cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kutsuge Cobra 11
Kaskadööritrikid
Seriaali üheks tunnuseks on väga hästi sooritatud kaskadööritrikid, mida näidatakse igas osas mitme auto hävimise stseenides. Pea igal osal on äratuntav struktuur, vähemalt ühe ulja jälituse ja osa alguses toimuva peamise sündmusega (näiteks suur avarii kiirteel). Kaskadööritrikid on tihti nii vaatemängulised, et sobiksid omaette mängufilmi, kus autod läbi õhu lennates lausa võimatutesse kõrgustesse tõusevad. See on saanud palju kriitikat- näiteks on väike kokkupõrge, aga tuleb suur plahvatus ja auto lendab taeva poole, lisaks väljuvad inimesed vigastamatult purustatud autost, mis on saanud katastroofilisi purustusi.
Võttepaigad
Aastatel 1996–1998 (1–2./4. hooaeg), kui sarja tootsid Action Concept ja Polyphon Film- und Fernsehgesellschaft mbH korraga, toimusid võtted Berliinis ja linna lähistel Brandenburgi liidumaal, peamiselt Dreilindenis kunagise Checkpoint Bravo lähedal kiirtee A115 (Berliinis tuntud kui AVUS) tühjal lõigul, millel paiknes vana, 1969. aastal suletud piiripunkt. Filmiti ka Berliini loodeosas kiirteel A111, mahajäetud peatuspaiga Stolper Heide juures.
Võttepaigad kajastuvad sarjas autode numbrimärkidelt: Saksamaa seaduste kohaselt näitavad autode numbrimärkide esimesed 1-3 tähte, kus on auto registreeritud. Berliini lähedal filmitud jagudes on näha, et autode numbrimärgid algavad tavaliselt tähtede/täheühenditega B (Berliin), BRB (Brandenburg), P (Potsdam) ja HVL (Landkreis Havelland); samas Kölni-Düsseldorfi ümbruses toodetud jagudes algavad autode numbrimärgid tavaliselt K (Köln), D (Düsseldorf) või NE-ga (Rhein-Kreis Neuss, Kölni ja Düsseldorfi vahel).
RELVAD
Semir Gerkhan ja Tom Kranich kasutasid püstolit Walther P 88 C. Esimeses hooajas kasutas Gerkhan püstolit S.I.G. P 225. Gerkhan on kasutanud ka püstolit Smith& Wesson Model 19.
Ben Jäger kasutas püstolit S. I. G. P 225, mida ka Chris Ritter kasutas. Kasutati ka püstolit Walther P 99, Grand Power P1 püstolit, Walther PPQ. Kasutatud on ka püstolkuulipildujat CZ  805  BREN.
Kurjategijad on kogu seriaalis kasutanud püstolit Beretta 92 FS Inox. Kasutatud on ka püstolit KSC Beretta M93R, püstolit TS 2011C, Walther P 38, Zastava CZ 99.
Kurjategijad on kasutanud ka kaheraudset püssi Remington SPR 210, Mossberg 500 Cruiser, Winchester Model 1200.
Filmis on oldud ka MP5K püstolkuulipildujaga, Micro Uzi ja Sa vz. 61 Skorpion püstolkuulipildujaga.
Snaipripüssid- 1. Steyr AUG A1
2. Heckler& Koch SL 8
3. Mauser 86 SR
4. Mauser SR- 93
Granaadiheitja  AGS- 17 Plamya
Püstolkuulipilduja EMP W, ümbertehtud Calico M 950 poolautomaatsest püstolist.
RPG- 18 ( NSV lühimaa ühekordselt kasutatav kerge tankitõrjeraketiheitja)
M 67 käsigranaat
Šoti torupill
pisi|Šoti torupillimängija pisi|Šoti patriootlik pala "Alba an Aigh" 20. sajandi algusest Šoti torupill (gaeli keeles a' phìob mhòr; inglise keeles Great Highland bagpipe) on Šotimaale omane torupilli tüüp.
Ehituselt koosneb šoti torupill nahast õhukotist, õhupuhumistorust, meloodiatorust (sõrmiline) ning kolmest burdoontorust (bass ja kaks tenorit). Pilli puitdetailid valmistatakse enamasti mustast dalbergiast.
Šoti torupillide mängutraditsioon on laialt levinud ka suure šoti kogukonnaga välisriikides (näiteks Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Austraalias ja Uus-Meremaal), samuti mitmetes endistes Briti impeeriumi asumaades (näiteks Indias, Nepalis, Malaisias ja Singapuris). Torupille on alates 18. sajandist koos trummidega kasutatud ka Briti armee mõnedes üksustes.
Ülle Kaljuste
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9.lend).
Aastatel 1980–1989 töötas ta Vanalinnastuudios. 1998. aastast on Eesti Draamateatri näitleja. Vahepeal olnud vabakutseline.
Ülle Kaljuste on mänginud mitmetes telelavastustes: "Tuleb tuttav ette" (1980), "Onu Tik-Taki seiklused" (1981), "Golemanov" (1981), "Tabamata ime" (1983), "Mona-Lisa" (1983), "Lumekuninganna" (1986), "Viimane suvi" (1987), "Sa oled koor minu kohvis" (1999), "Stella Stellaris" (2000).
Isiklikku
Ülle Kaljuste oli 30 aastat abielus Tõnu Kaljustega. Sellest abielust sündis 1982. aastal poeg Andres Kaljuste.
Tallinna vanausuliste palvemaja
pisi|Tallinna vanausuliste palvemaja Tallinna vanausuliste palvemaja on vanausuliste palvemaja, mis asub Tallinnas Kibuvitsa tänav 6. Palvelat kasutab Tallinna vanausuliste kogudus.
Praeguse Tallinna vanausuliste palvemaja lasi ehitada 1930. aastal Ado Mäeberg, kelle kadunud abikaasa oli vanausuline. Hoone projekteeris insener Joosep Lukk.
Suure annetuse palvela ehitamiseks tegi Jefimija Sapožnikova. Ikonostaasi tegemiseks ja palvemaja sisemuse sisseseadmiseks andis suure panuse Pjotr Baranin koos abikaasaga.
1931. aastal tehti algse osaga samas mahus juurdeehitis. Projekti autor oli arhitekt Nikolai Thamm noorem. Palvelahoone sai kannatada 9. märtsi 1944 pommitamistel, hävis katus.
2008. aastal hakati palvemaja rekonstrueerima, mille käigus ehitati ka sibulkupliga haritorn. Projekti autor oli arhitekt Niina Mäger.
Kapaneus
Kapaneus oli vanakreeka mütoloogias Argose väepealik sõjas Seitse Teeba vastu. Ta oli ainus Argose 7 väepealikust, kes polnud kuningas Adrastose lähisugulane.
Kapaneus ei olnud kuninglikust soost. Tema päritolu on teadmata, allikad on vastukäivad. Ta paistis silma suure kogu ja jõu poolest ning oli väljapaistev sõjamees.
Kapaneus ronis sõjas linnamüürile ja hüüdis, et isegi Zeus ei suuda takistada tal linna tungimast; seepeale lõi Zeus Kapaneusi välguga maha. Sõjakäik lõppes täieliku lüüasaamisega: peale Adrastose said kõik Argose väepealikud surma.
