cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maria Montessori
Elukäik
1906. aastal alustas ta Rooma ülikooli loengute sarja õpetajatele, kuhu olid oodatud mõlemast soost üliõpilased. Huvi loengute vastu oli väga suur ning just neid peeti tema eluajal tema töö väärtuslikumaks osaks. Loengute kõrval töötas Maria Montessori Rooma haiglates ja kliinikutes, praktiseerides ka arstina.
6. jaanuaril 1907 avas Maria Montessori Rooma San Lorenzo linnaosas laste maja Casa dei Bambini.
Aastal 1914, pärast oma ema surma, külastas Maria Montessori USA-d. Tema loengule Carnegie Hallis tuli 5000 inimest. Loengusarja raames kirjutas ta raamatu "Teadusliku pedagoogika meetod kasutatuna väikelaste kasvatuses ja laste majades" ("The Method of Scientific Pedagogy as Applied to Infant Education and Children's Houses"). Loodi ka Montessori ühing, mille üheks eestvedajaks sai Alexander Graham Bell. Pärast visiiti USA-sse külastas Maria Montessori Argentinat ja teisi Ladina-Ameerika riike.
1919. aastal külastas ta esmakordselt ametlikult Londonit, kus talle korraldati kuninglik vastuvõtt Savoy hotellis.
1924. aastal kohtus ta Benito Mussoliniga, kes pärast kõnelusi hakkas Itaalia koolides propageerima Montessori meetodit. Hiljem tekkisid tal Mussoliniga lahkhelid ning Montessori meetod kaotati mõneks ajaks koolidest.
Hispaania kodusõja (1936–1939) ajal pages Maria Amsterdami.
Teise maailmasõja ajal elas Indias. Seal elatud aastate jooksul juhendas ta mitmeid õpetajate kursusi, mis olid väga populaarsed. Näiteks 1939. aastal Madrases toimunud kursustest võttis osa 300 õpetajat üle India. Pärast sõda tuli ta tagasi Inglismaale ning 1946. aastal avas õpetajate kursused Londonis. Tagasi Itaaliasse tuli Maria Montessori 1947. aastal. Samal aastal taasavati Itaalias sõja ajal suletud olnud Montessori ühing Opera Montessori.
Aastal 1948 siirdus Maria taas Indiasse, kus ta juhtis uusi kursusi. 1949 alustas ta kursusi Pakistanis, kuid pidi töö pooleli jätma ja Euroopasse tagasi pöörduma. Tema kursusi Pakistanis jätkas taani pedagoog Albert Max Joosten.
Kogu oma elu vältel oli Maria sügavalt usklik katoliiklane.
Montessori lapse ja õppimise olemuse kohta
Lapse loomust ja õppimise olemust on Maria Montessori kirjeldanud järgmiselt:
Lapse arengu teooria
Maria Montessori töötas välja lapse arengu teooria, mille kohaselt inimese areng on nagu uuestisündimise sari. Iga arenguastme ehk arenguetappi tulemuseks on 'uus indiviid'. Montessori väitis, et igal lapsel on sees etappide mehhanism ning et see on igal lapsel väga individuaalne. Nimelt lapse arengus on nn tundlikkuse staadiumid, mil teatud oskuste õppimine on kõige kergem ja pakub lapsele suurt rahuldust. Oluline on, et laps saaks igal arenguastmel oma vajadusi rahuldada.
Montessori järgi läbib laps täiskasvanuks saamiseni neli arenguastet:
Tunnustus
1949. aastal autasustati teda Prantsusmaal Auleegioni ordeniga.
Muud
Aastal 1925 toimus esimene Rahvusvaheline Montessori Kongress.
Aastal 1952 loodi Inglismaal Katoliiklik Montessori Gild, mille eesmärgiks sai Maria Montessori elutöö levitamine.
Ubikvist
Ubikvist on elupaiga või kasvukoha suhtes vähevaliv looma- või taimeliik.
Elbsandsteingebirge
Elbsandsteingebirge (saksa; 'Elbe Liivakivimäestik'; tšehhi Labské pískovce 'Elbe liivakivid' ehk Děčínská vrchovina 'Děčíni kõrgustik') on mäestik Tšehhi massiivi põhjaosas Tšehhi ja Saksamaa piiril, külgneb läänes Maagimäestikuga ja idas Sudeetidega. Kõrgus kuni 723 meetrit.
Mäestik koosneb liivakivist. Mäestikku läbiv Elbe ja seal voolavad Elbe lisajõed moodustavad järskude kaljuste nõlvadega orge.
Kohanimi
Kohanimi ehk toponüüm on geograafilise objekti (asula, soo, mere, jõe vm) nimi.
Tihtipeale koos võimu vahetusega muutuvad ka kohanimed. Sellis protsessi kohta kasutatakse terminit "toponüümiline puhastus", mis on üsna kiire ja odav viis mõjutada kohalike elanike meelsust. Näiteks Eestis nimetati Kuressaare linn 1952. aastal sealt pärit bolševiku Viktor Kingissepa järgi Kingissepaks ja Nõukogude aja perioodi lõppedes võeti taas kasutusele uus (endine) nimi, mille abil püüti uut võimu konsolideerida ning näidata, et nõukogude periood on lõppenud.
Kohanimesid käsitleb onomastika haru toponüümika.
August Pusta
August Pusta (1904 Leningradi oblast Volossovo rajoon Tarassino küla – 1971) oli Nõukogude sõjaväelane (polkovnik) Teises maailmasõjas, 8. Eesti Laskurkorpuse korpuseülema asetäitja poliitalal.
August Pusta õppis aastatel 1925–1926 Leningradis Internatsionaalses Sõjakoolis, 1928. aastal lõpetas jalaväekooli ja 1930. aastal lennuväekooli.
Mälestuse jäädvustamine
Lummu tänav Tallinnas on kandnud aastatel 1979–1995 August Pusta nime.
Pluralism
Pluralismiks nimetatakse mitut erinevat mõistet.
Worcestershire
Worcestershire on krahvkond Inglismaa keskosas.
Worcestershire jaguneb 6 omavalitsusüksuseks:
thumb|left
Tsushima väin
Tsushima väin|thumb Tsushima väinaks (jaapani keeles 対馬海峡東水道, korea keeles 쓰시마 해협) nimetatakse Tsushima ja Iki saarte vahele jäävat Korea väina kaguosa.
Väina pikkus on umbes 100 km, vähim laius 47 km. Väina mööda voolab Tsushima hoovus − üks Kuroshio soojahoovuse harudest.
Ynys Enlli
pisi|Ynys Enlli (alumine) Ynys Enlli (kõmri keeles) ehk Bardsey Island (inglise keeles) on saar Saint George'i väinas.
Pindala 180 ha.
Saar on künklik, kõrgus kuni 167 m.
Kuulub Suurbritanniale.
Naljand
Naljand on rahvaluule lühižanr, mis märgib lühikest, humoristliku või satiirilise sisuga rahvajuttu, rahvalikku naljalookest.
Issey Miyake
pisi Issey Miyake (jaapani keeles 三宅 一生 Miyake Issei; 22. aprill 1938 Hiroshima – 5. august 2022) oli jaapani moelooja.
Issey Miyake sündis Hiroshimas ja elas seitsmeaastaselt üle tuumapommiplahvatuse. Tema ema sai tugevalt kiiritada ja suri neli aastat hiljem.
