cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skopetsid
Katharina von Buxhöwdeni rühm ja tagakiusamine
Nii keiserlikul Venemaal, kui ka Stalini NSV Liidus süüdistati skopetse salajases poliitilises võimuihas. Tegelikult olid nad võimudele üsna kuulekad, kelle peamine tähelepanu oli pööratud iseenda päästmisele. "Skopetsite vandenõu" taga võib olla üks juhtum, mil keisri kammerhärra Aleksei Jelenski (Jeljanski) 19. sajandi alguses esitas keiserlikule valitsusele projekti terve Venemaa ümberkorraldamiseks. Selle plaani kohaselt pidi kogu riigi valitsemist kontrollitama eriliste volinike kaudu, kelleks oleksid skopetsid. Selle ettepaneku järel saatis tsaar Jelenski hullumajja. Etkind peab seda projekti utoopiate ajaloo kõige totalitaarsemaks projektiks. Tema väitel ei ole isegi 20. sajandi antiutoopiad söandanud nii kaugele minna.
Nimelt esitas kammerhärra keiserlikule valitsusele projekti terve Venemaa radikaalseks ümberkorraldamiseks. Selle plaani kohaselt pidid kogu riigi valitsemist spetsiaalsete volinike kaudu kontrollima skopetsid. See plaan pidi autori meelest tagama Venemaale maailmavalitsemise. Venemaa valitsejad aga ei osanud niisugust projekti hinnata – seda ei rakendatud ellu ja selle autor aadlimees Jelenski saadeti nõdrameelsete hooldepaika.
Lõhe skopetsite seas ja rätsep Kuzma Lissin
Osa skopetse asus 19. sajandil tagakiusamise eest põgenedes elama väljapoole Venemaa impeeriumi piire, eriti just Moldovasse, eriti Iaşi linna, kus 1870. aastate algul toimus sealsete skopetside seas reformiliikumine, mis tõi endaga kaasa nende lõhenemise. Reformijad heitsid skopetsidele ette liigset enesega rahulolu ja materiaalsust. Kastratsiooni kõrval olevat tähtis ka sisemine vaimsus ja moraal. Reformijate eesotsas oli rätsep Kuzma Lissin, kes rajas kogudusi ka Lõuna-Venemaal. Ta ise ja ta pooldajad pidasid teda uueks ehk teiseks Lunastajaks. Ka teda peeti sealjuures tsaar Peeter III taaskehastuseks.
Meeste ja naiste kastreerimise praktika
Meeste kastreerimine seisnes kahes "pitseris". "Väike pitser" oli ainult munandite kastreerimine, "suur pitser" kätkes endas ka peenise eemaldamist. Meeste kastreerimisega kaasnes täielik sigimisvõimetus, kuid naistel võis see siiski säilida. Naistel lõigati enamasti ära välised suguelundid, rinnanibud või rinnad tervenisti.
Siiski mitte kõik skopetsid ei pidanud füüsilist kastreerimist vältimatuks tingimuseks hinge päästmiseks. Mõnedes kogukondades oli olulisem nn vaimne kastreerimine, samuti heategevus jmt.
Arv
Vene valitsuse ametlike andmete järgi olevat Venemaal 19. sajandi lõpul olnud ligikaudu 6000 skopetsi. Ajavahemikus 1805–1871 avastati Venemaal 5444 skopetsi. Tõenäoliselt moodustasid need võimude poolt tabatud skopetsid siiski väikese osa nende üldarvust.
Skopetsid tänapäeval
Alates eelmise sajandi 70. aastatest on skopetside tegevust taas märgatud, eriti just Venemaa lõunapiirkondades ja Siberis. Tänapäeval on teada arvestatavate koguduste olemasolu Moskva ja Tuula oblastis.
Veijo Meri
pisi|Veijo Meri 1960. aastal Veijo Väinö Valvo Meri (31. detsember 1928 Viiburi – 21. juuni 2015 Helsingi) oli soome kirjanik.
Ta lõpetas Hämeenlinnas lütseumi ja õppis Helsingi Ülikoolis ajalugu.
Tema esimene novellikogu "Ettei maa viheriöisi" ilmus 1954. ja esimene romaan "Manillaköysi" 1957. aastal. Romaan ilmus 1966. aastal pealkirjaga "Manillaköis" Harald Lepiku tõlkes eesti keeles. Veel ilmusid aastal 1975 "Aleksis Stenvalli elu" (originaalis "Aleksis Stenvallin elämä", 1973; tõlkija Endel Mallene), 1978 eesti keeles novelli- ja romaanikogumik "Saja meetri kõrgused tähed" (Tiiu Kokla, Harald Lepiku, Tiiu Allikvee ja Endel Mallese tõlkes) ning 1997 "Soome marssal C. G. Mannerheim" (Endel Mallese tõlkes, originaal aastast 1988 "C. G. Mannerheim – Suomen marsalkka").
Eugene Jeter
pisi| Eugene "Pooh" Jeter III (ukraina Юджин Джетер; sündinud 1. detsembril 1983) on afroameerika päritolu Ukraina korvpallur. 2013. aastal sai temast naturalisatsiooni teel Ukraina kodanik ja sellest ajast kuulub ta Ukraina korvpallikoondisse. Ta on tagamängija.
Ta on 180 cm pikk ja kaalub 80 kg.
Mitmepaisuline seade
Mitmepaisuline seade või mitmepaisuline transistor on seade, mis kasutab ühes seadmes rohkem kui ühte paisu (gate). Need paisud võivad olla ühendatud ühe elektroodi külge, millisel juhul mitme paisu pind käitub kui üksik pais, või võivad olla ühendatud eraldi elektroodide külge. Mitmepaisulised transistorid on üks viis, kuidas pooljuhtide tootjad üritavad toota järjest väiksemaid mikroprotsessoreid. Paljud suuremad firmad, nagu AMD, Hitachi, IBM, Intel ja teised on maininud mitmepaisuliste transistoride kallal töötamist. Põhiliseks probleemiks sellel on tootmisraskused ja disainiprobleemid, võttes arvesse nanolitograafiat.
Tüübid
Leidub palju erinevaid mitmepaisulisi transistoreid. Neid võib eristada nii paisude arvu kui ehituse poolest (planaarne või mitteplanaarne).
FinFET
FinFET või uime-väljatransistor on California Ülikool Berkeleys poolt nimetatud mitteplanaarne, kahepaisuline transistor. FinFETi eripära seisneb selles, et juhtiv kanal on mässitud õhukese silikoonist "uime" sisse. Tänapäeval kasutatakse mõistet FinFET, et kirjeldada peaaegu kõiki mitmepaisulisi transistoreid, mis kasutavad sarnast "uime", hoolimata paisude arvust. FinFET võimaldab kasutada ka kahte, elektriliselt eraldiseisvat paisu, mis võimaldab vooluringide disainimisel rohkem paindlikkust. Aastal 2012 hakkas Intel oma tulevate seadmete jaoks kasutama FinFET transistoreid. Inteli FinFETi kujuks tundub aga olevat kolmnurk, mille põhjuseks arvatakse olevat kas kolmnurga parem strukturaalne tugevus ja seetõttu kergem tootmine või suurem pindala ruumala kohta kui ristkülikul, mis annaks parema kiiruse.
