cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hollandi valgepea
Käitumine
Hollandi valgepead on teistest kanadest veidi väiksemad, kuid sobivad hästi kokku suuremate kanatõugudega. Paduaanid võivad kergelt ehmuda, kuna nende peas asetsev tutt piirab nende vaatevälja. Tavapärases olekus on paduaan pigem rahulik ja aeglane, mistõttu on ta kergem saak röövloomadele. Iseloomult on linnud sõbralikud ja kohanevad hästi uute tingimustega.
Eluviis
Hollandi valgepead ei ole külmema kliimaga nii hästi kohastunud kui mõned teised tõud. Nad võivad kergelt külma saada oma massiivse tuti tõttu, kui see juues märjaks saab. Selle vältimiseks kuivatavad mõned linnukasvatajad külmemal perioodil lindudel pead. Kuna tegu on inimese aretatud tõuga, siis on ka tibud koorudes nõrgemad kui enamiku teiste kanatõugude järglased.
Hooldamine
Väga suurt tähelepanu tuleb nende kasvatamisel pöörata tuti hooldamisele: selle sulgi tuleb pesta, et paduaanile ei tekiks musta harjalesta. Regulaarselt tuleb kontrollida lestade puudumist. Samuti tuleb tähelepanu pöörata, et hollandi valgepeade silmad oleksid puhtad. Vajadusel tuleb neid puhastada, muidu on silmapõletik väga kerge tekkima.
Pidamisruumid
Lindude pidamisel on vajalik neile kindlustada korraliku ventilatsiooniga pidamisruum ja väljas käimiseks välisaedik. Õues olevad kanad peaksid olema kaitstud võimalike röövloomade eest ning neil peaks olema ka kergem varjualune, et nad saaksid võimalusel päikese või sademete eest varju minna. Siseruumides tuleb hoida allapanu kuiv ning soovituslikult 2 korda aastas ka kõiki pindu desinfitseerida.
Ajalugu
Hollandi valgepeade täpne päritolu on teadmata ning nende põlvnemise kohta on püstitatud mitu teooriat. Üks teooria viitab, et kanade pärinevad Inglismaalt, kuna arheoloogid on leidnud Suurbritanniast kolju, mis näeb samasugune välja tänapäeva Hollandi valgepeaga, millest võib järeldada, et linnud olid esialgu Suurbritannia elanikud, siiski ei saa keegi seda kindlalt väita. Teisalt arvatakse, et kanade eelkäijad toodi Itaaliast või Hispaaniast.
Nende nime juured on samuti teadmata, kuid arvatakse, et selle pärinemiseks on kaks võimalust Mõnel pool nimetatakse tõugu Poola kanadeks, sest nende tutt meenutab mütse, mida kanti Poola sõjaväes. Samuti on leitud maale kanadest Poola aadlike seast, mis viitab, et nii Hollandi valgepead kui ka paduaanid üldisemalt olid sealsed populaarsed kasvatuslinnud. teisalt võib nimi olla tulnud Lähis-Hollandi keeles olevast sõnast pol, mis tähendab “pead”, tähistamaks hollandi valgepeade kuplikujulist pead.
Prantsusmaal olid kanad tuntud oma suure munatoodangu tõttu. Ameerika linnuliha ühing väidab, et tõug jõudis Ameerikasse aastatel 1830–1840.
Christopher Wren
Sir Christopher Wren (30. oktoober (vkj 20. oktoober) 1632 East Knoyle, Wiltshire, Inglismaa – 8. märts (vkj 25. veebruar) 1723 London) oli inglise arhitekt, matemaatik ja loodusteadlane. Peamiselt on Wren tuntud Londonis asuva Saint Pauli katedraali arhitektina.
Kuigi enamasti on ta kuulus oma arhitektuuripärandi poolest, siis kaasajal oli ta tunnustatud loodusteaduslike avastuste poolest.
Wren andis väga suure panuse astronoomiasse, arendades pidevalt teleskoope edasi ning leiutades liigendteleskoobi. Ta on väga oluline isik olnud ka teiste loodusteaduste uurimises, nimelt aitas ta kaasa tsüklonite, õhurõhu ning päikesevarjutuste selgitamisele, luues neile mudeleid ning teooriaid.
Wren pühendas pool oma elu peale Londoni suurt tulekahju (1666) Londoni ja selle kirikute uuesti ülesehitamisele. Ta on loonud kümneid kirikuid nii Londonis kui ka väljaspool seda.
Lapsepõlv ja kooliaeg
Christopher Wren sündis 20. oktoobril 1632 Inglismaal Wiltshire’i krahvkonnas East Knoyle'i vallas. Tema isa oli Christopher Wren, Fonthilli piiskopkonna ja East Knoyle'i kiriku rektor. Arhitekti ema suri aga kaks aastat pärast noorema Christopher Wreni enda sündi. Üheksa-aastaselt saadeti ta Westministeri kooli, kus ta õppis ka ladina keelt. Wreni hakkasid aga huvitama loodusteadused ja matemaatika.
Juba noores eas peeti teda imelapseks, eriti oli ta hea matemaatikas. Ta võeti vastu Wadhami kolledžissse, kus ta juba umbes 14-aastaselt saavutas matemaatikas palju märkimisväärset. 1650. aastal, 19-aastaselt, sai ta seal bakalaureusekraadi ning juba 1653. aasta novembris võeti Wren vastu All Souls kolledžisse, mille ta lõpetas bakalaureusega kunstide vallas. Dokumentide kohaselt lõpetas ta All Soulsi kolledž enne kui Wadhami. 1657. aastal, 25-aastaselt, sai ta astroloogiaprofessoriks Greshami kolledžis. Neil aastatel Greshamis arendas ta teleskoope edasi ning tegi avastusi õhu ja õhurõhu kohta. Samuti tegi ta palju uurimusi, et selgitada tsükloneid. Ta lahendas ka matemaatilise probleemi, millele oli aluse pannud Mons. Pascal. 1660. aastal esitles Wren mudelit, mis selgitas päikesevarjutusi. Wren asutas koos teiste matemaatikutega ühingu Royal Society, mille tarbes tuldi kokku igal kolmapäeval kell 3. Greshami kolledžis lõpetas ta töötamise 1661. aastal ning sama aasta septembris sai ta doktorikraadi tsiviilõigustes. Lisaks eelnevalt nimetatud suurtele saavutustele oli Wren vahepeal omandanud ka head oskused arhitektuuris, tänu millele kuningas Charles II ta juhtivinspektorile John Denhamile abiks saatis.
Hilisem elukäik
1660–1661 valiti Wren Oxfordi astronoomiaprofessoriks. Samuti sai ta Greshami kolledžis geomeetriaprofessoriks.
