cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Angerjas
Elutsükkel
Enne Euroopa rannikule jõudmist teevad vastsed läbi moonde ning muunduvad klaasangerjaks. Väikeste kehamõõtmete ja maduja kehakuju tõttu ei ole klaasangerjate ujumistõhusus kõige parem. Sellepärast ei ole nad võimelised pikalt vastuvoolu ujuma. Samas on angerjal täheldatud STST-d (selective tidal stream transport). See tähendab, et kala kasutab ära hoovusi ja loomulikku vee liikumist, et ise edasi rännata. Näiteks mõõna ajal hoiab ta end veekogu põhja lähedal või põhjas ning tõusu ajal liigub veesambasse. Tänu sellele saab ta küllaltki väikese omapoolse energiakuluga edasi liikuda. Kuid liikudes kaugemale sisemaale, muutuvad loodetest tingitud vee liikumised väiksemaks ning angerjas on sunnitud üle minema aktiivsele liikumisele. See, millal üleminek passiivselt liikumiselt aktiivsele toimub, oleneb eelkõige veetemperatuurist, mis peab jääma 10–15 kraadi vahele.
Jõudes lehtersuuetesse angerjas pigmenteerub. Pigmenteerunud angerjat nimetatakse kollaseks angerjaks. Kollase angerjana jätkab ta oma rännet.
Pikka aega peeti angerjat obligatoorse katadroomsuse parimaks näiteks. Selle järgi peab kala rändama mageveekogusse, kust ta hiljem võtab ette rände merre, et seal kudeda. Nüüdseks on teada, et angerjas on hoopis fakultatiivselt katadroomne liik. See tähendab, et ta võib edukalt elada ka rannikuvetes ning lehtersuuetes. Näiteks on täheldatud, et suurematel laiuskraadidel elab angerjas pigem meres või lehtersuuetes ning väiksematel laiuskraadidel magevees. Seda põhjustab asjaolu, et suurematel laiuskraadidel on algtoodang intensiivsem soolases vees ning väiksematel laiuskraadidel hoopis magevees.
Leides endale sobiva elukoha, algab angerjal kasvustaadium, mis emastel kestab 8–15 aastat ja isastel 3–8 aastat. Kasvufaasile järgneb teine moone, kus kollane angerjas muundub rändangerjaks ehk hõbeangerjaks (Silver eel). Rändangerjaks muundumisel ei muutu kalal mitte ainult värvus, vaid sellega kaasneb hormonaalseid ja morfoloogilisi muutusi. Nende muutuste eesmärgiks on valmistada kala ette pikaks rändeks kudemispaika.
Rändangerjale on iseloomulikud suurenenud silmad (kuni 50%), mis aitavad tal paremini pimedates oludes näha. Lisaks pakseneb nahk, muutub selle värv ning suureneb naha kaitseks limaeritus. Rändangerja kõht on enamasti heledam ja selg tumedam. See on vajalik, et kaitsta ennast röövloomade eest. Rändangerjaks muundunud isenditel lõpetab soolestik talitluse ja kala ei toitu enam. Pikk ränne võetakse ette üksnes kogutud rasvavarude pealt. Muutused toimuvad veel ka ujupõies, mis tagavad parema gaaside omastamise ja säilitamise.
Üldiselt alustab rändangerjas rännet hilissuvel-sügisel.
pisi|400px|Euroopa angerja elutsükkel Rändangerjana võtab angerjas ette 5000–7500 km rände Euroopa rannikult tagasi Sargasso merre, et minna sinna kudema. Üldised detailid selle rände kohta on endiselt teadmata, kuna puuduvad tehnoloogilised võimalused jälgida nii pikka kalade rännet. Osalist rännet on siiski suudetud jälgida, kasutades satelliiti (PSAT). Selle abil on leitud, et sarnaselt mitme muu kalaliigiga (nt räim, kilu jne) võtab ka angerjas ette ööpäevase vertikaalse rände. See tähendab, et päeval liigub angerjas veekogu sügavamatesse kihtidesse (200–1000 m) ja öösel jälle ülemisse kihti. Enamasti võtavad kalad ette vertikaalseid rändeid, et päeval sügavamates kihtides hoiduda kiskjate eest ning öösel ülemistesse kihtidesse jällegi toituma tulla. Angerjas võib tõesti laskuda sügavamatesse kihtidesse, et hoiduda röövloomade eest, kuid kuna ta oma rände ajal ei toitu, siis see ei saa olla põhjus, miks ta jälle ülemistesse kihtidesse tuleb. Seega arvatakse, et ööpäevase vertikaalse rände üheks põhjuseks võib olla termoregulatsioon. Soojemasse kihti tuleb kala, et hoida ainevahetust ja ujumise tõhusust optimaalse taseme juures ning jahedamasse kihti selleks, et hoida oma üldine kehatemperatuur alla 11 kraadi. See on vajalik, et aeglustada sugunäärete arengut ja takistada suguküpsuse saavutamist.
Jõudes Sargasso merre, saavutavad rändangerjad suguküpsuse ja sigivad. Pärast sigimist täiskasvanud angerjad surevad.
Veekogude kvaliteet
Pika eluea ja suure rasvasisalduse tõttu on angerjad eriti vastuvõtlikud kahjulike ainete kogunemisele kudedesse, eelkõige lipofiilsete ainete bioakumulatsioonile lõpuste, naha või toidu kaudu. Angerja kudedest on leitud polüklooritud bifenüüle (PCB), pestitsiide, raskmetalle, polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikühendeid (PAH), PFOS-id, BFR-isid ja muid ühendeid. Saasteained võivad põhjustada otsest kalade surma, kuid enamasti kahjustavad need intensiivselt kalade elu ja paljunemise efektiivsust. Näiteks saavad angerja rasvavarud, kuhu eelkõige saasteained akumuleeruvad, isendile eriti oluliseks just rändel tagasi Sargasso merre ja kudemisel. Rasvkoesse kogunenud saasteained võivad häirida gonaadide ja embrüo arengut ning selle läbi üldist kudemise efektiivsust.
Parasiidid
Anguillicoloides crassus on ümaruss, kes parasiteerib euroopa angerjal. Anguillicoloides crassus levis Euroopasse Jaapanist, ning läks kõigest kümnend, kuni parasiit oli juba Euroopas laialt levinud. A. crassus kahjustab kala ujupõit. Parasiidi elutegevuse tagajärjel ujupõie sein pakseneb ning ujupõie ruumala väheneb märgatavalt. Sellest tingituna on ujumine tõsiselt häiritud ja energeetiliselt palju nõudlikum tegevus. A. crassus on euroopa angerja näol leidnud endale vaba niši. Kuna A. crassus ei ole Euroopas põlisliik, siis näiteks Jaapani angerjaga võrreldes on euroopa angerja võimekus tema vastu võitlemisel oluliselt väiksem.
Muutused Sargasso meres
Euroopa angerja arvukuse vähenemisel nähakse põhjust ka muutustes Sargasso meres. Alates 1980. aastatest, ajast, mil ka angerja arvukus on vähenenud, on temperatuur Sargasso meres tõusnud. Selle üheks tagajärjeks on primaarproduktsiooni langus. Toitainete olemasolu on vastsestaadiumis aga kriitilise tähtsusega, selle puudumisel surevad isendid juba enne oma esimese rände lõpetamist.
