cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallinna 4. Algkool
'''Tallinna 4. Algkool''' oli avalik algkool Tallinnas.
Kool asutati 1876. aastal.
Kool tegutses erinevatel aegadel erinevatel aadressidel. 20. sajandi alguses asus kool Pärnu maantee 64 hoones, mis hiljem lammutati. 1906. aastast töötas koolis õpetajana Ernst Peterson-Särgava.
1920–1930. aastatel asus kool Uus tänav 15 hoones. 1942/43 õppeaastal tegutses kool Lai tänav 25, 1943/44 õppeaastal Kooli tänav 4 hoones. 1944. aastal kool reorganiseeriti, nii et poisid jätkasid õpinguid Tallinna 18. Mittetäielikus Keskkoolis ja tüdrukud Tallinna 13. Mittetäielikus Keskkoolis.
Mõtkõ
Mõtkõ (ukraina keeles Митки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 785. Pindala on 2,43 km².
Tiimiõpe
Tiimiõpe (inglise keeles team-based learning, TBL) on aktiivõppe vorm. Töö toimub ainekursuse algul moodustatud rühmades ja kasutatakse (ümber)pööratud klassiruumi (inglise keeles flipped classroom) meetodi komponente.
Tiimiõppe (kasutatud on ka terminit meeskonnatöö ) rakendamisel valmistavad õppijad uue materjali ette iseseisvalt ning klassis või auditooriumis toimub harjutamine ja kinnistamine. Tiimiõppe esimene rakendaja ning arendaja oli Larry Michaelsen Oklahoma ülikoolis 1970. aastatel. Tiimiõpet õppijale mõtestatud õpikogemuse (inglise keeles significant learning experience) loomise meetodina on Ameerika Ühendriikides ja rahvusvaheliselt (ligi 20 riigis) tutvustanud L. Dee Fink.
Tiimiõppe komponendid
Tiimiõpe jagatakse mooduliteks, mida saab õpetada kolmeastmelisena: iseseisev eeltöö, auditoorne (rühmades, klassis toimuv) materjali omandamise kontroll ja kinnistamine (individuaalne ja rühmatest), praktilise rakendamise ülesanded. Põhikomponente on viis:
Iseseisev eeltöö
Õppijad valmistuvad iseseisvalt – loevad, tutvuvad video- või audioloengute või slaididega vms. Materjali valikul peab arvestama rühma eelneva ettevalmistuse ja tasemega.
Individuaalne test
Õppijad teevad individuaalselt valikvastustega testi (inglise keeles Individual Readiness Assurance Test, IRAT). Testis on 5-20 küsimust, vastused toovad välja õpitava põhipunktid.
Rühmatest
Pärast individuaalset testi vastavad õppijad kohe samad küsimused rühmas (inglise keeles Team Readiness Assurance Test, TRAT). Vastuste õigsust kontrollitakse nn kratskaardi (inglise keeles scratchcard, kraabitav kaart või vastava tarkvara abil. Tiimi liikmed otsustavad, milline vastus on õige ja kraabivad (avavad) vastava lahtri. Kui vastus ei ole õige (kratskaartidel tähistab õiget vastust tärnike), avatakse teine lahter, siis kolmas ja neljas – kuni õige vastus on leitud. Õpetaja otsustab, mitu punkti annab esimene, teine jne valik. Võimalusel kirjutavad tiimid kohe oma tulemuse tahvlile (kuvatakse ekraanil). Kui kursus lõpeb hindega, arvestatakse nii individuaalseid kui rühma tulemusi.
Arutelu
Testide järel mõtestab õppejõud/õpetaja selgitust vajavaid teemasid ja õppijatel on võimalus "apelleerida" – tuua välja küsimused, mis nende arvates ei ole täpselt formuleeritud, või ebatäpsed õigena märgitud vastused testides. Apellatsioonid esitatakse viidetega materjalile, mille põhjal arvamus kujundati ja mõned õppejõud/õpetajad annavad põhjendatud arutluse eest lisapunkte.
Rakendusülesanded
Moodul lõpeb rakendusülesannetega. Õppejõud/õpetaja liigub rühmade vahel ja annab nõu ning otsustab, milliseid aspekte oleks vaja (kõigile) õppijatele täpsemalt selgitada.
Laborihiir
pisi|[[BALB/c tõugu laborihiired]]
Laborihiir (inglise laboratory mouse) on koduhiire tõuliin, mida kasutatakse teaduslikes eksperimentides laialdaselt mudelorganismina ja katseloomana. Laborihiiri võidakse pidada ka lemmikloomana.
Laborihiired on tihti valged, aga näiteks kõige rohkem kasutatav laborihiirte tõug – C57BL/6 – on värvilt must.
Kirikumäe soo
pisi|Kirikumäe soo [[Kirikumäe maastikukaitsealal]] Kirikumäe soo on soo Võru maakonnas Võru vallas. Soo pindala on 231 ha. Soo jääb Kirikumäe maastikukaitsealale.
Moraavia karst
Moraavia karst on Tšehhi kõige tähtsam karstiala, mis hõlmab ligi 100 ruutkilomeetrit, on 5 kilomeetrit lai ja 24 kilomeetrit pikk.
Karsti olemus
Karsti nimetus tuleb Balkanilt Sloveenia lubjakiviplatoolt, sest seal on karstinähtused laialt levinud. Kui maapõues leidub kergesti lahustuvaid kivimeid nagu sool, kips, marmor ja lubja- või dolokivid, mõjutab neid maapinda imbuv vesi. Vee liikumine kivimites võib tekitada muutusi maa sees ja pinnal ning kujundada omapäraseid pinnavorme ja veekogusid. Kõige lihtsam karstivorm on konarlikuks söövitatud kivimi pealispind, mida nimetatakse karriks. Teise laialt leviva iseloomuliku karstivormi moodustavad avardunud kivimilõhed, mille ristumiskohtades võib tekkida suuremaid tühemeid ehk karstikoopaid, millest tihti hargnevad erinevad käigud. Käikude liitumisel kujunevad keerukad tunnelkoobaste süsteemid, mis on karsti arengu loomulik tulem. Koobaste liitumisel ja sobiva põhjakalde olemasolul hakkab vesi neis voolama ning moodustuvad salajõed. Kõrvuti voolavate salajõgedega pole välistatud ka mõnede seisvate veekogumite, tinglike salajärvede olemasolu kusagil maapõues.
