cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Algebraline muutkond
1800. aasta paiku tõestatud algebra põhiteoreem tegi kindlaks algebra ja geomeetria vahelise seose, näidates, et ühe muutuja taandatud polünoom (algebraline objekt) on üheselt määratud oma kompleksarvuliste juurtega, s.o lõpliku punktihulgaga komplekstasandil (geomeetria objekt). Hilberti teoreem nullkohtadest üldistas seda tulemust ning tegi kindlaks fundamentaalse vastavuse polünoomide ringi ideaalide ja algebraliste muutkondade vahel. Kasutades Hilberti teoreemi nullkohtadest ja sellega seotud tulemusi, tegid matemaatikud kindlaks vastavuse algebraliste muutkondadega seotud küsimuste ning ringiteooria küsimuste vahel; selliste vastavuste kasutamine on algebralise geomeetria eripära.
Definitsioonid
Algebralisi muutkondi on mitut tüüpi: afiinsed muutkonnad, projektiivsed muutkonnad, kvaasiprojektiivsed muutkonnad. Algebraline muutkond kõige üldisemas mõttes saadakse mitme kvaasiprojektiivse muutkonna kokkukleepimisel.
Afiinsed muutkonnad
Olgu k algebraliselt kinnine korpus (klassikalises algebralises geomeetrias kompleksarvude korpus); olgu \mathbb A^n n-mõõtmeline afiinne ruum üle k. Klassikalises analüüsis on teoreem, mis ütleb, et hulga \mathbb R^n kinnised alamhulgad kõigi võimalike lõpmatult diferentseeruvate funktsioonide nullkohtade hulgad. Zariski topoloogia kannab mingis mõttes selle omaduse üle polünoomfunktsioonide juhtumile: Zariski topoloogia defineerimisel seatakse igale n muutuja polünoomide hulgale vastavuse nende afiinse ruumi punktide hulk, kus kõik need polünoomid võrduvad nulliga:
Kinnised hulgad Zariski topoloogias ruumis \mathbb A^n on kõik hulgad kujuga Z(S), neid kinnisi hulki nimetatakse ka algebralisteks hulkadeks. Afiinne algebraline muutkond on algebraline hulk, mida ei saa esitada kahe väiksema algebralise hulga ühendina.
Alamhulgale  saab seada vastavusse ideaali, mis koosneb polünoomidest, mis selles alamhulgas võrduvad nulliga:
Juhtumil, kui V on algebraline muutkond, nimetatakse polünoomide ringi  faktorringi ideaali I(V) järgi selle muutkonna koordinaatringiks ning seda tähistatakse k[V]. Algebraline hulk V on muutkond siis ja ainult siis, kui  I(V) on lihtne ideaal (ehk koordinaatring on integriteetkond).
BRIC
Mitte segi ajada ühendusega BRICS. BRIC on majandusteaduse mõiste, millega tähistatakse kiiresti arenevate turgudega riike Brasiiliat, Venemaad, Indiat ja Hiinat (inglise keeles Brazil, Russia, India, China).
Mõiste võttis kasutusele aastal 2001 investeerimispanga Goldman Sachs ökonomist Jim O'Neill. Panga avaldatud aruandes 2003. aastal esitatud prognoosi järgi tõusevad Brasiilia, Venemaa, India ja Hiina 2050. aastaks maailma neljaks kõige olulisemaks majanduseks. Kokku hõlmavad neli riiki rohkem kui veerandi kogu maailma maast ja 40 protsenti maailma rahvastikust, riikide ostujõu pariteedi järgi kaalutud (PPP) sisemajanduse koguprodukt (SKP) on 15,435 triljonit USA dollarit. Goldman Sachsi algne aruanne ei prognoosinud ega näinud ette Brasiilia, Venemaa, India ja Hiina poliitilist liitu ega omavahelist vabakaubanduslepet.
2010. aastal avaldatud aruandes esitab Goldman Sachs prognoosi, mille järgi Hiina aktsiaturgude turukapitalisatsioon (ehk börsiettevõtete turuväärtus) võib Ameerika Ühendriikide oma ületada 2030. aastal. Sellega tõuseks Hiina aktsiaturg maailma suurimaks. Sama aruande järgi võib Ameerika Ühendriikide sisemajanduse koguprodukt 2020. aastal ületada Hiina oma vähesel määral. 2030. aastaks võib Brasiilia, Venemaa, India ja Hiina aktsiaturgude turukapitalisatsioon moodustada kogu maailma aktsiaturgude turukapitalisatsioonist 41 protsenti.
BRIC-i riikide tippkohtumised
BRIC-i riikide valitsusjuhid on kohtunud seni kaks korda, 16. juunil 2009 Venemaal Jekaterinburgis ja 16. aprillil 2010 Brasiilia pealinnas Brasílias. Kolmas tippkohtumine on plaanitud 2011. aasta esimeses kvartalis Hiina pealinnas Pekingis. Sinna on kutsutud ka Lõuna-Aafrika Vabariigi esindaja.
Vaata ka
BRICS
Riigikogu Kantselei
Riigikogu Kantselei on riigi ametiasutus, mille põhiülesanne on luua Riigikogule tema põhiseaduslike funktsioonide täitmiseks vajalikud tingimused. Kantselei nõustab Riigikogu, tema organeid ja liikmeid õigusloome ja parlamentaarse kontrolli alal ning Riigikogu muude ülesannete täitmisel, teenindab Riigikogu ning korraldab tema asjaajamist ja välissuhtlemist.
Alates 12. jaanuarist 2022 on Riigikogu Kantselei direktor Antero Habicht.
Riigikogu Kantselei juhid
...
Struktuuriüksused
Riigikogu Kantselei struktuuriüksused on:
Personal
Kantselei personalikulude eelarve oli 2019. aastal 6,78 miljonit eurot ja 2023. aastal 9 miljonit eurot.
Madis Arukask
pisi|Madis Arukask 2022. aasta Arvamusfestivalil Madis Arukask (sündinud 20. märtsil 1969 Pärnus) on eesti folklorist ja usundiuurija, Tartu Ülikooli humanitaarvaldkonna kaasprofessor.
Johannes Theodor Willberg
Johannes Theodor Willberg (10. detsember / 22. detsember 1863 Tallinn – 26. veebruar 1945 Altenkirchen, Rheinland-Pfalzi liidumaa) oli Eesti vaimulik.
Madis Arukask
Ta on mänginud kitarri ansamblis Raud-Ants.
Aastal 2003 kaitses Madis Arukask Tartu Ülikoolis doktoritöö "Jutustava regilaulu aspektid. 19. sajandi lõpu setu lüroeepiliste regilaulude žanr ja struktuur" (juhendaja prof. Ülo Valk).
Johannes Theodor Willberg
Willberg õppis aastatel 1874–1882 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1883–1887 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Käina Martini koguduses (Georg von Holsti juures) ja Tallinna Jaani koguduses (Karl Woldemar Emil Grohmanni juures). Ordineeriti 11. veebruaril 1888 Kuressaares õpetajaks.
Madis Arukask
Enam kui 20 aasta jooksul on ta teinud uurimistööd Venemaa läänemeresoome rahvaste juures, olles keskendunud eriti vepslaste rahvausu, maagia ning traditsioonilise eluviisi uurimisele.
Ta on tõlkinud vepsa keelest eesti keelde eepose "Virantanaz".