Tri-gate transistor
Tri-gate transistor või 3D-transistor on mitmepaisulise transistori tehnoloogia, mida kasutab Intel oma Haswell ja Ivy Bridge protsessorites. Nendes transistorides asetseb üks pais kahe teise vertikaalse paisu peal, mis annab elektronidele kolm korda suurema pindala läbimiseks. Intel väidab, et nende transistorid vähendavad voolu puudujääki ja kasutavad palju vähem voolu. Nende transistoride kasutamine peaks andma 37% kiiruse suurenemise või 50% voolu tarbimise vähenemise võrreldes Inteli poolt varem kasutatud transistoridega. Intel selgitab, et see lubab läbida võimalikult palju voolu kui transistor on "sees" (kiiruse jaoks) ja võimalikult vähe kui transistor on "väljas" (voolu tarbimise minimeerimiseks) ja võimaldab transistoril nende kahe seisu vahel võimalikult kiiresti vahetuda. Intel on väitnud, et kõik tooted peale Sandy Bridge'i põhinevad sellel seadmel. Intel oli esimene firma, kes selle tehnoloogia avalikustas. 2002 septembris kuulutas Intel välja kolmepaisulised transistorid, mis maksimeeriks transistori lülituse kiirust ja vähendaks voolukadu. Aasta hiljem, septembris 2003 kuulutas AMD välja, et töötab sarnase tehnoloogia kallal. Kuni 2011. aasta maini, kui Intel neist rääkis, polnud keegi seda tehnoloogiat maininud. 23. aprillil 2012 tulid välja Inteli Ivy Bridge protsessorid, mis kasutavad tri-gate transistoreid. Intel oli oma transistoridel töötanud 2002. aastast saadik, kuid polnud senini suutnud lahendada tootmisega seotud probleeme.
Pais-ümber-kõige FET
Pais-ümber-kõige (Gate-all-around või GAA) transistorid on idee poolest sarnased FinFET transistoridega, kuid kus paisuelektrood katab kõiki kanali piirkondi.
Vajadus
Planaarsed transistorid on olnud mikrokiipide põhiosaks aastakümneid, mille jooksul on transistoride suurus pidevalt kahanenud. Väiksemate transistoridega on aga ka rohkem probleeme, mis nõuavad näiteks kõrgemat voolu tarbimist. Mitmepaisulises transistoris on kanali ümber mitu paisu, mis võimaldab kanali üle paremat elektrilist kontrolli, vähendades voolu kadu kui transistori seis on "väljas". Mitu paisu võimaldab ka rohkem läbilasku kui transistor on "sees". Need eelised tähendavad suuremat kiirust ja väiksemat voolutarvet. Mitteplanaarsed disainid on ka kompaktsemad kui planaarsed transistorid, mis võimaldab pakkida rohkem transistoreid väiksemale alale.
Muda, muri ja mura
Muda, muri ja mura on jaapanikeelsed timmitud ehk kulusäästliku tootmise terminid, milles keskendutakse tootmises olevatele põhilistele kõrvalekalletele, et tootlikkust efektiivsemaks muuta.
Muda
Muda − väärtust mittelisav tegevus ehk raiskamine. Tegevused, mis pikendavad tootmisaega ja tekitavad klientidele ootamatuid kulusid, peetakse muda’ks. Raiskamise tõttu on raske rakendada täppisajastussüsteemi, sest see eeldab tootmises ainult vajaminevate vahendite kasutamist.
Muda’t on kahte tüüpi: esimene koosneb tegevustest, mida kohe elimineerida ei saa, ja teine tegevustest, mida on võimalik kaizen’i abil eemaldada.
Esimest tüüpi muda võib olla näiteks mitmekordne auto värvimisoperatsioon. Tootjad pole suutnud leida viisi, kuidas ühekordse värvimisega tagada kõrgekvaliteedilist viimistlust ja seetõttu ei saa muda’t ruttu kõrvaldada. Teine tüüp on näiteks toodete ja varude liigne liikumine protsesside vahel – kaizen’i abil saab ebakõla eemaldada, kui tootmispaigutust tõhusamaks muuta.
Tootmises esineb kõige enam järgmisi raiskamisviise :
Muri
Muri – ülekoormatus. Masinalt, protsessilt või inimeselt oodatakse mingi pikema aja jooksul rohkem, kui tal tegelikult on võimalik anda. Töölised peavad kandma raskeid esemeid, tegema ohtlikke ülesandeid ja tavapärasest kiiremini töötama, tekitades töötajates stressi ja vähendades nende töövõimekust. Protsessi ülekoormamise tõttu ei jõuta lõpuks tähtaegu täita.
Muri on põhjustatud põhiliselt kolmest tegurist :
Muri’t saab vähendada tööpõhimõtete standardiseerimisega. Selleks on vaja tootmises määratleda ühtsed tingimused või väljundid.
Mura
Mura’t on vajalik teadvustada, sest tootmismahu varieerumine võib põhjustada muri ja muda :
Ebatasasust saab kõrvaldada juhtkond õige planeerimise ja töötempo ühtsustamise kaudu. Mura vältimiseks kasutatakse täppisajastussüsteemi, mis põhineb tõmbemeetodil, minimaalsel laoseisul ning tootmisprotsessi varustamisel õigete osadega õigel ajal õiges koguses ja õiges kohas.
Kokkuvõtteks
Et rakendada tootmises kulusäästlikku mõtteviisi, tuleb kõiki kõrvalekaldeid kontrollida, juhtida ja seejärel tootmises vähendada. Paraku on ülekoormatust ja ebatasasust raske eemaldada, sest tavaliselt keskendutakse ainult raiskamise elimineerimisele. Tootmises peavad olema standardid, tasakaal ja ühene mõistmine. Need on abiks meeskonnapõhisele tööle, paralleelse vooluga tootmisele ja kliendi tahtele keskendumisele.
Saint-Honoré (Québec)
Saint-Honoré on linn Kanadas Québeci provintsis Saguenay–Lac-Saint-Jeani halduspiirkonnas.
Saksi Evangeelne Luterlik Maakirik
Saksi Evangeelne Luterlik Maakirik on Saksamaal Saksimaa liidumaal tegutsev luterlik kirik. Kirikul on 3 ringkonda (Regionalkirchenamt), 15 praostkonda (Kirchenbezirk), 551 kogudust ja 663 525 liiget (2019).
Saksi Evangeelse Luterliku Maakiriku pea on piiskop Jochen Bohl. Kuigi piiskopi kirikuks on Meißeni toomkirik, asub kiriku administratiivne keskus Dresdenis. Kirikule kuulub Meißeni Evangeelne Akadeemia.
