cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rootsi-Poola sõda (1626–1629)
Sõda Wisła suudmes
Samal ajal nõustus seim sõjapidamiseks enam raha andma, kuid Poola-Leedu vägede olukord oli endiselt täbar. Leedu väed olid 1626. aasta detsembris Liivimaal Koknese lähedal tõsiselt lüüa saanud ning olnud sunnitud taganema teisele poole Daugavat. Rootslased plaanisid rünnata Koniecpolskit kahest suunast – Oxenstierna Wisla poolt ning Johann Streiff von Lauenstein ja Maximilian Teuffel Rootsi valduses olnud Pommerist. Wisla üleujutus rikkus nende plaani ning lubas Koniecpolskil astuda võitlusse Pommerist tulevate vägedega.
Koniecpolski vallutas 2. aprill tagasi Pucki (Putzig). Ületades Kieżmarki (Käsemark) juures Wislat, sattus Gustav Adolf kokku Poola vägedega ning sai lahingus puusa haavata ja oli sunnitud taganema. Juulis vabastas ta piiramisrõngast Braniewo (Braunsberg) ning asus ise piirama Ornetat (Wormditt). Koniecpolski vastas sellele ootamatu rünnakuga Gniewil, mis lõppes linna vallutamisega. Gustav Adolfile oli Koniecpolski reageerimiskiirus väidetavalt muljet avaldanud. Koniecpolski üritas umbes 7800 mehega (kellest 2500 olid ratsaväelased ja husaarid) tõkestada Rootsi vägede tee Gdanskini, mis tõi kaasa 7.-8. augustil Tczewi linna lähedal toimunud Tczewi lahingus. Lahing peeti Motława (Motlau) jõe lähedasel soisel alal ning 10 000-meheline Rootsi vägi üritas provotseerida Koniecpolskit rünnakule, et siis jalaväe- ja suurtükitulega hävitav löök anda. Hetman aga otsustas mitte rünnata, misjärel asus rünnakule hoopis Rootsi vägi. Esimese löögi andnud ratsavägi ei suutnud poolakaid oma laskeulatusse tõmmata. Rootsi väe järgnevad rünnakud tegid Poola ratsaväele tõsist kahju, kuid ei suutnud siiski armeed halvata. Lahing lõppes, kui Gustav Adolf taas haavata sai ning tema vägi taandus.
Lahingu järel otsustas Koniecpolski, et peab oma väes muudatusi läbi viima ning tugevdama jala- ja suurtükiväe tulejõudu, et Rootsi üksustele vastu astuda. Rootslased õppisid lahingus aga poolakatelt ratsaväerünnakute ja lähivõitluskunsti.
1627
Koniecpolski nõudmine viia sõda merele tõi kaasa väikese Poola-Leedu laevastiku moodustamise. 10 laevast koosnenud Poola-Leedu laevastik võitis 28. novembril 1627 Oliwa lahingus 6 laevast koosnenud Rootsi flotilli.
1628
1628. aastal olid rahapuuduses vaevlevad Poola väed sunnitud loobuma pealetungist ja asuma kaitsepositsioonidele. Gustav II Adolf vallutas Nowy ja Brodnica. Koniecpolski ründas vastu, kasutades oma väikseid jõude võimalikult efektiivselt – kiired ratsaväerünnakud kombineerituna jalaväe ja suurtükitulega ning kindlustuste ja maastikueeliste kasutamine. Selleks ajaks oli sõda muutunud manööversõjaks, kus kumbki pool ei soovinud kohtuda vastasega ilma maastikueelise või kindlustuste toeta.
1629
2. veebruaril kohtusid vaenupooled Górzno lahingus, kus 8000-meheline Rootsi vägi lõi Stanisław Potocki juhitud 3000-mehelist Poola väge. Rootslased kaotasid 30 surnutena ja 60 haavatutena, samas kui Potocki kaotas 700 surnute või haavatutena ning 600 vangilangenuna.
Górzno lahingu järel otsustas seim eraldada sõjapidamiseks rohkem vahendeid. Keiser saatis Rzeczsposolitale appi väeüksused Hans Georg von Arnim-Boitzenburgi ja Ernst Georg Sparri juhtimisel. Samuti tegutses keiserlik korpus Albrecht von Wallensteini juhtimisel Pommeris koos Koniecpolskiga. Sellest hoolimata oli Koniecpolski sunnitud taganema mitmetest olulistest tugipunktidest Preisimaal.
Koniecpolski suutis siiski tagasi vallutada Pucki. 17. juunil toimus Sztumi lähedal Trzciana lahing. Rootsi väed ründasid Grudziądzi suunast, kuid peatati Poola vägede poolt ning sunniti varjuma Sztumi ja Malborki. Koniecpolski ründas Johann Wilhelm von Salmi juhitud Rootsi arjergardi ning hävitas selle. Samuti lõi ta tagasi Rootsi raskeratsaväe vasturünnaku ning surus nad Pułkowice suunas, kus Gustav Adolf sooritas 2000 ratsanikuga uue vasturünnaku. Ka see vasturünnak löödi tagasi ja Rootsi väed päästis feldmarssal Herman Wrangel, kes suutis viimaste tagavaraüksustega Poola rünnaku lõpuks peatada. Rootslaste kaotused olid suured, eriti ratsaväerügementide hulgas. Lahingus hukkus 600 Rootsi sõdurit, nende hulgas krahv Johann Wilhelm ja Wrangeli poeg. 400–500 Rootsi sõdurit, 10 suurtükki ja 15 Rootsi lahingulippu langes Poola vägede kätte. Poolakad kaotasid 200 sõdurit surnute või haavatutena.
Tulemus
Sellest hoolimata valdas Rootsi enamikku Läänemere sadamaid, välja arvatud Gdansk, Puck, Königsberg ja Liepāja. Rootsi ei jõudnud kunagi lähemale Läänemere muutmisele oma sisemereks. Altmargi rahu järel kasutas Rootsi rahulepinguga saadud hüvesid lävepakuna Kolmekümneaastasesse sõtta astumiseks.
1635. aastal sõlmiti Stuhmsdorfi rahu, mis oli Poola-Leedu suhtes soodsam. Rootsi, kes oli nõrgestatud mõnedest Kolmekümneaastases sõjas saadud kaotustest ning Gustav Adolfi surmast 1632. aastal, loobus mõnedest sadamalinnadest ja 3,5% tollimaksust.
Gregory Jarvis
Ta sai 1967. aastal Buffalo Ülikoolist bakalaureusekraadi elektrotehnikas ja 1969. aastal samal erialal magistrikraadi Northeasterni Ülikoolist.
NASA valis ta 1984. aastal laadungi spetsialistiks ning ta määrati missioonile STS-51-L.
Jarvis hukkus 28. jaanuaril 1986 Challengeri katastroofis.
Voldemar Raam
Voldemar Raam (12. märts 1880 Kaarli vald, Viljandimaa – 2. oktoober 1946 Rakvere) oli Eesti pedagoog.
Elulugu
Voldemar Raam oli mõisavalitseja poeg ja Villem Raami isa.
