cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Līvāni
Ajalugu
Alev hakkas kasvama pärast raudtee valmimist aastal 1861. Toona kuulus asula Korffidele, aastal 1872 avas N. Korff alevis tselluloosivabriku ja aastal 1887 avas Julius Foges seal klaasivabriku.
Aastal 1822 hakkas tegutsema turbatööstus. Linn aastast 1926. Aastal 2008 läks sealne klaasivabrik pankrotti. 2009. aastani kuulus linna Preiļi rajooni.
Iirimaa jalgpallikoondis
Koondise põhivorm on roheline särk, valged püksid ja rohelised põlvikud ning varuvorm valge särk, rohelised püksid ja valged põlvikud.
Praegune meeskond
pisi|[[Robbie Keane, Iirimaa koondise kapten]]
EM 2016 meeskond
Väravavahid: Shay Given, Darren Randolph, Keiren Westwood
Poolkaitsjad: Aiden McGeady, James McClean, Glenn Whelan, James McCarthy, Jeff Hendrick, David Meyler, Stephen Quinn, Wes Hoolahan, Robbie Brady, Jonathan Walters
Ründajad: Robbie Keane, Shane Long, Daryl Murphy
Endised mängijad
Niall Quinn – Steve Staunton – Tony Cascarino – Damien Duff – Kevin Doyle – Richard Dunne – Stephen Hunt – Leon Best – Keith Andrews
Kadri Ukrainski
Kadri Ukrainski (sündinud 10. oktoobril 1974) on eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli teadus- ja innovatsioonipoliitika professor.
Tema peamised uurimisteemad on teadus- ja innovatsioonipoliitika. Ta on toetanud oma uuringutega teaduspoliitika kujundamist nii Eestis kui ka rahvusvahelistes organisatsioonides. Ukrainski on avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni ja uuringuraporti.
Haridustee
Kadri Ukrainski lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 1998. aastal kaitses sealsamas magistrikraadi tööga "Varjatud tööpuudus Eestis" ning 2008. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Sources of Knowledge Used in Innovation: An Example of Estonian Wood Industries" ("Innovatsiooniteadmuse allikad Eesti puidusektori näitel"), juhendajad prof George Nicholas von Tunzelmann ja prof Janno Reiljan.
Töökäik
Doktorantuuri ajal, alates 2001. aastast, on Kadri Ukrainski töötanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas erinevatel ametikohtadel. 2008. aastal, peale doktorikraadi kaitsmist, töötas ta vanemteadurina, 2015. aastal valiti Ukrainski teadus- ja innovatsioonipoliitika professoriks.
Alates 2013. aastast on Kadri Ukrainski majandusteaduskonna riigimajanduse ja majanduspoliitika õppetooli juhataja. Aastatel 2014-2016 on ta töötanud majandusteadukskonna teadusprodekaanina ja asejuhatajana teaduse alal ning alates 2019. aastast on ta majandusteaduskonna juhataja. Ta on majandusteaduskonna (aastast 2013) ja Johan Skytte instituudi (aastast 2018) nõukogu liige.
Raipekotkas
Raipekotkas (Neophron percnopterus) on linnuliik haugaslaste sugukonnast raipekotka perekonnast.
Eestis on raipekotkas eksikülaline.
Raipekotkas on esindatud Tallinna Loomaaia kollektsioonis.
Ferdinand III (täpsustus)
Ferdinand III nime all on tuntud:
Evert Horn
thumb|300px|Evert Horni ja Margareta Fincke [[sarkofaagid Turu toomkirikus Soomes. Hauamonumendi valmistaja Arent Passer.]]
Evert Karlsson Horn af Kanckas (11. juuni 1585 Haapsalu loss – 30. juuli 1615 Pihkva lähedal) oli Rootsi sõjaväelane.
Ferdinand III (täpsustus)
Vaata ka
Ferdinando (regantoj)
Evert Horn
Sündis Haapsalu ja Narva asehalduri Karl Henriksson Horni (u 1550–1601) ja Agnes von Delwigi pojana.
Evert Horn oli aastast 1609 Jakob De la Gardie sõjakaaslane tema Venemaa segaduste aja kampaanias. Vallutas 1611 aastal Käkisalmi ja Novgorodi ja 1612 aastal Nöteborgi. Aastatel 1613–1615 Rootsi Ingeri – Narva, Ivangorodi, Jaama ja Koporje kindralasehaldur ja 1614 ülendati feldmarssaliks. Evert Horn õpetas Ingeri sõja ajal sõjakunsti ka Gustav II Adolfile.
Ta sai surmavalt haavata Ingeri sõja Pihkva piiramisel ja maeti perekonna koori Turu toomkirikus, kuhu tema ja ta abikaasa hauamonumendi valmistas Tallinna linna ehitusmeister Arent Passer.
Tema matustest on Zacharias Topelius kirjutanud novelli "Herr Evert Carlssons begrafning i Åbo domkyrka".
Talle kuulus 1614. aastast Mietoineni Saare külas asunud mõis (soome Saaren kartano), mis pärast tema surma jäi abikaasa valdusse.
Perekond
Abiellus 1613. aastal Margareta Finckega (surn. 1647), kes oli Savonlinna (Nyslott) asehalduri, Porkala ja Autise mõisniku Gödik (Gödric) Fincke (surn.1617) ja Gennäsi mõisast pärit Ingeborg Nilsdotter Boije tütar (teistel andmetel Porkalast pärit Mätta Stensdotteri tütar ). Abielust sündisid:
Kulno Türk
Kulno Türk (sündinud 25. septembril 1954) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli personalijuhtimise professor.
Haridustee
Kulno Türk lõpetas 1973. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1977. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1979–1983 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna aspirantuuris ning kaitses 1986. aastal majandusteaduste kandidaadi kraadi Leningradi Finants-Majandusinstituudis teemal "Püsiva kaubanduskaadri kujundamise sotsiaal majanduslikud alused" (Разработка социально-экономических основ формирования устойчивых кадров в торговле: на материалах Эстонской ССР) töö-ökonoomika valdkonnas.
Enn Nurmiste
Enn Nurmiste (kuni 1926 Nikolai Neuhaus, kuni 1935 Nikolai Nurmiste; 1. juuli (vkj)/13. juuli 1894 Tallinn – 3. märts 1968 Tallinn) oli Eesti poliitik ja haridustegelane. Eesti tehnilise kutsehariduse rajaja, kes töötas välja uue tehnilise keskastme kutsekooli tüübi – tehnikumi.
Germanomaania
Germanomaania (ka saksameelsus) on saksa kultuuri ja saksapärasuse ülistamine.
Kulno Türk
Töökäik
Kulno Türk oli aastatel 1977-2011 Tartu Ülikooli (TÜ) juhtimise ja turunduse ning ettevõttemajanduse instituutide dotsent. Alates 2011. aastast TÜ majandusteaduskonna personalijuhtimise professor. Aastatel 2006-2017 oli ta ärijuhtimise magistriõppe programmijuht ning 2017. aastast on Türk turunduse ja finantsjuhtimise magistriõppe programmijuht.
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Ta õppis Pihkva Sternstrahli eraalgkoolis aastatel 1901–1904 ja Pihkva Poeglaste Gümnaasiumis 1904–1912, aastatel 1912–1918 õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat.
