cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eksistentsialism
Ühiskond
Sartre'i järgi teeb end eksistentsiaalselt mõistev inimene eetilisi valikuid lähtuvalt heast usust, st ta ei tee oma valikutes kunagi oma eksistentsi suhtes mööndusi. Need, kes põhjendavad oma halbu valikud sellega, et need ei mõjuta midagi, või sellega, et teised teevad ju ka nii – need lähtuvad valikute tegemisel halvast usust ega ole tõelised eksistentsialistid. Viimased teavad, et iga oma valikuga valivad nad ühtlasi inimese, st see, missuguseks ma tahan end luua, see saab eeskujuks inimkonnale ning see tahe, mille ma oma isiklikku valikusse panen, teenib ka seda eesmärki, et luua inimest kui sellist. Selles mõttes pole minu valik kunagi ainult mind puudutav, lokaalne, vaid on globaalne. Sartre'i eetiline printsiip sarnaneb Immanuel Kanti kategoorilise imperatiiviga.
Eksistentsialistid panid suurt rõhku sellele, et mõtlemine peab olema seoses tegelikkusega, maailmaga, ühiskonnaga. Eksistentsialistlik mõtleja on sestap angažeeritud (prantsuse keeles engager) mõtleja, st selline mõtleja, kes rakendab oma mõttetegevust ja viib seda ellu nii seoses oma lähedastega, ühiskonnaga, globaalselt jne.
Teisi tuntud ideid
Albert Camus käsitleb end eksistentsiaalselt mõistva inimese suhet ühiskonda, kultuuri.
Kriitikat
Eksistentsialiste on kritiseeritud, kuna nad jutlustavad individualismi ja relativiseerivad üldkehtivaid väärtusi. On leitud, et eksistentsialistid on moraalitud tegelased, kes salgavad jumalat, muudavad elu kunstiks ega oma mingeid kõlbelisi väärtusi.
Sellistele süüdistustele vastavad eksistentsialistid osutades asjaolule, et inimese vabadusega kaasneb ka vastutus. Kuigi inimene ennast täiesti endaküllaselt ja subjektiivselt loob, siiski on ta sunnitud end looma võimalikult hästi ja ilusti, kuna ta ei saa enda eksistentsi piiratust kogenuna oma loomejõudu raisata – eksistents on ainukordne ja lõppeb surmaga.
Filosoofid on eksistentsialismi kritiseerinud selle poolest, et see lõhestab inimese ja maailma suhet ning polariseerib subjekt-objekt suhte liialt ühe poole, st subjekti kasuks. Seetõttu ei pea end eksistentsialistideks nt Maurice Merleau-Ponty ja Martin Heidegger, kuigi mõlemad on oma mõtlemises tegelenud sarnaste teemadega. Eksistentsialismist mõjutatuna on selle ühekülgset polarisatsiooni püüdnud ületada nt Paul Ricœur.
Mõnikord eristatakse nendel alustel eksistentsialismi ja eksistentsifilosoofiat. Viimane on erinevalt eksistentsi ja subjekti absolutiseerivast "ismist" neutraalselt määratletud filosoofia, mis eksistentsi mõistet teatud otsustaval määral kasutab, kuid pole selles suhtes normatiivne või populistlik (angažeeritud).
Mõjutanud
Suurem jagu eksistentsialiste on ateistid, kuid on olemas ka kristlikke eksistentsialiste, nt Gabriel Marcel, Karl Jaspers, Martin Buber (ja ka voolu eelkäija Søren Kierkegaard).
Eksistentsialismist on mõjutatud palju kirjanikke, nt Boris Vian, Ernest Hemingway, Eugène Ionesco, Jack Kerouac jt biitnikud, William Faulkner, Iris Murdoch jne. Eksistentsialismist mõjutatud filmirežissööridest võib nimetada Ingmar Bergmanit ja Akira Kurosawat.
Nõukogude Eestis pidasid 1980. aastatel end eksistentsialistideks kõik kohalikud punkarid.
Tänapäev
Eksistentsialism pole tänapäeval enam selline filosoofiline moevool nagu ta oli Teise maailmasõja ajal ja järel. Eksistentsialistideks on end pidanud paljud kunstnikud, kirjanikud, luuletajad, muusikud 20. sajandi teisel poolel.
Tänapäeva filosoofiliste moevoolude vaatenurgast, eriti postmodernistlikust perspektiivist on eksistentsialism liiga eesmärgipärane ja positiivne ega vasta globaliseerunud hüperkultuuri eklektilisele elutunnetusele. Seega heidetakse eksistentsialismi inimesekäsitlusele ette sedasama, mida too heitis omal ajal ette varasematele inimese-käsitlustele.
Võib pakkuda, et eksistentsialismiga sarnase rolli on tänapäeva kunstnike-kirjanike seas üle võtnud veelgi radikaalsem inimkäsitlus, mis mõistab inimest lõhestununa ja valikute suhtes huvituna, kuna tal pole mitte mingit eesmärki, mille eest ta peaks vastutama – isegi mitte subjektiivset. Nt Gilles Deleuze'i mõtlemisest lähtuvalt käsitletakse inimest populaarselt kui masinlikku lineaarsetel katkestustel põhinevat olendit, kellel puudub range minapilt ning kelle toimimise rutiini sihiks on ühendada ja kombineerida kõike end ümbritsevat selle nimel, et luua midagi uut. Sellist inimest võib iseloomustada skisoidsena.
Mandariinid
"Mandariinid" on esimene Eesti ja Gruusia filmitegijate koostöös valminud mängufilm.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei (tšehhi keeles Česká strana sociálně demokratická, lühend ČSSD) on sotsiaaldemokraatlik partei Tšehhi Vabariigis.
Mandariinid
Filmi maailmaesilinastus toimus 15. oktoobril 2013 Thbilisis. Eestis esilinastus film 31. oktoobril 2013.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
1878 asutati Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Partei Austrias (Sociálně-demokratická strana českoslovanská v Rakousku), mis oli osa Austria Sotsiaaldemokraatlikust Parteist. 1893 erakond iseseisvus ja võttis enda nimeks Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická). Pärast Tšehhoslovakkia iseseisvumist 1928 liitus erakond Slovakkia Sotsiaaldemokraatliku Partega ja võttis enda nimeks Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická). See erakond kuulus 1923–1938 Leiboristlikku ja Sotsiaaldemokraatlikku Internatsionaali. 1938–1941 oli erakonna nimi Rahvuslik Tööpartei (Národní strana práce) ja ta kuulus Tšehhi Rahvuslikku Sotsiaalsesse Parteisse. 1941 keelustati Tšehhimaal kõik erakonnad.
Mandariinid
2013. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 32 992 inimest.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
1945 erakond taastati nime all Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia (Československá sociální demokracie). 1948 ühines ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Parteiga. Samal aastal moodustati Tšehhi sotsiaaldemokraatide eksiilerakond, mille peakorter asus Londonis.
Mandariinid
Film oli esimese Eesti päritolu filmina parima mitteingliskeelse filmi Kuldgloobuse nominent. Samuti oli "Mandariinid" parima võõrkeelse filmi Oscari nominent.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
1990 taastati endine nimi Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia. Alates 1993 kannab erakond nime Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei.
