cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sarai Tzuriel
Sarai Tzuriel (שרי צוריאל; sündinud 24. detsembril 1952) on Iisraeli laulja ja näitleja.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Moti Giladiga Iisraeli lauluga "Yavo Yom".
Eesti Teadusinfosüsteem
Eesti Teadusinfosüsteem (lühend ETIS; inglise Estonian Research Information System) on Eesti infosüsteem (riiklik register), kuhu on koondatud info Eesti teadus- ja arendusasutuste, teadlaste, teadusprojektide ning teadustegevuse tulemuste kohta. ETISe kaudu saab muu hulgas esitada ka teadusega seotud taotlusi.
ETISe on loonud Eesti Haridus- ja Teadusministeerium koostöös Eesti Teadusfondi, Teaduskompetentsi Nõukogu, avalik-õiguslike ülikoolide, teadus- ja arendusasutuste, teadust rahastavate asutuste ning sihtasutusega Archimedes.
ETISe eelkäija oli Eesti teadus- ja arendustegevuse infosüsteem (lühend ERIS ; inglise Estonian Research Information System).
Nikolai Monov
Nikolai Aleksejevitš Monov (vene keeles Монов, Николай Алексеевич; sündinud 17. jaanuaril 1972) on endine Venemaa ja Moldova maadleja.
Ta võitis 1997. aasta Euroopa meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali samal aasta Maailmameistrivõistlustel võitis hõbemedali ja Sõjaväelaste maailmameistrivõistlustel sai ta hõbemedali.
1998. aasta EM-il saavutas ta teise ja samal aasta MM-il saavutas ta neljanda koha.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Kristjan Press, kes kaotas 2004. aasta esimene OM valikturniir, Novi Sadis punktidega 1–3.
Eestkoste Eestis
Eestkoste on vorm, milles riik hoolitseb selliste isikute eest, kes ei suuda iseseisvalt teostada oma õigusi ja täita oma kohustusi. Eestkostet teostatakse läbi isiku hooldamise, kes iseseisvalt ei tule toime endaga ega enda vara eest hoolitsemisega, st tal on piiratud teovõime. Eestkoste all olev isik on eestkostetav ja tema eest hoolitseb eestkostja, kes on talle seaduslikuks esindajaks. Eestkostja kohus on eestkostetava huvide eest seista parimal võimalikul moel. Eestis reguleerib eestkostega seonduvat perekonnaseadus.
Eestkoste olemus
Eestkostetav on piiratud teovõimega isik, kes võib olla nii ala- kui ka täisealine. Teovõime ei puuduta inimese füüsilist olukorda, vaid hõlmab vaimset võimekust osaleda tehingutes või teostada erinevaid toiminguid. Piiratud teovõime on Eestis alaealistel ning inimestel, kellel esineb vaimne puue või psüühikahäire, mille tõttu nad ei pruugi oma tegudest aru saada. Piiratud teovõime saab inimesele seada vaid kohus. Mitte iga inimene, kellel on eestkostja, pole täielikult teovõimetu: eestkostja võib olla määratud ainult kindlate tehingute tegemiseks. Näiteks olukorras, kus ostetakse korter, ei ole erinevust, kas ostjaks on füüsiliselt terve või haige inimene. Vahe tekib aga siis, kui ostja ei ole hea vaimse tervise juures ning on sellest tulenevalt ei saa oma tegevusest aru ega hinda selle tagajärgi. Seetõttu ongi vaja eestkostjat, kes vastutab tehingute õigsuse eest ning seisab teovõimetu inimese huvide eest. Sageli ei ole eestkostjal ainult varaliselt suuremate tehingute eest vastustamise kohustus, vaid ka väiksemate eluliste tegevuste nagu arvete maksmine, telekommunikatsiooni lepingute sõlmimine jms. Eestkostja on niisiis eestkostetava seaduslik esindaja, mis omakorda tähendab, et tal on õigused ja kohustused lähtuvalt eestkostetava vajadustest ning need on paika pandud kohtuotsusega. Näiteks on eestkostetaval võimekus hakkama saada igapäeva eluga ning arvete maksmisega, kuid tal on rohkemal hulgal vara, näiteks kinnisvara või ettevõte, ning kohus on määranud talle eestkostja nende haldamiseks. Eestkostja teostab eestkostet läbi kahe põhiteo: esmalt eestkostetava vara eest hoolitsemine ning teiseks seaduslikuks esindajaks olemine olukordades, kus eestkostetaval pole võimalik ennast ise esindada. Alaealise eestkostetava üle teostatav eestkoste on täielik, täisealise üle teostatav eestkoste aga vaid kohtu määratletud ulatuses ja kestuses.
Eestkoste eesmärk
Eestkoste eesmärgiks on nii ala- kui ka täisealise eestkostetava ehk abivajaja puhul tema isiklike ja varaliste huvide täielik kaitse, õigusliku seisundi parandamine. Alaealise isiku üle teostab eelnevalt nimetatud ülesandeid enamasti lapsevanem või hooldaja, kuid teatud juhtudel selline inimene puudub, siis tuleb igal juhul lapsele määrata eestkostja kuni täisealiseks saamiseni. Täisealise abivajaja peab välja selgitama eestkostemenetlus, mille eesmärkideks on piiratud teovõime kontroll, eestkoste seadmise vajaduse kontroll ja eestkoste seadmise ulatuse kindlaksmääramine nii ajaliselt kui tehinguliselt. Muuhulgas märgib Riigikohus, et eestkostemenetlust võib alustada ka siis, kui vastav abivajaja end sellena ei näe.
