cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1970. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1970. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid 5.–13. septembrini Hispaanias Barcelonas.
1970. aasta maailmameistrivõistlustel võisteldi ujumises, vettehüpetes ja veepallis (mehed). Ujumisprogrammi laiendati märkimisväärselt. Nii mehed kui ka naised võistlesid esimest korda 200 m vabaujumises, 100 m rinnuliujumises ja 4x200 m vabaujumise teatevõistluses. Lisaks lisati meeste ujumisprogrammi 100 m liblikujumine ja 100 m seliliujumine, mis oli kahtede eelmiste meistrivõistluste kavast puudunud. Naiste ujumisprogrammi lisati 800 m vabaujumine, 200 m seliliujumine ja 200 m liblikujumine. Kokku jagati medaleid 34 alal.
Üldarvestuses domineeris Ida-Saksamaa, kes võitis kolmandiku medalitest, ehk 102 medalist võitsid nemad 34 (16 kulda, 9 hõbedat ja 9 pronksi). Maailmarekordite poolest paistis silma Roland Matthes kahe rekordiga: 100 m seliliujumises 56,9 ja 200 m seliliujumises 2.06,1.
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.54,3(elec. 1.54,28) (1968) Don Schollander, 1.54,3 (1969) Mark Spitz, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 15.57,10 (1970) John Kinsella, Euroopa meister 1966: 16.58,5 Semyon Belits-Geiman, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 2.06,3 (1970) Mike Stamm, Euroopa meister 1966: 2.16,6 Leonid Barbier, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.05,8 (1969) Nikolai Pankin, <br style="clear:both;" />
Võrgukuuride kivi
pisi|Võrgukuuride kivi Võrgukuuride kivi on rändrahn Tallinnas, Haabersti linnaosas Rocca al Mare asumis Eesti Vabaõhumuuseumi alal.
Kuressaare linnavolinike loend 1919
Kuressaare linnavolinike loend 1919 on 18. mail 1919 Kuressaare Linnavolikogu linnavolinikeks valitud isikute loetelu
1970. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.23,5 (1970) Brian Job, Euroopa meister 1966: 2.32,8 Georgi Prokopenko, <br style="clear:both;" />
Võrgukuuride kivi
Võrgukuuride kivi on punakasroosa keskmise- ja jämedateraline rabakivi graniitrahn. Kivi lõunaküljel on mitmed rööpsed kinnislõhed. Rahnu mõõdud on 4,5x3,3x2,8 meetrit, ümbermõõt 12,8 meetrit.
1970. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m liblikat
Maailmarekord: 55,6 (1968) Mark Spitz, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.05,0 (1970) Gary Hall, Euroopa meister 1966: 2.14,2 Valentin Kuzmin, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Maailmarekord: 2.09,5 (1970) Gary Hall, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.31,0 (1970) Gary Hall, Euroopa meister 1966: 4.47,9 Frank Wiegand, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.28.8 (1970) Don Havens, Mike Weston, Bill Frawley, Frank Heckl Euroopa meister 1966: 3.36,8 Frank Wiegand, Udo Poser, Horst-Günter Gregor, Peter Sommer <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 7.48,0 (1970) Gary Hall, Mark Lambert, Tom McBreen, John Kinsella Euroopa meister 1966: 8.00,2 Leonid Iljitšov, Semyon Belits-Geiman, Aleksandr Pletnev, Jevgeni Novikov <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.54,9 (1968) Charlie Hickcox, Don McKenzie, Doug Russell, Ken Walsh Euroopa meister 1966: 4.02,4 Viktor Mazanov, Georgi Prokopenko, Valentin Kuzmin, Leonid Iljitšov <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 58,9 (1964) Dawn Fraser, Euroopa meister 1966: 1.01,2 Martina Grunert, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 2.06,7 (1968) Debbie Meyer, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 4.24,3 (1970) Debbie Meyer, Euroopa meister 1966: 4.48,2 Claude Mandonnaud, <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Maailmarekord: 9.02,45 (1970) Karen Moras, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 1.05.6 (1969) Karen Muir, 24px Lõuna-Aafrika Liit Euroopa meister 1966: 1.08,1 Christine Caron, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 2.21,5 (1969) Susie Atwood, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.14,2 (1968) Catie Ball, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.38,5 (1968) Catie Ball, Euroopa meister 1966: 2.40,8 Galina Prozumenštšikova, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 1.04,1 (1970) Alice Jones, Euroopa meister 1966: 1.05,6 Ada Kok, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.19,3 (1970) Alice Jones, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 4.01,1 (1968) (Santa Clara Swim Club) Linda Gustavson, Pokey Watson, Pam Carpinelli, Jan Henne Euroopa meister 1966: 4.11,3 Natalja Siptšenko, Antonina Rudenko, Natalja Ustinova, Tamara Sosnova <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 4.27,4 (1970) Susie Atwood, Kim Brecht, Alice Jones, Cindy Schilling Euroopa meister 1966: 4.36,4 Cobie Sikkens, Gretta Kok, Ada Kok, Toos Beumer <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1966: Mihhail Safonov, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1966: Klaus Dibiasi, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1966: Vera Baklanova, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1966: Natalja Kuznetsova, <br style="clear:both;" />
Veepall
Euroopa meister 1966: Aleksandr Dolgušin, Igor Grabovski, Boris Grišin, Vadim Guljajev, Vladimir Kuznetsov, Leonid Osipov, Boris Popov, Valeri Puškarjov, Vladimir Semjonov, Iosif Zemsov, Vladimir Žmudski <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Koffer (kindlustis)
Koffer (saksa keeles Koffer ← prantsuse keelest le coffre tähenduses 'kast') on ehituslikult terviklik väiksem aktiivkindlustis.
Selle tähendub on üldjuhul sama mis kaponiiril ning seda kasutatakse enamasti väiksema, vanema, lihtsama ja ka pealt lahtise kaponiiri kohta.
Eestis
Tallinna linnamüüri loodeküljele rajati 16. sajandil täiendav väliskaitsevall, mille käänukohtades oli vallikraavi põhjas kaks pealt lahtist kofrit (Sõnnikukast ja Lõvilinnus) tiibtulistamiseks piki vallikraavi.
Kolm vabanemise väravat
Kolm vabanemise väravat või kolm vabanemist (sanskriti keeles vimokṣa ehk vimokṣa-mukhāni; paali keeles vimokkha; tiibeti keeles grol ba; hiina keeles 解脫⾨ jietuo men; jaapani keeles gedatsu mon) on budistlike meeleharjutuste puhul kasutatav üldmõiste kõiki seadmusi iseloomustava kolme põhiomaduse kohta:
Kolmest vabanemise väravast räägitakse mitmetes paali kaanoni tekstides.