Poliitika
Euroopa Liit võttis 2007. aastal vastu regulatsiooni [COUNCIL REGULATION (EC) No 1100/2007] euroopa angerja pikaajaliseks majandamiseks. Selle järgi peavad kõik liikmesriigid koostama nendele vesikondadele, mis on angerja looduslikeks elupaikadeks, angerja majandamiskava. Majandamiskavade põhieesmärgiks on kindlustada, et vähemalt 40% rändangerjatest jõuaks merre. Ka Eesti võttis 2009. aastal vastu angerja majandamiskava.
2013. aastal koostatud ICESe aruande järgi on Põhjamere klaasangerjate arvukus kasvanud 1–1,5% ja mujal 5–10%.
Vähemalt kuni 2015. aasta lõpuni oli angerja rahvusvaheline import ja eksport EL-is keelatud.
Altmäe
Altmäe on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Nykarleby
Nykarleby ehk Uusikaarlepyy on linn Soomes Pohjanmaa maakonnas. Asub Põhjalahe kaldal Lapuanjoki suudmes.
Linn asutati 1620.
Elanikest 90% on rootsikeelsed ja 8% soomekeelsed.
pisi|tühi|Nykarleby kirik
Robert Buckland
pisi|Robert Buckland (2017) Robert James Buckland (sündinud 22. septembril 1968 Llanellis) on Walesist pärit Suurbritannia konservatiivne poliitik. Ta oli 24. juulist 2019 15. septembrini 2021 Suurbritannia justiitsminister.
Ta on sündinud 1968. aastal Llanellis Carmarthenshire'is Walesis. Ta on õppinud Durhami Ülikooli Hatfieldi kolledžis ja lõpetanud 1990. aastal ülikooli õigusteaduskonna.
Ta on 2010. aastast Suurbritannia parlamendi alamkoja liige.
24. juulil 2019 sai ta Suurbritannia justiitsministriks.
Metalliline side
Metalliline side ehk metalliside on keemilise sideme tüüp, mis moodustub negatiivse laenguga vabade elektronide ja positiivsete metallioonide vastastikuse tõmbumise tulemusena metallis. Vabad elektronid põhjustavad metallide elektri- ja soojusjuhtivust ning plastilisust.
Metalliline side avaldub kõige selgemalt aktiivsete metallide – leelis- ja leelismuldmetallide korral. Vähem aktiivsetes metallides esinevad lisaks metallilisele sidemele mingil määral ka aatomitevahelised kovalentsed sidemed. Eriti märgatav on kovalentse sideme osatähtsus siirdemetallide (d-metallide) korral.
Metallilise sideme selgitus elektrongaasi mudeli põhjal
Elektrongaasi mudeli järgi koosneb metalli kristallivõre metalli katioonidest. Katioone hoiavad kristallis koos nende vahel kiiresti liikuvad (väliskihi) elektronid, takistades katioonide omavahelist tõukumist. Vabalt ja korrapäratult liikuv elektronide kogum moodustab ühise elektronpilve, mis ulatub üle kogu metallikristalli. Elektronide vaba liikumine metallis meenutab osakeste vaba liikumist gaasides, seetõttu nimetatakse niisugust elektronpilve "elektrongaasiks".
Julia Margaret Cameron
Julia Margaret Cameron (sündinud Julia Margaret Paddle, 11. juuni 1815 – 26. jaanuar 1879) oli Briti fotograaf.
Amīn al-Ḩāfiz̧ (Liibanoni poliitik)
Amīn al-Ḩāfiz̧ (araabia keeles أمين الحافظ‎; 28. jaanuar 1926 Tripoli – 13. juuli 2009 Beirut) oli Liibanoni poliitik.
Aastatel 1960–1996 oli ta Liibanoni parlamendi liige.
25. aprillist kuni 21. juunini 1973 oli ta Liibanoni peaminister.
Silma adaptatsioon
pisi Silma adaptatsioon on inimese silma võime kohaneda esemete vaatlemiseks erinevatel valgustugevustel. Ereda valguse korral võtavad valgusärritusi vastu ainult kolvikesed. Kui inimene ereda valguse käest äkki pimedasse satub, siis ei näe ta algul midagi. Pikkamööda taastub võrkkesta kepikestes nägemispurpur ja tekib videvikunägemine.
Jakobstad
Jakobstad (soome Pietarsaari) on linn Soomes Pohjanmaa maakonnas. Asub Põhjalahe kaldal.
Linna asutas 1652 Ebba Brahe, kes pani sellele rootsikeelse nime oma hiljuti surnud abikaasa Jakob De la Gardie järgi.
Elanikest 55% on rootsikeelsed ja 42% soomekeelsed.
Tomás Martínez
pisi|Tomás Martínez (1857) Tomás Martínez (Tomás Martínez Guerrero, 21. detsember 1820 – 12. märts 1873) oli Nicaragua sõjaväelane ja poliitik, Nicaragua valitseva hunta liige aastal 1857 ning riigi president aastail 1857–1867.
Elu
Tomás Martínez sündis 21. detsembril 1820 Nagarotes. Tema isa oli sefaradi juut don Joaquín Martínez, kes suri El Salvadoris ja on seal maetud juudi kalmistule. Tema ema oli María Guerrero. Algul pühendus ta kaubandusele, aga kui aastal 1854 puhkes kodusõda, siis värvati ta legitimistade (konservatiivide) sõjaväkke, kus sai peagi kindraliks ja edasi riigipeaks.
Ta abiellus Gertrudis Solórzano Zavalaga. Neil oli tütar Gertrudis Martínez Solórzano, kes abiellus hiljem Adán Cárdenasega, ja poeg Ramón Solórzano Montealegre.
Tomás Martínez suri 12. märtsil 1873 Leónis.
Kindral Nicaragua kodusõjas
Aastal 1857, kui USA flibustjeer William Walker lüüa sai ning maalt lahkuma sunniti, oli temast saanud legitimistade partei väljapaistvaim liige. Nii sõlmis ta liidulepingu liberaalide partei juhi Máximo Jerez Telleríaga, jätkates nii juba 12. septembril 1856 sõlmitud Chachagua paktis kavandatud koostööd. Nõnda moodustasid need kaks 24. juunil 1857 esimese kaksikvalitsuse (riigil oli kaks presidenti), tuginedes sealjuures otsustavates küsimustes Nicaragua kodusõja aegsele poliitilisele ja sõjalisele juhtkonnale. 19. oktoobril 1857 asendas neid võimul teine kahest presidendist koosnev kaksikvalitsus, mille moodustasid Gregorio Juárez Sacasa ja Rosalío Cortés Sánchez.
Ajutine president
9. augustil 1857 nimetas Asutav kogu ta riigi ajutiseks presidendiks (seesama asutav kogu võttis järgmisel aastal vastu ka põhiseaduse). 15. novembril astus ta ametlikult sellesse ametisse. Ta pidi võimul olema 1. märtsini 1859. Selles ametis allkirjastas ta 18. aprillil 1858 Costa Ricaga sõlmitud piiriküsimusi reguleeriva Cañas-Jerezi lepingu. Selle lepingu osaks oli USA survel ka San Juani kanali rajamine, millele Martínez oli vastu, aga mis mitte kunagi teoks ei saanudki.