Johannes Theodor Willberg
Ta oli aastatel 1888–1890 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ning ühtlasi ka usuõpetaja. Aastatel 1891–1931 oli ta Ambla Maarja koguduse õpetaja. 1931. aastal jäi emerituuri.
Madis Arukask
Madis Arukask on enam kui 60 teaduspublikatsiooni autor. 2006. aasta Vepsamaa välitööde materjalidest on ta teinud koos folklorist Taisto Kalevi Raudalaise ja režissöör Marika Lauriga dokumentaalfilmi "Elavalt maetud" (ETV 2006). Filmi peategelaseks on D´azarvi küla viimane põliselanik, paikkondliku mälu hoidja Maria Anisimova, kelle maailmapildis on oma koht nii loodushaldjatel kui ka pühakutel.
Ta on MTÜ Fenno-Ugria Asutuse juhatuse esimees ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi president.
Johannes Theodor Willberg
Ta suri 1945. aastal Rheinland-Pfalzi liidumaal Altenkircheni (Westerwald) kreisis Altenkirchenis.
Isiklikku
Tema poeg Richard Traugott Paul Willberg elas Eestis, võttis osa Vabadussõjast Balti pataljoni koosseisus, lõpetas Tartu ülikooli usuteaduskonna ja töötas vaimulikuna Saksamaal.
Liivaküla (Haapsalu)
Liivaküla on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Külas asub Ridala vana ja Ridala uus kalmistu; mõlemad kalmistud on tunnistatud kultuurimälestisteks.
Litu
Litu on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Gustav I Vasa
Gustav I Eriksson Vasa ehk Gustav Vasa (arvatavasti 12. mai 1496 Lindholmen – 29. september 1560 Stockholm) oli Rootsi kuningas 1523–1560, Vasade dünastia rajaja, kuningate Erik XIV, Johan III ja Karl IX isa.
Nimest
Eluajal nimetati Gustav Vasat enamasti Gustav Erikssoniks, hiljem ka kuningas Gustaviks. Ise hakkas ta oma valitsusaja teisel poolel riigidokumentidele senise Göstaffi asemel alla kirjutama Gustavus. Tema nime võidi aga kirjutada veel väga mitmel eri viisil, näiteks: Gustaf, Giöstaff, Gösta. 17. sajandil hakati teda Gustav II Adolfi trooniletõusu järel nimetama Gustav I-ks. Nimekuju Gustav Vasa tuli kasutusele alles 18. sajandi lõpul, kuid sai 19. sajandi jooksul valdavaks, kuningat hakkasid nõnda nimetama nii ajaloolased kui ka teised. Nimekuju Gustav Vasa või Gustav I Vasa on ka tänapäeval enim kasutatud.
Päritolu, lapsepõlv ja noorus
Gustav Eriksson sündis Upplandi saksa päritolu rootsi kõrgaadliperekonnas, mida hiljem hakati kutsuma Vasadeks. Tema vanavanaisa Kristiern Nilsson oli olnud Kalmari uniooni valitseja ja Rootsi kuninga Eriku juures kantsler ning kuningavõimu pooldaja, kuni surmani. Tema isa oli Erik Johansson ja ema Cecilia Månsdotter. Tal oli vähemalt seitse õde-venda, kellest suur osa suri noorelt. Isa suguvõsa oli esile tõusnud juba 15. sajandi alguses, kui nad hakkasid toetama Kalmari uniooni. Gustav Erikssoni isa, Erik Johansson asus siiski toetama oma onu Sten Sture vanemat ning sai 1501. aastal seetõttu rüütliks. Ema pärines samuti kõrgaadlike (Banérite) seast.
16. sajand alguses olid Rootsis ebakindlad ajad. Regendid Sten Sture vanem, Svante Nilsson ja Sten Sture noorem püüdsid riiki ambitsioonikatest Taani-Norra kuningatest Hansust (Rootsis Johan II) ja Christian II-st (Kristian II) sõltumatuna hoida. Mõnda aega see neil ka õnnestus, kuid 1520. aastal tungis Christian suure armeega Rootsi sisse, Sten Sture noorem langes ja Rootsi alistus kuningale. Gustav oli selleks ajaks juba nii mõndagi poliitikast õppinud: umbes 1512. aastal sai temast Sturede õukonna liige ning 1518. aastal oli ta üks pantvange, kes anti kuningas Christianile rahuläbirääkimiste ajaks. Reetlik kuningas viis nad aga Kopenhaagenisse. Gustavil õnnestus vangistusest aga põgeneda ning ta resideeris mõnda aega Lübeckis, sõlmides seal hiljem väga kasulikuks osutunud tutvusi. 1520. aasta alguses naasis ta Rootsi, sest Christian oli teda hakanud Lübeckilt välja nõudma ning Gustav lootis oma kodumaal vastupanuliikujatega liituda.
Gustav maabus Kalmari lähedal, mis sel ajal, hoolimata Sten Sture hukkumisest, veel taanlastele vastupanu avaldas. Siiski ei sobinud kalmarlaste plaanid Gustavi omadega ning ta suundus peagi põhja poole ning seadis end sisse Upplandis, oma pärusmõisates. Sama aasta sügisel kutsuti Gustavit ühes enamiku teiste Rootsi kõrgaadlikega Stockholmi, kuid kahtlustav ja ettevaatlik Vasa otsustas sinna mitte minna. Tänu sellele pääses ta hukkamisest ka järgnenud Stockholmi veresaunas, kus leidis oma otsa Gustavi isa, tema ema ja õed viidi aga Taani vangi, kus nad ka surid. Stockholmi veretööst teada saanud, lahkus Gustav Upplandist ning läks Dalarnasse.
Tõus võimule
Talvel 1520–1521 kutsus Gustav Dalarna talumehi Taani kuninga Christian II vastu tegutsema. Aadlikest liitlasi tal sel ajal ei olnud, sest nood olid kas tapetud või liialt ära hirmutatud. Talupojad polnud vastuhakust siiski kuigivõrd vaimustatud ning Gustav asus teele, et Norrasse pakku minna. Aga vahepeal muutsid talupojad meelt, sest Christian oli alustanud traditsioonilist kroonimisjärgset ringreisi (Eriksgatat) läbi maa ning kohtles talupoegi karmilt. Peagi puhkes Smålandis mäss, seejärel otsustasid ka dalarnalased hakata kuninga vastu tegutsema. Nad saatsid saadikud Gustavit tagasi kutsuma. Need ajasid teda suuskadel taga 82 kilomeetrit (sellest on tulnud Vasaloppeti traditsioon), said ta kätte ja seejärel valisid dalarnalased ta enda peameheks. Seoses Gustavi viibimisega Dalarnas on tekkinud mitmeid rahvalikke legende, millest enamik on aga välja mõeldud tunduvalt hiljem. Tegelikult polnud ta kuigivõrd talupoegadesõbralik, need olid lihtsalt ainsad, kellele ta tol ajal sai toetuda.
Taanlased ei suutnudki Dalarna üle kontrolli kehtestada. 1521. aasta alguses saatsid nad küll mõningaid vägesid selle piiridele, kuid Gustavi ja tema liitlaste sõjajõud lõid need puruks. Gustav ise lahingutes ei osalenud, piirdudes asja poliitilis-strateegilise juhtimisega. Samal ajal, kui dalarnalased taanlaste ja unioonimeelsete rootslaste vastu edu saavutasid, levisid rahutused üle kogu riigi, seda nii Dalarnast kui ka Smålandist lähtuvalt. Christian pidi aga tagasi minema Taanisse, kus samuti temavastased meeleolud kasvasid ning 1523. aastal aga sundisid mässulised aadlikud Christianit troonist loobuma ja Taani troonile tõusis Frederik I. Nõnda said ülestõusnud üha hoogu juurde ning peagi asus Gustav Stockholmi piirama.