Buddha on korduvalt ütelnud, et ta õpetab ainult üht asja: rahulolematuse lõpetamist (dukkha nirodha). Sündi, vananemist, haigust ja surma ei saa vältida, küll aga saab vältida rahulolematust nende pärast. Kannatamine on isiklik suhe, inimese enda reaktsioon sündmustele ja nähtustele, mis on tegelikult oma tähenduselt tühjad ja millel puudub omaolek. Igasugune reaktsioon toimuvale ongi kannatamine.
Florianópolis
pisi|Florianópolis Florianópolis on linn Brasiilias, Santa Catarina osariigi pealinn ja suuruselt teine linn.
Florianópolis on asutatud 23. märtsil 1726.
Pilistvere Pillimehed
Pilistvere Pillimehed on rahvamuusikaansambel Pilistvere kihelkonnas Võhma linnas.
Teresina
pisi|Teresina panoraam Teresina on linn Brasiilia kirdeosas, Piauí osariigi pealinn ja suurim linn.
Pilistvere Pillimehed
Tutvustus
23.oktoobril 1979 kogunesid Pilistvere kultuurimajja 7 pillimeest ja otsustasid, et hakkavad koos mängima vanatantsumuusikat. Nii pandigi alus rahvamuusikaorkestrile „Pilistvere pillimehed“ (edaspidi ka PIPI). Juba kuu aega hiljem oli esimene esinemine Viljandi kultuurimajas. Juba järgmisel aastal osaleti vabariiklikul rahvamuusikapäeval Haapsalus. 1983. aastal esineti lisaks Lääne-Siberile ja kodumaale ka Eesti Televisioonis.
Teresina
Teresina on asutatud 16. augustil 1852.
Pilistvere Pillimehed
Tutvustus
Orkestri juhiks oli algusest peale Ants Kirikal, kes ise mängis akordioni ja rahvapille. Teiste pillidena on orkestrisse kuulunud veel viiul, klarnet, flööt, saatekannel, kontrabass, jauram, pingipill, tuuba, ksülofon, löökriistad, kitarr ja banšo.
2019. aastal tähistasid Pilistvere Pillimehed oma 40. aastapäeva. Selle neljakümne aasta sisse on jäänud lugematul arvul esinemisi ning veelgi suuremat repertuaari. Pikaaegset panust rahvamuusika edendamisse ja säilimisse tunnustati ka 25. jaanuaril 2020 Viljandis Pärlipeol.
Liikmed
'''Liikmed 2020. aasta seisuga'''
•	Mait Reimann – põhipill viiul, vokaal, mängib kõiki pille, mida kätte saab, ansambli juhendaja alates 2010
•	Paul Paidu – trumm, jauram, (pingipill, vokaal)
•	Maire Vahtra (Alles) – saatekannel
•	Ants Pärna – basskitarr, (vokaal)
•	Asta Laas – akordion, vokaal
•	Mai Enno – saatekannel, mandoliin, vokaal
•	Ants Pihlak – akordion, vokaal
Endised liikmed
•	Ants Kirikal – orkestri asutaja, orkestrijuht (1979-2010), akordion, rahvapillid, vokaal
•	Piret Ant (Kirikal) – saatekannel, linnupill
•	Ene (Jürisoo) – klarnet
•	Enna (Jürisoo) – viiul
•	Karl Köster – kontrabass
•	Kalju Evert – saatekannel
•	Avo Ostumaa – trumm
•	Allan Haljas – flööt, tuuba
•	Andrus Liigus – bandžo, kitarr
•	Tuuli Koger (Vaino) (Aua) – viiul
•	Huudo Teras – trumm
•	Kalev Kivisild – akordion
•	Tarmo Suvisild – viiul
•	Ferdinand Kapp – viiul
•	Endel Tilder – klarnet
Koostööpartnerid
•	Tantsurühm Kärutajad
•	Tantsurühm Lilleke
•	Tantsurühm Pillerpäkad
•	Võhma naiskvintett
•	Segakoor Leelo
Repertuaar
Pilistvere Pillimeeste repertuaari kuulub nii rahvamuusikat, tantsumuusikat, kui ka saatemuusikat tantsurühmadele ning lauluansamblitele ja -kooridele. Muusika on pärit nii Eestist, Soomest, Rootsist, Saksamaalt kui ka mujalt riikidest.
•	Tunnuslugu „Pilistvere valss“ meloodia: Ants Kirikal 1990. Selle looga algavad enamus PIPI esinemised.
PIPI asutaja (Ants Kirikal) on kirjutanud mitmeid lugusid oma loodud kapellile. Mõningaid neist lugudest esitab PIPI tänase päevani.
•	„Pilistvere valss“ – 1990
•	„Suvine meeleolu“
•	„Sügis Dalarnas“ – 1993 – Kirjutatud Dalarnas Silja järve mäekallakul, taamal mäed ja sügisvärvides mets
•	„Pälkene poiste unistus“ – 1998
•	„Tänapäeva reinlender“ – 1998 – Segatantsurühmale „Pilgar“
•	„Unelmvalss“ – 1998 - Pühendatud Kõo valla (praegu Põhja-Sakala vald) endisele vallavanemale Tarmo Riiskile
•	„Antsu polka“ – 1998 - Pühendatud endisele klarnetimängijale
•	„Lonkuri labajalg“ – 1999 – Segatantsurühmale „Pilgar“
•	„Eurorütmis“ - 2002
•	„Lembevalss“ – 2002 – Lugu kirjutatud kuulates kodus kanaarilinde
•	„Lilleke“ - Pühendatud Võhma naistantsurühmale „Lilleke“
2019. aastal enim mängitud lood
•	„Mandoliini polka“
•	„Riidaja Polka“
•	„Kolumatsi polka“
•	„Sünnipäevavalss“
•	„Kahe duuri polka“
•	„Metsajärv“
•	„Tormab me aeg“
•	„Arula valss“
•	„Kallike kaugel“
Esinemised
Esinetud on paljudel rahvamuusikapidudel ja festivalidel nii siin kui sealpool piiri, nii iseseisvalt kui koos rahvatantsurühmadega Saksamaal, Rootsis, Soomes, Lätis. Esinetud on ka Tallinna laulu- ja tantsupeol (http://www.europeade.ee/varia/pilistvere.htm). Esinemas on käidud ka Norras, Ungaris, Itaalias, Lääne-Siberis.
