cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iirimaa isandkond
Henry Plantagenet ja Laudabiliter
1175. aastal sõlmiti Henry ja Iirimaa ülemkuninga Ruaidrí Ua Conchobairi vahel Windsori leping.
Paavstid kinnitasid Constantinuse kingituse alusel (nüüd teadaolevalt võltsing) õiguse anda erinevatele monarhidele suveräänsus saarte üle. Väljapaistvad teadlased kahtlesid 19. sajandil Laudabiliteri enda osas, kuid seda kinnitasid paavst Aleksander III kirjad. Paavsti võim annetada kuulus ka Dictatus papae (1075–1087) valdkonda. Kuigi Laudabiliter oli viidanud Iirimaa "kuningriigile", oli paavst juba 1185. aastal selle jätkuval kuningriigina kirjeldamisel ebamäärane.
John Maata Iirimaa isandana
Olles hõivanud väikese osa Iirimaa idarannikust, kasutas Henry maad oma perekonna jagamisvaidluse lahendamiseks. Sest ta oli jaganud oma territooriumid oma poegade vahel, noorimale hüüdnimega Johan sanz Terre (John Maata), kuna talle ei jäänud valitsetavat maad. Oxfordi parlamendis 1177. aasta mais asendas Henry William FitzAldelmi ja andis Johnile tema Iiri maad, kellest sai 1177. aastal, kui ta oli kümneaastane, Iirimaa isand (Dominus Hiberniae), kusjuures territooriumi hakati Inglismaal nimetama Iirimaa isandkonnaks.
Henry oli soovinud, et John kroonitaks Iirimaa kuningaks esimesel visiidil 1185. aastal, kuid paavst Lucius III keeldus konkreetselt luba andmast, viidates väidetavalt paavst Hadrianus IV aastaid varem esitatud nõude kahtlasele olemusele. "Dominus" oli tavaline tiitel kuningale, keda ei oldud veel kroonitud, mis viitab sellele, et see oli Henry kavatsus. Lucius suri, kui John oli Iirimaal, ja Henry sai paavst Urbanus III nõusoleku ning tellis Johnile kullast ja paabulinnu sulgedest krooni. 1185. aasta lõpus oli kroon valmis, kuid Johni visiit oli selleks ajaks juba täielikku läbikukkumist tõestanud, nii et Henry tühistas kroonimise.
Pärast Johni vanemate vendade surma sai temast 1199. aastal Inglismaa kuningas ja nii sattus Iirimaa isandkond selle asemel, et olla eraldiseisev riik, mida juhtis noorem normanni vürst, Plantagenetide krooni otsese valitsemise alla. Johni järeltulijate õigusterminoloogias osutas "Iirimaa isandkond" Inglismaa kroonile kuuluvale suveräänsusele; vastavat territooriumi nimetati land of Ireland.
Alaline võitlus gaellusega
thumb|right|Pale (hall) aastal 1450
Isandkond õitses 13. sajandil keskaja soojal perioodil, sooja kliima ja paremate saakide ajal. Juurutati feodaalsüsteem ja 1297. aastal kogunes esimest korda Iirimaa parlament. Mõni krahvkonnad loodi kui shire, samal ajal kui müüriga linnad ja lossid hakkasid maastikku ilmestama. Kuid vähe sellest seotusest Euroopa tavaeluga oli kasu neile, keda normannid nimetasid "mere Irish". "Mere" tulenes ladinakeelsest sõnast merus, mis tähendab "puhas". Keskkonna lagunemine ja raadamine ei olnud kogu selle aja jooksul vähenenud, seda süvendasid märkimisväärselt inglise uustulnukad ja rahvaarvu suurenemine.
Normanni eliit ja kirikumehed kõnelesid normanniprantsuse ja ladina keelt. Paljud vaesemad asunikud kõnelesid inglise, kõmri ja flaami keelt. Gaeli aladel kõneldi iiri murdeid. Wexfordi krahvkonna yola murre oli varajaste inglise murrete ellujääja. Kildare'i värsid u. 1350. aastast on haruldane näide keskinglise keeles kirjutatud humoorikast kohalikust kultuurist.
Isandkond kannatas aastatel 1315–1318 Edward Bruce'i juhitud Šotimaa sissetungi all, mis hävitas suure osa majandusest ja langes kokku Suure näljahädaga (1315–1317). Ulsteri krahvkond lõppes 1333. aastal ja Must surm aastatel 1348–1350 mõjutas rohkem linnas elavaid normanne kui ülejäänud gaeli klanne. Normanni ja inglise kolonistide seas oli kalduvus omaks võtta suurt osa kohalikust kultuurist ja keelest, muutudes "gaelistunuks" või mõne sõnul "rohkem iirlasteks kui iirlased ise". 1366. aastal üritasid Kilkenny statuudid hoida gaeli kultuuri aspekte normannide kontrollitud aladest eemal, ehkki asjata. Kuna normanni isandkonnad muutusid üha gaelistunumaks ja sõlmisid liite kohalike pealikega, kelle võim pidevalt kasvas, kadus krooni kontroll aeglaselt. Lisaks võõrutas Plantagenetite valitsus Iiri pealikke üha enam rahvast, kellele nad sageli tuginesid oma sõjalise jõu kasutamisel. Nii normanni isandkondadel kui ka valitsusvägedel oli olnud tavaks värvata põliselanikke, kes olid nendega liitlased või kes elasid Inglise kontrollitavates piirkondades (s.o. Meath, Leinster, Osraige, Munster ja Connacht). Seda oli lihtne teha, kuna põliselanikel polnud sel ajal väga suurt rahvuslikku identiteeti ja nad olid altid palgasõdurlusele ja muutuvatele liitudele. Kuid Iiri pealikud võõrandusid Inglise valitsuse rõhuvate meetmetega üha enam ja hakkasid avalikult krooni vastu mässama. Mõned neist klannidest, kes olid varem inglastega koostööd teinud, kuid kes olid üha enam võõrandunud kuni avalikult normannivastaseks muutumiseni ja okas Dublini administratsiooni poolel, olid O'Connor Falyd, Uí Ceinnselaig, Byrne'id ja O'More'id Leixist. Need klannid suutsid oma territooriumi inglaste rünnaku eest väga pikka aega edukalt kaitsta asümmeetrilise sissisõja ja laastavate haarangute abil kolonistide valdusse. Lisaks kasvas nende põlismaiste pealike, kes polnud kunagi olnud inglaste ülemvõimu all, nagu O'Neillid ja O'Donnellid, võim, kuni neist said taas Iiri poliitika tähtsaim jõud. Ajaloolased viitavad gaeli elavnemisele või taassünni sündmustele, mis toimusid aastatel 1350–1500, selleks ajaks oli krooni valitsetud piirkond – "Pale" – kahanenud väikesele alale Dublini ümber.
Aastatel 1500–1542 tekkis segane olukord. Enamik klanne jäi kroonile truuks, vähemalt teoreetiliselt, kuid kasutades vastastikustel soosingutel põhinevat gaeli stiilis liitude süsteemi, mille keskmes oli Lord Deputy, kes tavaliselt oli valitsev Leinsteri hertsog. Knockdoe lahingus 1504. aastal võitles selline koalitsiooniarmee Galway Burke'idega. Silken Thomase 1535. aasta mäss tõi aga peamiselt inglise päritolu administraatorite poolt vähem sümpaatse valitsussüsteemi. Selle mässu lõpp ja Iiri kloostrite vallutamine Henry VIII poolt 1540. aasta paiku viis tema plaanini luua uus kuningriik olemasoleva parlamendi baasil.
