cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patt Uues Testamendis
Andestus
Ehkki vastavalt oma ajastu kontekstile toob Jeesus näite ohverdamistest (Mt 5: 23-24), siis edasine arusaam kristluses oli, et ohverdamisrituaalid olid nende jaoks möödanik teguviis. Andestuse saamiseks tuli seega, kas otse Jumalale või kristlaskonna teistele liikmetele, pihtida.
Rakvere Spordiselts Kalev
Rakvere Spordiselts Kalev on Rakveres tegutsev spordiselts.
Patt Uues Testamendis
Andestus
Uue Testamendi autorid uskusid, et Jeesus tuli inimesi nende patust  päästma, seega patu n-ö üleandmiseks oli vajalik usk Jeesusesse (nt Jh 1:29; Mt 1:21). Need, kes on võtnud Jeesuse vastu oma ellu, on patuta (Jh 15:22, 24) ja Jumala omaks võtmine puhastab (1Jh 3:6). Üksteist armastades, on Jumal meie sees ja saab meis endis täiuslikuks (1Jh 4:12) ning aitab viimsel kohtupäeval (1Jh 4:17).
Rakvere Spordiselts Kalev
Selts asutati 23. juunil 1920. Selts tegutses aastani 1940 ja 1942-1944. Pärast Eesti taasiseseisvumist selts taasasutati.
Selts on Lääne-Virumaa Spordiliidu ja MTÜ Eesti Spordiselts Kalev liige.
Patt Uues Testamendis
Pöördumisejärgne patt
Uues Testamendis pole välja toodud süsteemset seletust, mis juhtub lunastatuga pöördumisejärgse üleastumisse puhul:
- Paulus innustas täiuses elamist ja rõhutas, et üleastumine saab karistatud. Meeleparandusest rääkides (2Kr 7:9-10) ei aseta ta seda mitte andeks saamise konteksti, vaid pigem süüta olemisse.
-         Ka Apostlite tegude raamatus viidatakse üldiselt pöördumisele endale, mitte ristimisjärgse üleastumise parandamisele
Judaismis oli patukahetsus, selle hüvitamine ja ohvrianni toomine üleastunutele väga suur ja oluline teema. Ohvrianni toomine oli rutiinne tegevus ka muidu eeskujulikele ja harva Seadusest üle astuvatele juutidele. Seega on ristimisjärgse üleastumise hüvitamise teema vähene puudutamine Uues Testamendis seletatav kahe põhjusega:
Kirjas Heebrealastele seisab, et pärast pöördumist pattu teinutele pole andestust (Hb 10:26-27), mida saab seletada Jeesuse ühekordselt toodud ohvriga: on ta üheks korraks aegade lõpul ilmunud, et  ennast ohvriks tuues kõrvaldada pattu (Hb 9:26).
Sajandite möödudes oli keeruline korduva andestuse eitamist jätkata, seda ka tahtlike pattude puhul. Sellest tulenevalt oli kristluses antiigi lõpus ja läbivalt keskaja jooksul just patulunastuse riitustel oluline roll. pisi|562x562px|Hieronymus Bosch - The Garden of Earthly Delights - The Earthly Paradise (Garden of Eden) (cropped)
Jeesus ja juudi eetika
Jeesuseaegses Iisraelis oli Seaduse tõlgendamine erinevate juudi sektide/parteide hulgas väga oluline tegevus. Tõlgendusvormide varieeruvuse ilmekaks näiteks on kategooriline erinevus variseride ja saduseride partei nägemus antud teemal. Saduserid konservatiivse vaate esindajatena pidasid autoriteetseks ja seega kehtivaks ainult pühakirjas kirjapandud teksti, mis ei vaja kaasaega mugandamist ja tõlgendusi.
Variserid aga nägid vajadust Seaduse toomises kaasaja konteksti ja arvestada toimuvaid muudatusi Seaduse tõlgendamisel. Selle tulemusel tekkis halakah (mitm hakakohth; heebr sõnajuur hlk ´kõndima´) ehk variseride poolt Toorast tuletatud reeglistik, mida võib vaadelda kui olukorrapõhist seadustikku, millest igapäevaelus toimimisel juhinduda. Halakoth kandus suulise pärimusena edasi ja täienes jooksvalt. Umbes aastal 200 m.a.j. pandis see kirja Mishnah´sse.
Jeesuse suhtumine siin sarnaneb saduseridele: ta ei järgi variseride suulist traditsiooni. Evangeeliumites vaidlustab ta paljusid nende seisukohti, eriti sabati ja puhtuse teemadel (nt Mk 2:23-3:5; 7:1-23). Seejuures on oluline, et ka Jeesus ise nägi vajadust Seaduse tõlgendamiseks, aga tegi seda laiemalt ja radikaalsemalt. Nt pidas tähtsaks, et reeglid ei kahjustaks inimese tervist ja heaolu ning isikliku hügieeni ning puhtuse nõude laiendas üldisemale hingelise puhtuse põhimõttele. Jeesuse kriitika variseride suunal ei põhinenud mitte Seaduse tõlgendamise asjaolule vaid taunis olukorda, kui reeglid hakkavad tühistama nende esialgset mõtet.
Jeesus järgis oma tegevuses mitte välistamise vaid väljapoole suunatud liitva osaduse põhimõtet ja sealt tulenes ka suhtlemine ühiskonna silmis patustega. Ta ei näinud pühaduse saavutamist halakoth stiilis piirava kaitsehoiakliku käitumisega. Tema taotlus polnud Seadust kehtetuks tunnistada - see oli tema viis Seadust tõlgendada püüdes näha selle sügavamat olemust. Mt 5: 17: ''Ärge arvake, et ma olen tulnud Seadust või Prohveteid tühistama. Ma ei ole tulnud neid tühistama, vaid täitma.''
Jeesuse suhtumine Seadusesse: Mk 12:28-31 ja Mt 22:36-40, kus ta esimeseks ja kõige tähtsamaks seaduseks tõstab armastuse ainujumala Issanda vastu ja kohe selle järel armastuse ligimese vastu – nimetades neid suurimaks seaduste hulgas. Mt 22:40: Neis kahes käsus on koos kogu Seadus ja Prohvetid. Heebrea Piiblis esineb antud mõte Leviticuse 19:18 psalmi osana, mitte iseseisval kujul ja ega esile tõstetuna: ''Ära tasu kätte ja ära pea viha oma rahva laste vastu, vaid armasta oma ligimest nagu iseennast! Mina olen Issand!''
