cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandr Fissun
Elukäik
pisi|80px|vasakul| [[Venemaa Föderatsiooni teeneline arst|Venemaa teenelise arsti rinnamärk ]]
Genealogy
Genealogy oli Armeenia koosseis, mis moodustati riigi esindamiseks 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Grupp esitas laulu "Face the Shadow", mis saavutas finaalis 34 punktiga 16. koha. Laulu pealkiri oli alguses "Don't Deny" ("Ära eita"), kuid pealkiri muudeti, kuna see pealkiri arvati liiga poliitiliseks (pealkiri vihjas armeenlaste genotsiidi eitamisele).
Liikmed
Viis grupi kuuest liikmest olid Armeenia diasporaa liikmed, igaüks erinevast maailmajaost. Kuues liige oli päriselt Armeeniast pärit.
Sattesele piiramine (1212)
Eellugu
Sellistest kavatsustest teada saanud orduvennad ja piiskop Albert lasid mässu takistamiseks vangistada mitmed vandenõus osalenud liivi ülikud, põletada maha Lielvārde ja Turaida linnuse ning lõhkuda madalamaks Holmi linnuse müüri. Suurematest linnustest jäi puutumata vaid Sattesele linnus, kus kaitsemeeskond oli juba sees. Seejärel ründasid Sattesele liivlased Siguldas paiknevaid orduvendi, kes taandusid ordulinnusesse varjule. Riialased proovisid veel kord lahendada tüli läbirääkimiste teel, ent need ebaõnnestusid taas.
Piiramine
Lõpuks otsustas Albert kokku kutsuda suure väe ristisõdijatest, orduvendadest ja talle ustavaks jäänud liivlastest. Koos liikusid nad Turaidasse ning piirasid sisse Sattesele linnuse, kuhu lisaks kohalikele liivlastele oli tulnud ka Koiva parema kalda liivlasi Vesike juhtimisel ja latgali ülik Russin. Saabuvat väge ründasid linnusest välja tunginud liivlased, haavates neist mõningaid, röövides hobuseid ja sõjavarustust, misjärel jälle linnusesse taanduti.
Piirajad kasutasid linnuse alistamiseks erinevaid meetodeid. Kiviheitemasinatega lõhuti linnuse kindlustusi ja tapeti seal olevaid inimesi ja loomi. Ambudega lasti kaitseseinal olevaid vastaseid, turvates nii ühtlasi ka neid, kes all kaevates linnusevalli õõnestajaid. Ehitati piiramistorn, mille tuul ümber ajas, misjärel uus ja tugevam torn tehti, mis õnnestus ka linnusekraavi kohale lükata. Piiramistorni ümberkukkumist oma jumalate teeneks pidanud kaitsjad ohverdasid seepeale neile koeri ja sikke ning viskasid loomade kehad kristlaste pilkamiseks linnusest välja piirajate ette.
Piiramise ajal tapeti ammunoolega teiste seas ka Russin, kes oli linnuse tipul kiivrit peast võttes kõnetanud Võnnu ordumeistrit Bertoldi rahu saamise võimaluse osas.
Lõpuks jõuti valli õõnestamisega nii kaugele, et osa linnusest ähvardas kokku variseda ja seesolijad saatsid välja rahu paluma mõned ülikud, kes aga piinamiseks vangistati. Seepeale kestis võitlus veidi aega edasi, kuni kaitsjad lõplikult alla andsid. Lepiti kokku, et piirajad linnusesse sisse ei tule, aga mässajad peavad ilmuma Riiga, et piiskop Alberti poolt ristimine taas vastu võtta. Mõned linnuses olnud ülikud võeti kohe vangidena kaasa, teistele anti käsk hiljem neile järele tulla.
Odakivi (perekonnanimi)
Odakivi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Odakivi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sandström (Kõnnu vallas ja Rapla vallas). 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Dornier Do 335
pisi|Dornier Do 335 Pfeil pisi| Dornier Do 335, hüüdnimega Pfeil (saksa keeles 'nool'), oli Teise maailmasõja aegne kahe mootoriga Saksa hävituslennuk. Lennukil oli ebatavaline konstruktsioon mootoriga ees ja taga, mis tegi sellest esimese lennu ajaks kõige kiirema õhusõiduki kolbmootoriga lennukite seas.
Ajalugu
1942. aastal võitis firma Dornier konkursi uudse konstruktsiooniga lennuki ehitamiseks. Do 335 esimene lend toimus 26. oktoobril 1943. Kui ameeriklaste väed hõivasid lennukitehase Oberpfaffenhofenis, oli 13 lennukit Do 335A juba valmis ja 15 lennukit koostamisel.
Lennuki kabiinis oli katapultiste, sihik "Revi"C12/D, raadiokompass FuG 16ZY R/T, raadiojaamad FuG 25a ja FuG 125a.
Septembris 1944 oli formeeritud spetsiaalne väeüksus Erprobungskommando 335, mille eesmärgiks oli Do 335 katsetamine sõja tingimustes. Väeüksuses olid mitu Do 335A-0 ja võib-olla A-1. Pilootide eesmärk oli taktika väljatöötamine lennuki kasutamiseks püüdurlennukina, kiirpommitajana (schnellbomber) ja luurelennukina. Jaokomandör oli kapten Alifon Majer.
Mudelid
Ehitatud:
Do 335 A-1: Ühekohaline püüdurlennuk-pommitaja
Planeeritud:
Do 335 A-2: Ühekohaline püüdurlennuk-pommitaja uue relvasüsteemiga, pikemate tiibadega ja uute mootoritega.
Do 335 A-3: Do 335 A-1 ehitatud ühekohaline luurelennuk
Do 335 A-4: Ühekohaline luurelennuk väiksema kaameraga kui olid A-3
Do 335 A-5: Ühekohaline öine püüdurlennuk, hiljem öine ja halva ilma tingimustes lendav püüdurlennuk DB603L mootoriga
Do 335 A-6: Kahekohaline öine püüdurlennuk
Do 335 A-7: A-6 pikemate tiibadega
Do 335 A-8: A-4 pikemate tiibadega
Do 335 B-2: Ühekohaline pommitaja, 2 MK 103 tiibadega ja 2 paagiga, kumbki 300 l.
Juri Samarin
pisi|Juri Samarin [[Ivan Kramskoi maalil]] Juri Samarin (3. mai (vkj 21. aprill) 1819 Peterburi – 31. märts (vkj 19. märts) 1876 Berliin) oli Eestis tegutsenud vene publitsist, filosoof, ajaloolane, ühiskonnategelane ja slavofiil.
Huvikool
Huvikool (ka huvialakool) on mingil alal hariv õppeasutus. Huvikool on nt keeltekool, loodusmaja, muusikakool, malekool.