Valitsusaeg
Gustav võitis ning lõpuks 6. juunil 1523 valiti ta kuningaks, mis tähendas Kalmari uniooni lõppu. See päev on Rootsi rahvuspüha. 24. juunil 1527 toimunud Västeråsi riigipäeval, kus osalesid: neli piiskoppi ja Uppsala toomkapiitlist (va Åbost), 144 aadlikku (kellest 16 olid Rootsi Riiginõukogu liikmed), 32 linnakodanikku, 105 talupoega ja 14 esindajat kaevanduspiirkondadest, saavutas Gustar Eriksson ultimaatumiga Västeråsi retsessi ja Vesterås Ordinantiaga võimu Rootsis asuva kiriku üle, allutades kiriku kuningale.
Usupuhastus
Gustav alustas ka Rootsis roomakatoliku kiriku reformatsiooni, allutades kiriku ja Rootsi kiriku organisatsiooni riigile. Ta asendades senised Rooma paavsti poolt ametisse kinnitatud kirikujuhid, kes olid toetanud Taani kuningas Christian II-ts, Västeråsi piiskopi Peder Jakobsson (Sunnanväder), Gustav Trolle ja Hans Braski ning ninetas ametisse teda toetanud Uppsala peapiiskopi Johannes Magnuse (rootsipäraselt Johan Månsson) ja (Strängnäsi, Linköpingi, Skara, Västeråsi, Växjö, Kalmari, Stockholmi jt piiskopkondade) piiskopid. 1523. aastal nimetas Rootsi kuningas Gustav Vasa Johani Uppsala peapiiskopiks ilma paavsti heakskiiduta, sest paavst Clemens VII ei pidanud seaduslikuks eelmise peapiiskopi Gustav Trolle kõrvaldamist ametist. Kuid mõne aja pärast astus Johannes Magnus välja kuninga reformatsiooniplaanidele ja tema luterlastest nõunikele Olaus ja Laurentius Petrile. 1526 sõitis Johannes Magnus saadikuna Moskva suurvürstiriiki Vassili III juurde ja enam tagasi ei tulnud. 1527. aasta Västeråsi riigipäeval kuulutasid Gustavi valitsemist ja kiriku riigikirikuks reformimist toetavad kirikujuhid Gustav Vasa Rootsi kiriku juhiks. Gustav Vasa määras 1531 Johannes Magnuse asemele uueks peapiiskopiks Laurentius Petri. Clemens VII tunnistas Trolle tagandamise lõpuks seaduslikuks ja Johannes Magnuse uueks peapiiskopiks, aga sel ajal oli Rootsi juba katoliku kirikust lahku löönud ja Johannes Magnus jäi Rooma kuni oma surmani, misjärel paavst Paulus III nimetas Rootsi uueks peapiiskopiks tema venna Olav Månssoni (Olaus Magnus). Kiriku reformimise käigus anti Gustavi valitsemisajal Laurentius Andreae poolt välja ka 1541. aastal rootsikeelne piibel. Rootsis suleti ka rooma-katoliku kiriku dominiiklaste, Gripsholmi (1525) ja Vesterå klooster.
Iseseisvussõja ajal tekkinud suurte sõjalaenude tasumiseks hansalinnale Lübeckile, nõudis ta 1527. aastal riigipäevalt raha, ähvardades muidu troonist loobuda. Lisaks pressis ta riigipäevalt välja loa riigistada kiriku suured maavaldused. Võeti ära ka kirikukellad, millest valati suurtükke.
Talupojad, sealhulgas Dalarna omad, korraldasid mitu ülestõusu sõjajärgse raske majandusliku olukorra ning vastuseisu tõttu usupuhastusele ja kõrgetele maksudele, kuid Gustav Vasa surus nad iga kord maha.
Perekond
Gustav abiellus 24. septembril 1531 Saksi-Lauenburgi printsessi Katharinaga. Abielust sündis:
1. oktoobril 1536 abiellus ta Margareta Eriksdotteriga (1514–1551), kes oli riiginõunik Erik Abrahamssoni tütar. Abielust sündisid:
22. augustil 1552 abiellus ta Vadstena linnuses Katarina Stenbockiga (1535–1621). Abielu jäi lastetuks.
Gustav Vasa õde Margareta Eriksdotter (Vasa), kes oli abielus krahv Joakim Brahe ja seejärel Johann VII von Hoyaga, suri Tallinnas 31. detsembril 1536 ja maeti Tallinna Toomkirikusse peaaltari ette.
Kasarm
pisi|Tondi sõjaväelinnaku kasarm [[Tallinnas Tondi 55 ja 57 (1915–1916)]] pisi|[[Allohvitserikursuse moodne ja funktsionaalne kasarm Soomes Niinisalos. Esimesel korrusel on laod ja garaažid, 2. ja 3. elu- ja teenistusruumid]] pisi|Taani Kuningliku Kaardiväe kasarm pisi|Soomusrongirügemendi kasarmud [[Tapal enne Teist maailmasõda; keskel söökla.]] Kasarm (kasarmu nimetava käände vormina ei ole korrektne) on ehitis, mis on mõeldud sõjaväestatud formeeringute (allüksused või üksused) alaliseks või ajutiseks majutamiseks.
Kirjeldus
Alalised kasarmud paiknevad tavaliselt sõjaväelinnakutes, ajutise või hooajalise kasutusiseloomuga primitiivsed kasarmubarakid on ehitatud näiteks polügoonide välilaagritesse.
Kasarmu ruumid projekteeritakse nii, et isikkoosseisu saaks paigutada-eraldada allüksuste kaupa ja üldjuhul üks kompanii (harvem rühm) paikneks juhtimise ja ülevaate hõlbustamises samal korrusel.
Kasarmus on tavaliselt järgmised ruumid:
Sisekord
Kasarmus on kehtestatud kindlad sisekorranõuded. Kasarmus valvab sisekorrast kinnipidamist kompanii sisetoimkond. Sisetoimkonna teenistuskoht on tavaliselt korruse peakoridoris, peaukse lähedal või/ja relvaruumide nägemisulatuses.
Papissaare sadam
pisi|Papisaare sadam on [[Papissaare poolsaarel (kaardil Papissaare ps)]] Papissaare sadam on sadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsikülas. Sadama kaudu käib laevaliiklus Saaremaa ja Vilsandi vahel. Laevaliiklust korraldab AS Saarte Liinid.
Sadama juures tegutseb ettevõttele OÜ Papissaar kuuluv kalatööstus, samuti on seal esimese maailmasõja aegsed Venemaa keisririigi sõjaväe Papisaare lennusadama vesilennukite angaarid.
Sadama koordinaadid on.
Ado Grenzstein
Elu ja tegevus
Grenzstein õppis aastatel 1871–1874 Cimze seminaris ja oli seejärel aastatel 1874–1876 Audrus köster ja Audru kihelkonnakooliõpetaja. Aastal 1876 kutsuti ta Tartu Hollmanni seminari õpetajaks. Aastatel 1878–1880 täiendas Grenzstein end Viini pedagoogiumis.