Ümberkujundamine kuningriigiks
Inglise monarhid kasutasid endiselt tiitlit "Iirimaa isand", et osutada nende vallutatud maade positsioonile Iirimaa saarel. Tiitlit muutis Crown of Ireland Act, mille Iiri parlament võttis vastu 1542. aastal, kui Henry VIII nõudmisel anti talle uus tiitel, Iirimaa kuningas, ja riigi nimeks sai Iirimaa kuningriik. Henry VIII muutis oma tiitlit, kuna Iirimaa isandkond oli antud normanni monarhiale paavsti poolt; katoliku kirik pani Henry kirikuvande alla ja viimane oli mures, et Püha Tool võib tema tiitli ära võtta. Henry VIII soovis ka, et Iirimaast saaks täielik kuningriik, et ergutada suuremat lojaalsustunnet oma iiri alamate seas, kellest mõned võtsid osa tema surrender and regrant poliitikast. Suurema turvalisuse tagamiseks loodi Kuninglik Iiri Armee.
Parlament
Valitsus asus Dublinis, kuid parlamendi liikmeid võis kutsuda kohtuma ükskõik kuhu:
Kaevere
pisi|260px|[[Koresööt Kaevere küla heinamaal]]
Kaevere on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Krivasoo
Krivasoo on osaliselt üle ujutatud Narva veehoidla rajamise tõttu.
Krivasoo küla ümbruses Krivasoos toimus 16. novembrist kuni 30. detsembrini 1919 Krivasoo lahing Eesti Vabadussõjas.
1944. aasta kaitselahingutest oli seal alates veebruarist Krivasoo kott, mis piirnes läänes Tannenbergi liiniga.
Koheri
Koheri on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Francis Bacon
Francis Bacon, esimene St Albansi vikont, Verulami parun (22. või 21. jaanuar 1561 – 9. aprill 1626) oli Inglise filosoof, riigimees, esseist ja polühistor.
Bacon oli pärit mõjuvõimsast perekonnast. 23-aastaselt sai ta parlamendiliikmeks, lootes poliitilisele karjäärile. Bacon sai tuntuks juristina mitmes kuulsas kohtuasjas. Bacon ei saavutanud kuninganna Elizabeth I soosingut, kuid kuningas James I valitsemisajal õnnestus tal saada suurpitsati hoidjaks (1617) ja lordkantsleriks (1618). Õigusfilosoofina propageeris Bacon tingimusteta kohustust suverääni ees.
Filosoofina püüdis Bacon selgitada teadmiste omandamise printsiipe.
Bacon kirjutas üle 30 filosoofilise töö ning palju raamatuid ja esseesid õigusteadusest, ajaloost ja muudel teemadel. Eriti populaarsed on tema "Esseed" (1597–1625). Teine tähtsam filosoofiline teos on "The Advancement of Learning" (1605).
Bacon on kirjutanud ka utoopia "Uus Atlantis" (1627, eesti keeles 2004).
Teoses "Novum Organum" esitas ta teadmiste ümberkorraldamise plaani.
Uusaja teadusrevolutsiooni kaitsjana töötas ta välja keeruka induktsionistliku teaduse metodoloogia, mida nimetatakse Baconi meetodiks.
Elulugu
pisi|Bacon, "Sylva sylvarum" Francis Bacon sündis Londonis Strandis York House'is ja suri Highgate'is.
Francis Baconi isa oli Sir Nicholas Bacon, Elizabeth I aegne suurpitsatihoidja (Lord Keeper of the Great Seal). Francise ema, Sir Nicholase teine abikaasa Ann Cooke Bacon (1528–1610), oli oma aja haritumaid naisi. Anni isa Sir Anthony Cooke oli olnud Edward VI kasvataja. Ann oskas viit keelt (sealhulgas vanakreeka ja ladina keelt) ja oli tuttav kaasaegsete antiigiuuringutega. Ta kuulus reformeeritud ehk puritaanlikku kirikusse. Ann tõlkis inglise keelde sotsiniaanide ühe juhi Bernardo Ochino jutlused saatusest ja tahtevabadusest ning teisi religioosse sisuga raamatuid. Anni õde oli abielus Elizabeth I esimese ministri William Ceciliga. Francis oli oma vanemate viiest pojast noorim.
Kuigi see pole kindel, võib arvata, et Bacon sai lapsena koduõpetust ning tema tervis oli sel ajal õrn. On aga teada, et 1573 astus ta 13-aastaselt Cambridge'i ülikooli Trinity College'isse. Seal õppis ta hoolsalt kolm aastat, elades oma vanema venna Anthony Baconi (1558–1601) juures.
Õppides Cambridge'i ülikoolis mitmeid teadusi tuli ta järeldusele, et nii nende teaduste meetodid kui ka tulemused olid ekslikud. Kuigi ta austas Aristotelest ennast (teadmata temast nähtavasti küll kuigi palju), ei meeldinud talle kaasaegne aristotellik filosoofia, mis oli tema meelest elukauge ja kasutu. Ta pidas seda viljatuks ja asjatult vaidlushimuliseks ning selle eesmärke valedeks. Ülikoolist lahkudes oli Baconil juba tekkinud esialgne nägemus oma tulevase filosoofia põhiideedest.
27. juunil 1576 võeti Francis ja Anthony vastu Gray's Inni. Et isa püüdis poegi riigiteenistuseks ette valmistada, saatis ta nad mõni kuu hiljem koos Sir Amyas Pauletiga, Inglismaa saadikuga Prantsusmaal, Pariisi. Seal lülitati nad saatkonna koosseisu. Henri III aegse Prantsusmaa katoliiklaste ja hugenottide vahelise kodusõja tõttu poliitiliselt ja majanduslikult segane olukord võimaldas neil nii mõndagi õppida. Sellest ajast pärineb töö "The Notes on the State of Christendom", mis tavaliselt lülitatakse Francis Baconi teoste hulka. James Spedding näitas 19. sajandil, et tõenäoliselt pärineb see töö mõnelt Anthony Baconi korrespondendilt. Isa ootamatu surma tõttu veebruaris 1579 pidi Bacon Inglismaale tagasi tulema. Isa oli kõrvale pannud suure summa raha, et Francise varanduslikuks kindlustamiseks talle mõis osta. Nüüd aga jäi Francisele üksnes viiendik sellest rahast. Francisel tekkis harjumus võlgu võtta ning ta ei vabanenudki enam kunagi võlgadest. Ta pidi omandama elukutse ning läks 1579 tagasi Gray's Inni, et juriidilist haridust omandada.
