cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parim lihaveisekarjakasvataja
Aunimetuse kandidaadi lihaveisekarjas peab olema vähemalt 10 ammlehma ja kari peab olema olnud jõudluskontrollialune vähemalt 5 aastat. Võitja väljaselgitamisel arvestatakse lisaks karja suurusele veel söötmis- ja pidamistingimuste nõuetele vastavust, puhtatõulise pulli olemasolu loomade paaritamisel, tõuloomade müüki teistesse lihaveisekarjadesse, keskkonna- ja loodussõbralikkust karja kasvatamisel, talu/ettevõtte arengut ja innovaatilisust, jätkusuutlikkust, näitustel ja konkurssidel osalemist ja selle abil veisekasvatuse propageerimist.
Mart Soidro
Teda on vahel nimetatud ka korvpallikirjanikuks.
Kindral Laidoneri nimeline invaliidide kapital
Kindral Laidoneri nimeline invaliidide kapital oli Eesti esimesel iseseisvusajal eksisteerinud fond, mille eesmärk oli mälestada Vabadussõda ja selle juhti Johann Laidoneri. Fond toetas Vabadussõjaga seotud inimesi, näiteks haavatuid.
Fond asutati 1921.
Mart Soidro
Ta on alates 2004. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Parim lihaveisekarjakasvataja
Parima lihaveisekarjakasvataja aunimetuse andmiseks võivad kandidaate esitada Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu, Veterinaar- ja Toiduamet, Eesti Põllumajandusloomade Jõudluskontrolli AS, Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut, Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda, Eestimaa Talupidajate Keskliit.
Kindral Laidoneri nimeline invaliidide kapital
Fondi haldas Siseministeeriumi juures tegutsev komitee, mille auesimees oli Johan Laidoner.
Kaitseväe keskhaigla
Kaitseväe keskhaigla oli Tallinnas, Liivalaia tänav 110 tegutsenud Eesti kaitseväe haigla. Juhkentali sõjaväehospidali hoonetes. thumb|Kaitseväe keskhaigla hoone pisi| Haigla asutati 1918 nime all Sõjaväe haigemaja. Aastast 1927 kandis haigla nime Kaitseväe keskhaigla.
Peale kaitseväelaste raviti haiglas tasu eest ka tsiviilisikuid.
1940. aastal asus 25. juulil hoonesse NSV Liidu Punaarmee 65. erilaskurkorpuse hospidal.
Saint-Martin-Boulogne
pisi|Saint-Martin-Boulogne'i kirik
Saint-Martin-Boulogne on põllumajanduslik ja kergetööstuslik eeslinn Boulogne-sur-Merist idas, teede N42 ja D96 ristumiskoha ümbruses. Autoroute A16 liiklussõlmed 30 ja 31 asuvad valla piirides.
pisi|tühi|
Jaan Muna
Jaan Muna (sündinud 30. aprillil 1942 – 28. veebruar 2023) oli eesti elektriinsener ja Tartu ühiskondlik aktivist.
Kambja juurtega Jaan Muna õppis Tartu 8. Keskkoolis, kuid ei lõpetanud seda. Kohustusliku ajateenistuse Nõukogude sõjaväes läbis ta Ida-Saksamaal. Ta õppis hiljem Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse elektrifitseerimist. Hiljem töötas ta veerand sajandit Tartu Leivakombinaadis.
Muna on paistnud silma arvukate kõnede ja muude sõnavõttudega nii Tartu linna kui ka kogu Eestit puudutavates küsimustes   , samuti portatiivsete valgusinstallatsioonidega. Sageli osales Muna mitmesugustel avamistel, kus andis üle kingitusi, ning nurgakivipanekutel, kus aitas täiendada nurgakividesse paigaldatavate ajakapslite sisu. Teda on nimetatud Tartu vaimu kehastuseks.
Viimastel eluaastatel elas Jaan Muna Liiva tänava hooldekodus Tartus ning sai liikuda vaid ratastoolis.
Ühiskondlik tegevus
Jaan Muna kuulus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Ta on üks 2004. aastal asutatud MTÜ Tartu Eakate Nõukoda asutajatest.
Tunnustus
2014. aasta Tartu linna päeval andsid Tartu linnapea Urmas Klaas ja linnavolikogu esimees Aadu Must Jaan Munale üle kodanikuaktiivsuse auhinna – klaasist muna kirjaga "Tartu kodanikuaktiivsuse klaasmuna".
Kirjandus
Jaan Munast on ilmunud mitu leheartiklit, samuti tegi Jaan-Jürgen Klaus 2013. aastal temast dokumentaalfilmi "Reaktiivkodanik Jaan Muna", mis pälvis samal aastal auhinna Theodor Lutsu filmipäevadel Palamusel ning Eesti Kinoliidu eriauhinna Vaba Vaimu priis.
Katre Pärn
Katre Pärn (sündinud 25. aprillil 1982) on eesti semiootik.
Haridus
Katre Pärn õppis aastatel 1988–2000 Avinurme Keskkoolis. Aastatel 2000–2007 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ning sai bakalaureuse- ja magistrikraadi Tartu Ülikoolis semiootika ja kulturoloogia erialal (2007. aastal kaitses magistritöö "Kinosemioloogia: kinokeele struktuur ja ühikud", juhendaja Peeter Torop). 2007. aastast on ta Tartu Ülikoolis semiootika doktoriõppes.
Töö
Aastatel 2008–2009 töötas Pärn Tartu Ülikooli semiootika osakonnas lepingulise õppejõuna. 2009–2013 oli semiootikaosakonnas algul assistent ja seejärel nooremteadur. 2016. aastast töötab ta Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna filosoofia ja semiootika instituudi semiootika nooremteadurina, on Tartu Ülikooli semiootika osakonna õppejõud ja filmisemiootika spetsialist.
Teadus- ja muu tegevus
Katre Pärn tegeleb filmi- ja meediasemiootikaga. Ta on teinud uurimistööd järgmistes projektides:
2005. aastast on ta Eesti Semiootika Seltsi ja Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni liige, 2008. aastast Society for Cinema and Media Studies ja European Network for Cinema and Media Studies liige.
2009. aastast on ta veebiajakirja Hortus Semioticus toimetaja.
2013. aastal esines ta Semiosalongis ettekande “Kuis väljendub mõte”.
Lõusa
Lõusa oli küla Simuna kihelkonnas Virumaal. Praegu asub Lääne-Virumaal Vinni valla Muuga küla territooriumil.
Katre Pärn
Teadus- ja muu tegevus
ASAP liige alates 2016. aastast.
Ta on Eesti Semiootika Seltsi (MTÜ) ja Huupmeeter OÜ juhatuse liige.
Maie Kalnin
Maie Kalnin (sünninimi Maie Lõvi; 21. august 1932 Tallinn – 15. oktoober 2015) oli eesti hambaarst, suu-, näo- ja lõualuukirurg.
Ta sündis 1932. aastal Tallinnas. Kuna tema vanemad küüditati, siis möödusid tema noorusaastad Venemaal Kirovi oblastis. 1953. aastal lõpetas ta Belaja Holunitsas (Kirovi oblastis) töölisnoorte keskkooli ja alustas samal aastal õpinguid Permi Riikliku Meditsiiniinstituudi stomatoloogia teaduskonnas, mille lõpetas aastal 1958.
Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist töötas ta Pärnu-Jaagupi haiglas stomatoloogina. Aastatel 1960–1963 oli ta aspirantuuris Leningradi Arstide Täiendusinstituudi näo-lõualuukirurgia kateedris, kaitses 1964. aastal väitekirja "Lõualuude osteomüeliidid lastel" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi.
Novembrist 1963 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli stomatoloogia kateedris assistendina ning 1973. aastast samas dotsendina. 1983. aastal kaitses ta Leningradi I Meditsiiniinstituudis väitekirja "Etioloogia ja kirurgilise ravi põhiküsimused kaasasündinud (huule-) suulaelõhedega haigetel Eestis" ja sai meditsiinidoktori kraadi.
1984. aastal valiti ta stomatoloogia kateedri professori ametikohale, aastatel 1985–1992 oli ta ka stomatoloogia kateedri juhataja. Aastatel 1993–1997 töötas ta erakorralise professori ametikohal; septembrist 1997 oli ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Ta on uurinud huule- ja suulaelõhede tekkepõhjusi ning sagedust Eestis ja nende anomaaliate kirurgilise ravi võimalusi. Tema sulest on ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni, õppevahendi ja populaarteadusliku väljaande.
Tunnustus
1997 Tartu Ülikooli suur medal
Isiklikku
Tema isa oli spordiajakirjanik Oskar Lõvi.
Üheaegsus (muusika)
Üheaegsus ehk samaaegsus ehk simultaansus (ladina keeles simul, koos, üheskoos) on muusikas objekti omadus toimuda samal ajahetkel.
Näiteks helide üheaegsus tekitab akordi.
Järgnevus (muusika)
Järgnevus ehk suktsessiivsus (ladina keeles successio) on muusikas objektide omadus paikneda või toimuda üksteise järel. Näiteks helivältuste järgnevuse tulemuseks rütm, helide järgnevuse tulemuseks on meloodia, akordijärgnevus tekitab harmoonia.
Järgnevuse vastandmõiste on üheaegsus.
Neuroturundus
pisi|Neuroturundus mõjutab alateadvust Neuroturundus on turunduse viis, mille kavandamisel kasutatakse kognitiivne neuroteaduse teooriaid ja mõõtmistehnikaid turunduseesmärkide täitmiseks.
Kognitiivse teaduse alla kuulub palju erinevaid alavaldkondi, näiteks psühholoogia ja neuroteadus, ka lingvistika ja programmeerimine, ning kõikidest nendest valdkondadest on võimalik teadmisi ammutada, et tarbijat paremini mõista ning tema reaktsioone (nii positiivseid kui ka negatiivseid) paremini mõõta.
Neurouuringud suudavad tarbijate käitumist ennustada kuni 85%.
Traditsioonilistes turu-uuringutes on tarbija käest küsitud, mida ta mõtleb ja soovib, kuid neurouuringutega on võimalik jõuda tarbija alateadvuseni. Alateadvus aga mõjutab meie ostuotsuseid tunduvalt rohkem kui teadlik kaalutlemine.
Neuroturunduse teke
Neuroturunduse termin võeti laiemalt kasutusele alles 2002. aastal, kuid teadust on selles noores valdkonnas tehtud kauem. Näiteks EEG-seade võeti kasutusele juba sada aastat tagasi, aga tükk aega olid edasiarenduste takistuseks piiratud infotehnoloogilised võimalused – andmetöötlus ei olnud veel piisavalt võimas. Kui korraks tehnoloogia kõrvale jätta, siis filosoofilises mõttes on neuroturunduse vajalikkuse juba sajandite eest sõnastanud paljud suured mõtlejad nagu David Hume ja Fjodor Dostojevski. Selleni, mida neuroteadus on avastanud viimastel aastakümnetel, on mitmed filosoofid ja kirjanikud jõudnud juba ammu – emotsioonid juhivad meie otsuseid ja me ei ole paljudest omaenda mõtetest ise teadlikud.
Neuroturunduse areng ja suurenev populaarsus on saanud võimalikuks tänu neuroteaduse kiirele arengule.
On siiski väljendatud ka muresid ja puudujääke seoses mitmesuguste eetiliste probleemidega, mis on esile kerkinud neuroturunduse kontekstis ja mis puudutavad näiteks tarbija inimõigusi.
fMRI – funktsionaalne magnetresonantstomograafia
Mõõdab hapnikurikka vere liikumist ajus ning selgitab seeläbi välja, millised ajupiirkonnad teatud stiimuli mõjul aktiveeruvad. Selle meetodi tugevuseks on väga täpne ruumiline eristuvus, identifitseeritakse kindel ajupiirkond, kuid meetod on ajaliselt ebatäpne. Verevarustuse mõõtmine on kaudne meetod, seega tekib reaktsioonide ja mõõtmise vahele ajaline nihe. Seetõttu ei saa fMRI abil testida nt telereklaamide mõju igal sekundil.
IAT – implitsiitsete assotsiatsioonide test
Reaktsioonikiiruse mõõtmise kaudu uurib inimeste alateadlike assotsiatsioonide tugevust. Sisaldab ülesanded, mille raames mõõdetakse, kui kiiresti katseisik kategoriseerib positiivseid ja negatiivseid stiimuleid.
EMG – elektromüograafia
Miimika kodeerimine põhiemotsioonideks. Kasutatakse nii tahtelise lihaspingutuste kui ka elektrostimulatsiooniga ja reflektoorselt esile kutsutud lihaskontraktsioonide tingimustes.
Emotsioonid neuroturunduses
Tugevamad/sügavamad emotsioonid (higher-order emotions) on tunded, millele turundajad tegelikult apelleerima peaks, et mõjutada tarbijate väärtushinnanguid ja suurendada brändilojaalsust. Need emotsioonid kestavad kaua. PR ja sündmusturundus on tavaliselt kõrgemate emotsioonide tekitamisele keskendunud. Reklaamid, mis tekitavad kõrgemaid emotsioone, loovad brände.
Neuroturunduse plussid
Näiteks KitKati šokolaadi reklaamis, kus humoorikad noormehed söövad šokolaadi, saab tarbija end nendega samastada. Väline mõjuavaldaja (impression) on seega samastumine. Samal ajal mõjutab tarbijat (expression) hoopis enam see, et reklaamitegelased rääkisid suu täis ning tarbijal oli võimalik kuulda šokolaadi krõmpsumist. Kui seni on valdavalt arvatud, et lapsed ja loomad muudavad reklaami efektiivseks, siis USA-s tehtud neuroturunduse uuringud on näidanud, et laps võib jääda hoopis tähelepanuta, kui reklaami/ajakirja esikaanel on noor ema koos lapsega ning tuntud laulja pidulikus kleidis. Naiste võrdlusmoment on tarbija jaoks informatiivsem ning mõjukam kui laps samal reklaamil. Kui tarbijate fookusgrupiuuringutes väidetakse üht, siis neurouuringud tõestavad teist: näiteks naised usaldavad reklaamis rohkem mehe häält ning mehed enamasti naise häält.