Kulno Türk
Teadustegevus
Kulno Türk peamised uurimisteemad on personali valik, töötajate hindamine, arendamine ja töötasustamine, töösoorituse ja tulemuslikkuse juhtimine, juhtimisstiilid ja eestvedamine, grupicoaching jt.
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Töötas Tallinna Lenderi Gümnaasiumis ja Kunsttööstuskoolis õpetajana aastatel 1917–1919. Osales 1919. aastal Eesti Vabadussõjas, Tallinna 2. kaitsepataljoni kooliõpetajate roodus, kus sai mürsuplahvatusest põrutada.
Kulno Türk
Teadustegevus
1995-2005 avaldas Kulno Türk kümme kõrgkooli originaalõpikut personali juhtimise, eestvedamise ja inimressursi juhtimise teemadel ning juhtimise aluste õpiku koostöös Aino Siimoniga. 2005. aastal avaldas Türk kõrgkooli originaalõpiku "Inimressursi juhtimine“. Ta on välja töötanud ettevõtete ja asutuste personali valiku, hindamise, töötasustamise, arendamise, eestvedamise ja grupicoachingu uurimise metoodikad ning avaldanud üle saja teaduspublikatsiooni. Türk on juhendanud kaitsmiseni üle 80 magistritöö ja juhendanud(b) viit doktoritööd.
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Ta oli Tallinna Tehnikagümnaasiumi direktor aastatel 1919–1929. Pedagoogina tegutsedes märkas Enn Nurmiste meie tehnilise kutsehariduse puudujääke. Võrdlusvõimaluse sai ta Põhjamaade tehnikakoole külastades. 1928. aastal võttis Riigikogu Enn Nurmiste initsiatiivil vastu Tallinna Tehnikumi seaduse. Temast sai Tallinna Tehnikumi rajaja ning direktor aastail 1929–1940. Tallinna Tehnikumis kärbiti üldaineid ja suurendati erialatundide osakaalu, kool hakkas andma erialaoskusi. Silmaringi laiendamiseks tuli juurde kultuurilugu. Tehnikumiõpilased konstrueerisid kaks aastat enne Riigi Ringhäälingu asutamist esimese raadiovastuvõtja Eestis.
Kulno Türk
Teadustegevus
Kulno Türk on osalenud ligi kümnes teadusprojektis põhitäitjana ning juhtinud ja olnud põhitäitja neljas rakenduslikus projektis: Üldharidus- ja kutsekoolide tulemuslikkus ja seda mõjutavad tegurid (2011); Eesti finantssektori inimvara seisund, tulevikuvajadused ja arendamine (2014); Naiste roll ja selle suurendamise võimalused Eesti IKT sektoris (2015); Töö efektiivsuse hindamise digitaalse küsimustiku välja töötamine (2020).
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Kahel korral juhatas Nurmiste väljasõite Soome. 1921. aastal üüris ta Helsingisse sõiduks terve laeva ja võttis lisaks oma kooli abiturientidele kaasa mitme Tallinna gümnaasiumi lõpuklasside õpilasi, kokku üle 300 ning kümmekond õpetajat. 1929. aastal käidi Nurmiste algatusel Tamperes tutvumas suurte tööstuskeskustega. Tagasisõidul vaadati Helsingis muuseume ja tööstusi. Sõidu lõpul leidsid õpilased, et üks aasta õppetööd koolis ei pakkunud rohkem kui see õppereis ühe nädalaga.
Kulno Türk
Isiklikku
Isa Vambola Türk (1928-2016, Tartu Ülikool, majandusteadlane, professor), ema Koidula Türk (1932-2008), abikaasa Maarika Türk (s 1952), tütar Helen McLennan (s 1978), poeg Tambet Türk (s 1983), neli lapselast.
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Jätkas ka ise tehniliste erialade omandamist ja praktiseerimist haridustöö kõrvalt. 1929. aastal suvel sõitis kauba-aurulaeval Hollandisse, olles meremehe kutsetunnistusega trimmer, kütja ja laevamasinisti praktikant. Aastatel 1929–1930 õppis ta vedurijuhi abiks, sõites läbi 6000 km.
Saksa okupatsiooni ajal oli Nurmiste Eesti haridusdirektooriumi haridusosakonna juhataja abi kutsekoolide alal.
Pärast teist maailmasõda sai Enn Nurmiste koolijuht olla 1946. aastani. Ta vabastati hariduse rahvakomissari Jüri Nuuti poolt, aga jätkas samas koolis tööd füüsikaõpetajana. Nurmiste arreteeriti tema enese loodud kooli füüsikalaboratooriumi lävel nõukogude julgeolekuasutuste poolt 24. jaanuaril 1950. Talle mõisteti NKVD tribunali otsusega § 58-3, 58-10-1 süüdistuses 15. mail 1950 25 aastat vabaduskaotust ning saadeti Nõroblag, Kemerovo oblastisse, kus vabanes vangilaagrist 1955. aastal.
Kulno Türk
Välislingid
Loeng teemal "Tagasisidestamine ja coaching"
Enn Nurmiste
Elulugu ja tegevus
Pärast vabanemist töötas ta Tallinna 1. Keskkooli õpetaja ja õppealajuhatajana, aastatel 1955–1957. pisi|Enn Nurmiste haud Pirita kalmistul, 2014 Enn Nurmiste suri 3. märtsil 1968 Tallinnas ja on maetud Pirita uuele kalmistule.
Isiklikku
Oli abielus Alexandra Elisabeth Nurmistega, hiljem Helene Sophie Nurmistega.
Kortrijki lahing
pisi|Miniatuur, XIV sajand Kuldkannuste lahing (flaami Guldnspoornslag, hollandi Guldensporenslag, prantsuse Bataille des éperons d'or), tuntud ka kui Kortrijki lahing või Courtrai' lahing, toimus 11. juulil 1302 Kortrijki (prantsuse keeles Courtrai) linna juures Flandrias. Flandria linnade rahvakaitsevägi purustas seal Prantsuse rüütliväe.
Helmjärv
Helmjärv (ka Kõverjärv) on järv Põlvamaal Räpina vallas.
Kortrijki lahing
Enne lahingut kuulus Flandria formaalselt Prantsuse kuningas Philippe IV-le, kelle teostatud poliitika ajendas rahvaülestõusu.
Prantsusmaa kätte jäi pärast Kortrijki lahingut ainult väike osa Flandriast ja seegi suurte järeleandmiste tõttu Flandria linnadele. Sõjakunsti ajaloos tähistas see lahing jalaväe tähtsuse taastumist.
Alavere järv
Kõvvõrjärv ehk Alavere järv, Kõverjärv, Helmjärv on Räpina vallas Põlva maakonnas Räpina vallas Lihtensteini külas asuv järv. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 427 m.
Cesvaine
Cesvaine (saksa Seßwegen) on linn Lätis Madona piirkonnas. Cesvaines on sündinud Jakob Michael Reinhold Lenz.
Linnas asub endise linnuse alale ehitatud eklektiline Cesvaine loss.
Cesvaine sõpruslinn on Märjamaa.