Võrreldes Markuse omaga toob Matteuse evangeeliumi autor rõhutatult esile Jeesuse seostamise Toora õpetuse ja selles kirjutatuga. Seejuures on oluline, et Mt portreteerib Jeesust ühtlasi kui messiaanlikku Toora tõlgendajat – ta mitte ainult ei tulnud Toorat täitma vaid nõuab oma järgijatelt isegi rohkemat kui Seaduses nõutud (Mt 5:17-20). Määrav seejuures läbivalt Mt juures on aga Jeesuse suhtumine, mis näitab, et ta kuulutab enda nägemuse järgi Toora n-ö tõelist olemust. Kui variserid Jeesust kritiseerivad, kuna ta einestab koos maksukogujate ja patustega, vastab Jeesus: ''Aga minge ning õppige, mis see on: Ma ei taha ohvrit, vaid halastust! (*Ho 6:6) Jah, ma ei ole tulnud kutsuma õigeid, vaid patuseid!'' (Mt 9:11-13) pisi|425x425px|Söömaaeg variser Siimoni juures
Jeesus ja Patused
Jeesust nimetati patuste sõbraks (Mt 11:19 – Lk 7:34) ja ka (meeleparandusele) kutsuma tuli ta just patuseid (Mt 9:13 = Mk 2:17 = Lk 5:32). Ristija Johannese näidatud õiguse teed. On ebatõenäoline, et Jeesust ennast oma ajal kui patust vaadeldi. Teda kritiseeriti selle eest, et patuseid kaasas, mitte ei loetud teda ennast üheks nendest.
Sünoptilistes evangeeliumites moodustavad tollimaksukogujad kindla grupi, kes kehastavad patuseid. Tollimaksukogujatega seostatakse ka prostituute (Mt 21:32). Luuka evangeeliumis esineb rohkem viiteid patustajatele ja tollimaksukogujatele kui Markuse ja Matteuse evangeeliumites. Lisaks rõhutab autor pigem: kes pattu kahetsesid, muutsid oma elu.
Jeesus ei soovitanud kordagi preestrile pihtida ega ka ohvrianni toomist. Sel juhul peitub pahameel Jeesuse suhtes tema eneseteadlikus olekus ja suhtumises ehk Jumala arm teostuvat läbi Jeesuse enda (vrd Lk 7:36-50 lugu patusest naisest).
Jeesuse suhtumine patustesse
Jeesuse silmis õige olemine oli saavutatav üldtunnustatud juudi traditsiooni järgides ehk kuuletudes Toora Seadusele. Enda järgijaskonda kuulumine polnud Jeesuse poolt seatud üldine nõudmine. Ta kuulutas saabuvat Jumala Riiki ja innustas inimesi selleks valmistuma. Sellegi poolest ei liigitanud ta õigete ringi kuuluvaid selle alusel, kes teda järgis ja, kes mitte. Samuti ei võrdsustanud ta neid, kes teda ei järginud, patustajatega. Küll aga nägi patustajatena neid, kes olid sagedased üleastujad ja neid kutsus ta omakorda end järgima. Mk 2:17 ''Ei vaja arsti terved, vaid haiged. /.../''
Patused varakristlikust vaatepunktist
Kristlased nägid kõiki, kes ei võtnud vastu nende sõnumit kui patuseid, Jumalast täielikult ära lõigatuid:
Apostlite tegude raamat ei sisalda sõna patune, kuid kahetsus patust vabanemiseks ja andeks saamine on seotud ristimisega kristlusesse. See on vajalik nii juutide kui ka paganate puhul.
Patt kui üleastumine on põhimõtteliselt välditav, kuid üldarusaam on, et inimesed kui oma loomult nõrgad olendid patustavad paratamatult. Patt kui pahelisus või kurjus, on võimeline muutuseks (Sakkeuse näide Lk 19:1-10). Mõlemal juhul sõltub patu lunastus ja muutus Jumala armust. Mõlemas, nii judaismis, kui ka kristluses (enamikus esinemisvormides) on valdav arusaam, et Jumal armastab ka patuseid ja soovib neid päästa. Seega patukahetsus ja pöördumine on alati võimalusena olemas ja Jumal tervitab alati rajalt eksinu enda juurde. pisi|Bartolomeo Montagna - Püha Paulus|471x471px
Paulus
Paulus ei sõnasta selgelt patu mõistet, kuid näeb seda eelkõige süüteos Jumala, mitte niivõrd kaasinimeste vastu (vrdl Rm 8:7; 1Kr 8:12). Pauluse kohaselt takistab patt osadust Jumalaga ning patu teadvustamise ja likvideerimisega tuleb tegeleda, vastasel juhul seisab inimene vastamisi moraalse aru andmisega (Rm 2:16; 1Kr 4:5; 2Kr 5:10).
Pauluse valdav suhtumine patusesse olekusse ei ole pessimismi suunatud vaid pigem vastupidise esile toomine, väites, et usu kaudu Kristusesse pole tarvis inimesel midagi karta ei siin ega ka järgnevas maailmas. Rm 5 juhib Paulus tähelepanu, et nii nagu pattu langemise tulemusel päris kogu järgnev inimkond patuse seisundi ja surelikkuse, nii samuti on võimalik leida pääsetee usus Jeesusesse.
Patt kui orjastav jõud
Pauluse kirjades esineb patule ka radikaalsem vaade: patt kui aktiivne jõud.
Väljaspool Pauluse kirju avaldub selline vaade vaid Hb 3:13.
Patt kui jõud esineb peamiselt Rm 5-7, kus pattu käsitletakse kui jõudu, mis pole mitte ainult Jumalast võõrandunud vaid piisavalt võimekas, et omale võimu haarata. Selline patu kujutamisviis ei jäta patukahetsusele palju ruumi. Patu olemuse kirjeldus oma radikaalsuse poolest on ühtlasi vastavuses olukorra lahenduse radikaalsusega: pagedes liha eest ja jagades Kristusega surma.
Paulus ei paku patu kontseptsioonile ei antropoloogilist, teoloogilist ega kosmoloogilist seletust. Juutide vaatepunktist lõi Jumal maailma ja arvas selle hea olevat. Seda arusaama on raske ühildada vaatega patule kui iseseisvale võimekale väele, mis on piisavalt tugev, et kiskuda Seadus Jumala kontrolli alt ja muuta inimesed võimetuks head tegema (Rm 7:11, 19).
On kaks põhilist kirjakohta, mis juhinduvad mõttest, et kogu inimkond, va Jeesus Kristus, on patu võimuses. See jääb aga pigem suure üldistuse tasemele ja omab vasturääkivusi. Rm 1-2 süüdistatakse nii paganaid kui juute jämedates üleastumistes:
Paulus väidab, et nii juudid kui kreeklased on patu võimu all (Rm 3:9). Paulus väidab seega, et ei toimu mitte üleastumine vaid ollakse patu võimuses, selle valitseda.
Jumala roll inimese üleastumistes
Pauluse kohaselt Jumal ise taotles universaalpattu, selleks, et lõpuks inimesed oma armu läbi ka päästa. Seetõttu andis Jumal Seaduse: Kuid Pühakiri on kõik oleva allutanud patule, et tõotus antaks neile, kes usuvad, usust Jeesusesse Kristusesse (Gl 3:22).
Sest Jumal on kõik inimesed kinni pannud sõnakuulmatuse alla, et kõikide peale halastada (Rm 11:32).
Need ja ka teised väljavõtted Pauluse kirjadest väidavad Jumala osalust inimese üleastumistes. Selles avaldus Pauluse kahetine veendumus:
Ühelt poolt on tegemist Heebrea Piibli Jumalaga, kes lõi maailma, kutsus Aabrahami ja andis Moosese kaudu inimkonnale Seaduse. Teisalt see sama Jumal kavatses algusest peale usu kaudu Jeesus Kristusesse maailma päästa.