Mandariinid
Süžee
Mängufilmi tegevus leiab aset 1992. aastal Abhaasias. Põline eestlaste küla maalilises paigas mägede ja mere vahel on tühjaks jäänud – abhaasid sõdivad, et Gruusiast lahku lüüa ja sõja lähenedes on eestlased oma ajaloolisele kodumaale tagasi pöördunud. Külla on elama jäänud vaid Ivo (Lembit Ulfsak) ja tema naaber Margus (Elmo Nüganen). Ka Margus kavatseb Eestisse sõita, aga alles pärast seda, kui tema istanduse mandariinisaak on korjatud. Paratamatult jõuab sõda ka nende külani ning toimub grusiinide ja abhaaside verine lahing. Ivo ja Margus leiavad lahingupaigalt ühe ellujäänu – tšetšeen Ahmedi, kelle Ivo enda juurde koju paranema viib. Öösel hukkunuid mattes avastab Margus, et üks raskelt haavatud grusiin on samuti elus. Ka tema viiakse Ivo juurde ja nii satuvad ühe katuse alla kaks vastasleeri võitlejat.
Tootmine
Filmi idee autor on kaasprodutsent Artur Veeber. Selle käis ta välja 2009. aastal, kui lavastaja Zaza Urušadze oli Tallinnas Gruusia filmide nädala raames oma filmi "Kolm maja" linastusel. Filmi stsenaariumi kirjutas Urušadze kahe nädalaga.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
Pärast 1989. aastat moodustas ČSSD esimest korda valitsuse 1998. aastal, eesotsas peaminister Miloš Zemaniga (1998–2002). Hilisemate peaministrite Vladimír Špidla (2002–2004), Stanislav Grossi (2004–2005) ja Jiří Paroubeki (2005–2006) juhtimisel püsis ČSSD võimul 2006. aastani.
ČSSD võitis 1998. ja 2002. aasta üldvalimised, pälvides vastavalt 74 ja 70 kohta 200-st alamkojas. 2002. aasta valimiste järel moodustas ČSSD koalitsiooni kahe väiksema parteiga: Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvaparteiga ning Vabaduse Liidu – Demokraatliku Liiduga.
2006. aasta Tšehhi Vabariigi parlamendivalimistel sai ČSSD 32,3% häältest, mis andis 74 kohta. Üldarvestuses oli partei teine Kodanike Demokraatliku Partei järel. Valimised põhjustasid Tšehhi Vabariigi sisepoliitikas vasakpoolsete (ČSSD ning Čechy ja Morava Kommunistliku Partei) ning parem- ja keskparteide (Kodanike Demokraatlik Partei, Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei ja Rohelise Partei) vahel patiseisu.
ČSSD esimehed on olnud Miloš Zeman (1993–2001), Vladimír Špidla (2001–2004), Stanislav Gross (2004–2005), Bohuslav Sobotka (esimehe kohusetäitja 2005–2006), Jiří Paroubek (2006–2011), Bohuslav Sobotka (2011–2017), Milan Chovanec (esimehe kohusetäitja 2017–2018), Jan Hamáček (2018–2021) ja Roman Onderka (esimehe kohusetäitja 2021).
Mandariinid
Tootmine
Filmivõtted toimusid Gruusias Guria piirkonnas, kus Phothi linnast lõunas oli selle tarvis püstitatud väike külake. Võtted toimusid 2012. aasta detsembri keskpaigast 2013. aasta jaanuari lõpuni, ühtekokku 32 päeva. Film monteeriti ja helindati Eestis.
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei
ČSSD kuulub 1990. aastast Sotsialistlikku Internatsionaali ning 2003. aastast Euroopa Sotsialistlikku Parteisse.
Mandariinid
Tootmine
Film sai esimesed toetused Eesti Vabariigi Kultuuriministeeriumi kaastootmisfondist 40 000 eurot ja Eesti Filmi Sihtasutusest (EFSA, Karlo Funk). Filmi toetati veel Euroopa Nõukogu fondist Eurimages 110 000 euroga. Eesti Kultuurkapital toetas filmi 22 000 euroga. Filmi tegemine läks maksma 650 000 eurot, millest Eesti rahastus oli 58 protsenti.
Auhinnad
pisi|Filmi tegijad välisministeeriumi preemia kätteandmisel
Kriitika
Filmi kriitika on olnud üldiselt positiivne, eriti on esile tõstetud head näitlejatööd. Seda on iseloomustatud kui "väga euroopalikult natukene tumedas ja depressiivses realismis valminud lugu" ning kiidetud julguse eest heita nalja põhimõtteliste küsimuste üle.
Filmi režissöör ise on teose kohta öelnud: "Filmis on sõda pigem taust. Peamised on inimesed, kelle kohta võib öelda, et nad on sündinud valel ajal ja vales kohas, aga kes hoolimata sellest püüavad jääda inimeseks."
Kultuuris
Eesti Televisiooni huumorisaates "Tujurikkuja" näidati 2013. aasta lõpus "Mandariinide" põhjal tehtud paroodiat, mis keskendus Sirbi peatoimetaja vahetusega kaasnenud skandaalile.
Georg Listing
Georg Moritz Hagen Listing (sündinud 31. märtsil 1987 Halles) on saksa muusik, ansambli Tokio Hotel basskitarrist.
Kamppi keskus
thumb thumb Kamppi keskus (soome Kampin keskus) on Helsingis Kamppi linnaosas asuv kompleks, mis valmis 2006. aastal. See asub vana bussijaama kohal Lasipalatsi taga.
Ehitustööd kestsid 4,5 aastat. Kompleksi kogupindala on 135 000 m².
Keskuses on
Eduard Ahrens
pisi|Eduard Ahrens pisi|Eduard Ahrens, 1860–1863
Eduard Ahrens (3. aprill 1803 Tallinn – 19. veebruar 1863 Kuusalu) oli baltisaksa päritolu vaimulik ning eesti keele uurija ja keelekorraldaja.
Elukäik
Ahrens õppis aastail 1811–1819 Tallinna Toomkoolis ja 1820–1823 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, estonus.
Pärast ülikooli lõpetamist ei saanud ta pastoriametit pidada, sest oli liiga noor (pastorid pidid olema vähemalt 25-aastased), seetõttu läks ta 1824. aastal koduõpetajaks Pikavere mõisa, kus tegutses umbes 8 aastat. 1831. aastal õiendas Ahrens Eestimaa konsistooriumi ees eksami pro ministerio. 1832. aastal läks ta Saksamaale edasi õppima ja külastas ka Prantsusmaad. Eestisse naastes asus uuesti koduõpetajaks Vana-Vigala mõisasse (krahv Sieversi perekonda). Ahrens pidas Vigala kirikus jutlusi eesti keeles.
Ahrens kutsuti aastal 1837 Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetajaks. Proovijutluse pidas ta 8. augustil 1837 ja pastoriks ordineeriti 12. septembril 1837. Ida-Harju praostiks sai ta 1860. aasta märtsis.
