cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Steinbeck
Kirjanduslik tegevus
1937. aastal ilmunud "Hiirtest ja inimestest" on traagiline lugu kahe immigrandist töölise elust ja unistustest. 1962. aasta Nobeli auhinna tseremoonial kirjeldati teost kui "väikest meistriteost" Ka romaani põhjal valminud teatrilavastust saatis suur edu. Steinbeck keeldus lavastust vaatamast, öeldes, et tema enda ettekujutus teosest on juba täiuslik ja see, mida ta laval näeks, oleks igal juhul pettumus. 1939. aastal valmis Hollywoodis ka samanimeline film.
Edule järgnes 1939. aastal "Vihakobarad", mida peetakse Steinbecki parimaks teoseks. Ilmumise aastal oli tegu suurima läbimüügiga ilukirjandusraamatuga USA-s. Romaan põhineb Steinbecki kirjutatud ajaleheartiklitel, mis käsitlesid immigrantidest töölisi. 1940. aastal pärjati teos Pulitzeri preemiaga. Romaani põhjal valmis ka film, mille peaosaline Henry Fonda oli nomineeritud parima näitleja Oscarile.
"Vihakobarad" pälvis ka negatiivset vastukaja. Selle põhjuseks olid Steinbecki poliitilised vaated, kapitalismi negatiivses võtmes kirjeldamine ning tööliste raskustele kaasatundmine. 1939. augustis keelati teos riigi rahastatavates koolides ja raamatukogudes, ning väideti, et romaan on ebasünnis ega kajasta riigis valitsevat olukorda adekvaatselt. Keeld kestis 1941. aasta jaanuarini.
Ed Ricketts
1930. ja 1940. aastatel mõjutas Ed Ricketts oluliselt Steinbecki loomingut. Nad võtsid sageli ette väikseid reise California rannikul, et Steinbeckile kirjutamisest puhkust anda, ning kogusid loodusmeeneid, mida Ricketts elatise teenimiseks müüs. Ricketts on mitme Steinbecki tegelase prototüüp, näiteks on tema pealt sündinud Ricketts Doc romaanis "Karbitänav". Sel perioodil käsitles Steinbeck oma teostes sageli ka looduse ja ökoloogiaga seotud teemasid. Rickettsi eluloo autori hinnangul langes Steinbecki teoste tase pärast Rickettsi surma 1948. aastal. Ainsaks erandiks pidas ta romaani "Hommiku pool Eedenit".
Teine maailmasõda
1943. aastal töötas Steinbeck Teises maailmasõjas New York Herald Tribune'i sõjakorrespondendina. Steinbeck naasis sõjast mitme šrapnellihaava ja psüühilise traumaga. Nagu ikka, ravis Steinbeck end kirjutamisega. Näiteks kirjutas ta Alfred Hitchcocki filmile "Päästepaat" (Lifeboat, 1944) stsenaariumi. Hiljem nõudis Steinbeck oma nime eemaldamist filmi lõputiitritest, sest tema arvates oli filmi lõppversioonil rassistlik alatoon. 1945. aastal kirjutas Steinbeck koos Jack Wagneriga filmi "A Medal for Benny" stsenaariumi. 1945. aastal valmis romaan "Karbitänav" (Cannery Row), mis oli inspireeritud Steinbecki koduigatsusest Monterey järele. Teos osutus nii populaarseks, et 1958. aastal nimetati selle tegevuspaik – Ocean View Avenue Montereys – ümber Cannery Row'ks.
Pärast sõja lõppu kirjutas Steinbeck jutustuse "Pärl", mis samuti kinolinale jõudis. Filmivõtetel Mehhikos sai Steinbeck inspiratsiooni ka järgmise filmistsenaariumi jaoks. "Viva Zapata" režissöör oli Elia Kazan ning peaosi mängisid Marlon Brando ja Anthony Quinn (kes sai 1952. aastal rolli eest parima kõrvalosa Oscari).
New York
1950. aastal abiellus Steinbeck viimast korda. 1952. aastal hakkas ta kirjutama romaani "Hommiku pool Eedenit". Steinbeck pidas seda oma parimaks romaaniks. Koostöös režissöör Elia Kazaniga jõudis "Hommiku pool Eedenit" ka kinolinale. Selles filmis tegi oma esimese suurema filmirolli James Dean.
"Teekond Charley'ga" on reisikiri, mis kirjeldab Steinbecki ja tema puudli Charley reisi Ameerikas 1960. aastal. Selles teoses tunneb Steinbeck kahetsust kaotatud nooruse ja juurte pärast. Ühtlasi kiidab ja kritiseerib ta Ameerikat. Steinbecki poja Tomi sõnul võttis isa reisi ette, sest teadis, et on suremas ning soovis veel viimast korda Ameerikat näha.
Steinbecki viimaseks jäänud romaan "Me tusameele talv" ilmus 1961. aastal. Teos räägib Ameerika Ühendriikide moraalsest allakäigust peategelase Ethani silmade läbi. Teos ei pälvinud kriitikute tunnustust. Kuigi paljud said aru romaani olulisusest, oldi siiski pettunud, et teos ei sarnanenud "Vihakobaratega". Kuue viimase eluaasta jooksul ei kirjutanud Steinbeck enam ühtegi romaani. Arvatakse, et põhjuseks oli viimasele romaanile osaks saanud jahe vastuvõtt ja kriitikute protest pärast Steinbeckile Nobeli auhinna määramist.
1964. aastal pälvis Steinbeck riigi ühe kõrgeima autasu – Presidendi Vabadusmedali.
Haibullinski rajoon
Rajoonis on 14 külaasundust, kus on kokku 58 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 31 452. 2010. aasta seisuga olid elanikest 77,6% baškiirid ja 17,8% venelased.
Jürsi mõis
Jürsi (Jursi) mõis (saksa keeles Jührs) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1398.
Friedrich Adolph Philippi
Friedrich Adolph Philippi (15. oktoober 1809 Berliin – 29. august 1882 Rostock) oli saksa usuteadlane, üks kiriklik-konfessionaalse teoloogia juhtfiguure, Tartu Ülikooli usuteaduskonna mõjukamaid professoreid, nn balti luterluse oluline kujundaja.
Juudi päritolu pankuri poeg õppis Berliinis Joachimthaleri gümnaasiumis, sellele järgnesid klassikalise filoloogia ja teoloogia õpingud Berliinis Friedrich Wilhelmi Ülikoolis ja Leipzigi ülikoolis. 1829. aastal pöördus kristlusse. 1830 promoveeriti ta Leipzigis filosoofiadoktoriks, 1837 Berliinis teoloogialitsentsiaadiks. Töötas vanade keelte õpetajana Berliini ja Dresdeni gümnaasiumis, alates 1837 oli ta eradotsent Berliini ülikoolis.
1841–1851 Tartu ülikooli süstemaatilise usuteaduse professor. Peale oma õppetooli kohustuslike ainete (dogmaatika, teoloogiline eetika) käsitles Philippi Tartus veel uue testamendi sissejuhatust, dogmadelugu, sümboolikat ja mitmeid uue testamendi kirju.