Dornier Do 335
Mudelid
Do 335 B-4: parendatud B-1 pikemate tiibadega ja mootoriga DB603L
Do 335 B-6: öine püüdurlennuk
Do 335 B-12: Kahekohaline treeninglennuk
Do 435: Do 335 uue disainiga, pikemate tiibadega. On olemas informatsioon, et 1945. aastal oli Do 435 Lowenthalis
Do 535: He 535, Do P254 disain anti üle Heinkelile oktoobris 1944 koos reaktiivmootoriga
Do P 256: öine püüdurlennuk kahe turboreaktiivmootoriga HeS 011
Säilinud eksemplar
Tänaseks on säilinud ainult üks eksemplar Do 335 A-0 konstruktsiooninumbriga (Werknummer) 240102 ja tehase raadiotunnuskoodiga (Stammkennzeichen) VG+PH. Lennuk ehitati 16. aprillil 1945 Dornieri tehases Oberpfaffenhofenis Baieris ja hõivati liitlasvägede poolt sealsamas 22. aprillil 1945.
Pärast restaureerimist võttis lennuk osa õhušõust Hannoveris Saksamaal 1.–9. mail 1976. Pärast seda paigutati lennuk muuseumisse Münchenis, kus ta oli aastani 1988. Seejärel saadeti lennuk tagasi Silver Hilli Marylandis.
Tehnilised näitajad
pisi|296x296px|Dornier Do 335 joonis Meeskond: 1
Pikkus: 13,83 m
Kõrgus: 5 m
Juri Samarin
Riiast Peterburi saadetud "Kirjad Riiast" (avaldati 1889) sisaldasid teravat kriitikat Balti provintside iseseisvuse kohta, need levisid käsikirjas laialdaselt ning nendest sai teada ka Vene keiser Nikolai I, kes, nähes kirjades ühiskondliku rahu rikkumist, laskis autori sulgeda Peeter-Pauli kindlusse, kuid vabastas ta varsti, piirdudes noomitusega. (Teise kirjelduse kohaselt kutsus keiser Samarini valitsusringkondade laialdase pahameele tõttu isiklikult selgitusi andma, misjärel just tema sekkumise tõttu piirdus karistus kümnepäevase arestiga ning üleviimisega Simbirski kubermangu.)
Dornier Do 335
Tehnilised näitajad
Tiivapind: 37,3 m²
Juri Samarin
1853. aastal läks Samarin erru ja elas oma mõisates Samaara kubermangus ja Moskvas, kus tegeles peamiselt talupoegade probleemide, eelkõige nende pärisorjusest vabastamise projektidega. Nõrga tervise tõttu viibis Juri Samarin 1864–1876 peamiselt välismaal (Prahas, Berliinis jm), tegeledes kirjatööga.
Balti kubermangude olukorra ning nende Venemaa-sidemetega tegeles Samarin ka hiljem, avaldades rea uurimusi välismaal pealkirja all "Venemaa piirialad" ("Окраины России", 5 köidet, Berliin, 1868-76). Nende seas on väärtuslikke ajaloolisi uurimusi (nt ülevaade talurahvaküsimusest), kuid peamiselt tegelevad need Venemaa poliitika ülesannetega piirialadel. 1868. aastal avaldas ta Prahas kiirelt tuntuks saanud pamfleti "Läänemere-äärsed Vene maad. Esimene köide. Läänemere-äärsed Vene maad käesoleval hetkel" ("Русское Балтийское поморье. I. Русское Балтийское поморье в настоящую минуту").
Dornier Do 335
Tehnilised näitajad
Tühimass: 7266 kg
Täismass: 9600 kg
Juri Samarin
Teadustöö
Samarini peamine uurimisvaldkond oli elukorraldus Baltikumis ja selle ajalugu. Juba 1846 koostatud käsikirjas "Историческое обозрение уничтожения крепостного состояния в Лифляндии" (ilmus 1873) arvustas ta Baltimaade ajaloolasi ning kirjeldas eesti ja läti talupoegade rasket olukorda. Suurima väärtusega Samarini tööde hulgas on 6-köiteline sari "Vene ääremaad" (Окраины России, 1868–1876), mille I köites "Русское Балтийское поморье в настощую минуту" (1868) kritiseeris ta Balti erikorda ja privileege, nõudes nende kaotamist ja pooldades Baltimaade tugevamat sidumist Venemaaga. "Vene ääremaade" 3. köites käsitles Samarin Liivimaa talupoegade astumist õigeusku, 4. ja 5. köites võitlust õigeusklike talupoegade õiguste eest Baltikumis, 6. köites Liivimaa talurahvaküsimust laiemalt. Tööd kutsusid esile ägeda, aastakümneid kestnud poleemika vene ja Baltimaade ajalookirjanduses, millele pani alguse Tartu ülikooli ajalooprofessor Carl Schirreni raamat "Livländische Antwort" (Leipzig, 1869).
Vasile Milea
pisi|Vasile Milea Vasile Milea (1. jaanuar 1927 Lerești, Argeși maakond – 22. detsember 1989 Bukarest) oli Rumeenia sõjaväelane ja riigitegelane.
Juri Samarin
Tunnustus
Moskva Ülikooli auliige (1869).
Lille (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 700. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lille 115 naisel.
Vasile Milea
17. detsembrist 1985 kuni 22. detsembrini 1989 oli Vasile Milea Rumeenia kaitseminister.
Dornier Do 335
Tehnilised näitajad
Relvastus: 1 × 30 mm kahur MK-103 ja 2 × 20 mm kahur MG-151
Lubikaloo kasvukohatüüp
pisi|Lubikaloole iseloomulik [[Lubikas]]
Dornier Do 335
Tehnilised näitajad
Maksimaalne kiirus: 758 km/h
Lubikaloo kasvukohatüüp
Lubikaloo kasvukohatüüp asub paetasandike tasastel või kergelt nõgusatel karbonaatsetel muldadel, kus niiskusrežiim ajutiselt vaheldub. Need on märjad alad, kus vee äravool on takistunud või kuhu pinnamoe nõgususe tõttu valgub pinnavesi. Levikuala on on saartel, Lääne- ja Põhja-Eestis. Lubikaloo on saanud nime rohurindes domineerivast lubikast (Sesleria caerulea). Osaliselt sarnaneb osja kasvukohatüübiga muldade ja alustaimede poolt.
Dornier Do 335
Tehnilised näitajad
Tegevusraadius: 2050 km
Lennulagi: 11 400 m
Lubikaloo kasvukohatüüp
Puistu
Puistu moodustavad peamiselt hõredalt kasvavad männid (Pinus sylvestris), segapuistu puhul võib kasvada mändide vahel näiteks arukaske (Betula pendula), kuuske (Picea abies) ning harvemini saarepuud (Fraxinus excelsior).
Alusmets
Põõsarinne on vahelduva tihedusega ning liigirikkus on küllaltki suur. Seal esineb liike:
Bäretswil
pisi|Kohalik maastik Bäretswil on Hinwili ringkonna vald Zürichi kantonis Šveitsis.
pisi|vasakul|Kohalik villavabrik pisi|Valla kaart
Rauno Pellikainen
Rauno Pellikainen on Soome endine poksija.
Pellikainen oli kokku kolmekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1975 ja 1977–1978.
Pellikainen võitis pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel 1977. aastal Halles.
