cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norra
Storting
Storting valib oma liikmete hulgast ühe neljandiku saadikuid, et moodustada Odelsting, ja see valimine viiakse läbi pärast parlamendivalimisi uue parlamendi esimesel korralisel istungjärgul. Lagting jääb sellesse koosseisu kogu Stortingi istungjärgu ajaks, kui ainult ei tule osaliste valimiste kaudu täita selle liikmete vakantseks jäänud kohti.
Iga koda peab oma istungeid eraldi ja nimetab oma esimehe ja sekretäri. Kumbki koda ei saa viia läbi istungit, kui sellest võtab osa alla poole koja liikmetest. Kuid eelnõud, mis käsitlevad konstitutsiooni muutmist, võivad olla võetud arutusele vaid vähemalt kahe kolmandiku Stortingi liikmete kohalolekul. Pärast Stortingi istungjärgu avamist on peaministril ja teistel Riiginõukogu liikmetel õigus võtta osa Stortingi mõlema koja istungitest võrdsete liikmetena, kuid nad on hääleõiguseta ja neil on vaid lahtistel istungitel toimuvatest aruteludest osavõtu õigus. Kinnistel istungitel võivad nad osaleda vaid siis, kui neile on selleks vastavast kojast antud luba.
Peaaegu kõik seadused avaldatakse kuninga nimel koos Norra Kuningriigi pitsatiga järgmises vormis: "Meie, nimi ..., teatame, et meile oli esitatud Stortingi otsus sellel teatud kuupäeval, milles on öeldud (järgneb otsus); selle tulemusel me kiitsime selle heaks ja kinnitasime ning käesolevaga kiidame heaks ja kinnitame juba seadusena isiklikult ja Kuningliku pitsati lisamisega".
Valitsus
Valitsuse moodustamisel on nõue, et enam kui pooled ministritest (praegu 19-st 10) on Norra kiriku liikmed. Luterlus on riigiusk.
Aastast 2021 on võimul Jonas Gahr Støre valitsus.
Kuuluvus rahvusvahelistesse organisatsioonidesse
Erinevalt naabermaadest Rootsist ja Soomest ei ole Norra astunud Euroopa Liitu, kuid erinevalt nendest on ta NATO liige.
Norra teeb naabermaadega koostööd Põhjamaade Nõukogu raames.
Pealinn
Norra pealinn on alates 1814. aastast Oslo.
Haldusjaotus
pisi|Norra maakonnad
Norra on jaotatud 11 maakonnaks (fylke):
Enne 2020. aastal jõustunud haldusreformi oli maakondi 19.
Maakonnad on jaotatud valdadeks ehk kommuunideks (kommune, mitmus kommuner, uusnorra kommunar). Neid on 356.
Erakonnad
Alates Venstre ja Høyre kujunemisest Stortingi fraktsioonidena on Norra poliitika põhitegijad olnud erakonnad, kuigi Norra põhiseadus neid kaua ignoreeris. Nende tähtsus on osalt tulenenud proportsionaalsest valimissüsteemist, osalt olnud selle üks eeldusi. Parteid on olnud märkimisväärselt stabiilsed: enamik Norra poliitikas praegu domineerivatest parteidest on olnud Stortingis esindatud 1930. aastatest saadik, kuigi valijate lojaalsus parteidele on vähenenud. Seda seletab võib-olla suhteliselt tugev parteidistsipliin: Stortingi liikmed astuvad seal suhteliselt harva oma partei vastu välja. Pärast Teist maailmasõda on Stortingis olnud esindatud 6–9 parteid. Samad parteid, mis konkureerivad parlamenti, konkureerivad ka kohalikel valimistel; see võib seletada parteiorganisatsiooni suhtelist tugevust.
Esimese parteina tekkis Venstre, teisena Høyre.
Stortingis on esindatud järgmised parteid:
Inimareng
Norra on ÜRO inimarengu indeksi poolest maailma riikide seas esikohal. Aastatel 2001–2006 oli Norra esikohal (arvestatud 1999– andmete põhjal) ning 2007. ja 2008. aastal (andmed 2005. ja 2006. aasta seisuga) teisel kohal Islandi järel (kuigi inimarengu indeks oli Islandil ja Norral praktiliselt sama – vastavalt 0,967 ja 0,968).
Norra inimarengu indeksi muutumine aastatel 1980–2006
Rahvastiku näitajad
pisi|400px|Norra rahvaarvu areng 1734–2012
Rahvaarv
Norra rahvaarv on 5 051 275 (seisuga 1.01.2013). Sellega on ta Euroopa riikide seas 28. kohal (Türgit arvestamata).
Asustus
300px|pisi|Norra rahvastikutihedus Rahvastikutihedus on 14,82 in/km².
Kuigi ligi pool rahvastikust elab riigi lõunaosas (pealinnas Oslos ja selle ümbruses), ei ole rahvastik koondunud suurematesse linnadesse, vaid jaotub enam-vähem ühtlaselt, kusjuures riigi lõunaosa on tihedamalt asustatud.
Etniline koosseis
Norra on üks etniliselt homogeensemaid riike.
Norralaste kõrval, kes moodustavad 90–91% rahvastikust, on suurim põlisrahvas saamid, keda on 30–40 tuhat. Põhja-Norras elab ka soome päritolu kveene.
Norras on märkimisväärsel hulgal immigrante muu hulgas Poolast, Pakistanist, Kurdistanist, Iraagist, Vietnamist, Somaaliast ja Türgist. 2009. aastal oli Norras 303 000 välisriigi kodanikku ehk 6,3% elanikest.
Majandus
Norra on arenenud majandusega riik. Traditsioonilised tegevusalad on olnud kalapüük ja metsandus. Pärast Teist maailmasõda on hoogsalt laienenud mäendus ja tööstus. Majandus põhineb suuresti teenindusel, nafta- ja maagaasitootmisel ning kerge- ja rasketööstusel.
Norra majandus kujutab endast segamajandust, milles on ühendatud vaba turumajandus ja riigi sekkumine.
Norra on suhteliselt rikas loodusvarade poolest: nafta, hüdroenergia, kalavarud, mets ja mitmesugused mineraalsed maavarad.
Tänu energia heale kättesaadavusele, suhteliselt soodsale asendile Lääne-Euroopa turgude suhtes, ulatuslikule industrialiseeritusele, poliitilisele stabiilsusele ja kõrgele haridustasemele on Norra kujunenud heaoluriigiks, mis on üks maailma jõukamaid. Riik on suuresti sõltuv nafta- ja kalahindadest rahvusvahelistel turgudel.
Aastal 2004 moodustasid nafta ja maagaas 50% ekspordist. Vaid Saudi Araabia ja Venemaa ekspordivad enam naftat kui Norra.
Norra otsustas mitte liituda Euroopa Liiduga referendumitel aastal 1972 ja novembris 1994.
Aastal 2000 müüs valitsus ühe kolmandiku varem täielikult riigi omanduses olnud firmast Statoil. Majanduskasv oli 0,8% aastal 1999, 2,7% aastal 2000 ja 1,3% aastal 2001. Pärast majanduskasvu pidurdumist aastatel 2002 ja 2003 hakkas 2004. aastal majandus taas kiiremini arenema. 2009. aastal langes majandus 1,4% ja aastal 2010 taas 1,5% tõusis.
Viimased uuringud on leidnud, et Norra naftavarude all peitub suuri koguseid kivisütt. Sütt on praegu võimatu kaevandada, aga sellega võidakse hakata tegelema tulevikus.