19-aastaselt aitas Wren kirjutada Helvicuse viiendat osa tema ajalooraamatutele “Theatrum Historicum”, mida peetakse siiani kasutuskõlblikuks materjaliks. 21-aastaselt tegi ta täpsustavaid illustratsioone doktor Thomas Willise raamatule “Aju anatoomia” (“Anantomy of the Brain”). Mõni aasta hiljem sai ta taotluse Charles II-lt teha joonistusi mikroskoopilistelt suurendatud putukatest. Samal perioodil leiutas ta tööriista taimede istutamiseks ning andis välja oma selgituste ja illustratsioonidega kirjeldatud päikese- ja kuuvarjutuste teooriad. 1679. aasta paiku leidis ta eksperimenteerimise teel võimaluse, kuidas loomadel vereülekandeid teostada. Lisaks sellele huvitas teda ka teoloogia. Wrenil oli suur osalus grupeeringu Royal Society tekkes, mille peamiseks suunaks oli "uue ja eksperimentaalse filosoofia" uurimine. Pärast Londoni suurt põlengut 1666. aastal uuris Wren selle tekkepõhjuseid ning leiutas uurimuste käigus elavhõbeda tilga põhimõttel loodi. Wreni teooriatele on palju viidanud Isaac Newton, kes oma raamatus “Principia” (e k “Printsiip”) toob mitmel korral välja Wreni suurepärased tõestused ja eksperimendid kehade kiiruse ja inertsi vahelistest seostest.
Veel mõned asjad, millega Wren on loodusteaduste arengusse panustanud, on: liigendteleskoobi leiutamine; silma lähem uurimine ja selle abil paremate prillide tootmine; Kuu ja selle pinnavormide uurimine; geomeetrilise mehaanika tähtsuse ja selle elementide selgitamine; vereülekannetega eksperimenteerimine.
Tegevus arhitektina
Esimene teadaolev informatsioon sellest, et Wren tegeles ka arhitektuuriga, pärineb 1661. aastal, kui Charles II saatis ta assisteerima juhtivinspektorit John Denhami, kelle ülesanne oli tagada majesteedi omatud kunstiteoste korrashoid. See tähendab, et kogemust kunstivallas pidi tal olema juba varem. Wreni kaks esimest tööd, millest meil on informatsiooni, on Pembroke’i kolledži kabel Cambridge’is ja Sheldoniani teatrimaja Oxfordis. Tema järgmine projekt leidis aset 1666, pärast Londoni suurt tulekahju, kui Wren võttis oma südameasjaks Londoni linn uuesti üles ehitada. Nimelt planeeris Wren välja uue Püha Pauluse kiriku rekonstrueerimise. Pärast planeeringu avalikustamist võttis Wren kohe üle John Denhami ameti, lisaks sai temast ka Londoni peaarhitekt. Püha Pauluse kirikut ehitas Wren kokku 35 aastat. Püha Pauluse kiriku ehitamise ajal jõudis ta planeerida veel 54 kirikut. Ühed silmapaistvamad tema esimestest kirikutest on St. Mary-at-Hill, St. Clement Danes, St. Antholin, St. Benet Fink ja St. Dionis Backchurch, millest kolm viimast on tänapäevaks hävinud. Kõigi viie kiriku üldmulje on küll sarnane, kuid detailid ei kattu ning see muudab need üksteisest erinevaks. Järgnevateks silmapaistvamateks kirikuteks, mille Wren ehitas, olid St. Mary-Le-Brow ja St. Stepheni kirik. St. Mary-Le-Brow kiriku interjöör oli märkimisväärne, kuid majade keskse asukoha tõttu väga lihtsa eksterjööriga. St. Stepheni kirikut kirjeldatakse aga kui kõige ilusaimat renessansistiilis kirikut, mis kunagi ehitatud. Wreni hilisema aja suurimaks saavutuseks võib pidada St. Bride’i kirikut, mille kirikutorn on hästi tuntud oma kauni üldmulje poolest. Mainimist väärib veel ka 1690–1695 ehitatud St. Michael Royali kirik, mille teevad eriliseks selle interjööris asuvad kujud ja nikerdised. Tema viimaseks tööks oli St. Michaeli kirik Cornhillis, mis ehitati puhtas gooti stiilis uuesti. Kõik Wreni kirikud tegi omapäraseks nende valguse ja varju kasutus, konstruktsioonide tugevus ja ekspressiivsed struktuurid.
1698. aastal sai Wrenist Westminster Abbey inspektor. 1718. aastal asus juhtivinspektori kohal, kus varem oli olnud Wren, töötama William Benson. Seejärel läks Wren pensionile ning veetis oma vanaduspõlve Westminster Abbeys kuni surmani.
Püha Pauluse katedraal
Pärast Londoni linna põlengut andis Charles II Wrenile ja tema kaastöölistele aga korralduse linna rekonstrueerimiseks. Wreni ettepanekud olid aga teostamatud, mistõttu projekti täide ei viidud. Küll aga ehitas ta uue Püha Pauluse kiriku ning lisaks 54 teist kirikut Londoni linnas.
Wren kujundas Püha Pauluse kiriku, mida näeme tänapäevalgi Londoni kesklinnas. Kiriku ehitamist alustati 1675. aastal ning valmis sai see 1710. aastal. Esimene mudel katedraalist valmis 1670, mis ka heaks kiideti, kuid 1673. aastaks oli disain juba vananenud ning liiga keskpärane. Seejärel tehti kirikule uus mudel, kuid sellist visiooni kiriku toomhärrad ei pooldanud, mistõttu pidi Wren leppima traditsioonilise kujundusega. 1675 nõustus kuningas Wreni ettepanekuga ehitada kirik klassikalises gooti stiilis ning mõni kuu hiljem alustatigi ehitamist.
Kiriku üldmulje on klassitsistlik, kuid selle keskosa ümbritsevad külgtornid on barokilikumad. Läänefassaad paarissammastega keskosa on kahekorruseline. Ka kiriku tambuur, millele toetub omapäraselt sale kuppel, on kahekorruseline.
Pembroke'i kolledži kabel
Seda kabelit peetakse Wreni esimeseks ehitiseks, sest kuigi Sheldoniani teatrimajaga alustati majaplaneeringuid samal aastal, siis valmis sai Pembroke’i kabel neli aastat varem. Pembroke oli esimene kolledž Cambridge’is, millel oli oma kabel. Otsuse kolledžile kabel ehitada võttis vastu Christopher Wreni onu Matthew Wren, kuid kabeli kujunduse tegi siiski Christopher. Kabel on klassikalises stiilis, olles tol ajal üks esimestest omasugustest Inglismaal. Hoone on rohkete ornamentidega ja avar, kuid siiski tagasihoidlik. Kabelil on kipsist lagi, mida valgustavad suured aknad.
Wreni projekteeritud kirikud (nimistu)
Allikas :
Old Town (Edinburgh)
pisi|Old Town Old Town (šoti keeles: Auld Toun) on Šotimaa pealinna Edinburghi vanalinn, linna vanim osa. Koos 18. ja 19. sajandil rajatud New Towniga kuuluvad linnaosad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Rukkihein (perekond)
Rukkihein (Apera) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: harilik rukkihein (Apera spica-venti).
Vene-Ukraina sõda
Vene-Ukraina sõda on käimasolev sõda Venemaa (koos venemeelsete separatistlike jõududega) ja Ukraina vahel.
Budapesti memorandum
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni tippkohtumine toimus 1999. aastal Istanbulis ning Venemaa oli üks Euroopa julgeolekuhartale allakirjutanud riike. Hartas kinnitati osalevate riiki loomuomast õigust vabalt valida või muuta oma julgeolekukorraldust, samuti sõlmida liidulepinguid.
