cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti põhikaart
Maa-ametilt tellivad trükikaardi lehtede kirjastamist ka Piirivalveamet (Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakond) ja Eesti kaitsevägi. Nende tellimusel koostatud kaardilehed sisaldavad lisaelemente, mis vastavad antud asutuste poolt kehtestatud standarditele ning on nende töös vajalikud. Need trükikaardilehed pole tavainimesele kättesaadavad.
Eesti topograafia andmekogu
Selle andmebaasi formaat on alus riiklikule andmete infrastruktuurile, sest avaliku sektori kulude kokkuhoidmise ning andmete dubleerimise vältimiseks koondatakse kõik loodavad ruumiandmed ühisesse andmebaasi. ETAK vahetab andmeid teiste registritega (nt Teeregister, Ehitusregister, Keskkonnaregister) teatud intervalli tagant, et selles sisalduv info oleks võimalikult täpne. Üheks ETAKi loomise põhjuseks oli Euroopa Parlamendi ja Euroopa Nõukogu poolt Euroopa Ühenduse ruumiandmete infrastruktuuri rajamiseks välja antud direktiivi täitmine.
Tootmine
Hetkel toodetakse mõlemaid põhikaardi liike ETAKi põhjal. Sealsest tuumandmebaasist tehakse põhikaardi koostamiseks vajalike andmetega väljavõte ning luuakse tootepõhine andmebaas. Digikaardi jaoks tehakse seda üks kord võimalikult aasta alguses. See vektoritest ja punktidest koosnev andmebaas läbib kartograafilise töötluse, mille järel saab põhikaardile vastava kuvamisjuhendi (nt ting- ja leppemärgid) ning valminud toode avaldatakse.
Põhikaardi koostamisel on käimas teine kaardistusring, mis tähendab, et kogu Eesti kaardilehed uuendatakse ortofotode alusel. Teise ringiga alustati 2004. aastal Põhja-Eesti, Lääne-Eesti mandriosa, Tartut ümbritsevate valdade ning Eesti kagupiiri kajastavate kaardilehtede uuendamisega.
Alates 2008. aastast kogutakse LIDAR laserskaneerimise abil kõrgusinfot. Varem uuendati seda stereofotogramm-meetriliselt kaardistuse ja välitööde abil kaardilehtede põhiselt. 2014. aastaks on Eestist tehtud kaks skaneerimisringi ning on võimalik luua uus ja täpsem kogu Eestit kattev kõrgusinfo.
Ajaloost
Pärast taasiseseisvumist puudus kogu Eestit kattev suuremõõtkavaline kaart. Peamiselt maaparandusuuringute eesmärgil alustati topograafilisi mõõdistusi mõõtkavas 1:10 000 juba 1954. aastal. Kaardistamine toimus 1993. aastani, kuid 1/3 neist kaardilehtedest jäi trükkimata ning trükioriginaalid läksid Venemaale. Nõukogudeaegsed kaardid olid salastatud ning isegi väikesemõõtkavalisi Eesti kaarte, millel poleks suuri moonutusi või tahtlikult valesti kujutatud objekte, oli keeruline leida. Kaardid, mis olid mõõtkavalised ja minimaalsete moonutustega, olid vaid teatud ametkondade kasutamiseks ning salastatuse aste sõltus kaardi täpsusest ja omadustest (nt koordinaatsüsteem tõstis salastatust). Et maaparanduskaarte saaks vabamalt kasutada, jäeti neile koordinaatvõrgustik kandmata. Sellegi poolest olid need 1990. alguses kasulikud põhi- ja baaskaardi tootmise ja maareformi planeerimisel.
Tänapäevase põhikaardistuse projekt koostati 1991. aastal nõukogudeaegse maafondi kaardistamise järjepidevuse jätkamiseks. Tegu oli programmiga, mis hõlmas mitmeid kaartide tootmiseks vajalikke töid, nagu geodeetiliste põhivõrkude rekonstrueerimine, eestikeelsete kohanimede andmebaasi ning uue kartograafilise projektsiooni ja lehejaotussüsteemi loomine. 1991. aastast on kaardistamise lähteandmeteks olnud ortofotod, mida telliti välismaalt, sest Eestis puudus vastav kompetents. Kaartide tootmise aluseks olid välitööde materjalid, olemasolevad kartograafilised ning statistilised andmed. Kuni 1995. aastani toodeti kaardid käsitsi ehk arvutit kasutamata, reljeefikiht kanti üle nõukogudeaegsetelt topograafilistelt kaartidelt ning kujunduse inspireeris Soome põhikaart. Esimesed trükikaardi lehed ilmusid 1994. aastal ja trükiks vajalike seadmete puudumise tõttu valmis esimene, Käru kaardileht, Soomes. Digitaalset tootmist alustati 1995. või 1996. aastal, kui Šveitsist saadi abina fotogramm-meetria seadmed.
Digitaalne ja trükikaart
Esimene trükikaart ilmus 1994. aastal. Digitaalset vektorkaarti on Maa-ameti tellimusel valmistatud 1996. aastast. 1996.–1998. aastani koostas enda poolt väljatöötatud juhendite alusel esimest digitaalset vektorkaarti AS Eesti Kaardikeskus.
Digitaalkaardi põhjal edastatakse mitmesuguste teenuste kohta infot: näiteks alates 2008. aastast kogutakse aerolaserskaneerimise kaudu kõrgusandmeid, mida ei kujutatud varem andmete suure mahu tõttu üldkasutataval digikaardil, kuid mida sai täpsemal kujul tellida Maa-ametist digitaalse põhikaardi 1:2000 mõõtkavas lehtede kaupa.
Erinevalt digikaardist ei ole trükikaardi kasutamiseks vaja arvutit ega spetsiaalset tarkvara. Samas on paberkaartide kättesaadavus piiratud, sest paljud trükikaardi tiraažid on läbi müüdud ning kordustrükke tehakse vähe ning needki kaovad poodidest kiiresti. Üha vähem tähelepanu pööratakse trükikaardi koostamisele, sest digitaalkaart on nüüdseks riigitoimingutes (omavalitsuste töös, riiklikes ametites, mitmetes ruumiinfot sisaldavates riigi registrites, teemakaartide aluskaardina jne) rohkem kasutatav ja sellest on tulnud digitaalkaardi prioriteetsus paberkaardi ees.
Trükikaardil saab määrata L-EST 97, NSVL 1942. aasta süsteemi koordinaate, UTM ristkoordinaate ja geograafilisi koordinaate. Kaardilehele on lisatud kaardielemendid, mis ei jää kaardiväljale: tiitel, mõõtkavad, leppemärgid, kõrgusjuhis, asimuutide diagramm jne.
Põhikaardi lehtede nomenklatuur
Üks põhikaardi peamisi omadusi on kaardilehtede nummerdamine. Igal kaardilehel on oma unikaalne number ning nende jaotamise süsteemi nimetatakse nomenklatuuriks. Lehtede jaotamise süsteemi lõi 1995. aastal Harli Jürgenson. Eesti põhikaart trükikaart on jagatud 50x50 cm suurusteks kaardilehtedeks. Mõõtkavas 1:10 000 on kaardilehel kujutatud maa-ala 5x5 km, mõõtkavas 1:20 000 aga 10x10 km. Skemaatiliselt näeb kaardilehtede jaotumist Maa-ameti kodulehelt. Kaart koosneb 2065 eraldi kaardilehest (1:10 000).
