cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lubjakivi
thumb|right|Lubjakivi Lubjakivi on valdavalt kaltsiumkarbonaadist koosnev keemilise või biogeense tekkega settekivim, üks paekividest.
Peamine mineraal lubjakivi koostises on kaltsiit (vahel ka kaltsiidi polümorfne erim aragoniit). Lisanditena võib esineda savimineraale, kvartsi, dolomiiti, glaukoniiti, püriiti, hematiiti, götiiti jne. Keemiliselt koosneb lubjakivi peamiselt kaltsiumkarbonaadist (CaCO3).
Lubjakivid on valdavalt biogeense või keemilise tekkega. Peamine osa lubjakividest on moodustunud protistide kaltsiumkarbonaadist kodade lubimudana veekogude põhja ladestumisest, mis kivistudes ning tihenedes annabki lubjakivi. Teine võimalus lubjakivi moodustumiseks on kaltsiumkarbonaadi sadenemine vesilahustest. Niimoodi moodustub näiteks allikalubi.
Eesti aluspõhja vaadeldes nähtub, et lubjakive ja dolomiite esineb ainult ordoviitsiumis, siluris ja vähesel määral devonis. Kambrium ja suurem osa devonist neid kivimeid ei sisalda.
Lubjakivid sisaldavad tihti rikkalikult kivistisi.
Kasutamine
Lubjakivi kui üht Eesti levinumat maavara kasutatakse lubja tootmiseks, tsemenditööstuses, suhkrutööstuses, paberitööstuses, metallurgias, ehitus- ja viimistluskivide ning killustiku valmistamiseks.
Karbonaatseid kivimeid kasutatakse heitvee puhastamiseks, suitsugaaside desulfeerimiseks, mineraalvati tootmiseks, kõrge valgesusega täitematerjalide valmistamiseks jne.
Kaevandamine
Peamiselt paemurrud, kust murtud kivi või selle töötlemissaadusi on tarvitatud ulatuslikumalt suuremate ehitiste püstitamiseks mitte ainult murru lähikonnas, vaid ka kaugemal. Andmed seisuga 01.01.1992:
Nissi kirik
thumb|300px|Nissi kirik ida poolt. Esiplaanil [[Nissi Vabadussõja mälestussammas]]
Nissi Maarja kirik on luteri kirik Harju maakonnas Riisipere aleviku Nissi asumis, Riisipere–Nurme tee ääres, aadressil Nissi tee 66.
Kirikut kasutab EELK Nissi Maarja kogudus.
Ajaloost
Algne kirik ehitati 1501. aastal, tolleaegse maahärra Johann Üksküll maatükile. Riisipere maahärra tegi samal 1501. aastal reisi Rooma, kus ta palus tolleaegselt paavstilt Aleksander VI-lt luba oma maatükile kabeli ehitamiseks. Paavst andiski loa ning pärgamendile kirjutatud tõendi, mis on hiljem Riisipere mõisa kirjalaekast kaduma läinud. Valmis ehitatud uuele kirikule anti lähedal paikneva küla järgi nimeks Nissi.
Kiriku projekteeris Peterburi arhitekt David Grimm ja seda ehitati aastatel 1871–1873 meister Hindrek Jakobsoni juhtimisel. Riias valmistati Nissi kirikule vitraažaknad "Evangelist Johannes" ja "Apostel Peetrus" (H. Beyermann, 1902).
29. mail 1938 oli Nissi kogudusel järjekordne suurpäev. Peale põhjalikku remonti pühitses piiskop Nissi kiriku uuesti sisse. Kirikusse seati sisse elekter, ehitati ahjud, lisaks kaeti alumine kiriku seinaosa puitpaneelidega ja põrand vaipadega.
Nissi kirikust idas tee ääres asub Nissi Vabadussõja mälestussammas ja nimeloenditega lisatahvlid II Maailmasõjas ja 1940-1985 vastupanuliikumises langenud ja poliitilise vägivalla läbi hukkunutele.
Kiriku torni ning asula praegust Meie kauplust on näha Eesti Telefilmi 1966. aasta filmis "Võlg".
Kalmistu
Kiriku aeda on maetud Stackelbergide, Bistramite, Pilar von Pilchaude, Maydellide ja Mohrenschildtide suguvõsa liikmeid.
Muud
Traditsiooniks on saanud suvel toimuvad kirikukontserdid.
Kiriku järgi on tekkinud kõnekäänd "nina nagu Nissi kiriku torn".
Tsüklonite ehitus
Tsüklonite ehitus sõltub tsükloni tüübist. Kõigil erinevatel tsüklonitel on erinevaid struktuurilisi omadusi. Tsükloni keskpunkt, mis troopilisel tsüklonil on tuntud ka kui silm, on tsükloni ulatuses madalaima õhurõhuga piirkond. Peamiselt võib eristada kahte erinevat ehitust, mis esinevad parasvöötme ja troopilisel tsüklonil.
Parasvöötme tsükloni ehitus
Parasvöötme tsüklon jaguneb viieks: idaosaks, lääneosaks, põhjaosaks, lõunaosaks ja keskosaks. Idaosa kutsutakse ka eesosaks ja lääneosa tagalaks. Parasvöötme tsükloni idaosas valitsevad edela- ja lõunatuuled, mis toovad endaga kaasa sooja õhku. Tsükloni lääneosas on ülekaalus loode- ja põhjatuuled, mis muudavad sealse ilma külmaks. Nende vahele jäävat piirkonda nimetatakse madalrõhkkonna soojaks sektoriks. Talvel valitseb soojas sektoris pilvine ja udune sulailm, suvel on aga tsükloni soojas sektoris sageli päikeseline ja soe. Sademeid ei pruugi soojas sektoris üldse esineda või esineb neid vaid üksikute hoovihmadena. Tsükloni põhjapoolses osas valitsevad idakaarte tuuled, sooja sektori ja sellega seotud frontide mõju sinna ei ulatu. Temperatuur jääb seal võrdlemisi madalaks, kuid sademeid võib tulla rohkesti. Soojem õhumass esineb põhjaosas vaid kõrgemates õhukihtides maapinnast mitme kilomeetri kõrgusel. Tsükloni lõunapoolsest osast käib alguses üle soe front ja seejärel külm front, mille mõlemaga kaasnevad sademed. Keskosas on õhurõhk madal, seetõttu liigub ümbritsevatelt aladelt õhk tsükloni keskme poole. Kuna tsükloni keskmes on madalrõhuala, valitsevad seal tõusvad õhuvoolud. Tõustes õhk jahtub, veeaur kondenseerub ning tekivad pilved ja sademed. Seega kaasnevad tsükloniga pilvised, tuulised ja sajused ilmad. Talvel on pilves ilmaga suhteliselt soojem, suvel aga jahedam.