Kodumaal on osaletud nii kohalikel kui ka suurematel üritustel. 1984. aastal oli esinemine Eesti Raadiole. 2017 võeti osa saatesarjast Lauluga maale, osa nr. 51 (https://arhiiv.err.ee/vaata/lauluga-maale-vohma, video aeg 4:10).
2019. aastal võeti vastu tavapärasest erinev harjutamine ning esinemine. Nimelt mängiti kirikus Rahvalaulumissal. Lisaks kõigele eelpoolnimetatule käiakse esinemas kihelkonnapäevadel, tantsuõhtutel, laatadel, sünnipäevadel ning igal pool mujal, et viia rahvani elavat muusikat.
Vabariiklikud rahvamuusikapeod (1978-2008)
•	1978 – Toila – ei osalenud, alles aasta hiljem loodi rahvamuusikaorkester
•	1980 – Haapsalu
•	1982 – Põlva
•	1984 – Rakvere
•	1986 – Võru-Kubija
•	1988 – Elva
•	1991 – Kuressaare
•	1993 – Paide
•	1995 – Tartu
•	1997 – Võru
•	1999 – Pärnu
•	2001 – Toila
•	2003 – Põlva
•	2005 – Paide
•	2008 – Haapsalu – ei osalenud, samal ajal esinesid Norras
Vabariiklikud tantsupeod Tallinnas
•	1981
•	1985
•	1990
•	1994
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Kahedimensionaalne geelelektroforees (2DE- või 2D-elektroforees) on elektroforeesi rakendus, mida klassikaliselt kasutatakse valkude analüüsimiseks. See tehnika eraldab valgud erinevate omaduste kaudu. Esimene dimensioon on isoelektriline fokuseerimine, mis eraldab valgud vastavalt nende isoelektrilisele punktile (pI). Teine dimensioon on SDS-polüakrüülamiidgeelelektroforees (SDS-PAGE), mis eraldab valgud vastavalt molekulmassidele.
pisi|2D-geel (Coomassie sinisega värvitud)
Selle meetodi võtsid esimestena kasutusele 1975. aastal Patrick H. O'Farrell ja Joachim Klose.
Pilistvere Pillimehed
Esinemised
Laulu- ja tantsupeo raames rahvamuusikute Pillipeod Tallinnas
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Ajalooline taust
Proovid, mida teaduses kasutatakse, on sageli väga komplekssed ning neid on väga raske analüüsida. Seega on minevikus otsitud ja otsitakse kindlasti ka tulevikus meetodeid, kuidas paremini, lihtsamalt ja odavamalt tulemusi ning andmeid saada ja analüüsida.
1970. aastate alguses oli kasutusel kaks suure jõudlusega elektroforeesi valkude eraldamiseks:
Pilistvere Pillimehed
Esinemised
•	2010
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Ajalooline taust
Neid kaht meetodit kasutati teineteisest sõltumatult ja edukalt, seega ei olnud üllatav, et varsti üritati neid meetodeid ühendada.
Esimene edukas katsetus 1974. aastal jäi peaaegu tähelepanuta, sest geeli värviti mittetundliku Coomassie sinisega ning näha oli vaid mõni üksik täpp geelil. See ei olnud mitte midagi erakordset ning pigem oli tegu ebaõnnestumisega. Siiski jätkati katsetamist ning 1975. aastal muutus olukord täielikult. Avaldati väga detailne uurimus ning sealsel elektroforeesi joonisel oli näha sadu täppe. Seega oli tulemus palju parem kui teiste kahedimensionaalsete tehnikatega. Uurimuse eest vastutas P. H. O’Farrell ning tema väljatöötatud tehnika oli niivõrd muljetavaldav, et mitmed biokeemikud võtsid selle kohe kasutusele.
Valkude eraldamise põhitõed
Kuigi meetodi nime järgi võiks arvata, et tegu on kaheetapilise protsessiga, on sel tegelikult hoopis viis etappi:
Valkude eraldamise üleüldine järjekord on isoelektriline fokuseerimine ning seejärel SDS elektroforees. Siiski ei ole selline järjekord kohustuslik ning on kirjeldatud ka vastupidine järg. N-ö klassikalist rida kasutatakse eelkõige majanduslikel põhjustel, sest see on odavam. Samas lisanduvad ka tehnilised põhjused: SDS elektroforeesi geele on palju lihtsam värvida kui isoelektrilisi geele.
2D-elektroforees algab elektroforeesiga esimeses dimensioonis. Esimeses dimensioonis eraldatakse molekulid lineaarselt nende isoelektrilise punkti (pI) suhtes. Selleks kasutatakse isoelektrilist fokuseerimist (IEF). IEF töötab, kui valgule rakendatakse pH gradiendis elektriväli. Valgud eralduvad, kui nad migreeruvad läbi pH gradiendi. See on vastus rakendatavale voolule. Kui valk jõuab pH-ni, mis vastab tema isoelektrilisele punktile, siis valgu laeng muutub neutraalseks ja lõpetab migreerumise.
Pilistvere Pillimehed
Esinemised
•	2014
•	2019
Rahvusvahelised Europeade festivalid
•	2010 – Ungari, Kaposvar
•	2011 – Eesti, Tartu
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Isoelektriline fokuseerimine
Isoelektrilise punkti järgi valkude eraldamist nimetatakse isoelektriliseks fokuseerimiseks (IEF). Kui valk on puhvris, millel on pH gradient ja rakendatakse elektrivälja, siis lõpuks hakkab valk liikuma elektroodi suunas, millel on vastaslaeng. Üleüldiselt on igal valgul laeng. Kui valgud on positiivselt laetud, siis neid tõmmatakse negatiivsema geeli otsa poole ja kui valgud on negatiivselt laetud, siis positiivsema otsa poole. Valgud liiguvad geelis ja akumuleeruvad nende isoelektrilises punktis: see on punkt, kus valgu üleüldine laeng on 0 (neutraalne).
pH gradienti läbiva migratsiooni ajal valk kas korjab prootoneid üles või kaotab neid. Kui valk migreerub, siis netolaeng ja liikuvus kasvavad, aga valgu liikumine aeglustub. Lõpuks jõuab valk punkti, kus tema pH gradient on võrdne isoelektrilise punktiga. Seal on valk laenguta ja lõpetab "rändamise". Kui peaks juhtuma, et valk difundeerub madalama pH-ga regiooni, siis toimub protoneerumine ja valk sunnitakse elektriväljaga tagasi katoodi suunas. Teistpidi, kui valk difundeerub regiooni, kus pH on kõrgem isoelektrilisest punktist, siis valk muutub negatiivselt laetuks ja suunatakse anoodi suunas. Tänu sellele omadusele valgud kondenseeruvad pH gradiendis selgeteks ribadeks oma individuaalse isoelektrilise punkti järgi. IEF süsteemis migreeruvad valgud oma püsiasendisse kogu süsteemist. Võrdluseks võib tuua, et tavalises elektroforeesis liiguvad valgud senikaua, kuni elektriväli eemaldatakse.