Kui jaotada 1: 200 000 kaardileht 100 väiksemaks ruuduks (numeratsioon algab alt vasakust nurgast), siis saame 1:20 000 Eesti põhikaardi lehe. Põhikaardi 1:20 000 number on neljakohaline ning koosneb kahest osast: Kahte numbrit omavahel eraldatakse punktiga, näiteks 64.10
1:20 00 kaardilehe jagades neljaks (numeratsioon algab alt vasakult nurgast) saame 1:10 000 kaardilehe, mille number on viiekohaline (näiteks 64.103) ja koosneb järgmistest osadest:
Uuendamine
Koos tehnoloogia arenguga on muutunud kogu tootmisprotsess ning kaardipilt. Kui alguses toodeti põhikaarti kaardilehe põhiselt, siis praegu uuendatakse andmebaasi, millest toote jaoks vajalik info välja võetakse. Ka on oluliselt muutnud kaardi tootmise protsess: suuremahulisest käsitööst on saanud peaaegu täielikult digitaalne protsess. Siiski on samana püsinud peamine andmeallikas: lausaline topograafiline kaardistus, mille andmed saadakse stereofotogramm-meetrilisel kaardistusel või laserskaneerimise kaudu. Inimeste tehtud välikaardistuse osakaal väheneb tehnoloogia arenguga.
PZA Loara
thumb|Loara laskmiste ajal PZA Loara (przeciwlotniczy zestaw artyleryjski Loara) on Poolas valmistatud õhutõrjesoomuk, mis baseerub tankil PT-91.
Eesti põhikaart
Uuendamine
Lisaks lauskaardistamisele toimub andmevahetus teiste infosüsteemide ja riiklike registritega (nt Riiklik Teeregister, Riiklik Ehitusregister) ning selle kaudu tuleb suurem osal muutuvast informatsioonist (nt aadressi ja teede nr muutus). Seetõttu pole otstarbekas teha lauskaardistamist. Pidev andmevahetus tagab ruumiandmete kvaliteedi ja ajakohasuse. Erinevate andmetüüpide teave uueneb erineva tsükliga ning see võib mõjutada kaardi suhtelist täpsust. Näiteks andmevahetuse teel uuenevad need kiiresti (hooned ehitusregistris), samas teised andmed (nagu metsade ruumikuju) uuenevad lauskaardistamise käigus mitmete aastate tagant või erandkorras kaardistusringide vahel. Sellele vaatamata ei jõua tihedamini uuenevad andmed kohe kaardipildile.
Alates 2013. aastast muudeti kaardi kujundust ja värvivalikut, lisati kõrgusinfo.
PZA Loara
Kirjeldus
Tanki veermikule on paigaldatud 13 tonni kaaluv torn radarite ja 2 automaatkahuriga. Hävitab nii õhu- kui ka maa- ja veepealseid objekte.
Loara on varustatud kõrgtehnoloogiliste seadmetega, nende hulgas on radarid, infrapunatermokaamerad, laserkaugusmõõturid, sihtmärgi avastamise süsteem, süsteem "oma-võõras", tulejuhtimissüsteem. Relv võib vähem kui 10 sekundiga avastada sihtmärgi, identifitseerida, jälgida, avada tule ning hävitada; haarab sihtmärki kuni 4 sekundiga pärast esimest kontakti. Korraga võib sihikul olla kuni 64 sihtmärki.
Western Brook Pond
thumb|180px|Western Brook Pond Western Brook Pond on järv (nimetatud ka fjordiks) Kanadas Newfoundlandi saarel Long Range'i mägedes 600 m sügavuses kanjonis.
Teke
Newfoundlandi Long Range'i mägedesse lõikub rohkem kui 600 meetri sügavune kanjon. Jääajal olnud liustik kujundas varasema jõeoru märksa sügavamaks ja laiemaks. Umbes 11 000 aasta eest hakkas liustik sulama ja kanjoni põhi täitus veega.
Samal ajal ja sama moodi tekkinud järved on Parson's Pond ja Main Brook.
Kirjeldus
Veekogu on 16 km pikk ja 166 m sügav, pindala on 1805 km².
Talvel, kui temperatuur võib langeda alla –10 °C, järve pind jäätub.
Penig
Penig on linn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Linnaosad
Dittmannsdorf, Arnsdorf, Amerika, Thierbach, Zinnberg, Tauscha, Chursdorf, Langenleuba-Oberhain, Wernsdorf, Niedersteinbach, Markersdorf, Obergräfenhain I ja Obergräfenhain II.
Ketonuuria
Ketonuuria on ketokehade (atsetoatsetaat, atsetoon ja 3-hüdroksübutüraat) normaalsest suurem sisaldus uriinis.
Ketonuuria veterinaarmeditsiinis
Tervel koeral ja kassil ei esine normaalselt uriinis ketokehi. Sagedasemad ketonuuria põhjused koertel ja kassidel on lipolüüs, nälg ja diabeetiline ketoatsidoos. Ketonuuriat võivad põhjustada ka mõned ravimid (aspiriin, n-atsetüültsüsteiin).
Igapäevases veterinaarpraksises kasutatakse ketonuuria diagnoosimiseks uriini ribateste. Ribatestide puuduseks on, et nad reageerivad uriinist peamiselt atsetoatsetaadile ja nõrgemalt atsetoonile, kuid ei reageeri 3-hüdroksübutüraadile.
Nehalem (mikroarhitektuur)
Nehalem on töönimi Inteli protsessorite mikroarhitektuurile, mis on järglaseks Core mikroarhitektuurile. Esimene protsessor, mis anti välja Nehalem arhitektuuriga, oli lauaarvutitele suunatud Core i7, mis väljastati novembris 2008. Sellele järgnesid mitmed Xeoni protsessorid ja Core i3 ning Core i5.
Esialgsetel Nehalem-protsessoritel kasutatakse sama 45 nm tootmismeetodit mis Intel Core 2 Penrynil. 2007. aasta sügisel esitleti Inteli Arendajate Foorumil kahe Nehalem-protsessoriga tööjaama ja suur arv Nehalem süsteeme näidati juunis 2008 Computexil.
Mikroarhitektuur on nimetatud Nehalemi linna järgi, mis asub USA läänerannikul Oregoni osariigis. Originaalis pidi see olema viimane versioon NetBursti mikroarhitektuurist. Kuid peale projekti hülgamist on antud töönimi olnud pikalt ringluses ja viitab praeguseks hoopiski teisele projektile, kuigi Nehalemil on siiski mõningaid ühiseid jooni NetBurstiga. Nehalem tüüpi mikroprotsessoritel on kõrgemad taktsagedused ja on rohkem energiasäästlikumad kui Penryn mikroprotsessorid. Tagasi on toodud hüperhargtöötlus koos 3. taseme vahemäluga, mis oli puudu enamikust Core'i tüüpi mikroprotsessoritest.
Esimene arvuti, mis kasutas Nehalem tüüpi Xeoni protsessorit, oli Apple Mac Pro. Sellekohane teadaanne anti 3. märtsil 2009. Nehalem tüüpi Xeon EX protsessoreid suurematele serveritele oodati 2009 aasta neljandas kvartalis, kuid need lasti müüki aprillis 2010.
Mobiilseid Nehalem tüüpi protsessoreid tutvustati septembris 2009.
