cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valglinnastumine
Sõltuvus autotranspordist
Valglinnastu ülesehitus pole mitte ainult autotranspordi soosija, vaid ka maanteede infrastruktuur dikteerib valglinnastu ruumilist paiknemist. Näiteks USA-s on kontsentriliste ringidena laienev linnamudel asendunud mudeliga, kus linnad laienevad mööda keskusest väljuvaid kiirteid.
Wesergebirge
Künkad
Wesergebirge künkad ja kõrgused, läänest itta, on toodud allpool koos nende kõrgustega meetrites üle merepinna:
Valglinnastumine
Töökohast tingitud ränne
Töökohast tingitud rände tulemusena suurem osa töökohti asuvad eemal linnakeskusest ja äripiirkonnast ning üha enam liiguvad selle perifeeriatele ehk äärelaladele. Paljud ettevõtted soovivad paikneda väikse asustustihedusega piirkondades, kuna need on odavamad ja seal on kerge laieneda. Selline maakasutus tekib paiknemisvabaduse ja väiksemate investeeringute tulemusena.
Töökohast tingitud rännet iseloomustab ka olukord, kus vaesemates linnades rahvusvähemuses kodanikud on valglinnastumise tõttu jäetud ilma linna sees paiknevatest kergesti ligipääsetavatest lihttöödest, kuna need töökohad on kolinud äärealadele, kus krundid on odavamad ja laienemisvõimalused suuremad. Seetõttu hakkavad linnakodanikud, vastupidi äärelinnaelanikele, pendeldama linnast äärealadele.
Ajalugu
Valglinnastumine pole uus fenomen, vaid see oli tuntud juba tuntud Antiik-Roomast. Seespool linnamüüre olev maa-ala oli piiratud ja maa kallis, seetõttu oli vähem jõukatel inimestel kaks võimalust: kas elada kitsastes oludes seespool linnamüüri või elada väljaspool linnamüüri. Alasid, mis jäid väljapoole linnamüüre, nimetati suburbiumiks, mis tähendab sõna otseses mõttes müüridest väljaspool.
Lähemast ajaloost on valglinnastumise parimateks näideteks London ja Manchester. Tööstusrevolutsiooni algusaegadel oli London läänemaailma suurim ja majanduslikult arenenuim linn. 17. ja 18. sajandil toimus Londonisse suur sisseränne tänu põllumajandustehnika arenemisele ja uute majandusharude tekkimisele. Järjest kasvav rahvaarv tekitas aga järjest suuremat tungi kolida linnast välja või soetada endale maapiirkonda suvila, mida said endale lubada vaid rikkad inimesed.
Tänapäeval seostatakse valglinnastumise fenomeni eelkõige Ameerika Ühendriikidega, kus see sai suurema hoo sisse pärast II maailmasõda, mil trammiliinide äärde hakkasid tekkima eeslinnad. Oma olemuselt oli tegemist veel linnasüdamele võrdlemisi lähedal asuvate piirkondadega. 1920. aastatel hakkasid tänu auto kasutamise odavnemisele tekkima aga ulatuslikud autokesksed eeslinnad, mille rajamisele pani piiri suur majanduskriis (1929). Eeslinnade rajamine jätkus aga veelgi tormilisemas tempos pärast II maailmasõda ja käis kaasas kiirteedevõrgustiku rajamisega. Kui 1990. aastaks kasvas linnalise elanikkonna arv USA-s kaks korda, siis linnaliste alade pindala kasvas rohkem kui viis korda, mis on jällegi valglinnastute väikese asustustiheduse näitaja.
Põhjused
Valglinnastumise põhjuseks peetakse erinevate sotsioloogiliste ja majanduslike jõudude koosmõju. Maa väärtus on aga üks peamisi tegureid – valglinnastumine kipub toimuma linnade äärealadel, kus maa hind on väiksem kui linnasüdames. Majandusteadlased toovad välja kolm peamist tegurit, mis seotuna maa väärtusega on valglinnastumise põhjusteks. Esimene neist on rahvaarvu kasv, mis põhjustab linna laienemist. Teiseks on majandusliku heaolu kasv, mis lubab inimestel osta endale rohkem elamispinda. Need elanikud aga kolivad linnade äärealadele, kus maa hind on väiksem ja sama raha eest saab suurema elamispinna. Kolmandaks on paranenud infrastruktuur, näiteks uute kiirteede ehitus, mis võimaldab inimestel kaugemal elada. Sotsioloogilised tegurid on samuti olulised. Euroopas on rahvastiku kasv praktiliselt peatunud, ometi jätkub valglinnastumine. Kõige tavalisem linna äärealadele kolija on väikeste lastega pere, samas kui vanurid või vallalised inimesed reeglina seda ei tee. Üha rohkem eurooplasi peab oma elu suurimaks ja parimaks investeeringuks eramu või ridaelamu linna äärealadel, lisaks eeldatakse, et äärealade kinnisvara väärtus kasvab tulevikus rohkem kui linnasüdames olev kinnisvara. Linnasüdame probleemid, näiteks kuritegevus, müra ja õhusaaste, on samuti valglinnastumise suurteks ajenditeks. Tiheda asustusega linnalisi piirkondi peetakse ebaatraktiivseks väheste rohealade ja kehva planeerimise tõttu, lisaks seostatakse linnas elamist töötuse, narkootikumide kasutamise ja eeskätt immigrantidega seostuvate integratsiooniprobleemidega.
Keskkond
Linnakeskkonna laienemisega kaasneb ulatuslik loodusressursside kasutus ja looduskeskkonna muutmine. Maakasutuse muutused vähendavad maapinda imenduvat vihmavee hulka, mis alandab omakorda põhjavee taset ning suurendab kuivemates piirkondades kõrbestumise ohtu.
Ressursikasutuse suurenemise põhjuseks on elustiili muutused, mis kaasnevad valglinnastus elamisega. Enamik hooneid on ühepereelamud, mis kipuvad olema vähem efektiivsed ja nõuavad rohkem ressursse inimese kohta kui mitmepereelamud. Nii veekulu kui ka energiakulu on ühepereelamutest koosnevates piirkondades inimese kohta suuremad kui tihedamalt asustatud piirkondades. Suureneva transpordivajaduse ja eelkõige autotranspordi suure osakaalu tagajärjeks on ka kasvav CO2 heide, mis on üks olulisemaid kasvuhoonegaase.
Väikese asustustihedusega asulad järjest kaugenevad suurlinnadest ja killustavad looduslikke metsa- ja põllumaid, mille tulemusena vähenevad metsloomade elupaigad ja liikumiskoridorid. Metsamaade killustumise pärast võib järjest sagedamini kohata metsloomi äärelinnades, kus nad otsivad prügikastidest toitu või jahivad koduloomi. Samuti saastab valglinnastumine vett ja õhku, mullaviljakus ja -teke vähenevad, ka kliima pole enam nii stabiilne. Tekivad üleujutused ja põuad, mis viivad rohealade hävinemiseni.
Kui varem kasutati linnade laiendamiseks põllumajanduslikult mitteväärtuslikku maad, näiteks võsa ning sööti kasvanud ja mitteviljaka mullaga põllumaid, siis nüüd võetakse järjest rohkem kasutusele viljakaid põlde, viljapuuaedu ja metsa, mis ühtlasi seab ohtu ökosüsteemi tasakaalu ja suurendab põllumajandussaaduste importimise vajadust.