Tartu-perioodil osales Philippi ka kohalikus kirikuelus. Tema juhtimisel murti 19. sajandi Liivimaal valgustusajale iseloomuliku teoloogilise ratsionalismi ülemvõim. Tartu ülikooli usuteaduskonnas ja nn balti provintside vaimulikkonnas kujunes valitsevaks nn kiriklik-konfessionaalne suund. Olulise ettevalmistuse oli teinud Philippi eelkäija Ernst Sartorius. Philippi oli tuntud oma võitlusega "sektide", eriti hernhuutluse vastu. 1843 promoveeriti ta Erlangeni ülikooli teoloogiadoktoriks.
1851. aastast oli ta Rostocki ülikooli uue testamendi eksegeesi professor.
Schlei maakond
Schlei maakond (Amt Schlei) oli maakond (Amt) Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Rendsburg-Eckernförde kreisis Schlei kagukaldal Eckenförde ja Schleswigi vahel.
Friedrich Adolph Philippi
Philippi lahkumise järel oli Tartu Ülikoolis süstemaatilise usuteaduse (dogmaatika ja teoloogilise eetika) õppetooli hoidja Theodosius Harnack, seejärel aastakümneid Alexander von Oettingen.
Teosed
Peateosed Tõlkeid
Schlei maakond
Maakonna pindala oli 101 km², elanike arv 6824. Rahvastiku tihedus oli 68 in/km².
1. jaanuaril 2008 liideti maakond Schwanseni ja Windeby maakonnaga Schlei-Ostsee maakonnaks.
Loodus
Schlei maakond jagunes kaheks maastikuliseks piirkonnaks.
Hütteni mägede looduspargi ala (Fleckeby, Güby ja Hummelfeldi vald) on moodustatud Weichseli jäätumise aegsete põhja- ja otsamoreenide poolt. Maastikus on künkad, metsad, põõsastarad ja rannaniidud.
Koseli ja Rieseby vald paiknevad Läänemere ja Schlei vahelisel poolsaarel Schwansenil.
Haldus
Schlei maakond moodustati 1. aprillil 1970 Schleswig-Holsteini kreisi- ja maakonnareformi käigus varasemast Fleckeby ja Rieseby maakonnast.
Skåne
Skåne all võidakse mõista
Schlei maakond
Haldus
Algselt kuulusid Schlei maakonda Bohnerti vald, Fleckeby vald, Götheby-Holmi vald, Güby vald, Hummelfeldi vald, Koseli vald ja Rieseby vald. Aastal 1974 ühines Götheby-Holmi vald Fleckeby vallaga ja 1977 Bohnerti vald Koseli vallaga.
Uue Schleswig-Holsteini haldusreformi käigus ühines maakond 1. jaanuarist 2008 Schwanseni ja Windeby maakonnaga. Uue maakonna halduskeskuseks sai Eckernförde.
Maakonda kuulusid järgmised vallad (sulgudes elanike arv 2005. aasta seisuga):
Maakonnakomisjoni esimees (Amtsvorsteher) oli Johann Kempe (Kristlik-Demokraatlik Liit).
Rahvastik
Elanike arv aastal 1970 oli 5000, nüüd on see kasvanud 7000-ni, kaasa arvatud umbes 400 inimest, kellel on seal teine eluase (peamiselt Koseli valla suvilapiirkondades).
Liiklus
Maakonnale pääseb ligi kiirtee Bundesautobahn 7 kaudu mahasõiduga Owschlagi juures ning seda läbib maantee B 76. Lennuühendus on Kieli Holtenau lennujaama (umbes 30 km kaugusel) ja Hamburgi Fuhlsbütteli lennujaama (umbes 120 km) kaudu.
Turism
Schlei maakond on puhkepiirkond sportimisvõimalustega. Schlei ääres saab harrastada veesporti, Güby vallas on golfirada, Fleckebys ja Risebys saab tennist mängida. Schlei ääres ja Hütteni mägedes on jalgrattarajad. Igal pol on matkarajad.
Vaatamisväärsused
Fleckebys on kunagise Schleswigi hertsogiriigi Hütteni herred 'i valitsushoone, kus asub muuseum.
Güby vallas on Louisenlundi loss, kus asub Põhja-Saksamaa juhtiv internaatkool.
Rieseby vallas Norbys on Mühle ANNA, kus asub koduloomuuseum ja kultuurikeskus.
Vaatamisväärsused on ka Koseli kirik ja Rieseby kirik.
Tähised
Sihtnumber on 24357.
Suunakood on 04354.
Autode eraldusmärk on RD.
Armavir
Armavir on kahe linna nimi:
Cité
pisi|250px|Île de la Cité pisi|250px|Saar 1609. aasta kaardil Cité saar (prantsuse keeles Île de la Cité) on Pariisi vanim osa, laevakujuline saar Seine'i jões.
Armavir
Armavir on ka Vadim Abdrašitovi film.
Cité
Saarel elas parisiide hõim, kelle järgi Pariisi linn on nime saanud.
John Edwards
pisi|John Edwards John Edwards (sündinud 10. juunil 1953 Senecas Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide poliitik.
Ta oli USA senaator Põhja-Carolinast 1999–2005 ning osales 2004. ja 2008. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel, taotledes Demokraatliku Partei kandidaadi kohta.
Cité
Jõe ületamiseks soodsat võimalust pakkunud saarest kujunes Kapetingide ajal (987–1328) praeguse Pariisi südamik. Vanimate ehitiste jäljed on näha Jumalaema kiriku (Notre-Dame) esisel platsil, kus asub ka nullpunkt (point zéro), millest alates arvestatakse Prantsusmaal kõiki vahemaid. Cité saarel on teinegi gooti sakraalkunsti suurteos – Püha kabel (Sainte-Chapelle).
John Edwards
Jaanuaris 2008 loobus ta edasisest kandideerimisest ja teatas 14. mail 2008, et toetab Demokraatliku Partei kandidaadina Barack Obamat.
Erling Jevne
Erling Jevne (sündinud 24. märtsil 1966 Lillehammeris) on norra murdmaasuusataja.
Maailmameistrivõistlused
1993 Falunis:
1995 Thunder Bay’s:
1997 Trondheimis:
1999 Ramsaus:
2001 Lahtis:
Maailma karikasarja etapivõidud
Erling Jevne on võitnud kolm maailma karikasarja etappi.
Otto Strandmani esimene valitsus
Otto Strandmani esimene valitsus oli Eesti Vabariigi Valitsus 8. maist kuni 18. novembrini 1919.
Tegemist oli algselt laia koalitsiooniga kolmest Asutava Kogu suurimast fraktsioonist : ESDTP (41 kohta kogus, 4 inimest 5 kohal valitsuses); Tööerakonnast (vastavalt 30, 3 ja 5) ning Rahvaerakonnast (25, 2 ja 2). 20. septembril 1919 lahkus valitsusest Rahvaerakond ning kuigi kaheparteiline koalitsioon pidas vastu veel ligi kaks kuud, kukkus Otto Strandmani esimene valitsus lõpuks siiski 18. novembril 1919. aastal.
Dharma
Dharma (sanskriti keeles dharma; paali keeles dhamma; tiibeti keeles chos; hiina keeles 法 fa; jaapani keeles hō,, eesti keeles ka seadmus) on mitmetähenduslik mõiste paljudes Indiast pärinevates õpetustes, hinduismis, budismis, jainismis, sikkhismis ehk dharmalikes religioonides.
Dharma võib tähendada "korda" või "kommet", mis ühendab ja hoiab koos elu ja ühiskonda.
Budismis on dharma (dhamma) Buddha õpetus või ka üldse kõik nähtused ja asjad ning kogu olemasolu.