Oranž revolutsioon
2004. aasta Ukraina presidendivalimised olid vastuolulised. Valimiskampaania ajal mürgitati opositsioonikandidaat Viktor Juštšenko dioksiiniga, mille korraldamist seostati Venemaaga. Novembris kuulutati võitjaks peaminister Viktor Janukovitš, vaatamata välisvaatlejate väidetele häälte võltsimise kohta. Valimiste vaidlustamiseks korraldati kahe kuu jooksul suuri rahumeelseid meeleavaldusi, mis said tuntuks oranži revolutsioonina. Pärast seda, kui Ukraina Ülemkohus tühistas laialdase valimispettuse tõttu esialgse tulemuse, korraldati teine valimisvoor, mis tõi võimule Juštšenko presidendina ja Julia Tõmošenko peaministrina ning Janukovitš jäi opositsiooni. 21. sajandi alguse protestiliikumisi, eriti endistes postsovetlikes riikides, tuntakse nn. värviliste revolutsioonidena. Venemaa juhtkond on selliseid värvilisi revolutsioone pidanud USA ja Euroopa riikide katseks destabiliseerida tema naaberriike ja õõnestada Venemaa riiklikku julgeolekut.
Euromaidan
2009. aastal teatas Janukovitš oma kavatsusest kandideerida uuesti presidendiks 2010. aasta Ukraina presidendivalimistel, mille ta seejärel ka võitis. 2013. aasta novembris tegi Janukovitš otsuse mitte alla kirjutada Euroopa Liidu – Ukraina assotsiatsioonilepingule, valides selle asemel tihedamate sidemete loomise Venemaa ja Euraasia Majandusliiduga. Seepeale puhkes laiaulatuslike Euroopa Liitu pooldavate protestide laine. Ukraina parlament kiitis ülekaalukalt heaks Euroopa Liiduga sõlmitud lepingu lõpuleviimise, kuigi Venemaa avaldas Ukrainale survet selle tagasilükkamiseks. Pärast mitu kuud kestnud Euromaidani raames läbi viidud proteste otsustasid Janukovitš ja parlamendi opositsiooni juhid kirjutada 21. veebruaril 2014 alla kokkuleppele, mis nõudis ennetähtaegseid valimisi. Kuid juba järgmisel päeval põgenes Janukovitš Kiievist enne parlamendi poolset tagandamishääletust, mis oleks võtnud talt presidendivolitused.
27. veebruaril moodustati ajutine valitsus ja kavandati ennetähtaegsed presidendivalimised. 28. veebruaril teatas Janukovõtš Venemaal pressikonverentsil, et jääb Ukraina presidendi kohusetäitjaks. Ukraina venekeelsete idapiirkondade juhid avaldasid jätkuvat lojaalsust Janukovõtšile.
Krimmi annekteerimine (2014)
Venemaa poolt teostatud Krimmi annekteerimise alguseks loetakse 20. veebruari 2014. aastal. 2015. aasta septembris allkirjastatud Ukraina seaduses nimetati see päev "ajutise okupatsiooni alguse kuupäevaks". Vene väed ja eriväed alustasid 22. ja 23. veebruaril läbi Novorossiiski liikumist Krimmi suunas. Mitusada venemeelset meeleavaldajat blokeerisid 25. veebruaril Krimmi parlamendi töö ja nõudsid Krimmi iseseisvuse üle referendumit. 27. veebruaril toimus sõjaväelise märgituseta Vene vägede sissetung Krimmi poolsaarele. Nad asusid strateegilistele positsioonidele ja vallutasid Krimmi parlamendi, heisates Venemaa lipu. Turvakontrollipunktid eraldasid Krimmi poolsaare ülejäänud Ukrainast ja piirasid liikumist territooriumil.
Järgnevatel päevadel võtsid märgistuseta Vene sõdurid kontrolli alla lennujaamu ja sidekeskusi. Venemaalt tehtud küberrünnakud blokeerisid Ukraina valitsuse, uudistemeedia ja sotsiaalmeediaga seotud veebisaidid. Küberrünnakute abil saadi juurdepääse Ukraina ametnike ja parlamendiliikmete mobiiltelefonidele, mis põhjustas vastava isikute sideühenduse katkemise. 1. märtsil kiitis Venemaa Föderatsiooninõukogu heaks relvajõudude kasutamise Krimmis, mis tõi kaasa Vene vägede, sõjalise varustuse ja tehnika sissevoolu poolsaarele. Järgnevatel päevadel piirati ümber Ukraina sõjaväebaasid ja rajatised, sealhulgas Lõuna mereväebaas. 17. märtsil kuulutas Krimmi parlament ametlikult välja oma iseseisvumise Ukrainast ja taotles täielikku ühinemist Venemaa Föderatsiooniga, teatades sellega Krimmi 60-aastase perioodi Ukraina territooriumina. ÜRO Peaassamblee võttis aga seejärel vastu resolutsiooni, mis nimetas 16. märtsil toimunud Krimmi referendumi ebaseaduslikuks.
Pärast seda, kui Venemaa 18. märtsil poolsaare ametlikult annekteeris, võtsid Vene väed üle Ukraina sõjaväebaasid ja laevad. 24. märtsil andis valitsus Ukraina vägedele käsu taanduda ning 30. märtsiks olid kõik Ukraina sõjaväeosad poolsaarelt lahkunud. 15. aprillil kuulutas Ukraina Ülemraada Krimmi Venemaa poolt ajutiselt okupeeritud territooriumiks. Pärast annekteerimist suurendas Venemaa valitsus oma vägede sõjalist kohalolekut piirkonnas ja esines tuumaähvardustega. 2014. aasta novembris teatas NATO, et on võimalik Venemaa poolt tuumarelvade paigutamine Krimmi.
Sõja algus Donbassis
Separatistide ja Ukraina valitsuse vahelise konflikti eskaleerudes mais alustas Venemaa hübriidsõja elementide kasutamist, kombineerides desinformatsiooni ja propaganda esitamisega Ukraina vastu ning Vene regulaarvägede konventsionaalse sõjalise toetusega separatistidele. Donetski rahvusvahelises lennujaamas 26.–27. mail 2014. aastal toimunud lahing Ukraina valitsuse ja separatistide vahel oli esimene lahing, milles osales suur hulk vene "vabatahtlikke". 17. juulil 2014. aastal tulistas Venemaa poolt kontrollitav üksus alla Ida-Ukraina kohal lennanud Malaysia Airlines reisilennuki, mis sooritas rahvusvahelist tsiviillendu Amsterdamist Kuala Lumpurisse. Kuigi lahingutegevus jätkus, algasid konfliktipiirkonnas uurimised ja surnukehade väljatoomine.
Vene invasioon augustis 2014
2014. aasta augustis ületasid märgistamata Vene sõjaväe sõidukid Ukraina piiri. Ukraina nimetas seda sammu otseseks invasiooniks. Separatistide juht Igor Strelkov väitis, et Donbassi saabusid Vene sõjaväelased, kes olid väidetavalt armeest "puhkusel". Algas välja kuulutamata sõda ühelt poolt Ukraina vägede ja teiselt poolt Vene vägedega segunenud separatistide vahel, kuigi Venemaa püüdis oma osalust varjata. Sõda kujunes peamiselt staatiliseks konfliktiks, mille käigus tehti korduvalt ebaõnnestunud relvarahukatseid. Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu teatas, et Venemaalt saabusid konvoid piirkonda peaaegu iga päev ning nende sisuks olid peamiselt relvad ja laskemoon. Venemaa riigiduuma föderatsiooninõukogu spiiker ja Venemaa riiklikud telekanalid tunnistasid Vene sõdurite sisenemist Ukrainasse, kuid nimetasid neid "vabatahtlikeks".
