cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Calixtus III
Liturgilised otsused
Ta sätestas 29. juunil 1456 keskpäevase palvuse ajal kirikukellade helistamise.
1456 taunis ta Aquileia riituse kasutamist kirikus.
1457 saatis ta Prantsusmaa kuningale Charles VII-le kuldroosi.
8. oktoobril 1457 määras ta Veneetsia peapiiskopi patriarhiks.
Suhted juutidega
Calixtus III avaldas 28. mail 1456 bulla "Si ad reprimendos", milles keelas kristlastel sotsiaalse lävimise juutidega.
Kanoniseerimised
Calixtus III kanoniseeris 4 isikut.
Onupojapoliitika
Hispaanlasena soosis Calixtus III oma sugulasi ja katalaanidest kaasmaalasi, mis pani alguse Borgia suguvõsa mõjuvõimule Kirikuriigis. Selline hispaanlaste edutamine tekitas itaallaste seas vastuseisu, mis tipnes tema surma järel hispaanlaste vastase ülestõusuga.
Tema onupoeg Spoleto hertsog Pedro Luis de Borja sai Castel Sant'Angelo kindluse kuberneriks ja Rooma prefektiks, kaks sugulast (paavsti õe Isabeli poeg Rodrigo Borgia, tulevane paavst Aleksander VI ning Luis Juan del Milá (Millán) y Borja) kardinaliks. Rodrigo Borgiast sai 1457 ka kuuria asekantsler.
Kardinalide pühitsemised
pisi|Calixtus III paneb Enea Silvio Piccolominile (tulevasele [[Pius II-le) pähe kardinalikübara. Pinturicchio fresko]] Calixtus III pühitses oma valitsemisajal 9 kardinali 2 konsistooriumil, sealhulgas 3 hispaanlast, 1 prantslase ja 1 portugallase. Tema ajal said kardinalideks tulevased paavstid Aleksander VI (Calixtuse õepoeg) ja Pius II.
Calixtus III kultuuriloos
Calixtus III peatas Nicolaus V suurejoonelised kavatsused Rooma ehitiste renoveerimisel ja tema ajal oli ainus suurejooneline renoveerimistöö Roomas Santa Maria Maggiore kiriku katuse parandamine.
Ta toetas humanisti Lorenzo Valla tegevust.
Hispaanias Xátivas ja Gandías on paavsti mälestuseks rajatud monumendid. Teda on freskol kujutanud Pinturicchio.
Väidetav komeedi ekskommunitseerimine
pisi|[[Halley komeet]] Aastal 1475 ilmunud ajaloolase Bartolomeo Platina teoses "Vitæ Pontificum" sisalduvas eluloos jutustatakse, et Calixtus III olevat ekskommunitseerinud aastal 1456 ilmunud Halley komeedi, pidades seda halvaks endeks Belgradi kristlastest kaitsjatele, kes olid Osmanite riigi vägede poolt ümber piiratud. Hiljem populariseeris ja täiendas seda lugu Pierre-Simon Laplace. 29. juunil 1456 välja antud bullas või dekreedis olevat paavst palunud, et kristlased palvetaksid, et komeet kui Jumala viha sümbol kõrvale kalduks. Bartolomeo Platina (1479) versiooni järgi tuli palvetada, et komeet täielikult türklaste peale kalduks.
Surm
Calixtus III suri 6. augustil 1458 Roomas. Ta maeti Santa Maria della Febbre kabelisse Rooma Peetri kiriku kõrval Vatikanis. Pärast kiriku ümberehitamist 16. sajandil maeti tema säilmed ümber ja 30. jaanuaril 1610 viidi tema säilmed üle Santa Maria de Monserrato kirikusse. Viimati maeti tema säilmed samas kirikus ümber 21. augustil 1889.
Tema järglaseks valiti Pius II.
Surres pärandas Calixtus III 5000 tukatit hospidali ehitamiseks.
Hinnang
Teatmeteose Catholic Encyclopedia väitel paistis Alfonso de Borja oma vaimulikes ametites silma askeetliku eluviisiga, sihikindlusega ning oskusega lahendada keerulisi probleeme, mistõttu temas nähti võimalikku tulevast paavsti. Catholic Encyclopedia artikkel kiidab Calixtuse aatelisust, julgust, energilisust ja püsivust, mis väljendus püüdes ühendada Euroopa valitsejate jõud mittekristliku vaenlase vastu, samas taunib teda onupojapoliitikas ja ahnuses.
Briti India ookeani ala lipp
thumb|Briti India ookeani ala lipp
Briti India ookeani ala lipp sarnaneb teiste Suurbritanniast sõltuvate territooriumide lippudega. Selle vasakus ülemises servas asub Suurbritannia lipp. Kroon ja palmipuu on India ookeani ala sümbolid. Siniste ja valgete lainete tähendus ei ole teada, kuid nende kasutamine lipul erineb selgelt Briti kolooniate lippude traditsioonist: tavaliselt on taust sinine. Lipp võeti kasutusele 1990. aastal Briti India ookeani ala 25. aastapäeval.
Palissaad
Palisaad on üksteise kõrvale tihedalt maasse rammitud ja ülaotstest teravdatud palkidest tõke. Palissaad võib olla vanema või väiksema linnuse põhiline kaitseehitis või kuuluda linnuse eelkindlustise (vallikraav, eesvall, parhammüür vms) juurde. Hilisemates kindlustises on palissaad eelkindlustise osa ning ühes kindlusvööndis võib olla mitu järjestikku palissaadi.
Palissaad võib olla püstine, kaldu või rõhtne (nt vallikraavi eskarbil või kontreskarbil).
Aianduses
Rullpalissaadi kasutatakse peenarde ja muru ääristamiseks aias.
Paul Parmakson
Õppis 1915–1918 ja 1920–1922 (lõpetas) Tartu Ülikoolis arstiteadust, dr. med 1943 (Naha pato-histoloogiline reaktsioon leepra puhul ja selle praktiline hinnang).
1922–1932 Leevi jaoskonnaarst, 1932–1933 Audaku ja 1933–1939 Kuuda leprosooriumi juhataja. 1939–1944 Tartu Ülikooli dermatoloogia ja veneroloogia kateedri assistent, 1944–1946 juhataja.
Tsitadell
thumb|275px|[[Budapesti tsitadell]] Tsitadell on mingi suurema kindlustise (nt fordi või kindlustatud linna) südakindlustis. Väiksem tsitadell võib olla nt reduut, suuremas kindlustises on see aga keerukam ja võib sisaldada ka erinevaid väiksemaid kindlustisi. Tsitadell on kaitsjate viimase vastupanu paik selle suurema kindlustise vallutamisel vastase poolt.
Vjatšeslav von Plehwe
pisi|Vjatšeslav von Plehwe Vjatšeslav von Plehwe (vene keeles Плеве Вячеслав Константинович, Wenzel von Plehve) (8. aprill 1846 Meštšovsk, Kaluga kubermang – 15. juuli 1904 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi poliitik, politseiülem ja siseminister.
Teenistus
Tapeti 15. juulil 1904 Sotsialistide-Revolutsionääride Partei Võitlusorganisatsiooni liikme Jegor Sazonovi poolt.