Mõiste ja tähendused
Dharma mõiste pärineb sanskriti verbijuurtest dhar ja dhr, mis tähendab "kandma", "ülal hoidma".
Hiinas ja Jaapanis on dharmat tähistavaks kirjamärgiks 法. See tähendab ühtlasi ka seadust ja õpetust laiemas mõttes. Märgi radikaal on vesi (sansui), kolmest joonekesest koosnev osa, mis on vasakul pool ja mis kõige esimesena ka kirjutatakse. Paremal pool on asetsev osa tähistab verbi 'minema'. Kokku võiks 法-märki tõlgendada kui vee minek, liikumine, paratamatu, seaduspärane vee ringkäik.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
thumb|Õhtujuhid Jaana Pelkonen ja Mikko Leppilampi ESC 2007 finaali proovis thumb|Võitja, Marija Šerifović laulmas Serbia 2007. aasta Eurovisiooni laulu "Molitva" thumb|Elitsa Todorova & Stoyan Yankoulov (Bulgaaria) Eurovisiooni lauluvõistlus 2007 oli 52. Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus Soome pealinnas Helsingis Hartwall-areenal, 12. mail, poolfinaal 10. mail. Lauluvõistluse korraldajaks oli Soome riigitelevisioon YLE.
Dharma
Mõiste ja tähendused
"Seadmuse" kui dharma eestikeelse vaste puhul on järgitud tõlketraditsiooni. Nagu hiinakeelne fa (’seadus, norm’) ja tiibetikeelne chos (’seadmine, korrastamine’), on dharma tuletis sanskriti verbijuurest dhṛ (’hoidma, kandma, seadma’) ja tähendas algselt seadust ehk normi, mis valitseb nii universumis kui ka inimühiskonnas.
Hinduism
Brahmanismis ja hinduismis on dharma eeskätt inimühiskonnas toimiv normide kogum; igal seisusel ja igal üksikisikul on oma dharma, mida ta peab järgima; dharma on ka üks neljast elusihist. Hinduistliku ühiskonna olulised dharmad on kirja pandud dharmašaastrates.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Lauluvõistluse õhtujuhid olid Soome näitleja Mikko Leppilampi, saatejuht Jaana Pelkonen ja üllatussaatejuht Krisse Salminen green roomis.
Dharma
Budism
Budismis on dharma kasutusel mitmes tähenduses.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Võitjaks kuulutati 268 punktiga Serbia laul "Molitva", mida esitas Marija Šerifović.
Dharma
Budism
Dharmade vool puudub küll algus, kuid on lõpp ehk vaibumine (nirvaana). Vaibumine ei tähenda füüsilist surma, vaid vaimse täiuslikkuse saavutamist, väljumist ümbersündide ning sõltuvusliku tekkimise ahelast. Siit ka dharmade levinuim klassifikatsioon budismis:
1) sõltuvuslikult tekkivad ehk püsitud dharmad (samskrta dharmah), mille tunnuseks on ilmumine, kohalolek ja kadumine;
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Poolfinaal
Poolfinaalis osales 28 riiki, kellest 10 parimat pääses finaali. Poolfinaalis osalesid 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse finaali viimased kümme riiki (välja arvatud suurriigid – Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa ja Suurbritannia). Lisaks 12 riiki, kes ei kvalifitseerunud 2006. aastal poolfinaalist finaali. Poolfinaalis olid ka debüteerivad riigid: Gruusia, Tšehhi, Montenegro ja Serbia. Ka naasvad riigid Ungari ja Austria pidid enne finaali osalema poolfinaalis.
Dharma
Budism
2) sõltumatud ehk püsivad dharmad (asamskrta dharmah), mis iseloomustavad rahuseisundit, nirvaanat.
Kultuur
Nii brahmanismi ja hinduismi kui ka budismi kontekstis on dharma laiemalt tõlgendatav kultuuri mõiste kaudu, mis hõlmab kõiki muid aspekte (seadus, norm, õpetus). Vana-Indias toimis brahmanistlik kultuur (sanātanadharma), Buddha lõi sellest mõneti erineva budistliku kultuuri (buddhadharma).
Kultuuri koostisosadeks on tekstid, mida samuti nimetatakse dharmadeks. Dharmadena mõistetakse ka suuremate tekstide osi kuni üksikute sõnade ja mõisteteni. Abhidharma tekstid on loodud dharmade kui mõistete seletamiseks. Nii traditsioonilises budismis kui ka tänapäeva budoloogias mõistetakse abhidharmale tuginedes dharmade all sageli ka nende mõistete objekte kui olemise või teadvuse elemente.
Harvendusraie
Harvendusraie on üks hooldusraie liik, mille käigus raiutakse välja kuni 30% puudest selleks, et luua lõppraiesse jäävatele puudele paremad kasvutingimused. Varem nimetati harvendusraiet ka vahekasutusraieks.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Finaal
thumb|Magdi Rúzsa (Ungari) thumb|Verka Serduchka (Ukraina) thumb|Sopho Khalvashi (Gruusia)
Dharma
Kultuur
Kui budistlikud tekstid viitavad dharmadele (seadmustele) mitmuses, siis sel viisil vaadeldakse asju ja sündmusi nende suhtes dharmaga selle sõna põhilises tähenduses. Dharmad mitmuses on dharma algosakesed, näiteks isiksuse viis koostisosa ehk skandhat, mis budistlikus õpetuses moodustavad inimliku isiksuse täies ulatuses. Seda peetakse kiiduväärseimaks saavutuseks, kui buda mungal õnnestub mõista enda meele ja mõtlemise sisu nende ebaisikuliste dharmade abil, ilma kordagi kasutamata sõna "mina".
Jean-Marie Le Pen
thumb|Jean-Marie Le Pen (2007) Jean-Marie Le Pen (sündinud 20. juunil 1928 Trinité-sur-Meris Bretagne'is) on Prantsusmaa poliitik.
Ta oli paremäärmusliku Rahvusrinde (Front National) esimees alates partei asutamisest 5. oktoobril 1972 kuni 15. jaanuarini 2011.
Jean-Marie Le Pen on Võõrleegioni veteran. Ta on osalenud sõjalistes operatsioonides Indohiinas, Egiptuses ja Alžeerias. Poliitilist tegevust alustas ta Toulouse'is üliõpilaste ühenduse juhina.
Tal on kõrgkoolidiplom õigusteaduse ja poliitikateaduste alal. Ta on olnud Hariduse ja Avalike Suhete Ühingu direktor (1983–1985).
Jean-Marie Le Pen oli Provence-Alpes-Côte d'Azuri regionaalnõukogu liige (1992–2000), Prantsusmaa Rahvuskogu liige (1956–1962 ja 1986–1988) ja Rahvusrinde fraktsiooni esimees Rahvuskogus (1986–1988). Ta oli Euroopa Parlamendi liige aastatel 1984–2003 ja 2004–2019.
Ta tuli 2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimiste esimeses voorus teiseks, kuid kaotas teises voorus Jacques Chiracile.
2007. aasta Prantsusmaa presidendivalimiste esimeses voorus sai ta paremuselt neljanda tulemuse 10,44% valijate toetusega. 1. mail teatas ta, et soovitab teises voorus oma valijatel mitte valima minna, sest kumbki kandidaatidest ei vääri toetust.