Troopilise tsükloni ehitus
Troopilised tsüklonid, mida nimetatakse ka orkaanideks või taifuunideks, kujunevad sooja veega troopiliste ookeanide kohal. Troopilise tsükloni tekkeks on vaja kindlaid tingimusi, näiteks saab see tekkida ainult mitmekümne meetri sügavuse sooja mere või ookeani kohale. Erinevalt parasvöötme tsüklonitest puuduvad neil frondid. Selle asemel paiknevad ümber madalrõhukeskme spiraalsete vöönditena äikesepilved, millega kaasnevad purustavad tormituuled ja paduvihmad. Parasvöötme tsüklonitega võrreldes on nende läbimõõt väiksem (keskmiselt 1000 km). Troopilised tsüklonid on troposfääri suhteliselt madala rõhuga alad, kus suurimad rõhutakistused esinevad pinna lähedal madalatel kõrgustel. Kuna õhurõhu gradient on suur, on tuul äärmiselt tugev, puhanguti isegi üle 100 m/s. Maa peal on troopiliste tsüklonite keskpunktides registreeritud rõhk üks madalamatest, mida merepinnal kunagi täheldatud on. Troopilisel tsüklonil on kindel ehitus. Tegu on võimsa õhukeerisega, kus toimub õhu intensiivne tõusev liikumine. Kogu tsükloni ala katavad paksud rünksajupilved. Troopilise tsükloni keskpunkti lähedal asuv keskkond on kõigil kõrgustel soojem kui ümbruskond. Tsükloni keskmes on vaikse ilusa ilmaga mõnekümne kilomeetrise läbimõõduga piirkond, mida nimetatakse tsükloni silmaks. Kõige tugevam tuulekahjustus tekib siis, kui troopilise tsükloni silmasein ületab maad. Silma pilvist välimist serva nimetatakse "silmaseinaks". Silmasein laieneb tavaliselt kõrgusega väljapoole, meenutades jalgpallistaadionit; antud nähtust nimetatakse mõnikord "staadioniefektiks". Silmapiirkonnas on suurim tuulekiirus, seal tõuseb õhk kõige kiiremini, pilved saavutavad suurima kõrguse ja sademed on kõige tugevamad. Silma kohal asub antitsüklon, mille keskmes on laskuvad õhuvoolud. Antitsükloni olemasolu tähendab ka seda, et tsükloni kohal on vastupidise õhutsirkulatsiooniga ala kui tsüklonis endas. Laskuvad õhuvoolud aga põhjustavad suurte pilvemassiivide puudumise silmas. Troopilise tsükloni juurde kuulub ka äike, kuid tüüpiliselt on orkaanis äikest siiski vähe. Äikest leidub orkaani servaaladel, spiraalsetes osades ja silmaseina pilvedes.
Sheffield United FC
Sheffield United (ametlikult Sheffield United Football Club) on 1889. aastal asutatud Inglismaa jalgpalliklubi, mille kodulinn on Sheffield ja -väljak Bramall Lane. Klubi mängib Inglismaa kõrgliigas Premier League.
Klubi on tulnud korra Inglismaa meistriks (1898) ja võitnud neljal korral karika (1899, 1902, 1915, 1925).
Hooajal 2018–19 sai Sheffield United Inglismaa esiliigas teise koha ja tõusis esimest korda pärast hooaega 2006–2007 tagasi kõrgliigasse.
Sheffield Unitedi lähim rivaal on Sheffield Wednesday.
Klubi värvid on punane ja valge.
Praegune koosseis
''Seisuga 2. oktoober 2020''
Geostroofiline tuul
Geostroofiline tuul on teoreetiline tuul, mis tuleneb täpsest tasakaalust Coriolisi jõu ja rõhugradiendi jõu vahel. Seda seisundit nimetatakse geostroofiliseks tasakaaluks. Geostroofiline tuul suunatakse paralleelselt isobaaridega (konstantse rõhu jooned antud kõrgusel). See tasakaal on looduses harva täpselt olemas. Tõeline tuul erineb peaaegu alati geostroofilisest tuulest muude jõudude, näiteks maapinnast tuleva hõõrdumise tõttu. Seega võrduks tegelik tuul geostroofilise tuulega vaid siis, kui hõõrdumist ei oleks ja isobaarid oleksid täiesti sirged. Sellele vaatamata on suur osa väljaspool troopikat pärit atmosfäärist geostroofilise voolu lähedal suurel määral ja see on väärtuslik esimene lähend. Geostroofiline vool õhus või vees on nullsagedusega inertsiaalne laine.
Päritolu
Kasulik võimalus on ette kujutada õhku puhkehetkest, kus kogeb jõud, mis on suunatud kõrgrõhualadest madala rõhu all olevate alade poole, mida nimetatakse rõhugradiendi jõuks. Kui õhk hakkaks selle jõu reageerimiseks liikuma, siis Coriolisi "jõud" suunaks selle ümber, liikumisest paremale põhjapoolkeral või vasakule lõunapoolkeral. Õhu kiirenedes suureneb läbipaine, kuni Coriolisi jõu tugevus ja suund tasakaalustasid rõhugradiendi jõudu, seda seisundit nimetatakse geostroofiliseks tasakaaluks. Sel hetkel ei liigu vool enam kõrgest madalrõhkkonnani, vaid liigub piki isobaare. Geostroofiline tasakaal aitab selgitada, miks põhjapoolkeral keerlevad madalrõhusüsteemid (või tsüklonid) vastupäeva ja kõrgrõhusüsteemid (või antitsüklonid) päripäeva ja lõunapoolkeral vastupidi.
Geostroofilised voolud
Ookeanivee voog on samuti suures osas geostroofiline. Nii nagu atmosfääri rõhuvälja kaardistamiseks ja geostroofilise tuule järeldamiseks kasutatakse mitut õhupalli, mis mõõdavad rõhku funktsioonina atmosfääri kõrgusest, kasutatakse geostroofiliste hoovuste tuletamiseks tiheduse mõõtmisi ookeani sügavuse funktsioonina. Satelliidi kõrgusemõõtjaid kasutatakse ka merepinna kõrguse kõrvalekalde mõõtmiseks, mis võimaldab arvutada pinna geostroofilist voolu.
Geostroofilise lähenduse piirangud
Hõõrdejõud õhu ja maa vahel rikub geostroofilise tasakaalu. Hõõrdumine aeglustab voolu, vähendades Coriolisi jõu mõju. Selle tulemusel on rõhugradiendi jõul suurem mõju ja õhk liigub endiselt kõrgelt rõhult madalale rõhule, kuigi suure läbipaindega. See seletab, miks kõrgrõhusüsteemi tuuled kiirgavad süsteemi keskpunktist välja, samas kui madalrõhkkonna süsteemide tuuled on spiraalsed sissepoole.
Esiaeg
Erinevates piirkondades lõppes esiaeg erineval ajal. Näiteks
Geostroofiline tuul
Geostroofilise lähenduse piirangud
Geostroofiline tuul jätab hõõrdetegurid tähelepanuta, mis on tavaliselt hea lähenemisviis troposfääri keskpikkusel asuva sünoptilise skaala hetkevoole. Ehkki ageostroofilised mõisted on suhteliselt väikesed, on need voolu ajalises evolutsioonis hädavajalikud ning eriti vajalikud tormide kasvu ja lagunemise jaoks. Atmosfäärivoogude laiemaks modelleerimiseks kasutatakse kvaasigeostroofilist ja semigeostroofilist teooriat. Need teooriad võimaldavad erinevusi tekkida ja seejärel ilmastikusüsteeme välja töötada.
Esiaeg
Esiaja lõppemisel võisid olla erinevad põhjused. Näiteks:
Panaigiáleios G.S.