Ellen Ochoa
Ellen Ochoa (sündinud 10. mail 1958) on Ameerika Ühendriikide insener ning endine NASA astronaut ja Johnsoni kosmosekeskuse direktor.
1980. aastal sai Ochoa San Diego Ülikoolist bakalaureusekraadi füüsikas ja 1981. aastal Stanfordi Ülikoolist magistrikraadi elektrotehnikas. 1985. aastal sai ta doktorikraadi elektrotehnikas. Doktorandina asus ta tööle NASA Amesi Uurimiskeskusesse, kus ta uuris informatsiooni töötlevaid optilisi süsteeme. 1991. aastal valiti ta NASA astronaudiks.
Minoorne helirida
Nende heliridade gruppi kuuluvad dooria, eoolia ja früügia.
Minooris on keskseks helireaks eoolia ja teised samasse gruppi kuuluvad heliread erinevad kesksest helireast ühe võtmemärgi võrra.
Eoolia on tänapäeval tuntud loomuliku minoorina ehk naturaalse minoorina (naturaalmollina). Eoolia on enamasti modaalne helirida, loomulik minoor aga tonaalne helirida (seotud funktsionaalse harmooniaga). Loomulik minoor võeti kasutusele 17. sajandist.
Bermuda lipp
Bermuda lipp on Suurbritannia meretaguse territooriumi Bermuda lipp.
Bermuda rahvuslipp on punane kangas Suurbritannia lipuga vardapoolses ülanurgas ehk Suurbritannia riigilaevade merelipp, mille lehvile on lisatud Bermuda vapp.
Lipu värvitoonid on, punane PMS 186C ja sinine PMS 280C.
Mitteametlikult kasutatakse ka lippe, millele on lisatud vapi alla kollane lint motoga "Quo, Fata, Ferunt".
Gižiga laht
thumb|Gižiga lahe asendikaart Gižiga laht (vene keeles Гижигинская губа) on laht Euraasia kirdeosas, Šelihhovi lahe lääneosas.
Taigonossi poolsaar eraldab seda Penžina lahest. Lahe lõunapiiriks loetakse 60° 30' põhjalaiuskraadi.
Lahe pikkus on 148 km, laius suudmeosas umbes 260 km, suurim sügavus 88 m.
Lahe kaldad on järsud ja mägised. Lahe läänekaldal asub Kolõma mägismaa, mis küündib peaaegu 2 kilomeetri kõrgusele merepinnast. Taigonossi poolsaarel ulatuvad kõrgused peaaegu 1,5 kilomeetrini.
Lahte suubub Gižiga jõgi.
Gižiga laht on peaaegu kogu aasta läbi kaetud jääga.
Loodete kõrgus lahes on kuni 9,5 m.
Suuri asulaid lahe kaldail ei ole. Põhjakaldal asub Evensk, kirdekaldal Tšaibuhha ja idakaldal Topolovka. Kõigis neis tegelevad elanikud peamiselt kalapüügiga. Kõige levinum kala Gižiga lahes on vaikse ookeani heeringas.
Halduslikult kuuluvad Gižiga lahe kaldad Magadani oblastisse.
Mašikulii
pisi|Mašikulii [[Marienbergi kindluses Würzburgis]] pisi|Piginukk kasutuses Piginukk ehk mašikulii (prantsuse keeles machicoulis) on linnusemüüri väravate kohalt eenduv põrandata, rinnatisega ümbritsetud puust või kivist kaitserajatis. Selle kaudu valati vaenlasele keevat vett, tõrva ja muud seesugust kaela. Piginukil võis olla luukpõrand.
Soome jäähokimeeskond 2010. aasta taliolümpiamängudel
'''Soome jäähokimeeskond 2010. aasta taliolümpiamängudel'''
Mašikulii
Alates 13. sajandist ehitati piginukid Prantsusmaa eeskujul pideva reana, mis toetus konsoolidele kaitsekäigu välisküljel või ümbritses torni platvormi. Tulirelvade kasutuselevõtuga piginukkide tähtsus vähenes.
Bode seadus
Bode seadus ehk Titiuse-Bode seadus ehk Titius-Bode reegel oli hüpotees, mille kohaselt kõikide Päikesesüsteemi planeetide orbiitide suured poolteljed Päikesesüsteemis on seotud teatava lihtsa seaduspäraga.
Kui avastati Neptuun, selgus, et Bode seadus ei kehti. Ent Bode seadus kehtib ka Pluuto kohta, kui Neptuun vahele jätta.
Ajalugu
thumb|Johann Daniel Titius thumb|Johann Elert Bode
Selle seaduse sõnastas 1766 Johann Daniel Titius ja selle avaldas ilma Titiusele omistamata 1772 Berliini tähetorni direktor Johann Elert Bode. On ka väidetud, et seaduse sõnastas esimesena 1724 Christian Wolff.
Titiuse sõnastuses on Päikese ümber tiirlevate planeetide orbiitide suured poolteljed ühikutes, mille puhul Maa orbiidi suur pooltelg on 10 ühikut, avaldatavad järgmiselt:
kus n = 0, 3, 6, 12, 24, 48 ..., nii et alates jada kolmandast elemendist on iga järgmine element eelmise elemendi kahekordne. Kui a väärtus jagada 10-ga, saame suure pooltelje pikkuse astronoomilistes ühikutes. Seega on välisplaneetide puhul iga järgmine planeet umbes kaks korda Päikesest kaugemal kui eelmine.
Eoolia helilaad
thumb|72px|Eoolia
Bode seadus
Andmed
Selles tabelis on Bode seaduse järgi arvutatud planeetide kaugused ja tegelikud kaugused Päikesest:
Eoolia helilaad
Aeoolia (Väike-Aasias asunud Aiolise või aioollaste järgi) on diatooniline helilaad, mille kõrgusastmik on
Bode seadus
Andmed
1Cerest peeti 1801. aastast kuni 1860. aastateni planeediks. Pluutot peeti planeediks 1930–2006. Rahvusvahelisel Astronoomiaunioonil oli augusti lõpus 2006 ettepanek, mille kohaselt Ceres oleks saanud planeediks, kuid lõppotsusega anti Ceresele ja Pluutole kääbusplaneedi staatus.
Eoolia helilaad
1 - ½ - 1 - 1 - ½ - 1 - 1 aeoolia c-st c   d   es  f   g   as  b   c  eoolia a-st a   h   c   d   e   f   g   a
Vastab loomulikule minoorile. left
Bode seadus
Teoreetilised seletused
Bode seadusel puudub soliidne teoreetiline seletus, kuid tõenäoliselt tuleneb see orbitaalresonantsist (orbital resonance) ja vabadusastmete nappusest: stabiilses planeedisüsteemis kehtib suure tõenäosusega mingi Bode seaduse tüüpi seos. Sellepärast on Bode seadust hakatud nimetama seaduse asemel reegliks.
Suurte planeetide orbitaalresonants tekitab Päikese ümber piirkondi, kus pikaajaliselt stabiilsed orbiidid puuduvad. Planeetide tekke simulatsiooni tulemused toetavad ideed, et juhuslikult valitud stabiilne planeedisüsteem tõenäoliselt vastab Bode seadusele.