Tema võimuletulekuga algas Nicaraguas ajajärk, mida teatakse kui Esimest konservatiivset vabariiki. Sel ajastul tõusid kolmekümne aasta jooksul järjest Nicaragua presidentideks vaid konservatiivide esindajad. Seda ajastut on Nicaragua ajaloos idealiseeritud, kuna see tõi kaasa poliitilise stabiilse ja riigi majandusliku arengu.
Põhiseaduslik president
Vastavalt 1858 aasta põhiseadusele sai Martínez 1. märtsil 1859 põhiseaduslik president. Võimul olles alustas ta Euroopa riikidega diplomaatiliste suhete rajamist (sealhulgas ka konkordaat Püha Tooliga). Ka edendas ta intensiivset kohvi ja puuvilla kasvatamist ja asutas uued Chinandega ja Chontalese departemangud. Lisaks alustati tema võimuloleku ajal Icacose saarele Corinto sadama rajamist ja puurkaevude puurimist Masaya departemangus.
Tagasivalimine
Aastal 1863 valiti ta teiseks ametiajaks riigi presidendiks, kuigi aastal 1858 vastu võetud põhiseaduses oli see selgesõnaliselt keelustatud. See tõi kaasa liberaali Máximo Jerez Tellería ja konservatiivi Fernando Chamorro y Alfaro ühise õlestõusu, mille Martínez kiiresti maha surus. Seejärel oli ta ametis kuni aastani 1867.
Enno
Enno on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Tunnetusüksus
Tunnetusüksus on 1988. aastal loodud Eesti ansambel.
Ansambli asutasid Mart Soo, Mart Süda, Rivo Laasi ja Arno Arrak, kes mängis löökpille .
Rahvusvaheline emakeelepäev
Rahvusvaheline emakeelepäev on UNESCO poolt 17. novembril 1999. aastal 21. veebruarile määratud tähtpäev "keelelise ja kultuurilise mitmekesisuse edendamiseks". Seda tähtpäeva tunnistas oma resolutsioonis rahvusvahelise keelte aasta kohta ka ÜRO Peaassamblee.
Rahvusvahelise emakeelepäeva traditsioon sai alguse Bangladeshist, kus 21. veebruaril 1952 hukkusid Dhakas mitmed tudengitest meeleavaldajad, kes nõudsid bengali keele üheks Pakistani riigikeeleks kuulutamist, ja kus seda päeva hakati hiljem tähistama keeleliikumise päevana ja märtrite päevana.
Illi (Nõo)
Illi on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Seal asus ja töötas Elva tarbijate kooperatiivi limonaaditehas.
Terdeghem
Terdeghem (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Terdegem) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
Kepikesed
Kepikesed ehk kepprakud on inimese silma võrkkestas asuvad valgustundlikud rakud, mis toimivad nõrga valgustatuse korral, reageerides valgusele sõltumata selle lainepikkusest, st nad ei erista hästi värve. Neid on silma võrkkestal umbes 115-120 miljonit.
Illi
Illi on mitme Eesti küla nimi:
Luís Vaz de Camões
pisi|Luís Vaz de Camões Luís Vaz de Camões (1524 või 1525 – 10. juuni 1580 Lissabonis) oli portugali luuletaja, kelle teost "Lusiaadid" (Os Lusíadas) peetakse Portugali rahvuseeposeks.
Ta õppis arvatavasti Coimbra ülikoolis. Seejärel teenis palgasõdurina Põhja-Aafrikas, osales avastusretkedel ning elas Macaus, Goas ja Mosambiigis. Portugali naasis ta umbes 1570. aastal.
Tema surmapäev 10. juuni on Portugali rahvuspüha.
Tähtsaim Portugali kirjandusauhind, Prémio Camões, on tema järgi nime saanud.
Kõõru (Setomaa)
Kõõru (ka: Kooru) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 9 elanikku.
Külas asub Kõõru ohvriallikas ehk Müräläte.
Küla kuulub Piusa-Võmmorski hoiuala koosseisu.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Lassi Nummi
pisi|Lassi Nummi (2008) Lassi Nummi (Lauri Juhani Yrjönpoika Nummi; kasutanud ka pseudoüümi Jukka Kangas; 9. oktoober 1928 Helsingi – 13. märts 2012 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija. Ta oli ajalehe Uusi Suomi kultuuritoimetaja, tegutses Soome Kirjanike Liidu ja PEN-klubi esimehena. 1973–1990 osales Soome piiblitõlkekomitees. 1990–1995 oli ta Helsingi Ülikoolis kaunite kunstide professor (taiteilijaprofessori).
Lassi Nummi oli soome luule tuntumaid moderniste, kelle luule pärisosaks on loodus ning maailma metafüüsiline ja müstiline mõõde. Ta oli pikaajaline eesti kultuuri ja eesti kirjanike sõber. Nummi loomingus leidub ka Eesti-ainelisi luuletusi (tsükkel "Niin usein lähdössä" kogus "Matkalla niityn yli", sh luuletused "Ilta Nõmmella", "Paluumatkalla", samuti luuletus "Toompea" kogus "Karu laidunrinne").
Nummi lõpetas 1948 Helsingis Kallios lütseumi. Tuntuks sai ta juba järgmisel aastal, kui avaldas romaani "Maisema" ning luulekogud "Intohimo olemassaoloon" ja "Vuoripaimen". Tema luules kajastuvad idamaade ja antiikkultuur, kristlus ja Soome ajalugu.
Nummi sai 1986 Helsingi ülikooli filosoofiateaduskonna audoktoriks ja 1990 teoloogiateaduskonna audoktoriks.
Nummi pälvis 5 korda (aastatel 1950–1983) Soome riikliku kirjanduspreemia. 2006 anti talle Soome Kirjanduse Seltsi Aleksis Kivi Fondi elutööpreemia.
Saku vald
Saku vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonna keskosas.
Saku vald piirneb läänes Saue valla, idas Kiili ja Kose valla, põhjas Tallinna linna ja lõunas Kohila vallaga. Saku valla territoorium (170 km²) piirneb läänes Tallinna–Pärnu–Ikla ja idas Tallinna–Rapla–Türi maanteega. Saku alevikku läbib Vääna jõgi, valla lõunapiiril voolab Keila jõgi. Saku vallas on 2 alevikku ja 20 küla, kus elab kokku 9679 elanikku (28.06.2017 seisuga). Valla keskus on Saku alevik.
Vald moodustati 1866. aastal, kuid liideti 1890 Saue vallaga. Samuti eksisteeris see aastatel 1921–1939. Vallaõigused taastati 16. jaanuaril 1992. Juulis 1993 eraldati Saku vallast Kiili vald.
Alevikud
Kiisa, Saku.
Külad
Saku vallas on 19 küla: Juuliku, Jälgimäe, Kajamaa, Kasemetsa, Kirdalu, Kurtna, Lokuti, Metsanurme, Männiku, Rahula, Roobuka, Saue, Saustinõmme, Sookaera-Metsanurga, Tagadi, Tammemäe, Tõdva, Tänassilma, Üksnurme.
Valitsemine
2015. aastal võttis Saku vallavolikogu vastu pöördumise Eesti valitsuse poole, milles deklareeritakse, et Saku vald keeldub pagulasi vastu võtmast.