Kiriku tegevuspiirkond hõlmab endise Saksimaa kuningriigi ala, mille piirid kattusid Saksi liidumaaga kuni 1945. aastani (välja arvatud Bogatynia). Praegu hõlmab Saksi Evangeelne Luterlik Maakirik enamiku Saksimaast ja väikese osa Tüüringist.
Saksi Evangeelne Luterlik Maakirik on Saksa Evangeelse Kiriku (Evangelische Kirche Deutschlands) ja Saksa Ühendatud Evangeelse Luterliku Kiriku (Vereinigte Evangelisch-Lutherische Kirche Deutschlands) liige.
Ajalugu
Reformatsioon viidi Saksimaal ametlikult läbi 1539. aastal, mil kirikupea ülesandeid asus täitma maaisand. Kui 1697. aastal sai kuurvürstist katoliiklane, delegeeris ta evangeelse kiriku juhtimise oma nõunikele, alates 1835. aastast kultusministeeriumile. Saksi kiriku kõrgemaks vaimulikuks oli ülemõuejutlustaja, ameti poolest ühltasi ülemkonsistooriumi asepresident.
Pärast Viini kongressi 1815 pidi Saksimaa kuningriik loovutama Preisimaale alad, kus moodustati Saksimaa provints.
1868. aastal hakkas kehtima sinodaalne kirikuseadus, mille kohaselt valiti 1871. aastal esimene Saksi kirikukogu. 1874. aastal lahutati kiriku ja riigi juhtimine. Kirikut asus juhtima konsistoorium Kultusministeeriumi alluvuses, st ministeeriumile jäi alles vaid kõigi usuühingute järelevalve roll.
Pärast esimese piiskopi (Ludwig Ihmels) surma 1933. aasta suvel kasutas saksi siseminister Fritsch kiiresti juhust, et aidata kirikupea kohale natsionaalsotsialist Friedrich Coch. Vastuseks ministri tegudele kogunesid 7. detsembril 1933 Dresdeni Siioni kirikusse Tunnistuskiriku vaimulikud, kes otsustasid Friedrich Cochi kui eksiõpetajat piiskopina mitte tunnistada. See omakorda kutsus esile sisemise võitluse Saksi maakirikus.
Pärast Teist maailmasõda astus Saksi Evangeelne Luterlik Maakirik Saksa Evangeelse Kiriku (Evangelische Kirche Deutschlands) liikmeks ning oli üks Saksa Ühendatud Evangeelse Luterliku Kiriku (Vereinigte Evangelisch-Lutherische Kirche Deutschlands) asutajaliikmeid. Aastal 1950 sai Saksi kirik uue põhikirja, mis muudetud kujul (2008) praeguseni kehtib. Saksa Evangeelset Kirikupäeva on Saksi kirik võõrustanud kolm korda: 1954 ja 1997 Leipzigis ja 2011 Dresdenis.
Struktuur ja juhtimine
Saksi Evangeelse Luterliku Maakiriku pea on kirikukogu poolt valitud piiskop (Landesbischof).
Kirikukogu (Landessynode)
Kirikukogu on kiriku „parlament“, mis alustas tegevust 1871. aastal. Kirikukogu liikmed valitakse koguduste poolt kuueks aastaks. Reeglipäraselt koguneb kirikukogu kahel korral aastas.
Kirikukogu esimehed:
Kirikuvalitsus (Landeskirchenamt)
Kirikuvalitsus asub Dresdenis.
Kirikuvalitsuse (konsistooriumi) esimehed:
Kirikuringkonnad (Regionalkirchenamt) ja praostkonnad (Kirchenbezirk)
Chemnitzi kirikuringkond Dresdeni kirikuringkond Leipzigi kirikuringkond
August Jõgi
August Jõgi (13. märts 1891 Lohusuu, Tartumaa – 5. november 1944 Gdynia) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Arthur Amon
pisi|Arthur Amon (vasakult kolmas) Vastseliina (nüüd [[Lepassaare raudteejaamas) „Ühistöö“ meditsiini- ja toitluspunkti personaliga, 1919]] Arthur Rudolf Voldemar Amon (19. veebruar (uue kalendri järgi 3. märts ) 1884 Tallinn – 21. mai 1940 Tartu) oli eesti arst.
1913–1914 töötas ta subassistendina Tartu Ülikooli naistekliinikus, 1914–1917 osales arstina Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas. 1918. aastal oli ta lühikest aega Varbla jaoskonnaarst, seejärel Vabadussõjas 2. Diviisi sidumissalga arst ja hiljem kuni 1920 Tartu I Sõjaväehaigla noorem-ordinaator. 1920–1924 oli ta Puhja ja 1924–1926 Suure-Jaani jaoskonnaarst, 1926. aastal asus ta Tartusse, oli seal naha-, sugu- ja naistehaiguste alal eraarst. 1927–1936 töötas ta dermatoloogiapolikliinikus Aleksander Paldroki volontäär-assistendina.
Ta oli Tartu Dermato-veneroloogia Seltsi asutajaliige.
Arthur Amon oli abielus Salme Emilie Raagiga, neil oli viis last.
Bo McCalebb
pisi|Bo McCalebb Lester Bo McCalebb (makedoonia Лестер „Бо“ Мекејлеб; sündinud 4. mail 1985 New Orleansis) on afroameerika päritolu Põhja-Makedoonia korvpallur. 2010. aastal sai temast naturalisatsiooni teel Makedoonia kodanik ja sellest ajast kuulub ta Makedoonia korvpallikoondisse. Ta on tagamängija.
Ta on 183 cm pikk ja kaalub 82 kg.
Alavere raamatukogu
Alavere raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Anija vallas Alavere külas Alavere Põhikoolis. Raamatukogu juhataja on Marika Kuusk.
Edmund Eysler
Õpingud
Juudi kaupmehe poeg. Vanemate soov oli, et õpiks inseneriks, kuid lähedane tutvus Leo Falliga otsustas ning mõlemad läksid õppima Viini konservatooriumi klaverit Robert Fuchsi ning kompositsiooni Carl Lafite ja Franz Schmidti ning muusikaajalugu Ernst Decsey juhendamise alla. Sai klaveriõpetaja ja kapellmeistri diplomi. Esines Bertha von Suttneri muusikalis-kirjanduslikel salongiõhtutel ja hankis elatist klaveritundidega. 1901. aastal sai kapellmeistri koha ja loobus klaveriõpetaja ametist.
