cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Vermeer
29. detsembril 1653 sai Vermeer Püha Luuka gildi liikmeks. See gild ühendas maalikunstnikke. Gildi raamatupidamine ei jäta kahtlust selles, et Vermeer ei maksnud sisseastumismaksu. See oli katku, sõja ja majanduskriisi aasta, nii et mitte üksnes Vermeeril polnud rahaga kitsas. 1654 lendas õhku Delfti püssirohuladu ja selles plahvatuses hävis veerand linna. Hukkus sadakond inimest, nende seas kunstnik Carel Fabritius.
pisi|"Naine loeb kirja avatud akna juures" võib olla Vermeeri abikaasa portree Johannes Vermeer ristiti kalvinistlikus kirikus. 1653 läks ta üle katoliku usku ja abiellus katoliiklase Catharina Bolenesi (Bolnesiga). Abielu sõlmiti lähedalasuvas Schipluideni külas. Vermeeri jaoks oli see hea abielu, sest tema ämm Maria Thins oli märgatavalt rikkam kui ta ise. Tõenäoliselt oligi abielu tingimuseks pöördumine katoliiklusse. On küll kaheldud, kui südamest katoliiklane ta oli, aga tema maalil "Katoliku usu allegooria", mis valmis 1670–1672, on kujutatud usku armulaua sakramenti. Pärastpoole koliski kunstnik oma ämma juurde elama.
Abielust sündis 14 last, kellest 4 suri enne ristimist, kuid registreeriti Johan Vermeeri lastena. Sugulaste tehtud testamentidest on teada ülejäänud kümne lapse nimed: Maria, Elisabeth, Cornelia, Aleydis, Beatrix, Johannes, Gertruyd, Franciscus, Catharina ja Ignatius. Tõenäoliselt sai viimane neist nime Jesuiitide ordu asutaja Ignatius Loyola järgi.
1672. aastal tabas Hollandit taas sõda. Prantsusmaa ja Louis XIV ründasid Hollandit lõunast, Inglismaa merelt. Läänest ründasid kaks Saksamaa piiskoppi. Paljud õukonnad, teatrid, kauplused ja koolid suleti. Alles ülejärgmisel aastal lõppes sõda Hollandi võiduga ja kulus veel mõni aasta, enne kui olukord oli paranenud. Vermeer pidi Amsterdamist raha laenama, kusjuures tema käendajaks oli tema ämm.
Kogu selle aja jooksul jätkas Vermeer kallite värvide kasutamist, mis annab alust arvata, et ta ei ostnud paljusid töövahendeid ise, vaid need muretses tema patroon Pieter van Ruijven.
pisi|"[[Tütarlaps pärlkõrvarõngaga" (umbes 1665)]] 1675. aasta detsembris haigestus Vermeer raskelt ja suri poolteist päeva hiljem. Tema lesk seostas tema surma rahaliste raskustega. Kunstituru kokkulangemine kahjustas tema sissetulekut nii kunstniku kui ka kunstikaupmehena. Pärast tema surma kuulutati välja tema pankrot ja pankrotihalduriks oli mikroskoobi leiutaja Antoni van Leeuwenhoek.
Üldiselt on Vermeeri elust vähe teada. Tundub, et ta oli täielikult kunstile pühendunud, elades kogu oma elu Delftis. Tema nime kohtab üksnes mõnes registris, mõnes ametlikus dokumendis ja teiste kunstnike kommentaarides.
Tema kuulsus hajus pärast tema surma. Arnold Houbrakeni 17. sajandil kirjutatud kolmeköiteline suurteos hollandi kunsti kuldajast käsitles 440 kunstnikku, kelle seast aga Vermeer puudub, teda mainitakse vaid ühes kohas möödaminnes ja seejärel unustati ta kaheks sajandiks täielikult.
19. sajandil avastasid Vermeeri uuesti Gustav Friedrich Waagen ja Théophile Thoré-Bürger, kes kirjutasid temast artikli, milles omistasid Vermeerile 69 maali, ehkki tänapäeval omistatakse neist Vermeerile üksnes 34. Praeguseks on teada umbes 40 Vermeeri maali. Sellest ajast on Vermeeri kuulsus järjest kasvanud, nii et tänapäeval arvatakse temagi hollandi kunsti kuldaja maalikunstnike sekka.
20. sajandi üks kõige tuntumaid kunstiteoste võltsijaid Hans van Meegeren otsustas jäljendada Vermeeri kunsti osalt esteetilistel põhjustel, osalt sellepärast, et Vermeeri teoseid oli vähe, nad olid seetõttu haruldasemad ja kallimad, ning osalt seetõttu, et Vermeer ise oli teistest kunstnikest halvemini tuntud, mistõttu võltsingut oli raskem avastada.
Looming
pisi|"Piima kallav teenijatüdruk" pisi|"Astronoom" pisi|"Geograaf" Pole teada, millal ja kellelt Vermeer maalimist õppis. Tema õpetaja võis olla Carel Fabritius või katoliiklane Abraham Bloemaert, aga kunstiajaloolased ei ole selle kohta kindlaid tõendeid leidnud. Kohalik autoriteet Leonaert Bramer oli tema sõber ja võis teda õpetada, aga nende stiil on üsna erinev.
Berdjansk
Berdjansk on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis. Asub Aasovi mere kaldal.
Johannes Vermeer
Looming
Delftis olid Vermeeri suurimad konkurendid Pieter de Hooch ja Nicolaes Maes, kes maalisid üsna samas stiilis olustikumaale.
Berdjansk
Ajalugu
Linn on asutatud 1827. aastal, 1830. aastani oli asula nimi Kutur-Oglõ ja seejärel 1842. aastani Novo-Nogaisk. 1939–1958 kandis nime Ossõpenko lenduri ja Nõukogude Liidu kangelase Polina Ossõpenko järgi.
Johannes Vermeer
Looming
Oma eluajal oli Vermeer üksnes mõõdukalt edukas. Ta suutis oma suure pere ära toita, aga rikkaks ei saanud. Surres jättis ta oma naisele ja lastele suured võlad. Võib-olla oli selle põhjuseks asjaolu, et ta ei olnud kuigi viljakas ega maalinud palju teoseid. Tal valmis keskmiselt 3 maali aastas. Enamasti maalis ta tellimustöid.
Berdjansk
Sõjategevus 2022. aastal
2022. aasta veebruari lõpus okupeerisid Venemaa Ukrainasse sissetungi käigus Berdjanski linna ja rajooni Venemaa relvajõud. Zaporižžja oblastiadministratsiooni sõnul keeldus linnavõim okupantidega koostööst, linna asutused töötasid okupeerimise järel osaliselt, ühistransport seiskus. 24. märtsil hävitasid Ukraina relvajõud raketilöögiga Berdjanski sadamas paiknenud Venemaale kuulunud dessantlaeva Saratov.
Johannes Vermeer
Looming
Delftis oli Vermeer austatud, aga väljaspool peaaegu tundmatu. Tema vähesele tuntusele aitasid kaasa veel mitu asjaolu. Suure osa tema maalidest ostis ära tema patroon Pieter van Ruijven, mis takistas tema loomingu laiemat levikut. Vermeeril ei olnud kunagi õpilasi ega mingit kunstikooli. Tema kohustused perekonna ja paljude laste ees nõudsid nähtavasti palju aega. Ta tegutses ka kunstikaupmehe ja kõrtsipidajana, gildivanema koht nõudis samuti aega ja tööd. Tema täiuseihalus oma töös vähendas samuti töökiirust.