Kirikukeele uuendajana avaldas ta 1843. aastal eesti keele grammatika "Grammatik der Ehstnischen Sprache Revalschen Dialektes" (Tallinnamurdelise eesti keele grammatika; 2., täiendatud trükk 1853). Selle teose tõttu peetakse teda tänapäevase eesti keele ortograafia loojaks. Ahrensi kirjaviisireformi ajend oli püüd kirikukeelt rahvapärastada.Ahrens märkas kirikuõpetajana rahvakeele ja kirikukeele süvenevat erinevust. 19. sajandi algul olid enamik kirikuõpetajad sakslased ning piiblikeel toetus saksa ja ladina keele grammatikale. Ahrens soovis muuta kirikukeelt rahvapärasemaks.
1853. aastal ilmus grammatika teine trükk koos lauseõpetusega. Ahrens tegi ettepaneku minna üle vanalt kirjaviisilt soomepärasele kirjaviisile, mis sobis eesti keele hääldusega paremini. Tema soovitatud uus kirjaviis hakkas levima 1860. aastate teisel poolel.
Ühiskondlikus elus oli Ahrens äge usuvõitleja ja eesti ilmalik kirjandus jäi talle võõraks. Oma keelealase tegevuse peaeesmärgiks pidas Ahrens eesti kirikukeele uurimist ja parandamist.
Mälestuse jäädvustamine
1844. aastal saabus Eduard Ahrensile Kuusallu külla tuntud soome keelemees Elias Lönnrot, kes on "Kalevala" autor. Seda külaskäiku tähistab Kuusalu pastoraadi välisukse juurde pandud seinatahvel. Säilinud on rahvapärimus, kuidas "suur Soome härra ja Kuusalu pastor" kuulavad külaneidude laulu Muuksi külatanumal.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli kirikukeele traditsioonidest lahku löönud ning keelenähtuste korraldamisel ladina ja saksa keele eeskujude asemel hoopis eesti elava rahvakeele lähtekohaks võtnud Eduard Ahrensi haud unustuses ja räämas ning pahatahtlikkuse märkidega. See suhtumine omandas erilise tähenduslikkuse, sest 1970. aastate lõpul tegi võim katse kehtestada kakskeelsuse kontseptsiooni ja seada eesti keele asemel esikohale vene keel. Seda iroonilist parallelismi kahe ajaloojärgu vahel kajastab Kalle Kurg luuletusega "Leid".
Kuusalus tegutsev Laurentsiuse Selts otsustas rajada Eduard Ahrensile mälestusmärgi. 2011. aastal toimunud ideekavandite võistluse võitis Aivar Simsoni ja Paul Männi pronksmonumendi kavand. Seejärel alustas Laurentsiuse Selts üle-eestilist rahakogumist eesti keele ortograafia uuendaja mälestuse jäädvustamiseks. Kogutud raha eest avati 10. augustil 2013 Eduard Ahrensi monumendi graniitsokkel. 1. oktoobriks 2016 oli mälestusmärgi jaoks kogunenud 22 113 eurot annetusi, 15. aprilliks 2017 57 465 eurot annetusi. Raha kogumine lõppes ja Eduard Ahrensi mälestusmärk avati pidulikult lauritsapäeval, 10. augustil 2017 Kuusalu vana pastoraadi ees.
2014. aasta taliolümpiamängud
pisi|170px|Sotši taliolümpiamängude puhul välja antud sajarublane rahatäht 2014. aasta taliolümpiamängud olid XXII taliolümpiamängud, mis toimusid 7. veebruarist 23. veebruarini 2014 Venemaal Sotšis. Varem oli Venemaal korraldatud 1980. aasta suveolümpiamängud Moskvas. Sotši oli esimene lähistroopikas taliolümpiamänge korraldanud linn. Samuti on see kõige lõunapoolseim linn Euroopas, kus taliolümpiamängud on toimunud.
Sotši oli varem taotlenud 2002. aasta taliolümpiamängude korraldamise õigust. Sotši kinnitati olümpialinnaks Rahvusvahelise Olümpiakomitee 119. istungjärgul 4. juulil 2007 Guatemalas. Olümpialinn selgus teises hääletusvoorus, kus Sotši sai 51 häält ja Pyeongchang (Lõuna-Korea) sai 47 häält. Esimeses hääletusvoorus sai Pyeongchang 34, Sotši sai 32 ja Salzburg (Austria) 25 häält. Teised kandideerinud linnad olid Jaca (Hispaania), Almatõ (Kasahstan), Sofia (Bulgaaria) ja Bordžomi (Gruusia).
Aprillis 2011 otsustas Rahvusvaheline Olümpiakomitee lisada olümpiamängude kavva uute aladena naiste suusahüpped, laskesuusatamise segateatesõidu, iluuisutamise ja kelgutamise meeskonnavõistluse ning vigursuusatamise rennisõidu.
Olümpiatuli
Olümpiatuli süüdati 29. septembril 2013 Olümpias. Olümpiatule teekond algas sama aasta 7. oktoobril Moskvas. See läbis 2900 Venemaa linna ja küla ning jõudis Sotšisse avatseremoonia päeval, 7. veebruaril.
Olümpiatule olümpiastaadionil süütasid iluuisutaja Irina Rodnina ja jäähokimängija Vladislav Tretjak.
Spordialad ja ajakava
Olümpiamängudel oli kavas 15 spordiala 98 medalialaga. Viimane veerg: Finaalide koguarv
Osalenud riigid
pisi|350px|2014. aasta taliolümpiamängudel osalenud riigid. Sinisega on märgitud esimest korda taliolümpiamängudel osalenud riigid. 2014. aasta taliolümpiamängudel osales rekordiliselt 88 riiki, mis ületas eelmiste Vancouveri taliolümpiamängude tulemuse, kui osalesid 82 riigi sportlased. Sotši taliolümpiamängude tulemuse ületasid omakorda neli aasta hiljem Pyeongchangi taliolümpiamängud, kus osalesid 92 riigi sportlased.
Üks tuntumaid sportlasi Sotši taliolümpiamängudel oli maailmakuulus viiuldaja Vanessa-Mae, kes esindas Taid naiste suurslaalomis.
Eesti sportlased
Eestit esindas olümpiamängudel 25 sportlast.
Laskesuusatajatest osalesid Kadri Lehtla, Darja Jurlova, Grete Gaim, Johanna Talihärm, Indrek Tobreluts, Kauri Kõiv, Roland Lessing, Daniil Steptšenko ja Kalev Ermits.
Murdmaasuusatajatest osalesid Triin Ojaste, Aivar Rehemaa, Peeter Kümmel, Karel Tammjärv, Algo Kärp, Raido Ränkel ja Siim Sellis. Kahevõistlejatest võistlesid Kristjan Ilves, Han Hendrik Piho ja Karl-August Tiirmaa, suusahüppajatest Kaarel Nurmsalu ja Siim-Tanel Sammelselg.
Mäesuusatajatest kuulusid koondvõistkonda Triin Tobi ja Warren Cummings Smith. Iluuisutamises esindasid Eestit Jelena Glebova naiste üksiksõidus ja Viktor Romanenkov meeste üksiksõidus.