Sotsioloogilised ja majanduslikud tagajärjed
Valglinnastumine suurendab segregatsiooni erinevate ühiskonnakihtide vahel, kuna valglinnastus elamine on oluliselt kallim võrreldes linnas elamisega. USA-s on valglinnastumine tekitanud paljudes linnades, näiteks Detroitis, ka suure rassilise segregatsiooni. Termin white flight kirjeldab seda, kuidas peamiselt pärast 1960. aastate rassilisi pingeid USA-s hakkas suur hulk valgeid inimesi kolima eeslinnadesse, samas kui afroameeriklased ja teised vähemused jäid elama südalinna. Kuna vähemused olid tihti ka kehvemal majanduslikul järjel, suurenes mitte ainult rassiline, vaid ka majanduslik segregatsioon, mis suurendas veelgi lõhet eri ühiskonnakihtide vahel. USA-s on suure valglinnastumise taseme tõttu auto omamine muutunud väga oluliseks teguriks töö leidmisel ja selle hoidmisel muude transpordiliikide puuduliku kvaliteedi tõttu. See aga tekitab barjääre tööturul väiksema sissetulekuga inimeste jaoks, kes ei saa endale isiklikku autot lubada.
Lisaks põhjustab valglinnastumine kesklinna koormuse vähenemist, kuna paljud ettevõtted kolivad linna äärealadele maa odavuse ja lainemisvõimaluste tõttu. See omakorda ohustab linnakeskuse domineerimist. Samuti on väikese asustustihedusega valglinnastud pindalalt suuremad kui kompaktne linn ning seetõttu on ka infrastruktuuri- ja muud ülalpidamiskulud suuremad.
Inimeste tervis
Kuna valglinnastunud aladel on jalgsikäigul või rattasõidul oluliselt väiksem osa kui linnalises keskkonnas, avaldab see mõju ka inimeste tervisele. Uuringud USA-s on näidanud, et on olemas negatiivne korrelatsioon ülekaalulisuse ning elupiirkondade tiheduse osas ehk hõredamalt asustatud piirkondades, näiteks valglinnastunud aladel, on rasvunud inimeste osakaal suurem. Ka sõidukite ja jalakäijatega juhtunud õnnetuste osakaal on suurem valglinnastunud aladel kui linnasüdames. Selle põhjuseks on nii suurem autotranspordi osakaal kui ka puudulik tänavate ja teede võrk, kus tihti puuduvad kõnniteed või ohutud ülekäigurajad. Valglinnastumise mõju vaimsele tervisele on raskemini pisi|Linnu ümbritsevad rohevööd Suurbritannias määratletav. Ühest küljest on suurem roheluse hulk ning pääsemine närvilise ja lärmaka linnakeskkonna eest rahustav. Teisest küljest nõuab valglinnastus elamine pikka pendelrännet autoga, mille tagajärjeks võivad olla stress, seljavalu, südame ja veresoonkonna haigused.
Lahendused
pisi|Linna arukas kasv: madalad korterelamud ja rohke tänavahaljastus Valglinnastumise pidurdamine vajab tervikplaneerimist (eeslinnade, mitte valglinnade loomist). Kodanike väärtushinnangud peavad muutuma ning linn peab elukeskkonnana paranema: linnaruumi tuleb uuendada, keskkonna- ja sotsiaalprobleeme leevendada. Samuti võib üheks lahenduseks olla autotranspordi piiramine, selle kallimaks muutmine ning ühistranspordi ja kergliiklusteede võrgustiku parandamine.
Linnade tark kasv
Üheks valglinnastumise alternatiiviks või lahenduseks on pakutud nn tarka kasvu, mida iseloomustab tihedamate elupiirkondade rajamine, mis soosivad kõndimist, jalgrattaga sõitmist, rohealade säilitamist ja mitmeotstarbelist maakasutust ning kus välditakse erineva sihtotstarbega alade segregatsiooni ja hoidutakse vaid ühepereelamutest koosneva hoonestuse rajamisest. Sellega käiksid kaasas ka parema kvaliteediga ja laialdasemalt kättesaadav ühistransport ning piirangud tee-ehitusele. Linnade targa kasvu eesmärgiks on luua piirkonnas tugev ühtsus- ja kohatunnetus, jaotada võrdselt uusarenduste kulud ja tulud linnas ja selle ümber, säilitada ja parendada looduslikke ja kultuurilisi ressursse ja edendada rahva tervist.
USA-s oli targa kasvu esimeseks näiteks 1970. aastatel Oregoni osariigis asuv Portland, kus piirati linna laienemist ainult alaga, mis paikneb ümber linnasüdame. Londoni ümber hakati nn rohevööd rajama juba aastal 1955, et piirata valglinnastumist ja säilitada linna ümbritsevaid rohealasid.
Valglinnastumine Eestis
Eestis on valglinnastumise kõige ehedam näide Tallinn oma ääremaadega. Valglinnastumine puudutab lisaks Tallinnale ka teisi suuremaid linnu, näiteks Tartut, Pärnut ja Kuressaaret. Ulatuslikum valglinnastumine algas juba kahe maailmasõja vahel, mil arenes Nõmme ja Tallinn kaotas ligikaudu viiendiku oma rahvaarvust. Nõukogude ajal valglinnastumine suures osas peatus, sest isegi kui koliti linnast välja, mindi tööle põllumajandusse ja seega kadus otsene side linnaga. Iseseisvuse taastamisele järgnenud aastatel on valglinnastumise protsess jätkunud, aga töökohad jäävad linna: see toob kaasa ulatusliku pendelrände.
Tallinna puhul iseloomustab valglinnastumist keskse planeerimise puudumine. See on kaasa toonud kümnete väikeste arendusprojektide tekkimine, mis on pillutatud erinevatesse piirkondades. Sellega seoses on suurim probleem suurte maa-alade kasutuselevõtt, mida muidu saaks kasutada muuks otstarbeks, näiteks põllumajanduseks. Oluliseks teguriks arendusprojektide rajamisel on ka mere lähedus, mis tähendab, et vähemaks jääb neid mereäärseid piirkondi, mis on kasutusel avaliku ruumina.
Aastatel 1991–1996 tekkis Tallinna tagamaale 171 uusasumit 3421 elamuga, millest 89% on ühepereelamud. Kokku elab vaadeldud uusasumites üle 17 500 inimese.
Hundipea mägi
Hundipea mägi on Keskkõrgendiku loodepoolne ots Põhja-Tallinnas Karjamaa asumis Hundipea allasumis Tööstuse tänavast mere pool, Lume ja Nõlva tänava piirkonnas.
Hundipea mäe absoluutne kõrgus on 7–12 meetrit üle merepinna. Mägi on kujunenud Limneamere murrutusel arvatavasti 2500–4000 aastat tagasi.
Rein Andre
Rein Andre (28. juuni 1912 Kõnnu – 2. juuni 1999 Toronto) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1928 Loksa Algkooli ja oli Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli ainsa lennu lõpetaja. Aastatel 1941–1944 oli ta Estonia teatri näitleja, esinedes ka ringhäälingus etlejana ja teatrivestlejana.
