cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Clay Matemaatikainstituut
Clay Instituudi tegevusest on laiemalt tuntuks saanud 2000. aastal koostatud Miljoni auhinna nimekirjaga, mis sisaldas seitse olulist matemaatilist probleemi, mille lahendajale on nähtud ette preemia 1 miljon USD. Nendest probleemidest esimese lahendamise eest anti autasu 2010. aasta märtsis Grigori Perelmanile.
Elvīra Ozoliņa
Peafavoriidina Tōkyō olümpiamängudel 1964 võitis ta odaviskes 5. koha. Tal ebaõnnestusid neli viimast katset. Pärast ebaedu Tokyo olümpiamängudel lasi ta oma pea kiilaks ajada.
Aastatel 1961, 1962, 1964, 1966 ja 1973 tuli ta Nõukogude Liidu meistriks.
Tema abikaasa Jānis Lūsis on odaviskaja, nagu ka poeg Voldemārs Lūsis, kes osales olümpiamängudel 2000. ja 2004. aastal.
Cradock
Linn on asutatud 1818. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Cradocki elanikest mustanahalisi aafriklasi 61,83%, värvilisi 25,45%, valgeid 11,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,36% ja teisi 0,55%. Koosa keelt pidas emakeeleks 55,92% inimesi, afrikaani keelt 38,17% ja inglise keelt 3,51%.
Enn Norman
Enn Norman (30. aprill 1940 Tallinn – 23. märts 2012 Tallinn) oli Eesti sõudja.
Lääne-Preisimaa
thumb|Lipp thumb|Vapp thumb|Lääne-Preisimaa (punane) [[Preisi kuningriik|Preisi kuningriigis ja Saksa keisririigis, 1878.]]
Enn Norman
Lõpetas 1958 Tallinna 10. keskkooli ja 1963 mehaanikainsenerina TPI. Töötas 1963–1991 ETKVL-i koondises Auto (aastast 1980 peakonstruktor ja aastast 1986 peainseneri asetäitja), 1990. aastail oli AS-i Auto Energomehaanika ja AS-i VATK Auto direktor, hiljem OÜ Puteen juhataja.
Sport
Hakkas sportima kooli võrkpallitreeningutel, kuulus Spartaki noortemeeskonda (treener Helmuth Kallik).
Lääne-Preisimaa
Lääne-Preisimaa provints (saksa: Provinz Westpreußen; kašuubi: Zôpadné Prësë; poola: Prusy Zachodnie) oli Preisimaa provints aastatel 1773–1829 ja 1878–1922. Lääne-Preisimaa loodi 1773. aastal Preisi kuningriigi provintsina, mis moodustati Esimese Poola jagamisega annekteeritud Rzeczpospolita Kuninglikust Preisimaast. Lääne-Preisimaa kaotati 1829. aastal ja liideti Ida-Preisimaaga, et moodustada Preisimaa provints, kuid taastati 1878. aastal, kui liitmine tühistati, ja sai Saksa keisririigi osaks. 1918. aastast oli Lääne-Preisimaa Preisimaa Vaba Riigi provints Weimari vabariigis, kaotades Versailles' rahuga enamuse oma territooriumist II Rzeczpospolitale ja Danzigi vabalinnale. Lääne-Preisimaa kaotati 1922. aastal ja selle allesjäänud lääneterritoorium liideti Poseni provintsiga, et moodustada Posen-Lääne-Preisimaa, ning selle idaterritoorium liideti Ida-Preisimaaga kui Lääne-Preisimaa piirkonna ringkond.
Enn Norman
Sport
Sõudetreeninguid alustas 1959 Jevgeni Fridolini juhendamisel, hiljem oli tema treener Jüri Kurul.
Lääne-Preisimaa
Lääne-Preisimaa provintsi pealinn vaheldus eksistentsi ajal Marienwerderi (Kwidzyn) ja Danzigi (Gdańsk) vahel.
Enn Norman
Sport
Kuulunud Spartaki, Kalevi ja Jõu liikmeskonda.
Lääne-Preisimaa
Lääne-Preisimaa oli sisserände ja kultuuriliste muutuste tõttu tähelepanuväärne oma etnilise ja religioosse mitmekesisuse poolest, kus rahvastik oli sajandite jooksul segunenud. Varasest keskajast alates elas piirkonnas arvukalt slaavi ja balti rahvaid, nagu pomoraanid Pomereelia piirkonnas, preislased ja masoovialased Kulmerlandis ning pomesaanid Wisła jõest idas. Hiljem lisandusid sakslased. Sakslased olid ühtlasi Lääne-Preisimaa suurim rühm 19. sajandi keskpaigast kuni kaotamiseni 1922. aastal; piirkonnas elas arvukalt ka poolakaid, kašuube, mennoniite ja juute.
Kontekst
Kolmeteistkümneaastases sõjas (1454–1466) mässasid Preisi Liidu linnad Pomereelias ja külgnevas Preisimaa piirkonnas Wisła jõest idas Saksa ordu võimu vastu ja otsisid abi Poola kuningalt Kazimierz IV-lt. Teise Thorni rahuga 1466. aastal said Pomereelia ning Preisi Kulmi (Chełmno) ja Marienburgi (Malbork) maad, samuti autonoomne Ermlandi piiskopkond Poola Kuningliku Preisimaa provintsiks, mis sai eriõigused, eriti Danzigis (Gdańsk). Provintsist sai 1569. aasta Lublini uniooniga Poola krooni maa Rzeczpospolitas. Osa kohalikest elanikest oli Uniooni vastu, et see on 1454. aasta liidendamiseesõiguse erapoolik ja ebaseaduslik tõlgendus. Järgnenud sajanditel püüdsid Poola kroon ja Poola Seim ohjeldada seisuste õigusi ja tõrjuda sakslasi mõjukatelt kohtadelt. Staarostid, kes olid endised Saksa ordu valdused üle võtnud, üritasid tugevdada Poola võimu, mis viis püsivate rahutusteni.
Ida-Preisimaa Königsbergi ümbruses jäi seevastu Saksa Ordu riigile, mis oli alandatud Poola kuningate vasalliks. Nende territoorium sekulariseeriti 1525. aasta Krakówi lepinguga Preisimaa hertsogiriigiks. Valitsedes 1618. aastast personaalunioonis keiserliku Brandenburgi margiga, suutsid Brandenburg-Preisimaa Hohenzollerni valitsejad 1657. aasta Brombergi lepinguga Poola süseräniteedi eemaldada. See areng osutus Poola monarhiale saatuslikuks, kuna tõusva Preisi kuningriigi kaks osa eraldati Poola maadest.
David Lombán
David Rodríguez Lombán (sündinud 5. juunil 1987 Aviléses) on Hispaania jalgpallur (keskkaitsja), kes mängib alates 14. septembrist 2018 Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks on esindanud ka Hispaania noortekoondisi (U-17 ja U-20).
