cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marne'i departemang
2015. aastani kuulus departemang Champagne-Ardenne'i piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Keskpanga digiraha
Keskpanga e-raha (ka digitaalne fiat-raha või digitaalne baasraha ) on fiat-raha digitaalne vorm, mis on riigi valitsuse kehtestatud valuuta. Inglise keeles kannab see nimetust central bank digital currency ehk CBDC.
Tavapärane digiraha (või virtuaalne raha, krüptoraha) erineb keskpanga digirahast selle poolest, et seda ei emiteeri riik ja sel puudub seadusliku maksevahendi staatus. Seetõttu võib keskpanga digiraha tulevikus võistelda kommertspankade hoiustega ja seada küsimärgi alla praegu levinud osalise reserviga panganduse status quo.
Iseloomustus
Keskpanga digiraha on turvaline digitaalne maksevahend, mis on nii nagu paberraha ka arvestusühik ja väärtuse säilitaja. Samamoodi on digirahal unikaalsed tunnused, mille järgi saab seda tuvastada ja võltsimist ära hoida.
Koos muude raha vormidega võiks digitaalne fiat-raha olla osa baasraha pakkumisest, aga see ei kuulu praeguste standardite järgi keskpanga kohustuste hulka (sarnaneb välise rahaga). See on digitaalne esitajavõlakiri, mida saab eri tüüpi digitaalsete maksesüsteemide ja teenuste abil hoiustada ja üle kanda. Digitaalse fiat-raha kehtivus ei sõltu digitaalset fiat-raha hoiustavatest ja üle kandvatest digitaalsetest maksesüsteemidest.
Kasu ja mõju
Mitmed valitsused ja keskpangad on viimastel aastatel uurinud ja katsetanud digitaalse fiat-raha kasutamist, et saada aru selle kasulikust mõjust finantskaasamisele, majanduskasvule, tehnoloogia arendusele ja tehingute suurenenud tõhususele. Allpool on keskpanga digiraha võimalikud head küljed.
Ohud
Üldise murekohana nähakse seda, et keskpanga digiraha kasutuselevõtt tooks kaasa võimalikud pangajooksud ja nõrgendaks seega pankade rahastamisolukorda.
Katsetused
2016. aastal hakkas Riksbank 2016. aastal uurima keskpanga digiraha „e-krona“ väljaandmise võimalust, kuna Rootsis on sularaharinglus langenud 10%-le. Peale seda on koostatud kaks raportit ning läbi viidud rahakäivet imiteeriv projekt (lõppes 2021. a kevadel), mille käigus imiteeriti raha käivet, et selgitada sellest tekkivaid probleeme. Suurima probleemina, mis raskendab e-krona ametlikku kasutusse võttu, nähti intressi nõude rakendamise võimatust.
2017. aastal algatas Inglise Pank ülemaailmne arutelu keskpanga digiraha kasutuselevõtu väljavaadete üle. Samal aasta novembris teatas Uruguay keskpank, et on alustanud digitaalse Uruguay peeso emiteerimise katsetustega.
Ka Eestis käidi 2017. aastal välja idee Eesti e-residentsuse süsteemiga seotud krüptorahast Estcoin, ent ideele seab piirid eurotsooni kuulumine: Euroopa Keskpanga presidendi Mario Draghi sõnul ei saa Eesti krüptovaluutat luua, sest eurotsooni ainus valuuta on euro. 2018. aasta jaanuaris ütles ka Eesti Panga president Ardo Hansson, et Eesti riiklikku krüptoraha käibele tulemas ei ole.
2018. aasta veebruaris alustas Venezuela oma krüptoraha petro eelmüüki. Krüptoraha on tagatud riigi naftavarudega ja valuuta turuväärtuseks on kavandatud ligikaudu kuus miljardit dollarit. Paljude suurriikide, näiteks Ameerika Ühendriikide, Saksamaa ja Austraalia keskpangad on riikliku krüptoraha asjus skeptilisel seisukohal. Ent Venezuelale lisaks on sellega katsetatud teisteski riikides: Hiina tegeleb digitaalse fiat-raha väljatöötamisega, Holland on katsetanud oma keskpanga krüptovaluutat DNBcoin ja Rootsi tegeleb e-krooniga.
2020. aasta 23. juulil emiteeris Leedu Pank emiteeris oma 1918. aastal toimunud iseseisvumise tähistamiseks oma keskpanga digiraha, mis on vormistatud kombineeritud lahendusena: virtuaalsete tokenite ja kollektsioneerimiseks mõeldud krediitkaardi suuruste hõbemüntidena. Neid krediitkaardi suuruseid “münte“ vormistatakse 6 erineval kujul (igaüht 4000 tk) ning neil kujutatakse iseseisvusakti ja neid kuut isikut, kes kirjutasid 1918. aastal Leedu iseseisvusaktile alla. LBCOIN’i ostes saab selle ostja lisaks 6 juhuslikult valitud digitaalset märki ning kui isikul on olemas kõik erinevad 6 märki, siis saab ta õiguse osta ensele ka hõbemünt. Hõbemündi väärtuseks on sümboolselt määratud 19,18 euri. Seda raha saab osta Leedu Panga e-kauplusest aadressil www.lbvoin.lb.lt. 2016. aastal.
Ühe tehnoloogia keskpanga digiraha emiteerimiseks osana keskpanga emiteeritavast baasrahast on välja töötanud ja loonud ettevõte eCurrency Mint Limited (eCurrency™), mille peakontor asub Iirimaal Dublinis.
Raul Nikkolo
Raul Nikkolo (3. oktoober 1928 – 5. jaanuar 1997) oli eesti tööstustöötaja ja rahvasaadik.
Aastatel 1942–1944 õppis ta Tallinna 1. Gustav Adolfi Gümnaasiumis.
Ta töötas V. Kingissepa nimelises Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadis paberimasina juhina, hiljem paberitsehhi juhataja asetäitjana.
Aastatel 1963–1967 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu saadik.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Bentheim-Bentheim
Bentheim-Bentheim oli krahvkond Saksamaal Alam-Saksimaa kaguosas, mille piirid aastal 1806 kattusid Bentheimi kreisi tänapäevaste piiridega. See krahvkond moodustati Bentheimi krahvkonnast aastal 1277 ja aastal 1454 moodustati sellest Bentheim-Steinfurt. Bentheim-Bentheim taastekkis krahvkonnana aastal 1643 ja mediatiseeriti aastal 1806 Bergile, enne kui Prantsusmaa selle aastal 1810 annekteeris. Viini kongress andis selle Hannoverile.
Bentheim-Bentheimi krahvid (1277–1530)
Götterswykid
Kalle Jents
pisi|Kalle Jents 2011. aastal Kalle Jents (sündinud 22. juunil 1957 Karksi-Nuias) on Eesti poliitik ja XII Riigikogu liige.
Ta lõpetas 1975. aastal Nuia keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta astus 1984. aastal EKP-sse, 1988-90 aastatel töötas ta EKP Viljandi Rajoonikomitee ideoloogiasekretärina.
Aastatel 1992–2007 oli ta AS Hetika juhataja. Eesti Reformierakonna liige on ta 3. augustist 2004. Kuulub Reformierakonna volikogusse.