Panegialios oli 1959. aastal Kreeka meistrisarja Alpha Ethniki asutaja. Meeskond langes 1961. aastal esiliigasse, kuid suutis järgmisel hooajal kõrgseltskonda tagasi tõusta. Pärast teist väljalangemist 1966. aastal on Panegialiose laeks jäänud madalamad liigad.
Esiaeg
Esiaja periodiseerimine
Inimühiskonna kõige kaugemat minevikku nimetatakse ka ürgajaks.
Geostroofiline tuul
Hõõrdejõu mõju
link=https://et.wikipedia.org/wiki/Fail:Vent%20g%C3%A9ostrophique.png|pisi|299x299px|Hõõrdejõu puudumisel on õhuosakese kiirus paralleelne isobaaridega
Esiaeg
Esiaja periodiseerimine
Esiaja periodiseerimisel on üldiselt aluseks põhiline materjal, millest valmistati tööriistu ja relvi. Esiaja perioodid on vastavalt: Mõnes piirkonnas oli kiviaja ja pronksiaja vahel eneoliitikum ehk vase-kiviaeg.
Eri piirkondades võisid esiaja teatud perioodid olla erineval ajal või ka puududa. Näiteks Põhja-Euroopas lõppes kiviaeg umbes 1500 eKr, pronksiaeg kestis umbes 500. aastani eKr ning rauaaeg umbes 1000.–1200. aastani pKr.
Geostroofiline tuul
Hõõrdejõu puudumisel
Kujutleme isobaaride (samarõhujoonte) kaarti, kus põhja ilmakaare pool asub kõrgema rõhuga ala, õhurõhk langeb lõuna poole liikudes. Igal järgmisel lõunapoolsemal isobaaril olgu rõhk Δp võrra väiksem. Vaatleme kiirusega V liikuvale õhuosakesele mõjuvaid jõudusid. Hõõrdumise puudumisel (piisavalt kõrgel aluspinnast, kus tõusvate õhuvoolude puudumise tõttu pole keeriseid), tasakaalustavad gradientjõud ja Coriolisi jõud teineteist. Tuult hõõrdevabas atmosfääris nimetatakse geostroofiliseks tuuleks. Geostroofiline tuul puhub paralleelselt isobaaridega, põhjapoolkeral nii, et madalama rõhuga ala jääb vasakule. link=https://et.wikipedia.org/wiki/Fail:Generacion%20viento%20geostrofico.jpg|pisi|623x623px|Hõõrdejõu olemasolul väheneb kiirus, sellega seoses väheneb ka Coriolisi jõud, jõudude tasakaalu kujunemiseks ei saa õhuosakese kiirus enam olla paralleelne isobaaridega
Hõõrdejõu olemasolu
Vaatleme keskmist joonist, hõõrdejõu (F, friktsioonjõud, suund vastupidine kiirusele, sinine nool) lisamine lühendab kiirusvektorit ja vähendab seega ka Coriolisi jõudu, kuid Coriolisi jõud on suunatud ikka kiirusvektorist 90° paremale. Tasakaal kujuneb nüüd välja 3 jõu koosmõjul, Coriolisi jõud ei ole enam suunatud vastupidises suunas gradientjõule.
Hõõrdejõu F(sinine nool) olemasolul väheneb kiirus V, sellega seoses väheneb ka Coriolisi jõud C; jõudude tasakaalu kujunemiseks ei saa õhuosakese kiirus enam olla paralleelne isobaaridega.
93
93. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 88 89 90 91 92 - 93 - 94 95 96 97 98
Jacques Charles
Jacques Alexandre César Charles [žakk aleks'aandr sez'aar šarl] (12. november 1746 Beaugency-sur-Loire – 7. aprill 1823 Pariis) oli prantsuse leidur, teadlane, matemaatik ja aeronaut.
Karl Kriisk
Karl Adolf Kriisk (29. november 1901 – 15. september 1943 Tšeljabinsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Jacques Charles
27. augustil 1783 laskis ta lendu esimese vesinikuõhupalli ja sama aasta 1. detsembril sooritas ta koos Marie-Noël Robertiga esimese mehitatud lennu vesinikuõhupallil.
Tema nime järgi on nimetatud Charles'i seadus, mis kirjeldab gaasi ruumala muutumist temperatuuri muutudes. Gaasi ruumala väheneb temperatuuri vähenedes.
Toompea
pisi|Vaade Toompeale üle Tallinna vanalinna pisi|Toompea (Der Dom zu Reval). [[Wilhelm Siegfried Stavenhagen|W. S. Stavenhagen "Album Ehstlaendischer Ansichten", Mitau 1867]] Toompea on kõrgendik Tallinna vanalinnas Toompea pangal.
Toompea on Tallinna vanim asustatud piirkond. Seal paikneb Toompea linnus, mis oli enne eestlaste muistset vabadusvõitlust eestlaste, pärast seda taanlaste linnus. Halduslikult oli Toompea kuni 1878. aastani all-linnast eraldi seisev üksus, mis allus vahetult algul ordule ja hiljem rüütelkonnale.
Nimi
Toompea mäe muistne nimi võis olla Härjapea ehk Härjänpää (Härja neem), mille järgi sai nime ka Härjapea jõgi. Kaudselt kinnitab seda ka Taani hindamisraamatus esinev Harju kirjapilt Hæriæ ehk Härjä.
Toompea on nime saanud toomkiriku (Domus Mariana) järgi, mil 1486. aastal viidati saksa keeles esimest korda sellele kui Domberg (`toomimägi`). Varasemad säilinud ürikud mainivad piirkonda lihtsalt mäena (1327 ladina mons, 1372 saksa bergh) või linnusena (ladina castrum).
Esimest korda mainis kirjalikes allikates Toompead eesti keeles Anton thor Helle 1732. aasta nimeloendis, mis kajastas piirkonna jagunemist kaheks. Toompea all pidas ta silmas suurt linnust, kus asusid toomkirik ja aadli elamud. Ülejäänud Toompead ehk väikest linnust nimetas ta Linnapeaks (vastavalt Toompä ja Linnapä).
Eesti rahvaluule tunneb Toompead Kalevi kalmuna, mille on kokku kandnud tema lesk Linda.
Looduslik asend ja moodustumine
Toompea pind paikneb muust kesklinnast kuni 24 m kõrgemal kirde-edela sihilisel ligi 7 ha (umbes 400×250 meetri) suurusel paesel saarlaval, mis ulatub kuni 48 m üle merepinna (kultuurikihita 45,5 m).
Geoloogiliselt on Toompea aluspõhjalisel Tallinna keskkõrgendikul asuv paene kirde-edelasihiline kõvik, mille jalamiosaks on kambriumi liivakivid, kehamiks ordoviitsiumi lubjakivid Pakerordi lademest Lasnamäe lademeni. Toompea lava läbivad edelast kirdesse kaks tektoonilist rikkevööd, jalamit palistab rusukalle.
Toompea oli juba enne jääaega Põhja-Eesti paelavast kulumise tagajärjel eraldunud panganeemik. Hiljem on Toompea pinnamoodi kujundanud mandrijää, meremurrutus ja viimasel aastatuhandel peamiselt inimtegevus. Läänemere arenguloos ilmus Toompea esile saarekesena Antsülusjärve staadiumil. Litoriinamerest ulatus Toompea välja juba kõrge neemeotsana, mida üle Tõnismäe ühendas Ülemiste luiterannikuga kitsas tombololaadne kruusavall.