Lääne-Preisimaa
Rajamine
Poola haldus- ja õigusseadustik asendati Preisi süsteemiga ning aastatel 1772–1775 ehitati 750 kooli. Lääne-Preisimaal õpetasid nii protestantlikud kui ka katoliiklikud õpetajad ning õpetajaid ja haldureid julgustati oskama kõnelda nii saksa kui ka poola keeles. Friedrich Suur soovitas oma järeltulijatel õppida ka poola keelt, seda poliitikat järgis Hohenzollerni dünastia seni, kuni Friedrich III otsustas mitte lasta Wilhelm II poola keelt õppida. Vaatamata sellele vaatas Friedrich II (Friedrich Suur) viltu paljudele oma uutele kodanikele. 1735. aastast pärit kirjas nimetab ta neid "räpasteks" ja "alatuteks ahvideks". Tal ei olnud arvuka Poola aadli šlahta vastu muud kui põlgust ja ta kirjutas, et Poolal on "Euroopa halvim valitsus, välja arvatud Osmanite riik". Ta pidas Lääne-Preisimaad vähemtsiviliseerituks kui koloniaal-Kanadat ja võrdles poolakaid irokeesidega. Kirjas oma vennale Heinrichile kirjutas Friedrich provintsi kohta, et "see on väga hea ja kasulik omandamine nii rahalises kui ka poliitilises plaanis. Vähema kadeduse tekitamiseks ütlen kõigile, et olen oma reisidel näinud lihtsalt liiva, männipuid, nõmmesid ja juute. Hoolimata sellest tuleb teha palju tööd; pole korda ja planeerimist ning linnad on haletsevas seisukorras". Friedrich kutsus saksa sisserändajaid provintsi arendama. Ka paljud saksa ametnikud suhtusid poolakatesse põlglikult. Poola ajaloolase Jerzy Surdykowski sõnul tõi Friedrich Suur 300 000 saksa kolonisti. Christopher Clarki sõnul oli 54 % annekteeritud maast ja 75 % linnarahvastikust saksakeelsed protestandid. Veel Poola alasid annekteeriti 1793. aastal Teise Poola jagamisega, nüüd ka Danzigi (Gdańsk) ja Thorni (Toruń) linnad. Mõned 1772. aastal annekteeritud Suur-Poola alad, mis moodustasid Netze ringkonna, liideti Lääne-Preisimaaga 1793. aastal.
David Lombán
Ta on klubijalgpalli mänginud ainult kodumaal, nii Segunda kui ka Primera Divisiónis.
Saavutused
Valencia
Lääne-Preisimaa
Rajamine
Pärast Preisimaa kaotust Napoleoni Prantsusmaa keisririigile 1806. aasta Jena ja Auerstedti lahingus kaotas Lääne-Preisimaa oma lõunapoolse territooriumi Thorni ja Kulmi (Chełmno) ümbruses lühiealisele Varssavi hertsogiriigile, see kaotas ka Danzigi, mis oli aastatel 1807–1814 Vabalinn. Pärast Napoleoni lõplikku kaotust 1815. aastal tagastati Danzig, Kulm ja Thorn Viini kongressi otsusega Lääne-Preisimaale.
Restauratsioon
1815. aastal jaotati provints halduslikult Danzigi ja Marienwerderi Regierungsbezirkideks. Aastatel 1824–1878 olid Lääne-Preisimaa ja Ida-Preisimaa ühendatud Preisimaa provintsiks, pärast mida taastati nad eraldi provintsidena. 1840. aastal püüdis Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm IV riiki katoliku kiriku ja kuningriigi poola alamatega lepitada, andes vangistatud poola piiskoppidele amnestia ja taastades poola keele õpetamise poolakate enamusega piirkondade koolides. Kuid pärast piirkonna saamist Saksamaa ühendamise käigus 1871. aastal Saksa keisririigi osaks rakendati selle suhtes meetmeid, mis olid suunatud poolakeelsete alade saksastamisele. Poola ajaloolane Andrzej Chwalba loetleb saksastamise meetmeid:
1910. aasta Saksamaa rahvaloendusel hinnati Lääne-Preisimaa rahvastikuks 1 703 474, kellest umbes 64 % loetles oma emakeeleks saksa, 28 % poola ja 7 % kašuubi keelt. Poola autorite sõnul oli poolakate ja kašuubide tegelik osakaal 43% (erinevalt ametlikust arvust 35,5 %), kuid Preisi rahvaloenduse ametnikud lugesid paljud neist katoliiklikeks sakslasteks.
Kaotamine
1910. aastal oli Lääne-Preisimaa rahvastikust etnilisi poolakaid 36–43%. Pärast Versailles' rahu 1919. aastal anti enamus sõjaeelse Lääne-Preisimaa territooriumist (62%) ja rahvastikust (57%, kellest enamus olid poolakad) II Rzeczpospolitale või Danzigi vabalinnale (8% territooriumist, 19% rahvastikust), samas endise provintsi lääneosad (18% territooriumist, 9% rahvastikust) ja idaosad (12% territooriumist, 15% rahvastikust) jäid Weimari vabariigile. Lääneosast moodustati 1922. aastal Posen-Lääne-Preisimaa, samas idaosast sai Lääne-Preisimaa Regierungsbezirki osa Ida-Preisimaal.
Teise maailmasõja ajal tungis Natsi-Saksamaa piirkonda ja liitis selle Reichsgau Danzig-Lääne-Preisimaasse ning asustas sinna 130 000 saksa kolonisti, samas eemaldasid sakslased 120 000 kuni 170 000 poolakat ja juuti väljasaatmise, tapatalgute, orjastamise või hävituslaagrites tapmisega. Nagu kõigis teistes piirkondades, liigitati poolakad ja juudid Saksa riigi poolt kui "Untermenschen", nende saatus oli orjus ja hävitamine. Hiljem sõjas põgenesid paljud Lääne-Preisimaa sakslased läände, kui Punaarmee Idarindel edenes. Kõik natside poolt okupeeritud alad tagastati sõjajärgse Potsdami kokkuleppe kohaselt 1945. aastal Poolale, koos teiste endise natsi-Saksamaa naaberpiirkondadega ja varem Saksamaa koosseisu kuulunud aladega. Suurem osa ülejäänud Saksa elanikkonnast piirkonnas, kes polnud varem põgenenud, saadeti hiljem läände. Paljud saksa tsiviilisikud saadeti Nõukogude Liitu Vorkuta-sugustesse töölaagritesse, kus suur osa neist hukkus või teatati hiljem kadunuks jäämisest. 1949. aastal asutasid pagulased Saksamaa Liitvabariigis läänepreislaste esindamiseks mittetulundusliku Landsmannschaft Westpreußen.
Ajalooline rahvastik
thumb|right|Lääne-Preisimaa ja [[Gdański laht|Gdański lahe kaart, 1896]] [[Pilt:Sprachen Westpreussen en.svg|thumb|Lääne-Preisimaa haldusjaotus ja keeled Saksamaa 1910. aasta rahvaloenduse järgi. Arvud sisaldavad piirkonda paigutatud Saksa sõjaväelasi, samuti tsiviilametnikke, kes paigutati osana Saksa riigi ametlikust Poola alade saksastamise poliitikast Legend ringkondadele:
{{legend|#E20613|saksa keel}} {{legend|#009EE2|poola keel}} {{legend|#2FAC66|kašuubi keel}} {{legend|#FFEC00|muud või kakskeelsed}} ]]
Võib-olla on kõige varasemad hinnangud Lääne-Preisimaa etnilisele või rahvuslikule struktuurile aastast 1819. Sel ajal oli Lääne-Preisimaal 630 077 elanikku, sealhulgas 327 300 poolakat (52%), 290 000 sakslast (46%) ja 12 700 juuti (2%).
