cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varbuss
Kasutamine teadustöös
Pärast sügoodi arenguliinide tervikliku kirjelduse koostamist 1980. aastatel kasvas veelgi nematoodi kasutamine teaduslikus uurimistöös, kuna paranesid võimalused, millega saab jälgida rakkude jagunemist ja diferentseerumist elunditeks ja elundkondadeks. 1998. aastal, mil sekveneeriti esimese hulkrakse loomana varbussi kogu genoom, mis sisaldab ligi sada miljonit aluspaari (viimased lüngad geenide järjestuses täideti 2002. aastal), avardusid nematoodi rakendamise võimalused veelgi.
Varbussi muudavad ideaalseks uurimisobjektiks paljud omadused: näiteks on seda ussikest väga lihtne ja odav kasvatada, see on läbipaistev, ta talub hästi külmutamist, katseteks ei ole vaja taotleda luba ning ta koosneb vaid 959 rakust, millest umbes 300 on närvirakud.
2020. aasta võidupüha paraad Minskis
Paraadile osalema kutsutud Venemaa ja Hiina väeüksused loobusid osalemast.
Varbuss
Kasutamine teadustöös
Eestis on varbusse uuritud Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas Kaja Reisneri osalusel ja Tallinna Tehnikaülikoolis. Tartu Ülikoolis on vaadeldud eelkõige rasvhapete ja endokannabinoidide rolli C. elegans`is. Liisa Parts on aga Oxfordi Ülikoolis uurinud varbusside põhjal pestitsiidiresistentsust.
Kasvatamine laboritingimustes
Varbussi kasvatamiseks laboris valmistatakse Petri tassile agarist, peptoonist, kolesteroolist ja mõnedest sooladest tehtud sööde, kuhu külvatakse ussikese söök – kolibakterid (Escherichia coli). Nematood tõstetakse tassile ja kui tass on täitunud ussidega, tõstetakse ussid ümber uutele alustele. Ussikese areng kestab toatemperatuuril (20 °C) umbes neli päeva, temperatuuril 25 °C kolm päeva.
pisi|vasakul|160px|Metsiktüüpi hermafrodiitne C. elegans, mis on värvitud fluorestseeruva [[Texas Rediga, markeerimaks rakutuumasid]]
Apoptoos
John E. Sulston, kes töötas Sydney Brenneri juhtimise all Cambridge'i Ülikooli molekulaarbioloogia laboris C. elegans’i arengu ja organogeneesi alal, täheldas, et iga üksik ussike läbib täpselt ühesuguse rakkude jagunemise ja diferentseerumise protsessi ning, et alati ootas varbussi viljastatud munarakust täiskasvanud isendiks kasvades toodetud 1090 rakust 131 apoptoos ehk programmeeritud rakusurm (PCD, programmed cell death).
2020. aasta võidupüha paraad Minskis
Kõrgeima auastmega väliskülalisena osales paraadil Venemaa saadik Valgevenes Dmitri Mezentsev.
Varbuss
Apoptoos
Püüdes tabada rakusurma geneetilisi tagamaid jätkas H. Robert Horwitz S. Brenneri ja J. E. Sulstoni tööd varbussi geneetika ja rakkude sugupuu alal. Tema tööd saatis edu ning ta avaldas 1986. aastal artikli, milles kirjeldas kahte "surmageeni" (ced-3 ja ced-4), mis vastutavad otseselt rakkude apoptoosi eest. Ta on samuti tuvastanud geeni ced-9, mis hoiab "surmageenidega" seondudes rakke suremast, ning hulgaliselt teisi geene, mis osalevad rakusurma reguleerimises. Pärast nende geenide tuvastamist varbussil sai võimalikuks sama funktsiooniga geenide otsimine inimese genoomis.
2002. aastal said Sydney Brenner, H. Robert Horvitz ja John E. Sulston oma geneetikaalase töö eest organite moodustumise geneetiliste mehhanismide ja rakusurma uurimisel Nobeli meditsiiniauhinna.
RNA interferents
pisi| 2006. aastal anti Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind RNA interferentsi (RNAi) avastamise eest varbussil Andrew Fire'le ja Craig C. Mellole. Avastuse kohta kirjutatud artikkel avaldati 1998. aastal.
2020. aasta võidupüha paraad Minskis
Ametlikel andmetel oli 9. mai seisuga riigis koroonaviirushaiguse läbi surnud 126 inimest, nakatunute arv oli 22 052 inimest. Sama allika andmetel tõuseb nakatunute arv märkimisväärselt 5–7 päeva pärast usulisi ja massiüritusi.
Varbuss
RNA interferents
Varem oldi sama nähtust tähele pandud mitmetel taimedel ja seenel Neurospora crassa. Nüüdseks on seda leitud lisaks aga ka paljudel loomadel. Näiteks harilikul äädikakärbsel (Drosophila melanogaster), hiirtel ja sebrakalal (Danio rerio).
Mello ja tema grupp leidsid, et pikka kaheahelalist RNA-d (dsRNA) C. elegans’i süstides osutub võimalikuks põhjustada vastava mRNA järjestuse spetsiifilist degratsiooni. Nõnda on põhimõtteliselt võimalik inhibeerida iga geeni ekspressiooni soovitud ajal. See meetod võimaldab efektiivselt tagada aktiivsete geenide vaigistamist.
Mikro RNA
Mikro RNA (miRNA) kirjeldati esimest korda 1993. aastal seoses Victor Ambrose laborites tehtud ja C. elegans’iga seotud uuringutega. Need üheahelalised, tavaliselt 21–23 nukleotiidi pikad RNA ahelad, mis reguleerivad geenide ekspresseerumist, nimetati mikro RNA-ks aga alles 2001. aastal, kui leiti, et eri organismide genoomid kodeerivad suurt hulka regulatoorse funktsiooniga väikeseid RNA molekule. Praeguseks on jõutud arusaamisele, et miRNA-d reguleerivad enam kui 30% imetajate geenidest.
Organismi eluea pikkuse uuringud
Viimastel aastakümnetel on molekulaargerontoloogid püüdnud identifitseerida üksikuid geenimutatsioone, mis pikendavad laboris kasvatatavate katseloomade eluiga. Üks selles vallas populaarsemaid mudelorganisme on jällegi C. elegans.
Näiteks on leitud, et insuliini koguse vähenemine organismis võib kaasa aidata organismi eluea pikenemisele. Algul seostati seda organismi suurema vastupanuvõimega väliskeskkonna oksüdatiivsele stressile, kuid hiljem on kaheldud, kas oksüdatiivne stress üldse vananemises rolli mängib ja olulisemaks on peetud kasvuprotsesside aeglustumist. Insuliini kasutamist mõjutavatest geenidest on vast enimuuritud age-1, mis on insuliiniedastusraja katalüütiline allüksus, ja daf-2, mis on insuliini edastusega seotud transkriptsioonifaktori daf-16 moodustumist reguleeriv insuliiniretseptor.
Teada on rohkem kui 100 ühendit, mis varbusside eluiga tõstavad, kuid neist suurema osa puhul ei ole teada, milline on nende mõju elusorganismile tervikuna.