Tehnoloogia
pisi|Neljatuumalise mikroarhitektuuri teostus Erinevad allikad on toonud välja Nehalemi perekonna spetsifikatsioonid:
Jõudluse ja voolutarbe arendused
2,93 GHz Nehalem Bloomfield süsteemi on kasutatud, et jooksutada 3DMark Vantage jõudlustesti, mis andis CPU tulemuseks 17,966 punkti. 2,66 GHz versioon sai tulemuseks 16,294. 2,4 GHz Core 2 Duo E6600 tulemuseks on 4,300 punkti.
AnandTech testis Inteli QuickPath ühendust ("QPI", 4,8 GT/s variant) ja leidis, et kopeerimise ribalaius, kasutades triple-channel 1066 MHz DDR3-mälu, oli 12,0 GB/s. 3,0 GHz Core 2 Quad süsteem, kasutades dual-channel 1066 MHz DDR3-mälu, saadi tulemuseks 6.9 GB/s.
Ülekiirendamine on võimalik Bloomfieldi protsessoritega ja X58 kiibistikuga. Lynnfieldi protsessor kasutab PCH-i eemaldades vajaduse põhjasilla kiibistiku järele.
Nehalem protsessorid on esimesed, mis sisaldav SSE 4.2 SIMD instruktsioone, lisades 7 uut instruktsiooni SSE 4.1 komplekti, mis oli olemas Core 2 seerias.
Nehalemi arhitektuur oluliselt vähendab atomaarse operatsiooni latentsusaega; vähendades seda 50%
Westmere
Westmere (endise nimega Nehalem-C) on 32 nm Nehalemi toorikkristalli plaadile antud nimetus. Esimesed Westmere-il põhinevad protsessorid lasti müüki 7. jaanuaril 2010 ja olid osaks Core i3, i5 ja kahetuumalise mobiilse Core i7 perekonnas.
Mobiilsed protsessorid
45 nm Clarksfield
32 nm Arrandale
Erinevad versioonid
Need tabelid toovad välja kõik siiamaani teadaolevad protsessorid Nehalem mikroarhitektuuriga.
Yuzawa
Yuzawa (jaapani 湯沢) on linn Jaapanis Akita prefektuuris. Asub Akitast kagus sisemaal.
Benjamin Burnley
Benjamin Jackson Burnley (sündinud 10. märtsil 1978 Wilkes-Barres Pennsylvania osariigis) on rokkbändi Breaking Benjamin solist ja kitarrist.
Nehalem (mikroarhitektuur)
45 nm protsessorid
"Havendale" ja "Auburndale" variandid on tühistatud
Yuzawa
Yuzawa sai linnaks 1954. aastal. 2005. aastal liideti linnaga Inakawa, Minase ja Ogachi alev.
1. jaanuaril 2020 oli linnas 42 704 elanikku.
Benjamin Burnley
Benile meeldib ka laule kirjutada.
Nehalem (mikroarhitektuur)
32 nm protsessorid
Lauaarvuti jaoks on "Gulftown" mõeldud, kui "Extreme Edition" CPU ja seega see eksisteerib koos "Bloobfield"-iga. Sellel on "Turbo Boost" ja sarnased taktsagedused Bloomfieldiga.
Benjamin Burnley
Vabal ajal mängib Ben videomänge. Ka lugu "Blow Me Away" on kirjutatud mängu "Halo 2" soundtrack ' iks.
Nehalem (mikroarhitektuur)
32 nm protsessorid
Lynnfield ja Clarksfield võivad saada 32 nm siirde 2010 aasta keskel, sometime after Q2, samas Beckton läheb üle 32 nm 2010 aasta lõpus. 32 nm protsessoritel ei saa olema märgatavalt erinevad taktsagedused, võrreldes 45 nm protsessoritega.
"Bloomfield"-i järeltulijat ja sissekande taseme kiipi on samuti oodata 2010 aasta teises kvartalis.
Järeltulijad
Nehalemi ja Westmere'i järeltulijaks on Sandy Bridge, mida tutvustati esmakordselt avalikult 2009. aastal. Sandy Bridgei järeltulijaks sai Haswell, mis toodi välja 2013, aastal. 800px|center|pisi|Intel protsessorite "teekaart" [[NetBurst (mikroarhitektuur)|NetBurstist Skylakeni]]
733
733. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad 720. aastad - 730. aastad - 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad
Aastad: 728 729 730 731 732 - 733 - 734 735 736 737 738
Tórshavn
Tórshavn (taani keeles Thorshavn, islandi keeles Þórshöfn, rootsi keeles Torshamn) on Fääri saarte pealinn.
Linn asub Tórshavni maakonnas Streymoy saare lõunaosas. Linnast loodesse jääb 350 meetri kõrgune Húsareyni mägi ja edelasse 350 meetri kõrgune Kirkjubøreyn.
Linna nimi tähendab 'Thori paadisadamat', see on nimetatud muinaspõhja mütoloogia kõuejumala järgi.
Rahvaarv on 19 000.
Fääri saarte valitsus asub Tórshavni ajaloolisel Tinganesi poolsaarel.
Ajalugu
pisi|Tórshavni katedraal Linnale pandi alus 10. sajandil.
Tórshavni katedraal ehitati 1788. aastal ja osaliselt uuesti 1865. aastal. Pärast Saksamaa vägede sisenemist Taani Teise maailmasõja ajal okupeerisid Tórshavni ajutiselt (1940–1945) britid.
Elanikkonna kasv
pisi|Linna kaart Tórshavni elanikkonna kasv aastast 1801.
734
734. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad 720. aastad - 730. aastad - 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad
Aastad: 729 730 731 732 733 - 734 - 735 736 737 738 739
Tórshavn
Sport
Linnas asub jalgpallistaadion Tórsvøllur, mis on Fääri saarte jalgpallikoondise kodustaadion.
Leiutajateküla Lotte
"Leiutajateküla Lotte" on Eesti animafilm aastast 2006.
Sisu
Film räägib lõbusa koeratüdruku Lotte seiklustest koos oma kassist sõbra Brunoga. Ühel ööl, päev enne leiutamisvõistlusi, ilmub raamatuga reisinud salapärane jaapani mesilane Susumu. Koos Susumuga tuleb ka "judo". Terve Leiutajateküla õpib judot ning lõpuks otsustavad Bruno ja Lotte minna judovõistlustele, koos nendega ühineb jänesepoiss Albert. Nad võidavad judovõistluse ning sellepeale ütleb Alberti isa Adalbert: "Varsti saab Albert sama kuulsaks kui mina".
Jan Trefulka
pisi|Jan Trefulka Jan Trefulka (15. mai 1929 Brno – 22. november 2012 Brno ) oli tšehhi kirjanik, tõlkija, kirjanduskriitik ja publitsist.
Ta käis samas koolis kirjanik Milan Kunderaga ja oli tema lähedane sõber.
Et ta oli kriitiline kommunistliku režiimi suhtes, heideti ta 1950. aastal koos Kunderaga "parteivastase tegevuse eest" kommunistlikust parteist välja. Samal ajal visati ta välja ka Karli Ülikoolist, kus ta õppis kirjandust ja esteetikat. Trefulka kirjutas oma esimeses romaanis "Pršelo jim štěstí" ("Õnne sajab neile" 1962) kommunistliku parteiga seotud seikadest. Trefulka oli seotud samizdatiga ning kirjutas alla Harta 77-le.
Trefulkal oli seetõttu keeruline tööd leida ning pärast Nõukogude invasiooni Tšehhoslovakkiasse aastal 1968 pidi ta leiba teenima lihttöölisena ja sageli olema ka töötu.