Rahvaarv rohkem kui kahekordistus järgmise seitsmekümne aasta jooksul, jõudes 1 433 681 elanikuni (sealhulgas 1976 välismaalast) 1890. aastal. Aastatel 1885–1890 vähenes Lääne-Preisimaa rahvastik 1%.
Saksa 1910. aasta rahvaloenduse järgi olid aladel, mis pärast 1918. aastat Poolale läksid, 42 % rahvastikust sakslased (sealhulgas Saksa sõjavägi, ametnikud ja kolonistid), samas Poola 1921. aasta rahvaloendus leidis samal territooriumil 19 % sakslasi.
Kaasaegsed allikad 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest annavad kašuubide arvuks 80 000 – 200 000.
Alajaotused
Märkus: Preisi provintsid jagunesid kreisideks. Linnad olid omaette linnakreisid (Stadtkreis) ja ümbritsevad maa-alad olid nimetatud linna järgi, kuid olid maakreisid (Landkreis).
'''Rahvaarv Saksamaa 1905. aasta rahvaloenduse järgi'''
Karneid
thumb|Karneidi loss thumb|Karneidi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Karneid (itaalia: Cornedo all'Isarco) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 4 km Bolzanost idas. Seal asub ka Karneidi loss.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3311 inimest.
Geograafia
Valla pindala on 40,4 km².
Karneid külgneb järgmiste valdadega: Bolzano, Völs am Schlern, Welschnofen, Deutschnofen, Ritten ja Tiers.
Frazioni
Karneidi (Cornedo) vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Blumau (Prato all'Isarco), Breien (Briè), Kardaun (Cardano), Steinegg (Collepietra) ja Gummer (San Valentino in Campo).
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 89,03% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 10,64% itaalia keelt ja 0,33% ladiini keelt.
Ilmaennustusel põhinev küttejuhtimine
Ilmaennustusel põhinev küttejuhtimine on hoonete kütte reguleerimise meetod, mille korral arvestatakse välja kütteenergia kogus, mida konkreetses ehitises soovitud sisekliima säilitamiseks igal ajaperioodil on vaja hoonesse anda. Arvestuses kasutatakse nii teavet ehitise konstruktsiooni ja muude omaduste kohta kui ka ilmastikuolude (sh välistemperatuuri), tuule tugevuse ja suuna ning päikesekiirguse andmeid. Tavaliste kütte reguleerimise meetodite korral arvestatakse ainult hetke välistemperatuuri.
Ilmaprognoosipõhise meetodi arendamine sai alguse ENLOSS matemaatilise energiatasakaalu mudeli väljatöötamisest. Selle mudeli töötas välja professor Roger Taesler Rootsi Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudist koostöös Thorbjörn Geiseriga ja Stefan Berglundiga, kelle tööandja on praegu eGain Sweden AB. Prognoosipõhist meetodit hakati laiemalt tutvustama 1980. aastatel.
Aastaks 2010 on ilmaprognoosipõhist meetodit rakendatud peaaegu seitsmel miljonil ruutmeetril elamu- ja äripinnal. Prognoosipõhist meetodit pakuvad ja arendavad mitmed ettevõtted ja organisatsioonid. Hinnanguliselt väheneb aastane küttekulu selle meetodi rakendamisel suurusjärgus 10–15 kWh/m2. Kuna ilmaprognoosipõhine meetod annab infot tulevase energiatarbimise kohta ja pole konfliktis teiste energiatõhususe tõstmise meetoditega, siis on see alati tõhus esmatasandi energiasäästu lahendus.
Ilmaprognoosipõhine meetod praktikas
Praktikas kasutatakse ilmaprognoosipõhise meetodi puhul andmeedastuseks kaugjuhitavaid ilmaprognoosisaatjaid, mis edastavad andmeid GSM- või GPRS-võrgu kaudu. Seejärel reguleerivad ilmaprognoosisaatjad ehitiste soojusenergia jagamist reguleerivate juhtseadmete tööd.
Hiljuti on kombinatsioonis ilmaprognoosisaatjatega hakatud kasutama ka sisekliima info kaugsalvesteid. Salvestid mõõdavad reaalajas väga täpselt õhutemperatuuri ja niiskust ning saadavad need andmed salvestiga ühendatud ilmaprognoosi vastuvõtjatele reaalajas. See tehnoloogiline uuendus võimaldab luua ehitiste jaoks veelgi täpsemaid ilmaprognoosipõhiseid juhiseid ja annab kasutajatele parema võimaluse küttemeetodi juhtimiseks.
Rahvamaja tee
Rahvamaja tee on tee Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepal. Rahvamaja tee on Haljala valla avalik tee.
Rahvamaja tee algab Võle–Vainupea–Kunda maanteelt Karepa rahvamaja juurest, kulgeb edela suunas ja on ligikaudu 430 meetrit pikk.
Tee sai nime 28. aprillil 2009.
Città metropolitana di Torino
Città metropolitana di Torino on 2. järgu haldusüksus (città metropolitana) Itaalias Piemonte maakonnas. See moodustati endise Torino provintsi asemele. See hakkas toimima alates 2015. aasta 1. jaanuarist. Piirneb põhjas Valle d'Aostaga, idas Biella, Vercelli, Alessandria ja Asti provintsiga, lõunas Cuneo provintsiga ning läänes Prantsusmaaga.
Haldusjaotus
[[Sacro Monte di Belmonte|pisi]] [[Palazzo Reale di Torino|Torino kuningapalee|pisi]] [[Reggia di Venaria Reale|pisi]] |pisi |pisi Città metropolitana di Torino jaguneb 316 omavalitsusüksuseks (comuni):
New York: A Documentary Film
"New York: A Documentary Film" on Ameerika Ühendriikide kaheksaosaline dokumentaalsari kestusega 17 ja pool tundi.
Seitsme põhiosa ja ühe lisaosaga dokumentaalfilm käsitleb põhjalikult New Yorgi ajalugu alates purjelaeva Halve Maeni jõudmisest New Yorgi lahte (1609. aastal) ja Uus-Madalmaade kaubanduskoloonia rajamisest Põhja-Ameerikasse (17. sajandil) kuni Maailma Kaubanduskeskuse kaksiktornide hävimiseni (2001. aastal).
Aastatel 1999–2003 linastunud filmi režissöörid on Ric Burns ja James Sanders ning filmimuusika komponeeris Brian Keane. Filmi tootis dokumentaalfilmidele spetsialiseerunud filmistuudio Steeplechase Films.
Sankt Margarethen bei Knittelfeld
Sankt Margarethen bei Knittelfeld on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
thumb|left|Vaade Sankt Margarethenile
Tarmo Nööri
Tarmo Nööri (sündinud 31. jaanuaril 1970 Pärnus) on eesti sõudja.
Lõpetas 1988 Pärnu 2. Keskkooli.
Hakkas koolis harrastama suusatamist, oli Pärnu noortevõistlustel medalivõitjaid.
Sõudmist harrastanud 1984 Tiit Helmja, hiljem Rita Morrissoni, Mati Villsaare ja Matti Killingu juhendamisel.
Nkantolo
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nkantolo elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,74%, valgeid 0,09%, India või Aasia päritolu inimesi 0,09% ja värvilisi 0,09%. Koosa keelt pidas emakeeleks 95,43% inimesi, inglise keelt 1,67% ja sotho keelt 1,05%.