GFP
pisi|260px|Erinevates arengustaadiumides varbussid, kelle kolme [[neuronisse on viidud rohelist fluorestseerivat valku ehk GFP-d (green fluorescent protein), et visualiseerida nende neuronite arengut ussikeses. Eesti aasta teadusfoto 2007. Autor: Heiti Paves]] 2008. aasta Nobeli auhinda keemias jagasid Osamu Shimomura, Martin Chalfie ja Roger Y. Tsien rohelise fluorestseeriva valgu, mida tuntakse eelkõige ingliskeelse lühendi GFP (green fluorescent protein) järgi, avastamise ja kasutuselevõtu eest.
Shiomura eraldas 1960. aastatel GFP Põhja-Ameerika läänerannikul elutsevalt meduusilt Aequorea victoria ja avastas, et see helendab ultraviolettkiirguses roheliselt. Chalfie, kes uuris C. elegans’i, käis aga välja idee, et ühendada GFP tootmist suunav geen mõne teise varbussis toodetava valgu geeniga. Selle abil oleks võimalik ussikese valgustamisel GFP-ga märgistatud geen üles leida ja uurida, kas see on sisse lülitatud, ning kui see toodab valku, siis välja selgitada, kus toda toodetakse ja kuhu see edasi liigub. Kui aga oleks tarvis samal ajal uurida mitut protsessi, on ühest värvist vähe. Siin tuli appi Tsien, kes töötas korallidest leitu põhjal välja mitu uut valku, mis helendavad näiteks siniselt, punaselt ja kollaselt.
pisi|vasakul|Varbussid, kelle neuronitesse on viidud GFP, et visualiseerida nende neuronite arengut elavas ussikeses. Mikrofoto, fluorestsents + diferentsiaalne interferentskontrast. Foto: [[Heiti Paves]]
Närvisüsteem ja selle uuringud
Ussikese neuronid on morfoloogia ja ühenduste järgi jaotatud 118 klassi. Neil on lihtne ehitus ja vähe või üldse mitte harusid. Närvide kimbud on paigutunud pikisuunas ja ringikujuliselt ning nad külgnevad sageli epiteelkoega. Üldiselt on neuronid lokaalselt arvukate ühendustega, mis seovad neid paljude oma naabritega. Lihasrakkudes on jätked, mis ulatuvad motoneuraalsete aksoniteni. Enamik tüüpilise looma ehituslikult erinevatest sünaptilistest ühendustest on esindatud ka varbussil. Kokku esineb ligikaudu 5000 keemilist sünapsi, 2000 neuromuskulaarset ühendust ja 600 aukliidust (gap junction).
Kui üks põhilisi uuringusuundasid tegeleb närvisüsteemi arengu ja geenide vaheliste seoste leidmisega, siis katseid on tehtud ka teistes valdkondades. Näiteks 2010. aastal näidati, et ussikese käitumist saab mõjutada, kui siduda närvisüsteemiga magnetväljale reageerivaid nanoosakesi ja neid omakorda mõjutada. Levinud on ka ussikeste kasutamine sõltuvuste uurimiseks.
pisi|Metsiktüüpi ussiliini N2 on värvitud Oil-Red-O-ga, mis toob esile [[triglütseriidide varud. Näha on tüüpilised rasvadepood gonaadis, munades ja hüpodermises. Pilt on tehtud 2012. aastal Tartus]]
Meediakajastus
Lisaks arvukatele teadusartiklitele ületas C. elegans uudistekünnise seoses kosmosesüstiku Columbia katastroofiga 2003. aasta 1. veebruaril, kui ussikesed osutusid ainukesteks organismideks, kes katastroofi üle elasid. Varbussid, kes elasid alumiiniumkanistrisse suletud Petri tassidel, leiti mitu nädalat pärast katastroofi toimumist ja nende elusolek sai kinnitust 28. aprillil 2003, kui kanistrid Kennedy Kosmosekeskuses avati. Süstiku stardil 16. jaanuaril sisaldasid Petri tassid 10–500 ussi, aga leidmisel oli neid 0 – 27 000 ja arvatavasti oli tegu juba üsna mitmenda põlvkonnaga.
Veel on ussikesed kõneainet pakkunud 2009. aastal, kui sai teatavaks plaan neid kosmosesse saata, et uurida gravitatsiooni puudumise mõju muskulatuuri arengule ja füsioloogiale üldiselt. Nottinghami Ülikooli korraldatud projektis oli erilise tähelepanu all lihaste kõhetumine ehk atroofia. Ussikesed alustasid teekonda Rahvusvahelisse kosmosejaama 16. novembril 2009.
Välislingid
Varbussid:
Varbussid teaduslikus uurimistöös – Eesti meedias
Nobeli auhinna loengud
Henry II
thumb|right|Henry II Henry II (5. märts 1133 – 6. juuli 1189) oli Inglismaa kuningas 1154–1189 ning Anjou krahv ja Normandia hertsog. Henry II pani aluse Plantagenet'i dünastiale.
Võimuletõus
William Vallutaja poja, Inglismaa kuninga (1100–1135) Henry I surma 1135 järel kuulutas end kuningaks William I lapselaps, William Vallutaja tütre Blois' krahvinna Adela poeg Stephen. 1139 puhkes aga Henry I tütre Matilda ja Stepheni pooldajate vahel kodusõda, mis kestis kuni Stepheni surmani. Stepheni poja Eustache surma järel (1153) sõlmis Stephen Wallingfordi rahulepingu ja tunnistas Matilda poja Henry enda surma järel oma järglaseks Inglismaa troonil, Henry II-na.
1152 abiellus 19-aastane Henry Akvitaania Eleanoriga. Kui Eleanor lahutas Louis VII-st ja abiellus aastal 1152 Inglismaa kuninga Henry II-ga, läks hertsogkond Inglise kroonile.
Akvitaania hertsog (1086–1126) Guillaume IX oli nõudnud Toulouse'i linna oma naise, Guillaume IV tütre Philippa õigustes, kuid ei suutnud seda kaua hoida. Guillaume IX pojatütar Akvitaania Eleanor kutsus algselt oma esimest abikaasat Louis VII toetama tema nõudmisi Toulouse'ile sõjaga. Pärast lahutamist Louis'st ja abiellumist Henry II-ga läksid Eleanori nõuded Henry II-le, kes viimaks aastal 1173 sundis Raymond V andma Toulouse'i krahvi vasallitõotuse. Aastal 1166 läksid Henry II ja Eleanor lahku. Pärast seda siirdus Eleanor Akvitaania hertsogkonda Poitiers'sse, taastades oma endise õukonna. Seal elasid ka suur osa ka tema endi lastest.
Valitsusaeg
Henry II valitsusajal muutus Inglismaa Euroopa üheks võimsamaks riigiks, jäädes alla vaid Friedrich Barbarossa Saksa-Rooma riigile. Henry käes oli peaaegu pool Prantsusmaad. Kui ta oleks suutnud endale haarata ka Toulouse'i krahvi alad, siis poleks Pariisis resideeriv Prantsusmaa kuningas ilmselt enam oma tiitlit väärinud.