Fragmendis "De Interpretatione Naturae Prooemium", mis on kirjutatud tõenäoliselt 1603. aasta paiku, analüüsib Bacon oma meelelaadi ning toob ilmsiks eesmärgid, mida ta avalikku ellu astumisel silmas pidas. Kuigi esimene lause: "Ego cum me ad utilitates humanas natum existimarem" ('kuna arvasin, et olen sündinud inimeste kasuks'), tundub esmapilgul pisut upsakana, võib seda pidada Aristotelese mõistele megalopsychos 'suurehingeline' ("Nicomachose eetika" IV.3.3, 1123) vastavaks: ta pidas end suurte asjade vääriliseks ning ka oli seda. Bacon nägi oma eluülesannet kolmes asjas: ta tahtis inimsoole tõe väljaselgitamise läbi head teha ning lootis tuua kasu oma kodumaale ning teha midagi oma kiriku heaks. Selleks vajas ta tähtsat riiklikku ametikohta. Püstitatud ülesannete täitmiseks olid tal ka eeldused: tal oli ettenägelik ja terav, kiire ja ometi ettevaatlik, mõtlik, metoodiline ja eelarvamustevaba mõistus. Peale selle paistab, et ta oli väga lahke loomuga.
1580 taotles ta oma onu William Cecili (lord Burghley) kaudu mingit ametikohta õukonnas. Seda ta ei saanud, ja järgmised kaks aastat töötas ta rahulikult Gray's Innis, kuni 1582 ta sai seal outer barrister'iks ning hiljem Gray's Inni õppejõuks.
1053
1053. aasta
Francis Bacon
Elulugu
Sel ajal sai Bacon tuttavaks kuninganna Elizabethi favoriidi Robert Devereux'ga (1567–1601). 1591. aastal tegutses ta krahvi konfidentsiaalse nõuandjana. Kui kuninganna Elizabeth 1593. aasta veebruaris 1593 kutsus kokku parlamendi, et arutada järjekordset papistide vandenõud, sai Bacon saadikukoha Middlesexi krahvkonnast.
1053
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Francis Bacon
Elulugu
Baconi käitumine sel hetkel mõjutas tõsiselt tema saatust ja seda on sageli vääriti mõistetud.
1053
Aastakümned: 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad - 1050. aastad - 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad
Francis Bacon
Elulugu
Kui 1603 tõusis troonile James I, hakkas Bacon saama kõrgeid ametikohti, sealhulgas peaprokuröri abi (Solicitor General) ja kohtuministri (Attorney General) omad. Kuninga ja parlamendi vahelistes vaidlustes kaitses Bacon monarhi õigusi.
1603 löödi Bacon rüütliks. 1618 sai temast lordkantsler ja parun Verulam ning 1621 vikont St. Albans.
Ta oli sunnitud avalikust tegevusest loobuma. Bacon tõmbus tagasi oma mõisa Gorhamburys. Ülejäänud elu pühendas ta filosoofiale ja teaduslikele katsetele.
Ta suri Highgate'is 9. aprillil 1626. Surma põhjuseks oli külmetus, mille ta sai, kui ta toppis kana lund täis, et näha, kas kanaliha saab niiviisi säilitada.
Bacon ja Shakespeare'i teosed
William Shakespeare'i näidendite autorsust on omistatud teiste seas Francis Baconile.
Teadusfilosoofia
Kuigi Bacon armastas raha ja luksust, ei olnud ta isekas, vaid püüdis teha mugavuse kättesaadavaks võimalikult suurele osale inimkonnast. See oli tema meelest võimalik ainult tehnika arendamise kaudu, mistõttu ta hakkas ühena esimestest rääkima vajadusest tunnustada ja toetada teadlasi (sealhulgas alusuuringutega tegelevaid teadlasi) ja leiutajaid. Pikas perspektiivis pidas ta tehnika arengut võimalikuks ainult loodusteaduste rakendusena. Looduse käsutamine on võimalik üksnes tänu põhjuslike seoste tundmisele.
Bacon pakkus välja ka teadusliku uurimise meetodi. Kuigi tema meetodi detailid on vananenud (ja nendel polegi võib-olla olnud praktilist väärtust), on tänapäevalgi palju pooldajaid tema üldisel lähenemisel – induktsionismil.
Hawaii osariik
Hawaii osariik on Ameerika Ühendriikide 50. osariik, mis hõlmab Hawaii saared (välja arvatud Midway saared).
Haldusjaotus
Saartel on neli maakonda:
Lisaks on Molokai saare Kalaupapa poolsaarel Kalawao maakond (endine pidalitõbiste koloonia), mis on aga omavalitsuseta ja Hawaii osariigi tervishoiuministeeriumi haldusala.
Poliitika
Hawaiist sai USA osariik 21. augustil 1959.
Osariigi kuberner on 2014. aastast alates Demokraatliku Partei liige David Ige. 2010–2014 oli kuberner Neil Abercrombie.
Hawaiist on valitud Ameerika Ühendriikide Senatisse Brian Schatz ja Mazie Hirono. Varem on olnud senaatorid Daniel Akaka ja Daniel Inouye.
Taheva valla vapp
thumb|248x248px|Taheva valla vapp Taheva valla vapp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Taheva valla vapp.
Kelts
Kelts ehk kirs (omastav kirre) on ajuti (ka kaks või rohkem aastat) külmunud pinnas. Maakoore osa, mis on oluliselt pikemat aega külmunud, nimetatakse igikeltsaks.
Taheva valla vapp
Vapp kinnitati 13. juunil 1996.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil külvatuna kolmteist rohelist heraldilist okaspuutaime: kolmes reas igas neli ning nende all, keskel üks taim.
Anthony Hopkins
Sir Philip Anthony Hopkins (sündinud 31. detsembril 1937 Port Talbotis) on Oscari, Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud Walesi filminäitleja.
Tema ühed tuntuimad rollid on inimsööjast sarimõrvar Hannibal Lecter filmis "Voonakeste vaikimine" (1991) ning tegelaskuju Anthony filmis "Isa" (2020), mõlema rolli eest võitis ta parima meespeaosatäitja Oscari.
2006. aastal anti talle Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind.
Vabana sündinud (täpsustus)
"Vabana sündinud" (inglise Born Free) võib tähendada mitut asja
Noorelt õpitud
"Noorelt õpitud" on Eesti 1991. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Jüri Sillart. Filmi tootis Tallinnfilm.
Kolila
Kolila on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Noorelt õpitud
Film oli kavandatud filmitriloogia teine film (esimene on "Äratus" (1989)); kolmas film jäi tegemata.
Kolila
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Noorelt õpitud
Film räägib 1950. aastate keskpaigast ühe Eesti kooli abiturientide ja õpetaja vahel tekkinud tülist, mis viib nii kaugele, et kohale kutsutakse võimuorganid.
Kolila
Külas asub Ridala kirik.
Sagamihara
Sagamihara (jaapani 相模原, haldusüksusena 相模原市 Sagamihara-shi) on linn Jaapanis Kanagawa prefektuuris. Piirneb põhjas Tōkyō prefektuuri ja läänes Yamanashi prefektuuriga.
2006 liideti Sagamiharaga Tsukui ja Sagamiko ning 2007 Fujino ja Shiroyama.
Võru keel
Lõunaeesti keele tänapäevastest variantidest peetaksegi omaette keeleks enamasti vaid võru keelt, mis on eesti kirjakeelest kaugeim ja eraldi keelena tunnustatud ka Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) poolt (keelekood vro). Kuna setu keelt peetakse lingvistiliselt enamasti võru keele variandiks, siis on nende kohta vahel kasutatud ka liitnimetust võru-setu keel.