Dom Kino
alt=|raam
Dom Kino (Vene keeles Дом кино) on Venemaa telekanal. Mis näitab Vene filme ja seriaale. Kanal on nähtav Venemaal, Eestis, Lätis, Leedus, Soomes, Rootsis, Poolas, Bulgaarias, Norras, Slovakkias, Ameerikas, Türgis, Prantsusmaal ja mujal riikides.
Saksa Teaduste Akadeemiate Liit
Saksa Teaduste Akadeemiate Liit (saksa keeles Union der deutschen Akademien der Wissenschaften, lühend Akademienunion) on Saksamaa teadusakadeemiate ühendus. Akadeemiate Liit on katusorganisatsiooniks kaheksale akadeemiale. Põhiülesandeks on teha koostööd ja edendada ühiseid teadushuvisid. Erilist tähelepanu osutatakse interdistsiplinaarsele teaduskoostööle. Liitu kuuluvate akadeemiate liikmeskonda kuulub kokku rohkem kui 1900 teadlast erinevatelt teadusdistsipliinidelt.
Książniczki
Książniczki on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Michałowice vallas. Książniczki asub Krakówi kesklinnast umbes 10 km põhjakirdes.
Saksa Teaduste Akadeemiate Liit
Saksa Teaduste Akadeemiate Liit on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige.
Liidu koosseis
Liitu kuuluvad:
Allofaan
Allofaan on amorfne füllosilikaatne savi koostises olev mineraloid. Allofaani idealiseeritud keemiline valem on Al2O3·(SiO2)1,3-2·(2,5-3)H2O. Tihti sisaldab allofaan ka vaske, sagedased lisandid on veel titaan, raud, magneesium, kaltsium ja kaalium. Enamasti puudub allofaanil kristallstruktuur ja seega kuulub see mineraloidide hulka, ent selle koostises leidub vahel ka savimineraalidele omaseid kristalseid elemente; vahel sarnaneb allofaan oma struktuurilt ka kaoliniidiga. Allofaanile on iseloomulikud tema spetsiifiline infrapunaspekter ja röntgenikiirguse difraktsioon.
Tüüpiliselt tekib allofaani moonde käigus vulkaanilise klaasi ja päevakivide reageerimisel kuuma veega. Ka tekib allofaani vulkaanilisest tuhast. Kuna allofaan on suhteliselt püsiv, leidub seda ka settekivimite koosseisus, näiteks merglis. Allofaan võib moonduda halluasiidiks ja gibbsiidiks. Allofaaniga kaasnevad mineraalid on kvarts, imogoliit, vermikuliit, gibbsiit, kristobaliit, limoniit ja krüsokolla.
Mineraali kirjeldasid esimest korda aastal 1816 Tüüringis Gräfenthalis J. F. L. Hausmann ja F. Stromeyer. . See on ka allofaani tüüplokaliteet. Allofaan on nimetuse saanud kreeka keelest, kus allos tähendab teist ja phanos välimust; põhjuseks oli see, et leeklambiga kuumutamisel aine välimus muutus. Teise versiooni kohaselt tuleb nimetuse teine pool sõnast phainestai ehk läiget koguv. Aine on üsna levinud, selle Eestile lähimad esinemiskohad asuvad Koola poolsaarel, Samara oblastis ja Poolas Zabrze kaevandustes ning Nowy Sączi ümbruskonnas; arvatakse, et seda võib esineda ka Rootsis Värmlandis. Suure rauasisaldusega allofaani esineb ka Moskva ja Podolski ümbruskonnas.
Libin
Libin on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Libini valla keskus.
Mario Seidl
pisi|Mario Seidl (2016) Mario Seidl (sündinud 8. detsembril 1992) on Austria kahevõistleja.
Oja (perekonnanimi)
Oja on eesti ja soome perekonnanimi.
Mario Seidl
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel oli ta pärast hüppevõistlust esimene, kuid langes vaatamata 46 sekundilisele edumaale lõpuks neljandaks. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta 18.
Oja (perekonnanimi)
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Oja 1891 inimesel: 926 mehel ja 965 naisel. Perekonnanimede levikult on Oja 15. kohal (meeste puhul 15. kohal ja naiste puhul 17. kohal).
Mario Seidl
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistluses sai ta 13. koha.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel tuli meeskonnavõistluses taas pronksmedal. Suure mäe individuaalvõistluses oli ta taas neljas.
Maailma karikavõistlustel
Mario Seidl on osalenud 114 maailma karika etapil ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 3. märts 2019</FONT> ) ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, millest kahel korral kõige kõrgemale astmele.
Aime Pesur
Aime Pesur (aastani 1971 Aime Uueni, 1971–84 Aime Nurk; sündinud 28. oktoobril 1945 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Aime Pesur on töölise tütar.
Ndonga keel
Ndonga keel on bantu keel, mida kõneleb umbes 1 070 000 inimest Namiibias ja mõnel pool Angolas.
Aime Pesur
Elulugu
Lõpetas 1964 Tallinna 4. Keskkooli, 1969 TPI energeetikateaduskonna, 1974–77 Eesti TA aspirant, tehnikakandidaat (1980, Eesti TA), väitekiri "Keevkihiga seadmetest eraldunud põlevkivi tuhkade ja šlakkide mõningate füüsikalis-keemiliste omaduste uurimine". Oli 1972–81 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi (TEFI) põlemisprotsesside sektori nooremteadur, 1981–93 vanemteadur, 1993–95 Eesti TA Energeetika Instituudi (Eesti TA EI) soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1995–96 Eesti TA EI soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1996–2001 Eesti TA EI soojustehnika labori vanemteadur, 2002–03 TTÜ Energeetika Instituudi soojustehnika labori vanemteadur.
Ndonga keel
Soome misjonär Martti Rautanen lõi ndonga kirjakeele ja tõlkis Piibli osaliselt ndonga keelde.
Aime Pesur
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: energeetika, soojustehnika. Uurinud keevkihtkatseseadmetest saadud põlevkivituhkade ja šlakkide füüsikalis-keemilisi omadusi ja välja töötanud meetodi kristallide kontsentratsiooni määramiseks plastilistes koldešlakkides ning esmakordselt numbriliselt lahendanud plastiliste šlakkide voolamise võrrandi. Võttis osa põlevkivi poolkoksi ja põlevkivi segude keevkihis katsepõletamise esmakordsetest katsetest importkütusel töötavate katelde üleviimisel kohalikele kütustele (puit, turvas), katlamajade keskkonnamõjude uurimisel ja Eesti energeetikas ja Eesti tööstuses tekkivate kasvuhoonegaaside vähendamise võimaluste selgitamisel. Oli üks põlevkivide keevkihis gaasistamise seadme loojatest. NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal (1982). Üle 100 teadustrükise, 1 autoritunnistus, 1 kasulik mudel.
Zabara (Kalõnivka rajoon)
Zabara (ukraina keeles Забара) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv oli 2001. aastal 197. Pindala on 5,23 km².
Taarde
Taarde on eesti perekonnanimi.
Zabara (Kalõnivka rajoon)
2016. aastani oli küla nimi Tšervona Trõbunivka (Червона Трибунівка).