Medalitabel
Olümpiamängude 98 medalialal võitsid medaleid 26 riigi 187 sportlast. Enim medaleid (5) võitis Hollandi kiiruisutaja Ireen Wüst. Enim kuldmedaleid (3) pälvisid Venemaa lühirajauisutaja Viktor An, Norra murdmaasuusataja Marit Bjørgen ja Valgevene laskesuusataja Darja Domračava. Itaalia kelgutaja Armin Zöggeler jõudis medalini taliolümpiamängudel kuuendat korda järjest ja oli esimene sportlane, kes seda suutis.
Korraldajariik (Venemaa)
Märkused
India sportlased võistlesid 10. veebruarini olümpialipu all.
Välislingid
50px Taliolümpiamängud
< 2010 Vancouver Sotši 2014  2018 Pyeongchang>
Pallas (täpsustus)
Mütoloogilised tegelased:
Muu:
Valitsuskriis
Valitsuskriis on olukord, kus parlament on avaldanud umbusaldust kas mõnele ministrile või kogu valitsusele; valitsuskriisi lahendamiseks asendatakse kas mõni minister või kogu valitsuse koosseis.
Split Personality
"Split Personality" on Lowry debüütalbum solistina. See ilmus 14. detsembril 2007. aastal.
Richard Taylor (filosoof)
Richard Taylor (5. november 1919 – 30. oktoober 2003 Trumansburgi lähedal) oli USA filosoof ja mesinik.
Ta esitas argumente fatalismi kasuks, oli vooruseetika pooldaja ning kirjutas elu mõttest. Ta on väitnud, et terve mõistus näeb materialismi keha ja vaimu probleemi lahendusena. Tema tuntuim raamat on "Metaphysics" (1. trükk 1963).
Tema doktoritöö juhendaja Browni Ülikoolis oli Roderick Chisholm. Taylori õpilaste seas olid Norman Bowie, Steven Cahn, Myles Brand, Keith Lehrer, Eric Mack ja Peter van Inwagen.
Ta pidas mesilasi 300 tarus.
Tayloril oli tavaks võtta loengutele koer kaasa ning suitsetada loengu ajal piipu või juua teed.
Taylor tegeles elu lõpuni tõsiselt filosoofiaga. Ta suri kopsuvähki, mis diagnoositi umbes aasta enne tema surma.
Elu mõte
Artiklis "The Meaning of Life" ütleb Taylor, et küsimust, kas elul on mõte, on raske tõlgendada. See küsimus tekitab piinlikkust, ja kui sellest küsimusest lahti ei saa, tahaks selle vähemalt kinni katta. Ometi tundub igale mõistlikule inimesele, et see on tähtis küsimus. Raske on aru saada, mida mõttekus siin tähendab; mõttetus on võib-olla arusaadavam. Kui me mõttetut elu selgelt ette kujutame, siis saame ehk küsimusest paremini aru. Mõttetu elu võrdpilt on Sisyphose müüt. Sisyphos reetis surelikele jumalate saladused, ja jumalad mõistsid ta selle eest lõputult veeretama mäest üles kivi, mis mäe tipust iga kord kohe jälle alla veereb. Sisyphosel pole isegi võimalust surra, mis teda vähemalt sellest mõttetusest päästaks. Kui Sisyphos tegeleks sellega mõne aja ning võib-olla lõpuks kurnatuna kokku kukuks, aga tegeleks pärast millegagi, millest rohkem tolku oleks, siis see ei oleks nii mõttetu; see oleks halb unenägu, millest ärgatakse. Aga tema mõttetu vaev on reaalsus, millest pole ärkamist. Ta ei jõua sammugi lähemale oma süü lunastamisele. See müüt on alati kütkestanud, sest see on nii mitmetähenduslik. Vanaajal on seda peetud öö ja päeva vaheldumise või lainete loksumise sümboliks. Kõige tavalisema tõlgenduse järgi sümboliseerib see meie igavest võitlust ja kustumatut vaimu, otsustavust üha uuesti proovida, kuigi lootust on vähe. Seda tõlgendust toetab versioon, mille järgi Sisyphosel kästi veeretada kivi mäest üles, et see lõpuks veereks teiselt poolt alla, aga see tal kunagi ei õnnestunud. Aga kuidas seda ka tõlgendada, igatahes on siin korduv, tsükliline tegevus, millest kunagi mingit tolku ei ole. Me võime seda ka teisiti ette kujutada. See tegevus ei pea tingimata olema piinarikas ega vaevaline. Sisyphose müüdis ei ole kohutav ja mõttetuks tegev mitte see, et ta näeb tohutult vaeva, vaid see, et sellest, mida Sisyphos teeb, ei ole mingit tolku. Kui nendest kividest koguneks mäe tippu ilus ja püsiv tempel, siis mõttetus oleks kadunud. Võiks ehk küll öelda, et asi polnud seda vaeva väärt, aga ei saaks öelda, et sel vaeval üldse mõtet ei olnud.
Teeme algses müüdis teise muudatuse. Jumalad andsid Sisyphosele tungi kive veeretada (selleks panid nad tema verre mingi keemilise aine). Me ütleksime, et see tung on perversne, sest meie meelest pole mingit põhjust, miks keegi peaks püsivalt ja küllastamatult soovima kive veeretada. Niipea kui Sisyphos on ühe kivi mäkke veeretanud, on tal vastupandamatu soov teist kivi veeretama hakata. Nüüd Sisyphos saab täpselt seda, mida ta soovib, sest ta soovibki seda, mis on talle karistuseks määratud. Nüüd ei ole Sisyphosel mitte lõputu karistus, vaid lõputu soovide täitumine, mis on täiesti tagatud. Muidu oleks ta sügavalt soovinud puhkust ning eelistanud isegi surma, mis oleks teda igavesest tüdimusest ja mõttetusest vabastanud, nüüd aga on tema elu täis missiooni ja mõtet, ja talle tundub, nagu ta oleks paradiisi pääsenud. Surmagi pole tal tarvis karta. Asjaoludes pole midagi muutunud, ainult Sisyphose hoiak on nüüd teine. Aga see pole muutunud järelemõtlemise ega veenmise tulemusel, vaid aine tõttu, mis nüüd tema veres on.
984
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 979 980 981 982 983 - 984 - 985 986 987 988 989
Ameerika jalgpall
thumb|right|[[Tennessee Titansi ja Houston Texansi vaheline mäng 2005.]] Ameerika jalgpall (Ameerika Ühendriikides football) on võistluslik pallimäng, mida mängivad kaks võistkonda ristkülikukujulisel väljakul. Mängu eesmärk on teenida vastasest rohkem punkte, viies palli üle tema väravajoone või lüües läbi värava.
Ajalugu
Ameerika jalgpall pärineb Briti saartel 19. sajandil mängitud ragbi versioonist. 1920. aastal loodi Ameerika profijalgpalli liit, mis kaks aastat hiljem sai nimeks Rahvuslik jalgpalliliiga (National Football League, NFL). 1960. aastal loodi konkureeriv liiga, Ameerika jalgpalliliiga (American Football League, AFL). Liigad ühendati 1970. aastal, selle tulemusel sündis uus, 26 meeskonnaga NFL. Kõige kauem sama nime all mänginud meeskond on 1921. aastal liitunud Green Bay Packers, kes on võitnud kokku ka kõige rohkem tiitleid (12).