Minski kokkulepped
3. septembril ütles Ukraina president Petro Porošenko, et tema ja Vladimir Putin on jõudnud püsiva relvarahu osas kokkuleppele. Venemaa eitas seda, teatades, et ta pole konflikti osapool ning lisas, et pooled nad arutasid ainult, kuidas konflikti lahendada. Selle järel astus Porošenko ametist tagasi. 5. septembril 2014. aastal määrati Esimese Minski kokkuleppega siiski eraldusjoon relvarahuks separatistide kontrolli all olevate Donetski ja Luhanski oblasti vahele ning ülejäänud Ukraina territooriumi vahele.
Novembris kinnitasid NATO ametnikud Venemaa kohalolekut, viidates tankide, haubitsate ja veoautode Ukrainasse sisenemisele. NATO teatas, et on nähtud Venemaa tankide, suurtükkide ja muu raske sõjatehnika arvu suurenemist Ukrainas ning kordas oma üleskutset Moskvale oma väed välja viia.
15. veebruaril 2015 lepiti kokku uues meetmete paketis konflikti lõpetamiseks, mida tuntakse Teise Minski kokkuleppe nime all, kuid mitmed vaidlused takistasid selle täielikku rakendamist. 18. veebruaril taandusid Ukraina väed Debaltsevest, kus oli toimunud sõja selle perioodi viimane intensiivne lahing. 2015. aasta septembriks oli ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo hinnangul konfliktis hukkunud 8000 inimest. Ukraina valitsus liigitas 7% oma territooriumist ajutiselt okupeeritud alaks, samas kui Venemaa valitsus oli vaid kaudselt tunnistanud oma vägede kohalolekut Ukrainas.
Venemaa ettevalmistused täiemõõduliseks sõjaks
2021. aastal ja 2022. aasta alguses toimus Ukraina piiride ümber Venemaa ulatuslik sõjaline suurendamine. NATO süüdistas Venemaad sissetungi kavandamises, mida Venemaa eitas. President Vladimir Putin kritiseeris NATO laienemist kui ohtu oma riigile ja nõudis, et Ukrainale keelataks sõjalise alliansiga kunagi ühineda. Ta väljendas ka Venemaa irredentistlikke vaateid (maa põlisasukatele tagastamise poliitika), seadis kahtluse alla Ukraina eksisteerimisõiguse ja väitis vääralt, et Ukraina on loodud Nõukogude Venemaa ja Vladimir Uljanovi poolt. 21. veebruaril 2022 tunnustas Venemaa ametlikult kahte isehakanud separatistlikku riiki Donbassis ja saatis sinna avalikult vägesid. Kolm päeva hiljem tungis Venemaa Ukrainasse. Suur osa rahvusvahelisest kogukonnast on Venemaa tegevuse revolutsioonijärgses Ukrainas hukka mõistnud, süüdistades Venemaad rahvusvahelise õiguse rikkumises ja Ukraina suveräänsuse rikkumises. Paljud riigid rakendasid majandussanktsioone Venemaa, Venemaa üksikisikute või ettevõtete vastu, eelkõige pärast 2022. aasta sissetungi.
Täiemõõdulise sõja algus
2022. aasta 23. veebruari ööl vastu 24. veebruari edastati Venemaa presidendi videopöördumine, milles ta õigustas edasist sissetungi Ukraina territooriumile. „/.../ tänapäeva Ukraina on täielikult loodud Venemaa, täpsemalt bolševistliku, kommunistliku Venemaa poolt," ütles Putin. Putin kuulutas välja "sõjalise erioperatsiooni" Ukraina "demilitariseerimiseks ja denatsifitseerimiseks". Pärast seda algas Venemaa täiemõõduline sissetung Ukraina põhjaossa, idaossa ja lõunaossa. Rünnakud Ukraina territooriumile toimusid põhja poolt Valgevenest Kiievi suunas, kirde poolt Harkivi suunas, lõunarindel Krimmist ning kagurindel Luhanskist ja Donetskist.
Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi kuulutas riigis välja sõjaseisukorra ja kõigi 18–60-aastaste Ukraina meessoost kodanike üldise mobilisatsiooni, kellel keelati riigist lahkuda.
Sõja kulg
Põhjarindel, saanud tunda Kiievi ümbruses tugevat Ukraina vastupanu ja kandes suuri kaotusi suuri, peatus Venemaa edasitung märtsis ning aprilli alguseks taandusid väed sellest piirkonnast. Ukraina põhjaosast välja viidud üksused paigutati ümber Donbassi. 8. aprillil määrati Vene vägede ülemaks Lõuna- ja Ida-Ukrainas kindral Aleksandr Dvornikov. 19. aprillil alustas Venemaa uut rünnakut 500 kilomeetri pikkusel rindelõigul, mis ulatus Harkivist Donetski ja Luhanskini. 13. maiks oli Ukraina vastupealetung Vene väed Harkivi lähedalt tagasi tõrjunud. 20. mail langes Mariupoli linn lõplikult Vene vägede kätte pärast Azovstali metallitööstuse tehasekompleksi pikaajalist piiramist.
Ukraina väed alustasid vasturünnakuid rinde lõunaosas augustis ja kirdeosas septembris. 30. septembril annekteeris Venemaa neli Ukraina oblastit, mille ta oli sissetungi käigus osaliselt vallutanud. Seda annekteerimist enamus maailma riike ei tunnustanud ja mõistsid selle hukka. Pärast seda, kui Putin teatas, et alustab mobilisatsiooni 300 000 sõjaväelise väljaõppe saanud isikule, suurenes järsult Venemaalt lahkuvate meeskodanike arv ning riigist väljasõidupiletid olid peaaegu täielikult välja müüdud.
Eduka pealetungi järel riigi kirdeosas vallutas Ukraina septembris tagasi enamuse Harkivi oblastis vene vägede poolt okupeeritud aladest. Lõunapoolse vastupealetungi käigus vallutas Ukraina novembris tagasi Hersoni linna ja Vene väed taganesid Dnepri jõe idakaldale.
Piirkonnad
Ukraina põhjaosas kujunes Vene-Ukraina sõja põhjarinne, millest tähtsaima osa moodustas Vene vägede pealetung Kiievile. Ukraina lõunaosas kujunes lõunarinne ja idaosas idarinne.
Inimõiguste rikkumised
2014. aastal alanud sõjategevuse käigus leidis konflikti piirkondades aset nii inimõiguste rikkumisi kui ka sõjakuritegusid. Aastatel 2014–2021 hukkus üle 3000 tsiviilisiku, millest enamik juhtus aastatel 2014 ja 2015. Konfliktipiirkonna elanike liikumisõigus oli takistatud. Omavolilist kinnipidamist praktiseerisid konflikti esimestel aastatel mõlemad pooled. See vähenes pärast 2016. aastat Ukraina valitsuse kontrolli all olevates piirkondades, samas kui separatistide valduses olevatel aladel see jätkus. Mõlema poole toimepandud inimõiguste rikkumiste uurimine oli raskendatud.
