cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grupivalik
Altruismi teke
Enamik näiteid eeldab grupivaliku korral altruismi esinemist. Kui igapäevaelus tähendab altruism teadlikku tegu kellegi aitamiseks, ootamata midagi vastu, siis bioloogiline definitsioon altruismile on iseenda kohasuse alandamine, mille arvelt teise organismi kohasus kasvab. Teadlik käitumine ei ole bioloogilise altruismi tähenduses oluline. Näiteks annab vervetahv vaenlase ilmumise korral hoiatushüüuga kaaslastele märku ohust. Sellega paneb ta iseenda elu ohtu, kuna tõmbab tähelepanu endale, kuid annab kaaslastele põgenemiseks eelise.
Kui näitena luua kaheisendiline grupp, siis matemaatiliselt peab koostöö korral kumbki tasuma B–c, kus B on kasu ja c on hind. Kui grupis üks oleks altruistlik isend ja teine mitte, siis peaks üks tasuma –c ja teine saaks B. Koostöövõime puudumisel on mõlema hinnaks ja kasuks 0. Seega oleksid kõige edukamad grupid, kus on 2 koostöö tegijat, eeldusel, et B–c>0. Ühtlasi on see ka teooria nõrkuseks, kuna piisaks vaid ühest isekast mutatsioonist ja egoistidest petturid hakkaksid paljunema koostöötegijate arvelt, kasutades nende pakutud hüvesid ise midagi vastu andmata.
Taandumine hõimuvalikuks
Grupivaliku toimimiseks ehk nii-öelda edukaima rühma võitmiseks peab gruppidevaheline variatsioon olema suurem kui grupisisene erinevus, mistõttu on grupivaliku kriitikana välja toodud, et lõppkokkuvõttes taandub see teooria hõimuvalikuks ja on seega lihtsalt kaks erinevat kirjeldust samadele evolutsioonilistele etappidele. Viimase kohaselt on altruismi aluseks ühiste geenikoopiate arv, mis on seda suurem, mida lähedasem on sugulusaste. Seda kirjeldava Hamiltoni reegli järgi toimub altruism kui rb>c, kus r on sugulusastet näitav koefitsient, b on tulu ja c kulu. Grupivaliku ja hõimuvaliku suurim erinevus on see, et hõimuvalik eeldab sugulaste olemasolu, rühmavalik aga selgelt eristatavaid gruppe. Rühmavaliku esinemisest looduses on sageli toodud näitena bakter Pseudomonas fluorescens, kelle osad isendid ohverdavad oma elu teiste ellujäämise nimel – nimelt eritab see bakter lagunedes hõljumist soodustavat polümeeri, mis hoiab kogu bakteriasurkonna eluks sobilikus pinnakihis. Kui sellist eneseohverdust ei oleks, langeks kogu bakterirühm põhja ja hukkuks. Sedagi fenomeni on seletatud hõimuvalikuna: bakteritel toimub paljunemine sageli pooldumisega, mistõttu koosneb asurkond peamiselt kloonidest, kellel on kõik geenid samad. Seega enamik looduses esinevatest oletatavatest grupivaliku juhtumitest taandub lõppkokkuvõttes siiski hõimuvalikuks.
Samas on Wade ja Breden välja toonud, et kui kasuliku altruistliku omaduse fikseerumine asurkonnas sõltuks ainult hõimuvalikust, siis viiks see õige pea inbriidinguni, mis üldjuhul vähendab kogu asurkonna kohasust. Alternatiivselt võiks valik toimuda grupitasemel, mis säilitaks nii kasuliku omadusega geeni kui ka asurkonnasisese geneetilise mitmekesisuse.
Mitmetasandiline valik
Nii-öelda uus grupivalik (grupina näiva asurkonna sisene valik) on aluseks mitmetasandilisele valikule, mille järgi toimub valik mitmel tasemel, mis kõik toimivad kohasuse suurendamise nimel. Seda on võrreldud matrjoškadega, kus erinevad osad on esmalt geen, seejärel rakk, organism ja viimaks grupp, millest kõik alluvad eri määral valikule. Seega peab grupile kasuliku omaduse levimiseks valik rühmatasemel ületama valiku isendi tasemel. Üldreegliks on, et mida kõrgem on tase, seda väiksem on selle jõud evolutsioonises võtmes. Näiteks on gruppidevaheline valik palju nõrgem grupisisesest. Samas on see aga piisavalt tugev, et vältida gruppidest superorganismide teket. Selle teooriaga on püütud leida vastuseid evolutsiooni seisukohast olulistele küsimustele, nagu näiteks, kuidas eri tasemed on saanud üldse areneda: kuidas on rakust arenenud organism ja organismidest ühiskonnad. See on saanud juhtuda ainult juhul, kui grupisisesed isekad omadused on olnud kas marginaalsed või allasurutud, mis on omakorda eelduseks grupivaliku toimumisele.
Uurimused
pisi|Muiri eksperimendis valiti koostöövalmimaid kanagruppe Kõige kuulsam grupivaliku eksperiment on tõenäoliselt William Muiri katse kanadega, kus neid aretati tegema rohkem koostööd, s.t valiti mitte individuaalselt, vaid grupitasemel enim mune tootvad kanad. Isendi tasemel esines kanade seas agressiivsust, suurt konkurentsi toidu osas ja vigastusi, mis vähendasid munade arvu. Grupitasemel valiti kanu, kes olid vähem agressiivsed. Juba 6 põlvkonnaga aretati koostöövõimelised kanad, kelle munetud munade arv kasvas 160% ja kes olid ka ruumi kokkuhoiu mõttes kasulikud, kuna neid sai kasvatada avatud aedikutes, mitte üksikutes kinnistes puurides. Rühmavaliku evolutsioonilise püsivuse näitena saab tuua Michael Wade’i mardikaliste seltsi kuuluva Tribolium castaneum 'iga tehtud katse, kus valiti rohkemate isendite arvuga gruppe. Lähtuti sellest, et suurima isendite arvuga asurkond annab omakorda järglaste kaudu aluse rohkematele asurkondadele. Katse oli edukas: juba 9 põlvkonnaga oli suurima isendite arvuga asurkonnas 176 isendit (väikseimas 20) ja pärast aktiivse valiku lõpetamist oli rühmavaliku mõju märgata veel kolm aastat pärast eksperimenti. Ka taimedega on katseid tehtud. Hariliku müürlooga (Arabidopsis thaliana) näitel saab öelda, et grupivalik toimib, kui populatsiooni efektiivne suurus on väike: mida väiksem, seda tõhusam on grupivalik, ja mida suurem, seda enam esineb individuaalset valikut.
Darwini „Inimese põlvnemine“
Ühe esmastest tähelepanekutest grupikäitumise osas tegi Charles Darwin oma 1871. aastal ilmunud raamatus „Inimese põlvnemine“, nentides:"'Ei tohi unustada, et kuigi kõrge kõlblustase annab igale indiviidile ja ta lastele sama suguharu teiste liikmete suhtes kõigest tühise eelise või ka üleüldse mitte mingit eelist, annab andeliste inimeste arvu kasv ja kõlblustaseme tõus ühele suguharule teise suhtes siiski kindlasti tohutu eelise.'"Sellise käitumise aluseks sai eeldus, et indiviidi huvides on kogu asurkonna või liigi püsimajäämine. Tänapäevaks on see aga tõestatud olema ekslik arvamus.