B. Dubrulle ja F. Graner on näidanud, et astmeliselt kasvavat kaugust ettenägevad seadused võivad tuleneda planeedisüsteemide kollapseeruva pilve mudelitest, kui kehtivad kaks sümmeetriat: pöörlemise invariantsus (pilv ja selle sisu on telgsümmeetrilised) ja mastaabiinvariantsus (scale invariance: pilv ja selle sisu on kõigis pikkusmastaapides ühesugused). Viimane on iseloomulik paljudele nähtustele, mis on planeetide tekkimisel olulised (näiteks turbulents).
Bode seadust saab kontrollida väga piiratud hulgal süsteemidel. Päikesesüsteemi planeetidest kahel on hulk suuri kaaslasi, mis nähtavasti on võinud tekkida umbes samalaadses protsessis nagu planeedid ise. Jupiteri neli suurt kaaslast pluss kõige suurem sisekaaslane Amalthea asetsevad korrapärastel, kuid mitte Bode seadust järgivatel kaugustel, ja neljal sisemisel kaaslasel on iga kaaslase tiirlemisperiood kaks korda pikem kui eelmisel seespoolsemal. Ka Uraani suured kaaslased paiknevad üksteisest korrapärastel kaugustel, kuid mitte Bode seaduse järgi.
Päikesesüsteemi-väliste planeedisüsteemide kohta pole veel piisavalt andmeid, et otsustada, kas seal mõni taoline seaduspära kehtib.
Geórgios Rállis
Geórgios Rállis (Γεώργιος Ράλλης, 26. detsember 1918 – 15. märts 2006) oli Kreeka poliitik, peaminister 10. maist 1980 kuni 21. oktoobrini 1981.
Heptatoonika
thumb|[[Kvintidena üles ehitades saame 7 diatoonilist heli]] Heptatoonika on seitsmeheliline diatooniline helirida. Nende heliread moodustuvad diatoonilise helirea helidest, kusjuures toonikaks võib saada ükskõik milline 7 helist. See on omane kõigile diatoonilistele heliridadele. Samuti on võimalik diatooniline atonaalsus – kõik astmed on võrdsed, ükski pole toonika. Kõik heptatooniliste heliridade astmikud sisaldavad viit tervetooni ja kaht pooltooni.
Neile on antud Vana-Kreeka laadide nimetused: joonia, dooria, früügia, lüüdia, miksolüüdia, eoolia ja lokria. Et võrrelda neid tänapäeva mažoori-minooriga, peaks nad reastama kvintsüsteemina, sel juhul tõuseb esile nende mažoorsus-minoorsus.
Mažoorne helirida f - g - a - h - c - d - e - f – lüüdia
thumb|left|[[Joonia helilaad|Joonia - mažoorne helirida]]
Mažoorne helirida g - a - h - c - d - e - f - g – miksolüüdia
thumb|left|[[Dooria helilaad|Dooria – keskne helirida]]
thumb|left|[[Eoolia helilaad|Eoolia – minoorne helirida]]
thumb|left|[[Früügia helilaad|Früügia – minoorne helirida]]
minoorne helirida h - c - d - e - f - g - a - h – lokria
Mitmehäälse muusika ja harmoonia tekkimise ja arenemisega kaotab Lokria laad iseseisva laadina tähenduse vähendatud kvindi (>5) tõttu I ja V astme vahel, mis muudab toonikakolmkõla dissoneerivaks.
Ants Käspre
Ants Käspre VR II/3 (kuni 1936 Hans Käsebier, 26. aprill 1896 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 21. veebruar 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli eesti agronoom, Agronoomide Koja esimees.
Õppis 1919–1928 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat, mag. agr. 1935 (Põldsinep ja selle tõrje, eriti otstarbekohase maaharimise abil). Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Osales Vabadussõjas.
Suri Venemaal vangilaagris.
Michael Uhrmann
thumb|right|Michael Uhrmann
Michael Uhrmann (sündinud 16. septembril 1978 Wegscheidis) on saksa suusahüppaja.
Bastion
pisi|[[Väikse Rannavärava bastion Tallinnas]]
Bastion on eenduv kolmnurga kujuline muldkehandiga kaitseehitis, sageli toetatud kivimüüriga (eskarpmüür). Bastionid tulid kasutusele seoses tulirelvade purustusjõu suurenemisega. Bastionaalsüsteemi kõrgaeg Euroopas ja maailmas oli 17. sajandi teine pool ja 18. sajandi esimene pool.
Eesti linnadest olid ümbritsetud bastionaalvööndiga Tallinn, Tartu, Narva ja (Uus-)Pärnu kindlustused.
Tegusad Eesti Noored
pisi|MTÜ Tegusad Eesti Noored logo MTÜ Tegusad Eesti Noored (TEN) on noorte loodud ja juhitud vabaühendus, mis näeb oma peamise eesmärgina ühiskonnateadlikkuse ja -huvi kasvatamist noorte hulgas, omamata seejuures poliitilist määratlust. TEN loodi mittetulundusühinguna 2001. aastal, ent tänaseks toimuvad üritused üle Eesti. TEN-i kuulub üle 500 liikme vanuses 14–26 aastat. Kokku on TEN-i üritustel osalenud hinnanguliselt üle 10 000 noore.
Tegevus
TEN korraldab mitmesuguseid haridusliku iseloomuga üritusi. Ürituste korraldamisel tehakse koostööd teiste vabaühendustega, koolidega, kohalike omavalitsustega, Eesti riigi ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. TEN on Eesti Noorteühenduste Liidu asutajaliige ning teeb koostööd teiste noorteühendustega. Samuti osaletakse üle-euroopalistes noorte koostööprojektides nagu Euroopa Noorteparlament.
Ajalugu
TEN kasvas väljas Euroopa Noorteparlamendi (European Youth Parliament, EYP) liikumisest. TEN-i loomise idee käis välja 1999. aastal EYP rahvusvahelisel sessioonis Weimaris osalenud Ragnar Siil (Gustav Adolfi Gümnaasiumist), algatusgruppi kuulusid samal sessioonil osalenud Kari Käsper ja Helena Sild ning EYP Hämeenlinna sessioonil osalenud Toomas Roolaid, Taavi Mängel ja EYP Stockholmi sessioonil osalenud Mikk Läänemets (kõik Gustav Adolfi Gümnaasiumist).
Esimese suurema üritusena korraldati 2000. aasta sügisel Gustav Adolfi Gümnaasiumis esimene Euroopa Noorteparlamendi Eesti rahvuslik sessioon. Sessiooni president oli Ragnar Siil. TEN-i asutamise ettevalmistused kestsid kogu 2000. aasta, selleks korraldati kohtumisi ja koosolekuid, tehti ettepanekuid nii organisatsiooni tulevase nime, põhikirja, eesmärkide kui visuaalse identiteedi osas.
TEN-i asutamiskoosolek toimus Prangli saarel 11.–13. mail 2001. Ametlik otsus TEN-i asutamiseks võeti asutajaliikmete poolt vastu 12. mail 2001. Kinnitati esimene juhatus, mida juhtis presidendina Ragnar Siil (aastatel 2001–2003), juhatuse liikmeteks valiti Toomas Roolaid, Taavi Mängel ja Mikk Läänemets. Lisaks juhatusele tegutses algusperioodil TEN-i nõukogu, mida juhtis Marlen Marmor; TEN-i peasekretär oli Ott Sarapuu.