Pärast Sametrevolutsiooni ja kommunistliku režiimi kokkuvarisemist 1989. aastal lülitus ta aktiivsemalt avalikku ellu.
Kražiai vald
Kražiai vald (leedu keeles Kražių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 2676 inimest. Valla keskus on Kražiai alev (2011. aastal oli seal 603 elanikku). Vallamaja asub aadressil M. Valančiaus g.59. Vallavanem on Rolandas Karčiauskas. Lisaks Kražiaile asuvad vallas veel Karklėnai (2011. aastal 285 elanikku) ja Pašilė (2011. aastal 160 elanikku) alevid.
pisi|tühi|Kelmė rajooni vallad
Lisaks küladele on selles vallas veel arvukalt huutoreid.
Paks
pisi|Paksi Püha Vaimu kirik Paks on linn Ungaris Tolna komitaadis, Paksi kreisi halduskeskus.
Paks asub Doonau ääres, umbes 100 km Budapestist lõuna pool. Paksis elab ligi 20 000 inimest.
1774 rajati linna kalvinistlik kirik, 1884 luteri kirik ja 1901 katoliiklik basiilika Jeesuse Südame kirik. 1987–1991 valmis Imre Makoveczi projekteeritud katoliiklik Püha Vaimu kirik.
Paksis ei ole raudteed. Linnast saab maanteed ja Doonaud mööda sõita põhja poole Dunaújvárosisse ja Budapesti. Doonaud mööda saab sõita lõuna poole Bajasse ja Mohácsisse. Maanteed mööda saab sõita lõuna poole komitaadi keskusse Szekszárdi ja komitaadile nime andnud Tolnasse.
Linna jalgpalliklubi Paksi SE mängib Ungari kõrgeimas liigas Nemzeti Bajnokság I.
Paksil on kolm sõpruslinna: Poolas asuv Gubin ning Saksamaal asuvad Lauda-Königshofen Baden-Württembergis ja Reichertshofen Baieris.
Paksis korraldatakse kevadfestivali ning seal toimub ka rahvusvaheline bluusi-, džässi-, roki- ja gastronoomiafestival.
Kastamara
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Seretsüvä
Seretsüvä (ka: Seretsova, Tseretsova, Seretsuva, Sereptsevo, Serebtsova, Vanaküla) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Mikitamäe valla vapp
thumb|Mikitamäe valla vapp Mikitamäe valla vapp oli Põlva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Mikitamäe valla vapp.
Vapp on kinnitatud 19. mail 1994.
Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil setu sõle kujutis ja lainelõikeline vapitüvi, mõlemad hõbedased.
Põhjendus
Setu sõlg viitab sellele, et vald asub põlisel setude alal. Roheline osutab valla elanike põhilistele tegevusaladele – põllundusele ja metsandusele. Valge lainelõikeline laid meenutab, et vald asub Pihkva järve ääres.
Rochlitz
Rochlitz on suur kreisilinn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Linnaosad
Breitenborn, Noßwitz, Penna, Stöbnig, Wittgendorf ja Zaßnitz.
Vinnufossen
thumb|Vinnufosseni juga Vinnufossen on juga Norras Møre og Romsdali maakonnas Sundali vallas. Joa kõrgus on 860 m. Ta on kõige kõrgem juga nii Norras kui ka Euroopas ning maailmas kõrguselt kuues. Joa kõrgeima astangu kõrgus on 420 m.
Emalätte koobas
Emalätte koobas asub Väikeses Taevaskojas Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Allika veel usutakse olevat raviv toime: see parandab silmanägemist ja mõjub soodsalt ka pereõnnele. Koopast väljavoolav vesi on üsna jahe (+6 °C), puhas ja hea maitsega.
27. juunil 2013 varises koobas loodusjõudude toimel (vihm ja äike) sisse. 2014. aasta suvel uhtus allikavesi varisenud liiva koopasuu eest ära ning koobas on taas osaliselt vaadeldav.
Tööstuslik pööre
18. sajandil hakkas seni valitsenud manufaktuurne tootmine asenduma vabrikutootmisega. Esmalt toimus see Suurbritannia tekstiilitööstuses. Järjest rohkem kasutati inimese tööjõu asemel masinaid. Uute masinate leiutamine ning nende rakendamine vabrikutes ongi tööstusliku pöörde peamine tunnus. Samas oli oluliseks vesirataste asemel uudse energiaallikana ka auru kasutusele võtmine praktilise aurumasina kommertsliku tootmise läbi.
Uute masinate loomine, tootmine ja kasutuselevõtmine nõudis raha ja inimesi, kes masinatega töötaksid. Esialgne kapital, mida Suurbritannias vajati uuenduste tegemiseks, saadi peamiselt orjakaubandusest ja suhkruroo kultiveerimisest Kariibi mere saartel. Esimesed vabrikud rajati 18. sajandi alguspoolel, kuid nende edasisele arengule andis hoo sisse 1850. alanud uute tarastamisaktide vastuvõtmine ja 1855. seaduse alusel 1861. aastal alanud kanalite ehitamise buum. Masinate kasutusele võtmine, ka põllumajanduses, vabastas aga hulgaliselt inimesi, kes leidsid rakendust uutes vabrikutes ja muutusid palgatöölisteks.
Masintootmine suurendas oluliselt kaupade tootmist. Ühiskonnas pidi aga olema vajadus selliste kaupade ostmiseks. Nii hakkas turg tootmist üha enam mõjutama. Kui mingi kauba järele puudus nõudlus, osutus selle edasi tootmine mõttetuks. Samal ajal kujunes tootjate vahel konkurents. See sundis ühesuguseid kaupu tootvaid ettevõtjaid oma toodete kvaliteeti parandama ja hoidma hinda ostjatele vastuvõetavana. Lisaks oli vaja piisavalt toorainet, millest kaupu valmistada.
Pille Kivihall
Pille Kivihall (kuni 1986. aastani Kaljuste; sündinud 15. juunil 1964) on eesti nahakunstnik.
Tööstuslik pööre
Tööstuslikud pöörded
Ajalooliselt eristatakse järgmisi tööstusliku pöörde etappe:
Pille Kivihall
Pille Kivihall lõpetas 1982. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1988. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal.
Ta on tegutsenud vabakutselise kunstnikuna, olnud aastatel 1992–1997 Kunstitoodete Kombinaadi ARS (hiljem ettevõtte ARS Ehisnahk) kunstiline juht ja 1997–1998 Eesti Nahkehistöö konsultant. Aastal 1995 kuulus ta Katariina Gildi ja selle gildi nahakoja asutajate hulka.
Tööstuslik pööre
Tööstuslikud pöörded
II tööstusrevolutsioon (1850–1960) – perioodi iseloomustab elektrifitseerimine ja masstootmine. Võeti kasutusele uued energiaallikad – elekter, gaas ja petrooleum (bensiin, diisel). Loodi suured vabrikud, kus võeti kasutusel tooteliin, algas masstootmine. Asfalteeritud teedel sõitsid masinad, mida viis edasi sisepõlemismootor. Tekkis õhutransport. Telegraafi, raadio, kino, televisiooni ja telefoni alguse ajastu. Oluline oli ka 20. sajandi alguses avastatud Haberi-Boschi meetodil atmosfääri lämmastiku sidumine, mis võimaldas luua tööstuslikult lämmastikväetist, toota oluliselt rohkem toitu, et luua eeldus rahvastiku kiirele kasvule.
