cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lapse seksuaalne väärkohtlemine
Lastemaja
Lastemaja on lapsesõbralik erialadevaheline teenus, mida pakume seksuaalselt väärkoheldud või selle kahtlusega laste abistamiseks. Lastemajad asuvad Tallinnas ja Tartus, kuid teenusele võivad pöörduda lapsed kõikjalt Eestis. Lastemaja pakub lastele ja noortele lapsesõbralikku ja turvalist keskkonda ning koondab kõik vajalikud teenused ühe katuse alla. Teenusele saamiseks tuleb kohaliku omavalitsuse lastekaitsetöötajal võtta ühendust lastemaja spetsialistiga ja esitada lastemajateenuse taotlus. Lastemaja poole võib pöörduda ka lapsevanem või laps ise, samuti tavakodanik või spetsialist, kellele teeb muret lapse seksuaalne käitumine.
Eludrooge ego-ordule
Raamat ilmus Jaan Malini koostatuna Eesti Keele Sihtasutuse väljaandel aastal 2008 (ISBN 9789985792209).
Lapse seksuaalne väärkohtlemine
Välislingid
__SISUKORDEES__
Eludrooge ego-ordule
Stockholmis elav professor Teddy Hultberg kirjutas Ilmar Laabani ja palindroomide kohta: "Ükski teine meie kaasaegseist ei kirjutanud nii palju palindroome ja anagramme kui sürrealist, poeet ja kriitik Ilmar Laaban. Meie laiuskraadidel oli ta palindroomide ja anagrammide kroonimata kuningas."
Leelis
Leelisteks nimetatakse keemias tugevaid aluseid, nimelt metallide hüdroksiide, mis vees lahustudes dissotsieeruvad metalli- ja hüdroksüülioonideks.
Leeliste hulka kuuluvad näiteks
Juhkentali bussipeatus
Juhkentali bussipeatus asub Kesklinnas Juhkentali asumis ning selles peatuses peatub liin nr 17A. Tähtsad asukohad läheduses on Pronkssõdur ja Siselinna kalmistu
Jennifer Capriati
Jennifer Marie Capriati (sündinud 29. märtsil 1976 New Yorgis) on endine Ameerika Ühendriikide tennisist. Aastatel 2001 ja 2002 võitis ta naiste üksikmängus kolm suure slämmi turniiri ning 1992. aastal Barcelonas olümpiakulla.
Viimsi keskus
Peatusele lähedal asuvad tähtsad ehitised on Viimsi Kool, Atlantis H2O veepark ja Fertilitas Erahaigla.
Mie oon Lordi
"Mie oon Lordi" on Jussi Ahlrothi biograafiline raamat, mis ilmus 11. novembril 2006.
See räägib loo Rovaniemist alguse saanud Lordi teest Eurovisiooni võiduni. Põhjalikult kirjeldatakse Lordi praegusi ja endisi liikmeid, koletisekostüümide valmistamist ning peatutakse bändi inspireerinud USA ansamblit Kiss.
Raamat on soomekeelne ja varustatud rohkete piltidega, millest suurem osa on varem avalikustamata. Lisaks on seal pilte ansambli liikmetest ja tegelaskujudest veel enne plaadilepingu sõlmimist ning Mr. Lordi lapsepõlvefotosid. Muidugi leidub fotosid ka kontsertidelt ja lava tagant.
Raamatu autor on ajalehe Helsingin Sanomat kultuuritoimetaja Jussi Ahlroth, kes oli 2006. aastal Ateenas tunnistamas Lordi Eurovisiooni-võitu. Raamatu kujunduse on teinud põhiliselt Mr. Lordi. Raamatu esitlus toimus koos Mr. Lordi autogrammitunniga 17. novembril 2006 Helsingi Stockmanni vana poole fuajees.
Kolga vald
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kolga valla maa-alast, välja arvatud Suurekõrve küla maa-ala ja Hara küla idapoolse osa maa-ala kuni Juurika taluni, viimane kaasa arvatud; senise Kiiu valla Kõrveveski ja Tõrrepõhja küla piirkonnast ja osa Anija metsandiku maa-alast. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Valla pindala oli 25 966,22 ha (259,66 km²), elanikke 3343 (1940).
Esimene vallavanem oli Jakob Kalle.
1939. aastal kuulusid Kolga valla koosseisu: Andineeme, Sõitme, Soorinna, Muuksi, Tsistre, Pudisoo, Uuri, Kolga asundused, Kahala, Liiapeksi, Vahastu, Sigula, Mustametsa, Aru, Hirvli, Kosu, Koitjärve, Kursi, Kõrveveski ja Tõrrepõhja, Pedaspea, Kiiu-Aabla, Kolga-Aabla, Leesi, Tammistu, Tapurla, Virve, Hara ja Juminda küla.
24. augustil 1941 valiti vallavanemaks Konstantin Tomingas.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Hirvli külanõukogu, Kolga külanõukogu ja Leesi külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Loksa rajooni koosseisu.
Paul Himma
Paul Himma (sündinud 19. juunil 1953 Tartus) on eesti muusik ja kultuurikorraldaja.
Paul Himma on Himma Music Management OÜ kaasasutaja ja juhatuse kaasliige, samuti on ta Eesti Vabamüürlaste Seltsi ja Tallinna Rotary Klubi liige.
Isiklikku
Tema isa oli baptistlik vaimulik Paul Himma, vend oli tõlkija Tiito Himma (1942–2017), abikaasa on koorijuht ja Jõelähtme Kultuurikeskuse direktor Elle Himma.
Michael Chang
thumb Michael Te-pei Chang (sündinud 22. veebruaril 1972 Hobokenis New Jersey osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine tennisist. 1989. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel sai temast kõigi aegade noorim (17-aastane) meeste suure slämmi turniiri võitja.
Nõukogude Liidu piirivalve
Nõukogude Liidu Piirivalve oli Nõukogude Venemaal, Vene SFNV-s, ja Nõukogude Liidus aastatel 1922–1991 Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ja riikliku julgeolekuametkondadele (Riikliku Julgeoleku Ministeerium, Riikliku Julgeoleku Komiteele) allunud Nõukogude Liidu riigipiiri valvamise, salakaubaveo tõkestamise ja luuretööga tegutsenud ametkond.
Peale traditsioonilise piirivalve ja illegaalse piiriületamise tõkestamise oli Nõukogude Liidu piirivalve ülesanne tõkestada ka riigist loata lahkumine ja lahkujate kinnipidamine. Oma otseste ülesannete ning riikliku julgeoleku tagamiseks tegelesid nõukogude piiriäärsed piirivalveringkonnad ka luureandmete kogumisega Nõukogude Liiduga piirnevates riikides.
Nõukogude Liidu piirivalve tähtpäev oli piirivalvurite päev 28. mail.
Nõukogude piirivalve loomine ja algaastad
1917. aastal Venemaa Ajutise Valitsuse valitsemisajal toimunud vana keisririigi riigihaldusaparaadi stiihilise lagunemise ja Keisririigi läänekubermangude (Poola, Leedu, Läti, Eesti ja Soome) iseseisvumise tulemusena kadus vana riigipiiri valve organisatsioon ning bolševike poolt juhitava Sõjarevolutsioonikomitee andis ( 3. vkj )/16. novembril 1917 korralduse nr 2412 Tornio piiripunkti komissarile, mille kohaselt võis Venemaa-Saksamaa vahel peetavast sõjast puutumata jäänud piiriületuskohta Soomes Tornios kasutada piiriületamiseks ja Venemaalt lahkumiseks ainult Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee eriloa alusel. Eriloa bolševistlikult Venemaalt lahkumiseks võisid anda SRK poolt volitatud: Feliks Dzeržinski (Ülevenemaalise Tšekaa esimees), Moissei Uritski Petrogradi Tšekaa esimees, Mārtiņš Lācis (Ülevenemaalise Tšekaa esimehe asetäitja) või Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi esindajana Adolf Joffe.