Langenute matusetuleriida juures pidas Adrastos matusekõne, milles nimetas Kapaneusi rikkaks (ainsana langenud sõjapealikest). Ent Kapaneus polevat iial oma rikkusega uhkeldanud. Ta polevat tundnud riukaid ja salakavalust ning olevat kõigi vastu lahke olnud.
Kui surnuid põletati, jõudis kohale Kapaneusi naine Euadne ja hüppas põlevale tuleriidale, teatades enne oma soovist surra koos armastatud mehega. Neil oli üks laps, poeg Sthenelos, kes osales 10 aastat hiljem epigoonide sõjaretkel.
Dante kujutas "Jumalikus komöödias" Kapaneusi põrgu seitsmendas ringis koos teistega, kes on olnud vägivaldsed jumala vastu. Ta lamab selili põletaval liival ning taevast asjab talle tuld peale. Ent põrguski ei jäta Kapaneus jumala needmist, kelle poole ta paganana pöördub Jupiteri nime all, ehkki see tema kannatusi ainult suurendab. Niimoodi jäi jumal ilma magusat kättemaksust, lisas Dante.
21. sajand
235px|pisi|[[Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peakorter New Yorgis]] 235px|pisi|[[Euroopa Liit|Euroopa Liidu kaart koos 27 liikmesriigi ja võimalike tulevaste liitujatega 2021. aastal]] 235px|pisi|[[OECD liikmesriigid]] 235px|pisi|[[NATO logo]] 235px|pisi|Kunstniku nägemus Eesti esimesest tudengisatelliidist [[ESTCube-1 Maa orbiidil]] 235px|pisi|[[Eesti Vabariik 100]] 235px|pisi|[[Sotsiaalne distantseerumine Prantsusmaal aastal 2020]] 21. sajand ehk XXI sajand pKr ehk m.a.j.
Marko Kaldur
Marko Kaldur (sündinud 27. septembril 1978) on eesti publitsist ja ajakirjanik.
21. sajand
21. sajand on kristliku ajaarvamise kahekümne esimene sajand, mis algas 1. jaanuaril 2001 ja lõpeb 31. detsembril 2100.
Marko Kaldur
Ta lõpetas aastal 1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis: aastatel 2000–2003 ajakirjandust ning 2003–2008 turismi- ja hotelliettevõtlust.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2000. aastad: (2000), 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009
Marko Kaldur
Isiklikku
Tema isa on Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja ja Viru praostkonna praost Peeter Kaldur.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2010. aastad: 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
Basilisk
pisi|Basiliski kuju [[Rijekas Horvaatias]] Basilisk (kreekakeelsest sõnast βασιλίσκος basiliskos 'väike kuningas') on mütoloogiline roomajalaadne koletis. Neid on peetud madude kuningaks.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2020. aastad: 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025, 2026, 2027, 2028, 2029
Tehnoloogiline masin
Tehnoloogiline masin on masin, mis muudab töödeldava detaili või materjali kuju, mõõtmeid või omadusi.
Basilisk
Basiliskid võivad oma ohvri tappa erineval moel – Plinius Vanem kirjeldab teoses "Naturalis Historia" basiliski kui väikest madu, kelle pilk tapab ja kelle roomamisest jääb maha mürgise lima rada. pisi|vasakul|Basilisk [[Ulisse Aldrovandilt, Monstrorum historia, 1642]] Püha Hildegardi väitel sündis basilisk mao munast, mida haudus kärnkonn ning oma väe sai ta paradiisi maolt. Basiliski hingus on kui tuli, mis tuhastab kõik oma teel. Teise legendi järgi haudus kärnkonn muna, mille oli munenud vana kana.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2030. aastad: 2030, 2031, 2032, 2033, 2034, 2035, 2036, 2037, 2038, 2039
Basilisk
Seitsmest surmapatust oli basilisk kiima sümboliks.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2040. aastad: 2040, 2041, 2042, 2043, 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049
SPQR
thumb|200px|right| SPQR, mis on akronüüm ladinakeelse väljendi sõnadest "Senātus Populusque Rōmānus" (Rooma senat ja rahvas), oli Rooma valitsuse ametlik signatuur ja Rooma vabariigi rahvusterviklikkuse sümbol. See pidi rõhutama võimu jaotumist Vana-Rooma senati ja kodanike vahel.
Basilisk
Leonardo da Vinci on vahendanud lugu, mille kohaselt olevat surnud nii ratsanik kui hobune, kui ratsanik hobuse seljas olles odaga basiliski tappa püüdis. Ka taimed, millega basilisk kokku puutub või millele hingab, närbuvad.
Tehnoloogiline masin
Tehnoloogilised masinad on näiteks treipink, freespink, paindepink, kreissaag ja muruniiduk.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2050. aastad: 2050, 2051, 2052, 2053, 2054, 2055, 2056, 2057, 2058, 2059
SPQR
Akronüüm leidis kasutust müntidel, kivisse või metalli kirjutatud teadete lõpus, ausammastel, ühiskondlikel hoonetel ja paljude Rooma leegionide standartidel. Esimesed kasutusjuhud on teada ligikaudu 80 eKr, enne seda kasutati müntidel lihtsalt Rooma riigi nime: ROMA. Akronüümi kasutati viimati esimese kristlust toetanud keisri Constantinus Suure ajal (valitses aastatel 312–337 pKr).
Kallaste vapp
thumb|Kallaste vapp Kallaste vapp on Tartu maakonnas asuva Eesti linna Kallaste vapp.
Tehnoloogiline masin
Tehnoloogilisi ja transpordimasinaid nimetatakse töömasinateks.
Kallaste vapp
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil lainelõikeline punane piit ja avatud tiibadega lendav pääsuke. Vapitüves on kolm sinist lainet, eraldatud kahe hõbedase lainelise vardaga.
SPQR
1930. aastatel hakati Itaalias Benito Mussolini valitsemise ajal akronüümi SPQR taas rohkem kasutama, nagu näiteks ametihoonetel, erinevatel embleemidel ja kanalisatsioonikaevude luukidel. SPQR oli Mussolini "uue Rooma impeeriumi" üks tunnus ning akronüüm pidi väljendama Itaalia seotust Rooma vabariigiga.
Seda on kasutanud või kasutavad ka teised Vana-Rooma võimu alla kuulunud riigid ja linnad (näiteks kasutab seda lühendit oma vapil Saksamaa linn Weil der Stadt). Akronüümist SPQR tuletatud lühendit kasutavad ka paljud teised linnad, asendades Rooma nime oma linna nimega.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2060. aastad: 2060, 2061, 2062, 2063, 2064, 2065, 2066, 2067, 2068, 2069
SPQR
Itaalia keeles on akronüümile SPQR antud ka koomilisi tõlgendusi: "Sono pazzi questi Romani" – "Need roomlased on hullud", "Sono porci questi Romani" – "Need roomlased on sead" jms.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2070. aastad: 2070, 2071, 2072, 2073, 2074, 2075, 2076, 2077, 2078, 2079
2080. aastad: 2080, 2081, 2082, 2083, 2084, 2085, 2086, 2087, 2088, 2089
Basilisk
Barokiajastu sümboliraamatud väidavad, et basiliski kivistava pilgu saab võita vaid peegliga, mille abil basilisk tema enda pilguga kivistada.
Shirley Temple
Shirley Jane Temple (hiljem ka Shirley Temple Black; 23. aprill 1928 Santa Monica, USA – 10. veebruar 2014 Woodside, San Mateo maakond, California, USA) oli Oscariga pärjatud USA endine lapsfilminäitleja. Ta tegi 1930. aastatel kaasa rohkem kui 40 filmis, hiljem töötas diplomaadina.