Vallavanemad ja volikogu esimehed
Aastatel 1993–1999 oli vallavanem Arvo Pärniste ja volikogu esimees Tarmo Pajus.
1999–2002 oli vallavanem Arvo Pärniste, volikogu esimees Lemmi Oro.
2002–2005 oli vallavanem Sven Kesler, volikogu esimees Marek Linnutaja.
Fantoft
Fantoft on põhiliselt aedlinnast koosnev elurajoon Bergeni lõunaosas, 5 km kaugusel kesklinnast Fana ja Årstadi linnaosas Løvstakkeni mäe ja Byfjellene vahel. See piirneb Paradisi, Fjøsangeri, Storetveiti ja Nattlandiga.
Saku vald
Vallavanemad ja volikogu esimehed
2010–2014 oli vallavanem Kuno Rooba
Fantoft
Umbes 15 km edelas on Fleslandi lennujaam ja kümneminutise jalgsimatka kaugusel on Nordåsvatnet, mille sopis on kuningliku perekonna residents Gamlehaugen, mida ümbritsevad avalikud suured aiad.
Seal on üliõpilaste ühiselamuid (Fantoft Studentboliger) ja maju vallalistele.
Saku vald
Vallavanemad ja volikogu esimehed
2009–2013 oli volikogu esimees Marianne Rande
Lima (täpsustus)
Lima võib tähendada mitut asja.
Saku vald
Vallavanemad ja volikogu esimehed
16.01.2014 – 18.09.2014 oli vallavanem Janeck Leppik
Fantoft
1978. aastal avati Chr. Michelseni Instituudi labori- ja halduskompleks.
Fantoftis on Fantofti püstpalkkirik.
Saku vald
Vallavanemad ja volikogu esimehed
19.09.2014–16.10.2014 oli vallavanema ülesannetes abivallavanem Andi Einaste
Fantoft
19. sajandil oli Fantoft oma piirkonnas haruldase lopsaka loodusega bergenlaste armastatud väljasõidukoht, kus oli võimalik metsas piknikku pidada. 20. sajandil istutati ümbritsevad mäed kunstlikult täis. Seal oli ka nüüdseks hävinud Birkelundi restoran. Fantofti lähedal Landåsis oli Edvard Griegi perekonna häärber.
Saku vald
Vallavanemad ja volikogu esimehed
16.10.2014 - 31.12.2017 oli vallavanem Tiit Vahenõmm
Alates 01.01.2018 on vallavanem Marti Rehemaa
Alates 26.10.2017 on volikogu esimees Tiit Vahenõmm
Sümbolid
1993. aastal võeti kasutusele Priit Herodese kavandatud Saku valla lipp ja vapp. Valla vapil on rohelise kilbi peal kolm hõbedast adratera ja õllekapp. Valla lipul on kujutatud ainult adraterad.
Tunnustus
2004. aastal tunnistati Saku vald Eesti kõige peresõbralikumaks vallaks.
Sõprusomavalitsused
Saku vallal on 7 sõprusomavalitsust:
Volckerinckhove
Volckerinckhove on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
thumb|left|Volckerinckhove paiknemine Dunkerque'i ringkonnas ja Wormhouti kantonis
Järiste
Järiste on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Bihaari keel
Bihaari keel on ühisnimetus mitmetele omavahel väga sarnastele indoeuroopa keelte indoiraani haru keelevariantidele, mida räägitakse Indias Bihāri osariigis ja selle naaberosariikides. Suuremad neist on bhodžpuri keel, magahi keel, maithili keel ja sadri keel.
Jorge Arreaza
pisi|Jorge Arreaza (2017) Jorge Alberto Arreaza Monserrat (sündinud 6. juunil 1973 Caracases) on Venezuela poliitik, ta on Venezuela Ühinenud Sotsialistliku Partei liige. Ta on 2. augustist 2017 Venezuela välisminister.
Ta on sündinud 1973. aastal Caracases. Ta õppis Venezuela Keskülikoolis rahvusvaheliste suhete alal. Seal sai ta Mariscal de Ayacucho fondi stipendiumi, mis võimaldas tal omandada magistrikraadi Euroopa poliitikauuringutes Cambridge'i Ülikoolis.
Ta oli 27. novembrist 2011 kuni 19. aprillini 2013 Venezuela teaduse, tehnoloogia ja innovatsiooni minister.
6. jaanuarist 2016 kuni 4. jaanuarini 2017 oli ta Venezuela kõrghariduse, teaduse ja tehnoloogia minister.
2. augustist 2017 on ta Venezuela välisminister.
Isiklikku
Ta on 2007. aastast abielus Hugo Cháveze tütre Rosa Virginiaga. Lapsi neil ei ole.
Keeri
Keeri on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Ratko Janev
Ratko Janev (Ратко Jанев; 30. märts 1939 Sveti Vrach – 31. detsember 2019) oli Jugoslaavia ja Serbia aatomifüüsik ning Makedoonia teaduste ja kunstide akadeemia akadeemik.
Elulugu
Ratko Janev sündis 30. märtsil 1939 Bulgaarias Sveti Vrachis. Nooruses kolis ta Jugoslaaviasse, kus lõpetas 1957 Skopjes keskkooli ja õppis seejärel edasi Belgradi ülikoolis, kus sai 1968. aastal doktorikraadi. Alates 1965. aastast oli ta kaastöötaja Vinča tuumainstituut. Alates 1986. aastast oli ta Viinis Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri aatomi- ja molekulaarüksuse osakonna juhataja.
1972. aastal sai Janevist Skopje ülikoolis tuumafüüsika abiprofessor ja Belgradi ülikoolis teoreetilise füüsika professor. Aastatel 2002–2004 töötas ta Saksamaal Jülichi uurimiskeskuses plasmafüüsika osakonnas.
Janev oli Makedoonia teaduste ja kunstide akadeemia liige. 2004. aastal pälvis ta Alexander von Humboldti sihtasutuse teaduspreemia projekti "Fusion Edge / divertor plasma modelleerimine ja diagnostika" eest Koostöös teaduskeskusega teostatud tuumasünteesi reaktori külma piirkihi plasmade mõistmine.
Alkaanid
Alkaanid on süsiniku ja vesiniku ühendid, mille molekulides süsiniku aatomid on omavahel seotud kovalentse üksiksidemega. Mõnikord nimetatakse alkaane ka parafiinideks.
Põlemine
Kõik alkaanid põlevad. Madalamad alkaanid põlevad vähemärgatava, kahvatu leegiga ning põlemissaadusteks on süsinikdioksiid ja veeaur: CH4 + 2O2 → CO2 + 2H2O – õhuga segatuna moodustavad nad äärmiselt plahvatava segu.
Oksüdeerijate toime
Tavalisel temperatuuril alkaanid oksüdeerijate (nt KMnO4 ja K2Cr2O7) toimel ei reageeri.
Lagunemine kõrgel temperatuuril
Kõrgel temperatuuril alkaanid lagunevad. Reaktsioonisaadused sõltuvad temperatuurist, reaktsiooniajast ja katalüsaatorist:
Temperatuuril umbes 1500°C on reaktsioonisaadusteks tavaliselt etüün.