Nõukogude Punakaardi ja Punaarmee väeosade Põhjarinde valikväeosadest moodustati 7. märtsi 1918 kõrgema ülemjuhataja Nikolai Krõlenko käsu alusel, algselt nõukogude võimu all oleva Loode-Venemaa territooriumi piiride kaitseks Valge mere ning ajutisel Soome ja Eesti piirijoonel; teised endise Venemaa Keisririigi piirkonnad olid okupeeritud (Lõuna-Venemaa ja Ukraina – Saksamaa keisririigi vägede poolt) ning haaratud Petrogradis oktoobrirevolutsiooni tulemusena võimu haaranud Nõukogude Venemaa vastaste rahutustega ning alanud Venemaa kodusõjast.
Ajalugu
Vene NFSV Piirivalveringkonna valitsusse kuulusid: Käskkirja alusel loodi järgmised piirivalveringkonnad:
Territoriaalsete GPU vägede ja nende koosseisus olevate piirivalvevägede juhiks oli GPU Täievoliline esindaja (Полномочный представитель ГПУ (ПП ГПУ)) antud piirkonnas. Piirivalve Üksikkorpusele allus 1922. aastal 7 piirivalveringkonda.
Piirivalveringkonna tegevust juhiti Piirivalveringkonna staabist, mille juhiks oli staabiülem. Staabi koosseisus olid: Staabi isikkoosseisu arv olenes vastava ringkonna eripärast, standardne staabi isikkoosseisu suurus oli Petrogradi, Lääne, Ukraina, Turkmeenia, Kaug-Ida ja Taga-Kaukaasia PVR-s 39 sõjaväelast ja spetsialisti. Aastatel 1926–1934 oli Nõukogude Liidu piirivalveasutuste ülesehitus ja tööjaotus järgmine: Juulis 1934 moodustati koos ühise Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi loomisega piirivalvevägede juhtimiseks NSVL SARKi Piirivalve- ja sisevalve peavalitsus.
Tyra Banks
Tyra Lynne Banks (sündinud 4. detsembril 1973 Californias Inglewoodis) on USA avaliku elu tegelane ja endine supermodell.
Tema isa Donald Banks oli arvutikonsultant, tema ema Karolyn oli NASA fotograaf ja moetöötaja. Vanemad lahutasid 1980, kui Tyra oli 6-aastane. Sellegipoolest jäid vanemate suhted, samuti Tyra suhted oma 5 aastat vanema venna Deviniga sõbralikeks. Hiljem abiellus Karolyn Clifford Johnsoniga.
Tyra käis John Burroughsi põhikoolis ja lõpetas 1991 Los Angeleses Patuta Südame keskkooli (Immaculate Heart High School). Ta õppis Lõuna-California Ülikoolis ja California ülikoolis teleprodutsendiks.
Modellitööga alustas ta 11. klassis. Hiljem töötas ta Pariisis mannekeenina. Juba tema esimesel töönädalal olid disainerid temast sedavõrd võlutud, et temaga tehti leping 25 moesõu peale, mis oli uustulnuka jaoks enneolematu.
Modellina on ta töötanud lugematu hulga ettevõtete ja kampaaniate heaks. Ta on esinenud ajakirjade Vogue, Harper's Bazaar, Cosmopolitan ja Elle esikaanel. Ta on esimene tumedanahaline, kes ilmus ajakirjade GQ ja Sports Illustrated Swimsuit Issue kaanel. Piimavuntside kampaanias reklaamis ta piima joomist. 1997 pälvis ta VH1 tiitli aasta supermodell. Samal aastal sai ta esimeseks tumedanahaliseks, kes esines Victoria's Secreti kataloogi kaanel.
Modellinduse kõrvalt avaldas Banks 1998 raamatu "Tyra's Beauty, Inside and Out". Raamatut reklaamiti vahendina, mis aitab naistel nende loomulikku ilu võimalikult hästi välja tuua. Banksi ise esindab samuti nii-öelda loomulikku ilu, näiteks pole ta lasknud teha rinnaoperatsioone.
Banks on esinenud hulga muusikavideotes, millest tuntuimad on Michael Jacksoni "Must ja valge", Tina Turneri "Love Thing" ja George Michaeli "Too Funky" (koos Linda Evangelistaga).
2004 laskis ta ise samuti välja singli "Shake Ya Body", mida näidati "Ameerika supermodellide" teisel hooajal, kuid video osutus täielikuks ebaõnnestumiseks ja Banks loobus lauljana uuesti üritamast.
Tema viimane ülesastumine modellina toimus 2005 Victoria's Secreti moesõul. Seejärel loobus ta modellindusest, keskendumaks telekarjäärile. Ta on tuntud saatejuhina ja kohtunikuna tõsielusaatest "Ameerika supermodellid". Ta on päevase vestlussaate "The Tyra Banks Show" saatejuht.
Maureen Connolly
Maureen Catherine Connolly (17. september 1934 San Diego – 21. juuni 1969 Dallas) oli USA tennisist.
1953. aastal võitis ta esimese naisena kõik suure slämmi turniirid. Järgmisel aastal võitis ta kaks suure slämmi turniiri, kuid 20. juulil 1954 sattus ta liiklusõnnetusse ja oli sunnitud 19-aastaselt sportlaskarjääri lõpetama.
Maureen Connolly suri 1969. aastal vähki.
One More Time
Edulugu
Ansambel saavutas edu aastal 1992, kui debüütalbumi nimilugu "Highland" paljudes Euroopa maades edetabelite etteotsa tõusis (ning raadiohitiks on jäänud siiani). Järgnenud singlid enam sellist edu ei toonud, kuid aastal 1996 valiti trio esindama Rootsit Eurovisioonil, kus tuldi 3. kohale Enya-stiilis looga "Den vilda" ("Meeletu"). See oli ka samal aastal ilmunud rootsikeelse plaadi nimilaul ja hittsingel.
Varia
One More Time oli esialgu kvartett, mille moodustasid muusikutest abielupaar Peter Grönvall ja Nanne Grönvall ning nende sõbrad Maria Radsten ja Therese Löf. Peatselt Löf lahkus bändist ja ansamblist sai trio.
Peter Grönvall on ABBA liikme Benny Anderssoni poeg, kes hiljem, pärast One More Time'is tegutsemise lõpetamist, on oma abikaasale palju laule kirjutanud ning talle plaate produtseerinud. Sageli on Nanne Grönvalli taustalauljana üles astunud endine bändikaaslane Maria Radsten. Nanne on korduvalt hiljem üritanud pääseda Eurovisioonile, kuid seni tulutult. Aastal 2005 jäi ta Rootsi kohalikus eelvoorus ülinapilt teisele kohale, kui pidi alla vanduma Martin Stenmarckile.