Ta põgenes aastal 1944 Rootsi, kus töötas Stockholmis Kuningliku Draamateatri raamatukogus. Ta oli aastal 1946 Rootsi Eesti Pagulasteatri asutajaid, selle näitejuht ja lavastaja.
Lõimis
Lõimis ehk mulla mehaaniline (granulomeetriline) koostis ehk mulla tekstuur näitab eri osakeste (nt liiva, muda, savi) suhtelist sisaldust pinnases. Tekstuur mõjutab pinnase töötlemise lihtsust, vee ja õhu kogust, mida vesi kinni hoiab ning kiirust, kuidas vesi pinnasesse siseneb ja sealt läbi pääseb.
Rein Andre
Isiklikku
Tema abikaasa Valve Andre oli näitleja ja teatripedagoog.
Lõimis
Mulla tekstuuri klassid
Liiv hõlmab kõiki muldasid, milles liiv moodustab vähemalt 70% massist
Muda hõlmab kõiki muldasid, milles muda moodustab vähemalt 80% ja 12% või vähem on savi
Savi hõlmab kõiki muldasid, milles on savi sisaldus 35-40%
1. Tunnetusmeetod
Tekstuuri määratakse tavaliselt tunnetades.
Liiv tundub sõmeraline ja selle osakesi on hästi näha.
Savi tundub väga plastiline ja see on väga kleepuv, kui see on märg. Kuivana on savi kõva.
Täpsemaks määramiseks saab kasutada ka alljärgnevaid teste, mille jaoks tuleb eraldada peenliiv üle 2 mm läbimõõduga osakestest (kruus, kivid) näiteks sõela abil.
Palliviskamiskatse
Võtke peotäis niisket mulda ja pigistage see palliks. Viska pall õhku umbes 50 cm kõrgusele ja püüa see kinni. Kui pall laguneb, on tegu liivaga, mis ei ole hea muld.
Kui pall kleepub kokku, on tegu saviga ning see on parem muld. vasakul|pisi|
vasakul|pisi|
tühi|pisi| tühi|pisi|
Pallisurumiskatse
Võtke peotäis mulda ja niisutage seda nii, et see hakkaks kokku kleepuma, ilma et peaksite seda käega kinni hoidma. Pigistage muld peo sisse tugevasti kinni ning seejärel avage käsi.
Kui muld on võtnud teie käe pigistamise kuju, siis on tegu saviga. Kui muld ei võtnud kuju, siis on tegu liivaga. tühi|pisi| tühi|pisi| tühi|pisi| tühi|pisi|
Sõrmeproov
Võetakse umbes 1 tl täis mulda ja lisatakse veidi vett, kui:
* erandiks on veesettelised peenliivad
Hüdromeetrimeetod
Vahendid
Töö käik
Kaalu 33 g naatriumheksametafosfaat ja pane see klaasist silindrisse. Kaalu 7 g naatriumkarbonaati ja lisa see samuti samasse klaasist silindrisse. Lisa 1000 ml destilleeritud vett silindrisse. Kaalu >2 mm mulla osakesed ning pane need klaasist purki. Sega ja lase 16 h leotada. Lisa 400 ml silindris valminud lahust klaaspurki. Sega segu 15 minutit. Võta segu ja vala see teisse silindrisse. Kasuta seejuures destilleeritud vett, et kõik osakesed kätte saada. Kalluta segu 1 minut, nii et segu voolab kord ühele poolele silindri põhja ja kord teisele poolele silindri põhja. Mõõda temperatuuri. Sisesta hüdromeeter 20 sekundiks segu sisse enne aja lugemist. Pärast 40 sekundit tehakse esimene mõõtmine, seejärel pärast 2 ja 12 minuti möödumist ning viimane mõõtmine tehakse pärast 12 tunni möödumist. Pärast seda puhastatakse sõelad suuruses 0,425 mm ja 0,075 mm läbimõõduga. Siis pannakse sõelad üksteise peale ja kauss nende alla ja lastakse segul läbi sõelade kaussi valguda. Vajadusel kasuta destilleeritud vett jälle, et saada kõik osakesed kätte. Siis võta veel üks plekist kauss ja pane sõelade alla ning lase segul sõelade alt uuesti läbi imbuda. Pane mõlemad sõelad 105–110-kraadisesse ahju terveks ööks. Võta sõelad ahjust välja ja kaalu säilinud muld. 2. Laboratoorne meetod
v=(2 *r2 *(d-d1) *g)/9τ, kus
Dekanteerimine on segude eraldamise protsess, eemaldades sademevaba vedela kihi või lahusest sadestunud kuivained. Selle eesmärk võib olla dekandi saamine (tahkete osakesteta vedelik) või sademe kogumine.
Dekanteerimine sõltub sademe lahusest väljatõmbamisel gravitatsioonist, nii et saadus kaob alati, kas sade, mis ei lange täielikult lahusest välja, või vedelik, mis eraldub tahkest osast.
Liivafraktsioon
Seda fraktsiooni iseloomustab suur veeläbilaskvus ja väike kapillaarne veetõus. Puudub plastilisus ja paisumine. Liivaosakesed on küllaltki suured, mistõttu on nende eripind ja toitaineid siduv pind väike. Liival puudub sidusus (osakesed ei kleepu üksteise külge). Liivafraktsioon võib sisaldada mitmesuguseid mineraale, kuid kaks levinumat on kvarts ja päevakivi. Mullad, mis on tekkinud liival, on hästi kobestatud ja õhustatud, kuid selle eest põuakartlikud ning toiteainevaesed.
Tolmu- ehk aleuriidifraktsioon
Fraktsiooni veeläbilaskvus on väike, aga kapillaarne veetõus suur. Peenel tolmul esineb plastilisus ja küllaltki suur paisumine. Tolmuosakesed on liivaosakestega kujult ja mineraalselt koostiselt sarnased. Kui tolm sisaldab piisaval hulgal kergesti murenevaid mineraale, vabanevad toitained sealt kiiresti. Tolmufraktsiooni mullad on erosiooniohtlikud nii tuule kui ka vee suhtes, sest fraktsioon on vähekleepuv ja halva veeläbilaskvusega.
Savi- ehk ibeosakesed
Antud fraktsioonil esinevad savile omased füüsikalised omadused: paisumine, plastilisus ja suur maksimaalne hügroskoopsus (sõltuvalt tüübist ja kogusest). Vee läbilaskvus on peaaegu olematu. Osakeste eripind on väga suur tänu nende väiksele läbimõõdule. Tänu sellele on nad võimelised kinni hoidma vett ja toitaineid. Taimedele on aga vesi raskesti kättesaadav, sest on "kõvasti" saviosakeste küljes kinni ja peente pooride süül väheliikuv. Veest küllastunud helbekujulised saviosakesed paisuvad, kuivades tõmbuvad kokku ja muutuvad kõvaks. Peened saviosakesed on nii väiksed, et käituvad kolloididena.
Mulla granulomeetriliste fraktsioonide jaotamine
Mulla granulomeetriliste fraktsioonide suuruse alusel jaotamisel kasutatakse 4 süsteemi.
Martti Kalda
pisi|paremal|Martti Kalda Martti Kalda (sündinud 1. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti orientalist ja tõlkija.