Toompea paljand asub Toompea läänenõlval. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
pisi|keskel|600px|Toompea
Eurolaul 2007
Eurolaul 2007 oli 14. Eurolaulu konkurss, kus valiti Eesti esindaja 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele. Lauluvõistluse finaal toimus 3. veebruaril 2007 ETV stuudios. Saatejuhtideks olid Marko Reikop ja Maarja-Liis Ilus. Lauluvõistluse peaprodutsendiks oli Juhan Paadam.
Erinevalt eelnevate aastate lauluvõistlustest ei olnud sel aastal Eurolaul avatud konkurss, kuhu kõik võisid saata oma lugusid. ETV kutsus lauluvõistlusele 10 isikut, kes igaüks moodustas tiimi. Kutsutud isik võis olla laulja, helilooja, või keegi muu. Taastati 2005. ja 2006. aastal kasutuses olnud rahvahääletus, mis erinevalt eelnevatest kordadest oli kahevooruline. Esimesest voorust saadeti edasi teise vooru kolm laulu. Superfinaalis alustasid kolm laulu nullpunktist ning toimus uus hääletus, mille võitja oli kogu lauluvõistluse võitja. Finaalõhtule eelnes 27. jaanuaril ülekantud laulude tutvustus.
Nissi vald
Nissi vald oli vald Harju maakonna edelaosas. Vald eksisteeris aastatel 1992–2017. 2017. aastal ühines Nissi vald Saue vallaga.
Vald piirnes põhjas Harju maakonna Padise ja Vasalemma vallaga, lõunas Rapla maakonnaga, idas Harju maakonna Kernu vallaga ja läänes Lääne maakonnaga.
Nissi viimane vallavanem oli Ermil Miggur.
Asustus
Vallas oli kaks alevikku, Turba ja Riisipere, kus 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli vastavalt 1094 ja 1055 elanikku, ning 17 küla: Aude (14 elanikku, 2000. aasta rahvaloendus), Ellamaa (210), Jaanika (45), Kivitammi (62), Lehetu (200), Lepaste (41), Madila (24), Munalaskme (127), Mustu (33), Nurme (53), Odulemma (60), Rehemäe (37), Siimika (28), Tabara (43), Vilumäe (58), Viruküla (22), Ürjaste (87).
Majandus
Nissi valla territooriumist oli metsamaad umbes 50%. Põllumaadest oli kasutuses umbes 4000 hektarit.
Valda läbis Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee. Vallas lõppes elektrifitseeritud Haapsalu-suunaline raudtee (Keila–Riisipere raudtee). Ida-lääne suunal läbisid valda Riisipere–Vasalemma, Riisipere–Nurme ja Vaimõisa–Nurme tee, mis ühendavad Paldiskit Via Balticaga.
60–65% tööealistest elanikest töötas väljaspool valda, peamiselt Keilas ja Tallinnas.
Ajalugu
Nissi nime on esmamainitud Taani ja Rootsi preestrite ristimisretkede kroonikaraamatutes aastaist 1219 ja 1220. Aastal 1241 on mõne Nissi ala haldaja olnud Mattis Risbiti nimeline läänimees. Tema nimest tuleneb nimekuju Riesenberg, eestistatult Riisepere ehk Riisipere. Sellenimelist rüütlimõisa mainitakse juba 14. sajandil Eesti vanemate ja jõukamate mõisate hulgas. 16. sajandi alguses olid Nissi alad Hertele-nimelise kirikukihelkonna keskuseks, kuid sajandi lõpuks Nissi kihelkond ajutiselt kaotati. Taasiseseisvumine kirikukihelkonnana toimus 1645. aastal.
92
92. aasta
Nissi vald
Ajalugu
Valla ajaloo aluseks võib pidada Riisipere rüütlimõisa alluvusse kuuluvat talupoegade kogukonda, mis sai valitsusliku sõltumatuse 1866. aastal Baltimaades kehtestatud vallaseaduse põhjal. Nissi vald sündis 1938/39. aastal toimunud vallauuendusega, mil liitusid Riisipere ja Laitse vallad. Kolhoosikorra kehtestamise aegu, 1950. aastal moodustati Nissi valla aladest Nissi külanõukogu, mis kuulus Keila rajooni alla. Nissi vald sai omavalitsusliku staatuse tagasi 21. mail 1992. Augustis 1993 eraldati Nissi vallast Kernu vald.
92
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Nissi vald
Ajalugu
2017. aastal ühines Nissi vald Saue vallaga.
92
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 87 88 89 90 91 - 92 - 93 94 95 96 97
Fjodorovka
Fjodorovka (vene Фёдоровка) on kohanimi:
Alfred Wilm
Alfred Wilm (25. juuni 1869 Niederschellenberg – 6. august 1937 Saalberg) oli saksa insener.
Leiutas 1909 duralumiiniumi.
Polümerisatsioon
pisi|Stüreeni polümerisatsioon Polümerisatsioon ehk polümeerumine ehk polümeriseerumine on keemiline protsess, milles madalmolekulaarse ühendi (monomeeri M) molekulid ühinevad üksteisega moodustades kõrgmolekulaarse (makromorekulaarse) ühendi, milles üksteisele järgnevalt (lineaarsete ahelatega polümeer) või hargnevalt (hargnevate ahelatega polümeer) on keemiliselt seotud väga suur arv monomeerile vastavaid elementaarlülisid: nM → (-M)n–
Täielikus molekulaarvalemis esinevad lisaks polümeersele põhiahelale ka otsmised rühmad. Happekatalüütilises polümerisatsioonis on reeglina algusrühmaks vesinik (see on prootoni liitumine) ja lõpprühma annab näiteks deprotoneerumine: H(-M)n-CH=CH2. Kõrgpolümeerides n = ...1000...10 000...
Makromolekulide omaette klassi moodustavad biopolümeerid, mis sünteesitakse elusorganismides.
Artur Tenno
pisi|Artur Tenno Artur Tenno VR I/3 (21. juuli 1894 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 11. aprill 1963 Tori Eesti NSV) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Korp! Sakala vilistlane.
Polümerisatsioon
Kui omavahel liituvad ühe monomeeri molekulid, siis on tegu homopolümerisatsiooniga, saadakse homopolümeer. Kui liituvad erinevate monomeeride molekulid, siis on tegu kopolümerisatsiooniga, saadakse kopolümeer.
Artur Tenno
Alustas teenistust Eesti rahvusväeosade 1. Eesti Jalaväediviisi 1. Eesti suurtükiväebrigaadi 3. ja 5. patareis, Vabadussõja alguses jätkas teenistust 28. detsembrist 1918 ülemleitnandina 1. Suurtükiväepolgus ja 3. veebruarist 1919 lipnikuna 4. jalaväepolgus, 2. Suurtükiväepolgus patareiülemana. 1920. aastal ülendati alamkapteniks.
Polümerisatsioon
Polükondensatsioon on polümeersete makromolekulide moodustumine bi- (või multi-)funktsionaalsetest ühenditest, millega kaasneb väikeste molekulide (vesi, ammoniaak, alkohol, vesinikkloriid jm) eraldumine. Siin realiseerub kondensatsiooni mehhanism ja kogu protsessi jooksul toimub astmeline ahela kasv üle stabiilsete vahesaaduste.
Artur Tenno
Vabadussõja järel teenis Suurtükiväe inspektorina, 2. Suurtükidivisjonis ja väljapatarei nr. 8 ülemana.