Therese Löf aga on teinud võrdlemisi eduka soolokarjääri ning olnud paljudel puhkudel taustalaulja, sh Tallinnas toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusel 2002, kui ta astus lavale Rootsit esindanud trio Afro-Dite selja taga.
Brändö vald
Brändö on vald ja saarterühm Soomes Ahvenamaa maakonnas.
Brändö vallas elab 484 elanikku ja tema pindala on 108,07 km² (veepindala 0,4 km²). Valla elanikest on 83% rootsi keele kõnelejad.
Külad
Asterholma, Baggholma, Björnholma, Brändö, Fiskö, Jurmo, Korsö (Koskenpää), Lappo, Torsholma, Åva
Asafa Powell
pisi|Asafa Powell Berliinis 2006 Asafa Powell, CD (sündinud 11. novembril 1982 Spanish Townis St. Catherine'is) on Jamaica kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).
Ta on endine maailmarekordiomanik 100 meetri jooksus (9,74; püstitatud 2007).
Powell sündis Spanish Townis, mis asub pealinna Kingstoni lähedal. Tema mõlemad vanemad olid vaimulikud ja tal oli 5 venda.
Tema vanem vend Donovan Powell oli samuti Jamaica koondislane sprindis ja osales 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys.
Alates 2001 on Asafa Powelli treener Stephen Francis. Koostöö algas siis, kui Powell Jamaica keskkoolide meistrivõistlustel 100 m jooksus 7. koha sai. Juba samal aastal tuligi Powell alla 20-aastaste Jamaica meistriks.
2002 pääses Powell juba Jamaica koondisse. 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Manchesteris püstitas ta 100 m jooksu poolfinaalis isikliku rekordi 10,26, kuid jäi ikka viiendaks ega pääsenud finaali. See-eest teatemeeskond koos Michael Frateri, Dwight Thomase ja Christopher Williamsiga jooksis 38,62 nagu Inglismaa koondiski. Fotofinišiga tunnistati Inglismaa võitjaks. Jamaica viimast vahetust jooksis Powell, Inglismaa viimast vahetust Darren Campbell.
2003 tuli Powell Jamaica meistriks 100 meetri jooksus. Seevastu 2003. aasta maailmameistrivõistlustel diskvalifitseeriti ta veerandfinaalis valestardi tõttu. Samas jooksus diskvalifitseeriti ka USA jooksja Jon Drummond, kes korraldas sellest suure etenduse, keeldudes rajalt lahkumast. Untsu läks ka 4×100 m teatejooks: poolfinaalis aitas ta meeskonna küll finaali, kuid finaalis meeskonna teine teatevahetus ebaõnnestus ja Powell viimases vahetuses ei saanudki oma võimeid näidata. Samal aastal jäi ta IAAF-i finaalvõistlustel seitsmendaks.
12. juunil 2004 viis Powell oma isikliku rekordi alla 10 sekundi, joostes oma kodulinnas Spanish Townis riiklikel juunioride meistrivõistlustel kergejõustikus 9,99 taganttuulega 1,8 m/s. Kaks nädalat hiljem jooksis ta Jamaica meistrivõistlustel 9,91 ja läks olümpiamängudele medalisoosikuna. Olümpiafinaalis jooksis ta 9,94 ja see andis 5. koha. Pärast seda jättis ta jooksmata 200 m jooksu finaali, ehkki oli viimasena finaali pääsenud. Samuti jäi tal jooksmata teatejooks, sest poolfinaalis olid tema kaaslased saanud aja 38,71, mis andis alles 11. koha.
Pärast olümpiamänge 3. septembril toimunud Van Damme mälestusvõistlustel Brüsselis jooksis Powell seevastu Jamaica rekordi 9,87. Lisaks võitis ta IAAF-i finaalvõistlused nii 100 m kui ka 200 m jooksus, olles läbi aegade ainus, kes seda suutnud. Hooaja lõpul oli ta maailma edetabelijuht 100 meetri jooksus ja 4. kohal 200 meetri jooksus.
Mais 2005 püstitas Powell uue rahvusrekordi 9,84. Samal aastal 14. juunil püstitas ta Ateenas uue maailmarekordi 9,77 taganttuulega 1,6 m/s, ületades sajandikuga Tim Montgomery maailmarekordi, mis hiljem dopingutarvitamise tõttu tühistati. Powell jooksis samal rajal, millel Maurice Greene oli 1999 püstitanud maailmarekordi 9,79. Samal aastal tuli ta Jamaica meistriks ja aasta lõpuks oli jooksnud 3 hooaja kiireimat aega, kuid maailmameistrivõistlused pidi ta vigastuse tõttu vahele jätma. Siiski valiti ta maailmarekordi eest Kesk-Ameerika aasta parimaks sportlaseks, samuti Jamaica aasta sportlaseks.
2006 oli Powelli edukaim hooaeg, mille eest ta valiti taas Jamaica ja Kesk-Ameerika parimaks sportlaseks ja maailma parimaks kergejõustiklaseks (viimasega kaasnes 100 000 USA dollarit), samuti Rahvaste Ühenduse aasta sportlaseks. Ta tuli Rahvaste Ühenduse meistriks 100 m jooksus ja 4×100 m teatejooksus. Ta võitis 6 IAAF-i Kuldliiga võistlust ja teenis veerand miljonit dollarit. Ta tuli 25. juunil Kingstonis Jamaica meistriks 200 m jooksus isikliku rekordiga 19,90. 11. juunil Gatesheadis ja 18. augustil Zürichis kordas ta maailmarekordit 9,77, taganttuulega vastavalt +1,5 ja +1,0 m/s. Maailma karikavõistlustel oli ta Ameerika teatemeeskonna ankrumees, kuid meeskond katkestas.
thumb|Asafa Powell kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 2007 2007 tuli taas Jamaica meistriks 100 m jooksus, kuid sai finaalis pisut vigastada ja maailmameistrivõistlustel jäi 9,96-ga alles kolmandaks Tyson Gay ja oma tädipoja Derrick Atkinsi järel. Siiski aitas ta Jamaica teatemeeskonna hõbemedalile. Ta jooksis viimast vahetust ja pääses rajale alles viiendana, kuid möödus kolmest vastasest, Suurbritanniast sealjuures alles finišijoonel. USA võitis. Sealjuures püstitas ta lendstardist 100 m jooksu maailmarekordi 8,84.
Sama aasta 9. septembril jooksis ta Rietis uue maailmarekordi 9,74 (tuul +1,7 m/s). See toimus IAAF-i Grand Prix' poolfinaalis ja oli näha, et viimastel meetritel laskis Powell end lõdvaks. Finaalis sai ta aja 9,78 (tuul 0,0 m/s). Selle eest valiti ta kolmandat korda järjest Jamaica ja Kesk-Ameerika aasta sportlaseks.
2008. aasta rikkusid vigastused. Usain Bolt võttis 31. mail Powellilt ka maailmarekordi, joostes 9,72. Olümpiafinaali pääses kolm jamaicalast, kellest Bolt püstitas 9,69-ga uue maailmarekordi, Powell jooksis 9,95 ja oli 5. ning Michael Frater 9,97-ga 6. 7 päeva hiljem sai Powell siiski olümpiakulla, joostes viimast vahetust teatemeeskonnas. Sealjuures püstitati maailmarekord 37,10 ja Powell sai lendstardist aja 8,70, millest kiiremini pole jooksnud keegi. Sama aasta 2. septembril jooksis ta isikliku rekordi 9,72 taganttuulega +0,2 m/s.