Norra on traditsiooniline mereriik. Tuhatkond aastat tagasi jõudsid Norra viikingitest meresõitjad Suurbritannia saare, Islandi, Gröönimaa ja isegi Põhja-Ameerika mandrini. Kalapüük, laevaehitus ja laevandus on etendanud Norra majanduses tähtsat osa. Kuigi laevanduse osatähtsus on tasapisi langenud, on Norral suur kaubalaevastik.
Väliskaubandus
Peamiselt tänu nafta ja maagaasi ekspordile on Norra väliskaubandusbilanss alates 1990. aastast olnud positiivne. Aastal 2008 oli väliskaubanduse ülejääk 466 miljardit krooni.
Eksport
Norra ekspordib toornaftat umbes 100 miljonit tonni ja maagaasi umbes 85 miljardit m³ aastas. Muud suuremad kaubagrupid ekspordis on värvilised metallid (peamiselt alumiinium ja nikkel), kalatooted, töödeldud nafta- ja gaasitooted ning mitmesugused masinad ja seadmed.
Teenuste ekspordis on tähtsamad valdkonnad laevandus, finantsteenused, turism ja naftapuurimine.
Norra suuremad ekspordipartnerid on Suurbritannia, Saksamaa, Holland, Prantsusmaa, Rootsi ja USA.
Suurbritannia on esikohal tänu sellele, et nafta ja maagaasi eksport sinna moodustab umbes 40% Norra nende kaupade koguekspordist. Kui nafta ning laeva- ja naftaplatvormide ehitus kõrvale jätta, on Norra olulisim partner nii ekspordi kui ka impordi puhul Rootsi.
Norra eksportis 2007. aastal Eestisse kaupu umbes 700 miljoni Norra krooni eest.
Import
Aastal 2008 oli Norra kaupade ja teenuste impordi kogumaht 731,4 miljardit Norra krooni, sealhulgas kaupade impordimaht umbes 511,8 miljardit krooni.
Norra impordib peamiselt mootorsõidukeid, masinaid, seadmeid, metallitooteid, metallimaake ja vanametalli.
Teenuste impordist moodustavad suurema osa turism, finantsteenused ja laevandustasud.
Norra suuremad impordipartnerid on Rootsi, Saksamaa, Suurbritannia, Taani, Hiina ja USA.
Norra importis 2007. aastal Eestist kaupu umbes 2,5 miljardi Norra krooni väärtuses.
Kalandus ja vaalapüük
Norra on üks maailma suurimatest kalapüügi- ja kalakasvatusriikidest. Norra kalapüügitsoon ulatub Atlandi ookeani lääneosas Newfoundlandini. Kalapüügi maht Norra vetes on ajaloo jooksul varieerunud, peamiselt ülepüügi ja looduslike kalavarude kõikumise tõttu. Pärast madalseisu 1990. aastatel on kalapüügi maht kahekordistunud. Samal ajal on kalurite ja kalapüügialuste arv langenud rohkem kui kolmandiku võrra. Tänapäeval nimetab oma peamise tegevusalana kalapüügi üle 10 600 inimese, kuna 1950. aastatel oli vastav arv üle 68 000. Püütakse peamiselt turska, heeringat, kiltturska, makrelli ja krevette.
Viimase 20 aasta jooksul on arenenud kalade, eelkõige lõhe ja forelli, kasvatus akvakultuuris. Kalakasvandusi hakati rohkem looma 1980. aastate alguses. Tänapäeval moodustab lõhe 85% kogu Norra kalakasvatuse müügimahust. Teine tähtis kalaliik on vikerforell.
Kalad ja kalatooted moodustavad 5,3% Norra ekspordist.
Norras on väga pikk vaalapüügi traditsioon, kuid pärast kaubandusliku vaalapüügi keeldu 1986. aastal on vaalapüük tunduvalt vähenenud, kuid mitte lõppenud hoolimata Rahvusvahelise Vaalapüügikomisjoni ja Euroopa Liidu kriitikast. Püütakse vaid kääbusvaala, mis ei ole ohustatud liik. 2007. aastal oli vaalapüügilimiit 1052 isendit, püüti 592 vaala.
Meedia
pisi|[[Oslo Ülikool on Norra vanim ja suurim ülikool]]
Haridus
Norras on koolikohustus lastele vanuses 6–16 aastat.
Kõrgharidusasutused jagunevad ülikoolideks ja kõrgkoolideks. Bakalaureuseõpe kestab 3 aastat, magistriõpe 2 aastat ja doktoriõpe 3 aastat.
Vanim kõrgkool on 1750 asutatud sõjaväeakadeemia Krigsskolen. Vanim ja suurim ülikool on 1811 rajatud Oslo Ülikool. 1946 avati Bergeni Ülikool ja 1972 Tromsø Ülikool. Hiljem on ülikooliks saanud Stavangeri Ülikool (2005), Agderi Ülikool (2007).
Norra oli juba 19. sajandil üldise kirjaoskusega maa, praeguseks on kirjaoskuse tase peaaegu 100%.
pisi|Norra [[Leopard I tankid lumes]]
Riigikaitse
Norra kaitseväkke kuulub 23 000 inimest, sealhulgas teenindav personal. Mobilisatsiooni korral võib see tõusta umbes 83 000 sõjaväelaseni. Igal aastal on sõjaväes umbes 10 000 kutsealust. Sõjaväeteenistus on kohustuslik kõigile 18-aastaseks saanud meestele ja kestab 6–12 kuud. Naistel on teenistus vabatahtlik.
Kaitsevägi koosneb maaväest (Hæren), mereväest (Sjøforsvaret), õhuväest (Luftforsvaret) ja kodukaitsest (Heimevernet).
Ajalugu
Norra oli kuni 1397. aastani eraldi kuningriik, seejärel oli ta koos Taani ja Rootsiga Kalmari unioonis. Kui Rootsi 1521 unioonist lahkus, sai Norrast sisuliselt Taani provints. Aastast 1814 oli Norra laialdase autonoomiaga ja oma põhiseadusega riik, mille pea oli Rootsi kuningas. Aastal 1905 lahkus Norra unioonist Rootsiga ja sai iseseisvaks kuningriigiks, mille esimene kuningas oli Haakon VII.
Esiaeg
pisi|[[Alta kaljujoonised]] Arheoloogiliste leidude põhjal võib järeldada, et peatselt pärast Weichseli jäätumise mandrijää taandumist tekkis Norrasse inimasustus. Arvatakse, et esimesed inimesed jõudsid Norra aladele 11 000 – 12 000 aastat tagasi. Tõenäoliselt läksid nad läbi Jüütimaa ja Doggerlandi jäävabale Norra rannikule. Nende kivist tööriistad lubavad oletada kuulumist Ahrensburgi kultuuri. Ahrensburgi kultuuri esindajad pärinesid ilmselt Ukraina aladelt Dnepri äärest ja asustasid hiljem alasid Kesk- ja Põhja-Euroopas (Poola, Saksamaa, Taani ja mitme teise hilisema riigi alal). DNA-uuringud on näidanud tänapäeva norralaste lähedast sugulust Põhja-Saksamaa elanikega.
Mõnevõrra hiljem saabusid Põhja-Norrasse soome-ugri keeli kõnelevad inimesed.
Norra esiaja olulisimaks mälestiseks peetakse umbes 2500–6500 aasta vanuseid Alta kaljujooniseid.