Taarde
Nimede eestistamisel määrati Taarde uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Grimm (Kunda-Malla vallas). Rudolf-Leopold Taarde palvel kanti Taarde perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 355 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Monique Melsen
Monique Melsen (sündinud 24. veebruaril 1951 Ettelbruckis) on Luksemburgi laulja.
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Luksemburgi lauluga "Pomme, pomme, pomme".
Söögiseen
Söögiseen on seen, mis sisaldab inimesele kasulikke aineid ja millel on head maitseomadused.
Söögiks kõlbulikke seeni leidub praktiliselt kõikjal maailmas, kuid nende korjamine ja toiduks tarvitamine ei ole kõigis kultuurides tavaks. Tähtsal kohal on seened Ida-Euroopa rahvaste ja Venemaa köögikultuuris. Linnastumise tõttu tunneb valdav osa inimesi Euroopas ja Ameerikas tänapäeval seeni halvasti, mistõttu piirdutakse pigem poest ostetud seentega, mida kasvatatakse põllumajanduslikult. Kultiveeritavate seente seas on tähtsal kohal šampinjonid ja austerservikud. Prantsuse köögi kaudu on ülemaailmselt tuntuks saanud ka trühvlid.
Söögiseente korjamiseks looduses sobivad tavaliselt vihmased suve- ja sügiskuud. Kuna seente viljakehade kasv on kiire ja eluiga lühike ning neid tarvitavad toiduks paljud loomad (kellest mitmed on inimese seisukohalt kahjurid), on seenekorjamisel oluline õige ajastus.
Seente toiduks valmistamisel on mitmesuguseid eripärasid ja seenetoitude valik on rikkalik, seetõttu on kirjutatud mitmeid seenetoitudele spetsialiseerunud kokaraamatuid. Seente tarvitamisel toiduna tuleb järgida rangelt soovitusi, kuna paljud söögiseened on tervisele kahjulikud, ebameeldiva maitsega või raskesti seeditavad, kui neid pole valmistatud õigel viisil - näiteks tuleb mitmeid seeneliike enne söömist pikemat aega madalal tulel keeta ehk kupatada. Vale valmistamise, samuti söögiseente halva tundmise tõttu esineb igal aastal Eestis seenemürgistusi. Sagedane on ka seeneallergia, mis ei lase paljudel inimestel üldse seeni süüa.
Tavaliselt ei nimetata söögiseenteks seeni, mida tarvitatakse kulinaarselt muul moel kui seene viljakeha prepareerides - näiteks pärmiseeni, millel on tähtis roll toiduainetehnoloogias leiva, mitmete piimatoodete, kääritatud jookide jms valmistamisel.
Lily
Lily on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 511. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lily 203 naisel.
Eesti kirikud
"Eesti kirikud" on Muinsuskaitseameti poolt alates 2003. aastast välja antav raamatusari.
"Eesti kirikute" sari on üks kahest Muinsuskaitseameti poolt pühakodade programmi raames kirjastatavast raamatusarjast (teine on "Eesti kirikute sisustus").
Sarja on kujundanud Ulla Säre.
Ilmumas
Sarja neljanda köitena on plaanitud välja anda Kaire Toominga, Anu Männa ja Ants Heina sulest "Eesti kirikud IV. Tallinna Oleviste kirik".
Amatrice
Tronto jõe valgalal asuva Amatrice kõrgus merepinnast on keskmiselt 955 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Amatrice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Accumoli, Campotosto (AQ), Cittareale, Cortino (TE), Crognaleto (TE), Montereale (AQ), Rocca Santa Maria (TE), Valle Castellana (TE).
Haldusjaotus
Amatrice halduspiirides on peale keskuse ka järgmised osavallad (frazioni): Aleggia, Bagnolo, Capricchia, Casale, Casale Bucci, Casale Nadalucci, Casalene, Casale Nibbi, Casali della Meta, Cascello, Castel Trione, Collalto, Collecreta, Collegentilesco, Collemagrone, Collemoresco, Collepagliuca, Colletroio, Colli, Conche, Configno, Cornelle di Sopra, Cornelle di Sotto, Cornillo Nuovo, Cornillo Vecchio, Cossara, Cossito, Crognale, Domo, Faizzone, Ferrazza, Filetta, Fiumatello, Francucciano, Forcelle, Moletano, Musicchio, Nommisci, Osteria della Meta, Pasciano, Patàrico, Petrana, Pinaco Arafranca, Poggio Castellano, Poggio Vitellino, Prato, Preta, Rio, Retrosi, Roccapassa, Rocchetta, Saletta, San Benedetto, San Capone, San Giorgio, San Lorenzo a Pinaco, San Martino, Santa Giusta, Sant'Angelo, San Tomasso, Saletta, Scai, Sommati, Torrita, Torritella, Varoni, Villa San Cipriano, Villa San Lorenzo a Flaviano, Voceto.
Loodus
Amatrice asub kõrge seismilise aktiivsusega alal. Piirkond sai tugevaid kahjustusi 2016. aasta augustis Kesk-Itaaliat tabanud maavärinas.
Suurekivi rahn
Suurekivi rahn on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Lepiku asumis.
Suurekivi rahn on pegmatiitrahn, koosneb peamiselt pruunikaspunasest ortoklassist. Rahnu mõõdud on 7,2×5,1×2,7 meetrit, ümbermõõt 18,4 meetrit. Suurekivi rahn on 22. mail 1992 võetud looduse üksikobjektina kaitse alla kui geoloogiline mälestis.
Maardu raamatukogu
Maardu raamatukogu (ka Maardu linna raamatukogu) on raamatukogu Harju maakonnas Maardu linnas aadressil Orumetsa tänav 8.
Aastast 1993 on raamatukogu praegusel aadressil (Orumetsa tänav 8).
Raamatukogus on eesti ja väliskirjanduse osakond, kaks lugemissaali, laste osakond, internetipunkt ja muuseum (linna ajaloo osakond).
Raamatukogus on trükiseid üle 77 000.
Lola (eesnimi)
Lola on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1042. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lola 57 naisel.
Mussy-la-Ville
Mussy-la-Ville on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Mussoni vallas.
Karrueche Tran
Karrueche Tran (sündinud 17. mail 1988 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja fotomodell.
Mussy-la-Ville
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Mussy-la-Ville omaette vald.
Karrueche Tran
Karjäär
Tran alustas karjääri fotomodellina. Kunagi Chris Browni tüdruksõbrana tuntud olnud Karrueche on saanud menukaks näitlejaks ja teinud filmides nii mõnegi kiitust pälvinud osatäitmise. Tema tuntumad rollid on teleseriaalides "The Bay" ja "Vanity". Trani läbimurre toimus 2017. aastal peaosaga filmis "Claws". Praegu töötab ta telekanalis Turner Network Television.
Tunnustus
Karrueche Tran võitis Emmy auhinna oma digiseriaali "Bay" eest.
Isiklikku
Karrueche Tran armastab teatrit ja en muusikat.
Krusenstern
Krusenstern (harvemini Krusenstiern, Krusenstierna) on Alam-Saksimaalt Rotenburgist pärit Eestimaa aadlisuguvõsa. Suguvõsa Eestimaa haru esiisa oli Philipp Crusius, aadeldatuna Philipp von Krusenstiern, 1746. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Eestimaa rüütelkonda.