Ajalugu
Cesvaines asus latgalite muinaslinnus. Cesvainet on esimest korda mainitud Jersika valitseja Vissevalde ja Alberti vahelises lepingus aastal 1209 (urbs Zcessowe). Aastal 1211 jagasid Riia piiskopkond ja Mõõgavendade ordu ümbruskonna maad omavahel ära; Cesvaine jäi ordu valdusse. Aastal 1213 täpsustati omavahelisi piirisuhteid Jersika aladel ja siis jäi Cesvaine juba piiskoppide valdusse.
pisi|left|[[Cesvaine piiskopilinnus|Linnusevaremed ]] Aastal 1399 asus piiskopkond latgalite vana puidust linnuse asemele rajama uut kivist kantsi. Aastal 1572 läänistas Poola kuningas Zygmunt II August linnusele kuuluvad mõisad – Sesswegeni, Gravendahli, Aiskuje ja Busskowsky koos Cesvaine aleviga vabahärra Johann Taube von Fierile. 1577 juunis tuli tsaar Ivan Groznõi 50 000-mehelise Vene väega Pihkvast endise Riia peapiiskopkonna kaudu Liivimaale ja vallutas kerge vaevaga maa idaosas hulga linnuseid. Krustpilsist (Kreuzburg) tulles hõivati 18. augustil Laudona (Laudohn) ja jõuti Cesvaine alla. Sealne kindlus ei alistunud ja pani kaua vastu. Venelaste kaotused olid suured, kuid 21. augustil linnus langes. Venelased korraldasid veresauna – suur osa aadlikest aeti teibasse ja 1500 linnuses olnud kaitsjat tapeti kohe. Aastal 1582 said poolakad linnuse tagasi ja Taube sai oma valdustesse naasta. Asulas oli toona 80 maja. Aastal 1626 vallutasid ja põletasid poolakad osaliselt purustatud linnuse veelkord maha. Aastal 1656, oletatavasti Vene-Rootsi sõja käigus purustati linnus põhjalikult ja see jäi lõplikult varemetesse.
18. sajandil oli Cesvaine mõis Simon von Zoritsch käes. Aastast 1815 kuulus see von Wulfide perele. Aastal 1896 rajati sinna Cesvaine loss.
Aastal 1950 sai Cesvainest töölisasula (sisuliselt alev). Linn 1991. aastast. 2009. aastani asus Madona rajoonis. Aastatel 2009–2021 oli linn Cesvaine piirkonna keskus.
Kaitstavad objektid
Riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised on metsavahi maja, Cesvaine mõisa park, Cesvaine kirik, tallid, Cesvaine loss, selle kolm kaminat, nelja toa laemaalingu, kamin-ahi, uste kompleks ja üheksa toa interjöör, Cesvaine linnamägi ja Cesvaine piiskopilinnuse ase. Regionaalse kaitse all on Cesvaine keskaegne kalmistu ehk Rootsi hauad.
Looduskaitse all on vaher ümbermõõduga 3,55 meerit, paju ümbermõõduga 5,7 meetrit ja Cesvaine lossi tamm ümbermõõduga 4,2 meetrit.
Lichtenbergi rajoon
Lichtenbergi pindala on 52,3 km² ja 30. septembri 2010 seisuga elas seal 261 034 inimest.
Rajoonis asub kahest Berliini loomaaiast suurem Tierpark Berlin. Saksa DV ajal asus Lichtenbergis Ida-Saksa julgeolekuteenistuse Stasi peakorter ning enne Saksa DV moodustamist tegutses samas hoonetekompleksis Nõukogude Liidu sõjaväeline administratsioon Berliinis. Veelgi varem oli kompleks kasutusel Wehrmachti ohvitseride sööklana. Praegu asub seal Saksa-Vene muuseum Berlin-Karlshorst. Berlin-Hohenschönhauseni memoriaal (Gedenkstätte Berlin-Hohenschönhausen) asub endise Stasi vangla hoones. Mõned Lichtenbergi piirkonnad, näiteks Weitlingstraße, on kurikuulsaks saanud kui Berliini neonatside tugipunktid.
Linnaosad
Lichtenbergi rajoon jaguneb kümneks linnaosaks:
Ajalugu
Ajalooline Lichtenbergi küla koos naabruses asuvate Friedrichsfelde, Karlshorsti, Marzahni, Biesdorfi, Hellersdorfi, Kaulsdorfi ja Mahlsdorfi külaga liideti ühtse rajoonina 1920. aastal Berliini linnaga.
1970. aastatel rajas Saksa DV valitsus Lichtenbergi rajooni idaossa paneelmajade piirkonna, mis eraldati Lichtenbergist ja millest moodustati uus, Marzahni rajoon. 1986. aastal jaotati see veel omakorda kaheks – Marzahni ja Hellersdorfi rajooniks. 2001. aasta haldusreformi käigus loodi neist Marzahn-Hellersdorfi rajoon.
Poliitika
2001. aasta kohalike omavalitsuste valimistel saavutas absoluutse enamuse Vasakpartei. Neile kuulus linnaosa volikogu 55 kohast 32. Järgnesid Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei 13, Kristlik-Demokraatlik Liit 8 ja Vaba Demokraatlik Partei 2 kohaga.
2006. aasta kohalike omavalitsuste valimisel kaotas Vasakpartei absoluutse enamuse, kuid jäi 24 kohaga endiselt suurimaks poliitiliseks jõuks linnaosa volikogus, kogudes 39,8% häältest. Sotsiaaldemokraadid kogusid 28,9% ja 17 kohta. Kristlik-Demokraatlik Liit sai 10,1% hääli ja 5 kohta. Saksamaa Rahvusdemokraatlik Partei kogus 5,9% hääli ja 2 kohta, rohelised 5,8% hääli ja 3 kohta, Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei 4,9% ja 2 kohta ning Vaba Demokraatlik Partei 4,2% ja 2 kohta. Pärast valimisi ühines Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei Vasakparteiga, kuid nende üks saadik Lichtenbergis otsustas jätkata sõltumatuna.
Lichtenberg
Sündinud 26. augustil
''Siin loetletakse 26. augustil sündinud tuntud inimesi.
Fulvohapped
Fulvohapped on huumushapped, mis lahustuvad leelistes ja nõrkades mineraalhapetes.
Aksi
Nimi
Rootsi keeles nimetati saart Lilla Wrangelsö ja saksa keeles Klein-Wrangelsholm.
Aksi eestikeelse nime päritolu on teadmata. 17. sajandi teise poole rootsikeelsel kaardil on kasutatud nimekuju Hackesahr, millest võis tuleneda hilisem Aksi. Nimi võib tuleneda haha nimest või soomekeelsest sõnast haaksi, mis tähendab 'laeva' või 'paati'.
Loodus
pisi|Aksi saare loodeots Saare pindala on 59 hektarit. Saare kuju on piklik, umbes 2,3 km pikk ja 500 m lai. Aksi loodeots on kivine, kaguots liivane.
Saare pind on kaetud metsade ja heinamaade. Saare 12 hektari suurune madalsoo kujunes, kui luidetevaheliselt madalalt alalt juhiti väikejärvede vesi 4 kuivenduskraavi abil minema, et alasid kasutada heinamaadena. Kui elanikud saarelt lahkusid, hakkasid heinamaad soostuma. Rannikul on maaliline liivarand, kiviklibused rannaalad ja liivaluited. Saare kesk- ja lõunaosa katab 18,8 hektari ulatuses kadastik, kohati ka arukaasik. Rohkesti kasvab vesi-kirburohtu. Saare idarannikul on nõmmeniidud.
Saarel leidub nastikuid.
Haruldastest lindudest pesitseb saarel merikotkas.