Berdjansk
Kultuur
Berdjanskis on kunstimuuseum, koduloomuuseum ja loomaaed.
Johannes Vermeer
Looming
Enamus Vermeeri maalidest on dateerimata, seega on nende kohta vaid ligikaudsed andmed. Enamik Vermeeri maalidest on portreemaalid interjööri taustal.
Vermeer töötas aeglaselt ja suure hoolega. Ta kasutas eredaid värve ja mõnikord kalleid pigmente, eelistades rukkilillesinist ja kollast. Ta on eriti tuntud valguse meisterliku käsitluse poolest oma teostes.
Berdjansk
Taristu
Berdjanskis asub Aasovi mereväebaas.
Johannes Vermeer
Looming
Varajasel loomeperioodil, umbes 1657. aastani, viljeles Vermeer ajaloolist maali. Ta kujutas episoode piiblist, mütoloogiast ja antiikajaloost. Hiljem hakkas ta viljelema olustikumaali. Enamiku tema loomingust moodustavadki olustikumaalid ja portreed, erandiks kaks linnavaadet ja kaks allegooriat. Tema maalid pakuvad läbilõiget 17. sajandi Hollandi ühiskonnast, ulatudes piimanaisest tema töö juures aadlike ja kaupmeeste luksuse ja hiilguseni nende ruumikates majades. Lisaks leidub tema teostes religioosseid, poeetilisi, muusikalisi ja teaduslikke vihjeid.
Pales
Pales oli vanarooma mütoloogias karjaste, karjade ja kariloomade jumal või jumalanna, kariloomadele jõu andja.
Roland Tiiroja
Roland Tiiroja (sündinud 25. novembril 1987) on eesti trummar.
Isiklikku
Roland on pärit Põltsamaalt. 2005. aastal kolis Tallinna ja hakkas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis õppima löökpille.
Muusikaline tegevus
Tegutses pikemalt ansamblis Kristjan Kasearu & Paradise Crew. Mängib veel ansamblites Mait Seger, The Mary ja trios Freddy Tomingas and The Riff.
Märtsiküüditamine Virumaal
Märtsiküüditamine Virumaal on ülevaade Lääne- ja Ida-Virumaal 1949. aastal 25. märtsist kuni 29. märtsi õhtuni läbi viidud massilise elanike vägivaldsest ümberasustamisest Eestist Venemaa Siberi piirkonda.
Sébastien Squillaci
Sébastien Jean-Baptiste Squillaci (sündinud 11. augustil 1980 Toulonis) on endine Prantsusmaa jalgpallur, keskkaitsja.
Ta mängis näiteks Monaco, Lyoni Olympique'i, Sevilla ja Arsenali klubis.
Prantsusmaa jalgpallikoondises pidas ta aastatel 2004–2010 kokku 21 mängu.
Moskva oblast
Moskva oblast piirneb loodes Tveri oblastiga, põhjas Jaroslavli oblastiga, kirdes ja idas Vladimiri oblastiga, kagus Rjazani oblastiga, lõunas Tula oblastiga, edelas Kaluga oblastiga ning läänes Smolenski oblastiga.
Loodus
Metsadega on kaetud 42,5% oblasti territooriumist.
Valitseb paraskliima parajalt külma talve (−5...–10 °C) ja sooja suvega (16...19 °C). Aasta keskmine õhutemperatuur on 5–6 °C.
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 6 618 538, kellest 6 022 763 (91%) olid venelased, 147 808 (2,2%) ukrainlased, 42 212 (0,6%) valgevenelased ja 39 660 (0,6%) armeenlased.
Suuremad linnad on Balašihha, Himki, Podolsk, Koroljov, Mõtištši, Ljubertsõ, Elektrostal, Kolomna, Odintsovo, Železnodorožnõi, Serpuhhov, Orehhovo-Zujevo, Krasnogorsk, Sergijev Possad, Štšolkovo, Puškino, Žukovski, Noginsk ja Domodedovo.
Ajalugu
Moskva oblast moodustati 3. juunil 1929. aastal Moskva kubermangust, Rjazani kubermangust, Tveri kubermangust ja Tuula kubermangust.
Moskva oblasti juhid
ÜK(b)P Moskva linna- ja oblastikomitee ning NLKP Moskva Linnakomitee I sekretärid 24. augustil 1991 Linnakomitee likvideeriti.
Moskva oblasti Nõukogu Täitevkomitee esimehed
Moskva oblasti kubernerid
Eestimaa Päästekomitee
Eestimaa Päästekomitee (ka Eestimaa Päästmise Komitee) oli 19. veebruaril 1918 loodud Eesti riigivõimuorgan.
Eestimaa Päästekomitee loodi Eesti Maanõukogu Vanematekogu otsusega 19. veebruaril 1918 olukorras, kus Nõukogude Venemaa väeüksused, kelle toel püsis Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee kontrolli all olev nn Nõukogude Eesti, olid Eestist lahkumas ning Saksa armee lähenemas. Eestimaa Päästekomiteele anti kogu riiklik võim Eestis. Päästekomitee liikmed olid Konstantin Päts (Eesti Maarahva Liit), Jüri Vilms (Eesti Tööerakond) ja Konstantin Konik (Eesti Tööerakond). Kõigil Päästekomitee liikmetel oli võrdne staatus. Paljud allikad nimetavad siiski Konstantin Pätsi Päästekomitee esimeheks.
Thomas Vermaelen
Thomas Vermaelen (sündinud 14. novembril 1985 Kapellenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Jaapani kõrgliiga klubis Vissel Kobe.
Eestimaa Päästekomitee
19. veebruar 1918 võeti ka vastu otsus iseseisva Eesti Vabariigi väljakuulutamise kohta, mis toimus Manifestiga kõigile Eestimaa rahvastele 24. veebruaril. Nõukogude ja Saksa okupatsiooni tingimustes tegutses Päästekomitee konspiratiivselt ning kasutas varjamiseks Tallinnas, Suur-Tartu maantee 11 asuvat konspiratiivkorterit, kus ka töötati välja iseseisvusmanifest.
Thomas Vermaelen
Kuigi ta mängib keskkaitsjana, on ta tuntud hea väravalööjana.
Allilma kolm kohtunikku
Allilma kolm kohtunikku on tegelased vanakreeka mütoloogiast. Nende ülesandeks oli hinnata pärast surma allilma ehk Hadesesse sattunud inimeste elu ja tegevust maa peal, mille alusel langetasid nad ühe kolmest võimalikust otsusest. Kui hing oli puhas, võis ta jätkata teed Elysioni väljadele. Kui hing oli vääritu või kuri, siis suunasid kohtunikud ta Tartarosesse. Kui hing polnud vooruslik ega paha, siis võisid kohtunikud ta tagasi saata Asphodeli väljadele.
Thomas Vermaelen
Ajax
pisi|Thomas Vermaelen|vasakul Vermaelen liitus 2000. aastal Ajaxi noorteakadeemiaga
Eestimaa Päästekomitee
24. veebruaril 1918 nimetas Päästekomitee ametisse 13-liikmelise Eesti Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga.
Allilma kolm kohtunikku
Vahel, peamiselt hilisemates müütides, on räägitud ka neljandast kohtunikust Triptolemosest.
