cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mait Käbin
Spordist huvitus isa eeskujul. Korvpalli hakkas harrastama Pärnu LNSK-s Lembit Rebase treeningurühmas. Mänginud Eesti noorte- ja juunioride koondises. 1984 NL-i noortemv-tel pronks. Tulnud 1988 Standardi ja 1999 BC Tallinna meeskonnas Eesti meistriks, 1994, 1997 ja 1998 saanud Eesti mv-tel hõbeda ning 1995 ja 1996 pronksi, 1997 ja 1999 olnud karikavõitjaid. A-st 2009 korvpallitreeneri IV kutsetase. Olnud 1997–2000 Tiit Soku Korvpallikooli tegevdirektor ja treener, 1994–99 Tallinna Rahumäe Põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja ning a-st 2000 korvpalliklubi Pärnu juhatuse esimees ja treener, 2005–2011 Surju põhikooli direktor ja kehalise kasvatuse õpetaja.
Mait Käbin on korvpalliklubi Pärnu asutaja, juhatuse liige ja treener alates aastast 2000. Eesti Korvpalliliit on valinud Maidu vabariigi parimaks noortetreeneriks hooajal 2006/2007, 2009/2010 ja 2013/2014.
Isiklikku
Mait Käbin on lõpetanud 1985 TSIK-i ja 1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli KKT (kehalise kasvatuse õpetaja eriala).
Ta on Aivo Käbini poeg. Vend Rait Käbin on korvpallur ja korvpallitreener. Mait Käbin on 185 cm pikk.
Tõramaa jõgi
pisi|Droonivideo Tõramaa jõe üleujutusest ja kanuumatkajatest [[Tõramaa küla juures Soomaal 2023. aasta aprillis]] Tõramaa jõgi on jõgi Soomaa maastikurajoonis Viljandi ja Pärnu maakonnas, Raudna jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 21,1 km, valgla pindala 26,4 km² , langus 6,5 m ja lang 0,3 m/km. Jõgi saab alguse Viljandi maakonnast Tipu külast 24 m kõrguselt, voolab läbi Sandra küla ja suubub Sandra ja Riisa küla piiril 17,5 m kõrguselt vasakult poolt Raudna jõkke 2,2 km kaugusel selle suudmest. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda ning voolab täies ulatuses Soomaa rahvuspargis.
NGC 2158
pisi|NGC 2158 asub Messier 35st all paremal NGC 2158 on hajusparv, mis asub Kaksikute tähtkujus.
Parve avastas 16. novembril 1786 William Herschel. See asub hajusparv Messier 35st edelas ja on umbes 2 miljardit aastat vana. Messier 35 ja NGC 2158 pole omavahel seotud, sest NGC 2158 asub 9000 valgusaastat kaugemal kui M35.
Stanisław Szeptycki
pisi|Stanisław Szeptycki Stanisław Maria Jan Szeptycki (3. november 1867 Przyłbice, Austria-Ungari – 9. oktoober 1950 Korczyna, Podkarpacie vojevoodkond) oli Austria-Ungari ja Poola sõjaväelane.
1922. aastal anti talle Vabadusristi I liik 2. järk.
Gaglianico
Gaglianico on vald Itaalias Piemonte maakonnas Biella provintsis.
Gaglianico kõrgus merepinnast on keskmiselt 353 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ketikoerad
Koosseis
Ansamblis on teiste seas kaasa teinud:
64. ekspeditsioon
64. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 64. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 21. oktoobril 2020 kui jaamast lahkus missioon Sojuz MS-16. Meeskonnas oli esialgu kolm liiget ning SpaceX Crew-1 saabumisega kasvas liikmete arv seitsmeni. Kuna Dragon 2 tavapärane meeskonnaliikmete arv on neli, on jaama alalise meeskonna suurus alates 64. ekspeditsioonist seitse.
64. ekspeditsioon lõppes 17. aprillil 2021.
Asta Olivia Nordenhof
Oma esikromaani "Et ansigt til Emily" (2011) eest võitis ta Munch-Christenseni debüüdiauhinna. 2013 võitis ta oma luulekogu "Det nemme og det ensomme" ("Kergus ja üksildus", 2013) Montana kirjandusauhinna. Luulekogu müüdi Taanis enam kui 10 000 eksemplari ja see tõlgiti nii inglise kui teistesse keeltesse. 2020 ilmunud romaani "Penge på lommen" ("Raha taskus") eest võitis ta 2020. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna. Romaan on esimene septaloogiast, mis keskendub parvlaeval Scandinavian Star 7. aprillil 1990 toimunud tulekahjule, mis põhjustas 159 inimese hukkumise.
Mały Traścianiec
Ajalugu
Mały Traścianiec on kujunenud endise samanimelise küla kohale. Küla oli üks NKVD ohvrite mahalaskmispaiku. Aastal 1940 oli see üks Katõni viidavate Poola ohvitseride kinnipidamispaiku.
Aastal 1941 rajasid piirkonna hõivanud Saksa väed sealsesse kolhoosikeskusse Nõukogude sõjavangide laagri. Järgmise aasta mais alustati seal juutide hukkamist, sinna rajati Mały Traścianieci koonduslaager. Yad Vashemi hinnangul hukati seal vähemalt 65 000 juuti, sealsetest massihaudadest on leitud 201 500 surnukeha. Kuna aga surnukehad olid põletatud, oli säilmete eristamine raske; ka puudus sealsel surmalaagril aruandlus. Nii on seal hukkunute täpne hulk teadmata, mõnedel hinnangutel hukati seal 330 000 inimest.
Juri Skuratov
Juri Ilitš Skuratov (sündinud 3. juunil 1952) on vene jurist, Venemaa Föderatsiooni peaprokurör 1995–2000.
Voldemar Takkel
Voldemar Takkel (16. aprill 1914 Penza, Venemaa – 11. aprill 1998 Gävle, Rootsi) oli eesti vaimulik.
Voldemar Takkel sündis Venemaal Pensa linnas. Eestisse tulid ta vanemad pärast Esimest maailmasõda. Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Westholmi gümnaasiumi, läbis sõjaväeteenistuse ja õppis 1933. aastal reservohvitseride kursustel. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta 1938. aastal. Oli prooviaastal Torma ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti 10. detsembril 1939 õpetajaks.
Aastatel 1940–1944 oli ta Kunda koguduse õpetaja.
1944. aastal põgenes Rootsi, kus oli algul rändõpetaja põgenikelaagrites ning organiseeris koos Rudolf Kiviranna ja teistega Eesti NMKÜ tegevust. Oli arhiivitööline Diakonistyrelsenis, Södertälje eesti koguduses ja ametnik Stockholmi Engelbrekti koguduses.
1948. aastal asus ta esimese eesti õpetajana Rootsi kiriku teenistusse. Töötas 1948–1967 Luleå piiskopkonnas, kus ta täitis mitmesuguseid ülesandeid. Aastatel 1950–1953 oli ta Kirunas sõjaväevaimulik ja sõjapsühholoogia õpetaja ning ühtlasi usuõpetaja. 1955–1956 oli ta haiglavaimulik (ja ühtlasi usuõpetaja) Luleås. Veel teenis ta rootsi kogudust Älsbys.