Hariduskäik
Ta lõpetas Tallinna 21. Keskkooli ja asus 1991. aastal õppima Eesti Humanitaarinstituudis katoliku teoloogiat, mille olevat ta aga 1993. aastal vahetanud teoloogiakateedri vastu. Instituudi lõpetas ta kevadel 1999, mil viieminutise vahega kaitses nii bakalaureuse- kui ka magistritöö (magistrantuuri lõpetas cum laude). Bakalaureusetöö oli vedade kirjandusest ja magistritöö Rigveda mütoloogiast ("Rigveda mütoloogia I-II", juhendaja Andres Herkel, oponent Ülo Valk)
Töökäik
Kuni 2015. aastani töötas ta Tallinna Ülikooli Eesti humanitaarinstituudi India ja Kesk-Aasia kultuuriloo lektorina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on India vanem ajalugu ja kultuur ning sanskriti keel.
Lisaks Tallinna Ülikoolile on ta loenguid pidanud ka Tallinna Rahvaülikoolis, Usuteaduse Instituudis, Eesti Diplomaatide Koolis ja Eesti Kunstiakadeemias.
Bioinformaatika
Bioinformaatika on rakendusmatemaatika haru, mis tegeleb molekulaarbioloogia arvutuslike probleemidega. See on interdistsiplinaarne teadusharu, mis tegeleb bioloogilisete andmete analüüsi ja haldamisega ning hõlmab geneetikat, genoomikat, informaatikat, keemiat, biokeemiat, statistikat ja matemaatikat. Eri taustaga inimesed defineerivad bioinformaatikat erinevalt.
Kuigi bioinformaatikat määratleti selle termini loomisel kui infoteooria rakendamist biosüsteemide uurimisel, kujunesid sellenimelise valdkonna peamiseks tegevusalaks genoomika probleemid. Vaatamata definitsioonide rohkusele on leitud ühismeel teadusharu uurimisobjektide suhtes. Kokkuleppeks on tõsiasi, et bioinformaatika kui teadusharu tegeleb bioloogilisi makromolekule (DNA, RNA, valgud) kirjeldavate andmetega ja on selle kaudu lähedalt seotud molekulaarbioloogiaga. Makromolekulide uurimiseks kasutab bioinformaatika arvutiteaduse, informaatika ja statistika meetodeid.
Kuna teadusharus on rõhuasetus mahukatel andmestikel, uuritakse molekulide neid omadusi, mille kohta on olemas suuremahulised andmestikud. Enamasti on DNA, RNA ja valkude uurimisel põhirõhk nende molekulide järjestuste analüüsil, kuid tegeletakse ka näiteks bioloogiliste molekulide struktuuri uurimisega. 2000ndatel on bioinformaatika uurimisvaldkonnad märkimisväärselt laienenud tänu uutele eksperimentaalsetele meetoditele, mis võimaldavad uurida ka teisi biomolekulide omadusi peale järjestuse ja struktuuri. Näiteks geenide ekspressioonitaset, DNA metülatsiooni ja molekulide omavahelisi interaktsioone.
Ajalugu
Bioinformaatika sai alguse 1960. aastate alguses. Enne seda oli tehtud palju avastusi bioloogias, mis andsid sisendi andmetöötlusse. Näiteks 1951. aastal määras Fred Sanger esimese valgu järjestuse (insuliin) ning 1953. aastal avastasid James Watson ja Francis Crick DNA kaksikheeliksi kujulise struktuuri. 1960. aastate esimesel poolel hakkasid arenema arvutid, mis tegid võimalikuks informaatilise poole teadusest.
1960. aastad
1960. aastate alguses toimus palju sündmusi, mis panid aluse bioinformaatikale. Andmete hulga suurenemine ja tehnoloogia areng viisid loomulikul teel vajaduseni välja arendada bioinformaatika. Aminohapete järjestuste lahti murdmine andis teadusele rohkem andmeid, mida töödelda ning samuti inimkätele võimatult mahukaid matemaatilisi arvutusi. Tekkis vajadus masinate järgi, mis suudaksid nii suurte arvudega opereerida. Teadmine, et makromolekulid kannavad endas informatsiooni, muutus mikrobioloogias põhiliseks uurimisobjektiks. Teise maailmasõja ajal välja töötatud kiireid digitaalarvuteid oli nüüd võimalik kasutada ka akadeemikutel.
1965. aastal kogusid Margaret Oakley Dayhoff koos Richad V. Echiga valgu järjestusi universaalseks andmebaaside kollektsiooniks (‘Atlas of Protein Sequence and Structure’). See oli esimene arvuti abil tehtud järjestuste andmebaas, mis võimaldas esimest korda ajaloos järjestuste kasutamist andmete automaatseks analüüsimiseks.
1970. aastad
Hakkasid levima miniarvutid, mille külge oli võimalik ühendada terminal, mis koosnes klaviatuurist ja kuvarist. See tegi arvutitega suhtlemise märksa lihtsamaks kui varasem perfokaartide või perfolindi variant. Sellel ajastul tulid ka andmevahetamise lihtsustamiseks kasutusele arvutidisketid. Kuigi disketiga oli hea andmeid edastada, suudeti 1970ndate lõpus välja tulla arvutivõrguga ARPANET, mis evolutsioneerus Internetiks ja selle kaudu oli võimalik elektrooniline suhtlemine ning info edastamine võrgu kaudu. Jätkus valgu järjestuste uurimine ning arvutiteadlased töötasid välja üha uusi algoritme.
Olulisim sündmus sellel kümnendil oli 1975. aastal leiutatud ensümaatilise DNA sekveneerimine (Sangeri sekveneerimismeetod või esimese põlvkonna sekveneerimismeetod). Sekveneerimise leiutamisega tekkis vajadus DNA järjestuste suuremahuliseks analüüsimiseks. Arvutid muutusid asendamatuks õigete järjestuste ühendamistel, kindlate motiivide otsimisel, homoloogsete järjestuste joondamisel, DNA järjestuste automaatsel transleerimisel valgu järjestuseks jne.
1980. aastad
1980. aastatel loodi ülemaailmselt kasutatavad järjestuste andmebaasid. Varem mainitud Dayhoffi atlas muudeti elektrooniliselt kättesaadavaks.
1982. aastal loodi siiani suurim kasutusel olev DNA järjestuste andmebaas GenBank. Samal ajal hakati looma Euroopas sarnast andmebaasi EMBL. Ning kolmandaks suurimaks järjestuste andmebaasiks kujunes Jaapani valitsuse toel välja töötatud DDBJ. Need kolm suurt võrgustikku toimivad siiamaani.
1980ndad oli aeg, kui turule tulid esimesed personaalarvutid, mis tähendas, et andmetöötlus tehnoloogilisel kujul sai hakata laiemalt levima. Tänu sellele hakati välja töötama programme personaalarvutitele. Tarkvarapaketid muutusid Interneti levikuga veebipõhiseks ja tasuta kättesaadavaks.
Peale tarkvarapakettide ja andmebaaside toimus ka kiire areng järjestuste joondamise algoritmides. Kõikide katsetuste ja väljapakutud lahenduste seast on siiani kasutusele jäänud William Pearsoni ja David Lipmani 1985. aastal välja tulnud FASTP algoritm, mis arenes suuremaks FASTA programmipaketiks.
1990. aastad
1990ndatel leiutati uus algoritm, mille nimeks sai BLAST. See 1997. aastal avaldatud algoritm võimaldab otsida DNA ja valgu andmebaasidest uuritavale järjestusele homoloogseid järjestusi. BLAST on siiamaani väga populaarne kõigi järjestustega seotud probleemide lahendamisel.