Eestimaa Päästekomitee
Vanematekogu otsus Päästekomitee loomisest
Maanõukogu Vanematekogu otsustas 19. veebruaril 1918: Asutada kolmeliikmeline Eestimaa Päästekomitee, kelle kätte kuni normaalsete olude loomiseni kõik riiklik võim anda. Päästekomitee liikmeteks valida K. Päts, J. Vilms ja K. Konik.
Thomas Vermaelen
Ajax
2003–04 võitis ta oma esimesel hooajal põhimeeskonnaga Eredivisie.
2004–05 hooajal anti ta laenuks klubisse RKC Waalwijk.
Kui Klaas-Jan Huntelaar 2009. aastal Ajaxist lahkus, sai Vermaelenist klubi kapten.
Volodõmõr Gorbulin
Volodõmõr Horbulin (ukraina keeles Володимир Павлович Горбулін; sündinud 17. jaanuaril 1939 Zaporižžjas) on Ukraina akadeemik ja riigiametnik.
Thomas Vermaelen
Arsenal
2009. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal
Volodõmõr Gorbulin
Eluluugu
Ta oli esimene Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär.
Thomas Vermaelen
Arsenal
2009–10 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2012. aastal nimetati ta Arsenali kapteniks.
Vsevoložski rajoon
Vsevoložski rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis. Asub Karjala kannasel.
Thomas Vermaelen
Barcelona
2014. aastal liitus Vermaelen Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. Üleminekusumma oli 15 miljonit Inglise naela.
Vsevoložski rajoon
Rajoonis on 10 linnalist asulat ja 9 valda.
Suuremad asulad on Vsevoložsk, Sertolovo, Kudrovo, imeni Morozova, Novoje Devjatkino, Kuzmolovski, imeni Sverdlova, Murino, Romanovka, Toksovo ja Dubrovka.
Thomas Vermaelen
Barcelona
2014–15 hooajal võitis ta Barcelonaga nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. 2016–17 hooajal võideti taas liiga ja karikas.
Osvald Michelson
Osvald Michelson (17. juuli 1908, Peterburi kubermang, Venemaa Keisririik — 1971, Tallinn, Eesti) oli 1937. aasta augustist 1940. aasta septembrini Leningradi oblasti Volossovo rajooni Veresti mittetäieliku keskkooli ja täiskasvanute keskkooli direktor, 1941. aasta juunist 1946. aasta oktoobrini sõjaväelane Nõukogude armees, 1946. aasta oktoobrist 1948. aasta augustini Läänemaa TSN (Töörahva Saadikute Nõukogu) täitevkomitee esimees, 1951. aasta augustist 1957. aasta jaanuarini teenistuja erinevatel juhtivatel ametikohtadel (Eesti NSV Ministrite Nõukogus, Pärnu oblasti täitevkomitees, ühes Eesti NSV ministeeriumis ja Väike-Maarjas), aastatel 1957-1971 restorani "Tallinn-Balti" direktor.
Rahvuselt oli eestlane.
Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta jaanuarist.
Pere
Oli abielus. Tema naine oli Klavdia Michelson, kellega oli tal kaks poega: Arkadi Michelson (sündinud 11.08.1945), kes oli Tallinna Meditsiinikooli direktor aastatel 1982-1995, ja Rihard Mihelson.
Viited
Rahvusarhiiv, ERAF.246.50.594
September 2010
September 2010, kroonika
2010. aasta september algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast neljapäeval.
Lola Pagnani
Lola Pagnani (sündinud Anna Lola Pagnani Stavros; 3. aprillil 1972) on Itaalia tantsija ja näitleja.
Ta sündis Rooma kirjaniku ja stsenaristi Enzo Pagnani ning teatri kostüümikunstniku Gilda Pizzolante Stavrose tütrena. Õppis Pariisis kaasaegset tantsu ja temast sai Momixi esitantsija maailmatuuril, kes töötas edukalt ka koos Circe du Soleiliga Montréalis. Siis sai temast Müncheni ooperi esitantsija lavastaja Lina Wertmülleri ja dirigent Giuseppe Sinopoli käe all. Hiljem õppis ta kaasaegset tantsu veel ka Alvin Ailey Ameerika tantsuteatris New Yorgis ja õppis näitlemist HB Studios, samuti New Yorgis.
Itaaliasse naasnuna töötas ta koos selliste Itaalia ning rahvusvaheliste teatri ja kino suurnimedega nagu Ettore Scola, Giulio Base, Lina Wertmüller; ka mängis ta Spike Lee, John Turturro ja Abel Ferrara filmides. Itaalias töötas ta kaks aastat ka Maurizio Costanzo talkshow's.
Keemiline energia
Keemiline energia (ka keemilise sideme energia, sidemeenergia) on energia, mis on talletatud aine(te) keemilisse struktuuri, ja mis võib vabaneda ainete ühinemise- või lagunemisprotsessis sõltuvalt keemilise protsessi tasakaalutingimustest. Reaktsioonil tekkiv või neelduv energia sõltub (tingimusel, et temperatuur jääb samaks) saaduste ja reageerivate ainete sidemetes peituva energiate vahest.
Veenus
Veenus on Päikese poolt loetuna teine planeet Päikesesüsteemis (siseplaneet; keskmine kaugus Päikesest 108 miljonit km) ja meile lähim planeet (vähim kaugus Maast 38,2 miljonit km), tiirlemisperioodiga 224,7 Maa ööpäeva.
Veenusel ei ole kaaslasi.
Oma heleduse tõttu on Veenus taevast kergesti leitav (heledamad on ainult Kuu ja Päike, tähistaevas ainult Kuu). Veenuse heledus on maksimaalne (tähesuurus kuni −4,6) vahetult enne päikesetõusu ja pärast päikeseloojangut. Hommikutaevas nähtavat Veenust nimetatakse Koidutäheks, õhtutaevas nähtavat Ehatäheks. Et Veenus on siseplaneet, ei ole ta kesköö paiku kunagi nähtav. Päevases taevas on Veenus vaadeldav juba väikese pikksilmaga, mõnikord isegi palja silmaga. Siiski on ka suurima läheduse ajal (umbes iga pooleteise aasta tagant) nähtavad ainult Veenuse äärmiselt tiheda atmosfääri pilved. Planeedi pinna uurimiseks on tarvis radarit.
Veenus on saanud nime vanarooma mütoloogiast pärineva armastuse-, ilu- ja viljakusejumalanna Venuse järgi, sest see paistab kõige heledama ja ilusama taevakehana.
Veenus on üks neljast Maa tüüpi planeedist ehk kiviplaneedist ning teda kutsutakse vahel ka Maa kurjaks kaksikuks, sest see on umbes sama suur nagu Maa: Veenuse läbimõõt on umbes 12 092 km (kõigest 650 km väiksem kui Maal), temast väiksemad Päikesesüsteemi planeedid on ainult Merkuur ja Marss. Veenuse mass moodustab 81,5% Maa omast.
Siiski on Veenus Maast üsna erinev. Näiteks on Veenuse atmosfäär Päikesesüsteemi planeetide atmosfääridest kõige tihedam; see koosneb 96,5% ulatuses süsihappegaasist, ülejäänud 3,5% moodustab põhiliselt dilämmastik. Atmosfääri rõhk planeedi pinnal on Maa omast 92 korda suurem. Oma keskmise temperatuuriga nullnivool 735 K (462 °C) on Veenus kõige kuumem planeet päikesesüsteemis (ületab ka Merkuuri). Veenus on mähitud paksudesse läbipaistmatutesse põhiliselt väävelhappest koosnevatesse pilvekihtidesse, mis ei lase planeedi pinda vaadelda teleskoopidega nähtava valguse spektris. Arvatakse, et Veenusel võis minevikus olla ka ookeane, mis aurustusid kasvuhooneefekti põhjustatud temperatuuritõusu tagajärjel. Ka geoloogiliselt on Veenus Maast erinev.
