1996 naiskondlikult Eesti meistriks.
1930. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1930. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses toimusid Rootsis Stockholmis.
Eestit esindasid August Grünbaum, Otto Viikmäe, Karl Kullisaar, Voldemar Väli.
Arkna–Rakvere tee
Arkna–Rakvere tee (tee number teeregistris 17164) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee pikkus on 3,1 km.
Tee algab Tallinna–Narva maanteelt Arkna küla lähedalt ja Rakveres jätkub Arkna teena.
Thunder Bay kogudus
Thunder Bay kogudus on EELK Välis-Eesti piiskopkonna (varem E.E.L.K. Kanada praostkonna) kogudus, mis tegutseb Kanadas Ontario provintsis Thunder Bays.
Koguduse õpetajaid:
Smaržõntsi
Smaržõntsi (ukraina keeles Смаржинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 257. Pindala on 0,98 km².
Saue Muusikakool
Saue Muusikakool on muusikakool Harju maakonnas Saue linnas aadressil Nurmesalu tänav 9.
Kivi-Vigala kalmistu
pisi|Kivi-Vigala kalmistu (august 2015) Kivi-Vigala kalmistu (ka Vigala kalmistu) on kalmistu Rapla maakonnas Märjamaa vallas Kivi-Vigala külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Saue Muusikakool
Saue Muusikakool on asutatud 1996. aastal. Aadressil Nurmesalu tänav 9 tegutseb kool alates 2014. aasta jaanuarist.
Kivi-Vigala kalmistu
Kalmistule on maetud ka Bernhard Laipman.
Saue Muusikakool
Kooli pikim traditsioon on 1998. aastast korraldatavad loomingu ja improvisatsiooni päevad ning alates 2003. aastast toimuv rahvusvaheline noorte rütmimuusika festival "Visioon". Alates 2002. aastast toimub koostöös MTÜ Harjumaa Noorte Puhkpilliorkestriga ning Saue linna kultuuritoetuste programmi, Eesti Interpreetide Liidu ja Kultuurkapitali toel kontserdisari "Saue kontserdisügis".
17. novembril 2005 avati Phare CBC 2002 Town Twins programmi toel Saue Muusikakooli Džässistuudio, kus on tänapäevane salvestustehnika, avar prooviruum ja hea akustikaga löökpilliklass.
Igal aastal toimuvad sõpruskontserdid Saku Muusikakooliga. Lisaks teeb muusikakool koostööd ka Saue linna sõprusomavalitsustega ning mitme kooliga välisriikidest.
2000. aastast osaleb kool Harjumaa orkestrite tegevuses ja on üks MTÜ Harjumaa Noorte Puhkpilliorkestri asutajatest. Saue Muusikakoolis toimuvad igal aastal maakonna orkestrite õppepäevad ja kontserdid, kus osalevad õpilased ja õpetajad 14 Harjumaa omavalitsusest. Laulupeoaastatel toimub Harjumaa puhkpillipäev.
Hinduistlik filosoofia
Hinduistlik filosoofia hõlmab lisaks esmase ja teisese religioosse tähtsusega hinduistlikes tekstides esinevatele üldkehtivatele filosoofilistele õpetustele ka hinduistlike filosoofiakoolkondade njaaja, vaišešika, saankhja, jooga, mimaansa ja vedaanta süstemaatilisi filosoofiaid. Kokku on hinduistlik filosoofia andnud märkimisväärse panuse India filosoofia ajalukku ja selle roll pole kaugeltki paigalseisev: Hinduistlikku filosoofiat mõjutasid budismi ja džainismi filosoofiad ning omakorda hinduistlik filosoofia mõjutas India budistlikku filosoofiat selle hilisemates etappides. Viimasel ajal arenenud hinduistlikku filosoofiat nimetavad mõned õpetlased "neo-hinduismiks", mida võib vaadelda kui India vastust Läänest vastu võetavale kristlikule sektantlusele ja stsientismile. Seega on hinduistlikul filosoofial pikk ajalugu, mis ulatub teisest aastatuhandest eKr tänapäeva.