Saar kuulub 1999. aastast Prangli maastikukaitseala Aksi sihtkaitsevööndisse. Aksi saarel on linnukaitseala, mis kuulub koos Prangli saare osaga Natura 2000 programmi loodushoiualade hulka. Turistidele on saarel lõkkeplats.
Ajalugu
pisi|Varemed Aksil Aksi kuulus Eestimaa kubermangu Harju kreisi Jõelähtme kihelkonda. 1790–1953 oli saarel alaline asustus.
1849 ladus David Weckmann, kelle koolmeistri-laadse töö tõttu olid saareelanikud ümbruskaudsetest veidi haritumad, väikestest kividest aastaarvu ning tegi samasse kividest labürindi.
1918. aastal elas saarel 46 inimest. Enne Teist maailmasõda oli saarel 5 perega küla, kus oli 24 hoonet (talud: Kaguotsa, Aksi-Iisaku, Aksi-Madise, Pihlaka ja Vahetoa).
Aksilasi tunti heade paadi- ja mööblimeistritena, see oli ka paadiehitajate suurpere Aksbergide kodusaar. Nende paadid ja kalapaadid, eriti mootorpaadid, olid 20. sajandil hästi tuntud ja hinnatud randlaste hulgas. Ka Aksi kiiktoole peeti eriti headeks. Mõni endine saareelanik töötas veel pärast Teist maailmasõda paguluseski paadimeistrina.
Ööl vastu 25. augustit 1941 ujus saarele alasti mees, kes põgenes hukkuvalt kaubalaevalt Eestirand. Paljud saarlased põgenesid 1944. aastal Soome ja Rootsi.
Küla viimased elanikud sunniti 1950. aastatel lahkuma NSV Liidu piirivalve poolt.
1986. aastal rajati saare lõunaotsale Aksi tulepaak.
Septembris 2004 tabas saart ulatuslik maastikupõleng.
Takso 4
"Takso 4" on (prantsuse Taxi 4, ka kirjapildiga T4xi) on 2007. aastal linastunud Prantsusmaa komöödiafilm. Linateose lavastas Gérard Krawczyk. Peategelane Daniel Morales sõidab seekord ringi Peugeot 407-ga.
Sisu
Marseille politseijaoskonda viiakse Euroopa esikurjategija, keegi belglane. Kurikaelal aga õnnestub inspektor Émilieni ninapidi vedada ja põgeneda, mistõttu politseinik vallandatakse.
Kes muu aga Émilienile veel appi tuleks, kui mitte ta hea taksojuhist sõber Daniel? Nii asuvadki kaks vana sõpra belglast otsima.
Harry-Eduard-Ottokar Koch
Harry-Eduard-Ottokar Koch (18. juuli 1880 Võrumaa – 3. juuni 1939 Frankfurt) oli Eesti poliitik.
Harry Koch oli 1920. aastal Eestimaa Kindlustuse Aktsiaseltsi asutajaliige ja direktor, aastatel 1925–1932 Saksa kultuuromavalitsuse president ja I Riiginõukogu liige, vähemusrahvuste kultuuri alalt.
Avalik teave
Avalik teave on riigiasutustes avalikke ülesandeid täites koostatud või loodud ja jäädvustatud teave, mis on mõeldud üldiseks kasutamiseks. Mõiste põhineb põhiseaduse § 44 lausel 1, mille kohaselt on igaühel "...õigus vabalt saada üldiseks kasutamiseks levitatavat informatsiooni."
Avalike teabe valdajad on lisaks riigiasutustele ka ühingud, sihtasutused ja füüsilised isikud, kes õigusakti või lepingu alusel täidavad avalikke ülesandeid.
The Symbolic Species
"The Symbolic Species: The co-evolution of language and the human brain" on Terrence Deaconi raamat 1997. aastast (W.W. Norton & Co; ISBN 0-393-03838-6).
Deacon uurib selles keele evolutsiooni ja püüab näidata, mille poolest inimkeel on ainulaadne. Samuti uurib ta, kuidas inimestel tekkis sümboliline mõtlemine. Sümboliline mõtlemine ja keel on teineteise eelduseks. Seetõttu pidid nad Deaconi järgi kujunema koevolutsioonis.
Eessõna
Deacon rääkis lastele, et ainult inimesel on keel, ja temalt küsiti, kas mitte loomadel pole lihtsalt lihtsad keeled (lihtsate sõnade ja lausetega). Deacon eitas seda, ja teine laps küsis, miks siis loomadel keelt ei ole. Vastust ei olnud. Teadlased pole selle küsimusega tegelnud. Võib-olla sellepärast, et nad on olnud ametis küsimusega, miks meil on suur aju, või neile meeldib rääkida metafoorselt loomade keelest. Või nad on seda sellepärast alaealiselt vältinud, et sellele tõsiselt vastamine tekitaks palju kahtlusi teistes asjades, mida on ammu selgeks peetud. Raamat algabki selle küsimusega. Seda ei saa seletada inimese intellekti ülimusega ega väikelaste fenomenaalse keelevõimega.
Üks evolutsiooni anomaalia
Inimese defineeriv omadus on enneolematu tunnetusvõime. Ainult ühel liigil on võime küsida oma koha kohta maailmas. Ainult meie elame maailmas, mis on täis abstraktsioone, võimatusi ja paradokse, mõtleme sellest, mida pole olnud, ja mis oleks, kui oleks olnud teisiti, mis tunne on mitte olla, muretseme selle pärast, et me ei mäleta, mis oli enne meid, ega saa teada, mis tuleb pärast meid, räägime tõestisündinud lugusid ja mõtleme välja kujutletavaid lugusid ning korraldame nende järgi oma elu, elamegi ühises virtuaalses maailmas.
Miks me nii kindlad oleme, et teistel liikidel selliseid mõtteid pole, kui me ei saa nendelt küsida? Aga just keele evolutsioon on seda virtuaalset maailma võimaldanud, sest keel on ka ebahariliku mõtlemisviisi, sümbolilise representatsiooni väline väljendus. Ilma sümboliseerimiseta on virtuaalne maailm mõistetamatu. Sümboliline mõtlemine ei ole sisse ehitatud, vaid areneb keele aluseks oleva sümbolilise protsessi internaliseerimise teel. Kui liigil pole sümbolilise kommunikatsiooni võimet, siis tal pole ka sümbolilise mõtlemise võimet.
Keel representeerib objekte, sündmusi ja suhteid unikaalselt enneolematult ökonoomselt. See võimaldab luua lõputult mitmekesiseid uusi representatsioone ning enneolematu järeldamisaparaadi abil ennustada sündmusi, korrastada mälu ja kavandada käitumist. Raske on öelda, milliseid inimese intellekti aspekte pole see kujundanud ega õgvendanud. Selle erinevuse seletamine ning selleni viinud evolutsiooniliste asjaolude kirjeldamine on inimese algupära uurimise suurimad väljakutsed. Kõige huvitavam pole mitte see, kes olid meie esivanemad, kuidas nad hakkasid püsti käima ja kuidas nad õppisid kivist tööriistu kasutama, vaid see, kust tuleb inimese vaim. Mis eraldab meid teistest liikidest? Teadmine, kuidas miski alguse sai, aitab sageli kõige paremini mõista, kuidas see töötab. Inimese vaim sai alguse kindlal ajal ja konkreetses evolutsioonilises kontekstis. Kui me saaks teada erinevused ökoloogias, käitumises ja anatoomias, eriti neuroanatoomias, siis võib-olla leiaksime kriitilise muutuse. Seletada tuleb just vaimu uue vormi päritolu, sest bioloogiliselt me oleme järjekordsed ahvid, vaimselt aga uus hõimkond.