Lõpetas 1900 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1905 TÜ vanade keelte osakonna. Seejärel õpetaja Venemaal Orjoli kubermangus, Olonetskis ja Tveris, 1909–13 Pärnu Eesti Kooliseltsi progümnaasiumi direktor, 1915–19 Tallinna Poeglaste Kaubandus- ja Kommertskooli õpetaja ja direktor, osales Vabadussõjas. 1919–23 ja 1928–32 Rakvere Õpetajate Seminari direktor ja vahepeal samas õpetaja. Pärast seminari sulgemist 1932–37 Tartu Pedagoogiumi juhataja, 1937–40 Jõhvi Gümnaasiumi õpetaja, hiljem veel õpetaja Rakveres.
Teadustöö
Oli organiseerijaid; propageeris reformpedagoogilisi ideid, pooldas õppetöös kasvatusliku osa esikohale seadmist.
1997. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
1997. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Poolas Wrocławis.
Tudu kool
Tudu kool on kool Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu asulas.
Kool asutati 1850.
Kooli nimed:
Makarovi püstol
Makarovi püstol (lühendatult PM; vene keeles Пистолет Макарова; ПМ) on Nõukogude Liidu poolautomaatne püstol.
Relva konstrueeris Nikolai Makarov. Püstol võeti ametlikult relvastusse 1951. aastal ning oli Nõukogude Liidu miilitsa ja sõjaväe standardkasutuses teenistusrelvana. Püstol jäi relvastusse Nõukogude Liidu lagunemiseni, kuid relva töökindluse ja lihtsuse pärast kasutavad mitmed riigid seda tänapäevalgi.
Ajalugu
Pärast Teist maailmasõda hakkas Nõukogude Liit välja vahetama teenistusrelvi, sealhulgas püstoli Tokarev TT33 ja revolvri Nagant M1895. AK-47 ründevintpüssi kasutuselevõtt sõjaväes andis püstolile kerge enesekaitserelva rolli. TT30/33 ei sobinud aga sellisesse rolli, olles liiga raske, suur ja sellel puudus vajalik peatamisjõud. Tokarevidel puudus pealegi (kaitseriiv?) ja padrunisalvesid oli liiga lihtne kaotada. Seetõttu korraldati 1945. aasta detsembris kaks konkurssi uue käsirelva loomiseks ja tootmiseks, nii 7,62mm kui ka 9mm kaliibrile. Hiljem otsustati, et (1936. Gustav Genschow&Co 9×18mm Ultra), vastas etteantud nõuetele kõige paremini. Väiksema kaliibriga padrun vähendas tootmishinda ja relva valmistamise keerulisust, samas oli nõrgema tagasilöögiga ja hea peatamisjõuga.
Mitmed insenerid võtsid osa võistlusest, kaasaarvatud Korovin, Barõšev, Voivodin, Simonov, Rakov, Klimov, Lobanov, Sevrjugin ja Makarov. Eriliselt rõhuti turvalisusele, kasutajasõbralikkusele, täpsusele, kaalule ja suurusele. Pärast ranget käsitlemis-, vastupidavus- ja muid teste paistis Makarovi püstol, mis põhines Saksa Walther-PP-l, teiste konkurentide seas välja oma lihtsuse, suurepärase vastupidavuse ja kiire montaažiajaga. 1948. aasta aprillis esines Makarovi püstolil 20 korda vähem rikkeid kui võistlevatel Barõševi ja Sevrjugini relvadel ja sellel oli vähem osasid. Seega valiti 1949. aastal püstol edasiseks arenduseks ja tootmiseks. Tootmine seati üles Iževski tehases. Pärast mitmeid suuri konstruktsioonimuudatusi ja seadistusi võeti relv 1951. aastal tootmisse kui Pistolet Makarova ehk PM.
Uus Nõukogude liidu standardkäsirelv PM jaotati laiali Nõukogude Armee allohvitseridele, miilitsale, eriüksustele. PM jäi laialdaselt teenistusse nii sõjaväes kui ka miilitsas kuni Nõukogude Liidu lagunemiseni 1991. aastal. PM modifikatsioonid on jäänud tootmisse Venemaal, Hiinas ja Bulgaarias. Ameerika Ühendriikides on Nõukogude Liidu ja Saksa DV sõjaväe Makarovid Ameerika Ühendriikide Alkoholi, Tubaka ja Tulirelvade Büroo poolt märgitud reliikviateks, kuna valmistajariike nagu NSV Liit ja Saksa DV enam ei eksisteeri.
2003. aastal asendati Venemaal ametlikult Makarov PM püstol MP-443 Gratš, kuigi 2012. aasta seisuga on suur hulk Makaroveid veel kasutuses nii sõjaväes kui ka politseis. Makarov PM on siiani teenistusrelv paljudes Ida-Euroopa riikides ja endise NSV Liidu kunagistes liiduvabariikides. Põhja-Korea ja Vietnam kasutavad Makarov PM püstoleid standardkäsirelvana.
SimpleText
SimpleText on lihtne tekstiredaktor Mac OS-i operatsioonisüsteemile. Programm sarnaneb Windowsi programmiga WordPad.
SimpleText võimaldab teksti vormindamisel kasutada paksu ja kaldkirja, allajoonimist, muuta teksti fonti ja suurust.
Karksi Turva järv
Turva järv (ka Karksi Turva järv, Turva veehoidla) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi ja Hirmuküla piiril.
Järve pindala on 3,1 ha, pikkus 70 m, valgla suurus 46,22 km² ja kõrgus merepinnast 70,5 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv ei ole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Turva järv on paisutatud Kõpu jõele, selle kuju on pikk ja kitsas ning asetseb põhja-lõuna suunal. Järve paisul asub kultuurimälestisena arvele võetud Turva vesiveski.
Ajalugu
Järv on 1880. aastal paisutatud Turva vesiveski tarbeks. 1978. aastal purustas suvine suurvesi järve šahti regulaatori ja paisu, 1979. aastal rekonstrueeris Karksi kolhoos järve paisu.
Owen Jones
pisi|Owen Jones
Owen Peter Jones (sündinud 8. augustil 1984) on Briti kolumnist, publitsist, poliitikakommentaator ja aktivist. Ta kirjutab regulaarselt arvamusartikleid ajalehele The Guardian. Esindab vasakpoolset maailmavaadet.
Taust ja noorpõlv
Jones sündis Sheffieldis ja kasvas üles Manchesteri lähedal asuvas Stockporti linnas, kaks aastat oma lapsepõlvest veetis ka Šotimaal Falkirkis. Jonesi isa töötas kohalikus omavalitsuses ja oli sealse ametiühingu usaldusisik, ema pidas infotehnoloogia loenguid. Jones kirjeldab end neljanda põlvkonna sotsialistina – ta vedurijuhist vanavanaisa osales 1926. aasta üldstreigis, vanaisa kuulus kommunistlikku parteisse ja ta vanemad kohtusid trotskistliku grupi liikmetena. Jones on öelnud, et lisaks perekondlikule taustale on tema vaateid mõjutanud see, et ta kasvas üles töölisklassi piirkondades, mida Thatcheri reformid valusalt puudutasid.