Isiklikku
Asafa Powell on 190 cm pikk ja kaalub 88 kg. Ta peab oma eeskujuks Maurice Greene'i. Talle meeldib koos sõpradega aega veeta.
Höxteri kreis
Höxteri kreis [ˈhœkstɐ] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Ajalugu
Praeguse Höxteri kreisi ala oli Paderborni piiskopkonna osa, kuni see 1802. aastal Preisimaaga liideti. 1816. aastal lõi uus Preisi valitsus piirkonda kolm kreisi, Höxteri, Brakeli ja Warburgi. 1832. aastal Höxter ja Brakel ühendati.
Praegune kreis loodi 1975. aastal, kui ühendati endised Warburgi ja Höxteri kreisid. Samal ajal ühendati kreisi linnad ja vallad, et moodustada 10 praegust omavalitsust.
Geograafia
Geograafiliselt hõlmab kreis kõrgendiku Teutoburgi metsast idas, eriti Eggegebirge, ja Weserberglandi osi. Kõrgeim punkt on Köterberg (496 m). Peamine jõgi on Weser kreisi idaosas.
Linnad ja vallad
thumb|300px|left|Linnad ja vallad Höxteri kreisis
Marion Bartoli
Marion Bartoli (sündinud 2. oktoobril 1984 Ülem-Loire'i departemangus Le Puy-en-Velays) on Prantsusmaa tennisist.
14. augustil 2013 teatas ta oma sportlaskarjääri lõpetamisest.
12. augusti 2013 seisuga oli Bartoli WTA edetabelis 7. kohal. See on tema karjääri parim koht.
Bartoli on korsika päritolu. Tema isa Walter oli arst ja tema ema Sophie on meditsiiniõde. Marionil on vanem vend, kes on sõjaväelane.
Marion hakkas tennist mängima 6-aastaselt. Kui ta 2001 elukutseliseks hakkas, loobus isa tööst arstina ja hakkas tema treeneriks.
Täiskasvanute turniire hakkas ta mängima 16-aastaselt, esialgu noorteturniiridega vaheldumisi. Sel aastal võitis ta USA lahtised meistrivõistlused neidudele, alistades finaalis Svetlana Kuznetsova 4:6, 6:3, 6:4. Aasta lõpuks oli ta maailma neidude edetabelis 3. ja naiste edetabelis 304. kohal.
2002. aastal saabus USA lahtistel tema senise karjääri tipptulemus. Ta oli maailma 231. reket ja saanud turniirile vabapääsmega. Esimeses ringis kohtus ta endise maailma esireketi ja USA lahtiste võitja Arantxa Sánchez Vicarioga, kes oli asetatud 25. numbrina. Bartoli võitis 6:3, 6:1. Teises ringis võitis ta Paraguay tennisisti Rossana de los Riose, kes oli sel ajal maailma number 70, kolmes setis. Kolmandas ringis kohtus ta järgmise endise maailma esireketi ja USA lahtiste võitja Lindsay Davenportiga ja seekord kaotas 6:3, 6:1. See võit tõstis teda maailma edetabelis sadakond kohta ja aasta lõpul oli ta WTA 104. number.
Marion Bartoli on kahel korral mänginud suure slämmi turniiri finaalis. 2007. aasta Wimbledoni turniiri finaalis kaotas ta Venus Williamsile tulemusega 4:6, 1:6. 2013. aastal alistas ta finaalis 6:1, 6:4 Sabine Lisicki ja võitis oma esimese suure slämmi turniiri. 2009 jõudis ta Austraalia lahtistel poolfinaali, kus kaotas Vera Zvonarjovale 3:6, 0:6. 2011 jõudis ta Prantsusmaa lahtistel poolfinaali.
Bartoli on paarismängus mänginud 7 WTA turniiri finaalis. Neist 3 on ta võitnud ja 4 kaotanud. Tal pole olnud kindlat paarilist: iga kord on tal finaalis olnud erinev paariline. simest korda jõudis ta finaali 9. veebruaril 2003 Pariisis koos Stéphanie Cohen-Aloroga, aga nad kaotasid Austria–Šveitsi paarile Barbara Schett – Patty Schneider 6:2, 2:6, 6:7 (5:7). Kolmas finaal tõi võidu: 11. aprillil 2004 võitis ta Casablancas koos Émilie Loit'ga Belgia–Sloveenia paari Els Callens – Katarina Srebotnik 6:4, 6:2. Pärast 8. jaanuari 2007 Sydney turniiri pole ta paarismängus finaali jõudnud.
Bartoli on üksikmängus mänginud 18 WTA turniiri finaalis. Neist 7 on ta võitnud ja 11 kaotanud. Esimest korda jõudis ta finaali 7. jaanuaril 2006 Aucklandis ja kohe tuli võit Vera Zvonarjova üle 5:2, 6:2.
Kuimetsa vald
Kuimetsa vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950.
Marion Bartoli
Bartoli on olnud aasta lõpus WTA edetabelis 50 parema hulgas alates 2004. aastast ja 20 hulgas alates 2006. aastast. Parim aastalõpukoht on 9. 2011. aastast.
Kuimetsa vald
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kaiu valla maa-alast, välja arvatud Tammistu nr. 19 ja 19-a talude, Riigi tagavaramaa ja Väätsa metskonna Selja metsandiku kvartaalide nr. 39–41, 50–55, 59–61 ja 81–84 maa-alad; senise Kuimetsa valla maa-alast, välja arvatud Habaja mõisa järgi olevate heinamaatükkide maa-alad; senise Vahastu valla maa-alast, välja arvatud kirdepoolne metsa maa-ala kuni Vahastu ja Väätsa mõisade piirini ning Väätsa metskonna Selja metsandiku kvartaali nr. 62 ja heinamaatüki nr. 25 maa-alad; senise Ingliste valla Loosalu talu nr. XVIII ja Loosalu raba maa-aladest. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad 1939. aastal oli vallas 2728 elanikku, territooriumi suurus oli 24 124,83 ha.
1939. aastal kuulusid Kuimetsa valla koosseisu: Ärisma, Kasvandu, Salutaguse, Toomja, Kaiu, Karitsa, Lihu, Toila, Viirika, Vaopere, Oblo, Lagevainu, Siuge, Kaomäe, Tamsi, Kuimetsa ja Ees-Põllika, Kuimetsa asundus, Põlliku, Oraniku ja Päri, Leede, Nõmme, Vahastu, Tagasmäe, Määrissoo ja Saunametsa külad. .
Esimene vallavanem oli Jüri Vilsoo.
1940–1941 oli valla täitevkomitee esimees Karl Pressel, kes oli olnud ka Kuimetsa valla täitevkomitee esimees aastail 1917–1918. Ta evakueerus Tatari ANSV-sse ja suri seal 1943. aastal.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kaiu külanõukogu, Kuimetsa külanõukogu ja Vahastu külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Rapla rajooni koosseisu.
Jiddu Krishnamurti
pisi|Jiddu Krishnamurti Jiddu Krishnamurti (telugu keeles జిడ్డు కృష్ణ మూర్తి) (ka J. Krishnamurti (జే. కృష్ణ మూర్తి); 12. mai 1895 Madanapalle, India impeerium – 17. veebruar 1986 Ojai, California) oli india (telugu) päritolu filosoof ja vaimne õpetaja. Ta kirjutas ja kõneles filosoofilistel ja vaimsetel teemadel, kuid rõhutas, et ta pole guru, ega tahtnud rajada uut filosoofiat.
