cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Víctor Ruiz
Aastatel 2014–2019 mängis ta Hispaania kõrgliigas Villarreali ridades.
Daisy Kudre-Schnyder
Sporditulemused
Orienteerumise Eesti meistrivõistlustel on ta aastatel 2008–2022 võitnud 30 kulda, 11 hõbedat ja 3 pronksi.
Víctor Ruiz
2019. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Beşiktaş. Aasta hiljem naasis ta Hispaaniasse, sõlmides üheaastasee lepingu Real Betisega.
Daisy Kudre-Schnyder
Sporditulemused
2013. aastal võitis juunioride maailmameistrivõistlustel suusaorienteerumises Lätis Madonas lühirajal hõbeda ning sai sprindis ja tavarajal 6. koha. 2013. aasta täiskasvanute suusaorienteerumise MMil sai sprindis 17. koha ja segateatesõidus 8. koha.
Víctor Ruiz
2011. aastal tuli ta Ruiz Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2010. aastal debüteeris ta Kataloonia jalgpallikoondises.
Daisy Kudre-Schnyder
Sporditulemused
2013. aasta suusaorienteerumise EMil sai segateatesprindis 6. koha koos Even Toomasega.
2014. aasta suusaorienteerumise maailmakarika 1. etapil sai tavarajal 3. koha.
2014. aasta rattaorienteerumise MMil sai sprindis 23. koha ja teatesõidus 9. koha.
2014. aasta suusaorienteerumise EMil sai sprindis 9. koha ja segateatesprindis 8. koha.
2015. aasta suusaorienteerumise EMil sai sprindis 15. koha ja teatevõistlusel Eesti naiskonnas koos Evely Kaasiku ja Doris Kudrega 5. koha.
2016. aasta suusaorienteerumise EMil sai ta sprindis 9. koha ja teatevõistlusel Eesti naiskonnas koos Evely Kaasiku ja Piret Pärnikuga 5. koha.
2017. aasta suusaorienteerumise MMil sai ta teatevõistlusel Eesti naiskonnas koos Doris Kudre ja Epp Paalbergiga pronksi.
2018. aasta suusaorienteerumise üliõpilaste MMil võitis Daisy Kudre kokku kolm medalit: hõbemedal sprindis, hõbemedal individuaalses jälitussõidus ning hõbemedal lühirajal.
2019. aasta suusaorienteerumise MMil Rootsis sai ta sprindis 5. koha, lühirajal 9. koha ja tavarajal 11. koha.
2021. aasta suusaorienteerumise MMil Eestis Käärikul tuli ta maailmameistriks sprindidistantsil ja lühirajal, võitis jälitussõidus hõbemedali ning sprinditeates koos Mattis Jaamaga pronksmedali.
2022. aasta suusaorienteerumise MMil Soomes Kemis tuli ta maailmameistriks sprindidistantsil ja lühirajal ning võitis sprinditeates koos Mattis Jaamaga pronksmedali.
2020. aasta suusaorienteerumise maailmakarikaetapil Rootsis sai ta tavarajal 1. koha.
2020. aasta suusaorienteerumise EMil sai ta lühirajal 3. koha ja sprinditeates koos Mattis Jaamaga 3. koha.
2023. aasta suusaorienteerumise EMil Lätis Madonas võitis ta kolm kuldmedalit (sprindis, lühirajal ja tavarajal) ning kaks hõbedat – naiste teatevõistlusel Eesti naiskonnas (koos Doris Kudre ja Epp Paalbergiga) ja segasprinditeates (koos Mattis Jaamaga).
2016. aastal valis Eesti Akadeemiline Spordiliit ta Eesti parimaks üliõpilassportlaseks.
Isiklikku
Tema vanemad on Ingrit Kala ja Raul Kudre, tema õde on Doris Kudre.
Karl II August
Karl II August Christian (29. oktoober 1746 – 1. aprill 1795) oli Zweibrückeni hertsog aastatel 1775–1795. Wittelsbachide Pfalz-Birkenfeldi haru liikmena oli ta esimese Baieri kuninga Maximilian I ja Saksimaa kuninganna Amalie vanem vend.
Elulugu
Karl sündis Düsseldorfis pfaltskrahv Friedrich Michaeli ja Maria Franziska von Pfalz-Sulzbachi vanima pojana. Tema isa pöördus varsti pärast tema sündi ema järgi katoliku usku, tema ja ta õed-vennad kasvasid selles vaimus. Ta päris aastal 1775 isa vennalt, hertsog Christian IV-lt Zweibrückeni hertsogkonna. Ta oli oma lastetu nõo Karl Theodori eeldatav pärija, kuid suri temast siiski varem. Ta loovutas oma nooremale vennale Maximilian Josephile aastal 1776 Rappoltsteini krahvkonna, olles pärinud selle pärast oma isa surma aastal 1767.
Grinkiškis
Alevis on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1885 valminud ja aastal 1947 taastatud katoliku kirik ning Grinkiškise mõisa hoonetekompleks.
Karl II August
Tõrjutud kosilane
Ta tahtis abielluda Austria ertshertsoginna Maria Amaliaga, keisrinna Maria Theresia kaheksanda lapsega. Ta oli Austria õukonnas hästi tuntud ning Maria Amalia oli temasse ka armunud. Kuid Maria Theresa arvates polnud kosilase tiitel piisav selleks, et ertshertsoginnaga abielluda. Veelgi enam, ta tahtis tugevdada Austria liitu Bourbonitega, andes tütre naiseks Parma hertsogile Ferdinand I-le, Prantsuse kuninga Louis XV pojapojale. See pidi olema Maria Amalia, kuna teine tütar, ertshertsoginna Maria Josepha suri.
Maria Amalia vanem vend keiser Joseph II toetas samuti oma õe abielu Parma hertsogiga, kes oli tema armastatud naise Isabelle noorem vend. Nii abiellus Maria Amalia oma tahte vastaselt aastal 1769 Ferdinandiga. See otsus kibestas jäädavalt mitte ainult Karli keisrinna ja Austria vastu, vaid ka Maria Amaliat oma ema vastu.
Grinkiškis
Ajalugu
Aastal 1804 asutati seal kihelkonnakool. Ajal, mil ladina kirjas leedukeelne kirjandus oli keelustatud, tegutses piirkonnas raamatusmugeldaja S. Malinauskas. XX sajandi esimesel poolel rajati alevisse elektrijaam ja meierei. Aastal 1941 tapsid Saksa okupatsiooniväed 200 Grinkiškise elanikku, põhiliselt olid ohvrid juudid. Aastal 1944 hakkasid alevis ümbruses tegutsema Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Grinkiškis kohaliku sovhoosi keskasula.