Helilooming
pisi|Edmund Eysler 1903 Helilooja karjäär algas kammermuusikat ja klaveripalade komponeerimisega. Kirjutas esimeste lavateostena muusika balletile "Schlaraffenland" ("Küllusemaa") ja ooperi "Das Fest auf Solhaug" ("Pidustused Solhaugis"). Mõlemad jäid tähelepanuta. Heatahtlike sugulaste vahendusel viidi ta kokku maineka libretisti Ignatz Schnitzeriga, kes oli kirjutanud libreto operetile "Zigeunerbaron" ("Mustlasparun"). Schnitzeril oli veel libreto "Der Hexenspiegel" ("Nõiapeegel"), mille põhjal soovitas Eysleril komponeerida ooperi. Seda too ka tegi, kuid muusika kukkus välja ooperi jaoks liiga lihtne ja Viini Hofoper ei võtnud seda lavastada. Soovitati valminud ooperimuusika ümber teha operetiks. 1903. aastal valmiski selle baasid operett "Bruder Straubinger" ("Vennad Straubingerid"), mis osutus ülimalt edukaks. Selle opereti laul "Küssen ist keine Sünd" ("Suudelda pole patt") muutus kiiresti rahvusvaheliseks lööklauluks. Enne seda valminud esimene operett "Das Gastmahl des Lucullus" ("Luculluse pidusöök") oli äratanud vaid hetkelist tähelepanu. Pärast "Straubingereid" olid tema operetid üle 30 aasta pidevalt Austria ja Saksamaa teatrite mängukavas. Publikule sobis nende lihtne harmoonia ja haarav lugude arranžeering. Neid oopusi kanti tavaliselt ette Viini Bürgertheateris, mille peakomponistiks (Hauskomponist) ta 1910. aastal tõsteti.
Natside põlu all
Pärast saksa natsionaalsotsialistide 1938. aasta Austria anšlussi ja natside võimu kehtestamist sattus oma juudi päritolu tõttu põlu alla. Vaatamata sellele, et tema operett "Die gold'ne Meisterin" ("Kuldne meister") oli olnud üks Hitleri lemmikuid. Füürer ei teadnud aga siis, et autor Eysler on juut. Sellele vaatamata keelati nii tema kui ka teiste juudi soost heliloojate teoste esitamine. Seetõttu kaotas operettide komponeerimine mõtte. Vaatamata represseerimisohule loobus Eysler erinevalt teistest juudi soost muusikutest ja vaimuinimestest emigreerumisest. Tal õnnestus sõprade ja perekonna abiga peidetuna natsirežiim ja sõda üle elada. Pärast sõda taastas ta Viinis otsekohe oma operetihelilooja positsiooni ning oli kuni surmani armastatud ja lugupeetud helilooja.
Isiklikku
pisi|Eysleri mälestustahvel Viinis majas Himmelstraße 4 pisi|Edmund Eysleri hauamonument Viini Keskkalmistul 1897. aastal kohtas Leopoldine (Poldi) Allnochi, kes aga ei soovinud juudi kommetele vastavat abielu. Seetõttu astus Eysler 3. aprillil 1898 katoliku usku ja samal päeval toimus nende kiriklik laulatus. Neil oli kaks tütart Gretl ja Maria (Mizzi).
Eysleri hauale Viini keskkalmistul on paigaldatud mälestussammas ja sünnikodule Viini Hernalsi linnaosas mälestustahvel.
Komponeeris 61 lavateost, nendest 56 on operetid, burleskid, Posse 'd, Singspiel 'id ja muusikalised komöödiad. Need on valdavalt lihtsakoelised, olustikulised ja rahvaliku süžeega. Nendest 11 on ühevaatuselised. Komponeeris ka oopereid, ballette, olustikupilte ja ühe pantomiimi. Sellest laialdasest loomingust ei pääsenud lavale vaid 5 teost. Operetiloomingust olid eriti populaarsed "Bruder Straubinger", "Der lachende Ehemann" ("Naerev abikaasa") ja "Die gold'en Meisterin". Need on ka ainsad operetid, mida saksa keelt kõnelevates maades tänapäevalgi aeg-ajalt ette kantakse.
Lavastusi Eestis
Eestis on lavastatud operett "Der fidele Geiger" ("Viiuldaja") pealkirjaga "Ah see Paul" (Vanemuine, 1927). Opereti "Der lachende Ehemann" lavastus kandis nime "Lõbus abielumees" (Estonia 1913), "Donauliebchen" ("Doonau kallike") oli aga "Doonau neiu" (Estonia, 1934) ja "Jouppla jouppla" (Endla 1927).
Naujene vald
Naujene vald (läti keeles Naujenes pagasts) on vald Lätis Augšdaugava piirkonnas.
Aastatel 2009–2021 kuulus vald Daugavpilsi piirkonda.
Vallas asuvad teiste seas järgmised asulad: Bukšti, Lociki, Naujene, Stropi.
Russkaja rodoslovnaja kniga
"Russkaja rodoslovnaja kniga" (vene keeles Русская родословная книга) on Venemaa aadlit käsitlev genealoogiline teos, mille autor on vürst Aleksei Lobanov-Rostovski (1824−1896). Aastatel 1873−1878 ilmus väljaandes Russkaja Starina kolm köidet. 1895. aastal avaldati revideeritud ja põhjalikult täiendatud 2. trükk. Teos käsitleb umbes 250 sugupuud.
Ajalugu
Teose aluseks oli nimeka genealoogi vürst Pjotr Vladimirovitš Dolgorukovi (1816−1868) arhiiv, mille sügava ajaloohuviga vürst Lobanov-Rostovski omandas siseministeeriumis teenides. Dolgorukov oli aastatel 1854−1857 avaldanud neljaköitelise monumentaalteose "Rossiiskaja rodoslovnaja kniga" (Российская родословная книга), kuhu olid koondatud 247 aadlisuguvõsa sugupuud. Arhiivi põhjal avaldas Lobanov-Rostovski aastatel 1873−1876 väljaandes Russkaja Starina kolm köidet. Need olid loogiliseks jätkuks Dolgorukovi tööle, kuna käsitlesid suguvõsasid, mis olid Dolgorukovi teosest välja jäänud. Lobanov-Rostovski töötas hiljem materjalidega edasi, töö päädis 1895. aastal üllitatud teise trükiga − see ilmus autori oma nime all −, mis oli revideeritud ja oluliselt täiendatud.
Meeter ja Demeeter
"Meeter ja Demeeter" on Hasso Krulli 2004. aastal ilmunud kunsteepos.
Russkaja rodoslovnaja kniga
Suguvõsad
Teoses (2. trükk) on käsitletud järgmised suguvõsad (köite number sulgudes):
Komid
pisi|Komid rahvariietes Komid on soome-ugri rahvas, kelle põline asuala jääb Euroopas Uurali mägedest läände Võtšegda, Petšora ja Kama jõe valglasse. Komid jaotuvad sürja- ja permikomideks.
Meeter ja Demeeter
Hasso Krull pälvis eepose eest Balti Assamblee kirjanduspreemia.
Eepose teksti on kasutatud NO99 lavastuses "Revolutsioon".