Lisaks rootslastele ja soomlastele teenis ta usuliselt ka eestlasi, oli aastatel 1967–1998 E.E.L.K. Gävle koguduse õpetaja ja 1978–1998 E.E.L.K. Uppsala koguduse õpetaja. Ühtlasi oli ta 1983–1990 Rootsi praostkonna praost 1985–1987 ja E.E.L.K. Konsistooriumi assessor.
Pindalaühik
Pindalaühik on mõõtühik, millega mõõdetakse pindalasid. Levinumaid pindalaühikuid on ruutmeeter.
SI ühikutega seotud piiratud kasutusalaga pindalaühikud
Kõlvikute ja ehitusaluse maa pindala ühikutena on kasutusel aar (a) ja hektar (ha):
Ruhnu külanõukogu
Ruhnu külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu hõlmas Ruhnu. Külanõukogu moodustati 1950.
Deportivo Alavés
Klubi on asutatud 23. jaanuaril 1921. Deportivo Alavés on Baski autonoomses piirkonnas kolmas edukaim klubi pärast Athletic Clubi ja Real Sociedadi.
1998. aastal jõudis Deportivo Alavés pärast enam kui 40 aastat tagasi Hispaania kõrgliigasse. Hooajal 1999–2000 saavutas klubi oma ajaloo parima koha Hispaania kõrgliigas, kui jäi kuuendaks. Järgmisel hooajal osaleti UEFA karikavõistlustel, mille finaalis kaotati Inglismaa klubile Liverpool. Aastatel 2003–2016 mängis Deportivo Alavés peamiselt Hispaania esiliigas ja tugevuselt kolmandas liigas, v.a. hooajal 2005–06, kui mängiti kõrgliigas. Alates hooajast 2016–17 on kuulutud taas Hispaania kõrgliigasse. 2017. aastal jõuti Hispaania karikavõistluste finaali, kus kaotati FC Barcelonale tulemusega 1:3.
Dalmatovo
Dalmatovo (vene keeles Далматово) on linn Venemaal Kurgani oblastis, Dalmatovo rajooni halduskeskus. Dalmatovo asub Isseti jõe ääres, Kurganist ligikaudu 175 km loodes.
NGC 2371
pisi|NGC 2371 NGC 2371 on kahe tuumaga planetaarudu, mis asub Kaksikute tähtkujus.
Dalmatovo
Asula on tekkinud 1644. aastal rajatud mungakloostri juurde. 18. sajand algul oli Dalmatovo oluline õigeusu ja vene kultuuri keskus Uurali-tagustel aladel. Linnaõigused anti Dalmatovole 1781. aastal. 1852. aastal laastas linna ränk tulekahju, hävis ligi 550 maja. Raudteeühenduse sai linn 1913. aastal. 1924. aastal kaotas Dalmatovo linnaõigused ja muudeti külaks. Aleviks sai Dalmatovo 1945. aastal. Dalmatovo sai linnaõigused tagasi 1947. aastal.
Helena Kannus
Helena Kannus (aastani 2003 Helena Silm; ka Helena Kannus-Silm; sündinud 16. märtsil 1967 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane, 1992–2004 kuulus ta Eesti koondisse. Nägemispuudega võistlejana on ta korduvalt osalenud paraolümpiamängudel.
Kannus lõpetas 1988. aastal Tartu 2. Internaatkooli. Hiljem on ta võistelnud Tartu Ülikooli spordiklubi nime all.
1980–88 harrastas ta ujumist (treener Rein Põldme). 1992. aastast tegeleb Kannus kergejõustikuga; tema treenerid on olnud Margit Aidla (1992–96), Tiina Torop (1996–98), Maie Põldme (1998–2000) ja Kersti Viru (2000–04).
1992. aasta paraolümpiamängudel Barcelonas jõudis Helena Kannus kaugushüppes 5. kohale, 100 m jooksus aga 6. kohale.
Atlanta paraolümpiamängudel 1996. aastal saavutas ta viievõistluses võistlusklassis P10-P12 pronksi, kaugushüppes sai aga 4. koha tulemusega 4,92 m.
1998 tuli ta viievõistluses ja kaugushüppes vaegnägijate maailmameistriks, 1999 Euroopa meistriks kõrgushüppes ja viievõistluses, samuti jõudis ta 1999 EM-il kaugushüppes hõbedale.
2004. aasta paraolümpial Sydneys sai ta kaugushüppes 8. ja viievõistluses 7. koha.
2003 pälvis Helena Kannus maailmameistrivõistlustel pronksi kaugushüppes, samuti tuli ta Euroopa meistriks kõrgushüppes.
2004. aasta paraolümpial Ateenas kandis Helena Kannus Eesti lippu. Naiste kaugushüppes saavutas ta neil mängudel 6. koha tulemusega 5,03 m.
ESBLi andmeil oli Helena Kannus võistlusvormis 172,5 cm pikk ja kaalus 60 kg.
Tantalophis
Tantalophis on jämepeamadulaste alamsugukonda kuuluv maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Tantalophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Need maod on endeemsed Oaxaca osariigis Mehhikos.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tantalophis discolor seisuga 22.05.2014.
Anikatsi mõis
Anikatsi mõis (saksa keeles Anikatz) oli Tuhalaane mõisa kõrvalmõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse neljas parandus
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse neljas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus, mis annab isikule Ameerika Ühendriikides õiguse olla kaitstud põhjendamatu vahistamise eest, aga ka kodu või enese läbiotsimisest.
Parandus võeti vastu Kongressis 25. septembril 1789 ja ratifitseeriti osariikide tasemel 15. detsembril 1791.
Kontakt (ansambel)
Kontakt oli Eesti ansambel. Ansambel asutati 1983. Ansamblit juhtis Mikk Targo ja lauljaks oli Marju Länik.
Koosseis
Esialgu esitas Kontakt mitmeid tuntud Lääne hittide omi versioone, näiteks Mike Oldfieldi "Moonlight Shadow" eestikeelset varianti "Varjude mäng", kuid hiljem orienteeruti omaloomingule. 1984 ilmus ansambli esimene menulugu, Mikk Targo kirjutatud "Karikakar".
Henry Ives Cobb
Henry Ives Cobb (19. august 1859 Brookline Massachusettsi osariik – 27. märts 1931) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, kes tegutses peamiselt Chicagos ja viljeles Richardsoni romaanika stiili.
Kontakt (ansambel)
Koosseis
1985 ansambel lagunes, kui Marju Länik ja Mikk Targo ühinesid ansambliga Mahavok. 1987 moodustasid Länik ja Targo Kontakti uue koosseisu. Ansamblis on teiste seas kaasa teinud:
Roela külanõukogu (Mustvee rajoon)
Roela külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Roela külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Voore vallas. Külanõukogu keskus asus Roela asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Roela külanõukogu 1950 septembris Mustvee rajooni koosseisu.
1954 juunis Roela külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Saare külanõukoguga.