1934. aastast 5. Suurtükiväegrupi ülema ajutine kt ja 1935–1940 5. Suurtükiväegrupi ülem Viljandis.
Polümerisatsioon
Oligomerisatsioon on polümerisatsiooniprotsess, kus monomeer konverteeritakse madala polümerisatsiooniastmeni (n = …10…100…).
Monomeeri suhtes ekvivalentse või suurema hulga aktiivse ahela ülekandja (A – B) lisamisel saadakse väga madala polümerisatsiooniastmega molekulid (n = 1, 2, 3, …10…), nimetatakse telomerisatsioon: nM + A – B → A – (Mn) – B. Tihti on siin eesmärk saada saadused, kus n = 1 või n = 2.
Elav polümerisatsioon (living polymerization) on liitumispolümerisatsiooni alaliik, kus süsteemis ei esine reaktsiooniahela lõpetamise ja ülekande reaktsioone ning initsieerimise kiirus ületab ahela kasvu kiirust. Seega süsteemis "elavad" aktiivsed polümeersed molekulid.
Koordinatiivne polümerisatsioon on liitumispolümerisatsiooni meetod, milles monomeerid liidetakse ahelale aktiivse metallorgaanilise katalüsaatori manulusel. Näiteks kasutatakse Ziegleri-Natta katalüsaatorit.
Peamised polümeeride sünteesi meetodid on plokimeetod (lähteaine(te) ja katalüsaatori segus ilma lahustita), lahusemeetod (kasutatakse lahustit) ja emulsioonimeetod (monomeer emulgeeritakse mittesegunevas vedelikus, enamasti vees).
Polümerisatsiooni põhitüübid: kaks kontseptsiooni
pisi|[[Molekulkaalu sõltuvus konversioonistist astmelise (punane kõver) ja elava (must kõver) polümerisatsiooni korral. Ahelpolümerisatsiooni korral saaduse molekulkaal protsessi kulgedes oluliselt ei muutu]]
Olenevalt monomeeri keemilisest ehitusest esineb suur hulk erinevaid polümerisatsiooni mehhanisme. Elementaarreaktsioonide (ehk mehhanismi) põhjal jagatakse polümerisatsioonireaktsioonid kahte põhitüüpi:
Teine kontseptsioon polümerisatsioonireaktsioonide klassifitseerimisel lähtub brutoreaktsioonidest. Siin on samuti kaks põhiklassi, mis enamasti langevad kokku eeltoodud kahe põhitüübiga, kuid mitte kõigil juhtudel. Siin eristatakse:
Ahelpolümerisatsiooni mehhanism
Ahelpolümerisatsiooniks nimetatakse polümerisatsioonireaktsiooni, milles kaksiksidet sisaldavad või tsüklilised monomeeri molekulid liituvad üksteisega kaksiksideme või tsükli katkemise läbi ja moodustavad kõrgmolekulaarsed molekulid.
Ahelpolümerisatsiooni annavad põhiliselt küllastumata ühendid (alkeenid, dieenid, vinüüleetrid, stüreeni derivaadid). Heterotsüklilised monomeerid moodustavad lineaarseid ahelaid katioonses tsükliavamispolümerisatsioonis. Ahelpolümerisatsiooni esilekutsumiseks, aktiivsete tsentrite tekitamiseks, lisatakse monomeerile initsiaatorit või katalüsaatorit.
Ahelpolümerisatsiooni protsessides esineb vähemalt kolm (või neli) vahestaadiumi. Vastavalt monomeeri (M) keemilisele olemusele valitakse initsiaator/katalüsaator, mis annab aktiivse intermediaadi (AM*), mis edasi annab monomeeriga ahela kasvu reaktsiooni.
Polümerisatsiooni initsiaator vs katalüsaator
Aineid, mis monomeeri keskkonnas moodustavad aktiivseid osakesi ja alustavad ahela kasvu reaktsiooni, nimetatakse initsiaatoriteks või katalüsaatoriteks.
Radikaalpolümerisatsiooni initsiaatoriteks on ained, mis kergesti moodustavad vabu radikaale. Iga moodustunud radikaal võib ühineda monomeeri molekuliga ja alustada üht reaktsiooniahelat, see on üht polümeerset molekuli. Seejuures initsiaatoriks olnud osake jääb seotuks ahela "algusega" ja ei osale järgnevates reaktsioonietappides. Initsiaator reaktsiooni käigus kasutatakse ära pöördumatult, kuid selle asemele tekib uus radikaal.
Ioonpolümerisatsiooni katalüsaatoriteks on ained, mis reaktsiooni keskkonnas moodustavad ioonipaare või oluliselt polariseeritud komplekse, mis alustavad polümerisatsiooniahelat. Need ioonipaarid või polaarsed molekulid (erinevalt vabadest radikaalidest) osalevad igas järgnevas ahela kasvu etapis, s.t. elementaarreaktsioonis järgmise monomeeri molekuliga. Katalüsaatorit protsessi käigus ära ei kasutata ja see regenereerub.
Kasutamine
Polümeere võib saada väga laias ulatuses varieeruvate omadustega olenevalt valitud lähteaine(te)st, initsieerimisviisist, sünteesi meetodist ja tingimustest jne. Sellest tulenevad ka loendamatud sünteetiliste polümeeride kasutusalad:
Laimós
Laimós (ka Lemós, kr Λαιμός) on küla Kreeka põhjaosas Lääne-Makedoonia piirkonnas. Laimós on administratiivselt Flórina piirkonnaüksusele alluva Préspese valla halduskeskus ning jääb pealinnast Ateena umbes 387 km võrra loodesse ja 56 km võrra piirkonnakeskusest Flórinast lääneloodesse. Elanike arv külas väheneb aasta-aastalt: 1981. aastal 278, 1991. aastal 250 ja 2011. aastal 185 elanikku.
Laimós kuulub Väikest Prespa järve ümbritseva mägipiirkonna ajalooliste külade hulka ja paikneb Alam-Prespa oru kõige kitsamas kohas, mistõttu on saanud nime sõna laimós järgi (kreeka keeles 'kael' või 'maasäär'). Lähimad külad on Agios Germanos (1,8 km) ja peaaegu hüljatud Mileonas (1,4 km). Külas leidub bensiinijaam, supermarket ja bütsantsiaegne kirik.
Veduk
Veduk on jõuallikaga mootorsõiduk, mis on ette nähtud jõuallikata sõidukite teisaldamiseks (haagised, poolhaagised ja muud iseseisvalt liikumisvõimetud transpordivahendid). Vedukil on diisel-, bensiini- või elektrimootor. Vanasti kasutati ka aurumootorit.
Militaarotstarbelisi vedukeid kasutatakse tavaliselt haakes veetavate relvasüsteemide pukseerimiseks ja tavaliselt ka nende meeskonna ning varustuse transpordiks.
Tanel Sokk
Tanel Sokk (sündinud 20. jaanuaril 1985 Tallinnas) on korvpalli karjääri lõpetanud mängija.
Aastatel 2004–2015 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Sokk on tulnud seitsmekordseks Eesti meistriks.
Haridus
Sokk lõpetas 2004. aastal Rocca al Mare gümnaasiumi. Korvpallitreeninguid alustas isa Tiit Soku juhendamisel.
