cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kubuli vald
Vald piirneb sama piirkonna Balvi linnaga, Bērzkalne, Rugāji ja Vīksna vallaga, Alūksne piirkonna Mālupe ja Jaunanna vallaga, Gulbene piirkonna Litene vallaga.
Valla pindala on 167 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1386 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1237 lätlast, 270 venelast, 10 valgevenelast, 4 ukrainlast, 4 poolakat ja 5 leedulast. Valla keskus oli varem Kurna küla, tänapäeval on keskuseks Kubuli. Vallamaja asub aadressil Balvu iela 15, vallavanem on Artūrs Luksts.
Ajalugu
Valla maad kuulusid varem Balvi mõisale. Aastal 1945 moodustati Balvi vallas Kubuli külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga Balvi vald ametlikult. Aastal 1959 liideti sellega likvideeritavad Celmene ja Dekšņi külanõukogud. Vald moodustati külanõukogust aastal 1991. Nime sai see Kubuli metsa järgi, mis katab suuremat osa valla territooriumist. Aastani 2010 oli valla nimi Kubuļi vald. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Balvi rajooni. 2009. aastast kuulub vald Balvi piirkonda.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Rijnieki muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Pērkone Zvirbuļi muinaskalmed ja Sõjahaudade muinaskalmed. Valla tähtsamad jõed on Sita jõgi ja Bolupe. Looduskaitse all on Pansionaadi künnapuu, Ezerābeli Idatamm, Ezerābeli Põhjatamm, Ieviņlauki tamm, Kurna tamm, Grīvasgola pärn, Vana park, Krastmaļase tamm, Kubuli Ozoli tamm, Gruzdova tamm ja Dvorupe tamm. Valla loodeosa jääb Sita ja Pedetsi luha hoiualale.
Külad
Vallas on kolmkümmend üheksa küla. Valla keskuses Kurnas (vidējciems) oli aastal 2018 48 elanikku. Teine sama kategooria küla on Balvu stacija 484 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Brīdīši 25 elanikuga aastal 2018, Celmene 118 elanikuga aastal 2018, Celmenīki 33 elanikuga aastal 2018, Dekšņi 1 elanikuga aastal 2017, Druvenīki 43 elanikuga aastal 2018, Dvorupe 9 elanikuga aastal 2018, Esmeraldova 28 elanikuga aastal 2018, Ežusola 26 elanikuga aastal 2018, Fabrika 31 elanikuga aastal 2018, Grīvgols 1 elanikuga aastal 2018, Guznova 36 elanikuga aastal 2018, Gūbusola 7 elanikuga aastal 2018, Joņusola 1 elanikuga aastal 2018, Kozlova 7 elanikuga aastal 2018, Krasnogorka 20 elanikuga aastal 2018, Lasinnaja 4 elanikuga aastal 2018, Liepava 1 elanikuga aastal 2018, Līdumnīki 3 elanikuga aastal 2018, Meirāni 16 elanikuga aastal 2018, Nikolajeva 15 elanikuga aastal 2018, Oļģina 1 elanikuga aastal 2018, Palnupe 2 elanikuga aastal 2018, Paulāni 5 elanikuga aastal 2018, Pārkuni 44 elanikuga aastal 2018, Pordari 2 elanikuga aastal 2018, Rūbežnīki 21 elanikuga aastal 2018, Silacīms 26 elanikuga aastal 2018, Sita 28 elanikuga aastal 2018, Sitas stacija 3 elanikuga aastal 2003, Steķintava 44 elanikuga aastal 2018, Stirnusola 8 elanikuga aastal 2018, Zači 33 elanikuga aastal 2018, Tīreļi 17 elanikuga aastal 2018, Trūpiņi 18 elanikuga aastal 2018, Tutinova 36 elanikuga aastal 2018, Vasiļjeva 11 elanikuga aastal 2018 ja Vladimirova 13 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jaan Roht
Jaan Roht (25. veebruar 1859 Varbuse vald, Võrumaa ‒ 2. august 1932 Kiuma, Võrumaa) oli eesti omavalitsustegelane.
1876. aastal lõpetas Põlva kihelkonnakooli. 1880. aastal omandas kooliõpetaja kutse ja töötas aastatel 1880‒1906 Varbusel kooliõpetajana. 1907‒1914 elas Põlvas. 1914. aastal ostis talukoha ja siirdus elama Varbuse külla. Aastatel 1917‒1924 oli ta Kioma vallavanem, hiljem Kioma vallavolikogu liige. Ta oli ka Põlva koguduse kirikupäeva saadik ja kirikunõukogu esimees.
Kuulus Eesti Rahvaerakonda ja kandideeris 1923. aastal Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Riigikogusse.
Aleksandr Zaporožets
Aleksandr Ivanovitš Zaporožets (vene keeles Александр Иванович Запорожец; sündinud 1949) on vene näitleja ja teatripedagoog.
Ta lõpetas 1970. aastal Kaug-Ida Pedagoogilise Kunstide Instituudi teatriteaduskonna näitekunsti erialal. Ta on Gorki-nimelise Primorje Krai Akadeemilise Draamateatri juhtiv näitleja. Ta töötas seal aastatel 1971–1979 ja töötab 1984. aastast.
Näitlejatöö kõrvalt tegutseb ta teatripedagoogina Kaug-Ida Riikliku Kunstide Instituudi näitlejameisterlikkuse kateedris. Ta on professor ja teatriteaduskonna dekaan.
Tunnustus
pisi|100px| [[Venemaa teeneline kunstnik|Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk ]]
Isiklikku
Tema poeg Valentin Zaporožets (sündinud 1981) on Gorki-nimelise Primorje draamateatri näitleja.
Õu
pisi|Taluõu, 2014 pisi|Taluõu 19. sajandil ([[Georg Wilhelm Timmi maal)]] Õu ehk hoov on vahetult elamu või majandushoonete juurde jääv maa-ala, mis võib olla piiritletud kõrval- või muude hoonete, müüri või taraga.
Kuřim
Kuřim (saksa keeles Gurein) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno-venkovi ringkonnas. Kuřim asub Brno kesklinnast natuke vähem kui 13 km põhjaloodes.
Kuřim paikneb merepinnast 286 meetri kõrgusel.
Kuřimi on esmamainitud 1226. aastal. Kuřim sai alevi staatuse 1570. aastal, kuid kaotas selle hiljem. Teist korda kuulutati Kuřim alevikuks 1785. aastal. Linnaõigused sai Kuřim 1. juulil 1964.
Big Horni maakond
thumb|Asend Montana osariigis thumb|[[Big Horni org]] Big Horni maakond (Big Horn County) on maakond USA-s Montana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45°43' N, 107°49' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Hardin.
Maakonna pindala on 12 989 km², millest 52 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 865. Aastal 2000 oli elanike arv 12 671.
Urvaste kirikuaed
Urvaste kirikuaed on kirikuaed Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kirikuküla külas Antsla vallas Võru maakonnas.
Mälestis
Urvaste kirikuaed on 1997. aastast riiklik arheoloogia- ja ehitismälestis. Selle alal asub mälestisena veel Urvaste kirik.
