cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Org (Tolkien)
Majandus
Kaubandus oli bardlaste jaoks väga oluline, kuna veeteede olemasolu tõttu sai vahendada kaupu ka kaugemate maade ja ostjatega. Et Celduini ja Carnenit mööda võisid liikuda ka suured laevad, võisid kaubalaadungid olla üpris suured. Kindlasti käis elav kaubandus Dorwinioniga, kust saadud veini vahendati Sünklaane haldjatele. Orulinna kaupmehed said seetõttu kiirelt rikkaks ja linn muutus aina uhkemaks. Võimalik, et Girion ja tema eelkäijad olid suure kaubandusliku võrgu formaalsed juhid ja just selline riiklik osalus tegi kaubandusest sedavõrd olulise majandusteguri.
Kombed ja tavad
Oru ja Järvelinna inimesed olid nagu ka muud põhjalased, uhked ja õiglased. Nad ei olnud just üleliia iidsete tarkuste hoidjad ja teadusemeistrid (nagu seda oldi duunedainide hulgas), kuid ka nende hulgas leidus palju tarku ja mõistlikke inimesi.
Orulinna rahva hulgas oli levinud lugude ja laulude vestmine või esitamine ning neid hoiti ikka ja jälle meeles. Kõikidest suurematest sündmustest tehti laule ja muistendeid, mis küll aja jooksul oma usutavuses kõvasti kaotasid, käies läbi mitmeid ettekandjaid, kes midagi omalt poolt lisasid või ära jätsid. Enamasti oli selliste asjade mälusoppi talletamine vananaiste töö.
Parimaks näiteks selliste folklooriilmingute puhul on see, et Thorini päkapikkude saabumisel Järvelinna puhkes kohe suur vaimustusepuhang ja võeti üles kõik vanad laulud, mida Mäealuse kuningast osati või teati.
Relvajõud
Orulinna relvajõud sõltusid suuresti Ereboris elavatest päkapikkudest, kes varustasid neid suurepäraste relvade ja muude sõjaks vajalike riistadega.
Võib arvata, et nagu ka mujal Keskmaal, oli ka Oru sõjaväe kõrgeim juht Kuningas, kuid üldiselt pole bardlaste armeede ega nende varustuse kohta midagi teada.
Esgarothi sõjaväe kohta teame seda, et peamised relvaüksused olid amburid ja mõõgamehed. Lisaks kasutati ka odasid. Kui Smaugi rünnaku ajal olid peamiselt liikvel vibuküttide salgad, siis Viie Väe Lahingus võideldi peamiselt pikkade mõõkadega.
Ehituskunst
Oru arhitektuurinäiteid on meil teada vähe ja enamus on ehitatud päkapikkude poolt või nende abiga.
Võib arvata, et tänu päkapikkude erakordsetele kivitöötlemisoskustele oli enamik Orulinna hooneid kivist, mitte puust, nagu tavaliselt põhjalaste asulates kombeks. Tolkieni kirjutatud vihjavatest tsitaatidest võib kokku panna sellise oletusliku pildi:
Tõenäoliselt ümbritses linna suur kivist müür, millel asusid mitmed vahitornid. Kusagil tornides või väravatel asusid häirekellad, mida kasutati hädajuhtudel inimeste alarmeerimiseks ja sõjaväe operatiivseks kokkukutsumiseks. Müürist sissepoole jäid kivist majad, mõned neist elumajad, teised kauba paigutamise jaoks vajalikud laohooned. Linna keskel asus kuningapalee või raekoda, mille ees väljakul oli suur turg. Sealt viis kahtlemata vankrite jaoks piisavalt lai kivist plaatidega sillutatud tee kusagile Celduini kaldal paiknevasse sadamasse, kust võis kaupa nii linna kui sealt välja viia.
Reliikviad
Reliikviaid, mida me bardlaste puhul teame, on ainult kaks:
Must Nool oli Bard Vibuküti nool, millega ta tappis Smaugi. Võimalik, et see nool kuulus kunagi Girionile ja tema oli saanud selle kas Erebori Kuningalt kingituseks või siis oli valmistatud tema enda eritellimusel.
Teiseks selliseks esemeks on Girioni kaelaehe, mis koosnes viiesajast rohurohelisest smaragdist (selle eest ostis ta päkapikkude meisterdatud rõngassärgi, mille sarnast polnud varem tehtud – see oli valmistatud hõbedast, kuid kolmekordse terase tugevuse ja vastupidavusega; ta andis selle oma vanimale pojale).