Ukraina vägesid süüdistati samuti mitmesuguste sõjakuritegude toimepanemises, sealhulgas kinnipeetavate väärkohtlemises, kuigi palju väiksemas ulatuses kui Vene vägesid.
Krimmi annekteerimine
Rahvusvahelised reaktsioonid Krimmi annekteerimisele Venemaa Föderatsiooni poolt 2014. aastal olid suures osas Venemaa tegevust hukkamõistvad, Ukraina suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust toetavad ning kriisile kiire lõpu leidmist nõudvad. USA ja Euroopa Liit vastasid Venemaa tegevusele sanktsioonide kehtestamisega ning kutsusid Venemaad üles lõpetama annektsioon.
1. märtsil pidas president Barack Obama telefonivestluse Vladimir Putiniga ja ütles, et Venemaa invasioon on Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse rikkumine ning rahvusvahelise õiguse rikkumine. Ta hoiatas suurema poliitilise ja majandusliku isolatsiooni eest ning ähvardas mitte kutsuda Venemaad G8 tippkohtumisele. 3. märtsil teatas riikliku julgeolekunõukogu pressiesindaja Caitlin Hayden, et USA ei saada presidendidelegatsiooni 2014. aasta taliolümpiamängudele Sotšis.
Kantsler Angela Merkel nimetas Venemaa tegevust "vastuvõetamatuks" ja nende tegevus rikuks rahvusvahelist õigust. Merkel märkis, et Venemaa ei austa praegu Budapesti julgeolekutagatiste memorandumit. Bundestagile edastatud poliitikaavalduses märkis ta, et "Ukraina territoriaalne terviklikkus ei ole läbiräägitav". Merkel ütles Barack Obamaga telefoni teel vesteldes, et Putin "elab teises maailmas".
Itaalia peaminister Matteo Renzi teatas 19. märtsil saadikutekojas peetud kõnes, et Krimmi staatuse referendum oli ebaseaduslik ning G8 riigid peavad alustama koostööd kriisi lahendamiseks ja külma sõja faasi naasmise vältimiseks.
Välisminister Urmas Paet ütles 1. märtsil, et " Venemaa parlamendi otsus lubada vägede kasutamine Ukrainas on selgeks ohuks Ukraina suveräänsusele ja territoriaalsele terviklikkusele," ning et Venemaa "... sõjalised ähvardused ja tegevused Ukraina vastu tuleb lõpetada."
1. märtsil teatas liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Catherine Ashton, et Euroopa Liit mõistab hukka Venemaa otsuse kasutada Ukraina suhtes sõjalist jõudu, kirjeldades seda kui "põhjendamatut eskalatsiooni". Ta kutsus kõiki pooli üles pingeid viivitamatult dialoogi kaudu vähendama, austades täielikult Ukraina ja rahvusvahelist õigust. Ukraina ühtsust, suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust tuleb austada alati.
2022. aasta sissetung
Invasioon pälvis valitsuste ja mitmete organisatsioonide laialdase rahvusvahelise hukkamõistu, mis sisaldasid ka Venemaale kehtestatud uusi sanktsioone. Nendel olid Venemaa, aga ka maailma majandusele ulatuslikud majanduslikud tagajärjed. Valitsustevälised reaktsioonid invasioonile hõlmasid Venemaa ja Valgevene laialdast boikoteerimist meelelahutuse, meedia, äri ja spordi valdkonnas.
Pärast Venemaa sissetungi 2022. aastal hakkas kohe toimuma sellevastaseid ülemaailmseid protestiaktsioone. Lisaks meeleavaldustele avaldati sõjale vastanduvaid petitsioone ja avalikke kirju. Avaliku elu tegelased, nii kultuuri- kui ka poliitikategelased, tegid sõjavastaseid avaldusi. Venemaaga seotud monumendid kogu Euroopas olid vandalismi objektiks, mõned isegi lammutati. Venemaa suursaadikud Euroopas, eriti Lääne-Euroopas ja Euroopa Liidus, kohtasid tänavatel ja avalikel tseremooniatel liikudes sõjavastaseid meeleavaldajaid, esines vägivaldseid rünnakuid. Sotsiaalmeedias tehtud üleskutsed vene kultuuri ja kaupade massiliseks boikoteerimiseks ujutasid üle mitmed sotsiaalmeedia platvormid. Inimesed kogu maailmast üritasid rünnata ja sulgeda Venemaa veebisaite, eriti neid, mida haldab Venemaa valitsus. Pärast sissetungi Ukrainasse kasvasid Vene-vastased meeleolud ja rassistlik suhtumine välismaal elavate venelaste vastu.
Pärast sissetungi algust toimusid igapäevased meeleavaldused ka Venemaal. Protestide vastu teostasid Vene võimud ulatuslikke repressioone. Meediakanal OVD-Info andmetel peeti 24. veebruarist kuni 13. märtsini 2022. aastal Venemaal kinni vähemalt 14 906 inimest.
President Joe Biden tegi avalduse, milles mõistis Venemaa sissetungi hukka kui "provotseerimata ja põhjendamatu" ning süüdistas Putinit "ettekavatsetud sõja alustamises, mis toob kaasa katastroofilisi inimkaotusi ja -kannatusi". Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja spiiker Nancy Pelosi lubas, et Ameerika Ühendriikide Kongress eraldab nii palju raha, kui on vaja Ukraina valitsuse toetamiseks.
Türgi president Recep Tayyip Erdoğan ja Türgi välisministeerium teatasid, et Venemaa tegevus on vastuvõetamatu ja mõistsid Venemaa hukka rahvusvahelise õiguse raske rikkumise eest, kinnitades samas toetust Ukraina suveräänsusele ja territoriaalsele terviklikkusele.
Peaminister Mario Draghi lubas teha, "mis iganes on vajalik Ukraina suveräänsuse taastamiseks" ja ütles, et Moskvaga on "võimatu pidada sisulist dialoogi", nõudes ühtlasi Venemaalt oma sõjajõudude tingimusteta tagasi tõmbamist rahvusvaheliselt kehtestatud piiridele.
Välisminister Annalena Baerbock teatas ulatuslikest sanktsioonidest Venemaa vastu. Kantsler Olaf Scholz nimetas sissetungi Putini "tõsiseks veaks". 27. veebruari parlamendi erakorralisel istungil rääkis Scholz uuest ajastust, mis oli alanud Venemaa sissetungiga. Saksamaa lubas investeerida edaspidi kaitsesse rohkem kui on NATO eesmärk kaks protsenti sisemajanduse kogutoodangust. 2022. aastal eraldab valitsus relvajõududesse investeeringuteks 100 miljardit eurot.
Prantsusmaa president Emmanuel Macron teatas, et rääkis Putiniga peatamaks lahingud ning nõudis Vene sõjaliste operatsioonide viivitamatut peatamist Ukrainas.