Rops (perekonnanimi)
Rops on perekonnanimi.
Eestis on perekonnanime Rops pandud Vana-Kavilda mõisavallas Puhja kihelkonnas Tartumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise nimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Toomas Kandimaa
Toomas Kandimaa (sündinud 19. juunil 1975 Elvas) on endine eesti korvpallur ja korvpallitreener.
Ta lõpetas 1993. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Aastal 1990 mängis ta Tartu Maja meeskonnas, 1991–1992 KK Taba 89, 1992–1993 Tartu KK, 1993–1996 Baltika, 1996–2003 ja 2005–2006 Tartu esindusmeeskonnas (Polaris, Delta, Rock), 2003–2005 Nybiti ja 2006–2007 Valga KK meeskonnas.
Koopiaarvu variatsioonid
Koopiaarvu variatsioonid (ingl copy number variation, lühend CNV) on kindla geeni eksemplaride arvu ehk koopiaarvu varieerumine eri indiviidide vahel.
Nii nagu inimestel, on kõikidel diploidsetel organismidel kaks koopiat kindlast kromosomaalsest piirkonnast – iga kromosoomi kohta üks. Vähem on teada koopiaarvu variatsioonide kohta. "Inimese genoomi projekt" oli esimene projekt, kus need avastati. "Inimese genoomi projekti" eesmärk oli kaardistada kõikide inimeste geenid, kokku panna inimese genoomi füüsikaline kaart ning sekveneerida inimese kõik kromosoomid. Koopiaarvu variatsioonid (inglise keeles copy number variation, lühendatult CNV) koosnevad kindlas regioonis koopiate arvu erinevustest.
Koopiaarvu variatsioonid on vähemalt 1000 aluspaari pikkused vahemikud. Osadel inimestel on need kahe- või kolmekordistunud. Arvatakse, et genoomist moodustavad CNV-d umbes 15%. Ühel indiviidil on keskmiselt 12 koopiaarvu varieeruvust. Üle 41% kõikidest teadaolevatest koopiaarvu varieeruvustest kattuvad teiste geenidega. See näitab, et neil on oluline roll geeniekspressioonis. Esimestel avastatud varieeruvustel, milleks olid 21. trisoomia (Downi sündroom ), X monosoomia (Turneri sündroom ) ja XXY (Klinefelteri sündroom ), oli kindel kliiniline tagajärg, kuid paljudel seda pole.
SNP-d on üksiku nukleotiidi polümorfismid – kindlas DNA punktis oleva aluspaari vahetusvarieeruvus populatsioonis, üks nukleotiid asendub teisega. Polümorfism viitab sellele, et varieeruva alleeli esinemissagedus on vähemalt 1%. CNV-d on SNP-dest eriti mõõtmete poolest komplekssemad, SNP-de keskmine sagedus on üks 200–300 aluspaari kohta. Mõlemad võivad sisaldada kodeerivaid ning mittekodeerivaid järjestusi, kuid kui SNP mõjutab vaid ühte saiti, siis koopiaarvu varieeruvus võib mõjutada mitmeid järjestikuseid geene.
Koopiaarvu variatsioonide tekkemehhanismid
CNV-d moodustuvad genoomsete ümberkorralduste tagajärjel, mille tõttu kas tekib juurde või kaotatakse DNA segmente. Kohtadel, kus toimub sagedasem replikatsioon, tekib ka variatsioone rohkem. Replikatsioon on DNA de novo süntees. Osad koopiaarvu variatsioonid on tekkinud ka keerulisemate ümberkorralduste tõttu. Need võivad hõlmata tervet geeni, selle osasid, mitmeid geene, regulaatorelemente või siis mitte ühtegi neist.
Mehhanismid võib jaotada kolmeks:
pisi|Kromosoommutatsioonid
Koopiaarvu varieeruvuse tekke kohta annab vihjeid regiooni ümbritsev genoomne järjestus. Tihti on CNV-d seotud identsete järjestusosadega – segmentaalsed duplikatsioonid, madala sagedusega kordused, Alu või LINE elemendid. Struktuurne variatsioon hõlmab valgusmikroskoobiga mittenähtavaid genoomimuutusi DNA segmentides. See mõiste ei anna teavet esinemissageduse ega seotuse/mitteseotuse kohta mõne haiguse või fenotüübiga. Struktuurne variatsioon võib olla koguseline (deletsioonid, insertsioonid (geeni lisandub geneetilist materjali ), duplikatsioonid (üleliigse materjali lisadumine )), positsiooniline või orientatsiooniline (inversioonid – järjestus pöördub ümber enda telje ). Segmentaalne duplikatsioon on üle 1 kb pikk DNA. See esineb kahe või enama koopiana haploidses genoomis, järjestus on samane vähemalt 90% ulatuses. Alu elemendid on lühikesed insertsioonilised elemendid, LINE elemendid on pikad korduvad transposoonsed elemendid.
Koopiaarvu varieeruvusi tekib rohkem: 1) geenidesse, mis on seotud immuunsuse või rakk-rakk signaliseerumisega; 2) geenidesse, mis kodeerivad keskkonna poolt mõjutatavaid valke (näiteks immuunvastuse, lõhnatundlikkusega tegelevad valgud); 3) valku kodeerivatesse geenidesse, mis on seotud retroviiruste ja transpositsioonidega.
Mõju inimestele
Suurimad, mikroskoobiga vaadeldavad CNV-d (1 Mb või suuremad) omavad pea alati fenotüübilist tagajärge ning nende kandjad vajavad meditsiinilist abi. Osadel koopiaarvu varieeruvustel pole mingisugust tagajärge, osad aga annavad parema ellujäämispotentsiaali muutuvate elukeskkonna tingimuste korral. CNV-d põhjustavad sellised haigused nagu Alzheimeri tõbi, autism, skisofreenia, rinnavähk, ülekaalulisus ja alaareng.
Duplikatsioonide tagajärjel võib tekkida olukord, kus toodetakse produkti liiga palju. Kui on aga tegemist geenisisese duplikatsiooniga, võib produkti struktuur muutuda ja seeläbi ka selle funktsioon. Mõned haigused pole seotud kindla koopiaarvuga, vaid lihtsalt ehituslik muutus inimgenoomis häirib kindlaid radu. Näiteks Li-Fraumeni sündroomi korral on täheldatud duplikatsiooni. Li-Fraumeni sündroom on haruldane häire, mille korral on patsiendil suurem risk haigestuda kasvajatesse.
Koopiaarvu varieeruvus, mis on päritud terve fenotüübiga pereliikmetelt ning mis kattub variantidega DGV-s või ei sisalda kliinilise tähtsusega geene, on suure tõenäosusega healoomuline. CNV, mis asub geenirikkas piirkonnas, on saadud haigelt pereliikmelt või mis on dokumenteeritud seoses mõne kliinilist abi vajava fenotüübiga, on suure tõenäosusega haigust tekitav. DGV (inglise keeles Database of Genomic Variation) on andmebaas, mis võtab kokku kõik teadaolevad ehituslikud variatsioonid inimgenoomis.