Karl II August
Baieri nõudmised
Tema nõbu Baieri kuurvürst Maximilian III Joseph suri detsembris 1777 lastetult. Nende ühine nõbu Sulzbachi Karl Theodor, siis Pfalzi kuurvürst, sai Maximilian Josephi järel kuurvürstiks. Kuid tal ei olnud seaduslikke lapsi, kes võiks tema Baieri ja Pfalzi valdused pärida, nii sai Karl August pärijaks Wittelsbachide territooriumite: Zweibrückeni (tema oma hertsogkond), Neuburgi, Sulzbachi, Jülichi ja Bergi hertsogkonnad, lisaks Pfalzi ja Baieri kuurvürstkonnad (kuigi kasutas vaid üht kuurvürsti häält kuurvürstide kolleegiumis, nagu sätestati Vestfaali rahuga aastal 1648). Karl Theodor eelistas Pfalzi ja püüdis seega vahetada oma Baieri pärandi osi Joseph II-ga Austria Madalmaade osade vastu. Kuigi Karl Theodor oleks eelistanud vahetada kogu Baieri territooriumite kompleksi Austria Madalmaade vastu, ei kiitnud Austria õukond otsest vahetust heaks ja lõplikku kokkulepet ei sõlmitud kunagi.
Karl August, olles Baieri territooriumide liinis järgmine, vaidles visalt vastu. Ta sai aktiivset toetust Preisimaa Friedrich Suurelt ja Saksimaa kuurvürst Friedrich August III-lt. Prantsuse valitsus välisminister Vergennesi eestvedamisel toetas Karl II Augustit passiivselt, vaatamata Prantsusmaa ametlikule liidule Austriaga.
Baieri pärilussõda lahendati ilma pikemate võitlusteta; Karl Theodor sai edu kogu Baieris peale Innvierteli ringkonna Inni jõest idas, mis läks Tescheni rahuga (mai 1779) Austriale. Teise katse vastu aastal 1784 teha muudatusi oli samuti Karl August, jälle Preisimaa toel ja jälle nurjunult. Kuid Karl Theodor elas kauem, kui Karl August, kes aastal 1795 ilma poegadeta surres jättis oma nõude Baierile oma vennale Maximilian Josephile, kes sai endale tunduvalt suurema riigi, saades aastal 1806 selle kuningaks.
Abielu
Karl abiellus aastal 1774 Dresdenis kuurvürst Friedrich Christiani tütre Maria Amaliega. Nende ainus laps Karl August Friedrich suri kaheksa-aastaselt 21. augustil 1784. Pärast Karl II Augusti surma päris tiitli Zweibrückeni hertsog tema vend Maximilian.
Grégory Hofmann
Grégory Hofmann (sündinud 13. novembril 1992 Bielis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug.
Denisoonia
Denisoonia (Denisonia) on maoperekond.
Grégory Hofmann
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HC Ambrì-Piotta meeskonnas.
Denisoonia
Klassifikatsioon
Denisooniate perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Grégory Hofmann
2011. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i draft'is 103. valikuna.
Denisoonia
Levila
Neid võib kohata Austraalias.
Grégory Hofmann
Aastatel 2012–2015 mängis ta Šveitsi kõrgliigas HC Davosi (Šveitsi meister 2015) ja 2015–2019 HC Lugano ridades. Hooajal 2017–18 oli Hofmann Šveitsi meistrivõistluste väljalangemismängude suurim väravakütt (14 väravat), kuid finaalseerias kaotati ZSC Lionsile mängudega 3:4. 2018–19 põhihooajal oli ta samuti suurim väravakütt (30 väravat).
Denisoonia
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Denisonia seisuga 18.02.2014.
Grégory Hofmann
Aastatel 2019–2021 mängis Hofmann Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug. 2021. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks. Finaalseeria kolmandas ja otsustavas mängus võideti Genève-Servette'i tulemusega 5:1 ning Hofmann lõi selles mängus kaks väravat.
2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Columbus Blue Jackets. NHL-is debüteeris ta 14. oktoobril 2021 mängus Arizona Coyotesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 25. oktoobril mängus Dallas Starsi vastu.
2021. aasta detsembris suundus ta oma esimese lapse sünni puhul Šveitsi, otsustades Põhja-Ameerikasse enam mitte naasta. Blue Jackets lõpetas temaga lepingu ning Hofmann asus pärast seda taas mängima Zugis.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hofmann Šveitsi jäähokikoondisega hõbemedali. Ta kuulus Šveitsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Mamma Mia! Siit me tuleme taas
"Mamma Mia! Siit me tuleme taas" on 2018. aastal ilmunud Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia muusikafilm, mille lavastas Ol Parker. Linateos on järg 2008. aasta filmile "Mamma Mia!", mis on valminud samanimelise muusikali põhjal, kasutades ABBA muusikat.
Sisu
Sophie Sheridan valmistub hotelli Bella Donna taasavamiseks, aasta peale oma ema Donna surma ("Thank you for the music"). Sophie on nukker, kuna kaks tema isadest, Harry ja Bill, ei saa tulla avapeole kohale. Samuti esinevad tal probleemid oma suhtes Skyga ("One of us").
1979, noor Donna Sheridan lõpetas Oxfordi Ülikooli koos oma sõbrannade Tanya ja Rosiega ("When I Kissed the Teacher") ning valmistub selleks, et minna maailma reisima. Pariisis kohtab Donna Harryt ("Waterloo"), kellega ta veedab ühe öö. Järgmine päev jääb Donna oma Kalokairi praamist maha, kuid noor rootslane, Bill pakub talle küüti ("Why Did it Have to Be me?").
Tagasi olevikus jõuavad külalised Sophie avapeole, kus ta taaskohtub oma kahte isa ja Skyd ("Dancing Queen").
Vilučiai kihistu
Vilučiai kihistu on ordoviitsiumi ladestu Keila lademe kihistu. Kihistut hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Nijolė Sidaravičienė ja Juozas Paškevičius aastal 1976. Kihistu on saanud nime Vilučiai küla järgi. Kihistu stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 622,3–633 meetril. Kihistut eristatakse Leedu kesk- ja idaosas, kus selle kõrval esineb Vangiški kihistu. Kihistu suurim paksus on 20,4 meetrit.
Kihistu koosneb helehallist savisest merglist ja argilliidist.
Giuseppe Caselli
Giuseppe Guglielmo Umberto Caselli (5. juuli 1893 Luzzara – 19. detsember 1976 La Spezia) oli Itaalia maalikunstnik. Caselli oli Felice Del Santo ja Antonio Discovolo õpilane. Esimese maailmasõja ajal oli ta Austrias koonduslaagris. Pärast vabastamist õppis ta Firenze kunstiakadeemias kunsti. Aastal 1933 osales ta Filippo Tommaso Marinetti korraldatud Premio di Pittura Golfo konkursil.
Georges Nagelmackers
Georges Lambert Casimir Nagelmackers (24. juuni 1845 Liège – 10. august 1905 Villepreux) oli Compagnie Internationale des Wagons-Litsi asutaja, mille alla kuulus ka hotellikett Compagnie Internationale des Grands Hotels.
Ta osales 1900. aasta Pariisi suveolümpiamängudel neljahobusekaariku võidusõidus, mille ta võitis. See oli ainuke kord, kui see ala oli olümpiamängude kavas.
Aleks Kaskneem
Ta oli Tallinna Tööstuskooli organiseerija ja selle juhataja. Tema nimele on registreeritud mitmed patendid (sh "Estolakk") ja autoritunnistused. On kümmekonna teadustöö autor.