Bard sai kaelakee hiljem tänu Dainile enda valdusse ja andes selle Haldjakuningale, hüvitas tema rahva vaeva ja tasus talle abi eest rasketel päevadel.
Ajalugu
Orulinna rajamise aeg on Tolkieni teostes erinev – “Kääbikus” väidab ta, et see rajati Thorini vanaisa (Throri) päevil, "Lõpetamata Lugudes" jutustab aga, et Orulinn eksisteeris juba enne Vankrisõitjate rünnakuid Rhovanionile ja Gondorile (1851).
Riigis ei toimunudki midagi Keskmaa ajaloos väga tähtsat, kuni valitseja Girioni ametiajal laskus Ereborile Smaug Kuldne, oma ajastu suurim lohe, ning hävitas nii Mäeluse kuningriigi kui Orulinna. Valvepostid olid pikkadel rahupäevadel sisuliselt unustatud ning keegi ei osanud lohe rünnakut oodata. Lohe süütas linna leekidesse ja purustas mitmed hooned. Kuigi Girion üritas tõenäoliselt sõjameestega talle vastu hakata, jäi Lohe võim peale ja Girion sai surma. Ka päkapikkude kuningriik Üksildase Mäe all tehti asukatest täiesti tühjaks. Nii mõnigi päkapikk langes, osa sai põgenema. Smaug kõrvaldas kõik ohustajad, kuhjas päkapikukuningas Throri varandused kokku ja heitis aardekuhilale magama. Mõni aeg pärast seda jätkas ta veel Orulinna rüüstamist, süües sealt välja kõik elanikud, viimase isendini. Orulinn hüljati ja see langes varemeisse, mitmekümne kilomeetri raadiuses ei elanud aga enam mitte ühtki inimolendit.
Kolmanda Ajastu 2941. aastal aga naasis kodumaale Mäealuse Kuninga Throri pärija Thorin Tammiskilp, kes Orulinna rahva abiga asus Smaugilt varandust ja endisi maid tagasi võitma. Kuid tema plaan läks veidi “nihu”, sest Smaug ründas Esgarothi ja linna sildadel ning nende kohal toimus lahing. Girioni pärija Bard Vibuküti sihitud nool tappis Smaugi ning tema korjus lendas Pikkjärve, mattes enda alla ka Esgarothi linna.
Hävinud Järvelinna elanikud läksid ühes Sünklaane haldjatega Erebori osa varandusest kompensatsiooniks endale nõudma. Thorin keeldus ja kutsus Raudmägedest abivägesid. Kuid nende kahe armee vahel kokkupõrget siiski ei toimunud; tänu võlur Gandalfile ühendati jõud ja seisti ühiselt Gundabadi mäelt ootamatult saabunud orkivägede vastu.
Orus toimus Viie Väe Lahing, kus Järvelinna, Erebori, Raudmägede ja Laanekuninga väed alistasid Beorni ja Kotkaste abiga Gundabadi orki- ja vargiväed. Selle lahingu järel olid Udumäed mõnda aega taas turvalisemad, sest orkide kaotused olid väga suured.
Varemetes Orulinn taasrajati 2944. aastal ja ehitati ilusamaks kui kunagi varem ning Bard Vibuküti valitsuse all oli riik pikas õitsengus ning kõik ümbruskonna elanikud rikastusid kaubandusest ja äritsemisest Erebori päkapikkudega.
Ka Järvelinn ehitati uuesti üles, kuigi mitte enam samale kohale, kus ta ennist oli asunud. Uus ja kaunim linn rajati Pikkjärve põhjakaldale. Järve lõunaosas lebava Lohe surnukeha viimset puhkepaika julgesid hiljem paadiga ületada vähesed, kuna arvati, et see paik on neetud.
Kuid aeg veeres lähemale Sõrmuse Sõjale ja Bardi järel valitses tema poeg Bain ja tema järel tema poeg Brand, kelle ajal ulatusid Orulinna valdused kaugele lõunasse ja itta. Sõrmuse Sõja ajal saatis Sauron suure idalaste väe üle Carneni Oru ja Mäe vastu ning Orus toimunud lahingus said päkapikud ja inimesed lüüa. Nad tõmbusid tagasi Erebori ja pidasid piiramisele vastu niikaua, kuni Lõunast tulid rõõmusõnumid ning Sauroni väed taganema lõid.