Benjamin Banneker
pisi|Benjamin Banneker Benjamin Banneker (9. november 1731 – 19. oktoober 1806) oli afroameeriklasest iseõppinud matemaatik, astronoom, almanahhide koostaja ja kirjanik. Formaalne haridus Bannekeril põhimõtteliselt puudus. Ta oli ka maaomanik, kes tegi tööd maade mõõdistamisel ja põllumajanduses. Ta abistas Columbia ringkonna piiride määramist.
Varajane elu ja üldinfo
Banneker sündis Marylandi provintsis Baltimore'i maakonnas mustanahaliste perekonnas. Kuigi Maryland oli tollal tuntud orjanduse poolest, ei pidanud Banneker kordagi oma elus tundma piitsahoope või raud-ahelate raskust, kuna tema isa oli vabaks ostetud ja ema polnud ka orjusesse sündinud.
Saavutused geodeesia valdkonnas
1791. aasta alguses palus USA välisminister Thomas Jefferson geodeedil major Andrew Ellicottil uurida piirkonda, mis sisaldaks uut föderaalringkonda. Ellicott palkas Bannekeri selleks, et aidata föderaalringkonna piiride esialgset mõõdistamist.
Tema roll selles ei olnud just kõige suurem, sest ta pidi lahkuma mõõdistamisest kolm kuud peale tema palkamist. Ta lahkus sellepärast, et ta pidi rohkem tähelepanu andma oma talule, kuna oli kevade aastaaeg. Teiseks põhjuseks oli see, et tal mõõdistamise töö kattus efemeriidi kalkuleerimisega aastaks 1792.
Mõõdistusmeeskond lõpetas piiri mõõtmise 1792. aastal.
Surm
Banneker ei abiellunud kunagi. Ta suri pärast suure osa oma kodukoha müümist 19. oktoobril 1806. Banneker suri 74-aastaselt oma metsamajas. Vananedes süvenes Bannekeri alkoholism, mis võis lühendada tema eluiga.
Telatyn
Telatyn on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Tomaszów Lubelski maakonnas, Telatyni valla halduskeskus. Telatyn asub Ukraina piirist ligi 13 km kaugusel, Tomaszów Lubelskist umbes 32 km idas.
Harilik viljakukk
Harilik viljakukk (Oulema melanopus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Veskijõgi (Saaremaa)
Veskijõgi (ka Pidula oja) on oja Saaremaa loodeosas. Jõe pikkus on 4,6 km, valgla pindala 18,9 km². Jõgi algab Odalätsi allikatest, suubub kagust Tagalahte. Tähtsaim lisajõgi on paremalt suubuv Pidula jõgi. Jõe ülemjooks jääb Odalätsi maastikukaitsealale.
Isola del Corno
Isola del Corno ('sarvesaar', ka La Piramide; Tabarca murdes Uiza du Gallu) on Itaaliale kuuluv asustamata kaljusaar Vahemeres Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Carloforte vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluv Isola del Corno asub San Pietro saare Sandalo neemest (Capo Sandalo) umbes kilomeetri kaugusel läänes.
Läänemaa teenetemärk
Läänemaa teenetemärk on Lääne maakonna teenetemärk.
Teenetemärgiga autasustatakse isikuid Lääne maakonnale osutatud eriliste teenete ja väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Lääne maavanem.
Pööristarn
Pööristarn (Carex paniculata) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Tuļļi Lum
Tuļļi Lum (sageli ka lihtsustatult Tulli Lum; liivi keeles 'tuline lumi') on eesti-liivi folkansambel, mis asutati 1999. aastal.
Eisma–Kandle tee
Tee algab Eisma küla juurest ja lõppeb Kandle küla juures, läbides Andi küla. Tee ületab Kandle küla juures Vainupea jõe.