Organisatsiooni nimi
Üheks otsustuskohaks asutamiskoosolekul oli tulevase organisatsiooni nimi. Koosolekule eelnes aktiivne arutelu, mille käigus pakuti välja erinevaid variante. Koosoleku toimumise ajaks oli sõelale jäänud neli nimekuju: (1) Tegusad Eesti Noored, (2) Tegijad Eesti Noored, (3) Parle ja (4) Parlamentum. Asutamiskoosolek otsustas kinnitada organisatsiooni nimeks Tegusad Eesti Noored.
Andres Lember
Andres Lember (sündinud 17. augustil 1972 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta on õppinud Tallinna 9. Keskkoolis (1979–1987). Aastatel 1987–1991 õppis ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis ehitust ning 1992–1996 Tallinna Kunstiülikoolis arhitektuuri.
Aastatel 1999–2002 töötas Andres Lember Architec OÜ-s, 2002–2004 oli vabakutseline arhitekt. 2004. aastast töötab ta Lember arhitektuuribüroos Male Arhitektid OÜ (aastast 2006 Male Maja OÜ).
Tegusad Eesti Noored
Organisatsiooni juhtimine
Aastatel 2001–2002 valiti TEN-i president otse üldkoosoleku poolt, eraldi valiti juhatus. Alates 2003. aastast muudeti põhikirja ning üldkogu valib üheaastase mandaadiga juhatuse koosseisu, kes valib oma liikmete hulgast juhatuse esimehe. TEN-i presidendid ja juhatuse esimehed on olnud:
Andres Lember
Tema projekteeritud on näiteks Hansaport elu- ja ärihoone Pärnus ning Lasteaed Veskimöldres, mis pälvis aasta betoonehitise 2004 võistlusel eriauhinna. Andres Lemberi töid on saatnud edu ka mitmel arhitektuurivõistlusel.
Andres Lember on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast.
Linnamägi
pisi|[[Pada (Viru-Nigula)|Pada linnamägi]] Linnamägi on looduslik seljak või küngas, millel asus linnus või kindlustatud asula.
Dogging
Dogging on suguühe poolavalikus kohas või selle jälgimine.
Algselt mõeldi selle all vuajerismi vormi, mille puhul püütakse leida poolavalikes kohtades suguühtes olevaid paare. Nüüd on see üle kandunud ka sellisele suguühtele enesele, kui see toimub juhuslike inimeste vahel internetis kokku lepitud ajal ja kohas, nii et pealtvaatajad teavad kohale tulla.
Vaata ka
Swinging
Wolfgang Loitzl
pisi|Wolfgang Loitzl (2014) Wolfgang Loitzl (sündinud 13. jaanuaril 1980 Bad Ischlis) on Austria endine suusahüppaja.
Ta võistles alates 1997. aastast. Kokku võitis ta alates 2001. aastast maailmameistrivõistlustel suusahüpetes seitse kuldmedalit ja ühe pronksmedali. Taliolümpiamängudel võitis ta ühe kuldmedali: 2010. aastal Vancouveris suure mäe meeskonnavõistlusel.
2015. aasta jaanuaris teatas, et loobub tippspordist.
Maailma karikasarja võistlustel
Wolfgang Loitzl osales karjääri jooksul kokku 356 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse 20 korral, neist 4 etappi ta võitis.
Allohvitser
pisi|Saksa ohvitser ja allohvitser (seisab) nõu pidamas Teise maailmasõja ajal pisi|[[Soome mereväe vanemallohvitser 2006]]
Allohvitser on sõjaväe nooremjuhi (alljuhi) karjäärimudel, sõjaväeline staatus ja teenistuslik vahelüli ohvitseride ja sõdurite vahel. Kutsutakse ka kujundlikult "armee selgrooks".
Allohvitseri kutse ja ülesanded
Allohvitseri kutse ja karjääri põhimõte on saavutada vajalikud oskused ja teadmised ning saada (areneda) heaks spetsialistiks praktilise teenistuse käigus. Allohvitser võib olla spetsialist näiteks järgmistes valdkondades:
Allohvitsere valitakse tavaliselt teenistuse käigus tublimate ja motiveeritumate sõdurite hulgast. Tänu paljude vajalike teadmiste ja oskuste omandamisele elu- ja teenistuskogemusega on allohvitseri väljaõpe märkimisväärselt väiksema mahuga ohvitseri omast. Allohvitseri väljaõppe eesmärgiks on anda vajalikud baasteadmised ja oskused, mida ta edasise teenistuse käigus kogemuste abil ja iseseisva enesetäiendusega edasi arendab.
Allohvitseride ülesandeks on ühtlasi nõustada ohvitsere-ülemaid praktilistes küsimustes. Selleks rühmitatakse allüksusi juhtivate ohvitseride ametikohad tavaliselt vastava teenistuskogemusega allohvitseride ametikohtadega. Näiteks kui kompaniiülema tavaametikoht on kapten, siis kompanii juhtkonnas on ka allohvitserist kompaniiveebel vanemveebli tavaametikohal. Rühmaülema tavaametikoht on näiteks leitnant ja tema asetäitja, allohvitserist rühmavanema, tavaametikoht on veebel.
Allohvitseri staatuse ja auastmete kujunemisest
Allohvitseri staatuse lähteks loetakse tavaliselt kodusõda Ameerikas. Üksuste juhtideks said tuntud või mõjukad isikud, kellele anti vastava komisjoni otsustega ka vastav ohvitseri auaste. Paljud vastavad isikud ei olnud siiski kõigis militaarelu küsimustes väga pädevad ja võtsid enda alluvusse teenistusse appi mitteametlikke komisjoni kinnituseta ohvitsere (non-commissioned officer ehk NCO), kes tundsid lähemalt sõjaväe elu ja oskasid väljaõpet ning teenistust paremini korraldada.
Seersandi auaste tuleneb ladina keelest – serviens – "see, kes teenib", üle võetuna prantsuse keelde Sergent ja sealt edasi inglise keelde Sergeant. Oli laialt kasutusel näiteks juba Ameerika kodusõja päevil. Seersandiauastet loeti algul pigem sõduri auastmeks, kuid hiljem, koos allohvitseri staatuse kujunemisega, on saanud üheks põhiliseks rahvusvaheliseks allohvitseriauastmeks. Euroopas Preisimaal on kujunenud veltveebli (veebli) auaste. Feldweibel´i sõjaväelisest seisusest on täpsemaid andmeid 18. sajandist. Selle seisuse esindajad olid vahelüliks ohvitseride ja sõdurite vahel ning pidid neid kasvatama ja treenima. Sõna Feld tähistab saksa k väli- või maastikutegevust ja weiben kangastelgedel kudumist ja edasi-tagasi "hekseldamist", mis kujundlikult näitab veebliameti iseloomu alluvate drillimisel. Samas kujunesid välja ka tagalateenistuse veeblid, keda kutsuti Hurenfeldweibel (die Hure – hoor; tagalatöödel oli abiks ka palju naisi...), kelle ülesandeks oli vooride teenistuse korraldamine. Umbes 19. sajandi lõpus mindi üle nimekujule Feldwebel, ja 20. sajandi algul loodi vastavaid eesliitega auastmeid juurde.