Bard II saatis saadikud Elessari kroonimisele ja saavutas seega alatise sõpruse Gondoriga, niikaua kui tema riik kestis; ja nad olid Lääne Kuninga krooni ja kaitse all.
Denethor II
Denethor II (2930 K. A. - 3019 K. A., tappis enese) on tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta on Ecthelion II kolmas laps ja vanim poeg. Abiellus 2976 Dol Amrothi printsi Adrahili tütre Finduilasega, kes suri varakult 2987. Neil oli kaks poega, Boromir (2978 K. A. - 3019 K. A.) ja Faramir (2983 Kolmandal Ajastul - 82 Neljandal Ajastul). Ta oli suurim teadusemeister Kojaülemate hulgas mitmete generatsioonide jooksul, kuid temas puudus sügavam arukus. Pärast oma naise surma muutus ta üha süngemaks ja süngemaks ning kui ta vaatas kantsi palantiri, mis oli kõige lähemalt seotud Minas Morguli palantiriga, mis omakorda oli Sauroni käes, andis see talle samuti teadmisi, aga mõistust kaugeltki mitte. Ka ta lemmikpoeg Boromir sai hukka ning lõpuks (keset Pelennori Välja lahingut, pärast oma haavatud noorema poja nägemist) kaotas Denethor kogu lootuse ja mõistlikkuse ning soovis kaotuseveendumuses tulesurma nii endale kui oma veel elusolevale pojale. Faramir päästeti, ent Denethor põletas end Kojaülemate Hauakambris elusalt.
Virantanaz
alt=|pisi|Nina Zaitseva. "Virantanaz. Vepsa eepos". Eestikeelse tõlke esikaas, kujundanud Kairi Kullasepp, 2018 "Virantanaz" ('Vira majapidamine/külaots/küla') on vepsa kirjalik folklooripõhine eepos, mille autor on vepsa keeleteadlane, literaat ja ühiskonnategelane Nina Zaitseva. Eepos on kirjutatud vepsa keeles ning koosneb umbes 5000 värsist. Eepos on tõlgitud nelja keelde (soome, vene, eesti, prantsuse) ning sellest on olemas ka vepsakeelne lasteversioon.
Saamislugu ja ilmumine
Nina Zaitseva sulest on varem ilmunud luulekogusid, samuti on ta ulatuslikult tegelenud vepsa keelde tõlkimisega (sh lühendatud "Kalevala", Uus Testament jm). Eepose kirjutamist alustas ta 2010. aastal. Demograafiliselt ja kultuuriliselt kriitilises olukorras viibiva väikerahva jaoks on rahvuseepose loomine suure tähtsusega. Nii jätkab "Virantanaz" omal moel rahvuse ehitamise traditsiooni, sarnaselt soomlaste "Kalevala" ja eestlaste "Kalevipojaga" 19. sajandil. Eepos ilmus trükis 2012. aastal (kirjastuses Juminkeko), millele eelnes autori töö erinevate vepsa folklooritekstidega. Et vepsa suulises folklooris puudub ulatuslikum eepiline laulutraditsioon, on eepose allikateks uskumused, mütoloogilised kujutelmad ja kombed, muistendid, (laste)laulud, itkud, loitsud ja folkloori lühivormid. Virantanaze nime kannab eepose autori Nina Zaitseva enda kodukoha Voilahte külastu üks küladest Vologda oblasti lääneosas, Venemaal.
Vorm
Et vepsa folklooris puudub regi- või runo vorm, on eepos loodud peamiselt 6- kuni 9-silbilises lõppriimilises värsivormis, jäljendades rahvalaulu, kohati ka loitsu või itku vormi.
Sisu kokkuvõte ja iseloom
Vepsa kohanimed põhinevad sageli küla(osa) rajanud peremehe eesnimel. Virantanaze rajaja ja eepose keskne meeskuju on Vir. Siiski tuleb ta enam esile alles eepose lõpuosas. Põhiliselt on eepos lüüriline ja naistegelaste põhine, keskendudes vepsa traditsioonilise kultuuri etnograafilisele kirjeldamisele, kogukondlikele ja/või perekondlikele väärtustele ning tegelaste eluloolisusele. Eeposes tuleb esile rahumeelsete kultuurikontaktide (saami, lõpus eriti vene) teema, ilma kangelaseepikale omase konfliktsuseta. Eepose looliine ilmestavad lüüriliste vahepaladena mõjuvad laulud ja kirjeldused, mis võtavad samas maha sündmustiku tempot ja kontsentratsiooni.