Mänguväljak
thumb|right|Ameerika jalgpalli mänguväljak Ameerika jalgpalli mängitakse väljakul, mille pikkus on 120 jardi (109,7 meetrit) ja laius 53,3 jardi (48,8 meetrit). Väravajooned on teineteisest 100 jardi kaugusel. Kummagi väravajoone ja väljaku otsajoone vaheline ala on kummagi meeskonna tsoon (end zone). Väljak on kogu pikkuses iga 5 jardi tagant märgistatud valgete joontega, numbrid tähistavad kaugust kummastki tsoonist. Kummaski tsoonis on värav, mis moodustub maast 10 jala kõrgusel asuvast rõhtpuust ja sellele kinnitatud väravapostidest.
Pall
thumb|right|Ameerika jalgpall Jalgpalli mängitakse nahaga kaetud ovaalse palliga, mille pikkus on 11 tolli ja keskkoha ümbermõõt 22 tolli.
Mängijad
Kummalgi meeskonnal on korraga väljakul 11 mängijat. Igal mängijal on väga kindel roll, ning ründe- ja kaitsemängu ajal on mängus erinev mängijate koosseis. Oma ülesande järgi jagunevad mängijad ründajateks, kaitsjateks ja eriülesannetega mängijateks. Need omakorda on spetsialiseerunud vastavalt oma rollile ja asukohale väljakul. Mäng on väga jõuline ning eriti kaitsemängijad on tavaliselt väga kogukad mehed. Sellest hoolimata on nad üllatavalt liikuvad.
Mängu käik ja reeglid
Väljakupooled ja ründejärjekord määratakse kulli ja kirja visates. Teatud olukordades (näiteks lõpetamata söödu puhul, või juhul, kui pall ületab väljaku piirid) mängukell peatatakse. Kummalgi meeskonnal on kasutada ka kolm time-out ' i poolaja kohta. Seetõttu võib mängu kogukestus ulatuda üle kolme tunni.
Kui nelja katse jooksul ei õnnestu palli 10 jardi võrra edasi viia, läheb ründeõigus vastasmeeskonnale ja jätkatakse samast kohast. Üldjuhul neljanda katsega riskima ei hakata, seda tehakse vaid kriitilises olukorras. Kui meeskond on kolmandal katsel jõudnud vastase väravajoonele piisavalt lähedale, proovitakse neljandal katsel enamasti väravat (field goal ' i) lüüa. Selleks peab jalaga löödud pall minema väravapostide vahelt läbi. Kui vastase tsoonist ollakse kaugel, kasutatakse neljas katse enamasti selleks, et lüüa pall oma tsoonist võimalikult kaugele (punt).
Punktiarvestus
Kui mängija jookseb palliga üle vastase väravajoone või püüab vastase tsoonis viibides söödu, teenib ründav meeskond 6 punkti (touchdown). Pärast seda saab ründav meeskond alati võimaluse teenida lisapunkt, lüües palli läbi värava; või kaks lisapunkti, püüdes kahe jardi joonelt uuesti palliga üle vastase väravajoone murda. Värav (field goal) on väärt kolm punkti. Võimalus punkte teenida on ka kaitses oleval meeskonnal, kuid selline olukord tekib väga harva. Kaks punkti (safety) saadakse näiteks siis, kui palliga mängija tema oma tsoonis maha tõmmatakse.
Karistused
Kui mängija teeb vea, viskavad kohtunikud väljakule kollase lipu. Tavaliseks karistuseks on palli nihutamine sõltuvalt vea tegijast kas (enamasti 5 või 10 jardi võrra) edasi või tagasi. Kaitse vea korral võidakse lisaks anda ründajale uus esimene katse. Karistus võidakse teenida muuhulgas valestardi, reeglitevastase kinnihoidmise, söödu püüdmise takistamise, mängu venitamise või näomaskist haaramise eest.
Liigad ja hooaja käik
Ameerika jalgpalliliigasse NFL kuulub 32 meeskonda, kes on jagatud kahe konverentsi, AFC (American Football Conference) ja NFC (National Football Conference) vahel. Kumbki konverents omakorda koosneb neljast divisjonist, kus on igaühes neli meeskonda.
Põhihooaeg kestab septembrist veebruarini. Suurem osa mängudest peetakse pühapäeval, kuid igal nädalal on üks mäng ka esmaspäeval. Mõnikord mängitakse ka neljapäeval ja laupäeval. Iga meeskond mängib põhiturniiri jooksul 16 mängu kindla süsteemi järgi osaliselt aastast aastasse vahetuvate vastastega. Põhiturniirilt pääsevad edasi divisjonide võitjad ning lisaks kaks üldpingereas neile järgnevat meeskonda kummastki konverentsist. Kummagi konverentsi kaks parimat pääsevad otse teise väljalangemismängude (playoff ' i) vooru, ülejäänud selgitavad edasipääsejad omavahel. Hooaja lõpetab veebruari alguses peetav finaalmäng (Super Bowl), kus konverentside meistrid selgitavad omavahelises mängus NFLi meistri.
Uusi mängijaid valivad meeskonnad tavaliselt aprillis.
Oma liiga on ka ülikoolide jalgpallimeeskondadel. Mängu reeglid on nende puhul veidi erinevad.
Lisaks spordile on jalgpall Ameerikas ka suur show ja suur äri. Super Bowl on aasta vaadatuim teleülekanne ning reklaamklipid ülekande pauside ajal maksavad miljoneid. Pubides on suured teleekraanid, kust saab terve hooaja jooksul mänge jälgida, samal ajal on spetsiaalselt jalgpalli auks kehtestatud happy hour.
Mihhail Trepaškin
Mihhail Ivanovitš Trepaškin (Михаил Иванович Трепашкин; sündinud 7. aprillil 1957) on advokaat ning endine FSB polkovnik, kes on tuntuks saanud katsetega iseseisvalt uurida Teise Tšetšeenia sõja üheks ajendiks olnud elumajaplahvatusi Venemaal.
FSB-s töötades uuris Trepaškin kolleegide sidemeid kriminaalsete rühmitustega ning sai koguni medali, kui paljastas FSB ohvitseride katse müüa tšetšeeni mässulistele relvi.
1996. aastal süüdistas ta FSB-d avalikult korruptsioonis. 1998. aastal andis Trepaškin koos Aleksandr Litvinenko ja teistega pressikonverentsi, millel esines FSB erirühma poolt plaanitava atentaadi sihtmärgina.