Uurimismeetodid
Deletsioone ja duplikatsioone saab leida, kui võrrelda referents- ja uuritavat materjali. 1970. aastate keskel kasutati molekulaargeneetikas sellist kaudset meetodit nagu Southern blotting, mis mõõtis väiksemaid DNA koguse erinevusi. Hiljem hübridiseeriti molekulaarseid kromosoomiproove, eriti kasutati fluorestseeruvat in situ hübridisatsiooni (lühend FISH), millega sai määrata segmentaalseid deletsioone, duplikatsioone ja ümberkorraldusi.
2009. aasta seisuga olid üle-genoomsed CNV kataloogid tehtud inimesele, hiirele, rotile, šimpansile, reesusmakaagile ning Drosophila melanogaster'ile. Selleks kasutati aCGH meetodit (inglise keeles array comparative genome hybridisation), kas siis kasutades BACi (inglise keeles bacterial artificial chromosome) või oligonukleotiide. Leitavate koopiaarvu varieeruvuste arv sõltub uurimisel kasutatud meetodist. Primaatidest šimpansil ja makaagil kattuvad CNV-d inimeste omadega vastavalt 22% ja 25%.
On koostatud mõned CNV andmebaasid, näiteks DGV, ning välja töötatud mitu meetodit, et kinnitada või replitseerida ennustatud CNV-d. Nendeks meetoditeks on näiteks kvantitatiivne PCR (inglise keeles quantitative polymerase chain reaction, lühend qPCR), PRT (inglise keeles paralog-ratio testing) ja MCC (inglise keeles molecular copy number counting). qPCRi kasutatakse suuremahulistes CNV analüüsides, et määrata kindla CNV seotus mingi haigusega, tihti ka kinnitusmeetodina arvutuslikult ennustatud lookusele. PRT kasutab ühte paari praimereid, et leida, kui sarnased on järjestuselemendid sihtmärklookuse, mis sisaldab CNV-d, ja referentslookuse vahel, mis ei sisalda CNV-d. MCC on lihtne test, mis kasutab ära PCRi võimekust detekteerida DNA üksikuid molekule märklaudjärjestuses, milles on toimunud deletsioon. Vähenenud molekulide arv loendatakse ning seda võrreldakse teiste sihtmärk järjestustega. Kas kindel koopiaarvu varieeruvus on pärilik, selgitavad välja perekonnauuringud.
CNV-de uurimine Eestis
Geenivaramus uuriti CNV-analüüsidega uusi geene, mis oleksid seotud haruldaste epilepsia sündroomidega. Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi inimese molekulaargeneetika uurimisgrupis kasutatakse koopiaarvu varieeruvuste analüüsi leidmaks uusi platsentas ekspresseeritavaid geene, mis on tähtsad raseduse õnnestumiseks.
Operi Jalgpallikool
(Andres) Operi Jalgpallikool (lühemalt Operi JK) oli Eesti spordiklubi. Klubi asutas 2003 jalgpallur Andres Oper. Klubi korraldas noortele ka jalgpallitreeninguid.
Klubil oli oma esindusvõistkond, mis muu hulgas mängis III liigas. 2008. aasta hooajal saavutas klubi III liigas 2. koha.
Konrad Naumann
pisi|upright=0.85|Konrad Naumann (1982) Konrad Naumann (25. november 1928 Leipzig – 25. juuli 1992 Guayaquil, Ecuador) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane.
Konrad Naumanni isa oli finantsrevident, ema õmblejanna. 1944. aasta veebruaris mobiliseeriti ta kooliõpilasena lennuväe abiteenistusse. Ta sai ka langevarjuri ettevalmistuse. Vahetult enne Ameerika vägede saabumist ta deserteerus.
1945. aastal astus Konrad Naumann Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. Esialgu töötas Naumann põllutöölise ja ehitajana. 1946. aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ), kus oli Leipzigis ja Mecklenburgis juhtivatel kohtadel. Lisaks oli ta aastatel 1949–1951 Mecklenburgi Maapäeva liige. 1951–1952 õppis ta Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1952–1957 oli Naumann Oderi-äärse Frankfurdi Saksa Vaba Noorsoo Liidu ringkonnajuhatuse esimene sekretär ja Oderi-äärse Frankfurdi Maapäeva liige. 1952–1967 oli ta lisaks veel Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige, 1957–1967 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär.
1963. aasta jaanuarist kuni 1966. aasta augustini oli Konrad Naumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1966. aasta septembrist kuni 1985. aasta novembrini Keskkomitee liige. 1964–1971 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonnajuhatuse teine sekretär ja 1971–1985 esimene sekretär. Lisaks kuulus ta aastatel 1967–1986 Berliini Linnavolikokku ja oli Rahvakoja (parlamendi) liige. 1973. aastal sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1976. aastal Poliitbüroo liikmeks. 1984–1985 oli ta Keskkomitee sekretär ja 1984–1986 Saksa DV Riiginõukogu liige. 22. novembril 1985 vabastati ta ametlikult tervislikel põhjustel oma ametitest. Tegelikuks lahtilaskmise põhjuseks oli tema 17. oktoobril 1985 peetud kõne, mis läks vastuollu partei põhiliiniga.
1986. aasta detsembrist kuni 1989. aasta lõpuni töötas Konrad Naumann Potsdamis Riiklikus Arhiividevalitsuses. 1990. aasta algul jäi ta pensionile.
1991. aasta aprillis asus ta koos oma naisega elama Ecuadori, kus ta järgmisel aastal suri.
Mesika tänav
Mesika tänav on tänav Tartus Variku linnaosas.
Mesika tänav algab Roopa tänavalt ja lõppeb Kraavi tänavaga ristumisel.
Tänava pikkus on umbes 520 meetrit.
Aristarh Trofimov
Aristarh Trofimov (sündinud 11. oktoobril 1928 Venemaal) on Eesti ettevõtja ja endine Eesti NSV kaubandustegelane.
Trofimov lõpetas 1950 Moskva Väliskaubanduse Instituudi väliskaubanduse ökonomisti erialal.
Ta on töötanud 1958–1967, 1971–1980 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja NSV Liidu Väliskaubanduse Ministeeriumi volinikuna. 1961–1969 oli esimese Nõukogude Liidu poolt välismaal loodud aktsiaseltsi – Brüsselis tegutsenud AS Belso kommertsdirektor. 1969–1971 oli ta ametnik NSV Liidu Kaubandusesinduses Pariisis ning 1980–1986 NSV Liidu kaubanduslik esindaja Tuneesias.
Trofimov oli 1986–1989 Eesti NSV Tööstus-Kaubanduspalati presiidiumi esimees, 1989. aastal oli ta üks Eesti Kaubandus-Tööstuskoja taastajatest ning 1989–1998 OÜ Belesta juhatuse liige.
Ta oli 1975–1980 Tallinna Linna Töötava Rahva Saadikute Nõukogu saadik, NSV Liidu Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Itaalia – NSV Liidu administratiivnõukogu liige ning Eesti NSV VEKSA ühingu juhatuse liige.
Kunka
Kunka (ukraina keeles Кунка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis. Elanike arv on 962. Pindala on 2,486 km².