Eepose eessõnades väljendab autor soovi kajastada vepsa keeles rahva ajalugu, kuni on veel selle keele oskajaid, ning viib jutu traditsioonilisse maailma, kust eepose sisuaines pärit on. Karu kui totemistliku esivanema suu kaudu antakse edasi õpetused, kuidas inimesed metsases keskkonnas loodusega kooskõlas elama peavad, käsikäes vaimolendite, taimede ja loomadega. Kirjeldatakse elutegevust ja olustikku tüüpilises vepsa metsakülas – kalapüüki, alepõllundust ja muud.
Vir kosib omale naiseks saami päritolu Aira. Aira vanemad kadusid põtru karjatades jäljetult tundrasse ning orvuks jäänud laps sattus elama nõia majapidamisse, kus Vir temaga tutvus ja tema ilust sisse võetud sai. Aira jääb lapseootele. Külas elab teadjanaine Anni, Vira tädi, kes on pärast Vira ema varast surma viimase üles kasvatanud. Anni elusaatuse on määranud kunagine kohtumine metsavaimuga, kes teda endale soovis ning Anni keeldumise tõttu ta ära tegi. Seetõttu sai Annist metsatarkuste teadja, nõid ja ravitseja, kelle ülesandeks on kogukonna teenimine. Anni oskustele ja loitsudele vaatamata sureb Aira ja Vira esimene laps pärast sünnitust. Siiski sünnib peres peagi jälle lapsi – tütar Taloi ja kaks poega. Pereelu läheb hästi, suureks sirgunud pojad kosivad omale naised, ainult Taloi ei leia endale sobivat kaasat.
Külas elab poiss Vanoi oma isaga. Elujärg on kehv ja Vanoi peab minema külla karjuseks, mida ta ei soovi. Itkedes peab Vanoi alluma isa tahtele. Vanoi saab omale karjusesarve ning Anni käest karjatamiseks vajalikud maagilised teadmised. Alguses vastumeelne ja ajutiseks mõeldud külakarjuse amet jääb Vanoile kogu eluks.
Saabub teadja Anni surm, mille üle kurvastatakse. Eriti kurb on Taloi, kellel on Anniga olnud vahetum suhe ning kes Anni surma puhul pikalt itkeb.
Vir on kuulus jahimees, kes tunneb metsa ja peab kinni headest jahitavadest. Kuuldus temast on jõudnud Moskva linnas elava vene vürsti kõrvu. Vürst on tülpinud linnaelust ja prassimisest ning laseb end kaaskonnaga tuua talvisesse Virantanha jahiretkele. Vir tunneb temas ära kunagise ebameeldiva ülemuse ajast, mil ta soldatina aega teenis, ning on tõrges. Vürst kavatseb lahkuda, kuid pimestub Taloi ilust ja otsib ettekäänet jäämiseks. Järgneb karujaht Vira juhtimisel. Kriitilises olukorras päästab Vir vürsti ründava karu käest. Vürsti sümpaatia lihtsa vepsa eluviisi vastu kasvab veelgi. Tunded Taloiga on vastastikused, järgnevad kosjad ja traditsioonilised vepsa pulmad. Vürst lahkub Taloi ja kaaskonnaga. Järgneb lõppsõna.
Ülesehitus
Eepos koosneb 17 osast, sh. allosad (eraldi laulud)
Tõlked
"Virantanaz" on seni tõlgitud nelja keelde:
Heinemann Rode
Heinemann Rode (surnud juulis 1539 ) oli arvatavasti Preisimaa päritolu Liivimaa kirikutegelane, 1530–1539 Riia kapiitli toompraost.