Tehnikaalased artiklid
On avaldanud üle 70 artikli populaarteaduslikul ja tehnilisel alal ajakirjades Tehnika ja Tootmine, Teadus ja Tehnika, Tehnika Kõigile, Plaanimajandus, Pioneer ja ajalehes Noorte Hääl.
Ühiskondlik tegevus
A. Kaskneem oli Eesti Loodusuurijate Seltsi tegevliige, Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitsekomisjoni ja Kodu-uurimise Komisjoni liige, juhatades ühtlasi vaatamisväärsuste tähistamise toimkonna tööd.
A. Kaskneem uuris rändlindude orienteerumist raadiosaatjate ja maapealsete vaatlusjaamade kaudu. Tema ideed refereeriti rahvusvahelises lindude rände uurimise ajakirjas Die Vogelwarte. Konstrueeris aparaadi linnuhäälte üleskirjutamiseks (Eesti Loodus 1965 nr 4).
A. Kaskneem oli matkaspordi ja matkaliikumise entusiast. 1952. aasta suvel organiseeris ta jalgsimatka marsruudil Võru–Petseri–Aluksne–Võru, millest võttis osa 24 inimest. Seda matka on loetud Eesti matkaliikumise alguseks. 1959. aastal oli Eesti NSV Matkaspordi Föderatsiooni üks asutajaid.
Oli 1952. aastal üks Eesti matkaspordi alusepanijaid.
Oli ka Eesti orienteerumisspordi algataja ja arendaja. Tema initsiatiivil moodustati Vabariiklik Orienteerumisspordi Komitee ja mõni aasta hiljem Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsioon. Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1958).
Oli 8. juunil 1959 Eesti NSV Matkaspordi Föderatsiooni juures asutatud orienteerumisspordi komitee esimees.
Orienteerumise öise teatevõistluse Jüriööjooksu idee autor.
Isiklikku
Tema isa oli trükkal Karl Kaskneem.
Fochville
Fochville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas.
Fochville on asutatud 1920. aastal. Linn on saanud nime Prantsusmaa kindrali ja marssali Ferdinand Fochi auks, kes oli Esimeses maailmasõjas Antandi ülemjuhataja.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Fochville'i elanikest valgeid 71,74%, mustanahalisi aafriklasi 25,74%, värvilisi 1,23%, India või Aasia päritolu inimesi 0,44% ja teisi 0,85%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 71,26% inimesi, inglise keelt 6,84%, sotho keelt 6,19%, tsvana keelt 5,96%, koosa keelt 4,21% ja suulu keelt 2,18%.
Kujur (tähtkuju)
pisi|Kujur Kujur (ladina Sculptor, lühend Scl) on lõunataevas asuv tähtkuju.
Kanuti tänav
Kanuti tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.
Kanuti tänav sai nime 10. jaanuaril 1997. Tänav on saanud nime Kanuti aia järgi.
Georgi rist
Ajalugu
13. veebruaril 1807 asutas keiser Aleksander I oma manifestiga teenetemärgi allohvitseride, sõdurite ja madruste tunnustamiseks. Teenetemärgi väärilised olid statuudi järgi isikud, "kes tegelikult teenides maa- või mereväes on üles näidanud erilist vaprust võitluses vaenlase vastu".
Kujur (tähtkuju)
Kujuri suurus on 475 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 36. kohal. Tähtkuju heledaim täht on Alpha Sculptoris (4,3 m).
Georgi rist
Ajalugu
Georgi rist on kujult ringjas medaljon, mille keskosast lahknevad laienevalt trapetsikujulised ristiharud. Georgi risti mõõtmed on 34 × 34 mm. Risti harusid ja ringjat medaljoni eraldab eenduv ääris. Medaljoni esiküljel (aversil) on püha Jüri hobusel odaga draakonit alistamas, tagaküljel (reversil) aga paiknevad läbipõimituna kirillitsas "С" (S) ja "Г" (G), tähistamaks sõnu "Святой Георгий" – 'püha Georgi'. Georgi rist valmistati hõbedast.
Kujur (tähtkuju)
Tähtkujus asub Kujuri galaktikarühm.
Georgi rist
Ajalugu
Georgi risti kanti Georgi lindiga (vaheldumisi kolm musta ja kaks oranži ühelaiust triipu, mis sümboliseerivad suitsu ja tuld lahingus).
Kujur (tähtkuju)
Tähtkuju autor on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille.
Georgi rist
Ajalugu
Teenetemärk oli esialgu ühejärguline ja ilma numbrita. Iga järgnev kangelastegu, mis oleks samuti väärinud ristiga autasustamist, tõi kaasa vaid palga tõstmise ühe kolmandiku võrra, kuid mitte rohkem kui kahekordse töötasuni. Lisaraha, erinevalt palgast, maksti kavalerile ka pärast erruminekut. Pärast kavaleri surma sai lisatasu veel ühe aasta jooksul tema lesk või ülalpeetav.
1808. aasta 15. juuni määrusega vabastati Georgi risti kavalerid kehalistest karistustest, sama aasta 2. detsembri määrusega oli keelatud risti rinnal kandvat alamväelast ohvitseri poolt sõna ja teoga solvata.
Wetteren
Wetteren on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Georgi rist
Ajalugu
Risti sai autasustatult ära võtta vaid kohtu otsusega, kusjuures sellest tuli teavitada Venemaa keisrit. 1815. aasta 18. juuli määrusega vabastati erru lastud kavalerid pearahamaksust. Kui kavalerist allohvitser viidi armeepolgust üle kaardiväepolku, siis säilis tema auaste.
Wetteren
Asulad
Wetteren jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:
Georgi rist
Ajalugu
22. jaanuari 1809 määrusega kehtestati ristide arvestamise ja nummerdamise kord. Seni välja antud 9937 risti korjati ajutiselt tagasi ja nende tagaküljele, risti horisontaalsetele harudele, graveeriti järjekorranumbrid. Edaspidi vermiti number ristile juba selle valmistamisel.
Kuni 1856. aastani tagastati surnud kavaleride ristid, analoogselt medalitega, Venemaa ordenite kapiitlile. Tagastatud ristid sulatati ümber, kuid vahel kasutati neid ka uuteks autasustamiseks. On teada, et aastatel 1817–1819 anti uuesti välja 1176 kapiitlile tagastatud teenetemärki.
6. detsembril 1833 kehtestati ristile uus statuut. Selle järgi sai kavaler, keda oli neljal korral peetud Georgi risti vääriliseks ja kes oli seni saanud risti ning kahekordse palga, lisaks õiguse kanda risti lindil lehvi (põiklinti). Sellega loodeti motiveerida sõdureid järjest uutele kangelastegudele.
1839. aastal avati Borodino lahinguväljal mälestusmärk. Selle sündmuse puhul toimusid suured pidustused ja paraad. Peeti meeles ka endisi liitlasi, sama aasta juunis asutas Nikolai I spetsiaalse risti autasustamaks Preisi armee sõdureid-veterane, kes aastatel 1813–1815 olid osalenud sõjas Napoleoni vastu. Ristil oli oma numeratsioon ning eristamaks teda kodumaisest vermiti reversile Aleksander I monogramm. Valmistati 4500 risti, millest pidustuste ajal anti välja 4264.