Viggo Larsen
Jens Viggo Larsen (14. august 1880 Kopenhaagen – 6. jaanuar 1957 Kopenhaagen) oli Taani filminäitleja ja -režissöör.
Larsen lavastas aastail 1906–1921 ligi 60 filmi.
Näsiniine tänav
Näsiniine tänav on tänav Tartus Ihaste linnaosas.
Näsiniine tänav algab Lumimarja tänavalt ja lõppeb Põhjatamme puiesteega ristumisel.
Mala Kõrijivka
Mala Kõrijivka (ukraina keeles Мала Киріївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Beršadi rajoonis. Elanike arv on 849.
Kirsi tänav (Pärnu)
Kirsi tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav on kahes lõigus mille vahele jääb Ehitajate tee. Esimene lõik algab tupikust, suundub põhja, ristub Ilvese, Oja, Lille tänavaga ja lõppeb ristudes Kuldse Kodu tänavaga. Teine lõik algab Ehitajate teelt, suundub põhja, ristub Kibuvitsa, Karikakra, Nelgi, Sõstra tänavaga ja lõppeb ristudes Savi tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 1,1 km.
Kassettlahingumoon
pisi|[[Talvesõda|Talvesõjas Nõukogude Liidu arsenali kuulunud pomm ("Molotovi leivakorv"), mis puistas laiali süütekehi]] Kassett- ehk kobarlahingumoon on kas õhust heidetud või maapealsest laskeseadeldisest välja lastud lõhkekeha, mis enne sihtmärgini jõudmist vabastab või paiskab välja teatud hulga väiksemaid lõhkekehasid. 2018. aasta septembri seisuga on kobarlahingumoona varud vähemalt 57 riigis.
Eesmärk
pisi|235x235px|USA-s valmistatud Honest Johni raketi lõhkepea läbilõige, kus on näha närvimürgiga täidetud M134 pomme ( 1960) Tavalisest kobarpommist paiskuvad välja väiksemad pommid, mille eesmärk on hävitada vastase elavjõudu ja tehnikat. Teist tüüpi kobarlahingumoon on mõeldud lennuradade või elektriülekandeliinide hävitamiseks, keemia- või bioloogiliste relvade laialipaiskamiseks või maamiinide hajutamiseks. Nimetatud lahingumoona võib kasutada mitte otsesel sõjalisel eesmärgil, näiteks lendlehtede levitamiseks.
Ajaloost
Esimene kasutusel olnud kobarpomm töötati välja Natsi-Saksamaa poolt. Selleks oli 2 kg kaaluv SD-2 ehk Sprengbombe Dickwandig, mida nimetati ka liblikapommiks. Sellel olid tiivad, mis langemisel panid pommi pöörlema. Pommi kasutati Teises maailmasõjas nii tsiviil- kui ka sõjaliste sihtmärkide ründamiseks. pisi|234x234px|Pommituslennuk [[Rockwell B-1 Lancer ja kobarpommid]] Seejärel töötasid tehnoloogia iseseisvalt välja Ameerika Ühendriigid, Nõukogude Liit ja Itaalia. USA arsenalis oli 20-naelane (u 9 kg) M41 kassettpomm, mis oli ühendatud 6- või 25-liikmelisteks kobarateks. Vietnami sõja ajal kasutas USA kobarpomme õhulöökides Vietnamis, Laoses ja Kambodžas asunud sihtmärkide vastu. Aastatel 1964–1973 heidetud 260 miljonist kobarpommist umbes 80 miljonit ei plahvatanud.
Alates 1970. aastatest kuni 1990. aastateni olid kobarpommid paljude riikide jaoks standardseks õhust heidetavaks lahingumoonaks ja pomme oli eri tüüpi. Selliseid on tootnud 34 riiki ja neid on kasutatud paljudes relvakonfliktides. Sarnasel põhimõttel kasutatavad suurtükimürsud on eksisteerinud samuti aastakümneid.
Kirjeldus
Tavaline kobarpomm koosneb õõnsast kestast ja selles sisalduvast kahest kuni 2000 väiksest pommist. Kobarpommi võib varustada väikeste langevarjude või muude aeglustitega, et vähendada nende laskumise kiirust ja võimaldada lennukil madalal lennul plahvatusala juurest eemalduda.
Tänapäevased kobarpommid võivad olla mitmeotstarbelised relvad, võimaldades erinevate sõjaliste objektide, samuti jalaväe üheaegset ründamist lahinguväljal.
Alates 1990. aastatest on konstrueeritud kobarlahingumoona, mille puhul kasutatakse soojus- ja visuaalseid andureid, et leida ja rünnata konkreetseid sihtmärke, tavaliselt soomustehnikat. Seda tüüpi relvade hulka kuulub USA CBU-97 sensoriga pomm, mida kasutati esimest korda Iraagi sõjas 2003. aastal. Spetsiaalselt tankitõrjeks mõeldud laskemoonale seatakse ka enesehävituse võime, kui see jõuab maapinnale sihtmärki tuvastamata, et nii vähendada hilisemat tsiviilisikute hukkumise ja vigastuste ohtu.
Süüteotstarbeline kassettlahingumoon on mõeldud tulekahjude tekitamiseks. Need sisaldavad valget fosforit või napalmi ning neid saab kombineerida jalaväe- ja tankitõrje hävitamiseks mõeldud moonaga, et takistada tulekustutustöid.
Jalaväevastased kobarpommide eesmärk on isikkoosseisu tappa ja soomuseta sihtmärke hävitada plahvatusohtliku killustumisega.
Enamik soomustehnika hävitamiseks mõeldud kobarlahingumoona sisaldab spetsiaalse kujuga laengupäid, mis läbistavad tankide ja soomustatud lahingumasinate soomuse.
Miine puistavad kobarpommid ei plahvata kohe, vaid toimivad nagu tavalised maamiinid ning plahvatavad hiljem. Selline lahingumoon sisaldavad tavaliselt jalaväe- ja tankitõrjemiinide kombinatsiooni.
Kassettlahingumoona keelustamine
2008. aasta 19.–30. mail Dublinis toimunud diplomaatilisel konverentsil võttis 107 riiki vastu kassettlahingumoona käsitleva konventsiooni, mis jõustus 2010. aasta 1. augustil. 10. veebruari 2022. aasta seisuga oli konventsiooniga ühinenud kokku 123 riiki, kes on võtnud endale kohustuse kassettlahingumoona mitte kasutada.
Konventsiooniga pole ühinenud näiteks Ameerika Ühendriigid, Venemaa, Hiina, Ukraina jt. Cluster Munition Monitor 2022. aasta andmetel on 16 riiki, kes keelduvad konventsioonile alla kirjutamast ja kes toodavad kobarlahingumoona: Brasiilia, Hiina, Egiptus, Kreeka, Iraan, Iisrael, India, Põhja-Korea, Pakistan, Poola, Rumeenia, Venemaa, Singapur, Lõuna-Korea, USA ja Türgi.
Killustiku tänav (Pärnu)
Killustiku tänav on umbtänav Pärnus Rääma linnaosas, mis saab alguse Savi tänavalt.
Tänava pikkus on ligikaudu 88 meetrit.
Ajalugu
Tänav sai nime 20. detsembril 2001.
