cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Idioot (Dostojevski)
Kolmas osa
Vürst Mõškin loeb Nastasja Filippovna kirju Aglajale. Kirjad läbi lugenud, läheb Mõškin keskööl Jepantšinite juurde, arvates, et kell pole veel kümmegi. Aleksandra teatab talle, et kõik juba magavad. Minnes koju suvilasse (Lebedevi juurde), kohtab vürst Nastasja Filippovnat, kes ütleb, et nad kohtuvad viimast korda.
Neljas osa
Selle osa alguses kirjutab Dostojevski tavalistest inimestest. Näiteks on Ganja. Ivolginide juures on nüüd teada uudis, et Aglaja abiellub vürstiga, ja sellepärast tuleb Jepantšinite juurde õhtul hea seltskond, et vürstiga tutvuda. Ganja ja Varja vestlevad raha vargusest, mille süüdlaseks osutus nende isa. Aglaja kohta ütleb Varja, et ta "pöördub ära kõige esmajärgulisemast peigmehest, ja kooleks heameelega mingi üliõpilase juurde pööningule nälga surema".
Ganja vaidleb pärast oma isa kindral Ivolginiga, kuni too karjub "needus sellele majale" ja läheb ära. Jätkuvad vaidlused, kuid nüüd Ippolitiga, kes oma surma oodates on mõõdutunde täiasti kaotanud. Teda nimetatakse "tagarääkijaks ja poisikeseks". Pärast seda saavad Ganja ja Varvara Ardalionovna kirja Aglajalt, milles too palub neid mõlemat tulla Varjale tuttava rohelise pingi juurde. Vennale ja õele on see samm arusaamatu, see on ju juba pärast vürstiga kihlumist.
Pärast tulist arveteklaarimist Lebedevi ja kindrali vahel külastab kindral Ivolgin järgmisel hommikul vürsti ning kuulutab talle, et ta soovib "ennast austada". Kui Ivolgin ära läheb, läheb Lebedev vürsti tuppa ning ütleb, et keegi pole tema raha varastanud, mis paistab muidugi üsna kahtlane. Kuigi asi on lahendatud, jääb see vürsti vaevama.
Järgmine stseen on jälle vürsti kohtumine kindraliga. Viimane jutustab, et Napoleon I aegadel Moskvas oli ta suure juhi kammerpaaž. Kogu jutustus on mõistagi väga kahtlane. Ta läheb vürsti juurest koos Koljaga ära, räägib temaga perekonnast ja endast ja loeb palju tsitaate vene kirjandusest. Seejärel tabab teda apopleksia.
Seejärel mõtiskleb Dostojevski kogu elulisest olukorrast Pavlovskis. Aglaja kingib vürstile siili "oma sügavaima austuse märgiks". See väljend esineb muide ka vestluses "vaesest rüütlist". Kui vürst on Jepantšinite juures, tahab Aglaja kohe teada tema arvamust siili kohta, mis teeb vürsti pisut kohmetuks. Vastus ei rahulda Aglajat ning Aglaja küsib temalt heast peast: "Kas te kosite mind või ei?" ja "Kas te palute minu kätt või ei?" Vürst veenab, et palub ja et ta armastab teda väga. Aglaja esitab talle veel küsimuse tema rahalise olukorra kohta, mis teistele tunduv täiesti kohatu. Pärast ta lagistab naerda ja jookseb ära, õed ja vanemad jooksevad talle järele. Oma toas ta nutab, lepib omastega ära ja ütleb, et ta vürsti üldse ei armasta ja et ta "sureb naeru kätte", kui vürsti jälle näeb.
Aglaja palub temalt vabandust ning teeb ta nii õnnelikuks, et ta isegi ei kuule Aglaja sõnu: "Andke andeks, et ma nõudsin mõttetust, millel ei saa muidugi olla vähimaidki tagajärgi..." Vürst oli õhtu läbi lõbus ning rääkis palju ja elavalt, kuigi tal oli kavatsus liiga palju mitte rääkida, sest nagu ta oli eelmisel päeval vürst Štš-le öelnud, "tal tuleb end tagasi hoida ja vaikida, sest tal pole õigust mõtet alandada, seda ise esitades."
Pärast pargis kohtab vürst Ippoliti, kes, nagu tavaliselt, irvitab vürsti üle mürgisel ja pilklikul toonil ning nimetab teda naiivseks lapseks.
Valmistudes õhtuseks koosviibimiseks, "suurilma ringkonnaks", hoiatab Aglaja vürsti mingi ebaadekvaatse tembu eest, ja vürst märkab, et kõik Jepantšinid kardavad tema pärast, kuigi Aglaja ise tahab väga seda varjata, ja arvavad, et ta seltskonnas võib-olla kukub läbi. Vürst teeb järelduse, et on parem, kui ta ei lähe. Aga ta muudab kohe meelt, kui Aglaja annab mõista, et kõik on korraldatud spetsiaalselt tema pärast. Peale selle ei luba Aglaja tal mitte millestki rääkida, nagu näiteks sellest, et "ilu päästab maailma". Selle peale vastab vürst, et nüüd ta lõhub kindlasti vaasi ära. Öösel ta fantaseerib ja kujutab ette, kuidas tal just niisuguses seltskonnas tuleb epilepsiahoog peale.
Kui "vanaeit Belokonskaja" (nagu Lizaveta Prokofjevna teda kutsub) läheb ära, ütleb ta vürsti kohta: "Mis seal ikka, on nii hea kui ka halb, aga kui tahad minu arvamust teada, siis rohkem halb. Näed ise, missugune inimene, haige inimene!" Aglaja kuulutab pärast, et pole teda kunagi oma peigmeheks pidanud.
Jepantšinid küsivad pärast ikkagi vürsti tervise järele. Vera Lebedeva kaudu annab Aglaja vürstile käsu majast mitte välja minna; põhjus on vürstile muidugi arusaamatu. Vürsti juurde tuleb ka Ippolit ning kuulutab talle, et täna ta rääkis Aglajaga, et leppida kokku kokkusaaises Nastasja Filippovnaga, mis peab toimuma samal päeval Darja Aleksejevna juures. Vürst taipab, et Aglaja tahtis, et ta jääks koju, et ta saaks talle järele tulla. Nii saavadki romaani peategelased omavahel kokku.
Aglaja avaldab Nastasja Filippovnale oma arvamuse, et too on enesearmastaja "hullumeelsuseni, millest annavad tunnistust ka teie kirjad mulle." Seda enam, et ta armus vürstisse tema õilsa lihtsameelsuse ja piiritu kergeusklikkuse pärast. Küsides Nastasja Filippovnalt, mis õigusega ta sekkub vürsti tunnetesse tema vastu, ning teatades ühtelugu nii Nastasja Filippovnale kui ka vürstile endale, et armastab vürsti, ning saanud mitterahuldava vastuse, et "ei talle ega teile", vastab ta raevukalt, et tahtis teha suure vägiteo, keelitades teda "talle mehele minema", eesmärgiga oma enesearmastust vaigistada. Aga Nastasja Filippovna vaidleb vastu, et ta ainult sellepärast tuligi sellesse majja, et ta kartis Aglajat ja tahtis selgusele jõuda, keda vürst rohkem armastab. Pannes talle ette vürsti võtta, nõuab ta, et ta kohe lahkuks. Ja järsku käsib Nastasja Filippovna nagu hullumeelne vürstil otsustada, kellega ta läheb. Vürst ei saa midagi aru ja pöördub Aglaja poole, osutades Nastasja Filippovnale: "Kas see on siis võimalik! Ta on ju... nii õnnetu!" Pärast seda ei kannaya Aglaja enam välja ja jookseb ära, vürst tema järel, kuid lävel haarab Nastasja Filippovna temast kätega kinni ja minestab. Vürst jääb tema juurde – see on saatuslik otsus.