Saint-Martin-Choquel
pisi|Saint-Martin-Choquelis
Saint-Martin-Choquel on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Martin-Choquel asub u. 21 km Boulogne-sur-Merist kagus, maantee D204 ääres.
pisi|tühi|
18. sajand Eestis
18. sajand Eestis oli periood Eesti ajaloos, osa Eesti varauusajast ja uusajast. pisi|Kaart Rootsi, Taani ja Poola valdustest 1700. aastal. [[Nicolas de Feri kaart aastast 1700]] pisi|Euroopa kaart 1706. aastal pisi|Lahingutegevus Põhjasõjas aastatel 1700–1709 vasakul|pisi|[[Rootsi kuningas (1697–1718) Karl XII]] vasakul|pisi|[[Vene tsaar (1682–1721), Venemaa keiser (1721–1725) Peeter I]] pisi|Kesk- ja Ida-Euroopa kaart pärast põhjasõda. [[Johann Baptist Homann, 1720]]
Põhjasõda
pisi|Põhja-Euroopa poliitiline kaart pärast põhjasõda (1730. aastatel)
Wartislaw IV
thumb|
18. sajand Eestis
Põhjasõda
, Põhjasõda Eesti alal, Läänemereprovintsid 1700. aasta septembris tungisid Vene tsaaririigi tsaar Peeter I juhitud väed Alutagusele ja asusid Narvat piirama. Rootsi kuningas Karl XII kiirustas aga oma peavägedega Eestisse ning lõi venelasi 19. novembril Narva lahingus. Kuigi Rootsi vägede üks lahinguplaan oli ka sõja jätkamine Venemaa vastu, otsustas Karl siiski liikuda lõunasse, August II Tugeva vägede vastu, ning lahkus Eestist 1701. aasta alguses.
Wartislaw IV
Wartislaw IV või Vartislav IV (enne 1290 – 1. august 1326) oli Pommeri-Wolgasti hertsog 1309. aastast kuni oma surmani. Ta oli Pommeri hertsogi Bogislaw IV ja selle naise Margarethe ainus poeg.
18. sajand Eestis
Põhjasõda
Eesti idapiiril puhkesid seejärel lahingud pealetungivate Vene vägedega, kui Vene väed tungisid Lõuna-Eestisse. Septembris toimusid lahingud Räpinas, Kasaritsal ja Rõuges. Kasakate, tatarlaste ja kalmõkkide rüüsteretked toimusid eriti Aluliina piirkonda.
Wartislaw IV
Vartislaw IV abiellus Lindow-Ruppini krahvi Ulrich I tütre Elisabethiga; nad said kolm poega: Bogislaw V, Barnim IV ja Wartislaw V.
18. sajand Eestis
Põhjasõda
1702. aastast hakkasid Vene väed saavutama ka edu: venelased võitsid Erastvere ja Hummuli lahingud, millele järgnesid põhjalikud rüüstamised Pärnumaal, Tartumaal ja Mõniste piirkonnas.
Wartislaw IV
1309. aastal sai Vartislav IV oma isa asemel Pommeri-Wolgasti hertsogiks ja 1317. aastal sai Brandenburg-Stendali markkrahvilt Waldemarilt lääniks Schlawe ja Stolpi maad. Pärast Valdemari surma 1319. aastal oli tema alaealine nõbu ja pärija Heinrich II Vartislavi eestkoste all, kuid tema plaanid saavutada võim Brandenburgi üle purustas Saksamaa kuningas Ludwig IV, kes andis margi 1323. aastal lõpuks oma pojale Ludwig V-le.
18. sajand Eestis
Põhjasõda
1703. aastal toimus tsaar Peeter I väejuhi Boriss Šeremetevi rüüsteretk läbi Eestimaa; rüüstetegevusest jäävad enam-vähem puutumata ainult Harjumaa, Läänemaa, Pärnumaa kesk- ja põhjapoolsed alad ja saared, seega vähemviljakad maaosad. Vangistatakse palju talupoegi, eriti arvukalt lapsi, saates neid Ukrainasse. 1703/1704. aasta talvel toimusid korduvad Vene vägede rüüsteretked Narva ümbruskonda. 1704. aastal vallutasid venelased Tartu (13. juulil) ja Narva, millega Eesti idapoolne osa läks nende kontrolli alla. Narva vallutamisele järgnes linna rüüstamine Moskoovia sõdurite poolt tsaar Peetri enda juhiste kohaselt.
Wartislaw IV
1321. aastal sõlmis Vartislav oma emapoolse onu Rügeni vürsti Wizlaw III-ga pärimislepingu ja nägi pärast tema surma 1325. aastal võimalust ühineda Rügeni vürstkonnaga, siis Taani lään. Kuid Taani kuningas Christoffer II läänistas endistest lubadustest hoolimata Mecklenburgi ja Werle vürstidele, vallandades seeläbi pärilussõja, milles Vartislavi alaealised pojad pidid kuningas Christofferi vastase Holsteini krahvi Gerhard III ja Pommeri-Stettini hertsogi Barnim III toel võitlema pärandi eest, kuni Mecklenburg 1328. aastal Rügenist loobus.
18. sajand Eestis
Põhjasõda
Aastatel 1707–1708 toimusid Vene ratsaväe rüüsteretked, pärast Rootsi vägede kaotust Poltaava lahingus (1709) jätkus aktiivne sõjategevus Eestimaal ja 1710. aastal kapituleerus Tallinn Vene vägede ees. 1709–1710 vallutasid Vene väed Eestimaa ja Liivimaa kubermangu. Alistumislepingutes jäeti baltisakslastele väga suured privileegid (Balti erikord), et neid enda poole meelitada. 1721. aastal kinnitati Uusikaupunki rahuga Baltikumi Venemaa koosseisu kuulumist ja baltisakslaste suuri privileege. pisi|Venemaa keisririigi territooriumid 1730. aastal, [[Läänemereprovintsid ja piirialad Rzeczpospolitaga]] pisi|Eestimaa ja Soome, [[Vene-Rootsi sõda (1741–1743)|Vene-Rootsi sõja (1741–1743) ajal 1742. aastal]]
Eesti ala Vene võimu all
pisi|Eesti-, Liivi- ja [[Kuramaa hertsogiriik|Kuramaa hertsogiriigi kaart 1746. aastast]] ja Riia kubermang Alates 1710. aastast oli kogu Eesti ala ühendatud Venemaa keisririigiga. Varsti pärast Uusikaupunki rahu taastati senine halduskorraldus, millega Põhja-Eesti kuulus Tallinna ja Lõuna-Eesti koos Põhja-Lätiga Riia kubermangu. Sõda ja epideemiad olid maad rängalt laastanud, nii et Eesti võis olla kaotanud kuni kolmveerandi oma elanikkonnast. Sõjajärgsetel aastatel algas siiski peagi taastumine, mis jõudis lõpule 18. sajandi keskpaigaks.