1881. aastal asutas Ado Grenzstein ajalehe Olevik, mis oli pärast Carl Robert Jakobsoni surma mõnda aega tähtsaim eesti ajaleht. Grenzstein asus 1901. aastal elama välismaale, algul Dresdenisse, hiljem Pariisi.
Grenzsteini osa üle eesti kultuuriloos on vaieldud. Friedebert Tuglas andis Grenzsteinile ühekülgse negativistlikkusse kalduva hinnangu. Esialgsete hinnangute järgi loobus Grenzstein 1888 rahvuslikust suunast ja hakkas õigustama venestamist. Ta jõudis isegi selleni, et kahtles, kas eesti rahvuse kadumine oleks mingi kaotus inimkonnale. Tema vaateid on iseloomustatud "rahvusliku nihilismina". Väidetavalt sai Grenzsteinist Prantsusmaal veendunud antisemiit, kelle meelest Eesti esijuut olevat Jaan Tõnisson. Hiljem on Ado Grenzsteinist enne sõda ja Nõukogude okupatsiooni ajal loodud negatiivne pilt vaidlustatud. "Värskemad käsitlused on osutanud Ado Grenzsteini väärika tagasituleku võimalusele, kuna on mõistetud, et ka eestlaste religioossuseni ulatuv rahvuslus, mida Grenzstein kritiseeris, väärib (enese)kriitikat." Tema rolli ajaloos on 1986. aastast peale (Mart Laar, Jaan Undusk jt) osavõtul ümber hinnatud.
Male
Samuti mõtles Grenzstein välja ja võttis kasutusele eestikeelseid maletermineid: "male", "lipp", "kuningas" jne.
Taevakaart
Ado Grenzstein avaldas 1886. aastal "Oleviku" tasuta eralisana esimese eestikeelse taevakaardi (Taeva-Kaart). Taevakaardis avaldatud 55 tähtkuju on peamiselt Grenzsteini enda nimetatud ja astronoomias üldtuntud tähtkujudest osaliselt ümber grupeeritud eesti pseudomütoloogia alusel.
Tsitaat
"Ma arvasin, et sakslastest ainult venelaste abil jagu saame, ja lootsin, et pärast seda venelastest nende rumaluse tõttu isegi jagu saame." (Friedebert Tuglas, Ado Grenzsteini lahkumine, lk 159.)
Hüdrofoobsus
Hüdrofoobsed ained on näiteks paljud metallid ja teatud orgaanilised ained, mille molekulid ei sisalda polaarseid aatomirühmi. . Hüdrofoobsed ained on õlid ja rasvad.
Ado Grenzstein
Teosed
Vajab täiendamist
Hüdrofoobsus
Hüdrofoobsed ained lahustuvad apolaarsetes/orgaanilistes lahustites.
Guns N' Roses
Guns N' Roses, lühendatuna GN'R kui ka G&R, on Ameerika Ühendriikide hard rock ' i ansambel, mis moodustati 1985. aastal California osariigis Los Angeleses.
Bänd on seitsmeliikmeline: koosseisus on praegu solist W. Axl Rose (kes on ainuke ansamblis pidevalt olnud asutajaliige), soolokitarrist Saul Hudson, tuntud kui Slash, basskitarrist Duff McKagan, klahvpillimängija Dizzy Reed, rütmikitarrist Richard Fortus, trummar Frank Ferrer ning teine klahvpillimängija Melissa Reese. Müünud ligikaudu 90 miljonit albumit terves maailmas, on Guns N' Roses üks USA edukamaid ansambleid läbi aegade.
Ajalugu
Guns N' Roses kujunes välja laulja William Bailey eelmistest ansamblitest Hollywood Rose ja Rapidfire ning kitarrist Tracii Gunsi ansamblist L.A. Guns. Ansambli tegevuse alguses vahetus selle koosseis kiiresti, mistõttu asutajaliikmetest jäid püsivamalt sinna vaid Bailey ja rütmikitarrist Jeffrey Isbell (tuntud kui Izzy Stradlin). Siiski stabiliseerus koosseis varsti ja kuni 1990. aastateni püsis see muutumatuna. Lisaks kahele asutajaliikmele olid ansambli liikmeteks veel soolokitarrist Saul Hudson (esinejanimega Slash), bassimängija Duff McKagan ja trummar Steven Adler. 1986. aasta kevadel võttis Bailey ametlikult uueks nimeks W. Axl Rose.
Guns N' Roses sai küllaltki kiiresti üheks Los Angelese tuntumaks hard rock ' i ansambliks ja juba esimese tegevusaasta lõpus õnnestus neil sõlmida leping Geffen Recordsiga. 1987. aastal andis bänd välja debüütplaadi "Appetite for Destruction", mida on müüdud 25 miljonit eksemplari. "Appetite for Destruction" on ansambli kõige edukam album, pälvides 15-kordse plaatinaalbumi staatuse. Sellelt albumilt pärineb enamik nende tuntumatest lugudest, sealhulgas ka "Welcome to the Jungle", mida on hiljem kasutatud näiteks Clint Eastwoodi filmi "The Dead Pool" taustamuusikas.
1980. aastate lõpuks oli Guns N' Roses'ist saanud üks USA edukamaid hard rock ' i ansambleid, kellel oli rohkelt poolehoidjaid nii Ameerika Ühendriikides kui ka väljaspool seda.
"Mina, Axl ja Paul Huge istusime stuudios ning rääkisime Slashist. Paul Huge ütles, et nägi Slashi oma uue ansambliga televiisorist ning ütles, et see "nägi välja ja kõlas sitasti". Ma ütlesin: "Kuula, litapoeg, kui ma siin toas istun, mul oleks hea meel, kui sa kurat ei räägiks Slashist sitta. Ta on ikka veel mu sõber. Sa kurat ei saaks temale küünaltki hoida, tema väikses varbas on rohkem annet, kui sinus endas, jää vait, sitapea!" Ja siis kargas Axl mulle ninna. Ma ütlesin: "Tead mida, Axl? Sa kurat oled ilmselt laksu all, kui arvad, et see bänd on Slashita Guns N' Roses. Kas sa, põrgu päralt, hakkad mängima Sweet Child O' Mine'i Paul Huge'iga? Anna andeks, mees, aga see ei kõlaks õigesti. Kuradi "Welcome To The Jungle" ilma Slashita?!" Axl ütles: "Mina olen Guns N' Roses – mulle pole Slashi vaja." Mina vastan: "Tead, mida? Ei, sa ei ole." Meil tekkis äge vaidlus, me röökisime üksteise peale ning ladusime vanu teemasid üles, kõik see kestis umbes pool tundi. Ja siis küsis Axl: "Kurat, kas sa lähed?" Vastasin: "Ei lähe, kurat." Axl karjus siis: "Hea küll, siis sa kurat, oled vallandatud!" Ma läksin stuudiohoonest välja ning Paul Huge ajas mind parklani taga ja karjus: "Mida kuradit, mees?! Tule lihtsalt tagasi ja palu [Axlilt] vabandust!" Mina hüüdsin vastu: "Käi persse, Yoko, mina lähen!" Ja nii oligi."