Nkantolos on sündinud Oliver Tambo (1917–1993), kes oli aastatel 1967–1991 Aafrika Rahvuskongressi president.
Šventas
Šventas on järv Leedus Zarasai rajoonis. Järv asub Smalvosest 4 kilomeetrit edelas ja kuulub Nemunase vesikonda. Järv on loode-kagusihiline. Järve kaldad on enamasti madalad ja metsased, ent kuivad, põhjakallas on kõrgem. Lõunas piirneb järv Ignalina rajooniga.
Kaldajoone pikkus on 10,38 kilomeetrit. Järve põhi on ebatasane. Järve põhja katab sügavamas osas põhjamudaga segunenud sapropeel, kalda ääres liiv. Kaldavööndis kasvab pilliroog. Šventas on üks Leedu puhta- ja selgeveelisemaid järvi. 1998. aastal loodi järve juurde Šventase botaaniline kaitseala, mis kuulub Gražutė regionaalpargi koosseisu. Šventase kaldavöönd on Leedus ainuke paik, kus kasvab vahelduvaõiene vesikuusk. Järve ümbrust võib puhkepaigana kasutada, kuid sellele on seatud piirangud, nii näiteks ei või järve kaldal ööbida.
Järve suubub üks nimetu oja, väljavool puudub. See on kaasa toonud veetaseme suure kõikumise (kuni 2,7 meetrit). Kaldad maaharimiseks ei sobi. Külad järve kaldal on Pašventė, Kazeriškės, Girutiškė II ja Kaziūriškės.
Šventase nimi tähendab püha või pühitsetut, kuigi algselt võis see tähendada eredat.
Legendi järgi asus Šventase asemel kunagi kirik, ent maast välja paiskunud vesi uputas selle. Endise pühapaiga järgi saanud siis järv ka nime.
Kvadriiga
Kvadriiga (ladina keeles quadriga) on vanarooma neljahobuserakend, harilikult triumfivanker.
Kvadriiga on väga levinud monumentaalskulptuuris.
Porkkala mereväebaas
pisi|[[Moskva vaherahulepingu lisas olnud kaart Porkkala piirkonnast]] Porkkala mereväebaas (vene keeles Bоенно-морская база Порккала-Удд, lühend ВМБ ПУ) oli Soome Vabariigi territooriumil Porkkala poolsaarel aastatel 1944–1955 tegutsenud NSV Liidu Balti laevastiku sõjaväebaas.
Läbirääkimised 1939. aastal
NSV Liidu ja Soome mittekallaletungipakti sõlmimise läbirääkimistel 1939. aasta oktoobris esitas NSV Liit Soomele nõudmise anda Hanko poolsaare piirkond Nõukogude Liidule rendile sõjaväebaasina, pakkudes selle eest vastutasuks Karjala piirkonna pindalast mitu korda suuremat maa-ala Laadoga järvest põhja pool, mis aga oli karmi kliimaga ning asustamata. Kuna maa-ala loovutamine oleks rikkunud Soome territoriaalset terviklikkust, keeldus Soome valitsus Nõukogude Liidule territoriaalseid järeleandmisi tegemast, mis oli ka üks Talvesõja puhkemise ajend.
Jätkusõja tulemused
Jätkusõja tulemusena oli Soome sunnitud 1944. aasta 19. septembril sõlmitud vaherahu alusel andma NSV Liidule rendile Porkkala poolsaare, mis asus strateegiliselt olulises piirkonnas.
Porkkala mereväebaasi komandörid olid:
Porkkala mereväebaas oli sõjaliselt ja poliitiliselt tähtis:
Mereväebaasi I etapp
Porkkala baasi loomise esimestel aastatel kapitaalseid ehitustöid ei teostatud, kuna Skandinaavia riigid olid II maailmasõja järel neutraalsel positsioonil. Seetõttu piirdus Nõukogude sõjaline juhtkond baasis järgmiste ülesannete määratlemisega:
Mereväebaasi II etapp
1946. aastal alanud külma sõjaga alustas ka NSV Liit oma põhjapiiride kindlustamist ning 22. veebruaril 1948 tegi NSV Liit Soomele ettepaneku "Sõpruse, koostöö ja vastastikuse abi lepingu" sõlmimiseks (mille taust oli 1948. aasta kommunistlik riigipööre Tšehhoslovakkias).
Vastukaaluks hiilivale Nõukogude mõju laienemisele liitusid Norra ja Taani 1949. aasta kevadel NATO-ga ning Skandinaavia maadest jäi ametlikult neutraalseks ainult Rootsi. Pärast nõukogudemeelse valitsuse vahetust sai Soome presidendiks Urho Kekkonen, kes hakkas taas Skandinaavia neutraalsete riikide liidu ideed propageerima.
Mereväebaasi likvideerimine
1950. aastatel toimunud raketirelvastuse kiires arengus kaotas Porkkala baas oma sõjalise ja strateegilise tähtsuse ning pärast 1955. aastal toimunud Genfi kohtumist, kus osalesid NSV Liidu, Ameerika Ühendriikide, Prantsusmaa ja Suurbritannia valitsusjuhid, otsustas NSV Liit likvideerida Porkkala baasi.
Undo Uus
Undo Uus (sündinud 27. märtsil 1941) on eesti filosoof ja astrofüüsik.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna 1964. aastal. Ta on töötanud Tõraveres Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis algul teaduri, hiljem vanemteadurina. Ta sai 1971. aastal füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Ta on avaldanud töid tähtede evolutsiooni teoreetiliste probleemide kohta. Temalt on ilmunud ulatuslik monograafia.
Enn Kasak on väitnud, et ta on saanud mõjutusi Undo Uusilt.
Liikmesus teadusliitudes
Ta on Rahvusvaheline Astronoomiauniooni liige.
Suurbritannia relvajõud
Suurbritannia relvajõud (British Armed Forces), ka Tema Majesteedi relvajõud (His Majesty's Armed Forces) on Suurbritannia sõjavägi, mis vastutab Suurbritannia, Suurbritannia meretaguste alade ja Suurbritannia kroonist sõltuvate alade kaitse eest. Samuti edendavad nad Ühendkuningriigi laiemaid huve, toetavad rahvusvahelisi rahuvalve jõupingutusi ja annavad humanitaarabi.
Pärast Suurbritannia kuningriigi moodustamist 1707. aastal, on Suurbritannia relvajõud osalenud mitmetes suurtes sõdades, sealhulgas Seitsemaastases sõjas, Ameerika iseseisvussõjas, Napoleoni sõdades, Esimeses maailmasõjas ja Teises maailmasõjas.
Struktuur
Seisuga detsember 2022 koosnevad relvajõud järgmistest üksustest:
Paate mõis
Paate mõis (saksa keeles Paatz) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. .
Esmateated aastast 1534, Stackelbergide ajal Pagari kõrvalmõis.
Karepa neem
Karepa neem on Soome lahte ulatuv neem Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepa külas.
Neeme geograafilised koordinaadid on.
Sankt Peter ob Judenburg
Sankt Peter ob Judenburg on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
thumb|left|Vaade Sankt Peter ob Judenburgile
Peipsiääre vald
Peipsiääre vald on omavalitsusüksus Tartu maakonnas. Peipsiääre vald asub Peipsi järve ja Vooremaa vahel Peipsi madalikul.