Vahtmeister (saksa Wachtmeister) oli Venemaa keisririigi armee ratsaväes, hobustega varustatud suurtükiväes allohvitseri kõrgeim auaste ja selle auastmes sõjaväelane, samuti teiste riikide sõjaväepolitseis (sandarmeerias)
Portupee-junkur, oli Venemaa keisririigi armees aastatel 1798–1865, aadlike seast pärit allohvitseride auaste, mis oli ühe astme võrra ülem kui praporštšik ja junkur; aastatel 1865–1880 oli portupee-junkur junkrukooli lõpetanute auaste kuni ohvitseriauastme saamiseni; aastatel 1867–1917 oli junkur sõjaväekoolide allohvitseride, mis jaotusid omakorda vanem- ja nooremjunkruteks.
Junker, oli aastatel 1802–1859 Venemaa keisririigi armees aadlike seast pärit allohvitseride auaste ratsaväes, suurtükiväes ja jäägripolkudes (vastas alampraporštšikule jalaväeväeosades), aastatel 1859–1869 auaste kõigis sõjaväeliikides; aastal 1863–1917 sõjaväekooli või junkrukooli kasvandiku/õppuri auaste, samuti pärast I maailmasõja algust moodustatud praporštšikukooli õppuri auaste; 19. sajandi alguses auaste sõjamerelaevastikku astunud vabatahtlikul.
Portupee-praporštšik, oli Venemaa keisririigi armees aastatel 1798–1859, aadlike seast pärit allohvitseride auaste, mis oli ühe astme võrra ülem kui alampraporštšik (подпрапорщик).
Horunži oli nooremohvitseri auaste Venemaa armee kasakavägedes, alates 18. sajandist.
Allohvitseriauastmed Eesti kaitseväes
Eesti kaitseväe allohvitseriauastmete hierarhiline süsteem on tuletatud peamiselt Preisi traditsioonist teatud inglise-prantsuse sugemetega. Auastmete arvu ja nimetusi on aegade jooksul muudetud ja mugandatud. Näiteks kuni 1930. aastate lõpuni olid allohvitseriauastmeteks Eesti sõjaväes vaid veltveebel (kompaniiveebel), vanemallohvitser (rühmavanem) ja nooremallohvitser (jaoülem). Vahetult enne okupatsiooniaja algust kinnitati enamuses tänapäevaselegi sarnanevad nimetused ja süsteem.
''Allohvitser on sõjaväe noorem juht, kes on omandanud vastava sõjalise ettevalmistuse väiksemate üksuste juhtimise ja väljaõppe alal, või sõjaväe ametimees, kes on omandanud nõutavad teadmised ja oskused teenimiseks vastavatel ametikohtadel. [Allohvitseride ja sõdurite teenistuskäigu seadlus (RT 1939, 24, 182 § 7)]''
Kaitseväe allohvitseriauastmed jagunevad vastavalt teenistusajale ja haridusele: Samuti vastavalt ülesannetele ja haridusele:
Igal auastmel on oma traditsiooniline pädevustase allüksuste-üksuste juhtimissüsteemis. Järgnev näidis on maaväepõhine.
Vanemallohvitserid:
Nooremallohvitserid:
Allohvitseriauastmed USA relvajõududes
USA relvajõududes eristatakse nooremallohvitsere ja vanemallohvitsere (Senior Non-Commissioned Officer, merejalaväes Staff Non-Commissioned Officer)
Vanemallohvitserid: 1) On relvajõudude kõige kõrgeim allohvitseri auaste, auastmes saab korraga olla ainult üks isik. Auastmesse nimetab staabiülemate komitee esimees (Chairman of the Joint Chiefs of Staff) mistahes väeliigist.
2) Vastava väeliigi kõige kõrgeim allohvitser, auastmes saab korraga olla ainult üks isik. Auastmesse nimetab vastava väeliigi staabiülem.
3) Auastmesse nimetab vastava laevastiku (Fleet) või allüksuse (Force) ülem.
4) Oma üksuse kõrgeim allohvitser.
5) Gunnery Sergeant valib, kas ta ülendatakse Master Sergeantiks või First Sergeantiks. Master Sergeanti saab hiljem ülendada Master Gunnery Sergeantiks ja First Sergeanti Sergeant Majoriks.
6) Ajutine auaste, antakse Master Sergeanti nimetamisel auastet eeldavasse ametisse.
Nooremallohvitserid: 1) Vastav auaste on vanemallohvitseri auaste.
Urdaaž
pisi|Rekonstrueeritud urdaaž [[Carcassonne'is]] pisi|[[Kiiu vasallilinnus]] Urdaaž on linnuse või selle torni välismüüril ja laskeavade kohal kulgev puidust galerii, mis võimaldas rünnata müürijalamil olevat vaenlast.
Urdaaž Kiiu linnuse peatornil
Kiiu vasallilinnusel ümbritses urdaaž peatorni kolmandat korrust.
Uus urdaaž ehitati 1973. aastal torni rekonstrueerimise käigus. Ringrõdu toetub taladele, selle põrandas olid tõrjeaugud.
Kemi jõgi
pisi|Kemi jõgikond Kemi (karjala Kemijoki, soome Kemijoki, vene Кемь) on jõgi Euroopas, Karjalas. Algab Ala-Kuittijärvest. Voolab valdavalt itta, läbides kärestikke ja järvi. Suubub Valgesse merre.
Allohvitser
Allohvitseriauastmed USA relvajõududes
2) On samal kohal Specialistiga, mis on sõduri auaste ja ei oma allohvitseri võimu.
Kemi jõgi
Pikkus 191 km, valgla 27 700 km².
Allohvitser
Allohvitseriauastmed USA relvajõududes
3) Vastav auaste on sõduri auaste, ei oma allohvitseri võimu.
Saelindi räsaja
Saelindi räsaja on tööriist, millega painutatakse sae hambaid täpselt ja hoolikalt, et tekiks saelehest laiem saetee.
Räsamine
Saehammaste räsamine on oluline, et vältida tõrkeid saelehe edasi- tagasi liikumisel mööda lõigatavat pinda. Kui saetee on saelehest laiem, siis välditakse sae kinnikiilumist lõigatavasse materjali. Lisaks annab räsamine saelindi lõiketerale õige kaldenurga, mille funktsioon on saepuru saeteest välja/eemale juhtimine. Ühtasi on võimalik üpris nüri saega, millel on korrektselt räsatud saehambad, saada saagimisel paremaid tulemusi, kui terava saega, mille saehambad on räsamata.
Tehnilised näitajad
Saelehe kogulaius peaks olema väiksem, kui saelehe topelt- paksus. Standardsed kvaliteetsed saelehed on tootja poolt korrigeeritud, et need ei oleks laiemad kui saelehe 1,6-kordne paksus. Juhul kui saelehe kogulaius ületab saelehe topelt- paksuse, ei ole saag keskelt korralikult kontaktis materjaliga ja ei tööta küllalt sujuvalt. Mida suurem on vee sisaldus puidus, seda laiem saetee on soovitatav.