Mitte ükski teadaolev varajane judaismi suund (vb saduserid teatava erandiga) ei näinud käsitlust predestinatsioonist ja vabast tahtest üksteisega vastuolulistena. Ka Paulus asetab need kaks teineteise kõrvale. Kui neid kahte vaadelda patu kontekstist lähtuvalt, johtub, et inimene küll patustab Jumala kavatsuse kohaselt, kuid on üleastumistes ise süüdi. Ei Paulus ega keegi teine tema juudikaasaegsetest ei töötanud välja järjepidevat käsitlust sellest, kuidas inimese tahe ja Jumalapoolne ettemääratus patu mõiste ja selle sooritusega suhestuvad. Paulus tegeles antud temaatikaga Rm 9.
Sellises olukorras pakub dualistlik väljendus nn lihtsa väljapääsu: on kaks jõudu, mis inimest vastavalt enda mõjualasse juhivad. Pauluse puhul on esindatud kõik kolm:
Näited Pauluse kirjakohtadest, kus väidetud, et Jumal andis Seaduse, et inimest hukka mõista:
Siin kohal on ka libisemine dualistlikke väljendusviiside juurde mõistetavam – et pehmendada Jumala rolli inimese pattu saatmises.
Kuid lõpuks on inimkond siiski lunastusele avatud ja pattu langemine on vaid vahepealse rolliga.
John Clauser
pisi|John Clauser (2016) John Francis Clauser (sündinud 1. detsembril 1942 Pasadenas, Californias) on ameerika füüsikateoreetik, eksperimentaalfüüsik ja kvantmehaanikateadlane, nobelist.
Töökäik
Aastatel 1969–1975 töötas ta järeldoktorina California Ülikoolis Berkeleys ja Lawrence'i Livermore'i Riiklikus Laboris ning 1975–1986 teadurina Lawrence'i Livermore'is ja 1990–1997 Berkeleys.
Alates 1997. aastast töötab Clauser teadurina Walnut Creekis asuvas ettevõttes J. F. Clauser and Associates.
Teadus
Clauseri peamised uurimisvaldkonnad on kvantmehaanika alused, kvantpõimumine ja interferomeetria (röntgenkiirgus- ja aatominterferomeetria).
Enzesfeld-Lindabrunn
Teise maailmasõja ajal oli Enzesfeldi tehaste tarvis mitu töölaagrit. Tehased olid mõeldud sõjaliseks tootmiseks ja kuninglikud õhujõud pommitasid neid sageli. 1944. aastal toimus tehases suur plahvatus, mida oli tunda kuni Wiener Neustadtini ja mis läks maksma elusid. Vahetult enne sõja lõppu mõrvas SS Enzesfeldi töölaagrites vange. Nõukogude armee vabastas Enzesfeldi ja Lindabrunni vallad. Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liikmest Enzesfeldi linnapea Karl Gschiel põgenes Kärnteni liidumaale ja ei tulnud enam tagasi. Varsti pärast sõda pani kohalik rahvas tema villa põlema ja see põles maha, lõpuks varemed lammutati.
Linn loodi 1970. aastal Enzesfeldi ja Lindabrunni valdadest.
Jaanukse kivi
Jaanukse kivi on rändrahn (viiburgiit rahn ) Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas Jaanukse talust 200 m läänes.
Rapla vald (Rapla kihelkond)
Rapla vald (saksa keeles Gemeinde Rappel) oli vald Rapla kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Uuskülas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vallas sündisid Otto Tief, Helmut Maandi, Boris Voogas, Charles Volmer, Ignas Tõrmaküla, Paul Martmaa, Salme Kirotar, Johannes Jürna.
1939. aasta valdade reformiga läks osa valla maa-alast uue Rapla valla koosseisu, välja arvatud Seli asunduse juures asuva Härgküla metsandiku ja Keila jõest Juuru pool asuvate Hagudi küla heinamaade maa-alad, mis läksid Juuru valda, ja ülejäänud Seli asunduse maa-ala, mis läks Kohila valla koosseisu.
Eugen Kask
Eugen Kask (18. jaanuar 1918 Kiiev, Ukraina – 11. mai 1998 Vimmerby, Rootsi) oli väliseesti graafik.
Kask õppis Pallases vaheaegadega aastatel 1940–1941 ja 1943. Aastal 1944 põgenes Rootsi, 1954 käis õppereisidel Prantsusmaal ja Hispaanias.
Esines alates 1944. aastast paljude isikunäitustega mitmel pool Rootsis (Ulricehamnis, Boråsis, Uppsalas, Vimmerbys, Stockholmis jm) ja osales grupinäitustel.
1991. aastal pälvis Stockholmi Eesti Kultuuri Koondise Hedda Hakkeri stipendiumi.
Jonas Kaarnamets
Jonas Kaarnamets (sündinud 12. detsembril 1993 ) on eesti kitarrist ja laulukirjutaja, kes on teinud koostööd Erki Pärnojaga, NOËPiga ja Sander Mölderiga. Ta on tuntud indie-bändi Frankie Animal asutajaliikmena. 2020. aasta märtsis anti tema soolodebüüdiks välja lühialbum “buda.01”, mis valmis Budapestist inspireeritud helipäevikuna jonas.f.k (tuletatud lühendist JFK) nime alt.
Furth an der Triesting
Furth an der Triesting on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Teatro Valle
pisi|Teatro Valle Teatro Valle on teater Roomas Santa Eustachio linnaosas, aadressil Via del Teatro Valle 21.
See on Euroopa vanim oopereid esitanud teater. Napoli Teatro San Carlo avati 1737.
Ajalugu
Teater ehitati Rooma aadliku Camillo Capranica perekonna tellimisel arhitekt Tommaso Morelli projekti järgi. Teatrimaja avati Simon Falconio Pratola tragöödia "Matilde" lavastusega 7. jaanuaril 1727. aastal. Algselt erakasutuses olnud teater ehitati täielikult puidust. Sellel oli ilma istmeteta vaatesaal ning viis rõdukorrust boksidega. Teatril polnud fuajeed. Esialgu etendati proosadraamasid, kuid alates 1730. aastast spetsialiseeruti ooperitele ja muusikaga näitemängudele. Teatrimaja renoveeriti 1765. aastal Mauro Fontana projekti järgi. Oluline ümberehitamine toimus 1821. aastal. 1845. aastal sai maja tänaseni säilinud fassaadi. 19. ja 20. sajandil renoveeriti ja moderniseeriti teatrit korduvalt. Kunstnik Silvio Galimberti maalis lae freskod, kujundas eesriide ning kavandas kuningalooži.
18. sajandi teisel poolel etendusid peamiselt proosadraamad, intermetsod ja koomilised ooperid. Oopereid komponeerisid Pietro Carlo Guglielmi, Baldassare Galuppi, Niccolò Piccinni (kümme ooperit), Domenico Cimarosa (kaksteist ooperit), Pasquale Anfossi, Antonio Sacchini, Giovanni Paisiello ja Pietro Alessandro Guglielmi. 1782. aastal oli see ainuke oopereid esitanud teater Roomas.