Hiram Maxim
Sir Hiram Stevens Maxim (5. veebruar 1840 – 24. november 1916) oli Ameerikas sündinud Briti leiutaja, keda tuntakse peamiselt esimese automaatkuulipilduja – Maximi kuulipilduja – leiutajana. Maxim patentis mitmesuguseid mehaanilisi seadmeid, alates hiirelõksust ja lokitangidest kuni militaartehnikani. Maxim pretendeeris ka elektripirni leiutamisele.
Maxim kolis Ameerika Ühendriikidest Ühendkuningriiki 41-aastaselt, sai Suurbritannia kodakondsuse 1899. aastal ning rüütliseisuse (knighthood) 1901. aastal.
Carlo Orlandi
pisi|paremal
Carlo Orlandi (23. aprill 1910 Milano – 29. juuli 1983 Milano) oli Itaalia poksija.
Orlandi võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Orlandi poksis maist 1929 kuni juunini 1944 elukutselisena. Ta pidas kokku 125 kohtumist, millest võitis 97 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 19 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ning 9 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa meister.
Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon
Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon (IOF) orienteerumisspordi rahvusvaheline spordialaliit.
IOF moodustati 1961. aastal Kopenhaagenis toimunud kongressil. IOF-i asutajaliikmeteks olid Bulgaaria, Norra, Rootsi, Saksa DV, Saksa FV, Soome, Šveits, Taani, Tšehhoslovakkia, Ungari.
Tegevus
IOF koordineerib nelja orienteerumisala:
IOF on kehtestanud iga orienteerumisala võistlusreeglid ja orienteerumiskaartide standardid. IOF valib orienteerumise tiitlivõistluste korraldajad ning peab maailma karikavõistluste punktiarvestust.
IOF-i tegevusvaldkondi koordineerib üheksa erialakomisjoni:
Liikmed
2016. aasta alguse seisuga on IOF-il 80 liikmesorganisatsiooni:
Eesti Orienteerumisliit võeti Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni liikmeks IOF-i peaassambleel 10. juulil 1992 Šveitsis. Sellele oli eelnenud telefonihääletus Eesti Orienteerumisliidu tunnustamiseks, mis toimus vahetult pärast Eesti iseseisvuse taastamist, 27. septembril 1991.
Juhtimine
IOF-i otsustuskogu on peaassamblee, mis tuleb kokku üle aasta. Peaassambleede vahel juhib IOF-i tegevust IOF-i nõukogu, mis koguneb kolm korda aastas. IOF-i nõukogul on 11 liiget. IOF-i president aastatel 2014–2016 oli Brian Porteous (Suurbritannia). 26. augustil 2016 valiti IOF-i presidendiks eestlane Leho Haldna. IOF-i igapärase administreerimisega tegeleb IOF-i sekretariaat (kontor), mis 1997. aastast asub Helsingis.
Immenstadt
Immenstadt im Allgäu on linn Saksamaal Baieri liidumaal Oberallgäu kreisis. Linna lähistel kõrguvad Allgäu Alpid.
Annamõisa mõis
Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.
Pirmako järv
pisi|Pirmako järv Pirmako järv ehk Pirmaku järv asub Põlva maakonnas Kanepi vallas Prangli külas Pirmaku soos.
Veekogu pindala on 0,18 ha. Kaldajoone pikkus on 225 meetrit. Järv asub 131 meetri kõrgusel merepinnast.
Klaus Nomi
Klaus Sperber (24. jaanuar 1944 Immenstadt Kolmas riik – 6. august 1983 New York New Yorgi osariik), esinejanimega Klaus Nomi, oli saksa kontratenor, kes oli tuntud oma laia hääleulatuse ja ebatavalise lavaisiksuse poolest.
Elukäik
1960. aastatel töötas ta Deutsche Operis Lääne-Berliinis. Samuti laulis ta aariaid kohalikus diskoteegis Kleist Casino.
1972. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus mängis teisejärgulistes Broadway teatrites ja töötas kondiitrina.
1970. aastatel sulandus ta East Village'i kultuurimaastikku. Ta oli tuntud oma veidralt visionäärsete teatriesinemiste, tugeva meigi, ebatavaliste kostüümide ja väga stiliseeritud tunnussoengu poolest, mis uhkeldas taanduva juuksepiiriga. Tema laulud olid ebatavalised, ulatudes süntesaatorirohketest klassikalise ooperi tõlgendustest kuni 1960. aastate popistandardite, nagu Chubby Checkeri "The Twist" ja Lou Christie'i "Lightnin' Strikesi" kaveriteni.
Ta oli üks David Bowie taustalauljatest 1979. aasta telesaates "Saturday Night Live".
Surm
Nomi suri 1983. aastal 39-aastaselt AIDS-i tüsistuste tagajärjel. Ta oli üks varasemaid kunstiringkondade tegelasi, kes teadaolevalt selle haiguse tagajärjel on surnud.
Mahuühik
Mahuühik ehk ruumalaühik on mõõtühik, millega mõõdetakse mahtusid. Levinumaid mahuühikud SI-süsteemis on kuupmeeter.
Erinimetusega SI mahuühik on liiter, millest saab moodustada osaühikuid, nt milliliiter (ml), ja kordühikuid, nt hektoliiter (hl).
Aleksander Skrzyński
pisi|Aleksander Skrzyński Aleksander Józef Skrzyński (19. märts 1882 Zagórzany, Väike-Poola vojevoodkond – 25. september 1931 Łąkociny, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola diplomaat ja poliitik.
Õppis Viini Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1906. aastal Krakovi ülikooli. Alates 1910. aastast oli Austria-Ungari diplomaatilises teenistuses Vatikani, Berliini ja Pariisi saatkondades. Poola taasiseseisvumisel asus Poola riigi teenistusse. 1919 kuni 1922 oli Poola saadikuks Bukarestis. Aastatel 1922–1923 ja 1924–1926 oli ta Poola välisminister ning aastatel 1925–1926 Poola peaminister. Józef Piłsudski riigipöörde järel lahkus poliitikast. Hukkus autoõnnetuses.
1925 anti talle Vabadusristi III liik 1. järk.
Pikkusühik
Pikkusühik on mõõtühik, millega mõõdetakse ruumilisi vahemaasid. SI-süsteemis on pikkuse mõõtühik meeter.
Amanda Aizpuriete
Ta on avaldanud umbes kümme luulekogu ja tema luuletusi on tõlgitud vähemalt 14 keelde. Eesti keeles on tema luuletusi ilmunud raamatus "Läti uuema luule valimik" (1997).
Aizpuriete on tõlkinud Anna Ahmatova, Virginia Woolfi, Franz Kafka, Georg Trakli, Jack Kerouaci, Boriss Pasternaki, Joseph Brodsky, Marina Tsvetajeva ja teiste kirjanike teoseid läti keelde.
Ta on pälvinud Horst Bieneki luuleauhinna (1999), Läti luuleauhinna (2000) ja kirjanduse aastauhinna parima luuletõlke eest (2003).
Märt Saarma
Elulugu
Märt Saarma oli ohvitseri poeg, Jüri Saarma vennapoeg ja Mart Saarma onupoeg.
Rõusa külanõukogu
Rõusa külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1966.
Märt Saarma
Elulugu
Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 TRÜ arstiteaduskonna, 1964–67 TRÜ aspirant, meditsiinikandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Клинико-физиологическое действие аминазина, трифлуоперазина и галоперидола при хронической шизофрении", meditsiinidoktor (1977, TRÜ), väitekiri "Клинико-нейрофизиологический анализ депрессивных состояний и их лечения".