Henry II püüdis laiendada oma võimu Rooma-katoliku kiriku üle Inglismaal ning selle vastu välja astunud Canterbury peapiiskop Thomas Becket tapeti 1170. aastal, milles süüdistati kuningas Henry II-st. 1173. aastal kuulutas Rooma paavst Thomas Becketi pühakuks ning katoliiklikud Euroopa valitsejad: Prantsusmaa kuningas (1137–1180) Louis VII, Šotimaa kuningas (1165–1214) William I ja Flandria krahv (1168–1191) Filips I alustasid sissetungi Henry II valdustele lõunast ja põhjast. Samal ajal, 1173–1174 toimus Eleanori poegade Henry, Geoffroi ja Richard Lõvisüdame mäss isa, Henry II vastu. Mäss ebaõnnestus ja Henry II vangistas ka Akvitaania Eleanori. Eleanori vangipõlv möödus Inglismaal Salisburys Old Sarumi lossikindluses.
1180ndate alguse paiku oli Henry II tervis märgatavalt halvenenud ning tema vastu olid mässama hakanud jälle tema pojad. 1189. aasta 6. juulil Henry II suri ning Eleanori vangipõlv lõppes. Inglise kuningaks ja Akvitaania, Anjou ning Normandia valitsejaks sai Richard Lõvisüda.
Abielu
18. mail 1152 abiellus 19-aastane Henry Akvitaania Eleanoriga, Prantsuse kuninga (1137–1180) Louis VII lahutatud abikaasaga. Nende pulmas pakuti Akvitaaniast pärit veini.
Abieluvälised lapsed
Seitsme armukesega sündis Henry II-l veel vähemalt 8 last.
Aitoolia kuningas
Aitoolia kuningas on vanakreeka mütoloogias Aitoolia maakonna valitseja. Mütoloogia aegadel kuulus ka Aitooliast läänes paiknev Akarnaania Aitoolia kuninga valitsusalasse.
Esimene Aitoolia kuningas oli Elise kuninga Endymioni poeg Aitolos, kes oma isa surma järel vendade vahel tekkinud kodusõjas lüüa sai ja põgenes Aitooliasse, mis tema järgi nime sai. Ta abiellus najaadi Pronoega. Neil oli kaks poega Kalydon ja Pleuron.
Popidiot
Popidiot on Eesti-Soome ansambel, mis hakkas koos käima 2000. aastate keskel.
Aitoolia kuningas
Kalydon asutas Aitooliasse Kalydoni linna ja Pleuron Pleuroni linna. Pole teada, kumb neist vendadest vanem oli või kumb neist kuningas oli. Kuna Aitoolia pealinn oli Kalydon, võib oletada, et kuningas oli Kalydon.
Popidiot
Popidiot võitis 2010. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel parima ansambli, popartisti, elektroonikaartisti ja muusikavideo auhinna.
Ajalugu
Ansambli liikmete Hendrik Luugi ja Rein Fuksi koostöö algas 2002. aastal, kui Tartu Forwardsi stuudios salvestati ja miksiti Pia Frausi album "In Solarium". 2004. aasta kevadel valmis Hendrikul koos Matti Peuraga lugu "Sonnet 151". Shakespeare'i loomingust inspireeritud teos avaldati kogumikus "Vibratsioon 3". Pärast esimesi ülesastumisi liitus 2005. aastal Popidiotiga ka Rein Fuks.
2009. aastal kandideeriti koos Chungin & The Strap-On Faggotsiga MTV EMA 2009 parima Balti artisti tiitlile (Best Baltic Act), kuid edutult.
2009. aastal võitis ansambel Skype'i auhinna.
Aitoolia kuningas
Kuningas Porthaonil oli kaks last. Vanem poeg oli Oineus ja noorem Agrios. Oineus valitses Aitoolias kaua. Kui ta vanaks jäi, selgus, et troonipärilusega tekivad raskused: poegi tal veel oli, ent seaduslikke pojapoegi mitte ühtki.
Võimalik, et pärast Oineuse surma valitses lühikest aega tema poeg Klymenos, ent tal polnud lapsi. Kui tuli valida uus kuningas, eelistati Oineuse kahe alaealise tütrepoja vahel valides Deianeira ja Heraklese pojale Hyllosele Gorge ja Andraimoni poega Thoast. Arvatavasti valitses kas regendi või kuningana alguses Andraimon.
Aomori prefektuuri lipp
Aomori prefektuuri lipp on Jaapani Aomori prefektuuri lipp.
See on valge plagu, mille keskel on tumeroheline Aomori prefektuuri sümbol, mis on stiliseeritud Aomori prefektuuri kaardi kujutis.
Lipp võeti kasutusele 1. jaanuaril 1961.
Altamira vald
Altamira on omavalitsus (município) Brasiilias Pará osariigis. Keskasula Altamira asub Xingu jõe ja Transamazonica maantee ääres. Altamira omavalitsus hõlmab 159 696 km² suuruse ala Iriri ja Curuá jõgikonnas. Altamira on pindalalt Brasiilia suurim omavalitsus. Sellel alal elab 85 600 elanikku (2006).
Õhuluure
Õhuluure on õhujõudude luurelennukite või mehitamata luurelennukite (UAV) poolt regulaarsete/rutiinsete või sihipäraste lendude käigus rahu- ja sõjaajal teostatav teabehankeprotsessi osa, mille käigus vastavalt lennukõrgusele fikseeritakse visuaalse vaatluse või video-fotoaparatuuri abil vaadeldaval territooriumil, objektil või infrastruktuuriobjektil huvipakkuvad objektid või sündmused: raudteeešelonid, väeosade, sõjatehnika kogunemised, vägede dislotseerumispiirkonnad jne.
Õhuluurega kogutud esmased andmed analüüsitakse ja kontrollitakse täiendavalt lahinguluure ja agentuurluure teel.
First Come First Served
First Come First Served (FCFS) algoritm on tuntud ka nime all First In, First Out (FIFO). Ressursse eraldatakse protsessidele tellimiste saabumise järjekorras. Heaks näiteks on järjekord kassas – kes tuli esimesena järjekorda seisma, seda ka teenindatakse esimesena, kes tuli teisena, seda teenindatakse teisena jne.
FDFS sarnaneb algoritmiga, mis oli kasutusel näiteks MS-DOS-is ja Mac OS-is. Tegemist väga omapärase algoritmiga, sest näiteks kui panna arvuti arvutama välja pii komakohti, ei saa samal ajal mitte midagi teha, ehk teisisõnu ei saa teha midagi enne, kui arvuti vooluvõrgust lahti ühendada. Samas oleks mõistlik kasutada seda algoritmi näiteks satelliidikeskuse arvutivõrgus, kus päeval, mil töötajad kasutavad arvuteid, on algoritmiks näiteks SRTN, aga tööpäeva lõppedes lülitub kogu arvutivõrk automaatselt ümber analüüsima satelliitidelt kogutud andmemüra ning hommikul lülitub jälle tagasi. Kindlasti aga ei sobiks selline algoritm oma kõrge latentsuse tõttu hästi personaalarvutites kasutamiseks – näiteks kui kasutaja klõpsab ikoonil ja see ei avane, sest parasjagu on töös mõni teine protsess, siis natukese aja pärast klõpsab kärsitu kasutaja uuesti ikooni, pannes ühe ja sama programmi kahekordselt avamist ootama.
Nothing Else Matters
"Nothing Else Matters" on USA thrash metal-bändi Metallica üks tuntumaid lugusid. Seda on peetud üheks kõigi aegade paremaks rokkballaadiks.