Kõnelejate arv ja piirkond
Võru keelt kõneldakse põhiliselt Kagu-Eestis ajaloolise Võrumaa alal, mis hõlmab praegust Võru ja Põlva, osalt ka Tartu ja Valga maakonda (Karula, Hargla, Urvaste, Rõuge, Kanepi, Põlva, Räpina ja Vastseliina kihelkond). Võru keele oskajaid leidub tänapäeval ka Tartus, Tallinnas ja mujal Eestis. 74 499 kõnelejaga on võru keel suurima kõnelejate arvuga lõunaeesti keel. Võru keelt on ajalooliselt kõneldud ka tänapäeva Läti territooriumil Lutsi keelesaarel. Varem on võru keele jätkuks Põhja-Lätis peetud ka Leivu keelesaart, ent Petri Kallio uuemate uurimuste järgi oli leivu keel eraldiseisev lõunaeesti keel.
Ajalugu
Võru keel on üheks vanemaks läänemeresoome hõimukeeleks peetud lõunaeesti hõimukeele järeltulija. Teised tänapäevased lõunaeesti keeled või murded on mulgi, tartu ja setu. Viimane on küll võru keelega väga sarnane, kuid kuna setudel on alles väga omapärased iidsed kombed ja tugev identiteet, siis räägitakse sageli võru ja setu keelest eraldi. Eesti dialektoloogia traditsioonilise seisukoha järgi on setu keel murrak või murrakurühm, teised lõunaeesti keeled aga eesti keele lõunaeesti murderühma murded.
Tartlastega ühendas võrukesi mitusada aastat ühine lõunaeesti kirjakeel, mille üks vanemaid ja tähtsamaid kirjalikke mälestusmärke on 1686. aastal ilmunud Wastne Testament.
Aastast 1885 pärineb esimene põhjalik võrukeelne aabits, Johann Hurda "Wastne Wõro keeli ABD raamat". Varemalt oli välja antud ka "Eesti laste sõber" (1873) ja "Laste edimäne luggemise ramat". Seni viimane võrukeelne aabits on 1995. aastal välja antud "ABC kiräoppus ja lugõmik algkooli latsilõ" (kordustrükk 1999).
Avardi
Avardi on lõikeriist, mida kasutatakse valamisel, stantsimisel või puurimisel saadud avade täpsemaks töötlemiseks ehk avardamiseks. Erinevalt puurist puudub avardil tipp ja sideserv, mis loob soodsamad lõikamise tingimused. Avardid valmistatakse kas kiirlõiketerasest või avardi kere nuutidesse asetatud kõvasulamist plaadikestega. Avardid jaotatakse kahte gruppi:
Võru keel
Ajalugu
19. ja 20. sajandil hakati kirjutama juba teadlikult võru keeles. 1990. aastatest on tarvitusel võru kirjakeel.
Praegune olukord
pisi|Võru keeleala – Võrumaa oma ajaloolistes piirides Tartu- ja Setumaa ning Venemaa ja Läti vahel pisi|1998. aasta võrukeelne aabits "ABC kiräoppus", autorid Jüvä Sullõv, [[Kauksi Ülle jt]] 1988 loodi Võro Keele ja Kultuuri Fond, mis on korraldanud iga-aastast Kaika suveülikooli. Sealt kasvas välja ka Võru Instituudi loomise mõte. Võru linnas tegutsev instituut loodi 1995. aastal, kui riiklik teadus- ja arendusasutus, mis tegeleb võru keele ja kultuuri uurimise ja arendamisega, ning korraldab selle õpetamist.
Võru keelt õpetatakse kord nädalas 26 koolis, kuid ühtegi läbinisti võru õppekeelega või võru-eesti kakskeelset kooli ega klassi Eestis ei ole. Siiani pole ka ühtki võrukeelset lasteaeda ega lasteaiarühma. Kõrgkooli tasemel saab võru keelt õppida Tartu Ülikoolis.
Võru keele ametliku tunnustamise protsess pole praeguseks lõpule jõudnud. 2004. aastal loodi küll selleks valitsuskomisjon, kuid see pole siiani võru keele õigusliku määratlemise küsimust lahendanud.
Võru keele staatuse üle on eesti meedias ajuti peetud emotsionaalseid diskussioone. Kuigi võru keele kaitseks on algatatud mitmeid projekte ja asutatud Võru Instituut, on võru keel jätkuvalt eesti keele poolt tõsiselt ohustatud. Aastal 1998 korraldatud arvamusküsitluse andmetel kõneleb võru keelt küll rohkemal või vähemal määral 90%, sealhulgas pidevalt 45% võru keeleala elanikest, kuid väga vähe on lapsi, kellele võru keel on esimene keel ja selliseid lapsevanemaid, kes oma lastega pidevalt võru keelt räägivad.
Vokalism
Võru keeles esineb 9–11 vokaali: /i/, /y/, /u/, /e/, /ø/, /ɤ/, /o/, /æ/ ja /ɑ/. Mõnikord peetakse eraldi vokaalideks ka kõrget õ-d, mida on võru kirjakeeles märgitud ka y-ga ning tagapoolset e-d, mis esineb tagavokaalsete sõnade järgsilpides ja mida märgitakse peamiselt õ-ga, nt tarõ. Võru keeles esineb vokaalharmoonia, mis on omane paljudele uurali keeltele, kuid mis on kadunud eesti keelest. Selle järgi ei esine omasõnades korraga ees- ja tagavokaale. Siiski on erandlikke sufikseid, mis vokaalharmooniale ei allu: -ga(q), nt imäga 'emaga'; -gu(q)/-ku(q), nt elägu 'elagu', -he, nt madalahe 'madalalt', -o, nt käro 'käru'.
Konsonantism
Kõik võru keele konsonandid (peale j ja q) võivad olla palataliseeritud. Palatalisatsioon võib kanda grammatilist tähendust, nt and 'annab' vs and' 'andis'.
Käändsõna vormid
Võru keeles on 13 produktiivset ja 2–3 ebaproduktiivset käänet. Ebaproduktiivseteks kääneteks võru keeles peetakse essiivi, mis on vormiliselt langenud kokku inessiiviga, ning instruktiivi, mida ei saa moodustada kõikidest sõnatüüpidest.
Võru keele käänded näitesõnaga elläi 'loom'. Vaid instruktiivi puhul on näiteid toodud muudest sõnadest.
Vokaalharmoonia tõttu on mitmetel võru keele käändelõppudel kaks erinevat varianti, nii ees-, kui tagapoolne. Järgnevas tabelis on need tähistatud suurtähega, mis näitab keeleteaduse traditsioonis mõlemat, nt -le / -lõ (-lE), -ldäq / -ldaq (-ldAq). Sulev Iva on oma väitekirjas ebaproduktiivsete käänete alla arvanud ka prolatiivi, mida eesti keeles loetakse adverbide alla (nt maildõ 'maitsi'). Uuemas võru keeles esineb ka nA-kujuline essiiv, nt kellenä 'kellena', mis on tekkinud väga tugeva eesti keele mõju tulemusena. Harilikult kasutatakse essiivi asemel nominatiivi, translatiivi või ku-konstruktsiooni: tä om sääl oppaja ~ oppajas ~ timä ku oppaja 'ta on seal õpetaja ~ õpetajaks ~ tema kui õpetaja'.