Rõusa külanõukogu
Rõusa külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Vändra valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Rõusa külas.
Märt Saarma
Elulugu
Täiendas end Moskvas, 1976 Prahas Karli Ülikoolis. Oli 1960–1964 Vabariikliku Tarvastu Psühhoneuroloogiahaigla psühhiaater, 1967–1975 TRÜ psühhofarmakoloogia labori vanemteadur, 1975–1983 psühhiaatria kateedri dotsent, 1983–1985 professori kohusetäitja, 1985–1992 professor.
Saarma oli 1992–1998 TÜ Kliinikumi Psühhiaatriakliiniku erakorraline professor, aastast 1998 emeriitprofessor, ühtlasi Ahtme haigla psühhiaatriakonsultant.
Rõusa külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Rõusa külanõukogu 1950 septembris Vändra rajooni koosseisu.
Märt Saarma
Teadustöö
Uurinud neurootiliste seisundite, depressiooni ja skisofreenia neurofüsioloogiat ja ravi, täpsustanud klassikaliste ravimeetodite ja psühhofarmakonide kliinilise toime iseärasusi ning nende diferentseeritud kasutamist. Eesti Psühhiaatrite Seltsi liige (aastast 1963). Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). Üle 140 teadustrükise, õppevahendeid.
Tunnustus
1998 Tartu Ülikooli suur medal
Rõusa külanõukogu
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu territooriumil Lidia Koidula nimeline, Carl Robert Jakobsoni nimeline, "Sirbi ja Vasara" ning "Viisaastaku" kolhoos ning Võidula sovhoos.
Seoses Vändra rajooni likvideerimisega 1962. aastal arvati Rõusa külanõukogu Pärnu rajooni koosseisu.
1966. aastal Rõusa külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Vändra külanõukoguga.
Saare külanõukogu
Saare külanõukogu (enne 1967 Vassevere külanõukogu) oli külanõukogu Jõgeva rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945. Külanõukogu pindala oli 215 km² (1977).
Jan Syrový
22. septembrist kuni 1. detsembrini 1938 oli ta Tšehhoslovakkia peaminister.
1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Tüüp 87 (luuresoomuk)
Tüüp 87 (87式偵察警戒車, 87-shiki teisatsu keikaisha) on Jaapani kuue sillaga luuresoomuk, mis võeti kasutusele 1987. aastal. Aastal 2010 oli neid Jaapani Omakaitsejõudude teenistuses 102 masinat.
Ajalugu
Karmide maastikuolude tõttu kasutas jaapan pikka aega ainult roomiksoomukeid, kuid 1970. aastate lõpul algasid tööd ratastega luuresoomuki loomiseks. Masinad töötas välja ja tootis Komatsu Ltd. Esimesed masinad jõudsid teenistusse 1988. aastal ja esialgu plaaniti toota 60 selle tüübilist soomukit. Hiljem seda arvu ilmselt suurendati, sest 2010. aastal oli Jaapani Omakaitsejõududes kasutusel 102 luuresoomukit Tüüp 87.
Kirjeldus
Tüübi 87 soomus on keevitatud terasest ja pakub kaitset käsitulirelvade ja mürsukildude eest. ABK kaitsesüsteemi olemasolu osas on eri allikad eri meelt.
Relvastus koosneb Orelikon Contraves-i 25 mm automaatkahurist ja sellega paralleelsest 7,62 mm kuulipildujast Tüüp 74. Kummalegi torni küljele on paigutatud neli suitsugranaadiheitjat.
Meeskond koosneb viiest liikmest: juht, abijuht-radist, laskur, komandör ja vaatleja (skaut). Juht istub ees paremal ja abijuht-radist tema kõrval vasakul. Kummagi pea kohal asub luuk. Juhil on kolm ette suunatud periskoopi ja abijuhil üks. Üks juhi periskoopidest on võimalik asendada ka öövaatlusseadmega.
pisi|Külgvaade Torn asub umbes masina keskel, olles mõnevõrra esiosa poole nihutatud. Vasakul pool paikneb laskur ja tema varustusse kuulub üks ette suunatud päeva/öö sihik ning üks vaatlusperiskoop. Komandör istub paremal ja tema käsutuses on kuus vaatlusperiskoopi ja üks sihik. Mõlemad pääsevad masinasse torni laes piknevate ümmarguse luukide kaudu. Torni tagaosas paikneb veel varustuse kast. Mootoriruumist vasakul on veel üks ruum vaatleja jaoks ja tema jaoks on seal ka üks taha poole suunatud periskoop. Vaatleja pääseb masinasse läbi tagaosas asuva luugi.
Mootoriruum paikneb taga paremal. Tüüp 87 kasutab Isuzu 10 PBI diiselmootorit, mis arendab 305 hobujõudu ja annab maksimaalseks kiiruseks maanteel 100 km/h. Rehvide rõhu reguleerimiseks on olemas tsentraalne süsteem. Tüüp 87 ei ole amfiibne.
Taeniophallus
Taeniophallus on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Taeniophallus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Taeniophallus seisuga 22.05.2014.
Komandandi tee
Komandandi tee on tänav Tallinna kesklinnas Harjumäel, mis ühendab Toompea tänavat Vabaduse väljakuga.
Teisel pool Toompea tänavat kulgeb samas suunas edasi Falgi tee. Vabaduse väljakuga ühendab Komandandi teed Mayeri trepp. Enne 2008. aastal valminud Vabadussõja võidusamba ehitust kulges Komandandi tee praeguse võidusamba asukohas kaarega lõunasse, lõppedes treppidega jalakäijate tunneli suu juures.
Komandandi teest põhja poole jäävad Komandandi aed ja suurtükitorn Kiek in de Kök, lõunasse Harjumäe pargiala.
Tänav on nime saanud Toompea tänava nurgal asuva Tallinna komandandimaja järgi.
Ajalugu
1860/1861. aasta valmis Harjuvärava mäel tee, mis ühendas Toompead Heina turuga. Tee ehitamist korraldas Tallinna komandant (1856–1863) kindralleitnant parun Alexander Woldemar von Salza (1801–1884). Uus tee sai nimeks Komandandi tee ja sellest põhja pool asuvat parki hakati nimetama Komandandi aiaks.
Alates 29.04.1941 kandis tänav, Kominterni tänava nime.
Onkoloogia
Onkoloogia ka kasvajaõpetus (kreeka ὄγκος, (onkos) 'kasvaja' ja λογος (logos) 'õpetus, sõna') on arstiteaduse allharu, mis tegeleb kasvajatega.
Onkoloogia tegeleb hea- ja pahaloomuliste kasvajate ennetamise, diagnoosimise ja raviga (kirurgiline eemaldamine, kiiritusravi, kemoteraapia jne), vähihaigete toetus- ja taastusraviga, samuti kliiniliste uuringute ning koolitusega nimetatud valdkondades.
Erialade ja ravimeetodite järgi
Onkoloogia jaotatakse mitmeks alavaldkonnaks:
Organismide rühmade järgi
Eristatakse inimese onkoloogiat ja loomade onkoloogiat.