Paljud vanad Metallica fännid, kes olid harjunud Metallica esimese nelja albumi thrash metal-lauludega, võõristasid ballaadi võtmist bändi uuele plaadile. Muuhulgas ka selle laulu pärast hakkasid fännid ansamblit süüdistama enesemüümises. Praegu aga on see laul ka Metallica fännide seas väga populaarne ja seda mängitakse seniajani sageli raadios.
Laulu kirjutas algselt ansambli laulja ja rütmikitarrist James Hetfield oma kunagisele tüdrukule, kuid ta ei suuda meenutada üksikasju. Laul algab sõnadega "so close no matter how far" ('nii lähedal, pole tähtis, kui kaugel'). Seda on tõlgendatud nii, et ka kontsertreisidel oli ta oma südames kallimale lähedal. Hetfield on hiljem öeldud, et laul räägib ansambli pidevast ratastel viibimisest. James pidas seda laulu avaldamiseks liiga isiklikuks, ent kui kitarrist Kirk Hammett seda kuulis, tahtis ta seda uue plaadi jaoks lindistada. Laulu plaadiversiooni kaasautorid on Lars Ulrich ja Kirk Hammett. Nüüd tõlgendab Metallica asja nii, et see laul on pühendatud kõikidele nende fännidele. Sellest laulust on saanud oodatuim pala ansambli kontsertidel.
Laulu intro on mi-minooris arpedžo. Kui Hetfield seda laulu komponeerima hakkas, rääkis ta parajasti telefoni teel oma kallimaga ning tal oli ainult üks käsi vaba. Seetõttu on seda väga lihtne mängida ning see on paljude Metallica fännide jaoks üks esimesi meloodiaid, mida nad kitarril mängima õpivad.
Laulu arranžeeris orkestrile Michael Kamen, kes dirigeeris San Francisco Sümfooniaorkestrit. Originaalsalvestuses kasutati mitmeid sümfooniaorkestri pille. Laulu pikkus originaalsalvestuses on 6 minutit ja 29 sekundit.
Laulu videot näidati esimest korda MTV-s 26. veebruaril 1992. Selle lavastas Adam Dubin. Video on kokku pandud albumi "Metallica" salvestamisest tehtud dokumentaalvideo "A Year and a half in the life of Metallica" kaadritest.
Albumil "S&M" on laulu kontsertversioon. Sama versioon avaldati 4. jaanuaril 2000 singlina "Nothing Else Matters '99", mis sisaldab veel albumil "S&M" olevate laulude "For Whom The Bell Tolls", "Human" ja "Until It Sleeps" B-pooled.
Nii originaalversioon kui ka "S&M-i" versioon jõudsid edetabelite tippu.
Laulu populaarsuse ja kerge mängitavuse tõttu on sellest tehtud palju kavereid, sealhulgas mittehevimuusikute poolt. Tribuutalbumitel on seda kaverdanud ansamblid Apocalyptica ja Die Krupps. Samuti on seda esitanud Viini Poistekoor, gregooriuse laulu ansambel Gregorian, Lucie Silvas, Angels of Vines ja Staind.
Thomas Andrews
thumb|Thomas Andrews Thomas Andrews, Jr. (7. veebruar 1873 – 15. aprill 1912) oli iiri verd ettevõtja ja laevaehitaja; laevaehitusettevõtte Harland and Wolff tegevdirektor ja osakonnajuhataja. Andrews oli laevaehitaja ja liinilaeva Titanic ehitamise plaanide eestvedaja. Ta oli laeva pardal ka selle esireisil, mil see 14. aprillil 1912 jäämäega kokku põrkas, ning oli üks 1517 hukkunust.
Elulugu
thumb|left|Thomas (paremalt teine) perega, 1895
Lapsepõlv ja noorus
Thomas Andrews sündis Iirimaal Comberis. Tema vanemad olid Iirimaa Riiginõukogu liige Thomas Andrews ja Eliza Pirrie. Vanemast vennast John Miller Andrewsist sai hiljem Põhja-Iiri peaminister. 1884–1889 käis Andrews Royal Belfasti akadeemilises instituudis. Kuueteistaastaselt asus ta lisatasu teenimise eesmärgil õppepraktikale firmasse Harland and Wolff, kus tema onu lord Pirrie oli osa omanik.
RMS Titanic
Aastal 1907 hakkas Andrews plaane tegema uutele laevadele RMS Olympic, firmale White Star Line. Olympic ja selle sõsarlaeva RMS Titanicu ehitustöid alustati 1909, disainerid olid William Pirrie ja peadirektor Alexander Carlisle koos Andrewsiga. Nagu ka eelmiste laevade puhul, õppis Andrews nii Titanicut kui ka Olympicut pisiasjadeni tundma, et tagada optimaalset töökorda.
Andrew juhtis Harland and Wolffi töötajatest moodustatud rühma, kes firma ehitatud laevadega esimesi sõite kaasa tegi, jälgis töö kulgu ja tegi vajadusel parandusi. Titanic ei jäänud erandiks ja Andrews koos oma rühmaga asus Titanicuga reisile 10. aprillil 1912. Reisi käigus tegi ta märkmeid, mida tuleks laeval täiustada. 14. aprillil Andrews märkis ühele oma sõbrale, et Titanic on nii täiuslik, kui üks inimese aju seda luua suudab.
14. aprillil kell 23:40 tabas Titanicut jäämägi laeva tüüri poolel. Andrews magas sel ajal oma ametiruumides ja vaevalt märkas kokkupõrget. Kapten Edward J. Smith lasi Andrewsi kutsuda, et aidata uurida kahju. Andrews ja kapten Smith arutasid laeva kahjustusi peagi pärast südaööd ehk pärast seda, kui Andrews oli käinud kahjustatud osas ja saanud teateid laeva kahjustustest. Andrews tegi kindlaks, et esimesed kuus laeva veekindlat kambrit olid üle ujutatud. Ta vahendas selle teabe kapten Smithile, lisades, et tema arvates kulub laeva täielikuks uppumiseks veel tund. Ta teatas ka Smithile, et laeva pardal on liiga vähe päästepaate.
Titanicult evakueerumise alguses palus Andrews reisijatel päästevestid selga panna ja üles tekile suunduda. Täielikult teadlik aja ja päästepaatide nappusest, jätkas ta inimeste kutsumist ja päästmist, lootuses täita kõik paadid võimalikult põhjalikult. Laeva stjuuardi John Stewarti väidete järgi nähti Andrewsi viimati esimese klassi suitsetamisruumis, kamina kohal olevat "Plymouth Harbour" (laht Lõuna-Inglismaal) maali jõllitamas. Maalil oli kujutatud sissepääsu Plymouth Harbouri, kuhu Titanicut tagasireisil oodati. Andrewsi surnukeha pole leitud.
19. aprillil sai Andrewsi isa telegrammi ema nõolt, kes oli pääsenutega New Yorgis rääkinud ja uurinud Andrewsi kohta. Telegrammis oli kirjas, et Andrews tegutses kuni surmani kangelaslikult, mõeldes vaid teiste päästmisele. Titanicu juhtkond avaldas kõigile siirast kaastunnet.
Shortest Job Next
Shortest Job Next (SJN) on algoritm, mis on tuntud ka nimega Shortest Job First (SJF).