Kohakäänete asemel, eriti mitmuses, kasutatakse võru keeles sagedasti postpositsiooni: eläjide seen 'loomade sees' ~ eläjin 'loomades'; maasikidõ seest 'maasikate seest' ~ maasikist 'maasikatest'; riiolidõ pääle 'riiulite peale' ~ riioliilõ 'riiulitele' jne.
Kesk- ja ülivõrre
Võru keeles esineb keskvõrre ja analüütiline ülivõrre, mis moodustatakse abisõnast kõgõ 'kõige' ja keskvõrde vormist.
Kõige harilikum keskvõrde tunnus võru keeles on -mb, mis liitub omadus- või määrsõna omastava kääne vormile. Murdeti võib keskvõrde tunnuseks olla ka -mp või -p, nt vanõp miis 'vanem mees'. Võru kirjakeele normiks on valitud siiski -mb.
Rektsioon
Keskvõrdega ühilduv sihitis võib võru keeles olla partitiivis või elatiivis.
Küsisõnad
Miä "mis", kiä "kes", kuis "kuidas", ku pall'o "kui palju", kon "kus", kohe "kuhu", kuna "millal", määne "milline", mis "missugune", mille "miks", minktarbis "milleks".
Alois Senefelder
Alois Senefelder (sünninimega Aloys Johann Nepomuk Franz Senefelder; 6. november 1771 Praha – 26. veebruar 1834 München) oli Austria näitleja ja näitekirjanik, kes leiutas litograafia.
Elulugu
Alois Senefelder sündis sakslasest näitleja Peeter Senefelderi pojana.
Senefelder arvas siis, et on leiutanud midagi uut kõrgtrüki alal. Kuid hiljem selgus, et Augsburgi muuseumis säilitatakse söövitatud kiviplaate, millelt on kõrgtrükki saadud 1550. ja 1554. aastal.
Tutvudes helilooja Gleisneriga, asus Senefelder noote kirjutama. Et vältida tagurpidi kirjutamist kivile, mis vaatamata kogemustele oli tülikas, kirjutas Senefelder noodimärgid paberile ja kandis sealt kopeerimise teel kivile (trükkides kandub kujutis edasi peegelpildis. Et kujutis oleks pärast trükkimist õiget pidi, peab kujutise looma algselt peegelpildis). Selle tegevuse juures juhtus Senefelder kord märkama, et tindipiisad, mis juhuslikult sattusid valmiskirjutatud ja ülekandmise kergendamiseks niisutatud paberile, põrkasid sealt sõna otseses mõttes tagasi, paberile mingit jälge jätmata.
Sellest nähtusest innustatuna alustas ta katseid alguses paberi ja siis kiviga. Katsete tulemustest kirjutab ta ise järgmist: "Võtsin puhta kivi, kirjutasin sellele seebitükikesega, katsin kivi kummiaraabikuga ja siis hõõrusin üle värvise käsnaga. Kõik kirja pinnad võtsid värvi külge, kuna muu pind jäi puhtaks. Nüüd võisin ma kivilt teha tõmmiseid niipalju kui tahtsin. Iga tõmmise eel kivi niisutades ja jälle värviga kattes saavutasin ühetaolised tõmmised."
Kirja vähem söövitades ja pärast söövitamist kummiaraabikuga kattes saavutas ta puhtama ja vastupidavama trükipinna kivil; see oli aastal 1798.
1818. aastal andis A. Senefelder välja litograafiaõpiku "Vollständiges Lehrbuch der Steindruckerey", mis aitas palju kaasa litograafia kuulsuse kasvule. Litograafiaõpik sisaldas ka näidislehti kõigist kiviplaadilt trükitavatest võtetest. Seesama õpik tõlgiti inglise ja prantsuse keelde 1819. aastal.
Senefelderi leiutised
pisi|Alois Senefelder
Kolu (Haapsalu)
Kolu on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Kolu
Kolu on mitme Eesti küla nimi:
Akita
Akita on linn Jaapanis, Akita prefektuuri keskus.
Füsiokraadid
pisi|Füsiokraatide liikumisele aluse pannud teos Füsiokraadid, kes ise nimetasid endid ökonomistideks (économistes), olid rühm valgustusajastu Prantsuse mõtlejaid, kes moodustasid majandusteadusliku koolkonna Prantsusmaal 16. sajandi teisel poolel ning suunasid mitmete riikide majandusmõtte arengut 17. ja 18. sajandil. Füsiokraatide õpetus lähtus töö väärtusteooriast ning lõi aluse anarhistlike õpetuste arengule.
Füsiokraatide mõiste võttis kasutusele Pierre Samuel du Pont de Nemours (1739–1817), prantsuse-ameerika majandusteadlane, kirjanik ja riigiametnik 1768. aastal väljaandes Ephémérides du citoyen avaldatud artikliga "Observations sur l'esclavage des Negres". Füsiokraatia nimetus on tuletatud prantsuskeelsest sõnast physiocratie ja see omakorda kreekakeelsest sõnast phýsis (loodus) ja kratía (võim, valitsus), mis üheskoos loovad tähenduse „looduse võim“.
Füsiokraadid koondusid õuearst François Quesnay ümber, kelle raamat "Tableau Économique" (1759) pani aluse sellele mõttevoolule. Füsiokraatide siseringi kuulusid markii de Mirabeau, Mercier de la Rivière, DuPont de Nemours, Guillaime François Le Trosne, abee Baudeau ja veel mõni.
Füsiokraatide meelest oli rikkuse allikaks põllumajandustoodangu ülejääk, mis jääb järel peale tootmiskulude (põllutööliste tööjõu taastootmiskulude jms) katmist ning selle ringlus. Muid töönduslikke majandusharusid ja nendes töötavaid töölisi pidasid füsiokraadid küll kasulikeks, ent "viljatuteks", sest nad töötlesid vaid põllumajandussaadusi, muundades neid uuteks toodeteks. Nad rõhutasid, et nende töö ja sissetulekud on võimalikud vaid tänu põllumajandustoodangu ülejäägi olemasolule.
Füsiokraadid lähtusid agraarfilosoofiast ning olid tugevalt mõjutatud konfutsianistliku Hiina majanduskorraldusest, mida valitsesid mõisnikest teadlased ja ametnikud, sel ajal kui käsitöölisi ja kaupmehi peeti alamaks klassiks, kuna nad ise ei tootnud midagi, vaid üksnes töötlesid ja transportisid edasi ning kaubitsesid juba olemasolevate asjadega. Füsiokraadid vastandusid seni domineerinud merkantilistidele, kes leidsid, et väärtust luuakse toote müügil, rikkuse tunnuseks on kaupade ja kulla kuhjumine ning püüdsid takistada põllumajandustoodete eksporti ja tööstustoodangu importi. Seda suunda esindas Riigi Esimene Minister Jean-Baptiste Colbert (1619–1683), kes mõjutas Prantsuse majanduspoliitikat Louis XIV (1638–1715) valitsusaja teisel poolel, mil sealne majandus tegi vähikäiku ja „õigussüsteem“ langes kaosesse.