Pandivere põhjavee alamvesikond
Pandivere põhjavee alamvesikond on veeseadusega määratud Ida-Eesti ja Lääne-Eesti vesikonna alale jääv vesikond.
Territoriaalselt langeb see alamvesikond kokku Pandivere veekaitsealaga.
Balti keti karikaturniir
Balti keti karikaturniir oli Eesti, Läti ja Leedu korvpallikoondiste osavõtul toimunud korvpalliturniir. Mängud toimusid 24.-26. juulini 2020 Saku Suurhallis. Võitis Eesti, teise koha sai Leedu ning kolmas oli Läti.
Manolepis
Manolepis on maoliste alamseltsi kuuluv maoperekond.
Sipelgapoi
Sipelgapoi (Clytra quadripunctata) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Olga Aleksejeva
Olga Aleksejeva (sündinud 12. märtsil 1982 Tartus) on Eesti vehkleja.
Ta sai 2002. aasta MM-il naiskondlikult 2. ja individuaalselt 8. koha. 2003. ja 2007. aasta MM-il sai ta naiskondlikult 4. koha.
Kolme Garridebi mõistatus
"Kolme Garridebi mõistatus" (inglise keeles The Adventure of the Three Garridebs) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Algselt ilmus jutustus ajakirja Collier’s Weekly Magazine külgedel 1924. ning Strand Magazine'is 1925. aastal. "Kolme Garridebi mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi märkmeraamat".
Meelis Loit
Meelis Loit (sündinud 15. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti vehkleja ja vehklemistreener.
Maailmameistrivõistluste hõbemedalimees epees (2001, koos Kaido Kaaberma, Sergei Vahti ja Nikolai Novosjoloviga). Oli oma tippajal maailma üks tugevamaid epeevehklejaid kaitses. Temaga on seotud vähemalt kaks võistlusreeglite parandust vehklemises (passiivsusklausli täpsem määratlus ja emotsioonide väljaelamise piiramine vastase poolel). Ta osales kahtedel olümpiamängudel. Atlanta olümpiamängudel 1996. aastal sai ta epees individuaalvõistluses 35. ja meeskonnavõistluses 5. koha, Sydney olümpiamängudel 2000. aastal sai ta individuaalselt 30. ja meeskondlikult 9. koha.
Maailmameistrivõistlustelt on ta meeskonnavõistluses Eesti meeskonnas võitnud hõbemedali (2001), saanud 4. koha (2002), kaks korda saanud 5. koha (1993 ja 1998) ja kolmel korral tulnud 6. kohale (1994, 1995 ja 1999). Individuaalarvestuses on tema parim tulemus maailmameistrivõistluste 7. koht (2002).
Töötab aastast 2004 Eesti Laskurliidu tegevdirektorina. Aastast 2016 on ta ka juunioride EM-i korralduskomitee juht. Olnud 2004–2021 EOK vehklemistreenerite ja laskmistreenerite kutsekomisjoni ning aastast 2021 hindamiskomisjoni esimees.
Alar Kivilo
Alar Kivilo (sündinud 17. veebruaril 1953 Montréalis) on eesti päritolu USA filmioperaator.
Meelis Loit
Aastast 2005 EOK esindajate kogu liige. 2009–2016 ning aastast 2021 Vehklemisliidu, aastast 2014 Seeniorispordi ja Spordiveteranide Liidu ning aastast 2016 Vehklemisklubi Musketär juhatuse liige. Olnud 2014–2017 SA Tehvandi Spordikeskus nõukogu liige.
Alar Kivilo
2007. aastal kutsuti ta Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia liikmeks.
Ta kuulus 2012. aasta Tallinna Pimedate Ööde Filmifestivali Eurasia võistlusprogrammi žüriisse.
Meelis Loit
Isiklikku
Tema tütar Karoliine Loit on samuti vehkleja.