III tööstusrevolutsioon (1960–2015) – perioodi iseloomustab elektroonika ja arvutite rakendamine majanduses, telekommunikatsiooni areng. Sel ajajärgul võeti kasutusele mikroprotsessor, personaalne arvuti, tekkis infotehnoloogia ja internet. Tugevalt integreeriti tööstusesse elektroonika, et automatiseerida tööstusprotsesse. Telekommunikatsiooni areng viis globaliseerumiseni, mobiilside arendamise ja internetiteenuste laialdase levikuni.
Pille Kivihall
Ta on alates 1984. aastast esinenud paljudel näitustel.
Tööstuslik pööre
Tööstuslikud pöörded
IV tööstusrevolutsioon (2016–…) – perioodi iseloomustab tööstuse digitaliseerimine, suurandmete ja andmeanalüütika tekkimine, nutistu ja masinõppe laialdane kasutuselevõtt. Ajajärk, kus piirid digitaalse, füüsilise ja bioloogilise vahel muutuvad õhemaks. Tööstusettevõtted võtavad kasutusele tehnoloogiad nagu pilveteenused, suurandmete analüüs ning asjade internet (IoT), et võimaldada efektiivset kommunikatsiooni erinevate tootmisliini ositite vahel. Rohepöörde algus. Tehisintelligentsi ja autonoomsete robotite kiire areng. Industry 4.0 keskendus automatiseerimisele, masinate ja sensorite internetti ühendamisele, et vähendada inimese jalajälge tootmises.
Pille Kivihall
Aastatel 2002–2006 oli Pille Kivihall Eesti Nahakunstnike Liidu esimees.
Tööstuslik pööre
Tööstuslikud pöörded
V tööstusrevolutsioon (2022–…) - perioodi iseloomustab personaliseerumine, s.t inimeste loomingulied võimed seotakse masinate võimekusega. Industry 5.0 põhineb suurandmete (Big Data) analüüsil, tehisintellekti rakendustel ja masinõppel põhinevate kiirete ja täpsete masinate ning inimeste koostöö. Tänu inimeste ja masinate suuremale seotusele luuakse alus võimekusele toota (väga) personaalselt kohandatud tooteid. Tootmise võimekus paraneb andes korduvad ja monotoonsed ülesanded lahendada robotitele ja võimendades inimeste oskust teha tarku ja kriitilisi otsuseid. Virtuaalreaalsuse tehnoloogiate ja tootmise tugev ühildumine.
Cannes
Cannes [kann] on linn Lõuna-Prantsusmaal Vahemere rannikul Provence-Alpes-Côte d'Azuris. Kuulub Alpes-Maritimesi departemangu.
Asub 36,5 km kaugusel Nice'ist, 55 km kaugusel Monacost ja 60 km kaugusel Itaalia piirist. Linn on tuntud tänu alates 1946. aastast toimuvale Cannesi filmifestivalile. Linnas toimub ka muusikamess Midem.
Linna lähedal meres asuvad Lérinsi saared, kuhu pääseb praamiga. Linnast läände jääb Estereli mäestik.
Kliima
Linnas on vahemereline kliima kuumade suvede ja pehmete talvedega. Juuli keskmine õhutemperatuur on 22,1 °C, jaanuari keskmine õhutemperatuur on 7,9 °C. Keskmine aastane sademete hulk on 857,7 mm.
Ajalugu
Linna kohale rajasid liguurid 2. sajandil eKr Aegitna asula. 69. aastal pKr toimus seal kokkupõrge Othose ja Vitelliuse vägede vahel. 19. sajandi alguseni oli Cannes väike kaluriküla, 1830ndatel hakkasid Cannesi suvilaid rajama prantsuse ja välismaa aadlikud. Sinna asus elama ka endine briti lordkantsler Henry Brougham. 1868 hakati rajama promenaadi La Croisette. 20. sajandi alguses avati seal mitu luksushotelli. Linna keskel asub 9 hektari suurune kalmistupark Cimetière du Grand Jas.
Linnapea on alates 2014. aastast David Lisnard.
Majandus
Osaliselt linna piires asub Cannesi Mandelieu kosmosekeskus.
Cannes on tähtis turismilinn. Suveperioodil võib elanike arv kasvada kolmekordseks. Linnas on kolm kasiinot.
Transport
Linnast 24 km kirdes asub Nice'i Côte d'Azuri lennujaam. Pariis asub 8 tunni autosõidu kaugusel mööda A8-kiirteed. Linnal on ka raudteeühendus suuremate Prantsusmaa linnadega.
Sport
Linna võrkpalliklubi RC Cannesi naiskond on mitmekordne Prantsusmaa meister. Ka meeste võrkpalliklubi AS Cannes on tulnud korduvalt Prantsusmaa meistriks.
Intel Core i
pisi|Inteli Nehalem arhitektuur Intel Core i on Inteli mikroprotsessorite seeria, kuhu kuuluvad Nehalemi mikroarhitektuuriga 64-bitised protsessorid i3, i5 ja i7.
Max von Laue
pisi|Max von Laue Max Theodor Felix von Laue (9. oktoober Pfaffendorf 1879 – 24. aprill 1960 Berliin) oli saksa füüsik. Üks tema olulisemaid avastusi oli röntgenikiirte difraktsioon kristallidelt, mille eest ta pälvis 1914. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
Intel Core i
Nehalemi mikroarhitektuur on Intel Core'i mikroarhitektuuri järeltulijaks. Nehalemi puhul oli algselt tegu 45 nm protsessoritega, millest hiljem kujunesid 32 nm protsessorid. Esimest Nehalemi mikroarhitektuuriga protsessorit tutvustas Intel 2008. aasta novembris. Hiljem järgnesid sellele Xeoni protsessorid ja i3 ning i5.
Max von Laue
Max von Laue korraldatud eksperimendid (mis algasid aprillis 1912 ning mille viisid läbi Walter Friedrich ja tema assistent Paul Knipping) ja nende tulemused avasid tee röntgenikiirguse ja kristallide aatomstruktuuri täpsemale, selgemale mõistmisele, samuti tõid teadusse uue uurimismeetodi – röntgendifraktsioonanalüüsi.
Intel Core i
800px|vasakul|Inteli arhitektuurid
Intel Core i3
Intel Core i3 loodi madalama taseme protsessoriks i-seeria protsessorite rivistuses. Esimene Core i3 protsessor tuli välja 7. jaanuaril 2010. Sama protsessorit kasutatakse teistsuguse seadistusega ka Core i5 ja Pentium protsessorites.
Core i3-3xxM protsessor on ehitatud Arrandale'i arhitektuuri põhjal ning kujutab endast Clarkdale'i protsessori kaasaskantavat versiooni. Core-3xxM protsessorid sarnanevad suuresti Core i5-4xx seeria protsessoritega, kuid töötavad madalamatel taktkiirustel ja ei oma Turbo Boosti tehnoloogiat. Intel i3 protsessorid on 32 nm transistoritega kahetuumalised protsessorid. Mõlemad tuumad töötavad samal sagedusel. Tänu Inteli hüperhargtöötluse (hyper-threading) tehnoloogiale saab kumbki tuum tegeleda kahe protsessiga üheaegselt. Intel Core i3 mikroprotsessoritel on sisse ehitatud graafikaprotsessorid. L2-vahemälu suuruseks on Core i3 protsessorite puhul 2×256 kB.