Algavad ettevalmistused vürsti ja Nastasja Filippovna pulmadeks. Jepantšinid sõidavad Pavlovskist ära, ja saabub arst, et vaadata läbi Ippolit ja ka vürst. Jevgeni Pavlovitš külastab vürsti kavatsusega "analüüsida" kõike juhtunut ja vürsti motiive. Tuleb välja peen ja suurepärane analüüs: ta veenab vürsti selles, et oli sündsusetu ära öelda Aglajale, kes käitus palju õilsamalt ja sündsamalt, olgugi et Nastasja Filippovna tõesti vääris kaastunnet, ent siin oli kaasatundmist liiga palju, sest Aglaja vajas ju tuge. Vürst on nüüd täiesti veendunud, et ta on süüdi. Jevgeni Pavlovitš lisab veel, et võib-olla isegi ta ei ei armastanud kedagi neist, et ta armastas ainult nagu "abstraktne vaim".
Nastasja Filippovna on aga väga mures, kujutades ette, et Rogožin peidab end aias ja tahab teda tappa. Pruudi meeleolu muutub ühtelugu, kord on ta õnnelik, kord meeleheitel.
Enne laulatust, kui vürst ootab kirikus, näeb Nastasja Filippovna Rogožinit, hüüab: "Päästa mind"! ja sõidab koos temaga ära. Keller nimetab vürsti reaktsiooni sellele enneolematuks filosoofiaks: "... tema olukorras... on see täiesti loomulik."
Vürst lahkub Pavlovskist, võtab Peterburis hotellitoa ja hakkab Rogožinit otsima. Kui ta jõuab Rogožini majja, ütleb teenija, et teda ei ole kodus. Kojamees seevastu vastab, et ta on küll kodus, kuulnud aga vürsti vastuväidet teenija sõnade põhjal, arvab, et võib-olla siis läks kodunt ära. Pärast aga teatab, et härra magas ju öösel kodus, kuid sõitis Pavlovskisse. Kõik see tundub vürstile üha ebatõenäolisem ja kahtlasem. Teel tagasi hotelli puudutab Rogožin teda rahvahulgas küünarnukist ja ütleb, et ta järgneks talle tema koju. Nastasja Filippovna on tema juures kodus. Nad lähevad tasakesi üles korterisse, sest kojamees ei tea, et ta on tagasi.
Järsku hakkab Rogožin karjuma, unustades, et tuleb sosinal rääkida, ja jääb äkki vait. Vürst vaatab teda veel kaua ja isegi silitab teda. Kui nad leitakse, siis on Rogožin täielikus minestuses ja palavikus, vürst aga ei saa enam mitte midagi aru ega tunne kedagi ära – ta on "idioot" nagu tookord Šveitsis.
Epiloog
Rogožin kannatas ära kaks kuud peaajupõletikku, ja kui paranes, siis ka kohtuprotsessi. Kohtus tunnistas Rogožin kõik ausalt üles, kuid ei vaielnud vastu oma advokaadile, kes üritas tõendada, et Rogožini kuritegu oli peaajupõletiku tagajärg, et haigus algas ammu enne kuritegu kaebealuse raske kurvastuse tõttu. Rogožin mõisteti kergendavaid asjaolusid arvesse võttes 15 aastaks Siberisse sunnitööle.
Ippolit heitis hirmsas erutuses hinge kaks nädalat pärast Nastasja Filippovna surma. Kolja oli juhtunust sügavasti vapustatud ning tema ema kartis tema pärast, kuna poiss oma aastate kohta liiga palju mõtleb: temast saab võib-olla hea inimene. Kui Jevgeni Pavlovitš Mõškini saatusest kuulis, saatis ta vürsti taas Šveitsi, Schneideri raviasutusse. Jevgeni Pavlovitš sõitis ise aga välismaale ning külastab oma haiget sõpra Schneideri juures üsna sageli.
Vürsti raviarst Schneider aga vihjab vürsti mõtlemisorganite täielikule kahjustusele ning lubab endale kõige kurvemaidki vihjeid. Aglaja Ivanovna Jepantšina läks aga mehele ühele pagulasele, Poola krahvile, kelle kodumaaigatsusest ärapiinatud hing Aglaja ära võlus. Tuli aga välja, et krahv oli petis, kellel polnud pennigi, ning kellel õnnestus Aglaja oma perekonnaga nii tülli ajada, et omaksed polnud teda mitmel kuul näinud.
Tegelased
Jepantšinite perekond Ivolginite perekond Lebedevide perekond Teised tegelased
Pragmaatikud ja läbilõikeinimesed
"Kuritöö ja karistuse" retseptsiooni etteheidete eest, et romaanist puuduvad normaalsed igapäevainimesed, kaitseb autor end neljanda osa alguses: "Reeglina kirjeldavad kirjanikud […] ainult niisuguseid ühiskonna tüüpe, keda tegelikkuses on ainult äärmiselt harva nii täiuslike näidistena, nagu kirjanikud neid kujutavad, kes aga tüüpidena on sellegipoolest peaaegu veel tegelikumad kui tegelikkus ise. […] tegelikkuses olla üksikisikute tüüpilisus just nagu veega lahjendatud. Aga "romaan, mis sisaldab ainult "tüüpe", ainult veidrikke ja erandinimesi, ei oleks tegelikkuse edasiandmine ja võib-olla isegi mitte huvitav." Sest need inimesed sisaldavat "ka omas laadis midagi tüüpilist: igapäevasuse enesena, mis mingi hinna eest ei tahaks jääda selleks, mis ta on, ning tahaks iga hinna eest näida algupärase, isegi omamata vähimalgi määral iseseisvuse ande." (4.1.) Sellepärast selgitab ta igapäevainimeste esinemist oma romaanis 3. ja 4. osa sissejuhatavates käsitlustes.
3. osa 1. peatükis mainib jutustaja väidet, et Venemaal polevat praktikuid, kes oskaksid mõistlikult planeerida. Ta vaidlustab seda irooniliselt, sest kord, sündsus, argus, omaalgatuse, vaimu ja algupärasuse puudumine olevatki igal pool tunnuslikud tublile ja kõlblikule tegudeinimesele, kes tegeleb eelkõige rahateenimisega ja sidemetega. Ja nõnda kardetavat ka Venemaal muutusi ja orienteerutavat praktilise inimese ideaalile. Need vaatlused on sissejuhatuseks kindral Ivan Fjodorovitš Jepantšini ja tema perekonna esitlemisele.