1999. aastal asus ta Sergei Kovaljovi palvel uurima elumajaplahvatusi, mis said ajendiks Vladimir Putinile populaarsust kogunud Teisele Tšetšeenia sõjale. Kaks õde, kelle ema ühes plahvatuses hukkus, palkasid Trepaškini end esindama kohtuasjas, milles kahte muslimit süüdistati lõhkeainete transpordis pommiplahvatuste korraldamiseks. Trepaškini uurimistöö viis hoopis kahtlusaluseni, kes osutus FSB-laseks. Ta leidis ka tunnistaja, kelle sõnade kohaselt võltsiti protsessil tõendeid, et juhtida kahtlust FSB-lt eemale.
Enne kui Trepaškin jõudis oma avastusi kohtus tutvustada, leiti tema autost väidetavalt sinna sokutatud tulirelv, ja Trepaškin saadeti trellide taha. Apellatsioonikohus ei aktsepteerinud süüdistust illegaalses tulirelva omamises, kuid suletud sõjaväekohus mõistis Trepaškini süüdi riigisaladuste paljastamises.
Hipiliikumine
pisi|Hipid Tallinnas (mai 1989) pisi|Hipid kuuekümnendatel Chicagos
Hipiliikumine oli noorsoo stiihiline protestiliikumine, mis sai alguse 1960. aastate Ameerika Ühendriikides.
Hipid ehk lillelapsed olid kodanliku tarbimisühiskonna ideaalides pettunud, peamiselt kodanlikest või väikekodanlikest perekondadest pärit noored. Hipide eelkäija oli Beat Generation. Sellele iseloomulik mässulisus ja aktiivne protest asendus hipidel konfliktituse, vägivallatuse ja armastuse kultusega (loosung "Make Love, Not War"). Eeskujusid otsiti idamaisest (zen-budism, hinduism) ja varakristlikust müstikast, sukelduti oma sisemaailma, narkootikumide abil püüti saavutada erilist õndsusseisundit.
Ühiskonnast lahku löönud hipid moodustasid kolooniaid (hipikommuunid), mille liikmed hülgasid üldtunnustatud eluviisi, käitumisnormid ja rõivastuse. Nad propageerisid lihtsust, siirust ja loomulikkust ning täielikku seksuaalset vabadust. Katsetati ka niinimetatud psühhedeelse (narkootikumide põhjustatud elamustest ja visioonidest inspireeritud) muusika, kunsti ja luulega.
Igapäevasesse moestiili tõid hipid pikad juuksed ja kirkad värvid, pärlitest käenöörikesed ja kaelakeed, liibuvad trikoosärgid, alt laienevate püksisäärtega nn trompetpüksid, heegeldatud murumütsid, vestid, maksiseelikud ja platvormkingad, helesinised kulunud teksad ja teksajakid, ruudulised särgid, teksariidest või värvimata linasest riidest õmmeldud pika sanga ja narmastega kotid.
Hipiliikumine Eestis
Hipiliikumine sai Eestis alguse 1960. aastate keskel ja jätkus läbi 1970. aastate. Kümnendi lõpuaastatel polnud Nõukogude Liidu hipid enam pelgalt Lääne hipiliikumise jäljendajad vaid omaette võrgustikuline subkultuur, mida ilmestasid släng, kindlad kogunemiskohad, stiilielemendid ja praktikad. Nõukogude hipisid on antropoloog Terje Toomistu kirjeldanud kujuteldava mujaloleku mõiste kaudu, mida tekitasid rokkmuusika mõju, side Lääne noorte- ja popkultuuriga, rändamine mööda Nõukogude Liidu avarusi, aga ka vaimsed praktikad ja psühhoaktiivsed ained.
Ripsmed
pisi|Inimese ripsmed
Ripsmed on karvad, mis kinnituvad silmalaugude servadele.
Sülgoja
Sülgoja ehk Sülgäjä ehk Sülgaja on küla Põlvamaal Räpina vallas.
Sülgoja asub Räpinast 3 km kagus. Lähimad külad on Räpina servas asuvad Sillapää ja Ristipalo, kirdesse jääb Võõpsu, kagusse jääb Varesmäe ning Suure-Veerksu lõunas. Muudest lähematest kohtadest asub Kuuksi Sülgojast loodes, Lokuta põhjas, Pedäjäalostõ idas, Kürsä ja Parma küla lõunas ning Metsanuka läänes.
Ripsmed
Inimesel
Inimlootel arenevad ripsmed 22. ja 26. rasedusnädala vahel.
Ripsmete värvus võib erineda juuste värvusest, kuid tavaliselt on tumedate juustega inimese ripsmed tumedamad ja heledate juustega inimesel veidi heledamad.
Sülgoja
Minevikus hõlmas Kuuksi küla kõiki Võhandu jõe paremkalda talusid Sillapäält kuni Mädajõe suudmeni. Selles suurkülas olevat talurühma hakati pidama omaette külaks. Seda esmamainiti 1731 fraasis Kollowitz oder Kugse et Sülga Dorf, kust saab välja lugeda, et Kuuksit ja Sülgat peeti sel ajal kõrvuti küladeks. Küla asus Räpina kihelkonnas ja kuulus Kahkva mõisale. Külanime kirjutati 1839 Silgi, 1866 Сельги, 1900. aasta paiku Сюльгая, 1923 Sülgoja, 1937 Sülgaja ja 1948 Сюлгая.
Ripsmed
Inimesel
Paljudes kultuurides peetakse pikki ripsmeid ilusaks. Seepärast püüavad mõned naised oma ripsmeid pikematena näidata, näiteks ripsmepikenduste või võltsripsmete abil. Ripsmeid muudetakse silmapaistvamaks ka ripsmetušiga.
Sülgoja
20. sajandi keskel rajati Sülgojasse farm. Sel ajal laienes Sülgoja naaberküla Kürsä alale. 1977 liideti Sülgojaga Kuuksi ja Parma küla. Need olid kõik kunagise Kuuksi suurküla osad.
Sülgoja läänepoolseid talusid metsa veerel kutsutakse Mõtsanukaks.
Külanime päritolu pole teada. Selle aluseks võib olla väga vana, 16. sajandi lõpust varasem isikunimi. 19. sajandi teisel poolel hakati küla rahvaetümoloogia mõjul Sülgäjäks kutsuma. Halva kõla vältimiseks hakati küla nimetama Sülgojaks ja see nimekuju muudeti ametlikuks 1970. Kui oja-lõpp oleks vana, siis kasutataks kohanimekäändena -ojasse või -ojja.
Laheda valla lipp
thumb|Laheda valla lipp Laheda valla lipp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laheda valla lipp.
Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 21. märtsil 1995 ja Laheda vallavolikogu poolt 27. märtsil 1995.
Lipu kirjeldus
Valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinise kanga ülaservas on kollane horisontaalne laid, millel on kõrvuti neli sinist linaõit. Sinisel väljal on lipu alaservast tõusev valge vähk.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.
Põhjendus
Lipu värvid ja kujundid tähistavad puhast loodust, linakasvatust ja sinisavi. Kollane laid viitab Põlvamaa vapile. Linaõite arv märgib valla maadel paiknenud nelja mõisat.
Ago Naarits
Ago Naarits (13. august 1954 – 19. juuli 1996 Tallinn) oli Eesti poliitik.
Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna veevarustuse ja kanalisatsiooni eriala.