Jones õppis Oxfordi Ülikoolis ajalugu. 2005. aastal sai ta bakalaureusekraadi ja 2007. aastal magistrikraadi, tema põhieriala oli Ameerika Ühendriikide ajalugu.
Enne ajakirjandusse suundumist töötas ühe ametiühingu lobistina ja Tööpartei teadurina.
Kirjatöö ja ühiskondlik tegevus
2011. aastal ilmus Jonesi esimene raamat "Chavs: The Demonization of the Working Class". Jones uurib seal briti töölisklassi kohta käibel olevaid stereotüüpe, sh vaatleb halvustava termini "chavs" kasutamist töölisklassi teatud liikmetele viitamiseks (eesti keeles võrreldav sõnaga "ossid"). Raamat sai bestselleriks ja pälvis tähelepanu nii Suurbritannias kui ka väljaspool.
Pühapäevaleht The Independent on Sunday märkis Jonesi ära 2011. aasta 50 olulisema briti nimekirjas. Ajalehe The Daily Telegraph 2013. aastal koostatud saja Suurbritannia mõjukaima vasakpoolse loetelus oli Jones seitsmendal kohal. Veebruaris 2013 andis poliitikast kirjutajatele auhindu jagav algatus Political Book Awards Jonesile parima noore autori – Young Writer of the Year – auhinna. Jones annetas poole auhinnaks saadud rahast Tööpartei parlamendikandidaadi Lisa Forbesi kampaaniale ja teise poole puuetega inimesi esindavale kärbetevastasele ühingule Disabled People Against Cuts.
Jones on üks kasinuspoliitika vastase liikumise People's Assembly Against Austerity eestvedajaid. Ta esines 26. märtsil 2013 liikumise väljakuulutamiseks korraldatud pressikonverentsil. Liikumine on korraldanud mitmeid kümnete tuhandete osavõtjatega suurmeeleavaldusi.
Jones kuulub ka vasakpoolse mõttekoja Centre for Labour and Social Studies (CLASS) tegevust nõustavasse paneeli.
Septembris 2014 tuli välja Jonesi teine raamat "The Establishment: And How They Get Away With It", milles autor kirjeldab, kuidas eliit ühiskonnas võimul püsib.
Seisukohti
Jones on öelnud, et pooldab demokraatlikku sotsialismi. Kapitalistlik ühiskonnakorraldus on tema sõnul ebaratsionaalne, orienteeritud lühiajalistele eesmärkidele ega tee tulevikuplaane. Jonesi nägemuses peaksid ühiskonda juhtima tööd tegevad inimesed pidades silmas töötavate inimeste huve. Demokraatia põhimõtted tuleks laiendada kõigisse eluvaldkondadesse – ka töökohtades ja majanduses tuleks otsuste tegemisel lähtuda demokraatiast. Ühiskonna juhtimisel tuleks võtta aluseks inimeste vajadused, mitte väikese vähemuse kasumisoov.
Jones tahab, et ajakirjanike ja poliitikute seas oleks rohkem töölisklassi esindajaid. Sellega seoses on ta vastu tasustamata praktikakohtadele, mille kaudu pääsevad meediaettevõtetesse tööle eeskätt noored, kelle vanemad on piisavalt jõukad, et neid praktika ajal ülal pidada.
Jones usub, et monarhia on oma aja ära elanud ja Suurbritannia peaks saama rahva poolt valitava riigipeaga vabariigiks.
Isiklikku
Jones elab Londonis. 2014. aastal teatas ta, et on gei. Jones peab oluliseks homofoobia vastu võitlemist ja on kirjutanud: "Seksismist ja homofoobiast vabas ühiskonnas ei emantsipeeru mitte ainult naised ja geimehed: seal saavad vabaks ka heteroseksuaalsed mehed."
Jevsevi (Grozdov)
pisi|Piiskop Jevsevi Jevsevi (vene Евсевий; eestipäraselt ka Euseebius; kodanikunimega Jevstafi Sergejevitš Grozdov, vene Евстафий Сергеевич Гроздов; 17. märts 1866 Šarkaŭščyna, Vilno kubermang – 12. august 1929 Narva-Jõesuu) oli õigeusu piiskop.
12. aprillil 1912 määrati ta Pihkva ja Porhovi piiskopiks ja 17. aprillil asus ta sellesse ametisse.
25. aprillil 1918 ülendas Moskva patriarh Tihhon ta ülempiiskopiks.
Šotimaa parlament
pisi|Šotimaa parlamendi saal Šotimaa parlament (inglise keeles Scottish Parliament, šoti gaeli keeles Pàrlamaid na h-Alba) on ühekojaline parlament, millel on piiratud seadusandlikud õigused Šotimaa siseasjades. Parlament asub Šotimaa pealinna Edinburghi Holyroodi piirkonnas, mistõttu sageli kasutatakse parlamendist kõneldes metonüümi Holyrood. Parlament koosneb 129 demokraatlikult valitud liikmest, inglise keeles Member of the Scottish Parliament (MSP), kes valitakse viieaastaseks ametiajaks. 73 parlamendiliiget esindavad erinevaid geograafilisi valimisringkondi ja nad valitakse võitja-võtab-kõik ehk first-past-the-post süsteemi järgi, 56 parlamendiliiget valitakse lisaks kaheksast regioonist, igaühest seitse. Parlamendi loomiseks peeti 1997. aastal referendum ning see kogunes esimest korda 12. mail 1999. Viimased, algselt 2020. toimuma pidanud kuid pandeemia tõttu edasi lükatud valimised peeti 6. mail 2021 ja need võitis Šoti Rahvuspartei (Scottish National Party).
Algne Šotimaa parlament oli iseseisva Šotimaa kuningriigi seadusandlik kogu, mis eksisteeris 13. sajandi algusest kuni 1707. aastani, mil Šoti kuningriik ühines Inglismaa kuningriigiga. Ühinemise tulemusel lakkasid nii Šoti kui Inglise parlamendid eksisteerimast ning loodi Suurbritannia parlament asukohaga Londonis Westminsteris.
Parlamendi valimistel saavad osaleda kõik Šotimaal elavad Suurbritannia, Iirimaa ja Rahvaste Ühenduse kodanikud. Erinevalt Westminsteri parlamendi valimistest said alates 1999. aastast Šoti parlamenti valida ka seal elavad Euroopa Liidu kodanikud. Alates 2016. aasta valimistest laiendati valimisõigus ka 16- ja 17-aastastele. Alates 2021. aasta valimistest võivad parlamenti valida kõik Šotimaal tähtajalise või tähtajatu elamisloaga elavad välismaalased.
Parlamendi koosseis
6. mail 2021 toimunud valimiste järel on parlamendis esindatud viis parteid: Šoti Rahvuspartei (64 kohta), konservatiivid (31), leiboristid (22), rohelised (8) ja liberaaldemokraadid (4).
2016. aasta parlamendivalimiste järel oli parlamendis esindatud viis parteid: Šoti Rahvuspartei (63 kohta), konservatiivid (31), leiboristid (24), rohelised (6) ja liberaaldemokraadid (5).
2011. aasta parlamendivalimiste järel oli parlamendis esindatud viis parteid - Šoti Rahvuspartei (69 kohta), leiboristid (37), konservatiivid (15), liberaaldemokraadid (5) ja rohelised (2) - ning üks üksikkandidaat (Margo MacDonald).