Komid
Komide praegusest asualast jääb enamik Venemaa Föderatsiooni Komi vabariiki ning Permi kraisse, kuid komide asuala ulatub ka Handi-Mansimaale, Jamali poolsaarele ja Koola poolsaarele.
pisi|Komide asuala Venemaal
Lõunaleht
Ajalehe peatoimetaja on Urmas Paidre, vanemtoimetaja (alates 2017) on Ülle Harju.
Komid
Nimetus
Varem on komisid nimetatud ka sürjaniteks ja permjakkideks.
Giulio Andreotti
pisi|Giulio Andreotti Giulio Andreotti (14. jaanuar 1919 Rooma – 6. mai 2013 Rooma) oli Itaalia poliitik, peaminister (1972–1973, 1976–1979 ja 1989–1992), välisminister (1983–1989) ja eluaegne senaator (alates 1991. aastast).
Komid
Arvukus
Alates Nõukogude Liidu lagunemist on komide hulk kiiresti vähenenud. Kui 1989. aasta rahvaloenduse andmete põhjal oli komisid ligikaudu 500 000, siis 2010. aastal oli neid ligikaudu 320 000.
Ivar Veermäe
Ivar Veermäe (sündinud 3.06.1982 Tallinnas) on Berliinis tegutsev eesti fotokunstnik.
Õpingud
Veermäe on õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis tootmistehnikat, 2001–2003 Tallinna Polütehnikumis graafilist disaini ja 2004–2009 Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonnas fotograafiat. 2007–2008 sooritas Veermäe vahetusõpingud Duisburgi-Esseni ülikoolis. Magistriõpinguid 2011–2014 teostas Berliini Weißensee kunstikoolis ruumistrateegiate magistriprogrammi raames.
Looming
Ivar Veermäe kunstnikupraktika põhineb pikaajalistel visuaaluurimustel. Veermäe kombineerib dokumentaalset materjali digitaalsete simulatsioonidega ning esitleb oma töid video- ja ruumi installatsioonidena. Ta tegeleb oma loomingus uue tehnoloogia ja digitaalsete võrgustike omavaheliste seoste uurimisega, lähtudes ruumilistest ja sotsiaalsetest aspektidest. Oma kollaaže nimetab ta elavateks või bioloogiliselt muudetud piltideks.
Isikunäitused
Veermäe isikunäitused on toimunud muuhulgas Tallinna Kunstihoone galeriis (isiknäitus Igavesed huvid), Kumu kunstimuuseumis (grupinäitus Ekraani arheoloogia), Edith-Russ-Hausis (Oldenburg), Galerie im Turmis (Berliin), (AV17) galeriis (Vilnius), Belgradi kultuurikeskuses ja Tallinna Linnagaleriis. Lisaks on tema töid eksponeeritud RIBOCA-l (Riia), Veneetsia arhitektuuribiennaalil, transmediale festivalil (Berliin), Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, Tallinna Kunstihoones, rahvusvahelise kaasaegse kunsti biennaalil BIENALSUR (Buenos Aireses), Kaunite kunstide keskuses BOZAR (Brüssel), Kunsti ja meediakeskuses ZKM (Karlsruhe) ja Läti Kaasaegse Kunsti Keskuses LCCA (Riia).
Komid
Arvukus
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 95 komi ja 19 permikomi. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 89 komi (30 meest ja 59 naist). Neist 27 emakeel oli komi keel ja 27 olid Eesti kodanikud.
Keel
Enamik komisid kõneleb komi keelt, mis kuulub koos udmurdi keelega soome-ugri keelte Permi keelte rühma. Viimastel aastakümnetel on kasvanud emakeelena vene keelt kõnelevate komide hulk ja osatähtsus komide seas.
Glõbotšok (Trostjanetsi rajoon)
Glõbotšok (ukraina keeles Глибочок) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 852. Pindala on 2,376 km².
Vlie laev
Etümoloogia
Hollandikeelne sõna vlieboot tähendas piisavalt vähese kaaluga laeva, mis suutis navigeerida madalas vees (nagu Vlies ) või jõesuudmes, eeskätt Madalmaades ning Ülem-Prantsusmaal ja Normandias.
Kalsnava vald
Valla pindala on 147 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1856 inimest. Valla halduskeskus on Jaunkalsnava küla. Vallamaja asub aadressil Pārupes iela 2, vallavanem on Artis Mūrmanis.
Ajalugu
Aastal 1935 oli Kalsnava valla pindala 278 km². Aastal 1945 moodustati vallas Jāņukalnsi, Jaunkalsnava ja Veckalsnava külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti likvideeritava Veckalsnava külanõukogu alad Jāņukalnsi ja Jaunkalsnava külanõukoguga. Aastal 1954 nimetati Jaunkalsnava külanõukogu ümber Kalsnava külanõukoguks. Aastal 1964 liideti sellega likvideeritav Jāņukalnsi külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kalsnava kiriku muinaskalmed, Tuteni muinaskalmed ehk Rootsi hauad, Jaunrūcēni muinaskalmed ehk Vene hauad, Daktiņi muinaskalmed ehk Kalmemägi ja Matīsēni muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Treikaiņi muinaskalmed ehk Rootsi ja Vene hauad ning Īvēni muinaskalmed ehk Kalmemägi.
Looduskaitse all on Teteri tamm, Teteri mänd, Rizgi vaher, Klajase tamm, Snēveļi tamm, Slokātņi pihlakas, Slokātņi tammed, Veckalsnava kalmistu elupuud, Veckalsnava allee pärnad, Veckalsnava allee, Ciņi mänd ja kaheksa nimetut põlispuud. Valla lõunaossa jääb osalt Kalsnava dendraarium.
Asustus
2011. aastal elas vallas 1658 lätlast, 66 venelast, 14 valgevenelast, 4 ukrainlast, 16 poolakat ja 10 leedulane.
Vallas on järgmised külad.
Anija raamatukogu
Anija raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Anija vallas Anija külas.
Raamatukogu juhataja on Pille Kulla.
Süljenäärmed
pisi|Suured süljenäärmed inimesel: 1. [[kõrvasüljenääre, 2. keelealune süljenääre, 3. lõuaalune süljenääre]] Süljenääre (ladina glandula salivaria, mitmuses glandulae salivariae) on paljude putukate ja loomade peas paiknevate ja suuõõnde avanevate sülge eritavate välissekretsiooninäärmete rühma üldnimetus.
Süljenäärmete areng, asend, närvid, morfoloogia, ensüümid, bakterid ja histoloogia ning patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Süljenäärmed liigitatakse kaheks:
Maolistel
Madudel paikneb suuõõnes hulgaliselt süljenäärmeid. Olenevalt madude hammaste liigist leidub madusid, kelle modifitseeritud kõrvasüljenäärmed eritavad sekreeti, mis hammustuse tagajärjel võib inimestel esile kutsuda mürgistusseisundeid.
Inimesel
Inimesel komplekteerivad süljenäärmete sekreeti sülge ja saadavad seda suuõõnde 3 paari suuri süljenäärmeid:
Lisaks paikneb suuõõne limaskestas arvukalt väiksemaid süljenäärmeid.