Jean-Marie Le Peni on korduvalt kohtulikult karistatud holokaustirevisionismi eest. 2019. aastal sai ta ka süüdistuse europarlamendi nõunike palkamiseks mõeldud raha kasutamises hoopis oma erakonna töötajatele tasumiseks Prantsusmaal mahus umbes seitse miljonit eurot.
Jean-Marie Le Penil on kolm tütart. Tema tütar Marine Le Pen on Euroopa Parlamendi liige ning alates 15. jaanuarist 2011 Rahvusrinde esimees. Tema tütretütar Marion Maréchal-Le Pen (sündinud 10. detsembril 1989) on 2012. aasta juunis valitud Prantsusmaa parlamendi noorim liige.
Võhksa mõis
Võhksa mõis (saksa keeles Wexholm) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandil.
Clas von Ramm
Reinhold Klas Gustav von Ramm (3. november 1864 Aa mõis – 14. detsember 1920 Gdańsk) oli Eestimaa poliitik, maanõunik ning viimane Padise ja Kurkse mõisnik.
Reinhold Klas Gustav von Ramm abiellus 25. augustil 1891 Hagudis Lucie Helene Martha von Krusenstierniga (suri 1949. aastal) ning neil oli kuus last – Margarethe (1892–1962), Hans-Jürgen von Ramm (1894–1927), Thomas von Ramm (1896–1945), Ursula (1898–1947), Berend von Ramm (1901–1945) ja Renate (1905).
9. jaanuaril 1907 registreeriti Eestimaa kuberneri, Pjotr Bašilovi poolt Padisel Kloostri haridusselts, mille nimeks sai Madise-Risti Rahva Hariduse Selts. Seltsi liikmeiks astusid ka Padise mõisnik Clas von Ramm, Helene von Ramm ja Caroline von Ramm. Selts võttis ülesandeks emakeelse, st eestikeelse kooli asutamise talulaste jaoks. Kool töötas 1908–1912 ja seal õppisid lapsed, kes olid lõpetanud külakooli.
1939. aastal lahkus Rammide suguvõsa Eestist, nad asusid elama Saksamaale.
Tsitaat
"Mäletan meie maad ajast, mil seal polnud veel ainsatki Vene ametnikku, kuna Venemaa oli meie jaoks kauge võõras maa, mille keiser oli juhtumisi ka meie valitseja, keda me armastasime ja austasime, kuna ta kaitses meid ja meie õigusi, meie omapära, keelt ning usku, nii nagu seda olid lubanud meile nii tema eelkäijad kui ka tema ise. Mäletan kodumaad ajast, mil seal ei raevutsenud veel rahvuslik vastandumine, kui maal ja linnas elas veel tänulik ja rahulolev eesti rahvas, keda viidi koolide rajamise ja agraarreformidega, pidevalt eri valdkondade eest hoolt kandes, aeglaselt, kuid järjekindlalt kõrgema kultuuri ja seeläbi ka täieliku vabaduse poole selle sõna parimas tähenduses. ...
Koos raudteede ja vabrikutega, telegraafide ja telefonitraatidega, idast pärit panslavismi ebamääraste õnnestamisteooriatega, petlikele järeldustele ning tühjadele fraasidele rajatud õpetusega vabadusest, võrdsusest ja vendlusest jõudis meie väikesele maale uus vaim ja see vaim polnud sugugi hea."
Clas von Ramm, Noorusaastad Eestimaal, lk. 85. Revali ja Peterburi vahel. Argo, 2016.
Tegevusetushagi
Tegevusetushagi on hagi liik, mis võimaldab teostada kontrolli Euroopa Liidu institutsioonide, asutuste ja organite tegevusetuse seaduslikkuse üle. Euroopa Liidu (edaspidi EL) õigusnormide rikkumisega seoses näeb Euroopa Liidu õigus muuhulgas ette tegevusetushagi. Kui kohus tuvastab tegevusetuse õigusvastasuse, siis peab vastav institutsioon, organ või asutus kohtu poolt kindlaks määratud meetmeid kohaldama.
Tegevusetuskaebuse ese
Tegevusetuse all peame selles artiklis silmas õigusakti mitte vastuvõtmist juhul, kui EL institutsioonil on selle kinnitamise kohustus.
Kaebuse esemeks on tegevusetus juhul, kui aluslepingud on näinud ette volituse vastava tegevuse sooritamiseks. Tegevusteks, mille tegemata jätmist vaidlustatakse, võivad olla kõikvõimalikud meetmed juhul kui nende ulatus on täpsustatud sel määral, et neid on võimalik konkretiseerida ja rakendada. See tähendab, et on võimalik nõuda Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi ELTL) artikli 266 alusel meetme vastuvõtmist.
Eelnevale toetudes, saame loetleda sekundaarsed õigusaktid, mille kinnitamata jätmise üle saab esitada kaebuse: kõik EL määrused, direktiivid, seadused, raamseadused, määrused, otsused. Lisaks saab kaevata ka mittesiduvate aktide vastu võtmata jätmise puhul, v.a kui kaebaja oleks üksikisik. Viimastel ei ole õigust kaevata mittesiduvate aktide vastu võtmata jätmise peale. Näiteks, ei ole üksikisikul õigust esitada tegevusetushagi, kui kaebuse esemeks on Euroopa Komisjoni (edaspidi EK) poolt oma arvamuse mitte põhjendamine.
Tegevusetushagide menetlemise pädevused jagunevad Üldkohtu ja Euroopa Kohtu alusel ELTL ja Euroopa Kohtu põhikirja alusel. Füüsiliste ja juriidiliste isikute esitatud tegevusetushagid kuuluvad eelkõige Üldkohtu pädevusse. Tegevusetushagide pädevus jaotub kohtute vahel samade kriteeriumite alusel kui tühistamishagi.
Tegevusetuskaebuse esitajad, eelmenetlus ja vorm
Kaebuse esitajad jagunevad eesõigusega (või privilegeeritud) ja eesõiguseta (või privilegeerimata) kaebajateks. Eesõigusega kaebajate alla kuuluvad EL institutsioonid. Alates Nice'i lepingu jõustumisest lisanduvad eesõigusega kaebajate rühma ka Euroopa Parlament ja kõik EL liikmesriigid. Eesõiguseta kaebajateks on nii füüsilised kui ka juriidilised isikud (ehk üksikisikud), kes saavad tegevusetushagi esitada üksnes juhul, kui on jäänud vastu võtmata sellele konkreetsele isikule adresseeritud õigusakt. Õigusakti all mõistetakse eesõiguseta kaebajate kontekstis siduvaid õigusakte (mitte soovitusi ja arvamusi). Siinkohal vajab rõhutamist asjaolu, et õigusakt peab kõnealust üksikisikult otseselt ja isiklikult puudutama. Kohtupraktika aga näitab, et otsese ja isikliku puudutavuse nõude täitmine osutub enamasti väga keeruliseks.
Tegevusetushagi esitamisel puuduvad kindlad vorminõuded. Vaatamata sellele, esitatakse üleskutse tegutsema reeglina kirjalikult ning saadetakse kindlale EL institutsioonile. Üleskutse sisus peaks kohtupraktika kohaselt olema väljatoodud järgmine:
Enamuspuuliik
Enamuspuuliik on puistu esimese rinde suurima tagavaraga puuliik. Üldjuhul on enamuspuuliik ka peapuuliik.