Viljandi linnavolikogu liige oli ta aastatel 1989–1992 ja 2005–2007. Aastatel 2007–2011 oli ta Viljandi linnapea. Sai Viljandi linnapeaks pärast eelmise linnapea Peep Aru siirdumist Riigikogu liikmeks.
Aastatel 2011–2015 oli ta XII Riigikogus, kuulus seal õiguskomisjoni. Ta oli kolme parlamendirühma: Eesti-Iirimaa parlamendirühma, Eesti-Makedoonia parlamendirühma ja Eesti-Tai parlamendirühma liige. Samuti oli ta kolme ühenduse: Mulgimaa toetusrühma, spordi- ja liikumisharrastuse toetusrühma ning Järva- ja Viljandimaa toetusrühma liige.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Kristianstads Nation
pisi|Kristianstads Nationi maja Kristianstads Nation on üliõpilasorganisatsioon, mis kuulub Lundi Ülikooli juurde Rootsis. Organisatsioon asutati aastal 1890.
Organisatsiooni nimi tuleneb Kristianstadi linnast Skåne maakonnas. Organisatsiooni sümboliks on Snapphane, kes oli 17. sajandi taanimeelne Skåne partisan.
Kristianstads Nation käib läbi Tartu naiskorporatsiooniga Filiae Patriae.
Aleksei Aleksejevitš Leontjev
Aleksei Aleksejevitš Leontjev (vene keeles Алексей Алексеевич Леонтьев; 14. jaanuar 1936 Moskva – 12. august 2004 Moskva) oli Nõukogude keeleteadlane ja psühholoog, Aleksei Leontjevi poeg.
Ta õppis M. V. Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna germaani filoloogia osakonnas, mille lõpetas 1958. aastal. Samast aastast töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemia Keeleteaduse Instituudis. 1963. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi väitekirja filoloogias ning 1968. aastal doktoriväitekirja filoloogias. 1975. aastal sai ta doktorikraadi psühholoogias doktoritööga "Kõnelise suhtlemise psühholoogia" (vene keeles Психология речевого общения). 1997. aastal sai ta professoriks. Ta on maetud Moskva Kuntsevo kalmistule.
Giovanni Pico della Mirandola
Giovanni Pico della Mirandola ((24. veebruar 1463 Mirandola – 17. november 1494 Firenze) oli renessansiaegse Itaalia filosoof ja humanist. Ta oli neoplatonismi ideede levitaja ja kristliku naturaalmaagia ja kabala traditsiooni looja, millest kujuneb Lääne esoteerika oluline mõjutaja.
1486. aastal kuulutas ta välja disputatsiooni, et väidelda 900 teesi üle, mis käsitlesid religiooni, filosoofia ja maagia küsimusi. Väitluse tarbeks kirjutas ta ka "Kõne inimväärikuse kohta", mida on kutsutud ka "renessanssi manifestiks" ning mis on ka nn "hermeetilise reformatsiooni" üks alustekste. Tema "900 teesi" oli esimene trükitud raamat, mille katoliku kirik kandis keelatud raamatute nimekirja.
Elulugu
pisi|Loss Mirandola (Suurhertsogiriik Modena) 1976
Perekond
Giovanni sündis Mirandola lähedal Modenas. Tema isa oli Gianfrancesco I Pico, Mirandola ja Concordia piirkonna valitseja ja tema ema Giulia oli Feltrino Boiardo, Scandiano vürsti tütar. Nende pere oli pikka aega elanud Mirandola lossis (Modena suurhertsogiriigis), mis oli 14. sajandil saavutanud iseseisvuse ja oli 1414 Saksa-Rooma keisri Sigismundi käest saanud lääniks Concordia. Mirandola oli väike autonoomne maakond (hiljem hertsogiriik) Emilias Ferrara lähedal. Pico della Mirandolad olid tihedalt seotud Sforza, Gonzaga ja Este dünastiatega ja Giovanni õed-vennad abiellusid Korsika, Ferrara, Bologna ja Forlì valitsejate järeltulijatega. Giovannil oli kaks palju vanemat venda, kes mõlemad aga elasid temast kauem. Giovanni ema pere oli väljapaistev kunstide ja Itaalia renessanssi toetaja. Tema nõbu oli luuletaja Matteo Maria Boiardo, kes kasvas üles oma onu, Firenze kunstide patrooni ja teadlase-luuletaja Tito Vespasiano Strozzi käe all.
Haridus
Varakult paistis silma Giovanni erakordne mälu ja ta õppis juba varases eas selgeks ladina ja võib-olla ka kreeka keele. 1477 (14-aastaselt) läks ta õppima Bolognasse kanoonilist õigust. Kolm aastat hiljem jätkas ta filosoofiaõpinguid Ferrara ülikoolis. Firenze reisi ajal kohtus ta Angelo Poliziano, luuletaja Girolamo Benivieni ja ilmselt noore dominikaani munga Girolamo Savonarolaga. Kõigist kolmest said hiljem väga lähedased sõbrad. Giovanni jätkas 1482. aastal õpinguid Padua ülikoolis, mis oli tuntud kui Aristotelismi keskus. Juba osates ladina ja kreeka keel, õppis ta seal ka heebrea, araabia ja aramea keelt Elia del Medigo juures, kes oli averroist. Elia del Medigo tõlkis ka hiljem Pico jaoks heebreakeelseid tekste ladina keelde. Pico kirjutas sel perioodil ka ladina ja itaalia keeles sonette, kuid need ei ole säilinud.
Järgmise nelja aasta jooksul külastas Giovanni humanismi keskusi mujal Itaalias. 1485. aastal, sõitis ta on Pariisi ülikooli, mis oli tähtsaim skolastilise filosoofia ja teoloogia keskus Euroopas. Tõenäoliselt just seal alustas Giovanni oma "900 teesi" kirjutamist.
"900 teesi"
vasakul|pisi|[[Lorenzo de' Medici postuumne portree. Giorgio Vasari maal, 1533-1534]] Giovanni kohtus 1484. aasta novembris Firenzes Lorenzo de' Medici ja Marsilio Ficinoga. Tegemist oli astrologogiliselt soodsa päevaga, mil Ficino oli otsustanud avaldada oma Platoni teoste tõlked. Lorenzo jäi Pico toetajaks ja kaitsjaks kuni tema surmani aastal 1492. Ilma Lorenzo toetuseta on kaheldav, kas Pico oleks suutnud nii edukalt inkvisitsiooni vältida.
Varsti pärast Firenzes viibimist sõitis Pico Rooma poole, kus ta kavatses avaldada oma 900 teesi ja valmistada ette nende üle korraldatavat disputatsiooni. Peatudes Arezzos, oli tal armulugu ühe Lorenzo de' Medici nõbu naisega. Giovanni üritas koos naisega põgeneda, kuid nad püüti kinni, Giovanni sai haavata ja heideti vanglasse. Ta vabastati alles pärast Lorenzo enda sekkumist. Pico toibus oma vigastustest pärast seda mitu kuud Perugias ja lähedalasuvas Frattas. Seal kirjutab ta Ficinole, et "Jumalik ettehooldus ... suunas teatud raamatud minu kätte. Need on Kaldea raamatuid ... Esdras, Zarathustra ja Melchior, maagide oraaklid, milles sisaldub lühike ja kuiv Kaldea filosoofia kommentaar, kuid täis müsteeriume." Perugias juhtus samuti, et tema kätte sattus müstiline heebrea Kabala, samamoodi nagu ka Hermeetilised kirjanikud, nagu Hermes Trismegistus. Sel ajal peeti Kabalat ja Corpus Hermeticat sama vanaks kui Vana Testamenti. Nende raamatute ja sellest tärganud huvi tõttu sai Pico ka kristliku Kabala traditsiooni asutajaks, millest kujunes varauusaegse Lääne esoteerika keskne element. Pico filosoofilist suhtumist iseloomustabki läbiv sünkretism, mis käsitleb erinevaid filosoofilisi voole paralleelselt, mitte evolutsiooniliselt.