Rode saabus Liivimaale arvatavasti 1529. aastal uue Riia peapiiskopi Thomas Schöningu lähikondlasena; selleks ajaks oli tal magistri- ning õigusteaduse litsentsiaadi kraad. 1530. aastal osales ta Liivimaa maapäeval ja teistel kohtumistel peapiiskopi esindajana, kus otsustati markkrahv Wilhelm von Hohenzollern, Riia peapiiskopi koadjuutor, Liivimaale lubada. Sama aasta sügisel, kui markkrahv Liivimaale saabus, kinnitati Rode peapiiskopi toetusel Riia toompraostiks. Peapiiskop, kes oli varem ise toompraost ja hoidis praosti valdusi seni enda käes, andis need Rodele üle 1531. aasta sügisel. Seejärel tekkis Rodel aga vastuolu koadjuutor Wilhelmiga, kes soovis ise Riia toompraostiks saada. Nende vastasseis selles küsimuses kestis kuni 1530. aastate keskpaigani, kuid markkrahvil polnud võimalik oma teiste ettevõtmiste kõrvalt (põhiliselt Saare-Lääne vaenuse tõttu) Riia praostikohta endale haarata ning Rode püüdis teda ka lepitada, pakkudes Wilhelmile oma teeneid ja nõuandeid. Kuna Rode jäi aga veendunud katoliiklaseks ja hoidis Liivi ordu poole, samas kui markkrahv Wilhelm oli sarnaselt oma Preisimaa hertsogist venna Albrechtiga ja teda toetanud Riia linna juhtkonnaga (eriti sündik Johannes Lohmülleriga) luterlane ning poliitiliselt ordu vastu meelestatud, siis jäid nende suhted pingelisteks.
Rode suri 1539. aasta juuli keskel une pealt. See juhtus kolm nädalat enne peapiiskop Thomas Schöningu surma (11. augustil).
Mill Ends Park
Mill Ends Park on park USA-s Oregoni osariigis Portlandi kesklinnas. See paikneb sõidutee SW Naito Parkway eraldusribal Willamette'i jõe äärse esplanaadi lähedal. Park on ümmarguse kujuga ja 0,61 meetrise läbimõõduga. Pargi pindala on 0,292 m². 1971. aastal kanti see Guinnessi rekordite raamatusse kui maailma kõige väiksem park.
Park loodi 1948. aasta Püha Patricku päeval "ainsa pisihaldjate kolooniana Iirimaast läänes". Pargi rajas Dick Fagan. Pargi auskohale kavandati alguses tänavavalgustuspost, mida aga ei paigaldatud ja vabaks jäänud koht hakkas rohtuma. Fagan, kes töötas ajalehe The Oregon Journal juures, istutas sinna lilli. Ta nimetas selle oma rubriigi järgi "Mill Ends'iks". Ametlikult sai see pargiks 1976. aastal.
2006. aastal paigaldati park seoses tee-ehitusega mõneks ajaks ümber.
Jõõpre Püha Suurkannataja Georgiuse kogudus
pisi|[[Jõõpre Püha Georgiuse kirik]] Jõõpre püha Suurkannataja Georgiuse kogudus on Pärnumaal Pärnu linnas Jõõpre külas tegutsev EAÕK Pärnu ja Saare piiskopkonna kogudus.
Ajalugu
Usuvahetusliikumise käigus avati Pärnumaal Audru kihelkonnas Jõõpre külas õigeusu kogudus 17.detsembril 1861. Riia ja Miitavi piiskopkonnast lähetati Pärnumaale ja hiljem Saaremaale Riia Vaimuliku Seminari kasvandik Pavel Panov ja pühitseti Jõõpre õigeusu koguduse preestriks ülempiiskop Platoni poolt. Kuni pühakoja valmimiseni peeti teenistusi üüriruumides Lavassaares. Jõõpre kirik ehitati aastatel 1876–1879 ja pühitseti 8. septembril 1879 Riia ja Miitavi piiskop Filareti poolt püha suurkannataja Georgiuse auks.
1890. aastal kuulus kogudusse 1290 ja 1939. aastal 901 annetajaliiget. 1945. aastast kuni tänaseni on kogudust hooldanud preestri kohusetäitjad.
Usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser määruse (ukaasi), mis nägi ette õigeusu kihelkonnakoolide loomist. Jõõpre püha Suurkannataja Georgiuse kogudusel oli oma Jõõpre kihelkonnakool (1878), Jõõpre (Mõisaküla) abikool (1875), Saare abikool (1881–1909).
Irina Begljakova
Irina Begljakova (26. veebruar 1933 – 19. märts 2018) oli Nõukogude Liidu kettaheitja.