Oma tähtsamates publikatsioonides käsitleb Krishnamurti vaimseid küsimusi, nagu täieliku vaimse vabanemiseni jõudmine meditatsiooni teel, ning ka filosoofilisi ja religioosseid küsimusi.
Eriti tuntuks sai Krishnamurti Teosoofilise Ühingu juhtide kaudu. Annie Besant kuulutas ta 1910 tulevaseks "maailmaõpetajaks" ning talle asutati ordu Order of the Star in the East.
Elulugu
Jiddu Krishnamurti sündis 1895 Lõuna-Indias ortodoksses brahmiinide perekonnas Sanjeevamma ja Narianiah Jiddu kaheksanda lapsena ning sai vastavalt hinduismi traditsioonile kaheksanda lapsena sündinud pojana nimeks 'Krišna kujul'. Jiddu (kirjutatud ka kujul "Geddu") oli tema perekonnanimi. Isa oli koloniaaladministratsiooni teenistuja.
Hoolimata oma abikaasa protestist nõudis ema, kellel oli eelaimus, et pojast saab midagi erilist, et ta sünnitaks puja-ruumis, kuhu tohtis siseneda ainult pärast rituaalset puhastust. Krishnamurti sündis 12. mai öösel kell 00.30. Brahmiinide kalendri järgi tähendas see 11. maid, sest kalendripäeva algust loeti kella neljast hommikul. Erinevalt ema varasematest sünnitustest oli sünnitus kerge. Järgmisel hommikul näidati poja horoskoopi tuntud astroloogile, kes ütles, et temast saab väga suur mees, ning jäi endale kindlaks ka aastaid hiljem, kui tundus, et ennustus ei taha täituda.
Vanemad olid teise astme nõod. Neil oli kokku 10 last, kellest täiskasvanuks sai kuus. Nad olid ranged taimetoitlased, kes ei söönud isegi muna. Nad viskasid ära toidu, "millest inglase vari oli üle käinud."
Aastal 1903 asus perekond elama Cudappah'sse, kus Krishnamurti oli kaheaastaselt haigestunud malaariasse ja oleks peaaegu surnud (tal oli veel mitu aastat hiljem malaariahooge, nii et ta ei saanud ninaverejooksude tõttu kooli minna ja oli emaga lähedasem kui teised lapsed.
Ta armastas koos emaga templis käia.
Ta oli tundlik ja haiglane laps; et ta oli "ebamäärane ja unistav", peeti teda sageli vaimselt alaarenenuks; koolis peksid teda õpetajad ja kodus isa. Mitukümmend aastat hiljem meenutas Krishnamurti oma lapsepõlve meeleseisundit: "Ükski mõte ei sisenenud tema meelde. Ta vaatas ja kuulas ja ei midagi muud. Kunagi ei tekkinud mõtet oma assotsiatsioonidega. Ei olnud kujutlemist. Sageli proovis ta mõtelda, kuid ühtki mõtet ei tulnud"
Ta armastas loodust, ja see jäi talle kogu eluks: "...Tal oli alati see kummaline distantsi puudumine enda ning puude, jõgede ja mägede vahel. See ei olnud kultiveeritud." Ta võis väga pikalt seista ja vaadata puid ja pilvi, lilli ja putukaid.
Krishnamurtil ilmnes ka võime jälgida ja meelde jätta mehhanisme ning käteosavus, mis võimaldas neid uuesti kokku panna. Ta võttis isa kella koost lahti, et näha, kuidas see töötab, ning keeldus kooli minemast ja isegi söömast, kuni kell on uuesti kokku pandud.
Krishnamurti oli väga helde; ka see jäi talle kogu eluks. Sageli tuli ta koolist koju, olles kõik koolitarbed mõnele vaesemale koolivennale ära kinkinud. Kui kerjused käisid hommikul kombe kohaselt keetmata riisi küsimas ja ema ta välja riisi jagama saatis, valas ta kogu riisi esimesele mehele ning läks tuppa lisa küsima. Kui kerjused tulid õhtul keedetud toitu küsima ja teenija tahtis neid ära ajada, jooksis Krishnamurti tuppa toitu tooma. Kui ema jagas lastele maiustusi, võttis Krishnamurti oma osast ainult osa ning andis ülejäänu ära.
Kui poiss oli 10 ja poole aastane, suri ema, keda poiss väga armastas. Mälestustes, mis ta kirjutas 18-aastaselt, mainis Khrishnamurti, kuidas ta "nägi" oma kõige vanemat, väga spirituaalse loomusega õde, kes oli surnud 20-aastaselt 1904 (tema ja ema "nägid" mõlemad õde samas kohas aias), ja veel selgemini oma ema, kes oli surnud 1905. Seda kinnitas ka isa.
Krishnamurti klammerdus veel tihedamalt kolm aastat noorema venna Nitya (Nityananda) külge. Erinevalt temast oli vend koolis taibukas.
Krishnamurti isa Naraniyah oli üks Teosoofilise Ühingu vanemaid liikmeid, kelle Jelena Blavatskaja oli 1882 isiklikult vastu võtnud, kuigi ta oli ortodoksne brahmiin "Teosoofia hõlmas kõiki usundeid." 1907. aasta lõpul sunniti isa 52-aastaselt riigiametist pensionile minema, ja tema pension oli pool tema palgast. Et tema sissetulek oli väike, kirjutas ta tollasele Teosoofilisele Ühingu presidendile Annie Besantile, küsides mis tahes töökohta ühingu peakorteris Adyaris. Ta saigi Teosoofilise Ühingu Adyari keskuses kindla ametnikukoha ning kolis jaanuaris 1909 oma nelja pojaga elama selle vahetusse lähedusse. Nad olid algselt määratud elama majakesse kohe teosoofide krundi kõrval, kus ei olnud korralikke hügieenitingimusi. Vaesuse tõttu olid Krishnamurti ja tema vennad varsti näljas ja neil olid täid.
Aprillis 1909 avastas teosoof Charles Webster Leadbeater, kes oli kuulutanud end selgeltnägijaks, jalutuskäigul teosoofide valduses Adyari jõe ranna ääres noore Krishnamurti (kes samuti koos teistega sageli rannas käis) ning ütles, et tal olevat ebatavaliselt ilus aura ("kõige imelisem aura, mida ta iial oli näinud, vähimagi isekuseta"). Krishnamurti välimus oli tunnistajate ütluste järgi tavaline, mittemidagiütlev ja hoolitsemata. Poissi peeti ka "eriti nürimeelseks"; tal oli sageli "äraolev ilme", mis "andis talle peaaegu "lolli ilme". Leadbeater jäi "kõigutamatuks", et poisist saab "suur õpetaja."