Elukäik
Filmidebüüdi tegi ta nelja-aastaselt filmis "What's To Do" ning kaks aastat hiljem sai tuntuks filmiga "Stand Up and Cheer". 1935. aastal pälvis ta Oscari, olles vaid kuueaastane.
left|thumb|[[William Lyon Mackenzie Kingiga 21. oktoobril 1944]] 17-aastaselt abiellus ta näitleja John Agariga, kellega koos mängis 1948. aastal vesternis "Fort Apache". 1950. aastal paar lahutas ning Temple abiellus ärimees Charles Alden Blackiga. Pärast abielu oli ta kümme aastat filmimaailmast eemal.
Boora
Boora (Horvaadi keeles: bura, Sloveeni keeles: burja, Bulgaaria keeles: буран, Türgi keeles: poyraz) on külm mägedest laskuv katabaatiline tuul Aadria ja Musta mere kirderannikul. pisi|katabaatilise tuule teke
Basilisk
Basiliskid kardavad väidetavalt kukkesid.
Shirley Temple
Elukäik
1958. aastal naasis ta ekraanile, osaledes telesarjas "Shirley Temple'i lood", kuid uus kuulsuslaine jäi tulemata. Ta suundus poliitikasse. 1969. aastal sai Temple'ist USA esindaja ÜRO-s. Ta kuulus USA Vabariiklikku erakonda. Hiljem oli suursaadik Ghanas ja Tšehhoslovakkias.
1988. aastal ilmus tema mälestusteraamatu "Child Star" ("Lapstäht"), millest hiljem tehti ka film.
1990. aastate lõpus avastati tal rinnavähk, mis operatsiooni tulemusena aga taandus.
Temple leiti 10. veebruaril 2014 surnult oma kodust California osariigis Woodside'is.
21. sajand
Kümnendid ja aastad
2090. aastad: 2090, 2091, 2092, 2093, 2094, 2095, 2096, 2097, 2098, 2099
2100
Pavlodar
Pavlodar (kasahhi ja vene keeles Павлодар, mitteametlikult ka Кереку) on linn Kasahstanis, Pavlodari oblasti keskus.
Pavlodar on tähtis liiklussõlm. Kõigepealt asub ta Irtõši jõe ääres ja jõge mööda sõidavad laevad. Jõe paremat kallast mööda läheb maantee loode suunas Omskisse ja kagu suunas Semej kaudu Hiina poole. Teine maantee läheb läände Jekibastuzi kaudu Astanasse ja Karagandõsse ning itta Venemaale Kulunda kaudu Barnauli. Linna läbib Astana–Barnauli raudtee. Pavlodari lähedal eraldub sellest haru, mida mööda saab sõita Semej kaudu Öskemeni ja Almatõsse.
Loodus
Pavlodaris on mandriline kliima. Aastane keskmine temperatuur on +3,4 °C. Kõige kuumemad kuud on juuli (+21,5 °C) ja juuni (+19,7 °C), kõige külmemad kuud on jaanuar (–15,3 °C) ja veebruar (–14,6 °C). Aasta keskmine õhuniiskus on 67,5% ja tuule kiirus 3,2 m/s.
23. mail 1938 kukkus kell 13.40 linnanõukogu lähedale meteoriit kaaluga 120 g.
13. detsembril 1958 nähti linnas umbes tunni aja jooksul virmalisi.
Rahvastik
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli suurim rahvusrühm Pavlodaris venelased, keda oli 45,74%. Järgnesid kasahhid (38,62%), ukrainlased (6,69%), sakslased (2,73%) ja tatarlased (2,34%). Ülejäänud rahvaid oli igaüht alla 1%.
Pavlodari rahvaarv kasvab kiiresti. 2009. aastal elas linnas 317,8, 2010. aastal 331,7 ja 2011. aastal 341,8 tuhat inimest.
Ajalugu
Asula tekkis 1720 kasakate asutatud sõjaväeposti juurde. See rajati piirkonna soolajärvede kontrollimiseks, mis olid tähtsad soola saamise allikad. Esialgu kandis ta Korjakovski nime.
19. sajandil sai Korjakovski soolatootmis- ja ühtlasi põllumajanduskeskuseks. 1861 sai ta linna õigused ja uue nime Pavlodar, mis vene keeles tähendab 'Paveli kink'. Ta nimetati tollase Venemaa tsaari Aleksander II poja Pavel Aleksandrovitši järgi, kes sündis 3. oktoobril (ukj) 1860.
Tähtsusest hoolimata oli Pavlodar kaua aega väike linn. Näiteks 1897. aasta rahvaloenduse järgi oli seal 8 tuhat elanikku. Alles 1955 alanud uudismaade ülesharimise kampaania pani aluse linna kiirele kasvule.
1903 ilmus linna esimene jalgratas. 1904 rajati esimene auru jõul töötav jahuveski. 1905 tähistati esimest korda 1. maid. 1906 loodi esimene sotsiaaldemokraatide rühm.
1. veebruaril 1918 kehtestati Pavlodaris nõukogude võim.
1920 avati linnas esimene telefonikeskjaam, esialgu küll üksnes 20 abonendi jaoks.
Samal aastal avati linnas teater, mis kandis Karl Marxi nime. Teater avati Friedrich Schilleri näidendiga "Röövlid".
1924 jõudis linna raudteeliin Slavgorod–Kulunda–Pavlodar. 1949 valmis raudteesild üle Irtõši ja 20. detsembril 1953 avati raudteeühendus Astanaga (tollal Akmolinsk).
1926 rajati esimene elektrijaam võimsusega 100 kW. 1929 hakati edastama raadiosaateid.
15. jaanuaril 1938 moodustati Kasahstani NSV koosseisus Pavlodari oblast, mille keskus oli Pavlodaris. 8. jaanuaril 1940 moodustati esimene oblasti täitevkomitee.
1948. aasta juulis avati linnas lennujaam. Avati lennuliinid Karagandõsse ja Astanasse (tollal Akmolinsk). 1949. aasta juunis avati lennuliin Moskvasse ja samal aastal maandus linnas esimene lennuk Almatõst.
31. oktoobril 1962 rajati üle Irtõši maanteesild. See oli umbes 700 m pikk.
Pavlodari rajati suured sõjatööstuse ettevõtted ja sellepärast oli ta kuni 1992 välismaalastele suletud linn.
Majandus
Pavlodar on tööstuslinn, kus tähtsaim tööstusharu on metallurgiatööstus. Toodetakse muu hulgas alumiiniumoksiidi, alumiiniumi ja terast. Linnas on ka masinaehitus, toiduainetetööstus ja naftatöötlemine (viimane alates 1978).
Pavlodaris asuvad Pavlodari Riiklik Ülikool, mis on nimetatud 20. sajandi alguse kommunistliku kirjaniku Sultanmahmut Toraigõrovi järgi, ja Pavlodari Riiklik Pedagoogiline Instituut.
Pavlodaril on kolm sõpruslinna: Bydgoszcz (Poola), Omsk (Venemaa) ja Denizli (Türgi).
Hellar Grabbi
pisi|Hellar Grabbi ja [[Jaak Urmet 2001. aastal Rahvusraamatukogus]] Hellar Grabbi (22. september 1929 Tallinn – 28. juuli 2018) oli eesti ajakirjanik, kirjanduskriitik, toimetaja ja kirjastaja; kolonel Herbert Grabbi vanem poeg.