Moraavia karst
Punkva jõe maa-alune jõgede süsteem kuivatab suure osa karstialast ja hõlmab üle 20 kilomeetri koopasüsteeme. Kõiki ühenduskohti pole seni veel avastatud, kuigi need on kindlasti olemas. Vesi voolab alumisest, Punkva koopast välja mööda kuiva orgu (Pusty zlebi) nii, et kaob mõnes kohas sajaks meetriks maa alla ja siis ilmub uuesti pinnale. Punkva koopad on turistide seas kõige populaarsemad, kuna seal korraldatakse romantilisi kruiise maa-alusel Punkva jõel, mille käigus saab imetleda Punkva Vodní dómy. Selle on loonud tuhandeid aastaid tugevalt voolanud vesi, mis on olnud tugeva rõhu all ja otsinud väljapääsu. Koopa sissepääs asub Pusty zlebi orus vertikaalse kaljunuki all. Läbi koopa jõuab Macocha Abysse, mis on suur karstilehter ning kust saab imetleda ülemist ja alumist järve, mida toidab Punkva jõgi.
pisi|Punkva koobas
Kuulus Macocha Abyss on 138 meetri sügavune ning see on Tšehhi ja kogu Kesk-Euroopa suurim sellist tüüpi karstilehter. Karstilehter tekkis suure koopa kokkuvarisemise tagajärjel. Punkva jõgi tõuseb siin ja täidab kaks väikest järve – Horní (ülemine) ja Dolní (alumine). Macocha Abyssi servades on kaks platvormi, mis on turistidele avatud. Esimene, ülemine sild konstrueeriti aastal 1882, teine asub natuke madalamal ning seda kutsutakse alumiseks sillaks. Sild loodi aastal 1899 ning sealt saab mäekurule vaadata 92 meetri kõrguselt. Horní järv on umbes 13 meetrit sügav ja seda näeb ülemiselt platvormilt. Punkva jõgi voolab muidu enamasti maa all, kuid Macocha Abyssi karstilehter on ainuke koht, kust seda jõge päevavalguses näha saab. Siis kaob see jälle peitu Punkva koopasse. Macocha Abyssis voolab vesi mööda selle rusudega kaetud põhja. Nova Amateurska on kõige suurem koobas selles süsteemis ning sellel on palju eri sissepääse. Enamik sissepääsudest läheb 50–120 meetrit jõepinnast allapoole. Koopa peasissepääs on tehistunnel Pusty zlebi orus, mis moodustab erinevaid Moraavia karsti koopaid ühendava vahekäigu. Vahekäik jaguneb omakorda kaheks vahekäiguks: üks viib põhja ehk Sloupi, teine viib kirdesse ehk Ostrovisse. Harud viivad teiste koobaste juurde, mis samuti kuuluvad sellesse süsteemi.
Balcarka koridoridest koosnev koobas asub Moraavia karsti põhjaosas. Koopas saab kõndida läbi tehistunneli, mille lage kaunistavad mineraalainete setetest moodustunud dekoratsioonid. Pärast Balcarka koopa läbimist jõuab Moraavia karsti kõige kaunimasse ossa. Catherine koopas on hästi näha vee voolamisest tekkinud erosiooniaugud. Selle koopa kõige olulisem osa on Hlavní Dóm, mis on Tšehhi vabariigi suurim maa-alune saal, mis on ka väga hea akustikaga. Sloup-Šošůvka koopad on samuti väga hea akustikaga maa-alused koopad, mis koosnevad suurest koridoride, kuplite ja mäekurude rägastikust.
Punkva koopad
Punkva koopad on Moraavia karsti kõige tuntumad koopad, mida külastavad sajad tuhanded turistid kogu maailmast. Populaarsus tuleneb tänu maa-alusel Punkva jõel tehtavatele eksootilistele paadisõitudele. Koobaste peasissepääs asub 2 km kaugusel Skalni mlynist vertikaalse kalju alt.
pisi|Paadisõit Punkva koobastes
Ekskursioon nendesse koobastesse algab suurest kuppelsaalist, mida kutsutakse Přední dómiks. Saali lagi on kaetud suurte stalaktiitidega. Koobaste külastajad jõuavad Macocha Abyssi sügavusse, kus saab vaadata kahte järve, mis toituvad Punkva jõest. Ekskursiooni käigus sõidetakse paadiga maa-alusel Punkva jõel. Koopad on moodustunud tugeva veesurve tõttu tuhandete aastate jooksul ning nende laed ja seinad on täis veeniresid ja auke. Külastajad jõuavad ka Moraavia karsti kõige ilusamasse kohta – Pohádkový dómi. See saal on täidetud suurte stalaktiitide ja stalagmiitidega, mis algavad nii laest kui koopa maapinnalt. Osad porgandeid meenutavad moodustised on alles päris noored ning moodustuvad veel edasi.
Balcarka koobas
Balcarka koobas asub Moraavia karsti põhjapoolses osas. Tegemist on koridoride labürindiga, kus asuvad ka suuremad saalid ja maa-alused pühakojad, mida ilmestavad kuristikud ja stalaktiidid. Külastajatele algab ekskursioon suurest sissepääsu ruumist nimega Balcarova skála. Läbi tehisliku tunneli minnakse ruumi, mis on 10 meetrit kõrge ja mida nimetatakse Wilsonova ümarsaaliks. Seal asub ringikujuline kuristik, mis on ümbritsetud mineraalsetest setetest kaskaadiga. Balcarka koopa kõige suurem saal on Velký Fochův dóm, mille puhul on tegemist pikliku ruumiga, mille mõõtmed on 65 × 20 × 15 m. Lae moodustavad läbipaistvad stalaktiidid ja mineraalsetest setetest kardinad.
Catherine koobas
Catherine koobas asub Suchý žlebi alguses ja on külastajatele avatud alates 1910. aastast. Tegemist on suurima koobastiku ja maa-aluse ruumiga, mis on külastajatele avatud Tšehhis (97 m pikk, 44 m lai ja 20 m kõrge). See ruum on tuntud ka oma väga hea akustika poolest, mille tõttu peetakse seal kontserte. Koobas on osa eelajaloolisest välja mineva vee koopast. Koopa seinad on täis vee-erosiooni auke. Seda koobast kasutasid kunagi ka pleistotseeniaegsed loomad, peamiselt karud. Nagu teistes koobastes, nii on ka Catherine koopas näha stalaktiite ja stalagmiite.
Sloup-Šošůvka koopad
Koopad asuvad Sloupi linna lõunapoolsemas osas, kust algab ka Suchý žleb. Koopad kuuluvad Amateuri koobaste süsteemi, mis on kõige pikem koobaste süsteem Tšehhis. Sloup-Šošůvka koopad koosnevad erinevate kuppelsaalide kompleksist, koridoridest ja hiiglaslikest maa-alustest kahe astmelistest kuristikest. Koopa üks saal, mida kutsutakse Eliščina jeskyně, on tuntud hea akustika poolest ja ka seal on hea pidada kontserte.
Vypusteki koobas
Koobas asetseb Moraavia karsti keskosas ja selle on moodustanud kunagine maa-alune jõgi Křtinský Creek.
Tallinna toomkirik
pisi|püsti|Tallinna toomkiriku torn barokse kiivriga pisi|püsti|Toomkirik (2005) pisi|püsti|Toomkiriku kesklööv pisi|püsti|Toomkiriku torni muna ja tuulelipp
Tallinna toomkirik on kirik Tallinnas. Ta on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peakirik Eestis ja seda kasutab Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus.
Tallinna toomkirik ehk Domus Mariana on pühitsetud neitsi Maarjale, nagu ka Saksa ordu ja Taani kuninga ristiretkega vallutatud Vana-Liivimaa territoorium. Toomkirikut on esmamainitud 1219. aastal. Praegust hoonet hakati ehitama tõenäoliselt 1230. aastatel. Valmis sai see 1240. aastal. Kuningas Valdemar II tegi sellest oma Eesti valduste (Eestimaa hertsogiriigi) peakiriku. Kuni 1560. aastani oli see katoliiklike Tallinna piiskoppide katedraalkirik, hiljem võtsid seal koha sisse Eesti luterlikud piiskopid ja superintendendid.