Jakob Jaason
Jakob Jaason (kasutusel ka nimekuju Jakob Jason), (pseudonüümiga Meie Mats), (20. august 1882 Keila vald – 16. september 1931 Keila vald) oli toimetaja ja kirjastaja. Jakob Jaason oli pilkeajakirjade Meie Mats (ajakirja tegelik väljaandja oli raamatukaupmees Jakob Ploompuu), Nalja Madis (1903), Nalja Liisa (1904), Meie Matsi vastane (1905) ja muude trükiste (laulikud, kalendrid) väljaandja. Arvatavasti oli Jaason nendes väljaannetes ka peamisi autoreid.
Andreas Virginius (kirikuõpetaja)
Andreas Virginius (5. veebruar 1640 Nõo – 1701 Kambja) oli Liivimaa vaimulik.
Aastatel 1660–1701 oli ta Kambja koguduse õpetaja, alates aastast 1684 ka Tartu alamkonsistooriumi assessor. Koos oma poja Adrian Virginiusega tõlkis ta Uue Testamendi lõunaeesti keelde. "Wastne Testament" ilmus trükis 1686.
Perekond
Andreas Virginiuse poeg oli Puhja ja Otepää koguduse õpetaja Adrian Virginius noorem.
By Your Side (Jonas Blue laul)
"By Your Side" on Suurbritannia DJ Jonas Blue laul, mida ta esitas koos Rayega (laul).
See avaldati allalaadimiseks Suurbritannias 28. oktoobril 2016.
Muusikavideo
Laulu muusikavideo avaldati 16. novembril 2016 Jonas Blue ametliku YouTube VEVO kanalis. Video filmiti Islandil. Üks videos osalenu oli Bryce Dallas Howard.
Toomas Liivak
Toomas Liivak (sündinud 10. septembril 1970 Tartus) on endine eesti korvpallur.
Ta on mänginud klubides Tartu Rock, Dalkia Nybit, BC Rakvere Tarvas, Valga Korvpallikool.
Ta oli 2020. aastal Eesti karikavõitjaks tulnud Tartu Ülikooli naiskonna treener.
Isiklikku
Tema vend on Jaanus Liivak.
Pia de' Tolomei
"Pia de’ Tolomei" on Gaetano Donizetti ooper (tragedia lirica) kahes vaatuses Salvatore Cammarano libretole Bartolomeo Sestini samanimelise novelli (1822) järgi, mis omakorda tugines Dante Alighieri poeemi La divina commedia (1307–21) II osale Purgatorio. Esmaettekanne toimus 18. veebruaril 1837 Veneetsia Teatro Apollos.
Rollide esmaesitajad
-         Antonio Poggi (Ghino)
-         Giorgio Ronconi (Nello)
-         Fanny Tacchinardi-Persiani (Pia)
-         Marietta Bramati (Bice)
Ampli Peters
pisi|240px|Kindralleitnant Ampli Peters
Bonnie & Clyde
Bonnie & Clyde oli ööklubi Tallinnas Olümpia hotellis.
Ampli Peters
Ampli Karlovitš Peters (vene keeles Амплий Карлович Петерс; 25. november 1824 – 8. jaanuar 1890 Tallinn) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant ja kindraladjutant).
Bonnie & Clyde
Ööklubi alustas tegevust 1. jaanuaril 1994.
Ampli Peters
Aadliperekonnast pärit Ampli Peters lõpetas 1842. aastal Peterburis Mihhaili suurtükiväekooli. Võttis osa Kaukaasia sõjast. 1858. aastal edutati polkovnikuks, 1864. aastal kindralmajoriks ja 1873. aastal kindralleitnandiks.
Bonnie & Clyde
1. novembrist 2013 tegutseb endistes klubi ruumides Olympic Entertainment Groupi esinduskasiino Olympic Casino Olümpia. Kasiino kolis Olümpia hotelli lammutamisele läinud Reval Park Hotel & Casinost (varasema nimega Kungla hotellist). 2016. aasta mais kolis kasiino endisesse asukohta, uue nimega Hilton Tallinn Parki hotelli.
Pia de' Tolomei
Rollide esmaesitajad
-         Alessandro Giacchini (Ubaldo)
Ampli Peters
Keiser Aleksander II tõstis Petersi 1860. aastal tiibadjutandiks ja 1864. aastal kindraladjutandiks.
Peters oli aastatel 1872–1879 Moskva sõjaväeringkonna suurtükiväe ülem. 1879. aastal Peters lahkus sõjaväeteenistusest.
Pia de' Tolomei
Rollide esmaesitajad
-         Rosina Mazzarelli (Rodrigo)
Ampli Peters
Peters suri 65 aasta vanuses jaanuaris 1890 Tallinnas ja maeti samas linnas.
Pia de' Tolomei
Rollide esmaesitajad
-         Alessandro Meloni (Piero)
Ampli Peters
Ampli Petersi vend Ernst Peters (1813–1891) oli samuti keisririigi kindralleitnant.
Pia de' Tolomei
Ajalugu
Donizetti alustas oma 55. ooperi komponeerimist 1836. aasta oktoobris Napolis. Detsembris alustas ta teekonda Veneetsiasse, kuid koolera epideemia tõttu pidi olema 18 päeva Genovas karantiinis. Seal sai ta teada, et Teatro La Fenice, mille impressaario Lanari oli ooperi tellinud, hävis ööl vastu 12. detsembrit tulekahjus. Teater leidis, et teose lavaletoomine tuleb ära jätta ning ühtlasi sooviti vähendada ka helilooja tasu. Pärast seda uudist kavatses Donizetti naasta Napolisse, kuid olles just enne sealt lahkumist allkirjastanud lepingu uue kodu ostmiseks, muutis ta meelt ja otsustas sõita ikkagi Veneetsiasse, et näha, mida saaks teha. Ta jõudis La Fenice juhtkonna ja impressaario Alessandro Lanariga kokkuleppele, et Pia de' Tolomei etendub veebruari alguses teises Veneetsia teatris,  Teatro Apollos, kuhu La Fenice hooaeg oli üle kantud.
Esietendus tuli edasi lükata ka seetõttu, et Nello della Pietra rolli laulma pidanud bass Celestino Salvatori haigestus. Donizetti pidi rolli ümber kirjutama bariton Giorgio Ronconile. Esietendus algas ebaõnnestunult, sest esimene vaatus lõppes publiku vilekooriga. Edasi läks aga palju paremini ning lõpuks tunnistati teos nauditavaks. Kuid Donizetti oli häiritud ning kirjutas 1837. aasta kevadel Salvadore Cammarano abiga ooperi süžee ümber. Uus versioon esitati  Aadria mere kuurordis Senigallias 31. juulil 1837. Ka selle tulemusega polnud maestro rahul ning võttis ette tundmatu libretistiga uue ümbertegemise. Kolmas variant kanti ette 19. mail 1838 Roomas ning peaosas oli primadonna Giuseppina Strepponi, Verdi tulevane  naine. Lõpuks esitati ooper Donizetti parandustega 30. septembril 1838 Napolis, kuid tingimusel, et Pia ooperi lõpus ei sure. Napoli kümne etenduse jooksul ei võetud seda aga eriti hästi vastu. Ooperit etendati edaspidi ka Milanos, Firenzes ja mitmetes teistes Itaalia linnades. Itaalia välised ettekandmised olid Barcelonas (1844), Lissabonis (1847) ja Maltal (1854). Seejärel langes Pia lugu unustusse.