Elulugu
Hellar Grabbi põgenes Suure põgenemise lainega septembris 1944 Saksamaale ja asus 1949. aastal elama USA-sse. Osales aastatel 1955–1964 ajakirja Vaba Eesti toimetamisel ja töötas aastatel 1959–1967 Kongressi Raamatukogus, esimesed aastad Vaba Euroopa Komitee projekti raames; toimetas-kirjastas ajakirja Mana aastatel 1965–1999 ja tutvustas eesti kirjandust ajakirjas Books Abroad/World Literature Today. Hellar Grabbi oli 1968. aastal Balti Uurimuste Edendamise Ühingu (AABS) asutajaliige. Ta esines sageli Vabadusraadio – Raadio Vaba Euroopa (RFE-RL) eestikeelseis saateis, varjudes seal aastatel 1975–1989 poliitika või spordi puhul Kalju Põdra, kirjandust käsitledes Toomas Ranna nime taha; oma häälega ja nime all esines alles aastast 1988. Ta toimetas ja andis välja kümmekond raamatut, muuseas Betti Alveri, Ilmar Mikiveri, Urve Karuksi, Peeter Ilusa, Felix Oinase, Jaan Krossi jt sulest, tema toimetatud on ka Andres Küngi raamat "A Dream of Freedom".
Hellar Grabbi juhtis aastatel 1991–1992 Arnold Rüütli väliseesti nõunike rühma Põhja-Ameerikas ja tegutses 1992. aastal valimisliidu Eesti Kodanik juures, oli viimasest väljakasvanud rühmituse Eesti Kodanike Liit ja hiljem ka Parem Eesti üks rajajaid.
Hellar Grabbi on avaldanud püsiväärtuslikku esseistikat raamatuis "Vabal häälel: mõtteid kahesajast eesti raamatust" (1997), "Tulgu uus taevas: mõtteid viiekümnest kirjanikust" (1999) ja "Eestlaste maa" (sarjas "Eesti mõttelugu" 2004). Ta on toimetanud koguteose "Vaba Eesti tähistel" (2000). Aastast 2002 on Grabbi avaldanud peatükke oma mälestustest Eesti ajakirjanduses; 2008. aastal ilmus esimene mälestusteraamat "Vabariigi laps".
Side
Side on mitmetähenduslik sõna:
"Side" on Eduard Vilde näidend.
Massimõrv Tartu vanglas
pisi|Tartu vangla massimõrva ohvrid pisi|Tartu vangla massimõrvas tapetute laibad Massimõrv Tartu vanglas oli Suvesõja ajal 8. ja 9. juulil 1941 Tartu vanglas NKVD toime pandud inimsusvastane kuritegu, mille käigus hukati 193 süütut inimest.
Eellugu
EK(b)P Tartumaa Komitees toimunud nõupidamisel võeti Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi kohaliku SARK-i Tartumaa linnaosakonna ülema Alfred Pressmani (1894–1970) nõudmisel ning Tartu osakonna ülema asetäitja Pavel Afanasjevi (1903–29.08.1941) ja EK(b)P Keskkomitee sekretäri Abronovi nõusolekul vastu otsus vangid hukata.
Vangide tapmine
Kuuest mõrvarist neli olid eestlased, üks oli Peipsiäärne venelane. Õuel olnud kaevu oli heidetud 18 mehe ja ühe naise laip. Sauna õue vanglapoolse värava (ukse) juures paiknevas kaevises oli 74 mehe ja 19 naise laipa, õue keskele kaevatud augus 80 mehe laibad. Matmiskohad olid pealt kaetud mullakihiga, kuhu oli veel kuhjatud puuhalge, plekitükke, laudu ja latte. 1941. aasta suvel maeti hukatud ühishauda, ümbermatmisel 25. märtsist 1942 kuni maikuu alguseni Pauluse kalmistul aga maeti kõik ohvrid eraldi haudadesse kuues reas.
Ohvrid
Hukatute hulgas oli palju töölisi, käsitöölisi, õpilasi, ametnikke, haritlasi ja talupoegi Tartust, Tartu ümbrusest ja kaugemaltki. Tuntumad ohvrid olid Jüri Parijõgi (kirjanik, Tartu Õpetajate Seminari direktor), Aksel-Erich Vooremaa (Tartu Maarja koguduse õpetaja, Tartu praostkonna abipraost ja E.E.L.K. hooldusnõukogu liige) ja August Usai (Petseri gümnaasiumi direktor ja V Riigikogu liige).
Ohvritest tuvastati algselt:
Lisaks neile leiti kuus mõrvatut Riia ja Pepleri tänava nurgal asunud Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Tartu osakonna maja aiast ja keldrist. Nende seas olid insener Boris Klompus, autojuhid Arnold Puusik, Teodor Fiskar ja V. Lind.
Ajapikku õnnestus 150 tapetut tuvastada.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|Kommunistide massimõrvaohvrite mälestusmärk Tartus Pauluse kalmistul Esimene mälestustahvel massimõrva ohvritele avati 25. juulil 1942. Nõukogude okupatsiooni ajal pärast Teist maailmasõda see purustati.
Teine mälestustahvel avati 10. juulil 1990 Enn Tarto algatusel, mida toetasid Tartu Muinsuskaitse Ühendus, Tartu Memento ja Kaitseliidu Tartu malev. Kui endine Tartu vangla hoone remonti läks, viidi tahvel Tartu Linnamuuseumi, hoone uued omanikud aga ei lubanud mälestustahvlit endisele kohale tagasi panna. Seepärast avati tahvel Enn Tarto eestvedamisel uuesti 9. juulil 2005 Lutsu 3 ja 5 ning Jaani 8 hoonete vahelisel müüriosal, vaatega Antoniuse Õue poole. Uue tahvli kulud kandis ärimees Rein Kilk.
Pauluse kalmistul, kuhu ohvrid 1942. aasta märtsis maeti, avati 8. juulil 2001 arhitekt Helmut Ajango kavandatud mälestusmärk, mustal graniitalusel seisev valge marmorsammas. Monument maksis 900 000 Eesti krooni; 2000 USA dollarit annetas autor ja ülejäänu tuli Tartu linna eelarvest.
Ahti Heinla
pisi|Ahti Heinla 2022. aasta Arvamusfestivalil thumb|Ahti Heinla (vasakul) koos [[Toivo Annuse ja Priit Kasesaluga, 2007.]] Ahti Heinla (sündinud 2. mail 1972) on eesti programmeerija, ettevõtja ja investor. Üks Skype'i algatajaid ja kunagine Skype'i süsteemiarhitekt.
2013 ja 2014 osales NASA CC-s meeskonna Kuukulgur liidrina
2014. aastal asutas koos Janus Friisiga ettevõtte Starship Technologies. Ta töötab seal tehnilise direktorina.
Ambient Sound Investments üks omanikest.
Šimpans
Šimpans ehk tavašimpans (Pan troglodytes) on inimlaste sugukonda šimpansi perekonda kuuluv ahv.
pisi
Elupiirkonda kaitsevad šimpansid raevukalt. Nende haistmismeel on väga terav ja lõhnataju mängib karjas suurt rolli.