Kultuur-geeni koevolutsioon
Kultuur-geeni koevolutsioon on hüpotees, mis ühendab evolutsioonibioloogia, tänapäevase sotsiobioloogia ja grupivaliku. Selles kontekstis on kultuurid justkui erinevad iseseisvad grupid. Kultuuri käsitletakse omaette evolutsioonisüsteemina, mis toimib paralleelselt geneetilise valikuga. Usutakse, et ainult hõimuvalikuga sellist tugevat kultuuri evolutsioonisurvet seletada ei saa, tehes sellest ühe tugevaima näite grupivaliku esinemisest looduses. Geeni alternatiiviks kultuuri evolutsioonis peetakse meemi ehk inimkultuuris levivat infot, käitumist või tava, mis inimeselt inimesele levib. Selle kriitikana on välja toodud, et „kultuuriliselt edastatav informatsioon ei ole diskreetne ega edasta seda usaldusväärselt“, mistõttu on kultuuri ja geeni evolutsioonide vahele paralleelide tõmbamine küllaltki kunstlik.
Karvastik
Karvastik ehk karvkate ehk karvastu on loomade, peamiselt imetajate kogu keha katvad marrasknaha sarvmoodustised.
Karvastiku areng, anatoomia, veresooned, närvid, morfoloogia, töönduslik tarve ja veekindlus ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Marrasknahka kattev karvade kiht vahetub perioodiliselt (karvavahetus).
Loomade karvastik koosneb pealiskarvastikust ja aluskarvastikust. Pealiskarvastiku hulka loetakse katte-, harjas- ja jõhvkarvad.
Inimestel
pisi|Juuksekarva lõigatud ots lähivaates Inimese loodet katab esmane karvkate, mis langeb ära enne sündi. Päriskarvad ehk teisene karvkate on tänapäeva inimesel vähe arenenud, va juuksed. Inimese karvastiku peas kasvavat osa nimetatakse juusteks.
Inimese (hrl mehe) näol kasvavat karvastikku nimetatakse habemeks.
Karusnahk
Rikkaliku karvastikuga nahka, rohkem kui 400 karva cm2 kohta, nimetatakse karusnahaks.
Loomi, kelle nahku hinnatakse nende karvastiku värvuse või muude omaduste tõttu, nimetatakse karusloomadeks. Karusloomi küttisid juba neandertallased. Mitmeid karusloomi kasvatatakse ja aretatakse ka koduloomadena kasvandustes.
Geomeetrilise keerukuse ja varjude tõttu on karvastik tekitanud raskusi kolmemõõtmelise arvutigraafika loojatele.
Ernst Särgava allee
Ernst Särgava allee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Tänav algab Kose teelt ja lõppeb tupiktänavana.
Ernst Särgava allee 4 asub 1920ndatel ehitatud nn Särgava residents, kus praegu tegutseb Tallinna linna halduses olev Särgava külalistemaja.
Ernst Särgava allee sai nime 18. aprillil 1958 sellel tänaval elanikud kirjaniku Ernst Särgava (1868–1958) mälestuseks. Enne seda oli tänava nimi Kuuskede allee.
Pältre lühterkuusk
Pältre lühterkuusk oli kaitsealune kuusk Võru maakonnas Rõuge vallas.
Kuusk kasvas Pältre-Viitka tee ääres, Pältre külast 1,5 km Vastseliina poole, teelt 60 meetrit eemal metsas. Puu meenutas hiiglaslikku lühtrit küünalde jaoks, sellest ka lühterkuuse nimi. Pältre kuusk oli Eesti lühterkuuskedest vägevaim, 11 ladvaga puu. Puu hargnes 1,5 m kõrgusel 9-haruliseks, kõrgemal hargnes veelgi. Eesti kaunima lühterkuuse kõrgus oli 25 m, ümbermõõt 0,8 m kõrguselt 3,4 m ja võra läbimõõt 19-20 meetrit.
Selle puu alt olla ka raha leitud. Räägitakse, et vanasti jäänud kiviraidurid kuuse alla ööbima. Üks meestest aga oli hommikuks surnud. Kuna too oli rikas pärijateta poissmees, matsid teised kiviraidurid tema varanduse kuuse juure alla.
Eesti Looduse Infosüsteemi andmetel on puu murdunud (seisuga 09.01.2017)
Sihikraav
Sihikraav on kraav Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pärsti külas.
Kraavi pikkus on 0,4 km, langus 2 m ja lang 5 m/km. Oja saab alguse 96 m kõrgusel Pärsti külas piiril Epra–Sürgavere–Klaassepa tee ligidalt ja suubub 94 m kõrgusel paremalt poolt Pärsti ojasse.
Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kraavi on suunatud Pärsti biotiikidest väljuv heitvesi.
Eglēni mõis
Eglēni mõis (saksa keeles Gränhof, läti keeles Eglēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Nītaure kihelkonnas.
Elmi Hakk
Elmi Hakk (1939. aastani Elmerine Rank; 5. jaanuar 1909 – 29. mai 2002 Tallinn) oli eesti pedagoog.
1930. aastatel oli ta kodutütarde Harju ringkonna Kolga-Uuri rühmavanem.
Ta töötas õpetajana Kolga-Uuri koolis, hiljem Tallinna 20. Keskkoolis.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Heinrich von Staden
Heinrich von Staden (1542 või 1544, Ahlen Münsteri lähedal, Saksamaa – pärast 1578) oli isehakanud "seikleja Moskoovias", kes kirjutas ülevaate oma tegevusest Ivan IV Julma õukonnas 1578–1582.
Von Staden oli bürgeri poeg. Tema ema Kattarina Ossenbach suri katku. Tal oli vend, katoliku preester Bernhardus von Staden, ning õde. Katoliku seminaris Ahlenis süüdistati von Stadenit kaasõpilase haavamises naaskliga. Nõbu Steffan Hovener kutsus ta elama enda juurde Liivimaale, "kus teda ei häiritaks". Liivimal töötas ta linnamüüride ehitajana, kuid ei armastanud tööd ning jooksis ära Wolgarteni mõisa Wolmaris ehk Valmieras. Seal usaldas mõisnik Wolgarteni naine talle majapidamise, kui kuulis, et von Staden oskab lugeda ja kirjutada ladina ja saksa keeles ning õpib läti keelt.
Kui Wolgarten uuesti abiellus ja ära kolis, kolis Heinrich von Staden Karkusesse, kus hakkas kaupmeheks. Kui Liivimaa valitsuses algasid segadused, saatis von Staden kirja oma sõbrale Joachim Schroterile, kes elas Vene võimu aluses Tartus. Kirjas pakkus ta, et võib palga eest Moskva suurvürsti teenida. Ta kutsuti Moskvasse, kus kohtus suurvürst Ivan IV-ga. Von Staden avaldas Ivanile muljet ning kutsuti lõunale; peatselt sai temast opritšnina liige.