Räsaja tüübid
Saelindi räsajaid on erinevat tüüpi, nii improviseeritud kui ka keerukate spetsiaalselt väljatöötatud räsajateni välja. Kasutatakse haamritüüpi, väänajatüüpi ja palju muid tüüpi räsajaid, aga tuntuim neist on tangi tüüpi saelindi räsaja. pisi| Tangi tüüpi saelindiräsaja
Madal-Beskiidid
Madal-Beskiidid (poola Beskid Niski, slovaki Nízke Beskydy) on mäestik Euroopas, Beskiidide idaosas. Kulgeb ida-lääne sihis. Kõrgus kuni 1001 meetrit.
Tihhon Šišov
Tihhon Šišov (sündinud 11. veebruaril 1983 Tallinnas) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti Esiliiga klubis Maardu Linnameeskond.
Klubikarjäär
Levadia teatas 5. jaanuaril 2009 Šišovi siirdumisest Ungari kõrgliiga klubisse Győri ETO. Győr omakorda andis juba 15. jaanuaril teada, et loobub tema teenetest. Kolm poolt jõudsid märtsis kokkuleppele, mille kohaselt pöördub Šišov Levadiasse tagasi, makstes talle "valuraha, kuid kompromissi täpsemaid asjaolusid ei paljastata".
Koondisekarjäär
On mänginud Eestit jalgpallikoondises 42 mängu. Koondisedebüüdi tegi Šišov 30. novembril 2004, kui Kuningate turniiril Tais oldi vastamisi Tai jalgpallikoondisega. Šišov viibis platsil kõik 90 minutit. Mängu normaalaeg lõppes 0:0, aga penaltiseerias kaotas Eesti 4:3. Lisaks temale tegi oma debüüdi koondises ka veel Mati Lember.
Øyeri vald
Valla halduskeskus on Tingbergi küla.
Øieri kihelkond kui omavalitsusüksus loodi 1. jaanuaril 1838. See on üks vähestest Norra valdadest, mille piire pole sestpeale muudetud. 2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda.
Ajalugu
Kui must surm talvel 1349/50 Norrasse jõudis, oli Øyer üks enam kannatanud valdu. Hinnanguliselt hukkus 2/3 kuni 3/4 elanikkonnast.
tühi|thumb|Øyeri raekoda
Eesti Kristlik Nelipühi Kirik
Eesti Kristlik Nelipühi Kirik (lühend EKNK) on Eesti nelipühilaste usuorganisatsioon. Eesti Kristlik Nelipühi Kirik on Eesti Kirikute Nõukogu liige.
Eesti Kristliku Nelipühi Kirikusse kuulus 2018. aasta märtsi seisuga 33 kogudust.
EKNK juhtimine
Eesti Kristlik Nelipühi Kirik on episkopaalse struktuuriga kirik. EKNK eesmärgiks on jõuda hea sõnumiga Jeesusest Kristusest inimesteni nii Eestis kui ka välismaal. Kirikus on 3 ordinatsiooni astet, milleks on diakon, pastor ja piiskop. Kirikusse kuuluvad kogudused moodustavad praostkondi. Praostkonda juhib praost, kes on vaimulik ülevaataja praostkonna koguduste pastoritele. Kiriku kõrgeim juhtorgan on aastakoosolek ja koosoleku välisel ajal juhib kirikut juhatus, mis koosneb iga 3 aasta järel valitud juhatuse liikmetest ja viib ellu aasta konverentsil vastu võetud otsuseid.
Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku juht on pastor Alur Õunpuu.
EKNK visioon
Kiriku visiooniks on ehitada ja rajada eluandvaid kogudusi ja usukogukondi üle terve Eestimaa ja ka välismaal.
EKNK ajalugu
pisi|EKNK Toompea Keskus, Toompea 3, Tallinn
1989. aasta suvel saabusid Eestisse pastorid Märt Vähi, Allan Laur ja Harry Leesment eesmärgiga evangeliseerida inimesi Eestis. Märt Vähi ja Allan Laur tulid misjonäridena Kanadast ja Harry Leesment Austraaliast. Esimesena külastati Kuressaare linna, kus avalikul teenistusel jutlustasid kõik kolm misjonäri ja esines ansambel Sõnajalg. Koosolekul olnud enam kui 500 inimesest said paljud sügava puudutuse Jumala käest ja sellest said misjonärid inspiratsiooni külastada Eestit uuesti järgmisel aastal. Sama päeva õhtul otsustati, et aasta hiljem korraldatakse 5 nädalane suveseminar, kus õpetatakse terve päev Jumala Sõna ja kaasatakse ürituse läbiviimiseks ka grupp kristlasi Kanadast. 1990. aasta suvel viidi see seminar läbi 70 osavõtjaga Pirita Purjespordikeskuses ja Mändjala kämpingus Saaremaal. Seminari mõju Saaremaal aitas käivitada Kuressaare koguduse, millest sai ka EKNK esimene registreeritud kogudus nimega Kuressaare Kristlik Vabakogudus, mille nimi hiljem muudeti EKNK Kuressaare koguduseks.
Järgmine koht, kus samal 1990. aastal rajati uus kogudus, oli Tallinna linn ja kogudus kannab tänaseks nime EKNK Tallinna Toompea Kogudus. Sealt edasi liitusid EKNK-ga mitmed kogudused ning samuti rajati uusi kogudusi üle terve Eestimaa. Tallinna koguduse 1. aastapäevaks oli rajatud juba 10 uut kogudust. 15. septembril 1992 alustas tegevust EKNK Piiblikool, mis kolis 1993. aasta alguses endistesse Nõukogude Liidu sõjaväebaasi ruumidesse Suurupis. EKNK all alustas ka tööd täisajaga raadiojaam, mis sai 17. detsembril 1995 nimeks Raadio 7. EKNK-s arenesid kiiresti teised tööharud nagu kurtide töö, meeste teenistus, misjoni tööharu, rehabiliteerimistöö, lastetöö, noortetöö, vanglatöö ja iga-aastased konverentsid.
Aastatel 1993–1995 toimus suurem koguduste rajamise laine. Kogudusi rajati linnadesse ja küladesse üle terve Eestimaa. Koguduste rajajaid ja koguduste pastoreid koolitati välja Kiriku Piiblikoolis Suurupis.
1997. aastal ostis EKNK kaks hoonet Mardi tänav 9 ja 11. Hooned renoveeriti ja Mardi 11 kohandati saalid väiksemate koosolekute läbi viimiseks ning ehitati välja ka kontoriruumid. 2005. aastal müüdi Mardi tänava kinnistud maha ja osteti selle eest Toompea tänav 3 asuv endine Kalevi Spordihoone. See hoone ehitati ümber Kiriku keskuseks ja sinna rajati 300-kohaline auditoorium, kohvikuruum, kontoripinnad ja muud abiruumid. Nüüd asub EKNK keskus Toompea 3 ruumides.