Pico põhineb oma ideedes peamiselt Platonil, nagu seda tegi ka tema õpetaja, Marsilio Ficino, kuid samas on ka säilinud sügav austus Aristotelese vastu. Tema eesmärk oli ühitada Platon ja Aristotelese koolid, sest ta uskus, nad kasutavad erinevaid sõnu, et väljendada samu ideid. Võibolla just selle tõttu sai ta hüüdnime "Princeps Concordiae", ehk "Harmoonia Prints" (sõnamäng viitab ka "Concordia" maavaldusele).
Detsembris 1486 avaldas ta oma tuntuima teose "Kõne inimväärikuse kohta", mis oli mõeldud "900 teesi" eessõnaks. Ta pakkus ka välja, et maksab kõigi nende reisikulud, kes tahaksid tulla Rooma temaga disputeerima. Ta soovis arutelu alustada 6. jaanuaril, mis oli, nagu ajaloolane Steven Farmer on täheldatud, Kolmekuningapäev, mil kolm maagi ehk tarka tulid Jeesuse hälli juurde. Pico plaanis, et sellel sümboolsel päeval toimub mitte vaid paganlike tarkade, vaid ka juutide pöördumine, et kõik mõistaksid, et Jeesus on nende traditsioonide tõeline saladus. Farmeri sõnul võis Pico üsna sõna otseses mõttes oodata, et "tema Vatikani väitlus lõpeb sellega, et neli apokalüpsise ratsanikku langevad Roomas taevast alla". vasakul|pisi|Innocentius VIII, 15. sajand Veebruaris 1487 peatas Paavst Innocentius VIII kavandatud arutelu, ning kutsus kokku komisjoni, et uurida "900 teesi" teoloogiat. ''Kuigi Pico lükkas enamuse süüdistustest edukalt tagasi, siis kolmteist seisukohta kuulutati siiski ekslikuks. Pico nõustus kirjalikult need tagasi võtma, kuid ta ei muutnud oma arvamust nende kehtivuse kohta. Lõpuks mõisteti kõik 900 teesi hukka. Ta jätkas nende kaitsmiseks apoloogia kirjutamist, Apologia J. Pici Mirandolani, Concordiae comitis, mis avaldati 1489. aastal ja mille ta pühendas oma patroonile Lorenzole. Kui paavst sai teada käsikirja levikust, moodustas ta inkvisitsioonitribunali, sundides Pico lisaks oma hukkamõistetud teesidele ka "Apologiast" lahti ütlema, millega ta ka nõustus. Paavst mõistis 900 teesi hukka kui:See oli esimene kord, kui kirik keelustas trükitud raamatu ja peaaegu kõik eksemplarid põletati. 1488. aastal põgenes Pico Prantsusmaale, kus Savoia hertsog Philip II arreteeris ta paavstlike nuntsiuse nõudmisel ja vangistas ta Vincennes'is. Mitmete Itaalia vürstide eestpalvel - kõik Lorenzo de' Medici õhutusel - lasi kuningas Karl VIII ta siiski vabastada ning veenis paavsti lubada Pico ümberasumist Firenzesse ja elamist Lorenzo kaitse all. Kuid paavstlikust tsensuurist ja piirangutest vabastati ta alles 1493. aastal, pärast Alexander VI (Rodrigo Borgia) paavstiks saamist.
See kogemus raputas Picot sügavalt. Ta leppis Savonarolaga, kes jäi talle väga lähedaseks sõbraks. Pico veenmisel kutsus Lorenzo Savonarola Firenzesse. Kuid Pico ei loobunud kunagi oma sünkretistlikest tõekspidamistest. Ta asus elama Fiesole lähedal asuvasse villasse, kus ta kirjutas ja avaldas teosed "Heptaplus id est de Dei creatoris opere" (1489) ja "De Ente et Uno" (Olemisest ja ühtsusest, 1491). Seal kirjutas ta ka oma teise kõige kuulsama teose "Disputationes adversus astrologiam divinicatrium" (Traktaat ennustava astroloogia vastu), mis avaldati alles pärast tema surma. Selles mõistis Pico teravalt hukka oma aja astroloogide deterministlikud seisukohad.
Pärast Lorenzo de' Medici surma 1492. aastal kolis Pico Ferrarasse, kuigi külastas jätkuvalt Firenzet. Firenzes suurenes poliitilise ebastabiilsuse tõttu Savonarola mõju, kelle reaktsiooniline vastuseis renessansiajastu mõtlemisele ja stiilile oli juba põhjustanud konflikti Medici perekonnaga (nad aeti lõpuks Firenzest välja) ning viis raamatute ja maalide massilise hävitamiseni. Sellest hoolimata sai Pico Savonarola järgijaks. Olles otsustanud saada mungaks, loobus ta oma varasemast huvist Egiptuse ja Kaldea tekstide vastu, hävitas oma luuletused ja kinkis ära oma varanduse.
Surm
pisi|Ingli ilmumine Sakariasele (detail), Domenico Ghirlandaio, 1486–1490. Vasakult paremale: Marsilio Ficino, Cristoforo Landino, Angelo Poliziano ja Demetrios Chalkondyles 1494. aastal suri Pico 31-aastaselt koos oma sõbra Angelo Polizianoga salapärastel asjaoludel. Oletati, et tema enda sekretär oli teda mürgitanud, sest Pico oli Savonarolale liiga lähedaseks saanud. 1494. aastal maeti ta koos Girolamo Benivieniga San Marcos ja Savonarola pidas matusekõne. Ficino kirjutas:"Meie kallis Pico lahkus meilt samal päeval, mil Karl VIII sisenes Firenzesse, ja literaatide pisarad võistlesid rahva rõõmuga. Ilma Prantsusmaa kuninga poolt toodud valguseta poleks Firenze ehk kunagi näinud süngemat päeva kui see, mis kustutas Mirandola valguse."2007. aastal ekshumeeriti Poliziano ja Pico surnukehad Firenze San Marco kirikust, et teha kindlaks nende surma põhjused. Kohtuekspertiis näitas, et nii Poliziano kui ka Pico surid arseenimürgituse tagajärjel, tõenäoliselt Lorenzo järeltulija Piero de' Medici käsul.
Kirjutised
vasakul|pisi|"Opera quae exstant omnia" (1601) Teoses "Oratio de hominis dignitate" (1486, Kõne inimese väärikusest) põhjendab Pico inimese teadmiste otsimise tähtsust neoplatoonilises raamistikus.
Oratsioon oli ühtlasi sissejuhatuseks Pico 900 teesile, mis tema arvates pakkusid täieliku ja piisava aluse kõigi teadmiste avastamiseks ning seega ka mudeli inimkonna tõusuks olemise ahelas. 900 teesi on hea näide humanistlikust sünkretismist, sest Pico ühendas platonismi, neoplatonismi, aristotelismi, hermeetika ja kabbala. Need sisaldasid ka 72 teesi, milles Pico enda sõnul esitab täieliku füüsikasüsteemi.