Hambad
pisi|1. Hammas. 2. [[Hambaemail. 3. Dentiin. 4. Hambasäsiõõs hambasäsiga. 5. Kroonisäsi. 6. Juuresäsi. 7. Hambatsement. 8. Hambakroon. 10. Hambakroonilõhe. 11. Hambakael. 12. Hambajuur. 14. Juuretipp. 15. Hambatipumulk. 16. Igemevagu. 17. Parodont. 18. Ige. 20. Vaba ige. 22. Hambaümbris Sharpey kiududega. 23. Alveooliluu (peen kollane joon on välimine tsirkumferentsiaallamell). 24. Veresooned ja närvid. 25. Hambasäsi ehk pulp. 26. Parodont. 27. Alalõuakanal]] Hambad (ladina dens, mitmuses dentes) on paljudel selgroogsetel loomadel suus leiduvad luustunud seedeelundkonna elundid. Hammaste funktsioonid erinevad liigiti: neid kasutatakse tavaliselt toitumisel, esemete haaramisel, hammustamisel, saagi tapmisel ja suhuvõtmisel ning peenestamisel või kinnihoidmisel aga ka enesekaitsel ja ründamisel.
Paljude liikide noorloomadele ilmuvad kõigepealt piimahambad, mis isendi täiskasvanuks saamisel asenduvad jäävhammastega, aga kõigil liikidel sellist eristumist ei ole.
Mõnel loomaliigil kasvavad hambad kogu eluaja ja seetõttu peab loom neid pidevalt kulutama, et nad liiga pikaks ei kasvaks. Mõnel loomaliigil kukub ärakulunud hammas suust välja ja selle asemele kasvab uus hammas. On ka loomi, millel ärakulunud ja katkised hambad ei asendu.
Ehitus
Hambad paiknevad suuõõnes alveolaarharjadel ülalõualuus ja alalõualuus. Nad moodustavad ligi 20% suuõõnest .pisi|313x313px|Hamba ehitusHammaste nähtavat osa nimetatakse krooniks, alveolaarluus paiknevat hamba osa nimetatakse juureks.
Hambakrooni katab pindmiselt tugev ja õhuke kiht emaili. Kõige suurema osa hambast moodustab avaskulaarne, veresoonteta mineraliseerunud kude – dentiin. Dentiini katab juure- ja kaelaosas õhuke luusarnase struktuuriga koe tsemendi kiht ja krooniosas tugev emailikiht. Dentiin omakorda katab hamba juure- ja krooniosas paiknevat hambapulpi. . Hambapulp ehk hambasäsi paikneb pulbikambris ning on olemuselt unikaalne spetsialiseerunud kude. Pulp koosneb närvilõpmetest, veresoontest, lümfikanalitest, sidekoe rakkudest, makrofaagidest, fibroblastidest, odontoblastidest ja kollageenist. Pulbiõõne suurus on hammastel varieeruv ning tavaliselt väheneb vanusega.
Hambajuur paikneb alveolaarluus hambasombus ja hambajuure anatoomia võib olla suurte variatsioonidega. Intisiivid ja kaniinid mõlemas hambakaares on reeglina ühejuurelised hambad. Ka premolaarid on peamiselt ühejuurelised, kuid ülalõua esimesel premolaaril võib esineda ka kaks juurt või tipukolmandikus kahestunud juur. Alalõua molaaridel on kaks juurt ja ülalõua molaaridel kolm juurt.
Igale hambale annavad unikaalse kuju oklusioonitasapinnal paiknevad köbrud, lohud ja vaod. Premolaarid on tavaliselt kaheköbrulised ja molaarid nelja- või viieköbrulised.
Inimesel on kaks hammaskonda – piimahambad ja jäävhambad. Piimahammaskonnas on 20 hammast ja jäävhammaskonnas 32 hammast. Sünnihetkel on enamiku hammaste alged juba olemas, kuigi jäävhammaste lõikumine hakkab toimuma alles 6 aasta pärast.
Hambatüübid
Hammaste kirjeldamiseks on neile omistatud nimed ja ka numbrid. Alalõualuu ja ülalõualuu on sümmeetrilised. Piltlikult saame jagada hammaskonna neljaks: ülalõualuu parem ja vasak pool ning alalõualuu parem ja vasak pool. Nii jääb igasse kvadranti kaheksa hammast.
Hambad on jaotatud kuju ja funktsiooni järgi gruppidesse.
Eesmiselt paiknevad lõikehambad ehk intsisiivid, mis omakorda jagunevad tsentraalseteks ja lateraalseteks intsisiivideks. Intsisiivide peamiseks funktsiooniks suus on toidu lõikamine, kuid lisaks on oluliseks argumendiks naeratuse esteetikas, foneetikas ja näo pehmete kudede kontuurides.
Kaniinile järgneb kaks eespurihammast ehk premolaari. Keskjoone poolset premolaari nimetatakse esimeseks premolaariks ja tagumiselt paiknevat teiseks premolaariks. Premolaarid esinevad vaid jäävhammaskonnas. Premolaaridel on nii kaniinidele kui ka molaaridele omaseid funktsioone, seega osalevad nii toidu haaramises, rebimises kui ka purustamises.
Eespurihammastele järgnevad purihambad ehk molaarid. Molaare on hambakaares kolm ning nimetused on sarnaselt premolaaridega – esimene, teine ja kolmas. Molaarid on suured mitmeköbrulised hambad, mis on olulised toidu purustamiseks, mälumiseks, neelamiseks. Koos premolaaridega täidavad näo vertikaalse kõrguse säilitamise funktsiooni.
Numeratsioon
Hammaste numeratsioon on loodud eelkõige kliinilise töö hõlbustamiseks. Maailmas on kasutusel mitmesuguseid süsteeme:
Palmeri süsteem – selle süsteemi järgi märgitakse ära kvadrant ja hamba number jäävhammaste korral ning piimahammaskonnas trükitähtedega tähestikulises järjestuses.
145x145px|Pimmahammaste tähistamine Palmeri süsteemi järgi 259x259px|Jäävhammaste tähistamine Palmeri süsteemi järgi
Rahvusvaheline süsteem – selle süsteemi korral märgitakse samuti ära kvadrant, kuid araabia numbritega. Jäävhammaskonnas kasutatakse kvadrandi tähistamiseks numbreid 1–4 ja piimahammaskonnas 5–8, kus esimene number märgib kvadranti, teine number aga konkreetset hammast. Näiteks on parema ülemise jäävkaniini numeratsioon 13.
281x281px|Piimahammaste tähistamine rahvusvahelise süsteemi järgi 313x313px|Jäävhammaste tähistamine rahvusvahelise süsteemi järgi
Ameerika (universaalne) süsteem – enamlevinud süsteem Põhja-Ameerikas, kus hambad numereeritakse järjest alates paremalt ülevalt kolmandast molaarist kellaosuti suunas. Ülemises hambakaares on hambad numbritega 1–16 ja alumises hambakaares 17–32. Piimahammaste klassifikatsiooniks kasutatakse tähestikus järjestiku olevaid tähti alates A-st. Piimahammaste tähistamine Ameerika süsteemi järgi|209x209px Jäävhammaste tähistamine Ameerika süsteemi järgi alt=|pisi|400x400px|Hammaste pinnad
Pinnad
Olenevalt tüübist ja hambakaares paiknemisest on hambal erinevad pinnad, mis hõlbustavad hamba kirjeldamist. Nii ülemises kui ka alumises hambakaares nimetatakse hamba suuesikupoolset pinda bukaalseks, labiaalseks või üldisemalt fatsiaalseks pinnaks. Alumises hambakaares nimetatakse keelepoolset pinda lingvaalseks ja ülemises hambakaares palatinaalseks. Hammaste omavahelist kontaktpinda nimetatakse proksimaalpinnaks, vastavalt keskjoonepoolne on mesiaalne proksimaalpind ning keskjoonest kaugemale jääv on distaalne proksimaalpind Tagumistel hammastel (premolaarid, molaarid) on lisaks veel oklusaaltasapind, mis puutub kokku vastaskaare hammastega.