18., 19. sajand ja 20. sajandi alguses nimetati kirikut saksakeelses kirjanduses Tallinna rüütelkonna- ja toomkirikuks (saksa Ritter- und Domkirche in Reval).
Eesti iseseisvumise eel asutati Eesti Evangeelne Luterlik Kirik ning sisse seati Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopi amet. Esimeseks EELK piiskopiks nimetati Jakob Kukk. Kuna piiskopi kui kirikupea ametist tulenes otseselt toomkoguduse ülemõpetaja ametikoht, siis vastavalt ajaloolistele traditsioonidele sai Jakob Kukest ka EELK Piiskopliku Toomkoguduse ülemõpetaja. Eesti riik tunnistas toomkiriku enda omandiks ning andis EELK piiskopile kasutamiseks. Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse taasasutamine toimus 1927. aasta kevadel, mil kogudus registreeriti usuühinguna.
Ajalugu
Toomkiriku hoonet hakati ehitama tõenäoliselt 1230. aastatel. Valmis sai see 1240. aastal. Aastatel 1430–1460 ehitati kirikuhoone ümber kolmelööviliseks basiilikaks. Kirik ja suur osa Toompea hoonestusest hävis 1684. aasta Toompea tulekahjus. Toomkiriku gooti stiilis tornikiiver hävis ning aastatel 1778–1779 ehitati uus barokkstiilis tornikiiver. Torni kõrgus on 69 meetrit.
2. novembril 1926 otsustas Riigikohus, et kuna Eestimaa rüütelkonna õigused on Eesti riigile üle läinud, siis tuleb ka toomkirikut vaadelda kui riigi omandust. Tallinna toomkiriku saksa koguduse esindajad aga kohale ei ilmunud ja keeldusid kiriku võtit välja andmast. Seejärel andis sõja- ja siseminister kindral Jaan Soots politseile käsu kiriku uksed lukkseppade abiga lahti murda, mis 1927. aasta 19. veebruari varahommikul ka tehti. Kirikupäev andis sakslastele loa samuti toomkirikut jumalateenistusteks kasutada, kuid viimased eelistasid siiski ümber kolida Niguliste kirikusse. 3. aprillil pidas piiskop Jakob Kukk toomkirikus avajumalateenistuse, kusjuures Tallinna toomkiriku eesti kogudus oli veel asutamata.
Berestivka (Lõpovetsi rajoon)
Berestivka (ukraina keeles Берестівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 445. Pindala on 1,876 km².
Tallinna toomkirik
Ajalugu
1927. aastal otsustas konsistoorium teha toomkirikust "ühe korraliku kiriku". Muu hulgas võeti maha kirikus olnud Eestimaa rüütelkonna liikmete vapid. Sel puhul kirjutati ajalehes Vaba Maa: "Meie arvates oleks haridusministeeriumil tulnud ikkagi viibimata lõpetada konsistooriumi poolt ette võetud "remont" toomkirikus, mis täiesti seadusevastaselt alati. Konsistooriumi inimestel näib puuduvat täielikult igasugune närv meie maa ajaloo ja kunsti väärtuste hindamiseks ja ei või olla sellepärast mingisugust kindlustust võimalikkude üllatuste ärahoidmiseks, mis meile võivad kalliks maksma minna."
Altar ja kantsel
Kiriku altari valmistasid Nicodemus Tessin noorem ja Christian Ackermann 1696. aastal, altarimaali "Kristus ristil" Eduard von Gebhardt 1866. aastal. Barokkstiilis kiriku kantsli tegi Christian Ackermann 1686. aastal.
Orel
Ainulaadse oreli ehitas 1878. aastal tuntud saksa orelimeister Friedrich Ladegast. Algselt kolme manuaali ja 49 registriga orelit laiendati 1913. aastal Wilhelm Saueri firmas Frankfurdis Saksamaal. Sellel oli nüüd 71 registrit ligi 4500 vilega, algsest säilitati 27 registrit.
1998. aastal remonditi orelit põhjalikult. Selleks loodi 1995. aastal Tallinna toomkiriku Oreli Fond. Restaureerimise käigus uuendati aastakümnetega kulunud pneumaatiline mängumehhanism, valmistati üks uus register ja intoneeriti ümber kümmekond. Tööde teostajaks oli Saksa restaureerimisfirma Christian Scheffler Sieversdorfist Saksamaal.
Kellad
Toomkirikul on 2 suurt kella, Maarjakell ja Salvator 1685. aastast, ja 2 väikest kirikukella 1792. aastast.
Vappepitaafid
Toomkiriku puidust mälestustahvlite ehk vappepitaafide kogu pärineb hoone põlemisele 6. juunil 1684 järgnenud ajast. Enamus suuri epitaafe pärineb 17. sajandi lõpust ja 18. sajandist. Seoses 1772. aastal kehtima hakanud kirikutesse matmise keeluga puidust matusetähiste toomkirikusse paigutamise komme soikus. 19. sajandi keskpaigast kuni esimese maailmasõjani riputati toomkiriku seintele puidust mälestustahvleid-kenotaafe Eestimaa rüütelkonna peameestele ja muidu ühiskondlikus elus silma paistnud isikutele, kes ei ole enam maetud kirikusse, vaid perekonnakalmistuile. Toomkirikus on vappepitaafid mh Eestimaa rüütelkonna peamehele (1671–1676) ja hilisemale Eestimaa maanõunikule Berend Johann von Uexküllile jt.
Aastatel 1927–1928 eemaldati seoses katedraali siseremondiga toomkiriku seintelt ajutiselt kõik mälestustahvlid. 1960. aastatel toimunud remondiga seoses eemaldati epitaafid uuesti, misjärel suurem osa kogust ladustati ebaprofessionaalselt aastakümneteks kiriku pikihoonesse ja kabelitesse, kus paljud epitaafid said kannatada. 1993. aastal sai alguse töö epitaafide konserveerimiseks. Konserveerimistöökoja juhataja Ene Trompi ja tema abiliste käe all toimunud konserveerimistööde eesmärgiks oli vappepitaafide algse väljanägemise säilitamine. See hõlmas kõigi hilisemate ülemaalingute eemaldamist, originaalpolükroomia ja krundi puhastamist ja kinnitamist ning puitkonstruktsioonide tugevdamist. Kaotsi läinud puitdetaile konserveerimise käigus ei asendatud ja midagi üle ei värvitud. 2013. aasta seisuga on kõik säilinud vappepitaafid konserveeritud ja uuesti seintele riputatud.
Kogudused
Toomkirikut ja selle kogudust on läbi ajaloo seostatud eelkõige saksa kogudusega, kuna toomkogudusse kuulusid põhiliselt Eestimaa rüütelkonna liikmed. Ametlikult asutati eestikeelne toomkogudus Rootsi ajal, 1636. aastal.
Tallinna kindralsuperintendent oli ühtlasi ka toomkiriku ülemõpetaja.
Kirikut kasutas 1927. aastani Tallinna Toompea saksa kogudus ja Rootsi ajast kuni 1710. aastani ka Tallinna toomkiriku rootsi kogudus. Kiriku juures on tegutsenud ka soome toomkogudus.