1856. aastast muudeti Georgi rist neljajärguliseks. Madalaim järk oli neljas, iga järgmise kangelasteo eest sai kõrgema järgu risti. Samast aastast alustati ka uut numeratsiooni. 1913. aastani anti esimest järku välja 1825, teist 4320, kolmandat 23 605 ja neljandat 205 336. Moslemitele olid eraldi ristid.
1913. aastast muudeti statuuti uuesti ning alustati uut numeratsiooni. Seetõttu on 205 000 esimest risti sama numbriga. Ristide eristamiseks kirjutati uue statuudiga ristidele ette No tähis, kuid kuuekohalistele numbrite korral see ei mahtunud ristile ära. Sama muudatusega lõpetati moslemitele eriristide väljaandamine.
1917. aastal tegi Venemaa ajutine valitsus järjekordse muudatuse Georgi risti statuudis. Nimelt võisid nüüd Georgi sõduriristi välja teenida ka ohvitserid. Ohvitseridele antud Georgi risti linti ilustati loorberioksaga.
Omaaegses eestikeelses ajakirjanduses nimetati Georgi sõduriristi sageli Georgi aumärgiks, mis võis viidata ka hoopis Georgi medalile. Ohvitseri Georgi rist võis tähendada nii Püha Georgi ordenit kui ka sõduriristi loorberioksaga.
Esimeses maailmasõjas teenisid Georgi risti eri järgud välja sajad Eestist pärit sõjamehed. Nende täpset arvu ei teata.
Niina Kuusik
Niina Kuusik (aastast 1956 Kurvits, aastast 1975 Gitševa; 12. juuni 1924 Tallinn – 14. juuni 1984 Plovdiv, Bulgaaria) oli eesti tantsija ja balletipedagoog.
Ta õppis Eugenia Litvinova balletistuudios, lõpetas Tallinna Inglise Kolledži ja 1952 balletipedagoogika erialal Leningradi konservatooriumi.
Kuusik oli aastatel 1944–1949 Vanemuise teatris tantsija, 1952–1970 Tallinna Koreograafiakoolis klassikalise ja ajaloolise tantsu õpetaja (õpilasi: Aimi Rumessen, Larissa Skljanskaja-Uher, Elve Uustalu) ning õppealajuhataja, 1970–1973 Estonia teatris pedagoog-repetiitor. Eesti NSV Teatriühingu liige (1960).
Elas aastast 1973 Bulgaarias, töötas 1976–1984 Plovdivi muusikakoolis ja Veliko Târnovo muusikateatris.
Kahhovka hüdroelektrijaam
Kahhovka hüdroelektrijaam (ukraina keeles Каховська Гідроелектростанція) oli hüdroelektrijaam Ukrainas Nova Kahhovkas. Elektrijaama omanik on Ukraina riigiettevõte Ukrhidroenergo.
Kirjeldus
pisi|Kahhovka hüdroelektrijaam
Elektrijaama pais asub Nova Kahhovkas Dnepri jõel. See hoiab kinni umbes 18 miljonit kuupmeetrit vett (ligikaudu sama mahuga on Suur Soolajärv ). Nova Kahhovka on sadamalinn, mis asub veehoidla lõunakaldal. 30 meetri kõrguse ja 3,2 km pikkuse paisu esmased eesmärgid on hüdroelektrienergia tootmine, niisutamine ja navigatsioon. See on kuues ja viimane pais Dnepri veehoidla kaskaadis. Süvaveekanal võimaldab laevandust jõest üles ja alla. Rajatise juurde kuulub ka talveaed. Dnepri jõge ületab paisul maantee P47 ja raudtee.
Paisul asuvad sellega seotud lüüs ja elektrijaam, mille installeeritud võimsus on 357 MW. Kahhovka veehoidlast pärit vesi jahutab 5,7 GW võimsusega Zaporižžja tuumaelektrijaama ning vett suunatakse ka Põhja-Krimmi kanali ja Dnepri-Krõvõri kanali kaudu, et niisutada suuri piirkondi Lõuna-Ukrainas ja Põhja-Krimmis. Paisu ehitamist alustati septembris 1950. Esimese turbiini montaaž viidi lõpule 1955. aasta 18. oktoobril. Tööstuslikku ekspluatatsiooni võeti jaam 1959. aasta 19. oktoobril.
Dnepri läänekallas paisust allavoolu on palju kõrgem kui idakallas, seega võimalik üleujutus tabaks kõige valusamalt just Vene-Ukraina sõja käigus Venemaa kontrolli alla jäänud territooriumi. Veehoidlast läheb kanal Krimmi suunas, seega jääks pärast paisu lõhkumist Krimm veeta. Veehoidla veest sõltub ka Zaporižžja tuumajaama jahutus ning paisu lõhkumise järel ei saaks tuumajaam enam normaalselt toimida.
Lääne-liivaboa
Lääne-liivaboa (Eryx jaculus) on boalaste sugukonna liivaboa (Eryx) perekonda kuuluv maoliik.
Kahhovka hüdroelektrijaam
Venemaa invasioon Ukrainasse
24. veebruaril 2022 vallutasid elektrijaama Venemaa väed 2022. aasta sissetungi ajal Ukrainasse. Ukraina nädalaid kestnud suurtükiväerünnakute ajal augustis ja septembris teatasid Ukraina ning Venemaa ametnikud, et paisust ülesõidu võimalus transpordile on halvenenud, kuid pais ise on säilitanud konstruktsiooni terviklikkuse.
Lääne-liivaboa
Levinud Balkani ja Väike-Aasia rannikuäärsetel aladel, Edela-Aasias ja Põhja-Aafrikas. Tegemist on ainsa boalasega Euroopas. Eelistab kuiva elukeskkonda, sageli elab kultuurmaastikel või liivastes kohtades. Toitub peamiselt pisiimetajatest, harva sööb ka linnupoegi, sisalikke ja nälkjaid. Lääne-liivaboa on elussünnitaja.
Kahhovka hüdroelektrijaam
Venemaa invasioon Ukrainasse
11. novembril toimus paisul suur plahvatus ning tee- ja raudteelõigud hävisid, kuid pais ise jäi enamasti kahjustamata.
Lääne-liivaboa
Klassifikatsioon
Lääne-liivaboal klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis järgmised alamliigid :
Välimus
Täiskasvanud lääne-liivaboad on kuni 80 cm pikad, harva ka pikemad. Maol on väga jäme keha ja lühike tömp saba. Saba moodustab enamasti vähem kui 10% keha üldpikkusest. Pea kehast väga ei eristu ja läheb nina poole teravamaks, ninamik on kiilu kujuline. Silmad on väikesed ja pupillid tõmbuvad ereda valguse käes pilujaks.
Kahhovka hüdroelektrijaam
Venemaa invasioon Ukrainasse
2022. aasta novembri alguses avati paisu ülevoolud ja Kahhovka veehoidla langes viimase kolme aastakümne madalaimale tasemele, seades ohtu niisutus- ja joogiveevarud ning Zaporižžja tuumaelektrijaama jahutussüsteemid. Ajavahemikus 1. detsember 2022 kuni 6. veebruar 2023 langes veetase 2 meetrit.