Peale BLASTI loodi 1990datel esimesed varjatud Markovi mudelitel põhinevad järjestuste analüüsi meetodid ning sekveneeriti esimesed täispikad genoomid bakteritest ja eukarüootidest. Sellel aastakümnel pandi ka algus mikrokiipide analüüsi haru tekkele, mis arenes jõudsalt edasi järgmisel aastakümnel.
2000. aastad
Selle aastakümne kõige olulisem aasta oli 2001, kui järjestati inimgenoom. Inimgenoomi avaldamise tulemusena tekkis bioinformaatikas suuremat sorti plahvatus ja uurimisteemade laienemine teistesse valdkondadesse. Inimgenoomi suuruse tõttu vajas selle kokkupanek ja uurimine uudseid lähenemisi.
Sel aastakümnel toimus DNA-mikrokiipide tehnoloogia areng. Kiipe kasutati peamiselt kas geeniekspressiooni taseme analüüsil või DNA genotüüpide analüüsil. Nendest tekkis praeguseks väga laialt levinud bioinformaatika kaks haru: geeni ekspressiooni andmete analüüs ja ülegenoomsed assotsiatsiooniuuringud(GWAS).
2010. aastad
Sellel aastakümnel toimus areng teise põlvkonna sekveneerimis meetoditega. Teise põlvkonna sekveneermistehnoloogia võimaldab järjestusi sekveneerida ligikaudu 10 000 korda odavamalt kui esimese põlvkonna tehnoloogia. Sellega kaasnes suurenenud andmemaht ning erinevused andmete kuvamises. Selle tõttu oli vaja aja nõuetele vastavat tarkvara, mis suudaks uut tüüpi andmeid analüüsida ja infot sorteerida.
Informaatika poolelt oli oluline uuendus pilvetehnoloogiate (ingl cloud computing ja cloud storage) kasutuselevõtt. See tegi arvutiressursid väiksematele töörühmadele lihtsamalt kättesaadavaks ning andmete hoiustamine lihtsamaks.
Sekveneerimine
Sekveneerimine ehk järjestusanalüüs on monomeeride järjestuse kindlaksmääramine informatsiooniliste biopolümeeride molekulides. Nagu juba mainitud, töötas selle meetodi välja Sanger 1977. aastal. Selle järgi kaardistati 2001. aastal ka inimese genoom. Tol ajal keeruline ja aeganõudev protsess on aga tänapäeval automatiseeritud. DNA-järjestus tuletatakse arvutiprogrammi abil fluoromärgiste emissioonist ja fragmentide pikkusest. Viimastel aastatel on turule jõudnud ja korraga kasutusel erineva põhimõtte ja maksumusega uue põlvkonna sekveneerimisstrateegiaid (NGS), näiteks Illumina HiSeq ja MiSeq, Roche 454, Life Technologies Ion Proton/Torrent ja SOLiD.
Järjestuste haldamine
Peale sekveneerimistulemuste kättesaamist on vaja andmeid analüüsida. Selleks kasutatakse erinevaid programme. Kõigepealt on vaja järjestused viia universaalsesse vormi, et hoida neid andmebaasides või käitada programmides. Järjestuste hoidmiseks arvutis kasutatakse enamasti tekstifaile, kuid levinud on ka binaarfailid. Samuti on oluline vorming, kuidas andmed faili salvestatakse. Levinumad on näiteks FASTA ja FASTQ. Edasi liiguvad failid andmebaasidesse.
Andmebaasid
Bioinformaatika andmebaase on loodud mitmed ning neil kõigil on oma fookus. Näiteks on andmebaasid DNA ja valkude järjestuste jaoks, molekulaarsete struktuuride jaoks, fenotüüpide jaoks, bioloogilisele mitmekesisusele jne. Andmebaasid erinevad üksteisest vormingu ja juurdepääsu (sh selle, kas nad on avalikud või mitte) poolest. Enamik on juurdepääsetav võrgu kaudu.
Paljusid selliseid andmebaase haldab näiteks Riiklik Biotehnoloogia Infokeskus USAs.
Bioinformaatika Eestis
Tartu Ülikoolis on kaks bioinformaatika professuuri. Üks loodi loodusteaduskonna juurde 2003. aastal (professor Maido Remm) ja teine matemaatika-informaatikateaduskonna juurde 2007. aastal (professor Jaak Vilo).
Hesperiidid
pisi|[[Francis Leightoni maal "Hesperiidide aed" aastast 1892]] Hesperiidid olid vanakreeka mütoloogias nümfid, kes valvasid kaugel läänes imeilusaid õunu.
Hesperiidide elupaik
Stesichoros oma "Geryoni laulus" ja Strabon oma "Geografikas" nimetavad hesperiidide asukohaks Tartessost tänapäeva Andaluusia lõunarannikul. Hesiodose sõnul olevat Cádizi nimi olnud minevikus Erytheia; sama nime kandis üks hesperiididest.
Angus Ogilvy
Sir Angus Ogilvy (Angus James Bruce Ogilvy) (4. september 1928 – 26. detsember 2004) oli Briti kuningliku perekonna liige, Kenti printsess Alexandra abikaasa.
Hesperiidid
Hesperiidide elupaik
Teised pakkusid hesperiidide elukohaks Maroko rannikut Atlase mäestiku läheduses, mis läheb legendiga paremini kokku. Nimetatud on ka kaugeimas läänes, Okeanose taga olevat saart ja muidki piirkondi, näiteks Kanaari ja Roheneemesaari.
Angus Ogilvy
Teda mäletatakse kui nutikat ärimeest ja heategevuslast.
Hesperiidid
Hesperiidide elupaik
Kuna Itaalia asus Kreekast samuti läänes ja seal oli mõnevõrra enam rohelust, nimetati Kreekas paiguti kas kogu Apenniini poolsaart või selle osi Hesperiaks, enne kui 3. sajandil eKr kinnistus kogu poolsaarele Itaalia nimi.
Angus Ogilvy
Noorus
Ogilvy sündis 14. septembril 1928 Londonis. Tema isa oli David Ogilvy, Airlie 12. krahv ja ema leedi Alexandra Coke. Angusel oli ka kolm venda ja kaks õde. Mehe suguvõsa juuri võib uurida kuni 12. sajandini. Tema vanaema Mabell oli kuninganna Mary õuedaam, isa kuningas George V kaaskondlane.
Hesperiidid
Hesperiidide elupaik
pisi|[[Hans von Maréesi triptühhon "Hesperiidid" (1884)]]
Angus Ogilvy
Noorus
Ogilvy õppis Heatherdowni koolis Ascotis ning Etoni Kolledžis. 1946–1948 oli ta Briti armees ohvitser. 1947–1950 õppis ta Oxfordi ülikoolis politoloogiat. Pärast lõpetamist töötas ta Draytoni kompaniis ja Lonrhos. Tema karjäär lõppes, kui Lonrho sattus skandaali keskmesse, olles rikkunud sanktsioone, mis käisid Rodeesia kohta.
Hesperiidid
Hesperiidide päritolu
Harilikult nimetatakse hesperiidide isaks titaan Atlast. Harvem on neid nimetatud Öö ja Pimeduse lasteks, samuti Zeusi lasteks Ehatähe (Hesperiuse) või õiglusejumalanna Themisega.