Viikingite ajast keskajani
Kuni 11. sajandini tegid Norra viikingid pikki rööv- ja kaubaretki, mis ulatusid Gröönimaa, Põhja-Ameerika ranniku, Lääne-Prantsusmaa ja Vahemereni.
Østlandet läks kuningavõimu kontrolli alla 11. sajandi keskpaigas. Samal ajal suri välja Norra põhjaosa valitsenud Lade jarlide suguvõsa.
Pärast Harald Kaunisjuukse surma lagunes Norra väikekuningriikideks, mille kuningas Olav Tryggvason taasühendas. Aastal 995 rajas kuningas Olav Tryggvason Mosterile Norra esimese kiriku (Mosteri vana kirik) ja hakkas maad vägivaldselt ristiusustama. Ta suri Taani-vastases sõjakäigus Svolderi merelahingus 1000. aastal.
Kuningavõim sai nüüd toetuda kogu maad hõlmavale kirjaoskajate organisatsioonile, millel olid sidemed ladinakeelse Euroopa kultuuriga. Olav Haraldsson edendas Norra feodaliseerumist. Juhtivad aadlisuguvõsad said erilised eesõigused. Aastal 1027 Taani kuninga Knut Suure vastu ettevõetud sõjakäik lõppes edutult. Aastal 1028 tegi Taani vasturünnaku ning paljud Norra aadlikud alistusid Knutile, kuningas Olav pidi aga põgenema. Püüdes oma riiki tagasi võita, langes ta Stiklestadi lahingus. Pärast seda sai kristlusest riigiusund.
Pärast Knuti surma suutis Olavi poeg Magnus Norra riiki kindlustada. 1042. aasta päriluslepinguga sai ta Taani kuningaks.
11. sajandil oli arvukalt sisesõdasid. Kiriku võim tugevnes ja hakkas mõjutama kuningavõimu. Aastal 1104 asutati Lundi peapiiskopkond ja Norra kirik vabanes Bremeni peapiiskopkonna võimu alt. Pärast Sigurd Magnussoni surma 1130. aastal sai alguse Norra kodusõda. Kuningavõimu kindlustas uuesti Sverre Sigurdssoni suguvõsa. Aastal 1153 rajati Nidarosi peapiiskopkond.
Kuningas Håkon Håkonsson suutis pärast mõningaid segadusi Norrat sisepoliitiliselt kindlustada ja oma võimu laiendada. Hansa Liiduga sõlmiti leping. Alates 1236. aastast olid Bergenis alalised esindused. Norra põhjapiiri (Finnmargi) piiritülid Aleksander Nevskiga lahendati 1252 lepinguga. Kindlustati liitu Rootsiga. Head suhted olid ka Saksa-Rooma keisri Friedrich II-ga ja Kastiilia kuninga Alfonsoga. Kuningas leppis ära varem sageli kuningale vastu seisnud kirikuga, kusjuures kuningale jäid olulised õigused kuninga üle. Peale selle vallutas Norra Gröönimaa ja valmistati ette Islandi võtmine Norra võimu alla 1262–1263. 13. sajandi lõpus tegi kirik kõik, et oma positsiooni kuninga suhtes tugevdada. Tüli lõppes kokkuleppega, millega kiriku sõltuvus kuningast vähenes (1283). Norra katsed Hansa kaupmeeste eesõigusi Bergenis kitsendada ning oma kaubandust arendada nurjusid. Aastal 1294 pidi kuningas koguni nõustuma Hansa eesõiguste olulise laiendamisega. Aastal 1343 pärast norralaste kaotust Kopenhaagenis sõjas taanlaste ja Hansa vastu tuli Norral neid eesõigusi taas kinnitada. Håkon V surmaga suri Kaunisjuukse dünastia välja.
Selleks ajaks oli Norra saavutanud kultuurilise õitsengu, mis väljendus rikkalikus õukonnaluules, ajalookirjutuses ning üleskirjutatud saagades ja legendides. Feodaliseerumine ei loonud Norras selgeid sõltuvussuhteid.
pisi|1397. aastast pärinev liiduleping Norra, Taani ja Rootsi vahel, mis sellel kujul siiski kunagi ei jõustunud
Allakäik ja Taani aeg
Mustal surmal, mis märatses 1348–1350, ja hilisematel epideemiatel olid katastroofilised tagajärjed: suri umbes pool rahvast. Paljud hooned jäeti maha. Endise rahvaarvu taastumine võttis mitu sajandit. Riigitulud olid järgneval sajandil ligi 80% väiksemad; see oli Norrale suurem hoop kui Rootsile ja Taanile. Norra aadelkond vähenes 600 suguvõsalt 200-le ning oli võrreldes naabermaadega väikesearvuline. Musta surmaga kaotas aadel suure osa oma majanduslikust baasist.
Norra kuningate dünastia ühendati 1319 Rootsi omaga ja 1380 Taani omaga ning suri 1387 välja. Norra astus 1397 teiste Põhjamaadega Kalmari uniooni ning pärast selle lagunemist 1450 jäi püsima unioon Taaniga. Aastast 1536 oli Norra Taani vasallriik. Oldenburgi dünastia survel kaotati 1537 Riiginõukogu (Riksrådet). Aastal 1537 kaotati reformatsiooni käigus Nidarosi peapiiskopkond ning kiriku tulusid hakkas Kopenhaagenist valitsev kuningas kasutama oma õukonna rahastamiseks.
434 aasta pikkust uniooni Taaniga nimetati 19. sajandil sageli 400-aastaseks ööks, sest Norra oli uniooni nõrgem pool, mida valitseti Kopenhaagenist. Aastaid 1570–1721 iseloomustasid suured maksud ning pikad sõjad Taani-Norra ja Rootsi vahel. Kalmari sõda kinnistas 1613 küll Põhja-Norra põhjaosa lõplikult Norrale, kuid peaaegu kõik muud sõjad viisid territooriumi kaotamiseni. Pärast Torstensoni sõda loovutati Brömsebro rahulepinguga 1645 Rootsile Jämtland ja Härjedalen, 1658 Båhuslen. Aastal 1660 tegi kuningas riigipöörde, saatis Taani Riiginõukogu laiali ning kehtestas absoluutse monarhia, mis kestis 1814. aastani. Praegune Rootsi-Norra piir määrati kindlaks rahuajal 1751.
1814. aasta demokraatlik põhiseadus
pisi|[[Oscar Arnold Wergeland. "Põhiseaduskogu Eidsvollis 1814". Wergeland maalis selle maali 70 aastat hiljem ning kinkis 1885 Stortingile]] Taani-Norra kuningas Frederik VI astus liitu Napoleoniga ning jäi seetõttu Napoleoni sõdades kaotajaks. Kieli rahuga 1814 loovutati Norra Rootsi kuningale Karl XIV Johanile. Kevadel 1814, kui Rootsi väed olid lõuna pool sõjakäigul, õnnestus Riigikogul (Riksforsamlingen) Eidsvollis välja töötada ja anda 17. mail 1814 liberaalne Norra põhiseadus, mis põhineb rahva suveräänsuse printsiibil. Pärast lühikest sõda Rootsiga lepiti kokku personaalunioonis Rootsiga. Norra kuninga suveräänsus Gröönimaa, Islandi ja Fääri saarte üle jäi Taani kuningale. Norra sai 1814 oma pealinna (Christiania), valitsuse, armee, sõjalaevastiku, seadused, valuuta, keskpanga ja parlamendi. Hääleõigus oli peaaegu pooltel täisealistest meessoost elanikest. Ainult välispoliitikat juhtis ühine Rootsi-Norra kuningas Rootsi välisministeeriumi kaudu.