Liuväli
pisi|Liuväli pisi|[[Jääpallimäng Hänninhauta liuväljal Mikkelis Soomes]] pisi|Teisaldatava liuvälja üldehitus Liuväli on looduslikule jääle (nt järvejää, merejää) või kunstjääle rajatud sileda jääpinnaga ala uisutamiseks. Liuvälju on vabas õhus ja katuse all olevatel uisustaadionidel. Kasutatakse vaba aja veetmiseks, iluuisutamiseks, jäähoki, jääpalli ja jääkeegli mängimiseks.
Liuvälju
pisi|vasakul| Rideau kanali uisutee jaanuaris 2005 Maailma suurimaks looduslikult tekkivaks uisurajaks loetakse Rideau kanalil Kanadas Ottawas talviti kasutusel olevat 7,8 km pikkust jääkaant.
Aastal 2007 ehitati ajutine tasuta 3200 m² suurune uisustaadion Zócalo väljakule Mehhikos Méxicos.
pisi|vasakul|Medeu aastal 2007 Merepinnast kõrgeimal asuv liuväli on Almatõ lähedal Medeus, mis on mägedes 1691 m kõrgusel, kasutusel on üle 10 000 ruutmeetri jääpinda uisutamiseks ja jääpalli mängimiseks.
Vancouveri kogudus
Vancouveri Peetri kogudus on EELK Välis-Eesti piiskopkonna (varem E.E.L.K. Kanada praostkonna) kogudus, mis tegutseb Kanadas Briti Columbia provintsis Vancouveris.
Koguduse õpetajaid:
Haimre–Sulu–Velise tee
Tee algab Haimre küla juurest, läbib Sulu küla, Käriselja küla ja lõppeb Velise küla lähedal. Sulu küla juures ületab tee Vigala jõe.
LOL (^^,)
LOL <(^^,)> on Basshunter stuudioalbum. Albumi andis välja Warner Music Sweden 28. august 2006.
San Pedro Sula
San Pedro Sula on linn Hondurase loodenurgas, Cortési departemangu pealinn.
Oma 800 000 elanikuga on San Pedro Sula pealinna Tegucigalpa järel ja La Ceiba ees suuruselt teine linn Hondurases.
Linn on Hondurase tööstuskeskus. thumb|400px|left|San Pedro Sula kesklinn
Raudürdilised
Raudürdilised (Verbenaceae) on iminõgeselaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Sugukonda kuulub nii puid, põõsaid kui ka rohttaimi, mida iseloomustavad ogad ja väikestest lõhnavatest õitest koosnevad õisikud.
Hiljutised fülogeneetilised uuringud on tõestanud, et mitu varem raudürdiliste sugukonda liigitatud perekonda kuulub geneetiliselt huulõieliste hulka.
Kehtiva süstemaatika järgi kuulub sugukonda 35 perekonda 1200 liigiga.
Tuntuim perekond on kahtlemata raudürt, kuhu kuulub terve hulk iluaianduses kasutatavaid taimi. Aianduses kasvatatakse maitsetaimena ka raudürdiliste sugukonda kuuluvat sidrun-aloisiat (Aloysia triphylla).
Šõrmivka
Šõrmivka (ukraina keeles Ширмівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 614. Pindala on 0,336 km².
352 eKr
Aasta 352 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CDII (402.) aasta ab urbe condita.
Bethal
Bethal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Govan Mbeki vallas.
Bethal on asutatud 1880. aastal Blesbokspruiti farmi maadele. Bethal on saanud nime farmiomanike naiste õdede Elizabeth du Plooy and Alida Naude järgi. Asula sai linnaõigused 1921. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bethali elanikest mustanahalisi aafriklasi 84,69%, valgeid 13,24%, värvilisi 0,87%, India või Aasia päritolu inimesi 0,84% ja teisi 0,36%. Suulu keelt pidas emakeeleks 66,69% inimesi, afrikaani keelt 13,10%, ndebele keelt 6,76%, inglise keelt 3,48%, svaasi keelt 3,17% ja sotho keelt 1,40%.