Eestkoste seadmine
Eestkoste seadmine on mõnevõrra erinev ala- ja täisealiste abivajajate puhul. Tulenevalt tõigast, et alaealise eest peaks esmalt hoolitsema täiel määral tema hooldusõiguslikud vanemad, siis eestkoste seadmiseks peab olema tekkinud olukord, kus vanemaid pole võimalik kindlaks teha või neil puudub hooldusõigus. Näiteks olukord, kus lapsel on üks elus olev lapsevanem ning sellelt vanemalt võetakse hooldusõigus ära või ta muutub ise abivajavaks, näiteks tekkinud vaimse haiguse tagajärjel. Sellisel juhul tuleb lapsele viivitamata määrata eestkostja, kes hoolitseks täiel määral lapse eest. Abivajava lapsega kokkupuutuvad inimesed peavad sellest teada andma kohalikule omavalitsusele, et laps vajab või võib vajada eestkostjat. Kohustus nii lapse kui täiskasvanud abivajaja kohta teatamiseks on perekonnaseisuasutuse või muu valitsusasutuse ametnikul, valla- või linnavalitsuse ametnikul, politseiametnikul, raviasutuse või hoolekandeasutuse juhil, kohtunikul, prokuröril, notaril, kohtutäituril ja eestkostet vajava lapse sugulasel. Meist igaühe kohustus kodanikuna on märgata abivajajat ja teatada, kui peaks tekkima selline olukord. Kui kohalikule omavalitsusele on jõudnud info abivajajast, siis annab ta sellest teada kohtule algatades eestkostemenetluse ning tehes igakülgset koostööd kohtuga. Peale kohaliku omavalitsuse saab eestkostemenetlust alustada ka kohus ise, huvitatud isik või täisealine isik iseenda suhtes. Kohus otsustab, kellest saab abivajajale eestkostja. Kohtul on eestkostemenetluses aktiivne roll ning sellest tulenevalt peab kohus välja selgitama kõik asjaolud iseseisvalt ning koguma ka tõendid. Piiratud teovõime määramiseks kasutab kohus ekspertide abi. Eestkostja määramise juures on oluliseks faktoriks lähedaste inimeste arvamus nii ala- kui ka täisealiste puhul. Näiteks võetakse lapse puhul arvesse teda ümbritsevate sugulaste, õpetajate jm inimeste arvamust ning võimaluse korral ka lapse enda seisukohta. Alaealise eestkostja puhul on oluline, et ta oleks täieliku teovõimega täisealine isik ning sama pere lastel võiks enamasti olla üks eestkostja. Kohus kaalub lisaks lähedaste arvamusele ka paljusid muid kriteeriumeid nagu usk, rahvus, keel. Kuna eestkostjal on palju tähtsaid ülesandeid, siis kaalub kohus hoolikalt, keda määrata eestkostjaks. Kui kohus ei leia sobivat isikut eestkostjaks, siis võib eestkostjaks olla ka valla-või linnavalitsus. Kohus vaatleb igat juhtumit üksikjuhtumina ning kaalub vaid konkreetse olukorra asjaolusid: kohus määrab eestkostja vaid nendeks tegudeks, milleks see vajalik on.
Eestkoste teostamine
Eestkostja peamisteks ülesanneteks on varahooldus ja esindamine. Eestkostetavale kuuluva vara valitsemine eeldab eestkostjalt vara valitsemist, säilitamist ja võimalusel ka suurendamist. Eestkostja ei tohi mingil juhul segada isiklikku vara eestkostetava omaga, seega ei tohiks rahalised vahendid olla näiteks samal pangakontol. Eestkostjal puudub õigus eestkostetava vara kasutada enda huvides või vastutasuks eestkoste teostamise eest. Eestkoste teostamine on enamasti tasuta, kuid eestkostja ei pea isiklikest vahenditest üleval pidama eestkostetavat. Seega võib alaealise eestkostja kasutada kõiki riiklike ja muid toetusi eestkostetava ülalpidamiseks. Kohus võib määrata tasu eestkoste teostamise eest, kui see tundub mõistlik arvestades eestkostetava varalist seisundit. Muude kohustuste hulka võivad kuuluda ükskõik, mis kohustused, kus on vaja esindajat. Näiteks elukohta muutmine, valimisõiguse teostamine, tehingute tegemine. Eestkostja esindusõigus võib olla aga välistatud olukorras, kus tekib huvide konflikt. Näiteks on eestkostetaval kinnisvara ning eestkostja soovib seda osta – sellisel juhul ei saa eestkostja olla esindajaks eestkostetavale. Sellises olukorras määratakse erieestkostja ning enamasti tehakse seda konkreetseks juhtumiks. Erieestkostet võib lisaks eelnevalt nimetatud juhul minna vaja ka lapse ja tema vanema suhtlemise võimaldamiseks või vanema tundmaõppimiseks. Esindusõiguse puhul annab kohus omapoolse loa kõigi tehingute tegemiseks selgesõnaliselt kohtuotsuses, millega määratakse eestkoste. Erijuhuks on ka näiteks olukord, kus on tegemist sündimata lapsega ning talle soovitakse etteulatuvalt määrata eestkostjat. Näiteks olukorras, kus lapse isa pole teada ning ema on ise eestkostet vajav vaimse haiguse tõttu. Eestkostjal olevate ülesannete tähtsuse tõttu peab kohus väga hoolikalt valima, keda eestkostjaks määrata.
Eestkoste järelevalve
Varasemas Eesti seadusandluses on järelevalve teostamise küsimus olnud problemaatiline ning see oli üks tähtsamaid probleeme 1995. aasta perekonnaseaduse muutmisel. Probleemi tuumaks oli peamiselt olukord, et järelevalvet teostas eestkoste asutus ehk kohalik omavalitsus, kuid nagu eelnevalt mainitud, siis saab kohalik omavalitsus ka ise olla eestkostjaks. Seega tekkis olukord, kus teostati iseenda tegevuse üle järelevalvet. Teiseks probleemiks oli tõik, et eestkostjatele polnud hariduslikke nõudeid ning sageli ei osanud eestkostjad teha teadmatusest mõistlikke valikuid vara valitsemisel.
Eestkoste lõppemine
Alaealise eestkoste lõpeb enamasti siis, kui eestkostetav sureb, tema vanemate hooldusõigus taastub, ta lapsendatakse või kui ta saab täisealiseks. Eestkoste võib lõppeda ka siis, kui eestkostja pole oma kohustusi vajalikus ulatuses täitnud ning ta ei vasta enam eestkostjale esitatud nõuetele: kohus vabastab ta ametist. Täisealise eestkoste puhul kontrollib kohus vähemalt 5 aasta jooksul üle, kas eestkoste on endiselt vajalik ning sealhulgas kaalutakse üle ka selle ulatus. Kohus võib määrata kohtuotsusega ka eestkoste kehtivusaja. Valla- või linnavalitsus ja juriidiline isik eestkostjana peavad vähemalt kord aastas kontrollima, kas nende kohustused oleks valmis üle võtma füüsiline isik. Eestkoste lõppemise järel tuleb vara välja anda eestkostetavale ja seejärel esitada aruanne.
Uldis Vazdiks
Uldis Vazdiks (27. mai 1941 Riia – 5. mai 2006 Riia) oli läti näitleja.
1959. aastal asus Uldis Vazdiks õppima Läti Riikliku Konservatooriumi Teatriteaduskonda.
1960. aastal lahkus ta sealt ja läks üle Läti Kunstiteatri õppestuudiosse, mille lõpetas 1962. aastal. Seejärel töötas Läti Kunstiteatris.
Alates 1963. aastast mängis ta paljudes filmides. Uldis Vazdiks mängis filmis "Viimne reliikvia" Siimu rolli. 1972. aastal valminud Tallinnfilmi filmis "Maaletulek" mängis ta meremees Juhani rolli.
Kingsport
Kingsport (Ameerika inglise keelne mugand nimest King's Port) on linn Ameerika Ühendriikides Tennessee osariigi idaosas, nii Sullivani kui Hawkinsi maakonnas. Apalatšides asuva linna keskus paikneb Holstoni jõe vahetus läheduses Tennessee orus.
Kingsport on Kingsporti-Bristoli suurlinnastu suurim linn, 2020. aastal elas suurlinnastus kokku 307 614 inimest.
Lisaks kuulub linn regiooni Tri-Cities.
Linnal on mõnesaja meetri ulatuses ühiseid piire Virginia osariigiga.