Helisalvestused on aastatest 2004 ja 2005.
Tegelased
-         Pia (sopran), Nello naine
-         Ghino degli Armieri (tenor), Nello nõbu
-         Nello della Pietra (bariton)
-         Ubaldo (tenor), Nello teener
-         Piero (bass), erak
-         Lamberto (bass), Pia vana teener
-         Rodrigo de´ Tolomei (kontraalt), Pia vend
-         Bice (sopran)
Süžee
Tegevus toimub 1260 Siena ja Maremma vahelises piirkonnas ja Roomas ning räägib Nello della Pietra noore ja truu naise Pia de’ Tolomei raskest saatusest, kes langeb Nello onupoja Ghino degli Armieri metsiku armastuse ohvriks. Kui neiu Ghino lähenemiskatsed taga­si lükkab, punub Ghino tema vastu intriigi, öeldes Nellole, et naine petab teda. Nello usub seda ja süüdistab Piat, et too on abielu rikku­nud oma noorema venna Rodrigoga, kes on ühe öö varjunud Pia juures, kui põgenes gibelliinide käest, kelle juhiks on Nello ise. Rodri­go põgeneb taas, kui tema salajane kohtumine õega ilmsiks tuleb. Nello annab käsu Pia vangi võtta ja tappa, kui ta peaks ise langema lahingus gvelfidega, keda juhib Rodrigo. Ghino pakub Piale vabadust, kuid Pia kinnitab, et on oma mehele truu ja kohtus Rodri­go­ga vaid kui vennaga. Ghino saab ise võitluses surmavalt haavata ja tunnistab, et ta on Piat asjatult süüdistanud. Nello tormab Pia juurde, kuid jääb hiljaks, sest naisele on juba mürki antud. Pia soovib enne surma, et Nello ja Rodrigo ära lepiksid.
Muusikalood
-         Ubaldo ja Ghino duett „Signor giungi opportuno”
-         Ghino kavatiin kooriga „Non può dirti la parola”
-         Pia aaria „O tu che desti il fulmine”
-         Pia aaria „Sposo, ah! Tronca ogni dimora”
-         Pia ja Ghino duett „Ti muova il gemito dell’innocente”
-         Nello, Piero ja Ghino tertsett kooriga „Fragor di spade”
-         Koor „Qui posa il fianco”
-         Nello ja Ghino duett „È men fero, meno orrendo”
-         Rodrigo kavatiin „Mille volte sul campo d'onore”
-         Rodrigo aaria „Ahi! Sì barbara minaccia”
-         Ghino ja Pia duett „Morte o colpa? Tu ben sai”
-         Koor „Il mugghiar di sì fera procella”
-         Nello aaria „Lei perduta, in coro ascondo”
-         Ubaldo, Pia, Nello ja Rodrigo kvartett kooriga „Ah! Di Pia...che muore...e geme”
Big Horni maakond (Wyoming)
thumb|Asend Wyomingi osariigis pisi|[[Meadowlarki järv]] Big Horni maakond (Big Horn County) on maakond USA-s Wyomingi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 44°53' N, 107°99' W.
Maakonna halduskeskus on Basin ja suurim linn Lovell.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 668. Aastal 2000 oli elanike arv 11 461.
Ajalugu
Big Horni maakond moodustati 1896. aastal.
Egiptuse khedivaat
pisi|Egiptuse khedivaat 1900. aastal Egiptuse khedivaat (araabia keeles الخديوية المصرية, osmanitürgi keeles خدیویت مصر) oli1867. aastast Osmanite riigi autonoomne andamiriik, mis loodi pärast Prantsusmaa Esimese Vabariigi lühiajalist Alam-Egiptuse okupatsiooni. Napoléon Bonaparte'i kaotuse ja tema vägede väljaajamise järel valitses riiki Muhammad Ali dünastia.
1882. aastal korraldas sissetungi ja võttis selle ala oma kontrolli alla Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik.
1914. aastal osmanite võim lakkas seoses Esimese maailmasõjaga, mille asemele lõi Britannia protektoraadi – Egiptuse sultanaadi.
Marino Faliero
Rollide esmaesitajad
-         Giulia Grisi (Elena)
-         Luigi Lablache (Falie­ro)
-         Giovanni Bat­tista Rubini (Fer­nando)
-         Vincenzo Felice Santini (Steno)
Ajalugu
Rossini, kellest oli saanud Pariisi Théâtre-Italieni muusikajuht ja lavastaja, tellis 1834. aasta alguses sellele teatrile uued ooperid korraga nii Donizetilt kui ka Bellinilt. Donizetti alustas tööd uue ooperi kallal 1834. aasta varasuvel Napolis paralleelselt Maria Stuarda komponeerimisega. Kuid ta jõudis valmis partituuriga Pariisi alles 1835. aasta jaanuaris, ehk parajasti selleks ajaks, et olla tunnistajaks konkurent Bellini I Piritani ülimalt menukatele etendustele. Donizetti Marino Faliero esiettekanne toimus mõni kuu pärast Bellini ooperit. See oli Donizetti debüüt Pariisis. Donizettil oli ooperi ettekandmiseks suurepärane solistide ansambel, kuid lõppkokkuvõttes polnud sellest suurt abi. Esietendusel viibisid ka Prantsusmaa viimane kuningas Louis Philippe ja kuninganna Marie Amalie. Donizetti sai neilt küll tänutäheks Légion d’Honneuri ordeni, kuid publikuhuvi puudumisel esitati teost vaid viis korda. See edu polnud võrreldav Bellini omaga.
Ooperi viimased etendused 19. sajandil toimusid Veneetsias (1888) ja Firenzes (1892). Seejärel ooper kadus teatrilavadelt ja kanti uuesti ette alles 1966. aastal   Donizetti sünnilinnas Bergamos, kus 1948. aastal oli alustatud tema kaua unustuses olnud teisejärguliste teoste taaselustamist. Teine ettekandmine Bergamo Donizetti festivalil toimus 2008. aastal. 20. sajandi teisel poolel on Marino Faliero olnud aeg-ajal esitamisel. Selle kvaliteet on ümber hinnatud ning soostutud Donizetti enda omaaegse hinnanguga, et tegemist oli ühe tema õnnestunuma tõsise ooperiga. Unustatud on ka ooperi dramaatilised libretojärgsed nõrkused, sest muusika on väga hea.
Ooper on helisalvestatud aastatel 1966, 1976, 1999, 2002 ja 2008.