Olekus „valmis” (ready) olevatest protsessidest valitakse alati järgmisena täitmiseks eeldatavalt kõige kiiremini täidetav protsess. Tegemist on eelisasendust mittetoetava algoritmiga. Selle algoritmi eeliseks on see, et lühikese kestusega protsessid täidetakse väga kiiresti ning uute protsesside lisandumisel pole plaanuril tarvis palju vaeva näha protsessi paigutamisega täitmise järjekorda. Ebaoptimaalseks võib aga see algoritm kujuneda sel juhul, kui on selliseid protsesse, mis vajavad pikemat protsessorikasutust, kuid pidevalt tulevad peale lühikest protsessor ikasutust vajavad protsessid ning lõpptulemusena jäävad pikemat protsessorikasutust tahtvad protsessid "nälga".
Halden
Halden on linn Norras Vikeni maakonnas, Haldeni valla keskus. Halden asub Iddefjordi rannikul Tista jõe delta lähedal.
Halden asub Rootsi piiri lähedal ja minevikus oli tal tähtis kaitseülesanne.
Kuni 1928. aastani oli linna nimi Fredrikshald.
1. jaanuaril 1838 loodi Haldeni linnast Haldeni vald. 1. jaanuaril 1967 ühendati linnaga Bergi ja Iddi vald.
Linnas asub Fredriksteni kindlus, mida ei ole kordagi vallutatud. Küll sai kindluse piiramisel surma Karl XII.
Thi vi heller landet brente enn det kom til fall; husker bare hva som hendte ned på Fredrikshald.
Haldenist pärineb ansambel The Kovenant.
Prandi Allikajärv
Allikajärv (ka Prandi Allikajärv) on järv Järvamaal Järva vallas Prandi külas. Järv jääb Prandi looduskaitsealale, varem oli allika kaitseks moodustatud Prandi allikate kaitseala.
Prandi Allikajärv saab oma vee paljudest tõusuallikatest (Prandi allikad) ning selle lõunaotsast saab alguse Prandi jõgi.
Järve kaldal asus Prandi mõisa keskus.
Ukrajinka
Ukrajinka (ukraina Українка) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Obuhhivi rajoonis. Asub 38 km kaugusel Kiievist Dnepri ja Stugna kaldal.
Ukrajinkat on esmamainitud 15. sajandi alguses. Asula kasvas koos 1977. aastal valminud Trõpilja elektrijaama ehitusega. 1979. aastal sai linnaks.
1989. aastal oli linna elanike arv 16 327. 2019. aastal oli linnas 16 056 elanikku.
Linna haldusalasse kuulub ka Pljutõ küla.
Halden
Nimi
Linn on saanud nime väikese Halleni talu järgi (hall tähendab 'tõus' või 'nõlv'). Asulat on esmamainitud 1629. aastal taanipärase nimega Halden. 1665. aastal sai Halden linnaõigused ning selle nimele lisati Taani-Norra kuninga Frederik III nimi. Linna uueks nimeks sai Fredrikshald.
1928. aastal muudeti linna nimi tagasi Haldeniks. Hiljem on juttu olnud Fredrikshaldi nime tagasivõtmisest.
Kingstown
Asutati 18. sajandi alguses inglaste poolt.
Kingstownis on Saint Vincenti suurim sadam, mille kaudu toimub banaanide, marantajahu, pähklite ja kopra väljavedu ning praamiühendus Grenadiinidega. Linnas asub E.T Joshua lennujaam.
Aasta keskmine õhutemperatuur on 24,5 °C ja sademete hulk 1100 mm.
Musiqq
Musiqq võitis võistluse "Eeirodziesma 2011" lauluga "Angel In Disguise" ning esindas sama lauluga Lätit sama aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis, kus oma poolfinaalis saadi 25 punktiga 17. koht.
Calista Flockhart
thumb|2009 Calista Kay Flockhart (sündinud 11. novembril 1964 USA Illinoisi osariigis Freeportis) on USA näitleja, kes on kuulsaks saanud eelkõige nimiosatäitjana telesarjas "Ally McBeal".
Isiklik elu
2006. aastal tunnistas ta, et on kannatanud söömishäirete, täpsemalt anoreksia all. Selle ühe põhjusena on ta nimetanud liiga suurt töökoormust, näiteks 15-tunniseid tööpäevi.
2010. aastal abiellus ta Harrison Fordiga.
Edward, Kenti hertsog
pisi|Edward, Kenti hertsog (2014) Prints Edward, Kenti hertsog (Edward George Nicholas Patrick Windsor; sündinud 9. oktoobril 1935) on Briti kuningliku perekonna liige, George V lapselaps. Ta on Kenti hertsogi tiitlit kandnud 1942. aastast.
Kenti hertsog täitis oma nõo, kuninganna Elizabeth II eest kuninglikke kohustusi.
Sünd
Prints Edward sündis 9. oktoobril 1935 Londonis. Tema isa, George oli kuningas George V ja kuninganna Mary neljas poeg. Tema ema Marina (neiupõlves Kreeka ja Taani printsess Marina) oli Kreeka ja Taani prints Nicholase ning Venemaa suurvürstinna Elena Vladimirovna tütar. Briti monarhi järeltulijana meesliini pidi oli ta sünnist saati Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi prints, tiitliga Tema Kuninglik Kõrgus, seega Tema Kuninglik Kõrgus Kenti prints Edward.
Ta ristiti 20. novembril 1935 Buckinghami palees ning ta ristivanemad olid George V, kuninganna Mary, Walesi prints Edward VIII, printsess Mary, Connaughti hertsog, Argylli hertsoginna ning Kreeka ja Taani prints Nicholas.
Haridus
Printsi haridustee algas Ludgrove'i Algkoolis Berkshire'is, kust ta läks edasi Etoni Kolledžisse ja seejärel Šveitsi Le Rosey kooli. Pärast kooli lõpetamist astus ta Sandhursti Kuninglikku Sõjaväeakadeemiasse, kus ta võitis võõrkeelteoskuse eest Sir James Moncrieff Griersoni auhinna ning temast sai prantsuse keele tõlk.
Kenti hertsog
25. augustil 1942 hukkus Edwardi isa Kenti hertsog Šotimaal lennuõnnetuses. Seetõttu sai Edwardist järgmine Kenti hertsog, St. Andrewsi krahv ja Downpatricki parun. 1959 võttis ta sisse oma koha lordide kojas.
Kuningliku hertsogina tuli tal juba noores eas täita kuninglikke kohustusi. 17-aastaselt kõndis ta oma onu George VI kirstu taga viimase matustel 1952. Järgmisel aastal osales ta oma nõo kuninganna Elizabeth II kroonimisel.
Sõjaväeteenistus
1955 lõpetas Kenti hertsog Sandhursti akadeemia leitnandina; sellega algas tema sõjaväeline karjäär, mis kestis üle 20 aasta. 1962–1963 teenis ta Hongkongis. 1970 juhatas hertsog oma rügemendi eskadroni Küprosel, osana ÜRO missioonist tuua rahu saare Kreeka ja Türgi poolte vahel. 1976 läks hertsog armeest erru, olles sel ajal kolonelleitnant. 1983 sai temast major ja 1993 armee ülemjuhataja.
Arvati, et 1970. aastatel ei lubatud hertsogi juhitud rügemendil meelega Põhja-Iirimaale rahutusi kontrollima minna. Kuigi hertsog ise seda soovis, kartis valitsus võimalust, et kuninganna nõbu võiks vangi langeda või hukkuda, mis põhjustaks häbi valitsusele endale.