Long Island
Linna keskuse vastas Holstoni jõe vasakkaldal asub ligilähedaselt 6,4 km pikkune jõesaar Long Island, kus on arendatud rasketööstust. Seal asub ka tehas, mis toodab sõjaväele laskemoona. Jõesaar kuulub põlisuse tõttu ning ajaloomälestiste piirkonnana nimistusse National Register of Historic Places.
Ajalugu
Jõesaar oli põlismaalaste tšerokiide, koloniaalsete rajaleidjate ja varajaste asunike jaoks oluline koht, nagu on mainitud Lochaberi rahulepingus (1770). Ameerika iseseisvussõja järel hakati Holstoni jõe niinimetatud North Forki ja South Forki ühinemiskohas piirkonda asustama. See oli vajalik Wilderness Roadi maanteel edasireisijatele, kes suundusid Kentuckysse läbi Cumberland Gapi. 1822. aastal liideti eurooplastest kolonistide asulad Christianville ja Rossville väikeseks linnaks nimega Town of Kingsport.
Elevant Mary
1916. aastal tappis aasia elevant Mary linna jõudnud tsirkusetuuril äsja tööle võetud talitaja. Harukordselt otsustati elevant raudteekraanaga ülesse puua 53 km kaugusel Erwinis, kuhu ta viidi vagunis. 2500 inimese pealtvaatamisel toimuski avalik hukkamine.
Matt Niskanen
pisi|Matt Niskanen (2018) Matthew Norman Niskanen (sündinud 6. detsembril 1986 Virginias, Minnesota osariigis) on endine USA jäähokimängija (kaitsja).
Aurach bei Kitzbühel
Aurach bei Kitzbühel on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas Kitzbüheli Alpides. Vald asub 846 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 54,2 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1091 inimest.
Aurauch paikneb 5 km Kitzbühelist lõunas Kitzbühler Ache jõe ja Thurni kuru maantee ääres. Valda kuuluvad Unteraurach, Oberaurach ja mitu hajaasustust, sealhulgas Haberberg, Haselwand, Kochau, Sonnberg ja Wiesenegg-Grüntal. Küla on esmamainitud 1289. aastal kui Orwiorwe. Kitzbüheli ringkonna osana sai Aurach omaette vallaks 1833. aastal.
Ajaloolise tähtsusega on endine kaevandus Kelchalm piirkonnas.
Aurachis on safaripark, paiknedes 1100 m kõrgusel, mis on koduks tüüpilistele alpiloomadele, nagu punahirv, kaljukits, muflon, metssiga ja ilves, samuti loomad muudest mägipiirkondadest, sealhulgas kabehirv, tähnikhirv, laama ja jakk.
Naabervallad
Fieberbrunn, Jochberg, Kitzbühel, Salzburgi liidumaal: Saalbach-Hinterglemm
pisi|tühi|Aurach Krämerhaus (kaupmehemaja)
Michael Hutchence
Michael Kelland John Hutchence (22. jaanuar 1960 Sydney – 22. november 1997 Sydney) oli Austraalia muusik, ansambli INXS laulja.
1996. aasta juulis sündis tema ja telesaatejuhi Paula Yates'i tütar Heavenly Hiraani Tiger Lily. 1997. aasta 22. novembri hommikul leiti Hutchence Sydney hotellitoas surnuna. Politsei teatel tegi ta enesetapu. Paula Yates suri heroiini üledoosi tagajärjel 2000. aastal.
Kingsgate'i sild
pisi|Kingsgate’i sild Kingsgate'i sild (inglise keeles Kingsgate Bridge) on Inglismaal Durhamis asuv raudbetoonist jalgsild üle Weari jõe.
Silla projekteeris 1963. aastal Ove Arup ja selle ehitas Durhami ülikool. Sild valmis 1965 ja avati 1966.
Arupiga seostatakse totaalse arhitektuuri mõistet. Selles on ühendatud nii objekti arhitektuuriline kujundus kui insenerilahendus. Arupi enese hinnangul vastas just Kingsgate'i sild tema maailmavaatele kõige paremini.
Kingsgate'i sild on jäikraamsild, keskmise ava sille on 31 m. Silla kumbagi otsa toetavad kaks V-kujuliselt paiknevat jalga, mis kummagi V-tähe alusel maha toetuvad.
Selle ehitamine oli ebatavaline. Silla kaks poolt ehitati valmis kaldal paralleelselt jõega, seejärel pöörati need jõega risti ja ühendati teineteise külge pronksist liidestega.
Kingsgate'i sild arvati 1998. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks. pisi|150px|left|[[Ove Arupi büst silla ühes otsas]] 16. aprillil 2003, Arupi 108. sünniaastapäeval paigaldati silla Dunelm House'i poolsesse otsa Ove Arupi pronksbüst. Büsti valmistas 1987 Diana Brandenburger ja selle avas Arupi tütar Karin Perry. Büst varastati 2006. aasta suvel. 2011. aasta septembris avati silla küljel büsti koopia, mis polnud enam pronksist.
Matt Niskanen
2005. aastal valiti ta NHL-i draft'is Dallas Starsi poolt 28. valikuna.
Hooaegadel 2005–06 ja 2006–07 mängis ta Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
NHL-is debüteeris Niskanen Starsi meeskonnas hooajal 2007–08. Starsis mängis ta kokku neli hooaega. 2011. aasta veebruaris liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kus mängis kuni hooaja 2013–14 lõpuni. Seejärel mängis ta viis hooaega Washington Capitalsi ridades. 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Tema mängijakarjääri viimaseks klubiks jäi Philadelphia Flyers, kus ta mängis hooajal 2019–20.
Niskanen kuulus USA jäähokikoondisse 2009. aasta maailmameistrivõistlustel.
Rebasheinalised
Rebasheinalised (Amaranthaceae) on õistaimede sugukond nelgilaadsete seltsist.
Sugukonna kitsamas käsitluses eraldatakse temast maltsalised ja portulakilised.
Sugukonda kuulub 160 perekonda umbes 2400 liigiga. Suurem osa liikidest on rohttaimed või poolpõõsad, vaid vähesed on puud ja ronitaimed.
Kõige tuntumad rebasheinaliste esindajad on punapeet, hanemalts, kinoa ja spinat.
Eesti liikidega perekonnad, sugukondade kaupa (kitsamas mõttes)
Sugukond Amaranthaceae – rebasheinalised
Sugukond Chenopodiaceae – maltsalised
Paduvere oja
Paduvere oja on vooluveekogu Jõgevamaal Jõgeva vallas. Oja läbib Vaimastvere, Kõola, Paduvere ja Liivoja küla. Paduvere oja suubub Pedja jõkke.
Ajalugu
18. sajandi Ludwig August Mellini kaardi järgi sai oja alguse Päde küla, Kärde ja Ripuka mõisa vahelisest Kemba soost. Kõola ja Rohe vahelisel maanteel Mäemõisa lähedal oli ojal Pikkaperse nimeline kõrts ja veskikoht. Seoses Pedja raudteejaama, Päde liivakarjääri ja uue maanteega on tänapäeval teede ja oja asukoht mõnevõrra muutunud. 19. sajandi verstakaartidel kus on raudtee juba peal kannab sarnast aga samas veidi erinevat nime Pikapere Rohe saeveskist allavoolu paiknev veskikoht Pedja jõel.