Angus Ogilvy
Abielu
24. aprillil 1963 abiellus ta Kenti printsess Alexandraga Westminster Abbeys. Laulatustseremoonial viibisid kõik kuningliku perekonna liikmed ning seda jälgis televisiooni vahendusel üle 200 miljoni inimese. Enne laulatust lükkas Ogilvy tagasi kuninganna pakutud krahvi-seisuse.
Hesperiidid
Hesperiidide päritolu
Eri autorite järgi oli hesperiide kolmest seitsmeni. Neid on seostatud Väikese Vankri seitsme heleda tähega. Hiljem kinnistus kujutlus kolmest hesperiidist, nii nagu kariide ja moirasid olevat kolm.
Angus Ogilvy
Abielu
Paaril oli kaks last:
Hesperiidid
Hesperiidide päritolu
Nende nimede suhtes ei olnud üksmeelt, kuid kõige sagedamini on nende nimed Aigle, Arethusa ja Erytheia. Poeetiliselt on neid nimetatud ka lääne neidudeks, õhtu tütardeks, päikeseloojangu jumalannadeks ja Aafrika õdedeks – need nimetused tulenevad kõik nende elupaigast läänes.
Angus Ogilvy
Hilisem elu
Pärast karjääri lõppemist tegeles Ogilvy heategevusega ja saatis oma abikaasat kuninglikel üritustel. 1988 sai temast rüütel. 1989 sattus perekond skandaali keskmesse, kui Marina jäi oma poiss-sõbrast, Paul Mowattist rasedaks ning hiljem esines ajalehes Today kriitikaga kuningliku perekonna kohta. 1990. aasta laulatusel olid kohal Sir Angus ja printsess Alexandra, ülejäänud kuningliku perekonna liikmed puudusid.
Hesperiidid
Hesperiidide päritolu
Kuuldavasti olevat nad mõistnud imeilusasti laulda.
Angus Ogilvy
Hilisem elu
2000. aastate algul haigestus Ogilvy kõrivähki ning tema viimane avalik esinemine oli koos printsessiga viimase Tai ringreisil. 26. detsembril 2004 Sir Angus suri ning tema matus toimus St. George'i kabelis. Ta maeti hiljem Frogmore'i kuninglikule matusepaigale.
Hesperiidid
Hesperiidide õunad
Hesperiidid valvasid jumalate aias Hera kuldseid õunu, mille söömine tagas igavese elu ja nooruse. (Skandinaavia mütoloogias valdas samasuguseid õunu Idun.) Hera oli saanud need Gaialt kingituseks Zeusiga abiellumise puhul. Hera andis neile appi sajapäise lohe Ladoni, kes iial ei maganud.
Hesperiidide aiast pärinesid ka need kolm õuna, millega Hippomenes ajas kiusatusse Atalanta.
Hesperiidide aiast pärines ka õun, millele Eris kirjutas "Kõige ilusamale" ning viskas selle jumalannade sekka Peleuse ja Thetise pulmapeol. Kaudselt põhjustas see õun Trooja sõja.
pisi|[[Atlas (mütoloogia)|Atlas näitab Heraklesele hesperiidide õunu. 480. aastad eKr]]
Heraklese üheteistkümnes vägitöö
Hesperiidide õunte äratoomine oli Heraklese üheteistkümnes vägitöö.
Herakles ei läinud ise lohet tapma ja õunu röövima. Selle asemel rändas ta Atlase juurde, kes oli määratud igavesti taevavõlvi kandma. Atlas oli nõus õunad ise ära tooma, kui Herakles vahepeal tema asemel taevavõlvi turjal hoiab. Seda Herakles tegigi, kuigi see oli talle üliraske. Peagi oli Atlas õuntega tagasi, kuid ütles, et viib ise õunad Eurystheusele ja Herakles peabki jääma taevast kandma. Herakles pidi kavaldama. Ta lubas jääda taevast kandma, kui Atlas hetkeks selle üle võtab, et Herakles saaks surve pehmendamiseks padja õlgadele seada. Nii kui Atlas taeva oma kätele võttis, korjas Herakles maast õunad ja läks tagasi Mükeenesse.
Lohe tõstis Zeus taevasse Lohe tähtkujuks, mis taevaski hesperiide kehastava Väikese Vankri juures on. (Teisalt on Lohe tähtkuju seostatud teistegi koletiste, näiteks Ketosega, kelle tappis Perseus.)
Hesperiidid kunstis
Müüdi ainet on maalikunstis kasutanud Francis Leighton, Hans von Marées ja Raffael.
Londonis Briti muuseumis on atika punasefiguuriline hüdria umbes aastast 410 eKr, millel on kujutatud Heraklest hesperiididega.
Lew R. Berg
Lew R. Berg (õieti Leho Raie; 17. veebruar 1968 – 27. aprill 2005 Tallinn) oli eesti ulmekirjanik.
Berg debüteeris 1995. aastal ajakirjas Mardus. Tema teosed räägivad harilikult sõjaväeüksuse või kosmoselaeva meeskonna võitlusest tundmatute või maaväliste eluvormidega ning on seega teadusulme või õudusulme. Suur osa tema loomingust kuulub nn Willardi sarja (Willard on palgasõdurite eriüksuse juht).
Tema teosed on kergelt loetavad ning võitlusstseenide ja lahingute kirjeldamises on ta asjatundja. Psühholoogiliselt on teosed vahel nõrgad, tema meestegelased on ühesugused, neid eristab ainult nimi. Naistegelasi on vähe.
Meilen Tu
thumb Meilen Tu (sündinud 17. jaanuaril 1978) on endine USA tennisist.
Tema vanemad on pärit Taiwanilt.
Ta on võitnud üksikmängus ühe WTA-turniiri (2001 Aucklandis) ja neli WTA-turniiri paarismängus. Tema parim koht WTA edetabelis oli 35. (11. juuni 2007). 18. jaanuari 2008 seisuga oli ta 46. kohal.
Ta on mänginud paarismängu koos Maret Aniga. 2008. aasta Austraalia lahtistel meistrivõistlustel jõudsid nad kolmandasse ringi, kus kaotasid Serena ja Venus Williamsile 4:6, 1:6.
Hamster
pisi| Hamster ehk harilik hamster ehk tavahamster (Cricetus cricetus) on hamsterlaste sugukonda kuuluv näriline, hamstri perekonna ainuke liik. Hamstrite kõige eristatumad omadused on nende suurus, lühike saba ja kuidas nad saavad panna toitu oma põskedesse.
Servomootor
pisi|Standardse kinnitusega tööstuslikud servomootorid koos reduktoritega pisi|püsti=0.5|Servomootori rakendus Servomootor ehk täiturmootor on juhtimiseks kasutatav mootor, mis muudab temaga käitatavate mehhanismide asendit vastavalt etteantud seadesignaalidele.
Tagasisidestatud täpsed servomootorid on laialdaselt kasutuses automaatikas, robootikas ja mudelismis. Servomootor saab liikumissignaalid läbi servovõimendi kontrollerist. Liikumist kontrollivad tahhomeeter ja positsiooni enkooder, mis häiringute puhul saadavad signaale kontrollerisse. Kontroller seejärel muudab vastavalt programmile servomootori kiirust.