Toronto Jakobi kogudus
Toronto Jakobi kogudus on EELK Välis-Eesti piiskopkonna (varem E.E.L.K. Kanada praostkonna) kogudus, mis tegutseb Kanadas Ontario provintsis Torontos.
Randküla jõgi
Randküla jõgi (ka Randküla oja) on oja Saaremaa kirdeosas. Jõe lähe on Karussoo servas ja see suubub Väinamerre. Jõe pikkus on 7,5 km, valgla pindala 27,5 km².
Toronto Jakobi kogudus
Koguduse õpetajaid:
Pammana poolsaar
Poolsaart ümbritseb Soela väin. Pammana poolsaare lähedal on mitu väikest saart ja madalikku: Pakulaid, Pihlalaid, Väikekuiv, Suurkuiv.
Toronto Kolmainu kogudus
Kogudus asutati 1952.
Kanep (perekonnanimi)
Kanep on eesti perekonnanimi.
Valgamaa vapimärk
Valgamaa vapimärk on maakonna kõrgeim autasu, mis antakse elutöö eest neile, kes oma töö ja tegevusega on kaasa aidanud maakonna arengule.
Kanep (perekonnanimi)
Kanep (Kannep) on pandud eesnimeks Keila kihelkonnas Harjumaal, Vigala kihelkonnas Läänemaal, Karja ja Pöide kihelkonnas Saaremaal, Kursi, Maarja-Magdaleena, Rannu ja Sangaste kihelkonnas Tartumaal, Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal, Kanepi, Rõuge ja Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Kanep uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Klevers ja Kulp.
Valgamaa vapimärk
Kuni 2017. aastani andis Valgamaa kõrgeimat autasu – Valgamaa vapimärki ja Valgamaa teenetemärki – välja Valga maavanem koostöös Valgamaa Omavalitsuste Liiduga. Alates 2018. aastast jätkab maakonnas seda traditsiooni Valgamaa Omavalitsuste Liit.
Kanep (perekonnanimi)
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kanep Eestis 35 mehel ja 47 naisel.
Sotsiaalne hind
Sotsiaalne hind (inglise social cost või social price) on mingi toote või teenuse loomise tegelik hind ühiskonnale.
Aasa-kantpoi
Aasa-kantpoi (Cryptocephalus sericeus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Sotsiaalne hind
Sotsiaalne hind võib mõnikord olla suurem kui turuhind.
Aasa-kantpoi
Putukat on ka Eestis.
Jakuudi oblast
pisi|Jakuudi oblasti vapp pisi|200px|Jakuudi oblasti ja Ohhoota ringkonna kaart (1826)
Jakuudi oblast (vene keeles Якутская область) oli haldusüksus Venemaa keisririigis ja Vene SFNV-s.
Oblast eksisteeris aastatel 1783–1920 põlistel Jakuutia aladel. Oblasti halduskeskus oli Jakutsk.
1638. aastal moodustati Jakuudi maakond. 1731. aastal eraldusid Jakuudi maakonnast Kamtšatka ja Ohhoota krai. 1775. aastal kujundati Jakuudi maakond ümber Jakuudi provintsiks, 1783. aastal muudeti provints Jakuudi oblastiks Irkutski kubermangu koosseisus.
1852. aastal sai Jakuutia kubermanguõigustega iseseisva oblasti staatuse. Oblast koosnes viiest ringkonnast.
Haldusjaotus
Oblast koosnes maakondadest. Linnu oli oblastis viis: Jakutsk, Oljokminsk, Viljuisk, Verhojansk ja Srednekolõmsk.
Assamalla kuppel
Assamalla kuppel on Lääne-Viru maakonnas Assamalla ja Kadila küla lähedal olev maastiku kõrgendik (lühikurd), mis on tekkinud pealiskorrakihtide kurrutusel. Lühikurru on põhjustanud pealiskorrakihtide all olev aluskorrakerge, mis omakorda on mõjutanud paleosoikumi ehk vanaaegkonna settimisi.
358 eKr
Aasta 358 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXCVIII (396.) aasta ab urbe condita.