1633. aastal saadeti P. Crusius hertsog Friedrich III missiooniga Venemaa tsaari Mihhail Fjodorovitši juurde ja 1635. aastal Pärsiasse. 1639. aastal jäi Pärsiast tagasisõidul Holsteini residendiks Tallinna ja astus hiljem Rootsi riigi teenistusse. thumb|Philipp von Krusenstiern 1649. aastal andis Rootsi kuninganna Kristiina Philipp von Krusenstiernile aadliseisuse ning talle läänistati Ohakvere ja Hagudi mõis. thumb|Adam Johann von Krusenstern
Butha-Buthe ringkond
Butha-Buthe ringkond on 1. järgu haldusüksus Lesothos.
Butha-Buthe ringkond piirneb kagus Mokhotlongi ringkonnaga, lõunas Leribe ringkonnaga ja põhjas Free State'i provintsiga Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Ooniumühendid
pisi|Orgaanilise ammooniumiooni moodustumine: [[dimetüülamiini reaktsioon happega]]
Keemias nimetatakse ooniumühenditeks (ka ooniumsooladeks) heteroaatomit (N, O, S, As, Sb, Se, Si, Ge jt) sisaldava lähteühendi protoneerumisel (liitub H+) või mingi asendusrühma (R+, X+) liitumisel moodustuvat ooniumiooni (katiooni) koos vastava aniooniga.
Cecil Bødker
Cecil Skaar Bødker (27. märts 1927 Fredericia – 19. aprill 2020) oli taani kirjanik. Ta on kirjutanud peamiselt noortele.
1961. aastal ilmus novellikogu "Øjet" ('Silm'), mille teemaks oli inimese võõrdumine loodusest.
Koonilised projektsioonid
Kooniline projektsioon on üks kaardiprojektsioonide põhiklassidest silindrilise ja tasandilise projektsiooni kõrval. Koonilise projektsiooni puhul kasutatakse siirdepinnana (pind, millele projitseeritakse maapinna ruumiline mudel (kera, maaellipsoid)) koonust. pisi|Joonis 1. Koonus siirdepinnana kas puutub või lõikab maakera referentspinda
Koonuse kasutamisel siirdepinnana ühitatakse tavaliselt koonuse telg maakera teljega. Koonilise projektsiooni puhul valitakse paralleel(id), mida mööda koonus puudutab või lõikab kera pinda, neid nimetatakse standardparalleelideks või ka puuteparalleelideks, kus moonutus puudub. Kõrvaloleval joonisel 1 koonus puutub (vasakul) või lõikab (paremal) kera mööda teatud paralleele. Joonisel 1 vasakul pool oleval skeemil asuksid standardparalleelid põhjapooluse keskmistel laiustel, paremal pool standardparalleelid asuvad üksteisest kaugel: üks põhjapoolusel ja teine keskmistel lõunalaiustel.
Kui standardparalleelid on valitud, siis kaardivõrk projekteeritakse konformsuse nõuet arvestades koonuse pinnale, mis seejärel laotatakse tasapinnale. Kaardivõrk tasapinnal näeb tavaliselt välja nagu joonisel 2. Koonilised projektsioonid on valdavalt püstised (normaalaspekt), sel juhul on meridiaanid kiirjad sirgjooned ja paralleelid kontsentrilised ringjooned (vt joonis 2). Koonilised kaldprojektsioonid sobiksid aladele, mis on väljavenitatud paralleelide suhtes kaldsuunas ning põikprojektsioonid piki meridiaane väljavenitatud aladele. Koonilisi projektsioone saab üksteisest eristada meridiaanidevahelise nurga ja paralleelide vahe abil.
Koonilise projektsiooni põhilised omadused on järgmised: pisi|Joonis 2. Koonilise projektsioonilaotuse loomine
Kasutus
Laialt on kasutusel järgmised koonilised projektsioonid:
Aleksandr Tšaplõgin
Aleksandr Tšaplõgin (vene Александр Чаплыгин; sündinud 20. augustil 1964) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, XV Riigikogu liige.
Padise raamatukogu
Padise raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Padise vallas Padise külas Padise põhikooli ruumides. Raamatukogu juhataja on Reet Randmäe.
Aleksandr Tšaplõgin
Ta on venekeelse ajalehe Stolitsa peatoimetaja. Koos Ainar Ruussaarega juhtis ta Eesti Televisiooni saadet "Unetus".
Aleksandr Tšaplõgin kuulus aastatel 2002–2004 Keskerakonda.
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta Tallinnas Keskerakonna nimekirjas 1326 häält ja pääses Tallinna Linnavolikokku.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Tšaplõgin Keskerakonna nimekirjas ja valiti 303 häälega Tallinna linnavolikogu liikmeks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 1809 häält ning osutus valituks.
MT
MT või Mt või mt võib tähendada mitut asja.
Olesk
Olesk on eesti perekonnanimi.
MT
M või m võib märkida ka eesliidet mega- või milli- ning seega võib MT olla:
Žlibinai
pisi|left|Kultuurikeskus Žlibinai on küla Leedus Plungė rajoonis, Žlibinai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu. Žlibinai asub Sausdravase jõe kaldal.
Czempiń
Czempiń sai linnaõigused 1399. aastal.
Olesk
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Olesk 224 mehel ja 248 naisel. Perekonnanimede levikult on Olesk meeste puhul 241. ja naiste puhul 242. kohal. Nimi on levinuim Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 27,76.
Žlibinai
Žlibinai kandis XVII sajandil nime Ryvėnai. Mykolas Šiukšta püstitas sinna aastal 1773 esimese kiriku. Praegune kirik valmis aastal 1897. Aastal 1929 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Aastal 1960 kirik suleti ja hoone ise võeti kasutusele kohaliku kooli spordisaalina, samuti kasutas kohalik sovhoos seda laona. Kirik avati taas aastal 1991.
Sogndal Fotball
Sogndal Fotball on jalgpalliklubi, mis mängib aastal 2017 Norra kõrgliigas.
Torashirō Kawabe
Ta oli Jaapani sõjaväeatašee Riias, Moskvas, Berliinis ja Budapestis.
Mõrne (Kalõnivka rajoon)
Mõrne (ukraina keeles Мирне; 2016. aastani Kirvoka) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 645.
Sogndal Fotball
Klubi tegutseb Sogndali vallas.
Torashirō Kawabe
Ka tema vend Masakazu Kawabe oli kindral Jaapani sõjaväes.
Annuse paisjärv
Annuse paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vilimeeste külas.
Järve pindala on 0,8 ha, kõrgus merepinnast 63 m, valgla pindala 50 km² ja kaldajoone pikkus 413 m. Järv on paisutatud Ärmä jõele. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Järve paisul asuvad Annuse vesiveski varemed.
Lolita (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1022. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lolita 59 naisel.