Mudelismi servo
pisi|Mänguasjades ja mudelites kasutatavad servomootorid pisi|Lahti võetud standardservo. Näha on reduktor, alalisvoolumootor ja elektroonika Mudelismi servod on väikesed ja kerged (2–200 grammi) servomootorid, mida kasutatakse mudelismis. Nende liikuv jõuõlg saab hoida fikseeritud asendit kindlaksmääratud liikumisvahemikus (tavaliselt 180 kraadi). Servomootoreid ei kasutata põhilise mootorina vaid juhtimiseks, näiteks mudellennuki tüürpindade, mudellaeva tüüri või mudelauto rataste keeramiseks.
Tavalisemad mudelismi servod koosnevad alalisvoolumootorist, reduktorist, tagasisideks potentsiomeetrist ja juhtelektroonikast. Servomootoreid valmistatakse erinevates suurustes, millest kõige levinum on standardservo. Standardservo mõõtmed on umbes 40 × 20 × 40 mm ja kaal ~45 g. Toodetakse ka standardservost suuremaid ja väiksemaid servosid.
pisi|Kolm erinevat mudeliservo juhtsignaali Mudelismiservosid juhitakse tavaliselt 50 Hz sagedusega impulsslaiusmoduleeritud signaaliga. Kasutusel on impulsid laiusega 1–2 millisekundit. Ühe millisekundi pikkune impulss viib servo ühte äärmisse asendisse, pooleteisemillisekundine keskele ja kahemillisekundine teise serva.
Arne Ansper
Arne Ansper (sündinud 3. veebruaril 1970) on eesti informaatik ja programmeerija.
Haridus
Ta lõpetas aastal 1988 Nõo Keskkooli, seejärel õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis 1988–1993, magistriõppes 1995–1998. Tehnikateaduste magistri kraadi omandas ta 2001. aastal (tema magistritöö teemaks oli "e-Riigist andmeturbe seisukohalt").
Töökäik
Ansper on töötanud OÜ-s Ektaco programmeerijana 1990–1994, Eesti Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis tarkvarainsenerina 1994–1997 ning alates 1997. aastast Cybernetica ASis arendusjuhi ja teadurina.
Kings of Leon
pisi|Kings of Leon kontserdil Kings of Leon on Ameerika Ühendriikide rokkansambel, mis loodi Tennessee osariigis Nashville'is 1999. aastal. Bändi kuuluvad vennad Caleb Followill (solist ja rütmikitarrist), Nathan Followill (trummar) ja Jared Followill (basskitarrist ja taustalaulja) ning nende nõbu Matthew Followill (soolokitarrist ja taustalaulja).
Kings of Leon'i edu Suurbritannias algas 9 singliga kohalikus singliedetabelis "Top 40 Singles", samuti said nad Brit Awardsil 2009. aastal kaks auhinda ja nende kolm selleks ajaks ilmunud albumit ("Youth and Young Manhood" (2003), "Aha Shake Heartbreak" (2004), "Because of the Times" (2007) jõudsid viie parema hulka Suurbritannia albumiedetabelis (2007. aasta album isegi esikohale). Nende singlid "Sex on Fire", "Use Somebody" ja "Notion" on jõudnud Billboardi ajakirjas ilmuva edetabeli "Hot Modern Rock Tracks" esikohale.
Bändi algusaastate muusika oli segu southern rock ' ist ja bluusist, kuid bänd on järk-järgult arendanud oma muusikat teiste žanritega. Nüüd on nende mängitav muusika pigem alternatiiv- ja indie-rokk.
Liite võll
Liite võll või lihtsalt võll on detail, mida haarab mingi teine detail.
Peeter Suure testament
Peeter Suure testament on väidetavalt Peeter I kirjutatud poliitiline testament, ideoloogiline pärand ja ettekirjutus Venemaa kui riigi poliitilisteks manipulatsioonideks. Testamendist joonistuvad välja Venemaa välispoliitika põhijooned ja võtted ülemvõimu saavutamiseks maailmas. Testament on dateeritud 1725. aastaga, selle üks eksemplar on säilinud ka Prantsusmaa diplomaatilises arhiivis.
Testamenti lugedes ei tohi unustada 18. sajandi esimesel poolel Euroopas toimunud sündmusi ja sel ajal neist tulenenud arengusuundi. Kuid üldideoloogilistes küsimustes on testament siiani Venemaa ekspansiivse välispoliitika alus.
Peeter I testamenti on peetud ka võltsinguks, mis teostati 19. sajandi alguse Prantsusmaa diplomaatide poolt.
Terofüüdid
Terofüüdid ehk lühieataimed ehk efemeerid on üheaastased taimed, mis paljunevad seemnete abil. Terofüüdid on Raunkiæri eluvormiliigituse üks põhirühmadest.
Peeter Suure testament
''Jumal, kelle armust sõltub kogu meie eksistents, kellele me võlgneme oma krooni ja kes meid on korduvalt oma vaimuga aidanud, lubab mind vaadata vene rahvale kui kutsutule ja seatule Euroopa valitsejana. Minu veendumuse aluseks on asjaolu, et enamus Euroopa rahvaid on jõudnud vanaduse, võimetuse ja dekadentsi ajajärku, ning rahval, kes omab nooruslikku jõudu ja tarmu, oleks kerge neid vallutada. Ma jätan selleks järgmised instruktsioonid:''
Ibrahim Hannibal
Ibrahim Hannibal (vene keeles Абрам (Ибрагим) Петрович Ганнибал; umbes 1696 – 1781 Suida Roždestvenski maakond Peterburi kubermang) oli aafrika päritolu Prantsusmaa ja Venemaa sõjaväelane ning Tallinna ülemkomandant.
Elulugu
pisi|vasakul|180px|Peeter I ja Hannibali mälestusplaat [[Vilniuse Püha Paraskeva kiriku seinal]] Ibrahim Hannibali täpne päritolu ei ole teada, sest ta ise on öelnud ainult, et on pärit Aafrikast Lagoni linnast. Hugh Barnesi järgi võis Hannibal pärit olla Tšaadi järve äärest Logone-Birnist. Toodi Venemaale Moskvasse Konstantinoopolist 1705. aastal krahv Savva Vladislavitš-Raguzinski poolt (Teistel andmetel tutvustas teda Peeter I-le 1703. aastal Pjotr Andrejevitš Tolstoi, kes oli Konstantinoopolis Vene saadikuks ja kelle abilisena S. Raguzinski töötas ja käsul Raguzinski Hannibali Venemaale tõi).
13. juulil 1705 ristiti ta Vilniuses Püha Paraskeva Õigeusu kirikus vene õigeusku. Tema ristiisa oli Peeter I. Ristimisel anti talle nimeks Abraham Petrovitš, kuid ta kasutas kuni surmani kristliku Abrahami (venepäraselt Abram) nime asemel araabiapärast Ibrahimi, isanimi Petrovitš, aga tulenes Peeter I-st endast.
Saatis Peeter I-st selle sõjaretkedel Poltava lahingus ja mujal, täites kammerteenri ülesandeid. Hannibal oli Preobraženskoje polgu bombardiir, kapteni auastmes. 1716. aastal saadeti keisri poolt Prantsusmaale õppima inseneriasjandust, kus aga astus peale õpinguid Prantsuse sõjaväkke, võttis osa Prantsuse–Hispaania sõjast ja sai 1719. aastal haavata. Prantsuse armee teenistuses jõudis Hannibal kapteni auastmeni. 1722. saabus Peeter I korraldusel tagasi Venemaale.