Intel Core i5
Arandale'i arhitektuuril põhinevad Intel Core i5 mikroprotsessorid loodi sülearvutite jaoks. Sellest tulenevalt on Arandale'i arhitektuuriga i5 protsessoritesse sisse ehitatud graafikaprotsessor. Minimaalne energiatarve, millel Core i5 protsessor suudab töötada, varieerub 18 W ja 95 W vahel. Core i5 kahetuumalisted protsessorid omavad 2×256 kB suurust L2-vahemälu. Neljatuumaliste Core i5 protsessorite L2-vahemälu suurus on 4×256 kB.
Intel Core i7
Core i7 loodi Intel Core 2 mikroprotsessori asenduseks. Core i7 avalikustati 2008. aastal (Bloomfield arhitektuuril). Aastal 2009 lisandusid veel Lynnfield ja Clarksfield. Aastal 2010 lisandusid Arrandale'i kahetuumalise mudelid ja Gulftowni Core i7-980x kuuetuumalised protsessorid.
Arandale'i arhitektuuril põhinevad Core i7 protsessorid sisaldavad ka protsessorisse ehitatud graafikaprotsessorid. Core i7 L2-vahemälu suuruseks on kahetuumaliste protsessorite korral 2×256 kB, neljatuumaliste korral 4×256 kB ja kuuetuumaliste protsessorite korral 6×256 kB.
Internetiaadress
Internetiaadress ehk üldine infoallika asukohamääraja (ingl uniform resource locator, URL) on infotehnoloogias ühene aadress, mida kasutatakse infoallikate leidmiseks ja kasutamiseks internetis. Internetiaadressi esimene osa näitab ära kasutatava protokolli (näiteks HTTP, FTP), sellele järgneb serveri nimi (lõpeb domeeni nimega), port, mille poole pöördutakse – juhul, kui ei ole tegemist protokolli vaikepordiga –, alamkataloogi nimi ja failinimi.
Veebisaidi poole pöördumiseks on vaja ainult protokolli ja domeeninime
.
Serverinime järele kirjutatakse kataloogi ja/või faili nimi
Burundi
Burundi on merepiirita riik Kesk-Aafrikas ekvaatorist veidi lõunas. Burundi piirneb Rwanda, Kongo DV ja Tansaaniaga. Riik asub lõunalaiuste 2º 30' S ja 4º 30’ S ning idapikkuste 28º 50' E ja 30º 53' 30" E vahel.
Riigi pindala on 27 834 km², rahvaarv 9 511 130 (juuli 2010, hinnang).
Piir ja mõõtmed
pisi|Burundi kaart pisi|Satelliidipilt Burundist
Burundi, Kongo DV ja Rwanda piiri kolmikpunkt asetseb Tanganjika järve mediaanjoonel. Kolmikpunkti Rwanda ja Tansaaniaga määravad Mwibu ja Kagera jõe voolunõvad. Tanganjika järvest idas on piir märgitud jõgede ja piiripostidega.
Merepiir puudub, aga piir Kongo Demokraatliku Vabariigiga kulgeb suurelt osalt läbi Tanganjika järve.
Praegune Burundi ja Tansaania vaheline piir on määratud Inglise-Belgia protokolliga Tanganjika-Urundi piiri täpse kindlaksmääramise ja demarkeerimise kohta 5. augustist 1924. Selle järgi jäi Bugufi Briti mandaadi alla. Aastal 1934 lepiti kokku veeõigustes.
Rusizi jõe määrasid oma alade piiriks Belgia ja Saksamaa 11. augustil 1910 allkirjastatud leppega. Aastal 1924 määras Belgia ja Suurbritannia vaheline protokoll Tanganjika ja Rwanda-Urundi piiri kohal, kus praegu on Burundi, Rwanda ja Tansaania piiri kolmikpunkt Mwibu ja Kagera voolunõvade liitumiskohal. Pärast Esimest maailmasõda anti Kisaka ehk Kissaga ringkond (praegu Gisaka ringkond) Rwanda kirdeosas lühikeseks ajaks Briti mandaadi alla, et saaks rajada läbi Briti alade raudtee Ugandasse. Samuti anti Bugufi piirkond Ruvuvu ja Kagera jõe vahel praegusest Burundi-Tansaania piirist läänes Tanganjika osaks.
Burundi pindala on 27 834 km² või 25 680 km² (umbes pool Eesti pindalast).
Loodus
pisi|Burundi pinnamood Burundi asetseb Aafrika suurte järvede ja riftiorgude vööndis.
Suurem osa Burundist asub Kibara vöös.
Pinnamood
Burundi on suuremalt jaolt mägine, enamasti kiltmaa, mille kõrgus merepinnast on 1400–1900 m. Kiltmaa keskmine kõrgus on 1450 m. Läbi Burundi kulgeb Niiluse ja Kongo jõgikonna vaheline veelahe.
Burundi lääneosas on põhja–lõunasuunaline Mweri ahelik, mille keskmine kõrgus merepinnast on 2000–2500 m. Selles ahelikus on ka riigi kõrgeim tipp, mis on eri andmetel Karonja mägi (üle 2760 m, teistel andmetel 2685 m ), Mweri mägi (2670 m) või Heha mägi (2670 m). Mweri ahelik on Kesk-Aafrika murrangu perifeerne osa, mis on kerkinud. Piirkonnas on rida piklikke ahelikke ja palju üle 2500 m kõrgusi massiive. Mweri ahelikust idas on rida 1500–2000 m kõrgusi kiltmaid.
Tansaania piirini idas laskuvad mäenõlvad laugjalt. Idas on Mosso nõgu, kirdes Bugesera nõgu ja Bwery piirkonna tasandik.
Lääne poole langevad nõlvad järsult. Seal on Rusizi jõe ja Tanganjika järve vahelised kitsad madalikud, mis moodustavad Burundi madalaima osa (alla 1000 m). Need tasandikud on osa Aafrika murranguvööndist (Ida-Aafrika riftivööndist). Riigi madalaim maismaaosa ja ainus madal tasandik on 780–1000 m kõrgusel paiknev Imbo tasandik kitsa ribana riigi läänepiiril. Rusizi jõgi suubub Tanganjika järve, mille pind asub umbes 770 m kõrgusel merepinnast. Ka Tanganjika järv asub alangus. Nõlvad langevad ka lõuna poole. Kiltmaa kaguserva kõrval on veel üks kõrgem piirkond, mille nõlv laskub järsult Kumoso nõkku.
Kliima
pisi|Bujumbura kliimadiagramm Burundi asub lähisekvaatoriaalses kliimavöötmes, nii et õhutemperatuur aasta jooksul peaaegu ei muutu. Troopikakuumuse teeb mõõdukamaks suur kõrgus. Aasta keskmine õhutemperatuur sõltub kõrgusest üle merepinna: Rusizi jõe äärsel tasandikul ja Tanganjika järve rannikualadel on see +23 °C (sealhulgas Bujumburas, kus see on nii jaanuari kui ka juuli keskmine temperatuur), veelahkmel +16...+17 °C.
Sademed on aasta lõikes ebaühtlaselt jaotunud. Sademete hulk on piirkonniti oluliselt erinev, 500–2000 mm aastas. Keskmine aastane sademete hulk Burundis on 825 mm. Riigi kirdeosas on sademeid keskmisest veidi rohkem. Lääne mägedes sajab rohkem kui ida kiltmaal. Veelahkmel on aasta keskmine sademete hulk 1300–1600 mm, kiltmaadel umbes 1200 mm, Rusizi jõe äärsel tasandikul 750–1000 mm ümber, Tanganjika järve ääres umbes 750 mm.