19. sajandi esimesel kolmandikul spetsialiseerus teater koomiliste ooperite (opera buffa) ja pooltõsiste ooperite (opera semiseria) ettekandmisele. Selles teatris on olnud maailma esiettekandes kolm Giachino Rossini, neli Gaetano Donizetti, kolm Luigi Rizzi, samuti paljude kohalike Rooma heliloojate ooperid. Alates 19. sajandi keskpaigast aga mängiti Teatro Valles ainult kõnelavastusi. Seal oli esmaettekandel 1921. aastal Luigi Pirandello näidend Sei personaggi in cerca d'autore ("Kuus tegelast autorit otsimas”).
Hooaja 1954/1955 alguses võttis teatri juhtimise ja rahastamise üle riiklik organisatsioon Ente teatrale italiano (ETI). See teatrikunsti toetav organisatsioon oli sunnitud oma tegevuse 2010. aastal lõpetama, sest riigieelarve tugev kärpimine jättis ka ETI finantseerimisest ilma. Teatro Valle peatas oma tegevuse 19. mail 2011. Ligi kuu aega hiljem, 14. juunil 2011 vallutas hoone näitlejate, muusikute, lavastajate, tehnikute ja teiste loominguliste alade protesteerijate rühm. Nad nõudsid, et teatrimaja jääks üldrahvalikuks kasutamiseks avatuks. Moodustati nõukogu, mis töötas välja avalike teatrite juhtimise uued eeskirjad. Asutati ka spetsiaalne sihtasutuse, et saada teater legitiimselt oma kontrolli alla. Teatrimaja vallutajad tõsteti linnapea Ignazio Marino korraldusel rahumeelselt 11. augustil 2014 teatriruumidest välja. Põhjusena seletati, et alustatakse kiireloomulisi renoveerimistöid. Midagi ei toimunud. 2016. aastal anti hoone üle Rooma munitsipaalvalitsusele Roma Capitale. 2018. aastal määrati teater Teatro di Roma ühingu alluvusse ja avati mõneks ajaks, kuid mitte etenduste andmiseks, vaid muude kultuuriürituste läbiviimiseks. COVID-19 pandeemia ajal kasutati teatrimaja salvestusstuudiona ja näitlejate seltskondlik ürituste läbiviimise kohana.
13. septembril 2021 sai teater populaarse näitleja, näitekirjaniku, stsenaristi ja lavastaja Franca Valeri (1920–2020) nime. Moderniseerimis- ja renoveerimistöödega alustati 2021. aasta lõpul, mis pidid kestma 2024. aasta lõpuni.
Naruto Saksa Maja
Naruto Saksa Maja (jaapani 鳴門市ドイツ館, なるとしドイツかん) on Jaapanis Shikoku saarel Naruto linnas asuv muuseum, mis on pühendatud läheduses asunud Bandō sõjavangilaagrile ja seal hoitud saksa sõjavangidele.
Lavaline rahvatants
Lavaliseks rahvatantsuks nimetatakse kompositsiooni ja tantsutehnika poolest keerulist, kindlat sõnumit kandvat ja head kehakooli nõudvat soveldatud rahvapärimuslikku või uusloomelist tantsu. Lavalise rahvatantsu vorm ja sammud on rahvalikud, kuid sisu tänapäevane ja uudne, mis arvestab lava nõudeid.
Lavalise rahvatantsu alla kuuluvad stiliseeritud rahvatants, kus folkloorne tants on seatud või töödeldud tänapäevasemaks, korrektsemaks, huvitavamaks ning lavalisemaks ja pärimusliku tantsu elementidega autoritants, mis on loodud ühe kindla isiku poolt ning kus kasutatakse näiteks eesti rahvatantsus traditsioonilisi polkakombinatsioone, valsisamme, plaksukombinatsioone. Autoriloomingulise lavarahvatantsu näol on tegemist koreograafi ideed väljendava originaalse tantsukunsti teosega, milles võidakse kasutada rahvuslikkusele viitavaid elemente. Lavalise rahvatantsu puhul on oluline tantsija suhtlus publikuga. Mõningate põhinõuetena on näiteks tantsulooja poolt fikseeritud tantsija vaade (kuhu on pööratud pea, suunatud pilk mingi konkreetse tegevuse ajal) ja tantsuvõttest vaba käe asend, hüpete või jalatõstete puhul fikseeritud pöia asend. Tantsija kehakooli arendamisel kasutatakse muuhulgas klassikalise balleti harjutusi.
Ajalugu
Lavalise rahvatantsu arengu alguseks võib pidada 1940.–1950. aastaid ja 1947. aastal toimunud üldlaulupeoga kaasnenud rahvakunstiõhtut. Rahvakunstiõhtu 7. tantsukirjelduste vihikus kirjutas Herbert Tampere eesti tantsu kujunemisest ja mainis riivamisi ka lavatantsu, mille eesmärgiks olevat kunstilise elamuse pakkumine. Kirjutise lõpus tõdeb autor, et ehtsad rahvatantsud ja nende ainetel loodud tantsud tuleb rangelt lahus hoida, kuid neljal järgnenud aastakümnel seda nõuannet ei järgitud. Üldiseks poliitiliseks seisukohaks sai, et eesti rahvatantsuliikumine peaks järgima Nõukogude Liidus valitsenud, eelkõige Igor Moissejevi juhitud Riikliku Laulu- ja Tantsuansambli etnograafilisest rahvatantsust kaugenenud artistlikku, akrobaatilist tantsusuunda.
Alates 1948. aastast hakati korraldama uusloominguliste tantsude konkursse, et stimuleerida tantsujuhte uusi tantse looma ning rikastada tantsurepertuaari.
Pööre, kus pearõhk rahvatantsuvaldkonnas nihkus traditsioonilisest ainesest inspiratsiooni saanud uusloomingulistele tantsudele, toimuski 1950. aastal. Algas vana rahvatantsu vääristamise ehk rikastamise periood. Toona tegutsenud vanema põlvkonna tantsujuhid (Ullo Toomi, Anna Raudkats), kes olid kokku puutunud eheda rahvaliku pärimustantsuga, manitsesid ettevaatlikkusele, nooremad, kellel niisugune side puudus, hakkasid julgemini välja arendama oma versiooni eesti (lava)tantsust.
1970. aastatel hakati pöörduma tagasi autentse rahvapärimuse juurde, tekkisid folkloorikollektiivid, mis pöördusid tagasi arhailise rahvalaulu ja autentse rahvatantsu juurde ning rahvatantsuliikumises kujunes välja stiliseeritud ja ehtsa rahvatantsu vastandamine.
Agda Artna-Cohen
Agda Artna-Cohen (kuni 1936 Agda Bergmann; kuni 10. märts 1967 Agda Artna; 19. oktoober 1930 Tartu – 22. november 2014 Alexandria, Virginia osariik, Ameerika Ühendriigid) oli eesti päritolu Kanada ja Ameerika Ühendriikide füüsik.
Ta õppis Tartu Õpetajate Seminari algkoolis.
Pere põgenes 1944. aastal Rootsi. Ta lõpetas 1949. aastal Göteborgis keskkooli.