2007. aasta parlamendivalimiste järel oli parlamendis esindatud viis parteid - Šoti Rahvuspartei (47 kohta), leiboristid (46), konservatiivid (17), liberaaldemokraadid (16) ja rohelised (2) - ning üks üksikkandidaat (Margo MacDonald).
2003. aasta parlamendivalimiste järel oli parlamendis esindatud seitse parteid - leiboristid (50 kohta), Šoti Rahvuspartei (27), konservatiivid (18), liberaaldemokraadid (17), rohelised (7), Šoti sotsialistid (6), Šoti pensionäride partei (1) - ning kolm üksikkandidaati (Dennis Canavan, Margo MacDonald ja Jean McGivern Turner).
Esimeste, 1999. aastal toimunud parlamendivalimiste järel oli parlamendis esindatud kuus parteid - leiboristid (56 kohta), Šoti Rahvuspartei (35), konservatiivid (18), liberaaldemokraadid (17), rohelised (1), Šoti sotsialistid (1) - ning üks üksikkandidaat (Dennis Canavan).
Eesti NSV Ülemnõukogu V koosseis
Eesti NSV Ülemnõukogu V koosseis oli Eesti NSV kõrgeima riigivõimuorgani – Eesti NSV Ülemnõukogu – viies koosseis, mille volitused kehtisid aastatel 1959–1963.
Eesti NSV Ülemnõukogu V koosseisu valimised toimusid 15. märtsil 1959.
Eesti NSV Ülemnõukogu V koosseisu kuulus 125 rahvasaadikut.
Skirsnemunė vald
Skirsnemunė vald (leedu keeles Skirsnemunės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil. Vald piirneb lõunas Nemunase jõega.
Valla pindala on 121 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2044 inimest. Valla keskuseks on Skirsnemunė küla, vallamaja aadress on Nemuno g.33. Vallavanem on Vladas Vainauskis.
57 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 57 sõidab Raudalu ja Kalevi bussipeatuse vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Marsruut Kalevi suunal: Viljandi maantee, Valdeku tänav, Männiku tee, Pärnu maantee.
Marsruut Raudalu suunal: Pärnu maantee, Männiku tee, Valdeku tänav, Viljandi maantee.
Avotu iela
Üldiselt madala, kunagi soise ja allikarohke Avotu iela asumi kõrgeim koht asub Pērnavas iela piirkonnas ning ulatub 14 meetrit üle merepinna. Asumis asub 1936–1939 rajatud regulaarse planeeringuga Ziedoņdārzsi park.
Asumi alad arvati Riia linna koosseisu 17. sajandil. Toona kavandasid rootslased Riia fortifikatsioonisüsteemide kaasajastamist ja seega oli kindluste jaoks vaja eeslinnade arvelt ruumi teha. Algul peeti piirkonda Maskavas forštate osaks.
Suurem ehitustegevus algas asumis 19. sajandi algul. Toona rajati sinna hulgaliselt puidust maju. Sajandivahetusel tekkis asumisse ka Popovi mõis. Elanike majade juures olid toona juurviljaaiad, piirkonnas oli palju linnutiike. Hiljem hakati asumisse ehitama kivimaju. Asumis on osa maju Riia kesklinnale omases juugendstiilis, millega kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Asumis domineerib siiski funktsionalism ning suurem osa selle aladest kuulub kaitstava ala puhvertsooni. Piirkonna tähtsaim ettevõte on olnud firma Russobalt aastal 1869 rajatud vagunitehas.
Avotu iela asumis asub Narvas iela (Narva tänav), lisaks asub seal Pērnavas iela (Pärnu tänava) lõunapoolne ots.
Elul
Kuu nimi pärineb akadi keelest.
Patric Hörnqvist
pisi|Patric Hörnqvist Stanley karikaga (2017) Patric Gösta Hörnqvist (sündinud 1. jaanuaril 1987 Sollentunas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Florida Panthers ründajana paremäärel.
Hörnqvist alustas karjääri hooajal 2005–06 Rootsi kõrgliiga klubis Djurgårdens.
2005. aastal valiti ta NHL-i draft'is Nashville Predatorsi poolt 230. valikuna.
Predatorsiga liitus ta hooajal 2008–09, kuid veetis suurema osa hooajast American Hockey League'i klubis Milwaukee Admirals. Järgmisel hooajal lõi ta NHL-is juba 30 väravat ja oli sel hooajal Predatorsi suurim väravkütt.
Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku tõttu mängis ta mõnda aega Šveitsi klubis Red Ice HC ja taas Rootsis Djurgårdensis.
2014. aasta juunis liitus ta Pittsburgh Penguinsiga. 2016. aastal võitis ta oma esimese Stanley karika, kui finaaliseerias alistati San Jose Sharks. 2017. aasta Stanley karika kuuendas mängus lõi ta värava oma endise klubi Predatorsi vastu, kindlustades Penguinsile võidu mängudega 4:2. 2018. aasta veebruaris pikendas ta Penguinsiga lepingut viie aasta võrra.
2020. aasta septembris siirdus ta Panthersi.
Rootsi jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2018. aastal maailmameistriks. Lisaks kuulus ta Rootsi koondisse 2010. aasta taliolümpiamängudel.
Pealisehitis
Pealisehitis on ehitise osa, mis on rajatud tugitarindi peale.
Treviso Bresciano
Treviso Bresciano on vald (comune sparso) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Trebbios.
Pealisehitis
Hoone pealisehitise osad
Pealisehitise osad on sambad, seinad ning talad ja plaadid.
Treviso Bresciano
687 meetri kõrgusel merepinnast asuva Treviso Bresciano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. Treviso Bresciano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Capovalle, Idro, Lavenone, Provaglio Val Sabbia, Vestone, Vobarno.
Pealisehitis
Sambad
Maapinna kohale ehitatud sambaid peetakse pealisehituse osaks. Sambaid on kasutusotstarbe järgi kaht tüüpi: arhitektuursed ja kandvad.
Treviso Bresciano
Treviso Bresciano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Facchetti, Trebbio (keskus), Vico.
Lesnoi
Lesnoi on kinnine linn, mis nõukogude ajal 1954–1994 kandis koodnime Sverdlovsk-45. Seal asuvad tuumatööstuse ettevõtted, kus toimub uraani rikastamine.
Uraanitootmise tehast ja asulat selle juurde hakati rajama 1947. aastal. Esialgu kandis see nime Baza-9. Linnaõigused sai asula 1954. aastal.
Pealisehitis
Sambad
Arhitektuursed sambad ei kanna vertikaalkoormust. Neid sambaid kasutatakse vaid hoone esteetilise külje ilmestamiseks.
Kandvaid sambad aga kasutatakse allapoole suunatud koormuse kandmiseks. Mõnikord on kandvad sambad kaunistatud, et anda hoonele esteetiline välimus. Sel juhul täidab sammas ka arhitektuurse samba otstarvet. Hoone sambaid valmistatakse mitmesugustest materjalidest. Kõige levinum on raudbetoon, sest see pole kulukas ning seda on lihtne valmistada.