Peale Peeter II surma ja Anna Ivanovna trooniletõusu, saabus ta Burchard Christoph von Münnichi abiga 1730. aastal tagasi Siberist Peterburi. 1731. aastal abiellus ta kreeka päritolu Jevdokia Dioeperiga ja saadeti uude teenistuskohta Pärnu linna, kus õpetas matemaatikat, fortifikatsiooni ja joonestamist. 1733 läks ta erru majori auastmes.
Asus elama 1732. aastal kindralfeldmarssal Fjodor Golovini pojalt, admiral, krahv Nikolai Golovinilt omandatud Karjaküla mõisa. Hannibali esimene abielu ebaõnnestus. 1731. aasta oktoobril sündis Jevdokial valgenahaline tütar, kelle Hannibal adopteeris ning andis talle ema nime. 1732. aasta veebruaris esitas Hannibal sõjaväevõimudele ametliku süüdistuse, süüdistades Jevdokiat abielurikkumises ja mõrvakatses ning nõudis abielu lahutamist. Kohus jõudis lõpliku otsuseni 1753. aastal, abielu lahutati, Jevdokia saadeti kloostrisse Novgorodi kubermangus ning Ibrahimile määrati patukahetsus ja trahv, kuna ta oli selleks ajaks uuesti abiellunud. 1736. aastal abiellus Ibrahim Tallinna Issanda Muutmise kirikus Christina Regina Siöbergiga. 1741. aastast asus uuesti sõjaväeteenistusse, Tallinna garnisoni suurtükiväe ülemana (alampolkovnikuna) Tallinna kindluse kindlustamiseks.
pisi|[[Tallinna komandandimaja, Toompea tänav 1, kus Hannibal elas aastatel 1742–1752]] Peeter I tütre Jelizaveta Petrovna võimuletuleku aastal 1741, sai ta riiklike teenete eest rendile Rahula küla Saku lähedal. Järgneval aastal ülendati ta kindralmajoriks ja määrati Tallinna ülemkomandandiks, ning sai keisrinna poolt kingiks Pihkva kubermangus Mihhailovskoje mõisa ja maa Kutšane järve juures, kuhu ta ehitas Petrovskoje mõisa (vene Усадьба Петровское). Olles seejärel Rahula 1743. aastal pärisvalduseks saanud, müüs ta samal aastal Karjaküla mõisa, 2800 hõberubla eest, keiserlike mõisate üleminspektor Johann Mrakischile.
1742. aastal esitas Hannibal taotluse aadliseisusse tõstmiseks ning vapi kinnitamiseks ning hakkas kasutama vapipitsatit. Taotlusele ei vastatud.
1752. aastal nimetati ta insenerteenistuse kindralmajoriks, ning oli vene sõjaväe kindralinseneri (generalingenieure) ametis aastatel 1754–1759.
Aastail 1753–1754 osales ta Soomes Vene ja Rootsi riigi vahel toiminud piiri määramises. 1755. määrati ta juhtima Kroonlinna ja Laadoga kanali ehitamist ja samal aastal määrati ka Viiburi kubermangu kuberneriks. 1759. aastal omandas Hannibal Suida mõisa Peterburi kubermangus.
1759 ülendati kindral en chefiks. 1762. saadeti Hannibal Peeter III poolt kõrge ea tõttu erru. Hannibal suri 1781. aastal Suidas (soome Suija; vene Суйда), tema naine Christina suri samal aastal enne Hannibali, mõlemad on maetud Suida kalmistule.
pisi|[[22. märtsil 1744 Hannibali allkirjastatud dokument Tallinna Linnaarhiivis]] Talle kuulunud Ingerimaa Gattšina ümbruskonna mõisad pärisid ta pojad vastavalt:
Perekond
1731. aastal abiellus kreeka päritolu hollandi merekapteni tütre Jevdokia Andrejevna Dioeperiga, kes sünnitas mustale mehele valge lapse, mille peale Hannibal ta lahutuse saamise eesmärgil, truudusetuse süüdistusega, kohtusse kaebas ja võitis.
1736. abiellus Christina Regina Siöbergiga (1705–1781) (ka von Scheberg; Христина Матвеевна Шеберх), kes oli Mattias Johan Siöbergi (Матвей фон Шёберг) ja Christina Elisabeth d'Albedylli tütar. Abielust sündisid:
Ilukirjanduses
Aleksandr Puškin kirjutas Hannibali elu ainetel pooleli jäänud jutustuse "Peeter Suure moorlane".
David Samoilov kirjutas Hannibali Pärnu aastatest poeemi "Son o Gannibale", mis on eesti keeles välja antud pealkirja all "Hannibal Pärnus".
Mälestuse jäädvustamine
1936. aastal läksid Petrovskoje mõisa alad Mihhailovskoje muuseum-looduskaitseala koosseisu. 1976. aastal ehitati vana hoone vundamendil uuesti üles Hannibali maja ning seal avati Hannibali maja-muuseum.
Nõukogude ajal püstitati kunagisele Suida kalmistule obelisk Hannibali mälestuseks. Ning 1971. aastal asendati see graniidist mälestussambaga.
pisi|Mälestustahvel Tallinna ülemkomandandi elamu seinal Tallinna komandandimajal on mälestustahvel Hannibalile.
2011. aastal avati Vilniuses mälestusmärk Puškinile ja Hannibalile.
2014. aastal avati Pärnus Tallinna väraval Hannibali mälestustahvel.
Positsiooniandur
Positsioonianduriks kutsutakse igasugust seadet, mis automaatselt mõõdab vaadeldava objekti positsiooni. Positsiooni andur võib mõõta nii absoluutses, kui ka suhtelises koordinaadistikus. Positsiooni andurid võivad mõõta nii lineaarset siiret ka nurga muutust.
William Monahan
thumb| William Monahan
William Monahan (sündinud 3. novembril 1960 Bostonis  Massachusettsi osariigis) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud USA stsenarist ja filmiprodutsent.
Bosporus
pisi|Bosporus Bosporus (vanakreeka Βόσπορος Bosporos, sõnadest βοῦς 'härg' ja πόρος 'koolmekoht, väin'; türgi İstanbul Boğazı) on väin, mis eraldab Euroopat Aasiast ja ühendab Marmara merd Musta merega.
Kitsaimas kohas on väina laius umbes 700 meetrit, laiemas kohas 3420 m. Mõlemas otsas on väinal selged suudmed (põhjas 3330 m lai, lõunaotsas 2826 m), nende vahel on väina pikkus umbes 31 km. Väina läbiva laevatee sügavus on madalaimas kohas 13 meetrit, suurim sügavus 110 m.
29. oktoobril 2013 avati İstanbulis maailma sügavaim merepõhjale rajatud raudteetunnel Marmaray (suurim sügavus 60,46 m, veealuse lõigu pikkus 1387 m). Tunnelit kogupikkusega 13,6 km ehitati üheksa aastat. Pikima merealuse osaga tunnel maailmas (37,9 km; suurim sügavus 75 m) on Eurotunnel, kuid see pole sukeldatud, vaid uuristatud merepõhja all olevatesse kivimitesse.