Hamba tugistruktuurid
Hambad on ümbritsevasse luusse tugevalt kinnitunud tänu tugistruktuuridele. Tugistruktuuri moodustavad alveolaarluu, periodontaalligament ja tsement, mida kõike kaitseb pindmiselt ige.
Ige on osa suu limaskestast, mis katab alveolaarharja ning ümbritseb hambakaela. Värvuselt on terve ige lõheroosa või pruuni pigmendiga
Tsement on avaskulaarne hambajuurt kattev luusarnane kude. Tsement on struktuurilt pehmem, kui dentiin, sisaldades väheb anorgaanilist komponenti. Orgaanilise osa moodustavad peamiselt kollageen ja polüsahhariidid.
Alveolaarjätketes paiknevad hambasombud, kuhu kinnituvad hambad. Koos tsemendi ja periodontaalligamendiga täidab alveolaarluu hamba kinnitusfunktsiooni ning võtab vastu ja jaotab mälumisjõudusid.
Hamba areng
Hamba arengumustrid toimivad sarnaselt teiste elunditega nagu kopsud, neerud, süda, rinnanäärmed ja karvafolliikulid. Hamba arengus on võtmekohaks kahe eri päritoluga koe, ektodermi ja mesenhüümi, molekulaarne kommunikatsioon.
Hambad hakkavad kujunema embrüol viiendal nädalal ning areng kestab kuni kolmandate jäävmolaaride (tarkusehambad) juurte arengu lõppemiseni umbes 20 aasta vanuselt. Hamba arengustaadiumid on samad nii piima- kui ka jäävhammastel.
Hamba areng algab hambaalge kasvamise ja rakkude diferentseerumisega, mis hiljem moodustavad hamba mineraliseerunud koed. Kui hambaalget moodustavad rakud on diferentseerunud, algab dentiini ja emaili teke ning mineralisatsioon. Email moodustub ektodermaalse päritoluga rakkudest. Ektomesenhühmaalse päritoluga rakud vastutavad dentiini, tsemendi, periodontaalligamendi, pulbi, alveolaarluu, igeme ja sidekoeliste struktuuride arengu eest.
Sellele järgneb hamba lõikumine suuõõnde. Pärast hamba lõikumist arenevad hambajuured, neid ümbritsev periodontaalligament ja alveolaarluu. Juure areng jätkub, kuni hammas ja selle tugiaparaat on täielikult välja kujunenud.
Hamba arengu algus
Mikroskoopilisel tasemel on hamba arengu staadiumid hästi vaadeldavad. Esimene morfoloogiline struktuur, dentaalliist, on nähtav viiendal embrüonaalsel nädalal. Dentaalliist koosneb epiteelirakkudest ning areneb primaarsest epiteelivõrust. Epiteelivõru on paksenenud epiteeli kiht piirkonnas, kuhu hiljem moodustuvad ala- ja ülalõug. Primaarsest epiteelivõrust moodustub kiirelt kaks eraldiseisvat epiteliaalset sissesopistust – vestibulaarliist ja dentaalliist. Vestibulaarliist ühineb alloleva ektomesenhüümiga, epiteliaalrakud suurenevad ning seejärel lagunevad. Sellest moodustub lõhe, mis hiljem moodustab vao põskede ja alveolaarharjade vahel. Seda osa suuõõnest nimetatakse suuesikuks. Ülalõua ja alalõua dentaalliistust arenevad hiljem välja 52 hambaalget – 20 piimahamba alget ja 32 jäävhamba alget. Lõualuus paiknevad piimahammaste alged jäävhammaste omadest vestibulaarsemal.
Kui organismi muud elundkonnad arenevad välja sünnihetkeks, siis hammaste areng kestab veel kaua pärast sündi. Pikem arenguperiood aga annab võimaluse erinevatele välistele stiimulitele nende protsesside häirimiseks.
Hamba arengu staadiumid
Pärast dentaalliistu moodustumist läbivad kõik hambaalged kolm staadiumit:
Pungastaadium
Pungastaadium on hamba arengus esimene staadium pärast dentaalliistu moodustumist. Selles staadiumis toimub epiteelirakkude ümar lokaliseerunud kasv. Seda etappi võib ka nimetada proliferatiivseks staadiumiks, sest just siis toimub esialgne suuepiteeli rakkude proliferatsioon ja moodustuvad nendega külgnevad mesenhümaalsed rakud. Pungakujuline emailiorgan moodustub suuepiteeli vohamise tulemusena. Mesenhümaalsed rakud, mis ümbritsevad hambapunga põhjustavad ektomesenhümaalse kondensatsiooni. Pungastaadium loetakse lõppenuks, kui emailiorgan on konkaavse pinnaga. Sealt edasi järgneb papillistaadium.
Papillistaadium
Pungastaatiumi üleminek papillistaadiumiks on oluline etapp hamba arengus, sest sealt saab alguse hambakrooni moodustumine. Tulevase hambakrooni köprude kuju eest vastutab emailisõlm. Emailisõlm ekspresserib signaalmolekule, mis mõjutavad nii krooni kuju kui ka dentaalpapilli moodustumist.
Dentaalset mesenhüümi, mis on osaliselt ümbritsetud papillikujulise emailiorganiga nimetatakse dentaalseks papilliks või embrüonaalseks hambapulbiks. Dentaalpapilliga külgnevad rakud ja emailiorganist väljaspool asuvad rakud jagunevad ning kasvavad ümber emailiorgani ja moodustavad hambafolliikuli.
Papillistaadiumis on näha emailiorgan, dentaalpapill ja hambafolliikul. Need kolm struktuuri annavadki aluse hamba ja tugikudede arengule. Emailiorgan moodustab emaili, dentaalpapill dentiini ning hambafolliikul moodustab tsemendi, periodontaalligamendi ja külgneva alveolaarluu. Dentiin, tsement, periodontaaligament ja alveolaarluu moodustuvad neuraaltoru mesenhüümist ning email moodustub epiteelist.
Pärast emailiorgani ja dentaalpapilli edasist kasvamist algab kellukese või diferentseerumise faas.
Nikolai Tšebotko
pisi|Nikolai Tšebotko MK-etapil [[Québec (linn)|Québecis (2012)]] Nikolai Tšebotko (25. oktoober 1982 Štšutšinsk – 24. jaanuar 2021) oli Kasahstani murdmaasuusataja.
Hambad
Kellukesestaadium
Sellel staadiumil on kaks põhilist tunnust:
Kellukesestaadiumi saab jagada varaseks ja hiliseks kellukesestaadiumiks.
Nikolai Tšebotko
Tšebotko võitis 2013. aastal Val di Fiemmes toimunud maailmameistrivõistlustel paarissprindis koos Aleksei Poltoraniniga pronksmedali. Maailma karikasarjas jõudis ta individuaaldistantsidel kolmel korral poodiumile. Aasia mängudelt teenis ta kolm kulda, kolm hõbedat ning ühe pronksi.