Naarits oli aastatel 1993–1995 Nõmme linnaosa vanem. Alates 1995. aastast oli ta Tallinna abilinnapea, kelle töövaldkonnad olid linnavarad, omandi- ja maareform, maakasutus ning elamusuhted.
Ago Naarits hukkus autoõnnetuses.
Ābādān
pisi|Ābādāni kino pisi|Rafineerimistehas (1970)
Ābādān (varem ka Abadan) on linn Iraani edelaosas Khūzestāni provintsis. Asub Shaţţ al-‘Arabi ääres Iraagi piiri lähedal umbes 50 km kaugusel Pärsia lahest 270 km² suuruse Ābādāni saare põhjaosas.
Majandus
Linnas on üks suuremaid naftatöötlemiskomplekse maailmas. Linn on Iraani naftatööstuse keskus, mis varustab ka naabersadamalinnu Bandar Khomeynīd ja Khārki.
Transport
Torujuhtmed ühendavad Ābādāni naftaväljadega Z̄āgrose mägede lähedal.
Linnal on rahvusvaheline lennujaam.
Ajalugu
Tõenäoliselt oli selle koha peal kunagi Charaxi sadam, mida 5. sajandil eKr mainis Herodotos.
Linn tekkis abbasiidide dünastia valitsemise ajal ning oli tähtis kaubalinn, sest ta oli meresadam Pärsia lahe ääres. Shaţţ al-‘Arabi delta laienemise tõttu jäi linn merest kaugele ning käis alla, muutudes suureks külaks.
12. sajandil oli seal Lõuna-Mesopotaamia äärmine asula. Uusajal läks see Türgi ja Iraani kätte. Türgi loovutas selle Iraanile 1847 Erzerumi lepinguga.
Aastal 1847 loovutas Türgi linna territooriumi Iraanile. Ābādāni piirkond oli viljakandmatu mudalauskmaa, kus kasvasid ainult mõned datlipalmisalud. 1908 avastati naftamaardla. Aastal 1909 või 1913 ehitas Anglo-Iranian Oil Company sinna esimese naftatöötlemistehase. Aastal 1910 rajati praktiliselt uus linn. Aastaks 1938 oli sealne naftatöötlemistehas maailma suurim.
3. oktoobril 1951 jätsid inglased linna maha, sest Anglo-Iranian Oil Company natsionaliseeriti Rahvusliku Iraani Naftakompanii nime all.
Naftatöötlemistehase kompleksis oli mitu hästi ehitatud territooriumi naftakompanii personalile. Nad moodustasid terava kontrasti immigrantide vaeste elamukvartalitega.
Aastal 1980 ja 1981, ränga sõjategevuse ajal 1980 alanud Iraani-Iraagi sõja käigus pommitas Iraak seda piirilinna süstemaatiliselt, mistõttu purunes suur osa linnast ning kogu naftatöötlemiskompleks. Pärast seda paljud elanikud lahkusid linnast. Sõja lõpuks (1988) oli linn evakueeritud. Nüüd on kõik taastatud.
Haridus
Aastal 1939 rajati Ābādāni tehnoloogiainstituut.
Leisi valla lipp
thumb|Leisi valla lipp Leisi valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Leisi valla lipp.
Lipp kinnitati 10. juunil 1996.
Lipu kirjeldus
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kangal valge allasuunatud harkrist ja saatena ülal kaks Georgi risti ning all ankur – kõik valged.
Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.
Põhjendus
Sinine värvus sümboliseerib merd, valge aga paest pinnast. Harkrist tähistab Leisit kui teede sõlmpunkti. Ristid märgivad valla kahte [kirik (pühakoda)|[kirikut]] ja kahte konfessiooni. Ankur osutab Triigi sadamale.
Lipu kasutamise kord
Koos teiste lippudega heisates paigutati Leisi valla lipp lippude poolt vaadatuna:
Valla lipu valmistamine toimus üksnes vallavalitsuse loal. Valla lippu võib kasutada ka laualipuna. Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Lipu etaloni säilitatakse Saaremaa Muuseumis. Lipu kasutamine kujul, mis erineb etalonist, kuulub igal üksikjuhtumil läbivaatamisele ja kinnitamisele vallavalitsuse poolt.
Richard Tõnnus
Teekond skaudina
Juba noorena tuli tal toime tulla raskete katsumustega. Kuid 1930. aasta sügisel, saanud 12-aastaseks, astus Riksa – nii oli teda kogu skaudielus kõikjal kutsutud – Tallinna Skautide Maleva XII suguharu vastloodud skaudirühma. Hiljem kujunes osast rühmast tema enda juhtimisel kaugele piiridele tuntud skautide-võimlejate eliitüksus Terassammurid. Edukalt läbis ta kõik skaudikatsed, jõudes esimese viie seas ainsa eesti skaudina METSASKAUDI kõrge järgukatse sooritamiseni. Ta on pidanud kõiki skaudijuhiameteid, alates salgajuhiabist kuni Tallinna vanemskautide juhi ja Eesti Skautide Maleva Peastaabi vanemskaudi-alajuhini. Tubli ja energilise tegevuse eest anti talle 1936. aasta juulis peavanema käskkirjaga nooremskautmasteri nimetus.
Skautijuhtide kõrge kogu ees 1939. aastal esitatud väitekiri "Vanemskautlus" võeti Eesti omanäolise vanemskautluse kujundamise juhendiks ja Skaudijuhtide XIII Aastakoosolek valis 1940. aasta jaanuaris, siis vaid 21-aastase nooremskautmasteri Richard Tõnnuse Eesti vanemskautide üldjuhiks. Ja siis tulid hävitavad rasked ajad – sõda ja rindelolek. Kaheksa aastat noormehe elust neelasid Siberi vangilaagrid, kuhu ta n-ö vabatahtlikult oli saadetud. Neid pikki aastaid aitasid taluda skaudina omandatud mitmesugused teadmised ja oskused, mis kergendasid neid näljapajukil elatud päevi.
Allikas: Tõusurajal, Tallinn 1997, Richard Tõnnus
Oubangui
pisi| pisi|Oubangui Bangui lähedal Oubangui (Kongo DV-s Ubangi) on jõgi Aafrikas, Kongo jõe parempoolne lisajõgi.
Roy Strider Records
Roy Strider Records oli Šveitsi-Eesti sõltumatu plaadifirma.
Firma asutas 2005. aastal Roy Strider alternatiivroki salvestiste väljaandmiseks.
Oubangui
Jõe ääres asub Bangui. Linnast allapoole on jõgi laevatatav.
Pikkus umbes 1120 km, koos Uelega 2272 km.
Irratsionaalarvud
Irratsionaalarvudeks nimetatakse mitteperioodilisi lõpmatuid kümnendmurde. Irratsionaalarvude hulk koos ratsionaalarvude hulgaga moodustavad reaalarvude hulga.