Paljude teadlaste väitel me oleme lähedal selle mõistatuse lahendusele. Ent meil puudub aju globaalsete funktsioonide teooria, sealhulgas keele neuraalse baasi teooria. Enamik neuroteadlasi loodab selleni jõuda tükkhaaval. Uued probleemid tekivad loomade kommunikatsiooni ja keele võrdlemisel, mida enam me saame teada teiste liikide keerulistest võimetest ja meie võimete paradoksidest. Kõige kriitilisem puuduv lüli on fossiilsete inimlaste aju mikroarhitektuur. Me ei saa teada, missugune oli esimene keelevõimeline aju.
Tundub, nagu oleks lootusetu otsida võtit inimese vaimu loomuse mõistmiseks keele algupärast. Aga keel on ainulaadne anomaalia. Sageli saadakse kõige paremad vihjed looduse kavandi alusloogika kohta, kui leitakse, et kahe valla ainulaadsed või äärmuslikud tunnused (näiteks ülijuhtivus ja äärmine külm, suured kosmilised kaugused ja tähevalguse suurenev punasus, liikide massilised väljasuremised ja taevakehade kokkupõrked Maaga) on korrelatsioonis. Seletused neile viisid üldisemate printsiipide juurde. Inimese keel on üks erilaadsemaid käitumuslikke kohastumusi. See on ainult ühel liigil ja on väga erinev teistest looduslikest kommunikatsiooniviisidest. Sel on anatoomilised mõjud: inimestel on anomaalselt suur aju ja omapärane hääletrakt. Nähtavasti on nende korrelatsioonide aluseks olevad struktuurilised ja funktsionaalsed suhted vastupidavad ja ainult meile omased. Nii et keele algupära probleem võib olla üks paljutõotavamaid lähtekohti tunnetusfunktsioone ja aju organisatsiooni siduva loogika leidmiseks. Siin võib olla selge näide, kuidas loodus kujutab tunnetuse erinevused aju ehituse erinevused. Seda saab uurida tänapäeva liikide peal.
Deaconi meelest ei tule keele algupära küsimuse raskus mitte selles, mis pole teada, vaid selles, mida me arvame teadvat. Me arvame teadvat, et keel on haruldane oma keerukuse pärast ja sellepärast, et seda on väga raske õppida ja meeles pidada, ning et keel sai võimalikuks, kui need takistused kadusid mingi eelneva muutuse tõttu ajus. Eeldatakse erinevaid eelnevaid kohastumusi vastavalt sellele, milliseid keele aspekte peetakse kõige keerukamateks. Võib-olla oli tarvis kõrgemat intelligentsust, häälitsemis- ja kuulmisvõimete tõhustamist, ajupoolte funktsioonide lahutamist või sisseehitatud grammatika evolutsiooni. Deaconi meelest ei saa üheski neist asjadest kindel olla ning tegu on fundamentaalsema ja intuitsioonivastasema probleemiga.
Kõigil neil seletustel on mõned ühised eeldused, mis Deaconi meelest tekitavad ühe sügavama probleemi. Sarnased argumendid tulevad mängu, kui jutt on looduse ja kasvatuse mõjust. Kas keel pannakse väljastpoolt peale või keel peegeldab seda, mis on juba sees? Psühholoogias ja bioloogias on näidatud, kui keerukad ja teineteisest sõltuvad võivad olla bioloogia ja keskkonna panus arengusse, kuid neid nähtusi on siiski raske mõista ilma niisuguse dihhotoomiata. Iga põlvkond on leiutanud needsamad vastused uues kuues. Ühes äärmuses on eeldus, et keele arhitektuur pärineb täielikult väljastpoolt (lihtne assotsiatsionism), teises äärmuses eeldus, et see pärineb täielikult seestpoolt (mõttekeel). Kas võib olla alternatiive, mis ei jää nende äärmuste vahele? Ja kui neid pole, kas siis vastus sellele küsimusele ei peaks ka osutama keele algupära küsimuse lahendamisele? Kui me saame teada, millised keeleteadmise aspektid tulenevad loodusest, millised kasvatusest, siis peaks saama öelda, mis meis pidi muutuma, et keele omandamine saaks võimalikuks. Kui vastus on lähemal assotsiatsionismile, siis pidi asi olema väga võimsas õppimises ja mälus. Kui vastus on lähemal mõttekeelele, siis pidi asi olema keerukas instinktiivses keeleteadmises.
(Ühe arusaama järgi luuakse sõna tähendus siis, kui öeldud sõna kõla tajumus assotsieerub objektiga, mida tajutakse ja mis talletub mällu mentaalse kujundina. Sõnade rittapanek lauses paneb kuulaja kujundid mõttes kokku panema. Teise arusaama järgi õpitakse sõna tähendus ja omandatakse keele ehituse teadmine siis, kui internaliseeritakse sõnu omavahel ja objektidega seostavate assotsiatsioonitõenäosuste mustrid. Selle vaate tuntuim pooldaja oli Burrhus Frederic Skinner, kuid seda ideed on edasi arendatud, tuginedes paralleelse ja hajusa õppimise uurimisel saadud ideedele. Keeleteadmine on analoogne hajusate seostusmustritega närvivõrgus. Kolmanda vaate järgi on grammatika teadmine sisse ehitatud enne keelekogemust nagu püsivara lauaarvutisse. Sõnade järjenditele pannakse peale keele ehitus (sõnadel oleks tähendus ka ilma selleta, kuid neist oleks vähem kasu). Selle vaate sõnastas Noam Chomsky. Neljanda vaate järgi on keeleteadmine aju mõttekeele väline peegeldus. Keele oskamine on oskus tõlkida mõttekeelt sõnade järjenditeks ja ümberpöördult. Mõttekeel on lastel juba enne keele omandamist. Ükski neist vaadetest ei seleta rahuldavalt selles peatükis uuritavat paradoksi.)
Deaconi meelest need argumendid pigem ähmastavad looduse ja kasvatuse probleemi ning küsimus, kust keeleteadmine arengus alguse saab, on teisejärguline. Kuigi väikelapse peaaegu imepärane keelevõimete areng on müsteerium, tuleb keele algupära põhjust Deaconi meelest otsida mujalt ja hoopis teistsuguseid uurimisküsimusi esitades. Fundamentaalsem küsimus on see, mis laadi asi on keeleteadmine.
Tehnilised raskused ja lootusrikkad koletised
Keele evolutsiooni peetakse tavaliselt evolutsiooni vältimatuks tagajärjeks, mis tulenes selle suunaks. Me näeme staadiumide järgnevust, mis viib liigini, mis suudab mõelda oma koha üle teiste liikide seas. Tundub enesestmõistetav, et artikuleeritum, täpsem, paindlikum kommunikatsioonivahend peaks teiste tingimuste võrdsuse korral alati olema eelis. Parem võime anda teada kaugest või peidetud toidust, korraldada jahti või ohu eest hoiatada annaks sotsiaalsele rühmale eelise. Parem kommunikatsioonioskus võimaldab ka edukamat sotsiaalset manipuleerimist ja petmist.