Lääne-liivaboa
Välimus
pisi|Lääne-liivaboa
Kahhovka hüdroelektrijaam
Venemaa invasioon Ukrainasse
2023. aasta mais saavutas veetase registreeritud kõrgeima taseme ja vesi hakkas üle paisu voolama. Veetõus oli tingitud ilmselt sellest, et Venemaa hoidis liiga palju paisuavasid suletuna.
Lääne-liivaboa
Välimus
Keha keskosas paikneb ristipidi 40–50 (mõnikord ka rohkem) väikesemõõdulist soomust. Soomused on väikese kiiluga ja läikivad. Kõhukilbised on väga kitsad, mitte laiemad kui kolmandik keha laiusest. Isendite värv võib olla väga erinev: tavalisim värvus on kahvatuhall, kuid madu võib olla ka tuhmkollane, pruunikas või punakas. Keha katavad tumedad laigud, mis tihti liituvad ja moodustavad korrapäratu mustri. Paljudel isenditel on silma ja suunurga vahel tume triip ning tagurpidi V-tähe kujuline laik kuklal. Kõhualune on enamasti kahvatukollane või valge.
Kahhovka hüdroelektrijaam
Venemaa invasioon Ukrainasse
2023. aasta juuni alguses purunes suur osa hüdroelektrijaama paisust, mille tõttu jäi üleujutuse alla kümneid asulaid. NORSAR-i andmetel toimus paisul plahvatus.
Lääne-liivaboa
Paljunemine
Lääne-liivaboad saavutavad suguküpsuse kolmeaastaselt. Emasloom toob augustis-septembris ilmale 6–20 12–15 sentimeetri pikkust poega, kes on täiskasvanutega sama värvi.
Levik ja elukeskkond
Armeenias leidub selle liigi alamliik Eryx jaculus familaris Jerevanis, Širaki, Aragatsotni, Armaviri, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas.
Eelistab elada kuivadel paksu mulla või liivakihiga aladel. Elutseb peamiselt kultuurmaastikel, laugetel randadel ja liivastes orgudes. Lääne-liivaboa tegutseb peamiselt öösiti, kevadel ja sügisel mõnevõrra ka päevasel ajal. Peidab end peamiselt näriliste urgudes, kuid koheva pinnase korral võib ka maasse kaevuda ja sealt saaki varitseda. Enamasti jahib ta saaki siiski urgudes. Sööb peamiselt närilisi, kuid ka linnupoegi, sisalikke ja harva ka nälkjaid. Suuremad saakloomad kägistab enne söömist surnuks. Maapinnale tuleb peamiselt öösel või hämarikus ja liigub siis väga kiiresti, samas kui päeval maa peale sattudes liigub aeglaselt.
Pataljon "Donbass"
Eriotstarbeline pataljon "Donbass" (ukraina keeles батальйон спеціального призначення «Донбас») on Ukraina Rahvuskaardi koosseisus olev väeüksus.
Ajalugu
Väeüksus moodustati Semen Sementšenko algatusel 2014. aasta aprilli alguses. Väeüksus lõimiti Ukraina jõustruktuuridega Donbassi sõja ajal ja nimetati ümber Ukraina Rahvuskaardi 3. reservpataljoniks. 2015. aastal moodustati pataljoni võiltejatest uus pataljon Donbass-Ukrajina, mis läks 54. mehhaniseeritud brigaadi koosseisu.
Inno Ling
Inno Ling (sündinud 7. jaanuaril 1965 Viljandis) on eesti orienteeruja.
Ta lõpetas 1983. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1985–1995 Eesti Põllumajandusülikoolis metsandust.
Kubu
Kubu on suur kimp keskelt kokkuköidetud õlgi, linu, heinu, ube või hagu.
Linakoos oli 20-30 peod ja õlekoos oli umbes 5 vihku.
Ernst von Grünewaldt
Ernst Conrad von Grünewaldt (21. oktoober 1864 Minsk – 25. august 1925 Tallinn) oli Eestimaa aadlik ja Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik), Paide kreisiülem.
Grünewaldtide suguvõsast pärit Ernst von Grünewaldt sündis Ahula mõisniku Conrad von Grünewaldti (1825–1868) ja tema abikaasa Natalie (sündinud vabapreili von der Pahlen; 1831–1906) neljanda lapsena.
1911. aastal sai ta riiginõuniku teenistusastme.
Ernst von Grünewaldt on maetud Paidesse Reopalu kalmistule.
Perekond
Ernst von Grünewaldt abiellus 1905. aastal Marie Gretschiga (1885–1928) ning 1908. aastal Mäo mõisa pärijanna Aleksandra Rimski-Korsakoviga (sünd 1868), kes oli viitseadmiral Voin Rimski-Korsakovi ja tema abikaasa Marie Mathilde Luise Rosa (sündinud Bauer) tütar, helilooja Nikolai Rimski-Korsakovi (1844–1908) vennatütar ning Mäo mõisniku kontradmiral Olaf von Stackelbergi (1818–1903) kasutütar.
Yūki Mutō
Yūki Mutō (jaapani keeles 武藤 雄樹 Mutō Yūki; sündinud 7. novembril 1988 Zamas) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on mänginud 2 mängu ja löönud 2 väravat.
Apule raudteepeatus
Apule raudteepeatus oli raudteepeatus Bajorai-Priekule raudteel. See asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Kalēti vallas. Peatus asus Priekule raudteejaamast 13 kilomeetri kaugusel.
Peatus avati aastal 1937. Teisest maailmasõja ajal see suleti ja hiljem seda uuesti ei avatud.
Drag (riietus)
Drag on soo väänamise kunstistiil, kus inimene riietub viisil, mis utreerib vastassoo soolist identiteeti. See on peamiselt mõeldud drag-show 'de jaoks, kus inimesed pakuvad meelelahutust, seda kasutatakse ka kui eneseväljendusvormi. Tüüpiline drag 'i osa on tugevalt värvitud huuled, suured parukad, puusade ja rindkere polsterdus ning ekstravagantne riietus. Sellise väljanägemisega esitatakse lavanumbreid, kõige populaarsem on tuntud artistide parodeerimine, lisaks sellele esitatakse ka stand-up kavasid ja korraldatakse iludusvõistlusi.
On oluline mõista, et drag ei sõltu seksuaalsest sättumusest ega soolisest identiteedist. Drag 'i tegevaid inimesi ei tohi segamini ajada tranvestiitide, transseksuaalide ega transsooliste inimestega, sest iga sõna määratleb erinevat vähemust.
Etümoloogia
Sõna "drag" on olemas olnud aastast 1388, kuid alles 19. sajandil hakati Briti teatris seda kasutama seostuvalt esinemisega, kus riietuses erines soost, millega esineja ennast identifitseerib. Kuna naised ei olnud lavale lubatud, siis mängisid naiste rolle mehed, kandes seelikuid, mis lohisesid mööda maad. Drag otsetõlkes eesti keelde tähendab "lohisema" ja naiseks riietumise kohta kasutati ütlust "putting on the drag", tõlkes "lohisemise selga panemine".