Patoloogia
Süljenäärmetega seotult ja elundi talitluses võib esineda häireid ja haiguslikke seisundeid või väärarenguid, mille diagnoosiks võivad olla sialoosid, sialolitiaas, mumps, Sjögreni sündroom, kiiritusravijärgne sialadeniit, sarkoidoos, süljenäärmete hea- ja pahaloomulised kasvajad jne.
Ilmatar (täpsustus)
Ilmatar on Soome rahvuseepose Kalevala tegelane, kelle järgi on saanud nime mitmed organisatsioonid, inimesed ja objektid.
Baie-Saint-Paul
Baie-Saint-Paul on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Mākoņkalnsi vald
Mākoņkalnsi vald (läti keeles Mākoņkalna pagasts) on vald Lätis Rēzekne piirkonnas.
Interlitteraria
Interlitteraria on aastast 1996 ilmuv rahvusvaheline eelretsenseeritav ajakiri, mis ilmub Tartu Ülikooli maailmakirjanduse õppetooli ja Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni väljaandel. Ajakirja peatoimetaja on Jüri Talvet.
Väljaande peasisu moodustavad võrdleva kirjandusteaduse artiklid, kusjuures need võivad olla inglise, prantsuse, saksa või hispaania keeles.
Roman Mikulec
Roman Mikulec (sündinud 18. märtsil 1972) on Slovakkia poliitik ja endine sõjaväelane.
Roman Mikulec lõpetas 1994. aastal Košice Õhujõudude Akadeemia (tänapäeval Košice Tehnikaülikooli aeronautikateaduskond). 1994–1997 oli ta Slovakkia õhujõudude piloot. 1997–2012 töötas ta Slovakkia Sõjaväeluures, sealhulgas 2010–2012 peadirektorina. Aastatel 2013–2020 oli ta Bratislavas firma Slovnaft turvaülem. Alates 21. märtsist 2020 on ta Slovakkia siseminister.
Youngi katse
Ajalugu ja üldine ettekujutus
pisi|Youngi katse originaalkuju Youngi katse on nime saanud inglise teadlase Thomas Youngi (1773–1829) järgi. 19. sajandi alguses (1802. aastal) konstrueeritud Youngi katse nägi välja järgmiselt. Pimedas ruumis oli aknakattesse tehtud üks pisike ümmargune auk, millele langes loomulik päikesevalgus. Pilu läbimõõt oli ligikaudu 1 mm. Pilult langes kiirtekimp väikese plaadi servale, mille paksus oli pisut väiksem pilu läbimõõdust ehk kiirtekimbu laiusest. Õhuke plaat jagas langenud valguse kaheks ning neid plaadi servasid, kus valguse jagunemine toimus, võib vaadelda kui uute lainete allikaid. Nende lainete liitumisel tekkisid ekraanile tumedad ja heledad ribad ehk tekkis interferentsipilt (interferentsipildi tekkimine on kujutatud alloleval joonisel A).
Hilisem ja tuntum versioon sellest katsest on aga järgmine. Koherentne valgusallikas valgustab õhukest plaati, milles on kaks paralleelset pilu. Pilusid läbinud valgust registreeritakse õhukese plaadi taga oleval ekraanil. Kui valgusel oleks vaid osakese omadused, siis võiks arvata et ekraanile tekiksid pilude kujutised ehk nende projektsioonid (olukorda kirjeldab allolev joonis B). Kuna pärast pilude läbimist tekivad tegelikult ekraanile tumedad ja heledad ribad ehk tekib interferentsipilt, siis see viitab asjaolule, et valgusel on laine omadused (olukorda kirjeldab joonis A).
Valguse laineomadusi saab jälgida ka ühe pilu abil. Katse sooritamiseks peab panema kaks sõrme kokku nii, et nende vahelt on veel vaevu valgust näha. Hoides näppe silmale lähedal ja vaadates seejärel mingit valgusallikat (näiteks lambipirni), on näha, et näppude vahele tekivad nendega paralleelsed, peenikesed tumedad ribad. Nähtavad tumedad ribad ongi ühe pilu korral tekkiva difraktsioonipildi miinimumid, mis viitavadki valguse laineomadustele. pisi|500px|Joonistel on kujutatud valguse käitumine, kui sellel oleks vaid osakese omadused (joonis B) ja valguse tegelik käitumine (joonis A), mis viitab valguse laineomadustele (interferentsipildi tekkimine)
Katse selgitus klassikalise laineoptika abil
Sageli piisab valguse leviku kirjeldamiseks klassikalise laineteooria mudelitest. Näiteks Huygensi-Fresneli printsiip väidab, et lainefrondi iga punkt on sfäärilise laine allikaks ja uus lainefront tekib sekundaarlainete liitumisel. Liitumisel muutuvad nii faas kui ka iga laine amplituud, seega muutub samuti valguse intensiivsus.
pisi|Piludega tekkivate silindriliste lainete interfereerumine Youngi katset saab selgitada Huygensi-Fresneli printsiibi abil. Kui Youngi katse puhul tekib interferentsipilt kahe ava või pilu poolt lainefrondist eraldatud piirkondadest tulevate lainete liitumisel, siis Huygensi-Fresneli printsiibi korral on kogu ruum jagatud mõttelisteks avadeks (mis on kitsaste pilude erijuhuks), mis asuvad eraldamatult üksteise kõrval ning leviv lainefront moodustub neilt piludelt lähtuvate ligilähedaselt sfääriliste lainete liitumise tulemusena. Kahe pilu katses valgustatakse pilusid laserkiirega (tasalaine) ja piludest väljuvad silindrilised lained, mis omavahel interfereeruvad. Pilude vaheline kaugus on samas suurusjärgus valguse lainepikkusega. Kahe pilu süsteemi taha paigutatud ekraanile tekib interferentsipilt, mis tekib lainete faaside vahedest eri ruumipunktides ehk asjaolust, et lainete levimise teepikkused kindlasse punkti on erinevad. Interferentsipildi maksimumid tekivad ekraani nendes punktides, kus lained on samas faasis ja lainete amplituudid liituvad (valguse intensiivsus on maksimaalne). Nendes punktides, kus lained on vastandfaasis, tekivad interferentsipildi miinimumid.