Eristub neli aastaaega: pikk kuiv aastaaeg kestab juunist augusti või septembrini, lühike vihmaperiood septembrist või oktoobrist novembrini või detsembrini, lühike kuiv aastaaeg detsembrist jaanuarini ning pikk vihmaperiood veebruarist või märtsist maini.
Veestik
pisi|[[Kagera vooluhulga muutumine]] Läbi Tanganjika järve kulgeb osa piirist Kongo DV-ga. Burundile kuulub järve põhjaosa idapool (8% järvest). Põhjapiiril on Cohoha järv ja Rweru järv, Kirundo provintsis on ka Rwihinda järv. Mägedes on palju väikesi järvi.
Mweri ahelik on veelahe Kongo ja Niiluse jõgikonna vahel. Sealt algabki Niiluse lähtejõgi Kagera, mis saab alguse Ruvuvu ja Nyabarongo jõe ühinedes Gitega linna lähedal. Rusizi jõgi voolab Kivu järvest Tanganjika järve ning moodustab osa Burundi ja Kongo DV piirist. Suuremate jõgede seas on veel Ruhwa ja Kanyaru põhjapiiril, põhja poolt Tanganjika järve suubuv Mpanda, Niiluse lättejõeks loetav Ruvyironza, kagupiiril voolav Maragarazi ning osalt idapiiri moodustav Rumpungwe.
Burundi jõed on lühikesed ja kärestikulised ning aasta läbi veerohked. Veetase muutub aasta jooksul sõltuvalt sademete režiimist.
Soid oli enne põuda üle 120 000 hektari, üle 5% riigi piirkonnast. Orupõhjad on sageli soised. Akyanyary jõe ja selle lisajõgede ääres on suured turbarabad. Suur osa soodest on juba põlluharimiseks kuivendatud.
Taimestik
pisi|Jõehobud Rusizi jões Burundis Varem oli Burundi ala kliima niiskem ning Burundi ala oli üleni kaetud ekvatoriaalse vihmametsaga. Praegu kasvavad looduslikud metsad peaaegu ainult mäenõlvadel ja moodustavad 2000. aasta andmetel 4% riigi territooriumist (varem 46,3%). Kaks suuremat mägimetsaala on lõunas Bururi provintsis (Bururi looduskaitseala) ja põhjas Kibira rahvuspargis. Kibira metsaala jätkub Rwandas Nyungwe metsa rahvuspargina. Tanganjika järve ääres Kigwena looduskaitsealal on veel säilinud madalama ala vihmametsa.
Küngaste nõlvadel kasvavad madalad hõrendikud. Vihmavarjusarnaselt laiuva võraga akaatsiad, lühter-piimalilled, õlipalmid, jaanikaunapuud ja astelpõõsastikud varju praktiliselt ei anna. Need "heledad metsad" (miombo) soodustavad rohttaimede kasvu, kuid kaitsevad mulda halvasti otseste päikesekiirte ja paduvihmade eest. Seetõttu laguneb huumus kiiresti ja toitaineid uhutakse mullast välja, esineb mullaerosioon. Riigi kiltmaaosa on osaliselt kaetud sekundaarse, kohati pargisavanniga.
Looduslik taimkate on idas ja kagus enamasti mosaiik Ida-Aafrika igihaljast põõsastikust ja sekundaarsest akaatsiapuudega rohumaast. Läänes on Aafrika mägikooslused; läänepoolsetel nõlvadel on üleminekuvihmamets. Imbo tasandikul on dummpalmi-akaatsiapuistud (Rusizi tasandikul) ja miombopuupuistud (Tanganjika järve kaldal).
Loomad
Loomastik on rikkalik: elevandid, lõvid, leopardid, jõehobud, krokodillid, pühvlid, tüügassead, laanesead, jõesead, paavianid ja antiloobid. Imetajaid on 107 liiki. Palju on madusid, sisalikke ja linde.
pisi|Burundi looduslik taimestik ja põllumaad
Loodusvarad
Burundis leidub maavaradest niklimaaki (suurel hulgal), uraani, haruldaste muldmetallide oksiide, koobaltit, vaske, vanaadiumimaaki (varud on ühed rikkalikumad maailmas) ja tinamaaki. Leidub ka kulda ja plaatinat (viimast veel ei kaevandata), samuti fosforiiti, turvast ja kaoliini. Tanganjika järve all ja Rusizi jõe orus on naftat (ei ole kasutusele võetud). Maavarad ei ole hästi kaardistatud.
Burundis on ka head põlluharimise ja karjakasvatuse ning hüdroenergia tootmise võimalused. 140 km² Burundi territooriumist on niisutatav.
Maakasutus on järgmine (2008):
Suure rahvastikutiheduse tõttu napib maad. Seetõttu on maa välja kurnatud ning on tekkinud sotsiaalsed ja poliitilised pinged, mis on muu hulgas viinud hutude ja tutside vaheliste veriste kokkupõrgeteni.
Looduskaitse
Burundis on kolm rahvusparki: Kibira, Rusizi ja Ruvubu rahvuspark.
Kuni 1980. aastateni puudusid seadused looduskaitsealade kohta. Sellest ajast saadik on moodustatud 8 uut kaitseala. Nende koguarv on nüüd 13 ja nad katavad 5% riigi territooriumist.
Säilinud troopilistest metsadest on kaitse all 18%.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Venemaa Nõukogude Vabariik (vene keeles Российская Советская Республика) oli II Ülevenemaalise Nõukogude Kongressi seadlusega 7. novembril (vkj 25. oktoobril) 1917 Venemaa Vabariigi territooriumil välja kuulutatud riik.
Burundi
Looduskaitse
Looduskaitset korraldab Maakasutus-, Turismi- ja Keskkonnaministeeriumile alluv Institut National pour L'Environnement et la Conservation de la Nature (INECN; varasema nimega Institut National pour la Conservation de la Nature (INCN)), mis juhib rahvusparke, looduskaitsealasid ja loodusmälestisi ning korraldab bioloogilise mitmekesisuse ja looduskaitse alast uurimistööd.
Venemaa Nõukogude Vabariik
III Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 10. jaanuaril 1918 vastu võetud ja 19. juulil jõustunud Venemaa SFNV Konstitutsiooni järgi sai riigi ametlikuks nimeks Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik.