19. sajandil juhtis Norrat mitteaadlikest ametnike eliit, kuid opositsiooni organiseerumine tõi kaasa parteide kujunemise. Aastal 1884 otsustas Riigikohus (Riksrett), et valitsus hakkab põhiseadust järgides olema Stortingi poolt nimetatud komitee, mitte kuninga poliitika elluviija. Sellest sai aluse Norra tänapäevane riigikord.
Uniooni katkestamisest tänapäevani
Norra kasvav rahulolematus uniooniga 19. sajandi lõpus viis Norra-Rootsi uniooni katkestamiseni 1905 rahvahääletuse alusel. Norra valitsus pakkus Norra trooni Taani printsile Carlile. Pärast uut rahvahääletust valis Storting ta kuningaks ja ta võttis nimeks Haakon VII.
Esimeses maailmasõjas jäi Norra neutraalseks, kuid Norra laevaehitus etendas sõjas suurt osa. Ka Teises maailmasõjas kuulutas Norra end neutraalseks, kuid Saksamaa okupeeris Norra.
Aastal 1972 tühistas rahvahääletus Euroopa Ühendusega liitumise lepingu, 1994 hääletati Euroopa Liiduga ühinemise vastu. Norra on NATO liige.
Kultuur
Norrast on pärit maailmakuulsaid kirjanikke, sealhulgas Ludvig Holberg, Henrik Ibsen, Bjørnstjerne Bjørnson ning Nobeli auhinna laureaadid Knut Hamsun ja Sigrid Undset. Norrast on pärit ka ekspressionistlik kunstnik Edvard Munch ja skulptor Gustav Vigeland ning helilooja Edvard Grieg. Tuntud on ka polaaruurijad Roald Amundsen ja Fridtjof Nansen ning maailmarändurist etnoloog Thor Heyerdahl.
Kirjandus
Keskaegsetest teostest on tuntum dialoogivormis "Konungs skuggsjá", mis koostati õpetuseks isa poolt kuningas Magnus Lagabøtele.
Taani-Norra ajal olid kuulsamad kirjamehed Petter Dass, kes kirjutas kirikulaule ja luuletusi, millest tuntuim on Nordland poeetiline kirjeldus "Nordlands Trompet", ja taani-norra näitekirjanik Ludvig Holberg, kes kirjutas ka romaani "Nils Klims reise til den underjordiske verden".
19. sajand oli norra kirjanduse õitseaeg. Rahvusromantiline Henrik Wergeland ja euroopalikum Johan Sebastian Welhaven olid kaks väljapaistvat luuletajat, kellest kumbki pani aluse ise laadi traditsioonile. Henrik Ibsenit peetakse üheks maailma suuremaks näitekirjanikuks ja suurimaks realistiks näitekirjanduses. Teised tolle aja väljapaistvad kirjanikud olid Bjørnstjerne Bjørnson, Alexander Kielland ja Jonas Liega said 19. sajandi lõpuks "neljaks suureks". Tähtsad kirjanikud olid ka Arne Garborg ja Amalie Skram. Peter Christen Asbjørnsen ja Jørgen Moes andsid välja norra rahvamuinasjutte, mis esimest korda ilmusid 1840ndatel. Rahvamuinasjuttude rahvalikul keelel oli suur tähtsus norra kirjakeele ja norra kirjanduse kujunemisel.
20. sajandi esimese poole mõjukamad kirjanikud olid Sigrid Undset ja Knut Hamsun, kes mõlemad olid poliitiliselt konservatiivsed. Mõlemad on saanud Nobeli kirjandusauhinna.
Teise maailmasõja järel oli norra kirjandus väga mitmekesine, ulatudes Jens Bjørneboe ja Agnar Mykles kultuuriradikalismist Dag Solstadi vasakradikaalse modernismini ja Erlend Loe naivismini. Tänapäeva autoritest on tuntud Jan Kjærstad, Lars Saabye Christensen ja Erik Fosnes Hansen. Jon Fosse on Henrik Ibseni kõrval mängituim norra näitekirjanik; 21. sajandi alguses oli ta Euroopa mängituim nüüdiskirjanik. On ka populaarseid kriminaalromaanikirjanikke, kelle seas on Gunnar Staalesen ja Anne Holt.
pisi|[[Trollid on norralaste rahvausundi tähtsaimad tegelased, kes on andnud ainest arvukate kunstiteostele loomisel ning inspireerinud paljusid Norra muusikuid, kirjanikke ja kunstnikke]] pisi|[[Hans Gude maal 1847. aastast]]
Kunst
Algupärane norra maalikunst kujunes välja maastikumaalist 19. sajandi alguskümnenditel. Varem olid Norras domineerinud Saksamaalt ja Hollandist sisseveetud teosed ning Taani võimu mõjul valminu.
Algul loodi peamiselt maastikumaale, hiljem valdavalt impressionistlikke ja realistlikke teoseid.
Tänapäeval on Norras palju rahvusvaheliselt tuntud kunstnikke.
Muusika
Kõige kuulsam Norra helilooja läbi aegade on olnud Edvard Grieg.
Norra popmuusika lipulaevadeks on sellised bändid ja esinejad nagu Röyksopp, Turbonegro, Serena Maneesh, Sissel, Annie, Madrugada ja Jaga Jazzist.
Norra on olnud regulaarne osavõtja Eurovisiooni lauluvõistlustel ja korduvalt ka esikohti saavutanud – Norra Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Teater
Norras on teater suhteliselt uus kunstiliik. Vanim teater – Den Nationale Scene – rajati 1850. aastal Bergenis. Esimene riiklik teater, Rahvusteater Oslos, avas uksed peaaegu 50 aastat hiljem, aastal 1899. Põhjuseks võib olla asjaolu, et teater on linlik kunstivorm, Norra aga oli ja on tänapäevalgi riik, kus on vähe suuri linnu. Siiski kerkisid vähehaaval teisedki teatrimajad – kõigepealt Trondheimis ja Stavangeris ning 1970. aastatest alates juba peaaegu igas Norra osas.
Rahvatants
Kaljujoonistel 1. aastatuhande teisest poolest eKr on motiive, mida on tõlgendatud esiaegsete rituaalsete ja maagiliste tantsude kujutistena.
Keskaegsest norra tantsust on vähe teateid, kuid võib arvata, et nagu mujalgi Põhjamaades, tantsiti aheltantse (laulutantse). Keskajal on "dans" olnud mõne isiku lisanimi (Sverting dans (1292), "Sigurd dans" (15. sajand)). Arvatakse, et see märgib head tantsuoskust.
Külatants (bygdedans) on norra rahvatantsu kihistus, mis on välja kujunenud vanemast paaristantsust. Seda mängitakse viiuli (hardingfele) saatel.
Põhilised tantsud on kolmeosalise taktimõõduga springar (Lääne-Norra) ja pols (Ida-Norra) ning kaheosalise taktimõõduga gangar ja halling. Hardfele saatel tantsitavad põhitantsud on springar, halling, gangar ja rull (vossarull). Pols 'i tantsitakse tavalise viiuli või lõõtspilli saatel. Springar tuli arvatavasti enne 1600. aastast Saksamaalt või Austriast; oletatakse sugulust lendleriga.
Külatantsud on improvisatsioonilised. Neis vahelduvad üksik- ja paaristants. Paarid liiguvad mööda ringi nagu valsis, mis jõudis Norrasse 19. sajandil.