Ta õppis graafilist disaini Tama kunstiülikoolis Tōkyōs. Seejärel töötas ta Pariisis ja New Yorgis ning asutas 1970 Jaapanisse naastes oma disainistuudio. Järgmisel aastal ilmus müüki esimene rõivakollektsioon, mida ta esitles New Yorgis. 1980ndate lõpus hakkas ta katsetama uute plisseerimismeetoditega, mis viisid uue plisseerimistehnika leiutamiseni.
Issey Miyake kaubamärgi all toodetakse meeste- ja naisterõivaid, kelli ning parfüüme.
Kantsoon
Kantsoon (itaalia k canzon 'laul') on vana prantsuse ja itaalia luuležanr, lembelaul, mis koosneb viiest või seitsmest stroofist ning ülistab rüütlite armastust.
Kantsoon muusikas on lihtne ilmalik laul või ka laulva meloodiaga instrumentaalpala.
Kantsoonide autoritena on tuntud Dante Alighieri ja Francesco Petrarca.
Willis Tower
Aastatel 1973–1998 loeti seda maailma kõrgeimaks hooneks. Tänapäeva mõistes, kus kõrgeima hoone arvestust peetakse neljas kategoorias, oli see sel ajal maailma kõrgeim kolmes kategoorias (ei olnud kõrgeim maapinnalt hoone katusele paigaldatud antennide tipuni) ja tänapäeval on see maailma kõrgeim hoone ühes kategoorias: just maapinnalt katusel olevate antennimastide tipuni.
Sears Toweri ehitamisel kasutati 22×22 m suurusi terasest nelikanttorusid, mis paiknesid üheksakaupa (3×3). See oli esimene hoone, mille ehitusel sellist konstruktsiooni kasutati. Konstruktsioon võimaldab hoonet soovi või vajaduse korral kõrgemaks ehitada.
Vaimse tervise päev 1996
Vaimse tervise päev 1996 deviisiks oli "Naine ja vaimne tervis". Ürituse organiseeris Ülemaailmse vaimse tervise päeva raames Ülemaailmne vaimse tervise föderatsioon.
Willis Tower
Esialgu ei olnud Sears Toweril antennimaste. Neid arvestades oli maailma kõrgeim hoone John Hancock Center (457,2 m), mis oli Sears Towerist 15,2 m võrra kõrgem. 1978. aastal ületas selle rekordi Maailma Kaubanduskeskus, millele paigaldati 109,3 m kõrgune antennimast, mis suurendas kaubanduskeskuse kõrguse 526,8 meetrini. 1982 paigaldati Sears Toweri katusele kaks antenni, mis tõstsid tema kõrguse 520,3 meetrini. 2000. aasta juunis kõrgendati Sears Toweri lääneantenni 527 meetrini ja Sears Tower sai selles arvestuses maailma kõrgeimaks. Kolm kuud hiljem hävis Maailma Kaubanduskeskus terrorirünnakutes.
1998 valmisid Malaisias Kuala Lumpuris Petronase kaksiktornid, mida hakati reklaamima maailma kõrgeima ehitisena. Mitte igaüks ei nõustunud sellega ja seetõttu hakati maailma kõrgeimat hoonet arvestama neljas kategoorias, millest Sears Toweri kätte jäi 2, Maailma Kaubanduskeskusele 1 ja Petronase kaksiktornidele 1: kõrgeim ehitis arhitektuurielementide tipuni, s.t katuseharjani (452 m), kuid ilma antennideta.
2004. aastal valmis Taipei 101, mis möödus Petronase tornidest katuseharja kõrguselt ning Sears Towerist katuse kõrguselt, samuti asus seal kõige kõrgem hõivatud korrus. Sears Tower jäi siiski maailma kõrgemaks selles arvestuses, et tema katusel paiknevad antennid ulatusid Taipei 101-st kõrgemale.
2008. aastal valmis Shanghai Maailma Kaubanduskeskus, mis möödus Taipei 101-st kõrgeima katuse ja kõrgeima hõivatud korruse kategoorias.
12. augustil 2007 möödus ehitatav Burj Khalīfah kõrguselt Sears Towerist. Kui see valmib, saab ta endale kõrgeima hoone tiitli kõigis neljas kategoorias, kuid enne ametlikku avamist neid talle ei anta.
Willise torni katus on ka Illinoisi kõrgeim punkt. Selle kõrgeima antenni tipp ulatub 708 m kõrgusele merepinnast, katus on 623 m kõrgusel merepinnast ja 103. korruse vaateplatvorm 493 m kõrgusel merepinnast. Illinoisi kõrgeim looduslik punkt Charles Mound ulatub 376 m kõrgusele merepinnast.
Sears Tower nimetati Willis Toweriks ümber 16. juulil 2009. Londonis asuv kindlustusettevõte Willis Group Holdings liisis Sears Toweris 3 korrust rohkem kui 15 000 m² põrandapinnaga ja Willise pressiesindaja ütles 12. märtsil 2009, et tehinguga kaasnes hoone tasuta ümbernimetamisõigus. Nimetamisõigus kehtib 15 aastat, nii et seejärel võib hoone nimi uuesti muutuda.
Willis Toweri 412 meetri kõrgusel asuv 103. korrus on avatud külastajatele. See vaateplatvorm on kõige kõrgem läänepoolkeral ja maailmas Shanghai Maailma Kaubanduskeskuse järel teisel kohal.
Willis Towerit on kujutatud hulgas filmides ja telesaadetes. Näiteks History Channeli saade "Life After People" ("Elu pärast inimesi"), mis käsitleb hüpoteetilist olukorda, kus kõik inimesed ühekorraga maailmast kaoksid, jõudis 2007. aastal järeldusele, et ta püsiks ilma inimeste hooldamiseta veel kaks sajandit, enne kui kokku variseks.
Ehitise postiaadress on 233 South Wacker Drive, Chicago, Illinois 60606.
Ott Vallik
Ott Vallik (pseudonüüm Moritz; sündinud 4. augustil 1973) on eesti illustraator ja karikaturist.
Empire State Building
Hoone valmis 1931. aastal. Kuni 1972. aastani, mil valmis Maailma Kaubanduskeskuse põhjatorn, oli see maailma kõrgeim hoone. Enne Empire State Buildingit oli maailma kõrgeim ehitis aasta varem valminud Chrysler Building, mis paikneb esimesest 8 tänavaületusest kirdes ja 2 puiesteeületusest kagus.
pisi|vasakul|Empire State Building 2012. aastal pisi|vasakul|Ehitustööline Empire State Buildingu ehitusel. Taamal [[Chrysler Building]]
Asukoht
Empire State Building asub Fifth Avenue ja West 34th Streeti ristmikul. Hoone aadress on 350 Fifth Avenue.
Varem asus samas kohas Waldorf-Astoria.
Ajalugu
Hoone avas USA president Herbert Hoover 1. mail 1931, lülitades nupuvajutusega Washingtonis sisse hoone välisvalgustuse. Kuid hoone tiputulesid kasutati esimest korda alles 1932. aasta novembris selleks, et teatada Franklin Roosevelti võitu presidendivalimistel Hooveri üle.
Hoone avati ülemaailmse majanduskriisi ajal. Selle tulemusena ei õnnestunud kogu hoonet kaua aega välja rentida. Seda põhjustas osalt hoone viletsa asukoht 34. tänaval, suhteliselt kaugel ühissõidukipeatustest: nii lähim raudtee- kui ka autobussijaam asub rohkem kui 5 kvartali kaugusel. Paremas asukohas olevatel kõrghoonetel, näiteks Chrysler Buildingul, seda probleemi polnud. Üürnike vähesuse tõttu nimetasid newyorklased seda hoonet Empty State Building. Alles 1950 oli esimene aasta, mil hoone suutis omanikele kasumit teenida.