Narva rahvastik
Narva rahvastiku artikkel annab ülevaate Narva rahvastikust läbi ajaloo.
Rahvaarv ja rahvuslik koosseis
1. jaanuari 2020 seisuga elab Narva linnas 55 905 inimest, neist naisi 30 820 (55,1%) ja mehi 25 085 (44,9%). 2019. aasta 1. jaanuaril oli Narvas 57 842 elanikku. Suurim rahvusrühm on venelased, keda oli 83,3% linna elanikest. Eestlasi oli 2014 ehk 3,6%, ukrainlasi 1329 (2,4%), valgevenelasi 1032 (1,8%), soomlasi 325 (0,6%) ja tatarlasi 254 (0,5%). 2020. aasta alguses olid 48,5% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,0% Venemaa kodanikud ja 13,6% kodakondsuseta isikud, Ukraina kodanikke oli 0,5%, muud kokku 1,4%. Viimasel ametlikul Eesti rahvaloenduse andmetel elas Narvas 2021. aasta lõpu seisuga 53 955 inimest, neist mehi 24 259 ja naisi 29 696. Neist 27 133 olid Eesti kodanikud, 18 695 Venemaa kodanikud, 7099 määramata kodakondsusega ning 1021 muu kodakondsusega inimest. Venelasi oli 46 937, eestlasi 3107, ukrainlasi 1140, valgevenelasi 833, soomlasi 325 ja tatarlasi 237.
Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Narvas 58 663 inimest, neist naisi 32 615 (55,6%) ja mehi 26 048 (44,4%).
Ajalugu
Narvat esmamainiti Novgorodi kroonikas 1171. aastal. Sellel ajal asus Narva jõe kaldal väike ingerlaste-vadjalaste asula. 13.–15. sajandi Narva rahvaarvu ja etnilise koosseisu andmed puuduvad, on oletatud, et enamuse elanikkonnast moodustasid eestlased, ingerlased ja vadjalased. 15. sajandil elasid Narvas oletatavalt enamuses sakslased (40%–50%), taanlased(10%–20%), soomlased, venelased, eestlased ja vadjalased.
16. sajandi keskpaigas oli Narvas 40–50 maja, elanike arv ei ületanud 500–800 inimest. Elanikest 20% olid sakslased, ülejäänud vadjalased, eestlased ja venelased. Arvatakse, et eestlased moodustasid rahvastikust enamuse. Sajandi lõpuks oli Narvast kujunenud Eesti kõige mitmekesisema etnilise koosseisuga linn, kuna oma geograafilise asukoha tõttu sai Narvast Venemaa kaubanduslinn. On teada, et tollel ajal elas Narvas nii saksa, vene, hollandi, prantsuse, inglise, pärsia kui ka armeenia päritolu kodanikke.
1650. aastatel elas Jaanilinnaga ühendatud Narvas umbes 3 300 elanikku. Seoses Rootsi riigi koosseisu kuulumisega suurenes välismaalastest kodanike arv ja kaubandus Venemaa tsaaririigiga piiril jätkus. Linnas elas sakslasi, šotlasi, rootslasi, soomlasi, venelasi, eestlasi ja isureid. Eestlased moodustatsid endiselt enamusrahvuse.
Põhjasõjas vallutas 1704. aastal Narva Venemaa ning enamik Narva elanikke küüditati Venemaale: Vologdasse, Kaasanisse, Astrahani ja Moskvasse. 3 000 elanikust 1708. aastal oli Narvas kõigest 300 elanikku. Keisririigi koosseisus hakkas linnaelanike arv taas kiiresti kasvama ning 1770.−1780. saavutati rahvastiku sõjaeelne arv. 1779. aastal elas Narvas juba 2 456 inimest, 1782. aastal 2 614 inimest ning 1819. aastal umbes 3500 inimest. Rahvuslikus koosseisus oli küll toimunud muutus – vene rahvusest linnakodanike arv oli märgatavalt kasvanud ning linnas hakkas domineerima vene keel.