Pere läks 1949. aastal edasi Kanadasse. Ta töötas algul Hamiltonis sanatooriumis, siis lõpetas 1953. aastal Ontario provintsis keskkooli ja astus McMasteri Ülikooli, mille lõpetas 1957. aastal B.Sc kraadiga.
Ta kaitses 1961. aastal samas doktorikraadi tuumafüüsikas väitekirjaga "The Decay of Neutron-Activated Erbium Isotopes". Ta oli esimesi naisi Kanadas, kes sai tuumafüüsika alal doktorikraadi.
Ta töötas edaspidi kuni pensionile minekuni mitmel pool Ameerika Ühendriikides, sealhulgas mereväe uurimisasutustes Washingtonis.
Isiklikku
Tema isa oli sõjaväelane ja laskesportlane Eduard Artna ning vend oli Kanada laskesportlane Tõnu Artna.
Frank Shorter
Frank Charles Shorter (sündinud 31. oktoobril 1947 Münchenis) on endine USA pikamaajooksja.
Eesti NSV teeneline ökonomist
Eesti NSV teeneline ökonomist on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "kõrge kvalifikatsiooniga ökonomistidele, kes on oma erialal vähemalt 15 aastat edukalt töötanud ning on eriti silma paistnud praktilises, teaduslikus või pedagoogilises töös, rahvamajanduse arendamisel, töökollektiivi majandusliku tegevuse efektiivsuse tagamisel ning majandus- ja   kontrollialase töö paremat organiseerimist soodustava planeerimise ja majandusliku stimuleerimise uue süsteemi juurutamisel rahvamajanduses".
Eesti NSV teenelise ökonomisti aunimetus kehtestati 1967. aastal. 1987. aasta alguseks oli selle aunimetuse saanud 84 inimest.
Põllumajanduse Pank
Põllumajanduse Pank oli Tartus 1929. aastal asutatud ühispank.
Panga juhatuse esimees ja tegelik juhataja Ernst Haabpiht, juhatuse liikmed Jaan Purge, Jaan Konze, Aadu Loopere, Hans Miller (1938).
Liikmeid 656 (1937).
Aadress Suurturg 9, omas majas.
Ristmets
Ristmets on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Ristmets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kreutsvald, Kreuzvald, Riismann, Rismann ja Vindberg. Aleksander-Rudolf Ristmetsa palvel kanti Ristmets perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 192 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ristmets Eestis 8 mehel ja 11 naisel.
Sileesia Tehnikaülikool
pisi|Sileesia Tehnikaülikool Sileesia Tehnikaülikool (poola keeles Politechnika Śląska) on tehnikaülikool Poolas Gliwices.
Ülikool asutati 1945 Katowices. Tänapäeval asub enamik teaduskondi Gliwices.
Pratjekabuddha
Pratjekabuddha ehk pratjekabuda (sanskriti keeles pratyekabuddha paali keeles paccekabuddha ‘üksikbuddha, buddha iseenese jaoks’; tiibeti keeles rang sangs rgyas; hiina keeles 獨覺 dujue; jaapani keeles dokugaku) on budismis inimene, kes üksinda omal jõul on jõudnud ülimasse täielikku virgumisse ehk saanud budaks, kuid jääbki üksikuks ega õpeta oma kogemust teistele.
Üheaegselt võib olemas olla piiramatul hulgal pratjekabuddhasid. Kuna pratjekabuddhad elavad üksinda ega õpeta kedagi, siis on nende kohta vähe tekste, kuid mahajaana suutrates mainitakse ‘pratjekabuddhade sõidukit’ (pratyekabuddhayāna) alati ühena kolmest sõidukist koos ’bodhisattvate sõiduki’ ja ’šraavakate sõidukiga’ kui üht võimalikku vabanemisteed.
Babrujski rajoon
Babrujski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1599 km². 2009. aasta seisuga elas seal 20 660 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1927. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bortniki, Broža, Chimy, Ciałuša, Harbacevičy, Harochaŭka, Hłuša, Kavali, Słabodka, Syčkava, Varatyńi, Višnioŭka ja Vosava külanõukogu.
Halduskeskus on Babrujski linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub endine Hłuša alev, mis aastal 2013 muudeti alevikuks.
Rajooni suurimaks jõeks on Biarezina, teine tähtsam jõgi on tema lisajõgi Ała. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150–170 meetri kõrgusel. Madalaim koht asub Biarezina orus ja ulatub 131,2 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht asub Hłuša aleviku lähistel (183,5 m).
2009. aasta seisuga olid elanikest 84,11% valgevenelased, 11,94% venelased, 1,11% ukrainlased ja 2,84% oli teistest rahvustest. 70,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 28,66% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 44,51% elanikke, vene keelt aga 54,43%.
Entomofaagia
pisi|300px|Frititud putukad müügil kioskis [[Bangkokis Tais]] pisi|Jahuussidega garneeritud makroonid degusteerimispäeval Tartus Genialistide klubis. Juuli 2014 Entomofaagia (ɛntəˈmɒfədʒi, kreeka keelesT: ἔντομον – 'putukas' ja φαγεῖν – 'sööma') on inimeste putukasöömine. Söödud on putukate mune, nukke ja mõne liigi täiskasvanud isendeid eelajaloolisest ajast tänapäevani. pisi|Jahuussidega garneeritud maasikad degusteerimispäeval Tartus, Genialistide klubis. Juuli 2014. Putukasöömine on levinud enamikus kultuurides eri maailma paikades, sealhulgas ka Põhja-, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas ning Aafrikas, Aasias, Austraalias ja Uus-Meremaal. Süüakse üle 1000 putukaliigi. Entomofaagiat harrastab umbes 3000 etnost. Sellest hoolimata on putukate söömine mõnes kultuuris ebatavaline või lausa tabu. Tänapäeval on Lääne ühiskonnas putukate söömine ebatavaline, aga putukad on populaarne toit paljudes Ladina-Ameerika, Aafrika, Aasia ja Okeaania regioonides. Mõned ettevõtted üritavad putukate söömist populariseerida ka Läänes.
Mac OS X 10.2
Mac OS X (10.2) Jaguar on kolmas Mac OS X-i väljalase, mis toodi turule 24. augustil 2002.
Mac OS X Jaguar on Mac OS X Puma järglane ning sellest järgmine versioon on Mac OS X Panther.
Mac OS X Jaguar on Mac OS X operatsioonisüsteem, mida paljud Macintoshi arvutite kasutajad pidasid senistest opsüsteemidest märkimisväärselt stabiilsemaks.
66. ekspeditsioon
66. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 66. alaline meeskond.
10. novembril 2021 saabus jaama SpaceX Crew-3, mille astronaudid Raja Chari, Thomas Marshburn, Kayla Barron ja Matthias Maurer liitusid pärast 66. ekspeditsiooni lõppu 67. ekspeditsiooniga. Pjotr Dubrov ja Mark Vande Hei naasid Sojuz MS-19 pardal Maale.
66. ekspeditsioon lõppes 30. märtsil 2022. Edasine rahvusvaheline koostöö langes kahtluse alla, sest Venemaa tungis 24. veebruaril Ukrainale kallale.