Teine dimensioon
Pärast esimese dimensiooni lõppu hävitatakse valgukompleksid, denatureerides neid naatriumdodetsüülsulfaadiga (SDS) teises dimensioonis. SDS denatureerib valgud ja SDS molekulid seotakse vastavalt valgu pikkusele. Valgu pikkus on ligikaudu proportsionaalne tema massiga. Teine dimensioon on standardne polüakrüülamiidgeel. Valgud, mis eraldati esimeses dimensioonis isoelektrilise fokuseerimisega, pannakse SDS polüakrüülamiidgeeli ja eraldatakse suuruse järgi. Esimesest elektroferogrammist eraldatakse molekulid 90-kraadise nurga all (ristloodis). See toimub molekulmassi alusel.
Pilistvere Pillimehed
Esinemised
•	2013 – Saksamaa, Gotha
•	2014 – Tšehhi, Praha
•	2017 – Soome, Turu
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Teine dimensioon
Selleks, et analüüsida rakkudes olevaid valke, on väga oluline teada nende koostööd. Kõige sagedamini töötavad valgud koos mitmetes kompleksides, et nad saaksid olla täielikult funktsionaalsed. Säilitada tuleb valgukomplekside natiivne vorm. Selleks kasutatakse polüakrüülamiidgeelelektroforeesi, kus valgukompleksid säilitavad natiivse vormi ja lahutatakse elektriväljas nende massile vastavalt. Et oleks võimalik säilitada eraldust suuruse, mitte laengu järgi, nagu IEF puhul, viiakse valkudele lisalaeng Coomassie sinise või liitiumdodetsüülsulfaadi abil.
Nagu eespool mainitud, rakendatakse teises dimensioonis taas elektrilist potentsiaali, kuid 90-kraadise nurga all võrreldes esimese väljaga. Valgud tõmmatakse geeli positiivsemale poolele proportsionaalselt nende massi-laengu suhtega. Kuna SDS molekulid on negatiivselt laetud, siis kõikidel valkudel on ligikaudu sama mass-laengu suhe üksteise suhtes. Valgu edasijõudmist takistab hõõre. Seega geel käitub nagu molekulaarne sõel. Valgud eralduvad pinge rakendamisel nende molekulmassi põhjal: suuremad valgud jäävad pidama geeli ülaossa ning väiksemad suudavad selle molekulaarse sõela läbida ning jõuavad geeli madalamasse ossa.
Pilistvere Pillimehed
Esinemised
•	2020 – Leedu, Klaipeda
Kahedimensionaalne geelelektroforees
Valkude tuvastamine
Kahedimensionaalse elektroforeesi tulemuseks on geel, kus valgud on laotunud selle pinnale. Neid valke saab tuvastada mitmesuguste vahenditega, kuid kõige sagedamini kasutatavad värvained on hõbe ja Coomassie sinine. Esimese meetodi puhul rakendatakse geelile hõbeda kolloidi, mis seondub valkudes olevate tsüsteiingruppidega. Seejärel hõbe tumendatakse, eksponeerides seda UV valguses. Hõbeda koguse saab vastavusse viia tumedusega ning sealt edasi järeldada mingi teatud valgukoguse geelis ja seeläbi tuvastada kindel valk.
Mõõtmine annab kahjuks ainult ligikaudsed tulemused, kuid see on enamiku otstarvete korral piisav. Kasutatakse ka Coomassie sinisega värvimist, kuid hõbedaga värvimine on 100x tundlikum ja seega ka tulemused täpsemad.
2D-geelianalüüsitarkvara
Tööriistad kvantitatiivses proteoomikas analüüsivad peamiselt biomarkereid, kvantifitseerides individuaalseid valke ja näidates lahutavust ühe või mitme valgu "täpi" vahel skannitud 2DE-pildil. Lisaks aitavad need tööriistad eri geelide vahel viia kokku samu täppe. Näiteks proteoomilised erinevused haiguse alg- ja edasijõudnud faasis.
Tarkvara pakkides sisaldub näiteks BioNumerics 2D, Delta2D, ImageMaster, Melanie, PDQuest, Progenesis ja REDFIN. Kuigi need tehnoloogiad on laialdaselt kasutusel, siis informatsioon ja materjal ei ole täiuslikud. Näiteks kui PDQuest ja Progenesis kipuvad nõustuma hästi defineeritud ja eraldatud valgu täppide kvantifitseerimises ja analüüsis, siis väljastavad nad erinevad tulemused ja analüüsid vähem defineeritud ja eraldatud täppide kohta.
Pilistvere Pillimehed
Videod
•	Proovid ja esinemised koos tantsurühmaga „Kärutajad“
Kahedimensionaalne geelelektroforees
2D-geelianalüüsitarkvara
Miinused/väljakutsed automaatsetel analüüsitarkvaradel:
Kahedimensionaalne DNA elektroforees
2D-elektroforeesiga saab eraldada ka teisi molekule peale valkude, näiteks DNAd. DNA superspiralisatsiooni analüüsides eraldatakse esimeses dimensioonis spiraliseeritud DNA. Teises dimensioonis denatureeritakse DNA interkalaatoriga, milleks tavaliselt on etiidiumbromiid või vähem kantserogeenne klorokviin. Analüüs ja tuvastamine toimub veidi teistmoodi kui valkude puhul.
Pilistvere Pillimehed
Videod
•	Esinemine Paistu Maarja kirikus
Koraali "Au, kiitus olgu igavest" alusel Tuuliki Jürjo "Rahvalaulumissast". Esitavad: Viljandi Jaani koguduse naisansambel "Iris", Paistu naisansambel "Laululust", ansambel "In Unison" ja kapell "Pilistvere Pillimehed". Salvestus 30. mail 2019 Paistu Maarja kirikus.
https://www.youtube.com/watch?v=GWcj0YSF7aE
Allikad
Info on kogutud endiste ja praeguste pillimeeste käest.
Biomaterjal
Biomaterjal on looduslikku või sünteetilist päritolu materjal, mida kasutatakse otseses kontaktis bioloogilistes süsteemides, inimese kehas või selle pinnal. Biomaterjalideks võivad olla peaaegu kõik klassikalised materjalid, mis on biosobivad, näiteks metallid, keraamika, komposiidid, klaasid, polümeerid, hüdrogeelid, süsinikmaterjalid. Biosobivus on materjali võime kehas tekitada eeldatud vastust, mis ei tähenda ilmtingimata, et materjal peab keha suhtes inertne olema. Samuti ei tohi biomaterjal olla kehale toksiline ega tekitada allergilisi reaktsioone. Lihtsustatult, keha peab biomaterjalist tehtud objekti omaks võtma, mitte seda välja tõrjuma.