1927. aastast võeti kirik seniselt Tallinna toomkiriku saksa koguduselt ära ja asutati uus, Eesti evangeeliumi luteri usu Toomkogudus, hilisem EELK Piiskoplik Toomkogudus. Senised saksa koguduse liikmed astusid Oleviste ja Niguliste kogudusse. Kiriku uksed avati muukrauaga ja kirik anti Toompea lossi komandandi major Konstantin Kanepi järelevalve alla. 3. aprillil 1927 pidas piiskop Hugo Bernhard Rahamägi kirikus esimese eestikeelse jumalateenistuse.
Kirikusse maetuid
Tallinna toomkirik oli Eestimaa rüütelkonna ja Toompea Maarja gildi liikmete matmispaik.
Voog
Voog (ingl flux) on suurus, mis iseloomustab energia või aine siiret läbi teatava ristlõike. Füüsikas on voog laetud osakeste või nende tekitatud välja, elektromagnetlainete vms liikumine.
ERS
ERS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Nissli substants
Nissli substants ehk Nissli sõmerus ehk kromatofiilne substants (inglise keeles Nissl substance) on närviraku perikarüonis paiknev tsütoplasmavõrgustikku moodustav aine. Nissli substants koosneb granuleeritud tsütoplasma membraanist ja ribosoomidest.
Dobrzyń nad Wisłą
Dobrzyń nad Wisłą (saksa keeles Dobrin, 1939–1945 Dobrin an der Weichsel) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Lipno maakonnas, Dobrzyń nad Wisłą valla halduskeskus. Linn asub Visla paremal kaldal, Włocławekist umbes 17 km idas ja Płockist ligikaudu 28 km lääneloodes.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1065. aastal. 1228. aastal asutati seal Dobrini ordu. Linnaõigused sai Dobrzyń nad Wisłą enne 1296. aastat.
Nissli substants
Ribosoomidega seotuse tõttu moodustavad membraani graanulid karedapinnalise endoplasmaatilise retiikulumi. Kromatofiilne substans sisaldab ka vabu ribosoome. Nissli substantsi funktsioonideks peetakse valkude sünteesimist ning sekretsiooni.
Kromatofiilse substantsi morfoloogia erineb nii liigiti, indiviiditi kui ka neuroni tüüpide lõikes.
Terminoloogia
Nissli substants on vananenud termin ja see on samastatud karedapinnalise endoplasmaatilise retiikulumiga.
Kromatofiilne substans on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologicasse.
Nimetus
Nissli substants on nimetatud selle esmakirjeldaja Saksa neuroloogi ja psühhiaatri Franz Nissli (1860–1919) järgi.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nissl body seisuga 09.07.2014.
Kütusetööstus
Kütusetööstus on tööstusharu, mis tegeleb kütuse tootmise, ümbertöötamise ja tarbijatele edastamisega.
Kütusetööstus jaguneb järgmisteks allharudeks:
Kuna tuumaelektrijaamade kütuseks on uraanimaak, siis võib ka uraanitööstuse arvata kütusetööstuse haruks.
Kaugjärve soo
Kaugjärve soo (ka: Äestamise soo) on soo Võru maakonnas Antsla vallas. Soo kuulub Karula rahvusparki.
Kütusetööstus
Kütusetööstuse allharud tegelevad kõigepealt kütuse eriliikide, peamiselt fossiilkütuste kaevandamise, vajaduse korral ka puhastamise ja rikastamisega.
Kaugjärve soo
Soo pindala on 1816 ha.
Soo turbakihi paksus on kuni 3 m.
ARK-1 Rõss
pisi|1RL239 ARK-1 Rõss
1RL239 ARK-1 Rõss ('ilves') on Nõukogude Liidus valmistatud suurtükiväe radarisüsteem. On modifitseeritud versioonina (ARK-1M) kasutuses.
Radar on mõeldud vastase suurtükiväe positsioonide avastamiseks ja oma suurtükiväetule korrigeerimiseks.
Vabakutseline (Eesti)
Vabakutseline on üldises tähenduses enamasti loometööga tegelev inimene, kes on saanud loomingulisel alal erialase hariduse, kuid ei tööta koosseisulise töötajana palgalisel ametikohal.
Vabakutseline loovisik on loovisikute ja loomeliitude seaduse järgi "loovisik, kes tegutseb käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 märgitud loomealal ja kes ei ole avalikus teenistuses või ei tööta töölepingu või muu sellesarnase iseloomuga võlaõigusliku lepingu alusel".
Vabakutseliseks ei nimetata pensionieas loomeinimesi, juhutööd tegevaid erialase loomehariduseta inimesi (nt ajalehe kirjasaatjaid/kaastöölisi) ega töötuna arvel olevaid inimesi. Ka riikliku kirjaniku- või kunstnikupalga saajaid ei loeta selle palga saamise perioodil vabakutselisteks.
Sageli kuuluvad vabakutselised loomeinimesed oma eriala järgi mõnda loome- või erialaliitu (nt Eesti Kirjanike Liitu või Eesti Näitlejate Liitu). Nii mõnigi loomeliit hoolitseb oma vabakutseliste eest kas aineliselt (nt sotsiaalmeetmena loometoetusi makstes) või võimaldades soodustingimustel erialast enesetäienduskoolitust ja/või aidates neil leida oma loomingule kliente/tarbijaid.
Enamasti müüvad vabakutselised kas oma teoseid/taieseid kui tooteid või nende loomise/tegemise teenust kas honorari või töötasu eest. Teatud tingimustel võivad nad kvalifitseeruda teoste autoriteks, kellel on õigus saada autoritasu.
Vabakutselisi loomeinimesi ei tohiks segi ajada vabatahtlikega, kes annavad oma heategevusliku panuse tasuta. Samuti ei ole õige nimetada vabakutseliseks igasuguse muu juhutöö tegijaid (nt hooajalisi maasikakorjajaid, nn tööampsude kaupa sekretäritöö tegijad jms).
Peale loome- ja erialaliitude abi on mitmesuguseid võimalusi, kuidas vabakutselisena oma loomingule turgu ja kliente leida. Näiteks võib oma teoseid või teenuseid pakkuda kuulutuste kaudu. Leidub veebilehti ja platvorme, mis on keskendunud vabakutseliste teoste ja teenuste vahendamisele, näiteks Upwork ja Freelancer. Enda osutatavaid loometeenuseid saab müügiks pakkuda näiteks veebilehtedel Fiverr ja Eesti Vabakutselised.
Kuplitse soo
Kuplitse soo on soo Võru maakonnas Võru vallas. Soo pindala on 154 ha.
Soo turbakihi paksus on kuni 3,5 m.
Eysysla (koor)
Eysysla  on Saare maakonnas Kuressaares tegutsev kammerkoor.
Koor on nimetatud Saaremaa muinasaegse nime Eysysla järgi.
Koor asutati 1989. Koori dirigent on Veikko Lehto.
Eurolaul 1999
Eurolaul 1999 oli 6. Eurolaulu konkurss, kus valiti Eestit 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindavat laulu. Eurolaul toimus ETV stuudios 30. jaanuaril 1999. Saatejuhid olid Marko Reikop ja Romi Erlach.
Žürii
Punkte andis 10-liikmeline rahvusvaheline žürii.
Vana-Vigala rahvamaja
thumb|Vana-Vigala rahvamaja Vana-Vigala rahvamaja on kolhoosiaegne hoone Vana-Vigala külas, kus tegutseb rahvamaja.