Seinad
Ka seinad võivad olla osa pealisehitisest. Siinkohal on jutt kandvatest seintest, mis kannavad struktuuriosade koormust ja mille hulka kuuluvad näiteks nihutatavad seinad. Ka müüritisseinad võivad olla osa pealisehitisest, kui need struktuuri koormust kannavad. Paljud meist peavad müüritisseina üheks pealisehitise osaks. Mina aga arvasin need käesolevas juhendisarjas müüritistööetapi hulka, sest need seinad ei kanna mingit koormust.
Talad ja plaadid
Selleks, et muuta hoone kasutatavaks ruumiks, jaotatakse see eri tasanditel plaatidega.
Talad kannavad koormuse üle plaadilt sambale.
Kõrgeim pealisehitis
Burj Khalīfah on maailma kõigi aegade kõrgeim ehitis, kuid ametlikult ei antud talle seda tiitlit enne, kui hoone oli ametlikult avatud. Ehitise kõrgus on 828 meetrit ja korruste arv 160. Kogu põrandapind on 39,8 hektarit. See erineb teistest ehitistest, mis on alates 20. sajandist maailma kõrgeima ehitise tiitlit kandnud, selle poolest, et seal on ka eluruume. Lisaks hõlmab hoone alumised 39 korrust hotell. Hoones on ka observatoorium(124. korrusel) ja bürooruume. Hoone ehituse maksumus oli 1,5 miljardit USA dollarit, mis teeb ühe ruutmeetri ehituse maksumuseks ligi 4900 dollarit. Bürooruumide hind seevastu on tõusnud üle 43 000 dollari ruutmeetri eest.
Laeva pealisehitis
Laevade puhul nimetatakse pealisehitiseks seda osa laevast, mis paikneb peateki kohal. Siiski ei kuulu sellesse kategooriasse mastid, purjed ega mis tahes võimalik relvastus. Pealisehitise suurus mõjutab suuresti laeva liikuvust. Need ehitised on kavandatud nõnda, et annaksid laevale lisaväärtust, sealjuures selle kiirust ja liikuvust vähim pärssides. Pealisehitised kavandamisel võetakse enamasti arvesse ka stiili. Kuna tegemist on laeva kõige esilepaistvama osaga, mis aitab laeva kergesti tuvastada, püütakse sellele sageli anda ainulaadne väljanägemine. Iga laeva disain erineb pisut. Mõne laeva puhul on võimalik näha, kuidas pealisehitis kerkib jõuliselt püstloodis suhteliselt tasasel tekil. Selle parimaks näiteks on lennukikandjad. Need laevad on tohutu suured ning nende avar tekk on ühetasane, võimaldamaks lennukitel laevale maanduda ja sellelt õhku tõusta.
Paljude laevade pealisehitis on aga pindalalt laiem ja ka märksa suurem. Näiteks on kruiisilaeva mitmetekiline pealisehitis rajatud ühetasasele põhjale ning katab kogu peateki. See avar ehitis hõlmab kõiki alumisi tasandeid ning selle peale on lisaks ehitatud veel paar tasandit. Kõige tipust võib leida kõrguva konstruktsiooni, mis täidab kauni laeva krooni aset. Enamiku reisilaevade puhul otsustataksegi just sellise disaini kasuks, sest lisaks laevale kauni välimuse andmisele pakub see reisijatele küllaldaselt ruumi. Lisaks kajutitele võib laevalt leida palju vaba aja veetmiseks mõeldud kohti, mis kõik vajavad samuti ruumi, mistõttu on kõrge ja avar pealisehitis just sobivaim lahendus nii vajaduste kui ka disaini seisukohast. Enamikul puhkudel lisavad need ehitised ja disainilahendused ka laeva tehnilisele aspektile uue mõõtme, andes laevale juurde stabiilsust ja tugevust. Kuid eeskätt annab see inseneridele ja ehitusdisaineritele palju valikuvõimalusi seoses laeva tehnilise baasi ning selle täiustamisega. Pealisehitised on aja jooksul muutunud tänapäevaste laevade asendamatuks osaks.
Sildade pealisehitised
Silla pealisehitis koosneb alusehitisele rajatud sillaosast ning toetab sillatekki. Silla pealisehitise valmistamiseks võib kasutada mitmeid eri materjale ja lahendusi, aga käesolev ettekanne keskendub eelkõige lühikestele terassildadele. Ühenduse Short Span Steel Bridge Alliance väljaandes on kirjeldatud erinevaid lühikeste sildade pealisehitisi, mis kõik kasutavad erinevaid teraslahendusi sõltuvalt sellest, millise sildega silda on vaja toestada.
Gofreeritud terastorustik on kokkupandav terasest pealisehitis, mida on võimalik kiiresti paigaldada. Tänu uudsetele ja tõhusatele terasklassidele võib selline terasest pealisehitis osutuda kergeks, tugevaks ja kulutõhusaks lahenduseks.
Gofreeritud terastorud kinnitatakse ankurpolte kasutades maapinda. Toru eri lõigud ühendatakse samuti poltidega. Haakeseadeldiste abil takistatakse pinnase ja vee imbumist läbi terastorude külgede. Lisatugevuse tagamiseks võib torule lisada ka terasarmatuuri. Sõiduteed toetava struktuuri ülejäänud osa moodustamiseks kasutatakse täitematerjali ja talletatud maapinda. Gofreeritud torud on saadaval erinevate kattekihtidega, mis suudavad tagada töökindluse kuni sajaks aastaks. Torusid on ka paljudes eri suurustes, mistõttu on neid võimalik kasutada ka mitmesuguste väiksema ulatusega sillete juures.
Veel üks võimalus pealisehitise loomiseks on kasutada gofreeritud struktuurplaate. Need struktuurplaadid on omavahel ühendatud nõnda, et toetavad ülejäänud sildstruktuuri ja võimaldavad ühtlasi kasutada sillapealset sõiduteed.
Plaatide otsad kinnitatakse plaadi toestamiseks ankurpoltidega silla alusele. Polte kasutatakse ka gofreeritud terasplaatide osade omavaheliseks ühendamiseks ning kinnitamiseks lõpplahenduse punktidega. Tavaliselt lisatakse plaatidele ka terasarmatuur, et ehitist veelgi tugevdada. Sõiduteed toetava struktuuri ülejäänud osa moodustamiseks kasutatakse täitematerjali ja talletatud maapinda. Need pealisehitiste süsteemid on kulutõhusad ja nende paigaldamine käib kiiresti. Saadaval on mitmeid eri lahendusi, mis võimaldavad neid kasutada arvukate eri sildade puhul.
Paljude tugevdusribide seas, mida kasutatakse struktuurplaatide truubide tugevdamiseks, on vaid vähestel teadaolevalt komposiitomadused. Vaja on läbi viia täiendavaid uuringuid struktuurplaatide truubides kasutatavate ribide komposiittoime valdkonnas. Need uuringud võivad viia komposiitmaterjali tõhusama kasutamiseni ning aidata välja töötada kokkuhoidlikumaid lahendusi.