Elu Venemaal
Heinrich von Stadeni ülevaade elust Venemaal "Moskoovia maa ja valitsus" oli adresseeritud Püha Rooma Keisririigi keisrile Rudolf II-le. See koosnes neljast osast: palvekirjast, Venemaa kirjeldusest, plaanist Venemaale sissetungiks põhja poolt ning autori autobiograafiast. Von Staden lootis mõjutada keisrit Venemaale tungima, andes selle valitsemise Teutooni ordule, ning saada tasu. Pfalzi valijakrahv Georg Hans krahv von Veldenz-Lutzelstein lootis sama ning värbas von Stadeni oma teenistusse. 1578. ja 1582. aasta vahel töötas von Staden luurajana Teutooni ordu heaks. Ta saatis oma ettepaneku ordu suurmeistrile ning hiljem ka Poola ja Rootsi kuningatele.
Ajaloolased avastasid selle dokumendi 1839. aastal Preisimaa riigiarhiivis, kuid seos von Stadeniga leiti alles mitu aastat hiljem. Tema kirjutis on kõige põhjalikum ülevaade toonasest Venemaast ning kujutab lähedalt segadust Ivan Julma aegse Venemaa valitsuses. Heinrich von Staden nimetas tsaar Ivani hirmsaks türanniks, kuid kirjutas temast neutraalsemalt kui teised kaasaegsed. Ta oli ainus opritšnina liige, kes selle tegevusest ise jutustas, ning pärast tema aruande leidmist kirjutati ümber kogu selle institutsiooni ajalugu. Ta kirjeldab Ivani repressioonide sihtmärke kui üksikperekondi, mida tsaar oma võimule ohtlikuks pidas, samas kui varem peeti sihtmärgiks tervet bojaaride klassi.
Raamatus käsitles von Staden muuhulgas ka venelaste juurest rootslaste poolele läinud ülejooksikuid, kellest mõned asusid elama Eesti aladele, näiteks bojaar Vassili Rosladin.
Physical Graffiti
"Physical Graffiti" on ansambli Led Zeppelin kuues stuudioalbum. See on duubelalbum ja ilmus 1975. aasta 24. veebruaril ansambli oma plaadifirma Swan Song Records alt.
Album tõusis esikohale nii Suurbritannia kui USA albumimüügi edetabelis. Juba albumi eelmüük tõi sisse 15 miljonit dollarit. Seda on müüdud üle 16 kordse plaatinaplaadi määra.
Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis (2003. aasta versioon) asub see 70. kohal.
Klahv
Klahv võib tähendada järgmist:
Inseneri tänav
pisi|Vaade Aia tänavalt Inseneri tänavale Inseneri tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.
Tänav algab Aia tänavalt ja lõpeb Mere puiesteega ristudes. Inseneri tänav sai nime 23. veebruaril 1882. Tänava saksakeelne nimi oli Ingenieurstrasse ja venekeelne Инженерная улица. Nimi on tuletatud läheduses Uuel tänaval paiknenud Tallinna Insenerikomando majast.
Kaljo Käärik
Kaljo Käärik (14. märts 1917 Pärnu – 14. märts 2008 Stockholm) oli eesti keemik ja metallurgiateadlane.
Ta lõpetas 1935. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1944. aastal anorgaanilise keemia ja värviliste metallide metallurgia alal cum laude Tallinna Tehnikaülikooli, saades magistrikraadi. Ta oli EÜS Põhjala liige.
Ta on töötanud keemiaõppejõuna Tallinna Tehnikaülikoolis. Sügisel 1944 põgenes ta Saksamaale, 1945. aastal siirdus Saksamaalt Rootsi.
1951. aastal sai ta Stockholmi Kuninglikust Tehnikaülikoolist (rootsi keeles Kungliga Tekniska högskolan) tehnikalitsentsiaadi kraadi, tema litsentsiaaditöö oli uraani analüüsi probleemidest.
Aastatel 1951–1984 oli ta Sandvik AB kõvasulamitehases keemiaosakonna ja labori juhatajana. Ta on viibinud firma ülesandel uurimistööl Suurbritannias, Prantsusmaal, Austraalias, Lõuna-Aafrikas ja USA-s. Ta on projekteerinud tehaseid Prantsusmaal Grenoble'is ja Austraalias. Tema nimel on mitu patenti uraani ja vanaadiumi tootmiseks ja üks patent mäepuuride alalt. Aastast 1982 oli ta mitme firma konsultant metallurgia alal.
Kaljo Käärik suri 14. märtsil 2008 Stockholmis ja ta maeti Stockholmi Metsakalmistule.
Liikmesus
Ta oli Balti Humanistliku Ühingu asutajaid ja esimees, hiljem auliige; ta tegutses juhtivalt Eesti Rahvusfondis, Eesti Rahvusnõukogus, oli Rootsi Liberaalse Rahvapartei liige. Lisaks oli ta Eesti Keemia Seltsi auliige, Eesti Teaduslik Selts Rootsis liige, Balti Arhiivi juhatuse aseesimees. Ta oli Juhan Aaviku Seltsi ja fondi auliige, olles aastaid korrastanud selle muusikamehe suurt arhiivi.
Isiklikku
Tema isa oli riigiametnik Theodor Käärik. Ta oli aastast 1950 abielus botaaniku ja metsateadlase Aino Käärikuga (neiuna Mathiesen), tema äi oli metsateadlane Andres Mathiesen. Nende poeg Andres Käärik oli Rootsi poliitik ja eesti aktivist Rootsis, tütar Aili-Reet Käärik on metsateadlane.
Ocyale
Ocyale on ämblikuliste perekond huntämbliklaste sugukonnast.
Britannia
Britannia on muistne ühisnimi Inglismaa, Walesi ja Šotimaa kohta. Nime kasutas esimest korda 325 eKr Pytheas. Britannia nime järgi on hiljem tuletatud nimi Suurbritannia ning Inglismaa ja Suurbritanniaga seotud sõna "briti".
Ocyale
Klassifikatsioon
Ocyale perekonda liigitatakse järgmised ämblikuliigid:
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ocyale seisuga 04.10.2017.
Sokilnõkõ
Sokilnõkõ on kohanimi.
Ocna Sibiului
Ocna Sibiului (saksa keeles Salzburg, ungari keeles Vízakna) on linn Rumeenias Transilvaanias Sibiu maakonnas. Linn asub maakonnakeskusest Sibiust ligikaudu 12 km loodes.
Asulat on esmamainitud 1263. aastal. 1910. aastal on Ocna Sibiuluid nimetatud linnaks. Aastatel 1929–1968 kuulus Ocna Sibiului maa-asulate hulka, kuid 17. veebruaril 1968 kuulutati taas linnaks.
Ocna Sibiului on kuurortlinn, seal asuvad soolaveeallikad.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ocna Sibiului elanikest rumeenlasi 84,25%, ungarlasi 9,12% ja teistest rahvustest inimesi 0,78%. 5,83% inimeste rahvus oli teadmata.
The Independent
The Independent on Londonis ilmuv Briti päevaleht.
Ajalehe asutasid 1986. aastal kolm endist The Daily Telegraphi ajakirjanikku: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds.
2010. aasta 25. märtsil müüdi majandusraskustesse sattunud väljaanne vene miljardärile Aleksandr Lebedevile kuuluvale ettevõttele Independent Print Limited.
2014. aasta märtsis oli ajalehe keskmine trükiarv 63 907, pühapäevase väljaande keskmine trükiarv oli 100 549.