1920. aastatel kasutasid sõna "drag" kasutama queer-inimesed. Üks teooria on, et see sisenes ühiskonda tänu Polarile, salajane keel, mis sündis homoseksuaalsuse kriminaliseerimise tõttu Inglismaal. Polari toetus suurelt osalt teatri slängile ja seda kasutati avalikes kohtades vestluste pidamiseks.
Teatriajaloolane Laurence Senelick täheldab, et varaseim näide drag 'ist on pärit pantomiimist "Inglismaa lava". USA-s kutsuti neid soprano 'deks ja sakslased nimetasid neid damenimitator 'iteks.
Niemcza
Niemcza (saksa Nimptsch) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Dzierżoniówi maakonnas, Niemcza valla halduskeskus. Niemcza asub Dzierżoniówist umbes 13 km idas.
Drag (riietus)
Female impersonation ehk naissoo jäljendamine
1871. aastal arreteeriti Thomas Ernest Boulton ja Frederick William Park ristriietumise ehk avalikult naiseriiete kandmise eest. See ei olnud esimene juhtum politsei väärkohtlemist ja vihkamist omapäraste inimeste vastu, kuid Boltoni ja Pargi juhtum sai siiski enneolematu meediakajastuse avalikkuse hüsteeria ja paranoia tõttu seoses selle teemaga. Boulton ja Park mõisteti õigeks, kuna nad töötasid näitlejatena kohalikus ettevõttes. Kuigi nad olid väljaspool teatrit, oli nende kaitse edukas, sest see tõestas, et nad olid näitlejad ja mängisid naiste rolle. Tollel ajal oli teatrilava ohutu ja populaarne koht queer-inimestele.
See sama hüsteeria tõi kaasa ka Oscar Wilde'i, kuulsa romaani- ja näitekirjaniku kohtuprotsessi. Wilde mõisteti süüdi "roppude sündsusetuste toimepanemises teatud meessoost isikutega" ja talle määrati kaheaastane raske töö, mille tõttu ta tervis halvenes ning ta suri kolm aastat pärast vabanemist.
Pool sajandit hiljem lavastas Ameerika stsenarist Mae West ambitsioonika lavatüki "Drag", mille jaoks ta tegi avatud kutse "päris homoseksuaalidele", et nad viimases vaatluses lava täidaksid. "Drag" on lõbus lugu - klimaatiline tegevus seatakse algajatele rikkalikule drag-ballile. Kuid see on ka oluline teos, kus West käsitles probleeme - mitte ainult seksuaalsust, vaid ka rikkuse korrumpeerivat jõudu - millele lähenesid vähesed teised tolleaegsed dramaturgid. Etendust tehti 10 korda, enne kui see ära keelati.
Nendel aastatel pidid queer-inimesed leidma ohutud meetodid ja turvalised ruumid, et saada võimalus ennast väljendada.
Drag 'i ballikultuur
1920. aastale, segregatsiooni ja baaride ohu tõttu tekkis uus üritus - drag-ball. Põrandaaluste LGBTQ+ kogukondade liikmed korraldasid maskiballe, et hakata vastu seadustele, mis keelasid inimestel kanda riideid, mida seostati vastassugupoolega.
Esimene drag-ball võttis aset Harlemi Hameltoni loožis. Ballide saladus levis LGBTQ+ kogukonnas ja nendest sai turvaline koht queer-inimeste kogunemiseks. Vaatamata kasvavale populaarsusele pidasid tavaühiskond drag-balle ebaseaduslikuks ja amoraalseks. Neljateistkümne Komiteena tuntud moraalne reformiorganisatsioon uuris balle perioodiliselt. 1916. aastal avaldas komitee raporti, milles kirjeldati üksikasjalikult skandaalset käitumist, mida nad tunnistasid Aruandes kirjeldati stseeni, mis oli täidetud "fenomenaalsete" "meessoost pervertidega" kallite frokkide ja parukatega, välimuselt nagu naised. Hiljem avaldas komitee 130 visiiti kirjeldavat raportit, milles nõuti, et selline väärastumine peaks lõppema.
Ballid olid LGBTQ+ kultuuri loomisel ja säilitamisel üliolulised. Ajaloolane George Chauncey on juhtinud tähelepanu sellele, et Harlem "suurendas homomaailma solidaarsust ja sümboliseeris soolise inverteerimise jätkuvat keskset tähtsust homokultuuris". Ahistamistest ja vahistamistest läbi murdes, sai Harlemist "homoseksuaalne meka". Politsei, poliitikud ja tavaühiskond leidsid, et nad lihtsalt ei suuda kuulsat ballistseeni peatada. Stseenist loobumise asemel võitlesid osalejad muutuste ja võimaluste nimel. Alates ballide algusaegadest muutis patroonide ja ballikorraldajate tähelepanuväärne visadus raskuste ees drag-balli stseeni peatamatuks.
Salavee
Salavee on eesti perekonnanimi.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Kihistu
Kihistust väiksem litostratigraafiline üksus on kihistik.
Edith Kotka-Nyman
Edith Evelyn Kotka-Nyman (4. mai 1932 Tallinn – 7. aprill 2017 Stockholm) oli eesti keele õpetaja ja õpikute autor ning kultuuritegelane Rootsis.
Panganduskriis
Panganduskriis tekib, kui pangad kaotavad maksevõime, s.t likviidsuse. Panganduskriis võib hõlmata ühte panka (pankrot), mitmeid või kõiki ühe riigi pankasid (panganduspaanika) ning kasvada üle süsteemseks finantskriisiks, mille käigus ka ettevõtted ja fondid kaotavad maksevõime.
Edith Kotka-Nyman
Sündinud Tallinnas, kasvas Edith Kotka Rakveres ja Pärnus, kuni põgenes koos vanematega 1944. aasta sügisel Rootsi. 1952. aastast õppis ta Stockholmis gümnaasiumis, seejärel Stockholmi Ülikooli tarbekunstiteaduskonnas kunstiajaloo ja prantsuse keele erialal. Ülikoolist saadud joonistamisõpetaja kutsega asus ta tööle Uppsalas ning õpetas ka rootsi koolides eesti keelt kodukeelena.
Kuhjamaa
Kuhjamaa on rahvapärane heinamaa suurusemõõt, mis võrdus alaga, millelt koguti heinasid üks kuhi (keskmiselt 10 hobusekoormat ehk umbes 2,4 tonni heinasid). Kuhjamaa suurus olenes maa headusest.
Eila Pennanen
pisi|Eila Pennanen (1960. aastatel) Säde Eila Talvikki Pennanen (8. veebruar 1916 Tampere – 23. jaanuar 1994 Tampere) oli soome kirjanik, kriitik, esseist ja tõlkija.
Edith Kotka-Nyman
Ajal, kui Edith Kotka-Nyman töötas Stockholmi Eesti Koolis, kirjutas ta koos kolleeg Mare Rebasega eesti keele õpikuid. Viimaseil aastail töötas ta Eesti Komitees büroo ja raamatukogu juhatajana ning oli Eesti Kultuuri Koondis Rootsis juhatuse liige, ühtlasi õpetas eesti keele kursustel.