Saades teada Sorumi vallandamisest, lahkus sama aasta augustis ka Duff McKagan, kes enne lahkumist ütles Rose'ile: "Küllalt on küllalt. Selles ansamblis valitseb diktatuur ning mina ei taha näha end esinemas sellistes oludes. Leia keegi teine." Seega jäi ainsa algusaegade liikmena ansamblisse alles Axl Rose.
Ansambel siiski ametlikult laiali ei läinud, sest Axl Rose ja Dizzy Reed, kes olid ainsana Use Your Illusioni koosseisust alles, lisaks 1997. aasta alguses Slashi asendamiseks liitunud soolokitarrist Robin Finck ja Paul Tobias, suutsid leida uued pillimehed, kellega tegevust jätkata, kuid ka neid vahetati sageli. 2000. aasta lõpuks olid uues koosseisus Rose, Reed, Tobias, Finck, trummar Bryan Mantia, teine soolokitarrist Buckethead, bassist Tommy Stinson ning teine klahvpillimängija Chris Pitman. 1. jaanuaril 2001 alustas Guns N' Roses "Chinese Democracy" maailmaturneed eesmärgiga reklaamida peagi välja antavat samanimelist albumit, mille väljaandmist pidevalt edasi lükati, kuni see 2008. aasta novembris lõpuks ilmus. Ansambli liikmed vahetusid ka uues koosseisus tihti: 2002. aastal lahkus ansamblist Paul Tobias, teda asendas Richard Fortus. 2004. aastal lahkus Buckethead, ärritatuna albumi väljastamise pidevast edasilükkamisest, 2006. aastal liitus teda asendamaks Ron "Bumblefoot" Thal. Samal ajal lahkus ka hiljuti isaks saanud Bryan Mantia, plaanides peagi ansambli tagasi tulla. Asendustrummariks sai tema õpilane Frank Ferrer, kes oli 2006. aasta lõpuks ansambli ametlik liige. 2007. aasta kevadel lahkus Robin Finck ja siirdus tagasi ansambli Nine Inch Nails. 2009. aastal liitus ansambliga soolokitarrist DJ Ashba, kellel oli Slashiga palju ühiseid nüansse. Arvates, et Ashba üritab Slashi stiili järgida, pani USA väljaanne MetalSucks talle mõnitava varjundiga hüüdnimeks DJ Slashba.
Vaatamata sellele, et Rose'i ja Slashi vahel tekkis 1996. aastal vaen, millel ei paistnud lõppu olevat ning mida ka võimendati ajakirjanduse kaudu, leppisid nad 2015. aasta märtsis ära.
Guns N' Rosesi album "Use Your Illusion" sai nime väliseesti kunstniku Kalev Mark Kostabi maali "Use Your Illusion" järgi, mida kasutati ka albumi kaanepildina.
2016. aastal läksid ansamblisse tagasi Slash ja Duff McKagan, kes asendas 2014. aastal mõnel kontserdil Tommy Stinsonit, kes oli hõivatud oma teise ansambliga The Replacements. Lisandus ka uus klahvpillimängija Melissa Reese, kes asendas ansamblist lahkunud Chris Pitmanit. Alustati väga menukaks kujunenud turneed "Not in This Lifetime... Tour". Selle ajal on mõnel kontserdil osalenud ka ansambli endine trummar Steven Adler (kes pidi küll ansamblisse tagasi tulema, kuid seljavigastuse tõttu ei antud talle võimalust terve turnee vältel ansamblis olla), kuid samas pole ansambli naasnud Matt Sorum, keda polnud ansambli tagasi kutsutud ning Izzy Stradlin, kes ei avaldanud soovi seda teha, kuna ansamblis jaotati tasusid ebavõrdselt. Samas avaldab Adler tugevat soovi ansambli tagasi tulla ning tema sõnul teeks seda ka Stradlin, kui ta leiaks sobiva kesktee ansambliga, samuti kahetseb lahkumist endine trummar Bryan Mantia.
16. juulil 2018 andis ansambel kontserdi Tallinna lauluväljakul.
Tartu Variku Kool
pisi|Tartu Variku Kool Tartu Variku Kool on põhikool Tartus Ropka linnaosas aadressil Piima 1.
1. maini 1997 oli kooli nimi '''Tartu 14. Keskkool'''.
Kuni 2014 aasta sügiseni tegutses kool Tartu Kunstigümnaasiumina.
Ajalugu
Tartu 14. Keskkool (praegune Tartu Variku Kool) alustas oma tegevust direktor Udo-Vello Lambi juhtimisel 1. septembril 1980. Vastvalminud koolimajas asus õppima 1.–9. klassides 1134 õpilast. Õpetajaid oli esimesel aastal 54, neist 17 noort spetsialisti. Osa õpilasi ja õpetajaid tuli uude kooli Tartu Pedagoogilise Kooli Harjutuskoolist, mis lõpetas tegevuse.
Alates 1. maist 1997 kandis kool Tartu Kunstigümnaasiumi nime.
Koolil oli varem kaks õppesuunda: kunst ja majandus. 1987. aastal hakati alates 2. klassist andma kunsti süvaõpet, eestvedajaks õpetaja Aili Tammela, kelle kunstikabinetti hinnati linnas parimaks. 1988. aastal hakati kunsti süvaõpet andma ka 10. klassis. 1994. aastal hakati õpetaja Ülle Tolgi juhendamisel andma majandusõpet Junior Achievementi programmide järgi gümnaasiumis, 1997. aastal 1. klassis.
1991. aastal valmis koolis esimene arvutiklass. 2004/2005. õppeaastal koostöös Elioniga ning Tartu Linna IT Teenistusega valminud terminaliklass oli üks esimesi omataolisi Tartus. Praegu on koolis kaks arvutiklassi. 1990. aastatel olid koolil sõprussidemed laste- ja noortekoduga „Maria im Tann” Saksamaal Aachenis ja kahe Trollhättani keskkooliga Rootsis. Aastatel 1994–2003 oli koolil sõpruskool Teiskos Soomes. Siiani on selle kooli järglase Kämmenniemen kooliga sõprussidemed ning alates 1992. aastast Kuopio Kallaveden gümnaasiumiga Soomes.
1994. aastast tegutseb kooli tõhusalt abistav hoolekogu.
Koolis töötavad psühholoog ja sotsiaalpedagoog.
2005/2006. õppeaastal oli koolis 34 klassi 869 õpilasega. Õpetajaid oli 74. Praegu on õpetajaid 43.
Seoses 2014. aastal toimunud reformiga, mille käigus Tartu Kunstigümnaasiumist sai põhikool, otsustati see nimetada ümber Tartu Variku Kooliks.
Lõbe
Lõbe on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Paikuse valla lipp
thumb|Paikuse valla lipp Paikuse valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Paikuse valla lipp.
Lipp kinnitati 27. märtsil 1995.
Lipu autor on Vello Paluoja.
Lipu kirjeldus
Paikuse valla lipp on ristkülikukujuline. Kangas on vertikaalselt jaotatud kaheks võrdseks väljaks, lehvipoolne väli on kollane ja vardapoolne roheline, keskel asetseb juurtega puu, mis kollasel väljal kujutab mändi (roheline) ja rohelisel väljal kuuske (kollane). Lipu roheline toon on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 553 ja kollane 114. Kande- ja seinalipuvarras on kollane.
Lipu normaalsuurus on 100×120 cm.
Lipu kasutamise kord
Valla lipu võib heisata:
Kandelippu võib kasutada eelnimetatud juhtudel, kusjuures sobivas kohas ja viisil. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus on ligikaudu 2,5 korda suurem lipu laiusest. Heisatud vallalipul jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele.