Vaatame mõlemast pilust väljuvat samas faasis olevat kahte kiirt, mis levivad ekraanil olevasse punkti P. Nende käiguvahe avaldub: kus Siin r1 ja r2 on vastavalt esimeselt ja teiselt pilult tulevate kiirte teepikkused ekraanil oleva punktini P. S1 ja S2 on esimese ja teise pilu asukohad, mida võime vaadata kui uute lainete allikaid. B on teisele pilule kõige lähemal asuv punkt sirgel S1P, a on pilude vaheline kaugus ning θ on nurk lõigu S2B ja pilusid ühendava tasandi vahel.
pisi|400px|Kahe pilu katse ehk Youngi katse Piludevaheline kaugus on võrreldes ekraani kaugusega väga väike. Seega Paneme tähele, et Eeldame, et punkti P jõudes kiirte amplituudid liituvad ehk ekraanile punktis P tekib m-ndat järku interferentsi maksimum: Kasutades ka eelmist seost, saab leida m-nda maksimumi kauguse punktist O: Viimastes seostes on lisaks eelnevalt defineeritud tähistustele s ekraani kaugus piludest, O on ekraani keskpunkt, y on ekraanil oleva punkti P kaugus punktist O, m on interferentsi maksimumi järgu arv, ym on m-nda maksimumi kaugus punktist O ning λ on piludele langeva valguse lainepikkus.
Üksikute osakeste interferents
pisi|Elektronide "kuhjumine" aja jooksul Youngi katse ühes tähtsamas variatsioonis saadetakse osakesi (või laineid) ühekaupa läbi kahe piluga konstruktsiooni, mille järel ilmuvad need ekraanile. Kui lasta nendel osakestel ükshaaval ekraanile kuhjuda, siis on näha seal interferentsipildi tekkimist (osakeste kuhjumist on kirjeldatud paremal oleval joonisel). Kui näiteks läbi topeltpilu suudetaks kontrollitult tulistada korraga ainult üks elektron, võib interferentsipildist järeldada, et iga elektron on interfeerunud iseendaga ja seega pidi iga elektron korraga läbima mõlemat pilu. See väide on vastuolus meie tavapärase arusaamaga objektide olemusest. Sama nähtust on suudetud katsega näidata ka aatomite ja mõnede molekulide puhul. Näiteks sfääriline fullereeni molekul on üks suuremaid molekule, mille korral see katse on veel edukalt läbi viidud. Põhimõtteliselt interfereeruvad küll mistahes molekulide leiulained (lainefunktsioonid), kuid teatud suurusest alates pole mainitud efekt enam registreeritav. Katsed kinnitavad Diraci käsitlust, et elektronid, prootonid, neutronid ja suuremad ühendid, mida üldiselt nimetatakse osakesteks, on sellest hoolimata lainelise olemusega ja eriomase sagedusega.
Kirjeldatud katseline tulemus on väga hästi reprodutseeritav ning kvantmehaanika matemaatilised reeglid lubavad väga täpselt ennustada tõenäosust, et elektron ekraani mingit teatud piirkonda tabab. Sellegipoolest ei ole ennustatav elektronide ekraanile jõudmise järjekord – teadmine, mis ekraani piirkonda elektronid tabavad ja mis järjekorras eelnevad seda teinud on, ei anna alust öelda, kuhu satub iga järgmine elektron, kuigi on võimalik leida selle tõenäosusi eri piirkondades. Teineteist ei võimenda ega kustuta mitte detektori eri punktides ilmuvate elektronide tõenäosused, vaid amplituudid, kuna tõenäosus on amplituudi ruut. Kui mingis piirkonnas lained teineteist kustutavad, ei tähenda see, et elektron kaob. Selle kadumine näitab elektroni teatud piirkonnas leidumise tõenäosuse vähenemist ja samal ajal kasvab võimalus leida see kusagilt mujalt.
Times Square
pisi|305px|Times Square päeval
Serbanivka
Serbanivka (ukraina keeles Сербанівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv on 384. Pindala on 1,2 km².
Times Square
Times Square on New Yorgis Manhattanil Broadway ja Seventh Avenue ristmikku ümbritsev kaubanduspiirkond, turismisihtkoht ja meelelahutuskeskus.
Youngi katse
Osakeste detektorid piludel
Kahe pilu konstruktsiooni saab muuta, lisades piludele osakeste detektorid. See võimaldab katse läbiviijal kindlaks teha osakese asukoha juba siis, kui see topeltpilu läbib ja näha, kas toimus läbiminek ühest pilust, nagu osakeselt oodata võiks, või mõlemast, mida võiks eeldada laine korral. Paljudest varasematest katsetest on leitud, et ükskõik millised katseseadmele tehtud muudatused vähendavad ekraanil ilmuva interferentsipildi nähtavust, mis illustreerib komplementaarsusprintsiipi: valgus, elektronid jne võivad käituda kas osakeste või lainetena, kuid mitte mõlemat korraga.
Times Square
Times Square on üks maailma populaarsemaid turismiobjekte, seda läbib aastas ligikaudu 50 miljonit külastajat. Iga päev läbib Times Square'i ligikaudu 330 000 inimest, kõige populaarsematel päevadel üle 460 000 jalakäija, paljud neist on turistid.
Youngi katse
Osakeste detektorid piludel
1987. aastal tehtud katse tulemused näitavad aga, et teavet osakese kohta on võimalik saada sõltuvalt sellest, millise tee osake on valinud, hävitamata kogu interferentsi. 2012. aastal suudeti viimaks iga osakese poolt läbitud rada kindlaks teha interferentsi mõjutamata. Selle saavutamiseks kasutati katseskeemi, kus ekraani tabavad osakesed ei tulnud mitte punktallikast, vaid kahe intensiivsusmaksimumiga allikast.
Viivitusega valik ja kvantkustutamise variatsioonid
pisi|Machi-Zenderi interferomeeter Viivitusega valiku katsete puhul toimub otsustamine, kas soovitakse vaadelda interferentsi või infot valitud raja kohta, pärast seda, kui footon on juba topeltpilu läbinud. Tegu on John Archibald Wheeleri mõtteeksperimendiga, mille eesmärgiks on näidata, et footon "ei tea", kas ta tulevikus muutub interferentsipildi osaks või satub detektorisse, mis määrab ära, kummast pilust ta läbi läks. Mõtteeksperimendi tulemused on ka tegeliku eksperimendiga korduvalt kinnitatud. Eksperimendis kasutatakse topeltpilu asemel ka Machi-Zehnderi interferomeetrit.
Kvantkustutamine on eksperiment, mis näitab, et käitumine lainena on taastatav "valitud raja" informatsiooni kustutades või muud moodi kättesaamatuks tehes. Eksperiment kasutab põimolekus footonit, mõjutamaks juba pilu läbinud kaaslast.
Oitti
Oitti on küla Soomes Lõuna-Soome läänis Kanta-Häme maakonnas, Hausjärvi valla keskus.
Daley Blind
Daley Blind (sündinud 9. märtsil 1990 Amsterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsja, vasakkaitsja või keskkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Girona ja Hollandi jalgpallikoondises.
Oitti
2017. aastal elas seal umbes 2000 inimest.
Daley Blind
Ta liitus 1998. aastal Amsterdami Ajax. Ajaxi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09. 2008. aastal valiti ta Ajaxi tulevikutalendiks. Seejärel mängis ta ühe hooaja laenul FC Groningenis. Ajaxi naasis ta hooajal 2010–11 ning tuli seejärel klubiga neli korda järjest Hollandi meistriks. 2013. aastal valiti ta Ajaxi aasta mängijaks.