Oma kaalutlusi jätkab jutustaja 4. osa 1. peatükis "tosinainimese" käsitlusega ning nimetab selle näidistena kaupmees Ivan Petrovitš Ptitsõnit, tema abikaasat Varvara Ardalionovnat ning viimase venda Gavrila Ardalionovitš Ivolgini. Neid praktilisi ja igapäevaseid inimesi iseloomustavad nende sotsiaalsed ja finantsilised tõusu- ja ülalpidamisstrateegiad. Vaesunud kindrali Ivolgini perekonda tutvustatakse seoses vürsti külaskäiguga (1.8.) Sealt leiab ta ees kirju pildi: võlgades ja eelkõige joobnud, end valede võrku mässiv erukindral Ardalion Ivolgin.
Charles-André Merda
Charles-André Merda, alates 19. märtsist 1808 parun Meda; (10. jaanuar 1770 – 8. september 1812) oli Prantsusmaa sõjaväelane (brigaadikindral).
Ta hukkus enne Borodino lahingut 5. septembril 1812 saadud kehavigastuste tagajärjel.
Ussiauk
Ulmeraamatuis ja -filmides kasutatakse ussiauke laialdaselt, kuna need võimaldavad kujutada kosmoses rändamist ja teiste tsivilisatsioonidega suhtlemist märksa kergemini kui pikaajalised kosmoselennud. Näiteks on ussiaukude teooria aluseks nn täheväravate süsteemile filmi- ja seriaalisarjas "Tähevärav".
Charles-André Merda
8. septembril 1812 anti talle postuumselt brigaadikindrali auaste.
Saul Perlmutter
pisi|Saul Perlmutter 2006. aastal [[Shaw' auhinda vastu võtmas]] Saul Perlmutter (sündinud 22. septembril 1959 Champaign-Urbanas) on Ameerika astrofüüsik, kes koos Adam Riessi ja Brian P. Schmidtiga sai 2011. aastal Nobeli füüsikaauhinna tõenduse eest, et universumi paisumine mitte ei aeglustu, vaid kiireneb. Riessi ja Schmidtiga jagas ta ka 2006. aastal saadud Shaw' auhinda astronoomias.
Perlmutter töötab Lawrence Berkeley Riiklikus Laboratooriumis ning on füüsikaprofesor California Ülikoolis Berkeleys. Ta on Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia (American Academy of Arts & Sciences) liige ja kuulub 2003. aastast Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni (American Association for the Advancement of Science). Samuti kuulub Perlmutter USA Rahvuslikku Teaduste Akadeemiasse.
Kõidama tiik
Järve pindala on 1,5 ha ja kõrgus merepinnast 74,5 m. Osa järve lõunakaldast asub Tällevere külas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Colmar-Berg
Colmar-Berg on vald Luksemburgis Luxembourgi ringkonnas Merschi kantonis. Kuni 1991. aasta 25. märtsini oli valla nimeks lihtsalt "Berg".
Colmar-Bergis suubub Attert Alzette'i jõkke.
Avatud Kihnu Fond
Avatud Kihnu Fond oli Eesti sihtasutus, mis tegutses 1992 -2015. Sihtasutuse esimees oli Anneli Akermann.
Sihtasutus korraldas muu hulgas Kihnu päevi. Sihtasutus on välja andnud ka Kihnu Lehte.
Musta risti ikke all
pisi|paremal|Pilt raamatu "Musta risti ikke all" esikaanest "Musta risti ikke all" on Aristarch Sinkeli kirjutatud ajalooliste romaanide triloogia esimene osa. Romaani tegevus käsitleb Jüriöö ülestõusu. "Musta risti ikke all" ilmus aastal 1956, kordustrükk 1959. aastal.
Triloogia teine osa "Mõõgaga mõõdetud maa" ilmus 1959. aastal. Kolmas osa "Lembitu" valmis 1967. aastal, kuid ilmus alles 2008. aastal.
Kevin Lankinen
Ta alustas klubikarjääri Jokerites, mille põhimeeskonnas mängis ta hooajal 2013–14 Soome kõrgliigas ühe mängu. 2014. aastal valiti Lankinen Soome noorteliiga hooaja parimaks väravavahiks.
2014. aastal sõlmis ta lepingu Soome kõrgliiga klubiga HIFK. Hooaja 2014–15 väljalangemismängudes osales ta Soome kõrgliiga pikimas mängus, mis kestis 134 minutit ja 14 sekundit. 15. märtsil 2015 toimunud mängus võitis HIFK Ilvest tulemusega 2:1 ja pääses veerandfinaali.
2018. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Hooajal 2018–19 mängis ta American Hockey League'i klubis Rockford IceHogs ja ECHL-i klubis Indy Fuel. 2020. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris Lankinen 19. jaanuaril 2021 mängus Florida Panthersi vastu.
2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Nashville Predatorsiga.
2019. aastal tuli ta Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. Lankinen oli selle juures üheks võtmemängijaks, lastes endale keskmiselt visata 1,5 väravat mängus, mis oli turniiri parim näitaja.
Isamees
Isamees, ka pulmaisa või mõõgaisa või saajavanem oli eesti pulmapeo peategelane ja juht, enamasti peigmehe vanim ja autoriteetseim abielus sugulane. Ta esindas pulmakombestikus peiupoolseid pulmalisi, olles peigmehe eestkõneleja juba kosjades. Läbi aegade on tal olnud eri paikades muidki nimesid: ninamees, peiuisa, raudkäsi, saajavanem. Varasematel aegadel kandis isamees pulmas valget rätti õlgadel ja vööl või käes mõõka, mis 19. sajandil enamasti olid puust mõõkade imitatsioonid. Pulmatseremoniaali aitasid tal juhtida peiupoisid, vallalised noormehed.
Isameheks valiti vanem sõnaosav mees, algselt ilmsesti suurpere vanem. Ta oli peiu peamine abiline, kosjade läbiviija, pulmade korraldaja ja pulmarongi juht. Nõutav oli isamehe sõnaosavus ja kommete tundmine. Ta istus söögilaua otsas noorpaari lähedal, oli kesksel kohal rahakorjamisel. Isamehe partner pulmas oli mõrsja sugulane - kaasanaine.
Isamehe ülesandeid: oli sõitudel kõige ees, keegi ei tohtinud temast mööda sõita (Hageri); tuppa minnes oli õlletoobiga kõige ees, kaasanaine paeltega järel (Hanila); näitas pulmalistele raha eest pruuditanu (Pühalepa), istus lauaotsas ja jälgis, et süüa oleks (Karksi), pidi jälgima, et pruut ei saaks üksi teiste meestega kokku või et mõni mees ei saaks vägisi pruudi manu minna (Tarvastu); pidi olema laulumees (Rõuge); ütleb tanutamise sõnad (Räpina); pani noorpaari magama (Vastseliina.)
Välislingid
Isamees, ERM Fk 2623:9, Eesti Rahva Muuseum,
Rahvuskogu 14. valimisringkond
Kandideerisid Kehtna majapidamiskooli juhataja Aleksander Arak ja Rapla ühispanga asjaajaja Aleksander Plaks, kellest Aleksander Arak sai 2543 ja Aleksander Plaks 2084 häält, seega valiti 14. valimisringkonnast Aleksander Arak.