Romanengo
Romanengo on asula ja vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Romanengos.
81 meetri kõrgusel merepinnast asuva Romanengo asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Romanengo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casaletto di Sopra, Izano, Offanengo, Salvirola, Ticengo.
SS-i veregrupi tätoveering
SS-i veregrupi tätoveering (saksa keeles Blutgruppentätowierung) tehti Teise maailmasõja ajal Saksamaa erivägede Waffen-SS-i sõduritele vasaku õlavarre siseküljele, et lahingu ajal oleks kergem vigastatule õige veregrupiga verd üle kanda.
Valga Puu
Valga Puu on metsamajandamisega tegelev Eesti osaühing, mis kuulub bioenergeetika arendamise ja taastuvenergia tootmisega tegelevasse kontserni AS Graanul Invest.
SS-i veregrupi tätoveering
Pärast Teise maailmasõja lõppu sai selle tätoveeringu järgi kergesti kindlaks teha, kes oli teeninud SS-vägedes. Selle vältimiseks eemaldasid paljud tätoveeringu kas lõikamise või põletamise teel või muul viisil.
Valga Puu
Ettevõtte asutas Andres Olesk 1999. aastal.
Valga Puu annab tööd 120 inimesele. Ettevõtte raiub suurusjärgus 200 000 tihumeetrit aastas, samas ka uuendab metsa, teeb noorendikke ja metsahooldust. Valga Puu varustab Valga-, Järva- Võru- ja Lääne-Virumaal asuvaid Graanul Invest graanulitehaseid ümar- ja hakkpuiduga. Selle käigus on Valga Puust kujunenud üks Eesti suuremaid metsamajandamise ettevõtteid. Ettevõttel on 12 komplekti metsamasinaid, millest neli komplekti töötavad riigimetsas, viis on harvendusraie ja kolm uuendusraie komplektid. Metsamaa hektar toodab aastas 7 tm juurdekasvu.
Valga Puu juhatusse kuuluvad Andres Olesk, Rain Siilivask ja Mihkel Matsin.
Hirve-porosamblik
Hirve-porosamblik  (Cladonia cervicornis) on samblikuliik.
Valga Puu
Ajalugu
Esimesed 10 aastat majandati teiste metsi ja ettevõtte omas ka ise vähesel määral maad. 2008. aasta majanduskriis tekitas aga tõsise tagasilöögi, kuna ettevõttel oli palju kohustusi tehnika näol. 2009. aasta detsembris müüdi 50% Valga Puust ettevõttele Graanul Invest, mille järel oli võimalik kiirelt kasvada.
Finantsid
Valga Puu 2021. aasta bilansimaht oli 47,4 miljonit eurot. Töötajate keskmine töötasu kuus oli 2117 eurot ja tegi sealjuures käivet ettevõttele keskmiselt 38 464 eurot. Tööjõukulude osakaal käibest moodustab keskmiselt 8 protsenti.
Lazy Bums
Lazy Bums (הבטלנים) on Iisraeli ansambel. 1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Iisraeli lauluga "Shir habatlanim".
Valga Puu
Tegevus
Valga Puu pakub järgmisi teenuseid:
Ühiskondlik tegevus
Valga Puu on toetanud Põlva-, Võru- ja Valgamaa Toidupanku. Lisaks toetab Valga Puu ka Lõuna-Eesti sportlasi ja spordiklubisid: Magnus Kirti, Grete Gaimi, FC Elvat, Võru FC Heliost jpt.
Tütarettevõtted
AAB Ekskavaator OÜ on Valga Puu tütarettevõte, mille põhitegevusala on maaparandus ja teede ehitus. Ettevõte ehitab kuivendussüsteeme, rekonstrueerib ja uuendab metsa- ja põllumaad kasutades eri otstarbe ja suurusega ekskavaatoreid, mis võimaldavad kaevetöid teha eriti rasketes ja kitsastes oludes.
Tütarettevõtete sekka kuuluvad ka Dammix AS ja Voore Mets AS.
Kriitika
Kodanikuliikumine Eesti Metsa Abiks on ettevõtet kritiseeritud looduslike pühapaikade rüüstamise eest, viidates 2016. aasta kevadele, mil osaühing raius Põlvamaal Põlva vallas Lutsu külas asunud 31 ristipuust maha kõik peale ühe.
2017. aasta detsembris tegi ettevõtte harvesterijuht Karula rahvuspargi piiranguvööndis Valga Puule kuuluval metsakinnistul lubatust kolm korda suuremas mahus sanitaarraiet. Ettevõte kaebas Keskkonnainspektsiooni määratud trahvi edasi Tartu maakohtusse, kus seda vähendati 720 eurolt 520-le. Maakohtu hinnangul viitas osaühinguga seotud isikute tegevus Karula rahvuspargis hoolimatule suhtumisele metsaõigusnormide täitmisse. Ettevõtte asutaja Andres Olesk kohtu hinnanguga ei nõustunud, viidates, et ettevõtte juhtimisahel on läbinud auditi ning vastab ISO ja PEFC sertifikaatides ettenähtule. Samuti ütles ta, et maha võeti ainult sanitaarraieks ette nähtud puid ning suurem raiemaht tulenes lihtsalt raieloa väljastamise ja raie teostamise vahelisel ajal piirkonda tabanud tormist, mille tõttu kahjustunud puid tuli oluliselt juurde.
Hirve-porosamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Musau
Musau on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 821 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 20,7 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 390 inimest.
Musau asub Reuttest põhjas basseinis, kus Lech laieneb väikeseks järveks.
Vecpils
pisi|left|Vecpilsi katoliku kirik Vecpils (vanasti ka Dižlāņi või Lāņi) on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vecpilsi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 38 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas postkontor ning raamatukogu.
XVII sajandil rajati Vecpilsi katoliku kirik. Küla tekkis selle juurde hiljem, kujunedes endise Dižlāņi mõisa (Groß-Lahnen) keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Dižlāņi Puuslikumägi, Vecpilsi linnamägi ja Vecpilsi katoliku kirik (sealhulgas külgaltarid, peaaltar, altarialus, karniis, orelikapp ning kantsel).
Looduskaitse all on hiies kasvavad saar ümbermõõduga 3.74 ja kõrgusega 25 meetrit ning pärn ümbermõõduga 4.38 ja kõrgusega 23 meetrit, lisaks veel külas kasvav hõberemmelgas ümbermõõduga 5.1 meetrit, tammed ümbermõõtudega 4.38 ja 4.4 meetrit, hobukastan ümbermõõduga 3.04 meetrit ning jugapuu ümbermõõduga 0.8 ja kõrgusega 7.5 meetrit.
Masashi Watanabe
Masashi Watanabe (jaapani keeles 渡辺 正 Watanabe Masashi; 11. jaanuaril 1936 Hiroshimas – 7. detsembril 1995) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1958–1969 39 mängu ja lõi 12 väravat.
1968. aastal võitis ta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril pronksmedali.