Majas on piirkonna suurim peosaal. Suure saali pindala on 341 m² ja see mahutab kuni 250 istekohta. Seal on lava laiusega 8,5 m ja sügavusega 5,5 m.
Argipäeviti tegutsevad rahvamajas sellised kollektiivid nagu näitetrupp Topelt-Kiiks, seltsing Vigala kunstipada, Vana-Vigala Avatud Noortekeskus, ansambel Vana Kooli Noored ja FS Kiitsharakad.
Rahvamaja juhataja on Astra Põlma.
== Ajalugu ==
Hoone lasi ehitada kolhoos "Vabadus". Ehitus oli suurejooneline ja mahukas, algselt hoopis spordikeskuseks planeeritud. Pärast pikki vaidlusi ja läbirääkimisi valmis 1989. aasta hoopis Raplamaa suurima saaliga klubi, mis alustas tööd Vigala Maakultuurimaja nime all.
Esimene juhataja oli energiline ja muusikalembene Helju Lüllmaa.
Esimesed ringid olid naisansambel (juhendaja Helju Lüllmaa), võimlemisring (juh. Kersti Ruus), aeroobika (juh. Karin Tõldmaker, (juh. Helju Lüllmaa), naisrahvatantsurühm (juh. algul Merike Hints, hiljem Helmi Hibus ja Loide Enni). Tänaseks on Krista Tõldmakeri käe all võrsunud tantsurühmast folklooriselts Kiitsharakad.
Esimene pidu peeti 19. oktoobril 1989. Tantsuks mängis seal Vigala muusikutest kokku pandud VIA POLIC, kes varsti oma pillidega rahvamajas ka proove tegema hakkasid.
Majas leidis oma koha Pereklubi, kes suures saalis Mare Ülemaante eestvedamisel klubiõhtuid korraldama hakkas.
1990. aastast kannab asutus Vana-Vigala Rahvamaja nimetust.
1994. aastast on rahvamaja juhatajaks Astra Põlma ja Helju Lüllmaa jätkas kunstilise juhina. 1997. aasta oktoobrist kuni 2000. aasta juulini oli rahvamaja juhataja kohusetäitja Arvo Roosi. 1998. aastal kaotati kunstilise juhi ametikoht.
Kiitsharakad
Seltsi eesmärgiks on eeskätt Vigala kihelkonna ning Lääne-Eesti tantsude, laulude, mängude, viiside, kommete ja käsitöö kogumine, talletamine ja tutvustamine. Olulisel kohal on ka pärimuse õpetamine noortele ja teistele huvilistele. Selleks korraldatakse: koolituspäevi, laste laagreid, töötube, näitusi, ühistantsimisi ja mängimisi, esinemisi ja õppereise.
Muusikud
POLICI põhikoosseisus mängisid Raivo Kalso (kitarr ja vokaal), Valdo Nööp (kitarr), Veljo Nööp (trummid), Andrus Kanter (süntesaator) ja Vello Teern (basskitarr). Tänaseks on ansambel peale mitut kokkutulekut lõplikult laiali läinud.
Carla Giraldo
pisi|Carla Giraldo (2014) Carla Evelyn Giraldo Quintero (sündinud 30. augustil 1986 Medellínis) on Colombia näitleja, laulja ja modell.
Vana-Vigala rahvamaja
Näiteringid
1991. aasta jaanuaris loodi kultuurimajja juurde kunstilise juhi ametikoht ja sinna asus värskelt Viljandi Kultuurikooli lõpetanud Astra Põlma, kes juba varem seal praktikal olles näiteringi juhendas.
Carla Giraldo
Ta alustas näitlemist 13-aastaselt seriaalis "Me Llaman Lolita".
Vana-Vigala rahvamaja
Näiteringid
Trupp on asutatud 1990. aastal. Esimene etteaste toimus 23. veebruaril, mil esitati August Kitzbergi külakomöödiat "Kosjasõit". Alates aastast 2000 tuntakse kollektiivi Vana-Vigala näitetrupp Topelt-Kiiks nime all.
Molekuli konfiguratsioon
Keemias tähendab konfiguratsioon aatomite ja aatomirühmade vastastikust asetust molekulis. Molekuli konfiguratsiooni määrab keemiliste sidemete muutmatu geomeetria, st määratletud ruumiline suunitlus.
Vana-Vigala rahvamaja
Näiteringid
Trupi tegevusest on osa võtnud pea sada inimest. Tänaseks on publiku ette toodud lavastusi 24. Kümnel aastal (1998–2008) on esitatud külatükke Sillaotsa Talumuuseumis.
Molekuli konfiguratsioon
Kui aatomite või aatomirühmade konfiguratsiooni muutus annab esmase molekuliga mitteühtiva molekuli, siis saadud isomeere nimetatakse stereoisomeerideks. Siin üks ja seesama ning samase järjestusega aatomite kooslus annab kaks või enam erineva mitteühilduva konfiguratsiooniga molekuli.
Vana-Vigala rahvamaja
Näiteringid
Trupp on osalenud Raplamaa Teatripäevadel, Külateatrite festivalil, Lääne-Eesti näitemängu päevadel ja rahvusvahelisel teatrifestivalil "Braižas" Leedus, tuues koju mitmeid preemiaid.
Molekuli konfiguratsioon
Mingi stereoisomeeri reaktsioon on stereospetsiifiline, kui produktis säilib lähteühendi aatomite konfiguratsioon või kui produkti konfiguratsioon on lähteaine omale vastupidine (Waldeni inversioon, näiteks SN2 reaktsioonid). Kui reaktsioonis esineb sümmeetrilise konfiguratsiooniga vaheühend, siis saadakse isomeeride 1:1 segu ehk ratsemaat (näiteks SN1 reaktsioonides).
Vana-Vigala rahvamaja
Mängukool ja noortekeskus
2000. aastal kolis Vana-Vigala Teeninduskooli ruumidest rahvamajja Mängukool.
Molekuli konfiguratsioon
Aatomite või aatomirühmade absoluutse konfiguratsiooni deskriptorid E ja Z (cis-trans-isomeeria korral) ning R ja S (optiliste isomeeride korral) tuletatakse kindlate reeglite (Cahni, Ingoldi ja Prelogi süsteem) alusel, kusjuures iga rühma korral arvestatakse tema vanemust ehk prioriteeti.
Vana-Vigala rahvamaja
Mängukool ja noortekeskus
Keskuse juhendajateks on olnud Ilona Pappe, Virge Kaldma, Riina Rasva, Anneli Ülemaante, Anu Tikerpalu, Ene Tikerpalu, Ille Roosi, Raili Roosi, Astra Põlma.
Noorsootöötajatena on keskuses töötanud Kai Paat, Merle Liitmäe, Marika Hatto, Aivi Kärme ja Veronika Vodolžtsenko.
2004. aastast kannab keskus Vana-Vigala Avatud Noortekeskuse nime.
Staël von Holstein
pisi|Staël von Holsteini vapikilp pisi|Stael von Holsteini aadli- ja parunivapp
Staël von Holstein on Vestfaalist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.
Staël von Holstein suguvõsa Eestimaa suguvõsaliini esiisaks oli Pärnu linnakodanik ja Pärnu raehärra Matthias Stael (surn 1649) ja Liivimaa suguvõsaliini esiisaks tema vanem vend Pärnu linnakodanik ja Pärnu Suurgildi oldermann, Taali mõisnik Hans Stael (surn 1622).