1951 ostis hoone Roger L. Stevens koos oma äripartneritega 51 miljoni USA dollari eest ja sel ajal oli see läbi aegade kõrgeim summa, mida kunagi ühe hoone eest makstud on.
Lennuõnnetus
Nagu Maailma Kaubanduskeskusse, nii ka Empire State Buildingusse on lennuk sisse sõitnud. See juhtus laupäeval, 28. juulil 1945 kell 9.40, mil pommitaja B-25 Mitchell, mida juhtis kolonelleitnant William Franklin Smith noorem, sõitis tiheda udu tõttu hoone põhjatiiba sisse. Lennuk tabas 79. ja 80. korrust, kus asusid Riikliku Katoliikliku Heaolunõukogu ruumid. Õnnetuses hukkus 14 inimest.
Üks lennuki mootor lendas majast läbi ning kukkus järgmises kvartalis oleva maja katusele. Puhkes tulekahju ja see maja hävis. Teine lennukimootor ja osa telikust kukkusid Empire State Buildingu liftišahti ja tekitasid tulekahju, mis kustutati 40 minutiga.
Liftitöötaja Betty Lou Oliver oli õnnetuse ajal 80. korrusel viibinud inimestest ainus, kes ellu jäi, ehkki ta sai põletushaavu. Päästetöötajad otsustasid ta liftiga alla viia, teadmata, et liftikaablid on katkemiseni kahjustada saanud. Kui Oliver oli liftis ja uksed sulgusid, katkesid kaablid ja Oliver kukkus 75 korrust allapoole keldrisse. Ta jäi taas ellu ja Guinnessi rekordite raamatu andmetel on ta kõige kõrgemalt koos liftiga kukkumise üle elanud inimene. Ta paranes.
Hoolimata kahjustustest, mida hoone oli saanud, algas paljudel korrustel juba järgmisel esmaspäeval taas tööpäev.
Tunnustus
Ameerika Ehitusinseneride Ühing valis Empire State Buildingu seitsme tänapäevase maailmaime hulka, kuhu kuuluvad 7 viimase poolteise sajandi jooksul rajatud kõige tähelepanuväärsemat ehitist. Selles nimekirjas on see ainus maja.
Teletegijate loend
''Siin on loetletud telereportereid, televisioonisaatejuhte ning teisi televisioonis töötavaid või töötanud inimesi. Teletegijate biograafiline leksikon on kättesaadav teleteaduse ja teleajajoo andmebaasist Telekraat, milles on 2023. a alguse seisuga veidi üle 200 biograafilise kirje.
Heroni valem
[[Pilt:Triangle with notations 2.svg|thumb|250px|Suurused kolmnurga pindala arvutamiseks. a, b ja c on külgede pikkused ning.
Kolmnurga pindala ]]
Heroni valem on valem kolmnurga pindala arvutamiseks selle külgede kaudu. Valem on kujul, kus a, b, c on kolmnurga külgede pikkused ning p pool kolmnurga ümbermõõtu. Valemi tuletas kreeka matemaatik ja füüsik Heron esimesel sajandil.
Helmut Oruvee
Helmut Oruvee (22. oktoober 1923 Pärnu – 1. märts 2007 Tallinn) oli eesti arhitektuuriteadlane ja -õppejõud.
Haridus
Oruvee lõpetas 1937. aastal Pärnu I Reaalkooli reaalharu, 1942. aastal Pärnu Ühisgümnaasiumi humanitaarharu ja 1950. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuri erialal. Aastatel 1951–1954 oli ta Leningradi Ehitusinseneride Instituudi aspirant. Sai 1954. aastal tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Вопросы проектирования зрительных зал для клубов и домов культуры". 1959. aastal sai ta dotsendi ja 1967. aastal professori kutse.
1964. aastal kaitses ta Moskva Elamute Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudis arhitektuuridoktori kraadi väitekirjaga "Suurte saalide ja vabaõhulavade arhitektuurilise ja akustilise projekteerimise probleemidest". Doktorikraadi kinnitas 1966. aastal Kõrgem Atestatsioonikomisjon.
Töökäik
Eesti Projekti vanemarhitekt (kohakaaslus), hiljem konsultant 1954–1958;
Kui arhitektuuri eriala hakati Polütehnilise Instituudi asemel õpetama Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, siis vahetas töökohta ka Helmut Oruvee. ERKI/TKÜ/EKA arhitektuurikateedri professor ja juhataja 1971–1990, emeriitprofessor 1994–2007.
Teadustöö põhisuunad
Helmut Oruvee peamised teened seisnevad arhitektuuriakustika arendamises. Kasutades heli- ja valguslainete analoogiat, leidis ta võimalusi helilainete fikseerimise keeruliste seadmete asendamiseks valguse levikut fikseeriva aparatuuriga. Tema teadusuuringuid on rakendatud projekteerimis- ja ehituspraktikas enam kui 60 hoones (nt Tallinna laululava akustilise ekraan ja esinemisruumide – Tartu Vanemuise teatri- ja kontserdisaali, Estonia, Pärnu Endla teatri ja Viljandi Ugala teatri, Tallinna Polütehnilise Instituudi saali ja Tallinna Linnahalli – arhitektuuriakustika). Samuti oli ta seotud kultuurimajadega Jõhvis (1976), Paides (1983) ja Põlvas (1988) ning koostas Pärnu metodisti kirik Agape projekti (1993). Oruvee töö ei piirdunud ainult Eestiga, vaid tema oskusi kasutati saalide rajamisel Leedus (Vilniuse laululava (1958), Klaipėda (1993) ja Visaginase (1999–2000) kirikud), Venemaal (Leningradi Konservatooriumi ooperistuudio rekonstrueerimine 1964. aastal), Gruusias (Tbilisi ooperiteatri rekonstrueerimine 1974. aastal, Tomski Ülikooli aulas ja paljudes teistes riikides. Avaldanud hulgaliselt publikatsioone, koostanud õppevahendeid ja diafilme, kokku 120 teadustrükist.
Teadusorganisatoorne ja inseneritegevus
Oli mitme projekteerimisasutuse akustika konsultant. Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1955. aastast, kuulus kaua aega selle juhatusse ja aseesimees ning teooriasektsiooni juhataja, Eesti Raadio ja Televisiooni Komitee tehnikanõukogu liige. Tallinna Kalinini rajooni TS Nõukogu esimees 1955–1960; Tallinna Linna TS Nõukogu saadik ning alalise ehituskomisjoni esimees 1961–1965, Tallinna Teadlaste Maja asutaja- ja tegevliige. Vabal ajal tegeles ta palju muusikaga, esinedes muuhulgas ka Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskooris.
Raroia
pisi|Raroia satelliidifoto Raroia ehk Raro-nuku on atoll Makemo vallas Tuamotu saarestikus Prantsuse Polüneesias. Atoll asub Makemo valla kesksaarest, Makemost (mis jääb Raroiast edelasse), 70 km kaugusele.