Pärnu sadam
Pärnu sadam on ajalooline sadamakoht Pärnu jõe suudmes. Tänapäeval hõlmab Pärnu sadam eri ettevõtteile kuuluvaid sadamaid kesklinna sillast Pärnu laheni, mida jõesuudmes piiravad muulid.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist oli Pärnu sadamas kolm sadamaettevõtet :
Üks kai kuulus ka kalandusettevõttele Jakari ning jõe vasakkaldal paikneb jahisadam. Tänapäeval on Pärnu sadama operaator AS Pärnu Sadam.
Sadama koordinaadid on 58°23’ N ja 24°28,8’ E.
7. august
7. august on Gregoriuse kalendri 219. (liigaastal 220.) päev. Juliuse kalendri järgi 25. juuli (1901–2099).
Bananal
Bananal on saar Araguaia jõe keskjooksul Brasiilias.
Teremin
pisi|[[Barbara Buchholz teremini mängimas]] pisi|Rootsi bänd [[Detektivbyrån]] Teremin (vene k терменвокс) on Lev Termeni (vene Лев Сергеевич Термен, ingl Leon Theremin) 1919. aastal leiutatud ja 1928. aastal patenteeritud iseloomuliku tämbriga monofooniline muusikainstrument.
Tööpõhimõte
Tereminis tekitatakse heli ostsillaatorite abil ning töötava pilli ümber tekib elektriväli. Pill koosneb elektroonikat sisaldavast kastist, mille külge kinnituvad kaks antenni ja mida traditsiooniliselt mängitakse käsi antennide läheduses liigutades, ent põhimõtteliselt saab teremini juhtimiseks kasutada suvalist kehaosa või objekti, millega saab elektromagnetväljas muutusi esile kutsuda. Kui panna käsi või objekt antenni lähedale, muudetakse elektrivälja, mida kasutatakse tekitatava heli juhtimiseks. Vertikaalne antenn muudab heli kõrgust ja horisontaalne valjust. Enamik mängijaid juhib parema käega heli kõrgust ja vasakuga helivaljust. Traditsioonilise muusikariista mängimisel on pausi tegemiseks tavaliselt vaja üksnes mängimine lõpetada, tereminil mängitakse pause sarnaselt nootidega. Tereminil on tavaliselt võimalik nuppude abil reguleerida maksimaalset helivaljust ning tämbrit.
Valmistatud on ka sõrmlauaga teremine, kuid levinud on siiski nii-öelda traditsioonilised tereminid. Muuhulgas alustas Robert Moog, keda peetakse esimese moodsa süntesaatori Minimoog isaks, keskkooliõpilasena tereminide ehitamist ja tema loodud ettevõte toodab neid tänapäevani.
Muusikalised omadused
Tämbri poolest sarnaneb teremin väga ondes Martenot ' ga.
Teremini helikõrguse pidev, liigendamata vahemik soodustab glissando mängimist, aga see ei sobi igasse muusikateosesse. Selle vähendamiseks on vaja kasutada järske ja täpseid käeliigutusi. Nende abil on võimalik saavutada isegi staccato-efekti. Käte väikesed kiired liigutused tekitavad tremolo- või vibraatoefekti.
Mängutehnika
Teremin on üks vähestest instrumentidest, mida mängitakse füüsilise kontaktita, Teremini mängitakse käsi kahele antennile lähendades või kaugemale viies, samuti käte asendi muutmisega.
Tereminist on lihtne häält kätte saada, erinevalt näiteks viiulist, millel algaja esimesed poognatõmbed tekitavad väga ebameeldivat heli. Seevastu aga kulub mitu aastat õppimiseks, kuidas tekitada muusikalaadset heli. See on üks põhjustest, miks elukutselisi tereministe on vähe. Erinevalt kõigist teistest muusikariistadest puudub tereminimängijal igasugune tagasiside seadme poolt peale heli: pole keele pingsust nagu keelpillidel, õhusamba survet nagu puhkpillidel ega muud. Mängija peab toetuma üksnes kuuldavale helile, mille kõrgust saab korrigeerida ainult siis, kui helitugevus erineb nullist. Kui näiteks klaver mängib kindla kõrgusega noote, siis tereminil on võimalikud kõik helikõrgused ja kindlaid noote on raske saavutada. Nootide asukohta ei saa ka antennile märkida, sest ostsillaatori häälestus kipub aegamööda muutuma.
Kasutamine
Teremini kasutamine peaaegu lõppes pärast uuemate elektrooniliste instrumentide leiutamist, mida oli lihtsam õppida. Tereminimuusika on jäänud nišitooteks, kuid päriselt pole seda kunagi kasutamast lakatud.
Teremini on kasutatud palju avangardmuusikas, samuti 1950. aastate ulme- ja õudusfilmides. Teremin kõlab näiteks ka tänapäevase Briti krimisarja "Midsomeri mõrvad" ("Midsomer murders") tunnusmuusikas.
Lisaks traditsioonilistele tereminidele valmistatakse tänapäeval ka digijuhtimisega teremine (näiteks juhitakse aparaati optilise või MIDI-sisendi kaudu). Samuti saab moodsat teremini kasutada teiste instrumentide juhtimiseks (näiteks CV- või MIDI-väljundi kaudu).
Tereminist valmis 1993. aastal film "Theremin: An Electronic Odyssey".
Euroopa Liidu institutsioonid
Euroopa Liidu institutsioonid on Euroopa Liidu lepingu artikli 13 järgi:
Linnaseadus
Linnaseadus on 19. aprillil 1938 riigihoidja Konstantin Pätsi poolt dekreedina antud seadus, mis jõustus 1. mail 1938.
Selle seaduse alusel muutusid Antsla, Elva, Jõgeva, Jõhvi, Kallaste, Keila, Kilingi-Nõmme, Kunda, Kärdla, Mustla, Mustvee, Mõisaküla, Sindi ja Suure-Jaani alevid samanimelisteks linnadeks. Võõpsu alev kaotati ja ühendati Räpina vallaga. 1934. aastal Narvaga ühendatud Narva-Jõesuu sai Narva linnaosaks.
Tallinna linnapea nimetati ümber ülemlinnapeaks ja abilinnapea linnapeaks.
Linnad jagati elanike arvu järgi esimese, teise ja kolmanda astme linnadeks. Tallinn oli pealinnana astmetest väljaspool.
Linnaseaduse § 6 põhjal liigitati linnad elanike arvu järgi esimese, teise ja kolmanda astme linnadeks järgmiselt:
Moone
Moone tähendab mitut asja.
Isabelle Cavoit
Isabelle Cavoit (sündinud 1961 Pariisis) on prantsuse tantsija ja koreograaf.
Vaeglause
Vaeglause on sisuliselt mõistetav lause, kus puudub mõni süntaktiline komponent (mittetäieliku struktuuriga lause), kuid puuduvat komponenti ei saa sisulistel põhjustel juurde mõelda.
Teine mittetäieliku struktuuriga lause liik vaeglause kõrval on lünklause, kus puuduv komponent on samuti süntaktiliselt väljendamata, kuid sisuliselt olemas (soovi korral sõnastatav).
Vaeglausetüübid
Vaeglauses on mingi lauseosa puudumisel kindel tähendus ja seda ei saa lausesse ka lisada ega juurde mõelda.