Ajalugu
Ajalooliselt on biomaterjale kasutatud antiikajast alates, kui trauma või haiguse tagajärjel kaotatud jäset või kude üritati asendada puiduga. Vastavalt kättesaadavusele ja inimeste leidlikkusele on proteeside valmistamiseks kasutatud palju erinevaid materjale. 20. sajandi esimeses pooles hakkasid sünteetilised polümeerid, keraamika ja metallisulamid looduslikke materjale välja vahetama oma paremate vastupidavusomaduste, jõudluse ja korduvtootmise lihtsuse poolest. Alates sellest ajast on biomaterjalid päästnud või parandanud elujärge miljonitel inimestel, kas siis kunstpuusade, hambaimplantaatide või veresoonte stendi näol. Rakenduslikust küljest defineeriti biomaterjalid kui materjalid, mis on kasutuses meditsiinilistes vahendites, ja akadeemilise aluse andis materjaliteadus ja klassikaline inseneeria.
Biosobivus
Inimkond on alati üritanud saada spetsiifiliste omadustega materjale erinevatest kättesaadavatest ainetest. Kui sünteetilisi polümeere hakati tööstuslikult tootma, hakati uurima nende omadusi, sealhulgas ka biosobivust, mis tekitas võimaluse neid kasutada muuhulgas ka kliinilistes rakendustes. Materjali on võimalik ka biofunktsionaliseerida, näiteks kattes selle pinna titaaniga või titaandioksiidiga, et bioreaktsioone vältida. Vastupidi on võimalik ka bioreaktsioone esile kutsuda, näiteks sadestada materjalile morfogeneetilist valku luukoe paremaks ühildumiseks.
Biomaterjalide areng ja neist põhjalik arusaam on võimaldanud biomeditsiini kiire arengu. Sinna hulka käib kontroll alates sünteesist ja tootmisest kuni omaduste disainini. Hüdrogeelid on hea näide kolmemõõtmelisest makromolekulide võrgustikust, mis oma struktuuri, mehaaniliste omaduste, veesisalduse ja lahustunud ainete liikuvuse poolest sarnanevad inimese kudedega. Füüsikalised hüdrogeelid, mille struktuur püsib koos tänu mittekovalentsetele sidemetele, omavad paremat bioühilduvust ja biomolekulide transpordivõimet kui keemiliselt ristseotud hüdrogeelid.
Koetehnoloogia
Üheks olulisemaks faktoriks kudede regeneratsiooni juures on füüsilise struktuuri ehk karkassi olemasolu, milleks on biomaterjalid. See pakub mehaanilist tuge ja sobivat pinda, kus rakud saavad kasvada ja paljuneda. Koetehnoloogias kasutatakse taolisi struktuure kudede kasvupinnaks. Olulist rolli rakkude kinnitumisel ja migreerumisel mängivad kolmemõõtmelise struktuuri vastastikune seotus ja pooride suurus. Klassikalisteks meetoditeks taoliste struktuuride valmistamisel on
Uuematest meetoditest kogub populaarsust 3D-bioprintimine, mis kujutab endast molekul molekuli haaval vajaliku struktuuri kasvatamist alusele, kusjuures kasvu kiirus ja lähtemolekulide paigutamine ruumis peab äärmiselt täpselt kontrollitud olema. Lähteainetena on võimalik kasutada ka rakke ja biomolekule nagu näiteks DNA-d ja tsütokiine.
Rakendused
pisi|Titaanist puusaprotees keraamilise pea ja polüetüleenist pesaga On hulganisti biomaterjalide rakendusi, olgu siinkohal mõned välja toodud.
Terve puusa väljavahetamist kutsutakse vahel ka "sajandi operatsiooniks". Oluline roll on siinkohal biomaterjalidel, kus puusaproteesi pesa on valmistatud bioühilduvast metallist või polümeerist ning reieluu ots on tehtud kõvast materjalist. Nende kahe detaili vahel on sünoviaalvedelik, mille viskoossus peab jääma kindlasse vahemikku. Oluline on reieluu bioühildumine kunstlikku reieluu otsaga, samas ei tohi pesa ega reieluu otsa sile pind olla bioühilduvad, vaid pigem bioinertsed, et vältida liikuvate detailide saastumist. Kõige sagedamini kasutatakse proteesi pesa valmistamiseks ülikõrge molekulmassiga polüetüleeni ja reieluu otsa valmistamiseks keraamikat või mõne metalli sulamit.
Antibakteriaalsus
pisi|Pildil on näha aatomkihtsadestatud kattega meditsiinilise titaani objekt biotestis, mille pinnale on püütud kasvatada luu ehitajarakke ehk osteoblastide. Paraku ei ole õnnestunud antibakteriaalsuse saavutamine ja lisaks luukoe rakkudele on kattega pinnale elama asunud ka bakterid Mõnedes rakendustes on vaja, et materjal oleks antibakteriaalne. Selle saavutamiseks on mitmeid parameetreid, mida varieerida: pooride suurus, mikro- ja nanokaredus, pinna energia, hüdrofoobsus, hüdrofiilsus, pH, temperatuur, laenguga funktsionaalrühmad. On ka materjale, mis juba oma olemuselt on antibakteriaalsete omadustega, nagu näiteks hõbe, vask, tsink, titaanoksiid, samuti mitmed polümeerid ja klaasid. Viimaste antibakteriaalsus seisneb bakterite jaoks mürgiste gaaside (näiteks molekulaarse hapniku ning lämmastikmonooksiidi) eraldumises materjali pinnalt. Biomaterjali saab ka katta antibakteriaalse kihiga. Oluline on ära märkida, et kate ei tohi mõjutama hakata alusmaterjali bioomadusi, seega tuleb leida sobiv tasakaal antibakteriaalse efekti ja bioühilduvuse vahel. Bioaktiivsete katete toimimismehhanisme on mitmeid. Näiteks polümeeride kandmine materjali pinnale, mis takistavad bakterite kinnitumist või ühe- ja mitmekihiliste kilede sadestamine, mis sisaldavad või transpordivad antibakteriaalseid ühendeid. Viimane võimalus materjali antibakteriaalseks muuta on katta see nanostruktuuriga, milles pole bakterile sobilikku "kohta" kinnitumiseks. On kindlaks tehtud, et mida väiksem on nanostruktuur, seda parem on antibakteriaalne toime. Samuti mängib olulist rolli nanoosakeste kuju – näiteks kolmnurksetel ja teravatel kujunditel on sfäärilistest nanostruktuuridest parem antibakteriaalne mõju. Kitsaskohaks on antibakteriaalsete biomaterjalide arendamisel kliiniline testimine, mis on aeganõudev ja pikk protsess.