Vesi on Veenusel kõige tõenäolisemalt fotodissotseerunud. Kuna Veenusel puudub selline päikesetuulte eest kaitsev magnetväli nagu Maal, siis ilmselt on vabad vesinikuaatomid Veenuselt päikesetuule mõjul paisatud planeetidevahelisse ruumi. Üldplaanis on Veenuse pind vulkaanilise tegevuse tagajärjel perioodiliselt uuenev kuiv kivikõrb, kus vedeleb ka lamedaid-plaatjaid kive.
Veenuse astronoomiline sümbol on Venuse käsipeegli stiliseeritud kujutis: ♀.
Geograafia ja pinnavormid
Veenuse pind ja pinnamood olid kuni 20. sajandi lõpukümnendini teadmata, need kaardistati alles aastatel 1990–1991 projekti "Magellan" käigus. Veenuse pinnal on jälgi laiaulatuslikust vulkaanilisest tegevusest ning atmosfääris leiduv väävel viitab sellele, et seal võis hiljuti esineda vulkaanipurskeid. Kokku on Veenuselt leitud 100 000 väikest ja mitusada suurt vulkaani, millest mõni võib olla praegugi aktiivne. Voolav laava on tekitanud voolusängi, neist suurima pikkus on ligi 7000 km.
Lisaks leidub seal veel ~3 km kõrgusi mägesid, 2 km sügavune, 1500 km pikkune ja 150 km laiune lõhe ning vulkaan, mille jalami läbimõõt on 300–400 km, kõrgus 11 km.
Üldiselt on Veenuse pinnamood tasane ja rohkem kui pool pindalast mahub poolekilomeetrilisse kõrgusvahemikku. Suurim kõrgustevahe on 12 kilomeetrit (Maal 20 kilomeetrit). Madalamad alad (n-ö ookeanid) vahelduvad kõrgemate mägiste piirkondadega (n-ö kontinentide ehk mandritega).
Kontinendid ja tasandikud
Umbes 80% Veenuse pindalast moodustavad tasandikud ning ülejäänu kaks kõrgemat kontinenti, millest üks asub planeedi põhjapoolkeral ja teine ekvaatorist lõuna pool. Põhjapoolset kontinenti nimetatakse Babüloonia armastusjumaluse Ishtari järgi Ishtari maaks ning see on pindalalt umbes Austraalia-suurune. Lõunapoolset kontinenti kutsutakse Kreeka armastusjumalanna Aphrodite järgi Aphrodite maaks. See on nendest kahest kontinendist suurim, umbes 7–10 kilomeetri kõrgune ja pindalalt ligikaudu sama suur kui Lõuna-Ameerika. Seda Veenuse mandrit katab suures osas lõhede võrgustik. Hiljem on kaugemalt lõunast leitud veel üks kontinent – Lada maa.
Ishtari maa lääneosas asub Lakshmi platoo. Selle kõrgus ümbritseva tasandi suhtes on 3–4 kilomeetrit. Selle platoo pinnal on kaks suurt lehtrit, Colette ja Sacajawea, mis meenutavad vulkaanilisi kaldeerasid Marsil. Neist kahest noorema, Colette'i juures on näha ka laavavoogusid. Lakshmi platood ümbritsevad Akna ning Freyja mägede paralleelsed harjad ja orud, Maxwelli mäed ja Vesta astang. Näib, et nad on tekkinud horisontaalse kokkusurumise tagajärjel, mis on tüüpiline Maale, kuid ei esine Kuul ega Marsil.
Lakshmi platoost ida suunas reljeef muutub. Paralleelsed harjad ja orud asenduvad lühemate, lõikuvate rõngakujuliselt või kaootiliselt paiknevate harjade ja orgude süsteemiga. Seda nähtust, mida nimetatakse parketiks, pole leitud mitte ühelgi teisel taevakehal. Tasandike keskel on kõrgendikud, mille pind meenutab tasandikke. Need on Beta, Belli, Ulfruni ja Metise piirkonnad kõrgusega 2–4 kilomeetrit. Ka nendel on astanguid ja kraatreid.
pisi|8 km kõrgune Maati mägi
Mäed
Veenuse kõrgeim tipp, Maxwell mägi (11 kilomeetrit), asub Veenuse põhjapoolsel kontinendil Ishtari maal ja seda ümbritsevad 2–3 kilomeetri kõrgused mäeahelikud. Võrdluseks: Marsi suurima vulkaani, Olympose mäe läbimõõt on 550 kilomeetrit ja kõrgus 20 kilomeetrit. Maa suurima vulkaani Mauna Loa läbimõõt Hawaii saarel on 200 kilomeetrit ja see on oma jalamilt 9 kilomeetri kõrgune.
Üks huvipakkuvamaid piirkondi Veenusel on Beta piirkond, mis on eraldiseisev kõrgem ala. Seal on kaks suurt vulkaani: Theia ja Rhea. Suurema läbimõõt on 820 kilomeetrit ja kõrgus 5 kilomeetrit, mille kraatri läbimõõt on 60–90 kilomeetrit. pisi|Kraatrite kompleks Veenusel. Esiplaanil 37,3 km läbimõõduga [[Saskia kraater]]
Meteoriidikraatrid
Planeedil on ka väheseid meteoriidikraatreid, mis näitab, et Veenuse pind on geoloogiliselt suhteliselt noor, ligikaudu 300–600 miljonit aastat vana.
Suurima meteoriidikraatri, Meadi läbimõõt on 280 kilomeetrit. Peaaegu täielikult puuduvad meteoriidikraatrid läbimõõduga alla kahe kilomeetri, sest neid tekitada võivad meteoorid põlevad Veenuse tihedas atmosfääris lihtsalt ära. Ka on meteoriidikraatrid sageli parvena koos, sest neid tekitanud suurem meteoor on tihedas atmosfääris purunenud. (Purunemise jäägid võivad tekitada ka alla kahekilomeetrise läbimõõduga kraatreid.) Kraatrite keskmise tiheduse järgi pinnaühiku kohta on Veenuse basaltide vanus kuni 800 miljonit aastat, seega on nad tunduvalt nooremad kui Kuu merede basaldid (3 miljardit), kuid vanemad kui Maa basaldid. Veenuse pind näib olevat põhjalikult muutunud 300–600 miljonit aastat tagasi. pisi|Ligikaudu 25 km diameetriga ja 750 m kõrged "pannkookstruktuurid" Veenuse Alfa piirkonnas
ERKA
ERKA on mitmetähenduslik lühend.
Veenus
Meteoriidikraatrid
pisi|Arachnoid Veenusel
Teised pinnavormid
Peale meteoriidikraatrite, mägede ja orgude, mida tavaliselt leidub Maa tüüpi planeetidel, võib Veenuselt leida teisi, ainult Veenusele iseloomulikke pinnavorme. Nende hulgas on näiteks ümmargused, lamedad, vulkaanilise tekkega kõrgemad alad, mida kutsutakse farra 'deks (ka "pannkookstruktuurideks") ning mis on läbimõõdult umbes 20–50 km ja 100–1000 m kõrged. Lisaks on Veenusel radiaalseid, tähtja kujuga lõhede süsteeme, mida kutsutakse novae 'deks. Lõhesüsteemid, kus esineb korraga nii radiaalseid lõhesid kui ka kontsentriliste ringidena olevaid lõhesid, kutsutakse oma sarnasuse tõttu ämblikuvõrkudega arachnoid 'ideks. Lisaks on struktuure, mida nimetatakse coronae 'deks – need on ringjad lõhed, mis mõnikord paiknevad lohkudes. Need pinnavormid on kõik vulkaanilise tekkega.