Modulaarsildade ehitamisega tegelev firma Big R Bridge on arendanud ainulaadse alternatiivse versiooni gofreeritud struktuurplaatidest valmistatud sillast. Nimelt on Super-Cor® Bridge ehitusel gofreeritud terasplaadid asendatud suurte rõngakujuliste gofreeringutega. Need kergekaalulised paneelid on tavaliste struktuurplaatidest ehitatud sildadega võrreldes veelgi jäigemad. Paneele on lihtne transportida ning kokkupanekuks kulub märgatavalt vähem polte kui tavaliste terasplaatide puhul. Paneelid kaaluvad nii vähe, et neid on võimalik kokku panna kohe objekti kõrval ning suhteliselt kerge varustusega ka sealsamas paika liigutada. Süsteemi eeliseks on ka kiire kohanemisvõime; silda on võimalik vähese vaevaga laiendada uute paneelide lisamise ning ülejäänud ehitise kohandamise abil.
Firma Big R Bridge kinnitusel saab Super-Cor® silla pealisehitist kasutada ka üle 25 meetri ulatuvate sildade puhul. Pealisehitis toetab sillatekki ning sellel liikuvat koormust, võimaldades samas liiklusel läbi kulgeda ka silla alt. Super-Cor® paneelid on poltidega kokku liidetud ning ühendatud sillaalusel poltide või ankurühendustega, sõltuvalt aluse materjalist. Sõiduteed toetava struktuuri ülejäänud osa moodustamiseks kasutatakse täitematerjali ja talletatud maapinda. Selle süsteemi saab kokku panna vähese ajaga ning sellel on samad eelised nagu gofreeritud struktuurplaatide kasutamiselgi. Lisaks saab seda süsteemi vaevata laiendada esialgse ehitise valmistamiseks kasutatud nurkplaatide lisamisega. Ja arvestades materjali kerget kaalu, vähendab selle kiire kokkupanek ja objektile toimetamine liiklemisele kuluvat aega.
Umbes 6–27 meetri vahemikku jäävate sildade pealisehitiste puhul kasutatakse sageli ehituselementidena ka laiu äärikuid. Need elemendid on paigutatud sillateki alla paralleelselt liiklusvooga ning aitavad toetada sillale langevat koormust. Üldjuhul on tekk kinnitatud talade külge nõnda, et mõlemad elemendid toetavad üksteist komposiitosadena. Kuigi pikema silde puhul võib kasutatava terase mahukaal olla kõrgem kui terasplaatidest talade puhul, on terasest valtsprofiilide maksumus siiski palju madalam. Valtsprofiilide jaoks tavaliselt põiksuunalisi jäikustugesid kasutada pole vaja ning lihtsad vaheplaatidega lisandid muudavad valtsprofiilid igati taskukohaseks pealisehitiseks.
Short Span Steel Bridge Alliance brošüüris antakse mõista, et seda alternatiivi saab kasutada umbes 6–27 meetri vahemikku jäävate sildade puhul. Pealisehitis toetab sillatekki ning sellel liikuvat koormust, võimaldades samas liiklusel läbi kulgeda ka silla alt. Sildade puhul, mille pikkus jääb alla 60 meetri (nagu kõik käesolevas ettekandes käsitletud sillad), on võimalik püstitada kandetalad väheste raketiste kaasabil või üldse ilma raketisteta. Püstitamise ajal kasutatakse sageli kinnitusklampe, et tagada stabiilsus silla negatiivse jõumomendiga osadele kuni positiivse momendiga osade püstitamiseni. Laiad valtsitud terasest äärikud, mida kasutatakse lühikeste sildade pealisehitistes, võivad osutuda üpris kulutõhusaks, sest need ei nõua põiksuunalisi jäikustugesid ning neid saab kokku panna lihtsate vaheplaatide abil. Sellise silla terase mahukaal on aga kõrgem kui terasplaatidest kandetaladega sildade puhul.
Terasplaatidest kandetalad on terasest pealisehitiste ühed levinuimad ehituselemendid. Sillaehituses kasutatuna paigaldatakse plaatidest talad paralleelselt liiklusvooga. Alustalad paigaldatakse risti sillateki alla, et koormust ühtlaselt jaotada. Sarnaselt laiade valtsitud terasest äärikutega paigaldatakse sillatekk nõnda, et tekk ja talad toetavad üksteist komposiitosadena. Terasplaatidest talade kuju erineb valtsprofiilist selle poolest, et valtsprofiil koosneb topeltsümmeetrilistest I-kujulistest lõikudest, aga terasplaatidest talasid on võimalik ehitusdetailide abil muuta tõhusamaks ning tavaliselt on need vaid ühekordselt sümmeetrilised. Tänu neile kohandamisvõimalustele on terasplaatidest taladel ka madalam mahukaal. Vaheplaatide detailide keerukas ehitus ning vajadus kasutada põiksuunalisi jäikustugesid tähendab, et see valik pole paljude lühikeste sildade puhul alati sama taskukohane kui valtsprofiil.
Cambridge’i terasest kaarsildade pealisehitis koosneb kahest sillaküljel asuvast kaarkonstruktsioonist. Kuigi paaris kaared on ehitatud eraldiseisvatest osadest (mis on paigutatud kolmnurgakujuliselt) ja millele mõjub peamiselt telgkoormus, toimivad mõlemad kaared üldiselt nagu kaks suurt paaris tugitala. Kaarte külge on kinnitatud ka liiklusvooga risti kulgevad alustalad, et toetada sillale laskuvat koormust, mida aitavad hajutada liiklusvooga paralleelselt kulgevad talad. Paarsüsteemi ülemised ja alumised osad kinnitatakse tihti külgmiselt, et tagada jäikus ja vastupidavus tuulekoormusele. Cambridge’i terasest kaarsildade puhul on ülemised osad üldiselt kaarjad.
Seda liiki paarsüsteem on paigaldatud sillateki külgedele, kusjuures alustalad ühendavad silla toestamiseks selle alumisi osi. Selline pealisehitis võib toestada eri pikkusega sildu. Ehitusel kasutatavad elemendid on paarsüsteemi puhul kergemad kui valtsitud terasest talade ja terasplaatidest tugitalade puhul. Muidugi tuleb paarsüsteemis ehitatud sildade juures kokku panna rohkem osi kui teiste pealisehitiste puhul. Kuna osad on aga väiksemad, võib ehitusprotsessi juures kasutada ka kraanasid. Ehituselemendid on üksteisega liidetud poltühenduste abil. Lihtsate paarsüsteemis sildade juures on püstitamise hõlbustamiseks tavaliselt tarvis ka raketisi. Sillaturvikute juures võib kasutada sisetugede lähedal koos raketistega konsoolkonstruktsiooni.
Cambridge’i terasest kaarsildu peetakse esteetiliselt väga meeldivaks. Ehitusprotsess võib aga osutuda palju keerulisemaks kui terasplaatidest taladega sildadel. Mõned ettevõtted transpordivad silla sõrestiku kokkupanduna sihtkohta, kiirendades nõnda silla ehitusprotsessi.
Margit Adorf
thumb|Margit Adorf esinemas Suurel Prõmmil Vabaduse väljakul 8. mail 2010 Margit Adorf (pseudonüüm Fagira D. Morti; sündinud 14. veebruaril 1974 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.