Atoll sai laiemale üldsusele tuntuks seoses Thor Heyerdahli organiseeritud Kon-Tiki ekspeditsiooniga, mis randus Raroia atolli Tahuna Maru laiul. Parve randumise 60. aastapäeva tähistamiseks püstitati 7. augustil 2007 laiule mälestuskivi. Tuntust lisas ekspeditsiooni ühe liikme, Bengt Danielssoni viibimine atollil novembrist 1949 kuni aprillini 1951 ja selle viibimise kohta kirjutatud raamat "Õnnelik saar" ("Den lyckliga ön").
Müüt Raroia loomisest
Raroia viimase tahunga – Te-Iho-a-te-Pange – sõnade põhjal kõlab müüt Raroia ja maa loomisest järgmiselt.
Ajalugu
Pärimuste põhjal peaks atoll olema inimeste poolt asustatud alates 15. sajandist. Esimese eurooplasena avastas atolli 1606. aastal portugali maadeuurija Pedro Fernandes de Queirós. 1820. aastal külastas saart Fabian Gottlieb von Bellingshausen, kes nimetas saare Michael Andreas Barclay de Tolly auks Barclay de Tolly'ks
Esimesed polüneeslased saabusid Raroiale 15. sajandil ja arvatavasti Markiisaartelt. Esimese avastaja nimi oli Tane Ariki. Tane Ariki pojapojast Varoast sai Raroia ja selle naabersaare Takume valitseja. See suguvõsa valitses mõlemat saart kolmsada aastat. Suguvõsa valitsemisele tegi lõpu 18. sajandi alguses vaenulikult saarelt kuningale toodud naine – selle teo pärast kuningas kukutati. Edaspidi valitsesid saart mitme suguharu ja nende alarühmade vähesed pealikud.
Saare asustamise algaastatel oli elu saarel karm ja algeline. Tänapäeval nii levinud kookospalm saarel siis ei kasvanud. Aja jooksul kujunes siiski välja rikas sotsiaalne ja religioosne elu. Tähtsamate tööde jaoks olid asjatundjad, keda kutsuti tahungadeks. Ühed ehitasid kanuusid, teised maju. Kõige tähtsamad tahungad olid arstid ja preestrid. Poliitiline võim kuulus pealikule, kelle eestvedamisel korraldati sageli sõjaretki naabersaartele.
Püsivamad kontaktid "valgete inimestega" ehk popaadega tekkisid 18. sajandi alguses, mil saarele hakkasid sõitma kaubalaevad, et pakkuda müügiks tolle aja euroopa kaupu ja vastu saada pärleid ja selgnäsalasi. Nende kontaktide üheks tagajärjeks olid saarel varem tundmatud haigused (leetrid, gripp), mis viisid hauda palju raroialasi. Kui 19. sajandi keskpaiku elas Raroial umbes 1000 inimest, siis sajand hiljem elas saarel sadakond inimest. Inimeste arvu dramaatiline vähenemine mõjutas kohaliku kultuuri elujõudu. Lõpliku hoobi kultuurile andis 1903. aastal Raroiat läbinud tsüklon. Tsüklon hävitas kogu materiaalse kultuuri ja enamiku kirjapandud pärimusest, perekonnakirjad. Pärast tsüklonit ei hakatud enam vana materiaalset kultuuri taastama, vaid osteti kuunaritelt pakutavaid euroopalikke kaupu.
Füüsiline kirjeldus
pisi|Rand Raroia atollis Atolli pindala koos laguuniga on 400 km². Kuid kuna laguun moodustab enamiku atollist ja laguuni ümbritsevas atollirõngas on hulgaliselt kanaleid, siis kuiva maad on atollis suhteliselt vähe – 21 km². Taimestikuga kaetud ala oli 1950. aastate alguses 6 km². Atolli pikkus on 44 km ja laius 14 km. pisi|vasakul|Raroia
Atollirõngas
Atollirõnga keskmine laius on umbes 600 m. Kõige laiemas kohas on rõngas 1250 meetri lai. Rõnga pinnas ulatub keskmiselt 2–3 m üle merepinna. Rõnga kõrgeim punkt on 6 meetrit üle merepinna.
Kanalid ja laiud
pisi|Tahuna maru [[laid, kus 1947. aastal randus Kon-Tiki ekspeditsioon. Pildistatud laguuni poolt. Atolli ümbritsevad karid jäävad laiust taamale]] Atolli ainuke laevatatav kanal, mis ühendab laguuni ookeaniga, paikneb atolli loodeosas. Kanali nimi on Garue. Kanal on 700 meetrit lai, sügavus jääb 5–8 meetri piiresse. Madalamaid kanaleid, milles on vesi ka madalvee aegu, on loetletud umbes 260. Atollirõngas on umbes 280 laidu, millest ainult 60 paiknevad atolli tuulealusel küljel. Nende 60 seas on ka atolli suuremad laiud. See on veidi ebatavaline, sest tavaliselt paiknevad suuremad maa-alad atolli tuulepealsel küljel, kus lained kuhjavad liiva ja kruusa maapinnaks kokku.
Lisaks atollirõngast läbivatele kanalitele on laguunipoolsel küljel loetletud umbes 160 rõngast mitteläbivat lõhet. Arvatakse, need lõhed on tekkinud tormilainete liikumisel laguuni suunas ja on kanalite moodustumise üks algetappe.
Majandus
Raroia majandus põhineb peamiselt kalapüügil, pärlikasvatusel ja kopratootmisel.
Pärlikasvatus
pisi|Pärlifarm Raroial Looduslikult kasvavaid pärlikarpe kohtab Raroial väga harva, kuna atollis valitsevad tingimused, mis ei sobi pärlikarbi kasvamiseks :
Kuid edukaks on osutunud pärlikarpite kasvatamine pärlifarmides. Ja alates 1990. aastate algusest kasvatatakse Raroia pärlifarmides, mida 2005. aasta seisuga oli saarel 15, musta pärlit tootvat pärlikarpi Pinctada margaritifera.
Kopratootmine
Püsiasustuse tekkimise ajal saarel kookospalme peaaegu ei kasvanud. Peamiselt kasvas seal kruvipuu (Pandanus tectorius), mis varustas elanikke toitvate viljadega. Kookospalmi hakati kultiveerima alates 1830. aastatest, kui saart külastanud kaupmehed innustasid kohalikke elanikke tootma kookospähklit sel määral, et sellega saaks kaubelda. Kuna kookospähkliäri osutus kohalikele elanikele märkimisväärselt tulusaks, on aja jooksul kookospalmi istutatud peaaegu kõikjale, kus see kasvada saab.
Newtoni rõngad
pisi|Joonis 1. Läbi [[mikroskoop|mikroskoobi jälgitavad Newtoni rõngad. Väikseimad sammud sellel suurendatud skaalal on 100μm suurused]] pisi|Joonis 2. Samapaksus[[interferents kui tegemist pole ideaalselt sfäärilise pinnaga. Tekkinud rõngad pole sümmeetrilised]] Newtoni rõngad on samapaksusribade interferentsnähtus, kus võib jälgida heledate ja tumedate kontsentriliste rõngaste interferentspilti. Samapaksuse interferents tekib paralleelse kiirtekimbu langemisel muutuva paksusega plaadile. Sel juhul sõltub optiline käiguvahe plaadi optilisest paksusest antud kohas. Heledad rõngad on põhjustatud konstruktiivsest interferentsist, tumedad rõngad destruktiivsest interferentsist. Loomuliku valguse korral on heledad rõngad vikerkaarevärvilised, sest arvestades aine dispersiooni, on igal lainepikkusel oma murdumisnäitaja tõttu erinev käiguvahe. Esimestena üksteisest sõltumatult uurisid sellist interferentsi Isaac Newton ja Robert Hooke 18. sajandil ja see on ära mainitud Newtoni teoses "Opticks".