Baltisaksa aadlile oli 18. sajand, eriti selle esimene pool, küllaltki soodne aeg, sest Peeter I oli baltisakslastele andnud väga laiad privileegid ning tagastanud Rootsi ajal riigistatud mõisad. 30. septembril 1710 kinnitas Peeter I Liivimaa rüütelkonna ja 1. märtsil 1712 Eestimaa rüütelkonna eriõigused. Lõplikult kinnitati need Uusikaupunki rahuga 1721. aastal. vasakul|pisi|Venemaa keisrinna (1762–1796) [[Katariina II]] Vene riik kasutas osavalt ära Rootsi riigi enne põhjasõda läbi viidud mõisate reduktsiooni käigus tekkinud pingeid Rootsi krooni ja aadlike vahel. Peeter I lubas redutseeritud mõisad aadlikele tagastada. 1710. aastal esitatud kapitulatsioonides nõudsid Eesti- ja Liivimaa rüütelkonnad mõisate ennistamist õiguspärastele omanikele. Seda korrati 1721. aasta Uusikaupunki rahulepingus. Ehkki õiguslikult sai mõisaid tagastama hakata alles pärast rahulepingu sõlmimist, toimus tegelik restitutsioon tunduvalt varem. Esimesed mõisad tagastati juba 1710. aastate alguses. Vene riik nõudis truudusvande andmist ja mõisnikud pidid kohapeale elama asuma. Viimasest ei olnud huvitatud Rootsi kõrgaadlikud, kes eelistasid jääda Rootsi. Seepärast neile enamasti mõisaid ei restitueeritud või kui ennistatigi, siis müüsid nad need kiiresti maha. 1721. aastal loodi restitutsioonikomisjonid. Restitutsioon viidi lõpule enamjaolt 1720. aastate lõpuks. Restitutsiooni otsese tulemusena taastus aadli maavaldus.
1712. aastal avaldas Eestimaa kubermanguvalitsus publikaadi, mille alusel võis igaüks oma pärisorje, ka neid, kes olid tema juures olnud enne 1690. aastate näljaaega, välja nõuda. 1731. aastal avaldas Eestimaa kubermanguvalitsus maapäeva nõudel ja tema projekti alusel publikaadi, milles märgiti, et keegi ei tohi talupoega (ega muud lihtinimest), kui tal pole vastavat luba, enda juures varjata, tabatud pagejat võis mõisnik karistada esimese ja teise katse puhul kodukari korras, kolmandal korral tuli pageja anda kohtuvõimude kätte. Pagejate vangistamine ja väljanõudmine kuulus haagikohtunike ülesannete hulka. Oma kubermangu piirides oli pagejate kättesaamine lihtsam, väljastpoolt oli see peaaegu või täiesti lootusetu, sest tööjõudu ei tahetud välja anda. 1740. aastatel püüti näiteks pagenuid Venemaalt kätte saada, kuid vastav aktsioon lõppes peaaegu tulemusteta. Venemaa jäi ka edaspidi eriti Eestimaa idaosa talupoegadele heaks pagemiskohaks, kuhu mindi isegi terve perega. 18. sajandi teisel poolel sagenes pagemine Soome.
Eesti ja läti talupojad polnud siiski täiesti õigusteta seisundis. Võrreldes Rootsi ajaga oli talupoegade olukord aga raskem ja nende üksikud protsessid aadlike vastu lõppesid enamasti kaotusega. Ühe sellise tulemuseks oli Roseni deklaratsioon 1739. aastal, selles esitatud äärmuslikud seisukohad talupoegade täielikust kuulumisest aadli omavoli alla ei peegeldanud siiski reaalselt valitsevat olukorda ning ka tsaarivalitsus püüdis deklaratsiooni autori meelehärmiks sellist olukorda pärast selle avaldamist igati vältida.
Vennastekoguduse liikumine
1736. aastal alustas tööd Võhandu jõele rajatud Räpina mõisa paberivabrik.
Asehaldurkondade moodustamine
vasakul|pisi|Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner (1783–1792) [[George Browne. Liivimaa kindralkuberner (1762–1783) ja Eestimaa kindralkuberner (1775–1783)]] ja Riia asehaldurkond Alates Venemaa keisrinna (1762–1796) Katariina II ajast hakkas Venemaa keisririigi keskvõim oma huve baltisakslastele jõulisemalt peale suruma, mille tulemuseks oli asehalduskorra kehtestamine Balti kubermangudes 1783. aastal, keskused olid Tallinnas ja Riias. Katariina ja Liivimaa kindralkuberner George Browne püüdsid parandada ka talupoegade olukorda, Liivimaa kubermangus oli sellel rohkem edu kui Eestimaal.
1764. aastal tegi Venemaa keisrinna Katariina II ringreisi Tallinna ja Riia kubermangus. Keisrinna sõitis Peterburist välja 20. juunil. Esimese vastuvõtu organiseerisid Eestimaa rüütelkond ja Narva bürgermeister Narvas. Tallinnas ehitati keisrinna auks triumfivärav, millel oli kiri "Katariina II-le, Isamaa Emale, võrreldamatule" ("Екатерине II, матери Отечества, несравненной"). Paar päeva hiljem suundus keisrinna Paldiskisse sealse sõjasadama ülevaatuseks ja seejärel Riiga, kust lahkus 15. juulil Peterburi, sest 5. juulil oli toimunud troonipretendendi Ivan VI põgenemiskatse ja tapmine.
1765. aastal anti välja kindralkuberner G. Browne'i koolipatent, mille järgi võisid vanemad, kes oskasid lugeda ja tundsid katekismust, oma lapsi kodus õpetada. Vähemalt viie adramaa suurused mõisad pidid asutama kihelkonnas õppimist võimaldava kooli. Õppetöö pidi kestma mardipäevast lihavõtteni.
1766. aastal anti välja keisrinna Katariina II ukaas, millega lubati Eesti- ja Liivimaa mõisnikel osa võtta viinahangetest Peterburi.
Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus
Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus (kuni 2007. aastani Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistlus) on alates 1995. aastast iga kahe aasta tagant korraldatav näidendivõistlus, kus tunnustatakse parimaid eesti autorite näidendeid.
18. sajand Eestis
Asehaldurkondade moodustamine
1775. aastal nimetati Riias resideeriv senine Liivimaa kindralkuberner George Browne ka Eestimaa kindralkuberneriks. pisi|Tallinna ja Riia asehaldurkonnad, [[Otto Friedrich von Pistohlkorsi kaart 1783]] Asehalduskorra laiendamise (1783) järel Baltimaades pandi ka Eestimaal Katariina II poolt maksma ka Vene aadlikorraldus (1786). Loodi kubermangu Eestimaa rüütelkonna seisusliku omavalitsuse aadlimarssali koht Liivi- ja Eestimaal kaotatud maamarssali, ehk Eestimaa rüütelkonna pealiku koha asemele ja osalt ka kaotatud maanõunikkude-kolleegiumi funktsioonide täitmiseks. Aadlimarssal valiti kreisimarssalite poolt ja hulgast 3 aastaks ning aadlimarssali ülesandeks oli kubermangu aadlikogu istungeil tehtud otsuste teostamine, maa postiasjanduse korraldamine, aadli rahaasjade jne. juhtimine ning aadli huvide kaitse. Aadlimarssali koht kaotati 1796. aastal koos asehalduskorraga.
3. mail 1783 kuulutas Katariina II kõik Eesti- ja Liivimaa eravalduses mõisad nende valdajate pärusomandiks, kõrvaldades sellega aastakümneid mõisnikke ärevuses hoidnud reduktsiooniohu. Samas kaotati Läänemere kubermangude senine Venemaast erinev maksusüsteem. Eesti- ja Liivimaale laiendati Venemaal juba Peeter I aegadest käibel olnud pearahamaks. Mõisnik pidi iga talle kuuluva talupoja eest tasuma aastas 70 kopikat, linlase pearahaks kehtestati 1 rubla ja 20 kopikat, kaupmehed pidid maksma aastas 1% oma kapitalist.
Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus
Võistlust rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
18. sajand Eestis
Asehaldurkondade moodustamine
Pearahamaksu kehtestamine nõudis hingeloenduste korraldamist Eesti- ja Liivimaal. Esimene loendus korraldati põhiliselt 1782. aasta esimesel poolel. Eestis elas loenduse andmetel 485 000 inimest, nendest Tallinna kubermangus 205 000. Mehi ja naisi oli praktiliselt võrdselt. Talupojad moodustasid rahvastikust üle 90%, aadlikud umbes 1%. Linnades elas umbes 23 500 inimest ehk 5%. Põhjasõja ajal ning 1711. aastal ja 1712. aastal levinud katkuga seoses hukkus suur osa Eestimaa rahvastikust. Alates 18. sajandi viimastest aastakümnetest kasvas rahvastik hingeloenduste kohaselt järgmiselt: IV hingede revisjoni ajal (1782) ulatus rahvaarv Eestimaal umbes 205 000-ni, V ajal (1795) u 220 000-ni, VII ajal (1816) 240 000-ni, VIII ajal (1834) u 285 000-ni ja IX ajal (1850) u 300 000-ni
Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus
Kaks esimest (1995 ja 1997) võistlust toimusid kahes voorus - esimesse vooru tuli esitada ideekavandid, millest žürii valis välja parimad ja need kirjutati autorite poolt valmis näidenditeks, millest parimaid auhinnati. 1999. ja 2001. aasta võistlusele oodati kohe juba valmis tekste. 2002. aastal toimus erakorraline laste- ja noortenäidendite võistlus, millest kujunes eraldi traditsiooniline näidendivõistlus (järgmised laste- ja noortenäidendite võistlused on toimunud 2010. ja 2018. aastal).
18. sajand Eestis
Asehaldurkondade moodustamine
Venemaa keisrinna Katariina II ukaasiga 5. juunist 1783 moodustati Tallinna kubermangu endise nelja maakonna asemel viis maakonda, selleaegse saksa asjaajamiskeele kohaselt kreisi: Tallinna kreis, Paldiski kreis, Haapsalu kreis, Paide kreis, Rakvere kreis.
pisi|300px|[[Riia asehaldurkond|Riia asehaldurkonna kaart 1792. aastal. Venemaa keisririigi kaartide atlas, Aleksandr Mikhaylovich Vilbrekht. Riia asehalduskonnas Eesti alad: Valga kreis, Võru kreis, Tartu kreis, Viljandi kreis, Pärnu kreis ja Kuressaare kreis]] Riia asehaldurkonnas muudeti mitmeid maakondi väiksemaks ja moodustati uusi: Pärnu maakonnast eraldati Viljandi maakond, Tartu maakonnast Võru maakond ja Cēsise maakonnast Valga maakond. Võru sai 1784. aastal linnaõigused, kui Võru rüütlimõisast sai maakonnakeskus. Asehalduskorra ajal moodustati ajutiselt ka kolm uut maakonda: Riia maakond, Võnnu maakond ja Pärnu-Kokenhuseni maakond, kuid lõpuks jäid: Riia kreis, Võnnu kreis, Volmari kreis, Valga kreis, Võru kreis, Tartu kreis, Viljandi kreis, Pärnu kreis, Kuressaare kreis.
1785. aasta linnaseadusega loodi linnade valitsemiseks seniste raadide asemele linnaduumad, kuhu valiti esindajaid ka vähem jõukatest kihtidest. Valimisõigus anti kõigile majaomanikele, sõltumata rahvusest ja tegevusalast. Linnakodanike hulka loeti suurem osa linnaelanikest, välja arvatud teenijad ja pärisorjad. Kodanikud jagunesid kuude klassi, nende liigitamisel oli määrav kodaniku-elaniku poolt deklareeritud varanduse suurus. 1785. aasta linnaseadusega kaotati tsunftisundus käsitöö põhialadel. Linnaseadus kohustas linnavalitsust sisse seadma kinnisturaamatud, |kinnistute registrisse tuli kindlate numbrite all registreerida kõik linna majad ning muud hooned, krundid ja vabad maad. Eestimaa kubermangu maapiirkondades asuvate mõisate omandisuhteid reguleeris ja kinnitas aga Eestimaa ülemmaakohus.
Politsei ülesandeid maakondades asus täitma alamkohus, linnades politseivalitsus. Senine kohtusüsteem asendati uuega: talupoegade jaoks asutati alamkorrakohus ja ülemkorrakohus, aadlike jaoks kreisikohus ja ülemmaakorrakohus. Teise astme kohtus seati ametisse prokurörid, kes allusid kubermangu peaprokurörile. Reformi täiendas armuandmiskirjade kasutuselevõtt.
1786. aastal anti välja rahvakoolide määrus (Устав народных училищ), mille alusel moodustati kõigist seisustest lastele kubermangulinnades neljaklassilised ülemrahvakoolid ja (maakonna) kreislinnades kaheklassilised vene õppekeelega alamrahvakoolid. Baltimaade maakonnalinna­des jäid venekeelsed alamrahvakoolid ilmselt avamata, sest andmed nende avamisest ja olemasolust puuduvad. 1787. aastal andis Liivimaa kindralkuberner Georg Browne välja täiendava koolipatendi, milles nõuti, et ka igas Eestimaa kubermangu kihelkonnakeskuses tegutseks kihelkonnakool ja igas mõisakogukonnas mõisa- või külakool. Seadus määras ka trahvi mõisaomanikule, kes ei tahtnud täita talle määratud kohustusi.
18. sajandi lõpul avaldati esimesed mõisnike nn. eraseadused ehk eraõigused. Esimese Berend Johann von Uexkülli koostatud eraseaduse kehtestas parun B. J. v. Uexküll Vigalas Läänemaal 1789. aastal, teise E. L. v. Toll Ääsmäe ja Pajaka mõisas Harjumaal 1790. aasta sügisel, kolmanda O. Fr. Stackelberg Alliku ja Rava mõisas Järvamaal 1791. aastal ja neljanda P. Fr. of Löwis Kandle mõisas Virumaal 1801. aastal. Ainult Kandle eraseadus nägi ette ka tee isikliku vabaduse saamiseks. Nimelt pidi peremees, kes oli 15 aastat hoolsalt talu pidanud, korralikult elanud ja polnud mõisale võlgu jäänud, saama isikliku vabaduse, kui ta maksab 60 rubla assignaatides. Ta võis jääda ka sama maa rentnikuks. Nii saadud vabadus pidi laienema ka tema alaealistele lastele, mitte aga täiskasvanutele. Talupoegade müüki Vigala, Alliku ja Rava eraseadustes ei kitsendatud; Ääsmäe eraseaduses oli see keelatud, samuti nagu talupoegade kinkimine ja pantimine. Kandle eraseaduses oli talupoegade müük piiratud, see ei võinud toimuda vastu talupoja tahtmist. Talude eluaegne kasutamine oli kindlustatud ainult Ääsmäel; Kandle mõisas oli see lubatud ainult tingimusel, et talu korralikult peetakse; Vigala, Alliku ja Rava eraseadustes ei antud selles suhtes mingeid lubadusi. Talumaa mõisastamine oli keelatud ainult Ääsmäel ja õigus talude pärandamiseks pojale, väimehele või mõnele muule seaduses ettenähtud isikule oli fikseeritud kõigis eraseadustes. Niisamuti reserveerisid nad talupojale vallasvara omandamise õiguse tingimusel, et talupojal poleks mõisale võlgu ja et ka tema muud kohustused oleksid täidetud. Ainult Ääsmäel polnud selles suhtes seatud eritingimusi. Talupojal oli seal vallasvara pärandamise õigus seadustes ettenähtud korra alusel.