Hiina liider ja Hiina Kommunistliku Partei peasekretär Xi Jinping rääkis 25. veebruaril Venemaa presidendi Vladimir Putiniga, kutsudes Venemaad ja Ukrainat üles lahendama probleemi läbirääkimiste teel. 25. veebruari avalduses ütles Hiina RV välisminister ja riiginõunik Wang Yi, et Ukraina territooriumi ja suveräänsust tuleks austada ning kutsus üles võimalikult kiiresti läbirääkimisi pidama.
Peaminister Narendra Modi kutsus Putinile 24. veebruaril tehtud telefonikõnes üles vägivald viivitamatult lõpetada. India valitsus hoidus selget seisukohta võtmast või Venemaa kritiseerimisest.
ÜRO peasekretär António Guterres kutsus Putinit "inimlikkuse nimel" oma vägesid tagasi tõmbama. 25. veebruaril ei suutnud ÜRO Julgeolekunõukogu vastu võtta resolutsiooni eelnõu, mis oleks tauninud Venemaa Föderatsiooni agressiooni Ukraina vastu. Julgeolekunõukogu 15 liikmesriigist toetas eelnõu 11 liikmesriiki, kolm jätsid hääletamata. Otsuse eelnõu kukkus läbi Venemaa veto tõttu.
Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen ütles, et Euroopa Liit ei lase president Putinil lõhkuda Euroopa julgeolekuarhitektuuri ning välispoliitika juht Josep Borrell kutsus Putinit peatama mõttetut agressiooni. Euroopa Parlamendi president Roberta Metsola kutsus üles "viivitamatule, kiirele, kindlale ja kiirele tegutsemisele" ning teatas parlamendi erakorralise istungi kokkukutsumisest 1. märtsil.
Peaminister Kaja Kallas nimetas Venemaad "ohuks kogu Euroopale". Riigikogu avaldas toetust Ukraina territoriaalsele terviklikkusele ja mõistis hukka Vene Föderatsiooni poolt alustatud sõja.
Riigikogu võttis 18. oktoobril 2022 vastu avalduse "Ukraina territooriumi annekteerimise hukkamõistmisest ja Venemaa režiimi terroristlikuks kuulutamisest" 717 AE.
Eurootsia
Eurootsia (Eurotium) on kottseente perekond.
Magnoolia
Magnoolia (Magnolia) on umbes 210 liigiga perekond õistaimi.
Woodsoni maakond
pisi|Woodsoni maakond Kansase osariigis Woodsoni maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 3309 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Yates Center (1488 elanikku). Suuremad asulad on veel Toronto (291) ja Neosho Falls (172).
Maakonna pindala on 2895 km². Veepindala on 33 km²
Koomik
pisi|228px|[[Mr. Bean (näitleja Rowan Atkinson) ja “Manneken Pis”]] Koomik on inimene, kes mängib teatris, filmis vm koomilisi rolle (komöödianäitleja) või kes tegeleb muul sarnasel viisil huumori, näiteks püstijalakomöödia esitamisega.
Türi Ühisgümnaasium
pisi|242x242px|Türi Ühisgümnaasiumi peasissepääs Türi Ühisgümnaasium on gümnaasium Türil, mis alustas õppetööd 1. septembril 2011. Kool moodustati haridusreformiga, millega liideti Türi Gümnaasiumi ja Türi Majandusgümnaasiumi gümnaasiumiosad.
Koolide liitmisele olid vastu lapsevanemad, kuid vaatamata vastuallkirjade kogumisele ja avalikule pöördumisele ei lükatud haridusreformi edasi. Õppetöö toimub endise Majandusgümnaasiumi hoones aadressil Tolli tn 62.
Ammophila
Ammophila on kahe perekonna ladinakeelne nimetus:
Luidekaer
Luidekaer (Ammophila) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: rand-luidekaer (Ammophila arenaria).
Margarita Hemlin
pisi|Margarita Hemlin Margarita Hemlin (6. juuli 1960 Tšernigiv, Ukraina – 24. oktoober 2015 Moskva) oli vene kirjanik.
Arnhem
Arnhem on linn Hollandis, Gelderlandi provintsi keskus. Asub Nederrijni ääres. Elanike arv on 148 000.
Arnhemi jalgpalliklubi Vitesse mängib hooajal 2011/2012 riigi kõrgliigas.
Lauret
Lauret võib tähendada järgmist:
Margarita Hemlin
Õppis aastail 1980–1985 Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis.
Oma teostega kandideeris Hemlin mitmetele mainekatele Venemaa kirjandusauhindadele, teiste seas Vene Bookeri auhinnale 2010. ja 2013. aastal. Samuti kandideeris ta kirjandusauhinnale NOS 2014. aastal, kui auhinna pälvis Eesti kirjanik Andrei Ivanov oma teose "Harbini ööliblikad" eest.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Užukampis
pisi|Užukampise uuselamud Užukampis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna edelaosas Paneriai valla territooriumil. Užukampis piirneb idas Vaidegiaiga ja kagus Dobrovolėga.
Nahksamblik
Nahksamblik (Dermatocarpon) on kottseente perekond.
Užukampis
Linnaosa on kujunenud samanimeline küla idapoolsesse Vilniusega liidetud ossa. Sealsed alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Alvydas Šlepikas
Alvydas Šlepikas (sündinud 27. jaanuaril 1966 Videniškiais Molėtai rajoonis Leedus) on Leedu kirjanik, režissöör, näitleja, stsenarist ja kultuuriajakirjanik.
1992. aastal lõpetas Šlepikas Leedu muusikaakadeemia draamanäitleja ja režissöörina, ta on mõlemas ametis ka töötanud. 1995. aastast töötab Šlepikas Leedu Kirjanike Liidu nädalalehes Literatūra ir menas, algselt pea- ja hiljem kirjandustoimetajana. Ta on lavastanud populaarse teleseriaali "Kutsumata armastus" ("Amžini jausmai"), milles on osalenud ka näitleja ja stsenaristina, pälvides parima stsenaristi nimetuse.
1994. aastast on Šlepikas tegev kirjanduses. 1996. aastal pälvis ta ajakirja Varpų kirjanduspreemia. 1997. aastal avaldas ta luulekogu "Rahu sinu verele" ("Taika tavo kraujui"; luuletaja Zigmo Gaidamavičiaus-Gėlėsi nimeline preemia 1998), 2003 "Vaikuse lähenev..." ("Tylos artėjantis") ning 2004. aastal novellikogu "Vihmajumal" ("Lietaus dievas"). 2012. aastal ilmus tema menukas romaan "Minu nimi on Marytė" ("Mano vardas – Marytė", 2012), mis valiti Leedu lugejate poolt aasta raamatuks ning pälvis Leedu Kirjanike Liidu preemia. Romaan kõneleb endise Ida-Preisimaa saksa lastest Teise maailmasõja järgses Leedus. 2015. aastal ilmus see eesti keeles Tiina Katteli tõlkes kirjastuses Toledo.
Šlepikas on Leedu Kirjanike Liidu ja PEN-keskuse liige.
Laashoone sild
Laashoone sild on sild üle Põltsamaa jõe Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas Laashoonel.
2005. aastal sild taastati. Sild on raudbetoonist ja kaetud graniitkillustikuga. Silla kandevõime on 60 tonni.
Baže Ilijoski
Baže Ilijoski (sündinud 9. juulil 1984) on Põhja-Makedoonia jalgpallur, ründaja.