Teooria
pisi|Joonis 3. Valguse peegeldumine [[läätse sisepinnalt ja murdumine läätse ja klaasplaadi vahelisse õhukiilu]] pisi|Joonis 4. Newtoni rõngaste tekitav süsteem koosneb klaasplaadist, mille peale on asetatud tasakumer [[lääts]] Olgu meil kahest objektist koosnev optiline süsteem, millest üks on tasaparalleelne klaasplaat ja teine väga suure kõverusraadiusega tasakumer lääts. Kui valgus langeb süsteemile normaalisuunaliselt, peegeldub osa valgusest läätse sisepinnalt, teine osa murdub õhukiilu, mis paikneb süsteemi osade vahel, ja peegeldub tagasi tasaparalleelselt plaadilt, millel lääts asub. Valguse läbitud teepikkus erinevate murdumisnäitajatega ainetes põhjustab lainefrontide vahel faasivahe, mis on määratud õhukihi paksusega, murdumisnäitaja n_1 ja samuti saab tekkida faasivahe valguse peegeldumisel optiliselt tihedamalt keskkonnalt. Süsteemist väljunud kiired interfereeruvad, moodustades heledate ja tumedate kontsentriliste rõngastega interferentsmustri. Sarnane efekt võib esineda ka pindade vahel, mis ei ole sfäärilised, kuid siis pole näha sümmeetrilisi rõngaid. Faasivahe kus m on täisarv, korral tekib peegeldunud kiirte vahel konstruktiivne interferents, faasivahele vastab destruktiivse interferentsi olukord. Interferentsi on võimalik jälgida nii peegeldunud valguse kui ka läbimineva valguse korral. Läbimineva valguse korral on tasakumera läätsega süsteemi keskel alati hele laik. Peegeldunud valguse korral on süsteemi keskel alati tume laik. Selle põhjuseks on kaks nähtust:
Süsteemi sümmeetriateljel puutuvad kokku tasakumer lääts ja klaasplaat ning tänu sellele õhukiht vaadeldavas piirkonnas puudub täielikult. Murdumisnäitaja on konstantne kogu läbitud tee jooksul ning valgus pääseb otse läbi ilma tagasipeegeldumata ja interferentsi ei saa tekkida. Valgust ei peegeldu tagasi ja pealt poolt vaadates paistab tume laik. Valguslaine käik toimub klassikalise teooria kohaselt, ehk esimene laine peegeldub tagasi läätse alumiselt pinnalt ilma faasinihketa ja teine peegeldub tagasi peale õhuvahe läbimist faasivahega (sest suurema murdumisnäitajaga keskkonnalt peegeldub valgus tagasi sellise faasivahega). Kuna õhuvahe on nii väike, et sellest märgatavat täiendavat faasinihet tekkida ei saa, on kahe kiire vahel vaid faasivahe, mis tähendab destruktiivset interferentsi.
Newtoni rõngaste abil on võimalik määrata, kui kvaliteetselt on tasakumer või tasanõgus lääts valmistatud, sest iga defekt läätse pinnal põhjustab tekkivatel interferentsirõngastel ebasümmeetriat. Samuti saab Newtoni rõngaste raadiuste ja valgusallika lainepikkuse abil leida kasutatava läätse kõverusraadiuse ning vastupidi, teades läätse kõverusraadiust ja rõngaste diameetreid on võimalik leida valguse lainepikkus. Joonisel 4 kujutatud kolmnurgast saame seose: kus R on klaasplaadi kõverusraadius, r on tekkiva m’nda rõnga raadius tsentrist ja d on kahe plaadi vahelise õhukihi paksus antud raadiuse korral. Arvestades, et liige d^2 on võrreldes teiste liikmetega oluliselt väiksem, võib jätta selle arvestamata. m’nda tumeda rõnga raadiuse saab leida seosest Läätse ja klaasplaadi vaheline kaugus on avaldatav valguse käiguvahest kus n_1 on kahe plaadi vahelise keskkonna murdumisnäitaja ja Δ on käiguvahe. Destruktiivse interferentsi puhul kehtib seos. Avaldades viimasest seosest d, saame m’nda tumeda rõnga raadiuseks Tavaliselt on kahe plaadi vahel õhk, mille murdumisnäitaja on n_1=1 ja valem lihtsustub kujule Sama seost kasutades saab avaldada ka läätse kumerusraadiuse ja valguse lainepikkuse.
Kevadine nigulapäev
1087. aastal röövisid Itaalia kaupmehed Väike-Aasia rannikul paiknevast Myra linnast piiskop Nikolause säilmed. Need toimetati Bari linna. Sitsiilia kuningas Roger I toetusel püstitati San Nicola kirik, mille krüpti paigutati hinnalises sarkofaagis imettegevaks peetud pühakusäilmed. Paavst Urbanus II õnnistas 1. oktoobril 1089 Püha Nikolause altarit kiriku krüptis ning kuulutas 9. mai katoliku kiriku jaoks Püha Nikolause mälestuspäevaks. Venemaa metropoliit Jefrem määras 9. mai pidupäevaks ka oma kirikus. Katoliku ja kreeka-katoliku kirik tähistavad Püha Nikolause surmapäeva 6. detsembril.
Mõlemad Nigulapäevad on juurdunud ka Eesti rahvakalendris. Kevadine nigulapäev on rohkem tuntud Lõuna-Eestis, peamiselt Setumaal.
Sel päeval hakati uba ja hernest külvama. Keelatud oli hobustega töötada.
Constantinus
Constantinus oli süürlane ja Johannese poeg. Pärast teda on süürlastest saanud paavstiks ainult Gregorius III.
Ta ordineeriti paavst Johannes VII ajal diakoniks (kardinaldiakon). Teda on seostatud samanimelise alamdiakoniga, kes osales Agatho poolt saadetud delegatsiooni koosseisus III Konstantinoopoli oikumeenilisel kirikukogul, kes jõudis Konstantinoopolisse 10. septembril 680 ja naasis Rooma suvel 682. Alamdiakon Constantinus teatas Bütsantsi keisrile paavst Agatho surmast ja Leo II saamisest paavstiks. Ta määrati 683 saadikuks (apocrisiarius) Konstantinoopolisse.
Paavstiks saamine
Constantinus pühitseti paavstiks 25. märtsil 708, kui Bütsantsi eksarh oli teda tunnustanud.
Tema ajal tabas Itaaliat kolm aastat kestnud näljahäda.
Suhted Bütsantsiga
Constantinus viibis oktoobrist 710 oktoobrini 711 visiidil Bütsantsis ja Konstantinoopolis. Enne teda käisid Konstantinoopolis visiidil Johannes I ja Agapetus I. Järgmise paavstina käis samas piirkonnas Paulus VI.
Paavst lahkus 5. oktoobril 710 Portost ja kohtus Napolis peatudes eksarhi Johannes Rizocoposega. Ta võeti Konstantinoopolis pidulikult vastu ja ta elas visiidi käigus İzmitis.
Bütsantsi keiser Justinianus II soovis visiidi käigus normaliseerida suhteid paavstiga, mis olid halvenenud seoses 692. aastal korraldatud kirikukoguga, mida paavst ei tunnustanud. Kohtumisel paavstiga suudles keiser kirikupea jalgu ja kinnitas paavsti privileegid.