1954. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis võitis ta Nina Ponomarjova järel hõbemedali. Järgmistel, 1958. aasta Euroopa meistrivõistlustel Stockholmis sai ta neljanda koha.
1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is võitis ta tulemusega 52.54 Olga Fikotová järel hõbemedali.
Tema isiklik rekord kettaheites oli 52.71 (1956).
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas Moskvas arstina.
Cowley maakond
pisi|Cowlwy maakond Kansase osariigis Cowley maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 36 311 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Winfield (11 741 elanikku). Suuremad asulad on veel Arkansas City (11 416) ja Udall (763).
Maakonna pindala on 2933 km². Veepindala on 16 km²
Jerry Maren
pisi|Jerry Maren 2010. aasta jaanuaris Jerry Maren (õieti Gerald Marenghi; 24. jaanuaril 1920 Boston – 24. mai 2018 San Diego) oli USA näitleja. Ta oli teadaolevalt viimane elusolev 1939. aasta filmis "Võlur Oz" mänginud näitleja. Filmis mängis ta ühte Munchkinide kääbustest.
2014. aastal suri viimane elusolevatest Munchkinidest, Ruth Duccini. Maren oli enne Duccini surma viimane Munchkini kehastanud meesnäitleja ning hiljem viimane elusolev näitleja. Maren taandus avalikest esinemistest 2011. aasta septembris.
1975. aastast oli Maren abielus Elizabeth Barringtoniga kuni tema surmani 27. jaanuaril 2011. Maren elas oma elu lõpu poole Lõuna-Californias.
Maren suri 2018. aasta mais 98-aastaselt. Oma elu lõpu poole kannatas ta dementsuse all.
Sündinud 17. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 17. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Nikolai Mašitšev
Aastani 2016 oli ta Venemaa kodanik.
Zdeněk Nekula
Zdeněk Nekula (sündinud 9. veebruaril 1970 Znojmos) on Tšehhi poliitik, ta on Kristlik-Demokraatlik Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei liige. Aastatel 20222–2023 oli ta Tšehhi põllumajandusminister.
Ta sündis aastal 1970 Znojmos. Aastatel 1988–1992 õppis ta Brno Põllumajandusülikooli äri- ja majandusteaduskonnas opereerimist ja majandust.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on neli last. Ta on katoliiklane.
Mehis Helme
Mehis Helme (sündinud 6. veebruaril 1955 Tallinnas) on eesti raudtee- ja sõjaajaloolane.
Elumus
Elumus (elulemus pole soovitatav) on ajavahemik, mille raskelt haige (näiteks vähihaige, HI-viirusega patsient) võib kas ravimite ja/või ravimeetodite, elundi transplantatsiooni või muude meditsiinivõtete rakendamisega juurde võita elueapikendusena võrreldes statistiliste analüüside põhjal prognoositud eluea pikkusega.
Terminit "elumus" ei kasutata üksnes surmalt juurde võidetava ajaperioodi kohta, vaid võidakse kasutada ka näiteks elundi või meditsiiniseadmete (näiteks südamerütmuri) transplantatsiooni järgse ajaperioodi märkimiseks.
Elumus on eeskätt meditsiinistatistikas kasutatav kategooria, mille väljenduses sisalduvad mitmed patsiendist mitte sõltuvad tegurid nagu haiguse diagnoosimine, ravimid, elukvaliteet jpm.
Enim seostatakse elumust elutabeliga. Vähihaigete elumuses eristatakse tegelikku ja suhtelist elumust.
Hypebeast
Hypebeast on inimene, kes kogub riideesemeid, jalanõusid ja aksessuaare ainult selle eesmärgiga, et avaldada muljet sarnase mõtteviisiga gruppidele või inimestele. Hypebeast'idele meeldib panna teisi inimesi arvama, et neil on rohkem raha kui teistel.
Hypebeast on osa urban-tänavariietuse kultuurist, kus brändid nagu Supreme, Bape, Off White ja paljud teised kajastuvad. Nende brändide peamised kandjad on trendikad teismelised ja noored täiskasvanud. Kultuur pärineb urbanistlikelt New Yorgi tänavatelt, kuid on nüüdseks levinud üle maailma.