Klubikarjäär
Sokk on tulnud BC Kalev/Cramo ja Tartu Ülikool/Rockiga seitse korda Eesti meistriks ja võitnud neli Eesti karikat. Sokk on Balti liigas saanud 2016. aastal 2. ning 2013., 2017. ja 2018. aastal 3. koha.
Statistikat
Hooajal 2007/2008 tõi Sokk Eesti Korvpalli Meistriliigas keskmiselt 4,1 punkti, Balti liigas 5,2 punkti ja ULEB Cupil 3 punkti mängus.
Koondisekarjäär
Sokk on mänginud Eesti noorte- ja juunioride koondises ning aastatel 2004–2015 Eesti koondises, kellega saavutas 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel 20. koha.
Tegevus poliitikas
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel erakond Eesti 200 nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 320 häält ning ei osutunud valituks.
Jean-François Pilâtre de Rozier
Jean-François Pilâtre de Rozier (30. märts 1754 Metz – 15. juuni 1785 Wimereux) oli keemia ja füüsika õpetaja ning Prantsuse aeronaut.
De Rozier sooritas 21. novembril 1783 koos François Laurent d'Arlandesiga esimese vabalennu (pall ei olnud köie otsas) kuumaõhupallil. Lend kestis 25 minutit, tõusti 900 meetri kõrgusele, maanduti 9 km kaugusel õhkutõusmiskohast. Ta hukkus hiljem koos Pierre Romainiga La Manche'i väina ületamisel.
Maavärinaohtlikud piirkonnad
Maavärinad on seotud mäestike tekkega Vaikse ookeani ümber ja Vahemere mäestikuvööndis. Maavärinaga kaasnevad mõnikord suured purustused ja esineda võib ka inimohvreid.
Maavärinaid esineb kõige sagedamini Vaikse ookeani vööndis ja Vahemere maade seismilises vööndis.
Maavärinad võivad kaasneda vulkaanipursetega, kuid kõige võimsamad maavärinad tekivad siiski laamadevahelistes murranguvööndites.
Maavärina tugevuse mõõtmiseks on kaks moodust. Richteri skaala järgi saab mõõta seismiliste lainete tugevust, Mercalli skaala abil määratakse inimesele tekitatud kahjustuste suurust.
Teke
Kuigi maavärinad võivad kaasneda vulkaanipursetega, tekivad siiski kõige võimsamad maavärinad laamadevahelistes murranguvööndites, kui vabanevad sinna kuhjunud mehaanilised pinged. Pinged maakoores tekivad siis, kui liikuvate laamade servad jäävad üksteise külge kinni, kuid tektoonilised jõud toimivad edasi ja suurendavad pinget. Nii muundatakse kahe hiigelsuure vastastikku hõõrduva kivimiploki kineetiline energia potentsiaalseks energiaks. Energia võib sellisel viisil koguneda aastaid.
Põhja-Ameerika
Põhja-Ameerikas on mitu suurt maavärinavööndit. Üks tähelepanuväärsemaid on Alaska keskrannikul, mis ulatub Anchorageni ja Fairbanksini. Aastal 1964 tabas Alaskat üks võimsamaid maavärinaid, mis oli 9,2 magnituudi.
Lisaks asub Briti Columbiast Baja California poolsaareni veel üks maavärinavöönd, kus Vaikse ookeani laam liigub vastu Põhja-Ameerika laama. 17. oktoobril tabas San Franciscot 15 sekundit kestnud 7,1-magnituudine maavärin, kus hukkus 128 inimest. Ohvrite väike arv on seletatav sellega, et samal ajal jälgis 62 000 pealtvaatajat maailmasarja pesapallimatši. Kõige rohkem said kannatada sillad ja kiirteed. Kuigi maavärin oli tunduvalt nõrgem kui 1906. aastal linna tabanud maavärin, kanti see siiski USA viie kõige suurema loodusõnnetuse hulka.
Lõuna-Ameerika
Lõuna-Ameerika aktiivsemad maavärinavööndid ulatuvad Vaikse ookeani mandri piirini. Teine tähelepanuväärne piirkond paikneb Colombia ja Venezuela Kariibi mere rannikul. See on tingitud mitmest mandrilaama kokkupõrkest Lõuna-Ameerika laamaga.
Maailma võimsaim maavärin on registreeritud Tšiili keskosas 1960. aasta mais, kui seda tabas 9,5-magnituudine maavärin. Enam kui 2 miljonit inimest jäi kodutuks ja ligikaudu 5000 hukkus. 2010. aastal oli Concepcióni linna lähedal 8,8-magnituudine maavärin, kus ligikaudu 500 inimest hukkus ja 800 000 jäi kodutuks.
Jaapani maavärinad
pisi|237x237px|Jaapani maavärin 1923. aastal Jaapani pealinnas ohustavad maavärinad ja muud loodusõnnetused iga päev 37 miljonit elanikku. Lisaks oma viljakale tektoonilisele aktiivsusele paikneb Jaapanis 452 vulkaani. Igal aastal elab riik üle umbes 1500 maavärinat.
Kantō maavärin oli 1923. aastal Tōkyō ja Yokohama vahelisel alal. See oli väga tugev, kuid Tōkyōs purunes poolest miljonist majast ainult 5000, Yokohamas sajast tuhandest majast kokku 11 000 maja. Läänes paiskas maanihe tohutu mudamassi Nebukawa külale, lükates majad merre ning mattes majad enda alla. Jaapani pealinna 2,5 miljonist elanikust jäi umbes miljon peavarjuta. Kantō maavärin on suurim Jaapanis aset leidnud loodusõnnetus. pisi|238x238px|Hiina maavärin 2007. aastal 17. jaanuaril 1995 kell 5.46 tabas Jaapanit 20 sekundit kestnud 6,9-magnituudine maavärin, purustades linnast umbes ühe kolmandiku. Hukkus 6055 inimest, 26 500 sai vigastada. 19 000 ehitist purunes ja 300 000 inimest jäi peavarjuta. Materiaalset kahju hinnati 100 miljardile dollarile. Kõige rohkem hukkus inimesi Kōbes vanade majade kokkuvarisemisel. Kõnniteed ja sillutised purunesid ning pärast maavärinat polnud enamikus majades vett ega elektrit. Vee puudumine soodustas tulekahjude levimist. Haiglad ei suutnud abi anda kõigile vigastatutele.
Hiina maavärinad
Hiinas oli 1900.–2016. aastal 157 maavärinat. Enamik neist leidis aset riigi edelaosas, kus maastik on väga mägine. Selles piirkonnas asuvad Hiina kõige hõredamalt asustatud piirkonnad, nimelt Sichuan, Gansu, Qinghai, Xinjiang, Tiibet ja Yunnan. Mägistes piirkondades on inimeste päästmine väga keeruline protsess. Lisaks toimus Hiinas 20. sajandi ohvriterohkeim maavärin, mille magnituud oli 7,8. Elu kaotas sadu tuhandeid inimesi. Maavärina põhjustasid aga Ohhoota ja Amuuri laama vahel tekkinud pinged, mis paiknesid enam kui tuhande kilomeetri kaugusel.
Vahemere vöönd
Vahemere vöönd kulgeb alates Portugalist üle Vahemere maade, Musta mere, Väike-Aasia ja Himaalaja mäestiku Indoneesiasse.