Biomaterjalid Eestis
pisi|vasakul|Meditsiinilisest titaanist valmistatud ja aatomkihtsadestuse meetodil kaetud hambaimplantaat sea reieluusse sisestatuna, et hinnata sadestatud katete nakkuvust implantaadi pinnaga ja vastupidavust luu sisse kruvimisel. Katse [[Tartu Ülikooli füüsika instituut|Tartu Ülikooli füüsikainstituudi kiletehnoloogia laboris]] Biomaterjalide arendamisega tegeldakse ka Eestis, täpsemalt Tartu Ülikoolis, kus teadlaste töörühm püüab luua 1D-želatiini nanokiududest 3D-võrgustikku eesmärgiga kasutada sellist materjali biomeditsiinis rakkude kasvupinnaseks. See tähendab lihtsustatult, et rakud arenevad ja "roomavad" želatiini niitidel ringi, kuni materjal muutub võimalikult inimkoe sarnaseks. Sellise 3D-kasvupinna loomine on biotehnoloogias ja biomeditsiinis üks suuremaid väljakutseid. Kollageen on üks põhilisemaid naha ja muude pehmete kudede struktuurproteiine ja želatiin on sellega keemiliselt väga sarnane. Ka on oluline kiudude ristsidumine, et želatiin vees ei lahustuks.
Tartu ülikoolis uuritakse ka meditsiinilise titaani funktsionaliseerimist bioühilduvuse ja korrosioonikindluse parandamiseks. Selleks kaetakse titaani pind õhukese titaanoksiidi kihiga, mida on lihtne aatomkihtsadestuse meetodil titaani pinnale kasvatada ja mis on hea oma bioinertsuse poolest.
Eluiga
Biomaterjali eluiga on määratletud otseselt tema rakendusega. Näiteks haavaravis kasutatavad materjalid peaksid kaduma kehast samal ajal haava paranemisega. Hambaimplantaatide ja tehisliigeste eluiga võiks olla inimese eluea suurusjärgus ning mida stabiilsem ja tugevam on materjal, seda parem. Kehas lagunenud biomaterjalidel on kaks väljapääsu. Esimene võimalus on läbi keeruka neerude filtrisüsteemi, kusjuures need molekulid peavad olema veres lahustuvad. Teine võimalus on eritus läbi kopsude, kuid siis on vajalik molekulide metaboliseerumine ja muutumine kehas veeks ja süsihappegaasiks. Kõrge molekulmassiga aineid pole võimalik seega lihtsalt väljutada ja seetõttu leiavad nad kasutust biomaterjalidena pikema tööperioodiga rakendustes.
Algselt oma bioinertsuse poolest sobilikud sünteetilised polümeerid on pärast oma kasutuse lõppu muutunud keskkonnaprobleemiks, sest sellised biomaterjalid ei lagune looduses.
Eesmärgitus
Eesmärgitus (sanskriti keeles apraṇihita, paali keeles appaṇihita) on budistlike meeleharjutuste puhul eelistatud meeleseisund, mis on vaba igasugusest eesmärgist, ihast ja soovist midagi saavutada või kuhugi jõuda.
Eesmärgitus on üks kolmest vabanemise väravast (vimokṣa-mukhāni) tühjuse ja märgituse kõrval, mis iseloomustavad kõiki seadmusi virgunud meele seisukohalt.
Paul Raud (kirjanik)
Paul Johannes Raud (sündinud Kalda; 10. septembril 1999) on eesti kirjanik ja tõlkija.
Looming
Tema esimene romaan "Kellata torn" (2019) pälvis Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel Eesti Keele Instituudi ja Emakeele Sihtasutuse keeleauhinna.
Ta on avaldanud lühiproosat ajakirjades Värske Rõhk ja Looming.
Ta on tõlkinud ilukirjandust itaalia keelest
Tegevus
Ta on avaldanud kirjanduskriitikat ajakirjades Värske Rõhk, Keel ja kirjandus ja Estonian Literary Magazine ning ajalehtedes Sirp ja Müürileht.
Esinenud telesaadetes "OP!" ja "Plekktrumm".
Ta oli noorte kultuuriblogi Kaktus (2015–2018) asutaja ning kirjandustoimetaja.
Keskkooliõpilasena on ta osalenud rahvusvahelisel filosoofiaolümpiaadil.
Isiklikku
Tema ema on kirjanik Piret Raud.
LTH-Baas
AS LTH-Baas on Eesti laevaehitusettevõte, mis tegeleb laevade remontimise ja ehitamisega ning laevasüsteemide integreerimisega. Firma peakorter asub Tallinnas, aga filiaalid on ka Soomes, Prantsusmaal ja Saksamaal. Aastal 2020 töötas firmas 520 töötajat.
LTH-Baas oli loodud 1934. aastal ja tegeles kohalikke laevade remondiga. Pärast kuulus LTH-Baas Eesti Merelaevandusele ja tegeles Eesti Merelaevanduse aluste tehnilise teenindamisega. 1999. aastal ettevõtet erastati, selle omanikuks sai Aleksandr Maljugin, kes aastast 1991. töötas LTH-Baasi tehnilise direktorina.
LTH-Baas teeb koostööd Eesti miinisadamaga, teenindab välismaa aluseid ja ristluslaevu. Firma töö kvaliteeti tunnustab ka NATO.
Uno Uibo
Uno Uibo (5. veebruar 1935 Tallinn – 12. august 1992 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik ja kunstipedagoog.
LTH-Baas
LTH-Baasil on tütarettevõtted Soomes, Itaalias, Hollandis, Venemaal Peterburis ja Moskvas, Norras, Saksamaal, Ameerikas ja Aserbaidžaanis.
Uno Uibo
1954. aastal lõpetas ta Tallinna 6. Õhtukeskkooli. 1960. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi teatridekoratsiooni ja maali erialal, tema õpetajateks olid Voldemar Haas ja Natalie Mei.
LTH-Baas
Aastal 2019. tööstusettevõtete Äripäeva TOP-100 saavutas LTH-Baas 1.koha.
Uno Uibo
Aastatel 1960–1981 oli ta Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri kunstnik, 1981–1983 peakunstnik. Muu hulgas kujundas ka teatri kavalehed ja brošüürid.