Abielu
8. juunil 1961 abiellusid Kenti hertsog ja Katharine Worsley York Minsteris. Pärast abiellumist sai Katharine'ist Tema Kuninglik Kõrgus Kenti hertsoginna, kuid ta loobus tiitlist 2002. aastal ning on nüüdsest Katharine Kent või Katharine, Kenti hertsoginna.
Abielupaaril on kolm last, kellest ühelgi pole kuninglikku tiitlit:
Paaril oli ka 1977. aastal surnult sündinud laps.
1994 astus hertsoginna katoliku usku. Sellele vaatamata ei kaotanud hertsog oma kohta troonipärilusjärjestuses, kuna abiellumise ajal oli hertsoginna anglikaan. Paari poeg Nicholas astus samuti ema eeskujul katoliku usku. 2022. aasta septembri seisuga on hertsog Briti troonipärimisjärjekorras 40. kohal.
Hertsog ja hertsoginna elavad Londonis Wren House'is.
Kuninglikud kohustused
Kenti hertsog täitis üle 50 aasta vajadusel oma nõo Elizabeth II eest kuninglikke kohustusi. Ta on esindanud kuningannat endiste Briti kolooniate – Sierra Leone, Uganda, Guyana ja Gambia – iseseisvumise tähistamisel. Kuninganna viibimisel välismaal on ta täitnud ka riiginõuniku ametikohta.
Lisaks kuninglikele kohustustele on hertsog Wimbledoni üleinglismaalise kriketi- ja tenniseklubi president; selle ameti võttis ta üle pärast oma ema surma. Lisaks on ta veel mitme organisatsiooni president.
John Napier
John Napier (1550 Edinburgh – 1617 Edinburgh) oli Šotimaa matemaatik.
Napier võttis matemaatikas kasutusele logaritmid. Naturaallogaritmide alust e nimetatakse ka Napieri arvuks.
Ta sündis Archibald Napieri ja Šotimaa parlamendi liikme tütre Janet Napieri (sündinud Bothwell) pojana Merchistoni lossis. Isa oli Johni sündimise ajal 16-aastane.
Nagu tollal kombeks, ei läinud John kooli enne 13-aastaseks saamist. Ta ei jäänud siiski kooli kauaks ja usutakse, et ta langes sealt välja. Tema järgmistest eluaastatest pole midagi teada, kuid 5. detsembril 1560 kirjutas onu Adam Bothwell, kes oli vaimulik, isale kirja, milles soovitas saata poiss kooli Prantsusmaale või Flandriasse, sest kodumaal polevat tal midagi kasulikku õppida, ja usutavasti Johni vanemad selle nõuande järgi käisid.
Napier naasis Šotimaale 21-aastaselt 1571. 1572 abiellus ta Elizabeth Stirlingiga ja ostis 1574 Gurthnessis lossi. Abielust sündis 2 last, enne kui Elizabeth 1579 suri. Seejärel abiellus Napier Agnes Chisholmiga ja sellest abielust sündis veel 10 last. Pärast isa surma 1608 kolis perekond sünnikoju Merchistoni lossi, kus elas kuni oma surmani.
Napieri peateos "Mirifici Logarithmorum Canonis Descriptio" ilmus 1614. See sisaldas 90 lehekülge naturaallogaritmidega seotud arvude tabeleid ja 57 lehekülge selgitusi. Raamatus on ka väljapaistev arutlus sfäärilise trigonomeetria teoreemidest, mida tavaliselt tuntakse Napieri reeglitena ringi osade kohta. Tema leiutatud logaritmid võeti kiiresti kasutusele Greshami kolledžis.
1615 külastas Napieri tollase Inglismaa üks parimaid matemaatikuid Henry Briggs. Muu hulgas arutasid nad Napieri logaritmide ümberarvutamist ja teisendamist ning sealjuures tekitas suuri praktilisi raskusi see, et naturaallogaritmi aluse väärtus oli veel täpselt teadmata. Napier tegi Briggsile ülesandeks tabeli uue versiooni väljaarvutamise.
Astmetele ja astendajatele vastanduvate logaritmide kasutuselevõtt pakkus võimalust käsitsiarvutused palju lihtsamaks muuta. Niimoodi avanes uus tee astronoomia, dünaamika ja füüsika ning ka astroloogia arenguks.
Napier jätkas oma teadustööd. Ta täiustas Simon Stevini kümnendnotatsiooni. Korrutamise, milleks varem tarvitati Leonardo Fibonacci kasutusele võetud araabia võret, tegi Napier mugavamaks, leiutades Napieri pulgad. See korrutamise abivahend koosnes hulgast nummerdatud varrastest.
Napier töötas suuresti üksinda, aga oma sõbra John Craigi kaudu oli ta sidemetes Tycho Brahega. Kindlasti teatas Craig 1590. aastatel Brahele logaritmide avastamisest. On oletatud, võib-olla alusetult, et Craig oli Napierile teatanud, et Brahe õpilane Longomontanus töötas ise umbes samas suunas.
800
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad - 800. aastad - 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad
Bayingolin
Bayingolini Mongoli autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne piirkond) Hiinas Xinjiangis.
800
Aastad: 795 796 797 798 799 - 800 - 801 802 803 804 805
Bayingolin
2000. aastal oli elanike arv 1 057 000, neist 57,5% hiinlased, 32,7% uiguurid, 4,9% hueid ja 4,1% mongolid.
Bayingolini pindala on 462 700 km² ja ta on sellega suurim autonoomne ringkond Hiinas.
Haldusjaotus
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks, seitsmeks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:
Shortest Remaining Time Next
Tegemist on eelisasendust toetava algoritmiga. Selle algoritmi eeliseks on see, et lühikese kestusega protsessid täidetakse väga kiiresti ning uute protsesside lisandumisel pole plaanuril tarvis palju vaeva näha protsessi paigutamisega täitmise järjekorda. Ebaoptimaalseks võib see algoritm aga kujuneda sel juhul, kui on selliseid protsesse, mis vajavad pikemat protsessori kasutust, kuid pidevalt tulevad peale lühikest kasutust vajavad protsessid.
Vaata ka
Prozess-Scheduler
Indohiina poolsaar
thumb|300px|Indohiina aastal 1886 Indohiina poolsaar ehk Indohiina (varem Indo-Hiina ehk Indo-Hiina poolsaar) on poolsaar Euraasia kaguosas. Poolsaare nimi näitab, et piirkonna rahvaste kultuuri on tugevalt mõjutanud nii India kui ka Hiina.
Indohiina poolsaart ümbritsevad läänest Bengali laht, Andamani meri ja Malaka väin, lõunast ja idast Lõuna-Hiina meri koos Tai lahe ja Tonkingi lahega.
Poolsaare pinnamood on mägine, mäeahelikud ulatuvad põhjast lõuna poole. Indohiina poolsaare lääneosas asuvad Arakani mäed, mille kõrgeim tipp on Viktoria mägi (3053 m). Poolsaare keskosas asub Šani mägismaa ja Thanoni ahelik, mis lõpeb Malaka poolsaarel. Indohiina idaosas asub Annami mäestik. Mägede vahel paiknevad madalikud – Irrawaddy ja Chao Phraya orud ning Mekongi–Tônlé Sabi tasandik ja Khorati mägismaa.