Ekrüüvärv
Ekrüüvärv (prantsuskeelne écru 'toorkangas' tähendab töötlemata või pleegitamata kangast, ladina keelest crudus 'toores'), tänapäeva tootetutvustustes ka ekrüüvalge on kahvatu- kuni helebeež värvus, mis vastab ligikaudu pleegitamata linase või siidkanga värvusele. Võrreldes kreemvalgega on ekrüü toon kergelt hallikam.
Kasutamine
Värvus seostub loodusliku, töötlematu, värske ja vahetuga.
Sõna leiab värvinimetusena ekrüü värvi või ekrüü 1920. ja 1930. aastate moeuudistest, õmblusnõuannetest ja reklaamidest. Tarvitati kõrvuti värvinimetustega kreem ja beež, millest võib järeldada, et polnud nende sünonüüm.
Tänapäeval kohtab värvinimetust ekrüü kangaste (näiteks mööblikangas), aksessuaaride jm toodete kirjeldustes, mõnikord seletava lisandiga naturaalvalge.
Artres
Artres on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoy-lez-Valenciennesi kantonis. Rühm frangi aadlinaise hauapanuseid leiti Artres'ist 19. sajandil. Tuntud kui Artres'i aare, asub suurem osa sellest nüüd Briti Muuseumis.
pisi|tühi|Artres'i kirik
Vasoldsberg
Vasoldsberg on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
pisi|tühi|Kauge vaade Vasoldsbergile
Robecco d'Oglio
Robecco d'Oglio on asula ja vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Robecco d'Oglios.
48 meetri kõrgusel merepinnast asuva Robecco d'Oglio asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Übelbach
Übelbach on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
pisi|tühi|Kauge vaade Übelbachile
Abramtsevo
Abramtsevo [abr'amtsevo] (vene keeles Абрамцево) on küla (село) Venemaal Moskva oblastis Sergijev Possadi rajooni  Hotkovo linnaasunduses. Geograafilised koordinaadid on 56°13′ N, 37° 58′ E. Küla on tuntud Abramtsevo muuseum-kaitseala järgi.
Külas oli Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 209 elanikku.
Kuni 2004. aastani oli Abramtsevo suvitusasula staatuses.
Abramtsevos on Radoneži raudteepeatus ja Abramtsevo raudteepeatus. Muuseum-kaitseala on 1 km kaugusel Abramtsevo peatusest.
Ajalugu
Küla on teada 17. sajandist.
Eesti Kujutavkunstnike Keskus
Eesti Kujutavkunstnike Keskus (lühend EKK) oli 1946. aastal Saksamaal loodud väliseesti kunstnike organisatsioon.
EKKi eestvõttel ilmus mitu kunstiväljaannet, näiteks "Eesti kunst paguluses" (album).
Carrolli maakond (Kentucky)
Carrolli maakond (Carroll County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Carrollton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1838. aastal.
Erlen Pomeranets
Lisaks kabetamisele töötas ta treenerina. 2010. aastal tuli ta Iisraeli meistriks nii rahvusvahelises kui ka Vene kabes.
NSV Liidu meistrivõistlustel jäi tema laeks kolmas koht, mille ta saavutas NSV Liidu VII meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 1961. aastal.
Tema poeg Ilja on kabes meistersportlane.
Redfoo
Stefan Kendal Gordy, esinejanimega Redfoo, on ameerika muusik, Monotow Recordsi asutaja Barry Gordy noorim poeg.
Koos oma vennapoja Skyler Husten Gordy ehk Sky Bluga moodustas ta 2006. aastal ansambli LMFAO, mis saavutas 2010. aastate algul ülemaailmse tuntuse.
Janek Kraavi
Janek Kraavi (sündinud 1. juulil 1972) on eesti kirjandusteadlane, kirjanduskriitik ja õppejõud.
Hotell Pallas
pisi| Hotell Pallas on hotell Tartus aadressil Riia 4. Hotell avati 1999. aasta kevadel.
Hotell Pallas OÜ kuulub koos hotellidega London ja Sophia ning restoranidega Polpo ja Fii Tartuhotels gruppi.
Art hotell Pallases on 62 numbrituba, neist: Pallas Hotelli tubade sisekujundus on inspireeritud Pallase koolkonna kunstnike töödest.
Pallas on saanud nime asukoha järgi, enne Teist maailmasõda paiknes samal krundil kunstikool Pallas. Praegune hoone on ehitatud ümber 1970. aastal valminud Nõukogude-aegsest Tartu teenindusmajast. Tartu Teenindusmajas tegutsesid aastaid õmblustsehhid, kingsepad, kodumasinate remonditehas, kudumistsehhid, kullassepad, moeateljeed ja iluteenindussalong. Täna tegutsevad ärihoones mitmed teenindavad ettevõtted, hotell ning toitlustusasutused. Tartu Teenindusmaja hoonet haldas enne Eesti taasiseseisvumist riiklik ettevõte Teeninduskombinaat „Edu“, hoone Kalevi tänava poolses tiivas (C-korpuses) tegutses Teeninduskombinaat „Täht“ iluteenindusasutus „Salong“. Aleksandri tänava ja Riia tänava nurgal asus söökla ja raamatupoe tiib.
Lääne prefektuur
Lääne prefektuur on üks neljast Politsei- ja Piirivalveameti kohalikust täidesaatva riigivõimu volitusi omavast allüksusest (prefektuurist).
Ihor Žurahhovski
pisi|Igor Žurakovski 2014. aastal [[Zaporižžja Metalurgi särgis]] Ihor Žurahhovski (ukraina keeles Ігор Ігорович Жураховський; sündinud 19. septembril 1994 Kiievis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Meistriliigasse kuuluvas Tallinna FCI Levadias.
Lääne prefektuur
Prefektuuri peamaja asub Pärnus aadressil A. H. Tammsaare puiestee 61.
Ihor Žurahhovski
Ta alustas klubikarjääri 2013. aastal Ukraina kõrgliiga klubis Zaporižžja Metalurg. Aastatel 2016–2017 mängis ta Venemaal Krasnodari Kubanis. Hooajal 2016/2017 pidas ta ühe mängu Ukraina kõrgliigas Donetski Olimpiki särgis. Aastatel 2017–2018 mängis ta Rootsi esiliigas Gefles.
2018. aasta augustis liitus ta FCI Levadiaga. Esimese mängu Meistriliigas pidas ta 16. septembril Viljandi Tuleviku vastu ja lõi selles mängus ka värava.
Žurahhovski on mänginud Ukraina kuni 21-aastaste koondises.
Lääne prefektuur
Prefektuuri juht on 2015. aastast Kaido Kõplas.
Struktuuriüksused
Prefektuuri struktuuriüksused on:
Talum
pisi|225px|1. Kaar 2. Talum 3. Piilar Talum ehk impost (ladina keelest impostus 'asetatud') on sageli dekoratiivselt kujundatud horisontaalne plaat, mis sarnaselt kapiteeliga kannab kaare, seina või võlvi koormuse üle püsttoele (piilarile, liseenile vm).