Oksa-tuustsamblik
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Kasvab peamiselt okaspuudel, harva lehtpuude okstel põlistes metsades. Õhu saastumise ja kasvutingimuste muutuste suhtes väga tundlik.
Eestis üsna haruldane. Eestis on leitud näiteks Tallinnast Rahumäelt.
MtDNA rekombinatsioon
Geneetiline rekombineerumine on kahe DNA molekuli geneetilise informatsiooni vahetus, mille tulemusena moodustub alleelide uus kombinatsioon. Mitokondriaalse DNA (mtDNA) rekombinatsioonis vahetavad informatsiooni mitokondri DNA molekulid. Geneetiline rekombinatsioon on mitokondriaalse DNA varieeruvuse allikaks taimedes, seentes ja protistides. Homoloogiline rekombinatsioon on universaalne protsess (levinud nii inimeste kui ka bakteriviiruste seas), mis on oluline kaheahelalise DNA ahela parandustes. Evolutsiooniliselt on homoloogilise rekombineerumise sageduse madalal tasemel hoidmine vajalik mtDNA kaitseks invasiivsete isekate elementide eest. Rekombinatsiooni mtDNA-s on dokumenteeritud juba rohkem kui 40 aastat tagasi, kuid selle aluseks olev molekulaarne mehhanism on seni jäänud mõistatuseks.
Rekombineerumise esinemise sagedust suurendavad tegurid
Rangelt reeglitele vastav rekombineerumise rada eukarüootses nukleiidis ja bakterites kaasab endaga hulgaliselt proteiine. Kõige olulisemad on eksonukleaasid, mis töötlevad kaheahelalise DNA otsi (dsDNA); proteiinid, mis seovad üheahelalist DNA-d (SSBs single-strand binding protein üheahelaline proteiin, mille ülesandeks on lahtisi DNA otsi siduda); Rad52-tüüpi rekombineerumise vahendajad ning Rad51/RecA-tüüpi ensüümid (spetsiifilise ülesandega valgud), mis soodustavad geneetilist rekombineerumist. Nende hulgast on senimaani mitokondris ainult SSB selgelt tuvastatud. Mitokondriaalne SSB on prokarüootset päritolu ning esineb nii pärmis kui inimeses homotetrameerses vormis, milles proteiin koosneb neljast indentsest osast, mis on omavahel seotud.
Tõendid viitavad, et vananemine tõstab mtDNA rekombineerumise sagedust, koos mtDNA deletsioonide ja ümberpaigutustega. Mitokondriaalse DNA mutatsioonide kuhjumine arvatakse soodustavat vananemist. Mitokondriaalsel DNA-l on palju suurem mutatsioonide esinemise sagedus kui DNA-l, mis asub rakutuumas. Hapniku sisaldavad keemiliselt reaktsioonialtid molekulide pidevad rünnakud mitokondri sisemembraani läheduses ja mtDNA replikatsiooni mehhanismi ehk repliosoomi omadust põhjustada vigu peetakse suuresti vastutavaks mtDNA suure mutatsioonide esinemise sageduse eest. Noortes rakkudes hoitakse mtDNA rekombineerumist väga madalal tasemel, et hoida ära harva tekkivat DSB-s (Double Strand Break). Vananenud rakkudes mtDNA rekombineerumise sagedus tõuseb oksüdatiivse stressi ja suurenenud mtDNA kahjustuste tõttu. Paratamatult võib see tõsta ekslikku rekombineerumist, mis viib parandamatu kustutatud ja ümber korraldatud mtDNA kogunemiseni.
On esitatud ka muid põhjuseid, mis mõjutavad mtDNA rekombineerumise sagedust erinevates raku tüüpides ja organismides, näiteks nukleiidide formeering, mitokondri dünaamika, mtDNA sisu ja mitokondriaalne tihedus.
mtDNA rekombineerumine pärmis
Mitokondriaalse DNA ülekanne mudelorganismis pagaripärmis (Saccharomyces cerevisiae) on üldiselt mõlemalt vanemalt pärinud mtDNA kandja. Kui kahest haploidsest gameedist, mis kannavad mtDNA-d, moodustub diploidne sügoot, siis vanemate mtDNA seguneb ja kantakse üle juhuslikult järglastele. See eripära on osutunud võimsaks tööriistaks, mille abil dokumenteerida varajasi tõendeid mtDNA rekombineerumisest. Ristates haploidseid tüvesid, mis kannavad kustutatud tüüpe erinevate vormidega aktiivsete tiheduse või piirangutega mitokondriaalsest genoomist, leiti järglaste mtDNA-lt omadusi mõlemalt vanemalt. Viimane viitab rekombineerumise esinemisele. Otsene geneetiline tõend mtDNA rekombinatsiooni kohta muutus demonstreeritavaks, kui antibootikumidele resistentsed geneetilised markerid mtDNA-l olid kättesaadavad. Sügootide kolooniate, mis olid saadud ristates klooramfenikooli ja erütromütsiini resistentseid markereid sisaldavat mtDNA-d, analüüsimine näitas stabiilset ülekannet nii vanema kui ka rekombinantses genotüübis. Üldiselt on rekombinantide sagedus kahe sidumata markeri vahel pärmi mtDNA-s suisa 20–25%. See viitab ulatuslikule sidumisele ja rekombineerumisele vanemate mitokondriaalses DNA-s sügoodi moodustumise ajal. Pärmi mtDNA rekombineerumist toetas tugevalt ka tähelepanek, et geeniväliselt lisatud DNA-d sai integreerida mitokondriaalsesse genoomi pärast selle pommitamist mikrokehadega (microprojectile bombardment). Seda protseduuri kasutatakse tavaliselt mitokondriaalseks muundamiseks.
mtDNA rekombineerumine ja inimene
Kogunevad tõendid viitavad sellele, et mtDNA rekombineerumine ei esine ainult traditsioonilistes uurimisobjektides nagu pärm ja madalates loomades, kellel on kahelt vanemalt päritud omadused, aga ka seentes ja loomades, kellel on ühelt vanemalt päritud omadused, ja isegi spetsiifilistes inimkudedes nagu süda ja aju. Kuigi vaidlused kestavad, viitab suurenev tõendite hulk sellele, et mtDNA rekombineerumine on tunduvalt enam levinud, kui varem arvatud. Inimese mitokondriaalne DNA on 16,5 kb suurune, ringjas genoom, mis on vajalik mitokondri funktsioonide hoolduseks ning esineb mitme koopiana enamikus rakutüüpides. mtDNA on kasulik inimese päritolu piiritlemiseks, sest mtDNA-l on suur järjestuse lahknemine ning pärandumine ema liini pidi. Inimese kustutatud mitokondriaalse DNA analüüs on näidanud sagedast otseste korduste esinemist, mis piiravad deletsioonipunktide ääri. See vihjab rekombinantsete sündmuste osalust. Organismi vananemisega kaasnevad mitokondriaalse DNA deletsiooni-, rekombinatsiooni- ja mutatsiooniprotsessid võivad põhjustada mitokondriaalseid haigusi.
mtDNA rekombineerumise mõistmise kasud teaduses
Kuigi rekombineeruvate genoomide pärandumise tõenäosus on teadmata, on nii emas kui ka isas inimese mtDNA geneetiline ülekanne ja rekombinatsiooni "kuumade punktide" tuvastamine tähtsad. Need teadmised aitavad inimese evolutsiooni, mtDNA replikatsiooni ja paranduste, düsfunktsionaalsete genoomide genereerimise ja paljundamise mitokondriaalsete haiguste uuringutes.