Pupul Jayakar tsiteerib oma Krishnamurti biograafias Krishnamurti juttu sellest oma eluperioodist umbes 75 aastat hiljem: "Poiss oli alati öelnud: "Ma teen kõik, mida te tahate." Selles oli lömitamise, alandlikkuse element. Poiss oli ebamäärane, ebakindel, hajevil; paistis, nagu ta ei hooliks sellest, mis toimub. Ta oli nagu suure auguga nõu, millest kõik, mis sisse pandi, läbi läks, midagi ei jäänud sisse." Isa loal hakkas Leadbeater poissi kasvatama ja hooldama. Mõned Adyari teosoofid ootasid parajasti Jelena Blavatskaja tööd edasiviiva suure õpetaja ("maailmaõpetaja" või Isand Maitreja) ilmumist. Usuti, et maailmaõpetaja on inimene, kelle "33. eluaastal, nagu Jeesuse, varjutab Kristus". Enne Krishnamurtit oli Leadbeater juba toonud Chicagost Adyari poisi, et kujundada temast maailmaõpetaja "kandja"; viie aasta pärast sõitis poiss Chicagosse tagasi ning temast sai seal advokaat.
Aastal 1912 saadeti Krishnamurti ja tema vend Nitya Inglismaale edasi õppima. Et võimaldada lastele paremat tulevikku, loovutas isa Krishnamurti ja Nitya hooldusõiguse Annie Besantile; 1913 ja 1914 nõudis ta seda tulutult kohtu kaudu tagasi.
22. detsembril 1911 asutas George Arundale Annie Besanti loal ordu Order of the Star in the East, mille peaks nimetati Krishnamurti. Ordu pidi tasandama teed maailmaõpetaja taastulekuks 33. eluaastal. Ordul oli vähe reegleid. Liikmed tegelesid humanitaarabiga. Ordu oli Teosoofilisest Ühingust organisatsiooniliselt sõltumatu, kuid algaastatel kuulusid sellesse peaaegu ainult esimese liikmed. Teosoofilise Ühingu Society Saksamaa sektsiooni peasekretär Rudolf Steiner protesteeris peagi ordu tegevuse vastu oma piirkonnas ning heitis välja peaaegu kõik oma sektsiooni liikmed, kes kuulusid ka ordusse. See oli vastuolus Theosophical Society Adyari põhikirjaga. Et Annie Besantil ei õnnestunud Steinerit veenda põhikirja järgima, kandis ta veebruaris 1913 sektsiooni asutamisüriku üle nendele loožidele, mis nõustusid põhikirja jätkuvalt tunnustama. Steineri pooldajad olid juba detsembris 1912 Kölnis asutanud Antroposoofilise Seltsi.
Õpetuse areng
Pärast noore Krishnamurti vastuvõtmist teosoofilisse ühingusse kasvas ta üles täielikult selle ühingu mõju all. C. W. Leadbeater ja Annie Besant määrasid, kellega ja millises ümbruses Krishnamurti tohtis lävida.
Augustis 1922 in Ojais algas Krishnamurtil transformatsiooniprotsess (ta ise nimetas seda "protsessiks"), mis kestis sügiseni 1924.
Järgnevatel aastatel tekkis Krishnanurti ja teosoofilise ühingu vahele lõhe: peaaegu plahvatuslikult sagenesid teosoofilise ühingu juhtivate ja prominentsete liikmete "initsiatsioonid" okultsete meistrite poolt. See, maailmaülikooli ja uue maailmausundi rajamise väljakuulutamine ning armastatud venna Nitya varajane surm kõigutasid tema seniseid ettekujutusi ja tema usku "meistritesse" oluliselt.
3. augustil 1929 saatis ta järgmise kõnega laiali tema jaoks asutatud organisatsiooni Order of the Star in the East: "Ma kinnitan, et tõde on radadeta maa ning pole radu, mis selleni viiksid – ei usundeid, ei sekte. See on minu seisukoht, mida ma pooldan absoluutselt ja tingimusteta. Tõde on piirideta, teda ei saa tingida, temani ei saa jõuda etteantud teid pidi ja seetõttu ei saa teda ka organiseerida. Sellepärast ei tohiks asutada organisatsioone, mis viivad või sunnivad inimesed teatud kindlale rajale. Kui te olete seda kord mõistnud, siis te taipate, et on täiesti võimatu usku organiseerida. Usk on absoluutselt individuaalne asi ning seda ei saa ega tohi suruda organisatsioonidesse. Kui seda tehakse, saab sellest midagi surnut, tardunut; temast saab himu, sekt, usund, mis teistele peale surutakse. (...) Ma ei tahaks kuuluda ühessegi spirituaalsesse organisatsiooni, olgu see mis laadi tahes, ja ma palun teil seda mõista. Ma rõhutan veel kord, et ükski organisatsioon ei saa viia inimest vaimsuse juurde. Kui selleks otstarbeks on asutatud organisatsioon, saab sellest kark, mis teid nõrgestab, vangla. Säärased organisatsioonid sandistavad indiviidi, takistavad tal kasvada ja elada oma ainulaadsust, mis seisneb ju selles, et ta avastab selle absoluutse, piiramatu tõe üksinda. See on veel üks põhjus, miks mina – olles selle ordu president – olen otsustanud selle laiali saata. Keegi ei ole mind selleks otsuseks sundinud ega veennud. See ei ole õilis tegu, sest ma ei taha jüngreid ega pooldajaid; ma mõtlen seda nii, nagu ma ütlen. Niipea kui hakatakse kedagi järgima, lakatakse järgimast tõde."
Ent alles pärast 1947. aastat algas Krishnamurti laialdane tegutsemine, mida ta jätkas vaibumatu jõuga ning muutuva aja vajadustega kohandatud teemadega kuni surmani. Esimestel aastatel pärast teosoofilisest ühingust lahtiütlemist andis ta palju intervjuusid ja pidas arvukalt diskussioone, hiljem kerkisid esiplaanile ettekanded.
Põhilised mõtted
Krishnamurti õpetus lähtub täieliku "vaimse" vabaduse võimalikkusest, mis põhineb oma "loomuse" tundmaõppimisel ning oma meele ja selle reaktsioonide vaatlemise kaudu hetkel, mil need aset leiavad. Tema õpetuses (mis polegi õieti õpetus) on keskne ütlus: "Tõde on radadeta maa" (Truth is a pathless land). Ükski meetod, usund ega õpetaja ei saa viia tõeni. Igaüks vastutab ise oma tee eest.
Krishnamurti ei ole teinud oma ütlustest teooriat. Kõigis ettekannetes räägib ta, et selles, mida ta ütleb, tuleb kahelda, sest ainult see, mida me ise tunnetame, on tõeline taipamine, mitte see, mida me raamatutest loeme. See kehtib ka tema raamatute kohta. Ta püüdis kõigiti takistada uue ideoloogia tekkimist nendest. Selle asemel peavad tema ütlused meid ergutama iseenda elu ja kogu elu tõde ise üles leidma.
Üksikteemad
Krishnamurti uskus, et kõik inimlikud konfliktid on vaid meie siseseisundi toimed. Alustada ei tule mitte ühiselu pahede välisest kõrvaldamisest, vaid kõigepealt tuleb mõelda inimese seesmisele transformatsioonile, radikaalsele muutusele, millel pole midagi pistmist maailmavaate ega usundiga. Ilmselt on inimene tingitud traditsioonidest ja eelarvamustest, nagu näiteks rahvus, rass ja sugu. On inimesi, kes nende eraldustega üksteist hävitavad: "Saab üha selgemaks, et mitte keskkonnaprobleemid, näljasurm ja vaesus ega üldine ebaõiglus ei ole tegelik probleem, vaid see tõsiasi, et inimesest saab üha enam selle maailma terror. On inimesi, kes üksteist hävitavad. Nad lõhenevad hävitavate eraldavate protsesside toimel klassideks ja rahvusteks. (...) Me oleme saanud vastastikuseks ohuks; sest meid lahutavad organiseeritud religioonid, usutunnistused ja dogmad oma rituaalidega, kogu see mõttetus. Sõjad, sõjaks valmistumine ja aatomipommid – kõik te teate selle maailma õudust. (...) Miks me oleme pärast miljoneid aastaid evolutsiooni, mil me oleme kogunud tohutud teadmised ja kogemused, ikka veel needsamad? Miks me ikka veel kannatame, ikka veel vihkame üksteist, elame isiklikes illusioonides? Miks me oleme hõimus kinni, kaitseme rahvusi? Kus on selle põhjus?"