Talum kujunes välja hilisantiigi ja bütsantsi arhitektuuris (bütsantsi kapiteel esineb enamikul juhtudel koos trapetsjate külgedega talumiga). Tavaline ehitusdetail ka romaani ja gooti arhitektuuris.
Renessanss- ja barokkarhitektuuris, mis pöördub tagasi antiiksete orderite juurde, talumit kapiteelil ei kasutata, kuid talumivööna võib see esineda portaalidel.
Talum Prantsusmaa gooti arhitektuuris
Esimene (joonis 1) kujutatud talumitest on kaunistatud ainult lihtsa geomeetrilise ornamendiga, mis oli 12. sajandil Île-de-France'is, Normandias, Champagne'is ja Burgundias tavaliselt kasutusel. Järgmine, profileeritud talum (joonis 2) on benediktlaste abtkonna koorilt Vézelays. Joonisel 3 on kujutatud ümar talum, mis paistab Pariisi Notre-Dame'i katedraali külgkabeli akendest. 13. sajandi lõpus selle elemendi kasutamisest peaaegu loobuti. 14. sajandil talumi profiil vähenes ja kitsenes, ning 15. sajandil redutseerus see hoopis lihtsaks ümarvöödiks (joonis 4).
Välislingid
Talum teatmeteoses "Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle" (prantsuse keeles, illustratsioonid)
Koit (väliseesti koor)
Bradfordis tegutses ka segakoor "Kungla", mida samuti juhtis Ernst Luuk.
Talum
Välislingid
Przyczółek
Konrad Emil Bloch
Bloch asus 1930. aastal õppima Müncheni Tehnikaülikooli keemia erialale, mille lõpetas 1934. aastal. Kuna Bloch oli juudi päritolu, lahkus ta Saksamaalt esmalt Šveitsi ning 1936. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse. Ühendriikides astus Bloch Columbia Ülikooli ning sai 1938. aastal doktorikraadi biokeemias. Ta õpetas aastatel 1939–1946 Columbia Ülikoolis ning seejärel Chicago Ülikoolis. Aastatel 1954–1982 oli ta Harvardi Ülikooli biokeemia professor.
1964. aastal sai Bloch koos Feodor Lyneniga kolesterooli ja rasvhapete ainevahetuse uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Teadusrevolutsioonide struktuur
"Teadusrevolutsioonide struktuur" ("The Structure of Scientific Revolutions") on Thomas Kuhni teadusfilosoofiline teos.
Teruki Miyamoto
Teruki Miyamoto (jaapani keeles 宮本 輝紀 Miyamoto Teruki; 26. detsembril 1940 Hiroshimas – 2. veebruaril 2000) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Teadusrevolutsioonide struktuur
I. Sissejuhatus: Ajaloo roll
Senine ettekujutus teadusest põhineb peamiselt õpikutel, mis põhinevad valmistulemustel ja mille eesmärk on pedagoogiline ja veenmisele suunatud. Raamat püüab teadusajaloo najal näidata, et see ettekujutus on ekslik. Ka teadusajalugu ei suuda seda põhjalikult muuta, kui läheneda sellele õpikutest võetud ebaajaloolistest stereotüüpidest lähtudes. Kui eeldada, et teaduse sisu ja meetodid langevad kokku õpikus esitatuga, tingib see teatud pildi teaduse loomuse ja arengu kohta. Teaduse areng on siis nende faktide, teooriate ja meetodite teadusse toomise lugu, mis õpikus kirjas on. Teadusajaloo ülesandeks jääb siis kroonikapidamine teadmiste saamise ja seda takistavate tegurite (eksituste, müütide, eelarvamuste) kohta. Viimastel aastatel on mõned teadusajaloolased hakanud kahtlustama, et need (näiteks millal hapnik avastati) ei ole õiged küsimused, võib-olla teadus ei arene üksikavastuste kuhjumise teel. Ajaloolised üksikasjad raskendavad neile vastamist. Raske on vahet teha vaatluste ja uskumuste "teadusliku" komponendi ning eksituste ja eelarvamuste vahel. Kunagised vaated loodusele ei olnud vähem teaduslikud kui praegused. Kui pidada neid müütideks, siis müüte saadi samasuguste meetoditega ja usuti samasugustel põhjenditel nagu praegust teaduslikku teadmist. Kui pidada neid teaduseks, siis see sisaldas uskumusi, mis on tänastega ühitamatud. Teadusajaloolane peab neist alternatiividest valima teise. Siis aga on raske näha teaduse arengut kasvuna. Tulemuseks on revolutsioon teadusajaloos, mis on küll alles algjärgus. On hakatud püüdma vaadelda mingi aja teadust tervikus. Mingi teadlaste rühma arvamusi tuleb vaadata vaatepunktist, mis annab neile maksimaalse seesmise kooskõlalisuse ja kooskõla loodusega. Võib-olla parim näide on Alexandre Koyré kirjutised.
Teruki Miyamoto
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1961–1971 58 mängu ja lõi 19 väravat.
1968. aastal võitis ta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril pronksmedali.
Teadusrevolutsioonide struktuur
I. Sissejuhatus: Ajaloo roll
Kas tõesti ajalooline uurimine võimaldab niisugust mõistelist muutust? Näiteks võidakse väita, et ajalugu on puhtkirjeldav, siin aga on esitatud tõlgendavaid ja koguni normatiivseid teese. Paljud üldistused puudutavad teadlaste sotsioloogiat või sotsiaalpsühholoogiat, vähemalt mõned aga kuuluvad loogika ja epistemoloogia valda. Võib koguni tunduda, et on eiratud mõjukat avastuskonteksti ja õigustuskonteksti eristust. Kas niisugune eklektika ei vii mitte vältimatult suure segaduseni? Kuigi autor leiab endiselt, et need eristused on tähtsad, tunnistab ta, et tema katsed rakendada neid olukordadele, milles teadmisi tegelikult saadakse, omaks võetakse ja assimileeritakse, on osutunud väga problemaatiliseks. Paistab, et tegu ei ole elementaarsete loogiliste või metodoloogiliste eristustega, mis eelnevad teadusliku teadmise analüüsile, vaid lahutamatu osaga traditsioonilistest sisulistest vastustest küsimustele, mille uurimiseks nad on mõeldud. See tsirkulaarsus ei tee neid kehtetuks, kuid teeb need teooria osaks, mistõttu neid tuleb järele katsuda nagu teooriaid ikka. Kui nende sisu ei ole puhas abstraktsioon, tuleb see sisu avastada, vaadeldes neid rakenduses andmetele, mida nad on mõeldud valgustama, ja neid andmeid pakub just teaduse ajalugu.