Veenuse tasandikel on näha veel mõnekilomeetrilisi kuplitaolisi moodustisi, sageli kraatriga tipus, ning seljandike ja vagudega piirkondi pikkusega mõni tuhat kilomeetrit ja laiusega kuni paarsada kilomeetrit. Ishtari maa lähedalt tasandikult leiti omapärased ringstruktuurid läbimõõduga 200–300 kilomeetrit ja neile pole analooge teistel planeetidel. Nende kroonideks või pärgadeks nimetatud pinnavormide keskel asuvad kaootilise reljeefiga piirkonnad. Arvatavasti tekkisid pärjad sinna, kus pinnale tikkus ümbruskaudsete piirkondade kuumem aine.
Geoloogia
Pinna keskmine vanus on miljard aastat, vaid vulkaanilis-tektoonilistel kõrgendikel on näha nooremaid moodustisi, kuid need katavad tühise osa pinnast. Seevastu Maal on valitsevad alla miljardi aasta vanused moodustised.
Veenuse kõrgendikud on kaetud raskmetallikirmetisega. Veenusel on nii kuum, et plii sulab, metallid aurustuvad ja kondenseeruvad jahedamatel kõrgematel kohtadel. See seletab, miks kosmoselaevade radarivaatlused on näidanud, et kõrgendikud peegelduvad.
Uuringu tulemused, mis on avaldatud teadusajakirjas Icarus, viitavad sellele, et plii ja vismut annavad Veenusele ereda metalse kesta.
Graniidi olemasolu viitab sellele, et Veenuse kivimite tekkel on olnud oma osa ka nüüdseks kadunud veel. Mudeluuringute põhjal võib eeldada, et Veenuse basaltide sulamisel tekib nagu Maalgi ränirikka koostisega magma, samas võivad sellest vee puudumisel tekkida kivimid, millel maapealsed analoogid puuduvad.
Siseehitus
Kuna Veenuse kohta ei ole seismilisi andmed ega ka andmeid tema inertsimomendi kohta, siis on planeedi sisestruktuuridest ja geokeemiast vähe teada. Sarnasus Maa ja Veenuse suuruse ning keskmise tiheduse vahel laseb oletada, et neil on sarnane sisemine struktuur: tuum, vahevöö ja koor. Lähtudes Maa ja Veenuse sarnasusest, on Veenuse tuum tõenäoliselt osaliselt vedel, sest planeedid on jahtunud umbes samasuguses tempos, ning raud-nikkel koostisega nagu Maal. Veenuse natuke väiksem diameeter lubab oletada, et sügaval planeedi sisemuses on rõhk palju väiksem kui Maa sisemuses. Põhimõtteline erinevus Maa ja Veenuse vahel on selles, et Veenusel puudub laamtektoonika. Selle põhjuseks peetakse planeedil puuduvat vett, mis võiks muuta Veenuse koort pehmemaks ja seeläbi võimaldada ka laamtektoonikat. Arvatavasti on vee puudumise tõttu Veenuse koor liiga tugev, et saaks toimuda subduktsioon. Selle tõttu võib olla aeglustunud ka planeedi võime kaotada soojust. Arvatakse, et Veenusel vabaneb liigne soojus perioodiliselt aktiveeruva globaalse vulkaanilise aktiivsuse tagajärjel, mil teoreetiliselt kogu planeedi pind vahetub korraga. Viimane selline sündmus olevat aset leidnud 300 miljonit aastat tagasi. pisi|250px|vasakul|Õigetes värvides pilt Veenusest. Planeedi pind on varjatud paksu pilvekihiga.
Atmosfäär ja kliima
Veenuse pind pole Maalt teleskoobist vaadatuna alalise katva paksu pilvekihi tõttu nähtav: 49–63 km kõrgusel paikneb tihe, 71–72 km kõrgusel hõredam pilvekiht. Pilvekihtide vahel puhub kogu aeg tuul, mille kiirus on 300–400 km/h. Planeedi pinna lähedal on tuulekiirus väga väike, keskmiselt 0,3–1,0 m/s, kuid atmosfääri suure tiheduse tõttu piisab sellest, et tõsta üles tolmu ja väiksemaid kive. See atmosfääri tiheduse tõttu voolavat vett meenutav tuul puhuks ilmselt pikali ka Veenusel jalutada prooviva astronaudi.
Keskmine temperatuur planeedi pinnal on 462 °C. Atmosfääri temperatuur on kogu planeedil sama: nii poolustest ekvaatorini kui ka planeedi päiksepoolsel ja öisel küljel. Atmosfääri temperatuur muutub ainult kõrguse muutudes.
Veenuse atmosfääri keskmine tihedus on planeedi pinnal 66,5 kg/m3, mis on ligikaudu 55 korda suurem kui Maal (1,217 kg/m3 ) ja moodustab ~6,6% vee tihedusest. Atmosfäär koosneb peamiselt süsihappegaasist ja väheses osas lämmastikust. Atmosfääri suure tiheduse tõttu on rõhk Veenuse pinnal 9,2 MPa ehk ~90 atm (92 korda suurem kui Maal). Maal on selline rõhk umbes 1 km sügavusel ookeanides.
Veenust võib võrrelda kasvuhoonega: kõrge temperatuur pinnal tuleneb sellest, et atmosfäär nagu kasvuhooneklaas laseb läbi suure osa soojendavat päikesekiirgust, kuid takistab pinna soojuskiirguse hajumist. Soojust neelab peamiselt süsinikdioksiid. Veenuse atmosfäär sisaldab seda ligikaudu 96,5%, lisaks lämmastikku ~3,4%, argooni 0,007%, heeliumi 0,0012% ja neooni 0,0007%. Vähesel määral (kokku ~0,02%) on veel vingugaasi (CO), vääveldioksiidi (SO2) ja veeauru. Vedelat vett muidugi ei ole.
Pilvede põhikiht koosneb väävelhappest. Veenusel võib sadada ka väävelhappe vihma, kuid see aurustub enne pinnale jõudmist. Atmosfääri kõrgemates kihtides esinevad telluurist, püriidist ja teiste metallide sulfiididest (plii, vismut) koosnevad udud, millest võib tekkida metalne härmatise- või lumetaoline sade.
Kuigi süsihappegaasi olemasolu tuvastati juba aastal 1932, andis atmosfääri koostise teada alles esimesena Veenuse atmosfääri sisenenud automaatjaama Venera 4 otsemõõtmine 1967. aastal. Päikese lähedus ja äärmine kasvuhooneefekt (süsihappegaasi, veeauru ja vääveldioksiidi mõju) teevad Veenusest päikesesüsteemi kõige kuumema planeedi.
Veenuse atmosfääri keemiline koostis on keeruline, sest suure kuumuse tõttu peavad kõik atmosfääri mikrokomponendid peale inertgaaside ennast ülal väga agressiivselt. Näiteks väävelhape tekib pilvedes veest ja vääveldioksiidist süsihappegaasi ja vesinikkloriidi osavõtul. Samamoodi tekivad Maal stratosfääripilved ja tööstuslikud sudud. Madalamal kui 46 kilomeetrit väävelhape laguneb termiliselt ning komponendid tõusevad jälle pilvedesse.