19. sajandil hakkas Narva merekaubanduslinnast ümber kujunema tööstuslinnaks. Kasvas tööjõu sissevool idast, sest erinevalt ülejäänud Eestist oli Narva Ingerimaa kubermangu koosseisus ning Balti autonoomia linnas puudus. Aastal 1840 elas Narvas ja Jaanilinnas kokku 9000 inimest, 1863. aastal aga juba 30 000. Ilma Jaanilinnata Narvas võis 1863. aastal elada umbes 8000 inimest ning 1913. aastal umbes 21 000. Seega elas enamus rahvastikust Jaanilinnas. Siiski kasvas linnas stabiilselt ka eestlaste arv. 19. sajandi lõpul moodustasid eestlased Narva rahvastikust 44%, 1913. aastal aga 58%. Samuti töötas 1857. aastal avatud Kreenholmi manufaktuuris eestlasi rohkem kui venelasi.
Teises maailmasõjas hävines Narva sisuliselt täielikult. 1944. a suvel elas Narvas vaid kaks inimest. Siiski hakkas rahvaarv kiiresti kasvama, sama aasta lõpus elas linnas 550 inimest ning 1945. aastaks oli rahvaarv suurenenud 6611 peale. Kogu Nõukogude okupatsiooni kasvas Narva rahvaarv kiiresti, aastaks 1971 küündis elanike arv 54 923 inimeseni ning 1989. aastaks saavutas Narva rekordilised 81 200 inimest. Rahvuslik kooslus linnas oli küll muutunud, 85% narvalastest olid venelased, 4% moodustasid eestlased, 3% ukrainlased, 3% valgevenelased ja 5% muud rahvused.
Eesti taasiseseisvumise järel olulisi muutusi Narva rahvastikus ei ole toimunud. Kümne aastaga tõusis eestlaste arv Narvas ligi ühe protsendi võrra, olles 2000. aastal 4,9% ja 2011. aasta rahvaloendusel 5,2%. Kogu 21. sajandi on aga Narva rahvaarv iseseisvas Eestis vähenenud igas rahvusgrupis. 2010. aastal elas Narvas arvestuslikult 65 506 elanikku, venelased moodustasid 81,4% linna elanikest. Eestlasi oli 2544 ehk 3,9%. 2016. aastaks oli Narvas arvestuslikult elanike arv langenud juba 60 406 inimeseni. Venelaste osamäär linnas oli kasvanud 82,6%, eestlasi oli 2218 (3,7%). Sellele lisaks elab linnas mitmeid rahvusvähemusi: ukrainlasi 1454 (2,4%), valgevenelasi 1195 (2,0%), soomlasi 394 (0,6%) ja tatarlasi 298 (0,5%). See-eest on vaikselt tõusmas Eesti kodakondsete arv. Kui 1. jaanuaril 2010 olid 46,13% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,05% Venemaa kodanikud ja 17,03% kodakondsuseta isikud, siis 1. jaanuaril 2015 olid 46,9% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,3% Venemaa kodanikud ja 14,9% kodakondsuseta isikud. Ukraina ja Rumeenia kodanikke oli 0,3%, Leedu ja Läti 0,2%, Prantsusmaa, Poola, Valgevene ja Saksamaa kodanikke 0,1%.
Jutt-kantpoi
Jutt-kantpoi (Cryptocephalus bipunctatus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Krâchéhi provints
Krâchéhi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Haldusjaotus
Provints jaguneb viieks ringkonnaks:
Uhmrinui
thumb|Uhmer ja uhmrinui Uhmrinui on nui, millega tambitakse uhmris olevaid asju.
Eesti talupojad tegid uhmrinuia kasest, saarest, kuusest või männist. See nui oli kahepoolne, mille keskmine ehk käepideme osa oli otstest peenem. Uhmrinuia pikem ots oli teravam ja lühem ots oli tömbim.
351 eKr
Aasta 351 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CDIII (403.) aasta ab urbe condita.