Danilo Türk
pisi|Danilo Türk (2010)
Norra
Rahvatants
19. sajandi lõpus olid külatantsud välja suremas, kuid Noregs ungdomslag, Landslaget for Spelemenn jt organisatsioonid hakkasid neid kultiveerima.
Vanatantsud (gammeldans) jõudsid Norrasse 18. sajandi lõpust. Kõigepealt tuli valss, siis hoppvals, skotsk, hamburger ja lõpuks reinlender. 19. sajandi lõpus tulid polkamasurka, masurka ja Pariisi polka. Pärast 1950. aastat tuli Läti polka.
On ka laulumänge ja mitme paari ringtantse.
20. sajandi esimese poole rahvatantsuliikumises tekkisid Fääri saarte eeskujul laulutantsud.
Danilo Türk
Danilo Türk (sündinud 19. veebruaril 1952 Mariboris) on Sloveenia poliitik, jurist ja diplomaat.
Ta oli 22. detsembrist 2007 kuni 22. detsembrini 2012 Sloveenia president.
Norra
Ballett
pisi|[[Norra Rahvusteater|Norra Rahvusteatri maja Oslos]]
20. sajandi esimesel poolel oli Norra balleti keskus Norra Rahvusteater. Tolle aja tähtsamad nimed on Gyda Christensen ja Lillebil Ibsen.
Danilo Türk
Lõpetas 1975 aastal Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna. 1982. aastast rahvusvahelise õiguse doktor. 1984. aastast töötas ÜRO juures. Aastal 1992 sai Danilo Türk Sloveenia esimeseks suursaadikuks ÜRO juures, 1990. aastate lõpus tõusis ta ÜRO Julgeolekunõukogu esimeheks. 2000–2005 töötas ta ÜRO peasekretäri abina poliitilistes küsimustes. 2005. aastast oli Türk Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise õiguse kateedri juhataja.
2007. aasta presidendivalimised
Presidendivalimiste esimeses voorus 21. oktoobril 2007 jäi teiseks ning pääses edasi koos Lojze Peterlega teise vooru. Teises voorus 11. novembril 2007 võitis ülekaalukalt, kogus 68,03% häältest.
2012. aasta presidendivalimised
2012. aasta presidendivalimiste teises voorus 2. detsembril 2012 kaotas Türk ülekaalukalt Borut Pahorile, kes valiti Sloveenia uueks presidendiks.
Norra
Ballett
Esimese kutselise balletiansambli lõid 1948 Gerd Kjølaas ja Briti päritolu Louise Browne. Pärast mitut nimevahetust sai trupist 1958 loodud Den Norske Opera osa. Balletitrupi kunstiliseks juhiks sai Harcourt Algernoff Austraaliast. Klassika kõrvale toodi repertuaari kaasaegset koreograafiat (George Balanchine, Antony Tudor, Birgit Cullberg, Glen Tetley). Norra uute koreograafide seas olid Kjersti Alveberg ja Kari Blakstad. Trupi juhtide seas olid Sonja Arova ja Anne Borg.
Aastatel 1990–2002 juhtis taanlane Dinna Bjørn truppi, mis pälvis rahvusvahelise tunnustuse. Talle järgnes ballettmeistrina Espen Giljane. Alates 1992. aastast kannab trupp nime Den Norske Nationalballet.
Moderntants
Moderntantsu harrastab Norras näiteks Nye Carte Blanche Bergenis. Sealsed koreograafid on Ingun Bjørnsgaard ja Ina Christel Johannessen.
Filmikunst
Norra kultuuris ei ole filmikunst kesksel kohal.
Esimeseks Norra mängufilmiks peetakse 5–6-minutilist draamafilmi "Fiskerlivets farer", mis on kaduma läinud. Selle valmimisajaks peetakse 1907. aastat, kuigi esilinastuse aeg pole teada.
Tummfilmi ajastul tehti kokku umbes 45 lühemat või pikemat mängufilmi. Üle kolmandiku neist on kaduma läinud, sealhulgas peaaegu kõik enne 1920. aastat valminud filmid.
1970. ja 1980. aastatel paranes filmikunsti riiklik toetamine.
Silmapaistev nukufilmirežissöör oli Ivo Caprino.
Alates 1980. aastatest on Norras valminud rahvusvahelist tähelepanu äratanud filme. 2000. aastatel on toodetud 20 täispikka kinofilmi aastas. Aastal 2001 loodi Norsk Filmfond.
Domineeriv filmikompanii on 1932. aastast Norsk Film A/S.
Aastal 1997 rajati Lillehammeris Norra esimene filmikool.
pisi|[[Urnesi püstpalkkirik kanti 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse]]
UNESCO maailmapärandi nimistu
Norra kultuurimälestistest kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse Bryggeni hansalinnaosa Bergenis (1979), Urnesi püstpalkkirik (1979), Rørosi kaevandusasula (1980), Alta kaljujoonised (1985) ja Struve geodeetiline kaar (10 riigi ühispärand; 2005).
pisi|Üks [[Oslo peatänavaid rahvuspühal 17. mail – vaade Kuningalossi poolt]]
Rahvuspüha
Norralased tähistavad 17. mail Norra põhiseaduspäeva. Kantakse rahvarõivaid ja osaletakse (eriti lapsed) linnaparaadidel, mis leiavad aset üle kogu maa.
Aadu Tillissoo
Aadu Tillissoo (kuni 1935 Adalbert Tillisson, 25. märts 1892 Aru vald, Tartumaa – 23. november 1941 Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti politseinik.
Oli 1913–1914 Rannu ja 1914–1915 Tähtvere vallakirjutaja. 1915–1917 osales Esimeses maailmasõjas, alates 1918. aastast teenis Eesti politseis.
Õppis 1926–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1930, korporatsiooni Sakala vilistlane.
1918–1920 Tartu kriminaalpolitsei ametnik, 1920–1921 Viljandi, 1921–1932 Pärnu ja 1932–1940 Tartu kriminaalpolitsei komissar.
Arreteeriti NKVD poolt 1941 Tartus, suri vangistuses Venemaal.
Suur-Pakri
Suur-Pakri ehk Stora Rågö on saar Soome lahe lääneosas Väike-Pakrist läänes. Mandri-Eestist eraldab saart Kurkse väin. Saare pindala on 12,68 km². Suur Pakri on Väike-Pakrist veidi väiksem. Mõlemad saared kuuluvad Paldiski linna koosseisu.
Nimi
Saare rootsikeelne nimi Rågö tähendab 'rukkisaart'. Selgusetu on, miks pindalalt väiksemat saart on suuremaks nimetatud.
Loodus
thumb|250px|[[Suur-Pakri pank]] Saare põhjaosa kuulub Pakri maastikukaitseala koosseisu. Seal asub umbes 3 km pikk ja 1–8 m kõrge Suur-Pakri pank. Saare põhjaosas asub mitu looduslikku või inimtekkelist väikest järve (Suur-Pakri saare järvikud).
Samblikest on saarelt leitud habrast aloinat, lubi-niithammast ja siberi manniat.
Saare põhja- ja idarannikul esineb niite. Looniit on Eesti üks suuremaid lagedaid looalasid. Haruldasematest taimedest kasvavad saarel salutakjas, soohiilakas ja nõmmnelk. Heinamaad olid piiratud kiviaedadega.
Mets katab ¼ saare pindalast, valdavalt kesk- ja lääneosa. Saarel kasvavad Eesti läänepoolseimad pangametsad. Puudest kasvavad saarel kased, kuused ja harilikud pihlakad.