Hambad
Kellukesestaadium
Varases staadiumis muutub emailiorgan kellukesekujuliseks ning kujunevad välja nelja tüüpi rakud:
Välimine emailiepiteel – koosneb ühest kihist kuboidaalsetest rakkudest ning paikneb emailiorgani perifeerias. Välimise emailiepiteeli funktsiooniks on ameloblastide ja teiste emailiorgani rakkude varustamine hapniku ja toitainetega.
Nikolai Tšebotko
Ta hukkus 38-aastaselt autoõnnetuses.
Hambad
Kellukesestaadium
Sisemine emailiepiteel – koosneb kolumnaarsetest rakkudest dentaalpapilli piiril. Sisemise emailiepiteeli rakkudest saavad alguse ameloblastid.
Nikolai Tšebotko
Maailma karikasarjas
Nikolai Tšebotko osales karjääri jooksul 188 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 3 korral, millest kaks korda oli ta kolmas ja üks kord teine.
Hambad
Kellukesestaadium
Tähekujuliste rakkude võrgustik (stellate reticulum) – võrgustiku moodustavad tähekujulised rakud, mis paiknevad emailiorgani tsentraalses osas ning toodavad kõrgetes kontsentratsioonides glükoosaminoglükaane.
Vahekiht (stratum intermedium) – vahekiht jääb sisemise emailiepiteeli ja tähekujuliste rakkude võrgustiku vahele ning koosneb lamedatest rakkudest, mis asetsevad perpendikulaarselt diferentseeruvate ameloblastidega. Vahekihi rakud on seotud emaili biomineralisatsiooniga.
Kohta, kus emailiorgani apikaalses regioonis, kus puutuvad kokku sisemine ja välimine emailiepiteel, nimetatakse tservikaalseks linguks.
Hilises kellukesestaadiumis toimub dentaalliistu degenereerumine. Sisemise emailiepiteeli rakud jagunevad eri kiirusega, et moodustada hambakrooni kuju. Sellele järgneb sisemise emailiepiteeli rakkude jagunemise peatumine ning need võtavad kolumnaarse kuju. Dentaalpapilli perifeersed rakud suurenevad ja paigutuvad basaalmembraanile. Neid rakke nimetatakse edaspidi odontoblastideks ning need hakkavad tootma dentiini.
Hammaste lõikumine
Hamba lõikumine on hamba liikumine alveolaarluust ja seda katvast limaskestast suuõõnde.
Hamba lõikumine saab aset leida mitmete faktorite üheaegsel, järjestikku või sporaadilisel esinemisel. Ühe faktori puudumist saab asendada mõni teine faktor. Hamba lõikumine on pigem vahelduv kui pidevalt kestev etapp koosnedes aktiivsest liikumisetappidest ja tasakaaluetappidest.
Sünnihetkel on lõualuus olemas 20 osaliselt kaltsifitseerunud piimahammast ja kaltsifitseerumata esimesed jäävmolaarid. Ajutise hammaskonna lõikumine algab keskmiselt 6,5-kuuselt ning kõik hambad on lõikunud 29 kuu vanuselt. Jäävhammaskonna lõikumine toimub peamiselt kuuenda ja kolmeteistkümnenda eluaasta vahel. Kõige viimasena lõikuvad suhu kolmandad molaarid, nende lõikumisaeg võib olla aga väga varieeruv. Need hambad hakkavad kaltsifitseeruma alles 9. eluaastal ja lõikuvad alates 16. eluaastast.
Võrdlev anatoomia
pisi|[[Šimpans demonstreerib oma hambaid]] pisi|[[Inimene|Inimese hambad]] Hammaste evolutsiooniline päritolu ei ole päris selge. Vanaaegkonnas elas kalade klass telodondid, mis on nüüdseks välja surnud. Nende keha oli kaetud üleni hammastega. On võimalik, et hambad on arenenud varaste selgroogsete keha katnud soomustest, mis säilisid suu sisepinnal.
Madudel
Hambad on tänapäeva madudel üksteisest vähe eristunud (Aglypha), va inimese suhtes mürkmadudeks liigitatuil, neil on nn mürgihambad.
Enamikul madudel paikneb suus 6 rida hambaid: 2 rida alalõualuul ja neli rida hambaid ülalõua- ja tiibluul.
Hambad vahetuvad elu jooksul korduvalt, kuid nende funktsioon (välja arvatud mürgihambad) on enamasti abistav, nendega ei saa saaki tükeldada.
Maoliste hambad on valdavalt peenikesed, teravad ja paljudel liikidel tahapoole kõverdunud, paiknedes üla- ja alalõualuul, mõnedel madudel ka suulae-, tiib- ja eeslõualuul.
Tänapäevastel madudel, kes on liigitatud Infraseltsi Scolecophidia ei ole uurijate arvates suulaes: tiib-, suulae ja sahkluul hambaid tuvastatud. Sama kehtib ka kilpsabalaste (Uropeltidae) (Alethinophidia) sugukonda liigitatud maoperekondade Plectrurus, Rhinophis ja kilpsaba kohta.
Infraseltsi Alethinophidia liigitatud kilpsabalaste perekondade Melanophidium ja Platyplectrurus isenditel on hambad tõenäoliselt suulaeluul. Silindermadulastel (Cylindrophiidae), rullmadulastel(Aniliidae) ja Xenopeltidae madudel paiknevad hambad suulaes nii tiib- kui ka suulaeluul. Hambad on neil jäigad ja kõverdunud ning need kinnituvad suulaele pehmete kudede abil. Rullmadulastel sarnanevad suulael paiknevad hambad välisserval paiknevate hammastega, on lühikesed, aga tugevalt kõverdunud ning eraldatud üksteisest pehmete kudede abil.
Ka bolastel (Boidae) on hammaste esinemine varieeruv. Nii puuduvad suulaes hambad perekonna kalabariia ja tõenäoliselt ka kummiboa perekonna madudel. Teistel uuritud boalastel tuvastati hambad nii tiib- kui ka suulaeluul, kuid mitte sahkluul. Sugukonna Colubridae madudel, keda uuriti, esinesid hambad tiibluul ja suulaeluul, va perekondades Apostolepis, pinnaserästik, munamadu ja Elachistodon. Perekondades Aparallactus ja Lytorhynchus on isendeid, kellel on tiibluul hambad, ja ka neid, kellel mitte.
Mürknastiklastel (Elapidae) on hambad tiib- ja suulaeluul, v.a perekonna Emydocephalus madudel, neil puuduvad uurijate arvates hambad suulaeluul ja perekonna kaunismadu isenditel tiibluul. Mürknastiklaste suulael paiknevad hambad on üsna pikad ja kõverdunud.
Enamikul teadlaste uuritud rästiklastel (Viperidae) paiknevad hambad tiibluul ja suulaeluul, v.a perekonna Ophryacus isenditel, kelle on hambad ainult tiibluul. Perekondades Calloselasma, lõgismadu ja eefa on tuvastatud nii isendeid, kellel on hambad suulaeluul, kui ka neid, kellel need puuduvad. Arvatakse, et munas olevatel maopoegadel on eriline nn munahammas, millega nad püüavad neid ümbritsevat munakoort läbistada.