II. Teekond normaalteaduseni
Normaalteadus on uurimistöö, mis põhineb kindlalt ühel või mitmel mineviku teadussaavutusel, mida mõni konkreetne teadlaste kogukond mõnda aega tunnistab oma edasisele praktikale alustrajavaks. Tänapäeval kirjeldatakse neid saavutusi (kuigi harva algsel kujul) õpikutes. Õpikud esitavad omaks võetud teooria korpuse, toovad illustratsiooniks hulga selle edukaid rakendusi ning võrdlevaid neid rakendusi näidisvaatluste ja -katsetega. Sellised õpikud said populaarseks 19. sajandi alguses; varem etendasid seda osa paljud kuulsad klassikalised teosed, sealhulgas Aristotelese "Füüsika", Ptolemaiose "Almagest", Isaac Newtoni "Principia" ja "Opticks", Benjamin Franklini "Experiments and Observations on Electricity", Antoine Lavoisier' "Keemia algkursus", Charles Lyelli "Principles of Geology", määratlesid tulevaste praktiseerijate jaoks teadusharu legitiimsed probleemid ja meetodid. Nad said seda teha tänu sellele, et 1) nende saavutus oli piisavalt enneolematu, et tõmmata pooldajate rühm püsivalt kõrvale võistlevatelt teadustegevuse viisidelt, ja 2) piisavalt lõpetamata, et jätta sellele rühmale lahendamiseks igasuguseid probleeme. Niisuguseid saavutusi nimetab Kuhn paradigmadeks. Selle sõnavalikuga viitab ta sellele, et nad on seaduste, teooria, rakenduste ja instrumentide poolest eeskujuks, millest võrsuvad konkreetsed koherentsed uurimistraditsioonid, nagu näiteks Ptolemaiose astronoomia, Koperniku astronoomia, Aristotelese dünaamika, Newtoni dünaamika, korpuskulaarteooria, laineteooria. Paradigma uurimine on algajale teadlasele põhiliseks ettevalmistuseks. Kui ta hakkab sellele toetuma, siis vaevalt tekib kolleegidega fundamentaalseid lahkarvamusi, sest nende reeglid ja standardid tulenevad samast paradigmast. Nende reeglite ja standardite järgimisest tulenev konsensus on normaalteaduse tekkimise ja jätkumise eeltingimus.
Miks paradigma lojaalsuse objektina eelneb mõistetele, seadustele, teooriatele ja neist tulenevatele vaatekohtadele? Miks paradigma on üksus, mida ei saa täielikult taandada loogiliselt atomaarsetele koostisosadele, mis võiksid seda asendada? Enne neile olulistele küsimustele vastamist tuleb tuua näiteid sellest, kuidas normaalteadus ja paradigmad toimivad. Nende mõistete selgitamiseks olgu märgitud, et võib olla teaduslik uurimistöö ilma paradigmadeta, või vähemalt ilma nii sundivate ja ühemõtteliste paradigmadeta nagu ülalmainitud. Iga teadusvaldkonna küpsuse märgiks on see, et ta omandab paradigma ning esoteerilisemat tüüpi uurimistöö, mida paradigma võimaldab.
Mis tahes nähtuste rühma uurimise ajaloos leiab teadusajaloolane tõenäoliselt mustri, mida siin illustreeritakse füüsikalise optika näitel. Tänapäeva õpikud ütlevad, et valgus on footonid, kvantmehaanilised entiteedid, millel on nii osakeste kui ka lainete omadusi. Aga enne kui see kontseptsioon 20. sajandil Max Plancki, Albert Einsteini jt tööde tulemusel tekkis, seisis õpikutes, et valgus on põikilainete levimine; selle kontseptsiooni aluseks oleva paradigma moodustasid Thomas Youngi ja Augustin-Jean Fresneli tööd 19. sajandi algusest. 18. sajandil oli paradigmaks Newtoni "Opticks", mille järgi valgus on aineosakesed. Sel ajal otsiti tõendeid valgusosakeste rõhust tahkele kehale. Ent antiikajast kuni Newtonini puudus üldtunnustatud vaade valguse loomuse kohta. Järgiti enamasti Epikurost, Aristotelest või Platonit. Ühe koolkonna järgi oli valgus kehadelt väljuvad osakesed, teise järgi keha ja silma vahelise keskkonna modifikatsioon, kolmas seletas valgust silmast lähtuvate osakeste ja keskkonna vastastikuse toimega jne. Iga koolkond oli seotud teatud metafüüsikaga ning seletas hästi teatud paradigmaatilisi nähtusi, teiste jaoks olid ad hoc hüpoteesid või võeti neid lahendamist vajavate probleemidena. Kõigil koolkondadel oli saavutusi, mida Newton sai kasutada. Vähemalt kõige loovamad nende koolkondade liikmed olid ka tänase mõõdupuu järgi teadlased, ometi ei olnud nende töö tulemused päriselt teadus. Iga autor pidi otsast alustama ning suuresti ise valima nähtused, mida seletada, ja meetodid (vaatlused ja katsed). Nii vaieldi sageli teiste koolkondadega sama palju kui uuriti loodust. Selline muster valitseb tänapäevalgi mitmes loominguvaldkonnas. See võimaldab märkimisväärseid avastusi ja leiutusi. Kuid see erineb Newtoni-järgsest mustrist füüsikalise optika arengus.
Teine näide on elektrinähtuste uurimine 18. sajandi esimesel poolel. Tähtsatel eksperimenteerijatel (Francis Hauksbee, John Theophilus Desaguliers, Charles François de Cisternay du Fay, Jean-Antoine Nollet, William Watson, Benjamin Franklin) oli peaaegu igaühel oma vaade elektri olemusele; kõik vaated põhinesid tollasel mehaanilis-korpuskulaarsel filosoofial. Kõik teooriad põhinesid vaatlusel ja katsel ning lisaprobleemide valikul ja tõlgendusel, kuid neil oli vaid perekondlik sarnasus, kuigi loeti üksteise töid. Üks teooriate rühm pidas fundamentaalsete elektrinähtuste põhjuseks tõmbumist ja hõõret, pidades tõukumist elastse põrke tagajärjeks ning lükates Stephen Gray avastatud elektrijuhtivuse uurimise edasi. Teised pidasid tõmbumist ja tõukumist võrdselt fundamentaalseteks elektri ilminguteks (neid oli vähe, isegi Franklini teooria ei seletanud negatiivse laenguga kehade tõukumist), kuid ei osanud seletada keerulisemaid elektrijuhtivuse ilminguid. Kolmas rühm lähtus aga nendest ja pidas elektrit elektrijuhtides voolavaks fluidumiks, mitte mittejuhtidest lähtuvaks "efluuviumiks"; neil oli aga raske seletada tõmbumist ja tõukumist. Alles Franklin ja tema vahetud järglased lõid paradigma, mis suutis seletada peaaegu kõiki elektrinähtusi.
Sellised olukorrad on tüüpilised; välja jäävad näiteks matemaatika ja astronoomia, kus paradigmad tekkisid juba esiajal, ja näiteks biokeemia, mis tekkis juba küpsetest erialadest. Sarnane olukord oli näiteks liikumise uurimisega (dünaamika) enne Aristotelest, staatikaga enne Archimedest, soojuse uurimisega enne Joseph Blacki, keemiaga enne Robert Boyle'i ja Herman Boerhaavet ja ajaloolise geoloogiaga enne James Huttonit. Mõnes bioloogia osas, näiteks pärilikkusõpetuses, on esimesed üldtunnustatud paradigmad veel hilisemad. Jääb lahtiseks, millises sotsiaalteaduses paradigma üldse on tekkinud. Tee konsensuseni on väga vaevaline.