Palonai
left|thumb|Palonai Palonai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Baisogala vallas. Alev asub Palonase jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1939 aastal 1738 ehitatud kabeli asemele. Asulast sai kohaliku kihelkonna keskus aastal 1935. Alev aastast 1972.
Vooruste ja pahede kataloogid
Vooruste ja pahede katalooge esineb uues testamendis kõigis Pauluse kirjades, välja arvatud 1. ja 2. kirjas tessalooniklastele ja kirjas Fileemonile. Lisaks esineb lühikesi pahede loendeid ka Matteuse ja Markuse evangeeliumides ning Ilmutuse raamatus.
Vooruste ja pahede kataloogid olid üldlevinud nähtus antiikaegses maailmas. Kataloogides eristati pahed ja patud, mida vältida ning voorused, mille poole püüelda. Kreeka filosoofilises traditsioonis mõisted voorus (αρετή arete) ja pahe (κακία kakia) kirjeldasid kahte vastandliku käitumise kategooriat. Lisaks kreeka traditsioonile leidub sarnaseid vastandlike katalooge näiteks varasest Lähis-Ida ja juudi kirjandusest. Seevastu vanas testamendis esineb ainult lühidaid vooruste katalooge, mis tavaliselt kirjeldavad Jumalat. Pauluse kasutatud vooruste ja pahede kataloogid sarnanevad rohkem juudi kui kreeka traditsiooniga. Kreeka traditsioon pöörab rohkem tähelepanu individuaalsetele voorustele ja pahedele, aga juudi ja Pauluse tekstid keskenduvad voorustele ja pahedele, mis mõjutavad kogukonna elu.
Vooruste ja pahede kataloogid täidavad uues testamendis mitmeid ülesandeid. Esiteks annavad kataloogid juhiseid kristlikuks eluks. Näiteks Pauluse kiri efeslastele on suunatud kogudusele, kus paljud liikmed olid alles hiljuti kristlaseks saanud. Pauluse õpetus räägib sellest, millest hoiduda, ja ühtlasi sellest, kuidas tuleb elada (Ef 4, 25-32). Ta lisab ka põhjendused.
Teiseks annavad kataloogid juhiseid selleks, kuidas teha vahet õigel ja valel õpetajal (nt 2 Tim 2, 24-26). Samuti esitavad kataloogid juhiseid koguduseõpetaja käitumise kohta. Kolmandaks demonstreerivad kataloogid paganate patusust. Vooruste ja pahede kataloogidel on kahesuunaline ülesanne. Need reguleerivad kristlaste ja koguduse sisemist elu. Samas vooruslik käitumine on väljaspool olevatele näide kristlikust elust.
Vooruste kataloogid
Pauluse kirjade vooruste kataloogid leiavad vaid vähe paralleele juudi kirjanduses, aga kreeka kirjanduses neid esineb rohkelt. Pauluse vooruste kataloogid sarnanevad kreeka tekstide omadele näiteks Pauluse kirjeldades piiskopi omadusi (1.Tim 3, 2-7). Mainitud voorused, näiteks kainus ja külalislahkus, esinevad ka kreeka kirjanduse kindrali voorusi kirjeldavates lõikudes.
Kristlikud voorused, usk ja armastus, esitatakse 1. Timoteose kirjas (1.Tim 6:11). Paulus peab eelkõige vooruseid "Vaimu viljaks". Esimeses kirjas Galaatlastele (Gal 5, 22-23) esineb tuntud nimekiri, kus Vaimu viljadena loetletakse näiteks rõõm, rahu ja ustavus.
Pahede kataloogid
Pahede katalooge on võimalik jagada kahte gruppi. Ühed kirjeldavad pattusid (nt Room 1, 29) ja teised patustajaid (nt Ilm 21,8). Mõned pahede kataloogid on kombinatsioon kahest eelnimetatud tüübist. Peamine erinevus pattude ja patustajate kataloogide vahel on see, et patustajate loendites on halb käitumine esitatud kui inimese permanentne iseloom. Pattude loendites tehakse aga rohkem vahet inimesel ja tema tegudel, mis jätab ruumi meeleparandusele. Pauluse kirjades peetakse ebajumala teenimist paljude pahede algjuureks.
Tähendus ja mõju
Eelkõige on vooruste ja pahede kataloogid olulised varajase kristliku eetika mõistmiseks. Kataloogidel on olnud ka tähtis roll hilisemas kristluses. Kolm teoloogilist voorust – usk, lootus, armastus – lisati platooniliste kardinaalvooruste hulka ja nii moodustati "seitse voorust". Nende vastandiks on paremini tuntud kataloog, seitse surmapattu, mille hulka kuuluvad näiteks uhkus, kadedus ja iha.
Vooruste ja pahede katalooge on kasutatud ka seoses nii nimetatud kahe tee traditsiooniga (Two Ways tradition). Mõtteviisi aluseks on Matt 7,13-14, milles räägitakse laiast ja kitsast väravast. Lai värav avaneb avarale teele, mis viib hukatusse. Kitsa värava läbi minnakse ahtakesele teele, mis viib ellu. Kahe tee traditsioon on moraalne allegooria, milles voorused on need, mille poole püüdlemine on omane eluteele. Pahed aga on omased neile, kes kõnnivad mööda hukatuse teed.
Vooruste ja pahede kataloogide kohta on öeldud, et nendes voorused ja pahed esitatakse välistena omadustena, mida on võimalik "peale kleepida". See omakorda on soodustanud legalismi. Jeesus aga rõhutab oma õpetustes inimese südant tegude allikana. Evangeeliumides vooruste ja pahede katalooge esineb vähe.
Rahvusvaheline alpilaager Pamir
Rahvusvaheline alpilaager Pamir (vene keeles Международный альпинистский лагерь "Памир"; inglise keeles Internationnal Mountaineering Camp "Pamirs"; lühend MAL-Pamir) oli Nõukogude Liidu esimene rahvusvaheline alpinismilaager.
Püsivalt tegutseva rahvusvahelise alpilaagri loomise idee tekkis 1969. aastal pärast rahvusvahelist alpinistide kokkutulekut, mille käigus sooritati ühiselt tipputõus Pamiiris asuva Lenini mäetippu (7134 m). Esimene selline laager rajatigi Pamiiri-Alai mäestikus Alai orus (eraldab põhja jäävat Alai ahelikku ja lõunasse jäävat Taga-Alai ahelikku) Atšik-Taši väljal. Territoriaalselt jääb see ala Oši oblastisse Kõrgõzstanis.
MAL-Pamir allus NSV Liidu Spordikomiteele. Oma tegevuse esimesel aastal teenis laager riiklikule spordikomiteele 100 000 dollarit. Varsti avati teisigi rahvusvahelisi alpilaagreid (Kaukasuses, Tian Shanis ja Kasahstanis). MAL-Pamir rajas oma filiaalid Fortambeki ja Moskvini liustiku juurde.