Füsiokraadid nõudsid reforme, mille elementideks olid:
Ajalugu
François Quesnay (1694–1774), prantsuse valgustusaja iseõppijast arst ja filosoof, avaldas 1758. aastal teose "Tableau économique", mis pani aluse tsüklilisele majandusmudelile ja füsiokraatliku koolkonna tekkele. Selles teoses esitas ta väite, et rikkus allikaks on maaviljelus, tootlik töö ja kaubaringlus. Tõenäoliselt oma varasema ravikogemuse tõttu võrdles ta majandust inimkeha vereringesüsteemiga ja kaubanduslike tehingute läbiviimiseks vajalikku raha verega, mis varustab keha elundeid hapniku ja toiduainetega ning viib minema elutegevuse käigus tekkinud jäägid – mõlemad säilitavad oma väärtuse vaid ringluses. Seda loogikat järgides leidis ta, et majandus on jätkusuutlik vaid siis, kui tehakse tööd ja toimib kaubavahetus. Seejärel analüüsis ta raha liikumist maaviljelejate, tööliste (tootmisettevõtete) ja kapitalistide vahel ning leidis, et toote algväärtuse määrab talutöölise tööjõu hind (s.t tema tööjõu taastootmise kulu, mis on konstantne), kuid kuna ta on võimeline tootma rohkem kui ta ise vajab, siis loob see lisaväärtust (I sektor), tööstus (II sektor) töötleb toodet vaid säilivamasse ja turul nõudlust omavasse vormi (lisamata sellele väärtust) ning maa omanik omandab maarendi kaudu selle lisaväärtuse. Sellest arusaamast lähtudes oli maaviljeleja (inim)töö produktiivne ja maarent kapitalisti toimetulekut kindlustav tulu, mis ilmneb lisaväärtuse vormis.
Quesnay leidis, et valitsusvõim ja ametnikud ei peaks sekkuma inimeste majandustegevusse. Ta nõudis pärisorjuse ja tsunfitkorra (monopolide) likvideerimist, kuna need vaid takistavad kaupade ringlust ning eraomandi tunnustamist. Tema "Tableau économique" näitas erinevate majandussektorite vastastikust sõltuvust – loomuliku korra (ordre natureli) raames. Ta väitis, et majanduse toimimise eelduseks on (ordre positif) vaba hinnakujundus, vabakaubandus ja kapitali rent ning kaupade vaba liikumine ühiskonna kolme seisuse: maaviljelejate (classe productive), käsitööliste ja kaupmeeste (classe stérile) ning mõisnike (aadelkond ja kirik – classe propriétaire) vahel. Kuna aga nii riigi majanduse kui ka inimorganismi elujõu tagab see, kui raha (veri) on jätkuvalt liikvel, siis tuleb tagada raharingluse toimimine ja vältida selle seisma jäämist, kuna see kahjustaks organismi toimimist. Sellest arusaamast sündis uut tüüpi raha (kaduraha), mille väärtus muutub ajas, kontseptsioon. Quesnay oli vaimustuses konfutsianismi õpetustest ning tema selle teemalistest mõttearendustest kasvas välja laissez-faire ideoloogia (hiina termin wu wei märkis „looduse teed“). Füsiokraatide mõiste „loomulik kord“ oli otsene tuletus taoistlikust „looduse teest“.
Pärast Quesnay surma hakkas füsiokraatliku koolkonna mõjuvõim kahanema.
Vincent de Gournay (1712–1759), prantsuse majandusteadlane, kes arendas edasi füsiokraatlikku majandusõpetust ja juhtis seda suunda õpetavat õppeasutust. Arvatakse, et tema tõi kasutusse mõiste "bürokraatia" ja fraasi laissez faire, laissez passer. Ta ise ei kirjutanud eriti palju, kuid tema mõju oli suur tänu laialdasele tutvusringkonnale ja tulistele diskussioonidele, s.h ka Turgot’le. 1751. aastal määrati ta Intendant du commerce 'iks, mille järel püüdis ta piirata kaubandust takistavate riikliku ametkonna võimutäiust.
Victor Riquetti, markii de Mirabeau (1715–1789), prantsuse majandusteadlane, kes oli tugevalt mõjutatud Quesnay töödest. Oma 1756. aastal ilmunud teoses "Ami des hommes au trait de la population" arendas ta edasi füsiokraatlikku majandusõpetust ning 1760. aastal ilmunud "Théorie de l'impôt" ('maksuteooria') kritiseeris ta valitsevat maksusüsteemi, mille eest sattus vangi. 1765. aastal ostis ajakirja Journal de l'agriculture, du commerce, et des finances ning tõusis seeläbi juhtivaks poliitiliseks mõtlejaks. Tema mõtteid tunnustasid Toscana prints Lepold II (1747–1792), kellest hiljem sai Püha Rooma Keisririigi keiser, ja Rootsi kuningas Gustav III (1746–1792).
Mercier de La Rivière (1719–1801), prantsuse majandusteadlane, kes edendas ja rakendas oma töös füsiokraatide õpetusi. Ta töötas Pariisi Parlamendi nõunikuna ja koloniaalametnikuna Martinique saarel.
Nicolas Baudeau (1730–1792), prantsuse katoliiklik teoloog ja majandusteadlane, vastustas algul füsiokraatide majandusõpetusi, kuid siis muutus selle pooldajaks ja hakkas välja andma ajakirja Éphémérides du citoyen. pisi|Blumenthali poolt kujundatud raha, mis kehtib vaid eelnevalt määratud aja perioodil ning mille väärtus muutub aja jooksul. Johann August Schlettwein (1731–1802), saksa majandusteadlane, innustus füsiokraatide õpetustest ning suutis veenda Karl Friedrichi (1728–1811), Badeni markkrahvi katsetama füsiokraatide õpetusi praktikas. Katse viidi läbi aastatel 1770–1801 kolmes näidiskülas (Dietlingenis. Bahlingen ja Teningen).
Joseph II (1741–1790), Püha Rooma Imperaator, kes oli valgustatud monarh järgis Quesnay õpetusi oma majandusreformide läbiviimisel.
Georg von Blumenthal (1872–1929), saksa kirjanik, asutas 1910. aastal kirjastuse The Physiokratischen Verlag ja 1913. aastal Füsiokraatide ühingu. Töötas ajakirja Der Physiokrat toimetajana. Nii raamatud kui ka ajakiri tutvustasid Saksamaal Quesnay nägemusi majanduse korraldamisest ja vabaturumajanduse kontseptsiooni.
Tõrva lipp
pisi|Tõrva lipp Tõrva lipp on Valga maakonnas asuva Eesti linna Tõrva lipp.
Lipu kirjeldus
Tõrva linna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud horisontaalselt kaheks võrdseks väljaks, millest ülemine on oranž ning alumine heleroheline. Kumbki laid moodustab 1/2 lipu kõrgusest. Pantone värviskaala järgi on oranž PMS 021 (C-0, M-51, Y-87, K-0) ning roheline PMS 356 (C-100, M-0, Y-91, K-27).
Õhusaastus
pisi|[[Sudu Pekingis]] Õhusaastus ehk õhu saastumine on inimestele ja/või teistele organismidele kahjulike looduslike ja inimtekkeliste ainete jõudmine õhukeskkonda. Õhusaaste moodustavad looduslikud ja inimtekkelised atmosfääris olevad gaasilised, tahked ja vedelad osakesed, mis avaldavad atmosfäärile negatiivset mõju. Saastatud õhk võib mõjuda halvasti inimeste või teiste organismide tervisele ja heaolule. Õhusaasteks nimetatakse ka õhus levivat halba lõhna või atmosfääri läbipaistvust vähendavaid komponente, mis ei pruugi olla tervisele ohtlikud.