Aastatel 1983–1985 oli ta Puidutöötlemiskombinaadi Viisnurk kunstnik. 1985. aastast tegutses vabakutselise kunstnikuna, viljeles akvarellmaali. 1987. aastast surmani oli ka Pärnu Kunstikooli kunstiõpetaja.
Juha Metsola
pisi|Juha Metsola (2010) Juha Antero Metsola (sündinud 24. veebruaril 1989 Tamperes) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Kloten.
Aastatel 2007–2009 mängis ta kaks hooaega Põhja-Ameerikas Western Hockey League'i klubis Lethbridge Hurricanes. Soome kõrgliigas on Metsola mänginud Tampere Ilvese, HPK ja Tappara meeskondades. Hooajal 2014–15 valiti ta Tappara meeskonnas Soome kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.
2015. aastal liitus ta KHL-i klubiga Habarovski Amur. 2018. aastal siirdus ta Ufa Salavat Julajevi. Hooajal 2018–2019 valiti Metsola põhihooaja parimaks väravavahiks ja liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2016, 2019 ja 2020 valiti Metsola KHL-i tähtede mängule.
Metsola kuulus Soome jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Carolin Crawford
Carolin Susan Crawford on Suurbritannia astrofüüsik ja teaduse populariseerija.
Jelena Blinova
Jelena Blinova (ka Leena Blinova; 13. detsember 1924 Odessa – 13. august 1985 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja.
1950. aastal lõpetas ta A. V. Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi. Samast aastast kuni surmani oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Isiklikku
Ta oli 1950. aastast abielus Rein Areniga.
Oskar Sädek
Oskar Sädek (aastani 1936 Oskar Funk; 12. august 1906 Türi – 1942 Leningradi lähistel) oli eesti maalikunstnik.
Elulugu
Oskar Sädek sündis Türil tisleri perekonnas. 1914. aastal kolis perekond Tallinna, kus ta lõpetas 6-klassilise õhtualgkooli. Kunstihariduse sai ta Ants Laikmaa ateljeekoolis aastatel 1927–1931.
Ta kuulus koos teiste Laikmaa ateljeekooli õpilaste Priidu Aaviku, Erna Brinkmanni, Enn Roosi, Voldemar Elleri ja Aarne Miikmaaga omaette sõpruskonda. Õpiti ja töötati koos, suviti käidi Taeblas Laikmaa juures maalimas ja abiks majaehitusel.
Oskar Sädek oli aastast 1934 Eesti Kunstnikkude Liidu liige ning aastast 1938 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige.
Oskar Sädek hukkus teises maailmasõjas Saksa sõjaväkke mobiliseerituna 1942. aastal Leningradi rindel.
Looming
Oskar Sädeki loomingus oli tähtsal kohal Eesti ajaloo ja eriti Vabadussõja temaatika. Ta sai 1935. aastal Vabadussõja-aineliste kunstitööde võistlusel maali "Viiking" eest auhinna. Aastatel 1931–1941 esines ta igal aastal näitustel mõne kodumaise motiivi, Vabadussõja- või tööteemalise teosega. Sädek töötas nii pastell- kui ka õlimaalitehnikas; "Rõuge veski" on tema õlimaalidest parimaid.
Daniss Zaripov
Daniss Zinnurovitš Zaripov (vene keeles Данис Зиннурович Зарипов; sündinud 26. märtsil 1981 Tšeljabinskis) on tatari rahvusest Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Kaasani AK Bars ründajana vasakäärel.
Hooajal 1998–99 mängis Zaripov Põhja-Ameerikas Western Hockey League'i klubis Swift Current Broncos. Venemaa kõrgliigas debüteeris Zaripov hooajal 1999–00 Tšeljabinski Metšeli meeskonnas.
2001. aastal liitus ta Kaasani AK Barsiga, kus mängis kuni hooaja 2012–13 lõpuni. 2006. aastal tuli ta klubiga Venemaa meistriks ja võitis 2008. aastal Kontinentaalkarika.
Gagarini karika on ta võitnud viis korda (kolm korda AK Barsiga 2009, 2010 ja 2018 ning kaks korda Metallurgiga 2014 ja 2016). KHL-i tähtede mängule on ta valitud kaheksa korda. Hooaegadel 2008–09 ja 2013–14 on ta valitud KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2008–09 valiti ta põhihooaja väärtuslikumaks mängijaks.
Venemaa jäähokikoondisega on Zaripov tulnud kolm korda maailmameistriks.
Viktor Fedortšenko
Viktor Fedortšenko (sündinud 20. jaanuaril 1954 Kiievis) on Eesti balletitantsija.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Kiievi koreograafiakooli.
Ta oli aastatel 1972–1983 Kiievi ooperi- ja balletiteatri ja aastatel 1983–1992 Estonia balletisolist, hiljem Eesti Rahvusballeti repetiitor. Ta on töötanud ka Tallinna Balletikooli balletiõpetajana.
Isiklikku
Ta on aastast 1983 abielus Elita Erkinaga.
Khan Academy
Khan Academy on mittetulundusasutus, mis pakub veebis ingliskeelseid õppevideoid. Sisu on koostatud kasutajatele algkoolist kuni kõrgkooli ettevalmistustestideni.
Khan Academy asutas 2006. aastal Salman Khan. Akadeemia eesmärk on pakkuda tasuta õppe võimalust. 2010. aastal annetas Google Project 10^100 2 miljonit dollarit õpivideote tõlkimiseks enam levinud keeltesse.
Tõstmine 2020. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Tõstmine Tõstmine 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos toimub 25. juulist kuni 5. augustini Tokyo International Forumi keskuses. Tõstmises on kavas 14 võistlust: 7 meeste kategoorias ja 7 naiste kategoorias.
Kvalifikatsioon
Nendel mängudel võistleb 196 sportlast. Igal osaleval riigil on lubatud võistlema maksimaalselt 8 võistlejat, 4 meest ja 4 naist. Igas kaaluklassis kvalifitseerub 14 tõstjat. Need kohad jaotatakse järgmiselt:
Riigilt võib kvalifitseerida ainult üks sportlane kaaluklassi kohta ja neli soo kohta kõigist kaaluklassidest. Dopinguvastaste rikkumiste tõttu võib piirata ka maksimaalset sportlaste arvu riikide kohta kõigis kaaluklassides. Kui riigil oli 2008. aasta suveolümpiamängude perioodist kuni 2020. aasta kvalifikatsiooni lõppemiseni 10–19 rikkumist, piirdus see kahe mehe ja kahe naisega. Kui riigil oli 20 või enam rikkumist, piirduti ühe mehe ja ühe naisega. Rahvusvaheline tõstmise föderatsioon keelas Egiptusel konkureerimise dopingu "mitme positiivse juhtumi" tõttu.