MAL-Pamiri teenindavale personalile kehtestati kõrged ametialased ja moraalsed nõuded. Treeneritel-päästjatel pidi olema vähemalt meistrikandidaadi järk alpinismis ja instruktori kvalifikatsioon alpinismis. Kõigi töötajate dokumendid vormistati sarnaselt välismaale minekuga ning kõik töötajad läbisid NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee liinis kontrolli ja pidid saama loa töötamaks välismaalastega.
1985. aasta
pisi|[[Reinhold Messner põlvevigastusega alpilaagris Pamir (1985)]] Laagrisse oli tulnud üle 300 alpinisti 17 välisriigist. Kõige arvukamalt olid esindatud Jaapan ja Bulgaaria, kumbki 40 inimesega, teised maad 10–15 osavõtjaga.
Sel hooajal saabus laagrisse ka maailma edukaim mägironija Reinhold Messner. Tema eesmärk oli tõusta Kommunismi mäetippu, kuid põlvevigastuse tõttu jäi tema tõus ära. Tollal seal instruktorina tegutsenud Jaan Künnap pildistas seal Messneri.
Eestlased alpilaagris Pamir
pisi|left|320px|[[Ilmar Priimets, Jaan Künnap, Alfred Lõhmus ja Kalev Muru koos Pamiiri saabunud Junko Tabei kolmeliikmelise naisalpinistide grupiga (1985)]] Aastatel 1978–1985 tegutses Ilmar Priimets instruktorina (st treener-konsultandi ja mägipäästjana) rahvusvahelises alpilaagris Pamir. Koos Priimetsaga olid Enn Saar ja Jaak Sumeri eesti esimesi treener-instruktoreid selles laagris. Sealsamas laagris suri 1983. aastal infarkti tagajärjel Jaak Sumeri. Hiljem töötasid laagris Jaan Künnap, Alfred Lõhmus (1985 ) ja Kalev Muru (1985).
1985. aastal oli eestlaste rühma esmaülesanne julgestada Jaapani ja Hispaania mägironijaid tõusudel ja laskumistel, samuti marsruutide ettevalmistamine (köite ülespanek, vahelaagrite hädavajalikuga varustamine jms) Ajalehes Sovetski Sport samal aastal avaldatud intervjuus meenutas Junko Tabei (käis naistest esimesena Everesti tipus) soojade sõnadega treenereid-alpiniste Ilmar Priimetsa, Jaan Künnapit, Alfred Lõhmust ja Kalev Muru, kes rahvusvahelises alpilaagris aitasid kolmest jaapanlannast koosneval grupil laskumisel baaslaagrisse mööda Fortambeki liustikku osa nende varustusest alla kanda. pisi|[[Junko Tabei Kommunismi mäetipus koos kahe jaapanlanna ning Eesti mägironijate Alfred Lõhmuse, Jaan Künnapi, Kalev Muru ja Ilmar Priimetsaga (1985)]] Kui töö laagris vähegi võimaldas, ronisid instruktorid iseseisvalt mägedes. 1986. aastal tegid Künnap, Lõhmus ja Muru 3 nädalaga 3 kõrgtippu – Korženevskaja (7105 m), Kommunismi (7495 m) ja Lenini mäetipp (7134 m). Samal aastal olid Künnap, Lõhmus ja Muru giidideks ka kahele prantslasele (Emmanuel Chombot ja Christophe Revěret), kes laskusid Lenini mäetipult 7000 meetri kõrguselt langevarjudega.
Tänapäeval
pisi|left|Üldvaade [[Alai org|Alai orule. Taamal Taga-Alai ahelik]] Pärast Kõrgõzstani ja Tadžikistani iseseisvumist jääb Alai oru piirkond piiritsooni, seetõttu oru külastamiseks on vaja hankida piiriluba.
Kõrgõzstani Alpiklubi korraldab igal hooajal (juulis-augustis) mägiekspeditsioone Leninile (7134 m) baaslaagriga Atšik-Tašis (kõrgusel 3700 m). Kasahstani Vabariigi Alpinismi ja Kaljuronimise Föderatsioon koos kahe mägiturismifirmaga organiseerib igal hooajal (juunis-augustis) Taga-Alai ahelikus Atšik-Taši mäekurus (kõrgus 3560 m) alpilaagri.
Kommunismi mäetipp (7495 m) ja Korženevskaja (7105 m) jäävad lähestikku. Nende jalamil, nn Moskvini väljal (kõrgusel 4200 m), töötab igal hooajal (juulis-augustis) rahvusvaheline alpilaager (MAL). Laagris on mitu kapitaalset hoonet (sh söökla), mis rajatud veel nõukogude ajal (vajalik ehitusmaterjal toodi toona kohale helikopteritega). Ka personal ja alpinistid pääsevad laagrisse praktiliselt vaid helikopteritega. Laagri teenindamise ja alpinistidelt raha kogumise on monopoliseerinud üks Dušanbe mägiturismifirma.
Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut
Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut oli Eesti NSV-s tegutsenud meditsiiniline teadusasutus.
Aastatel 1947–1963 tegutses instituut Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1963–1991 Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi ning 1992–1997 Eesti Vabariigi Sotsiaalministeeriumi alluvuses.
1993. aastal eraldus sellest Kurortoloogia Instituut.
1997–2003 oli see iseseisev riiklik uurimisasutus Sotsiaalministeeriumi haldusalas, 2003. aastal liideti koos Eesti Tervisekasvatuse Keskuse ning Rahvatervise ja Sotsiaalkoolituse Keskusega Tervise Arengu Instituudiks.
Võit (kino)
pisi|Kahrode kinomaja Võit
Võit oli kino, mis asus Nõmmel.
Vennad Jakob ja Karl Kahrod alustasid Nõmmel (Pärnu mnt 326 (algselt (Suur-)Pärnu mnt 92 / Turuplats 1) 1933. aastal vana kinohoone asemele uue kinohoone ehitamist. Kinohoonele pandi nimeks Victoria Palace (arhitektideks olid Friedrich Wendach ja Edgar Velbri ) ja see avati 22. detsembril 1934. aastal. Sellel ajal oli see üks moodsamini kujundatud ja varustatud kino Eestis. Kinosaali kasutati peale kinonäitamise ka seltskondlike ürituste ja ballide korraldamiseks. Hoones toimusid Nõmme linna koorekihi iga-aastased ballid ja linnavalitsuse vastuvõtud. Saali all asus öölokaal-restoran dancing-kabaree Maxim. Suurematel üritustel kasutati kogu kompleks korraga. Allkorrusel söödi-joodi ja üleval kinosaalis käidi tantsimas. Nagu teisteski kinodes olid ka sellel kinol oma väike orkester, mis saatis kinoseansse tummfilmide ajastul.
30. septembril 1940 natsionaliseeriti Victoria Palace, mis jätkas tegevust kinona. 1944. aastal võttis kogu hoone oma valdusse NKVD ohvitseride kool (hilisem Tallinna Miilitsa Erikeskkool). 1948 nimi lühendati ja jäi lihtsalt Victoria. 1951. aasta septembris leiti seegi olevat liiga läänelik ning kinost sai eestipärane Võit. 1. oktoobril 1996 kino Võit suleti ning hoone tagastati endiste omanike järeltulijatele. Nüüd tegutseb selles hoones Von Glehni Teater.