Seikluslik Lastekirjandusmaja
Seikluslik Lastekirjandusmaja oli Viljandis asunud asuv lastetuba-muuseum, mis oli laste mängupaik ja ühtlasi eksponeeris Eesti lastekirjanike teoste tegelasi ja esemeid . Lastekirjandusmaja avati 2011. aastal ja suleti 2013. aasta juuli lõpus pärast Viljandi Pärimusmuusika Festivali.
Mäemarikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Mäemarikeelne Vikipeedia (mäemari keeles Кырык марла Википеди) on Vikipeedia mäemarikeelne versioon. See sai alguse 17. oktoobril 2010.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Alar Abram
Alar Abram (sündinud 25. septembril 1972) on eesti lastearst ja orienteeruja.
Haridus
Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna cum laude. 2001. aastal lõpetas pediaatria residentuuri.
Töö
Ta on töötanud Hämeenlinnas Kanta-Häme keskhaiglas pediaatri ja diabetoloogina.
Sporditulemused
Aastatel 1997–2014 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 5 kulda, 6 hõbedat ja 5 pronksi.
2014. aastal tuli ta SK Saue Tammede võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.
Rogaini MMil sai 2013. aastal koos Erik Aibastiga 7. koha, 2014. aastal rogaini EMil koos Armo Hiiega 5. koha.
Promenaadi tänav (Haapsalu)
Promenaadi tänav (ka Promenaad) on tänav Haapsalus Tagalahe kaldal. pisi|[[Haapsalu kuursaal, Promenaadi 1]] Tänav sai nime 2004.
Ajalugu
1831. aastal Tagalahe äärde rajatud paari sülla laiusest jalgrajast sai alguse rannaäärne puiestee, millest kujunes hiljem Suur Promenaad. Seda hakati rajama 1859. aastal mere täitmise ja kalda kindlustamise abil. Suur Promenaad oli 4,5 meetrit lai ja umbes kilomeeter pikk. Väikese Promenaadi nime kandis 1860. aastatel teine lahe äärde rajatud tee (praegune Pjotr Tšaikovski puiestee).
Mereäärset teed kutsuti suureks puiesteeks või suureks promenaadiks (saksa keeles die große Promenade, vene keeles Большой променадъ).
1914. aasta algul nimetati Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi korraldusel Suur-Promenaad ümber Romanovite Bulvariks.
Jaan Poska auks kandis Promenaadi tänav aastail 1926–1941 Jaan Poska puiestee nime. 1987. aasta 18. detsembril otsustas Haapsalu Linna Rahvasaadikute Nõukogu ennistada Haapsalu linnas teiste ajalooliste tänavanimede hulgas ka Promenaadi tänava nime (seni 21. juuni puiestee).
Promenaadi ääres olev Linda, Rüütli, Jaani tänava ning mere vaheline haljasala nimetati Jaan Poska pargiks, pargis asuvad Roman Haavamägi Rudolf Tobiase monument ja viie bareljeefiga päikesekell.
Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
thumb|right|400px|Ajaloolise Pommeri hertsogkonna kaart 17. sajandist
Slaavi pomoraani hõimude hertsogid (kogu Pommeri)
Pommeri maid valitsesid esialgu kohalikud hõimud, kes asusid Pommerisse 10. ja 11. sajandi paiku.
Mittedünastilised
1106. aastal jagasid tema kaks vanemat poega Pommeri: Wartislaw, kes asutas Pommeri dünastia ja Pommeri hertsogkonna, ning Świętopełk. Pärast Świętopełki surma okupeeris tema maad sakside vürst Lothar von Supplinburg. 1155. aastal saavutasid maad sõltumatuse Sobiesław I ajal, kes asutas Samboriidide dünastia ja Pomereelia hertsogkonna.
Pommeri hertsogkond
Hertsogkond tulenes Świętobori jaotusest, milles tema poeg Wartislaw päris maad, mis said tegelikult tuntuks kui Pommeri.
right|thumb|100px|[[Pommeri Greif]]
Esimene jaotamine 1155–1264
Pommeri jaotati 1155. aastal Pommeri-Stettiniks ja Pommeri-Demminiks. Võitluses Poola ja Taani feodaalse ülimuslikkuse nõuete maharaputamiseks pöördus Pommeri Saksa-Rooma riigi poole. 1181. aastal Lübecki müüride taga laagris olles tunnistas keiser Friedrich I Barbarossa Bogislaw I S(c)lavia hertsogiks, nagu seda dokumendis kutsuti. Kuid kolm aastat hiljem (1184) sundis Taani kuningas Knud VI Pommeri Greifswaldi lahe lahingus tema kui lääniisandaga nõustuma. 1190. aastal eraldusid Pommeri-Stettinist Schlawe ja Stolpi maad. Taani kaotusega Bornhövedi lahingus vabanes Pommeri Taani lääniisandast.
1231. aastal andis keiser Friedrich II vahetu ülimuslikkuse Pommeri üle Brandenburgi markkrahvile, kes jõustas selle väite Kremmeni (1236) ja Landini lepingutega (1250). Nii sai Pommerist Brandenburgi vasall, seega ainus vahendatud (kaudne) keisririigi alamvasall, kus Brandenburg ise oli vahetu keisri vasall.
1227. aastal läks Stolp Pomereeliale ja Schlawe Pommerile. Aastatel 1238–1316 said mõlemad Pomereelia osaks, mida valitses autonoomselt tegutsenud kastellaanide dünastia Swenzonid (saksa: Swenzonen, sisenesid ajalukku 1257. aastal koos Swenzo Vanemaga). 1316. aastal sai piirkond Pommeri-Wolgasti osaks, esmalt Brandenburgi pandina ja lõplikult 1347. aastal.
Pärast Wartislaw III pärijateta surma 1264. aastal sai Barnim I ainsaks kogu hertsogkonna hertsogiks. Pärast Barnimi surma valitsesid hertsogkonda tema pojad Barnim II, Otto I ja Bogislaw IV. Esimestel aastatel valitses vanem vend Bogislaw oma alaealiste vendade asemel.
Teine jaotamine 1295–1368
1295. aastal jaotati Pommeri hertsogkond umbes Peene ja Ina (Ihna) jõgedega, kus piirkondi nendest jõgedest põhjas (Pommeri-Wolgast) valitses Bogislaw IV, samas Otto I sai piirkonnad nendest jõgedest lõunas (Pommeri-Szczecin).
Kolmas jaotamine 1368–1376
1368. aastal jaotati Pommeri-Wolgast lääneosaks (saksa: Wolgast diesseits der Swine, sealhulgas nimeandev residents Wolgast) ja idaosaks (saksa: Wolgast jenseits der Swine, residentsi Stolpi (Słupsk) järgi ka Pommeri-Stolp).