Pico teoses "De animae immortalitate" ja teistes teostes arendas ta õpetust, et inimese surematu hinge omamine vabastab ta olemise ahelast. Pico uskus universaalsesse lunastusse, sest üks tema 900 teesist oli: "Surmapatt on piiratud kestusega ei vääri igavest, vaid ainult ajalist karistust"; see kuulus nende teeside hulka, mille paavst Innocentius VIII oma 1487. aasta bullaga ketserlikuks kuulutas. Oratsioonis väidab ta Cesare Bori sõnadega, et "inimese kutsumus on müstiline kutsumus, mis tuleb teostada kolmeastmelist teed järgides, mis hõlmab moraalset muutust, intellektuaalset uurimist ja lõplikku täiustumist, saades üheks absoluutse reaalsusega. See paradigma on universaalne, sest seda saab jälgida igas traditsioonis.".
Pico vastuseis astroloogiale näib tulenevat peamiselt astroloogia vastuolust kristlike arusaamadega vabast tahtest. Kuid Pico argumendid liikusid kaugemale Ficino vastuväidetest, kes ise oli astroloog. Käsikirja toimetas pärast Pico surma avaldamiseks tema vennapoeg Giovanni Francesco Pico della Mirandola, Savonarola innukas järgija, ning ta võis seda muuta, et see oleks jõulisemalt kriitiline. See võiks seletada asjaolu, et Ficino oli enne käsikirja heaks kiitnud ning toetas seda innukalt enne avaldamist.
Oma karjääri alguses kirjutas Pico teose "Commento sopra una canzone d'amore di Girolamo Benivieni", milles ta avaldas oma plaani kirjutada raamat "Poetica Theologia": Vanade teoloogide arvamus oli, et jumalikke teemasid ja salajasi müsteeriume ei tohi ettevaatamatult avalikustada... Egiptlastel oli kõigis oma templites sfinkside kujud, mitte mingil muul põhjusel kui selleks, et näidata, et jumalikud asjad, isegi kui need on kirja pandud, peavad olema kaetud mõistatusliku loori ja poeetilise dissimulatsiooniga... Kuidas seda tegid... ladina ja kreeka luuletajad, seda selgitame meie "Poeetilise teoloogia" raamatus. — Commento, Libro Terzo, Cap. xi, Stanza Nona
Pico "Heptaplus", mis on müstilis-allegooriline ekspositsioon loomisest vastavalt seitsmele piibellikule loomisastmele, väljendab välja tema ideed, et erinevad religioonid ja traditsioonid kirjeldavad ühte ja sama Jumalat. Raamat on kirjutatud talle iseloomulikus apologeetilises ja poleemilises stiilis: Kui nad kusagil meiega nõustuvad, siis käsime heebrealasi, et nad jääksid oma isade iidsete traditsioonide juurde; kui nad kusagil ei nõustu, siis katoliku leegionidena tõstame me rünnaku nende vastu. Ühesõnaga, kõik, mida me avastame evangeeliumide tõele võõrast, me lükkame ümber oma jõu piires, samas kui kõik, mida me leiame püha ja tõesena, me kanname sünagoogist, nagu vääralt valdajalt, ära endale, õiguspärastele iisraellasele. — Heptaplus, kolmanda ekspositsiooni proemum.
Teos "Olemisest ja ühest" (De ente et uno), sisaldab selgitusi mitmete kirjakohtade kohta Pentateuhis, samuti Platoni ja Aristotelese kohta. See on katse Platoni ja Aristotelese kirjutiste ühildamiseks "olemise" ja "ühe" küsimuses ning vastandlike argumentide silumiseks.
Pico kirjutas itaalia keeles Platoni sümpoosioni imitatsiooni. Tema kirjad (Aureae ad familiares epistolae) on olulised kaasaegse mõtlemise ajaloo mõistmise jaoks. Tema mõju kaasaegsetele tõestavad tema teoste arvukad väljaanded 16. sajandil ja rohked tsitaadid hilisemate autorite tekstides.
Giovanni Pico della Mirandola tekst "De omnibus rebus et de quibusdam aliis" ("Kõigist asjadest, mis on olemas, ja veel natuke") on tuntud selle poolest, et seda mainitakse mõnes kohas Thomas More'i "Utoopias" ning ta muigab seal Lucretiuse "De rerum natura" pealkirja üle.
Vārzas
Vārzas (ka Vārza või Duntes 96) on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Skulte vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Limbažist 32 ja Riiast 64 km kaugusele.
Asula koosneb kolmest osast: Kursīši, Dunte 96 ja vana rannaküla Lauči. Dunte 96 on endise Vārzase rannaküla maadele rajatud suur VEF-i aianduskooperatiiv. Külas asuvad bussipeatused Vārzas, Jaunkursīši, Kursīši ja Kursīši 2 ning kaks nimetut bussipeatust.
Küla üks vaatamisväärsusi on mere kaldal asuv rändrahn (läti keeles Lauču jūrakmens). Selle lähistel asuvad kämping ja võõrastemaja. Looduskaitse all on lisaks Lauči rändrahnule veel männid ümbermõõtudega 3,85 meetrit ja 2,95 meetrit, hõbepaplid ümbermõõtudega 2,67 meetrit, 3,6 meetrit, 4 meetrit, 4,5 meetrit ning 5,96 meetrit, sanglepad ümbermõõtudega 2,5 meetrit, 2,67 meetrit ja 3,85 meetrit, Blusase mänd, Jaunpriedese mänd, Priedese männid ning Kursieši tammed. Küla põhjaosa asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Aastal 2015 oli külas 144 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 339, aastal 2022 aga 392.
Sulajää
"Sulajää" on Eesti kirjaniku Raimond Kolgi teine romaan, mis ilmus 1958. a Lundis Rootsis. Romaani peetakse Kolgi romaanidest parimaks.
Romaan räägib noore naise dramaatilisest saatusest Eestis kahe maailmasõja vahelisel perioodil. Noor naine visatakse koolist välja ja ta peab mehele minema vanale talumehele. Maalemineku tõttu ei saa noor naine enam osa ihaldatud linnalistest vaimsetest väärtustest.
Dukla
Dukla on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Krosno maakonnas, Dukla valla halduskeskus. Dukla asub Madal-Beskiididides, umbes 17 km kaugusel Slovakkia piirist ja Krosnost ligi 16 km lõunaedelas.
Ürikutes on Duklat esimest korda mainitud 1366. aastal. Dukla sai linnaõigused 1380. aastal, kuid kaotas need 1896. aastal. Linnaõigused sai Dukla tagasi 1934. aastal.
Rahvusvaheline Käsipalliföderatsioon
Rahvusvaheline Käsipalliföderatsioon (inglise keeles International Handball Federation; lühend IHF) on rahvusvaheline spordialaliit, mis korraldab käsipalliga seotut kogu maailmas.
Föderatsioon asutati 11. juulil 1946 Kopenhaagenis.
Deviis
Deviis (ka lipukiri) on juhtlause, mida võidakse kasutada ka lipu- või vapikirjana. See võtab üldistatult kokku deviisi omaniku motivatsiooni või kavatsused.