EKNK kurtide töö
Nõukogude võimu ajal ei olnud lubatud kuulutada Jeesusest, kristlik kuulutus kurtide seas algas alles perestroika ajal. Täpsemalt 1989. aastal, mil Porkuni Eriinternaadikoolis kurtide õpetaja Kai Kivisild kooli raamatukokku jõulustseeni üles pani. Mõne aasta jooksul said mitmed kurdid usklikuks, kuid kohe ei leitud endale kogudust. Alles kaks aastat hiljem, 1991 aastal, toimus esimene viipekeelse tõlkega jumalateenistus Sakala keskuses, tõlkis Kai Kivisild. See oli kogudus, mille olid rajanud Märt Vähi, Harry Leesment ja Allan Laur.
Viipekeelset õpetust saadi alguses ka Soome kristlastelt, kes käisid Eestis ja kuulutasid Jumala Sõna viipekeeles ning draama kaudu. 1. augustil 1993 õnnistati esimesed kurdid, vennad Riho Kurg ja Raivo Kurg pastoriametisse. 3. oktoobril 1993 hakati kurtide viipekeelseid jumalateenistusi pidama Tallinnas ja 1996. aasta 11. veebruaril Tartus. Tartus teenis kurtide pastorina Kaido Paales. Samuti koguneti viipekeelsetele jumalateenistusele ja kurtide osadusse Pärnus.
1997. aasta aprillis läkitati Margit Taks ja Vitali Taks esimesele misjonireisile Venemaale, sellele järgnesid arvukad misjonireisid mitmetesse riikidesse, õpetati kurtide piiblikoolides ning seminaridel ja konverentsidel kuni 2017. aastani.
2000. aasta suvel kogunesid kurdid Euroopast, Skandinaaviast ja Venemaalt Eestisse konverentsile. Kurdid pastorid ja vaimulikud on läbi aastate osalenud mitmetel seminaridel ja konverentsidel välismaal. Aastatel 2002–2013 korraldati viis piiblikooli kurtidele Eestist, Venemaalt, Rootsist, Inglismaalt, Soomest ja Lätist.
Aastatel 2006–2010 käisid Allan Lepik ja Ava Lepik misjonreisil Aasias: Usbekistanis ja Jordaanias, kus õpetasid kurtide koolis ja kohalikus kirikus ning seejärel misjonireisil Kreekas. Misjonitööd eri kultuurides võimaldab suhtlemine viipekeeltes sarnaselt ingliskeelse suhtlusega kuuljate kogukondades.
Tänaseni jätkuvad pühapäevased viipekeelsed jumalateenistused ja palveõhtud, samuti meeste- ja naisteosaduse töö. Kurtide viipekeelsete osaduste töös osaleb kokku ligikaudu 300 liiget.
EKNK usutunnistus
PIIBEL: me usume, et Piibel, nagu see on algselt antud, on veatu, täielikult inspireeritud ja eksimatu Jumala Sõna ning kõrgeim ja lõplik autoriteet kõigis usu ja käitumise küsimustes. KOLMAINSUS: me usume, et Jumal eksisteerib võrdselt ja igavesti kolmes isikus – Isa, Poeg ja Püha Vaim – ning et need kolm on üks Jumal, suveräänne loomises, hoolimises ja lunastuses.
LUNASTAJA: me usume tõelist ja õiget Jumalat, meie Issandat Jeesust Kristust, Tema neitsist sündimist, Tema tõelist ja täielikku inimloomust, Tema patuta elu, Tema autoriteetset õpetust, Tema asendus- ja lepitusohvrit valatud vere läbi, Tema ihu ülestõusmist, Tema ülesminemist Isa paremale käele, Tema taevast eestkostet ja Tema teist tulemist, mil Ta tuleb järele oma Kogudusele.
PÜHA VAIM: me usume Jumalat Püha Vaimu, kes lähtub Isast ja Pojast, ning Tema töö vajalikkust patu hukkamõistmisel, meeleparandusel, taastamisel ja pühitsemisel ning et usklikule on tõotatud vägi Kristuse annina Püha Vaimuga ristimise kaudu koos kaasnevate tunnustähtedega. Läbi selle väe on usklik volitatud teenima nii vaimulikuna kui ilmikuna koguduses.
PATT: me usume kõikide inimeste universaalset patusust alates pattulangemisest, mis lahutab inimese Jumalast.
KIRIK: me usume kõigi Kristusesse uskujate vaimset ühtsust ja preesterkonda, mis moodustab Koguduse, Kristuse ihu.
AMETID: me usume ametitesse, mida Kristus on seadnud oma koguduses, ja mitmesuguste Püha Vaimu andide praegust toimimist Uue Testamendi kohaselt. VAIMULIKUD TALITUSED: me usume kristlaste veeristimist kuulekuses Kristuse käsule ja Kristuse surma mälestamist armulaual kuni Tema tagasitulekuni.
KRISTLIK TUNNISTUS: me usume, et evangeelium on vastus terve inimkonna vajadustele ja et Kogudus on seetõttu kutsutud kuulutama evangeeliumi kogu maailmale ning tegutsema tervendus- ja vabastusametis inimkonna vaimsete ja füüsiliste vajaduste täitmiseks.
JEESUSE TAASTULEMINE: me usume Issanda Jeesuse Kristuse isiklikku, füüsilist ja nähtavat taastulemist, et valitseda väes ja aus.
EKNKd iseloomustab Vaimuandidele suunatud jumalateenistused ja inimeste õpetamine, et kasvada oma isiklikus osaduses Jumalaga. Seetõttu on paljude inimeste elud muutunud, nad on täitunud Püha Vaimuga hakates rääkima võõrastes keeltes ja kogenud üleloomulikku rõõmu. Paljud on saanud terveks haigustest, vabanenud depressioonist, alkoholist, narkootikumidest ja muudest sidumistest, kogenud Jumala kutset ja leidnud uue mõtte oma elule teiste teenimises ja aitamises.
EKNK kandis aastani 1994 nime Eesti Kristlik Kirik.
Kogudused
2018. aasta seisuga koosneb Eesti Kristlik Nelipühi Kirik 5 praostkonnast:
Tor
Tor on internetis anonüümset suhtlemist ja tsensuuri vältimist võimaldav vabavara. Programmi nimeks on projekti algupärase nime The Onion Router ('sibulamarsruuter') akronüüm.
Tor suunab võrguliikluse läbi tasuta ülemaailmse, rohkem kui seitsmest tuhandest serverist koosneva võrgustiku. See suurendab oluliselt kasutajate isiklikku privaatsust ja vabadust ning võimekust internetis konfidentsiaalselt suhelda. Tor püüab ära hoida pealtkuulamist ning varjata kasutaja füüsilist asukohta ja identiteeti.
Levinuim viis Tori kasutamiseks on Tor Browser, mis on spetsiaalselt kohandatud versioon Mozilla Firefoxist, kuid võimalik on kasutada ka muid programme või suunata kogu võrguliiklus läbi Tori.
Tori kasutamine ei ole üheski riigis illegaalne.
Ajalugu
Tori põhiprintsiibi, mitmekihilise marsruutimise, arendasid 1990ndate keskel välja USA mereväe uurimislabori (NRL) töötajad, matemaatik Paul Syverson ning informaatikud Michael G. Reed ja David Goldschlag. Eesmärk oli kaitsta valitsuse luureinfo liikumist internetis. Sibulamarsruutimise edasiarendaja oli 1997. aastal DARPA.