Sikorsky SH-60 Seahawk
Sikorsky SH-60/MH-60 Seahawk ehk Sea Hawk ('merikotkas') on Ameerika Ühendriikide sõjaväe UH-60 Black Hawk helikopteri (Sikorsky S-70 sari) põhjal tälja töötatud kahe turbomootoriga mitmeotstarbeline USA mereväe (US Navy) helikopter opereerimiseks sõjaväe merealustel.
USA mereväes on kasutusel H-60 baasil valmistatud modifikatsioonid SH-60B, SH-60F, HH-60H, MH-60R ja MH-60S.
Ühe kopteri hind 2012. aastal oli järgmine:
Signeulx
Enne valdade reorganiseerimist 1977. aastal kuulus 565 elanikuga (2008) asula Virtoni valla halduspiiridesse.
Al-Jawfi provints
🇸🇦
Mensa
Mensa ehk altarilaud (ladina keele sõnast mensa 'laud') on kiriku altari aluskivile (stipes) asetatud plaat. Mensale toetub retaabel, kui see on olemas.
Ajaloost
Euharistiat seostasid lauaga (altar ehk mensa Domini 'Issanda laud') juba varakristlased, nagu viitab kirjakoht 10:21 Pauluse esimeses kirjas korintlastele. Keskaegsete kirikute altarilauad olid eranditult ristkülikukujulised, kuid moodsate kirikute altarite puhul võib ette tulla ka muud kuju. Kiriku traditsioon näeb ette, et mensa peab olema tehtud looduskivist.
Keskajast on pärit traditsioon hoida altarilaua sees reliikviaid. See omakorda tuleb veel vanemast traditsioonist püstitada altar pühaku haua kohale ja pühakoda selle ümber. Näiteks Kaarma kirikus säilinud kolmest altarist kahel on reliikvianišid.
Vesa Wiik
Vesa Wiik on Soome endine poksija.
Wiik oli Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg) 1981. aastal. Ta on Soome meistrivõistlustelt saanud aastatel 1978–1984 veel kaks hõbe- ja kolm pronksmedalit.
Wiik sai kergekaalus (kuni 60 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) hõbemedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Rõbakovile (NSV Liit).
Vao tornlinnus-muuseum
pisi|Vao tornlinnus Vao tornlinnus-muuseum on Vao tornlinnuses paiknev muuseum. Muuseum avati 1991. aastal. Muuseumis on peale Vao tornlinnuse ehitiste ka Vao mõisa ja küla ajaloo näitus.
Anthony Fokker
pisi|Anthony Fokker 1912. aastal Anton Herman Gerard "Anthony" Fokker (6. aprill 1890 Indoneesia – 23. detsember 1939 New York) oli Hollandi lennukikonstruktor ja lennukiehitaja. Esimese maailmasõja ajal ehitas ta Saksamaal hävituslennukeid. Kui Saksamaal keelati Versailles' rahulepinguga sõjalennukite tootmine, viis Fokker oma ettevõtte Hollandisse. Sõdadevahelisel perioodil ehitas tema ettevõte rohkesti reisilennukeid. Fokker suri 1939. aastal New Yorgis.
Elulugu
Anthony (Tony) Fokker sündis Blitaris või Kediris Hollandi Ida-India koloonias (praegu Indoneesia) kohviistanduse omaniku peres. Kui Anthony oli nelja-aastane, naasis pere Hollandisse Haarlemisse.
Fokker oli püsimatu ja ei lõpetanud keskkooli. Koolipoisina huvitus ta mehaanikast ning ehitas igasuguste masinate mudeleid. Huvi lennunduse vastu tekkis, kui ta nägi Wilbur Wrighti demonstratsioonlendu Prantsusmaal. Isa saatis 1910. aastal Anthony Saksamaale Bingeni Tehnikakooli õppima automehaanikuks. Sealt läks Anthony Mainzi, kus registreeris ennast lennukiehituskursustele. Mainzis ehitas Fokker isa rahaga oma jooniste järgi oma esimesed kaks lennukit „Fokker Spin“ (Fokkeri ämblik). Selle lennukiga sai Fokker Saksa lennuametilt 1911. aastal piloodi litsentsi. Mõlemad Spinid sõitis katki tema äripartner. Pärast teise lennuki purunemist katkestas Fokker koostöö oma senise äripartneriga ja läks tagasi Hollandisse, kus tegi 1911. aastal Haarlemis oma kolmanda lennukiga „Spin" mitu demonstratsioonlendu. 1912. aastal rajas Fokker Saksamaal Berliin-Johannisthalis oma ettevõtte Fokker Aeroplanbau. Seal konstrueeris ja ehitas Fokker mitmeid lennukeid. 1913. aastal viis Fokker oma ettevõtte Schwerini, kus nimetas selle Fokker Flugzeugwerke GmbH-ks ning hiljem Fokker Werke GmbH-ks. Schwerinis rajas Fokker oma lennukivabriku juures ka lennukooli.
Schwerinis ehitas Fokker peamiselt hävituslennukeid, mis leidsid kasutust I maailmasõjas. Fokkeri vabrikute töötajaskond kasvas sõja ajal sajalt umbes kuuele tuhandele. Oma 25. sünnipäeval sai Fokker Saksa kodakondsuse. I maailmasõja ajal võttis riik üle kontrolli Fokkeri tehase üle, aga Fokker jäi direktoriks. Sõja ajal ehitas Fokker Werke Saksa õhuväele, mereväele ja Austria-Ungarile umbes 700 sõjalennukit. Fokker oli kogenud piloot ning tegi ise oma konstrueeritud lennukitega katselende ja demonstratsioonlende. Fokkeri monoplaanil Fokker E.I kasutati esmakordselt sünkroontulistamist läbi pöörleva propelleri. See tagas Saksa lennukeile pooleks aastaks ülemvõimu õhulahinguis. Saksa keiser autasustas Fokkerit raudristi ordeniga. Sünkroontulistamine ei olnud ainuüksi Fokkeri väljatöötlus, arendustöö oli kestnud juba mõne aasta.
Sõja lõpul ja vahetult pärast sõda juhtus Fokkeri lennukitega mitmeid õnnetusi. Fokker lahkus Saksamaalt Hollandisse ja pääses nii Saksa võimude kriminaalsüüdistusest.
Versailles' rahuleping keelas Saksamaal lennukite ja lennukimootorite tootmise. Fokker pöördus tagasi Hollandisse, kus rajas uue kompanii N. V. Koninklijke Nederlandse Vliegtuigenfabriek Fokker. Fokkeril õnnestus viia Saksamaalt Hollandisse kuus rongitäit lennukiosi. Hollandis hakkas ta ehitama tsiviilotstarbelisi lennukeid.
Fokker suri 49-aastaselt New Yorgis. Järgmisel aastal toodi tema tuhk Hollandisse ja maeti Westerveldi kalmistule Põhja-Hollandi provintsis.
Amyloporia
Amyloporia on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond.
Thiaumont
Thiaumont (endise nimega Diedembourg) on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Atterti vallas.
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Thiaumont omaette vald.
Johann Diedrich Pezold
Johann Diedrich Pezold (27. oktoober 1752, Wiedensahl, Hannoveri lähedal – 26. august 1804, Tamsalu mõis, Eestimaa) oli Eesti arstiteadlane.