Guillaume Musso
Guillaume Musso (sündinud 6. juunil 1974 Antibesis) on prantsuse kirjanik.
Deviis
Euroopa heraldikatraditsioonis kasutatakse deviisi (aadlisuguvõsade) vappidel. Ajalooliselt on levinud ladina- ja prantsuskeelsed deviisid. Deviisid võivad olla ka muudel inimrühmadel, organisatsioonidel või isegi riikidel.
Guillaume Musso
Tema romaane on müüdud üle 32 miljoni eksemplari ja tõlgitud 40 keelde. Nende põhjal on valminud ka mitu filmi.
Deviis
Eesti (nagu ka Soome, Läti ja Venemaa) vapil deviisi ei ole. Ameerika Ühendriikide vapikiri on "E pluribus unum" (ladina keeles "paljudest üks", mis viitab osariikide ühtsusele), ametlik deviis aga "In God We Trust" (inglise keeles "Usume Jumalasse"). Prantsusmaa deviis on "Liberté, égalité, fraternité" (prantsuse keeles "Vabadus, võrdsus, vendlus"), kuid seda pole vapil ega lipul. Suurbritannia praegusel kuninglikul suguvõsal on koguni kolm vapikirja: nende tavapärasel vapil seisavad Inglise kuningate deviis "Dieu et mon droit" (prantsuse keeles "Jumal ja minu õigus", väidetavalt Richard Lõvisüdame sõjahüüd, ametlik deviis alates Henry V ajast) ja Sukapaela Ordu deviis "Honi soit qui mal y pense" (vanaprantsuse keeles "Häbi olgu sel, kes halba mõtleb"), Šotimaal kasutatavale vapil on aga Ohakaordu deviis "Nemo me impune lacessit" (ladina keeles "Keegi ei kahjusta mind karistamatult"). Šoti Stuartite dünastia vapikiri oli "In Defens", mis oli lühend fraasist "In my defens God me defend" (šoti murdes "Minu kaitseks Jumal mind kaitsku").
Guillaume Musso
Elu- ja loomelugu
Guillaume Musso sündis 6. juunil 1974 Lõuna-Prantsusmaal Antibesis. Ta isa oli kohaliku linnavalitsuse kõrge ametnik ja ema linnaraamatukogu juht.
Musso luges juba lapsena palju ja unistas raamatute kirjutamisest. 19-aastaselt, pärast keskkooli lõpetamist vaimustus ta Ameerika Ühendriikidest ning siirdus mõneks kuuks New Yorki, kus jagas elupinda teiste noortega ja teenis elatist jäätisemüüjana. Naasnud kodumaale, suundus ta Nice’i ülikooli majandust õppima ning töötas pärast õpingute lõppu majandusõpetajana Phalsbourgis, Lorraine’is ja Valbonne’is.
Tema esimene romaan, põnevik "Skidamarink" ilmus 2001. aastal ja rääkis maali "Mona Lisa" vargusest Louvre’is. Pärast autoõnnetust hakkas talle huvi pakkuma surmalähedase kogemuse teema, millest lähtudes kirjutas ta 2004. aastal romaani "Mis saab pärast" (pr k "Et après..."). Sellest sai ta läbimurdeteos: romaani müüdi Prantsusmaal üle miljoni eksemplari ning see tõlgiti 23 keelde, sh eesti keelde. 2009. aastal tegi filmilavastaja Gilles Bourdos selle alusel psühholoogilise põneviku, mille peaosades olid John Malkovich ja Evangeline Lilly.
Guillaume Musso käekirja iseloomustab detailivähesus. Saades rohkelt mõjutusi kinost, konstrueerib ta oma romaane nagu stsenaariume: koostab sisu nn skeleti, mille visandab suurele paberilehele, ning kavandab esmalt loo lõpu, millest lähtudes hakkab tõmbama tegevusliine.
Isiklikku
Guillaume Musso on abielus ja tal on kaks last.
Tema vend Valentin Musso (sündinud 1977) on samuti kirjanik, ta kirjutab detektiiv- ja põnevusromaane.
Eesti kullafond (Joel Steinfeldt)
"Eesti kullafond" on 2003. aastal välja antud kogumik, mis sisaldab Joel Friedrich Steinfeldti laule. Kogumiku andis välja Hitivabrik.
Koduloolane
Koduloolane ehk koduloouurija (ka: kodu-uurija) on inimene, kes tegeleb oma kodukandi ajaloo uurimise ehk kodulooga enamasti hobi korras.
Eestis on koduloolased koondunud arvukatesse ühendustesse nagu näiteks MTÜ Kodulugu, Pärnumaa Koduloolaste Selts jpt.
Eesti tuntumate koduloolaste hulka kuuluvad või on kuulunud näiteks Mihkel Aitsam, August Wilhelm Hupel, Eva Maaring, Voldemar Miller, Helend Peep, Kalev Päid, Jaan Tagaväli, Valdeko Vende ja Gustav Vilbaste.
Proosakirjanik
Proosakirjanik ehk prosaist on kirjanik, kes kirjutab proosat.
Berežanõ (Kalõnivka rajoon)
Berežanõ (ukraina keeles Бережани) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 1287. Pindala on 2,701 km².
Dotatsioon
Dotatsioon on nii rahaline annetus, riiklik toetussummade maksmine ettevõtete kulude ja/või kahjude katmiseks või ka juurdemakse. Teatud toetussummade, näiteks subsiidiumide ja muu toetusraha andmist nimetatakse ka subsideerimiseks.
Valga postijaam
pisi|Valga postijaama hoone on suuresti säilitanud oma esialgse väljanägemise Valga postijaam asus Valgas aadressil Raja 6.
Peterburi–Riia postimaantee Postijaama hoone ehitati 19. sajandi lõpus. See on arvele võetud ehitismälestisena.
Endine Valga hobupostijaama hoone on ühekorruseline krohvitud kivihoone, madala pikliku üldkujuga ja lameda kelpkatusega. Algselt oli see hoone ehitatud kroonu vanglaks. 1864. aastal andis Venemaa keisririigi valitsus selle Liivimaa rüütelkonnale ning rüütelkond otsustas selle sisustada postijaamaks. .
Valga hobupostijaam töötas 1931. aastani, kuid seoses raudteetaristu arenguga lõpetati reisijate ja posti vedu Peterburi–Tartu–Valga–Riia teelõigul juba 1889. aastal.
Erlend Lõwi
Tegevus kulturismis
Tegeles 1975–1984 Innar Mardo õpilasena kulturismiga, oli kuuekordne vabakava Eesti meister poseerimises. Asutas 1998 enesearendusalase Erlend Lõwi Keha Kooli.
Svelberģis
Svelberģis (nõukogude perioodil ka Mežotnes) on küla (vidējciems) Lätis Gulbene piirkonnas Beļava vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 135 meetri kõrgusel Gulbene loodepiiril. Svelberģis jääb Riiast 186 ja vallakeskusest Beļavast 8,5 kilomeetri kaugusel.
Svelberģis on kujunenud Gulbene linna industriaaltsooniks. Seal asub tuletõrjedepoo, külas on võõrastemaja. 2016. aastal avati seal SIA “Baltic Agro” teeninduskeskus, lisaks tegutseb seal muidki ettevõtteid. Asulas on Svelberģise bussipeatus.
pisi|tühi|Svelberģis asub Gulbene piiril
Saagjärv
Saagjärv on järv Valga maakonnas Otepää vallas Arula ja Mäha külas. Veekogu pindala on 3,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 859 m.
Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon
Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (inglise keeles International Ice Hockey Federation; lühend IIHF) on rahvusvaheline spordialaliit, mis korraldab jäähokiga seotut kogu maailmas.
Föderatsioon asutati 15. mail 1908 Pariisis nimega Ligue International de Hockey sur Glace (LIHG).
Leontjev
Leontjev (vene keeles Леонтьев) on venepärane perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Leontjev 83 mehel ja 9 naisel. Perekonnanimi Leontjeva oli 105 naisel.
Jomo Kenyatta rahvusvaheline lennujaam
pisi|247x247px|[[Kenya Airways|Kenya Airwaysi Boeing 787 lennuk Jomo Kenyatta rahvusvahelises lennujaamas. ]] Jomo Kenyatta rahvusvaheline lennujaam (IATA: NBO, ICAO: HKJK) on rahvusvaheline lennujaam Nairobis Keenias. See asub umbes 15 kilomeetrit Nairobi kesklinnast.
Algselt oli selle nimeks Embakasi lennujaam, kuid 1978. aastal nimetati see ümber Keenia esimese presidendi ja peaministri Jomo Kenyatta (1964–1978) järgi.
2016. aastal läbis lennujaama 7 039 175 reisijat, millega see oli suuruselt seitsmes lennujaam Aafrikas.
Lennujaamast saab lennata rohkem kui 50 riiki.
Alice Tisler (ansambel)
Alice Tisler oli Eesti punkansambel. Ansambel asutati 1988 Kohtla-Järvel. Ansambel on nimetatud Eesti naiskommunisti Alice Tisleri järgi
1988-1990 andis ansambel ligi 10 kontserti Tallinnas, Tartus, Rakveres, Jõhvis ja Kohtla-Järvel.
Koosseis
Ansamblis on kaasa teinud:
Ecnomuse lahing
Ecnomuse lahing ehk Eknomose lahing (vanakreeka keeles Ἔκνομος; 256 eKr) oli esimese Puunia sõja merelahing, mis leidis aset Kartaago ja Rooma laevastiku vahel Ecnomuse neeme lähedal (tänapäeva Sitsiilia Licata linna lähistel).
Kokku osales lahingus umbes 290 000 sõudjat ja sõdurit. See on üks suuremaid merelahinguid ajaloos.
Lahingu võitsid roomlased.
Stefan Wallin
Stefan Erik Wallin (sündinud 1. juunil 1967 Vaasas) on Soome poliitik.
Wallin õppis Åbo Akademi nimelises rootsikeelses ülikoolis, mille lõpetas magistrikraadiga sotsiaalteadustes.
1989–93 töötas ta Soome suuruselt teises rootsikeelses ajalehes Vasabladet ajakirjanikuna. Seejärel asus ta tööle Rootsi Rahvapartei nõunikuna. 1994–2000 töötas ta järgemööda transpordiministri, Euroopa asjade ja väliskaubandusministri, siseministri ning kaitseministri nõunikuna. Seejärel töötas ta 2000–05 ajalehe Åbo Underrättelser peatoimetaja asetäitja ja juhtkirjade kirjutaja.
Ta oli aastatel 2006–12 Soome Rootsi Rahvapartei esimees. Sel kohal vahetas ta välja Jan-Erik Enestami.
3. diviisi tagavarapataljon
3. diviisi tagavarapataljon oli Eesti Rahvaväe väeüksus aastatel 1919–1920.
Stefan Wallin
2005–07 töötas Wallin Soome keskkonnaministeeriumis riigisekretärina. 29. detsembril 2006 määras Soome president Tarja Halonen ta keskkonnaministriks ja välisministeeriumi juures tegutsevaks Põhjamaade koostöö ministriks Matti Vanhase teises valitsuses, vahetades sellelgi kohal välja Jan-Erik Enestami. Ta astus ametisse 1. jaanuaril 2007 ja töötas keskkonnaministrina kuni 19. aprillini 2007, mil sai kultuuri- ja spordiministriks. 22. juunil 2010 astus ametisse Mari Kiviniemi valitsus, milles Wallin säilitas kultuuri- ja spordiministri koha. Selles ametis töötas ta kuni 22. juunini 2011, mil ametisse astus Jyrki Kataise valitsus, ja seal sai Wallin Soome kaitseministriks.
3. diviisi tagavarapataljon
3. diviisi tagavarapataljoni formeerimist alustati 4. aprillil 1919 Pärnus. selleks eraldati 2. diviisi tagavarapataljonist 7. rood ja paigutati Pärnu, ohvitserid määrati Tallinna Vahipataljonist.
Stefan Wallin
Kaitseministrina taheti Wallini ükskord umbusaldada. See puudutas Soome sõjaväe reformi. Nimelt võeti vastu otsus likvideerida 6 sõjaväeosa. Wallin tõmbas likvideeritavate sõjaväeosade nimekirjast maha rootsikeelse Dragsviki garnisoni. Mõned poliitikud, kes kritiseerisid sõjaväereformi, arvasid, et Dragsvik säästeti teiste sõjaväeosade sulgemise arvel, ja kutsusid ministrit üles tagasi astuma. Kuid peaminister Jyrki Katainen teatas oma toetusest kaitseministrile ja Wallin ise keeldus tagasi astumast. Umbusaldushääletus Wallinile kukkus läbi: teda toetas 95 ja umbusaldas 59 parlamendiliiget.
3. diviisi tagavarapataljon
Pataljon tegutses kuni 11. maini 1920.
Stefan Wallin
Samal ajal selgus veel, et Wallin oli Turu kesklinnas ostnud koos naisega korteri 225 000 euro eest Åbo Akademi Fondilt, mille juhatuse liige ta ise oli, ja müünud selle 2009 maha peaaegu 400 000 euro eest. Soome õiguskantsler Jaakko Jonkka ja Soome politsei uurisid asja, aga ei leidnud korruptsiooni ega alusetu rikastumise märke. Nähtavasti oli kinnisvara väärtus vahepealse aja jooksul suurenenud.
Wallin astus tagasi 5. juulil 2012, loobudes ka erakonna esimehe kohast. Nii kaitseministri kui ka erakonnajuhi koha võttis temalt üle Carl Haglund.
Küpsetis
Küpsetis on küpsetamise tulemusena saadud toit. Enamasti mõeldakse küpsetiste all jahust küpsetatud toite, nagu leib, sai, sepik või präänikud. Harvem mõeldakse küpsetiste all küpsetatud liha, kala vm.
Kohtu tänav (Tallinn)
Kohtu tänav on Tallinna vanalinnas, Toompeal Vanalinna Toompea asumis asuv tänav.
Kohtu tänav algab Toompeal Kiriku platsilt, itta suunas piirneb tänava lõpuosas paremalt poolt Kohtuotsa vaateplatvormiga ja sumbub Rahukohtu tänavale.
Tänav sai Toom-Kohtu tänava nimetuse 1882. aastal Toompeal Eestimaa rüütelkonna majas tegutsenud Eestimaa ülemmaakohtu järgi.