Laashoone sild
Varem on sild olnud palkidest ja laudadest, sõidukitega sealt üle ei pääsenud. Endisest sillast on alles vaid tugisambad.
Baže Ilijoski
Koondisekarjäär
Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2005–2015 13 mängu.
Nikolai Švernik
thumb|Nikolai Švernik 1937. aasta mais thumb|[[Nikolai Antipov, Jossif Stalin, Sergei Kirov ja Nikolai Švernik (parempoolseim) 1925. aastal]] Nikolai Mihhailovitš Švernik (vene Николай Михайлович Шверник; 19. mai (vkj. 7. mai) 1888 Peterburi – 24. detsember 1970 Moskva) oli NSV Liidu riigitegelane.
Elukäik
Nikolai Švernik sündis 1888. aastal Peterburis. 1905. aastal liitus bolševikega. 1924. aastal sai temast Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu ning 1925. aastast ÜK(b)P Keskkomitee täieõiguslik liige.
1927. aastal viidi üle madalamale ametikohale Uuralitesse. Seal tegutses ta kohalikus parteiorganisatsioonis. 1929. aastal, mil Stalin hakkas industrialiseerimiskava ellu viima, leidis ta N. Šverniku uue poliitika elluviimisele lojaalne olevat ning suunas ta Moskvasse Metallurgia ametiühingu esimeheks.
N. Švernik jätkas samal ajal tõusu ka parteiliinis: temast sai ÜK(b)P KK Sekretariaadi Orgbüroo (hiljem NLKP Keskkomitee Sekretariaat) liige. Muu hulgas oli ta ka Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu esimene sekretär 1930. aasta juulist kuni 1944. aasta märtsini. Teise maailmasõja ajal, Nõukogude-Saksa sõja alguses vastutas N. Švernik NSV Liidu relvatööstuse evakueerumise eest sisemaale pealetungivate Saksa vägede eest.
1946. aastal pärast NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Kalinini surma, määrati N. Švernik Kalinini ametikohale. Pärast Stalini surma 1953. aasta märtsis asendati N. Švernik Kliment Vorošiloviga, kellest sai nüüd uus NSV Liidu formaalne riigipea.
Pärast kõrgelt ametikohalt tagandamist naasis N. Švernik tööle Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukokku.
1956. aastal valmistas N. Švernik ette Hruštšovi kõnet NLKP XX kongressil, kus mõisteti hukka Stalini isikukultus ja repressioonid. Kuivõrd N. Švernik oli ülesandega hästi toime tulnud, määras Hruštšov ta vastutavaks Stalini poliitiliste repressioonide ohvrite rehabiliteerimisega seotud küsimuste lahendajaks.
1957. aastal sai N. Švernikust taas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Selle liikmena püsis ta kuni 1966. aastani, mil läks pensionile.
Nikolai Švernik suri 1970. aastal Moskvas.
Lagrange'i punktid
pisi|330px|Rohelise värviga on märgitud viie Lagrange'i punkti paiknemine kahe keha (sinine ja kollane) liikuvas süsteemis pisi|Pöörlevas taustsüsteemis gravitatsioonilise jõu ja tsentrifugaaljõu poolt põhjustatud samaväärtuspinnad kahe keha süsteemis. Nooled näitavad potentsiaalide gradiente L-punktide ümbruses – nende poole ( punased ) või neist eemale ( sinised )
2013.–2014. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
2013.–2014. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises oli 33. ametlik maailmakarikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 29. novembril 2013 Soomes Kuusamos ja viimane etapp peeti 16. märtsil 2014 Rootsis Falunis.
Lagrange'i punktid
Lagrange'i punktid ehk L-punktid on asukohad ruumis, kus väikese massiga keha saab kahe, teineteise ümber tiirleva, suure massiga keha suhtes paigal püsida. Nendes punktides tasakaalustavad gravitatsioonilised jõud ja orbitaalne liikumine teineteist. Maa-Päikese-süsteemi vaadates oleksid L-punktid sellised, mille tiirlemisperiood on võrdne Maaga (1 aasta) ning mille asukoht Maa ja Päikese suhtes ei muutu. Lagrange'i punkte on kokku 5: L1, L2, L3, L4 ja L5, millest kolm esimest on ebastabiilsed ning kaks viimast stabiilsed punktid.
2013.–2014. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
MK-etappe peeti kokku 16 paigas, nii meestel kui naistel oli kavas 28 individuaalset võistlust. Veel toimus 3 teatevõistlust nii meeste kui ka naiste arvestuses.
Lagrange'i punktid
Ajalugu ja üldine ettekujutus
Esimesed kolm kollineaarset ehk samal sirgel asuvat L-punkti (L1, L2, L3) avastas Šveitsi matemaatik ja füüsik Leonhard Euler. Paar aastat hiljem avastas Itaalia-Prantsusmaa matemaatik ja astronoom Joseph Louis Lagrange, kelle järgi on need punktid ka nime saanud, ülejäänud kaks (L4 ja L5).
2013.–2014. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
Punktide jagamine
Tabel punktide jagamisel 2013.–2014. aasta maailma karikasarjas murdmaasuusatamises meeste ja naiste arvestuses.
Märkused
Algselt esimese koha saanud austerlane Johannes Dürr diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
Lagrange'i punktid
Ajalugu ja üldine ettekujutus
Lagrange'i punktid on kolme keha probleemi erijuhud.
Stabiilsed Lagrange'i punktid on punktid, kus tühise massiga keha suudab põhimõtteliselt paigal püsida. Seda võib vaadelda kui nõgusat kausipõhja, kus keerleb üks pingpongipall (pärast mõneajalist liikumist jääb see kausipõhjas seisma).
Lagrange'i punktid
Allolevates alapeatükkides vaatleme Lagrange'i punkte Maa-Päikese-süsteemis.
L1 punkt
L1 punkt asub Maad ja Päikest ühendaval sirgel, nende taevakehade vahel. See on punkt, kus Maa külgetõmbejõud on võrdne Päikese külgetõmbe jõuga ning seetõttu on ta ainus L-punkt, mis eksisteeriks ka statsionaarses süsteemis (ehk süsteemis, kus orbitaalset liikumist ei toimuks). L1 punkt asub Maa-Päikese-süsteemis ligikaudu 1,5 miljonit kilomeetrit Maast Päikese pool ning on ebastabiilne L-punkt ehk sinna on satelliidi või mõne muu keha paigale jätmine üsna keeruline. Kui tavaliselt on Maast Päikesele lähemal olevate kehade tiirlemisperiood väiksem kui Maal (näiteks Merkuuril on see ligikaudu 88 päeva), siis L1 punktis on Maa külgetõmbejõu tõttu periood täpselt niipalju suurem, et see on võrdne Maa tiirlemisperioodiga.
L1 asukoha konkreetse süsteemi jaoks saab leida järgnevast seosest:
kus r on L1 punkti kaugus väiksemast kehast, R on kaugus kahe põhilise keha vahel ja M1 ja M2 on vastavalt suure ja väikese keha massid. Kui väiksema keha mass on suurema keha massist oluliselt väiksem, siis punktid L1 ja L2 asuvad ligikaudu samal kaugusel väiksemast kehast. Nende asukoha saab sellisel juhul määrata valemiga:
L1 punkt sobib hästi Maa-Päikese-süsteemi jälgimiseks, kuna seal ei ole kunagi Maa ega Kuu põhjustatud varjestatust.