Peipsiääre vald moodustati haldusreformi tulemusena 23. oktoobril 2017. aastal Alatskivi valla, Kallaste linna, Pala valla, varasema Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemisel. Vald piirneb põhjas Mustvee vallaga (Jõgevamaa), läänes Tartu vallaga, lõunas Luunja ja teisel pool Emajõge Kastre vallaga ning idas u 40 km pikkuselt Peipsi järvega. Vallakeskus asub Alatskivi alevikus. Vallavanem on 2023. aastal Piibe Koemets, abivallavanem Peeter Kiuru.
Peipsiääre valla pindala on 652 km². 2021. aasta alguse seisuga elas seal 5331 inimest.
Asustusjaotus
Vallas on 1 linn (Kallaste), 4 alevikku ja 84 küla. Küladest suurimad on Koosa, Vara ja Pala.
Alevikud: Alatskivi, Kasepää, Kolkja, Varnja
Külad: Alajõe, Alasoo, Assikvere, Haapsipea, Haavakivi, Kadrina, Kargaja, Kauda, Keressaare, Kesklahe, Kirtsi, Kodavere, Kokanurga, Kokora, Koosa, Koosalaane, Kuningvere, Kusma, Kuusiku, Kõdesi, Lahe, Lahepera, Linaleo, Lümati, Matjama, Meoma, Metsakivi, Metsanurga, Moku, Mustametsa, Naelavere, Nina, Nõva, Orgemäe, Padakõrve, Pala, Papiaru, Passi, Peatskivi, Perametsa, Piibumäe, Piirivarbe, Pilpaküla, Praaga, Punikvere, Pusi, Põdra, Põldmaa, Põrgu, Päiksi, Raatvere, Ranna, Rehemetsa, Riidma, Ronisoo, Rootsiküla, Rupsi, Saburi, Sassukvere, Savastvere, Savimetsa, Savka, Selgise, Sipelga, Sookalduse, Sudemäe, Sõõru, Särgla, Sääritsa, Tagumaa, Tedreküla, Torila, Toruküla, Tõruvere, Tähemaa, Undi, Vanaussaia, Vara, Vea, Virtsu, Välgi, Väljaküla, Äteniidi, Ätte
Sümboolika
Peipsiääre valla sümboolika autor on Marju Pottisepa kavandiga "Jääkulgur". Vallale loodud sümboolikas on kujutatud Alatskivi lossi peasissepääsu osa, mis sümboliseerib turvalisust. Hõbedane kala kujutab Peipsi tinti ja lainelõikes sinine päis märgib Peipsi järve, millega vald piirneb.
Peipsiääre valla vapi kuldsel kilbil on sinine värav ja kahe torniga loss ning lainelõikes päis. Päisel hõbedane kala, vajadusel asendab kulda kollane ja hõbedat valge. Peipsiääre valla lipu kollasel lipuväljal on sinine värav ja kahe torniga loss ning sinine lainelõikes piit.
Rahvastik
Peipsiääre valla lõunaosas on asustus soise maastiku tõttu hõre. Asustus on tihedam Peipsi järve ääres Varnja alevikust põhja pool ning Aovere–Kallaste–Omedu maantee ümbruses. Enam kui pool rahvastikust elab kümnes suuremas asustusüksuses.
Loodus
pisi|Maastik Koosa lähedalpisi|Peipsi järv Peipsiääre vallas Peipsiääre vald asub Peipsi madalikul. Vald paikneb Peipsi järve ja Vooremaa vahel. Valla kaguosas domineerivad madalsoomullad ja põhjas gleimullad. Valla territooriumil leidub veel leetunud mulda, gleistunud kahkjat leetunud mulda, leetunud huumuslikku leetemulda, kahkjat leetunud gleimulda ja turvastunud mulda. Vald asub Ida-Euroopa platvormi äärealal, mis on tektooniliselt stabiilne ning maavärinaid üldjuhul ei esine. Aluspõhi koosneb Devoni liivakivist. Kallaste paljand on seejuures Eesti kõige pikem Devoni liivakivi paljand.
Vallast voolab läbi 11 jõge. Üks nendest jõgedest on Emajõgi, mis suubub Praaga külas Peipsi järve. Looduslikke järvi asub valla territooriumil 11 ning pais- ja tehisjärvi on 10. Suuremateks järvedeks on valla idaserva ääristav Peipsi järv ning sisemaal Koosa, Lahepera, Kuningvere, Kokora Mustjärv ja Alatskivi järv.
Taristu
Alatskivilt ja Kallastelt läheb buss Tartusse 14 korda päevas. Valla suuremaid keskusi teenindab 29 maakonnaliini.
Lähim haigla on Tartus SA Tartu Ülikooli Kliinikum, kus toimub ka erakorralise meditsiini vastuvõtt. Perearsti vastuvõtud toimuvad ning apteegid asuvad Alatskivil, Kallastel, Palal, Koosal ja Kolkjas. Hambaarsti vastuvõtud toimuvad Alatskivil, Kallastel, Palal ja Koosal.
Kultuur
Peipsiääre vald on kultuuriliselt eripärane piirkond, sest vallas on ajalooliselt kolm kultuuriruumi: vene vanausulised, baltisaksa mõisakultuur ja eesti talupojakultuur. Lisaks on Peipsiääre vallas erinevaid kirikuid: luteri ja õigeusu kirikud ning vanausuliste palvelad. Mööda Peipsi järve rannikut lookleb Sibulatee, mis ühendab vene vanausuliste, eesti talupoja ja baltisaksa mõisakultuuri.
Peipsi rannakülad on arhitektuuripärandit kandvad ja miljööväärtuslikud. Neid alasid iseloomustab madal ja tihe puitarhitektuur. Traditsioonideks on järvega seotud elatusalad (nt kalapüük) ja väikesemahuline aedviljakasvatus. Peipsiveere kultuur on põimunud mitmesuguste venepäraste elementidega. See on tingitud sagedastest üle järve kontaktidest varasema ajaloo jooksul kui ka sajandite pikkusest eesti, vadja ja vene asutusest rannapiirkonnas.
Peipsiääre valla eri piirkondades on kokku ligi sada kogukonnaorganisatsiooni. Suurem osa neist on külaseltsid, mille eesmärgiks on kohalikku elu edendada ja toetada. Lisaks külaseltsidele on veel ka aktiivsed kohalikku kultuuri edendavad, vaba aja tegevusi korraldavad ning keskkonna- ja looduskaitsega tegelevad ühendused ja organisatsioonid.
Üle valla tähistatakse traditsioonilisi tähtpäevi nagu jaanipäev ja vabariigi aastapäev.Kõige rahvarohkemateks üritusteks on Karakatitsa, Kallaste kala- ja sibulalaat, Alatskivi vanavaralaat, Varnja kalalaat ning Varnja sibula- ja jõhvikalaat. pisi|Karakatitsa Varnja külas 2021. aastalVallas ilmub 11 korda aastas iga kuu viimasel neljapäeval vallaleht Peipsiääre Teataja. Peipsiääre Teataja on tasuta kättesaadav vallamajas, valla teeninduskeskustes, kauplustes, raamatukogudes ja tanklas.
Peipsiääre vallas on seitse kultuuri- ja seltsimaja.