Arula Peräjärv
Peräjärv (ka Arula Peräjärv, Arula Perajärv, Päästjärv, Arula järv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Arula külas. Veekogu pindala on 7,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1196 m.
Helsingi vapp
thumb|Helsingi vapp Helsingi vapp (soome Helsingin vaakuna) on Helsingi linna vapp.
Pikaristi postijaam
pisi|Pikaristi postijaama peahoone Pikaristi postijaam on postijaam, mis tegutses Pikaristi külas Viru-Nigula vallas Lääne-Viru maakonnas.
Postijaam on arvele võetud ehitismälestisena kui nii Poolas kui ka Lätis levinud postijaamade tüüpprojekti hästisäilinud näide.
1871. aastal leidis postijaama hoones koha Pikaristi kihelkonnakool.
Haute-Marne'i departemang
Haute-Marne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. Departemangu eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Marne'i departemang.
2015. aastani kuulus departemang Champagne-Ardenne'i piirkonda.
Vald (Prantsusmaa)
pisi|Prantsusmaa vallapiiride kaart (puuduvad ülemereterritooriumid) Vald (ka kommuun, prantsuse keeles commune) on 4. järgu haldusüksus Prantsusmaal. Kui mitte arvestada kolme suurema linna omavalitsusega linnaosasid (arrondissement), on vald kohaliku omavalitsuse vähim territoriaalne üksus.
2018. aasta seisuga on Prantsusmaa kommuune 35 357 (nendest 129 ülemereterritooriumidel).
Kõige rahvarohkem kommuun on Pariis (üle 2,2 miljoni elaniku). Kuus kommuuni (kõik Meuse'i departemangus) on elaniketa, sest nendes olnud külad hävitati esimeses maailmasõjas, kuid sõjamälestuse säilitamiseks ei liidetud nende territooriume teiste kommuunidega. Pindalalt suurim kommuun on Maripasoula (asub Prantsuse Guajaanas, 18 360 km²), väikseim Castelmoron-d'Albret (Gironde'i departemangus, 3,54 ha).
Koorik
Koorik on üldkeeles kõvaks tõmbunud ainekiht millegi peal või ümber. Sõna on kasutusel ka terminina:
Koirovo
Koirovo (vene Койрово, Коeрово, Койeрово) on mitme endise küla nimetus ajaloolises Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Gorelovo ja Pulkovo vahel.
Nimetus tuleb arvatavasti soomekeelsest sõnast koira ehk koer.
Külad kuulusid samanimelise mõisa alla ning neid eristati üksteisest eesliidetega:
Raadiomõõtmised
Suurem osa raadiomõõtmisteks kasutatavaid mõõtevahendeid on elektroonsed seadmed, kuid on ka passiivseid mõõtevahendeid nagu näiteks mõõteantennid.
Hermann Muller
Hermann Joseph Muller (21. detsember 1890 – 5. aprill 1967) oli Ameerika Ühendriikide geneetik.
1914. aastal asus ta tööle hiljuti asutatud William Rice'i Instituudis (tänapäeva Rice'i ülikool). Aastatel 1920–1932 töötas Texase Ülikoolis. 1932. aastal kolis ta Berliini ja seejärel töötas Nõukogude Liidus. 1940. aastal naasis ta Ameerika Ühendriikidesse ja töötas Amhersti Kolledžis. Muller osales ka Manhattani projektis, kuid ei teadnud selle eesmärki.
1926. aastal avastas Muller, et radioaktiivsus põhjustab bioloogilistes organismides surmavaid mutatsioone ja hakkas 1928. aastal tegema teavitustööd radioaktiivsuse ohtlikkusest. 1946. aastal sai ta Nobeli meditsiiniauhinna radioaktiivsuse põhjustatud mutatsioonide avastamise eest. Kuna ta sai auhinna aasta pärast tuumarelva kasutamist Hiroshimas ja Nagasakis, tõi see rohkem tähelepanu radiatsiooni ohtlikkusele ja avalikkus hakkas radioaktiivsuse ohte paremini teadvustama.
Carl Godeffroy
Carl Godeffroy (14. juuni 1787 Hamburg – 27. august 1848 Breslau) oli Hansa diplomaat.
Subsiidium
Subsiidium (inglise subsidy, saksa Subvention, Finantshilfe) on abiraha, rahaline toetus, dotatsioon on vastava riigi valitsusepoolne riikliku mittetagastava abi andmine kauba, teenuse või tootmisteguri eratootjale ja/või tarbijale (ka välismaised ja kodumaised tarbijad), teiste majanduses osalejate kulul, mõjutades sellega kauba või teenuse hinda ning seeläbi ka toodangut, nõudlust-pakkumist, tarbimist ja vastavat käitumist ).
Carl Godeffroy
Tema vanemad olid Hamburgi kaupmees Peter Godeffroy ja Catharina Thornton. Ta õppis Edinburghi ülikoolis. Tema sõber oli Arthur Schopenhauer. Aastail 1822–1832 oli ta Hamburgi, Lübecki ja Bremeni minister-resident Venemaal ja 1840–1848 (surmani) Preisimaal. Alates 1842. aastast oli ta Lehmkuhleni mõisa omanik. Talle anti Punase Kotka II klassi orden.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
300px|pisi|Eesti Spordilehe esikülg, 7. september 1928 1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 8. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna Jalgpalli Klubi.
Carl Godeffroy
Ta oli abielus Marianne Jenischiga, kes oli senaator Martin Johann Jenischi tütar. Neil oli kaks poega: Carl Peter ja Wilhelm Martin, kellest viimane aadeldati 1901. aastal Preisimaal.
Subsiidium
Subsiidiumimaksete tegemine
Subsiidiumimakseid võib teha nii rahaliste kui varjatud maksetena:
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Esimest korda autasustati meistermeeskonda Riigivanema hõbekarikaga.
Eesti Jalgpalli Liit otsustas enne hooaja algust minna karikasüsteemilt üle tavalisele liigasüsteemile, aga mingil põhjusel olid suured klubid Tallinna VS Sport ja Tallinna ESS Kalev täielikult selle vastu. Lõhe EJL-i ja klubide vahel läks nii suureks, et Sport ja Kalev keeldusid osalemast ning nende eeskujul loobusid veel mõned klubid.
Eesti kõrgeim tase kandis nime Liiduklass, teine tase A-klass ja kolmas tase Ringkonnaklass.
Subsiidium
Varjatud maksed
valitsusepoolne teatavate maksude kahandamine, madalaprotsendiliste laenude võimaldamine, hinnatoetustena (näiteks kaupade ja teenuste turuhinnast odavamalt andmine ja/või turuhinnast kõrgema hinnaga valitsusepoolsete riiklike ostude sooritamine) jt )
Mihhail Nikolajev
pisi| Mihhail Nikolajev (2007)
Subsiidium
Varjatud maksed
Subsiidiumide maksmine kodumaistele ettevõtetele võib küll aidata kodumaistel tootjatel konkureerida odavate importtoodetega ja leida eksporditurge, kuid kuna maksed sooritatakse riigi maksusüsteemi kaudu, siis maksavad valitsuse antud subsiidiumid kinni ikkagi kodumaised tarbijad.
Mihhail Nikolajev
Mihhail Jefimovitš Nikolajev (jakuudi keeles Дьэкиим уола Ньукулаайап Мэхээлэ; vene keeles Михаил Ефимович Николаев; 13. november 1937 Ordžonikidze rajoon, Jakuudi ANSV – 4. august 2023 Moskva) oli Venemaa ja Sahha riigitegelane, Põhjatähe ordeni kavaler, Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli auprofessor.