Isiklikku
Edith Kotka abiellus 1960. aastal Einar Nymaniga. Neil on kolm last: Hendrik, Katrin ja Helle.
Salasoo
Salasoo on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Salasoo (Sallasso) on antud Raikküla mõisas Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Salasoo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sogenpits. Hugo-Leopold Salasoo palvel kanti Salasoo perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 18 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Salasoo Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Panganduskriis
Põhjused
Panganduskriisi põhjuseks võib olla üksiku riski või mitme erineva riski samaaegne realiseerumine. Riskidena võib nimetada:
Likviidsus ja maksevõime
Pangal tekib likviidsusprobleem siis, kui suur hulk tähtajalisi väljamakseid koondub ühele lühikesele ajaperioodile ja ettevõttel ei ole nende teostamiseks piisavalt sularaha. Selline olukord võib tekkida isegi siis, kui ettevõtte bilanss on positiivne, s.t tal on piisavalt omakapitali, kuid see on kinni varades, mis ei ole kohe realiseeritavad (näiteks kinnisvara).
Maksevõimetus saabub alles siis, kui ettevõtte omakapital muutub negatiivseks ja tal ei ole enam katet ei jooksvate ega ka pikaajaliste kohustuste täitmiseks.
Süsteemne finantskriis
Süsteemne finantskriis tekib olukorras, kus ühe riigi paljudes pankades on korraga tõsiseid likviidsuse või maksejõulisuse probleemid. Selline olukord võib tekkida nii väliskeskkonnast põhjustatud erakorralistest sündmustest johtuvalt või siis põhjusel, et ühe suurpanga või pankade grupi makseraskus levib teistesse pankadesse.
Sõna otseses tähenduses märgib mõiste „süsteemne finantskriis“ olukord, milles riigi ettevõtlus- ja finantssektoris on palju maksejõuetuid ettevõtteid, s.t nad ei tasuda juba võetud kohustuste eest ei teistele ettevõtetele ega ka finantsasutustele. Üleüldise maksevõimetuse olukorras kukuvad järsult nii kinnisvara hinnad kui ka ettevõtete aktsiate väärtused. Sellises olukorras kaovad ka valitsuse maksutulud ning kogu riik vajub fiskaalkriisi. Kuna raha ei kao, vaid on koondunud mingi väikese grupi (finantsoligarhia) kätte, siis pakub selline olukord soodsat võimalust osta kokku väärtusetu pankrotivara, mis pärast kriisi lõppu taastab oma loomuliku turuväärtuse.
Kui riikide majandused on omavahel tihedalt seotud, siis võib ühe riigi süsteemne finantskriis laieneda teistesse riikidesse, kus seni polnud mingeid probleeme maksevõimega. Kõige selgemalt ilmnes see fenomen 2007. aastal Ameerika Ühendriikide kinnisvaralaenudest (tegelikult nn subprime võlakirjadest) alguse saanud panganduskriisi ajal, mis järgmistel aastatel levis Euroopasse ning sealt edasi Venemaale ja Ukrainasse.
Süsteemse panganduskriisi põhjused varieeruvad suuresti, need võivad olla näiteks:
Analüüsid
Panganduskriiside ülemaailmse andmebaasi koostasid 1996. aastal Caprio ja Klingebiel (1996), seda uuendasid 2012. aastal Laeven ja Valencia. Andmebaasis on tuvastatud 147 süsteemset panganduskriisi (neist 13 on piiriülesed sündmused) ajavahemikul 1970 kuni 2011. Samal perioodil toimus 218 valuutakriisist (mis on määratletud kui valuuta nominaalne odavnemine USA dollari suhtes vähemalt 30%) ja 66 riigivõlakriisi (s.t valitsus lõpetab oma võlakohustuste tasumise eraõiguslikele võlausaldajatele). Andmebaasis on ka üksikasjalikku teavet meetmetest, mida eri riigid neid tabanud kriisi lahendamiseks rakendasid.
Nimetatud andmekogumil põhinevad analüüsid (näiteks Cihák ja Schaeck 2010) viitavad sellele, et panganduskriise on väga raske prognoosida, kuid on siiski mõned muutujaid (näiteks finantsvõimenduse määr ja kiire krediidikasv), mis näitavad kriisiohu tõenäosust.
Globaalse finantsarengu aruande 2. peatükis hindasid Laeveni ja Valencia (2012) mis töötab (ja mis mitte) pangandusjärelevalves ja -regulatsioonis. Autorid leidsid, et riikides mida tabasid panganduskriisid, olid miinimumkapitali nõuded lõdvemad ja mitmeti mõistetavad, tegelikud kapitali suhtarvud madalamad, halbade laenude ja laenukahjumite regulatiivses käsitlemises oldi vähem ranged ning reegleid rikkunud pankade suhtes rakendati vähem piiranguid ja karistusi. Ühesõnaga, erasektori pankadel puudus sund hinnata jooksvalt riske. Ka 2007. aastal alanud finantskriisi ajal korrigeeriti riiklikke regulatsioone nendes riikides liiga hilja ja vaid ulatuses, mida polnud võimalik vältida. Ning kui valitsused ka tugevdasid nõudeid pankade kapitalisuhte parandamiseks ja kehtestasid kriisi lahendamise korra, siis erapankade huvi hinnata võetud riske nõrgenes veelgi, kuna nende kaotused kompenseeriti tulu ülekannetega riigieelarvest. Tehtud töös näitasid autorid siiski, kuidas saaks tugevdada järelevalvet ja parandada stiimuleid, mis sunniksid erapankasid paremini hindama võetavaid riske.
Ajalugu
pisi|Panganduskriiside arv aastas. Diagramm põhineb raamatus "This time is different" esitatud andmetel Järgnevalt on esitatud angloameerika ja Lääne-Euroopa riike tabanud panganduskriisid perioodil 18. sajandi lõpust tänapäevani. Nende kriiside juures on tähelepanuväärne, et praktiliselt kõikide nende põhjuseks on pankurite osalus spekulatsioonides kinnisvara või mahhinatsioonid väärtpaberitega, kusjuures kõikidel juhtudel on nende eesmärgiks tõsta hinda ja teenida müügist suuremat kasumit. Samuti ilmneb sellest loetelust pankurite kalduvus kasutada ära sõdu strateegiliste toorainete hindade tõstmiseks. Järgnevalt on esitatud loetelu suurematest panganduskriisidest ja nende põhjustest:
Aigar Põder
Aigar Põder (sündinud 27. oktoobril 1970 Tartus) on eesti poliitik, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige ja endine sõjaväelane.
Haridus
Aastatel 1982–1989 treenis ta tollases EPA spordiklubis Kreeka-Rooma maadluse sektsioonis (Nõukogude Liidu meistersportlase kandidaat).
1989. aastal lõpetas ta Tartu 14. keskkooli ja jätkas õpinguid Tartu Ülikooli ajalooteaduskonnas, mis jäi pooleli. 2004. aastast õpib ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Poliitiline tegevus
Alates 1988. aastast oli Põder Eesti Muinsuskaitse Seltsi, sõjaajalooklubi Ugandi ja Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei liige. Ta osales Kaitseliidu Tartu maleva taastamisel, Eesti kodanike komiteede liikumises ja Eesti Kongressi kokkukutsumises.