Indohiina poolsaarel on lähisekvaatorialne kliima. Tasandikel on õhutemperatuur +20...+30 °C, mägedes on temperatuur umbes 15 °C madalam. Mägede läänenõlvadel sajab 2500–5000 mm aastas, kõige rohkem sajab suvel. Poolsaare siseosas sajab vähem – kuni 100 mm aastas. Poolsaare idarannikul sajab rohkem talvel, aasta sademete hulk on umbes 2000 mm.
Suurimad jõed on Mekong, Irrawaddy, Salween ja Chao Phraya, nende vett kasutatakse niisutamiseks. Suurim järv on Tônlé Sab.
Mägede tuulepealsed nõlvad on kaetud vihmametsadega. Rannikutel kasvavad mangroovid. Tasandikel paiknevad põllumaad, kasvatatakse peamiselt riisi.
Poliitiliselt on Indohiina poolsaar jagatud Kambodža, Laose, Vietnam, Birma, Tai, Malaisia ja Bangladeshi vahel.
Traffic
Traffic on Eesti bänd, mis alustas tegevust 2006. aastal Tallinnas.
Ajalugu
Trafficu alguseks saab lugeda seda, kui Silver Laas ja Stig Rästa hakkasid koos tegema nendele meelepärast muusikat. Kahele muusikule lisandusid teisedki ning sündiski uus bänd.
Esiksingel "Kallis, ära küsi" sai 2006. aastal populaarseks raadiohitiks. 2006. aasta R2 Aastahitil pääses laul esikümnesse. Järgmine raadiohitt oli "Vastassuunas".
2007. aasta märtsis tuli välja bändi kolmas, samuti edukaks kujunenud singel "Meie laul", mida lauldi koos Eesti laulja Maarjaga. Laul sai Raadio Uuno aastaedetabelis eesti laulude hulgas 7. koha ja Raadio 2 aastahiti tabelis 8. koha. Kaks kuud hiljem ilmus ka bändi debüütalbum "Traffic". Album osutus edukaks, olles veel mitu nädalat pärast albumi väljaandmist Eesti albumimüügi edetabeli tipus.
Aprillis 2008 tuli välja bändi neljas singel, mis kannab pealkirja "Sõnad".
Eesti Superkarikas 2019
Eesti Superkarikas 2019 oli 24. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2018 võitja Nõmme Kalju FC ja Eesti karikas 2018 võitja Tallinna FCI Levadia.
Mängu eel
Levadia ka eelmise aasta superkarika võitja, kui 2:2 viigiga lõppenud normaalaja järel alistati penaltiseerias FC Flora. Kalju on mänginud superkarikat kahel korral, kui 2013. aastal kaotati Levadiale 0:3 ning 2016. aastal jäädi sama tulemusega alla Florale.
Kokkuvõte
Eesti jalgpallihooaja avakohtumise võitis Nõmme Kalju FC, kes alistas kaotusseisust välja tulles 3:2 Tallinna FCI Levadia, võites seeläbi oma ajaloo esimese superkarika.
Levadia tuli mängule vastu eelmise aasta superkarika võitjana, Kalju oli selle karika nimel mänginud kahel korral, kuid nii 2013. kui ka 2016. aastal saadi selged kaotused. Kompava alguse järel viis Igor Žurahhovski avapoolaja lõpus Levadia juhtima, ent teisele poolajal tegi Kalju tormilise alguse.
Esmalt lõi värava Igor Subbotin, mida ei loetud ära Alex Matthias Tamme poolt Sergei Lepmetsale tehtud vea tõttu. Hetk hiljem teenis Liliu penalti, mille realiseeris nõmmekate kapten Maximiliano Ugge. Lepmets ei suutnud Tammega kokkupõrkamise tõttu aga mängu pikalt jätkata ning täistunni täitumisel lonkas ta väljakult ära, andes võimaluse Artur Kotenkole.
Otsepilti mängust näitas Soccernet.ee.
Katharine, Kenti hertsoginna
pisi|Katharine, Kenti hertsoginna Katharine, Kenti hertsoginna (Katharine Lucy Mary Windsor, neiupõlvenimega Worsley) (sündinud 22. veebruaril 1933) on Briti kuningliku perekonna liige, Kenti hertsogi abikaasa.
Hertsoginna soe käitumine on võitnud talle palju poolehoidjaid. Ta on eraelus tuntud nimega Katharine Kent ning 2002. aastal loobus ka ametlikult oma tiitlist Tema Kuninglik Kõrgus. Ta on avaldanud soovi, et teda nimetataks ametlikult kui Katharine, Kenti hertsoginna; selline viis on tavaliselt omane peeride eksabikaasadele.
Lapsepõlv ja noorus
Katharine Lucy Mary Windsor sündis 22. veebruaril 1933 Yorkshire'is Sir William Arthington Worsley ja Joyce Morgani ainsa tütrena. Ta sai hariduse Queen Margareti koolis Yorki lähedal ja Runton Hilli koolis Norfolkis. Koolis õppis ta armastama muusikat ning teda õpetati mängima klaverit, orelit ja viiulit. Hiljem töötas ta mõnda aega Yorki lastekodus ja Londoni lasteaias, enne kui astus Oxfordi ülikooli õppima muusikat.
Abielu
8. juunil 1961 abiellus ta prints Edwardiga, kes oli kuningas George V lapselaps ja kuninganna Elizabeth II nõbu. Pärast laulatust sai Katharine'i tiitliks Tema Kuninglik Kõrgus Kenti hertsoginna.
Paaril on kolm last, kes ei kanna kuninglikke tiitleid:
1977. aastal sündis surnult nende neljas laps; see kaotus viis krahvinna suurde depressiooni, millest ta hiljem on ka avalikult rääkinud.
Katoliiklus
1994. aastal astus hertsoginna roomakatoliku kiriku liikmeks. See oli tema enda otsus, milleks ka kuninganna nõusoleku andis. Hertsoginna selgitas oma valikut BBC-le antud intervjuus: "Mulle meeldivad juhised ja katoliku kirik pakub juhiseid. Ma olen seda alati oma elus tahtnud. Mulle meeldib teada, mida minult oodatakse. Sa pead minema pühapäeval kirikusse, ja kui sa ei lähe, siis läheb sul kehvasti!"
Kuigi 1701. aasta seadus ütleb, et katoliiklasega abiellumise korral kaotab kuninglikku perekonda kuuluv isik oma troonipärimisõiguse, ei sätesta seadus sama siis, kui abielludes anglikaan olnu usku vahetab. Seetõttu ei kaotanud hertsog oma kohta troonipärilusjärjestuses.
Hilisemad aastad
Kenti hertsoginna otsustas 2002. aastal loobuda oma tiitlist Tema Kuninglik Kõrgus ning vähendada ka enda täita olevate kuninglike kohustuste arvu. Sellest ajast peale teatakse teda kui Katharine Kenti. Tema ametlik tiitel on jätkuvalt siiski Tema Kuninglik Kõrgus Kenti hertsoginna.
Hertsoginna töötab nüüd Wansbecki Algkoolis muusikaõpetajana.