Tegevusetushagi
EL institutsiooni reageerimisvõimalused üleskutsele tegutseda ja selle kriitika
EL vastust kaebaja üleskutsele tegutseda nimetatakse seisukoha võtmiseks (inglise keeles definition of position). EL institutsioon võib pärast kaebuse kättesaamist:
Enamuspuuliik
Enamuspuuliigi järgi määratakse puistu nimetus, näiteks kuusik, männik, kaasik, tammik, haavik, lepik, pärnik, saarik.
Tegevusetushagi
EL institutsiooni reageerimisvõimalused üleskutsele tegutseda ja selle kriitika
Siinkohal on märkimisväärne, et seisukoha võtmine ka siis, kui tegevusetushagi on juba menetlusse võetud, lõpetab menetluse. See eristab suuresti tegevusetushagi EL kohtutes siseriiklikest kaebustest avaliku võimu tegevusetuse üle. Siseriikliku õiguse valdkonnast võib näiteks tuua mh Taani ja Leedu, kus haldusorganipoolne seisukohavõtt ei välista tegevusetuse ebaseaduslikkust ega lõpeta kohtumenetlust.
1. variandi korral kukub ära kaebuse esitamise alus (tegevusetus) ning kaebus ei ole seetõttu vastuvõetav. 2. variandi korral tekib kaebajal vastava korra alusel tegevusetushagi esitamise võimalus. 3. ja 4. variandi korral kaob samuti ära kaebuse esitamise alus. Esimese alternatiivi, 3. variandi puhul on kaebuse aluse ärakukkumine kaebaja jaoks eeldatavasti rahuldav lahendus, kuna sellega kaasneb EL institutsioonilt taotletud sooritus. Juhul kui EL institutsiooni vastus kaebajale on tegevuse sooritamisest keeldumine, on esmapilgul tegemist ebahariliku olukorraga. Seda põhjusel, et langeb ära võimalus esitada tegevusetushagi ning samuti ei tegutseta vastavalt kaebusele. Kõnealust olukorda peetakse õiguskirjanduses EL kohtute pädevuses olevate tegevusetushagide üheks suurimaks murekohaks.
Eelnev annab mõista, et reeglina tõlgendavad EL kohtud tegevusetust kui seisukoha mitte võtmist, mitte kui kohustuste täitmatajätmist. Antud tõlgendusest kaldus kohus kõrvale kohtuasjas Euroopa Parlamendi ja Euroopa Ülemkogu vahel. Seal võttis kohus seisukoha, et tegutsemisest keeldumine ei lõpeta tegevusetust ja seetõttu ei lange tegutsemisest keeldumisel ära võimalus tuua EL institutsiooni vastu tegevusetushagi ELTL artikli 265 alusel.
EL-poolne seisukoha võtmine ei nõua kindlat vormi, kuid on enamasti kirjalik. Mitte kõik kaebajale antud vastused ei konstitueeri siiski tegevust e seisukoha võtmist. Näiteks, kui Euroopa Komisjon vastab kaebusele kirjaga, mis ei anna edasi institutsiooni lõplikku seisukohta tegutsemise või mittetegutsemise asjus, siis on kaebajal siiski hiljem õigus sellist vastust seisukoha võtmiseks mitte lugeda.
Lord Bethell vs. komisjon
Antud pretsedent aitab mõista eesõiguseta kaebajatele kehtestatud nõuet, mille kohaselt peab vastuvõtmata jäänud akt sellele isikule konkreetselt adresseeritud olema ja teda isiklikult ning otseselt puudutama.
Star Fruit Company vs. komisjon
Käesolev pretsedent annab vastuse järgmisele küsimusele: “Kas kauplejatel on õigus EK vastu tegevusetushagi esitada, juhul kui EK, vaatamata nende kauplejate palvetele alustada kohtumenetlust oma kohustusi rikkunud ELi liikmesriigi suhtes, ei ole seda siiamaani alustanud?”.
Belgia kauplejate (Star Fruit Company) meelest olid Prantsuse riigisisesed banaanide kauplemist reguleerivad sätted Euroopa Ühenduse (edaspidi EÜ) õigusega vastuolus. Täpsemalt aga Euroopa Majandusühenduse artikliga nr. 30 ning Love Convention artikliga nr. 2 vastuolus. EÜ Komisjon ei saanud otsust Prantsusmaa riigi suhtes teha ega algatanud kohtumenetlust ta vastu, mistõttu esitas Star Fruit Company tegevusetushagi EK vastu.
EK tunnistab, et ilmusid tõsised arenguprobleemid banaanide turu lõpetamise osas. Samas, pöörab ta oma tähelepanu probleemidele, mis tekivad banaanide põllumajanduspoliitika arendamise jooksul, mis on põhjustatud liikmesriikide erimeelsusega.
Kohtujurist Lenz kirjutab, et artikli 169 järgi saavad vaid EK ja liikmesriigid esitada kohtusse hagi seoses lepingu rikkumisega teise liikmesriigi poolt. Diskretsioonivõim omab siin suurt tähtsust. Tuleb järgida ka eelmenetluse reegleid, mis võimaldavad liikmesriigil rakendada oma seadusi ja praktikat ilma kohtumenetlust algatamata. Ei ole nende nõuetega kooskõlastatud luba füüsilisel või juriidilisel isikul nõuda EK-lt, et ta alustaks kohtumenetlust seoses liikmesriigi kohustuse täitmata jätmisega. EK pole kohustatud kohtumenetlust algatama, kuid tal on selles olukorras diskretsiooniõigus. EÜ Komisjoni ei saa sundida kohtumenetlust alustama või kindlat seisukohta võtma. Kohtumenetluse algatamise sätete puhul ei ole eraisikutel otsest huvi ja nad ei saa neid sätteid ka vaidlustada. Eeltoodule tuginedes ei võetud Star Fruit Company esitatud tegevusetushagi menetlusse. Artikkel 169 ei näe ette juriidilistele ja füüsilistele isikutele võimalust nõuda Euroopa Komisjonilt kohtumenetluse algatamist EL liikmesriigi vastu, kui viimase tegevusetus ei puutu temasse otseselt ja vahetult.
Lipoehape
pisi|Lipoehappe molekul pisi|Lipoehappe molekul Lipoehape ehk N-vitamiin ehk alfalipoehape (keemiline valem C8H14O2S2) on vesilahustuv keemiline ühend. Looduslikult esinev vorm on R-lipoaat.
Vormid
Lipoehappe bioaktiivsed vormid on järgmised:
Saamine
Toiduainetega seedekulglasse sattuv lipoehape imendub peensoolest. Imendunud lipoaat transporditakse koerakkudesse, kus ta NADPH- või NAH-dihüdrolipoamiidi dehüdrogenaasi toimel redutseeritakse DHLA-ks.
==Biofunktsioonid == Lipoaati vajavad lipoamiidina kesksete redoksprotsesside ensüümid:
Lipoaadi ja DHLA sisaldus on kudedes ja kehavedelikes väga väike. Seega avaldub nende antioksüdantsus vaid metaboolselt, st DHLA regenereerib DHLA-dehüdrogenaasi toimel askorbaadi, ubikinooni ja GSH. Seetõttu aitab lipoehape vältida E-vitamiini ja C-vitamiini vaegust.
Lipoaat ja DHLA on ka mitmete transkriptsioonifaktorite talitluse redoksmodulaatorid.
Vaegus
Selle vaeguse korral on häiritud organismi kõik kataboolsed protsessid.