2011. aastal avastati sondi Venus Express abil, et Veenusel on osoonikiht. pisi|Veenuse pilvede struktuur [[Ultraviolettkiirgus|ultraviolettspektris, aastal 1979 pildistanud automaatjaam Pioneer]]
Pilved
Veenuse kollakasvalged pilved kihutavad planeedi pöörlemisele vastassuunas (idast läände) kiirusega 350 km/h, tehes täistiiru saja tunniga ehk umbes 60 korda kiiremini kui planeet ise. Pilved liiguvad ekvaatoril kiiremini kui pooluste lähedal.
Pilvkate on mitmekihiline. Põhiline pilvekiht on paarkümmend kilomeetrit paks, see ulatub 60–70 kilomeetri kõrgusele ning sisaldab kontsentreeritud väävelhappe piisku läbimõõduga kuni 1 mikromeeter.
Madalamad pilved on rikkad mitmesuguste ainete poolest. Osa pilvi sisaldab näiteks kloori, osa aga kuni sadakond tahket osakest kuupsentimeetri kohta.
Veenuse pinnale lähenedes pilved hõrenevad ning 30 kilomeetri kõrgusel kaovad sootuks.
Ülespoole ulatub hõre udu 90 kilomeetrini. Pilvede põhikihis on nähtavus üllatavalt hea ehk mitu kilomeetrit, kuid siiski on pilvkatte tõttu valgustatus Veenuse pinnal sada korda nõrgem kui Maal.
pisi|left
Orbiit
Veenuse orbiit on peaaegu ringjoonekujuline. Veenuse orbiidi ekstsentrilisus on kõigi planeetide seas kõige väiksem, ainult umbes 0,0067; see tähendab, et orbiit hälbib ideaalsest orbiidist väga vähe. Teiste sõnadega, Veenus on planeetide seas kõige ringjoonelisema orbiidiga. Veel vähem hälbivad Päikesesüsteemis ringjoonest ainult mõnede planeedikaaslaste ja mõnede asteroidide orbiidid.
Orbiidi pikem pooltelg on 108 208 930 km pikkune; see on Veenuse massikeskme ning Veenuse ja Päikese barütsentri (Veenuse väikese massi tõttu on see Päikese keskmest ainult 264 km kaugusel) vaheline kaugus. Suur pooltelg moodustab umbes 72,3 % Maa orbiidi keskmisest raadiusest, seega 0,723 astronoomilist ühikut (aü).
Veenus on napilt väljaspool elukõlblikku tsooni, sest ta on vedela vee olemasolu jaoks Päikesele liiga lähedal.
Veenus tuleb küll Maale lähemale kui ükski teine planeet (0,256 aü), Veenuse keskmine kaugus Maast on aga 1,136 aü, mis on suurem nii Merkuuri ja Maa keskmisest omavahelisest kaugusest (1,039 aü) kui ka Merkuuri ja Veenuse omavahelisest kaugusest (0,779 aü).
Veenuse orbiidi tasand on Maa ekliptika tasandi suhtes 3,395° võrra kaldu. Veel suurem orbiidi kalle on ainult Merkuuril (7,0°).
Veenuse aasta (sideeriline tiirlemisperiood) kestab 224,701 Maa ööpäeva.
Pöörlemine
Veenuse pöörlemine on erinevalt päikesesüsteemi planeetide ja enamiku planeedikaaslaste peaaegu eksklusiivselt valdavast omapöörlemis- ja tiirlemissuunast tagurpidine (retrograadne). See tähendab, et Veenus pöörleb põhjapooluselt vaadatuna kellaosuti liikumise suunas. Rahvusvahelise Astronoomiauniooni definitsiooni järgi on planeedi põhjapoolus see, mis asetseb samal pool ekliptikat nagu Maa põhjapoolus. Seetõttu tõuseb Veenusel päike läänes ja loojub idas. Päikesesüsteemi planeetide seas on retrograadse pöörlemissuunaga peale Veenuse veel ainult Uraan; tuntud kääbusplaneetidest on see nii ainult Pluuto puhul.
Selle, et Veenus pöörleb retrograadselt, tegi kindlaks paarkümmend aastat tagasi radari abil kindlaks USA astronoom G. Petting.
Pöörlemistelje kaldeks ei anta seetõttu mitte 2,64°, vaid 177,36°, nagu oleks algselt prograadse pöörlemissuunaga telg pea peale pööratud.
Et Veenuse ekvaatoril on orbiidi tasandi suhtes väike kalle, siis ei ole planeedil aastaaegu.
Atmosfäär on nii tihe, et aastaaegade ning öö ja päeva vahet planeedi pinnal peaaegu ei ole.
Veenus pöörleb Maaga võrreldes aeglaselt tagurpidi ning üks Veenuse päikeseööpäev kestab 243 Maa ööpäeva, seega on Veenuse aastas ligikaudu kaks Veenuse ööpäeva.
Maale lähenedes on Veenus alati sama küljega meie poole pööratud. Selle põhjus võib olla loodete mõju, kuid päris kindel see ei ole.
Veenuse ja Maa sarnasused
Kunagi arvati, et Veenus on väga Maa moodi. Veenuse läbimõõt (12 100 km) ja keskmine tihedus (5,25 g/cm3) jäävad Maale alla vaid kahekümnendiku võrra (~5%), mass ainult viiendiku võrra (~20%), aga Veenusel ei ole vedelat vett.
Ka Maa atmosfäär koosnes alguses põhiliselt süsihappegaasist, kuid vihmaveega reageerides moodustas see süsihappe. See omakorda tekitas kaltsiumiga ühinedes lubjakivi. Veenusel jäi aga CO2 atmosfääri, kus ta oma tohutu hulga tõttu tekitab väga tugeva kasvuhooneefekti, millest paratamatult tuleneb ülikõrge temperatuur ning rõhk planeedi õhkkonnas ja pinnal. Suur kuumus ja õhurõhk määravadki tingimused Veenuse pinnal.
Vesi
On teada, et minevikus leidus Veenusel vedelat vett ning ka temperatuur oli praegusest madalam, mistõttu võisid sealsed tingimused sobida tõenäoliselt elu tekkeks. Teadlaste arvates võis planeet olla üsna maaliline. Veenuse 4,6 miljardi aastase vanuse algusaegadel ehk umbes kahel miljardil aastal võis seal arvutuste kohaselt leiduda vedelat vett. Nüüdseks on see päikesekiirguse ja kasvuhooneefekti tagajärjel järk-järgult aurustunud ning päikesetuule mõjul paisatud planeetidevahelisse ruumi. Vesiniku isotoobi deuteeriumi ja tavalise vesiniku suhte võrdlemine Maa omaga laseb oletada, et alul oli Veenusel umbes sama palju vett kui Maal. On näiteks arvutatud, et kui kogu Veenuse atmosfääris leiduv vesi (ka eri ühendite koostises) asetuks ühtlase kihina Veenuse pinnale, siis see kataks planeedi 3 cm paksuse kihiga. Võrdluseks: Maal oleks selline kiht 3 km läbimõõduga. Veenuse endise kliima on maises mõistes hävitanud kasvuhooneefektist tingitud peatumatu soojenemine.