2016. aasta 26. märtsil ilmus ajalehe viimane paberkandjal number.
The Independent on Sunday
The Independent on Sunday on pühapäeviti ilmuv The Independenti sõsarleht.
The i
2010. aasta oktoobris ilmuma hakanud The i on ajalehe The Independent sõsarleht. The i on omaette ajaleht, kuid avaldab mõningaid artikleid ka The Independentist.
The (RED) Independent
The (RED) Independent on korrapäratult ilmuv väljaanne, mis on andnud päeva müügitulust poole heategevusele. Esmaväljaanne, mille toimetajaks oli Bono, ilmus 2006. aasta mais. 2006. aasta septembris ilmunud The RED Independenti väljaande on kujundanud Giorgio Armani.
Sērdiņi mõis
Sērdiņi mõis (saksa keeles Gränhof, läti keeles Sērdiņu muiža, ka Zērbiņu muiža) oli rüütlimõis, hiljem Nītaure kõrvalmõis Liivimaal Riia kreisis Nītaure kihelkonnas.
Elektrostriktsioon
Elektrostriktsioon on dielektriku deformatsioon, mida põhjustab dielektriline polarisatsioon elektrivälja toimel.
Elektrostriktsioon ei sõltu elektrivälja suunast ja on võrdeline elektrivälja tugevuse ruuduga. Selle poolest erineb elektrostriktsioon mõningate dielektrikute – piesoelektrikute – korral esinevast piesoeletrilisest pöördefektist, mille puhul dielektriku mahumuutus on võrdeline rakendatava pinge esimese astmega. Vaatamata ruutsõltuvusele on elektrostriktsiooni mõju isoleermaterjali mõõtmetele palju väiksem kui piesoelektrilisel pöördefektil.
Elektrostriktsiooni rakendatakse näiteks ultraheli tekitamiseks. Tugeva elektrivälja toimel võib elektrostriktsioon muuta kondensaatori dielektriku paksust ja seega põhjustada müra, nii nagu magnetostriktsioon põhjustab müra pooli ja trafo ferromagnetilises südamikus.
Go-Lab
Go-Lab oli 2012.–2016. aastani kestnud Euroopa Liidu finantseeritud projekt, kus loodi koolis loodusteaduste õppimiseks ülemaailmsed internetipõhised uurimusliku õppe laborid. Projektis oli 20 osalist üle Euroopa, sh Tartu Ülikool. Projekti praegune edasiarendus on Next-Lab.
Kantor
Kantor on kiriku eeslaulja, koori juht, mõnel pool ka muusikahariduse andja kiriku juures.
Kantori ülesanded on varieerunud olenevalt ajast ja piirkonnast, kuid üldiselt on ta vastutanud jumalateenistuste muusikalise poole eest.
Õigeusu, orientaalses ja kreekakatoliku traditsioonis on kantor ilmik, kes jumalateenistusel laulab hümne ja antifoone.
Roomakatoliku kirikus oli kantor enne II Vatikani kirikukogu vaimulik, koori eeslaulja. Keskaegsetes katedraalides juhatas ta jumalateenistuse muusikat. 14. sajandi jooksul hakkasid paljude kirikute kantorid osa oma ülesannetest koori juhtimisel üle andma koormeistrile. Tänapäeval ei pea kantor olema vaimulik. Kui kirikul ei ole koori, juhib kantor (orelimänguga) koguduse laulu.
Luteri kirikus on kantorid olnud nii vaimulikud kui ilmikud. Põhja-Euroopas, eriti Saksamaal, oli kantor muusik, kes vastutas jumalateenistuste muusika esitamise, poiste muusikalise õpetamise ning uute teoste loomise eest (nii kiriku kui muude funktsioonide jaoks). Johann Sebastian Bach ja Georg Philipp Telemann on nende kuulsate muusikute seas, kes töötasid kantoritena.
Cantor
Johann von Patkul (ooberstleitnant)
Johann von Patkul (ka Johan Patkull; sündis 1596) oli Liivimaa mõisnik ja Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant).
Patkulite suguvõsast põlvnenud Johann von Patkul sündis 1596. aastal Patküla (Overlack) ja Ristferi mõisniku Johann von Patkulli ja Margaretha Ovelackeri pojana. Tema vend oli ooberst Jürgen (Göran) von Patkul.
1623. aastal teenis ta feldmarssal Herman Wrangeli (1587–1643) Kronobergi läänist värvatud jalaväerügemendis kapteni ja kompaniiülemana. Samal aastal maalis Rootsi ooberst ja kindralkortermeister Georg Günther Kraill von Bemeberg (1584–1641) tollal feldmarssal Wrangeli alluvuses teeninud ohvitseridest terve seeria portreesid, mis tänavapäeval asuvad Wrangelitele kuulunud Skoklosteri lossis. Lisaks kapten Johann von Patkuli portreele kuulusid seeriasse veel ooberst Patrick Ruthveni, ooberst Nils Assarssoni, ooberstleitnant Lars Kaggi, ooberstleitnant David Drummondi, major Johann von Nierothi, kapten Claude Gebhardt de Lavali, kapten Erik Ulfsparre, kapten Herman Cappeli, kapten Jörgen Pålmani, kapten Pawel von Esseni, kapten James Kingi, kapten William Manni, kapten Charles Campbelli ja kapten Tomas Muschampi portreed.
1625. aastal teenis ta kapteni ja kompaniiülemana ooberstleitnant Otto von Scheidingi jalaväerügemendis.
1629. aastal teenis ta ooberst Patrick Ruthveni rügemendis kapteni ja kompaniiülemana.
1637. aastaks oli ta tõusnud ooberstleitnanti auastmesse ja juhatas Soomest värvatud ratsaväeeskadroni ning järgmisel aastal juhatas ta eraldiseisvat jalaväekompaniid.
1638, 1643 ja 1645 on teda mainitud ooberst Alexander Gordoni Savost ja Karjalast värvatud rügemendi ooberstleitnandina.
1646. aastal juhatas ta Viiburi lääni sõduritest kombineeritud rügementi.
1647. aastal oli ta Viiburi läänist värvatud ooberst Bernhard von Gertteni rügemendi ooberstleitnant.
1650. aastal teenis ta endise Thomas Kinnemondi ratsaväeeskadroni ülemana.
Talle kuulusid Patküla, Jaunkalpene (Jaunkalpen) ja Pāpēni mõis (Rosenblatt; ostis 31. juuli 1634).
Perekond
Johann von Patkul oli abielus Christina Weddichiga. Abielust sündisid:
Pacov
Pacov asub merepinnast 615 meetri kõrgusel.
Pacovit on ürikutes esimest korda mainitud 14. sajandi alguses, linnaõigused sai 1579. aastal.
Ott Evestus
Ott Evestus (sündinud 24. novembril 1983 Võrus) on eesti muusik, kes viljeleb elektro-industriaal stiilis muusikat.
Evestus sündis Võrus, kuid üles kasvas Saaremaal Kuressaares.
24. novembril 2004 andis ta välja oma esimese sooloalbumi "Destiny in Life“, millel kõlas 17 instrumentaallugu.
2018. aastal pääses ta oma lauluga "Welcome To My World" Eesti Eurovisiooni eelvõistlusel Eesti Laul 10 finalisti hulka.