Tori alfaversiooni arendasid välja Syverson ning informaatikud Roger Dingledine ja Nick Mathewson. Selle väljalase oli 20. septembril 2002. aastal ning nimeks valiti The Onion Routing Project. Esimene avalik väljalase tehti aasta hiljem. Aastal 2004 tegi mereväe uurimislabor Tori lähtekoodi avalikuks ning Electronic Frontier Foundation (EFF) hakkas projekti edasiarendamist rahastama. Varajaste rahastajate hulka kuulusid veel Cambridge'i Ülikool, Human Rights Watch, Internews ja Google. Alates 2007. aastast on enamik rahastamisallikaid seotud USA valitsusega.
Detsembris 2015 teatas The Tor Project, et uueks tegevdirektoriks palgati Shari Steele. Enne seda juhtis Steele 15 aastat EFF-i ning just tema juhtimisel otsustati 2004. aastal Tori rahastada.
Juulis 2016 astus kogu projekti juhatus tagasi ning ametisse asusid Matt Blaze, Cindi Cohn, Gabriella Coleman, Linus Nordberg, Megan Price ja Bruce Schneier.
Tööpõhimõte
Tori eesmärk on varjata selle kasutajate identiteeti ja tegevust internetijärelevalve tõkestamiseks. See on üks sibulamarsruutimise rakendustest, mis krüpteerib ja seejärel suunab kommunikatsiooni läbi juhuslikult valitud võrgustikku kuuluvate serverite. Tor krüpteerib andmeid mitmekihiliselt, mis tagab tulevikusalastuse (perfect forward secrecy) ja millest tuleneb ka sibula metafoor – iga server dekrüptib vaid ühe kihi, millest avaldub järgneva serveri IP-aadress, kuhu allesjäänud krüpteeritud kihid edasi saata. Alles viimane neist saab ligipääsu andmetele, et need sihtpunkti saata, seejuures algse saatja kohta mingit infot omamata. Päringu vastus tagastatakse vastupidises järjekorras.
Kuna osa andmeid on igal hüppel varjatud, eemaldab see meetod nõrgad kohad, mis suudaks mõlemad ühenduse otspunktid kindlaks määrata. Lisaks näeb külastatud sait, et kommunikatsiooni alustaja on viimane Tori sõlm (väljundsõlm), mitte algne saatja. Iga domeeni jaoks kasutatakse eraldi väljundsõlme ja umbes kümne minuti järel vahetatakse serverid teiste vastu.
Tori kasutamist veebisaitide eest ei varjata ning Tori serverite IP-aadressid on avalikud. Eesmärk on kõik kasutajad üksteisest eristamatuks muuta. Seetõttu ei soovita The Tor Project kasutajatel brauseri seadistusi muuta ning laiendusi paigaldada.
Kasutus
pisi|Tori kasutamist illustreeriv [[kartogramm]] Läbi Tori on võimalik saata edastusohje protokolli (TCP) pakette, mis tähendab, et muu hulgas saab seda kasutada ka internetis surfamiseks ja sõnumite saatmiseks. Mitmesugused inimesed kasutavad seda nii seaduslikel kui ka keelatud eesmärkidel. Näiteks on seda vastupidistel eesmärkidel kasutanud kriminaalsed ettevõtted, häktivistide rühmitused ja õiguskaitseorganid. Ameerika Ühendriikide eri riigiasutused nii rahastavad Tori (välisministeerium, DARPA) kui ka üritavad seda õõnestada (NSA).
Tor ei ole kavandatud täieliku internetianonüümsuse saavutamiseks ning kõigi jälgede kustutamiseks, vaid kasutaja tuvastamise raskendamiseks.
The Tor Projecti väitel on Tori kasutajate seas muuhulgas tavalised inimesed, kes soovivad enda internetitegevust veebisaitide ning reklaamifirmade eest privaatsena hoida, küberluure pärast muretsejad ning tsensuurist kõrvalehiilijad (aktivistid, ajakirjanikud, sõjaväelased).
Tori kasutus suurenes hüppeliselt 2013. aastal pärast Edward Snowdeni vilepuhumist ja sellele järgnenud meediakajastust vähem kui miljonilt kasutajalt päevas ligi kuuele miljonile, kuid langes 2018. aasta lõpuks tagasi kahele miljonile. Eestis kasvas kasutajate arv samal ajal 750lt 5000ni ning on langenud 1500 kasutajani päevas.
Ilumetsa raudteepeatus
thumb|Ilumetsa [[jaamahoone]] Ilumetsa raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal Räpina vallas Kikkal.
Raudteepeatuse kõrval asub ka Ilumetsa bussipeatus.
Ilumetsa peatuses asus üks madal perroon pikkusega 67 meetrit, mis 2012. aastal lammutati. Praegu asub peatuses lühike, uue disainiga ooteplatvorm, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Orava raudteeliinil (alates 1. septembrist 2011 Tartu–Koidula raudteeliin) sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund 20 minutit.
Ilumetsa raudteepeatuse lähedal asub metsas neli meteoriidikraatrit, mille vanus on umbes 6000 aastat.
Ajalugu
pisi|vasakul|Ilumetsa jaamahoone aastal 1932 Pooljaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisajal jäi see Kahkva valda.
21. sajandi algul ähvardas peatust lagunenud perrooni ja väheste sõitjate pärast sulgemine, kuid peatus jäi siiski püsima.
Jaamahoone
Praeguseks on kunagisest raudteejaamast saanud peatuskoht.
Sonja Henie
Sonja Henie (8. aprill 1912 Oslo – 12. oktoober 1969) oli Norra iluuisutaja ja filminäitleja.
Sonja Henie tuli kolmekordseks olümpiavõitjaks: 1928., 1932. ja 1936. aasta taliolümpiamängudel.
Sonja Henie tuli 10 korda maailmameistriks ja 5 korda Euroopa meistriks aastatel 1927–1936. Ta esines ka jäärevüüdes. Aastal 1936 siirdus ta USA-sse ja hakkas filminäitlejaks. Henie esimene täispikk film oli "Üks miljonist", mis esilinastus 1937. aastal. Suuremat tähelepanu tema paljudest filmidest pälvisid aga "Jääkuninganna" ja "Päikesepaistelise oru serenaad". Ameerikas ei leppinud ta vaid filmidega, mida kogunes lõpuks ligi 20, vaid asutas jäärevüütrupi, mille peaesineja ja täht oli ta ise. Ta rajas koos laevaehitajast mehe Niels Ondstadiga Oslosse 1968. aastal Henie-Onstadi Kunstikeskuse.
Elulugu
Ta sündis 1912. aastal erakordse lumetormi ajal. Enne, kui ta 1969 suri leukeemia tagajärjel Punase Risti lennukis teel Pariisist Oslosse, oli ta kardinaalselt muutnud inimeste suhtumist iluuisutamisse. Sonja Henie on rohkem kui keegi teine kaasa aidanud iluuisutamisspordi populariseerimisele. Pärast sportlaskarjääri lõppu oli ta kino üks peamisi tõmbenumbreid, keda edestasid vaid Shirley Temple ja Clark Gable.