Konversioon veeauruga
Suurel temperatuuril 1000 °C ja nikkelkatalüsaatori manulusel reageerib metaan veeauruga. Reaktsioonisaaduste koostis sõltub metaani ja veeauru vahekorrast:
Ammoniaagi sünteesiks vajalik vesinik saadakse peamiselt metaani konversioonireaktsioonil veeauruga. H2 ja CO kasutatakse ka metanooli sünteesiks.
Asendusreaktsioon halogeenidega
Valguse toimel toimub astmeline asendusreaktsioon, mille käigus vesiniku aatomid asenduvad halogeeni aatomitega. Asendusreaktsioon halogeenidega kuulub ahelreaktsioonide hulka. Soojuse või valguse toimel laguneb kloori molekul aatomiteks: Cl2 → 2CL Seejärel reageerib kloori aatom metaaniga: CH4 + Cl → CH3Cl + H
Isomeerimine
Isomerisatsioonireaktsioon toimub kõrgel temperatuuril ja rõhul katalüsaatorite manusel. Alkaanidel esinevad isomeerid alates propaanist.
Ühendid ja nende kasutusalad
Gaasilisi alkaane kasutatakse kütte- ja majapidamisgaasina ning veeldatult, näiteks vedelgaasina. Vedelad alkaanid kuuluvad ka bensiini, nafta ja petrooleumi koostisse. Tahked alkaanid moodustavad parafiini.
Alkaanide halogeenderivaate tarvitatakse õlide, vaikude, rasvade ja plastmasside lahustitena. Triklorometaani (CHCl3) tuntakse ka kloroformi nime all ja kasutatakse narkoosivahendina. Tetraklorometaani (CCl4) kasutatakse tulekustutusvedelikuna. Difluorodiklorometaani (CF2Cl2) rakendatakse külmutusseadmetes, aerosoolpakendis lakkide, mürkkemikaalide, parfüümide jms juures pihustusainena.
Geneetiline kood
pisi|300px|"Koodipäike" Geneetiline kood on kindel vastavus nukleiinhapete (RNA) koodonite ja valke moodustavate aminohapete vahel. Selle koodi kindlustab elus rakkude keemiliste juhiste süsteem, mis loob geneetilist infot kandva mRNA vahendusel proteiine. Valgusüntees geneetilise info alusel ehk translatsioon toimub ribosoomides. Geneetiline kood võimaldab DNA molekulidelt ümber kirjutatud geneetilise info tõlkida RNA molekulidele, mille järgi sünteesitakse valkude molekulid.
Geneetiline kood on väga sarnane terves eluslooduses. See annab aluse oletada kogu praeguse elu monofüleetilist päritolu ja ühekordset tekkimist, kuigi rangelt võttes näitab geneetilise koodi universaalsus ainult universaalse geneetilise koodi enda monofüleetilist päritolu. Samas leidub geneetilisel koodil üle kümne variandi, mis on tõenäoliselt siiski hiljem evolutsiooni käigus tekkinud.
Geeniekspressioon
Organismi geneetiline info on talletatud kromosoomidesse, mis koosneb DNA molekulidest, mis omakorda jagunevad geenideks. Igas organismi rakus, selle tuumas sisaldub kogu organismi genoom. Geen on geneetilise info baasühik, mis kodeerib mingi kindla proteiini sünteesi. Kui geeni ekspresseeritakse, siis kopeeritakse geenist üheahelaline mRNA matriits, mis seejärel suundub rakutuumast ribosoomi, kus toimub geneetilise koodi alusel mRNAst tRNA ja mitmete ensüümide abil aminohappeahelate sünteesimine, mis hiljem pakitakse valguks.
Nagu iga teine nukleiinhapegi koosneb mRNA nukleotiididest, mida tihti kutsutakse ka alusteks. RNAs sisalduvad nukleotiidid on: adeniin (A), guaniin (G), tsütosiin (C) ja uratsiil (U). DNA ahelas vastab uratsiilile tümiin (T). Nukleotiidide kolmikuid e. triplette mRNAs nimetatakse koodoniteks, mis moodustavad geneetilise koodi põhialuse. Igale koodonile mRNAs vastab mingi konkreetne aminohape proteiiniahelas või juhis valgusünteesi alustamiseks või lõpetamiseks.
Ühtekokku on olemas 43 = 64 erinevat koodonit. Kuna kodeeritavaid aminohappeid on ainult 20, siis on paljud koodonid "sünonüümsed", st ühele aminohappele võib vastata mitu erinevat koodonit. Milliseid koodoneid genoomis eelistatakse, sõltub aga konkreetsest organismist endast. Otsene seos on aga aminohappele vastavate koodonite hulga ja selle aminohappe esinemissageduse vahel valkudes.
Start- ja stoppkoodonid
Mõnele koodonile (UGA, UAA ja UAG) ei vasta ühtegi aminohapet, mistõttu neid mõnikord nimetatakse ka nonsensskoodoniteks. See nimetus ei ole aga päris õige, kuna nimetatud koodonid toimivad märgina valgusünteesi lõpetamiseks, umbes nagu punkt lause lõpus. Stoppkoodoneid e terminaatorkoodoneid tunnevad ära teatud ensüümid, nn. terminatsioonifaktorid, mis osalevad valgusünteesi lõpetamisel. Tegelikud nonsensskoodonid oleksid sellised, millele ei vasta ükski aminohape ega ka mingi muu tähendus. Koodon AUG on universaalses geneetilises koodis mitmetähenduslik – ta on nii metioniini sünteesi koodon kui ka start- ehk initsiaatorkoodon. Initsiaatorkoodon asub mRNA ahela eesotsas ja annab ühtlasi märku ribosoomis valgusünteesi alustamiseks, seega enamiku valguahelate esimeseks aminohappeks on metioniin. Kui koodon AUG asub mRNA ahelas ka pärast initsiaatorkoodonit, sünteesitakse sellelt aminohappeahelasse lihtsalt metioniin. Leidub ka alternatiivseid initsiaatorkoodoneid (näiteks UUG ja CUG), kuid neid kasutatakse valgusünteesi alustamiseks oluliselt harvemini.
Kooditabel
Järgmises tabelis on toodud mRNA koodonitele vastavate aminohapete nimetused ning nende rahvusvahelised kolme- ja ühetähelised lühendid. Tabelit loetakse vasakult paremale – vasakus püstlahtris on koodoni esimene nukleotiid, horisontaalses lahtris ülaservas keskmine ja paremas püstlahtris koodoni kolmas nukleotiid.
1 AUG on üldine start- ehk initsiaatorkoodon, teised initsiaatorkoodonid on kasutusel oluliselt harvemini.
2 AUU ja GUG on initsiaatorkoodonina kasutusel vaid prokarüootides.
Koodi realiseerumine ja tähendus
Nagu mainitud, on geneetiline kood olemuselt süsteem, mille alusel seatakse vastavusse mRNA koodonid ja valguahelat moodustavad aminohapped. Koodonite paiknemine kooditabelis ei ole aga päris juhuslik – keemiliselt sarnased aminohapped paiknevad tabelis lähestikku. See tähendab, et juhuslikud vead koodi lugemisel (valgusünteesil) ei muuda sünteesitava valgu omadusi tõenäoliselt eriti suures ulatuses, kuna aminohape asendub sarnaste keemiliste omadustega aminohappega. See vähendab tunduvalt geneetilise koodi müratundlikkust.