Manustamine
Adekvaatsed andmed tema ööpäevase vajaduse kohta puuduvad.
α-lipoehappe oskuslik/adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne diabeedi, lihasekrampide, isheemia ja muude haiguste korral.
Seda peaks manustama koos C-vitamiini ja E-vitamiini, riboflaviini, pantoteenhappe ja niatsiiniga.
Kuigi ohutu koguannuse ülempiir pole adekvaatselt hinnatav, on teada, et ta ei tekita probleeme ka üsna suurtes annustes.
Joosep Aavik
Joosep Aavik (17. november 1899 Kuressaare – 20. november 1989 Tallinn) oli eesti organist, koori- ja orkestrijuht ning muusikaõpetaja.
Joosep Aavik lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Õppis 1919–1920 Tallinna Kõrgemas Muusikakoolis Peeter Süda oreliklassis, 1920–1923 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas keemiat ja samal ajal Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, 1923–1927 Tallinna Konservatooriumis (lõpetas A. Topmani oreliklassi).
Aastatel 1923–1925 töötas Tallinnas Hans Kubu eragümnaasiumis muusikaõpetajana, Estonia muusikaosakonnas koori repetiitorina, Muusikalehe korrektorina ja Tallinna Konservatooriumis elementaarteooria- ja solfedžoõpetajana. 1927. aastal kolis Tartusse ja oli 1927–1929 Tartu Ülikooli kiriku organist ja segakoori Cantate Domino koorijuht, 1928 Tartu ühiskommertsgümnaasiumis ja kaubanduskoolis õpetaja. Aastatel 1929–1964 töötas Saaremaa koolides, sh Kuressaare naiskutsekoolis, Kuressaare 6-klassilises algkoolis ja 1. keskkoolis muusikaõpetajana, 1969–1970 Kuressaare lastemuusikakoolis muusikaliteratuuri-, solfedžo- ja klaveriõpetajana.
Tegutses Saaremaal ka organistina kirikutes, juhatas 1931–1933 Kuressaare suveorkestrit, 1929–1935 Kuressaare Eesti Seltsi segakoori, 1945–1964 Kingissepa kultuurimaja segakoori ja kommunaaltöötajate ametiühingu naiskoori. Võttis kooridega osa kõigist laulupidudest, oli aastast 1932 Saaremaa laulupäevade üldjuht.
Avaldas muusikaarvustusi Saaremaa ajalehtedes, Postimehes ja Muusikalehes. Kirjutas soololaule, segakoorilaule ja "Romansi" sümfooniaorkestrile.
Genf
Genf on linn ja vald Šveitsis, Genfi kantoni keskus. Asub Genfi järve ja Rhône'i jõe kaldal. See on Zürichi järel Šveitsi suuruselt teine linn.
Genf oli keldi hõimu allobroogide pealinn. 1026. aastast kuulus Saksa-Rooma riiki. 1814. aastal liitus Šveitsiga.
Genfis asuvad paljude rahvusvaheliste organisatsioonide peakorterid. Seal asub ka ÜRO Euroopa peakorter ja Punase Risti peakorter.
Linnas tegutsevad jäähokiklubi Genève-Servette HC, jalgpalliklubi Servette FC ja korvpalliklubi Lions de Genève.
Vietinghoff
Vietinghoff (läti: Fītinghofs, vene: Фитингхоф; kirjanduses ka Viettinghoff) on Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa.
14. sajandist alates levis suguvõsa koos Saksa orduga Vana-Liivimaale.
1634. aastal sai 105-aastaseks elanud, krahv Jakob De la Gardie sõjakaaslane, Södermanlandi Broby (Broby gård) ja Djulö mõisnik, major Johan von Vietinghoff (1580–1685) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ning immatrikuleeriti perekonnanimega "von Fitinghoff" Rootsi rüütelkonda (nr 220).
12. märtsil 1680 sai Kuramaalt pärit Taani printsessi Ulrika Eleonora (1656–1693) ülemõuemeister, Eskebjergi, Knabstrupi, Holbæk Ladegårdi, Birkholmi, Brolykke ja Fyni saare Scheelenborgi mõisnik (aastast 1671) Friedrich von Vietinghoff "kaldt Scheel" (1624–1691) Taani vabahärratiitli, ning tema suguvõsa immatrikuleriti hiljem Kuramaa rüütelkonda (nr 193).
21. detsembril 1719 sai kindralmajor ja Pohjanmaa rügemendi ülem Eric Fitinghoff (1661–1736) Rootsi vabahärraks (nr 172).
Woizlawa Feodora
Woizlawa Feodora, Mecklenburgi hertsoginna (17. detsember 1918 Rostockis – 3. juuni 2019) oli 1918. aastal Baltimaade hertsogiks valitud Mecklenburgi hertsogi Adolf Friedrichi ja Reußi printsessi Viktoria ainus tütar ja pärija.
Tema ema Viktoria suri 18. detsembril 1918, järgmisel päeval pärast tütre sündi. Alates oma isa surmast 5. augustil 1969 oli Woizlawa Feodora mõeldav kandidaat Balti hertsogiriigi (Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa) troonile.
17. detsembril 2018 sai ta 100-aastaseks.
15. septembril 1939 abiellus Woizlawa Feodora Reußi printsi Heinrich I-ga, kes suri 10. märtsil 1982. Neil on viis poega ja tütar:
Üksikpuude rinne
Üksikpuude rinne on Eesti metsaseaduse järgi rinne, mis koosneb madala (alla 30%) täiusega, põhirindest kõrgematest ja vanematest puudest. Üksikpuudena kirjeldatakse puid, mis oma vanuse või dimensioonide poolest vastavad vähemalt latiealise puistu kriteeriumitele.
Jakob Aunver
Jakob Aunver (kuni 1924 Jakob Albrecht; 22. mai 1891 Vana-Antsla, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 18. jaanuar 1978 Uppsala) oli eesti vaimulik.
Aunver lõpetas Valga kroonu reaalkooli ja võitles Vabadussõjas.
Aastatel 1924–1944 oli ta EELK Jüri koguduse õpetaja, 1935–1944 Ida-Harju praostkonna praost ja 1935–1939 E.E.L.K. Konsistooriumi assessor. Aastatel 1926–1936 oli ta ka Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi usuõpetaja.
1944. aastal põgenes Saksamaale ja sealt 1947. aastal Rootsi, kus oli aastatel 1947–1978 E.E.L.K. Uppsala koguduse õpetaja ja 1959–1978 E.E.L.K. Konsistooriumi assessor.
Ta oli aastatel 1924–1939 ja 1941–1944 ajakirja Eesti Kirik vastutav ja tegevtoimetaja kodumaal ning 1954–1978 Rootsis.
Isiklikku
Tema poeg Avvo mobiliseeriti Punaarmeesse ja jäi sõjas kadunuks, teine poeg Ago oli Rootsis arst.
Tema vennatütre pojapoeg on endine peaminister Juhan Parts.
1959. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
1959. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 2. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 21. veebruaril Courmayeuris Prantsusmaal.
20 km
Finaal: 18. veebruar Osavõtjaid: 30 Maailmameister 1958: Adolf Viklund, Rootsi Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
20 km võistkonnavõistlus
Kuupäev: 21. veebruar Osavõtjaid: 7 võistkonda Maailmameister 1958: Adolf Wiklund, Olle Gunneriusson, Sture Ohlin, Sven Nilsson <br style="clear:both;" />
Konstantin Pokrovski
Konstantin Dorimedontovitš Pokrovski (11. mai 1868 Nižni-Novgorod, Venemaa – 1. juuli 1945 Kiiev) oli vene astronoom, Tartu tähetorni direktor 1908–1915.