Neljas jaotamine 1376/1377–1478 ja Pommeri otse keisrile allutamine
1459. aastal lakkasid Pommeri-Wolgasti idaosad Stargardi ja Stolpi ümbruses olemast. 1478. aastal, pärast 200 aasta pikkust jaotamist taasühendati hertsogkond lühikeseks ajaks, kui kõik selle osad päris Bogislaw X. Pyritzi lepinguga 1493. aastal pääses Pommeri Brandenburgi läänisõltuvusest ja sai jälle otse keisrile alluvaks, pärast uusi vaidlusi kinnitati see 1529. aastal lõpuks Grimnitzi lepinguga, mõlemad lepingud pakkusid Brandenburgi järglust, kui Pommeri hertsogid peaksid meesliinis välja surema.
Viies ja kuues jaotamine 1531–1625
1531. aastal jaotati Pommeri Pommeri-Stettiniks ja Pommeri-Wolgastiks. Kuid sel korral, erinevalt varasematest sama nimega jaotamistest, hõlmas Pommeri-Wolgast hertsogkonna lääne- ja Pommeri-Stettin idaosa. 1569. aastal loodi Pommeri-Barthi (eraldus Pommeri-Wolgastist) ja Pommeri-Rügenwalde (Darłowo) (eraldus Pommeri-Stettinist) hertsogkonnad.
Rügeni vürstkond
1168–1325: Taani feodaalvasall kohalike valitsejatega:
1325. aastast Pommeri-Wolgasti või Pommeri-Barthi osa:
1474. aastast Pommeri-Wolgasti osa.
Pomereelia hertsogkond
1155. aastal said Świętopełk I kuulunud maad sõltumatuks Sobiesław I all, kes oli võimalik järglane, kes asutas Samboriidide dünastia ja Pomereelia hertsogkonna.
100px|thumb|right|[[Pomereelia greif]]
Pomereelia hertsogkonna jaotamised
{{legend|#CC997B|Gdańsk|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#EE88FF|Białogarda|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#5CCDD7|Lubiszewo|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#7EEAA1|Świecie|border=1px solid #AAAAAA}}
Kõpu mõis (Reigi)
Kõpu mõisa ase ei ole kultuurimälestisena kaitse all, kuid tegemist on pärandkultuuriobjektiga.
Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
Pomereelia hertsogkonna jaotamised
1271. aastal hertsogkond taasühendati ja 1296. aastal annekteeriti Poola kuningriiki
Kõpu mõis (Reigi)
Mõisast on säilinud majaalune võlvitud lagedega kelder ja korstna vare, samuti kõrvalasuva hoone kelder ning mõisa ümbritsevad põlispuud. Mõisatallid jäävad Ojakülla.
Mõisaasemest lõuna pool asub Kõpu alumine kalmistu. pisi|386x386px|Kõrgesaare mõisa külade Kõpu (Kõppo) ja Ojaküla-Ülendi plaanid. Maamõõtja F. Eurich. M 1:4200
Morgan Geekie
Aastatel 2015–2018 mängis ta Western Hockey League'i klubis Tri-City Americans.
2017. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i draft'is 67. valikuna. Hooajal 2018/19 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers, kellega võitis 2019. aastal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta Hurricanesi meeskonnas 7. märtsil 2020 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu ja lõi selles mängus kaks väravat. Ka oma järgmises NHL-i mängus lõi ta värava. Hooajal 2020/21 sai Geekie NHL-is 36 mänguga kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu.
2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Geekie NHL-i Expansion Draft​is. Hooajal 2021/22 lõi Geekie liigas seitse väravat ja andis 15 väravasöötu.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb Geekie 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Maiade sinine
pisi|Sinine taust sõdalast kujutaval seinamaalil on kaetud maiade sinisega pisi|[[Bernardino de Sahagúni Historia General, Firenze koodeks. Kuuvarjutust kujutav illustratsioon on koloreeritud maiade sinisega]] Maiade sinine (hispaania keeles azul maya) on kergelt roheka varjundiga heledatooniline erksinine tehispigment, mida kasutasid seinamaalingutes ja keraamika maalimisel Kolumbuse-eelse Mesoameerika kultuurid, eelkõige asteegid ja maiad.
Kasutamine
Esimesed jäljed maiade sinise kasutamisest pärinevad maiade kultuuri klassikaliset perioodist, mis algas aastal 500. Sinise värvi kasutamise traditsioon jätkus 16. sajandini Mexico kloostrites, eriti tuntud on mehhiko kunstniku, põlisrahvusest kristlase Juan Gersóni maalingud frantsiskaani kirikus Tecamachalcos. Pärast 16. sajandit värvi valmistamise ja kasutamise oskus Mehhikos hääbus, aga Kuubalt on leitud värvi kasutust isegi nii hilisest ajast kui 19. sajand.
Erakordselt hästi säilinud sinist värvi on leitud seinamaalinguilt Chichén Itzás ja Bonampakis, keraamikalt ja pisiplastikalt, aga ka pinnasest arheoloogilistel kaevamistel kultuskohtades, mis on viinud uurijad mõttele, et inimohvrid kaeti enne ohvritalitust sinise värviga.
Muud
On olemas veebivärvi toon nimega Maya blue.
Festivali i Këngës
Festivali i Këngës on iga-aastane Albaania lauluvõistlus, mida korraldab rahvusringhääling Radio Televizioni Shqiptar (RTSH). See on toimunud alates 1962. aastast. 2003. aastast on see olnud Albaania eelvoor Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Lembitu (romaan)
"Lembitu" on Aristarch Sinkeli kirjutatud ajalooliste romaanide triloogia viimane osa.
Romaani tegevus käsitleb Eesti elu ristisõdalaste maaletulekust Põhjasõjani. "Lembitu" valmis aastal 1967. aastal, kuid ilmus alles 2008. aastal.
Triloogia esimene osa "Musta risti ikke all" ilmus 1956. aastal, teine osa "Mõõgaga mõõdetud maa" ilmus 1959. aastal.
Helwig
Helwig (vene keeles Гельвиг), varem Hellwig oli Brandenburgist Bernaust pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Suguvõsast on teada Jakob Helwig, kes 1677 sai Eestimaa piiskopiks. Jakobi poeg Karl Jakob oli Voose mõisnik. Jakobi pojad said Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli.
Suguvõsa kanti 1753 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Rahvuskogu 6. valimisringkond
'''Rahvuskogu 6. valimisringkond''' asus Tallinnas.
6. valimisringkond oli ainus Tallinnas, kus valimised tegelikult toimusid. Hääleõiguslike kodanike üldarv ringkonnas oli 8938. Kandideerisid Oskar Lõvi ja Andres Joasalu, kellest Oskar Lõvi sai 1658 ja Andres Joasalu 842 häält, seega osutus valituks Oskar Lõvi. Hääli anti kokku 2715, maksvusetuks tunnistati 168 häält, osavõtuprotsent oli 30,38.
Madalmaade Ida-India Kompanii
pisi|17. sajandi Hollandi Ida-India Kompaniile pühendatud autahvel [[Hoornis]] pisi|Kompanii kunagine [[Oost-Indisch Huis|peakontor, mis asus Amsterdamis]] Hollandi Ida-India Kompanii ehk Madalmaade Ida-India Kompanii (hollandi keeles Oost Indische Compagnie) oli 17. sajandil Aasias ja Aafrikas tegutsenud kompanii.