Matthias Staeli pojad Jakob ja Johann Staël von Holstein aadeldati Rootsi kuninganna (1632–1654) Kristiina poolt 1652. aastal sai Jakob Staël von Holstein naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks.
1881. aastal kinnitati suguvõsa Liivimaa liinile vabahärra (venepäraselt paruni) tiitel.
Liivimaa suguvõsaliin
pisi|Stael von Holsteini parunivapp ---
Saarepera soo
Saarepera soo ehk Saarõperä soo on soo Võru maakonnas Võru vallas. Soo pindala on 111 ha.
Soo turbakihi paksus on kuni 2,2 m.
Soo jääb Kühmamäe, Lasva ja Pikakannu külade piirile.
Tsirgumäe soo
Tsirgumäe soo on soo Võru maakonnas Rõuge vallas. Soo jääb Haanja looduspargi territooriumile.
Soo turbakihi paksus on 3,8–6,0 m.
Siirdeprotsess
Siirdeprotsess on füüsikalise keha või süsteemi (nt loodusliku eseme või tehnikaseadme) ühe püsiseisundi või püsitalitluse asendumine teisega, kui välistoime, koormus, sisesidemed või muud mõjurid järsult muutuvad.
Siirdeprotsessid elektrotehnikas
Elektrotehnikas tekivad pingete ja voolude siirdeprotsessid koormuste, näiteks elektritarvitite sisse- või väljalülitamisel. Siirdeprotsessidega kaasnevad mitmesugused elektromagnetilised häiringud.
Valdis Dombrovskise kolmas valitsus
Valdis Dombrovskise kolmas valitsus oli 25. oktoobril 2011 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud Valdis Dombrovskise juhitud kolme erakonna koalitsioonivalitsus. Uue valitsuse poolt hääletas 57 ja vastu 38 parlamendiliiget. Valitsuse volitused lõppesid 22. jaanuaril 2014, kui tööd alustas Laimdota Straujuma esimene valitsus.
Valitsuse koosseis
Koalitsiooni koosseis:
Johannes III (paavst)
Johannes III (ladinapäraselt Ioannes III) oli paavst 561–574. Ta oli 61. paavst.
Johannes oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast ja ta oli Anastasiuse poeg. Süüria õpetlase Evagrios Scholasticose järgi oli tema sünninimi Catelinus. "Liber Pontificalises" on tema isa kohta märgitud illustri viro, mille alusel kirikuloolased peavad teda Rooma senaatoriks.
Teda on seostatud alamdiakon (kardinaldiakon) Johannesega, keda paavst Pelagius I mainis oma traktaatides.
Paavstiks saamine
Johannes III pühitseti paavstiks 17. juulil 561, kui tema valimist oli tunnustanud Bütsantsi keiser Justinianus I.
EXE-fail
EXE-fail (ingliskeelse sõna executable esitähtedest; faililaiendina .exe) on täitmisfaili (programm) vorming, mida kasutatakse operatsioonisüsteemides DOS, OpenVMS, Microsoft Windows, ReactOS ja OS/2. Peale programmikoodi võivad EXE-failid sisaldada veel muidki komponente, näiteks pilte ja ikoone programmi graafilise kasutajaliidese jaoks.
Johannes III (paavst)
Suhted langobardidega
Johannes III ajal tungisid Itaaliasse langobardid. Aastal 571 reisis paavst Napolisse, kus ta veenis Bütsantsi eksarhi Narsest kaitsma Roomat langobardide eest.
EXE-fail
EXE-faili vormingud
EXE-fail võib olla järgmistes vormingutes:
Johannes III (paavst)
Suhted langobardidega
Paavst siirdus seejärel segastel asjaoludel Roomast Napolisse ja hiljem Rooma lähistel asuvasse Santi Tiburtio e Valeriano kirikusse, kust ta naasis pärast Narsese surma Lateraani paleesse. "Liber Pontificalise" järgi taunisid Rooma elanikud Narsest, kelle lahkumise järel otsustas ka paavst linnast lahkuda.
EXE-fail
DOS
16-bitine DOS-i täitmisfail on algupärane täitmisfailivorming, mida saab tuvastada faili alguses oleva tähtlühendi "MZ" abil.
Windows 3.x
16-bitine Windowsi täitmisfail on DOS-i failivormingu edasiarendus, millele on lisatud multitegumtöö võimalus. Fail algab samuti tähtlühendiga "MZ", lisaks sisaldab kood ka tähtlühendid NE (New Executive).
Johannes III (paavst)
Suhted Gallia piiskoppidega
Aastal 567 mõisteti Lyoni sinodil hukka Embruni piiskop Salonius ja Gapi piiskop Sagittarius, kes apelleerisid paavstile.
Sergei Tšepikov
Sergei Tšepikov (vene keeles Сергей Владимирович Чепиков; sündinud 30. jaanuaril 1967 Habarovskis) on endise NSV Liidu ja Venemaa laskesuusataja. Kahekordne olümpiavõitja (1988 ja 1994) ja maailmameister (1991).
Johannes III (paavst)
Suhted Gallia piiskoppidega
Johannes III sai kirja Burgundia kuningalt Guntramilt. Paavst otsustas, et mõlemad piiskopid tuleb taas kinnitada nende ametites.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Johannes III ordineeris 15. septembril 568 Ravenna peapiiskopi Petruse, kellele ta andis 22. septembril palliumi.
Sergei Tšepikov
Tšepikov võitis olümpiakulla 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys 4x7,5 km teatesõidus ja 1994. aasta OM-il Lillehammeris 10 km. Lisaks võitis kolm hõbemedalit teatesõitudes (1992, 1994 ja 2006) ja pronksmedali 10 km (1988).
Johannes III (paavst)
Suhted Itaalia piiskoppidega
Milano peapiiskop Laurentius II teatas aastal 573 osaduse taastamisest Roomaga, mis oli katkestatud seoses Kolme peatüki tüliga. Samal põhjusel paavstiga tülitsenud Aquileia piiskop ei soostunud Roomaga leppima.
Liturgilised otsused
Johannes III kohustas Lateraani basiilika preestreid viima katakombidesse armulauda ja süütama küünlaid.
Sergei Tšepikov
Maailmameistriks on Tšepikov tulnud kolm korda ning saanud MM-ilt veel seitse hõbemedalit ja ühe pronksi. Maailma karikavõistluste üldkarika võitis ta kaks korda: aastatel 1990 ja 1991. Maailma karikavõistluste etapivõite kogunes tal viis. Tšepikov võistles 1990. aastate lõpus ka murdmaasuusatajana. Tippsportlase karjääri lõpetas ta hooajal 2006/2007.
Johannes III (paavst)
Johannes III kultuuriloos
Johannes III ajal valmis Roomas Santi Apostoli kirik. Ta lasi "Liber Pontificalise" järgi taastada Rooma katakombe.
Kristlik eetika
Johannes III abistas vaeseid.
Sergei Tšepikov
Maailma karika etappide võidud
Sergei Tšepikov osales karjääri jooksul kokku 143 maailma karikavõistluste etapil ja jõudis poodiumile 18 korda, millest 5 korral kõige kõrgemale astmele.