Massiühik
Massiühik on mõõtühik, millega mõõdetakse massi. SI-süsteemis on massi mõõtühik kilogramm, mis on ühtlasi üks seitsmest põhiühikust.
Heinkel He 100
Heinkel He 100 oli Saksamaa ühe mootoriga alltiivaline hävituslennuk. Kuigi tegu oli ühe oma aja kiirema hävituslennukiga, ei jõudnud see seeriatootmisse ega ühegi riigi relvastusse.
Esimesed katselennukid
Pärast Messerschmitt Bf 109 valimist Saksamaa uueks hävituslennukiks pidas Saksa lennundusministeerium vajalikuks toetada ka võimalike alternatiivsete lennukite arendamist. Kuna Messerschmitt Bf 110 oli võitnud kahekohalise hävituslennuki konkursi ja Bf 109 ühekohalise oma, siis otsustati tellida Heinkeli firmalt ühekohalise hävituslennuki arendus ja Focke-Wulfilt kahekohalisele.
Heinkel He 112 konstruktoriteks olnud kaksikvendadest Günteritest Walter võttis ette He 112B projekti ning vaatas selle üle. Tema arusaama järgi tuli alustada otsast peale ning nii käivitus Heinkeli tehase projekt 1035. Üheks peamiseks ülesandeks seati uue projekti puhul selle konstruktsiooni lihtsus, et seda oleks kergem suurseerias toota. Oluliselt vähendati ehitamisel vajaminevate osade arvu, samuti lihtsustati detailide kuju. Uus tiib ei olnud enam elliptiline, vaid sirge eesservaga. Kui He 112 koostamiseks oli vaja valmistada 2885 erinevat osa ning kasutada 26 864 neeti, siis projekt 1035 lennuki koostamiseks vajati vaid 969 osa ning 11 543 neeti.
Walter Günter hukkus 25. mail 1937 autoõnnetuses. Uue projekti peakonstruktoriks sai vend Siegfried. Oktoobri lõpus esitleti projekti lennundusministeeriumis ning pakuti välja ka kolme prototüübi valmimisajad ja hind. Uus lennuk oleks kehtinud korra järgi pidanud saama nimeks Heinkel He 113, kuid Ernst Heinkel kasutas isiklikke suhteid, et vältida ebaõnne toovat nr 13. Samas ta muidugi ka lootis, et "ümmargune number" aitab uue lennuki seeriasse.
He 100 jõuallikaks sai Daimler-Benz DB 601, tol ajal ainus Saksamaal toodetud sobiv mootor. Lennundusministeerium soovitas küll kasutada Junkers Jumo 211 mootorit (kuna DB 601 kasutasid nii Bf 109 kui Bf 110), kuid pärast arvestuste tegemist jäid Heinkeli konstruktorid DB 601 juurde. Originaalne oli uue lennuki jahutussüsteem. DB 601 kasutas jahutusvedelikuna etüleenglükooli ja vee segu, mis tähendas, et jahutusvedeliku temperatuur tõusis 110 kraadini. Kasutades jahutusvedelikuna vett see aurustus. Spetsiaalse väljalaskesüsteemi kaudu lasti aur tiiva õõnsasse sisemusse, seal see kondenseerus, koguti kokku ja pumbati tagasi mootori jahutuskontuuri. Tulemuseks oli ilma täiendava aerodünaamilise takistuseta jahutussüsteem.
Esimene prototüüp He 100 V1 sooritas esmalennu 22. jaanuaril 1938. Sellel ilmnesid kohe probleemid horisontaalse stabiilsusega. Sarnased probleemid olid omased juba He 112 lennukitele. Samuti oli sel väikese tiivapinna tõttu väga suur maandumiskiirus, mis ei meeldinud lenduritele. Mehaanikud kaebasid omakorda, et mootorile ligipääs oli tehtud väga ebamugavaks.
Rafael Ramos
Rafael António Figueiredo Ramos (sündinud 9. jaanuaril 1995 Santa Marinhas) on Portugali jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians.
Heinkel He 100
Esimesed katselennukid
Teine prototüüp He 100 V2 valmis sama aasta märtsis. Sellel oli DB 601M mootor, mis oli konstrueeritud saksa C3-kütusele, mis vastas lääneriikide 100 oktaaniarvuga lennukibensiinile. Esimesel prototüübil ilmnenud stabiilsuse probleeme üritati parandada suurema pindalaga stabilisaatoritega. Lennukit otsustati kasutada uue maailmarekordi püstitamiseks. 5. juunil 1938 lendas Ernst Udet V2 lennukil 100 km suletud ringil keskmise kiirusega 634,75 km/t. Lennu ajal ütlesid üles jahutussüsteemi pumbad. Udet, kel oli vaid lühiajaline lennukogemus V1 versiooniga, lihtsalt ignoreeris temale arusaamatuid vilkuvaid tulukesi ning viis lennu lõpuni.
V3 valmistati juba teadlikult uueks rekordlennukiks. Selle tiivapikkust ning -pindala vähendati veelgi. Augustis 1938 saabus Daimler-Benz tehasest spetsiaalne DB 601R mootor ning septembris oldi rekordiürituseks valmis. Ühel eelnenud katselennul ei õnnestunud katselenduril Gerhard Nitschkel aga telikut välja lasta. Nitschke hüppas lennukist langevarjuga välja, sai aga löögi stabilisaatorilt ning rohkem He 100 rekordlendude katsetes ei osalenud. Lennuk purunes.
Kiirusühik
Kiirusühik on mõõtühik, millega mõõdetakse kiirust. SI-süsteemi põhiühikute järgi märgitakse kiirust nii: m/s (meetrit sekundis).
Heinkel He 100
Esimesed katselennukid
V4 pidi saama planeeritud seeria prototüübiks. Heinkeli firmas loeti V1 kuni V3 prototüübid A-seeriaks. V-4 B-seeria esimeseks lennukiks. Lennundusministeerium ei andnud Heinkelile He 100 jaoks kunagi ühtegi seeriatähistust, kõik A, B, C ja D seeriad on Heinkeli firmasisesed tähistused. Lisaks kasutati V2 puhul propaganda eesmärgil ka tähistust He 100U, U nagu Udet.
Rafael Ramos
Ta kuulus noorena Portugali klubidesse – 2006–2012 Lissaboni Sportingu, 2012–2013 Reali ja 2013–2014 Lissaboni Benficasse.
Heinkel He 100
Esimesed katselennukid
V4 oli kogu 1938. aasta suve katsetustel Saksa lennuväe katsebaasis Rechlinis. Kuigi lennuk oli relvastamata, oli see praktiliselt tootmisvalmis hävituslennuk, relvastuse paigaldamiseks olid kõik võimalused planeeritud. Katsetuste käigus oli see kiirem hetkel tootmises olnud Bf 109 versioonidest kõigil katsetatud kõrgustel. 22. oktoobril 1938 juhtus lennukiga rumal õnnetus - seistes parkimisalal andis telik järele ning lennuk kukkus vastu maad. Remondi järel saadi see 1939. aasta märtsis lennukorda.