Tryškiai
Tryškiai on alev (endine linn) Leedus Telšiai rajoonis, Tryškiai valla keskus. Alev asub Virvytė jõe kaldal. Vene keeles on asula kohta kasutusel olnud nimekuju Тришки.
Margit Adorf
Ta on avaldanud kolm luulekogu: "Libamaailm" (1995), "Normaalsuse etalon" (2001) ja "Pöörane kiskjaloom" (2018).
Tryškiai
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Jõel asub väike hüdroelektrijaam (0,9 MW). Vaatamisväärsusteks on aastal 1751 valminud kirik koos aastal 1804 valminud kellatorniga, Pavirvytise mõis, vana kalmistu, alevi sümboliks olev Püha Floriani tulpkabel (koplytstulpis).
Ajalugu
Aastal 1557 mainiti esimest korda kirjalikult Tryškiai mõisa ja selle juures asuvat alevit, aastal 1558 kanti kaardile Tryškiai küla.
Aastal 1779 andis kuningas Stanisław II Tryškiaile linnaõigused. Linn sai loa pidada korra aastas laata. XVIII sajandi lõpus hakkas asula elanikkond kasvama, kuna Tryškiais hakkasid elama juudid.
XIX sajandi keskel püstitati kaitseks tulekahjude eest Püha Floriani tulpkabel. Asula põles XIX sajandil siiski korduvalt, samuti ka Esimese ja Teise maailmasõja ajal. Nõukogude ajal oli Tryškiai kohaliku sovhoosi keskasula.
Ressource'i Selts
Ressource'i Selts (ka Tartu Ressource'i Selts, Tartu Ressource Selts; saksa keeles Ressource Gesellschaft) oli 1851–1940 Tartus tegutsenud baltisakslaste selts.
1826. aastal ostis selts veel Musse seltsi nime all tegutsedes maja koos aiaga praeguse Narva maantee ja Puiestee tänava ristil, kuhu seltsitegevus koondus. Aias peeti Vanemuise Seltsi eestvedamisel 1869. aastal I üldlaulupidu ja 1894. aastal V üldlaulupidu.
Aastatel 1909–1940 tegutses selts aadressil Kalevi tänav 24 (tänapäeval Tartu Üliõpilasmaja)
Jašiūnai
Jašiūnai on alev Leedus Šalčininkai rajoonis, Jašiūnai valla halduskeskus. Alev asub Merkysi jõe ääres.
Jašiūnais on kolm keskkooli (vene-, poola- ja leedukeelne), postkontor, raamatukogu ja poola kultuuri keskus.
Alevis toimusid filmide "Kortik" ja "Pronkslind" võtted.
Ajalugu
Alevist kagus asuvad Jašiūnai tumulused (ligi 100 tumulust 5 ha suurusel maa-alal).
Kirjalikes allikates on Jašiūnaid esmamainitud 1402. aastal. XV sajandist on pärit ka esimesed teated Radziwillidele kuulunud Jašiūnai mõisast. XVI sajandil kogunes seal kalvinistide sinod. Aastal 1515 rajati Jašiūnaisse esimene kirik. See hävis aga Põhjasõjas, edasi oli alevis pikka aega üksnes kabel.
Aastal 1819 kujunes sealne mõis tähtsaks kultuurikeskuseks, kus asus suur raamatukogu ja kus said kokku Juliusz Słowacki, Stanisław Bonifacy Jundziłł, Adam Mickiewicz, Tomasz Zan, Józef Mianowski, Antoni Edward Odyniec, Andrzej Benedykt Kłangiewicz ning Jędrzej Śniadecki. Sajandi keskpaigas rajati Jašiūnaisse telliselööv, aastal 1886 aga paberivabrik. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Яшуны.
Aastal 1920 toimus Jašiūnais Leedu vägede ja Lucjan Żeligowski vägede vaheline lahing, samal aastal läks alev Poola koosseisus. Aastal 1929 valmis praegune kirikuhoone. Aastal 1939 läks alev Valgevene NSV koosseisu, järgmisel aastal anti see aga Leedule üle. Aastal 1941 hukkasid Leedu kollaborandid alevis 575 inimest, enamik neist olid juudid, ent tapeti ka kolm mustlast. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Aastal 2016 liideti aleviga seni iseseisva asula moodustanud Jašiūnai raudteejaama ümbruskond, kus aastal 2011 oli 472 elanikku.
Valdek Pall
Valdek Pall (30. juuni 1927 Laius-Tähkvere vald, Tartumaa – 17. aprill 2013) oli eesti keeleteadlane.
Elulugu
Lõpetas 1947 Tartu Õpetajate Seminari, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) ajaloo-keeleteaduskonna, 1955 aspirantuuri soome-ugri keelte alal, filoloogiakandidaat (1955, TRÜ), väitekiri "Ajad ja kõneviisid mordva keeltes", filoloogiadoktor (1975, TA), väitekiri "Põhja-Tartumaa toponüümika".
Oli 1955–1957 TPedI vanemõpetaja, 1957–1976 Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektori vanemteadur, 1976–1990 murdesektori juhataja, 1990–1993 KKI peateadur, ühtlasi 1955–1956 ka TPedI õppejõud ja 1978–1992 (osalise koormusega) professor, 1993–1996 TPÜ põhjamaade filoloogia osakonna professor ja aastast 1997 emeriitprofessor, 1998–2000 EKI soome-eesti sõnaraamatu töörühma liige-peatoimetaja.
Korraldanud eesti murdeuurimist, sõnastanud "Eesti murrete sõnaraamatu" koostamispõhimõtted. "Eesti murrete sõnaraamatu" koostaja ja toimetaja, väljaande "Soome-eesti suur sõnaraamat. I–II" (Tallinn, 2003) peatoimetaja, ajakirjade Keel ja Kirjandus ja Linguistica Uralica toimetuskolleegiumi liige. Olnud ka Emakeele Seltsi aastaraamatu ja Kodumurde toimetuskolleegiumi liige.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: toponüümika, eriti Põhja-Tartumaa kohanimed, samuti eesti keele ajalugu ja mordva keelte ajalooline grammatika.
Teoseid
Üle 130 teadustrükise.
Liikmesus
Soome TA välisliige (1990), Soome-Ugri Seltsi (SUS), Soome Kirjanduse Seltsi (SKS) ja Kalevala Seltsi välisliige.
Isiklikku
Tema poeg on Imre Pall.
Nick Pope
Nicholas David Pope (sündinud 19. aprillil 1992 Sohamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Newcastle United ja Inglismaa jalgpallikoondises.
2011. aasta mais sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Charlton Athletic. Aastatel 2011–2015 oli ta peamiselt laenul Inglismaa tugevuselt neljanda või madalamate liigade klubides. Charlton Athleticu meeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 4. mail 2013 mängus Bristol City vastu, kui sekkus mängu 71. minutil David Buttoni asemele. Charlton Athleticus mängis ta ka veel hooaegadel 2014–15 ja 2015–16.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Burnleyga. Burnleyga on ta lepingut uuendanud 2017. ja 2019. aastal. Aastatel 2018 ja 2020 valiti ta Burnley aasta mängijaks. Hooajal 2019–20 tegi ta Inglismaa kõrgliigas 15 nullimängu, millega oli liigas paremuselt teine väravavaht. Hooajal 2019–20 valiti ta lisaks Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2022. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Newcastle Unitediga.