Indoneesia
pisi|Jakarta maavärina epitsenter Kesk-Aasia on üks maailma suuremaid maavärinatsoone. Enamik epitsentreid paiknevad territooriumi serval, mis ulatub Musta mere idakallastest alla Iraani ja piki Kaspia mere lõunakaldaid. Kui 2014. aastal tabas Sumatra läänerannikut 9,1 magnituudiga maavärin, tekitas see ajaloo suurima tsunami, mille tagajärjel suri üle 200 000 inimese.
Euroopa
Põhja-Euroopa ei kuulu suures osas maavärinavöönditesse, välja arvatud Lääne-Islandi ümbritsev piirkond, mis on tuntud oma vulkaanilise aktiivsuse poolest. Maavärinad on põhjustatud Mandri-Aafrika laama surumisest üles Aadria mere all asuvasse Euraasia laama. Kesk-Itaalia ja Lääne-Türgi on samuti maavärina aktiivsuse epitsentriks.
Türgi paikneb ühe maailma kõige seismiliselt aktiivsema koha peal ehk laamade piiril, Euraasia ja Araabia laama vahel. Türgi asub nende laamade vahelisel löögipiiril. Araabia laama paneks liikuma omakorda uue maakoore moodustumine ning levik Punase mere ja Adeni lahe keskosa servades. Selle uue maakoore levik annab põhjapoolse tõuke Araabia laamale. Lisaks on Araabia laama surve tekitanud riigis kaks rikkekohta, mis on maavärinate suhtes väga tundlikud. pisi|214x214px|Lissaboni maavärina (1755) tagajärge kujutav teos
Lissaboni maavärin
Lissaboni maavärin leidis aset 1. novembril 1755. Kella poole kümne ajal tabas linna kolmest maavärinast esimene (8,7 magnituudiga), mis kestis 2 minutit. Suure mürinaga varisesid kokku majad, poed ja paleed. Teine maavärin kestis 20 minutit, millest ei jäänud linnas püsti ühtegi kivimaja. Hiljem tabas linna esimese maavärina hilinenud tagajärg. Lisaks tekkis merel hiidlaine, mis ulatus 3 kilomeetri kaugusele sisemaale.
Maavärinad Eestis
Ajavahemikus 1602–1995 on Eestis kindlaks määratud 24 maavärinat. Neist enamik toimus Võrtsjärve keskosa ja Peipsi põhjaosa läbivast nullsamatõusujoonest loodes. Osmussaare maavärin 1976. aastal on kõige tugevam Eestis mõõdetud maavärin (magnituudiga 4,8), kus maatõusu kiirus oli kuni 3 mm/a.
Peale otseselt tuntavate maavärinate on seismograafiga registreeritud nõrku, inimesele tajumatuid maavärinaid. Neid on esinenud eriti Võrtsjärve nõo põhjaosas ja Haanja kõrgustiku lähedal. Maavärinate tekkekohti mõjutavad ala geoloogiline ehitus ja tektooniline liikumine.
Koordi mõis
pisi|Peahoone pisi|Ait
Põhjaka mõis
pisi|Põhjaka mõisahoone, 2010 Põhjaka mõis (saksa keeles Pochjak) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.
Koordi mõis
Koordi mõis (saksa keeles Kirrisaar) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva maakonnas Paide linna.
Põhjaka mõis
Ajalugu
Põhjaka eraldati Koordi mõisast 1811. aastal ning selle esimeseks omanikuks oli Paul Gotthard von Dücker.
1816. aastal ostis mõisa krahv Carl Gustav Mellin, kes lasi ehitada ka mõisa peahoone.
Koordi mõis
Ajalugu
Koordi mõisat on esmamainitud 1485. aastal, mil see kuulus Bartholomäos Gohrile. Tema järeltulijaile kuulus mõis kuni 1615. aastani, mil mõis läks Buddenbrockide omandusse.
Pärast Buddenbrocke kuulus mõis Rosencrantzidele.
1778. aastal ostis mõisa Reinhold von Rosen, kellele kuulus ka Huuksi mõis. Reinhold von Rosen lasi 18. sajandi lõpul rajada Koordi mõisakompleksi.
Põhjaka mõis
Mõisakompleks
Varaklassitsistlik peahoone valmis 1820. aastal. Ühekorruselise, kelpkatusega kivihoone muudab omapäraseks see, et peauks ei asu mitte esi-, vaid otsaküljel.
Koordi mõis
Ajalugu
1850. aastal ostis mõisa Christoph von Brevern, kellele kuulusid ka Vao, Väike-Kareda ja Köisi mõis.
Põhjaka mõis
Mõisakompleks
2. juunil 2010 avati Hannes Tamjärvele kuuluvas mõisas restoran. Kolm kokka (Joel Kannimäe, Ott Tomik, Märt Metsallik) korrastasid mõisa oma käte ja sõprade abiga. Esimeses etapis korrastati mõisa peahoone siseviimistlus, paigaldati vajaminevad kommunikatsioonid, hangiti puuduvad aknad ja uus peauks.
Koordi mõis
Ajalugu
1902. aastal müüdi mõis Roosna-Alliku mõisnikule Georg von Stackelbergile.
Põhjaka mõis
Mõisakompleks
Põhjaka mõisa toidukoha ideeks on pakkuda külastajatele hooajalist, värsket eestimaist toitu.
Mõisa kõrvalhoonetest on säilinud vaid uusgooti stiilis vesiveski.
Koordi mõis
Mõisakompleks
Mõisa peahoone on ühekorruseline varaklassitsistlik kivihoone, mille esifassaadile lisati 19. sajandil kinnine puitveranda. Pärast võõrandamist asus hoones Purdi metskonna keskus. Aastast 2004 on mõisahoone eravalduses, ja see on restaureeritud.
Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid.
Riesa
Riesa on linn Saksamaa idaosas Saksimaal Meißeni kreisis. Asub Elbe jõe vasakul kaldal 40 km kaugusel Dresdenist.
Ajalugu
Riesat on esmamainitud 1119. aastal. 1623 sai linnaõigused.
Linnaosad
Riesa, Böhlen, Canitz, Gostewitz, Gröba, Jahnishausen, Leutewitz, Mautitz, Mergendorf, Merzdorf, Nickritz, Oelsitz, Pausitz, Pochra, Poppitz ja Weida.
pisi|tühi|Riesa
91
91. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 86 87 88 89 90 - 91 - 92 93 94 95 96
Salve Regina
"Salve Regina" on kristluses traditsiooniline palve neitsi Maarja poole.
Salve Regina, Mater misericordiae. Vita, dulcedo, et spes nostra, salve. Ad te clamamus exsules filii Hevae. Ad te Suspiramus, gementes et flentes in hac lacrimarum valle. Eja ergo, Advocata nostra, illos tuos misericordes oculos ad nos converte. Et Jesum, benedictum fructum ventris tui, nobis post hoc exsilium ostende. O clemens, o pia, o dulcis Virgo Maria. Ora pro nobis, sancta Dei Genitrix. Ut digni efficiamur promissionibus Christi. Oremus. Deus refugium nostrum et virtus, populum ad te clamantem propitius respice; et intercedente gloriosa et immaculata Virgine Dei Genitrice Maria, cum beato Josepho ejus Sponso, ac beatis Apostolis tuis Petro et Paulo, et omnibus Sanctis, quas pro conversione peccatorum, pro libertate et exaltatione sanctae Matris Ecclesiae, preces effundimus, misericors et benignus exaudi. Per eumdem Christum Dominum nostrum. Amen.