Ajude gümnastika
Inimesed on kohmakad, sest neil puuduvad paljud kohastumused, mis mõnel teisel liigil olemas on, nii et nad ei saa paljusid ülesandeid ilma abivahenditeta täita. Seda kohmakust nimetab Deacon analoogia põhjal preadaptatsiooniga, mille puhul olemasolev konstitutsioon osutub juhuslikuks sobivaks uuele kohastumusväljakutsele, premaladaptatsiooniks.
Aju predispositsioonid toovad kaasa vaimse (kognitiivse) premaladaptatsiooni, mis seisneb teatavate sisuliselt lihtsate ülesannete täitmise raskuses (on tarvis leida "ebastandardne lähenemine"), kalduvuse käituda ebakohaselt või tähelepanu pööramise valedele asjadele. Õppimise puhul tuleb taibata, mis on oluline ja kuidas olulised muutujad omavahel seotud on. Juba õpitut tuleb korrastada ja mõnikord ümber kodeerida. Õppimist segavad tähelepanu hajutavad tegurid, mis võivad tuleneda ka varasemast kogemusest. Harjumused võivad muuta uute lahendusteni jõudmise võimatuks. Ülesande raskus sõltub seega peale keerukuse ka õppija tähelepanu hoiakutest.
Sloveenia
Sloveenia on riik Kesk-Euroopa lõunaosas Aadria mere kirderannikul. Maa põhiosa jääb Ida-Alpide piirkonda. Sloveenia piirneb Itaaliaga läänes, Austriaga põhjas, Ungariga kirdes ning Horvaatiaga lõunas ja idas.
The Symbolic Species
Ajude gümnastika
Õppimine ei ole ühtne protsess: õppimise kiirus sõltub loomaliigist (kohastumuste iseloomust) ja ülesandest. Omadused, mis soodustavad õppimist üht laadi ülesannete puhul, on teist laadi ülesannete puhul takistuseks. "Nii nagu meie minevikukogemused ja kogunenud teadmised võivad mõnel juhul uudse ülesande lahendamist takistada, võib liigi evolutsiooniline pärand panna ta saama mõne kognitiivse ülesandega hästi hakkama, teisega halvasti." Kaasasündinud kalduvus pöörata mõne ülesande puhul tähelepanu ebaolulistele üksikasjadele ning mitte märgata olulisi seiku on premaladaptatsioon.
Sloveenia
Sloveenia on 2004. aastast Euroopa Liidu, 1993. aastast Euroopa Nõukogu ja 2004. aastast NATO liige. Jaanuaris 2007 võttis Sloveenia kasutusele Euroopa Liidu ühisraha euro. Jaanuarist juulini 2008 oli Sloveenia Euroopa Liidu eesistujariik.
The Symbolic Species
Ajude gümnastika
Kas keele õppimise ülesanne kätkeb midagi, milles teised liigid peale inimese on kohmakad? Kas sümboliline osutamine on neile intuitsioonivastane? Tõenäoliselt nõuab keele õppimine erilist orientatsiooni. Enamikule liikidele valmistab ületamatuid raskusi isegi maksimaalselt lihtsa keele õppimine. Nähtavasti nõuab keele õppimine midagi, mis on vastuolus tavalisemate õppimisstrateegiatega. Arusaamiseks, mis tähendab, et märk (sõna) esindab midagi sümboliseerides, on nende aju premaladapteerunud.
Sloveenia
Riik
Sloveenia on unitaarne parlamentaarne vabariik. Parlament koosneb kahest kojast: alamkotta valitakse otse proportsionaalse süsteemi järgi 88 saadikut, kellele lisanduvad ühemandaadilistes ringkondades valitud ungari ja itaalia vähemuse esindajad. Valimiskünniseks on 4%, volitused kestavad normaaloludes 4 aastat.
The Symbolic Species
Teiste sõnadega
"Kuidas saab midagi nii lihtsat nagu sõna tähendus olla intuitsioonivastane ja teistele liikidele kohmakalt haaratav? (...) Me oskame kasutada sõna, et ta midagi tähendaks ja millelegi osutaks. Me oskame vermida uusi sõnu ja tehiskeeli. (...) Ometi me ei tea, kuidas me seda oskame ega mida me seda tehes teeme." Me ei tunne oma tegevuse aluseks olevaid vaimseid ega närviprotsesse. "Tõsiasi, et nii fundamentaalne mõisteline probleem on nii paljude põlvkondade jooksul jäänud lahendamata, osutab sellele, et meie arusaamist tõkestab midagi enamat kui lihtsalt tehniline raskus. See ei ole lihtsalt keerukas nuputamisülesanne; paistab, et see mõiste on meile samavõrd intuitsioonivastane, kuivõrd lihtne on selle kasutamine."
Sloveenia
Riik
Sloveenia Riiginõukogu koostatakse omapärasel korporatiivse esindatuse põhimõttel. Sinna kuulub 40 inimest, kes valitakse:
The Symbolic Species
Teiste sõnadega
Sõna ja tähenduse vahekorra uurijad ei pööra tähelepanu asjaolule, et ainult üks liik kasutab sümbolilist osutamist, olgugi et ka teiste imetajate ning lindude aju on väga võimas arvutusseade. Nad ei pööra tähelepanu põhimõttelisele erinevusele viisis, kuidas inimene ja näiteks koer sõnadest "aru saavad". Erinevus loomade kommunikatsiooni ja keele vahel on ähmane. Üks põhjus on see, et me ei oska rääkida kommunikatsioonist ilma keelele iseloomulike mõisteteta. Ent keeleline kommunikatsioon on "väga äsjane ja väga idiosünkraatiline hälve" iidsest kommunikatsiooniviisist, mistõttu ta ei saa olla kohaseks näidiseks teiste kommunikatsioonivormide hindamisel. "Keel on tuletatud tunnus ning seetõttu tuleb teda analüüsida üldisema reegli erandiks, mitte ümberpöördult." Ei ole mõtet vaadelda loomade kommunikatsiooni puuduliku (grammatikata, süntaksita, semantikata), mandunud keelena. Samuti ei ole mõtet vaadelda keele evolutsiooni varajasi staadiume sarnastena Broca afaasiaga inimeste või väikelaste kõnega, nagu on välja pakutud. Niisugune lähenemine muudab tänapäeva keele evolutsiooni eeldatavaks lõppfaasiks, nagu on kohane lapse keeleõppimise ja ajukahjustusega patsiendi rehabilitatsiooni puhul.
Sloveenia
Riik
Selle koja liikmete volituste pikkus on 5 aastat. Sloveenia president valitakse otse, kuid täita on tal peamiselt vaid esindusroll. Volituste tähtaeg on viis aastat.
The Symbolic Species
Teiste sõnadega
Loomade mittekeeleline kommunikatsioon on eneseküllane. See kehtib ka näiteks inimese nutu ja naeratuse puhul. Seevastu keele õppimisel on mitmesugune (suurelt jaolt kaasasündinud) mittekeeleline kommunikatsioon täiesti möödapääsmatu. Ka igapäevane keeleline suhtlemine ei saa läbi mitteverbaalse kommunikatsiooni ulatusliku abita suuliste teadete täpsustamiseks. Alles kirja leiutamisega on keel sellest toest osaliselt vabanenud. "Ülejäänud kommunikatsiooni kontekstis on keel seega väga veidrate omadustega sõltuv kasulaps." Kui mittekeeleline hääleline kommunikatsioon on sadu miljoneid aastaid edukas olnud ning keel ei saa praegugi ilma selleta läbi, siis ei maksaks teisi kommunikatsioonivorme keelega mõõta. Keel ei ole neid välja vahetanud, vaid evolutsioneerunud häälitsuste ja žestidega rööbiti, tõenäoliselt koevolutsioonis nendega. Nende komplementaarsusest keelega ja nende erinevusest keelest annab tunnistust asjaolu, et nendega on seotud hoopis teised ajupiirkonnad kui kõnega ja keele mõistmisega. Inimeste kaasasündinud häälitsused ja žestid (naeratus, grimassid, naer, nutt, kallistused jne), on parim intuitsiooniallikas selle erinevuse adumiseks.