Talupoegade mõisakoormised olid fikseeritud vakuraamatutes. Kodukariõigust piirati, va Alliku ja Rava eraseadus kus kodukariõigust ei piiranud. Kõigi eraseaduste alusel kutsuti ellu vallakohtud, mis koosnesid talupoegadest. Vallakohtu kompetentsi läks rida küsimusi, mis olid seni olnud mõisniku ja mõisavõimude lahendada, nagu pärandusküsimused, talupoegade omavahelised tülid, sulaste ja teenijatüdrukute jagamine talude vahel jne. Vallakohus võis määrata seaduses ettenähtud piirides rahatrahvi, kehalist või siis inimest alandavat karistust.
1795. aasta detsembris võttis Eestimaa Maapäev vastu otsuse milles rõhutas, et mõisnikud pole õigustatud nõudma talupoegadelt rohkem koormisi, kui need seniste vakuraamatute järgi on kohustatud tegema. Kui peale nende nn. ordinaarsete koormiste on vaja nõuda veel mõningaid erakorralisi töid, siis tuleb vastavalt muid töid ära jätta, vähendada vahuraha või kohusmaksu. Ainult lisavoore võis nõuda ilma kompensatsioonita. Vakuraamatuisse olid aga märgitud ainult iganädalased rakme- ja jalapäevad, vakuraha, kohusmaks ja vakujaosed, laialt levinud abitegu aga mitte.
Põllumajandus
Karjakasvatus teenis olulisel määral teraviljakasvatuse ülesandeid, andes põldudele väetist sõnniku näol, varustades põllumajandust tööloomadega jne. Põllumajanduslikest kultuuridest kuulus endiselt esikoht rukkile, millele järgnesid oder, kaer ja vähesel määral nisu. Peale teravilja kasvatati Eestimaal hernest, uba (peamiselt aias), tatart, läätse, lina, kanepit (aias), naerist, kapsast ja humalat (aedades) jne. Kartulikasvatus hakkas mõisates juurduma alles 18. sajandi teisest poolest, 1782. aastal saadi kartuleid 764 tündrit, 1797. aastal 14 411 tündrit, 1822. aastal juba 29 112 tündrit.
pisi|300px|18. sajandi Euroopa kaart (1789). [[Franz Johann Joseph von Reilly]]
Tööstuse areng
Pärast põhjasõda on teada 21 klaasi tootmisega seotud manufaktuuri Eestis, näiteks Vana-Põltsamaa mõisas, Puurmani mõisas, Kärevere mõisas ning Laeva mõisas. Erinevalt Lääne-Euroopast, kus talupojad olid juba vabad, töötasid Eestis nagu ka mujal Venemaal pärisorjad. Sellegipoolest jäi manufaktuuritööstus Eestis üsna tagasihoidlikuks, mida põhjustaski pärisorjus, sest see ei lasknud talupoegadel oma ettevõtlikkust rakendada. ,
Eesti- ja Liivimaa kubermang
ja Liivimaa kubermang Keisrinna Katariina II surma järel Venemaa keisriks saanud keisri Paul I juures saavutasid kohalikud seisused 1796. aastal asehaldurkorra tühistamise, kuna uus halduskorraldus oli vastuolus Uusikaupunki rahuga Läänemereprovintsidele tagatud autonoomiaga. Asehalduskorra haldus- ja valitsemiskorralduse muudatused jõustusid 1797. aastal. Erinevalt asehalduskorraeelsest ajast hakati nüüd Balti kubermangudest nekruteid võtma.
Infoleht
Infoleht on/oli mitme väljaande nimi:
Mustmadu
Mustmadu (Pseudechis) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Mustmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Austraalias ja Uus-Guineas.
Kokkupuuted inimestega
Mustmadude perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib, olenevalt liigist, kas kerge, mõõduka või ka raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudechis seisuga 09.03.2014.
Christoffer II
pisi|Christoffer II. Christoffer II (29. september 1276 – 2. august 1332) oli Taani kuningas ja Eestimaa hertsog aastail 1320–1326 ja 1329–1332.
Tema vanemad olid Taani kunings (1259–1286) Erik V ("Klipping") ja Brandenburgi Agnes.
Christoffer II järglased olid: 3 tütart, üks tütar Margareta (1305–1340) (kes abiellus 1324. aastal Brandenburgi markkrahv Ludwigi, Saksa-Rooma keiser Ludwig IV pojaga) ja Agnes, Heilwig. Pojad noor kuningas Erik (1307–1331), Otto (1310 – pärast 1347), kes kandis ühtlasi ka Eestimaa hertsogi tiitlit ja Valdemar (1320–1375) hilisem Taani kuningas Valdemar IV.
Jaan Muna (majandustegelane)
Jaan Muna (10. juuli 1862 Kavastu vald, Tartumaa – 4. jaanuar 1936 Tartu) oli Eesti ettevõtja ja majaomanik.
Jaan Muna sündis Kavastus Tähe talus perepojana. Äritegevust alustas ta linakaupmehena, hiljem asutas mitu piimatööstusettevõtet. Tema ja ta vend Peeter olid esimesed eestlased, kes valmistasid võid ja juustu ekspordiks.
Jaan Muna oli ka Tartu Pauluse koguduse asutaja ja nõukogu liige, Võru linnavolikogu liige 1907. aastal, Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi liige, Eesti Põllumeeste Seltsi näituste komisjonide kauaaegne liige jne.
Stephen R. Carpenter
pisi|Stephen Carpenter, [[ameeriklased|ameerika järveökoloog ja limnoloog]] Stephen Russell Carpenter (sündinud 5. juulil 1952 Kansas Citys) on USA järveökoloog ja limnoloog.
Ta töötab Wisconsini-Madisoni Ülikoolis zooloogiaprofessorina ja limnoloogiakeskuse direktorina. Oma teadusuuringutes on ta keskendunud mageveekogude ökosüsteemidele ja nende adaptiivsele juhtimisele. Muuhulgas on Carpenter uurinud järvede eutrofeerumisprotsesse. Tema sõnul on eutrofeerumine tõsine ökoloogiline probleem, mis võib mõjutada inimesi nende rekreatsiooni, majanduse kui ka tervise osas.
Haridus- ja töökäik
Stephen Carpenter lõpetas 1974. aastal Amherst College'i bakalaureusekraadiga bioloogias. Doktoritöö kaitses ta aastal 1979 Wisconsini-Madisoni Ülikoolis.