Eesti NSV teeneline orkester
Eesti NSV teeneline orkester on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Rafael Ramos
2014. aastal siirdus Ramos Põhja-Ameerikasse ning asus järgmisel aastal mängima Major League Socceri (MLS) esimest hooaega alustavas klubis Orlando City. 2018. aasta esimeses pooles mängis ta MLS-i klubis Chicago Fire.
Heinkel He 100
Esimesed katselennukid
Pärast õnnestunud rekordlendu ja edukaid katseid Rechlinis telliti veel kuus prototüüpi. V5 valmis 16. novembril 1938, oli praktiliselt sama, mis V4. Siiski on Heinkel nimetanud seda ka C-seeria esimeseks lennukiks. Ka ülejäänud säilinud prototüübid ehitati ringi nn C-mudeliks.
Eesti NSV teeneline orkester
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium orkestritele eriti kõrge taseme, loomingulise tegevuse ja suurte teenete eest eesti nõukogude muusikakultuuri arendamisel.
Heinkel He 100
Esimesed katselennukid
V6 valmis veebruaris 1939 ning oli kogu oma karjääri Rechlinis, kus seda kasutati erinevate mootorite testimiseks.
V7 valmis 1938. aasta mais ning oli esimene relvastatud He 100 mudel. Sel oli kaks 20 mm MG FF kahurit tiibades ning neli MG 17 kuulipildujat keres. Lennuk anti üle Rechlini katsebaasi, kus võeti relvastus maha ning seda kasutati erinevateks kiiruskatseteks.
V8 valiti välja V3 asendajaks. Algul sai see DB 601Aa mootori, sooritas esmalennu 1. detsembril 1938. Pärast tavaliste lennukatsete läbimist paigaldati selle DB 601R. 30. märtsil 1939 saavutas Hans Dieterle sellel maksimaalkiiruse 746,6 km/t. Avalikkusele räägiti taas He 100U poolt püstitatud rekordist.
V9 kasutati staatilisteks tugevustestideks ning selle kere purunes nende käigus. V10 oli alul planeeritud sama saatus, kuid pärast V8 rekordit vahetati selle tiib analoogse väiksema tiiva vastu ning lennukit eksponeeriti Münchenis Saksa muuseumis kui He 100U.
Eelseeria
Heinkel oli arvestanud, et seerialennuki valmimiseni tuleb ehitada vähemalt 25 erinevat prototüüpi. Lennundusministeerium rahastas neist esimest kümmet. Kui need olid valmis, siis otsustas Heinkel oma riisikol ehitada veel 15 lennukit, mis pidid nüüd saama tõeliseks eelseeriaks. Heinkel kasutas nende tähistamiseks tähte D, kuid see oli taas vaid firmasisene tähistus - lennundusministeerium mingit ametlikku seeriatähistust neile lennukeile ei omistanud.
He 100 D-0
Kolm esimest valminud lennukit said eelseeriale omaselt tähiseks D-0. Võrreldes Heinkeli C-versiooniga suurendati neil veidi vertikaalse sabaosa pindala, mis aitas lõplikult vabaneda stabiilsusprobleemidest. Veidi muudeti ka piloodikabiini kuju ning piloodi iste tõsteti kõrgemale. See tagas kabiinist hea nähtavuse kõigis suundades.
Lennukid valmisid 1939. aasta suvel ning jäid Heinkeli firmasse katsetustele. Hiljem õnnestus Heinkelil need Jaapani laevastikule maha müüa. Lennukid saadeti Jaapanisse 1940. aastal.
He 100 D-1
Viimaseks Heinkel 100 arenduseks sai D-1 seeria. Suurimaks muutuseks selle versiooni puhul oli tiivas asunud jahutussüsteemist loobumine. Selle asemel suurendati keresse tõmmatavat radiaatorit, mis oli varem kasutusel vaid õli jahutamiseks. Veidi suurendati tiivaulatust ning stabilisaatori pindala.
Hilisemates propagandaprojektides püüti jätta mulje, justkui oleksid Heinkel He 113 öised hävituslennukid seeriatootmises.
Väliskasutus
Kuna lennukid Luftwaffele huvi ei pakkunud, siis anti Heinkelile taas vabad käed nende eksportimiseks. Heinkeli tehast külastasid NSV Liidu ja Jaapani delegatsioonid, kellele uus hävituslennuk huvi pakkus.
Nõukogude delegatsioon ostis Heinkelilt ära kõik säilinud prototüübid: V1, V2, V4, V5, V6 ja V7. Erilist huvi pakkus just tiivasisene jahutussüsteem (NSV Liidus oli valminud sarnase konstruktsiooniga katselennuk Iljušin I-21) ning lennukid anti katsetamiseks Aero- ja hüdrodünaamika keskinstituuti (vene keeles Центральный аэрогидродинамический институт, ЦАГИ).
Jaapanlased ostsid ära kolm valminud D-0 eelseeria lennukit, need said Jaapanis tähistuse AXHe1 (Heinkeli eksperimentaalne hävituslennuk) ning läbisid katsetused Jaapani merelennuväe katsekeskuses. Lennukit oldi valmis seeriatootmisse laskma, kuid üha laieneva sõjategevuse tõttu ei olnud võimalik enam kätte saada Euroopast tellitud jooniseid ja tööabinõusid.
Eesti NSV teeneline orkester
Eesti NSV teenelise orkestri aunimetust anti välja 1967. aastast. 1987. aasta alguseks oli selle aunimetuse saanud 5 orkestrit.
Indrek Vaheoja
pisi|Indrek Vaheoja (seisab) 2014. aastal [[Rõuge|Rõuges parvetamisvõistlusel koos kaassaatejuhi Kristjan Rabiga (istub) "Suvesangarite" esimesel hooajal]] pisi|Indrek Vaheoja Winny Puhhi koosseisus Indrek Vaheoja (sündinud 21. märtsil 1977) on eesti muusik ja saatejuht.
Ta on Eurovisiooni eelvoorukonkursil Eesti Laul osalenud 2013. aastal Winny Puhhi koosseisus, teine kord osales ansambliga Redel 2021. aastal.
Indrek Vaheoja sai 2001. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi arheoloogias.
Rafael Ramos
2018. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Hollandi esiliigaklubiga Twente. Ta aitas hooajal 2018/19 Twentel tagasi Hollandi kõrgliigasse pääseda.
Aastatel 2019–2022 mängis Ramos Portugali kõrgliigaklubis Santa Clara.
Indrek Vaheoja
Indrek Vaheoja on abielus eKooli juhataja Pille Parikaga.
Tullio Ilomets
pisi|Tullio Ilomets 2011. aastal Tullio Ilomets (kuni 1935 Jürgenson; 13. juuli 1921 Paide – 22. august 2018) oli eesti keemik, teadusajaloolane ja muinsuskaitsja.