Saare lõunaosa on kohati soine.
Ajalugu
thumb|250px|[[Suur-Pakri kirik (1924)]] Pakri saari on ajaloos esmamainitud 1283. aastal kui Taani kuningas Erik V Klipping kinnitas Padise kloostri valdused.
28. aprillil 1345 müüs kloostri abt Nicolaus saare 5 rootslasele 34 hõbemarga eest. 1555 käisid saare talupojad Rootsi kuninga Gustav I Vasa juures õigust nõudmas. Eestimaa kubermangu justiitskolleegium otsustas 1770, et kohalik mõisnik Thomas von Ramm ei või Suur-Pakri talupoegi kohelda pärisorjadena.
Saarel asus kolm küla: Suurküla (Storby), Lepikuküla (Bisagidby või Alskogby) ja Rannaküla (Strandby või Åsby või Åsa), mille elanikud pidid mais 1940 lahkuma. Nõukogude ajal kasutati saart polügoonina ja Eesti Vabariigile tagastati saar mais 1994.
Suur-Pakri saare loodetipus asub Suur-Pakri tulepaak.
Saarele oli plaanitud rannakaitsepatarei nr 2b, mis oleks kuulunud Peeter Suure merekindluse peapositsiooni koosseisu, kuid jäi ehitamata.
Suur-Pakrit on pakutud üheks sobilikuks kohaks Eestis tuumaelektrijaama ehitamiseks.
Kultuurimälestistest asuvad saarel Suur-Pakri kiriku varemed ja Suur-Pakri kalmistu.
Mall Jõgi
pisi|300px|Mall Jõgi ja [[Henn-Kaarel Hellat Kirjanike Liidu üldkogul Tartus 23. märtsil 2012]]Mall Jõgi (Mall Kaevats; sündinud 16. juulil 1947 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane.
Töötanud Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektoris (1970–1972), F. Tuglase majamuuseumis (1972–1978), Sirbi (Sirp ja Vasar, Reede, Kultuurileht) toimetuses (1978–1998), Eesti Teaduste Akadeemias (1998–1999), EV Kultuuriministeeriumis (1999–2004), Keele ja Kirjanduse toimetuses (alates 2004).
Avaldanud kultuuriväljaannetes (Looming, Keel ja Kirjandus, Sirp) arvustusi, artikleid ja intervjuusid alates 1971. aastast.
Isiklikku
Tema isa oli kirjanduskriitik ja tõlkija Olev Jõgi.
Ta oli abielus Ülo Kaevatsiga. Nende pojad on Mihkel ja Marten Kaevats.
Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik
Kirikuhoonet kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna Nõmme Ristija Johannese kogudus.
Ajalugu
Kirik ehitati aastatel 1922–1923 Glehni perekonna poolt kogudusele kingitud krundile. Kiriku arhitekt oli Aleksandr Vladovski, insener Aleksei Golubkov tegi projekti muudatusi. Kirik ehitati annetustest ja heategevusüritustest saadud raha eest ning ei saanudki rahanappuse tõttu kavandatud ulatuses valmis – freskode ja vitraažakende jaoks tollal raha ei jätkunud.
Aastatel 1960–1990 teenis kirikus preestrina hilisem Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius.
Nõmme (Rapla)
Nõmme on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 18 inimest. Kõik olid eestlased.
Kultuurimälestistest asub külas Nõmme kõrtsihoone.
Külas elab Aavo Mägi, kes on aretanud umbes 200 sirelisorti ja kellel on arvatavasti üks Eesti suuremaid sireliaedu.
Peeter Panksep
Peeter Panksep (ka Peeter Panksepp; 14. aprill 1898 Unipiha vald, Tartumaa – 1. august 1970 Montréal) oli Eesti ajakirjanik ja poliitik, Vabariigi Valitsuse eksiilis liige.
Ta õppis aastatel 1928–1942 Tartu Ülikooli õigus- (lõpetas 1942) ja filosoofiateaduskonnas 1943–1944, korporatsiooni Sakala vilistlane.
Heldur Karmo
Heldur Karmo lõi ja tõlkis üle 3500 lauluteksti. Sõnaraamatuid appi võttes suutis ta laulusõnu tõlkida 10–15 keelest.
Peeter Panksep
Ta oli 12 aastat Tartu Eesti Majaomanike Seltsi esimees, Majaomanikkude Koja liige. 1939. aastal valiti ta Tartu linnavolinikuks.
1944. aastal põgenes Saksamaale. Hiljem siirdus Kanadasse.
Heldur Karmo
Noorpõlv ja karjääri algus
Ta õppis Jakob Westholmi Gümnaasiumis, kus sai hästi selgeks inglise keele. Töövahendina läks sagedamini vaja ka saksa ja vene keelt. Nendele keeltele rajas ta iseõppijana töö käigus muude võõrkeelte õppe.
Teismelisena põetud lastehalvatuse tagajärjel oli Karmo liikumine raskendatud ja tema elu möödus ratastoolis. Sellest hoolimata oli ta laulja ja teleajakirjaniku Reet Linna sõnul ülimalt rõõmsameelne inimene, kuid: “Samas ei saanud ta kunagi väljas käia ega osa ühegi oma tekstiga laulu esiettekandest.”
1946. aastal alustas ta tegevust vabakutselise literaadina. Tema värsse, följetone ja proosakatsetusi ilmus ajalehtedes ja ajakirjades Noorte Hääl, Rahva Hääl, Stalinlik Noorus, Kehakultuur jm. Aastatel 1954–1961 kirjutas ta estraadikavu ("Kevad estraadil", "Märkmikuga käes", "Juhtub ka nii" jm) Tallinna Töönduskooperatsiooni Kultuuribaasile ja sketše Eesti Filharmooniale.
Ka laulusõnu hakkas Karmo tõlkima kohe pärast pärast sõda: esimene laul oli "Stardust", eesti keeles "Tähetolm".
Heldur Karmo oli üks ansambli Swing Club (1947–1957) asutajaliikmeid.
Swing Clubi jaoks kirjutas Karmo ka esimesed algupärased laulusõnad: debüüdiks sai Uno Naissoo laul "Arglik brigadir", mis valmis 1949. aastal. Tagasisidet tuli kaua oodata, sest linti pääses lugu alles 1957. aastal. Raadios mängitamisele järgnes laiem populaarsus.
Tsensuuriga tuli sõnameistril Nõukogude ajal muidugi arvestada, kuid juhtus ka nii:
Lauluvõistlused ja tuntud laulude näited
Kui 1950. aastate lõpus hakati ka Eestis korraldama mitmesuguseid lauluvõistlusi ja võistluskontserte, osales tavaliselt igal sellisel võistlusel mitu Karmo kirjutatud sõnadega laulu. Toona naljatati, et ükskõik, kas peaauhinna võidab Arne Oidi või Uno Naissoo lugu – Heldur Karmo võidab oma laulusõnadega nagunii!
Koostöö Arne Oidiga
Arne Oit on kirjutanud sadakond estraadilaulu, mis on Eesti lauluvõistlustel saanud auhinnalisi kohti. Tema lauluparemikust ongi suurem osa just Heldur Karmo sõnadega, näiteks :
Koostöö Uno Naissooga
Uno Naissoo laule Heldur Karmo sõnadele :
1976. aastal pälvis ta Eesti NSV muusika aastapreemia koos Uno Naissooga loodud laulu "Hüvasti, Galja" eest.