2006. aastal astus ta Eesti Rahvusliku Liikumise ridadesse ja valiti 2012. aastal selle juhatusse. Pärast ERL-i ühinemist Rahvaliiduga sai temast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna juhatuse liige.
Isiklikku
1995. aastast on tema abikaasa Kersti Põder (Tammsalu), neil on lapsed Ülo (sündinud 1996) ja Kea (sündinud 2002).
Justin Ingram
Justin Durel Ingram (sündinud 21. jaanuaril, 1985 Lansingis Michigani osariigis USA-s) on Ameerika elukutseline korvpallur.
Amatöörina nimetati ta keskkooliõpilasena Lansingi linna aasta mängijaks. Hiljem õppis Toledo Ülikoolis.
Kolledžis paistis ta korduvalt silma, pälvides muuhulgas auhinna Mid American Conference Freshman of the Year ning pääsedes mitmesse valikmeeskonda.
Pärast Toledo Ülikooli lõpetamist 2007. aastal alustas Ingram Prantsusmaal elukutselise korvpalluri karjääri. Kahe esimese hooaja jooksul viis Ingram oma meeskonnad võistluste poolfinaali. Praegu mängib ta Eestis Tartu Ülikooli korvpallimeeskonnas.
Kõdunemine
Kõdunemine on protsess, mille jooksul tekib kõdu ehk pooleldi mullastunud orgaaniliste ainete (tavaliselt taimejäänuste) lagunemissaadus
III liiga 1995
III liiga 1995 hooaeg oli III liiga esimeseks, mis toimus 1995. aasta kevadel.
Välislingid
http://www.rsssf.com
Shōgo Taniguchi
Shōgo Taniguchi (jaapani keeles 谷口 彰悟 Taniguchi Shōgo; sündinud 15. juulil 1991 Kumamotos) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on mänginud 2 mängu.
Daniil Tarassov
Daniil Vadimovitš Tarassov (vene keeles Даниил Вадимович Тарасов; (sündinud 27. märtsil 1999 Novokuznetskis, Venemaal) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.
Haigushüvitis
Maksustatud haigushüvitis on seadusega reguleeritud mitmetes riikides. Enamikus Euroopa ja Lõuna-Ameerika ning mõnes Aafrika ja Aasia riigis on sätestatud tasulise haigushüvitise saamine.
Haigushüvitise maksmine
Kui tööline haigestub või pole võimeline oma tööülesandeid täitma, väljastab arst patsiendile oma haiguse tõendamiseks elektrooniliselt töövõimetuse lehe ehk haiguslehe. Haiguslehe alusel maksavad tööandja ja haigekassa inimesele haigushüvitist. Hüvitisest peetakse kinni tulumaks.
Haigushüvitise positiivsed mõjud
Haigushüvitis parandab rahva tervist ja vähendab inimeste kulutusi oma tervise parandamisele mille all mõeldakse vastavaid rohte või uuringuid.
Haigestunud töötajal pole võimalik tavalise tööpäeva jooksul arsti poole pöörduda. Arsti juurde minekuks peab olema arstil ja patsiendil kokku lepitud aeg. EMO (erakorralise meditsiini osakond) seevastu on aga elav järjekord, seetõttu kasutavad nad rohkem erakorralist meditsiiniabi. Tasustatud haigushüvitisega inimesed satuvad 32% väiksema tõenäosusega erakorralise meditsiini ravile.
Tasustamata haigushüvitise negatiivne külg
Paljud inimesed lähevad tööle haigena, sest neile ei maksta haigushüvitist piisavalt, et olla kodus ja puhata, ravida haigust. 3 inimest 10 erasektoris töötavast inimesest ja 7 inimest 10st kõige madalama palgaga töölisel ei ole võimalik isegi mitte ühele haiguse päevale. Suurem osa inimesi läheb tööle haigena, sest nad kardavad kaotada oma töö. Iga viies tööline on täheldanud oma töökohas diskrimineerimist. Neid ähvardatakse kas töö kaotamisega või nad vallandatakse kohe, kui tööline soovib võtta haiguspäevi.
Kentmanni põik
Kentmanni põik on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tatari asumis.
Tänav sai nime 1908.
1939. aastal nimetati Kentmanni põik, Tallinna linnavolikogu poolt Leola põik nimeliseks.
Baltic Scandinavian Lines
1. märtsil 2008 omandas Baltic Scandinavian Linesi Paldiski Põhjasadamaga samasse kontserni kuuluv ekspedeerimisfirma AS Merktrans. Merktransi suuromanikud on Aleksei Tšulets ja Aleksandr Nakonetšnõi. Nõukogus on veel ka Rein Küttim ning Aleksei Mürisep. Seejärel hakkas Via Mare väljuma Paldiski Põhjasadamast.
Villers-l'Hôpital
pisi|Villers-l'Hôpitali kirik
Kromatiid
pisi|Joonis: 1) kromatiid 2) [[tsentromeer 3) lühem osa parempoolsest kromatiidist 4) pikem osa parempoolsest kromatiidist]] Kromatiid on geneetiliselt identse informatsiooniga koopia kromosoomist, mis on ühendatud sellesama kromosoomiga tsentromeeri kaudu.
Baltic Scandinavian Lines
Pärast seda, kui samad omanikud ostsid laevakompanii Navirail, suunati Via Mare selle firma liinile Muuga-Vuosaari ning liinile Paldiski-Kapellskär renditi Leedu lipuga ro-pax-laev LISCO Patria. Sügisest 2011 sõidab Via Mare liinil Paldiski-Hanko.
Villers-l'Hôpital
Villers-l’Hôpital on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Kromatiid
Enne raku replikatsiooni moodustab kromosoomi üks DNA molekul. Replikatsiooni käigus moodustub ühest DNA molekulist teine identne koopia, mis on omavahel ühenduses. Teisisõnu kahekordistub DNA hulk, aga mitte kromosoomide arv. Hilisemas raku paljunemis staadiumis eralduvad kromatiidid ning neist saavad individuaalsed kromosoomid.
Baltic Scandinavian Lines
Sügisel 2011 ühines Baltic Scandinavian Lines Taani laevakompaniiga DFDS ja sestpeale opereerib Paldiski-Kapellskäri liini DFDS Seaways. Sel liinil sõidab Patria Seaways (ex LISCO Patria).
Villers-l'Hôpital
Villers-l'Hôpital asub u. 42 km Arrasist edelas, teede D114 ja D116 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Kromatiid
Kromatiidipaarid peaksid normaalsel kujul olema identsed ehk homosügootsed. Mutatsiooni korral ei ole paarid enam identsed (nimetatakse heterosügootseteks) ning sellest tulenevalt võib organismis tekkida erinevaid terviseprobleeme.
Ibrāhīm Maḩlab
pisi|Ibrahim Mahlab Ibrāhīm Maḩlab (araabia keeles إبراهيم محلب; sündinud 12. aprillil 1949 Kairos) on Egiptuse poliitik.
Ta oli 1. märtsist 2014 kuni 19. septembrini 2015 Egiptuse peaminister.
Enne peaministriks saamist oli ta eluasememinister.