Vastavalt lausest väljajäetud süntaktilisele osale jaotuvad vaeglause tüübid nelja suurde kategooriasse:
Verbita laused
Puudub tegusõna.
Näited:
Vaegisikulised laused
Puudub täisalus.
Vaeglaused esinevad tihti umbisikulise tegumoe ehk impersonaali kasutamisel, kus aluse puudumine näitab, et tegija on ebamäärane.
Näited:
Fraaslaused
Laused, mis koosnevad ühest fraasist.
Nimisõnafraas
Näited:
Hüüdlaused
Näited:
Määramatu struktuuriga laused
Vormelid ehk kinnistunud lauseühendid, mis täidavad kindlaid suhtlusülesandeid (tervitus, hüvastijätt, õnnesoov jms).
Eritekstide - siltide ja pealkirjade laused.
Näited:
Päär Pärenson
thumb|Päär Pärenson esinemas Tallinna kirjandusfestivalil [[HeadRead 2010]] Päär Pärenson ehk MC J.O.C. (sündinud 3. märtsil 1979 Rakveres) on eesti näitleja, tantsija, koreograaf ja räppar.
Ta lõpetas gümnaasiumi Rakveres. Aastatel 1999–2003 õppis ta Viljandi Kultuurikolledžis, mille lõpetas tantsija ja koreograafina. Paralleelselt õpingutega osales ta Katrin Essensoni lavastuses "Vastavalt seadusele" (2001) ja Renate Valme "Salapärased kõlad nii norskavas öös" (2002) ning lavastuses "Mobile home" (2003) tantsijana. Ta tegi kaasa ka Thomas Lehmeni Berliinis esietendunud "Schreibstücki" Mart Kangro versioonis Eestis (2002).
Hiljem töötas Pärenson Helsingis Koko Teatteris soome koreograafi Mikko Orpanaga kaasaegse tantsu lavastuses "Valtiomies II" (2003–2004) ning läks Hollandisse, et tantsida Groningeni Grand Theatre’s Club Guy & Roni lavastuses "Myrrh & Cinnamon" (2004–2005). Mõlemat on näidatud ka Eestis.
2005. aastal osales ta Oksana Titova ja Taavet Janseni tantsulavastuses "The Last Hairy", mida saatis menu ka Londonis ning mis võitis 2006. aastal Eesti Teatriliidu tantsuauhinna. Taavet Janseniga on ta koostööd teinud kestva projekti "Music Is Movement" ja lavastuse "Algorütm" (2007) raames. Oksana Titovaga on ta koostööd teinud Oksana Titova ja Juhan Ulfsaki lavastuses "Roots" (2006) tantsijana ja balletis "Hamlet" koreograafi assistendina. Lisaks tantsule on Päär Pärenson olnud laval ka draamanäitlejana ("Uus Elysium", "Minu Tartu", "Krabattabark"). Ta on elektroonilist tantsumuusikat tegevate ansamblite Def Räädu ja Bashment Kingz Soundi solist.
Mäeküla (Haapsalu)
Mäeküla on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Metsaküla (Haapsalu)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Milankovići tsüklid
Milankovići tsüklid on Serbia ehitusinseneri ja matemaatiku Milutin Milankovići kirja pandud kolm tsüklilist tegurit, mis mõjutavad Maa kliimat ja jääaegade tekkimist.
Milankovići oletuse kohaselt tuleneb jääaegade ja jäävaheaegade perioodiline vaheldumine Maa orbiidi elliptilisuse, pretsessiooni ja telje kaldenurga perioodilisest muutumisest.
Algul ei pälvinud tema avastus tähelepanu, kuid kliimateaduse arenguga 20. sajandi lõpus kerkis see päevakorda.
Maa orbiidi elliptilisus
Maa orbiidi kuju ei ole täisring ning aja jooksul selle kuju muutub vähem elliptilisest rohkem elliptiliseks ehk ekstsentrilisemaks. Ekstsentrilisuse suurenemisel muutub vahe afeel (antud kontekstis Maa suurim kaugus Päikesest) ja periheeli (Maa lähim punkt Päikesele elliptilisel orbiidil) vahel suuremaks. Planeedi Maa jaoks tähendab see suuremaid temperatuuriamplituude ning intensiivsemaid aastaaegasid. Maksimumekstsentrilisuse puhul võib periheelis Maale jõuda umbes 20% rohkem päikesekiirgust kui afeelis.
Mitmed erinevad tsüklid kokku kombineerivad keskmiselt 100 000 aastase tsükli. Selle aja jooksul muutub Maa orbiidi kuju peaaegu ringikujulisest (ekstsentrilisus 0,005) kergelt elliptiliseks (ekstsentrilisus 0,058). Maa ekstsentrilisust mõjutavad Saturni ja Jupiteri gravitatsiooniväljad. Kui Maa oleks ainuke Päikese ümber tiirlev planeet, püsiks orbiit muutumatuna.
Pretsessioon
Maa pretsessioon on Maa telje sihi muutus 23 000 aastase tsükli jooksul. Maa teeb vurrisarnaseid ringe osutades teljega vahel aja jooksul erinevate tähtede poole. Praegu on Maa telg suunatud Põhjanaela suunas.
Kinnunen
"Kinnunen" on 2007. aastal valminud Eesti telefilm, mille lavastas Andri Luup.
Linateos räägib soomlasest Juha Kinnunenist ja eesti pedagoogist Õie Kannikesest.
"Kinnuneni" rahastati koostöös Eesti Filmi Sihtasutuse ja Kultuurkapitaliga.
Krää
Krää on eesti rahvamuusika töötlusi viljelev ansambel, mis on välja kasvanud Väikese Hellero pillirühmast. Ansambli algust loetakse 2004. aasta kevadest (siis sündis ka Miina Orase tütar Tsirk).
Krää on kaks korda võitnud Põlva Folkfesti rahvamuusikatöötluste konkursi patrooni auhinna.
Ilmunud on plaat "Läti lugu" (2007), mis salvestati Riias.
Dzongkha keel
thumb|"Dzongkha keel" dzongkha keeles Dzongkha keel ehk bhutani keel (dzongkha keeles རྫོང་ཁ) on Bhutani Kuningriigi riigikeel.
Koht geneetilises klassifikatsioonis
Dzongkha keelt on varem käsitatud tiibeti keele murdena, kuid nende keelte kõnelejad ei saa teineteisest aru. Keelte erinevust hinnatakse sama suureks nagu erinevust nepali ja hindi keele vahel. Dzongkha keel on nagu praegune tiibeti keelgi pärit klassikalisest tiibeti keelest ehk vanatiibeti keelest. Seda Tiibeti budism sakraalset keelt õpivad ja kasutavad buda mungad nii Tiibetis kui ka Bhutanis. Bhutanis nimetatakse seda keelt Chhokey.
Dzongkha keel kuulub Hiina-Tiibeti keelte Tiibeti-Birma harru kuuluvate lõunabodia keelte hulka. Ta on lähedases suguluses sikkimi keelega (Dranjongke,  'bras ljongs skad; dzongkha ja sikkimi keele kõnelejad saavad osaliselt teineteisest aru) ning mõningate Bhutani keeltega (Cho-cha-na-ca, (khyod ca nga ca kha), (Brokpa, me rag sag steng 'brog skad), (Brokkat (dur gyi 'brog skad), Laka, la ka).