Peipsiääre vallas on üksteist raamatukogu: Alatskivil, Kallastel, Kokoral, Kolkjas, Koosal, Lümatis, Ninal, Palal, Varal, Varnjas ja Välgis.pisi|Alatskivi kirik
Haridus
pisi|Pala kool Peipsiääre vallas asub neli üldhariduskooli, kuus lasteaeda ja üks huvikool. Kõik neli üldhariduskooli on põhikoolid. Need on Anna Haava nimeline Pala Kool, Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool, Kolkja Lasteaed-Põhikool ja Vara Põhikool.
Lasteaiad
Alatskivi lasteaed loodi 1963. aastal ning kuni 1986. aastani tegutseti koguduse hoones. 1986. aastal valmis kuue rühma jaoks mõeldud 140-kohaline lasteaiahoone. Alatskivi Lasteaed töötab 2021. aasta seisuga viie rühmaga. Maksimaalselt saab lasteaeda vastu võtta 88 last.
A. Haava nimeline Pala Kooli lasteaed on kolmerühmaline lasteaed, kus lapsed saavad tegeleda spordi ja liikumisega, laulu ja muusikaga, rahvatantsu ja näitlemisega, looduse ja uurimistega. Lasteaed on aktiivselt koostöös valla teiste allasutustega.
Kolkja lasteaed on osa Kolkja Lasteaed-Põhikoolist asub Peipsiääre vallas Kolkja alevikus. Asutuse tegevus toimub kahes õppekohas: Kolkja alevikus ja Kallaste linnas.
Koosa lasteaed avati 20. veebruaril 1975 Koosa sovhoosi lastepäevakoduna. Maja ehitati algselt neljarühmaliseks ning lasteaia algusaegadel oli lapsi lasteaias üle 80. Töötasid ka ööpäevased rühmad. 2021. aasta seisuga töötab majas kolm rühma: üks sõimerühm ja kaks aiarühma.
Huviharidus
Alatskivi Muusikakool loodi 1990. aastal ning mõned aastad hiljem lisandusid muusikaõppele juurde kunstiõpe ja tantsuõpe. 1994. aastast kannab kool Alatskivi Kunstide Kooli nime. 2021. aasta seisuga on Alatskivi Kunstide Kooli lõpetanud 93 õpilast. Huvikooli õppetöö toimub Juhan Liivi nimelise Kooli III korruse ruumides ning Vara Põhikoolis.
Kadiyalur Uruttirangannanar
Kadiyalur Uruttirangannanar (tamili கடியலூர் உருத்திரங்கண்ணனார்) oli tamili luuletaja, kes elas 3.-4. sajandil Sangami ajastul. Teda peetakse antoloogia Pattuppāṭṭu poeemide "Paṭṭiṉappālai" ja "Perumpāṇāṟṟuppaṭai" autoriks, samuti "Akanaṉūṟu" 167. laulu ja "Kuṟuntokai" 352. laulu autoriks.
Efkleídis Tsakalótos
Efkleídis Tsakalótos (kreeka keeles Ευκλείδης Τσακαλώτος; sündinud 1960 Rotterdamis) on kreeka poliitik; 6. juulist 2015 kuni 28. augustini 2015 ja 23. septembrist 2015 kuni 9. juulini 2019 oli ta Kreeka rahandusminister (vasakradikaalse erakonna SYRIZA liige) Aléxis Tsíprase valitsuses.
Peipsiääre vald
Sport
Peipsiääre vallas toimuvad iga-aastased suve- ja talimängud ning korraldatakse ka vallasiseseid meistrivõistlusi lauatennises. Suurim harrastajate ja võistlusspordiga tegelejate arv on võistkondlikel aladel. Nendeks on jalgpall, käsipall, korvpall ja indiaca. Indiaca 's on kohalikud elanikud võitnud medaleid isegi rahvusvahelistelt võistlustelt. Individuaalaladest on Peipsiääre vallas pikkade traditsioonidega maadlus.
Efkleídis Tsakalótos
Ta sündis aastal 1960 Rotterdamis. Ta õppis majandust, politoloogiat ja filosoofiat Oxfordi Ülikoolis ja Sussexi Ülikoolis. Aastal 1989 kaitses ta filosoofiadoktori väitekirja Oxfordi Ülikoolis.
Peipsiääre vald
Peipsiääre Talimängud
Peipsiääre vallas korraldatakse 2018. aastast regulaarselt Peipsiääre valla Talimänge. Võistlus toimub võistkondade vahel ning mõõtu võetakse mitmel alal. Talimängude võitjavõistkond saab auhinnaks sportliku lumememme rändkarika.
Spordiobjektid
Spordisaalid ja -platsid on olemas kõigis suuremates asulates ning koolide ja lasteaedade juures. Peipsiääre vallas tegeletakse nii harrastus- kui ka võistlusspordiga. Välitingimustes on populaarne sportimiskoht Pala suusa- ja jalgrattarada, mis on populaarne nii kohalike kui ka külaliste seas.
Valla spordiobjektid:
Vaatamisväärsused
pisi|Alatskivi mõisa peahoone 2
Alatskivi loss
1885. aastal valminud Alatskivi loss on Balmorali lossi eeskujul ehitatud mõisa peahoone, mille projekteeris kohalik mõisaomanik Arved Georg von Nolcken. Alatskivi lossi ehituse eeltööd algasid 1876. aastal ning nurgakivi pandi 1880. aastal. Alatskivi loss on Peipsiääre valla tuntuim maamärk. Lossi kujutist on kasutatud Peipsiääre valla vapil.
Eduard Tubina muuseum
2011. aastal avatud Eduard Tubina muuseum asub Alatskivi lossis. Muuseumis on võimalik tutvuda Eesti ühe kuulsaima helilooja Eduard Tubina elu ja loominguga. Muuseumis saab näha ja kuulata Tubina käsikirju, salvestisi, raamatuid, muusikainstrumente, heliplaate ja teatrikavandeid. Lisaks on muuseumis Tubina tehtud filmid ja fotod. E. Tubina muuseumis saab tutvuda tuntud muusikategelastega, kes õppisid koos Tubinaga Tartus Heino Elleri juures.
Juhan Liivi muuseum
Juhan Liivi muuseum asub kirjanike Juhan ja Jakob Liivi kodutalus. Lisaks püsinäitusele "Oleksin ma luuletaja", saab muuseumis tutvuda Kodavere kihelkonna ajaloo ja etnilisi gruppe tutvustava püsinäitusega "Kodavere – hää mürakas kihelkonda".
pisi|[[Alatskivi Kalevipoja säng Friedrich Kruse joonistusel]]
Alatskivi Kalevipoja säng
Alatskivi Kalevipoja säng asub 10–15 m kõrgusel järsunõlvalisel seljakul. Selle kirdejalamil voolab Alatskivi jõgi. Linnuse tasase pinnaga õueala pindala on 2200 ruutmeetrit. Kagupoolse otsavalli kõrgus siseküljel on 1,8 m, loodepoolsel vallil 1,4 m.
pisi|left|Kollase nartsissi kasvukoha kaitseala 4. aprillil 2020
Sookalduse nartsissid
Peipsiääre vallas Sookalduse külas asub Baltikumis ainulaadne kollase nartsissi kasvuala. Nartsissid pärinevad Sookalduse peremehe Singil Peebu (Peep Sibul) pool 19. sajandi lõpus oma koduaeda istutatud Saare mõisast saadud lillesibulast. Olenevalt kevadest saab nartsisse vaadata alates aprilli keskpaigast.