Erinevatel koodoni positsioonidel on aminohappe määramisel erinev osakaal. Kõige olulisem on koodoni teine täht ehk keskmine positsioon. Tähtsuselt järgmine on koodoni esimene täht. Kõige väiksema tähtsusega on koodoni kolmas täht. Universaalses geneetilises koodis ei ole 8 aminohappe määramisel kolmas täht üldse oluline, ka ülejäänud aminohapete puhul on koodoni kolmas täht väikese tähtsusega. 20 kodeeritavast aminohappest on kolmas täht ühetähenduslik vaid kahe aminohappe – metioniini ja trüptofaani puhul. Koodoni kolmanda tähe mitmetähenduslikkust nimetatakse ka koodi kõdumiseks.
Geneetiline kood sõltub organismi tRNA molekulide ehitusest ning tRNAd ja aminohapet kokkusiduvatest ensüümidest. tRNA ahela keskel on nukleotiidide kolmik, mis paardub komplementaarsusprintsiibi alusel mRNA koodoniga, seetõttu nimetatakse vastavat tRNA nukleotiidide kolmikut antikoodoniks. Vastavalt geneetilisele koodile seotakse tRNA ühte otsa (nn aktseptor-õlga) tRNA antikoodonile (seega ka mRNA koodonile) vastav aminohape. Ribosoomis seondub aminohapet kandev tRNA molekul vastava mRNA koodoniga ning jätab endaga seotud aminohappe sünteesitavasse peptiidahelasse ja realiseerib seeläbi geneetilise koodi.
Kui toimuks muutus tRNAd sünteesivates geenides, siis muutuks seeläbi ka geneetiline kood ja ka kõik organismis sünteesitavad valgud.
Keerukam küsimus on aga see, miks geneetiline kood on täpselt selline nagu ta on (näiteks, kas koodonile CCU võiks proliini asemel vastata nt arginiin). Ühtset vastust sellele küsimusele hetkel veel pole. Seda on püütud seletada tRNA ja aminohappe seondumise iseärasustega – mingit konkreetset antikoodonit (või ka muud nukleotiidijärjestust mõnes teises kohas tRNA ahelas) sisaldavale tRNAle seondub mõni aminohape tänu molekulidevahelisele tõmbejõule suurema tõenäosusega kui mõnda teist antikoodonit sisaldavale tRNA molekulile, teisisõnu mõni antikoodon on kindla aminohappe suhtes suurema afiinsusega kui mõni teine antikoodon või on nendevaheline side stabiilsem ja seetõttu püsib piisavalt kaua, et jõuda ribosoomi. Sellest võiks järeldada seda, et ensüüm aminoatsüül-tRNA ligaas, mis tunneb ära tRNA ja seob selle külge vastava aminohappe liidabki kokku sellise aminohappe ja tRNA, mis omavahel keemiliselt kõige paremini seonduvad. Ometi puuduvad nende hüpoteeside kohta põhjapanevad teaduslikud tõendid ja vähemalt esialgu on küsimus geneetilise koodi tähendusest ja tekkimisest lahtine.
Geneetilise koodi päritolu ja tekkimine
Fakt, et geneetiline kood on vigade summutamisel optimaalne (sarnased aminohapped paiknevad tabelis lähestikku) on võetud aluseks arvamusele, et geneetiline kood on aeglaselt evolutsioneerunud. Teisisõnu tekkisid alguses juhuslikud seosed ja aja jooksul on kood optimeerunud. Teiseks seisukohaks oleks see, et geneetiline kood on "külmunud õnnetus", ehk see on kunagi juhuslikult tekkinud ja kui see kord tekkis, ei saanud see enam muutuda, kuna iga muutus koodis tooks kaasa muutuse kõigis valkudes, mis oleks aga organismile väljakannatamatu.
Geneetilise koodi päritolu on lahtine aga tõenäolisem on siiski universaalse geneetilise koodi väga pikaajaline evolutsioon, sest mõnedes organismides esineb universaalsest koodist väikeseid kõrvalekaldeid. Selge on igatahes see, et geneetiline kood on tekkinud elu väga varajases arengujärgus ühel ajal RNA-põhise valgusünteesi tekkimisega.
Alternatiivsed koodid
Universaalsest geneetilisest koodist leidub siiski ka mitmeid kõrvalekaldeid. Eriti sagedased on alternatiivsed koodid väikese genoomiga organismides või ka eraldiseisvat genoomi omavates organellides. Kõige väiksemad genoomid on eukarüootide mitokondritel ja seetõttu on nendes erinevused universaalsest koodist levinud. Genoomi suuruse ja koodi stabiilsuse vaheline seos tuleneb koodi "külmunud" olemusest – kui koodis ühe koodoni tähendus muutub (tRNA hakkab ära tundma uut koodonit), siis toob see kaasa muutuse kõikides valkudes, kus vastav aminohape esineb. Üheaegne muutus paljudes valkudes on aga organismile üldjuhul surmav. Väikeste genoomide puhul võib üks kindel koodon esineda vaid mõnes üksikus geenis ja üksikud aminohapete asendused ei pruugi omada väga suurt mõju organismi eluvõimele. Sellisel juhul võivad muutused koodis organismi järglastele edasi kanduda, mille tulemusena tekib mõnel liigil alternatiivne geneetiline kood. Siiski on ka väikeste genoomide puhul koodi muutumise kiirus väga aeglane, enamiku koodonite osas on kõik erinevad koodid samad.
Esineda võib ka mõne koodoni mitmetähenduslikkust. Näiteks transleeritakse mõnedel Candida perekonna pärmseentel universaalse koodi leutsiini koodonit CUG seriinina. Erakordne on aga see, et sama tRNA lülitab peptiidiahelasse mõnikord ka leutsiini, viimast küll väikese sagedusega. Seega ongi sellel seeneperekonnal leutsiini koodon CUG mitmetähenduslik.
On võimalik ka teatud alternatiivsete (standardsete kodeeritavate amnohapete seas mitteolevate) aminohapete esinemine. Näiteks on täheldatud, et bakteril Methanosarcina barkeri kodeerib stoppkoodon UAG valgusünteesi lõpetamise asemel hoopis aminohapet pürrolüsiin. Samuti on paljudel organismidel mitmetes valkudes leitud aminohappe selenotsüsteiini esinemist, mis on kodeeritud stoppkoodoni UGA poolt (seda mitte küll otseselt vaid kindla translatsiooni kontrolliva faktori olemasolul). Need avastused on andnud alust algatada teadlaste hulgas diskussioon uute aminohapete lisamiseks kodeeritavate aminohapete nimistusse.
Praeguseks on tuntud üle 20 erineva geneetilise koodi.
Ricky Nelson
Ricky Nelson (ka Rick Nelson, pärisnimega Eric Hilliard Nelson; 8. mai 1940 Teaneck, New Jersey osariik – 31. detsember 1985 De Kalb, Texase osariik) oli USA noorteiidol, laulja ja näitleja.
Elulugu
Ricky Nelson sündis 8. mail 1940 Teanecki linnas New Jersey osariigis Ozzie Nelsoni ja Harriet Nelsoni kahelapselise pere noorema lapsena. Ozzie Nelson oli bigbändi juht, Harriet aga sama bändi laulja.