Teise klassifikatsiooni järgi paigutatakse ta tiibeti keele dzongkha-sikkimi murderühma või lõunatiibeti rühma.
Tänapäeva tiibeti keel seevastu kuulub keskbodia keelte hulka.
Nimetus
Sõna "dzongkha" on moodustatud sõnadest dzong (རྫོང་) 'dzong' ja kha (ཁ་) 'keel'. Mõeldud on keelt, mida kõneldakse shabdrung Ngawang Namgyeli poolt 17. sajandil üle Bhutani rajatud kindlusetaolistes kloostrites (dzongides).
Hiina Rahvavabariigi valitsus leiab, et see nimetus viitab tihedale ühendusele dalai-laamaga ja Tiibeti vabadusliikumisega (Hiina RV pretendeerib ka Bhutanile). Et Hiinat mitte ärritada, loobus Microsoft 2005. aasta sügisel, selle nimetuse kasutamisest ning kasutab selle asemel nimetust Tibetan - Bhutan.
Kasutatakse ka teisi nimesid, sealhulgas Jonkha, Bhotia, Zongkhar, Drukke.
Kõnelejad
Dzongkha keelt (koos murretega) kõneldakse emakeelena Bhutani kaheksas läänepoolses ringkonnas (Wangdue Phodrangi, Punakha, Thimphu, Gasa, Paro, Ha, Dagana ja Chukkha ringkonnas). Dzongkha keele kõnelejaid leidub ka Indias Lääne-Bengali osariigis Kalimpongi linnas, mis kunagi oli Bhutani osa. Samuti on neid Sikkimis, Darjeelingis ja Nepali pealinna Katmandu kaupmeeste seas.
Ethnologue'i andmetel oli dzongkha keele põhimurde kõnelejaid oli 2003. aasta seisuga Bhutanis (Ha, Paro ja Punakha ringkonnas) umbes 130 000, Indias 1996. aasta andmetel umbes 3000 ja Nepalis 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 9.
Staatus
Dzongkha keel on kohustuslik kõikides Bhutani koolides, kus teda õpitakse rööbiti inglise keelega. Täppisteadusi õpitakse inglise keeles.
Riigi lõuna- ja idaosa ringkondades, kus ta ei ole emakeel, on ta lingua franca.
Kiri
Dzongkha keele kirjutamiseks kasutatakse tavaliselt tiibeti kirja variante Joyi (mgyogs yig) ja Joshum (mgyogs tshugs ma).
Dzongkhakeelsetes raamatutes kasutatakse tavaliselt tiibeti šrifti Ucan, mida kasutatakse ka tiibetikeelsetes raamatutes.
Dzongkha keeles hakati kirjutama alles 20. sajandi teisel poolel. Varem kasutati Bhutanis kirjakeelena ainult klassikalist tiibeti keelt.
Kirjaoskus
Dzongkha keele emakeelena kõnelejate kirjaoskus Bhutanis on 54%.
Murded
Bhutanis eristatakse wangi-the ehk thimphu-punakha, ha ja põhja-thimphu murret, mis võivad olla ka eri keeled.
Tähised
ISO 639-1 kood on dzo, ISO-639-2 kood on dz.
Dzongkhakeelsed filmid
Dzongkha keeles on tehtud vähemalt kaks filmi: "Rändurid ja maagid" (Khyentse Norbu, 2003) ja "Lengo" (Chencho Dorji, 2005).
Piibel
Osa Piiblist ilmus dzongkha keeles esimest korda 1970.
Paremäärmuslus
Paremäärmuslus on poliitilise spektri paremal äärel paiknevate rühmituste ja üksikisikute vaadete üldnimetus.
Paremäärmusluse mõiste kasutamine on teadlaste seas valdavalt tunnustatud, kuigi üksmeel selle täpsel määratlemisel puudub. 1995. aasta seisuga nimetati uurijate töödes paremäärmusluse tunnustena kõige sagedamini natsionalismi, rassismi, ksenofoobiat, demokraatia-vastasust ja tugeva riigivõimu pooldamist. Ühe hilisema hinnangu järgi on paremäärmusluse põhielementideks peetud ksenofoobiat, etnilist identiteeti ja välistamist rõhutavat natsionalismi, populismi, ambivalentset suhtumist demokraatlikesse väärtustesse ning karmi korda tagava riigivõimu toetamist.
Politoloog Andres Kasekamp toob välja, et nimetus „paremäärmuslus” on mõnevõrra eksitav, sest taoliste parteide majanduspoliitika pole enam päriselt parempoolne, ilma kateteta lubatakse ka säilitada heaoluriigi teenused ning suurendada toetusi, pensione jms.
Mõiste ühest defineerimist on raskendanud selle kasutamine lisaks teadusele ka poliitilistel eesmärkidel – oma vaadete vastandina ja/või oma poliitiliste oponentide vaadete kirjeldamiseks. Teadlaste poolt paremäärmuslikeks nimetatud erakonnad reeglina enda kohta seda määratlust ei kasuta.
Populistlik paremäärmuslus
Politoloog Cas Mudde tõi akadeemilisse kirjandusesse termini populistlik paremäärmuslus (inglise keeles populist radical  right), millega tähistatakse erakondi, mille ideoloogias on (muuhulgas) kesksel kohal nativism-marurahvuslus, autoritarism ja populism.
Nativismi all peab Mudde silmas rahvusluse ksenofoobset vormi, mille ideaal on ühekultuuriline rahvusriik ja mis käsitleb kõiki mittepõliselanikke rahvusele ohtlikena. Andres Kasekampi järgi iseloomustab marurahvuslust lisaks oma kodumaa ja rahvuse armastamisele ka vaen võõra vastu, mis ilmneb näiteks terroristidest moslemi pagulastega hirmutamises ja Euroopa Liidu mahategemises.
Autoritarism tähistab Mudde kohaselt uskumist korda ja selle rangesse rakendamisse ühiskonnas distsipliini, seaduste ja vastavate poliitikate kaudu. Kasekamp toob välja autoritaarsuse kaks mõõdet. Esimene on tugeva korra nõudmine, rangemad seadused ja karmimad karistused. Teine on „traditsiooniliste väärtuste” kaitsmine (võitlus naiste ja samasooliste suhete võrdsete õiguste vastu). Ka paremäärmuslike erakondade korraldus on autoritaarsem kui peavoolu erakondadel, tuginedes tavaliselt ühele karismaatilisele juhile.
Populism on ideoloogia, mille kohaselt jaguneb ühiskond kaheks sisemiselt ühetaoliseks ja omavahel lepitamatus vastuolus olevaks leeriks – rikkumata rahvaks ja korrumpeerunud eliidiks – ja mis väidab, et poliitika peab olema rahva tahte väljendus. Populistlik erakond väidab, et ta esineb rahva nimel. Näiteks ründavad populistid rahva poolt mittevalitud kohtunikke ja nõuavad siduvate rahvahääletuste võimaldamist, mille kaudu saaks enamuse tahtega tühistada või piirata vähemuste õigusi. Kuigi ka peavoolu erakonnad kasutavad populistlikke võtteid, jäädakse üldiselt faktipõhiseks. Paremäärmuslased aga kasutavad sageli „alternatiivsed fakte”, võitlevad „kallutatud peavoolu ajakirjanduse” vastu ja levitavad vandenõuteooriaid.
Ballaad
pisi|[[Maria Wiik, "Ballaad" (1898)]]