Kui puudub paradigma või selle kandidaat, siis kõik faktid, mis võiksid teadusharu arengule kaasa aidata, tunduvad olevat ühevõrra olulised. Varajane faktide kogumine on seetõttu palju juhuslikum kui see, mida me hilisemast teadusest teame. Peale selle, kui pole põhjust otsida teatud laadi varjatumat teavet, siis piirdutakse juba teadaolevate faktidega, mida on küllaga. Faktistikku kuuluvad juhuslike vaatluste ja katsetega saadud ning meditsiinist, kalendritegemisest ja metallurgiast ning muudest käsitöödest saadud esoteerilisemad andmed. Et käsitööd on niisuguste faktide kättesaadav allikas, mida poleks saanud juhuslikult avastada, siis on tehnika etendanud hädavajalikku osa uute teaduste tekkes. Ent nagu näitavad näiteks Plinius vanema ja Francis Baconi loodusloolised ülevaated, toodavad need segadust; sellise kirjanduse nimetamine teaduslikuks tekitab kõhklusi. Bacon pakub soojuse, värvuse, tuule, kaevandamise jne kohta hulga teavet, osalt ka peidetut. Seal leidub fakte, mis hiljem osutusid avastustele viivateks, (kuumutamine segamise teel) ja fakte, mis jäid mõneks ajaks liiga keeruliseks, et neid teooriaga integreerida, (sõnnikuhunnikute soojus). Et iga kirjeldus on tahes-tahtmata osaline, siis jätab looduslugu hoolimata tohutust faktide hulgast tavaliselt välja just need faktid, mis osutuvad hilisematele teadlastele olulisteks. Näiteks ei maini peaaegu ükski varajastest elektri looduslugudest, et sõklad (chaff), mida hõõrutud klaaskepp ligi tõmbab, tõukuvad tagasi; seda ei peetud elektriliseks, vaid mehaaniliseks efektiks. Et faktikogude koostajatel ei ole aega ega vahendeid faktide kontrollimiseks, siis leidub seal ka selliseid, mis ei leia hiljem kinnitust (näiteks kuumutamine antiperistaasi või jahutamise abil). Harva (näiteks antiikaja staatika ja dünaamika ning geomeetrilise optika puhul) piisab teooriata kogutud faktidest paradigma loomiseks.
Loodusloo tõlgendamiseks (faktide valikuks ja hindamiseks) on tarvis vähemalt implitsiitseid teoreetilisi ja metodoloogilisi (omavahel läbi põimunud) uskumusi. Kui need uskumused pole faktikogus implitsiitsed, siis tuleb need võtta väljastpoolt: kas mõnest metafüüsikast, mõnest teisest teadusharust või isiklikust või ajaloolisest juhusest. Pole siis ime, et teadusharu varajases järgus kirjeldatakse ja tõlgendatakse sama valdkonna (kuigi tavaliselt mitte samu) fakte erinevalt. Üllatav ja võib-olla ka loodusteadusele ainulaadne on see, et need lahknevused üldse kunagi suuresti kaovad – väga suurel määral ja näiliselt alatiseks. Seda põhjustab tavaliselt ühe koolkonna võidulepääs, kusjuures see koolkond rõhutas oma iseloomulike uskumuste ja eelarvamuste tõttu teatud kindlat osa algselt teadaolevatest faktidest, nagu näiteks need elektriuurijad, kes pidasid elektrit fluidumiks. Neil tuli pähe panna see fluidum pudelisse ning nii saadi Leideni purk, mida poleks kunagi juhuslikult avastatud, kuid millele tulid 1740ndate alguses sõltumatult vähemalt kaks teadlast. Benjamin Franklin püüdis algusest peale just seda nähtust seletada ning jõudis paradigmani. Et teooriat aktsepteeritaks paradigmana, peab ta olema võistlejatest parem, kuid ei pruugi seletada kõiki fakte (Franklini teooria ei teinud seda). Franklini paradigma (nagu ka fluidumiteooria) vihjas, millised katseid tasub teha ja milliseid mitte (sest need on suunatud teisejärgulistele või liiga keerulistele nähtustele). (Tekkis küll ka Robert Symmeri alternatiivne kahe fluidumi teooria, kuid peagi selgus, et need teooriad on empiiriliselt samaväärsed.) Ent paradigma tegi seda palju tõhusamalt, sest kuna vaidluste lõpu tõttu polnud tarvis algtõdesid üle korrata ning oldi kindlad, et ollakse õigel teel, siis söandati ette võtta täpsemaid, esoteerilisemaid ja vaevalisemaid uurimisi. Et polnud enam tarvis tegelda kõigi elektrinähtustega, saadi valitud nähtusi ühisel jõul palju üksikasjalikumalt uurida, konstrueerides spetsiaalseid seadmeid ning kasutades neid süstemaatilisemalt kui varem. Faktide kogumine ja teooria sõnastamine omandasid kindla suuna, uurimistöö tõhusus kasvas, kinnitades Francis Baconi mõtet, et tõde sünnib kergemini eksitusest kui segadusest.
Paradigma tekkega vanemad koolkonnad järk-järgult kaovad. Osa nende esindajaid liitub uue paradigmaga, vanasid koolkondi hakatakse ignoreerima. Uus paradigma annab valdkonnale uue ja rangema definitsiooni. Kes liituda ei taha, jäävad isolatsiooni või liituvad teiste rühmadega. (Isolatsiooni jäi näiteks elektriuurija Jean-Antoine Nollet, astroloogia jäi isolatsiooni astronoomia suhtes, "romantiline keemia" keemia suhtes.) Sageli jäid nad filosoofiaosakondadesse. Mõnikord muudab just paradigma vastuvõtmine varem ainult looduse uurimisest huvitatud olnud rühma professiooniks või vähemalt distsipliiniks. Loodusteadustes (kuid mitte näiteks meditsiinis, tehnikas ja õigusteaduses, kus põhiline olemasolu õigustus on väline ühiskondlik vajadus) on erialaste teadusajakirjade ja teadusseltside asutamist ning pretensiooni kohale õppekavas tavaliselt seostatud esimese paradigma vastuvõtmisega. Nii oli see vähemalt 19. sajandi algusest, mil teadusliku spetsialiseerumise institutsiooniline muster välja kujunes, kuni 20. sajandi keskpaigani, mil spetsialiseerumise välised tundemärgid omandasid omaette prestiiži.
Kui teadlane võtab paradigmat enesestmõistetavana, siis ta ei pea oma töödes alustama esmaprintsiipidest ja iga kasutusele võetavat mõistet õigustama. See jääb õpikute autoritele. Teadlane alustab sealt, kus õpik lõpetab, ning keskendub kõige subtiilsematele ja esoteerilisematele teemadele. Publikatsioonid hakkavad vähe uuritud kombel muutuma: nad ei ole enam adresseeritud kõigile huvilistele, vaid paradigmat jagavatele kolleegidele, kes neist ka ainsana aru saavad.