Õhusaaste pärineb peamiselt maapinna lähedalt. Õhusaaste allikad jaotatakse kaheks: looduslikud ja inimtekkelised. Looduslikeks saasteallikaiks võivad olla ka vulkaanid ja metsapõlengud. Inimtekkeline saaste tekib näiteks soojuselektrijaamades ja keemiatööstuses. Õhk saastub väga, kui õhusaaste ei haju, vaid koguneb linnakeskkonda. Sellist nähtust nimetatakse inversiooniks.
Saasteainete levikut mõjutavad tegurid
Saasteainete levikut mõjutavad paljud protsessid. Nendeks on heitkogus õhus, atmosfääris toimuvad keemilised reaktsioonid, saasteainete transport ning paljud teised tegurid. Maal on kõik mingil määral saastunud looduslikku päritolu ainetega. Atmosfääris leiavad aset keemilised reaktsioonid, mille tagajärjel õhku paisatud ühendid moodustavad uusi aineid. Näiteks primaarsetest saasteainetest võivad moodustuda sekundaarsed saasteained (hape, sulfaadid, nitraadid, osoon jt), mis on teistsuguse mõju ja omadustega. Kõik atmosfääris olevad lisandid sadenevad lõpuks Maa külgetõmbejõu tõttu tagasi maapinnale. Eristatakse kahte vormi: kuivsadenemine ja märgsadenemine. Kuivsadenemise käigus pinnas reageerib ja võib tekkida adorptsioon. Märgsadenemise puhul ühendid lahustuvad sademetes ning sajavad alla. Õhusaaste levikut mõjutab atmosfääri üldine tsirkulatsioon. Ilmastik saasteallika ümber määrab, missuguste omadustega saasteained ringlusse lähevad.
Looduslikud õhusaasteallikad
Õhku saastavad paljud meile märkamatud tegevused, näiteks satub kosmilist tolmu planeedi Maa igale ruutkilomeetrile aastas 0,07 kg.
Inimtekkelised õhusaasteallikad
Inimene vajab eluks palju energiat. Peamised inimtekkelised õhusaaste allikad on tööstus, põllumajandus ja seal kasvatatavad loomad.
Energiamajandus ja tööstus
Üha suureneva energiatootmise ja -tarbimise tõttu on kasvanud kahjulikud mõjud nii keskkonnale kui ka inimesele endale. Kõik energia tootmise viisid avaldavad keskkonnale mõju kuid kõige saastavamad on need energia tootmise viisid, kus kasutatakse fossiilkütuseid. Energiatootmine avaldab mõju ka veerežiimile ja mikrokliimale ning seda kaevandamiste ja ehituste näol. Oluliselt avaldavad keskkonnale mõju ka tööstuslikud protsessid ning on leitud, et piirkondades, kus asuvad keemia-, metalli- jms tööstusettevõtted, on palju õhusaastet.
Transport
Tänapäeval on transport iga inimese jaoks väga oluline. Küll aga mõjutab transport nii loodust kui ka inimese tervist. Transpordist eralduv süsihappegaas (CO2) on üks põhilisi kasvuhooneefekti põhjustajaid. Transpordist tuleb ohtlikult suur hulk õhusaasteaineid ja neljandik kasvuhoonegaaside heitest Euroopas.
Põllumajandus
Ligikaudu 90% kogu Euroopa ammoniaagi (NH3) heitkogusest pärineb looma- ja seafarmidest, sõnniku ladustamisest ning põllu- ja rohumaade väetamisest sõnniku ning lämmastikväetisega, maailmas aga 50% ringis. Eriti probleemne on see teema maades, kus looma- ja põllupidamine on eriti intensiivne, nagu Belgia, Holland, Taani jt, mistõttu neis riikides on välja töötatud spetsiaalsed programmid ammoniaagi heidete vähendamiseks põllumajandusest.
Atmosfäärse (NH3) allikaks võivad olla ka põlluviljad ja teised põllukultuurid, kui on toimunud N-ga üleväetamine, taimede produktsioon on piiratud kehvade kasvutingimuste tõttu, taimed on haiged jne.
Aktiivne põlluharimine on vajalik tegevus, aga ka oluline keskkonna hapestumise põhjustaja, eeskätt (NH3) heitkoguse tõttu. Maa- ja veeökosüsteemide kahjustuse kõrval põhjustab (NH3) heitkogus ka olulist väetiste kulu kasvu ja seega vajalikke lisakulutusi põllumajandusse. Taime- ja viljakasvatuses kahjurite tõrjeks kasutatavad pestitsiidid satuvad aurustumisel õhku ja kuhjuvad oma pika eluea tõttu naabruses olevates ökosüsteemides, samuti levivad atmosfääri ning sademete kaudu kaugustesse, olles üheks piiriülese õhusaaste põhikomponendiks.
Jäätmemajandus ja jäätmekäitlus
Kõigis Euroopa riikides on probleemiks kiiresti kasvav jäätmete hulk. Jõukaid riike iseloomustab suur olmejäätmete hulk. Hinnangute alusel tekib Euroopas aastas üle 250 mln t olmejäätmeid ja üle 850 mln t tööstusjäätmeid. Jäätmete kogus kasvab keskmise kiirusega 3% aastas.
Õhusaaste mõju tervisele
On leitud, et õhusaaste põhjustab ka tervisele riske. Õhusaastest põhjustatult võivad tekkida hingamisteede ja südamehaigused, kopsuvähk, närvisüsteemi talituse muutused, enneaegne surm. Õhusaaste võib süvendada ka olemasolevaid haigusi, nagu näiteks astma ja eelnimetatud haigused. See, kas ja kui palju õhusaaste inimese tervist mõjutab, sõltub saaste kogusest ja kokkupuute tasemest.
Peamisteks tervisehäirete põhjustajateks peetakse peente osakestega seotud metalle/erinevaid orgaanilisi aineid. Protsesside tagajärjel väheneb vere hapnikukudede võimekus ja südame töö nõrgeneb. Erinevaid rühmi mõjutab õhusaaste erinevalt. Riskirühma kuuluvad noored, vanurid ja madala sissetulekuga inimesed kogu maailmas, kes ei pääse ravile, sest visiit eriarstide juurde on liiga kallis.
Siseõhusaaste
Paljudes vaestes arenguriikides on üheks ohtlikumaks probleemiks siseõhusaaste. Siseõhusaaste tekib põhiliselt halvasti ventileeritud ahjudest, kus põletatakse puitu, sõnnikut ja kivisüsi. Selline tegevus põhjustab hinnanguliselt aastas 1,6 miljoni inimese surma. Rohkem kui pool surnutest on alla viieaastased lapsed. Suure suremusega arengumaades on siseõhusaaste neljandal kohal terviseriskifaktoritest, mis põhjustavad haigusi ja surma.
Inimese kokkupuude õhusaastusega
Kõige levinumad õhusaastega kokkupuute viisid on järgmised:
Õhusaastus Eestis
Euroopa keskmiste näitajatega võrreldes on Eestis välisõhk puhtam, samas tekitab terviseprobleeme siseõhusaaste seoses vanade majade, kehva ventilatsiooni ja ahiküttega.