Wolfgang Schleidt
Wolfgang Schleidt (sündinud 1927) on saksa etoloog.
Johann Diedrich Pezold
Elulugu
Johann Diedrich Pezold oli sakslane.
Täpptaelik
Täpptaelik ehk punkttaelik (uue nimega Fomitiporia punctata) on taelikuliste sugukonda taeliku perekonda kuuluv seeneliik.
Seen kasvab lehtpuude (eelkõige pajude, toominga, sarapuu) elavatele või surnud tüvedele või okstele tihedalt liibununa. Viljakeha on mitmeaastane, puitunud, pruuni sametja pinnaga. Viljakeha läbilõige on padjakujuline. Pinnal nähtavad peened poorid on sageli viljakeha pinna suhtes kaldu.
Seen põhjustab ulatuslikku südamemädanikku.
Genova vabariik
Genova vabariik (itaalia: Repubblica di Genova, liguuria: Repúbrica de Zêna) oli sõltumatu riik aastatel 1005–1797 Liguurias Itaalia looderannikul, hõlmates Korsikat aastatel 1347–1768 ja arvukalt muid territooriume Vahemerel. See algas, kui Genova sai Regnum Italicumi omavalitsusega kommuuniks, ja lõppes, kui see vallutati Prantsusmaa Esimese Vabariigi poolt Napoleoni juhtimisel ja asendati Liguuria vabariigiga. Korsika loovutati Versailles' lepinguga aastal 1768. Liguuria vabariik annekteeriti Prantsuse esimese keisririigi poolt aastal 1805 ja selle taastamine kuulutati lühikeseks ajaks välja aastal 1814 pärast Napoleoni kaotust, kuid annekteeriti lõpuks Sardiinia kuningriigi poolt aastal 1815.
Enne 1100. aastat kujunes Genovast sõltumatu linnriik, üks arvukatest Itaalia linnriikidest sel perioodil. Nimeliselt oli Saksa-Rooma keiser ülemisandaks ja Genova piiskop oli linna president; siiski omasid tegelikku võimu arvukad "konsulid", kelle igal aastal valis rahvakoosolek. Genova oli üks niinimetatud "merevabariikidest" (Repubbliche Marinare), üheskoos Veneetsia, Pisa ja Amalfiga, ning kaubandus, laevaehitus ja pangandus aitasid toetada üht suurimat ja võimsaimat laevastikku Vahemerel. Adorno, Fregoso ja teised väiksemad kaupmeheperekonnad võitlesid kõik võimu eest selles vabariigis, kuna konsulite võim võimaldas igal perekonnal saada rikkust ja võimu linnas. Genova vabariik laienes üle tänapäevase Liguuria ja Piemonte, Sardiinia, Korsika, Nice'i ja omas tegelikult täielikku kontrolli Türreeni mere üle. Seoses Genova osavõtuga Ristisõdadest loodi Genova kolooniad Lähis-Idas, Egeuse merel, Sitsiilias ja Põhja-Aafrikas.
Ülevaade
Ristisõdijate riikide kokkuvarisemine korvas Genova liitu Bütsantsiga. Kui Veneetsia suhted Bütsantsiga olid ajutiselt häiritud Neljanda ristisõja ja selle järelkajadega, oli Genova võimeline oma positsiooni parandama. Genova kasutas ära võimaluse laieneda Mustale merele ja Krimmi poolsaarele. Sisevaenud võimsate perekondade, Grimaldi ja Fieschi, Doria, Spinola ja teiste vahel põhjustasid palju häireid, kuid üldiselt juhiti vabariiki kui äriettevõtet. Aastatel 1218–1220 teenis Genovat gvelfist podestà Rambertino Buvalelli, kes tõi arvatavasti oksitaani kirjanduse linna, mis võis varsti kiidelda selliste trubaduuridega, nagu Jacme Grils, Lanfranc Cigala ja Bonifaci Calvo. Genova poliitiline haripunkt tuli võiduga Pisa vabariigi üle Meloria merelahingus aastal 1284 ja ajutise võiduga oma rivaali, Veneetsia üle Curzola merelahingus aastal 1298.
Kuid õitseng ei jäänud kestma. Kuldhord vallutas Genovalt Krimmis Kaffa ja aastal 1347 toodi Genova kaubapunktist Kaffast (Theodosia) Krimmi poolsaarelt, Mustas meres Euroopasse must surm. Mongolite riigi killustamise järel katkes ka transiit mööda Siiditeed. Pärast majanduse ja rahvastiku kokkuvarisemist võttis Genova omaks Veneetsia valitsemismudeli ning eesistujaks sai doodž (vaata Genova doodž). Sõjad Veneetsiaga jätkusid, ja Chioggia sõda (1378–1381) – kus Genoval peaaegu õnnestus Veneetsia otsustavalt alistada – lõppes Veneetsia ülemvõimu taastamisega Aadria merel. Aastal 1390 algatas Genova prantslaste abiga ristisõja berberi piraatide vastu ja piiras Mahdiat. Kuigi seda ei ole hästi uuritud, näib 15. sajand olevat Genova jaoks tormiline aeg. Pärast Prantsuse ülemvõimu aastatel 1394–1409 läks Genova Milano Viscontide valitsemise alla. Genova kaotas Sardiinia Aragónile, Korsika sisemässule ning Lähis-Ida, Ida-Euroopa ja Väike-Aasia kolooniad türklaste Osmanite riigile.
Genova suutis oma positsiooni stabiliseerida 16. sajandisse jõudes, eriti tänu Andrea Doria jõupingutustele, kes rajas aastal 1528 uue põhiseaduse, tehes Genova Hispaania impeeriumi satelliidiks. Sellele järgnenud majandusliku elavnemisega kogusid paljud aristokraatlikud Genova perekonnad, nagu Balbi, Doria, Grimaldi, Pallavicini ja Serra, tohutu varanduse. Felipe Fernández-Armesto ja teiste järgi tavad, mida Genova Vahemerel arendas (nagu varaorjus), olid olulised Uue Maailma uurimisel ja hõlvamisel. Christoph Kolumbus näiteks oli Genovast pärit ja annetas kümnendiku oma sissetulekust Ameerika avastamisest Hispaaniale Banco di San Giorgiole Genovas, et leevendada toidu maksustamist.
Genova tipphetkedel 16. sajandil meelitas linn paljusid kunstnikke, sealhulgas Peter Paul Rubens, Michelangelo Caravaggio ja Anthonis van Dyck. Arhitekt Galeazzo Alessi (1512–1572) projekteeris paljud linna suurepärastest paleedest, nagu tegi seda hiljem ka Bartolomeo Bianco (1590–1657), Genova ülikooli projekteerija. Mitmed Genova barokk- ja rokokookunstnikud asusid mujale ja mitmed kohalikud kunstnikud said silmapaistvaks.