Kui Maa atmosfäär kuumutataks Veenusel oleva temperatuurini, siis ookeanid aurustuksid ja veeauru rõhk oleks 300 atmosfääri. (Tegelikult on meil veeauru rõhk alumistes õhukihtides umbes tuhandik atmosfääri.)
705
705. aasta
Veenus
Elu Veenusel
USA teadlased jõudsid ajakirjas Astrobiology avaldatud artiklis järeldusele, et Veenusel võib leiduda elu. Mikroobid võivad elada ja paljuneda Veenuse õhukeses pilvekihis, mida kaitsevad päikesekiirguse eest selles leiduvad väävliühendid. Mõni aasta tagasi avastati meie planeedil bakter, mis on võimeline elama ja paljunema pilvedes. Samasugune evolutsioon võis toimuda ka Veenusel ning kui pinnas muutus seal elamiseks liiga kuumaks, võis pilvedest saada sealse elu ainus pelgupaik.
Veenuse pilved asuvad maapinnast kõrgel, kus tingimused meenutavad suuresti tingimusi Maa pilvedes. Sealt võib leida isegi veekomponente, ent need esinevad vaid kontsentreeritud väävelhappe näol. Maal on palju organisme, mis saavad väävlilises keskkonnas väga hästi hakkama.
Teadlased on teinud NASA-le ettepaneku saata Veenusele kosmoseaparaat, mis tooks võimalikud proovid Veenuse elanikest Maa peale.
Kaaslased
Veenusel ei ole kaaslasi.
Uurimislugu
Esimesena õnnestus Veenusel maanduda Nõukogude Liidu automaatjaamal Venera 7 1970. aastal.
Kosmosest on Veenust uuritud väga põhjalikult. Lisaks tavapärasele pildistamisele, mis on Veenuse korral üsna tulutu, on pinnaehitust uuritud radaritega; neist täpsemad on aastatel 1990–1994 orbitaaljaama Magellan tehtud mõõtmised (täpsus 120–300 meetrit).
Venera 10, Venera 14, Vega 1 ja Vega 2 maandusid tasandikule. Nende mõõtmised näitasid, et pinnas on vulkaanilise koostisega.
Vega 1 ja Vega 2 maandusid Aphrodite maa põhjaosas, Russalka tasandikul. Gammaspektromeetriga tehti kindlaks kaaliumi, uraani ja tooriumi kontsentratsioon, mis vastas basaldile.
Venera 13, mille kaamera lahutusvõime oli 4–5 mm, pildistas lapikute, kuni viiesentimeetriste kividega kaetud kaljust tasandikku. Kivide vahelt paistis tumedate tolmuse aine laikudena planeedi pinnas.
Aastatel 2006–2014 tiirles Veenuse ümber Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) missioon Venus Express. Missioon saadeti kosmosesse 2005. aasta novembris ja Veenuseni jõudis see 2006. aasta aprillis. Missiooni eesmärk oli jälgida Veenuse atmosfääri ning mõista selle, aga ka üldiselt atmosfääri eripärasusi, et aru saada kliimamuutustest Maal.
Ehatäht ja Koidutäht
Et Veenus on Maalt vaadates alati Päikese lähedal, siis paistab ta kas õhtu- või hommikutaevas. Esialgu ei teatud, et tegu on sama taevakehaga. Veenust nimetati eesti rahvaastronoomias Ehatäheks ja Koidutäheks või Aotäheks, Vana-Kreekas Hesperoseks (ladina Hesperus) ja Phosphoroseks (ladina Phosphorus).
Aukštojas
Aukštojas (leedu Aukštojas, Aukštasis kalnas 'kõrge mägi') on Leedu kõrgeim punkt. Asub Medininkai kõrgustikul, Valgevene piiri lähedal, 24 km kaugusel Vilniusest kagu pool.
Limoniit
pisi|Limoniit
Limoniit on pruuni või kollakat värvi raudoksiidide ja -hüdroksiidide segu.
Limoniiti on peetud mineraaliks, mille keemiline koostis on 2Fe2O3·3H2O. Peamiseks limoniidi koostisosaks on mineraal götiit. Limoniit tekib rauda sisaldavate mineraalide keemilisel murenemisel. Näiteks sooraud on limoniitse koostisega. Ka lateriit koosneb suurel määral limoniidist.
Loosu mõis
Loosu mõis (saksa keeles Loso) oli Võru mõisa karjamõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia
Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia on kirjandusauhind, millega tunnustatakse julge, kujundliku ja elus olulisi probleeme tõstatava loomingu autoreid.
Auhind asutati 2015. aastal ja see antakse kirjandusuurijale, kes on tõstnud ajaloost esile unustusse vajunud naiskirjanikud ja on olnud märkimisväärne Eesti mälu mõtestaja, või looduslüürikat viljelevale kirjanikule või luuletajale. Auhind antakse üle Võtikvere raamatuküla raamatupäeval iga aasta augustikuus. Auhinnaga kaasneb kunstnik Lilli-Krõõt Repnau kujundatud aukiri ja graafiline leht.
Vastupaavstide loend
''Siin on loetletud mõjukamad ajaloolised vastupaavstid kronoloogilises järjekorras varasematest hilisemateni ning tänapäeva vastupaavstid. Paavstid on loetletud paavstide loendis.
Maire Haava
Maire Haava (sündinud 20. oktoobril 1962) on eesti laulja, metsosopran.
Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klassikalise laulu erialal, töötas ta aastatel 1994–2003 Rahvusooperis Estonia. Alates aastast 2004 tegutseb vabakutselise lauljana.
Tema olulisemate rollide hulka kuuluvad Cherubino Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Figaro pulm", Vürstinna Aleksandr Dargomõžski ooperis "Näkineid", Frugola Giacomo Puccini ooperis "Mantel", Fidalma Domenico Cimarosa ooperis "Salaabielu", Miss Todd Gian Carlo Menotti ooperis "Vanatüdruk ja varas".
Maire Haava on esinenud aldisolistina Joseph Haydni Stabat Materis, Wolfgang Amadeus Mozarti Missas C-Duur ning Franz Schuberti Missas Es-Duur. 2004. aastal osales ta Kuressaare Kammermuusika Päevade lõppkontserdil Johannes Brahmsi vokaaltsüklite "Armastuslaulud" op. 54 ja Robert Schumanni "Hispaania laulumäng" op. 74 ettekannetel.
Maire Haava on esinenud Savonlinna Ooperifestivali galakontsertidel ja teinud koostööd organistide Rolf Uusvälja ja Tiia Tennoga.
Maire Haava tegutseb ka produtsendina Pille Lille Muusikute Toetusfondi juures.
Võitatik
thumb Võitatik (Suillus luteus) on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.
Vaxholmi kindlus
pisi|Vaxholmi kindlus Vaxholmi kindlus ehk Vaxholmi kastell on kindlus Rootsis Stockholmi läänis  Stockholmi saarestikus Vaxholmi saarel Vaxholmi linna territooriumil.
Västeråsi riigipäeval 1544 otsustati, et Vaxholmi saar tuleb kindlustada, et kaitsta Stockholmi idast tulevate mereröövlite eest ning mööduvate laevade maksustamiseks ja neilt tolli nõudmiseks. Aastal 1549 ehitati seetõttu esimene kindlustus, milleks oli lihtne rõhtpalkmaja kohal, mille kuningas Gustav Vasa ise välja valis. Kindlust ümbritsev vesi oli algselt otsene ühendustee Stockholmiga.