Energeetika- ja transpordisektor
Eestis on tuntumad õhusaaste tekitajad Kiviõli ja Kohtla-Järve, sest seal asuvad põlevkivikeemiatehased. Olulisemad neist on Viru Õlitööstus AS, Kiviõli Keemiatööstuse OÜ, Nitrofert, Viru Liimid AS ja Velsicol Eesti AS. Need ettevõtted mõjutavad välisõhku oluliselt.
Teine oluline tervist mõjutav õhusaaste põhjustaja on autoliiklus – eriti kevadeti, mil lumi ja jää on sulanud, aga sõidetakse endiselt naastrehvidega.
Ammoniaak
Eestis kasutatakse põllumajanduses sõnnikut ja mineraalväetist. See on ammoniaagi peamiseks allikaks. Kuna aastatega on väetise kasutamine vähenenud, on ka ammoniaagi heitkogus vähenenud.
Raskmetallid
Raskmetallid satuvad õhku erinevaid metalle sisaldavate kütuste põletamisel ja transpordil. Nendeks on: Aastatega on oluliselt vähenenud raskmetalliühendite kasutamine tööstuses. 1997. aastal kasutati plii-, koobalti-, nikli-, kaadmiumi-, tina- ja kroomiühendeid 198 tonni, 2002. aastal vaid 90 tonni.
Püsivad orgaanilised saasteained
Eesti olukord on võrreldes paljude teiste riikidega hea. Puuduvad dioksiinide ja furaanide saasteallikad, keelatud on kasutada kloororgaanilisi ühendeid. PCB-ainete sisaldus õhus on lubatud normide piires. Põhilisteks PCB allikateks Eestis on kütuste põletamine ja kondensaatorite ja transformaatorite leke. PCB-d jõuavad Eestisse Lääne- ja Kesk-Euroopast ning Venemaalt. Polüaromaatseid süsivesinikke (PAH) satub õhku Narva põlevkivielektrijaamade suitsugaasidega. Polüaromaatsete süsivesinike oluliseks allikaks on kütuste (eelkõige puidu) põletamine. Eestis satub õhku 11 tonni polüaromaatseid süsivesinikke, liiklusvahendite kasutamisest tekib aastas kuni 46 kg PAH-ühendeid.
Kaitsemeetmed
Õhusaaste leviku kontrollimiseks kirjutati Genfis 1979. aastal piiriülese õhusaaste kauglevi konventsioon. See jõustus 1983. aastal, Eesti liitus 2000. aastal. Genfi konventsioon on esimene rahvusvahelisel tasemel sõlmitud mitme riigi vaheline kokkulepe, mis käsitleb õhusaaste probleeme, sealhulgas eutrofeerumist, maapinnalähedase osooni teket, raskmetallide ja püsivate orgaaniliste saasteainete sattumist keskkonda. Algselt sõlmiti see lepe keskkonna hapestumise pärast Euroopas ja Põhja-Ameerikas.
Genfi konventsioon käsitleb riigipiire ületava õhusaaste kauglevi piiramist ja vältimist. Riigid, kes on Genfi konventsiooniga ühinenud, peavad vähendama oma riigi õhusaastet ja seda pidevalt kontrollima Genfi konventsioon tähendab ka seda, et kõik liitunud riigid ei tohi oma õhusaastet suunata naaberriiki ega kahjustada sellega teise riigi keskkonda. Genfi konventsiooniga on liitunud kõik Euroopa riigid, v.a Albaania.
Genfi konventsiooni osaliste kohustused:
Projitseeritav klaviatuur
thumb|350px Projitseeritav klaviatuur on sisendseadmena talitlev virtuaalne sõrmistik, mida on võimalik kuvada ja kasutada peaaegu kõigil pindadel. See jälgib sõrmede liikumist ja tõlgib need vajutusteks tema külge ühendatud seadmele. Enamik süsteeme suudavad töötada ka virtuaalse hiire või isegi klaverina.
Praegusel ajal on kõige laialdasemat kasutust leidnud süsteem nimega P-ISM, mis kombineerib virtuaalse klaviatuuri tehnoloogia väikese infrapunaprojektoriga selleks, et luua kaasaskantav arvutiklaviatuur täitesulepea suuruses.
Optilise virtuaalse klaviatuuri töötas välja ja patenteeris IBM aastal 1992. See tuvastab ja analüüsib optiliselt inimese käe ja sõrmede liikumist ning ‘tõlgib’ need operatsioonideks. Tänu sellele on võimalik kasutada laias valikus sisestusseadmeid, näiteks hiirt, klaviatuuri jne. Soovi korral saab kõik mehaanilised sisestusseadmed asendada virtuaalsete seadmetega ning projektsioone saab optimeerida vastavalt kasutaja vajadustele.
Aastal 2002 lõi firma Canesta projitseeritava klaviatuuri, kasutades nende ‘elektroonilise tunnetuse’ tehnoloogiat. Kohe seejärel nad ka patenteerisid oma tehnoloogia.
Projitseeritavad Bluetooth-klaviatuurid
Bluetooth-ühendus töötab sagedusvahemikus 2402–2480 MHz. Projitseeritava Bluetooth-klaviatuuri ja seadme ühendamise viis sõltub ühendatava seadme iseärasustest. Igat tüüpi seadmetega ühendamise juhised on tavaliselt seadmega kaasas.
Projitseeritavad USB-klaviatuurid
Projitseeritav USB-klaviatuur töötab nagu tavaline mehaaniline klaviatuur. Seda saab ühendada kõikide seadmetega, millel on USB-liides.
Laseriga klaviatuuride tööpõhimõte
Laseriga klaviatuurid tekitavad hologrammpinnale klaviatuuri infrapuna- ja lasertehnoloogia abil.
Laseriga klaviatuuri tööpõhimõtet võib selgitada kolme mooduliga:
Peamised tehnoloogilised vidinad, mida kasutatakse, on murduvat valgust kasutav optiline element, punase laseri diood, CMOS-kaamera, sensori kiibistik ja infrapuna-laserdiood.
Projektsioonimoodul
Spetsiaalselt klaviatuuri vajadustele vastavalt toodetud holograafiline element (näiteks eestikeelse klaviatuuri miniatuurne kujutis) koos punase laserdioodiga projekteeritakse soovitud tasapinnale. Klaviatuurikujutist ei kasutata vajutuste tuvastamiseks, see on kasutajale vaid viiteks. Suletud keskkonnas võib projektsiooni asemel kasutada lihtsalt klaviatuuripilti.
Vajutusmoodul
Kujutletava klaviatuuri pinnast 1–2 mm kõrgemale projitseeritakse teine, inimsilmale nähtamatu infrapunanakiir. Kui imaginaarset nuppu vajutada, peegeldub valgus sensorimoodulisse tagasi.
Sensorimoodul
Peegeldatud valgus läbib infrapunafiltri ja see tekitab CMOS-sensori moodulis kujutise. Sensorimoodulil on virtuaalse liidese töötlemise tarkvara (Virtual Interface Processing CoreTM) ja see on võimeline kindlaks tegema valguse peegeldumise asukohta. Töödelda on võimalik mitut valguse peegeldumist korraga – see tähendab, et korraga saab vajutada mitut klahvi.