Hollandi Ida-India Kompanii sai alguse 1602. aastal. Hollandi valitsus andis ettevõttele monopoolse tegevusloa kaubandusfaktooriate ja kindluste rajamiseks, rahvusvaheliste lepingute sõlmimiseks, laevaehituseks jms territooriumil, mis ulatus Hea Lootuse neemest Magalhãesi väinani, samuti oli neil õigus omada relvajõude.
Kompanii pani aluse Hollandi koloniaalimpeeriumile, vallutades Kagu-Aasia ja Lõuna-Aafrika suuri alasid, kasutades õigust võtta kohalikelt valitsejatelt lojaalsusvannet Hollandi riigile.
Ettevõte õitses suurema osa 17. sajandist, kuid sõdade tõttu Inglismaaga ja konkurentsi tõttu Inglise Ida-India Kompaniiga, samuti korruptsiooni ja võlgade tõttu Hollandi valitsus lõpuks tühistas äriühingu põhikirja ja võttis üle kompanii vara 1799. aastal.
Lõuna-Mulgimaa
Lõuna-Mulgimaa oli ajaleht, mis ilmus 1994-2017. Ajalehte andsid alguses välja Abja valla- ning Abja-Paluoja ja Mõisaküla linnavalitsused. 1996. aastal liitus nendega ka Halliste vallavalitsus. Toimetaja oli Meelis Sõerd.
Pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi said kõik vallad ja Mõisaküla linn osaks uuest Mulgi vallast ja selle protsessi käigus ühinesid Lõuna-Mulgimaa ja Karksi valla ajaleht Karksi Sõna, millest sai uus ajaleht Mulgi Sõna.
Harry Wilson (jalgpallur)
Harry Wilson (sündinud 22. märtsil 1997 Wrexhamis) on Walesi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Fulham ja Walesi jalgpallikoondises.
2005. aastal liitus ta Liverpooli noorteakadeemiaga. 2014. aasta juulis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Hooaja 2015–16 alguses mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Crewe Alexandra. Liverpooli meeskonnas debüteeris Wilson 18. jaanuaril 2017 Inglismaa karikavõistluste mängus Plymouth Argyle'i vastu.
Hooaja 2017–18 teises pooles oli Wilson Liverpoolist laenul Inglismaa esiliiga klubis Hull City, kus ta lõi 13 mänguga seitse väravat. Hooajal 2018–19 mängis ta laenul Derby Countys ning lõi sel hooajal Inglismaa esiliigas 15 väravat. Hooajal 2019–20 mängis ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis AFC Bournemouth, lüües 31 mänguga kokku seitse väravat. Hooajal 2020–21 oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Cardiff City, kus tema arvele jäi taas seitse liigaväravat.
2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Fulhamiga.
Walesi jalgpallikoondises tegi Wilson debüüdi 16 aasta ja 207 päeva vanuselt 15. oktoobril 2013 mängus Belgia vastu ning sai sellega Walesi koondise läbi aegade noorimaks debütandiks, lüües rekordi üle Gareth Bale'ilt. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus, 22. märtsil 2018 Hiina vastu. Ta kuulus Walesi koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Politseiprefektuur
Politseiprefektuur on politseiasutuse territoriaalne allasutus ja ühtlasi selle allasutuse tegevuspiirkond.
Eesti politseiprefektuurid
pisi|Eesti haldusjaotus (1925)
Ajalugu
1918–1925 moodustasid Eesti maakonnad koos maakonnalinnaga politseiringkonna (politseivalitsus). 1. jaanuaril 1926 loodi välispolitsei prefektuurid. Mitmete ümberkorralduste tulemusena oli 1940. aasta suveks kujunenud 9 prefektuuri: Tallinna-Harju, Tartu-Valga, Viljandi-Pärnu, Petseri-Võru, Saare, Lääne, Viru-Järva, Narva, Raudteede Prefektuur.
Kõpu majaka fond
Kõpu majaka fond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on edendada ja toetada Hiiumaa kultuurielu. Fond asutati 24. juulil 1999 Kõpu majaka juures Eri Klasi algatusel. Sel päeval toimus majaka juures üritus "Pasuna ja pika puuga".
Politseiprefektuur
Ajalugu
Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 tegutsesid Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse ja Eesti Politsevalitsuse politseiprefektuurid:  Tallinna Prefektuur, Harju-Järva Prefektuur, Petseri Politseiprefektuur, Pärnu-Viljandi Prefektuur, Tartu Prefektuur, Võru-Valga Prefektuur, Viljandi Prefektuur
Kõpu majaka fond
Fondist jagatakse igal aastal 500 eurot.
Politseiprefektuur
Taasmoodustatud politseiprefektuurid
Novembris 1990 loodi 19 politseiprefektuuri. Politseiprefektuurid :
1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Transpordipolitsei Prefektuur nimetati ümber Raudteepolitsei Prefektuuriks. ning 1994. aastal ühendati Raudteepolitsei Prefektuur regionaalsete politseiprefektuuridega.
2004. aasta politseireform
2004. aasta politseireformiga moodustati 4 piirkondlikku politseiprefektuuri:
2010. aasta politseireform
2010. aasta politseireformiga moodustati, Politseiameti, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Piirivalveameti ja Kodakondsus- ja Migratsiooniameti ühendamisel juhtasutusena Politsei- ja Piirivalveamet ja seniste Politseiameti Politseiprefektuuride, Piirivalveameti piirivalvepiirkondade ja KMA regionaalsete büroode baasil moodustus neli territoriaalselt prefektuuri:
Saksi Ludolf
Saksi Ludolf (umbes 1295 – 1378), ka Ludolphus de Saxonia ja Ludolf Kartuuslane, oli katoliku teoloog, kes tegutses 14. sajandil.
Tema peateos oli 1374. aastal kirjutatud "Vita Christi" ('Kristuse elu'), mille esmatrükk ilmus 1470. aastatel. Sellel oli tähelepanuväärne mõju uuele usupraktikale, mis väärtustas vaga meditatsiooni kristlike teemade üle ja taotles süüvimist ning enese mõttes paigutamist evangeeliumi sündmustiku keskele, tehnikat, mis sai populaarseks devotio moderna kogukonnas ja mõjutas hiljem Ignatius Loyolat. Teose populaarsust näitab sellest tehtud käsikirjaliste koopiate suur arv, mida säilitatakse raamatukogudes, ja palju trükiväljaandeid, alates esimestest, mis ilmusid Strasbourgis ja Kölnis 1474, kuni viimaste Pariisi väljaanneteni 1865. ja 1878. aastal. Teos ilmus katalaani, kastiilia, portugali ja prantsuse keeles 15. sajandi lõpul, itaalia keeles 16. sajandil.
Alzette
pisi|280px|Asendikaart Alzette (letseburgi keeles Uelzecht, saksa keeles Alzig) on jõgi Prantsusmaal ja Luksemburgis.
Normikontroll
Normikontroll (inglise keeles constitutional review) tähendab õigusakti põhiseaduslikkuse järelevalvet. Normikontrolli põhimõtted on määratletud põhiseaduse §-s 152. Põhiseaduslikkuse järelevalve tehakse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse alusel.