2011. aasta Suurbritannia rahutused
pisi|Mahapõletatud pood Londonis Tottenhamis pisi|Märulipolitsei Croydonis 2011. aasta Suurbritannia rahutused on 6. augustil Põhja-Londonis Tottenhamis pärast Mark Duggani surma alanud tänavarahutuste laine, mis kestis 10. augustini. Sajad märatsejad süütasid sõidukeid ja hooneid ning rüüstasid poode üle Suurbritannia.
6. augustil hakkasid sündmused arenema Tottenhamis Haringey linnaosas, Tottenham Haleis ja Wood Greenis.
8. augustil kandusid korratused juba üle pealinna. Noorte jõugud märatsesid kesklinnas Oxford Circuse piirkonnas, lõunas Brixtonis ja idas Waltham Foresti. Väljaspool Londonit toimusid korratused Birminghamis, Bristolis, Dundees, Glasgow's, Liverpoolis, Medways, Nottinghamis, Oxfordis ja Readingis.
9. augustil haaras rahutuselaine juba Birkenheadi, Bristoli, Cambridge'i, Huddersfieldi, Liverpooli, Manchesteri, Nottinghami, Portsmouthi ja Salfordi.
Rüüstajad kasutasid mitmesuguseid suhtlusvõrgustikke teabe jagamiseks ja oma tegevuse kooskõlastamiseks. Samas kasutas ka politsei suhtlusvõrgustikke inimeste kindlakstegemiseks, pannes fotod ja videod tundmatutest isikutest internetti üles.
Paljud rüüstajad ei vaevunud oma tegevust varjama. Nad ei katnud oma nägu valvekaamerate ees, kui poode rüüstasid, ning postitasid suhtlusvõrgustikesse pilte enesest koos varastatud kaupadega. See lihtsustas politseil kurjategijate jälile saamast.
Rahutustes sai viga 186 politseinikku ja 5 politseikoera. Vigastada sai ka 10 tuletõrjujat. Tavakodanikest sai 5 surma. Kolm meest said surma, kui püüdsid oma naabruskonda kaitsta rüüstajate eest, ja 68-aastane mees tapeti, kui ta püüdis kustutada põlevat prügikasti.
Kokku toimus Londonis 3443 rahutustega seotud kuritegu. 15. augustiks oli vahistatud umbes 3100 inimest, kellest rohkem kui 1000 oli juba saanud süüdistuse kuriteo toimepanekus. Justiitsministeeriumi andmetel olid 90% rahutustega seotud isikutest mehed ning üldiselt olid nad noored: 26% oli 10–17 aastat vanad, 27% olid 18–20 aastat vanad ja kõigest 5% olid üle 40 aasta vanad.
Juba augustikuu jooksul, 1. septembriks oli kohtu ette astunud 1566 inimest, neist 1027 Londonis, 190 Suur-Manchesteris, 132 West Midlandsis, 67 Merseyside'is ja 64 Nottinghamis.
Kahele mehele, kes Facebookis õhutasid rahvast rahutustele, mõisteti kummalegi neli aastat vabaduskaotust. Nende edasikaebus lükati tagasi.
Neegreid oli kohtu alla antute hulgas rohkem kui Suurbritannia rahvastiku rassilise koostise järgi arvata võiks. Suurbritannia 2001. aasta rahvaloenduse järgi moodustasid neegrid rahvastikust 2%, aga kohtualustest 46%. Siiski olenes see piirkonnast. Londoni linnaosas Haringeys moodustasid neegrid elanikest 17% ja kohtualustest 55%, aga Manchesteri eeslinnas Salfordis oli vastupidi: valged moodustasid elanikest 88% ja kohtualustest 94%. Lisaks Suurbritannia kodanikele vahistati 44 välisriigi kodanikku, kõige rohkem Jamaica kodanikke.
Ridaküla oja
Ridaküla oja on oja Ida-Viru maakonnas. Oja pikkus on 4,8 km. Oja valgla suurus on 3,7 km².