Isiklikku
Ott Evestuse isa on kunstnik / karikaturist Erki Evestus, tema õde on kunstnik Maria Evestus.
Emeriitdotsent
Emeriitdotsent on pensionile jäänud dotsent, kellele on antud vastav aunimetus.
Tallinna Tehnikaülikool oli esimene Eesti avalik-õiguslik ülikool, mis kinnitas 2006. aastal emeriitdotsendi statuudi. Tartu Ülikoolis annab ülikooli senat emeriitdotsendi nimetuse vähemalt 15 aastat dotsendi ametis olnud õppejõule, kes on jõudnud vanaduspensioniikka.
Jori Ots
Jori Ots (tegelikult Georg-Aleksander Ots; 5. mai 1910 Virumaa – 4. juuni 1946) oli eesti näitleja.
1930. aastal lõpetas ta Tapa Linna Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1933–1935 õppis ta Paul Sepa erateatristuudios.
1935–1937 töötas ta näitlejana Draamateatris, 1937–1940 Ugalas, 1940–1944 Tallinna Töölisteatris.
Isiklikku
Jori Otsa abikaasa oli Made Varango. Nende poeg on näitleja Andres Ots.
UY Scuti
pisi|UY Scuti aastal [[2003 (Digitized Sky Survey)]] UY Scuti (BD-12°5055) on Kilbi tähtkuju punane hüperhiid. VY Canis Majorise järel on see läbimõõdult suurim teadaolevatest tähtedest. Diameeter on samaväärne hinnanguliselt 1708 rittaseatud Päikesega, kuigi olles kodutähest massiivsem vaid umbes 7–10 korda.
UY Scuti asub Kotka udukogust kirdes ja A-tüüpi tähest Gamma Scuti paar kraadi põhjas. Päikesesüsteemi keskmesse asetatult neelaks selle fotosfäär vähemasti Jupiteri orbiidi. Maast on eredasti särava hüperhiiu kaugus ligikaudu 9500 valgusaastat (2900 parsekit). Siiani jõuab tähe eredus väheldaselt, kuna täht asub Cygnuse riftis kaugel galaktilise varjatuse vööndis.
Vaatlusajalugu
UY Scuti esimene teadaolev vaatlus BD-12°5055 on kirjas saksa astronoomi Friedrich Wilhelm Argelanderi tähekataloogis “Bonner Durchmusterung” aastast 1860.
Bas-Saint-Laurent
Bas-Saint-Laurent on Kanada provintsi Québeci üks seitsmeteistkümnest halduspiirkonnast. Selle provintsivalitsusele alluv keskus asub Rimouskis.
Keemiline analüüs
Analüüsi käik on seotud mitmete etappidega. Üldjuhul tähendab keemiline analüüs proovi võtmist, proovi ettevalmistust, metoodika valimist, võimalike kõrvalmõjude elimineerimist, vajalike reaktiivide lahuste valmistamist, analüüsi läbiviimist (füüsikaliste või keemiliste suuruste mõõtmist), tulemuse arvutamist ja usaldatavuse hindamist. Analüüsiaparatuuri on enamasti vaja kalibreerida, s.t tehakse kindlaks mõõdetud tulemuse ja aine kontsentratsiooni sõltuvus. Igapäevases laboritöös on etappe vähem, sest töötatakse juba varem välja töötatud ja valideeritud metoodikatega või pole vaja segavaid mõjusid kõrvaldada jm.
Olenevalt eesmärgist jaguneb analüüs
Tegemist võib olla praktiliselt puhta aine identifitseerimisega või ainete segus ühe või kõigi komponentide (analüütide) identifitseerimisega ja nende suhtelise hulga määramisega. Analüüsiks valitakse optimaalne metoodika, s.t mis oleks piisavalt tundlik, selektiivne, lihtne, täpne, keskkonnasõbralik, kiire ja odav.
Analüüsimeetodid
Ainete analüüs põhineb ainete füüsikaliste ja keemiliste omaduste erinevustel. Spetsiifilisi erinevusi on anorgaanilise, orgaanilise või bioproovi analüüsimisel.
Anarhia agentuur
"Anarhia agentuur" on ansambli Vennaskond album. Album ilmus 2011 ja selle tootis HyperElwood.
Keemiline analüüs
Klassikaline (traditsiooniline) keemiline analüüs
Klassikaline keemiline analüüs tähendab ainete koostise uurimist meetoditega, mis on väljaarenenud koos keemia arenguga ja on kergesti teostatavad lihtsate vahenditega.
pisi|Leegitest: leelismetallide värvus leegis
Instrumentaalanalüüs
Kaasaegses analüütilises keemias domineerivad tundlikul aparatuuril põhinevad instrumentaalanalüüsi meetodid, sealhulgas kombineeritud (hübriid-) tehnikad. Enimkasutatavad on kromatograafia meetodid, spektraalmeetodid, elektroforeesi meetodid jm. Aktuaalne on mikroanalüüsi tehnikate väljaarendamine. Arvutitehnika areng on võimaldanud protseduuride automatiseerimist.
Analüüsi tulemused ja usaldatavus
pisi|300px|Kalibreerimisgraafik, punasega on näidatud avastamispiir (LOD), määramispiir (LOQ) ja tööala kuni lineaarala piirini (LOL), seejuures lineaarala tõusunurk näitab tundlikkust. Lisaks on näidatud müra foon (kollane) Analüüsitulemust võib kvaliteetseks pidada, kui analüüdi tegelik sisaldus proovis ja mõõdetud väärtus (mõõteväärtus) on võimalikult lähedased, s.t mõõteviga on väike.
Mõõtmistulemus (signaal) sõltub analüüdi kontsentratsioonist, mida illustreerib kalibreerimisgraafik kõrvaloleval joonisel. See näitab avastamispiiri ja määramispiiri ning viimasest edasi on lineaarne ala, mis on sobiv tööala kuni suuremate kontsentratsiooni väärtusteni. Kui analüüdi kontsentratsioon proovis on määramiseks liiga suur, siis saab proovi puhta lahustiga lahjendada. Kui analüüdi sisaldus on seadme määramispiirist väiksem, kasutatakse kindla hulga analüüdi lisamist. Analüüsi oluline etapp on optimaalse analüüsimetoodika (analüüsi täpse eeskirja) valimine või väljatöötamine. Metoodika kõlblikkust kasutamiseks konkreetses rakendusalas (defineeritud analüüdi, maatriksi ja sisalduse piiride korral) hinnatakse mitmete valideerimise võtetega. Näiteks analüüsitakse sertifitseeritud referentsmaterjali, analüüdiga rikastatud proovi ja "tühiproovi", lisatakse potentsiaalseid segajaid, võrreldakse erinevaid metoodikaid jm. Labori kompetentsuse hindamiseks kasutatakse laboritevahelisi võrdlusmõõtmisi.
Analüüsi laborid
Keemilisi analüüse teostatakse väga paljudes valdkondlikes, tööstus- ja teaduslaborites. Analüüside teostaja peab olema võimeline oma pädevust demonstreerima ja seda peab regulaarselt hinnatama.