Järgmistel riikidel on osalejate arv piiratud ajalooliste dopingukuritegude suure arvu tõttu:
Piiratud kahe mees- ja kahe naistõstjaga enam kui 10 rikkumise korral
Edetabeli (sealhulgas mandri kohad) või kolmepoolse komisjoni teenitud kohad omistatakse konkreetsele sportlasele nimega. Võõrustajariigi kohad pälvis riik, kes võis neid jaotada erinevate kaaluklasside vahel. Kui Jaapani tõstjad kvalifitseeruksid paremusjärjestuse kaudu, väheneks võõrustajariigi kohtade arv (st võõrustajakohti kasutataks ainult siis, kui Jaapan kvalifitseeruks vähem kui kolmele mehele ja kolmele naisele ning ainult nii palju, kui on vaja Jaapani jõudmiseks neid kohti kasutatakse). Kasutamata võõrustaja kohti jagatakse maailma edetabeli kaudu.
Edetabelipunkte võis teenida erinevatel tõstmisvõistlustel koefitsiendiga vastavalt võistluse tasemele (kulla koefitsient oli 1,1, hõbedal 1,05 ja pronksil 1,0). Arvestati kõigi kolme perioodi (1. november 2018 – 30. aprill 2019; 1. mai 2019 – 31. oktoober 2019; 1. november 2019 – 30. aprill 2020) parimaid tulemusi koos üldise parima tulemusega. Kvalifikatsiooni koha saamiseks pidi tõstja olema võistelnud vähemalt ühel võistlusel kõigist kolmest perioodist, võistelnud vähemalt kuuel võistlusel ning vähemalt ühel kulla- või hõbedavõistlusel. Need piirangud lõdvendati sportlaste jaoks, kes kasutasid võõrustajariigi kvootide kohti (kes vajasid igal perioodil ainult ühte võistlust ja ühte kulla- või hõbedataseme võistlust) ja kolmepoolset komisjoni kutsekohti (kokku kaks võistlust, sealhulgas vähemalt üks kuld- või hõbetase).
Võistluste formaat
Tõstmise eesmärk on lihtne: tõsta rohkem kui keegi teine. Tõstmises on vastavalt 7 meeste ja naiste kaaluklassi. 2020. aasta suveolümpiamängudeks on kasutusele võetud uued kaaluklassid, mistõttu on see kaaluklasside võistlus esimene kord. Võisteldakse kahte tüüpi tõstmises: rebimises ja tõukamises. Kahe distsipliini lõpptulemus on kummaski tõsteviisis saavutatud parima tulemuse summa.
Sportlased peavad alustama tõstmist ühe minuti jooksul pärast nime nimetamist. See aeg tõuseb kahe minutini, kui soovitakse proovida järjestikuseid tõsteid. Kui raskus on üles tõstetud, ei tohi küünarnukid olla painutatud ja käte sirutus ei tohiks olla tasakaalustamata. Kui kang langeb enne vastava signaali tegemist, loetakse tõste ebaõnnestunuks. Kohtunikud karistavad ka määratud aja jooksul tõste alustamata jätmise või põranda puudutamise eest keha muude osadega, välja arvatud jalatallad.
Igal tõstjal on lubatud kolm katset ja kolm katset puhast sooritamist. Kui sportlane ei suuda ühegi oma kolme katsega korrektset tõstmist sooritada, siis ta eemaldatakse võistluselt. Sama tulemuse korral saab võitjaks sportlane, kes saavutas selle kogukaalu esimesena.
Võistluste ajakava
2020. aasta olümpiamängude tõstmise programmis on igal päeval maksimaalselt kolm võistlussessiooni: H – hommikune 9.30, P – päevane 12.00-16.00 ja Õ – õhtune 20.00
Kuni 49 kg
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 14 Maailmarekordid: 213 kg Hou Zhihui, Hiina (17. aprill 2021, Taškent) Rebimine: 96 kg Hou Zhihui, Hiina (17. aprill 2021, Taškent) Tõukamine: 119 kg Saikhom Mirabai Chanu, India (17. aprill 2021, Taškent) Olümpiavõitja 2012 (48 kg): 200 kg (92+108) Sopita Tanasan, Tai Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Rahvastiku kasv
Rahvastiku kasv on Maa elanikkonna arvukuse suurenemine. 2019. aasta seisuga elab maailmas 7,73 miljardit inimest.
Sündimuse muutumine ajas
Arenenud riikides on toimunud üleminek, mille käigus sündimus on langenud alla rahvastiku taastootmiseks vajaliku hulga. Reljeefseks näiteks on Lõuna-Korea, mis on kõige väiksema sündimusega riik maailmas, kus iga naise kohta sünnib nüüdisajal 1,2 last.
Sündimus kasvab mõnda aega sõltumata sellest, et laste arv naise kohta väheneb, sest viljakasse ikka jõudvate inimeste arv kasvab. Seda nimetatakse momentumiks. Hiljem sündimus langeb isegi siis kui laste arv naise kohta suureneb. Seda nimetatakse negatiivseks momentumiks. Praegu on Maal tervikuna momentum, samas arenenud riikides on juba negatiivne momentum.
Tulevikuvaade on see, et kogu rahvastik jõuab negatiivsesse momentumisse.
Momentum – rahvaarvu muutumise inertsus.
Prognoositakse rahvastiku kasvu pidurdumist
Esimest korda tänapäeval oodatakse, et rahvastiku kasv sisuliselt peatub selle sajandi lõpuks. Aastaks 2100 ennustatakse, et rahvaarv jõuab umbes 11 miljardini, rahvastiku kasv langeb 0,1 protsendini ning rahvaarv hakkab järsult vähenema. pisi|517x517px|Rahvastiku kasv Aafrikas aastatel 1950–2050 Aafrika on ainus manner, kus on oodata suurt rahvaarvu kasvu kogu sajandi vältel. Eeldatakse, et rahvaarv kasvab 1,3 miljardilt 4,3 miljardini.
Rahvastiku kasvu põhjused
Rahvastiku kasvu põhjustab taastootlusest suurem iive. See tähendab, et sündimus naise kohta on suurem kui 2,1 last.
Rahvastiku kasv sõltub nii suremusest, migratsioonist kui ka sünnitusealiste naiste hulgast. pisi|512x512px|Viljakas eas elanike osakaal riigiti
Koskulak
Koskulak on mägi Kaxgari mäeahelikus Pamiiris. Halduslikult asub ta Xinjiangis Hiinas.