Mürkhammaste liigitus
Lisaks suulaes paiknevatele hammastele eristatakse osadel madudel ka nn "mürkhambaid" ja need liigitatakse asukoha järgi kaheks :
Lindudel
Tänapäeva lindudel hambaid ei ole. Minevikus on leidunud siiski ka hammastega linde, näiteks hesperornis. Linnud põlvnevad mitmest hammastega eellasrühmast ja kõigis neis on lindudel hambad kadunud ühesuguse eluviisi tõttu: hambad kaaluvad päris palju ja hammasteta linnul on kergem lennata. Hiljemalt eotseeni keskpaigaks olid kõik hammastega linnud välja surnud.
Imetajatel
Imetajatel on tavaliselt mõned hambad teistest suuremad või teravamad, nagu kihvad (kiskjalistel, mõnel sõralisel) või võhad (londilistel).
Johann von Uexküll
Johann von Uexküll sündis Johann (Hans) von Uexkülli (surnud 1521) ja Riisipere pärijanna Helena Weckebrodti (surnud 1497) pojana. 1501. aastal sai ta Riisipere mõisnikuks,. Talle kuulus ka Rannamõisa mõis, mille kaheks – Ilmandu ja Tabasalu – osaks jagatud valdused pärandas ta poegadele nende täisealiseks saamiseni ja koolituskuludeks ning mis pärast seda läks J. von Uexkülli viimase tahteavalduse järgi tütardele kaasavaraks.
Kuritegu ja hukkamine
Johann von Uexküll piinas surnuks ühe oma Tallinna põgenenud talupoja (Suurepere Madis), minnes sellega vastuollu linnaõigusega, mille kohaselt aasta ja päeva (tegelikult ilmselt aasta ja 6 nädalat) linnas viibinud isik oli linna kaitse all.
Neid sündmusi on kujutatud mängufilmis "Verekivi".
Perekond
Johann von Uexküll oli abielus Rabivere mõisast pärit Dorothea Mecksiga (surnud 1548). Abielust sündisid:
Murend
Murend on materjal, mis tekib tard-, moonde- ja settekivimite murenemise käigus.
Sõltuvalt kivimite koostisest ja murenemise tingimustest tekivad erinevad murendmaterjalid, mis võivad olla väga erineva peensusastmega.
Füüsikalise murenemise korral koosneb murend peaaegu muutumata kivimitest ja primaarsetest mineraalidest. Keemilise murenemise korral koosneb murendmaterjal sekundaarsetest ja primaarsetest jääkmineraalidest, kolloid- ja vesilahustest.
Dmitri Mendelejev
pisi|Dmitri Mendelejevi portree (autor [[Ilja Repin)]] Dimitri Ivanovitš Mendelejev (8. veebruar 1834 Tobolsk – 2. veebruar 1907 Peterburi) oli vene keemik.
Mendelejev lõi keemiliste elementide perioodilisussüsteemi, mille põhjal õnnestus tal ette arvata avastamata elementide omadusi. Mõnel juhul vaidlustas teiste keemikute poolt määratud aatommassid, kuna need ei sobinud tema loodud perioodilisustabeliga.
Elulugu
Sündis Siberis Tobolski linnas, seitsmeteistkümnelapselises perekonnas. 14-aastaselt, pärast isa surma läks Tobolski gümnaasiumisse.
Aastast 1857 oli Peterburi ülikooli õppejõud. 1859–1860 töötas Heidelbergis uurides kapillaarsust ja spektroskoopiat. Oli abielus kaks korda. Teisest abielust tütar (Ljubov (1881–1939) läks naiseks kuulsale vene poeedile Aleksandr Blokile. Pärast Venemaale naasmist sai Peterburi ülikooli professoriks. Reorganiseeris Mõõtude ja Kaalude Palati, mille juhatajana töötas alates 1893. aastast.
Mendelejev suri 1907. aastal Peterburis grippi.
Teadustöö
18. märtsil (vkj 6. märtsil) 1869 esitles ametlikult sel ajal uut keemiliste elementide süstematiseerimist, milles väitis:
Mendelejevil läks korda ennustada kolme tundmatu elemendi – ekaboori (skandiumi), ekaalumiiniumi (galliumi) ja ekasiliitsiumi (germaaniumi) – olemasolu ja omadusi. Ta nimetas ka tundmatu puuduva elemendi ekamangaani, mis saadi kunstlikult alles järgmisel sajandil (tehneetsiumi).
Paralleelselt Mendelejeviga töötasid veel kaks keemikut elementide süsteemsesse tabelisse kandmisega – inglane John Newlands avaldas oma teose 1864. aastal, kuid avastamata elementide tühimike tõttu ja kuna ta paigutas kaks elementi ühte kasti, kritiseeriti tema ideed ning tema teooriat ei tunnustatud. Samal aastal avaldas oma töö ka sakslane Lothar Meyer, kirjeldades 28 elementi, klassifitseerides neid vaid valentsi alusel. Nii nagu Newlands, ei tulnud ka Meyer mõttele prognoosida ette uusi elemente ja korrigeerida aatommasse.
Paar kuud pärast Mendelejevi tabeli avaldamist kõigi tuntud elementidega (ja arvatavate elementidega) avaldas Meyer praktiliselt sama süsteemiga tabeli.
Mendelejevi oletus, et eksisteerib veel kaks elementi, mis on vesinikust väiksema aatommassiga, osutus valeks.
Uuris lahuseid, lõi lahuste keemilise teooria (1865–1887), koostas ideaalse gaasi olekuvõrrandi, mida tuntakse Clapeyron-Mendelejevi võrrandina. Tegeles nafta tekkimise ja töötlemise probleemidega, esitas kivisöe maa-aluse gaasistamise idee. Osales meteoroloogilistes uuringutes. 1887. aastal sooritas õhupallilennu, uurimaks päikesevarjutust.
Tunnustus
Dmitri Mendelejev valiti 1906. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Mendelejev oli paljude teadusakadeemiate (Horvaatia 1882) ja -seltside liige ning mitme ülikooli audoktor.
Mälestuse jäädvustamine
Leili Muugal valmis ERKI lõputööna maal "D. Mendelejev tervitab Tartu Ülikooli 100. juubeliaastapäeva puhul" (õli, 1953), mis asub Tartu Ülikooli kunstimuuseumis. See kujutab D. Mendelejevit kõnelemas Tartu Ülikooli aulas 1902. aastal.
Tema järgi on nimetatud Mendelejevski linn Tatarstanis.
Mumbai
Mumbai (marathi मुंबई (Muṁbaī); varem tuntud nimega Bombay) on linn Indias. Ta asub India läänerannikul ja on Maharashtra osariigi pealinn.
See on oma umbes 15 miljoni elanikuga India kõige rahvarohkem linn ja rahvaarvult teine linn maailmas. Koos ümbritsevate linnaaladega (linnad Navi Mumbai ja Thane) on see üks rahvarohkeim linnastu maailmas.
Linna nimed
Mumbai on eponüüm. Nimi on etümoloogiliselt tuletatud hindu jumalanna Mumbadevi kohalikust nimest Mumba ja sõnast Aai, mis tähendab marathi keeles "ema". 16. sajandil andsid portugallased alale nime Bom Bahia, mis tähendab "hea laht". Hiljem see lühenes Bomaímiks, ja pärast Briti Impeeriumi kätte minekut omandas inglispärase kuju Bombay. Linna ametlikuks nimeks sai 1995. aastast Mumbai, kuid endist nime (Bombay) kasutatakse lääneriikides tänini, samuti kasutavad seda endiselt paljud linna elanikud ja ka ametiasutused.