Ole tervitatud, Kuninganna, Halastuse Ema, meie elu, meie rõõm ja me lootus, ole tervitatud. Sind palume meie, pagendatud Eeva lapsed; Sinu poole hüüame nuttes siin pisarate orus. Pööra nüüd Sina, meie eestkostja, oma halastavad silmad meie poole ning Jeesust, oma ihu õnnistatud vilja, meile pärast maist vangipõlve näita. Oo püha, oo vaga, oo helde neitsi Maarja. Palveta meie eest, püha Jumala Ema. Et me võiksime olla Kristuse lubaduste väärilised. Palvetagem. Jumal, meie kaitse ja tugevus, vaata armulikult alla oma rahva peale, kes hüüavad Sinu poole; läbi aulise ja puhta Neitsi Maarja, Jumala Ema, tema abikaasa Joosepi, Sinu pühade apostlite Peetruse ja Pauluse ja kõigi pühakute eestkoste, kuula armulikult ja halastavalt neid palveid, mida me Sulle toome patuste pöördumise ja Kiriku vabaduse ning ülendamise eest. Läbi sama Kristuse, meie Issanda. Aamen.
Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklik Rahvusvaheliste Suhete Instituut
Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklik Rahvusvaheliste Suhete Instituut (lühend MGIMO; vene Московский государственный институт международных отношений МИД России, venekeelne lühend МГИМО) on rahvusvaheliste suhete ja diplomaatia õpetamisele spetsialiseerunud riiklik kõrgkool Venemaal.
Ajalugu
MGIMO asutamisajaks loetakse 14. oktoobrit 1944, kui Moskva Riikliku Ülikooli Rahvusvaheliste Suhete Kooli baasil moodustati iseseisev instituut. Algul õppis instituudis 200 üliõpilast ning selles olid rahvusvaheline, majandus- ja õigusteaduskond.
1946. aastal muutus instituut rahvusvaheliseks. 1954. aastal liideti instituudiga Moskva Idauuringute Instituut ning moodustati ida osakond. 1969. aastal rajati rahvusvahelise õiguse teaduskond ja rahvusvahelise ajakirjanduse teaduskond. 1991. aastal loodi rahvusvahelise ettevõtluse ja asjaajamise teaduskond.
1994. aastal sai instituut ülikoolistaatuse. 1998. aastal rajati politoloogia teaduskond. 2000. aastal moodustati eraldi rahvusvahelise energiapoliitika ja diplomaatia instituut.
MGIMO-s õpib ligikaudu 6000 üliõpilast ning selle on läbi aegade lõpetanud ligikaudu 30 000 inimest. MGIMO all tegutseb 7 teaduskonda ja 6 instituuti ning koolis on võimalik õppida 53 võõrkeelt.
Riisipere
Riisipere on alevik Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Nissi valla halduskeskus.
Asula varasem nimi oli Riesenberg (vene Ризенберг).
Asub Ääsmäe-Haapsalu maantee ääres. Kaugus Tallinnast on 45 km, Haapsalust 50 km, Märjamaalt 30 km, Raplast 40 km.
Riisipere raudteejaam oli Tallinna poolt saabuvate elektrirongide ja aastatel 2004–2019 kogu Haapsalu-suunalise rongiliikluse lõpp-punkt. Vasalemma–Riisipere raudteelõik oli seni viimane elektrifitseeritud raudteelõik Eestis, millel sõitsid elektrirongid 1981. aastast. 2019. aastal pikendati elektrifitseeritud raudteelõiku Turbani.
Vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Nissi kirik, Vabadussõja mälestussammas, Riisipere raudteejaama veetorn jm.
Riisiperes on sündinud helilooja Raimond Valgre, koorijuht Ene Kangron ja kasvatusteadlane Tuuli Oder.
Alevikku läbivad järgmised kõrvalmaanteed: Nissi tee, Riisipere jaama tee, Riisipere–Kernu tee, Riisipere–Nurme tee.
Asustus
Asustuseks ehk inimasustuseks nimetatakse mingi maa-ala rahvastikku koos asulastiku ehk asulavõrguga või viisi, kuidas maa-ala on asulastikuga kaetud.
Asustuse iseloomu mõjutavad looduslikud, ajaloolis-kultuurilised ja transpordigeograafilised tegurid.
Eristatakse tiheasustust ja hajaasustust.
Asustuse kompaktsust mõõdetakse asustustiheduse ehk rahvastikutihedusega (elanike arv pindalaühiku kohta).
Asulad moodustavad oma funktsioonide järgi hierarhia, mida nimetatakse asustussüsteemiks.
Eesti
Eestis on kogu territoorium jagatud asustusüksuste (linnade, alevite, alevike ja külade) vahel. Linnad võidakse jaotada asumiteks.
Tiheasustust iseloomustatakse tiheasustusega paikkondade kaudu.
Fikseeritakse ka asustussüsteemi, milles muu hulgas eristatakse ühest või mitmest asustusüksusest koosnevaid kante.
Asustust uurivad asustusgeograafia, asustusarheoloogia ja asustuslugu.
90
90. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 85 86 87 88 89 - 90 - 91 92 93 94 95
Mootorsõiduk
Mootorsõiduk on autonoomse jõuallikaga varustatud transpordivahend inimeste ja kaupade veoks.
Eesti liiklusseaduses ei loeta mootorsõidukiks üksnes piiratud liikumisvõimega isikule kasutamiseks ettenähtud mootoriga sõidukit, elektrimootoriga jalgratast, tasakaaluliikurit, pisimopeedi, robotliikurit, maastikusõidukit, trammi ega sõidukit, mille valmistajakiirus ei ületa 6 km/h.
Kurrutus
Kurrutus on termin, millel on geoloogias mitu omavahel seotud, kuid mõnevõrra erinevat tähendust.
18. strategeem
18. strategeem 36 strategeemist on "löö vaenlast lüües juhti".
Vaenlase juhi või peastaabi kahjutuks tegemine, et seejärel ta purustamiseks vähem jõudu raisata. Arhimedes toetuspunkti strategeem. "Kui raiutakse maha puu, siis selle otsas olnud ahvid jooksevad laiali." – "Härga juhitakse rõngast ninas." – "Igas asjas on vaja alustada peamisest." (Atentaat. Nokaut.)
III 6. (18.) Löö vaenlast lüües juhti
thumb|240px|[[Resling. Kõigepealt vastu pead]] 擒賊擒王 (Qín zéi qín wáng) Qín-zéi qín-wáng: püüdes röövleid, (on vaja alguses) püüda kinni pealik (igas asjas tuleb alustada peamisest).
Mao pea mahalöömine. Kui õnnestub vaenlase väejuht vangi võtta, siis langeb vaenlase moraal ja lahingu võit on otsustatud.
Kui vaenlase vägi on tugev, kuid allub väejuhile ainult raha, eelarvamuse või ähvarduste pärast. Kui väejuht langeb, siis ülejäänud vägi jookseb laiali või tuleb üle. Kui aga nad alluvad juhile ustavusest, siis võib vägi pärast juhi surma kättemaksust edasi võidelda.
42. võimuseadus: Lüües karjust, hajub kari.