Tegelased
-         Ma­rino Faliero (bass), Veneetsia doodž
-         Elena (sopran), doodži naine
-         Michele Steno (bass), neljakümne nõukogu liige
-         Leoni (tenor), kümne nõukogu liige
-         Irene (sopran), Elena teenijanna
-         Giovanni (bass), Israeli poeg, vandenõulane
-         Vincenzo (tenor), doodži teener
-         Beltrame (bass), skulptor, vandenõulane
-         Pietro (bass), gondoljeer, vandenõulane
-         Strozzi (baas), kalur, vandenõulane
Süžee
Tegevus toimub 1355. aastal Veneetsias. Doodž Marino Faliero on maruvihane noore aristokraadi, neljakümne nõukogu liikme Michele Steno peale, kes on süüdistanud tema naist Elenat abielurikkumises. Steno osutab kapten Israele Bertucci peale, kes on Faliero soo­singus. Elena on armunud hoopis doodži nõbu Fernandosse. Steno solvab Elenat ballil ja Fernando kutsub ta duellile, kus ta tapetakse. Faliero omakorda intrigeerib doodžide nõukogu vastu, kuid ta paljastatakse. See toob kaasa surmaotsuse. Enne hukkamist annab Faliero oma naisele andeks.
Assuani pais
pisi|Assuani pais satelliidipildil pisi|Assuani pais
Assuani pais on pais Egiptuses Niiluse jõel Assuani lähedal.
Paisu geograafilised koordinaadid on. See asub umbes 7 km 20. sajandi alguses valminud vanast paisust lõuna pool.
Assuani lähedale otsustati pais rajada 19. sajandi lõpus, et reguleerida jõe veehulka ja üleujutusi kontrolli all hoida ning ühtlasi rajada põldude niisutussüsteemid. Esimene pais valmis aastal 1902. Seda ehitati kahel korral kõrgemaks, kuid 1946. aastal otsustati vana paisu ümber ehitamise asemel rajada uus.
Uue Assuani paisu ehitamist alustati 1960. aastal Egiptuse ja Nõukogude Liidu projekteerijate ja inseneride koostöös. Ülespaisutatud jõe vee alla jäi palju muistiseid, kuid muu hulgas Abū Sunbuli templid teisaldati. Umbes 60 000 inimest pidi oma elukohast lahkuma. Vee alla jäi ka ajalooline Wādī Ḩalfā linn.
Paisu pikkus on umbes 3830 m ja kõrgus 111 m. Paisu taha tekkinud Nasseri järv on üks maailma suuremaid veehoidlaid. Selle pindala on 5150 km².
Alates 1967. aastast töötava hüdroelektrijaama 12 turbiini koguvõimsus on 2,1 GW.
pisi|tühi|Paisu asukoht Nasseri järvest põhjas
Karl-Gustav Kristenbrun
Karl-Gustav Kristenbrun (21. november 1914 Käsmu – 28. november 1992 Tallinn) oli Eesti koduloolane ja Käsmu kaptenikülale pühendatud raamatu "Käsmu" autor.
Elulugu
Ta veetis oma lapse- ja nooruspõlve Käsmus, seejärel asus pere elama Tallinna. Pere küüditati 14. juunil 1941 Siberisse Sverdlovski oblastisse Turjinski rajooni.
Siberist naastes asuti taas elama Tallinna, sest Käsmus asuvas kodutalus olid koha sisse võtnud Nõukogude võimu tegelased.
Side Käsmuga siiski säilis ning põlise käsmulasena kogus ja hoidis Karl-Gustav Kristenbrun teateid ja mälestusi oma koduküla ajaloost. Ta lõi rikkaliku kogu, milles on nii dokumente kui ka kohalikku pärimust.
Ta andis koos Anne Kurepaluga 1994. aastal välja raamatu "Käsmu", mis annab ülevaate küla kujunemisest, merendus- ja laevandusloost ning sisaldab andmeid seal ehitatud laevade ja elanud kaptenite kohta.
Karl-Gustav Kristenbrun suri 1992. aastal ja puhkab Käsmu kalmistul.
Isiklikku
Tema vanaisa oli Jakob Kristenbrun, kes koos oma venna Joosepiga olid 19.-20. sajandi vahetusel põhjaranniku ühed suuremad laevaomanikud.
Tema 1880. aastal sündinud ning 1901. aastal Käsmu merekooli lõpetanud isa Gustav Kristenbrun sooritas kaugesõidukapteni eksami 1907. aastal Liibavi merekoolis ning oli 1923. aastal asutatud AS Käsmu Laevaomanikud (KLO) üks juhtfiguure.
Tõnu Parming
Tõnu Parming (28. juuni 1941 Pärnu – 30. oktoober 1998 Toronto) oli eesti sotsioloog, ajaloolane, poliitik ja ajakirjandustegelane.
Elulugu
Perekond siirdus sealt 1949. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Lõpetas New Jerseys 1960. aastal keskkooli, õppis aastatel 1960–1962 Princetoni Ülikooli tehnikakoolis. Akadeemiliselt on ta aastast 1960 EÜS-i liige ja oli hiljem EÜS-i ülemaailmse vanematekogu esimees.
Teenis aastatel 1962–1967 ohvitserina USA sõjaväes, võttis 1965–1966 USA maaväe eriotstarbeliste vägede (US Army Special Forces) allüksuse ülemana osa sõjategevusest Vietnamis.
Lõpetas 1969. aastal Princetoni Ülikooli sotsioloogia erialal. Sai aastatel 1969–1970 Fulbrighti-Hayesi uurimisgrandi Helsingisse perekonna struktuuri sotsioloogia alal. Filosoofiadoktor (1976, Yale'i Ülikool) väitekirjaga "The Nature of Ethnic Identity", milles käsitles rahvusliku ühtsuse probleeme.
Oli aastatel 1974–1976 Marylandi Ülikooli lektor, 1976–1981 abiprofessor, 1981–1988 dotsent, ühtlasi 1984–1986 USA Riigidepartemangu NSV Liidu ja Ida-Euroopa rahvusvaheliste suhete instituudi osakonnajuhataja.
Aastatel 1986–1987 ja 1988–1989 oli ta Toronto Ülikooli eesti õppetooli professor.
Eesti Komitee liige (1990–1992).
1990–1998 oli ta Eesti Kirjastuse Kanadas juhatuse esimees ja ajalehe Meie Elu toimetaja.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: etniline identiteet ja natsionalism, Nõukogude Eesti sotsioloogia, Eesti poliitiline ajalugu ja taasiseseisvumise küsimused.
Liikmesus
Oli Rahvusvahelise Sotsioloogia Assotsiatsiooni, Ameerika Sotsioloogia Assotsiatsiooni, AABS-i ning veel paljude teadus- ja kultuuriorganisatsioonide liige.
Isiklikku
Tema ema oli iluvõimleja ja treener ning eesti aktivist USA-s Salme Parming, vend on Priit Parming.
Ta oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa oli aastast 1969 raamatukogutöötaja ja infospetsialist Marju Rink-Abel; tema teine abikaasa oli Asta Lokk, neil on poeg Veiko ja tütar Talvi.
Nilsson
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Nilsson 39 inimesel (17 mehel ja 22 naisel).
Käsmu merekool
pisi|Käsmu merekooli hoone (august, 2011) Käsmu merekool oli Virumaal Käsmu külas aastatel 1884–1931 tegutsenud merekool. Merekooli hoone on säilinud ja see on arvele võetud kultuurimälestisena.