Territooriumid
Kui Genova vabariik 11. sajandi algul loodi, koosnes see Genova linnast ja ümbritsevatest aladest. Kui linna äri kasvas, kasvas ka vabariigi territoorium. Aastal 1015 oli kogu Liguuria Genova vabariigi osa. Pärast Esimest ristisõda aastal 1098 omandas Genova asulaid Süürias. Enamus neist kaotati Saladini kampaaniate ajal. Aastal 1261 sai Smürna linn Genova territooriumiks. Aastal 1255 rajas Genova Kaffa koloonia Krimmi poolsaarel. Järgnenud aastatel rajas Genova Krimmi lõunarannikul Soldaia, Cherco ja Cembalo kolooniad. Aastal 1275 anti Chíose ja Sámose saared Bütsantsi poolt Genovale. Ajavahemikus 1316–1332 rajas Genova Mustast merest ida pool asuva Aasovi mere põhjakaldal La Tana ja Musta mere lõunakaldal Samsuni kolooniad. Aastal 1355 anti Lesbos Genovale. 14. sajandi lõpus loodi Samastro koloonia Mustal merel ja Küpros anti vabariigile. Sel ajal kontrollis Genova vabariik ka ühte Bütsantsi pealinna Konstantinoopoli kvartalit ja Trapezundi keisririigi pealinna Trapesundi. Enamus Genova territooriume vallutati Osmanite riigi poolt 15. sajandil.
Tõus
200px|pisi|[[Antakya|Antiookia piiramine, 1098]]
Vabariik tekkis 11. sajandi alguses, kui Genova sai Saksa-Rooma keisri ja Itaalia kuninga valitsetavas riigis Regnum Italicumi omavalitsusega kommuuniks. Sel ajal ründasid muslimitest rüüstajad rannikulinnu Türreeni mere ääres. Muslimid rüüstasid Pisat aastal 1004 ning aastal 1015 laiendasid nad rünnakuid, rüüstates Lunit, kusjuures Dénia taifa emiir Mujahid al-Siqlabi ründas 125 alusest koosneva laevastikuga Sardiiniat. Aastal 1016 Genova ja Pisa liitlasväed kaitsesid Sardiiniat. Aastal 1066 puhkes Genova ja Pisa vahel sõda – võib-olla Sardiinia kontrollimise pärast. Aastal 1087 ründasid Genova ja Pisa laevastikud Huguccio juhtimisel ning koos Amalfi, Salerno ja Gaeta vägedega Põhja-Aafrikas Fatimiidide kalifaadi pealinna Mahdiat. Rünnak, mida toetas paavst Victor III, sai tuntuks kui Mahdia kampaania. Ründajad vallutasid linna, kuid ei suutnud seda araablaste vägede vastu kaitsta. Pärast araablaste laevastiku põletamist linna sadamas Genova ja Pisa väed taandusid. Kuid araablaste laevastiku hävitamine andis kontrolli Vahemere lääneosas Genovale, Veneetsiale ja Pisale. See võimaldas Lääne-Euroopal varustada Esimese ristisõja (1096–1099) vägesid mere kaudu. Aastal 1092 ründasid Genova ja Pisa koostöös Leóni ja Kastiilia valitseja kuningas Alfonso VI-ga muslimite Valencia taifat; nad piirasid edutult ka Tortosat, kui neid toetasid Aragóni kuninga Sancho Ramíreze väed. Oma esimestel sajanditel oli Genova tähtis kaubalinn ja selle võim hakkas kasvama.
Genova hakkas laienema Esimese ristisõja ajal. Aastal 1097 läksid Grenoble'i piiskop Hugues de Châteauneuf ja Orange'i piiskop Guillaume I Genovasse ja jutlustasid San Siro kirikus vägede kogumisest Esimesse ristisõtta. Sel ajal oli linna rahvaarv umbes 10 000. 12 galeeri, üks laev ja 1200 sõdurit Genovast ühinesid ristisõjaga. Genova väed, mida juhtisid aadlimehed de Insula ja Avvocato, heiskasid purjed juulis 1097. Genova laevastik transportis ja pakkus meretoetust ristisõdijatele, peamiselt Antiookia piiramise ajal aastal 1098, kui Genova laevastik blokeeris linna, samas kui väed pakkusid toetust piiramise ajal. Jeruusalemma piiramisel aastal 1099 tegutsesid Genova amburid Guglielmo Embriaco juhtimisel toetusüksustena linna kaitsjate vastu.
Pärast Antiookia vallutamist 3. mail 1098 sepistas Genova liidu Taranto Bohemundiga, kellest sai Antiookia vürstiriigi valitseja. Selle tulemusel andis ta neile Antiookias peakorteri, San Giovanni kiriku ja 30 maja. 6. mail 1098 naasis osa Genova armeest Genovasse Ristija Johannese säilmetega, mis olid antud Genova vabariigile, kui osa nende tasust Esimeses ristisõjas osutatud sõjalise toetuse eest. Palju Lähis-Ida asulaid anti Genovale, samuti soodsaid kaubanduslepinguid. Genova sepistas hiljem liidu Jeruusalemma kuninga Baudouin I-ga (valitses 1100–1118). Liidu kindlustamiseks andis Baudouin Genovale ühe kolmandiku Arsufi isandkonnast, ühe kolmandiku Caesareast ja ühe kolmandiku Akkost ja selle sadama sissetulekust. Lisaks pidi Genova vabariik saama igal aastal 300 besanti ja ühe kolmandiku Baudouini vallutustest iga kord, kui 50 või rohkem Genova sõdurit ühines tema vägedega. Vabariigi roll merejõuna piirkonnas tagas palju soodsaid kaubanduslepinguid Genova kaupmeestele. Nad hakkasid kontrollima suurt osa Bütsantsi, Tripoli, Antiookia, Armeenia ja Egiptuse kaubandusest. Kuigi Genova säilitas vabakaubanduse õigused Egiptuses ja Süürias, kaotas ta mõned oma valdused pärast Saladini kampaaniaid nendel aladel 12. sajandi lõpul.
Aastal 1147 võttis Genova osa Almería piiramisest, aidates Alfonso VII-l linna muslimitelt tagasi vallutada. Pärast vallutust andis vabariik oma kolmandiku linnast rendile ühele oma kodanikule, Ottone di Bonvillanole, kes vandus vabariigile truudust ja lubas linna kogu aeg 300 mehega kaitsta. See näitab, kuidas Genova varajased jõupingutused oma mõju laiendamiseks olid seotud läänistamisega eraisikutele ja ülemere territooriumite kaudselt kontrollimisega, mitte läbi vabariigi halduse.
11. ja eriti 12. sajandi jooksul muutus Genova domineerivaks merejõuks Vahemere lääneosas, kui tema kunagised rivaalid Pisa ja Amalfi tähtsust kaotasid. Genoval (koos Veneetsiaga) õnnestus saavutada sel ajal keskne positsioon Vahemere orjakaubanduses. See jättis vabariigile ainult ühe suure rivaali Vahemerel: Veneetsia.
Genova ristisõdijad tõid Levantist koju rohelisest klaasist pokaali, mida genovalased pikka aega Pühaks Graaliks pidasid. Mitte kõik Genova kaubad ei olnud nii kahjutud, kui keskaegne Genova muutus suureks tegijaks orjakaubanduses.