See on küsimus, mida Krishnamurti aina uutes variatsioonides üha uuesti tõstatab. Lugeja ei tohi aga oodata tavalises mõttes vastust. Vastupidi, ta pöörab küsimuse küsijale tagasi: "Ta õpetas kuulajat vaatama ennast nagu peeglist – vaatlema oma valu, oma raevu, hirmu ja üksildust."
Mina
Üks keskne punkt Jiddu Krishnamurti õpetuses on mina küsimus.
Kui psühhoanalüüsi järgi seisneb psühholoogia ülesanne mina teadvustamata osade integreerimises minasse, et niiviisi lahendada (juba tekkinud) konflikte, siis Krishnamurti näeb probleemi õieti juba mina eksisteerimiseks: ei tule püüda mina stabiliseerida, vaid sellest lahti saada. Mina (Krishnamurti ei erista seda isest ja egost) ongi kõigi konfliktide põhjus. Mina on mõtlemise saadus, paljas mõtlemise struktuur.
Mõtlemine
Mõtlemine ei saa olla meie konfliktide lahenduseks, samuti mitte sellest tulenevad maailmavaated, kindlad väärtused, isiklikud vaated jne. Mõtlemine on lahutav, analüütiline protsess, mis ei saa kunagi olla tegelikkus. See on refleksioon meie isiklikust, tingitud vaatest asjadele.
"Mõtlemine on protsess ajas ja ruumis. Mõtlemine on mälu, mineviku meenutamine. Mõtlemine on teadmise aktiivsus (...) teadmine ei ole kunagi täielik. Ta käib alati käsikäes teadmatusega. (...) Aeg, teadmine, mälu, mõtlemine on üksainus ühik."
Ideed ja ideaalid
Krishnamurti ei omista ideedele ja ideaalidele maailma parandavat tähtsust, vaid püüab näidata nende ohtlikkust, kui nad pärinevad ainult mõtlemisest ja minast.
"Idee on meile tähtsam kui tegelikkus; see, mis me peaksime olema, on meil rohkem südame peal kui see, mis me oleme. (...) Meie püüdlus on suunatud täielikult sellele, et suruda seda tegelikkust oma ettekujutuse šablooni. Et see meil ei õnnestu, loome sellega vastuolu selle vahel, mis on, ja selle vahel, mis peaks olema. See, mis peaks olema, on meie idee, meie fantaasia looming, nii et illusioon ja tegelikkus satuvad konflikti – mitte väljaspool, vaid meis enestes."
Aeg
Krishnamurti eristab kronoloogilist ja psühholoogilist aega. Tema arutluste keskmes ei ole kronoloogiline aeg, vaid aja psühholoogiline tähendus: "Aeg on idee ja toimingu vaheline vahemik."
"Mõtlemine, mis on sellesse protsessi sisse püütud, esitab küsimuse: "Mis on aeg?" Ja see uuriv küsimus tuleb aja mehhanismist. Sellepärast pole järeleuurimisel väärtust, sest mõte on aeg. Eilne on tekitanud mõtlemise, ja nõnda jaotab mõte aja eilseks, tänaseks ja homseks. Või ta ütleb: "On ainult olevik," ja unustab seejuures, et olevik ise on eilse tulemus."
Kasvatus
Krishnamurti kritiseerib meie ühekülgset teadmiste omandamise rõhutamist ning võimalikult konfliktideta lülitamist meie ühiskonna mehhanismidesse, kus on väärtused ja traditsioonid, mis sageli seavad esiplaanile saavutused ja edu. Seevastu tõeline kasvatus peaks "õpilast aitama ära tunda kõik ühiskondlikud eristused ja eelarvamused ning need endalt maha rebida – see oleks ainult reaktsioon ühiskonnale, mitte vaba tegutsemine – vaid tuleb uurida meie korrumpeerima ühiskonna toimeid meis endis.
Ilmselt ei ole hariduskontseptsioonid ja -reformid toonud põhjapanevat muutust: "Kui ei mõisteta inimese kogu keerukat olemust, tekitab paljas reformimine vaid segadusse ajavat iha edasiste reformide järele." Ainult iseenese järele küsimine ja iseenda mõistmine, mitte põhimõtete, autoriteetide ja ideaalide ülevõtmine võivad kaasa tuua tõelise muutuse: "Mis on kasvatus? Põhiliselt on see kunst õppida, mitte ainult raamatutest, vaid kogu eluliikumise kaudu. (...) Raamatud on tähtsad, aga palju tähtsam on uurida seda raamatut, mis on teie enese lugu, sest teie olete kogu inimkond. Selle raamatu lugemine on õppimise kunst."
Eesti keeles
Raamatud
Gustaf Evertsson Horn
Vabahärra Gustaf Evertsson Horn af Marienborg (1614 Autise mõis, Lemu, Soome – 27. veebruar 1666 Stade, Bremen-Verden) oli Rootsi sõjaväelane ja riiginõunik.
Sündis 1614. aasta Issanda taevaminemise pühal feldmarssal Evert Horni (1585–1615) ja Margareta Fincke (surnud 1647) pojana.
Teenis välja kapteni 1635, koloneli 1640 ja ratsaväekindrali 1647 auastme. 30. aprillil 1651 sai ta koos onupoja, Kuramaa rügemendi ülema Henrik Henriksson Horniga (1618–1693) Rootsi vabahärraks ja immatrikuleeriti 1652. aastal Rootsi rüütelkonda Horn af Marienborg vabahärrasuguvõsana nr 21. Samal aastal ülendati kindralleitnandiks.
Ta maeti perekonna koori Turu toomkirikus.
Perekond
Abiellus 20. augustil 1638. aastal Maria Mörneriga (1619–1643), kes oli Västernorrlandi ja Västerbotteni maavanema Stellan Otto von Mörneri (1580–1645) ja tema esimese naise Maria von der Grünau (1583–1634) tütar. Abielust sündisid:
Kolmas abikaasa oli 19. märtsist 1661 Maria Silfverhielm (surnud 1712), kes oli Arvid Isaksson Silfverhielmi tütar ja pärast Gustaf Horni surma abiellus 1673. aastal Turu õuekohtu presidendi Ernst Johan Creutziga (1619–1684). Abielust sündis:
Serena Williams
pisi|Serena Williams aastal 2004. pisi|Serena Williams (2008)
Serena Jameka Williams (sündinud 26. septembril 1981) on Ameerika Ühendriikide tennisist, olümpiavõitja.
8. juulil 2002 tõusis ta WTA edetabeli aasta esinumbriks. Ta on esinumber olnud ka 2009., 2013., 2014. ja 2015. aastal. Teda peetakse üheks ajaloo parimaks naistennisistiks.