Isiklikku
Sergei Tšepikov on 182 cm pikk ja kaalub 75 kg.
Johannes III (paavst)
Ordinatsioonid
Johannes III ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 61 piiskoppi, 38 preestrit ja 13 diakonit.
Surm
Johannes III suri 13. juulil 574 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi Rooma Peetri kirikusse.
Klovainiai
Klovainiai on alev Leedus Pakruojise rajoonis, Klovainiai valla halduskeskus. Alev asub Daugyvenė jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Klovainiais asub dolomiidikarjäär, mille juurde viib Radviliškisest lähtuv raudtee. Ka on seal keraamikatööstus. Vaatamisväärsusteks on XVII sajandi algul ehitatud ja aastal 1853 põhjalikult renoveeritud katoliku kirik, pastoraat, kaunistustega ristid alevi kalmistul, kaks põlist looduskaitsealust tammepuud ning Klovainiai mõisa hoonetekompleks (XIX sajandi lõpp – XX sajandi algus).
Alevis on sündinud Leedu kunstnik Vytautas Pranas Bičiūnas.
Ajalugu
Aastal 1784 läks Klovainiai Karpiste perekonna valdusse. Aastal 1808 vabastas Ignotas Karpis oma testamendis sealsed elanikud pärisorjusest.
Aastast 1840 on teada, et Klovainiais asuvad pruulikoda ja vesiveski. Aastal 1880 laastas alevit tulekahju.
Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa okupatsiooniväed alevis elanud juudid. Pärast sõda tegutsesid alevi lähistel Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Klovainiai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1969 hakati seal dolomiiti kaevandama.
A. Le Coq (koor)
Kammerkoor A. Le Coq on Tartus tegutsev kammerkoor. Koor asutati 1999. aasta sügisel.
Koori tegevust toetab A. Le Coq. 2017. aasta sügisest on koori dirigendid Jana Käär ja Ragne Lind.
Koori asutasid dirigent Eve Paap ja koormeister Laidi Heinmets. Hiljem on koormeistrid olnud veel Liina Arras, Roosi Rõõmusaare ja Ingrid Rammu.
2015. aasta septembrist kuni 2017. aasta maini oli koori dirigent Ingrid Roose ja koormeister Jana Käär. Pärast seda on neis ameteis olnud vastavalt Jana Käär ja Ragne Lind.
Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa lauluüritustel. Alates 2002. aastast on koor osalenud kõigil Eesti Kammerkooride Liidu festivalidel. 2009. aasta kevadel osales koor ETV saatesarjas "Laululahing", kus jõuti poolfinaali. 2015. aasta juulis saavutas koor rahvusvahelisel koorifestivalil Firenzes A-kategooria III koha. 2017. aasta aprillis saavutas koor rahvusvahelisel koorifestivalil Vilniuses III koha.
Lomonossov
Lomonossov on linn Venemaal Peterburi haldusalas Petrodvoretsi rajoonis. Linn on külgneva Lomonossovi rajooni halduskeskuseks, kuid ise sinna rajooni ei kuulu. Asub Soome lahe kaldal, Peterburist 30 km läänes.
Ajalugu
18. sajandi alguses rajas vürst Menšikov Ingerimaale Rambova küla juurde paleedekompleksi, millele andis nimeks Oranienbaum (Ораниенбаум, saksa Orangenbaum 'apelsinipuu' järgi, kui lihtsalt ilus sõna). Oranienbaum sai linnaõigused sai 1780. aastal, Oranienbaum oli ka Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonna maakonnalinn. 1882. aastast asus seal Oranienbaumi sõjakool.
1948. aastal nimetati linn ümber Lomonossoviks Mihhail Lomonossovi auks, kes oli 1754. aastal läheduses rajanud värvilise klaasi tehase.
Izbica Kujawska
Izbica Kujawska on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Włocławeki maakonnas, Izbica Kujawska valla halduskeskus. Izbica Kujawska asub Włocławeki kesklinnast umbes 32 km edelas.
Anatoli Štšura
Anatoli Štšura (vene keeles Анатолий Щура, sündinud 4. novembril 1960 Potšinokis) on Eesti muusik, Narva Linna Sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht.
Elulugu
Anatoli Štšura sündis Potšinoki linnas Smolenski oblastis Venemaal. Lapsepõlves elas Gžatskis. Pärast keskkooli lõpetamist õppis Smolenski muusikakoolis vene rahvapillide osakonnas. 1985. aastal Anatoli Štšura astus Peterburi konservatooriumi Petrozavodski filiaali kompositsiooniteaduskonda ning 1990. aastal lõpetas Valgevene Riikliku Konservatooriumi heliloojateaduskonna professor Jevgeni Glebovi klassi. Alfred Šnitke soovitusel võeti ta NSV Liidu Heliloojate Liidu koosseisu.
1992. aastal kolis Anatoli Štšura abikaasa Larissa ja poeg Maksimiga Eestisse. 1994. aastal Anatoli Štšura lõi Narva Muusikakooli õpetajate ja vilistlaste instrumentaalansambli baasil sümfooniaorkestri, mida ta juhib siiani. 1998. aasta veebruaril Narva Linnavolikogu otsusega sai orkester linnaorkestriks.
Anatoli Štšura algatusel loodi 1995. aastal Rahvusvaheline J. Mravinski nimeline muusikafestival. Štšura on selle iga-aastase ürituse kunstiline juht.
Alates 1999. aastast Anatoli Štšura initsiatiivil korraldatakse instrumentaalkontserdi riiklik lastekonkurss, kus lapsed saavad esineda sümfooniaorkestriga.
Anatoli Štšura on helilooja ja orkestreerija. Koos Vladimir Tšerdakovi ja AveNue rokkbändiga korraldas ta "AveNue@Simphoni" kontsertide tsükli. Ta lõi Aleksander Puškini jutustuse "Tuisk" ja Georgi Sviridovi teoste põhjal muusika monolavastuse, milles esineb tuntud teatri- ja filminäitleja, endine Vene Teatri näitleja ja kunstiline juht, Vene kultuurikeskuse kunstijuht Eduard Toman. Esimest korda esitati lavastus 1998. aasta oktoobril.
1998. aasta veebruaril sai Anatoli Štšura Eesti kodakondsuse eriliste teenete eest.
2008. aastal sai ta Valgetähe V klassi teenetemärgi.
2016. aastal valiti Anatoli Štšura Narva linna aukodanikuks.
Janu (album)
"Janu" on Marten Kuninga debüütalbum, mis ilmus 14. juunil 2012. Albumi tootis Morss Records.
Plicae Vocalis
Plicae Vocalis (ladina keeles on plicae vocales 'häälekurrud') on Tartus tegutsev kammerkoor. Koori dirigent on Lilyan Kaiv.
Koor on osalenud muuhulgas üldlaulupeol.
Knud Illeris
pisi|Knud Illeris [[Roskilde Ülikoolis (Taani) 2013. aastal]] Knud Illeris (sündinud 7. märtsil 1939) on Taani teadlane ja elukestva õppe professor ülikoolis Danish School of Education.