Koos vend David Nelsoniga osales perekond pikka aega raadio- (1944–1954) ja telesaates (1952–1966) "The Adventures of Ozzie and Harriet". Ricky ja David hakkasid meelelahutussaates osalema 1949. aastal, enne seda mängisid nende osi kutselised näitlejad.
Ricky alustas rock'n'roll 'i karjääri 1957. aastal debüütsingliga Fats Domino "I'm Walkin'". Peagi hakkasid kõik telesaated "The Adventures of Ozzie and Harriet" lõppema Ricky etteastega.
Ta osales ka mängufilmides "Rio Bravo" (1959), "The Wackiest Ship In the Army" (1960) ja "Love and Kisses" (1965).
8. mail 1961 (päeval, mil ta sai 21-aastaseks) lasi ta oma esinejanime Ricky Nelson muuta Rick Nelsoniks.
1963. aastal abiellus ta Kristin Harmoniga, kellega sai tütre Tracy (sündinud 25. oktoobril 1963), kaksikutest pojad Gunnari ja Mathew (sündinud 20. septembril 1967) ning veel ühe poja Sam Nelsoni (sündinud 29. augustil 1974).
"The Ed Sullivan Show'st" ja seejärel ka teistest telesaadetest võttis ta osa aga alles 1967. aastal (varem ei tahetud saate "The Adventures of Ozzie and Harriet" populaarsust alla lasta).
1963. aastal sõlmis ta lepingu 20 aastaks Decca Recordsiga, kuid tema viimaseks suurimaks hitiks jäi 1964. aasta "For You". 1972. aastal pääses ta viimast korda esi-40-sse lauluga "Garden Party", mille ta kirjutas inspireerituna juhtumist Madison Square Gardenis, kus publik ta maha vilistas, kui ta oli üritanud oma vanade hittide asemel midagi uut laulda.
1970. aastate lõpus oli ta hiilgeaeg selgelt otsa saanud. Ta oli võlgades ja karjäär varemetes. Ta ei lindistanud enam uusi lugusid ja esines vaid väikesele publikule. Ta naine läks minema ja võttis nende neli last ühes. Ta hakkas tarvitama narkootikume, peamiselt marihuaanat, vahel ka kokaiini.
Vahetult enne oma surma kohtas ta oma kauaaegset iidolit Carl Perkinsit, kes kutsus teda järjekindlalt ikka Rickyks (kuigi ta oli oma esinejanime juba ammu Rickiks muutnud), mistõttu lasi ta taas oma nimele tähe "y" otsa panna.
1985. aastal osales ta nostalgiaturneel Inglismaal, mis läks päris hästi ja mis tõi talle mingil määral tunnustust. Ta tahtis sama korrata USA-s ning hakkas lõunaosariikides kontserte andma, kuid teel aastalõpukontserdile Dallasesse Texase osariigis hukkus ta lennuõnnetuses De Kalbis Texase osariigis. Ta maeti Forest Lawni Hollywood Hillsi kalmistule California osariigis Los Angeleses.
Tshinvali
Tshinvali on linn Gruusias, Lõuna-Osseetia pealinn Šida Kharthli alal.
Tshinvali asub sadakond kilomeetrit Thbilisist loodes.
Tshinvalit on esmamainitud 1398. aastal. Venemaa Keisririigi võimu all oli alates 1801. aastast. Linnaõigused sai Tshinvali 1922. aastal.
2008. aasta Lõuna-Osseetia sõjas sai linn tugevalt kannatada.
2015. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tshinvali elanikest osseete 95,35%, grusiine 1,76%, venelasi 1,57% ja armeenlasi 1,11%.
Michael Carrick
Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Manchester Unitedis (2006–2018). Enne seda mängis ta West Ham Unitedis ja Tottenham Hotspuris ning oli lisaks West Ham Unitedist laenul Swindon Townis ja Birmingham Citys.
Mängijana oli Carrick tuntud hea pallivaldamise ja täpsete söötude poolest.
2021. aasta novembris sai ta Manchester Unitedi ajutiseks peatreeneriks.
Lapsepõlv ja noorus
Michael Carrick sündis Inglismaal Wallsendis ning hakkas jalgpalli mängima viieaastaselt, kuid tõsisemalt hakkas ta sellega tegelema 12-aastaselt. Oma kooliaastate ning kuni West Ham Unitedis minekuni oli tema positsiooniks keskründaja, kuid pärast klubisse minekut hakkas ta mängima keskpoolkaitset.
West Ham United
Carricku jalgpallurikarjäär algas 1998. aastal kuulsas West Ham Unitedi noorteakadeemias. 1998–99 hooajal võideti noortemeeskonnaga FA noortekarikas, kus ta aitas koos tulevase staari Joe Cole'iga klubi 9–0 võiduni Coventry City üle ning lõi kaks väravat.
Carrick tegi oma debüüdi vahetusmängijana, asendades Rio Ferdinandi 3–0 võidumängus Bradford City vastu augustis 1999. Sel hooajal oli ta kaks korda laenul: kaks kuud Swindon Townis ning kuu aega Birmingham Citys. 2000–01 hooajal mängis täishooaja.
2002–03 hooaeg oli Carrickule kehv, sest suurema osa ajast oli ta vigastatud ning lõpuks langes West Ham United esiliigasse. Ta otsustas siiski klubisse jääda ning mängis 2003–04 esiliigas. Sel ajal olid temast huvitatud mitmed klubid, näiteks Portsmouth, Arsenal ja Tottenham Hotspur.
Tottenham Hotspur
2004–05 hooaja alguses siirdus Carrick Tottenhami 2,75 miljoni naela eest, et ta saaks mängida Premier League'is. Järgmised kaks hooaega olid talle edukad ning peatreeneri Martin Joli abil saavutas Carrick Tottenhamis suure kuulsuse, mis hiljem viis arvamusteni, et ta siirdub Manchester Unitedi.
Manchester United
31. juulil 2006 sõlmis Manchester United Carricki ostmiseks lepingu Tottenham Hotspuriga. Esialgu lükati 10 miljoni naelane pakkumine tagasi, kuid hiljem ostis United mängija 18,6 miljoni naela eest, mis on kalliduselt klubi viies ost. Talle anti number 16 särk, mida eelnevalt oli kandnud kapten Roy Keane.
Falsifikatsioon
Teoreetilise väite või teooria falsifikatsiooniks ehk falsifitseerimiseks nimetatakse selle järeldustega vastuolus oleva fakti tuvastamist.
Michael Carrick
Manchester United
Ta tegi oma liigadebüüdi 23. augustil 3–0 võidumängus Charlton Athleticu vastu, sekkudes vahetusest. Ta sai vigastada oma algses debüüdis Porto vastu Amsterdami turniiril. Carrick alustas oma esimest mängu algkoosseisus Watfordi vastu 26. augustil, mille United võitis 2:1.
Carrick mängis peaaegu igas Unitedi mängus 2006–07 hooajal. Ta sai vigastada detsembri lõpus 2006 ning tema keskvälja positsiooni võttis ajutiselt üle kas John O'Shea või Darren Fletcher. Ta lõi oma esimese värava 13. jaanuaril 2007 Aston Villa vastu ning United võitis 3–1.
10. aprillil 2007 lõi Carrick kaks kaugväravat Meistrite Liiga veerandfinaalis Roma vastu ning United võitis 7–1.
Warhem
Warhem (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Warrem) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis Belgia piiri ääres.