Punane liivakivipaljand Kallaste linnas
pisi|Kallaste liivakivipaljand
Punane liivakivipaljand on Kallaste linnas asuv Eesti kõige pikem Devoni liivakivi paljand. 2001. aastal mõõdeti liivakivi paljandi pikkuseks umbes 930 meetrit. Paljandi maksimaalne kõrgus on 8 meetrit. Alates linna lõunaservast keskväljakuni on näha 11 paljandit. Liivakivisse on tekkinud kõrgvee ajal hulgaliselt koopaid. Suuremate koobaste kõrgus ületab 1,5 meetrit ja sügavus võib olla kuni 6 meetrit.
Kolkja vanausuliste muuseum
Kolkja külas asub vanausuliste muuseum, kus saab näha vanausuliste traditsioonilisi riideid, tarbeesemeid, käsitööd, tööriistu, fotosid, raamatuid ja muud. Vene vanausulised järgivad oma usulisi tavasid muutumatult juba üle 1000 aasta. Eestis on 11 vanausuliste kogudust ning liikmeid on umbes 15 000. Peipsiääre valla territooriumil tegutsevad neli kogudust, milleks on: Kallaste, Kolkja, Kasepää ja Varnja.
Samovarimaja
Samovarimaja asub Peipsi ääres Varnja vanausuliste külas. Samovarimajas on vaatamiseks üle saja samovari ja samovaridega seotud eseme.
Matkarajad, lõkkekohad ja metsaonnid
Alatskivi matkarada on 4,5 km pikkune ja kulgeb Alatskivi lossi läheduses. Matkarada on vahelduva reljeefi, mitmete huviväärsuste ja mitmekesise elustikuga. Rada on korralikult tähistatud ning liiga märgades kohtades varustatud laudteega. Matkarada saab alustada Alatskivilt või Kalevipoja sängi juurest. Rajal on võimalik näha Alatskivi lossi ja lossiparki, Hirveaeda, Truuduse tamme, Punast allikat, Turbasilda, Lambasilda, tamme-sanglepa alleed, Kalevipoja sängi, lõkkeplatsi, Veskijärve ja Lossijärve. Võimalus on matkarada pikendada 9 km-le ning minna vaatama Kalevipoja viskekivi ehk Apollo kivi ja pärnaringe.
Padakõrve matkarada on 3,6 km pikkune matkarada, mis tutvustab sipelgate elu ja asub Padakõrve looduskaitsealal. Rada kulgeb mööda kruusateed, mille ääres on teabetahvlid ja sipelgapesade juures vastavad sildid-viidad. Matkarada võib läbida ka sõidukiga. Matkaraja äärde jääb Eesti üks võimsamaid laanekuklaste asurkondi ning mitmekesised metsakooslused.
Selgise rattarada on umbes 30 km pikkune. Rada on tõusude ja langustega ning kulgeb mööda looklevaid metsateid ja sirgeid sihte. Rattarada läbib erinevaid metsakooslusi. Puhkekohtadeks on raja alguses asuv Kukemetsa metsaonn ja umbes pool km rajast kõrvale jääv Kärgandi lõkkekoht.
Koosa jõe Emajõkke suubumiskohas asub Koosa lõkkekoht, mida kasutavad peamiselt kalamehed ööbimiseks. Sinna lõkkekohta saab ainult mööda vett.
Kärgandi lõkkekoht asub lagendikul keset mitmekesiseid metsi. Lõkkekoha ümbrus on väga vaheldusrikka reljeefiga ning sobib jalutamiseks ning marjade ja seente korjamiseks. Lõkkekoht jääb ca 0,5 km kaugusele Selgise rattarajast.
Tähemaa lõkkekoht on rajatud peatuskohaks Peipsiveere looduskaitseala läheduses.
Ingeri Evangeelne Luterlik Kirik
pisi|Ingeri Kiriku logo|150px Ingeri Evangeelne Luterlik Kirik (lühemalt Ingeri Kirik; vene keeles Евангелическо-лютеранская церковь Ингрии, soome keeles Inkerin Evankelis-Luterilainen Kirkko) on Venemaal ajaloolisel Ingerimaal tegutsev luterlik kirik.
Ingeri Kiriku ajalugu algab aastal 1611, kui Ingerimaal Lempaalas asutati esimene luterlik kogudus.
Aastast 1993 on Ingeri Kirik iseseisev usuorganisatsioon oma piiskopiga, kellele allub umbes 60 kogudust üle kogu Venemaa. Ingeri Kiriku piiskop on Aarre Kuukauppi ja toomkirik Peterburi Püha Maria kirik. Ingerimaale on ehitatud ka uusi kirikuid ning vanu on taas avatud. Ingeri Kiriku ametlikud keeled on vene ja soome keel.
Plessuri Alpid
thumb|Plessuri Alpid Mäestiku piirid [[Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsiooni järgi ]]
Plessuri Alpid on mäestik Alpides Ida-Šveitsis. Mäestikku peetakse Lääne-Reetia Alpide osaks. Mäestik on saanud nime Plessuri jõe järgi, mis saab alguse mäestiku keskelt. Plessuri Alpid on eraldatud Glarusi Alpidest läänes Reini oruga; Rätikoni mäestikust põhjas Landquarti jõe oruga (Prättigau); Albula Alpidest kagus Landwasseri jõe oruga; Oberhalbsteini Alpidest lõunas Albula jõe oruga.
Plessuri Alpidest voolavad välja Reini, Plessuri, Landwasseri ja Landquarti jõed. Suusakuurort Arosa asub mäestiku keskosas.
Plessuri Alpide tipud on Aroser Rothorn (kõrgeim, 2985 m) ja Stätzerhorn (2576 m).
Mäekuru Plessuri Alpides on Strela kuru, Davosist Langwiesi (2377 m).
Tipud
Peamised Plessuri Alpide tipud on:
Forrest Gump
"Forrest Gump" on 1994. aastal linastunud USA mängufilm, draamakomöödia. See põhineb Winston Groomi samanimelisel 1986. aastal ilmunud romaanil. Filmi lavastas Robert Zemeckis. Peaosades mängivad Tom Hanks, Robin Wright, Gary Sinise, Mykelti Williamson ja Sally Field.
Filmi võtted toimusid 1993. aasta lõpus peamiselt Georgia, Põhja-Carolina ja Lõuna-Carolina osariigis. Esinäitleja asetamiseks arhiveeritud filmimaterjali kasutati ulatuslikult arvutigraafikat. Filmis kasutati mitmest aastakümnest pärit laule, mis täpsustasid ekraanil kujutatud ajaperioodi. Filmimuusikaalbumit müüdi maailmas üle 12 miljoni eksemplari.
Film esilinastus USA-s 6. juulil 1994. "Forrest Gump" oli sel aastal piletitulult teine film maailmas ja Paramount Picturesi esimene edukas film pärast stuudio müümist Viacomile. Film teenis kokku piletitulu üle 677 miljoni dollari. 1995. aastal pälvis film kokku kuus Oscarit parima filmi, lavastaja, näitleja, mugandatud stsenaariumi ja filmitöötluse ning parimate eriefektide eest. Lisaks võitis film arvukalt muid auhindu, sealhulgas kolm Kuldgloobust.