Keemilise analüüsi teenuseid pakkuvad laborid peavad vastama standardi ISO/IEC 17025:2005 "Katse ja kalibreerimislaborite kompetentsuse üldnõuded" kvaliteedimudelile. Labori akrediteerimine on labori pädevuse ametlik tunnustamine teatud ulatuses (oma pädevuse alal viieks aastaks). Labor võib väljastatavatel tunnistustel mainida oma akrediteerimist ainult siis, kui töö on tehtud akrediteerimisalas. Eesti Vabariigis on akrediteerimisasutuseks Eesti Akrediteerimiskeskus.
Jalgpallitreener
pisi|FC Liverpooli jalgpallitreener [[Kenny Dalglish (august, 2011)]] Jalgpallitreener on isik, kes vastutab jalgpalliklubi või riigi jalgpallikoondise funktsioneerimise eest. Klubi puhul annab jalgpallitreener oma tegevusest aru klubi presidendile.
Jalgpallitreeneri ülesannete seas võib olla:
Matti Liiske
Matti Liiske (28. november 1939 Tooste küla, Räpina vald, Võrumaa – 19. august 2017) oli eesti energeetikateadlane ja professor.
Ta on uurinud loomapidamishoonete sisekliimat ja selle automatiseerimise küsimusi. On õpetanud elektrotehnikat, elektriajameid, insenerieetikat, hoone sisekliimat jm.
Ta töötas alates 1963. aastast EPA-s, oli 1981. aastast elektrifitseerimiskateedri dotsent ja professor (1992–2005). Alates 2005. aastast oli ta EMÜ tehnikainstituudi emeriitprofessor.
EPA kaugõppeteaduskonna dekaan 1989–1992, tehnikateaduskonna dekaan 1994–1999.
Prēdeļi
Prēdeļi (kohalikus murdes ka Prīdeļi) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas. Prēdeļi asub valla põhjaosas merepinnast 177 meetri kõrgusel Umara jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Annast 7, piirkonna keskusest Alūksnest 10 ja Riiast 211 kilomeetri kaugusele.
Küla lähistel asub Alūksne–Gulbene raudteel Vējiņi raudteepeatus.
Aastal 2007 oli külas 16 elanikku.
Tammleht
Tammleht on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Tamleht uueks perekonnanimeks isikuile endise perekonnanimega Donberk, Nordmann, Sumberg, Sumpärk, Tamberg, Tandorf ja Tertsius. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tammleht 19 mehel ja 22 naisel.
Jõud (Tähtede sõda)
Jõud on müstiline energiaväli George Lucase "Star Warsi" filmisaagast. Seda suudavad kasutada kõik, kes on selle vaimse energia suhtes tundlikud (näiteks Jedid ja Sithid). Jõud võib anda kasutajale võimeid, millest tavalised inimesed ei oska ettegi kujutada.
Jõu hele pool
Jõu heledal poolel toimetavad Jedid, kes on Vana Vabariigi poolt määratud rahuvalvajad, kes hoiavad ja kaitsevad kõike mis on elus.
Lahe kultuurimaja
Lahe kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Põlva vallas Lahe külas.
Jõud (Tähtede sõda)
Jõu tume pool
Jõu tumedal poolel toimetavad Sithid, kes püüavad hävitada kõike, mis on elus.
Jana keel
Jana keel on hoka hõimkonda kuuluv kolmeks murdeks jagunenud lähedaste sugulasteta keel, mida enne 1940ndaid kõnelesid janad Californias. Jana keele jahi murrakut kõneles California genotsiidis ellu jäänud Ishi.
Jacksoni maakond (Illinois)
pisi|Asend Illinoisi osariigis Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Illinoisi osariigi lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on
Jana keel
Leviala
Jana keelt kõneldi Sacramento oru kirdeosa mägedes ja kanjonites. Põhjas piirnes janade asuala Piti jõega, lõunas ulatus see tänapäeva Tehama maakonnas asuvast Deer Creeki jõest veidi lõunasse, läänes elasid janad mõne miili kaugusel Sacramento jõest (jõgi ise oli janade suhtes vaenulikult meelestatud vintude ja nomlakide valduses) ning idas elavatest atsugevidest ja maidudest eraldas janasid Kaskaadide mäestik.
Murded
Jana keeles eristatakse kolme murret. Põhjajana ja keskjana murrete kõnelejad sarnanesid kultuuriliselt atšumavidele. Lõunajana murre jagunes omakorda murrakuteks, millest igat kõneles laavamaadel rändlevat eluviisi viljelev väiksem rühm. Lõunajana murrakutest on arvestataval määral dokumenteeritud vaid jahi murrakut, mida rääkis Edward Sapiri keelejuhiks olnud Ishi.
Jana keeleainest on kogunud John Wesley Powell, Roland Burrage Dixon, Clinton Hart Merriam ja John Peabody Harrington. Kõige rohkem on jana keelt dokumenteerinud, kirjeldanud ja publitseerinud Edward Sapir, kes 1907. aasta suvel ja sügisel kogus põhja- ja keskmurde ainest ning 1915. aasta suvel töötas Berkeleys Ishiga lõunamurde jahi murraku kallal.
Jacksoni maakond (Illinois)
Maakonna pindala on 1560 km², millest 47 km² moodustab veepindala.
Prelude FLNG
Prelude FLNG on Shellile kuuluv veeldatud maagaasi ujuvplatvorm, mille ehitas Lõuna-Koreas konsortsium Technipilt-Samsungilt (TSC). 2013. aasta detsembris lasti selle massiivne topeltkerega konstruktsioon vette laevatehases Geojes.
Jacksoni maakond (Illinois)
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 60 218. Aastal 2000 oli elanike arv 59 612.
Prelude FLNG
Kirjeldus
See on maailma suurimaks veeldatud maagaasi ujuvplatvormiks, mis on ka suurim seni ehitatud FLNG-rajatistest. Selle pikkus on 488 meetrit, laius 74 meetrit, kõrgus 105 meetrit ning valmistatud enamast kui 260 000 tonnist terasest. Aluse veeväljasurve on täislastis umbes 600 000 tonni, mis on enam kui viis korda suurem kui Nimitz-klassi lennukikandjal.
Jacksoni maakond (Illinois)
Ajalugu
Jacksoni maakond moodustati 1816. aastal Randolphi maakonna osast. Maakond on saanud nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Prelude FLNG
Asukoht
Alus on ankurdatud iseenda torni, mida hoiavad 16 merepõhja puuritud terasvaia, millest igaüks on 65 meetrit pikk ja 5,5 meetrit lai. India ookeanis paikneva gaasimaardla kohal hõljuvana asub see umbes 200 kilomeetri kaugusel Broome'ist.
Intsidendid
Aastail 2020–2021 peatati alusel töö seoses elektriprobleemiga peaaegu aastaks. Platvormil oli varem juhtunud kaks intsidenti, mille käigus eraldus tahtmatult gaasi. Laeva elektrivarustus katkes lisaks väikese tulekahju tõttu 2. detsembril 2021. See tõi kaasa tootmise lõpetamise ja meeskonna evakueerimise. 2022. aasta aprillis alustati alusel taas tegevust. Kuid tööd peatati uuesti streigi ajaks, mis kestis 11 nädalat kuni 25. augustini 2022.
Teatriharidus Eestis
Teatriharidus on mistahes etenduskunsti praktiliste oskuste ja teoreetiliste teadmiste andmine, mida saab ametlikult omandada erinevates kõrgkoolides. Teatrihariduse algteadmisi saab omandada erinevates üldhariduslikes koolides, ringides või iseseisvalt.