Oitti
Oittis asuvad keskkool, raamatukogu ja raudteejaam.
Daley Blind
2014. aasta septembris liitus ta 13,8 miljoni naelsterlingi eest Manchester Unitediga, kus mängis neli hooaega.
2018. aasta suvel naasis ta Ajaxi, kus mängis järgmised neli ja pool hooaega.
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta kuni hooaja lõpuni lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Müncheni Bayern. 2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Gironaga.
Hollandi jalgpallikoondises tegi Blind debüüdi 6. veebruaril 2013 sõprusmängus Itaalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2014. aasta maailmameistrivõistluste kolmanda koha mängus Brasiilia vastu. 2022. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava USA vastu.
2014. aastal valiti ta Hollandi aasta jalgpalluriks.
Tema isa Danny Blind on endine Ajaxi mängija ja Hollandi koondislane.
Ardu raamatukogu
Ardu raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Kose vallas Ardu asulas. Ardu raamatukogu on Kose raamatukogu haruraamatukogu.
1977. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1977. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Rootsi lõunaosas Jönköpingi ujumiskompleksis Rosenlundsbadet 14. kuni 21. augustini. Lisaks ujumisele olid kavas vettehüpped, kujundujumine naistele ja veepallivõistlus meestele.
100 m vabalt
Maailmarekord: 49,44 (1976) Jonty Skinner, 24px Lõuna-Aafrika Liit Euroopa meister 1974: 52,18 Peter Nocke, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.50,29 (1976) Bruce Furniss, Euroopa meister 1974: 1.53,10 Peter Nocke, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 3.51,93 (1976) Brian Goodell, Euroopa meister 1974: 4.02,11 Aleksandr Samsonov, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 15.02,40 (1976) Brian Goodell, Euroopa meister 1974: 15.54,57 Frank Pfütze, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 55,49 (1976) John Naber, Euroopa meister 1974: 58,21 Roland Matthes, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 1.59,19 (1976) John Naber, Euroopa meister 1974: 2.04,64 Roland Matthes, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.03,11 (1976) John Hencken, Euroopa meister 1974: 1.05,63 Nikolai Pankin, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.15,11 (1976) David Wilkie, Euroopa meister 1974: 2.20,42 David Wilkie, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 54,27 (1972) Mark Spitz, Euroopa meister 1974: 55,90 Roger Pyttel, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 1.59,23 (1976) Mike Bruner, Euroopa meister 1977: 2.03,80 András Hargitay, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.23.68 (1976) Rod Strachan, Euroopa meister 1974: 4.28,89 András Hargitay, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.24,85 (1975) Bruce Furniss (51,82), Jim Montgomery (50,53), Andy Coan (50,61), John Murphy (51,89) Euroopa meister 1974: 3.30,61 Klaus Steinbach, Gerhard Schiller, Kersten Meier, Peter Nocke <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 7:23.22 (1976) Mike Bruner, Bruce Furniss, John Naber, Jim Montgomery Euroopa meister 1974: 7.39,70 Klaus Steinbach, Werner Lampe, Folkert Meeuw, Peter Nocke <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.42,22 (1976)  John Naber (55,89), John Hencken (1.02,50), Matt Vogel (54,26), Jim Montgomery (49,57) Euroopa meister 1974: 3.51,57 Klaus Steinbach, Walter Kusch, Folkert Meeuw, Peter Nocke <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 55,65 (1976) Kornelia Ender, Euroopa meister 1974: 56,96 Kornelia Ender, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.59,26 (1976) Kornelia Ender, Euroopa meister 1974: 2.03,22 Kornelia Ender, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 4.09,89 (1976) Petra Thümer, Euroopa meister 1974: 4.17,83 Angela Franke, <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Maailmarekord: 8.35,04 (1977) Petra Thümer, Euroopa meister 1974: 8.52,45 Cornelia Dörr, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 1.01,51 (1976) Ulrike Richter, Euroopa meister 1974: 1.03,30 Ulrike Richter, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 2.12,47 (1976) Birgit Treiber, Euroopa meister 1974: 2.17,35 Ulrike Richter, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Maailmarekord: 1.10,86 (1976) Hannelore Anke, Euroopa meister 1974: 1.12,55 Christel Justen, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.33,35 (1976) Marina Koševaja, Euroopa meister 1974: 2.34,99 Karla Linke, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 1.00,13 (1976) Kornelia Ender, Euroopa meister 1974: 1.01,99 Rosemarie Kother, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.11,22 (1976) Rosemarie Gabriel, Euroopa meister 1974: 2.14,45 Rosemarie Kother, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Maailmarekord: 2.16,96 (1977) Ulrike Tauber, Euroopa meister 1974: 2.18,97 Ulrike Tauber, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.42,77 (1976) Ulrike Tauber, Euroopa meister 1974: 4.52,42 Ulrike Tauber, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1974: Klaus Dibiasi, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1974: Klaus Dibiasi, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1974: Ulrika Knape, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1974: Ulrika Knape, <br style="clear:both;" />
Veepall
Euroopa meister 1974: András Bodnár, Gábor Csapó, Tibor Cservenyák, Tamás Faragó, István Görgényi, György Horkai, Zoltán Kásás, Ferenc Konrád, Endre Molnár, László Sárosi, István Szívós <br style="clear:both;" />
Beaupré
Beaupré on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Reisisaatja
pisi|Euroopa esimene stjuuardess [[Nelly Diener seisab lennuki Curtiss AT-32C Condor ees, milles ta 1934. aasta 27. juulil hukkub]] Reisisaatja on amet, mida rakendatakse rohkearvuliste inimestega reisijateveol, bussides, rongides, laevadel, lennukites jne. Stjuardess (ka naisstjuuard) on reisilennukite (ka reisilaevade) naissoost reisisaatja. Meessoost reisisaatja on stjuuard.
pisi| All Nippon Airways stjuardess
Ryttylä
Ryttylä on küla Soomes Lõuna-Soome läänis Kanta-Häme maakonnas Hausjärvi vallas, 11 km kaugusel Riihimäest ja 29 km kaugusel Hämeenlinnast.
Elanike arv on 1600.
Empiiriline valem
Erinevalt empiirilisest valemist näitab molekulivalem molekuli koostisse kuuluvate elementide aatomite arvu ning struktuurivalem näitab molekuli moodustavate aatomite vastastikust asetust ja aatomitevaheliste keemiliste sidemete iseloomu. Näiteks n-heksaani struktuurivalem on CH3CH2CH2CH2CH2CH3, molekulivalem on C6H14 ja empiiriline valem on C3H7.
Üks ja sama empiiriline valem võib kuuluda erinevatele keemilistele ühenditele. Näiteks formaldehüüdi, äädikhappe ja glükoosi empiiriline valem on CH2O (molekulivalemid vastavalt CH2O, C2H4O2 ja C6H12O6).