Arusaam, et teiste loomade häälitsused ja žestid on nagu sõnad ja laused, tuleneb peamiselt osutamise vääritimõistmisest. Mõned etoloogid on väitnud, et häälitsused ja žestid on lihtsalt sisemiste seisundite välised korrelaadid ning neil puudub väline osutus; mõned kognitiivsed etoloogid seevastu on väitnud, et paljusid loomade häälitsusi ja žeste tuleb vaadelda sõnade ekvivalentidena, mis osutavad teatud objektidele. Robert Seyfarthi ja Dorothy Cheney järgi on rohepärdikutel iga kiskjate rühma (näiteks kotkas, leopard, madu) jaoks eraldi alarmhäälitsus, mis toimib otsekui selle kiskjaterühma nimetusena. Vastavat hüüet kuuldes käituvad teised karjaliikmed erinevalt: vastavalt hüppavad puudelt maha, ronivad puu otsa või tõusevad püsti, et tähelepanelikult ümbrust jälgida. Sellest tehti järeldus, et tegemist ei ole lihtsalt hüüdja (hirmu)seisundi väljendusega. Seyfarth ja Cheney võrdlesid selliseid hüüdeid sõnadega inimeste ühesõnalistes hüüatustes, näiteks "Tuli!". Deacon viitab selle seletamiseks lõhestavale valikule, mis on soosinud alarmhäälitsuste eristumist ka teistel liikidel: oskus eristada eri tüüpi hüüdeid aitab ellujäämisele kaasa ning oskus produtseerida erinevaid hüüdeid aitab kaasa sugulaste ellujäämisele. Ta küsib, kas rohke niisuguste spetsiifilistele objektidele vastavate hüüete repertuaar moodustab eelkeele (protokeele). Kas tegu on sõnavaraga? Sellisel juhul oleks hüüete piisava rohkuse ja mitmekesisuse ning kombinatsioonide arvu puhul võinud lõpuks tekkida grammatika ja süntaks, nagu oletavad Derek Bickerton raamatus "Language and Species" (1990) ja Philip Lieberman raamatus "Uniquely Human" (1991). See aga põhineb eeldusel, et osutamine loomade hüüete puhul on samaväärne osutamisega sõnade puhul, ja seda Deacon eitab.
Sloveenia
Valimised
Enne iseseisvumist, 1990. aasta Sloveenia parlamendivalimised
Pärast iseseisvumist: 1992. aasta, 1996. aasta, 2000. aasta, 2004. aasta, 2008. aasta, 2011. aasta, 2014. aasta ja 2018. aasta Sloveenia parlamendivalimised.
Valitsused
Alates iseseisvumisprotsesist on Sloveeniat juhtinud Alojz Peterle valitsus (1990–1992), Janez Drnovšeki esimene valitsus (1992–1993), Janez Drnovšeki teine valitsus (1993–1997), Janez Drnovšeki kolmas valitsus (1997–2000), Andrej Bajuki valitsus (2000), Janez Drnovšeki neljas valitsus (2000–2002), Anton Ropi valitsus (2002–2004), Janez Janša esimene valitsus (2004–2008), Janez Janša teine valitsus (2012–2013), Alenka Bratušeki valitsus (2013–2014), Miro Cerari valitsus (2014–2018), Marjan Šareci valitsus (2018–2020) ja alates 2020. aastast Janez Janša kolmas valitsus.
Haldusjaotus
Ametlikult on Sloveenia jagatud 212 vallaks (neist 12 on linnavallad).
Ajalugu
Sloveenia on olnud Rooma riigi, Karantaania vürstiriigi, Saksa-Rooma riigi, Austria-Ungari, Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste Kuningriigi, Jugoslaavia Kuningriigi ja lõpuks Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi osa.
23. detsembril 1990 hääletas üle 88% valijaskonnast iseseisva ja sõltumatu Sloveenia poolt. 25. juunil 1991 sai Sloveenia vajalike õiguslike dokumentide vastuvõtmise järel iseseisvaks, mispeale järgmisel päeval tungisid riiki Jugoslaavia väed. Järgnes 10-päevane sõda, mille käigus langes 18 ja sai haavata 182 Sloveenia võitlejat. Jugoslaavlasi langes 44, haavata sai 146 ning vangi võeti 4944. Lisaks hukkus 12 teiste riikide esindajat, peamiselt ajakirjanikud ja Bulgaaria veoautojuhid. 2. juulil tegi Sloveenia relvarahuettepaneku. 7. juulil allkirjastati Brijuni lepe, rakendus relvarahu ja kolmekuuline ooteaeg Sloveenia iseseisvuse jõustumiseni. Sloveenia lubas Jugoslaavia vägedel taganeda kasarmutesse ja lahkuda Horvaatiasse. 26. oktoobril 1991 lahkusid Sloveeniast viimased Jugoslaavia väed.
1991. aasta detsembris võeti vastu uus põhiseadus, seejärel, 1992. aastal, denatsionaliseerimise ja privatiseerimise seadused. Euroopa Liidu liikmed tunnustasid Sloveeniat iseseisva riigina 15. jaanuaril 1992. ÜRO liikmeks võeti Sloveenia 22. mail 1992.
The Symbolic Species
Teiste sõnadega
Alarmhäälitsuste ja sõnade vaheline erinevus ei seisne ei selles, et ühed ei osuta ja teised osutavad, ega selles et ühed osutavad sisemistele seisunditele, teised välistele asjadele. Erinevus seisneb osutamise viisis. Selle viisierinevuse loomuses tuleb selgusele jõuda.
Osutamine ei ole keelele eriomane, vaid on loomade kommunikatsioonis üldine. Isegi sümptom võib osutada millelegi muule peale iseenda ning organismi sisemise seisundi. Näiteks inimese naer on suure lõbususe sümptom. See on kaasasündinud häälitsus, mida pole tarvis tahtlikult esile kutsuda ja mis puhkeb spontaanselt. Ent naer osutab sellele, mille üle naerdakse, ning kirjeldab ka selle omadusi (näiteks pole see kurb asi). Ometi teeb ta seda teisiti kui ütlus: "Ma kuulsin just head nalja." Alarmhäälitsused sarnanevad naeruga, mitte nende sõnadega. Mõned olulised tunnused, mis eristavad automaatseid (tahtmatuid) kommunikatsioonivorme tahtlikest, on omased ka naerule. Naer on nakkav, isegi kui on teada, et see pole päris naer. Sama käib nutu, grimasside, naeratuse jne kohta, kuid tavalise keelelise kommunikatsiooni korral säärane efekt puudub. Teise inimese kõne jälgimine ja kõnelemine vestluses nõuab alati teatud teadlikku pingutust ning tahtlikult juhitavat analüüsi. Nii inimese naer kui ka rohepärdiku alarmhäälitsused on aga tahtmatud ja nakkavad. Mõlemal juhul jätkuvad häälitsused ka siis, kui nad enam uut informatsiooni ei anna.