Koostöö teiste heliloojate ja esitajatega
Heldur Karmo kirjutas sõnu ka Arved Haugi, Hans Hindpere, Valter Ojakääru, Gennadi Podelski ja paljude teiste heliloojate lauludele. Kokku jõudis ta teha koostööd lausa 50 heliloojaga. Ainus, kellega ta oma sõnul koostööd ei teinud, olevat olnud Evald Vain, kelle lauludele kirjutas sõnad abikaasa Erika.
Karmo tekstidega laule laulsid meelsasti nii toonased tipplauljad, nagu Georg Ots, Heli Lääts, Uno Loop, Els Himma, Kalmer Tennosaar, Jaak Joala, Heidy Tamme, Marju Kuut, kui ka nooremate põlvkondade esindajad.
"Tema tekstid olid hästi lauldavad, sest ta tunnetas muusikat ning püüdis sõnade vältust muusikaga ühendada, et need muusikaga vastuollu ei satuks. Karmo püüdles selle poole, et kirjutada väike stoori või olustikupilt," on imetlenud Heldur Karmo loometeoseid Els Himma.
Karmo sõnadele loodud laulud on kõlanud ka üldlaulupidudel.
Jaan Kurn
Sündis Metsakuru külas Patsi talus popsi pojana, õppis Kärstna ministeeriumikoolis ja 1910–1914 Tartu Õpetajate Seminaris, hiljem Hersoni Pedagoogilises Instituudis Lõuna-Ukrainas 1917–1920.
Heldur Karmo
Eurovisiooni võidulaulud eesti keeles
Peeter Sauli ja Heldur Karmo ülikiire ja meisterliku koostöö tulemusel jõudsid tavaliselt Peeter Sauli orkestri ja laulja Heli Läätse esituses kohemaid eesti keeles Eesti publiku ette ka Eurovisiooni värsked võidulaulud. "Kui õhtul oli Soome televisiooni kaudu näha, mis sealt tuli, siis Peeter Saul võttis kiirelt muusika maha ja öösel kell üks helistati Karmole ning telliti tekst. Nõnda sündis näiteks "Tänav, pink ja puu". Järgmisel päeval oli laul eestikeelsena valmis ja läks esitamisele. Kui oli vaja, kirjutas Karmo hiilgava teksti ka ühe napi ööga," teab ajakirjanik Vello Mikk, kes on Heldur Karmoga teinud mitu mahukat intervjuud.
Jaan Kurn
Jaan Kurn suri 30. märtsil 1981 ning on maetud Pärnamäe kalmistule 2. aprillil 1981.
Heldur Karmo
Eurovisiooni võidulaulud eesti keeles
Pärast Heldur Karmo surma on umbes samal moel Eurovisiooni võidulugudele eestikeelseid sõnu meisterdanud Leelo Tungal.
Jaan Kurn
Looming
Koolitöö kõrvalt kirjutas Jaan Kurn luuletusi Ralf Rondi nime all. Tema esikkogu "27" ilmus Narvas 1923. aastal ning tekitas ulatusliku poleemika ajakirjanduses. Ebakõlbelisuses süüdistatuna trahviti 1926. aastal autorit ning raamat määrati hävitamisele. Ralf Rondi (Jaan Kurni) ateistliku suunitluse, robustse väljenduslaadi ja futuristlike sugemetega värsid on mõjustatud noorest Majakovskist, aga ka August Allest ja Henrik Visnapuust, neis kritiseeritakse sõjaaegset ja -järgset moraalilodevust.
Heldur Karmo
Karmo laulusõnad filmides ja trükistes
Karmo sulest pärinevad paljud laulutekstid, mis on kõlanud kõigepealt kino- ja telefilmides "Vallatud kurvid", "Juhuslik kohtumine", "Varastati Vana Toomas" (1970), "Duett-duell" (1970), "Võtmeke" jm, samuti Eesti ja Soome ühistelesaadetes "Naapurivisa" ja "Küsi julgesti".
Jaan Kurn
Looming
Ralf Rondi sentimentaalsed noorusvärsid ilmusid kogus "Liblikad" Narvas 1926. aastal. Luuletuskogus "Naine" (Narva, 1926) jätkas ta robustset ja sarkastilist laadi, suurenenud oli ajakajaline satiir. Tema protesti värsse ilmus ajalehes Uus Edasi 1929. aastal ja mujal. Neist koostas ta neljanda luulekogu "Nälg", mis jäi aga avaldamata kirjastusvõimaluste puudumise tõttu.
Heldur Karmo
Karmo laulusõnad filmides ja trükistes
1978. aastal andis kirjastus Eesti Raamat välja Heldur Karmo autoritekstide valikkogu "Unustuse jõel". Karmo laulutekste leidub rohkesti ka laulikutes "Laulge kaasa!" (mis ilmus mitu korda aastas aastatel 1966–1984) ja "Meie repertuaar" (1960–1989).
Jaan Kurn
Looming
Ralf Rond oli esimesi Vladimir Majakovski tutvustajaid ja tõlkijaid Eestis. Tema tõlgitud on ka Majakovski "Pilv püksten" (Narva, 1930). 1920. aastail avaldas ta artikleid kirjandusküsimuste kohta ning elu lõpul kirjutas memuaaride raamatu "Minu eluraamatu helgeid ja tumedaid lehekülgi", mis on jäänud käsikirja. Seal ta kirjutab: "Mul on kahjuks järsk iseloom. Kus mulle alusetult ninna käratakse, ei jäta ma kunagi vastu hammustamata. Aga see ei ole kehtiva elumoraaliga kooskõlas ja kaotajaks pooleks osutun ikka mina."
Heldur Karmo
Karmo laulusõnad filmides ja trükistes
Tema viimaseks suurtööks jäid ansambli The Beatles 99 laulu eestikeelsed tõlked, mis valmisid 1993. aastal. Need ilmusid kolmest vihikust koosnevas komplektis "The Beatles. 8 päeva nädalas", mille andis 1993. aastal välja MTÜ Estonian Beatles Club. 248-leheküljelises tavaformaadis ja pehmes köites on need 99 laulu nii eesti kui ka inglise keeles koos akordimärkidega kitarril saatmiseks.
Jaan Kurn
Looming
Eesti Vabariigi päevil kuulus ta Tööerakonda ("kuid mu ettepanekute poolt hääletasid sotsiaaldemokraadid"), oli kaitseliitlane, kuid võttis osa ainult organisatsiooni laskevõistlustest.
Akordi põhikuju
thumb|[[Kolmkõla C-duuris põhikujul]] Akordi põhikujuks nimetatakse akordi helide sellist asetust, kus madalaimaks heliks on akordi põhiheli ehk akordi priim.
Heldur Karmo
Mälestuse jäädvustamine
9. mail 2018 avati Tallinnas Kibuvitsa tänav 20 asuval majal Heldur Karmo mälestustahvel.
Jaan Kurn
Tegevus nõukogude korra ajal
1940. aastal läks ta kaasa uue võimuga, oli parteitu bolševik (jäi parteist kõrvale seal valitseva jäiga käsusüsteemi tõttu).
Heldur Karmo
Mälestuse jäädvustamine
27. juunil 2018 avati Tallinnas Löwenruh' pargi vabaõhulava kõrval Heldur Karmo mälestuspink. Järgnes kontsert „Muusikasuvi Löwenruh's“, kus esinesid Maia Vahtramäe ja Mart Abro. Mälestuspingi rajamise ettepanek tuli Kristiine linnaosa elanikelt, idee teostati Kristiine Linnaosa Valitsuse ja Eesti Autorite Ühingu koostöös.