Aastal 2011 tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse.
pisi|Filmi logo
Sisu
Filmi alguses langeb bussipeatuses istuva Forrest Gumpi jalge ette linnusulg. Ta võtab sule üles ja paneb selle raamatu vahele. Mõne aja pärast istub Gumpi kõrvale üks naisterahvas, kellele ta pakub šokolaadi ja hakkab jutustama oma elust. Gumpi jutustuse jooksul on tal mitmeid kuulajaid, kes suhtuvad temasse erinevalt.
Kooli ajal, kui Forrest ortoosist vabanes, avastas ta, et ta suudab väga kiiresti joosta. Seetõttu võeti ta pärast keskkooli lõpetamist kõrgkooli vastu Ameerika jalgpalli stipendiumiga. Pärast kõrgkooli lõpetamist algas Vietnami sõda ja Forrest astus sõjaväkke, kus ta tutvus Bubba Blue'ga. Peale väljaõppe lõpetamist saadeti Forrest koos Bubbaga Vietnami, kus nende käsuohvitseriks sai leitnant Dan.
Bubba sai lahingus surma ning Dan kaotas mõlemad jalad. Ehkki Forrestil õnnestus päästa leitnant Dani elu, oli too Forresti peale pahane, sest tema perekonna traditsiooniks oli surra lahinguväljal, Dan on aga terveks eluks sandistatud. Haiglas taastudes avastas Forrest enese jaoks lauatennise. Temast sai rahvuslikul tasemel lauatennisist ning ta osales Hiinas ühel turniiril. Lõpuks vabastati Forrest armeest ning ta suundus Washingtoni, kus talle anti medal teenete eest Vietnami sõjas. Seal kohtus ta ühel sõjavastasel kogunemisel taas Jennyga, kes osales hipiliikumises.
Forrest läks Bubba kodulinna, ostis omale krevetilaeva ning pani sellele nimeks Jenny. Leitnant Dan tuli laevale tüürimeheks töötama ning nad hakkasid krevette püüdma. Algul ei olnud nende äri edukas, ent kui orkaan hävitas Louisiana osariigis kõik paadid peale nende oma, suurenes Forresti ja leitnant Dani krevetisaak ja nad said väga rikkaks. Forrest sai teada, et ta ema oli väga haige, ning veetis tolle viimased elupäevad temaga.
Mõned aastad hiljem saabus Jenny ühel õhtul Forresti ukse taha ning nad elasid mõnda aega koos. Forrest tegi talle abieluettepaneku, kuid Jenny keeldus ja lahkus. Seejärel otsustas Forrest jooksma minna ja ta jooksis mitu korda Ameerika Ühendriikide läänekaldalt idakaldale ja tagasi.
Forrest lõpetab oma eluloo jutustamise ja ütleb kõrvalistujale, et on saanud Jennylt kutse ja sõidab teda külastama. Kohale jõudes saab ta teada, et tal on Jennyga poeg Forrest Junior, kes on oma klassi targemate seas. Jenny räägib Forrestile, et tal on ravimatu haigus, ning filmi lõpuks ta sureb selle kätte. Film lõpeb stseeniga, kus Forrest saadab oma poja esimesel koolipäeval teele.
Osades
pisi|150px|[[Tom Hanks filmi võtetel]]
Auhinnad
"Forrest Gump" oli nomineeritud 1994. aastal 13 Oscarile, millest see võitis kuus: parim film, parim peaosatäitja (Tom Hanks), parim režissöör, parim mugandatud stsenaarium, parimad eriefektid ja parim filmitöötlus.
"Forrest Gump" võitis 1995. aastal kolm Kuldgloobust: parima režissööritöö, parima draamafilmi ja draamafilmi parima osatäitja auhinna.
Oswald Külpe
Oswald Külpe (3. august 1862 Kandava – 30. detsember 1915 München) oli saksa psühholoog. Ta rajas Würzburgis psühholoogia koolkonna, mis pani aluse mõtlemise eksperimentaalsele uurimisele.
Laikneeme tee
Laikneeme tee on tee Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepal. Laikneeme tee on Haljala valla avalik tee.
Oswald Külpe
Elulugu
Oswald Külpe sündis Kuramaal. Ta ei abiellunud, vaid eelistas elada koos oma nõbudega. Ta pühendas suurema osa oma elust tööle. Külpe lõpetas 1879. aastal gümnaasiumi Liepājas. Aastatel 1881–1887 õppis ta esialgu Leipzigi Ülikoolis, seejärel Berliini Ülikoolis ning pärast seda Göttingeni Ülikoolis Georg Elias Mülleri käe all. Ta õppis ka aasta Tartus (1885–1886), kus lõpetas ülikooli ajaloolasena. 1886. aastal naasis Külpe Leipzigi Ülikooli, kus Wundti juhendamisel kaitses aasta hiljem doktorikraadi. Kuigi Külpe ja Wundti põhimõtted läksid teineteisest lahku, austas Külpe Wundti väga sügavalt.
Forrest Gump
Auhinnad
"Forrest Gump" võitis 1995. aastal BAFTA auhinna parimate eriefektide eest.
Oswald Külpe
Elulugu
1891. aastal avaldas Külpe olulise töö reaktsiooniajast, näidates, et see lüheneb juhul, kui inimene pöörab käele, millega tuleb reageerida, tähelepanu. 1893. aastal avaldas põhjaliku õpiku "Grundgriss der Psychologie", mis on Wundtile pühendatud eksperimentaalpsühholoogia käsiraamat.
Laikneeme tee
Laikneeme tee algab Võle–Vainupea–Kunda maanteelt ja kulgeb põhja–loodesuunaliselt paralleelselt Selja jõega jõesuu ja Karepa ranna suunas. Laikneeme tee on ligikaudu 510 meetrit pikk, sellest esimesed 50 meetrit asfaltbetoonkattega, edasi kruusakattega. Laikneeme tee ääres asub Kalame talumuuseum.
Oswald Külpe
Elulugu
Leipzigi Ülikooli laboris töötas ta 1894. aastani ja seejärel suundus Würzburgi Ülikooli.
Laikneeme tee
Tee sai nime 6. novembril 2009.
Oswald Külpe
Würzburg
1896. aastaks oli Külpe loonud Würzburgi Ülikooli laboratooriumi, kus ta töötas järgmised viisteist aastat. Würzburgi koondusid psühholoogid, kes huvitusid mõistete arengu ja moodustumise uurimisest. Nende jaoks olid abstraktsiooni eksperimendid eriti tähtsad, et eristada arengustaadiumide jaoks oluliste objektide omadusi. Külpe oli teatud Würzburgi Ülikoolis kui pühendunud õpetaja ja administraator. Kuigi ta publitseeris mitmed oma isiklikest töödest, ei kirjutanud Külpe kunagi ühtegi traditsioonilist Würzburgi artiklit,, kuid ta mõjutas psühholoogia uurimist läbi oma õpilaste. Üks tuntumaid tema tudengitest on geštaltpsühholoogiarajaja Max Wertheimer. Külpe õpilastest on olnud tunnustatud psühholoogid veel Kaspar Ach ja Henry Watt, kes uurisid mõtlemise taju elamusi; Robert Morris Ogden, kes tõi geštaltpsühholoogia Ameerika Ühendriikidesse ja Kurt Koffka, kes oli geštaltismi üks rajajatest.