Põhiseaduslikkuse järelevalve printsiibid jagunevad kaheks:
Normikontrolli saab jagada ka eel- ja järelkontrolliks. Eelkontroll ehk ex ante tähendab, et õigusnorm, mida kontrollitakse, pole jõustunud, ning järelkontroll ehk ex post tähendab, et kontroll käib jõustunud seaduste üle.
Normikontrolli liigid
Normikontrollis saab eristada abstraktset ja konkreetset normikontrolli.
Abstraktne normikontroll
Abstraktse normikontrolli käigus menetletakse oletuslikke juhtumeid, et veenduda seaduse objektiivses põhiseaduslikkuses. Eelkontrolli saab täide viia üksnes abstraktse kontrolli vormis ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohtu ülesanne ei ole ainult põhiseaduslike rikkumiste parandamine, vaid ka nende vältimine. Abstraktse normikontrolli korral kontrollitakse põhiseaduslikkust kindlast kohaldamisvaidlusest olenemata. Kohaldamisvaidluse taotlus rahuldatakse, kui õigusnorm on põhiseadusvastane, ilma et see kahjustaks põhjendamatult kellegi õigusi.
Konkreetne normikontroll
Konkreetne normikontroll saab alguse kohtust ning selle eesmärk on hinnata õigusnormi põhiseaduspärasust reaalse vaidluse korral. Konkreetne normikontroll saab esineda üld- või halduskohtuliku vaidluse korral. Normikontrolli objekt on süüteo-, tsiviil- või haldusasjas rakendamisele kuuluvad seadused. Riigikohtu kohaselt on konkreetse normikontrolli peamine siht kaitsta menetlusosaliste põhiõigusi ning seejärel määrata kindlaks avalik huvi ja kaotada põhiseadusvastased õigusnormid. Riigikohus ei saa kõhelda, vaid peab olema enda normikontrolli otsuses kindel.
Abstraktse normikontrolli algatamine
Abstraktset normikontrolli on võimalik algatada presidendil, õiguskantsleril ning kohaliku omavalitsuse volikogul. Enne, kui Riigikohtus menetlus algatatakse, on presidendil ja õiguskantsleril kohustus anda õigusakti vastu võtnud organile võimalus akt põhiseadusega vastavusse viia. Presidendil on õigus suunduda Riigikohtusse taotlusega kuulutada konkreetne õigusnorm põhiseadusega vastuolus olevaks, kui Riigikogu on võtnud õigusnormi samal kujul vastu. Seega on presidendi normikontroll eelkontroll, kuna õigusnorm ei jõustu enne, kui ta selle välja kuulutab.
Konkreetse normikontrolli algatamine
Et algatada konkreetset normikontrolli ja jätta õigusnorm kohaldamata, peab olema asjakohane norm põhiseadusvastane ning pädev kohus kindel protsessi lahendamises. Kohtul on nii õigus kui ka kohustus jätta kohaldamata igasugune õigusnorm, mis on vastuolus põhiseadusega.
Konkreetse normikontrolli tegemiseks peab õigusnorm olema õiguslikult olemas ja avaldatud. Edasiulatuvalt kehtetu õigusnorm saab olla põhiseaduslikkuse järelevalve objekt, kui see reguleeris varasemaid õigussuhteid, mis on põhiasjas endiselt vaidluse aluseks.
Korana keel
Korana keel (ka !ora keel, keelekood kqz) on keskkhoisani keelte hulka kuuluv väljasurnud keel, mida kõnelesid koranad Lõuna-Aafrika Vabariigis.
2012. aasta seisuga oli elus 1 arvatav keeleoskaja, kes aga keeldub korana keelt rääkimast. 2008. aastal oli teada 8 korana keele oskajat.
Vihi Sillaotsa järv
Järve pindala on 1,1 ha, valgla suurus 1 km², kaldajoone pikkus 461 m, kõrgus merepinnast 38,5 m ja selles asub üks saar pindalaga 0,01 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Permikomikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Permikomikeelne Vikipeedia (permikomi keeles Перем коми Википедия) on Vikipeedia permikomikeelne versioon. See sai alguse oktoobris 2010.
Seal on artiklit ja  lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Rahvuskogu 65. valimisringkond
'''Rahvuskogu 65. valimisringkond''' asus Narvas ja Narva-Jõesuu linnaosas.
Nõukogude Liidu jalgpallikoondis
Nõukogude Liidu jalgpallikoondis oli Nõukogude Liidu koondvõistkond jalgpallis.
Rahvuskogu 65. valimisringkond
Kandideerisid Johan Hansing ja Narva linnapea Jaan Lust, kellest Johan Hansing sai 4288 ja Jaan Lust 2451 häält, seega osutus valituks Johan Hansing.
Nõukogude Liidu jalgpallikoondis
1956. aastal jõuti Melbourne'i olümpiamängudel juba esimese suurvõiduni, olümpiakullani.
Rahvuskogu 65. valimisringkond
Valimas käis 10 94 hääleõiguslikust kodanikust 7423 ehk 69,7%.
August Sanga nimeline luuletõlke auhind
August Sanga nimeline luuletõlke auhind on 2018. aastal Sihtasutuse Kultuurileht kirjandusväljaannete asutatud auhind, mis määratakse ühe aasta jooksul, augusti algusest augusti alguseni ilmunud parima eestikeelse tõlkeluuletuse eest. Auhind on nimetatud luuletaja ja tõlkija August Sanga järgi ning antakse üle 30. septembril, rahvusvahelisel tõlkijate päeval.
Nõukogude Liidu jalgpallikoondis
1960. aastal võideti esimeste EM-võistluste finaalis Jugoslaavia 2:1. Teisel EM-il 1964 oli NSV Liit taas finaalis, kuid seekord tuli Hispaaniale alla vanduda. 1966. aasta MM-il Inglismaal jõudis NSV Liit pronksimängule, kuid kaotas selle Portugalile 1:2. Kõigil neil turniiridel kaitses meeskonna väravat Lev Jašin.
1972. aastal jäädi EM-i finaalis alla Saksamaa FV-le 0:2.1988. aasta EM-il kaotati finaalis Hollandile. Sama aasta sügisel võitis NSV Liit Sŏulis olümpiakulla, mis jäi ka tolle riigi ajajärgu viimaseks võiduks.
Mängud Eesti koondise vastu
Eesti jalgpallikoondis on Nõukogude Liidu koondisega kohtunud ühe korra. Nõukogude Liit oli 5. FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas.
Postomino
Postomino (saksa keeles Pustamin, kašuubi keeles Postòminò) on küla Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Sławno maakonnas, Postomino valla halduskeskus. Postomino asub Läänemerest 8,5 km kaugusel, Sławnost ligikaudu 14 km põhjas.
Küla on esmamainitud 1301. aastal. Kuni 1945. aastani oli küla Saksamaa koosseisus.
Lausekujund
Lausekujund ehk lausefiguur on sihipäraselt taotletud eriline lauseehitus või -tähendus stiilivõttena, näiteks kirjanduses.
Lausekujund on sõna või fraas, mille tähendus on suurem kui sõnasõnaline tähendus. See võib olla metafoor või võrdlus, mis on tehtud enam mõiste selgitamise jaoks. Või see võib olla alliteratsiooni kordus või hüperbooli liialdus, mis edendab rõhutust või efekti.