Osalemine WTA turniiridel
Williams on karjääri jooksul olnud Women's Tennis Association (WTA) edetabelis esikohal 319 nädalat (läbi aegade 3. tulemus), selle hulgas 186 nädalat järjest (jagab esikohta Steffi Grafiga). Viiel aastal lõpetas ta edetabelis esikohal. Arvestusega 1968. aastast, kui Suure Slämmi turniiridel hakkasid koos mängima amatöörid ja profimängijad, on Williams ainsana võitnud turniiridel 23 üksikmängu tiitlit. Kõigi aegade arvestuses on ta selle tulemusega Margaret Courti (24 turniirivõitu) järel teisel kohal. Lisaks on ta võitnud naispaarismängus 14 ja segapaarismängus 2 Suure slämmi turniiri. Sealjuures on Suure slämmi turniirifinaalide võiduprotsent suur: ta on kaotanud 10 finaali üksikmängus (23 finaalist) ja 2 segapaarismängus (4-st), naispaarismängus kaotusi ei saanud (14-st). Kõik võidud naispaarismängus on saadud oma õe Venus Williamsiga.
Suure slämmi turniiridel on ta võitnud 367 kohtumisest 311 (võiduprotsent on 84,7). Kõigil WTA turniiridel on Williams osalenud 98 finaalis, millest on võitnud 73. Ta on võitnud 858 mängust 704 (82,8%) ning tulnud 5 korral WTA finaalturniiri võitjaks.
Osalemine olümpiamängudel
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys loobus ta üksikmängust, kuhu oleks saanud 6. asetuse, ja osales üksnes paarismängus koos oma õega. Nad ei olnud asetatud paar. Avaringis võitsid nad kergelt Kanada paari, teises ringis Venemaa paari Jelena Lihhovtseva – Anastassija Mõskina 4:6, 6:2, 6:3, veerandfinaalis kõrgeima asetusega Prantsusmaa paari Julie Halard-Decugis – Amélie Mauresmo 6:3, 6:2, poolfinaalis 5. asetusega Belgia paari Els Callens – Dominique van Roost 6:4, 6:1 ja finaalis Hollandi paari Kristie Boogert – Miriam Oremans koguni 6:1, 6:1.
2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas ei osalenud ta vigastuse tõttu.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis osales ta nii üksik- kui paarismängus. Üksikmängus sai ta 4. asetuse ning alistas algul kergelt Olga Govortsova (Valgevene) 6:3, 6:1 ja Samantha Stosuri (Austraalia) 6:2, 6:0. 15. asetusega Prantsusmaa sportlase Alizé Cornet' alistas ta 3:6, 6:3, 6:3 ja pääses veerandfinaali, kus jäi alla 5. asetusega Venemaa tennisistile Jelena Dementjevale 6:3, 4:6, 3:6. Dementjeva tuli olümpiavõitjaks ja Venemaa sai kolmikvõidu.
Paarismängus asetati õed Williamsid teisena. Nad alistasid algul tšehhid Iveta Benešová ja Nicole Vaidišová 4:6, 7:5, 6:1, siis Jaapani paari Ayumi Morita – Ai Sugiyama 7:5, 6:2, veerandfinaalis 7. asetusega Venemaa paari Jelena Vesnina – Vera Zvonarjova 6:4, 6:0, poolfinaalis 6. asetusega Ukraina paari Aljona ja Katerina Bondarenko 4:6, 6:4, 6:1 ning finaalis 4. asetusega Hispaania paari Anabel Medina Garrigues – Virginia Ruano Pascual 6:2, 6:0.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis osales ta nii üksik- kui paarismängus. Üksikmängu veerandfinaalis alistas 4. asetusega Serena Williams Caroline Wozniacki (Taani) (8. asetus) 6:0, 6:3, poolfinaalis 1. asetusega Victoria Azarenka (Valgevene) 6:1, 6:2 ning finaalis 3. asetusega Marija Šarapova (Venemaa) 6:0, 6:1 ja tuli olümpiavõitjaks.
Paarismängus võitsid asetuseta õed Williamsid veerandfinaalis 2. asetusega Itaalia paari Sara Errani - Roberta Vinci 6:1, 6:1, seejärel poolfinaalis 3. asetusega paari Maria Kirilenko - Nadija Petrova (Venemaa) 7:5, 6:4 ning finaalis 4. asetusega Tšehhi paari Andrea Hlaváčková - Lucie Hradecká, tulles olümpiavõitjaks.
Isiklikku
Williams kasvas üles California osariigis Comptonis. Perre kuulusid tema vanemad – Oracene Price ja Richard Williams, tema vanem õde Venus Williams ning kolm emapoolset poolõde. Price'il oli eelmisest abielust kolm tütart. Kuigi mõlemad vanemad innustasid Serenat ja Venust tennist mängima, õpetas neile seda mängu põhiliselt isa Richard Williams, kes viis tüdrukud piirkonna avalikele väljakutele harjutama. Ta oli tuntud range treenerina ja õed veetsid pikki päevi tenniseväljakuil. 1991. aastal kolis perekond Florida osariiki West Palm Beachi, et Serena ja Venus Williams saaksid treenida tenniseakadeemias. Serena Williams sai elukutseliseks tennisistiks 1995. aastal.
Williams kihlus 2016. aasta detsembris veebisaidi Reddit kaasasutaja Alexis Ohanianiga. 2017. aasta aprillis teatas Williams, et on rase ja jätab ülejäänud 2017. aasta hooaja vahele. 2017. aasta septembris sündis tütar Alexis Olympia Ohanian Jr. ja 16. novembril 2017 abiellus Serena Williams Ohanianiga. 2023. aasta 1. mail teatas Williams, et on rase.
Kim Collins
Collinsi suurvõistlustedebüüt oli 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Ateenas, kus tal ei õnnestunud pääseda 100 m jooksu teise eeljooksu.
2000. aasta suveolümpiamängudel pääses ta aga esimesena oma riigi sportlaste seas olümpiamängude finaali, saades 100 m jooksus 7. koha ajaga 10,17.
Aastal 2001 Edmontonis võitis ta esimese sportlasena oma riigist maailmameistrivõistluste medali – pronksmedali 200 m jooksus, jagades 3. kohta Shawn Crawfordiga. 100 m jooksus jäi ta ajaga 10,07 kuuendaks.
Võit 100 m jooksus 2003. aasta maailmameistrivõistlustel ajaga 10,07 on Collinsi seni suurim saavutus. Rivaal Maurice Greene langes poolfinaalis välja. Finaalis jäid nelja esimese ajad 0,02 sekundi sisse. Collins võitis ning sai oma riigi esimeseks maailmameistriks. See oli üks napimaid võite 100 m jooksu ajaloos.
2004. aasta Ateena olümpiamängudel oli ta 100 meetri jooksus kuues, kuid võitis 2005. aasta Helsingi maailmameistrivõistlustel 100 meetri jooksus pronksmedali. 2008. aasta Valencia sisemaailmameistrivõistlustel jagas ta 60 meetri jooksus hõbemedali Dwain Chambersiga. 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel saavutas ta 200 meetri jooksus kuuenda koha ja jõudis 100 meetri jooksus poolfinaali. 2009. aasta Berliini maailmameistrivõistlustel piirdus ta nii 100 kui 200 meetri jooksus veerandfinaaliga.