Carpenter töötas kümmekond aastat Indiana osariigis asuvas Notre Dame'i ülikoolis (1979–1989, algul assistendi, hiljem kaasprofessorina), misjärel naasis Wisconsini-Madisoni ülikooli, kus ta töötab tänaseni.
Eesti kullafond (Onu Bella)
"Eesti kullafond" on 2011. aastal Eesti kullafondi sarjas välja antud kogumikalbum Onu Bella lauludest.
Lugude nimekiri
CD 2
DVD
Liina Karron
pisi|Liina Karron [[Solarise keskuse Apollos esitlemas oma raamatut "Sööme kala!" Foto: Ave Maria Mõistlik, 17. juuni 2014 ]] Liina Karron (sündinud 8. augustil 1974) on eesti müügijuht ja kokk.
Ta on töötanud Sadama Turu tegevjuhina.
Looduskasutus
Loodus(e)kasutus (inglise nature management) on loodusvarade kasutamine inimkonna poolt. See hõlmab nende ammutamise, töötlemise ja taastumisvõime hoidmise.
Looduskasutus peaks lähtuma eeldusest, et loodus on tänaste ja tulevaste inimpõlvede ühisvara, mille kasutamine ei tohi olla ühekülgne, hetkekasule orienteeruv ja biosfääri stabiilsust ohustav.
Looduskasutuse teaduslik baas ühendab loodus-, sotsiaal- ja tehnikateaduste meetodeid ja andmestikku.
Taifun-K
Taifun-K või KamAZ-63968 (vene keeles Тайфун-К või КамАЗ-63968 või Камаз-63968 Тайфун) on Venemaal valmistatud soomusauto.
Meirāni
Meirāni on küla (vidējciems) Lätis Madona piirkonnas Indrāni vallas. Asub Aiviekste jõe kaldal, Riiast 195 ja endisest piirkonna keskusest Lubānast 11 kilomeetri kaugusel.
Külas on raamatukogu. Seal asuvad bussipeatused Meirānu tautas nams ja Meirāni.
Meirāni muinaskalmed ehk Sõjahauad on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Pärn ümbermõõduga 4 meetrit ja kõrgusega 15,5 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,6 meetrit ning kõrgusega 16,7 meetrit, ja pärn ümbermõõduga 3,62 ning kõrgusega 13,3 meetrit on looduskaitse all. Külla ulatub kaitsealune Lubāna-Meirāni allee.
Aastal 1989 oli külas elanikke 121, aastal 2000 aga 115. Aastal 2015 oli elanike arv 103, aastal 2017 aga 104. Aastal 2020 oli külas 98 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 92.
pisi|tühi|Meirāni raudteejaama ase
Sootiigi
Sootiigi oli Pudivere mõisa küla Simuna kihelkonnas.
Orge
Orge võib tähendada järgmist:
Puukobra
Puukobra (Pseudohaje) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Puukobrade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Sahara-taguses Aafrikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudohaje seisuga 09.03.2014.
Ārciemsi raudteejaam
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime Erkul; nime sai ta Ārciemsi mõisa järgi, mille maadel see asus. Jaama juurde kujunes väike küla nimega Ārciema stacija. Aastal 1919 sai raudteejaam tänapäevase nime. Aastal 1923 hakkas kohalik ettevõtja A. Šmuljans seal hoidma oma lokomotiivi, mis võimaldas veetava puitmaterjali veo ajal saagimist. Jaam suleti aastal 1979, pärast selle sulgemist on jaamahoone tühjalt seisma jäänud.
Aegna tulepaak
pisi|Aegna tulepaak Aegna tulepaak on tulepaak Aegnast 1 meremiil loodes asuval Vullikrunni karil.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Ajalugu
Vullikrunnil asub tulepaak erinevatel andmetel aastast 1856 või 1878.
Praegune tulepaak paigaldati Vullikrunnile 1995. aastal.
2008. aasta suvel paigaldati tulepaagile AS Cybernetica väljatöötatud ja valmistatud valge ja punase sektoriga valgusdiood-sektorlatern. Sama aasta 23. novembril purunes latern koos torni ülaosaga tormis. 30. detsembril 2008 toimetati lagunenud tulepaak helikopteri abil mandrile ning asendati uuega. See on esimene Eestis valmistatud LED-tehnoloogiaga varustatud meremärk.
Premia
Premia
Oncino
Oncino on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Oncino kõrgus merepinnast on 1220 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Oncinos asuvad järgmised asulad: Arlongo, Bigorie, Piatette, Chiotti, Paschie', Porcili, Ruata, Ruera, Sant'Ilario, Saret, Serre, Tirolo, Villa.
Infoleht (Vastemõisa vald)
Infoleht oli 1996–2005 aastatel ilmunud ajaleht, mis vahendas Vastemõisa valla uudiseid. Lehte andis välja Vastemõisa vallavalitsus. Lehte toimetas Malle Kobin.
Infolehe eelkäija oli Marjamaa.
2002 ilmus lehe vahel lisa Kildu Killud.
Smalinė
Smalinė (poola keeles Smolnica) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Pilaitė valla territooriumil. Smalinė piirneb lõunas Pilaitėga ja idas Justiniškėsega.
Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele, mis liideti Vilniusega 1996. aastal. Elamute rajamise tõttu on ala piirid hägustunud, linnaosa hõlmab ka osa linnaga liidetud Zujūnai ja Buivydiškėse küla alasid, sellal kui küla lääneossa on rajatud Pilaitė elamupiirkonnad. Lisaks uuselamutele asuvad linnaosas ka aianduskooperatiivid.
Louny
Louny (saksa keeles Laun) on linn Tšehhis Ústí maakonnas, Louny ringkonna halduskeskus. Louny asub Ohře jõe ääres, Ústí nad Labemist umbes 38 km lääneedelas ja Praha kesklinnast ligi 55 km loodes.
Louny asub merepinnast 185 meetri kõrgusel.
Lounys on sündinud tšehhi luuletaja, näitekirjanik ja tõlkija Jaroslav Vrchlický (1853–1912).
STB
STB või StB võib tähendada järgmist:
Pāle raudteejaam
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime Sepküll; nime sai ta Pāle mõisa järgi, mille maadel see asus. Jaam jäi Volmari kreisi Katriņa kihelkonda. Aastal 1913 avati jaamast lähtuv ja Staicele paberivabriku juurde viiv harutee, nii kujunes jaamast liini esimene reaalne sõlmjaam. Teise maailmasõja lahingutes sai sealne jaamahoone rängalt kannatada ja arvati raudtee inventari seast välja; seejärel läks hoone eravaldusse, tehti korda ja on kasutusel eluhoonena.
Jaam suleti aastal 1979.
Kontrast (muusika)
Kontrast on muusikas vormi kujundav kompositsioonimeetod, mis seisneb vastandlike omadustega muusikalise materjali kõrvutamises.
Kontrast võib olla näiteks rütmiline, meloodiline, harmooniline või tämbriline.
Säästev linnaplaneerimine
Säästev linnaplaneerimine (inglise sustainable urban planning) on linna terviklik planeerimine eesmärgiga rahuldada linnaelanike sotsiaalsed ja majanduslikud vajadused võimalikult väikese otsese ja kaudse energia- ja materjalikuluga, otstarbeka maakasutusega ning keskkonda kahjustamata.