A. Le Coq
pisi|A. Le Coqi tehas pisi|Tehase vaade Aktsiaselts A. Le Coq on Eesti vanim õlletootja ja laia tooteportfelliga joogitööstus.
A. Le Coq kuulub Soome päritolu Olvi Gruppi, mille emaettevõte on Helsingi börsil noteeritud Olvi Oyj ning kuhu kuuluvad lisaks veel Helsinki Destillery, veinide ja õllede importija Servaali ning Olvi õlletehas Soomes; Cēsu ja Piebalga õlletehased Lätis; õlletootja Volfas Engelman ning veetootja Uniqua Leedus; Lidskoe Pivo õlletehas Valgevenes ja Vestfyeni õlletehas Taanis.
Ettevõte ekspordib oma tooteid enam kui 60 riiki, sealhulgas Skandinaaviasse, teistesse Balti riikidesse, Inglismaale, mitmesse Kesk- ja Lõuna-Euroopa riiki, aga ka Aasiasse, Austraaliasse ja Okeaaniasse ning Ameerikasse. Peamised ekspordiartiklid on õlled, siidrid, kokteilid ja long drink.
A. Le Coq on 14 korda tunnistatud Eesti kõige konkurentsivõimelisemaks toiduainetootmisettevõtteks (viimati 2022).
Ettevõtte tunnuslause on “Elus on maitset”.
Ettevõtte järgi on nime saanud A. Le Coq Arena. A. Le Coq toetab kuldsponsorina Eesti Jalgpalli Liitu, Eesti meistriliiga kannab Premium liiga nime. Tartus toetab A. Le Coq Aura veekeskust ja spordihalli A. Le Coq Sport.
Õllepruulimise algus Tartus
Tartu kujunes põllumajanduspiirkonna ja kaubateede keskuseks juba I aastatuhande teisel poolel. Küllap on Tartus õlut pruulitud ja joodud sama kaua kui leiba küpsetatud.
13. sajandil kerkis piiskopilinnuse kõrvale linn, kus linnakodanike elumajade juures asunud pruuliköökides keedeti ja kääritati õlut. Kõik õlle kui tuluallikaga seonduv oli linnas rangelt reglementeeritud. Kasutatavad linnased tuli jahvatada linnale kuuluvas linnaseveskis (Meltsiveski, Malzmühle). Vastavalt piiskoppidelt ja hiljem kuningatelt saadud privileegidele kuulus linnas õigus õlut müügiks pruulida kaua aega suurgildi kaupmeestele. Väikegildi käsitöölised tohtisid valmistada õlut enda tarbeks. Müügiks pruulimise kord sätestati Tartu suurgildi pruulimiseeskirjas (Brauerschragen), mida on esimest korda mainitud 1461. aastal.
Suveräänide korduv vahetumine tõi paratamatult kaasa segadusi, sest iga uus valitseja kinnitas nii eelkäija antud privileege kui lisas omalt poolt uusi. Pärast Poola kuningale kuulumist jäi Tartus müügiks pruulimise õiguse olukord pikemaks ajaks segaseks – see elatusala (Bürgernahrung) oli jäänud väikegildi käsitöölistele otsesõnu ära keelamata.
Lõputud gildidevahelised tülid õllemüügiõiguse üle tüütasid lõpuks ära Vene keisrivõimu, kes 1783. aastal käskis Riia eeskujul moodustada pruulikompaniid ka Tartus ja Pärnus. Sisuliselt oli pruulikompanii (Brauer-Compagnie) sotsiaalabiorgan, kuhu võis kuuluda võrdne arv liikmeid nii suur- kui ka väikegildist. Need liikmed pidid eranditult olema muu elatusvahendi kaotanud lesed, orvud või oma süüta laostunud inimesed. Kõigil teistel õllepruulimine keelati ja pruulikompaniile ehitati Tartus Emajõe kaldale ühine pruulihoone. Seal valmistatud õlu saadeti müügile linnale kuuluvasse 30 kõrtsi, mida rentisid samuti abivajajad. Õllemüügist saadud tulult võttis linn maksud ja ülejääk jagati kompanii liikmete vahel.
Selline kord kestis asehalduskorra lõpuni, mil selgus, et pruulikompanii algeline õllekoda ja selle toodangu kvaliteet ei rahulda enam ammu linnaelanike nõudmisi. Paremat õlut veeti linna ümbruskonna mõisatest ja selline olukord avaldas mõju linnakassale. Pruulikompanii monopoolset seisundit, mis oli sätestatud kõrgeima ukaasiga, linn vaidlustada ei saanud. Lahendusena leiti, et edaspidi rendib kompanii oma pruulimisõiguse kaupmeestest eraettevõtjatele. Selle sammuga loodeti kaasata tootmise arenguks vajalik erakapital ja ühtlasi katta rendisummadest sotsiaalabikulud.
19. sajandi esimestel aastatel alustasidki Tartus tööd mitmed pisikesed eraõllevabrikud. Õlletootmisõiguselt laekuvaid renditulusid jaotav pruulikompanii jätkas tegevust 1863. aastani, kui jõustus uus aktsiisiseadus, mis andis õlletehaste asutamise loa kõigile kodanikele, kes on tasunud riigile seaduses ette nähtud maksud.
1820. aastal võeti vastu Tartu uus pruulimiskorraldus, millega otsustati müügiks pruulimise õigus panna enampakkumisele ja õlle linna sissevedu keelata. Kuid peagi selgus, et õppinud õllemeistrit, kellel oleks ka piisavalt kapitali, ei õnnestu Liivimaalt leida. Sobiv ettevõtja tuli kutsuda naaberkubermangu Eestimaa pealinnast Tallinnast.
Tänapäevase A. Le Coqi eelkäija
pisi|A. Le Coq hobukaarik Eesti vanima järjepidevalt tegutseva A. Le Coqi õlletehase otsene eelkäija on 1800. aastal asutatud Barthold Joachim Hesse õllevabrik ja 1826. aastal tegevust alustanud Justus Reinhold Schrammi õllevabrik. Nimetatud ettevõtetest kujunes suurettevõte AS Tivoli, millele uus omanik andis 1913. aastal nime AS A. Le Coq. Ettevõttega liideti hiljem veel kaks 1863. aastal rajatud väiksemat õlletehast: Gambrinus ja Livonia.
1825. aasta lõpul võeti gildikaupmehe seisuses Tartu kodanikuks Justus Reinhold Schramm, kes oli saanud õllemeistri tunnistuse 1822. aastal ja töötanud seejärel oma emale kuulunud Tallinna suurimas õllevabrikus. Alustanud Tartus 1826. aastal pruulimist ühes väiksemas renditud õllevabrikus (ehitatud 1823), hakkas Schramm esimesena linnas tootma kvaliteetset laagriõlut. 1827. aastal alustas ta Rüütli tänaval ostetud kinnistul uue tehase ehitamist, mis valmis lõplikult 1832. aastal. Laagrikeldri jaoks rentis ta 1827. aastal endise püssirohukeldri Toomel.
Lucjan Żeligowski
Lucjan Żeligowski (17. oktoober 1865 Njasviž – 9. juuli 1947 London) oli Poola sõjaväelane, Kesk-Leedu Vabariigi juht. pisi|vasakul|Lucjan Żeligowski