Tema uurimistöö peamiseks teemaks on täiskasvanute elukestev õppimine. Illerise välja arendatud õppimise kontseptsiooni aluseks peetakse õppimise kolme dimensionaalsuse – funktsionaalsus (functionality; viitab sisule), tundlikkus (sensitivity; rõhutab motivatsiooni, emotsiooni ja tahet) ning lõimimine (integration; seondub õppija võimega õpitavat seostada) – eristamist.
Oma uuemate publikatsioonidega õppimise teooria ja töökeskkonnas õppimise kohta lõi Illeris uue õppimise mudeli, mis baseerub kolmel printsiibil: emotsionaalne, kognitiivne (tunnetuslik) ja sotsiaalne.
Illerise mitteõppimise kontseptsioonil (non-learning) on samuti kolm dimensiooni: valesti õppimine (mislearning), kaitse õppimise eest (learning defence) ja vastupanu õppimisele (learning resistance).
Sortimisalgoritm
Sortimisalgoritm on matemaatikas ja informaatikas algoritm loendi elementide paigutamiseks kindlasse järjekorda.
Levinuimad järjestusviisid on numbriline ja tähestikuline järjekord. Sortimine on vajalik, et optimeerida teiste algoritmide (näiteks otsimisalgoritm) kasutust, mis vajavad sisenditena sorditud loendeid. Sortimine on tihti kasulik andmete normaliseerimiseks ja inimesele loetava väljundi tekitamiseks. Formaalselt peab väljund täitma kahte tingimust:
Alates arvutusteaduste tekkest on sortimine köitnud paljude teadlaste tähelepanu. Põhjuseks on ülesande tähtsus, võimalike algoritmide suur hulk ja nende väga erinev keerukus, vaatamata probleemi lihtsale olemusele. Näiteks mullsortimist analüüsiti juba 1956. aastal.
Tänapäeva arvutite töökiiruse juures ei ole oluline, missuguse algoritmiga väikeseid loendeid sortida. Seevastu suurte loendite (miljonid ja miljardid elemendid) korral on kasutatav sortimise algoritm tähtis.
Ühest vastust küsimusele, missugune sortimisalgoritm on parim, ei saa anda. See sõltub kasutavatest andmetest. Näiteks mullsortimine on üldjuhul ja halvimal juhul palju aeglasem kui mestimissortimine, kuid peaaegu sorditud jadade sortimisel sellest märgatavalt kiirem. Valiksortimine on aeglasem kui Shelli sortimine nii parimal, halvimal kui üldjuhul – ent seda ainult suurte andmekogumite korral, väikeste loendite sortimisel on ta sellest märksa kiirem.
Kuigi mõned peavad seda lahendatud probleemiks, luuakse siiani uusi ning kasulikke sortimisalgoritme. Sortimisalgoritmid on valdavad informaatika sissejuhatavates kursustes, kuna algoritmide küllus probleemi lahendamiseks tutvustab erinevaid algoritmikeskseid mõisteid, nagu jaga ja valitse algoritmid, andmestruktuurid, juhuslikud algoritmid, parim, halvim ja üldjuhtum ning muud.
Stabiilsus
Kui loendis leidub võrdseid elemente, saab väljundil olla mitu võimalikku järjestust. Näiteks sortides tooteid hinna järgi, saab võrdse hinnaga toodetel olla omavahel erinev järjestus. Sortimisalgoritmi nimetatakse stabiilseks, kui väljundis on võrdsetel elementidel alati sama järjestus kui sisendis.
Helmut Piirimäe
Helmut Piirimäe (perekonnanimi aastani 1936 Vällo; 8. september 1930 Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 21. august 2017) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Helmut Piirimäe lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena 1955. aastal, järgmisel aastal sai ta ülikooli õppejõuks ning 1977–1996 oli ta üldajaloo professor. Õppejõuna töötas Piirimäe 2001. aastani. Ta õpetas üldajalugu, arhiivindust, Rootsi ajalugu ja allikaõpetust.
Tema peamine uurimisvaldkond oli Eesti ajalugu Rootsi võimu all 17. sajandil, sealhulgas Tartu Ülikooli ajalugu.
Helmut Piirimäe oli Eesti Üliõpilaste Seltsi taastajaliige ja vilistlane.
Sergei Zamogilnõi
Sergei Zamogilnõi (sündinud 30. augustil 1953) on Venemaa ja Eesti jalgpallur ja jalgpallitreener.
Helmut Piirimäe
Elukäik
Helmut Piirimäe sündis 8. septembril 1930 Uue-Põltsamaa vallas Benita Johanna (1901–1976) ja August Piirimäe (1894–1984) perre (kuni 1936. aastani kandis pere nime Vällo). Ta oli pere ainuke poeg kolme tütre kõrval ja oleks pidanud pärima perekonna talu. Kuna pere jäi talust 1949. aastal ilma, jäi taluperemeheks saamise plaan realiseerumata.
Helmut Piirimäe õppis Pauastvere algkoolis ja hiljem Põltsamaa keskkoolis, mille lõpetas 1950. aastal. Samal aastal asus ta Tartu ülikooli ajalugu õppima, ehkki kaalus ka bioloogia või eesti keele ja kirjanduse õppimist. Viimane jäi ära, sest Piirimäe enda sõnul polnud tema küpsuskirjand piisavalt võitluslik ja hinnati seetõttu ümber. Seega otsustas ta loobuda "ideoloogilisi sõnakõlkse nõudva aine õpingutest". 1955. aastal lõpetas ta ülikooli ja asus järgmisel aastal sealsamas tööle õppejõuna, olles kuni 1977. aastani kõigepealt üldajaloo kateedri vanemõpetaja ja seejärel dotsendi ametis. Aastatel 1955–1957 töötas ta ka Eesti Ajaloo Keskarhiivi teadurina.
Sergei Zamogilnõi
Treenerikarjäär
Aastast 2015 on ta klubi Lokomotiiv peatreener.
Helmut Piirimäe
Elukäik
1962. aastal sai ta kandidaadikraadi väitekirjaga "Vene-Rootsi majanduslikud suhted ja Narva kaubandus a. 1661–1700" ning 1974. aastal ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Rootsi riigimajandus Baltimail XVII sajandil". 1977. aastal sai Piirimäe Tartu ülikooli professoriks. Aastatel 1980–1990 oli ta ka ajalooteaduskonna teadusprodekaan ja 1990–1991 dekaan. Aastatel 1990–1992 oli ta veel üldajaloo kateedri ning seejärel 1992–1994 ajaloo osakonna juhataja. Dekaanina võttis ta osa ülikooli reformimisest.
Piirimäe emeriteerus 1996. aastal, ent jätkas loengute andmist kuni 2001. aastani. Oma viimase loengu Tartu ülikooli õppejõuna pidas ta 23. mail 2001. Sel puhul korraldasid tudengid etenduse, mille käigus astus neljandal korrusel asunud auditooriumi aknast sisse naistudeng, kes asetas Piirmäe pähe lillepärja. Etendus oli seotud Piirimäe loengutele iseloomulike viidetega kaunitele daamidele, kes riigimeeste päid keerasid. Ta õpetas ja juhendas pika professoriaja jooksul mitmeid hilisemaid tuntud ajaloolasi. Tema juhendatud väitekirjade seas on teiste seas olnud Tõnu Tannbergi, Arvo Teringi ja Enn Küngi doktoritööd. Ta on olnud ka külalisõppejõud Stockholmi, Lundi, Riia, Turu, Moskva jt ülikoolides.