Burundi
Keskkonna seisund
Keskkonnale avaldab tugevat survet suur ja kiiresti kasvav rahvastikutihedus.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Juhid ja haldusaparaat
, november - detsember 1917; , detsember 1917 -
Burundi
Keskkonna seisund
Maa nappuse tõttu on hakatud harima järske õhukese mullakihi ja vähese viljakusega suure erosiooniohuga mäenõlvu, mis on intensiivse põlluharimise ja sagedaste tugevate vihmade tõttu erodeerunud. Tegu on ühe suurema erosiooniprobleemiga maailmas.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Esimene maailmasõda
1917. aasta mais kukkus Venemaa Vabariigi Ajutine Valitsus revolutsiooni tagajärjel kokku, teine revolutsioon sama aasta novembris ja mitmed sõjalised tagasilöögid sundis Venemaal Oktoobrirevolutsiooni järel võimule tulnud Nõukogude valitsus tegema imperialistlikele riikidele rahudekreediga ettepaneku sõlmida üldine rahu, Nõukogude valitsus sõlmis Saksamaaga Brestis 1917. aasta 15. detsembril Bresti vaherahu. 1918. aastal sõlmis Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik Keskriikidega Brest-Litovski rahulepingu. pisi|Rindejoon [[Brest-Litovski rahuleping|Brest-Litovski vaherahu sõlmimise ajal 1918. aastal]]
Burundi
Keskkonna seisund
Põlluharimine on jõudnud ka madalatele märgaladele, kus kuivendamine ning vee saastumine mäenõlvadelt pärineva aleuriidi ja saviga hävitavad väärtuslikke ökosüsteeme. Enamikku soid haritakse oskamatult, mistõttu mõned kuivavad ära. Riik ei hoolitse märgalade säilimise eest.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Brest-Litovski rahuleping
1917. aasta oktoobrirevolutsiooni järel soovisid Nõukogude Venemaad valitsevad bolševikud Lenini juhtimisel teha separaatrahu Venemaa ja Saksamaa vahel. Läbirääkimised algasid Saksamaa vägede poolt sõja käigus okupeeritud Brest-Litovskis ohvitseride kasiinos 19. novembril (vkj) 1917. Pärast mitut vaherahu pikendamist jõuti lõpuks rahu sõlmimiseni, kuid sakslased andsid 10. veebruaril (ukj) 1918 üle esimese ultimaatumi, kus määrasid rahujooneks vägede seisu idarindel (venelaste läänerindel). Sakslastele jäid juba okupeeritud Väinamere saared (ultimaatumi tekstis: Moonsundi arhipelaag), Riia linn ja rindejoon Läti aladel, kogu Leedu, Valgevene ja Ukraina lääneosad ning Poola.
Burundi
Keskkonna seisund
Suur osa algsetest metsadest on põllumaa laienemise ja puidu varumise tõttu hävinud.
Et puitu pole enam võtta, on kütteks hakatud kasutama õlgi jm kultuurtaimede jääke. See on mulla viljakust veelgi vähendanud.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Venemaa kodusõda
Riigipöördega 7. novembril ukj 1917 said enamlased Venemaa pealinna Petrogradi enda kontrolli alla, ent põhjas, lõunas, idas ja läänes kehtis Venemaa Ajutisele Valitsusele ja Asutavale Kogule lojaalsed valitsusorganid ja sõjavägi, kus moodustusid erineva suunitlusega (monarhistid, Ajutise Valitsuse pooldajad jt) nõukogude võimu vastased valgekaartlaste relvastatud jõud. Kodusõja alguseks loetakse 15. novembrit 1917, kui kindral Mihhail Aleksejev hakkas Lõuna-Venemaal koguma relvastatud jõude võimu haaranud bolševikega võitlemiseks.
Burundi
Keskkonna seisund
Maal on puhas vesi normaalselt kättesaadav umbes 49% elanikele.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Venemaa kodusõda
1918. aasta suvel ei olnud 3/4 endise Venemaa Keisririigi territooriumist Venemaa Nõukogude Vabariigi bolševike kontrolli all. Lõuna-Venemaal tegutses Mihhail Aleksejevi Vabatahtlike armee, Lavr Kornilovi ja Anton Denikini Lõuna-Venemaa Relvajõud, Doni kasakavägede atamani Pjotr Krasnovi ja Doni ataman Aleksei Kaledini kasakaväed Doni jõe piirkonnas, Asutava Kogu liikmete kogu Tšehhoslovakkia korpuse kontrolli all olevatel aladel.
Burundi
Keskkonna seisund
Pärismaisest loomastikust ja taimestikust on vähe järel. Näiteks elevandid ja gorillad on Burundis välja surnud. Algne looduslik elustik on säilinud ainult Kibira ja Ruvubu rahvuspargis ja võib-olla mõnel väikesel metsakaitsealal.
Sümbolid ja tähised
Burundil on riigilipp, riigivapp ja riigihümn "Burundi bwacu".
Venemaa Nõukogude Vabariik
Endise Venemaa keisririigi alade iseseisvumine
Novembris 1917, pärast Petrogradis bolševike korraldatud Oktoobrirevolutsiooni, Venemaa Ajutise Valitsuse kukutamist ja Nõukogude Venemaa Rahvakomissaride Nõukogu võimuletulekut, kuulutasid ukraina rahvuslased välja oma iseseisva Ukraina Rahvavabariigi (URV) Ukraina Keskraada (7. november 1917– 29. aprill 1918) juhtimisel, mille juhiks oli Mõhhailo Gruševski. Vaatamata Ukraina iseseisvuse väljakuulutamisele pidi URV siiski olema föderatsioonis Venemaaga. 17. detsembril Venemaa Nõukogude Vabariik küll tunnustas Ukraina Rahvavabariiki, kuid juba 25. detsembril kuulutas Harkivis kogunenud I Üleukrainaline Nõukogude Kongress Ukrainas välja nõukogude vabariigi. Kohe algas Ukraina idaosas relvastatud võitlus ühelt poolt Keskraada ning teiselt poolt Ukraina Nõukogude Vabariigi ja seda toetavate Venemaa bolševike jõudude vahel.
Burundi
Sümbolid ja tähised
Autode eraldusmärk on BU.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Endise Venemaa keisririigi alade iseseisvumine
Venemaa bolševike toel moodustati Valgevenes 1917. aastal Lääne oblast (1917–1918) ja sügisel Lääne Kommuun. 1917. aasta novembris alanud Venemaa kodusõja käigus vallutati osa nõukogude võimu kontrolli all olnud kubermange nõukogude võimu vastaste vägede poolt ning 27. novembriks 1917 oli Lääne oblasti nõukogude võimuorganite kontrolli all ainult Vilno kubermang Vilno linnaga ja Minski kubermang Minski linnaga.
Burundi
Sümbolid ja tähised
Üladomeen on .bi.
Venemaa Nõukogude Vabariik
Endise Venemaa keisririigi alade iseseisvumine
Eesti Ajutine Maanõukogu kuulutas end 28. novembril 1917 kõrgeimaks võimuks Eestis. Sügisel 1917 jõudis sõjategevus Eestisse, septembris-oktoobris vallutasid Saksa väed meredessandiga Lääne-Eesti saared. 24. veebruaril 1918 jõudsid Saksa Keisririigi väeosad Tartusse ja Pärnusse, 25. veebruaril Viljandisse ja Tallinna, 26. veebruaril Paidesse ning 4. märtsil Narva.
6. detsembril 1917, pärast Oktoobrirevolutsiooni Venemaa Vabariigis ja Venemaa Ajutise Valitsuse kukutamist, kuulutas Soome end iseseisvaks. Soome iseseisvust tunnustas ka Vladimir Lenini juhitav bolševike ja esseeride koalitsioonivalitsus 24. detsembril 1917. Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei, Ametiühingud ja Punane kaardivägi soovisid Soomes võimu haarata ning 1918 toimus valgete, keda toetas Saksamaa Keisririik, ja punaste vahel, keda toetas Venemaa Nõukogude Vabariik, lühike Soome kodusõda.
Leedu Nõukogu kuulutas välja 11. detsembril 1917 Leedu iseseisvuse, Saksa protektoraadi all ja võttis seejärel 16. veebruaril 1918 vastu Leedu riigi moodustamist käsitleva deklaratsiooni.