Vaimuliku poeg. Õppis Moskva Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas 1887–1891. Pärast lõpetamist töötas ta mittekoosseisulise astronoomina Moskva Ülikooli observatooriumis ja juhatas samal ajal O. Schwabe eraobservatooriumi. 1893 siirdus ta ennast täiendama Pulkovo observatooriumi ja 1895 saadeti Tartusse.
Töötas Tartu Ülikooli tähetornis astronoom-vaatlejana 1895–1907, alates 1896. aastast pidas ülikoolis ka astronoomia- ja matemaatikaloenguid. 1902 kaitses Moskva ülikoolis magistriväitekirja "Komeetide päritolust". 1907–1917 tegutses Tartu Ülikoolis astronoomia professorina. 1908. aastast oli Pokrovski ka Tartu tähetorni juhataja. 1915 evakueerus ta koos ühe osa tähetorni varadega Permi, kus Pokrovskist sai Petrogradi ülikooli Permi filiaali rektori kt. 1916. aasta aprillis omandas ta astronoomiadoktori kraadi. 1919 suundus ta Tomski ülikooli astronoomia kateedri juhatajaks ja 1920 Pulkovo observatooriumi vanemastronoomiks. 1927 valiti ta [[NSV Liidu Teaduste Akadeemia] korrespondentliikmeks. 1934–1944 töötas ta observatooriumi direktorina Odessas. Suri Kiievis siseministeeriumi vangla haiglas süüdistatuna kodumaa reetmises.
Pokrovski teadustöö oli seotud peamiselt komeetide, meteooride ja helkivate ööpilvede vaatlustega. Ta organiseeris Tartu perioodil kaks ekspeditsiooni päikesevarjutuste vaatlemiseks: Keeni raudteejaama 17.04.1912 (rõngakujuline päikesevarjutus) ja Feodossiasse 22.08.1914 (täielik päikesevarjutus). Tartu tähetornile osteti uus teleskoop (Zeissi refraktor, 1911) koos astrograafiga ja tehti plaane tähetorni täielikuks ümberehitamiseks, kuid alanud Esimese maailmasõja tõttu need plaanid ei realiseerunud. pisi|Konstantin Pokrovski (1868–1945)
Pokrovski oli aktiivne astronoomia populariseerija. Ta pidas avalikke loenguid Tartu Ülikooli aulas ja mujal, kirjutas populaarteaduslikke artikleid ajakirjadele ja raamatu "Taeva teejuht" (1894, kordustrükid 1897, 1923). Tartus tegutses ta ühtlasi õpetajana Hugo Treffneri gümnaasiumis ja oli A. H. Tammsaare "Tõe ja Õiguse" II osa Mauruse kooli kosmograafiaõpetaja prototüüp.
Kalli mõis (Valjala)
Kalli mõis (saksa keeles Kalli) oli Sassi mõisa kõrvalmõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1426.
Reinhold von Ungern-Sternberg
Reinhold von Ungern-Sternbergi nime kandis mitu ajaloolist isikut:
Helmut Recknagel
pisi Helmut Recknagel (sündinud 20. märtsil 1937 Steinbach-Hallenbergis) on endine Saksa DV suusahüppaja, olümpiavõitja ja maailmameister.
Recknageli karjääri edukamad aastad olid 1950 lõpus ja 1960 alguses, kui ta oli maailma tipus. Ta võitis olümpiakulla, kolm MM-medalit ja on kolm korda tulnud nelja hüppemäe turnee võitjaks.
Võites olümpiakulla 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys Recknagel tuli esimese mitte skandinaavia suusahüppajana olümpiavõitjaks. 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes võitis ta suurelt mäelt kuldmedali ja temast tuli esimene suusahüppaja, kes ületas rahvusvahelistel võistlustel 100 m piiri, kui tema hüppepikkuseks teises voorus mõõdeti 103 meetrit.
Recknagel võttis esimesena kasutusele suusahüppestiili, kus käsi hoiti suusahüppe ajal sirgelt ees. 1962. aastal valiti ta Saksa DV aastasportlaseks.
Eduard Parhomenko
Eduard Parhomenko (sündinud 1. detsembril 1966) on Eesti filosoof ja õppejõud. pisi|Eduard Parhomenko Eesti filosoofia aastakonverentsil Käärikul 12. mail 2017 Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli ajaloolasena.
Regina
Regina on linn Kanadas, Saskatchewani provintsi pealinn.
Eduard Parhomenko
Ta on spetsialiseerunud Immanuel Kanti filosoofiale ja Martin Heideggeri olemisajaloolisele mõtlemise käsitusele. Ta kaitses 12. detsembril 1992 magistritöö teemal "Tartu Ülikooli filosoofiaprofessor G. B. Jäsche panteismikäsituse eelduste kujunemine". Töö sisuline juhendaja oli Tõnu Luik. Aastatel 1994–1999 õppis ta stipendiaadina Bochumi ülikooli ja Wuppertali ülikooli juures. Kuni 2015. aastani töötas Parhomenko Tartu ülikoolis filosoofia ajaloo lektorina.
Ajakirjas Studia Philosophica Estonica on Parhomenko filosoofia ajaloo toimetaja. (Studia Philosophica Estonica Vol. 8.2 (2015), Special Issue: "History of Philosophy in Estonia", (eds.) Roomet Jakapi and Eduard Parhomenko.)
Regina
Regina on asutatud 1882. aastal, linnaõigused sai 1903. aastal.
Personal Jesus
"Personal Jesus" on Depeche Mode'i lugu, mida hiljem on esitanud paljud nimekad artistid, sealhulgas Marilyn Manson ja Johnny Cash. Loo autor on Depeche Mode'i liige Martin Gore. Rolling Stone pani laulu oma 500 läbi aegade parimate laulude edetabelis 368. kohale. Muusikaajakiri Q pani selle oma saja läbi aegade parima laulu nimekirja.
Lugu torkab kõrva oma monotoonse, lühikest ja rokilikku motiivi järgiva meloodia poolest.
Singel
"Personal Jesus" anti singlina välja kuus kuud enne albumi "Violator" ilmumist. See saavutas Suurbritannias 13., USA edetabelis Billboard Hot 100 28. ja edetabelis Billboard Modern Rock 3. koha. Edu saatis ka loo B-poolt "Dangerous", mis jõudis Modern Rocki edetabelis 13. kohale.
Kaverid
Laulu on kaverdanud teiste hulgas Gravity Kills, Marilyn Manson, Sammy Hagar, Jerry Williams, Lollipop Lust Kill, Nina Hagen, Richard Cheese, Johnny Cash, Tori Amos ja Mindless Self Indulgence. Laulu on kasutatud ka sämplina, näiteks Jamelia laulus "Beware of the Dog" ja Hilary Duffi laulus "Reach Out".
Jakob De la Gardie
pisi|Krahv Jakob De la Gardie pisi|Jakob De la Gardie. Maal aastast [[1606]] Krahv Jakob Pontusson De la Gardie (20/30. juuni 1583 Tallinn – 12. august 1652 Stockholm) oli Rootsi väejuht (1609 feldmarssal) ja riigitegelane (riigimarssal 1628).