Paavst oli reisi ajal ka haige ja jõudis Rooma tagasi 24. oktoobril 711. Nädal hiljem tapeti keiser Justinianus II. Reisil saatis paavsti diakon Gregorius (hilisem paavst Gregorius II).
Järgmine keiser Philippikos nõudis paavstilt monoteletismi järgimist. Paavst keeldus ning keisri nimi eemaldati läänes liturgilistest palvetest ja müntidelt, keisri büsti ei lastud püstitada tema Rooma residentsi ega avalikesse kohtadesse.
Eksarhi tungimisega Rooma kaasnesid tänavalahingud keisri vastastega. Paavst saatis preestreid keisri vastaste juurde ja palus neilt rahu.
Olukord laabus, kui uus keiser Anastasios II tunnustas ortodoksset usku ja kehtivat usutunnistust.
Paavst sai ka kirja Konstantinoopoli patriarhilt Johannes VI-lt, kes tunnustas teda „kristliku preesterluse peana.“
Suhted Inglise piiskoppidega
Constantinuse ajal käisid Roomas palverännakul Mercia kuningas Cenred ja Essexi kuningas Offa, kellest said mungad.
Matkamine
pisi|Suusamatkajad Soomes pisi|Matkasaapad liival pisi|[[Tellingumägi|Tellingumäe puhkeplats Lõuna-Eestis]] pisi|Matkaja taskunuga Matkamine on looduses liikumine harrastusena. See on aktiivse puhkuse vorm, mida harrastatakse ka rahvaspordina (matkasport).
Levinud matkamise viisid on maismaal jalgsimatk, mägimatkamine (sealhulgas alpinism), suusamatk, jalgrattamatk, motomatk ja automatk ning veeteedel kanuumatk, süstamatk ja merematk.
Vajalik matkavarustus sõltub matka pikkusest, kestusest ja viisist. Levinud matkatarbed on ilmale sobilik riietus ja jalanõud (nt matkasaapad), taskunuga ja söögiriistad (nt spork), seljakott, telk, kaart ja kompass. Sageli hõlmab matkamine välitingimustes ööbimist, näiteks telkimist koos lõkke tegemisega.
Matkamisel on oluline keskkonnamõju. Kuna matkajad eelistavad enamasti huvitavat ja kaunite vaadetega looduskeskkonda, võib matkajate hulk ajapikku sellesama keskkonna hävitada. Seepärast on looduskaitsealadel kehtestatud külastajatele reeglid ja sageli lubatakse matkajail liikuda vaid mööda matkaradu. Suurim oht, mida matkaja loodusele põhjustada võib, on metsatulekahju.
Matkajaid ähvardavate ohtude seas on äraeksimine, vigastused, varasemate haiguste ägestumine, allergia, seedehäired, dehüdratsioon, hüpodermia, päikesepiste ja -põletus ning külmetus, samuti metsloomade ja inimeste rünnakud.
Kui inimest sunnitakse liikuma kiiremini või aeglasemalt tema loomulikust liikumiskiirusest, siis võib see olla tülikas ja seda kiirust võib-olla keeruline säilitada. Ebaloomulikult kiiresti liikumine võib suurendada väsimust ja kurnatust ning põhjustada vigastusi. Seevastu suures rühmas liikujate seas on tõenäoliselt üsna erineva loomuliku kiirusega matkajaid. Kui neist igaühel lasta omapead kõndida, võivad tagumised esimestest liiga kaugele maha jääda ja koguni kaotsi minna. Selle vältimiseks on tavaks kõige aeglasem matkaja panna rühmas esikohale ja teised ei tohi temast mööda minna. Teine tava on panna kogenud matkaja(d) rühma lõppu ja tema peab vaatama, et kellelgi rühmas probleeme ei tekiks.
Majanduses vaadeldakse matkamist turismitööstuse, täpsemalt loodusturismi haruna.
Maailmas on arvukalt matkaorganisatsioone.
Dag Solstad
pisi|Dag Solstad Foto: Bjarne Thune Dag Solstad (sündinud 16. juulil 1941 Sandefjordis) on norra proosakirjanik.
Loits
Loits on maagiline akt – sõnaline pöördumine, mille abil tahetakse allutada üleloomulik vägi oma tahtele. Selle erivormiks india usundites on mantra.
Loitsud põhinevad usul sõna maagilisse jõusse. Loitsude abil püütakse mõjutada inimesi ja loodusjõude, ravida haigusi jne.
Dag Solstad
Kirjanikudebüüdi tegi ta 1965. aastal novellikogumikuga "Spiraler" ("Spiraalid"), kuid suurem läbimurre saabus 1969. aastal romaaniga "Irr! Grønt!" ("Hale! Roheline!"), mis lähtub poolakas Witold Gombrowiczi rolliteooriatest.
Loits
Eesti alad
Eestis on esimesed loitsud kirja pandud 1632 aastal. Peamised olid värsivormis jutustavas stiilis loitsud, milles kirjeldati soovitud sündmust. Olulised olid ka sünniloitsud, mis seletasid vältida tahetava ja soovimatu nähtuse tekkimist või algust.
Dag Solstad
Aastatel 1971–1987 kirjutas ta kommunistliku partei ideoloogiast kantud romaane, mis lähtusid põhimõttest, et kirjandus peab teenima töölisklassi huve. Enim vastuolusid tekitas neist autobiograafiline romaan "Arild Asnes, 1970", mis on esimene raamat triloogiast, kuhu kuulusid ka "Gymnaslærer Pedersens beretning om den store politiske vekkelse som har hjemsøkt vårt land" ("Gümnaasiumiõpetaja Pederseni jutustus suurest poliitilisest ärkamisest, mis meie maad on tabanud", ekraniseeritud 2006) ning "Roman 1987" ("Romaan 1987").
Loits
Eesti alad
Loitsudes oli rohkesti saksa laene ning loitsude ühe osana kasutati sageli kristlikke palveid, arvumaagiat jms.
Dag Solstad
1989. aastal võitis ta Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.
1990. aastatel pöördus Solstad ühiskondlikelt teemadelt isiksuse arengu juurde. Selle perioodi tuntuimad teosed on 1992. aastal ilmunud "Ellevte roman, bok atten" ("Üheteistkümnes romaan, kaheksateistkümnes raamat", eesti keeles 1996, tõlkija Sigrid Kangur) ning kaks aastat hiljem ilmunud "Genanse og verdighet" ("Ujedus ja väärikus", eesti keeles 2010).
Viimastel aastatel on Solstad jõudnud autobiograafiliste teoste juurde: 2002. aastal ilmus romaan "16/07/41" ja 2006. aastal "Armand V.: fotnoter til en uutgravd roman" ("Armand V.: Ühe väljakaevamata romaani joonealused märkused", eesti keeles ilmunud 2009, tõlkija Sigrid Tooming). Viimase eest anti talle 2006. aastal Brage auhind.
Solstad on kirjutanud ka näidendeid ja esseesid. Suure jalgpallihuvilisena avaldas ta koostöös Jon Micheletiga aastatel 1982, 1986, 1990, 1994 ja 1998 jalgpalli MM-i reportaažide kogumikke.
Dag Solstad on ainus autor, kes on saanud Norra Kirjanduskriitikute Auhinna kolmel korral.