Ta oli üks Tartu Ülikooli muuseumi idee algatajaid ning Tartu Akadeemilise Muinsuskaitse Seltsi asutaja.
Töökäik
1952. aastast töötas Tullio Ilomets Tartu Ülikooli orgaanilise keemia kateedris assistendina, 1960. aastast vanemõpetaja ja 1965. aastast dotsendina. NLKP liige alates 1961. Tullio Ilometsa põhivaldkond oli orgaaniline keemia, tema lemmikteema oli orgaaniliste ühendite süntees. Tema endine tudeng ja kolleeg, orgaanilise keemia teadur Gerda-Johanna Raidaru nimetab Ilometsa Eesti looduslike ühendite keemia rajajaks. Ta on muu hulgas uurinud maomürke ja ravimudasid ning koolitanud keemik-restauraatoreid.
Loengutele eelistas Ilomets alati laboritööd. Üks tema tuntumaid ütlusi oli: "Keemik sünnib laboris." Ta pidas keemikule oluliseks kriitikameelt: "Pidevalt on vaja kahelda ja uurida."
Itaalia karmikarvaline linnukoer
Itaalia karmikarvaline linnukoer on Itaaliast pärinev koeratõug.
Tullio Ilomets
Töökäik
Tullio Ilomets oli ülikooli ajalehe aktiivne kaastööline, kirjutades nii keemiaga seotud tähtpäevadest kui ka ülikooli valupunktidest.
Tartu Ülikooli muuseum
Tullio Ilomets oli üks Tartu Ülikooli muuseumi idee algatajaid. Ta kogus pikka aega ajaloolist teaduslikku aparatuuri, mis praeguseks on antud üle muuseumile. Ta tegeles ülikooli ajaloo ja teadlaste, sh Karl Ernst von Baeri uurimisega. Ilomets on olnud Akadeemilise Muinsuskaitse Seltsi esimees.
Mälestuse jäädvustamine
Tartu Ülikooli muuseum autasustab alates 2010. aastast igal aastal ühte oma parimat töötajat Aasta Tullio auhinnaga.
Tullio Ilometsa 95. sünnipäeva auks asutas Eesti Muinsuskaitse Selts 2016. aastal Tullio Ilometsa muinsuskaitseauhinna. Esimese muinsuskaitseauhinna pälvis 2017. aastal muinastehnoloog, keemik, ajaloolane, arheoloog ja restauraator Jüri Peets. Auhinna valmistas skulptor Mati Karmin.
Isiklikku
Tullio Ilomets elas Tartus. Ta oli tuntud ka oma fenomenaalse mälu poolest.
Tema vennapoeg on ökoloog Mati Ilomets.
Isabelle de Charrière
Isabelle de Charrière (hollandipäraselt Belle van Zuylen; 20. oktoober 1740 – 27. detsember 1805) oli Hollandi ja Šveitsi valgustusajastu kirjanik. Tänapäeval teatakse teda ta kirjade ja romaanide järgi, kuid ta kirjutas ka pamflette, muusikat ja näidendeid. Ta tundis suurt huvi tolle aja ühiskonna ja poliitika vastu ning tema Prantsuse revolutsiooni aegset loomingut on peetud eriti huvipakkuvaks.
Kuusekorgik
Kuusekorgik (Neoantrodia serialis) on Neoantrodia perekonda kuuluv seen. Seen kuulus varem korgiku perekonda.
Seen on üheaastane või elab paari aasta vanuseks, liibuv, poolliibuv või harva väikeste kübaratena. Sitke, kuivalt kõva. Ülapind algul valge, hiljem keskkohas ookerkollane, veidi ebatasane. Liibuva osa serv lainjas.
47. Relva-SS Grenaderirügement
47. Relva-SS Grenaderirügement (saksa keeles Waffen-Grenadier Rügement der SS 47) oli põhiliselt eestlastest koosnev jalaväerügement Relva-SS-i 20. Eesti SS-vabatahtlike diviisi ja 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi koosseisus aastatel 1944–1945, Teises maailmasõjas.
47. SS-vabatahtlike grenaderirügement moodustati 20. aprillil 1944, formeerimine lõpetati juulis. Relva-SS-i vägedesse kuulunud mittesakslasi eristati sakslastest, mis väljendus ka SS-i auastmetes: 1942. aastal nimetati mehi leegionärideks (näiteks Legion-Obersturmführer), 1943. aasta oktoobrist SS-vabatahtlikeks (SS-Freiwilliger) ja 1944. aasta suvest Relva-SS-lasteks (nt Waffen-Hauptsturmführer der SS). 1944. aasta aprillis viidi Alfons Rebase, 658. Eesti Pataljon ja Georg Soodeni, 659. Eesti Pataljonid, leitnant Heino Hommiku 657. idakompanii Anijale. Seal formeeriti 20. Eesti SS-vabatahtlike diviisi 47. rügementi, kuhu liideti ka Narva tagavarapataljon ja Fischeri pataljon.
47. rügemendi I pataljoniks sai 659. Eesti Pataljon ja II pataljoniks 658. Eesti Pataljon. Rügemendi ülemaks määrati Relva-SS Obersturmbannführer Paul Vent. Iga rügement koosnes neljast kompaniist numbritega 47/1...47/12.
I pataljon
Pataljoniülem: Relva-SS Sturmbannführer Georg Sooden († 28.07.1944 Sinimägede lahingus), Relva-SS Haupsturmführer Peet Lehola
III pataljon
Pataljon formeeriti mobiliseeritud meestest ja jõudis rindele Eesti kaitselahingute ajaks. Nn Sihveri pataljon.
Pataljoniülem: Relva-SS Hauptsturmführer Eduard Hints, Relva-SS Haupsturmführer Viktor Sihver (langes lahingus 09.1944).
Sõjategevus Eestis 1944
Veidi enne 22. juunil 1944 alanud Nõukogude vägede suvist pealetungi jõudis 47. Relva-SS Grenaderirügement Kehrast Narva rindele. II pataljon võttis üle 45. Relva-SS Grenaderirügemendi positsioonid. I pataljon asus Auverest lõuna pool. 46. rügement asus kaitsele 47. rügemendi II pataljoni vasakult tiivalt mereni.
25. juulil 1944 kell 5 hommikul alustasid marssal Leonid Govorovi juhitavad Leningradi rinde väed – 2. löögiarmee ja 8. armee pealetungi Armeegrupp Narwa positsioonidele. Tule-ettevalmistuse käigus andis Nõukogude suurtükivägi kaitsepositsioonide pihta raske tulelöögi, hävitades suurema osa kaitserajatistest ning läbimurdelõiku kaitsnud üksustest. See võimaldas Punaarmee ülekaalukatel jõududel lühikese ajaga jõgi ületada ning jõuda keskpäevaks Tallinna–Narva maanteeni, kus nende edasitung peatati. Rindejoone lühendamise otstarbel jättis III Germaani Soomuskorpus 26. juulil maha oma positsioonid Narva jõe ääres Jaanilinnas, et asuda taas kaitsele 18 kilomeetrit lääne pool Sinimägedel. Eesti-Saksa väeosad paiknesid Narva–Tallinna maanteega risti üle maantee Mummassaare–Sooküla–Metsküla–Putki joonele. , Auvere lahing