Retooriline küsimus
Küsimuse vormis esitatud kinnitava või eitava sisuga lause, nt Kas olen hull? Ei, tõesti mitte? Retooriline küsimus on küsimus, mis ei ole küsitud, et võtta vastu vastust publikutest või lugejatest. See on lihtsalt püstitatud erilise rõhutamise jaoks. Mõnikord retoorilised küsimused võivad olla avatud, aga teisel ajal kõnelejal on võimalus anda vastust. Teisel juhtumil vastuse puudus publikutest on oodatud. Retooriline pöördumine on tundeline pöördumine loodusnähtuste, eemalviibijate vms poole, nt Mis mulle jutustad koidikutuul?
Kordus
Korduvad ühesuguse sisu, rütmi või vormiga sõnad või laused.
Antitees
Antitees on grammatiline termin, mida kasutatakse kahes tähenduses. Antitees– kahe vastandliku mõiste vastandamine, nt Kuningas on surnud! Elagu kuningas! Antitees– kahe vastandliku mõiste vastandamine, nt Kuningas on surnud! Elagu kuningas! Antitees sõna otseses mõttes on vastand. See on tavaliselt vastand avaldusele, mõistele või ideele. Kirjanduslikkus analüüsis antitees on avalduse paar või pildid millisel üks on vastand teisele. Paar on kirjutatud sarnasega grammatilisega struktuuriga, mis näitab rohkem kontrasti. Antiteesi kasutatakse mõiste, idee või lõpetuse rõhutamisel. Antitees - vastuseade, nt Sa kõige armsam mulle ja siiski vihkan sind.
Ellips
Ellips on mõne sõna ärajätmine lausest (tavaliselt alus või öeldis), nt Kes ees, see mees. Ellips on grammatiline termin, mida kasutatakse kahes tähenduses. 1. Kui see on kirjutatud sümbol, mis ilmub nagu mõttepunktide järjend (tavaliselt kolm). Nad saavad näitama, et selle sõnade või lausete osad on jätnud vahele. Nad on nimetatud ellipsi punktiks. 2. Ellipsi kasutamine võib olla rohkem stiilsed. See on nii, kui sõna või fraas on kadunud või jätnud vahele lausest. Sõnad võivad olla jätnud vahele kui see on vajalik lause korrektseks muutumiseks, aga need ei ole vajalikud lugejatele täielikku lause tähenduse aru saamise jaoks. Sa saad ka suurendada seda konteksti, kui sa kirjutad ja tahad jäta vahele suured ajavahemikke. See ellipsi kasutamine lubada autoritele lugu edasi kirjutama takerdumiseta ebavajalikku detailides. Inversioon– ebatavaline sõnajärjestus lauses.
Allegooria
Allegooria on mõistukõne, nt Meie juhiks on Peata Kana. Allegooria on lugu sees lugu. Siin on „pinna lugu” ja teine lugu peidetud all. Näiteks pinna lugu võib jutustada kahest naabrist, kes viskavad kivid üksteise kodule vastastikku, aga peidetud lugu võib jutustada sõjast kahe riikide vahel. Mingid allegooriad on väga peened, kui teised (nagu kivide viskamise näitel) võivad olla silmnähtavam. Paljudes allegoorias peitud loos on võimalus tegeleda poliitikutega, religiooniga või moraalsusega – subjektide kompleks, mida on raske otseselt aru saada. Paljud autoorid leiavad seda lihtsam aru saada neid küsimusi allegooriaks tõlkemisel, mis on lihtsam aru saamiseks (ja lõbusam lugemiseks) kui tihedad filosoofilised argumendid.
Iroonia
Iroonias väljendatakse jaatusega eitust ja vastupidi, nt Oled sina alles aga tubli! Iroonia on juhtum, kus on 2 vasturääkivaid tähendusi samas situatsioonis, sündmuses, pildis, lauses, fraasis või loos. Paljudes juhtudes see on viidatud erinevusele ootuse ja reaalsuse vahel. Näiteks, kui sa mined vaatamisväärsuste vaatamisele ükskõik kus tänapäeva maailmas, sa saad näha inimeste rahvamasse, kes on väga hõivatud enese pildistamisse oma mobiiltelefoniga vaatepildi ees, mida nad tulid vaatama oma silmaga. See on irooniline, just, situatsiooni iroonia. Sellel situatsioonil on kaks vastakaid ootusi: (1) hakkama vaatama vaatepilti ja tõestada, et sa olid seal (2) mitte nautida asjaga sa tulid vaatama. Irooniat tavaliselt kasutatakse kritilise või humoorika efekti jaoks kirjandusel, muusikas, kunstis ja filmis (või tundis). Vestlusel inimesed tihti kasutavad suulise iroonia huumorit, kiindumise või emotsiooni väljendamiseks ütlemisel vastandi kelle kes tahab tunnustada irooniat. „Ma vihkan sind” ,võib tähendada,”Ma armastan sind”, aga kui inimene kellega sa räägid juba teab seda. See definitsioon on seotud esimesega (sest et me ootame inimeste sõnad tähenduse peegeldamise jaoks) ja paljudes juhtudes see võib olla läbimõeldud sarkasmi vorm.
Paradoks
Paradoks on vasturääkivus nii sõnades kui mõtetes. Elu on selleks liiga tõsine asi, et sellest tõsiselt rääkida. Paradoks on avaldus, mis on iseendale vastu või mis peab olla tõene ja ebatõene samal ajal. Paradoksid on loogikas veidrused, mis näitavad kuidas sinu mõtlemine mõnikord läheb nässu isegi siis, kui me kasutame täielikult loogilist arutluskäiku selle jaoks.
Allikad
1. Lausekujundud vormid
Iwin
Iwin (saksa keeles Elfenbusch) on küla Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Szczecineki maakonnas Grzmiąca vallas. Iwin asub Grzmiącast umbes 7 km kagus ja Szczecinekist ligikaudu 15 km loodes.
Wittmund
Wittmund on linn ja Wittmundi kreisi keskus Alam-Saksimaal Saksamaal. Linna pindala on 210 km². 31. detsembril 2017 elas seal 20 363 inimest.
Wittmund paikneb Saksamaa ajaloolises rannikupiirkonnas Ida-Friisimaal, Aurichi ja Jeveri linna vahel. Linn on pindalalt üks suuremaid omavalitsusüksusi Alam-Saksimaal.
Kui Wittmundi linn asub Põhjamere rannikust umbes 14 km kaugusel, siis hõlmab selle ala väikest Harlesieli sadamat, mis on Wangerooge saarele suunduvate parvlaevade lähtepunkt. Harlesiel on saanud nime Harlelt, väikeselt jõelt, mis algab ja lõpeb Wittmundis. (Siel on lüüs tammis. Mõõna ajal võib jõevesi voolata merre.)
Külad: Ardorf, Asel, Blersum, Berdum, Burhafe, Buttforde, Carolinensiel, Eggelingen, Funnix, Hovel, Leerhafe, Uttel, Willen.
Linn: Wittmund.