Isiklikku
Solstad elab Oslos ja Berliinis. Ta on abielus kirjanik Jens Bjørneboe tütre Therese Bjørneboega.
Sfragistika
Sfragistika on pitsereid uuriv teadusharu, üks ajaloo abiteadustest.
Sfragistika uurib pitserite õiguslikku ja sotsiaalset tähendust, aga ka nende kujunduse arengut.
Pembrokeshire
Pembrokeshire (kõmri Sir Benfro) on tervikomavalitsus ja ajalooline krahvkond Walesis.
Krahvkond loodi 1138. aastal.
Suuremad linnad on Pembroke, Pembroke Dock, Milford Haven, Fishguard, Tenby, Saundersfoot, Narberth, Neyland ja Newport.
Krahvkonna lõunaosa on valdavalt ingliskeelne, põhjaosa kõmrikeelne.
Pembrokeshire'is on Pembrokeshire-Coasti rahvuspark.
Constantinus
Suhted Inglise piiskoppidega
Worcesteri piiskop Egwin käis Roomas palverännakul ja sai traditsiooni järgi paavstilt privileege Eveshami kloostri jaoks.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Constantinus ordineeris Ravenna peapiiskopiks Felixi, kes 709. aastal keeldus truudusvannet andmast ja nõudis piiskopkonna autonoomia taastamist, mis kehtis 7. sajandi teisel poolel. Bütsantsi keiser Justinianus II saatis Felixi eksiili, kuid lubas tal 712. aastal tagasi pöörduda, kui Felix soostus paavstile kuuletuma.
Milano peapiiskop Benedictus käis Constantinuse ajal Roomas palverännakul ja arvas, et Pavia piiskopid tuleks ordineerida Milanos, nagu seda tehti enne langobardide invasiooni. Constantinus kinnitas, et piiskoppide ordineerimise õigus kuulub paavstile.
Ordinatsioonid
Constantinus ordineeris 64 piiskoppi, 10 preestrit ja kaks diakonit.
Tema ajast on teada kolm kardinali, sealhulgas hilisem paavst Gregorius II.
Surm
Constantinus suri 9. aprillil 715 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Aleksander Läte
pisi|Aleksander Läte, umbes 1890 Aleksander Läte (õieti Aleksander Sprenk-Läte; 12. jaanuar 1860 Aakre vald, Pikasilla küla – 8. september 1948 Tartu) oli eesti helilooja ja pedagoog.
Tema eestvõttel moodustati esimene eesti sümfooniaorkester. Samuti asutas ta segakoori ja meeskoori.
Lätet võib pidada ka esimeseks eestlasest kutseliseks muusikakriitikuks.
Elulugu
Aleksander Lätte lapsepõlv möödus Rõngus, ta lõpetas Rõngu kihelkonnakooli. Aastatel 1876–1879 õppis ta Valgas Cimze seminaris.
Seminari lõpetamise järel töötas aastatel 1879–1883 Puhja kihelkonnakooli õpetajana, 1883 sai ta kösterorganisti koha Nõos ning sealt peale algas tema otsene muusikaline tegevus. Muusikaga oli Lättel kokkupuuteid juba Rõngu kihelkonnakoolis, kus ta sai õpetaja Rossmannilt esimesed tõuked muusikaharrastusele. Juba noore poisina hakkas tulevane helilooja tundma elavat huvi koorilaulu vastu. Hiljem Valga seminaris sai ta põhjalikuma muusikalise hariduse. Puhjas ja Nõos töötades käis ta järjekindlalt Tartus tuntumate muusikaõpetajate juures oma haridust täiendamas ja astus 1905. aastal Dresdeni konservatooriumi, kus õppis väikeste vaheaegadega peamiselt kompositsiooni.
Asudes täie jõuga kihelkonna muusikaelu korraldamisele, töötas Läte Nõos kuni 1900. aastani. Nõo kihelkonnakooli õpetajana organiseeris ta Tartu keskkooliõpilastest, üliõpilastest ja kooliõpetajatest sümfooniaorkestri, mis andis Bürgermusse saalis 19. novembril 1900 esimese eesti sümfooniaorkestri kontserdi. Seda peetakse esimeseks eesti sümfooniaorkestriks, mis suutis ette kanda ka raskemaidki palasid. Orkestris mängisid mitmed hilisemad tuntud inimesed: näiteks dr Juhan Luiga, arstiteadlane professor Aleksander Rammul mängis viiulit, dr Anton Schulzenberg trombooni, kirikuõpetaja Arnold Laur kontrabassi, saadik Karl Menning oboed ja kirikuõpetaja Rudolf Hurt metsasarve.
Peale selle asutas ta segakoori ja meeskoori, mis suutsid ette kanda oratooriumeidki (Haydni "Loomine", Händeli "Judas Maccabäus" jt).
1900. aastal siirdus Läte Tartusse, kus oli muusikaga tegelemiseks rohkem võimalusi. 1908 oli ta sunnitud haiguse tõttu praktilisest muusikatööst tagasi tõmbuma, kuid jätkas tegutsemist heliloojana. Komponeerimise kõrval kirjutas ta mitmesuguseid teaduslikke artikleid, oli pikemat aega Postimehe muusikaarvustaja. Aleksander Lätet võib pidada esimeseks eestlasest kutseliseks muusikakriitikuks.
Ta oli ka Tartu Taimetoitlaste Seltsi esimees.
Ta on maetud Rõngu kalmistule. Tema haud on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Mälestuse jäädvustamine
Tartus nimetati 1948. aastal Lossi tänav Aleksander Lätte tänavaks ja otsustati paigaldada majale aadressil 21. Juuni tänav 25 mälestustahvel.
Puhja kirikaeda paigaldati 13. juunil 2015 mälestuskivi, millel on mainitud helilooja tööaastad Puhja kihelkonnakooli õpetajana.
Jugapump
Jugapump on pump, milles kaks eri surve all ainevoolu saavad omavahel kokku, segunevad ning liiguvad koos edasi. Seguneda võib gaas gaasiga, vedelik vedelikuga, gaas vedelikuga, gaas puistmaterjaliga ja vedelik puistmaterjaliga. Jugapumpa nimetatakse mõnikord ka ejektoriks, kuid see pole päris täpne, kuna ejektori all mõistetakse ka üht jugapumba alaliiki – imi-jugapumpa.
Jugapumpade liike
Jugapumpasid on palju eri liike. Mõned neist:
Bertold (Järva foogt)
Bertoldi kohta arvab Friedrich von Benninghoven, et ta kuulus algselt Mõõgavendade ordusse ja samastab temaga ka Bertold von Billingshausenit (rüütelvend 1253. aastal Kuldīgas) ja Lääne-Eestis olnud Bertoldiga (rüütelvend 1254. aastal Pöides või Lihulas). Täiesti tõsikindlalt aga öelda ei saa, kas need kolm erinevat mainigut ka ühele ja samale tegelasele viitavad.
Vaimse tervise päev 2005
Vaimse tervise päev 2005 oli ülemaailmse vaimse tervise organisatsiooni korraldatud kampaaniapäev (ülemaailmne vaimse tervise päev) 2005. aasta 10. oktoobril. Päeva deviisiks oli "Vaimne ja kehaline tervis elu vältel". .