Franz S. Exner
Franz Serafin Exner (24. märts 1849 – 15. oktoober 1926) oli Austria füüsik.
Elu
Exner kuulus ühte olulisematest Austria-Ungari impeeriumi perekonda. Adolf Exner, Karl Exner, Sigmund Exner ja Marie von Frisch. Exner oli Franz Serafin Exneri ja Charlotte Dusensy noorim laps ja Adolf Exneri, Karl Exneri, Sigmund Exneri ja Marie von Frischi vend. Tema isa Franz Serafin tegeles Austria ülikoolide reformimisega, oli aastatel 1831–1848 Karli ülikooli filosoofiaprofessor ja kuulus alates 1848. aastast Viini ülikooli õppetooli.
Exner alustas füüsikaõpinguid 1867. aastal Viinis ja omandas doktorikraadi pärast aastast õppimist August Kundti käe all Zürichis. Ta töötas ka 1871. aastal Wilhelm Conrad Röntgeniga, et saada doktorikraad filosoofias. Tema õppimise suurim mõjutaja oli Viktor von Lang, kes aitas teda 1872. aastal uurimistööga. 1879 sai temast poole kohaga professor. Aastal 1891 nimetati ta keemia ja füüsika instituudi professoriks. 1902. aastal sai temast tähtsuselt teine mees füüsikainstituudis ja oli Johann Josef Loschmidti järeltulija, kes oli pärast vanemate surma perekonna lähedane sõber ja muretses alati Exneri laste pärast. Exnerist sai 1908. aastal, mil oli tema teadusliku töö haripunktis, Viini ülikooli kantsler.
Saavutused
Franz Serafin Exneri saab kirjeldada kui tugeva nägemusega ja kindla veendumusega füüsikut, kes õpetas välja mitmekülgsed ja haritud kodanikke. Ta oli paljude kaasaegse füüsika valdkondade teerajaja. Sissejuhatuse radioaktiivsuse, spektroskoopia, elektrokeemia, keemia atmosfääris ja värviteooria juurde Austrias tegi just nimelt Exner.
Tema kuulsamate õpilaste hulka kuulusid
1920. ja 1930. aastatel oli enamik füüsika õppetoole tema õpilaste hõivatud. Need õpilased olid Josef Thuma (professor Prahas), Anton Lampa (Praha), Hans Benndorf (Graz), Marian Smoluschowski (Czernowitz, Krakau), Stefan Meyer (Viin), Egon Schweidler (Innsbruck, Viin), Eduard Haschek (Viin), Friendrich Hasenöhrl (Viin), Arthur Szarvassi, Heinrich Mache (Viin), Victor Conrad (Brünn, USA), Felix Maria von Exner-Ewarten (Viin), Friedrich von Lerch (Innsbruck), Karl Przibram (Viin), Felix Ehrenhaft (Viin), Erwin Lohr (Brünn), Wilhelm Schmidt (Viin), Franz Aigner (Viin), Victor Francis Hess (Graz, Innsbruck, New York), Karl Wilhelm Friedrich Aigner (Graz), Ludwig Flamm (Viin), Erwin Schrödinger (Leipzig, Zürich, Berliin, Dublin, Viin) ja Hans Thirring (Viin).
Jupiler Pro League
Jupiler Pro League on Belgia jalgpalli kõrgeim liiga.
Liiga loodi 1895. aastal ning ajaloo jooksul on liigas mänginud 74 klubi. Kokku on Belgia meistriks tulnud 16 klubi. Kõige edukam klubi on RSC Anderlecht, kes on tulnud Belgia meistriks 34 korda, järgnevad Club Brugge KV (18), Union Saint-Gilloise (11) ja Standard Liège (10).
Alates hooajast 2023–24 mängib liigas 16 klubi. Enne seda mängis liigas kolm hooaega 18 klubi.
UEFA koefitsiendi järgi oli Belgia liiga perioodil 2018–2023 Euroopa jalgpalli kõrgliigade seas tugevuselt kaheksandal kohal.
Klubid
-->
Yasuhiro Nakasone
pisi|Yasuhiro Nakasone (1982) Yasuhiro Nakasone (jaapani keeles 中曽根 康弘 Nakasone Yasuhiro; 27. mai 1918 – 29. november 2019) oli Jaapani poliitik.
Aastatel 1982-1987 oli Nakasone võimupartei Liberaaldemokraatliku Partei juhina Jaapani peaminister.
Üle 56 aasta kuulus ta Jaapani Esindajatekotta. Ta on olnud ka Jaapani kaubandus- ja tööstusminister, transpordiminister, kaitseagentuuri direktor, teaduse ja tehnoloogia agentuuri direktor.
Nakasone on pälvinud Krüsanteemi Suurordeni, mis on Jaapani kõrgeim autasu. Lisaks keiserliku suguvõsa liikmetele on selle pälvinud üksnes 50 jaapanlast.
Isiklikku
Tema poeg Hirofumi Nakasone oli aastatel 2008–2009 Jaapani välisminister.
Kiige tänav (Pärnu)
Kiige tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Roheliselt tänavalt, suundub kagusse ja lõppeb tupikus. Kiige tänav on veel kõrvalteedega ühendatud Tulika ja Kaevu tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 340 meetrit.
Ajalugu
Tänav sai nime 1. detsembril 1998.
Farnham
Farnham on linn Inglismaal Surrey krahvkonnas. See asub 55 km Londonist edelas.
Farnhamis paikneb muu hulgas sotsiaal- ja humanitaarteadustele spetsialiseerunud kirjastus Ashgate Publishing.
pisi|tühi|Farnham
ARTSTAC kunstigalerii
ARTSTAC kunstigalerii on 2017. aastal asutatud Eesti kunstigalerii. Galerii korraldab kunstinäitusi ja müüb kunstiteoseid, hindab kunsti ja teeb ekspertiise. Galerii keskendub Eesti kunstile ja rahvusvahelisele kunstile 19. sajandi lõpust tänapäevani. Galerii asub Suur-Karja tänaval.
Teide rahvuspark
pisi|Teide rahvuspargi asukoht Tenefiel (märgitud helerohelisega) pisi| Teide rahvuspark on rahvuspark Hispaanias Tenerifel. Teide vulkaani ümbritsev rahvuspark loodi 22. jaanuaril 1954 ja see on üks vanemaid rahvusparke Hispaanias.
Teide rahvuspark on Hispaania kõige populaarsem rahvuspark; seda külastas 2016. aastal üle nelja miljoni. Rahvuspark lisati 28. juunil 2007 erakordse vulkaanilise maastikuna UNESCO maailmapärandi nimistusse. Samast aastast kuulub see ka Hispaania 12 aarde hulka.
Teide nõlval tegutseb Teide observatoorium.
Teide rahvuspark on olnud mitme filmi võttepaigaks.
Loodus
Lisaks Teidele on rahvuspargi alal ka Pico Viejo vulkaan. Laavast moodustub õhuke, kuid toitainerikas pinnas.
Loomad
pisi|[[Gallotia galloti galloti]] Loomastik ei ole eriti rikkalik. Kohatud on umbes 30 selgroogsete liiki.