Johan III ajal asendati rõhtpalkmaja ümmarguse kivitorniga. Aastal 1604 lisandus veel kindlustusi ning 1612, samal aastal, mil kindlust ründasid taanlased, tugevdati kindlust, mis kandis nime Vaxholms hus, vallidega ja muude kaitserajatistega ümber torni.
Aastal 1719 ründasid kindlust venelased.
Praegune kindlus pärineb suures osas 1863. aastast ja seal asub Rootsi Rannakaitse Rahvusmuuseum.
Võitatik
Nimi
Rahvapäraselt nimetatakse ka võipuravikuks.
Välimus
Seen on keskmise suurusega ja madala jalaga. Kübar on tumepruun, mõnikord violetjas; pealt limane. Kübara läbimõõt on 5...10 cm.
Seeneliha on helekollane, vatjas.
Levila ja kasvukoht
Võitatik kasvab põhjapoolkera parasvöötmes ja Austraalias. Eestis kasvab männikutes ja nõmmedel, levinud kesksuvest kuni oktoobrini.
Kasutamine
On hea söögiseen. Võitatikut võib süüa värskelt, marineerida, hapendada, külmutada, kuivatada.
Henri Barbusse
thumb|300px|Henri Barbusse
Henri Barbusse (17. mai 1873 Asnières – 30. august 1935 Moskva) oli prantsuse kirjanik.
Elukäik
Henri Barbusse sündis Pariisi külje all Asnièresi linnakeses. Tema isa Adrien Barbusse oli ajakirjanik, kes kirjutas ka romaane ja näidendeid.
Looming
1893. aastal avaldas pseudonüümi Lucien Fort all ajalehes Écho de Paris poeemi "Hüvastijätt" ja mõne luuletuse. Need esimesed kastetused köitsid Catulle Mendèsi, luuletaja ja tol ajal ajalehe kirjandustoimetaja, tähelepanu. Tema abiga andis Henri Barbusse välja oma esimese luulekogu "Halisejad".
Laurent Koscielny
Koscielny on mänginud veel Prantsusmaa klubides Guingamp, Tours ja Lorient ning Inglismaal Premier League'is Arsenalis.
Koondisekarjäär
Ta mängis Prantsusmaa koondises aastal 2011–2018. Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi ta 11. novembril 2011 sõprusmängus USA vastu.
Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Ainsa värava lõi ta koondises 4. juunil 2016 sõprusmängus Šotimaaga.
Rooma kuningas
Rooma kuningas (ladina keeles Rex Romae) oli Rooma kuningriigi peamagistraat.
Legendi järgi oli esimeseks Rooma kuningaks Romulus, kes 753. aastal eKr asutas Rooma linna. Kokku jõudis valitseda seitse kuningant, kellest viimane kukutati aastal 509 eKr.
Leedu järvede loend
''Siin on loetletud Leedu järvi.
A
Aisetas - Akmena‎ - Alaušai järv‎ - Alaušas‎ - Ančia järv‎ - Apvardai - Arinas‎ - Asalnai‎ - Asavas‎ - Asveja‎ - Ažvintis - Avilys
B
Baltieji Lakajai - Baluošas - Baluošas - Bebrusai
C
Čičirys
D
Didžiulis - Dringis - Drūkšiai - Dūkštase järv - Dūriai - Dusia - Dysnai - Dysnykštis
E
Erzvėtase järv
G
Galstas - Galuonai - Galuonis - Galvė - Giluitis
I
Ilgis - Indrajai - Išnarai
J
Juodieji Lakajai
K
Kertuojai - Kretuonas - Krokų Lanka
L
Lūkstas - Luodis - Lūšiai
M
Mastis - Metelys
N
Nedzingis
O
Obelija
P
Peršoksnai - Plateliai järv - Pravalas - Prūtas
R
Rėkyva - Rubikiai järv - Rūžas
S
Samavas - Sartai - Seda - Seirijis - Siesartise järv - Simnase järv - Skaistis - Smalvas - Stirniai - Suosa - Svėdasas
Š
Širvėna - Šventas
Ž
Žeimenys - Žuvintas
T
Tauragnas
U
Utenas - Ūsiai
Roland Liiv
Roland Liiv (sündinud 9. novembril 1971 Tõrvas) on eesti ooperilaulja, tenor.
Roland Liiv on laulnud Rahvusooperis Estonia, Tartu „Vanemuises“, Pärnu Endla teatris ja ka välismaal: Inglismaal Buxtonis Gilber ja Sullivani festvalil 2001, Soomes Vaasa Ooperis 2005, Prantsusmaal Baugé Opera's 2007. Olnud ka suurvormide ettekandjaks: Wolfgang Amadeus Mozarti „Requiem“ ja „Litaniae Lauretanae“, Johann Sebastian Bachi „Jõuluoratoorium“ ja kantaat nr. 82a, C. F. Gounod' „Messe solenelle oe Sante-Cecile“ jne.
Poks 1968. aasta suveolümpiamängudel
Poks 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 13.–26. oktoober.
Val Barkeri karikas
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai sulgkaalu (kuni 57 kg) pronksmedalivõitja Philip Waruinge (Keenia).
Helveskaal
24 võistlejat.
See oli Venezuela ja Sri Lanka ainus koht esikuuikus México olümpiamängudelt.
Kärbeskaal
26 võistlejat.
Kukk-kaal
39 võistlejat.
Sulgkaal
32 võistlejat.
Kergekaal
37 võistlejat.
I kergekeskkaal
36 võistlejat.
I keskkaal
27 võistlejat.
II keskkaal
23 võistlejat.
Poolraskekaal
18 võistlejat.
702
702. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 697 698 699 700 701 - 702 - 703 704 705 706 707
Ērgļi
Ērgļi on küla (lielciems) Lätis Madona piirkonnas, Ērgļi valla halduskeskus. Asub Ogre jõe ääres. Jõel on hüdroelektrijaam.
Ērgļis oli Riia-Ērgļi raudtee lõppjaam. Külas on bussijaam, lisaks asuvad seal bussipeatused Sauleskalns, Pagriezienz uz Pļaviņam, ja Skola. Asulas on ka raamatukogu.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ērgļi vasallilinnus ja Ērgļi Kantsikünka linnamägi, kohaliku kaitse all aga Ērgļi keskaegne kalmistu.
1. juulini 2009 oli küla Madona rajooni koosseisus. Aastail 2006-2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Aastal 2000 oli külas 2500 elanikku, aastal 2006 oli elanikke 2200. Aastal 2015 oli elanikke 1939, aastal 2020 aga 1746.
Mart Lepaste
Mart Lepaste (kuni 1937. aastast Mart Lekstein; 23. oktoober 1886 Tori vald, Pärnumaa – 23. aprill 1939 Pärnu) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.
Teenis Vabadussõja ajal 6. jalaväepolgus, alates 1912 elas Pärnus, kus oli linna raamatukogu juhataja ning Pärnu Postimehe ja Pärnu Päevalehe vastutav toimetaja.
Eesti Ajakirjanikkude Liidu tegevliige alates 1924.
Harilik leeskputk
Harilik leeskputk (Levisticum officinale) on sarikaliste sugukonda leeskputke perekonda kuuluv, kõrge mitmeaastane rohttaim, mida kasutatakse nii maitse- kui ravimtaimena.
Kaks kantsi
"Kaks kantsi" on J. R. R. Tolkieni triloogia "Sõrmuste Isand" teine osa.