Teatriharidus Eestis Kultuuriministeeriumi andmetel :
Eesti Teatri Agentuuri andmetel on Eestis järgnevad teatriharidust andvad koolid
...eelpool mainitutele lisandub veel Drakadeemia.
Lisaks on Kultuuri Kutsenõukogu 20. novembri 2014 koosoleku otsuse järgi Eesti Teatriliit etenduskunstide tugiteenuste kutseala kutsete andja tähtajaga 19.11.2019 järgmiste kutsete osas: http://www.teatriliit.ee/kutseeksamid
Teatrihariduse alla kvalifitseeruvaid koolitusi korraldavad ka vastavad erialaliidud, mis Eesti Teatri Agentuuri andmetel on
Neile lisanduvad veel:
Harrastajatest rääkides on Eesti Harrastusteatrite Liidu andmetel 66 teatriühendust http://www.harrastusteatrid.org/osalised, mis kõik jagavad väga erineva tasemega teatriharidust.
Praktiliselt kõik Eesti koolid (nii algkoolid, põhikoolid kui gümnaasiumid) pakuvad teatrihariduse algvorme. Läbi erinevate huviringide, mis on suuremal või vähemal määral keskendunud teatrile.
Vējiņi
Vējiņi (kohalikus murdes ka Viejiņi) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas. Vējiņi asub valla põhjaosas merepinnast 172 meetri kõrgusel Umara jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Annast 7, piirkonna keskusest Alūksnest 8 ja Riiast 209 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Kalamáta oliivid
thumb|Kalamáta oliivid thumb|Vana Kalamáta oliividest valmistatud seebi reklaam Kalamáta oliiv on suur lillakaspunane oliiv, millel on palju viljaliha ning ühtlane tekstuur. Oliiv on saanud nime Kreekas Peloponnesose lõunaosas asuva Kalamáta linna järgi. Viljade vähese õlisisalduse tõttu (6,8%; õli valmistamiseks kasutatavate oliivide õlisisaldus võib olla isegi suurem kui 20–25% ) tarvitatakse neid sageli lauaoliividena ja säilitatakse veiniäädikas või oliiviõlis. Kalamáta oliividel on Euroopa Liidus kaitstud päritolunimetuse staatus ja seetõttu võib liikmesriikides müüdavatel toodetel tähistada nimega "Kalamáta" vaid Kalamáta piirkonnast pärit oliive.
Kirjeldus
Kalamáta oliive kasvatatakse Kalamáta piirkonnas, mis jääb nii Messeenia maakonna kui selle kõrval asuva Lakoonia maakonna territooriumile. Oliivid on kergelt ebasümmeetrilised, mandlikujulised, lihavad, tumedama lillakaspunase tooniga ning kasvavad puul, mida eristab tavalisest oliivipuust lehtede suurus (need kasvavad kaks korda nii suurteks kui teistel oliivipuu sortidel). Puud ei talu külma ja on vastuvõtlikud Verticillium-tüüpi närbumistõvele, kuid neid ei kahjusta ei oliivipuudele kasvajaid tekitav Pseudomonas savastanoi ega oliivi-äädikakärbes.
Kuna Kalamáta oliive ei saa korjata rohelistena, tuleb neid muljumise vältimiseks korjata käsitsi.
Töötlemine
Kalamáta oliivide hoidistamiseks on kaks meetodit: pika- ja lühiajaline meetod. Lühemat meetodit kasutades eemaldatakse oliivide kibe maitse nende ligikaudu nädalaks ajaks vette või kergesse soolvette konserveerimise teel. Kui see etapp on valmis, konserveeritakse viljad soolvette ja veiniäädikasse ning kaetakse oliiviõli kihi ja sidruniviiludega. Sageli lõigatakse oliivid töötlemisele kuluva aja vähendamiseks lõhki. Pikem meetod hõlmab oliivide lõhki lõikamist ja kibeda maitse eemaldamiseks soolvette asetamist; see võib võtta kuni kolm kuud.
Peale töötlemist jääb oliividesse polüfenoole, mis annavad neile kergelt mõru maitse.
Toiteväärtus
100 g Kalamáta oliivide toiteväärtus :
Gröönimaa Ülikool
Gröönimaa Ülikool (grööni keeles Ilisimatusarfik; taani keeles Grønlands Universitet) on Gröönimaa ainus ülikool.
Ülikool sai ametlikult ülikooli staatuse aastal 1989, enne seda oli tegemist Inuiti Instituudiga (Ilisimatusarfik). Õppeasutus asub Gröönimaa pealinnas Nuukis. Enamik kursusi toimub taani keeles, osa aga grööni keeles.
Aasta 2014 seisuga õpib ülikoolis 600 üliõpilast, kes jaotuvad laiali kolme linnas oleva instituudi vahel. Üliõpilaste mitte liiga suur arv tuleneb sellest, et valitsuse poliitika võimaldab üliõpilastel saada tasuta ülikooliharidust ükskõik kus Euroopas ja Põhja-Ameerikas ning seetõttu õpib enamus Gröönimaa tudengeid Taanis.
Ajalugu
Ülikool rajati eesmärgiga pakkuda kohalikku kõrgharidust. Algselt asus kool endises hernhuutlaste misjonijaamas Nye-Hernhut ning kolis seejärel aastal 2009 selleks otstarbeks ehitatud uuringukompleksi Ilimmarfik. Ülikooli eelarve on 14,8 miljonit krooni.
Osakonnad
pisi|right|Ülikoolilinnak Ülikool koosneb neljast instituudist, mis tegelevad uurimistööga ning pakuvad täielikku haridust allpool kirjas olevatel erialadel.
Raamatukogu
Ülikooli raamatukogu kogud koosnevad 30 000 raamatust ning 125 eri distsipliine hõlmavast ajakirjast.
Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
Eesti Olümpiakomitee teenetemärk on Eesti Olümpiakomitee välja antav teenetemärk isikule, et märkida tema tähelepanuväärset panust Eesti olümpia- ja spordiliikumisse.
Da Pacem
"Da Pacem" on 2006 ilmunud Arvo Pärdi album. Albumi tootis Harmonia Mundi.
2007. aasta veebruaris võitis album Grammy auhinna parima koorisalvestise kategoorias. Laulud esitas Eesti Filharmoonia Kammerkoor eesotsas peadirigent Paul Hillieriga.
Käsihaarats
pisi|püsti|Kahe päästikuga käsihaarats, mille vars on 90° pööratav Käsihaarats on mehaaniline tööriist, millega on võimalik haarata käeulatusest kaugemal olevaid esemeid. Seda kasutatakse peamiselt jäätmekäitluses (prügi korjamisel ja sortimisel), aianduses ja tehnoloogilistes protsessides esemete tõstmiseks ja ümberpaigutamiseks. Samuti kasutatakse neid puuetega inimeste abivahenditena. Käsihaaratsi kasutamise eesmärgist sõltuvalt varieerub nende pikkus ja haarade maksimaalne kandevõime.