Inglismaa jalgpallikoondises tegi Pope debüüdi 7. juunil 2018 sõprusmängus Costa Rica vastu. Ta oli Inglismaa koondise varuväravavaht 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
47 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 47 sõidab Väike-Õismäe ja Tallinna bussijaama vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäevil. Bussiliin on ekspressliin.
Marsruut Tallinna bussijaama suunal: Õismäe tee, Paldiski maantee, Endla tänav, Liivalaia tänav, Juhkentali tänav
Marsruut Väike-Õismäe suunal: Juhkentali tänav, Liivalaia tänav, Endla tänav, Paldiski maantee, Õismäe tee
Jordan Peterson
pisi|Jordan Peterson (2017) Jordan Bernt Peterson (sündinud 12. juunil 1962 Kanadas Alberta provintsis Edmontonis) on Kanada psühholoog ja kultuurikriitik.
Ta oli Toronto Ülikooli psühholoogiaprofessor ja on kliiniline psühholoog. Ta püüab mõista, kuidas totalitarism tekib ja toimib, mistõttu teda huvitavad peamiselt isiksusepsühholoogia, ideoloogiapsühholoogia ja religioonipsühholoogia. Ta on mõjutanud väga oluliselt avalikku debatti ühiskondlike väärtussuundumuste üle, eriti mis puudutab Põhja-Ameerika ülikoolide humanitaarvaldkonna ideologiseeritust. Avalikkuse huviorbiiti sattus ta esmalt 2016. aastal, kui kritiseeris seadusemuudatust, mille eesmärgiks oli sooidentiteedi ja sooväljenduse sidumine Kanada Inimõiguste seadustega. Pärast seda on ta kiiresti väga tuntuks saanud ja teda on juba nimetatud läänemaailma praegu kõige mõjukamaks avalikuks intellektuaaliks. Tuntud poliitilise korrektsuse ja uusvasakpoolsete suundade terava kriitikuna.
Haridus ja töö
Jordan B. Peterson asus pärast kohaliku keskkooli lõpetamist (1979) õppima ühiskonnateadusi ja inglise kirjandust, aga läks peagi üle Alberta Ülikooli ja sai seal 1982. aastal esimese astme kõrghariduse. Pärast seda reisis ta aasta Euroopas, kus puutus vahetult kokku Teise Maailmasõja järelmõjude ja täies hoos külma sõjaga. See tekitas temas küsimusi, kuidas sellised situatsioonid formeeruvad ning kasvas huvi psühholoogia vastu. Euroopast naasis ta Alberta Ülikooli, kus õppis psühholoogiat ja uuris alkoholi mõjuga seotud protsesse, ja sai 1984. aastal bakalaureuse kraadi. 1985. kolis ta Montreali ja astus McGilli Ülikooli, kus kaitses 1991. aastal doktorikraadi kliinilises psühholoogias. Järeldoktorantuuris oli ta McGilli Ülikooli Douglase nimelises haiglas. Aastatel 1993–1998 õpetas Jordan B. Peterson Harvardi Ülikoolis ning alates 1998. aastast töötab ta psühholoogiaprofessorina Toronto Ülikoolis. Ta on avaldanud (kaas)autorina üle saja teadusartikli ja tal on rohkem kui kakskümmend aastat praktikat kliinilise psühholoogina. Aastal 2004 jooksis kanalil TV Ontario 13-osaline sari, mis põhines Jordan B. Petersoni raamatul "Tähenduse teejuhid: Usu arhitektuur".
Maailmavaade
"„Poliitiliselt hoiakult olen ma klassikaline Briti liberaal. Temperamenditüübilt on mul kõrge avatus, mis asetab mind vasakule, samas on mul kõrge kohusetundlikkus, mis paigutab mind paremale. Filosoofiliselt pooldan individualismi, mitte kollektivismi, olgu see siis parem või vasak. Metafüüsiliselt olen ma Ameerika pragmatist, kes on tugevalt mõjutatud Freudi ja Jungi psühhoanalüütilisest lähenemisest ja kliinilistest psühhoterapeutidest, kes on jätkanud nende teed“."
Tema enda sõnul on talle väga tugevat mõju avaldanud Fjodor Dostojevski, Aleksander Solženitsõn, Friedrich Nietzsche, Carl Gustav Jung, George Orwell, Aldous Huxley, Viktor Frankl, Mircea Eliade, Jean Piaget jt. 15 teda enim mõjutanud raamatu hulgas on ka Eesti päritolu neuroteadlase Jaak Panksepa raamat „Affective Neuroscience“.
Ühiskondlik mõju
Tema populaarus ja tuntuse kiire kasv algas pärast seda, kui ta 2016. aasta sügisel postitas veebisaidile YouTube videod, kus kritiseerib teravalt sama aasta kevadel vastu võetud seadust (Bill C-16), mis seob sooidentiteedi ja sooväljenduse Kanada inimõiguste seadustega ning millega kriminaliseeritakse isiku poole pöördumine teise asesõnaga kui see, millega tudeng end indentifitseerib (misgendering – probleem, mis sooneutraalses eesti keeles ei saa tekkidagi), sealhulgas kunstlike uudissõnadega, mis peaks viitama transseksuaalsetele ja muudele mittebinaarsetele sooidentifikatsioonidele. Veelgi tuntumaks sai ta pärast Suurbritannia telekanalis Channel 4 antud intervjuud Cathy Newmanile 16. jaanuaril 2018, mida vaatati YouTube'is juba esimestel nädalatel mitu miljonit korda (22. 02.2017 seisuga ca 7,5 miljonit vaatamist).
Isiklikku
Jordan B. Peterson abiellus aastal 1989 Tammy Robertsiga, neil on poeg ja tütar.
Afektiteadus
Afektiteadus on teadusharu, mis tegeleb emotsioonide ja afekti teadusliku uurimisega.
See sisaldab emotsioonide tekkimise, emotsionaalse kogemuse ja teiste inimeste emotsioonide äratundmise uurimist. Täpsemalt hõlmab see tunnete olemuse, tujude, emotsioonidest ajendatud käitumise, otsuste langetamise, tähelepanu ja eneseregulatsiooni uurimist, ning on seotud nende aluseks olevate füsioloogiliste protsesside uurimise ja emotsioonide neuroteadusega.
Pastry: Savoury and Sweet
"Pastry: Savoury and Sweet" (Tainas: soolane ja magus) on prantsuse päritolu Michelini tärniga restoranide peakoka Michel Roux' kirjutatud kokaraamat.
Raamatu esmatrükk kirjastuselt Quadrille Publishing Limited ilmus 2010. aastal.
Sõktõvkari linnaringkond
Sõktõvkari linnaringkond on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis.
Ringkonda kuulub Sõktõvkari linn, 3 alevit ja Ežva rajoon.
Aavo Mölder
pisi|Aavo Mölder, 2012 Aavo Mölder (sündinud 30. märtsil 1944 Vasulas) on eesti põllumajandusjuht ja poliitik.