Jaan Kurn
Tegevus nõukogude korra ajal
1941. aastal astus ta hävituspataljoni ning osales lahingutes Kadrina all ja Simuna surnuaia juures. Sõja-aastail oli NSV Liidu tagalas.
Aastail 1950–1951 korraldas nõukogude võim Jaan Kurni tagakiusamise ja jälitamise, mille kohta Jaan Kurn ise kirjutas: "Kogu see klaperjaht tekitas minus ei-kellegi-maale sattunu tunde." Nimelt oli Tallinna 20. Keskkooli juhiameti koha endale planeerinud Mererajooni TSN TK Haridusosakonna juhataja Alice Lambakahar (Tallinna Linna TSN TK esimehe Aleksander Hendriksoni naise õde), kes asus koha eest võitlema ebaausate võtetega EKP kaudu ega lõpetanud Jaan Kurni jälitamist enne, kui viimane Tallinnast lahkus.
Tema kaasaegsed õpetajad mäletavad direktorit lugupidamisväärse ja ausa mehena.
Vähendatud sekund
Vähendatud sekund on intervall, mille astmeline suurus on 2 ja tooniline suurus 0 tooni.
Oela
Oela on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Vähendatud sekund
Vähendatud sekundi enharmooniline intervall on puhas priim. Vähendatud sekund on altereeritud intervall.
Oela
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 40 inimest. Neist 39 (97,5%) olid eestlased.
Mia (Eesti laulja)
Mia (kodanikunimi Kersti Kukk; sündinud 1987. aastal Tallinnas) on eesti laulja.
Aastal 2010 lõpetas Tartu Ülikooli riigiteaduste eriala. Oli vahetusüliõpilasena Venemaal Voronežis ja Prantsusmaal Bordeaux's.
Muusikukarjäär
Muusikat õppis Mia laulu- ja tantsukoolis WAF Maikeni juhendusel. Lauljakarjääri alustas suvel 2010.
Grafeem
Grafeem on väikseim tähendusi eristav üksus kirjakeeles.
Suulises keeles on analoogseks vähimaks üksuseks foneem.
Grafeemide näiteiks on kirjatähed, kirjavahemärgid, numbrid.
Tartu Linnamuuseum
pisi|Tartu linnamuuseum pisi|Tartu linnamuuseumi ajalooline reklaam [[Jakobi tänav|Jakobi ja Baeri tänava nurgal, 2011.]]
Tartu linnamuuseum on muuseum, mille eesmärgiks on koguda, säilitada, uurida ja tutvustada Tartu linna ajalugu. Muuseum asub tänapäeval aadressil Narva mnt 23.
Püsinäitus
2001. aastal valminud näitus "Dorpat. Jurjev. Tartu" on Tartu ajaloo museoloogiline interpretatsioon.
2020. aastal möödus 100 aastat Tartu rahulepingu sõlmimisest. Juubeliaasta puhul avati Tartu linnamuuseumis uuendatud Vabadussõja ja Tartu rahu ekspositsioon.
Hoonest
Kuni 2000. aastani asus Tartu linnamuuseum aadressil Oru 2. Alates 30. augustist 2001 asub muuseum endises kultuurimajas, linnafolklooris ka "Katariina majana" tuntud helesinises mõisahoones Narva mnt 23. 1790. aastal valminud maja kuulus leitnant Woldemar Conrad von Pistohlkorsile. Aadliseisuse esindajana soovis ta endale luksuslikku ja moodsat, kuid samas klassikalist linnapaleed, nagu need olid levinud Madalmaades, Põhjamaades ja Saksamaal. Maja arhitekt oli tolleaegse Tartu tuntuim ehitusmeister, Rostocki päritolu Johann Heinrich Bartholomäus Walter, kes projekteeris ka Tartu raekoja ja töötas Tartus kokku üle 40 aasta.
Kahekorruselise kivikatusega elumaja esimesel korrusel oli 8 tuba, eeskoda ja suur köök, teisel korrusel asus suur saal kõrval olevate salongidega. Trepid olid puust; männipuust põrandad värvitud; laed ja seinad krohvitud. Valgeks värvitud tiibuksi oli 12 ja ühe poolega uksi 21, hollandi ahjusid oli 16 ja portselanahjusid 3.
Värvilistel kunstmarmorist seinatahvlitel, akende vahele paigutatud peeglite ümber, supraportidel (ukse kohal olevad raamistatud kaunistused) ja laes on rikkalik stukkdekoor Louis XVI stiilis. Louis XVI stiil esindab prantsuse varaklassitsismi, mis valitses aastatel 1760–1790 kuningas Louis XVI aegses ruumikujunduses. Esindusruumi tähtsust rõhutab rõõmus ja pidulik kujundus. Saali pruunikaspunase süüga heledast kunstmarmorist seinu kaunistavad ovaalraamis figuraalkompositsioonid ja trofeekimbud, peeglid on raamitud girlandidega (pärg, vanik). Supraportidel on portreemedaljonide raamiks lopsakate lehvidega seotud tamme- ja loorberivanikud. Roosikeste, nartsisside jt lilleõite põimingud vahelduvad nõtkete girlandidega. Peegliraamides on kesksel kohal varaklassitsismi lemmikmotiiv kraatervaas (kreeka krater, 'veinisegamisnõu').
Mall Hiiemäe
Mall Hiiemäe (neiupõlvenimi Mall Proodel; sündinud 9. jaanuaril 1937 Roostojal) on eesti folklorist, kes on tuntud eeskätt eesti rahvakalendri ja pajatuste uurijana.
Lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli folkloristina. Kaitses doktorikraadid Moskva Maailmakirjanduse Instituudis 1983 (dissertatsioon "Возникновение сказов и их место в эстонской народной традиции повествования (на материале сказов Кодавере)") ja Tartu Ülikooli Eesti ja võrdleva rahvaluule osakonnas 1998 (dissertatsioon "Der estnische Volkskalender").
Ale
pisi|Telkkämäki looduskaitseala, [[Kaavi vald, Soome (2013).]]
Ale (ka aletegemine, aletamine, aletegu, alepõllundus, saarte murdes ja mulgi murdes saat, põhja- ja lõunaeesti murretes ka sõõrd ) on põllumaa saamine metsa maharaiumise, metsamaa põletamise ning selle tuhaga maa väetamise teel.
Aleks võidakse nimetada ka sel teel saadud põllumaad või põldu (alepõld). Aleks võidakse nimetada ka aletegemiseks maharaiutavat või maharaiutud metsa. Aletegemine on ka üks maaharimis- ehk viljelusviis (aleviljelus).
Ajaloost
Aletegemine on maailma metsaaladel laialdselt tuntud. Põhja-Euroopa metsavööndis oli aleviljelus vanimaks maaharimise viisiks.
I aastatuhande keskpaiku pKr. hakkas alet ja selle kõrval kasutatud söödiviljelust eesti aladel välja tõrjuma põlispõldudega kesaviljelus. Eestis kadus aletegu kõige varem Saaremaal. Ka Põhja-Eestis loobuti ebasobivate pinnaseolude tõttu aletamisest varakult, sest sealne õhuke mullakiht võis ale käigus isegi hävida. Aletegu oli oluline muudel Eesti aladel veel 16.- ja 17. sajandil ning säilis kõige kauem, kohati kuni 19. sajandi lõpuni, tüsedamate muldadega Lõuna-Eestis.