Irratsionaalarvude hulka kuuluvad näiteks kuldlõige, \sqrt 2, Euleri arv, pii (π). Esimese irratsionaalarvu √2, avastasid pütaagorlased umbes 6. sajandil eKr. Nad omistasid suure tähenduse arvudele ja nende suhetele. Selgus, et ruut, mille külje mõõduks on 1, omab diagonaali pikkusega √2. Legend räägib, et pütaagorlane Hippasos olevat avalikustanud selle sekti avastatud saladuse. Selline uutmoodi arv, mida ei saanud esitada kahe arvu suhtena ei sobinud kokku pütaagorlaste idealistliku maailmavaatega arvude harmoonilistest, kindlapiirilistest ja lõplikest seostest. Selle avalikustatud ebakõla tõttu olevat Hippasos hukatud.
Rhinelander
Rhinelander on väikelinn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis, Oneida maakonna keskus.
John Bodkin Adams
John Bodkin Adams (21. jaanuar 1899 – 4. juuli 1983) oli briti arst, kes võis olla Suurbritannia kõigi aegade kõige ohvriterikkam sarimõrvar.
Rhinelander
Aastal 2000 elas linnas 7735 elanikku.
La Caricature
Kokku ilmus 251 ajalehenumbrit, millest igaühe trükiarv oli vahemikus 750–2000 eksemplari. Ajalehes ilmus kokku 524 karikatuuri paljudelt autoritelt.
985
985. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 980 981 982 983 984 - 985 - 986 987 988 989 990
Prantsuse Guajaana
Prantsuse Guajaana on Prantsusmaa ülemerepiirkond ja ülemeredepartemang Lõuna-Ameerika kirdeosas. See on pindalalt Prantsusmaa suurim departemang; piirneb Brasiiliaga idas ja lõunas ning Surinamega läänes.
Guajaanast sai Prantsusmaa asumaa 1604. aastal. 1946. aastal sai ülemeredepartemanguks.
Prantsuse Guajaana kuulub Prantsusmaa osana Euroopa Liitu ja NATOsse.
Prantsuse Guajaanas Kourous asub Guajaana kosmosekeskus, mida kasutavad ühiselt Euroopa kosmoseagentuur ESA (European Space Agency), Prantsuse kosmoseuuringute keskus CNES (Centre national d'études spatiales) ja eraettevõte Arianespace.
Prantsuse Guajaana tähtsamad maavarad on boksiit, kuld, kinaver ja kaoliin.
Ülemeredepartemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Sakai
thumb|Daisen-Kofun Sakais Sakai on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. Asub Ōsaka lahe kaldal ja piirneb lõunas Ōsakaga.
986
986. aasta
Sakai
Linn loodi 1889. aastal. 2005. aastal liideti Mihara linn. Sakai on jaotatud 7 rajooniks (ku):
986
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Sakai
Sakai on tuntud kvaliteetsete nugade tootmise poolest.
986
Aastad: 981 982 983 984 985 - 986 - 987 988 989 990 991
Suure-Veerksu
Suure-Veerksu ehk Suurõ-Viirksu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Külas asub ohvrikivi.
Toolamaa (Räpina)
Toolamaa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Judi Dench
Judith Olivia Dench (sündinud 9. detsembril 1934) on briti näitleja, kes on pälvinud Oscari, Kuldgloobuse, Briti Akadeemia ja Tony auhinna.
Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Armunud Shakespeare", "Mrs Brown", "Iris", "Mrs Henderson esitleb" ja "Ühe skandaali märkmed". Lisaks on ta alates 1995. aastast kehastanud Briti salateenistuse juhti nimega M James Bondi filmides "007 ja Kuldsilm" (1995), "007 ja igavene homne" (1997), "007 ja liiga kitsas maailm" (1999), "007 ja surra veel üks päev" (2002), "Casino Royale" (2006), "James Bond: Veidi lohutust" (2008) ja "007 Skyfall" (2012),
Ratsutamine 2008. aasta suveolümpiamängudel
Võistlusalad
Koolisõidus lubati võistlema 50 sportlast ja 50 hobust. Takistussõidus ja kolmevõistluses osales vastavalt 75 sportlast ja samapalju hobuseid. Koolisõidus ja takistussõidus lubati kasutada ka varuhobuseid, kusjuures koolisõidus oli selleks 10 hobust ja takistussõidus 15, ehk 1 hobune võistkonna peale.
Individuaalne koolisõit
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 47 Olümpiavõitja 2004: Anky van Grunsven (Salinero), Holland Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Võistkondlik koolisõit
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 11 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Saksamaa Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Individuaalne takistussõit
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 49 Olümpiavõitja 2004: Rodrigo Pessoa, Brasiilia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Võistkondlik takistussõit
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 9 võistkonda Olümpiavõitja 2004: USA Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Individuaalne kolmevõistlus
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 70 Olümpiavõitja 2004: Leslie Law, Suurbritannia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Jane Seymour
pisi|[[Hans Holbein noorema maal]] Jane Seymour (1507 või 1508 – 24. oktoober 1537 Hampton Court) oli Henry VIII kolmas abikaasa ja Edward VI ema. Ta suri kaks nädalat pärast poja sündi sünnitusjärgsete tüsistuste tagajärjel.
Jane Seymour oli ainus Henry VIII abikaasadest, kellele korraldati kuninganna matused ning kes on maetud Henry VIII kõrvale Windsori lossi Püha George'i kabelisse.
Ta sündis tõenäoliselt Wiltshire'is. Tema vanemad olid Sir John Seymour, kes teenis nii Henry VII kui ka Henry VIII õukonnas, ja Margery Wentworth. Emapoolse vanaisa kaudu oli Jane Seymour kuningas Edward III järglane. Jane'il ja Henry VIII eelmisel naisel Anne Boleynil oli ühine vanavanaema, Elizabeth Cheney.
Jane ei olnud nii kõrgelt haritud kui Henry eelmised naised Catherine Aragónist ja Anne Boleyn. Ta oskas lugeda ja kirjutada, kuid oli palju osavam käsitöös ja majapidamises, mida peeti naiste juures olulisemaks. Tema käsitööd hinnati kauniks ja üksikasjalikult viimistletuks. 1532. aastal sai ta Catherine'i õuedaamiks (kuid ta võis õukonnas olla juba alates 1527. aastast) ja siis Anne Boleyni õuedaamiks. Esimesed teated kuningas Henry VIII huvist Jane'i vastu on 1536. aasta algusest.
Jane oli meeldiva ja rahuliku loomuga. Saksa-Rooma riigi saadiku Eustace Chapuys' kirjelduse järgi oli ta keskmist kasvu, kahvatu ja mitte eriline iludus. Krahv John Russell aga pidas teda kenamaks kõigist Henry VIII naistest. Jane'i peeti leebeks, lihtsaks ja vooruslikuks naiseks, kelle päritolu suurest perekonnast andis lootust hulga järglaste sünniks.
Jane kihlati Henryga 20. mail 1536, kõigest üks päev pärast Anne Boleyni hukkamist. Nad abiellusid Whitehalli palees 30. mail. 4. juunil kuulutati ta avalikult kuningannaks. Ta sai rahva ja õukonna seas populaarseks. Tema kroonimistseremoonia jäi aga pidamata Londonis levinud katku tõttu. Põhjuseks võis ka olla Henry soov oodata kroonimisega seni, kuni Jane on talle sünnitanud meessoost pärija.