Aastaid on ta püüdnud tõrjuda kuuldusi, et tema ja ta abikaasa elavat eraldi ning plaanivat abielu lahutada. BBC on teatanud, et hertsoginna kannatab kroonilise väsimuse all, Mail on Sunday aga teatab, et hertsoginnal on hoopiski depressioon. Ta ise ütleb, et kõik inimesed on pidevalt natuke depressioonis.
Tuukanlased
thumb|[[Tokotuukan ]] Tuukanlased (Ramphastidae) ehk tuukanid on lindude sugukond rähniliste seltsist. Vahel nimetatakse neid piprasööjalasteks. Vananenud nimetus on tukaanlased.
Tuukanlased on rähniliste seltsi kõige suuremad linnud, kuni rongasuurused.
Kehaehitus
Neil on hiigelsuur iseloomulik nokk. See on eredat värvi ja ebaloomulikult suur. Noka pikkus on peaaegu võrdne kere pikkusega. Noka suurus ei valmista linnule siiski ebamugavusi, sest see on väga kerge temas olevate õhuga täidetud kambrite ja õõnte tõttu. Nokk on tipust allapoole kooldunud ja saaghambulise servaga. Eriti suured saaghambad on noka otsas. Keel on pikk, narmalise eesosa ja servadega.
Tuukanlaste sulestik on kontrastselt värvunud. Sulestik on põhiliselt must, kuid enamjaolt leidub sellel eredaid laike. Isegi jalad ja silmad on neil eredalt värvunud. Mõni tuukanlane ei jää kirevuselt alla ka papagoidele. Nahk noka ja silma ümbruses on sulgedeta ning sama eredat värvi kui nokkki. Sellegipoolest on tuukanlased metsas vähemärgatavad. Kui nad istuvad rahulikult puuvõras, võib neid sama hästi pidada liblikaks või küpseks puuviljaks. Väikesed rohelised tuukanlased jäävad hoopis märkamatuks.
Eluviis
pisi|Tokotuukan joomas Tuukanlased on lärmakad ja löövad aktiivselt kaasa troopikametsas valitsevas kakofoonias.
Paljunemine
Pulmamängu ajal nopivad ja ulatavad emas- ja isaslind teineteisele oma nokast marju. Paar jääb kokku paljudeks aastateks.
Hoolimata suurest nokast ei saa tuukanid endale ise puutüve sisse õõnsust uuristada. Paljud pesitsevad teiste lindude, peamiselt rähnide uuristatud puuõõntes. Kui õõnsus on neist endist väiksem, siis poevad nad sinna, painutades saba kahekorra selja peale. Kõige suuremad tuukanid teevad pesa looduslikesse koobastesse.
Kord aastas muneb emaslind puutüves olevasse pessa 2–4 valget muna. Mune hauvad mõlemad linnud ja pojad kooruvad 15 päeva pärast. Linnupojad lahkuvad pesast kaheksa nädala vanustena.
San Marino kaptenregendid 1701–1800
San Marino kaptenregendid 1701–1800
Selles loendis on toodud San Marino kaptenregendid (Capitani reggenti) 1. aprillist 1701 kuni 1. aprillini 1800.
Eau Claire
Eau Claire on linn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis, Eau Claire'i maakonna halduskeskus.
pisi|Eau Claire pisi|Eau Claire
Linna pindala on 83,8 km². Aastal 2000 elas Eau Claire'is 61 704 inimest.
Eau Claire'is sajab aastas keskmiselt 800 mm. Sademed on jaotunud ebaühtlaselt, suvel sajab rohkem. Kõige sademeterohkemad kuud on juuni (119 mm) ja mai (102 mm), kõige sademetevaesemad jaanuar ja veebruar (28 mm).
Linna nimi tuleb prantsuse keelest. Eau Claire'is suubub Eau Claire'i jõgi Chippewasse. Jõgi sai nime selle järgi, et 19. sajandi algul sõitsid prantsuse maadeavastajad mööda mudast Chippewa jõge ülesvoolu ja kui nad jõudsid Eau Claire'i suudmesse, nägid nad, et selle jõgi on täiesti selge, ja hüüdsid: «Voici l'eau claire!», mis tähendab 'Siin [on] selge vesi!'. Selle järgi sai nime alguses jõgi, siis jõe suudmesse rajatud asula, aga see prantsuskeelne lause sai linna motoks.
Ajalugu
1856 asutati Eau Claire'i jõe suudmesse asula, mis esialgu kandis nime West Eau Claire. 1872 sai see kohaliku omavalitsuse. 3 km Chippewa jõge mööda allavoolu rajas Daniel Shaw &Co. puidutööstus Shawtowni asula, mis peagi kasvas West Eau Claire'iga kokku ja 1930. aastatel liideti omavahel. 1950. aastateks oli linn laienenud nii kaugele itta, et kasvas sisuliselt kokku Altoonaga, kuigi tänapäevani on nad formaalselt eri asulad (ehkki kohalik ajaleht on alates 2009 ühine). Altoonas oli 2010. aastal 6706 elanikku.
1948 muutis Eau Claire linna valitsemise süsteemi ja linnapea ametikoht kaotati ära. Linna juhib 11-liikmeline nõukogu, mis koosneb 5 saadikust, mis esindavad linnaosi, 5 saadikust, mis on valitud üle linna, ja linnanõukogu presidendist, kes samuti valitakse üle linna. Linnanõukogu istungid toimuvad raekojas.
Kohalikud valimised toimuvad igal aastal ja linnanõukogu liikme volitused kestavad kaks aastat. Nimelt valitakse igal paaritul aastal linnaosade saadikud ja linnanõukogu president ning igal paarisaastal ülelinnalised saadikud.
19. sajandil oli põhiline tegevusala linnas puidutööstus ja saeveskeid oli seal üle 20. Tänapäevaks on need suletud. Alates 1990. aastatest on kõige suurem tööstusharu linnas elektroonikatööstus, täpsemalt riistvara tootmine.
Linnas asub Wisconsini Eau Claire'i ülikool.
Transport
Linnast 6 km põhja pool on Chippewa oru piirkondlik lennujaam, mille pindala on 32 ha. Seda hakati rajama 1923 ja see valmis 1929.
Eau Claire'ist saab kiirteed mööda sõita lääne poole Saint Pauli ning kagu poole osariigi pealinna Madisoni, osariigi suurimasse linna Milwaukeesse ja Chicagosse. Maantee läheb ka loode poole Rice Lake' kaudu Ülemjärve läänesopis olevasse Duluthisse.
Raudtee kulgeb Eau Claire'ist kagusse Milwaukee kaudu Chicagosse ja itta Saint Pauli. Kuid reisirongiliiklus sellel liinil lõpetati 1963. Tänapäeval plaanitakse see taastada.
Gordan Grlić Radman
Ta on sündinud 1958. aastal Prisojes Tomislavgradi lähedal (asub praeguse haldusjaotuse järele Hertseg-Bosnia kantonis Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsioonis). Ta lõpetas 1982. aastal bakalaureusekraadiga Zagrebi ülikooli põllumajandusteaduskonna. 1991. aastal lõpetas ta kaheaastase kraadiõppe Institut für Kaderschule juhtimiskoolis Šveitsis Bernis. 2002. aastal lõpetas ta rahvusvaheliste suhete alal Zagrebi ülikooli politoloogia teaduskonna, kus 2007. aastal sai doktorikraadi väitekirjaga "Neutraalsus ja uus Euroopa julgeolekuarhitektuur".