Kuru mänd
pisi|Kuru mänd 2014. aastal. pisi|Kuru mänd 2014. aastal. Kuru mänd on pooleldi roomava tüvega looduskaitsealune mänd Alutaguse vallas Kuru külas. Kuru mänd asub Peipsi järvest ligi 200 meetri kaugusel.
Karravong
Karravong (Strepera) on Cracticidae või tuulaslaste sugukonda kuuluv Austraalia endeemne lindude perekond. Nimetus karravong on onomatopoeetiline ja tuleb pugal-karravongi (Strepera graculina) häälitsusest. Karravongid on vareslaste kauged sugulased. Karravongidel on tume sulestik, kollased silmad ja suur nokk. Nad on segatoidulised.
Kuru mänd
Tüve ümbermõõt 3 m, kõrgus 8 m (1997).
Kuru mänd kanti looduskaitsealuse objektina põlispuude nimekirja 17. märtsil 1959, kui omapärase kujuga mänd ümbermõõduga 3,10 m ja kõrgusega 7 m.
Keskkonnaameti kirjelduse kohaselt (2011) on Kuru mänd täielikult kuivanud, mistõttu ei oma enam looduskaitseväärtust.
Nüüd on Kuru mänd kaitstav looduse üksikobjekt.
Rohuküla alumine tulepaak
pisi|püsti|Rohuküla alumine tulepaak (2008)
Rohuküla sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu linnas Rohuküla sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Püramiidja metallsõrestiku kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 12 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Rohuküla ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 459 meetrit ja sihi asimuut on 90,1°
Roolaid
Roolaid on eesti perekonnanimi.
Wong Kar-wai
Wong Kar-wai (sündinud 17. juulil 1958 Shanghais) on Hongkongi filmirežissöör.
Roolaid
Nimede eestistamisel määrati Roolaid uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Libert, Regaberg, Ristov, Rooberg, Rookman, Roopberg, Rosenberg ja Rosental. Felix Roolaiu palvel kanti Roolaid perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 153 all (Siseministeeriumi teadaanne 4. septembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roolaid Eestis 19 mehel ja 20 naisel.
Retsept
thumb|Eestis käibiv paberretsept Retsept ehk arstitäht on arsti kirjalik ettekirjutis ravimi valmistamiseks ja/või väljastamiseks apteegist.
Nemunaitise vald
Nemunaitise vald (leedu keeles Nemunaičio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Alytuse rajooni territooriumil.
Retsept
Retsept võib olla:
Viited
Rezept (Medizin)
Nemunaitise vald
Valla pindala on 42 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 1248 inimest. Valla keskus on Nemunaitise alev, kus aastal 2011 oli 153 elanikku. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 44. Vallavanem on Rimantas Avižienis.
Wong Kar-wai
Wongi filme on kirjeldatud kui meisterlikke avastusretki teostamata või vastamata armastuse, kasutamata võimaluste ja Hongkongi ebakindluse maailma.
Isiklik elu
Wong Kar-Wai sündis 1958. aastal Shanghais pere kolmest lapsest noorimana. Tema ema oli koduperenaine ja isa meremees, kes hiljem pidas ööklubi. Kultuurirevolutsiooni ajal, kui Wong oli viieaastane, otsustasid ta vanemad kolida Hongkongi, kuid kaks vanemat last, kes pidid nendega hiljem liituma, ei saanud seda piiride sulgemise tõttu teha. Wong on öelnud, et tundis end lapsepõlves üksildasena ning tema ainsateks hobideks said lugemine ja filmide vaatamine. Pärast keskkooli läks ta Hongkongi Polütehnikumi, kus õppis graafilist disaini.
Karjääri algus ja "As Tears Go By" (1988)
Pärast ülikooli lõpetamist (1980) asus Wong tööle televisioonis, kus kirjutas koos stsenaristide grupiga eri žanrite teleseriaalidele ja hiljem ka meelelahutusfilmidele stsenaariume. Kuigi see töö ei pakkunud talle palju huvi, tegeles ta sellega mitu aastat. Ta on muuhulgas aidanud kaasa selliste filmide valmimisele nagu "Just for Fun" (1983), "Rosa" (1986) ja "Final Victory" (1987). Viimase eest nomineeriti ta ka Hongkongi filmiauhindadel.
1987. aastaks oli Hongkongi filmitööstus jõudnud oma kõrgpunkti. Selle edu säilitamiseks vajati uusi režissööre ja Wong kutsuti partneriks produktsioonifirmasse In-Gear, kus talle anti võimalus teha oma film. Tol ajal olid moes gangsterifilmid, nii et ka Wong otsustas selle žanri kasuks, kuid vastupidi enamikule keskendus ta filmis noortele gangsteritele.
"As Tears Go By" oli populaarne ja seda saatis edu nii publiku kui ka kriitikute hulgas, kes nimetasid Wongi Hongkongi uue laine osaks. Läänemaailma tähelepanu film ei äratanud, kuigi see linastus Cannes’i filmifestivali Directors’ Fortnightil. Filmi peaosades mängivad Maggie Cheung, Jacky Cheung ja Andy Lau.
"Days of Being Wild" (1990) ja "Ashes of Time" (1994)
Kuna "As Tears Go By" oli edukas, oli Wongil võimalik järgmise filmiga Hongkongi filmitööstuse trendide juurest edasi liikuda ja luua midagi isiklikumat. "Ma tahtsin keskmise Hongkongi filmi struktuuri lõhkuda," on ta ise kommenteerinud. "Days of Being Wild" toimub 1960ndatel ning räägib elus pettunud noorest Yuddyst ja tema lähedastest. Filmil pole narratiivset lugu ja seda ei saa täpselt ühegi žanri alla paigutada, selle asemel keskendutakse atmosfääri loomisele ja tegelaste siseelule – filmi peamiseks teemaks on nimetatud igatsust möödunud aegade ja armastuse järele. Peter Brunette’i sõnul on "Days of Being Wild" esimene tüüpiline "Wong Kar-Wai film". Algas koostöö operaator Christopher Doyle’iga, kellega tehti ka enamik järgmistest filmidest. Kuigi film pälvis viis Hongkongi filmiauhinda, ei saavutanud see publiku seas edu. Läks mitu aastat, kuni Wong leidis rahastuse oma järgmise filmi "Ashes of Time" tarbeks.
"Ashes of Time" on eepiline võitluskunstifilm (wuxia), mille tegevus leiab aset Songi dünastia ajal. Osalt põhineb see Jin Yongi romaanil, aga Wong on nii romaani süžee kui ka žanri ettekirjutustega vabalt ümber käinud ning loonud taas midagi täiesti omanäolist. Filmi peamiseks teemaks on kõrvalejäetus ja hirm selle ees. "Ma olin alati tahtnud kostüümidraamat teha," ütleb ta üheks põhjuseks, miks projekti ette võttis. Film oli suure eelarvega ja selle valmimine võttis aega kaks aastat. Christopher Doyle võitis "Ashes of Time" eest Veneetsia filmifestivalil parima operaatori auhinna. 2008. aastal tegi Wong filmist uusversiooni "Ashes of Time Redux".