Kivilõppe Vanapagana kivi
pisi|Kivilõppe Vanapagana kivi Kivilõppe Vanapagana kivi on rändrahn Viljandi vallas Kivilõppe külas.
Jakob De la Gardie
Elulugu
Jakob De la Gardie oli Pontus De la Gardie ja Sofia Gyllenhielmi poeg, ning Axel Julius De la Gardie ja Magnus Gabriel De la Gardie isa. Tema ema suri sünnitusel ning isa uppus kaks aastat hiljem (1585) Narva jõkke, misjärel Jakobi Soomes, Vääksy mõisas elav vanaema Karin ehk Katarina Hansdotter ta enda kasvatada võttis. Katarina oli olnud Soome hertsogi, hilisema Rootsi kuninga Johan III armuke, kellega neil oli teadaolevalt neli last: Sofia Gyllenhielm (1556–1583), kes oli abielus Pontus De la Gardiega, Augustus Gyllenhielm (1557–1560), Julius Gyllenhielm (1559–1581) (Åbo asehaldur, 1580–1581), Lucretia Gyllenhielm (1560–1585). Enne Johani abiellumist Poola printsessi Katarina Jagellonicaga 1562. aastal naitis Johan Katarina Klas Vestgötega. 1563. aastal tapeti Klas Vestgöte koos teiste Johani pooldajatega, misjärel abiellus Katarina Ülem-Satakunta foogti Lars Hordeliga.
1601. aastal osales Jakob De la Gardie Poola-Rootsi sõjas Liivimaal. Samal aastal võtsid Jan Zamoyski väed, polkovnik Jakob De la Gardie Valmiera langemise järel koos oma sugulase, Södermanlandi hertsog Karli abieluvälise poja Carl Carlsson Gyllenhielmiga vangi. Vangis viibis ta neli aastat ning pärast vabanemist suundus Madalmaadesse, kus võttis vabatahtlikuna osa Madalmaade ülestõusust. 1606–1608 teenis ta Oranje Mauritzi vägedes. Hollandi sõjakunst avaldas talle suurt mulje, ning Rootsi naasnuna asus ta seda seal tutvustama.
Pärast 1608. aastat oli ta kaks aastat Soomes asunud Rootsi vägede juhataja.
Sõjad Venemaal
Poola-Vene sõja ja Moskoovia Segaduse ajal ajal toetas Rootsi Moskva tsaari Vassili IV-t, vältimaks Poola-Leedu valitseja Zygmunt III Waza ülemvõimu kehtestamist Kesk- ja Ida-Euroopas. 1609. aastal sõlmiti Viiburis sõjaline liiduleping, Rootsi lubas saata tsaarile appi vägesid, nõudes vastutasuks Käkisalmi lääni. Jakob De la Gardie määrati Venemaale mineva ning peamiselt soomlastest ja palgasõduritest koosneva väe ülemaks. De la Gardie sõjakäiguna tuntud ettevõtmine päädis Rootsi-Vene vägede jõudmisega Moskvasse ning Tušinost Vale-Dmitri vägede pagendamisega. 1609. aasta märtsis ületasid Jakob De la Gardie väed piiri ning peletas Vale-Dmitri toetajad Novgorodi piiramiselt ning purustas ka Vale-Dmitrit toetanud poolakate ja kasakate väesalgad ja vabastas Staraja Russa, Porhovi, Toržoki ning tema, kui tsaar Vassili Šuiski liitlase võimu alla läksid Jaroslavl, Kostroma, Nižni Novgorod, Kinešma, Jurjev, Galitš, Romanov, Pošehonje, Ustjug, Kašin, Borissov, Vjatka ning Beloozero Põhja- ja Kirde-Venemaal. Koos tsaari väejuhi Mihhail Skopin-Šuiski (1586–1610) (Михаил Васильевич Скопин-Шуйский) vägedega vabastasid Venemaa tsaaririigi põhjaosa ja Volga-äärsed linnad Vale-Dmitri II toetajatest ning 1610. aasta jaanuaris poolakate vägede poolt piiratud Troitse-Sergi suurkloostri.
1610. aasta 4. juuli osales De la Gardie vägi koos vürst Dmitri Šuiski ja Andrei Vassiljevitš Golitsõniga Klušino lahingus, mis kaotati arvulises vähemuses olnud Poola-Leedu vägedele, mida juhtis Poola Krooni välihetman Stanisław Żółkiewski ja mis lõppes Vene-Rootsi vägede lüüasaamisega. De la Gardie väes olnud palgasõdurite palk oli maksmata ning need deserteerusid. Tsaar Vassili IV valitsemisaeg lõppes ja ta pügati mungaks. Vene-Rootsi vägede lüüasaamisega sai Moskva tsaaririigi valitsejaks Zygmunt III Waza poeg Władysław IV Waza.
De la Gardie rootslastest ja soomlastest väel lubati alistumislepingu kohaselt lahkuda ning nad taandusid Loode-Venemaale, kus kontrollisid neid ja endise tsaari Vassili IV sõlmitud lepingu kohaselt Rootsile lubatud alasid. De la Gardie mängis olulist rolli ka 1610. aastal Rootsi ja Władysław IV Waza valitsetava Moskva vahel puhkenud Ingeri sõjas. Sõja üheks eesmärgiks oli panna Gustav II Adolfi noorem vend Karl Filip Moskva troonile. 1611. aastal vallutasid Jakob De la Gardie juhitud Rootsi väed Novgorodi. Viibides 1611. aastal Venemaal valis ta, Ohta jõe suudmes praeguse Peterburi territooriumil, uue Nyeni kaitserajatise asukoha ja alustas Nyenskansi kindluse ehitamist. Venemaa tsaariks sai 1613. aastal Mihhail I, kuid olukorra Loode-Venemaal ja Ingerimaal lahendas alles 1617. aastal sõlmitud Stolbovo rahuleping, millega Rootsi kuningriik sai oma valdusse maa-alad Jäämerest Maanselja mägimaa, Laadoga järve Neeva jõekonna Ingerimaa ja Peipsi idaranna kaudu Väinajõeni. Rootsi tunnistas aga Venemaa õigusi Novgorodi valdustelele, sh Staraja Russale, Ladogale, Porhovile, Gdovile ja saavutas tsaari lubaduse maksta 20 000 rubla.
Rootsi riigiteenistuses
1613. aastal määrati Jakob De la Gardie riiginõunikuks, Rootsi kuningriigis. 1615. sai ta Läckö krahvi tiitli ja 1625. aastal immatrikuleeriti kolmanda krahvi perekonnana Rootsi rüütelkonda. 1617 kirjutas ta Rootsi kuninga Gustav II Adolfi esindajana alla Stolbovo rahulepingule.
Aastatel 1620–1652 oli Jakob De la Gardie Rootsi riigis kuninga järel kõige tähtsamate riigijuhtide (drots, riigikantsler, riigimarssal, riigiadmiral, riigivarahoidja) seas, olles Rootsi kuningriigi riigimarssal. pisi|Soome postmark 1934 1619–1622 oli ta Eestimaa kuberner (maapealik) ning Tallinna linnuse ja lääni asehaldur, 1622–1630 Liivimaa kindralkuberner (Riia maapealik), Rootsi vägede ülemuhataja Rootsi-Poola sõjas ja ka kuni 1632. aastani, 1630 Rootsi sõjakolleegiumi esimees ja 1632–1644 kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse liige. .