L2 punkt
Kui L1 asub Maast Päikese pool, siis L2 punkt paikneb Maad ja Päikest ühendaval sirgel Maast teisel pool, ligikaudu 1,5 miljoni kilomeetri kaugusel. L2 punkt asetseb kohas, kus kehale mõjuvad tsentrifugaaljõud on tasakaalus kahe massiivse keha (Maa ja Päike) summaarse külgetõmbejõuga. L2 asukoha saab määrata allolevast seosest:
Rahvuskogu (Prantsusmaa)
Valimissüsteem
vasakul|pisi|Rahvuskogu Palais Bourbonis Rahvuskogu koosneb 577 liikmest, kes on valitud Prantsusmaa kodanike poolt. Rahvuskogu võtab vastu seadusi, jälgib valitsuse tegevust ja hindab riikliku poliitika efektiivsust. Rahvuskogu jagab Prantsusmaal seadusandlikku võimu ülemkoja Senatiga, aga konflikti puhul kahe koja vahel jääb õigus lõplik otsus teha Rahvusassambleele. Rahvuskogul on õigus sundida tagasi astuma Prantsusmaa valitsus, samas kui Prantsusmaa presidendil on õigus saata laiali alamkoda.
Lagrange'i punktid
L2 punkt
Võrrandi parameetrid on samad, mis L1 korral.
Pedro Passos Coelho
pisi|Pedro Passos Coelho Pedro Manuel Mamede Passos Coelho (sündinud 24. juulil 1964 Coimbras) on Portugali poliitik, kes oli 21. juunist 2011 kuni 26. novembrini 2015 Portugali peaminister.
Rahvuskogu (Prantsusmaa)
Valimissüsteem
Kui parlamendivalimistel võidab enamuse presidendiga ideoloogiliselt erinev partei või koalitsioon, siis presidendi võim väheneb märgatavalt ja tekib nn. vabaabielu (cohabitation). Vabaabielusid on juhtunud kolmel korral - kaks korda François Mitterrandi valitsusajal (1986-1988 ja 1993-1995) ja üks kord Jacques Chiraci valitsusajal (1997-2002). Peale 2000. aasta referendumit, millega presidendi ametiaega kärbiti seitsmelt aastalt viiele ja parlamendivalimised toimuvad vahetult peale presidendivalimisi, on vabaabielude teke vähem tõenäolisem.
Lagrange'i punktid
L2 punkt
Päikese-Maa-süsteemis olev L2 punkt on hea koht kosmoseobservatooriumite paigutamiseks, sest sinna paigutatud sond säilitab Maa ja Päikese suhtes oma asukoha ning on seetõttu paremini kaitstud päiksekiirguste eest. Orbiidil L2 ümber liigub alates 24. jaanuarist 2022 James Webbi kosmoseteleskoop. Maa-Kuu-süsteemi L2 punkt sobiks hästi sidesatelliidiks, mis suudaks ära katta Kuu-taguse ala.
Pedro Passos Coelho
Ta oli Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees 9. aprillist 2010 kuni 18. veebruarini 2018.
Rahvuskogu (Prantsusmaa)
Valimissüsteem
Parlamendiliikmeid valivad prantslased alamkotta viieks aastaks. Alates 2012. aastast ja 14. Rahvuskogust on 11 kohta alamkojas reserveeritud välismaal elavatele ja seal hääletanud prantslastele. Rahvusassamblees vähemalt 15 kohta saavutanud parteid moodustavad ametlikud parlamendifraktsioonid. Parlament töötab kokku 52 nädalat aastas, kuid avalikud Rahvuskogu kogunemised toimuvad vaid põhiseaduses määratletud 9-kuulisel perioodil oktoobrist juunini (mõlemad kaasaarvatud). Vabariigi president võib Rahvuskogu erandkorras kutsuda kokku erakorralisele istungile. Lisaks tööle Rahvuskogus võtavad parlamendi liikmed osa parlamendi komisjonide tööst, esindavad alamkoda delegatsioonides nii kodu- või välismaal ning esindavad Rahvusassamblee huvisid rahvusvahelistes organisatsioonides.
Rahvuskogu tööd ja oluliste otsuste tegemist toetab Rahvaassamblee Büroo, millesse kuuluvad alamkoja esimees; kuus aseesimeest, kes vajadusel saavad esimeest asendada; kolm kvestorit (questeur); ja 12 esimehe tööd toetavad sekretäri. Rahvuskoja esimehel on suured erakorralised õigused ning kes on seaduste järgi Prantsusmaal võimu poolest neljandal kohal. Esimees määrab kolm üheksast Prantsuse Põhiseadusnõukogu liikmest, on Prantsuse presidendi nõunik juhul kui alamkoda laiali saadetakse. Valitsust esindab Rahvuskogul üldjuhul parlamendiga suhtlemise eest vastutav minister.
Lagrange'i punktid
L3 punkt
Kus R on kaugus kahe massiivse keha vahel, M1 on Suurema keha mass, M2 on väiksema keha mass ning r on kaugus punktist L3 kuni suurema kehani. Kui väiksema keha mass M2 on palju väiksem suurema keha massist M1, siis saab L3 asukoha määrata valemist:
Rahvuskogu (Prantsusmaa)
Valimissüsteem
Prantsusmaal on mitmikmandaadid tavalised, tihti võib Rahvuskogu liige võib korraga olla ka näiteks mõne linna linnapea. Samas on ka siin piirangud: näiteks president ei saa oma ametiajal olla mitte üheski teises ametis, ka Rahvuskogu liige ei saa olla samaaegselt ka Senati või Euroopa Parlamendi liige. Lisaks ei saa Rahvuskogu liige korraga olla rohkem kui ühes järgnevalt nimetatud kohalikus ametis:
Lagrange'i punktid
L3 punkt
L3 punkti oleks hea panna satelliit, mis annaks infot Päikesel toimuvate arengute kohta ning hoiataks Päikese aktiivsuse eest umbes seitse päeva ette.
Rahvuskogu (Prantsusmaa)
Valimissüsteem
Samas võib Rahvuskogu liige korraga olla kolmandas ametis, kui see on alla 3 500 elanikuga vallas.
Lagrange'i punktid
L4 ja L5 punktid
Punktid L4 ja L5 paiknevad Maa-Päikese-süsteemis Maaga samal orbiidil. L4 punkt asub Maast 60 kraadi eespool ja L5 60 kraadi tagapool. L4 ja L5 on ainsad stabiilsed punktid. Need punktid on tasakaalus seetõttu, et punktide L4 ja L5 kaugused põhiliste kehadeni on võrdsed. Seega kahe massiivse keha gravitatsiooniliste jõudude suhe on võrdne nende masside suhtega ning resultantjõud on suunatud massiivsete kehade raskuskeskmesse, mis on ühtlasi nende pöörlemiskese. Mainitud resultantjõud on täpselt piisav, et hoida (kahe põhilise kehaga võrreldes) suhteliselt väikese massiga keha orbitaalsel liikumisel ülejäänud süsteemiga tasakaalus.