Tööriista ehitus võimaldab esemeid kinni hoida ja vabastada. Käsihaarats koosneb pikast metall- või plastvarrest, mille pikkus on tavaliselt kuni 90 cm. Varre ühes otsas on käepide ja teises otsas haarad ehk nn lõuad. Käepidemel on päästik, mis on varres asuva kang-vedru-süsteemi kaudu haaradega ühendatud. Normaalasendis on haarad avatud. Päästikule vajutamisel haarad sulguvad ning avanevad uuesti, kui päästik vabastada. Mõnele käsihaaratsimudelile on lisatud teine päästik, mille abil saab haarad lukustada kinnisesse asendisse, mis võimaldab hoida objekti haarade vahel ilma kätt pidevalt päästikul hoidmata. Kasutusel on veel iminappadega käsihaaratsid, millega saab hoida ümaraid esemeid, ja magnetotsaga käsihaaratsid kergemate metallesemete korjamiseks.
Sokilnõkõ (Luhanski oblast)
Sokilnõkõ on küla Ukrainas Luhanski oblastis Novoaidari rajoonis, umbes 30 km Luhanski keskusest loodes.
Sokilnõkõ asutati 1764. aastal.
Siverskõi Donetsi kaldal asuva Sokilnõkõ kõrgus merepinnast on 73 meetrit.
1859. aastal elas asulas 271 inimest, 1886. aastal 273 inimest. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 377 inimest, kellest 80,37% emakeeleks oli vene keel ja 19,63% emakeeleks ukraina keel, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal 2015. aasta suvel võtsid valitsusvastased relvajõud "hallis tsoonis" asuva asula oma kontrolli alla.
Lüübnitsa külakeskus
Lüübnitsa külakeskus on kultuurikeskus Põlva maakonnas Setomaa vallas Lüübnitsa külas. Asutuse eesotas on Teisi Valge.
Spore
Spore avaldati peale mitmeid viivitusi, kuid sai üldiselt häid arvustusi. Mängu kiideti selle eest, et mängijad said ise karaktereid, liiklusvahendeid ja hooneid oma äranägemise järgi luua. Teisalt kritiseeriti mängu selle gameplay eest, mille mitmed arvustused leidsid pealiskaudse olevat. Lehekülg IGN (Imagine Games Network) hindas mängu 9,2 punktiga 10-st, kirjutades: "Spore annab teile aimu, kui kaugele oleme me jõudnud ning kui palju meil veel minna on. Spore muudab viisi, kuidas sa mõtled universumist, milles me elame."
Gameplay
Spore võimaldab mängijal arendada mikroskoopilisest organismist liik, jälgides selle evolutsiooni kompleksse loomani, seejärel arenenud sotsiaalse olevuseni ning lõpuks selle rände kosmoses, kus toimub suhtlemine erinevate maaväliste liikidega. Kogu mängu vältel muutub mängija perspektiiv ning liik areneb drastiliselt.
Mäng on jagatud selgesti erinevateks etappideks. Iga etapi tulemus mõjutab järgmise etapi algtingimusi ning karakteri arendamist. Igal etapil on oma mängustiil ning mängu arendajad on nimetanud igat etappi eelnevast kümme korda keerulisemaks. Etappidel on sageli valikulised missioonid, mille ära tehes mängijad saavad erinevaid boonuseid. Kui mängija kõik etapis loodu on mingil põhjusel hävinud või hävitatud, siis tema liik respawnitakse selle lähimas asunduses või uuesti antud etapi alguses.
Millstatt am See
Millstatt am See on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas. Millstatti järve ääres asuv traditsiooniline kuurortlinn on tuntud endise, u 1070. aastal asutatud benediktlaste Millstatti kloostri poolest.
thumb|left|Järveäärne
Millstatti turuplatsi all seisavad endise benediktiini kloostri ulatuslikud hooned koos oma nelja massiivse torni ja kloostrikirikuga kõrgeimas punktis.
Ajalugu
Kui vanimad piirkonnast leitud arheoloogilised esemed pärinevad neoliitikumist, võib nimi "Millstatt" viidata keldi väljendile "mils", mis tähendab mägioja. Keldid tulid piirkonda alates 5. sajandist eKr, nende Noricumi kuningriik läks Rooma riigi kontrolli alla 16. aastal eKr. Rändeperioodil 6. sajandil asutasid slaavi hõimud sinna Karantaania vürstkonna, millest sai 8. sajandi lõpul Baieri ja Frangi riigi mark. Legendi järgi pöördus Karantaania hertsog Domitian († 802?) ristiusku ja ehitas esimese Millstatti kiriku. Ta olla ka tuhat paganlike jumalate kuju ("mille statuae", vaata vappi) kokku kogunud ja järve visanud.
Millstatti klooster
thumb|left|Millstatti klooster
1070. aasta paiku rajasid Baieri pfaltskrahv Aribo II ja tema vend Poto Millstattis benediktiini kloostri, sealhulgas annetati ulatuslik maavaldus ümber järve ning mõisad Salzburgis ja Friulis. Ehkki ühtegi dokumenti pole säilinud, pärinesid esimesed mungad tõenäoliselt Hirsau kloostrist. Kloostrikirik, nüüd Lunastaja Kristuse ja Kõikide pühakute kihelkonnakirik, püstitati 12. sajandi teisel veerandil. See asendas varasema Karolingide-aegse kiriku, millest mõned raiutud kiviplaadid jäid sekundaarsesse kasutusse. Kui Görzi, Ortenburgi ja Celje krahvid pidasid foogtprotektori ametit, kuulus kloostrikogukonda kuni 150 venda, kesa tegid Millstattist Ülem-Kärnteni kultuurikeskuse ja jätsid maha keskkõrgsaksa keelse kuulsa koodeksi – nn Millstatti käsikirja u 1200. aastast. Kloostri allakäik majanduslike ja distsiplinaarsete raskuste tõttu viis selle kaotamiseni paavst Paulus II poolt 1469. aastal.
Habsburgist keiser Friedrich III, selleks ajaks ka Kärnteni hertsog ja Millstatti foogt, oli seda otsust tungivalt nõudnud Püha Jüri rüütliordu asutamiseks, kellele ta andis kloostri ja selle valdused üle 14. mail 1469. Ordu jättis kloostrist lõunasse 1499. aastal valminud renessanss-rüütlipalee. Ordu pidi olema kaitsja Osmanite vägede kasvavate rünnakute vastu, kuid väga vähesed rüütlid seda ei suutnud ja türklased rüüstasid piirkonda aastatel 1473–1483 mitu korda. Pärast keiser Maximilian I surma 1519. aastal algas ordu laialisaatmine kuni selle lõpliku kaotamiseni 1598. aastal.
Vahepeal oli reformatsioon levinud üle kogu Kärnteni ja enamus elanikkonnast oli protestantlikuks muutunud. Habsburgist ertshertsog Ferdinand II, Sise-Austria regent ja hilisem Saksa-Rooma keiser kavatses oma pärusvaldustes protestantismi hävitada ning sisustas seetõttu Grazi jesuiitide kolledži Millstatti kloostri hüvitiseks. Alates 1598. aastast tõukasid jesuiidid vastureformatsiooni nii veenmisega kui ka sundides kohalikke elanikke naasma katoliku usku. Kloostri ajalugu sai otsa, kui jesuiitide ordu keelustati paavst Clemens XIV poolt 1773. aastal.