Osutamise probleem
Tavaliselt arvatakse, et sõna tähenduse puhul on asi lihtsalt tähistaja (sõna) ja tähistatava (asi) vahelises vastavuses ning osutamise eri vormid tulenevad sellest, kuidas see vastavus tekitatakse. Nimelt peetakse sõnadele iseloomulikuks selle seose arbitraarsust ja konventsionaalsust. Ometi aga me ei ütleks, et papagoi, kes oskab küsida küpsist sõnadega "Tahan küpsist", teab, mis need sõnad tähendavad.
Loomade häälitsuste ja näiteks häälitsuste kohta oleks imelik öelda, et neil on tähendus selles mõttes, nagu sõnadel on tähendus. Naer küll näitab midagi naerja ning konteksti kohta, kuid ei tähenda midagi.
Gottlob Frege eristas väljendi tähendust ja osutust. Ühe tõlgenduse järgi kasutatakse tähendust osutuse määramiseks. Tähendus on siis "idee", mida võiks samastada näiteks mentaalsete kujunditega, stiimulitevaheliste assotsiatsioonidega, sõnaseletusega sõnaraamatus, entsüklopeediaartikliga, või objektide omaduste komplektidega. Aga kuidas ja kas selline "idee" (tähendus) määrab välise objekti (osutuse), jääb probleemiks. Mitmed hilisemad filosoofid on näidanud, et paljudel juhtudel on osutus tähendusest sõltumatu (otsene osutus kausaalse ahela kaudu Saul Kripke ja Hilary Putnami versioonis). "On aga huvitav, et selle loogika peenem versioon võib tõenäoliselt seletada seost alarmhäälitsuste ja kiskjate ning naeru ja huumorikogemuste vahel bioloogilise evolutsiooniajaloo kaudu. See näitab, et osutus üldse ei nõua oma määramiseks mingit teadlikku mõistet ega tähendust." Erinevalt naeratusest kätkevad sõnad nähtavasti mõlemat tüüpi osutamist, nii et tekib osutamise või hierarhia. "Viis, kuidas me nii sageli vajame selleks, et taibata asjade tähendust või selgitada, mida me silmas peame, mitteverbaalseid žeste, on veel üks peegeldus sellest sõna osutamise sõltuvusest fundamentaalsematest osutamise vormidest."
"Me vajame termineid, mis tabaksid allapoole sõna osutamist ning millest sõnalise osutamise saaks tuletada erijuhuna, sest nõnda on ta evolutsiooni käigus kujunenud ja nõnda ta igaühel meist välja areneb." Sõnadele annab võime osutada teistele asjadele tõlgendamise protsess, mis olulises osas (kuigi mitte tervenisti) toimub "peas". Osutamine ei ole sõna vms seesmine omadus. Selle loob tõlgendustegevuse protsess. Tõlgendusvastuste erinevus tekitab nii (sama märgi) osutuste erinevuse kui ka osutuse määramise erinevuse. Need tõlgendusvastused on Charles Sanders Peirce'i terminoloogias tõlgendid. Tõlgend on see, mis võimaldab järeldada märgist või märkidest ning nende kontekstist osutust. Peirce'i järgi ei ole tõlgenditel mitte üksnes erinev keerukusaste, vaid nad võivad olla ka kategoriaalselt eri liiki. Tõlgend ei pea olema "peas", vaid võib olla mis tahes protsess. Probleem on selles, kuidas tõlgendite erinevus tekitab eri liiki osutamise ning mis on eriomane tõlgenditele, mida nõuab keel.
Üks sõna võimalikest tõlgenditest on mentaalne kujutis. "Sõna võib tuua pähe ka midagi sõnaseletuse taolist või teise sõna, millel on lähedane tähendus, või panna meid mingil moel käituma või kutsuda esile ähmase kõhutunde, mis on korrelatsioonis minevikukogemustega selle kohta, millele osutatakse." Tõlgendi liik määrab osutamissuhte loomuse. Tõlgend on vahendaja, mis toob märgi kokku tema osutusega.
Mentaalne kujund ei ole sümbolilisele osutamisele eriomane tõlgend, sest ta on tõlgendiks ka paljude mittesümboliliste osutamisprotsesside puhul. Sõnatähenduse sümbolilist baasi vahendab ka teiste sõnade esilekutsumine (erineva teadlikkuseastmega). Osutamise erinevus papagoi ja inimese sõnade puhul tuleneb tõlgendite erinevusest. Pole iseenesest tähtis, kuidas tõlgendid on õpitud. "Nii et selleks et eristada osutamise vorme, tuleb mõista õppimisprotsesse, mis tekitavad pädevuse tõlgendada asju erinevalt."
Tõenäoliselt on võimalik dresseerida peaaegu iga arukat imetajat kasutama keerukat arbitraarset märgisüsteemi: selleks tuleb lihtsalt dresseerida isendeid teatud stiimulite puhul teatud viisil käituma ning vastama teistelt isenditelt saadud samasugustele signaalidele teatud käitumistega jne. Enam-vähem sellisena nägi keele õppimise retsepti Burrhus Frederic Skinner, ja kuigi on osutatud sellele, et siin puudub grammatika ja süntaksi õppimise retsept, mõistavad paljud sõna osutamist implitsiitselt ikka veel niimoodi. Richard Hernstein sidus omavahel tuvide puurid nii, et nad said üksteisele elektroonilisi signaale saata; tekkis käitumine, mis sarnaneb suhtlemisega õpitud arbitraarsete märkide abil. Selline katse näitab säärase osutamisevormi lihtsust ja mehaanilisust. Õpitud assotsiatsioonidest, arbitraarsusest, osutamisest ja info ülekandmisest ühelt isendilt teisele ei piisa sümbolilise osutamise defineerimiseks. Võib-olla on suur osa paljude väga sotsiaalsete loomade kommunikatsioonist osaliselt või täielikult sõltuv säärasest märgitarvitusest. Pole tähtis, kas need märgid on õpitud ja arbitraarsed või kaasasündinud ning mõne erutatusseisundiga füüsiliselt seotud. Säärane süsteem ei ole ilma süntaksita sõnad. Kaasasündinud häälitsustes on nagu päheõpitud käitumisteski midagi mehaanilist. Me ei saa aru, mida me teeme.
Sama lugu on sõnadega, mille tähendusest me aru ei saa. Me võime õppida teatud fraase teatud hulgas kontekstides kasutama, aga kui me saame tähendusest aru, vahetub kognitiivne strateegia radikaalselt. Sõnalise osutamise paindlikkuse võtit on nähtud arbitraarsuses. Võidakse väita, et alarmhäälitsus ja naer ei ole arbitraarsed, sest erinevalt õpitud häälitsustest ja liigutustest, mida saab vabalt assotsieerida erinevate välisstiimulitega, on neil konstitutsiooniline seos teatud emotsionaalse seisundiga. Ent ka alarmhäälitsuse seos oma osutusega ei ole paratamatu, vaid on kujunenud evolutsiooni käigus. Tegemist on üksnes astmeerinevusega. Mõlemad on sündmuste väliste korrelatsioonide internalisatsioonid, üks enne sündi, teine pärast sündi.