2005. aasta vaimse tervise päeva eesmärgiks oli tuletada kõigile meelde, et iga inimese tervis on kui võrgustik, millele on ehitatud edukas ja täisväärtuslik elu. 1946. aastal defineeris vastloodud Maailma Terviseorganisatsioon tervise kui "täieliku füüsilise, vaimse ja sotsiaalse heaolu seisundi, mitte ainult haiguse või nõtruse puudumise". See definitsioon hõlmab nii vaimu kui ka keha.
Kampaania alateemad:
Lenkimine
Lenkimine on tugevusõpetuses saleda varda, kõie või trossi stabiilsuse kaotus väändel.
Karin Peckert-Forsman
Karin Wanda Peckert-Forsman (sünninimi Forsman(n); 11. veebruar (vkj)/ 24. veebruar 1905 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti mäesuusataja, kes esindas Eestit 1936. aasta taliolümpiamängudel.
1920. aastate alguses kolis elama Saksamaale. 1930. aastatest harrastas ta mäesuusatamist, treenis ja võistles Baierimaal, elas Rosenheimi linnas.
1936. aasta taliolümpiamängudel Garmisch-Partenkirchenis saavutas ta kiirlaskumises 31. koha ja slaalomis 21. koha ning alpi kahevõistluses (kiirlaskumise ja slaalomi kokkuvõttes) 37 osavõtja hulgas 26. koha. Seejuures kiirlaskumises ta kukkus ning suusa lahtitulemise tõttu kaotas enam kui minuti.
Karin Peckert-Forsman oli esimene olümpiamängudel startinud Eesti naissportlane.
Isiklikku
Tema isa oli Põhja Paberi- ja Puupapivabriku direktor Eduard Forsman.
I üldtantsupidu
I üldtantsupidu toimus 15.–17. juulini 1934 I Eesti mängude raames Tallinnas Kadrioru staadionil.
Peo tantsu- ja liikumisjuhid olid Ernst Idla ja Ulrich Taumi.
Rahvatantsijad esinesid sama kavaga kahel korral. Esimene ettekanne oli 16. juuni õhtul. Teist korda esinesid tantsijad 17. juunil Eesti mängude lõpetamise eel pärast läti võimlejaid ja enne Johan Laidoneri kõnet.
Tantsiti neljas ringis. Staadioni keskjoonel oli kaks väiksemat ringi ja äärtel kaks suuremat. Esitamisele tulid "Tüska polka", "Labajalg" ja "Tuljak", millest viimast tantsiti kaks korda.
Peol osales üle 1500 tantsija.
Fanny de Sivers
Fanny de Sivers (neiupõlvenimega Fanny Isak; 26. oktoober 1920 Pärnu – 22. juuni 2011 Eaubonne, Prantsusmaa) oli eesti keeleteadlane ja esseist.
Elulugu
Fanny Isak õppis Pärnu Ühisgümnaasiumis ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas romaani keeli ja kunstiajalugu (1938–1941), abiellus Hans Georg von Siversiga (sündinud 1913) ja lahkus Eestist 1941. aastal Saksamaale Nachumsiedlung 'i käigus. Fanny de Sivers õppis Breslau (Wroclawi), Würzburgi ja Innsbrucki ülikoolides, sooritas riigieksami ladina, prantsuse ja hispaania keeles Würzburgi Ülikoolis 1950 ning omandas litsentsiaadikraadid Pariisi ülikoolis ja Lundi ülikoolis. Ta oli EYS Veljesto vilistlane.
Alates 1949. aastast elas Fanny de Sivers Prantsusmaal, kus töötas muu hulgas tõlgi ja sekretärina riigiasutustes, 1964–1986 keeleteadlasena Prantsuse Riiklikus Uurimiskeskuses (CNRS), juhatades mõnda aega selle Euraasia osakonda. Aastatel 1981–1982 oli ta Hamburgi ja 1993–1995 Tartu Ülikooli külalisprofessor. Fanny de Sivers oli Kunstiühingu "Pallas" kirjavahetajaliige.
Fanny de Sivers avaldas palju uurimusi üldkeeleteadusest, läänemeresoome keeltest, etnolingvistikast, tõlketeooriast jms ning tõlkis eesti kirjandust prantsuse keelde ja vastupidi.
Laiema tuntuse tõid Fanny de Siversile esseed, mida Rein Veidemann on nimetanud lennukateks ja säravateks. 1960. aastaist kirjutas ta Stockholmis ilmuvale Eesti Päevalehele, samuti on tema tekste avaldanud ajakirjad Tulimuld ja Aja Kiri. 1970ndatest ilmusid de Siversi artiklid ka kodumaal: algul Keeles ja Kirjanduses, 1980ndatest aga Loomingus, Vikerkaares, Akadeemias, Sõnumilehes, Eesti Ekspressis, nädalalehes Eesti Aeg ja Postimehes. ,
Välislingid
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Fanny de Sivers seisuga 30. juuni 2011.''
Väegrupp G
Väegrupp G (saksa keeles Heeresgruppe G) oli Teise maailmasõja ajal Saksa armeesse kuulunud väeüksus.
Ajalugu
Moodustati 28. aprillil Prantsusmaal algselt küll armeegrupi G nime all, nimetati ümber väegrupiks G 12. septembril 1944.
Allunud väeosad
Mai 1944.: September 1944.: Jaanuar 1945.: Veebruar 1945.: Aprill 1945.:
Lindesnesi vald
Lindesnesi vald on vald Norras Agderi maakonna lõunaosas.
Vald loodi 1. jaanuaril 1964, kui liideti Spangereidi, Sør-Audnedali ja Vigmostadi vald. Nüüdsetes piirides Lindesnesi vald moodustati 2020. aastal, kui liideti senise Vest-Agderi maakonna Lindesnesi, Mandali ja Marnardali vald. Lindesnesi vald piirneb Evje og Hornnesi vallaga põhjas, Lyngdali vallaga läänes ning Vennesla ja Kristiansandi vallaga idas. Valla keskus on Mandal.
Valla lõunaosas on pikk rannajoon. Norra mandriosa kõige lõunapoolsemas punktis Lindesnesi neemel asub Norra vanim, 1655. aastal rajatud Lindesnesi tuletorn.
Lindesnesi valla vapp kinnitati 25. aprillil 1985. Sinisel kilbil on kujutatud Lindesnesi tuletorn.
pisi|tühi|püsti|Lindesnesi tuletorn
Liigvarras
Liigvarras on tugevusõpetuses varras või side, mis muudab konstruktsiooni (võrestiku, raami) staatikaga määramatuks.
Väegrupp H
Väegrupp H (saksa keeles Heeresgruppe H) oli Teises maailmasõjas Saksa armee koosseisus võidelnud väeüksus.
Allunud väeosad
Detsember 1944.: Jaanuar 1945.:
Merelahing
right|thumb|Merelahing
Merelahing merel (veekogul) toimuv lahing, milles mõlemal osapoolel osalevad laevad või teised ujuvad aluseid. Merelahingus võivad lisaks osaleda tänapäeval ka sõjalennukid ja kaldal asuvad üksused.
Vaata ka
Batalla naval
Sacha Baron Cohen
thumb|Sacha Baron Cohen 2007. aastal thumb|Sacha Baron Cohen Borati rollis Sacha Noam Baron Cohen (sündinud 13. oktoobril 1971 Londonis) on juudi päritolu Inglise humorist, näitleja ja kirjanik, kelle tuntud tegelaskujud on Ali G (Stainesi linnast pärit pseudoräppar), Borat Sagdijev (antisemiitlik kasahhi reporter) ning Brüno (Austriast pärit homoseksuaalne moereporter).