Säästva linnaplaneerimise oluline osa on linnaelanike aktiivne osalemine planeerimisel. Umbes 50% maailma rahvastikust elab linnades ja nende lähiümbruses. Seega on vaja luua võimalusi inimeste mahutamiseks ja elatamiseks aga samas hoida mõju keskkonnale madal.
Säästva linna idee on jätkuks 1970. aastatel tekkinud algatustele muuta linnad inimlikumaks ja demokraatlikumaks.
Planeerimine
Asutused, poed ja teenused on toodud inimestele lähedale, et vähendada autode arvu linnas. Ühistransport on arenenud, selle hinnad madalad ja peatused toodud inimeste kodude juurde.
Richard Register
Richard Register oli esimene kes kasutas mõistet "ökolinn" oma 1987. aastal ilmunud raamatus "Ecocity Berkeley: Building Cities for a Healthy Future".
Paul F Downton
Downton on arhitekt, üks juhtivaid säästliku ja jätkumajandusliku linna teoreetikuid.
Vincent Callebaut
Callebaut on Belgia päritolu arhitekt, kes keskendub ökoloogiliste ja futuristlike linnade ja ehitiste projekteerimisele. Need projektid hõlmavad paljusid jätkusuutlikkuse aspekte, näiteks taastuvenergiat ja linnasisest põllumajandust. Mitmed tema projektid kaasavad mitmekorruselisi hooneid, kus kasvatatakse taimi ja mis toodavad endale ise energiat.
Näiteid linnadest
Turu linn Soomes üritab 2040. aastaks saavutada neutraalse ökoloogilise jalajälje.
Brunch
pisi|Tüüpiline brantširoog Brunch (vahel ka brantš) on hiline hommikusöök hommikueine ja lõuna asemel, mille kõrvale tarbitakse vahetevahel ka alkohoolseid jooke (tavaliselt šampust või kokteile). Brunchi süüakse vahemikus 9.30–11.59 ning selle alged on briti rebasejahtijate juures. Sõna "brunch" on portmonee ingliskeelsetest sõnadest "breakfast" (hommikusöök) ja "lunch" (lõunasöök), Inglismaal võeti see kasutusele 19. sajandil.
Säästev linnaplaneerimine
Näiteid linnadest
Saksamaal on mitmed linnad seadnud eesmärgiks saavutada säästliku keskkonna. Näiteks Freiburgi on tihti kirjeldatud kui rohelist linna. Mitmed projektid on käimas ka Hannoveris, Münchenis, Hamburgis ja Frankfurdis.
Rootsi linn Norra Älvstranden on jätkusuutlik, väikese ökoloogilise jalajäljega linn, kus ehitatakse passiivmaju ja on välja töötatud korralik taaskasutussüsteem jäätmete jaoks.
Bafuti linn Kamerunis töötab selle nimel, et saada 2020. aastaks ökolinnaks projekti "Bafut Council Eco-city" abil.
Melbourne Austraalias on viimase 10 aasta jooksul täiendanud ja parandanud ühistranspordi võimalusi ning loonud linna autovabad piirkonnad.
Viited
Urban planning
Anastass Mikojan
Anastass Ivanovitš Mikojan (vene Анастас Иванович Микоян; armeenia Անաստաս Հովհաննեսի Միկոյան; 25. november/vkj 13. november 1895 Sanahin Thiblisi kubermang – 21. oktoober 1978 Moskva) oli armeenia päritolu Nõukogude Liidu riigitegelane.
1935–1966 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Külastas suvel 1965 Eestit ja viibis aukülalisena üldlaulupeol.
Mikojani noorem vend Artjom Mikojan oli lennundusinsener, kes koos Mihhail Gurevitšiga rajas 1939. aastal Mikojan-Gurevitši lennukikonstrueerimisbüroo.
thumb|left|250px|Anastass Mikojan, [[Jossif Stalin ja Grigori Ordžonikidze (1924)]]
Sarjas Loomingu Raamatukogu ilmus 1980. aastal 14. numbrina Anastass Mikojani raamat "Mälestusi Leninist" Jüri Ojamaa tõlkes.
Kordus (muusika)
Kordus on muusikas vormi kujundav kompositsioonimeetod.
Korduda võib üksik heli (repetitsioon), meloodia, akord või muu muusikaline struktuur.
Kordus võib olla regulaarne või mitteregulaarne.
Kordus võib olla täpne või varieeritud.
Korduse tähistamiseks noodikirjas kasutatakse noodikirja märke:
Aprilliülestõus
Aprilliülestõus (bulgaaria keeles Априлско въстание) oli 1876. aastal puhkenud bulgaarlaste mäss Osmanite riigi vastu.
Osmanite regulaararmee ja bašibuzukkide üksused surusid ülestõusu kiirelt maha, põhjustades Euroopas rohkelt protestilaineid. Paljud haritlased nimetasid seda mässu „Bulgaaria metsikusteks jõledusteks". Sellele vaatamata viis ülestõus Bulgaaria iseseisvumiseni ja Türgi ikkest vabanemiseni 1878. aastal.
Ernst Carlsen
Ernst Søren Terman Detlef Carlsen (23. mai 1875 – 5. august 1961) oli ajavahemikul 13. märts 1926 – 3. mai 1938 Eesti peakonsul Taanis.
Õnneli Matt
pisi|Õnneli Matt
Alates 2007. aastast on ta Kaitseliidu Tallinna maleva tegevliige.
Õnneli Matt on õigusbüroo ÕIGUSNÕU (asutatud 2004) tegevjuht ning juristina keskendunud perekonnaõiguse ja lepitusmenetluse valdkonnale.
Õnneli Matt sattus laiema ühiskondliku tähelepanu alla 2020. aastal koondades kodanikke, kes said vandeadvokaat Robert Sarve käest põhjendamatuna tunduva nõudekirja seoses oma arvamuse avaldamisega sotsiaalmeedias või kommentaariumites.
Eesti ajalookirjanduse aastapreemia
Auhinna väljaandmise algatasid Eesti Ajalooarhiiv ja TA Ajaloo Instituut.
Tartu muinsuskaitsepäevad
Tartu muinsuskaitsepäevad olid 14.−17. aprillini 1988 Tartus toimunud Eesti Muinsuskaitse Seltsi muinsuskaitseklubide V kokkutulek, millest kujunes esimene Eesti taasiseseisvumise suurüritus.
Eesti ajalookirjanduse aastapreemia
Preemia väljaandmise eesmärk on tunnustada Eesti parimate ajalooraamatute autoreid ning suurendada avalikkuse huvi ajaloo ja ajaloolaste töö vastu.
Tartu muinsuskaitsepäevad
Taust ja tagamaad
Muinsuste, ajaloo- ja kultuurimälestuste kaitsmisele ja kodu-uurimisele pühendunud liikumised, seltsid ja klubid olid Eestis tegutsenud juba mõnda aega ja ühendanud paljusid rahvuslikult mõtlevaid inimesi. Uute võimaluste tekkides hakati omavahel tihedamalt suhtlema, kokkutulekuid korraldama ja muid ühiseid tegevusi arendama, mis lõpuks viis Eesti Muinsuskaitse Seltsi loomiseni 12. detsembril 1987.