Ta oli aastatel 1991–2002 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president ja 2002–2010 Venemaa Föderatsiooni Föderaalassamblee Föderatsiooninõukogu aseesimees.
Päritolu ja haridustee
Mihhail Nikolajev oli pärit Kesk-Jakuutiast, tema isa Jefim Nikolajev oli jakuut, kes valdas hästi vene keelt; ema Marija Mihhailovna oli pärit põlisest vene talupojaperest Hangalassõst, kelle peres räägiti jakuudi keeles ka omavahel.
Nikolajev lõpetas 1961. aastal Omski Põllumajandusinstituudi veterinaararstina. Aastatel 1969–1971 õppis ta NLKP Keskkomitee juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis.
Töökäik
Ta oli aastatel 1975–1979 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu aseesimees ja 1979–1985 vabariigi põllumajandusminister. 1989. aastal valiti ta Jakuudi ANSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeheks, 1990. aasta aprillis valiti ta Jakuudi ANSV Ülemnõukogu esimeheks.
20. detsembril 1991 valiti ta Jakuutia esimeseks presidendiks (Jakuudi-Sahha NSV president) kogudes 77 % valijate häältest. 16. jaanuarist 1992 sai ta ühtlasi vabariigi valitsuse (1991. aasta detsembrist Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsus) esimeheks. Sahha (Jakuutia) Vabariigi 1996. aasta presidendivalimistel kogus ta esimeses voorus 59 % valijate häältest ja jätkas presidendina.
2002. aastast töötas ta Moskvas Venemaa parlamendis. Aastatel 2002–2010 oli ta Föderatsiooninõukogu aseesimees ja 2011–2016 Riigiduuma saadik. Ta oli Ühtse Venemaa liige.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Liiduklass
Liiduklassis pidi osalema 4 meeskonda, kuid Tallinna VS Sport ja Tallinna ESS Kalev, kes olid uue süsteemi vastu, loobusid osalemast. Seega jäid osalema ainult kaks klubi, Tallinna Jalgpalli Klubi ja Tallinna VK Merkur (mis oli sisuliselt TJK duubel meeskond).
Viljandi Muusikakool
Viljandi Muusikakool on muusikakool Viljandis aadressil Carl Robert Jakobsoni tänav 16.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
A-klass
Veerandfinaalis loositi kokku Tallinna SR Võitleja ning Narva KS Võitleja, Pärnu SS Tervis pääses otse poolfinaali, kus mängiti veerandfinaali võitjaga. Poolfinaali võitja pääses finaali, kus mängiti ringkonnaklassi esivõistluste võitjaga.
Viljandi Muusikakool
Kooli asutas 5. veebruaril 1945 Augustin Pung, kes oli ühtlasi ka kooli esimene direktor. Algul kandis kool nime Viljandi Lastemuusikakool.
Kaarupipealne soo
Kaarupipealne soo, kõnekeeles Kaarupipealne, ka Aamse soo on soo Lääne maakonnas Lääne-Nigula valla ja Haapsalu linna piiril Kirimäe ja Aamse külas. Soo pindala on 45 ha.
Indrek Visnapuu
Indrek Visnapuu (sündinud 4. mail 1976) on endine Eesti korvpallur ja korvpallitreener.
Kaarupipealne soo
Soo on madalsoo erinevate tarnakooslustega, soo kagunurgas on märjal ajal loigulaadne järvik. Soo kirdenurgas oja ääres asub väike lodumets. Soos kasvab mitmeid looduskaitse all olevad taimeliike.
Viljandi Muusikakool
Nõukogudeaegsete muusikakoolide õppekavad jäid ajale jalgu ja sisuliste muudatuste tegemiseks oli ainuke võimalus taotleda näidiskooli nimetust. 1980. aastal leiti, et kooli kaasaegne ainebaas, nõuetele vastav metoodiline pagas ning lastesõbralik õpikeskkond võimaldab anda koolile näidislastemuusikakooli nimetuse. Selle kinnitas Eesti NSV kultuuriministeerium. Uus staatus ei toonud kaasa mingeid ainelisi eeliseid, kuid andis suurema iseseisvuse katsetamiseks õppeplaanide ja -ainetega. Õppeaeg ühtlustati kõigil erialadel: nüüd sai muusikakoolis nagu üldhariduskooliski õppida kaheksa aastat ja seejärel edasi minna keskastmesse. Eriti andekad ja töökad õpilased (Heli Meibaum-Saard, Ene-Mai Salumäe, Jana Perens-Allik jt.) said eriprogrammi alusel õppides ettevalmistuse otse Tallinna Konservatooriumi minekuks.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Ringkonnaklass
Ringkondade esivõistlustel osalesid ringkondade meistrid: Tallinna ringkonnast Hõimla ÜENÜ, Põhja-Eesti ringkonnast Rakvere SS Kalev, Lõuna-Eesti ringkonnast Tartu Jalgpalli Klubi, Lääne-Eesti ringkonnast Jõelähtme SS Ühendus (Harjumaa), Kesk-Eesti ringkonnast Türi SR.
Hermann Axen
pisi|Hermann Axen (1946) pisi|Hermann Axen tervitab [[Aafrika Rahvuskongressi juhti Oliver Tambot, Ida-Berliin, 1978]] pisi|Hermann Axen (paremal) ja [[Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei VI kongressil 1963. aastal]] Hermann Axen (6. märts 1916 Leipzig – 15. veebruar 1992 Berliin) oli juudi päritolu Saksa DV riigitegelane.
Viljandi Muusikakool
1991. aastal nimetati kool ümber Viljandi Muusikakooliks.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Ringkonnaklass
Loosi tulemusel mängisid veerandfinaalis SS Ühendus ja Türi SR, ülejäänud kolm meeskonda pääsesid otse poolfinaali.
Hermann Axen
Hermann Axen sündis Leipzigis Galiitsiast sisserännanud kodanlikus juudi perekonnas. Alates 1932. aastast osales ta Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu tegevuses. 1934. aasta novembris ta vahistati ja mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanemise järel saadeti ta riigist välja. Poola ja Austria kaudu jõudis Axen 1940. aasta jaanuaris Pariisi, kus ta tegi juhu- ja abitöid ning osales kommunistlikus tegevuses. 1940. aasta mais interneeriti ta Prantsuse võimude poolt ja augustis 1942 anti Gestapole välja. Hermann Axen viidi Saksamaale, kus teda hoiti kinni Oświęcimi ja Buchenwaldi koonduslaagrites.
Viljandi Muusikakool
Kool tegutseb 19. sajandi lõpul ehitatud Vana-Võidu mõisniku Georg von Stryki linnaresidentsis. Aastatel 2016-2017 läbis maja põhjaliku renoveerimise ja ümberehituse, ning avati uuesti 5. mail 2017.
Hermann Axen
1946. aastast alates oli ta kommunistide ja sotsiaaldemokraatide ühendamise järel moodustatud Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. Ta oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu rajajaid, kuni 1949. aastani oli ta selle Keskkomitee sekretär. Alates 1949. aastast oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1954–1989 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja alates 1971. aastast Rahvakoja väliskomisjoni esimees.