Ajalugu
Hypebeast’i kultuur on välja kujunenud viimaste aastakümnetega ning selle alguseks peetakse 1990ndate USAd, täpsemalt New Yorki. 1970ndate lõpus ja 1980ndate alguses muutusid populaarseks igapäevarõivasteks mugavad vabaajariided ning järjest rohkem oli neid näha ka tänavapildis.
Elumus
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Überlebensrate seisuga 21.07.2014.
Hypebeast
Ajalugu
Populaarseks muutusid suured silmapaistvad logod riietel ja ihaldatuse tagasid mugavus ja eksklusiivsus samal ajal. Peagi hakkasid moemajad koostööd tegema spordibrändidega.
1980. ja 1990. aastatel jõudis igapäevariietusse aina rohkem spordirõivabrände, näiteks Nike, Adidas, FILA, Champion jms. Sellele aitas kaasa brändide koostöö nii sporditähtedega (Michael Jordan, tänu kellele domineeris Nike üle aastakümne ketsiturgu) kui ka tollase aja kuumimate hiphopi tähtedega, sealhulgas Wu-Tang Clan, 50 Cent, Mobb Deep ja Nelly. Neist mitu lõi hiljem ka enda rõivabrändi. pisi|Ühed Nike klassikalised ketsid, Air Force Ones Inimesed tahtsid järjest enam hakata kandma esemeid, mida nägid oma iidolite seljas – seda võib pidada hypebeast’i kultuuri alguseks. Näiteks hakati ringi käima Los Angeles Raidersi ja Chicago Bullsi nokamütsides, pusades ja jakkides.
Ajaga lisandus brände, mis loomisest peale keskendusidki riietele, mis võiksid huvi pakkuda hypebeast’idele. Tuntumad neist on A Bathing Ape (1993), Supreme (1994) ja Palace (2009). Hiljem on nii need brändid kui ka mitmed tuntud moemajad, näiteks Louis Vuitton, koostöös spordiriiete firmadega andnud välja erilisi, piiratud koguses ning eriti kalleid jalatseid, rõivaid ja aksessuaare.
Tänapäev
Kuna hypebeast’i brändid paiskavad uusi tooteid müüki tavabrändidega võrreldes väga väikeses koguses, näevad inimesed tohutut vaeva, et uusi esemeid soetada.
Kui ese tuleb müüki internetikeskkonnas, siis üldjuhul ei jõua inimesed piisavalt kiiresti reageerida, ja ajaga, mil trükitakse näiteks pangakaardi informatsiooni sisse, on kõik esemed juba välja müüdud. Selle tõttu kasutavad kogenumad hypebeast’id bot’e. Need on programmid, mis on tehtud spetsiaalselt selleks, et kiirendada kogu seda protsessi mitmekordselt nii, et programm täidab ise kõik vajalikud väljad vahel isegi millisekunditega, et kindlustada omale ihaldatud eseme saamine. Bot’e on kahte liiki. Üks on lihtsam “lisa ostukorvi” teenus, nagu Supreme Saint, mis on üks esimesi loodud bot’e. Teiseks on ka bot’e, millel on oma server ja mis jagavad ligipääsu inimestele, kes bot’ide arvates seda väärivad. Taoline bot on sisuliselt veebirakendus: ostja valib välja toote ning annab makse- ja tarneinformatsiooni. Bot teeb ostu eelnevalt kindlaks määratud ajal.
Kui toode pannakse müüki poes, siis on täiesti tavaline, et inimesed seisavad juba tunde varem ukse taga järjekorras, kuigi pole isegi kindel, kas nende poodi sisenemise ajaks nende ihaldatud tooteid üldse on seal alles. Lisaks ei ole üldse oluline, kui väga rõivaese meeldib – peaasi, et on selle teatud brändi toode.
Kogu see vaev, mis on nähtud toote saamiseks, päädib sellega, et eset kantakse üldjuhul vaid paar korda. Siis oodatakse, kuni toode on müügist täiesti kadunud, vahel oodatakse peale seda veel paar kuud ja seejärel paisatakse ese ise uuesti müüki, küsides selle eest kohati isegi mitmekordset hinda. See töötab eriti nende esemetega, mida oligi vaid väga piiratud koguses müügil. Kui ese on kandmata ehk deadstock, on hind kordades kõrgem.
Kanye West ja Yeezy
2013. aastal kinnitati koostöö kauaaegse hiphopi legendi Kanye Westi ja Adidase vahel ning fännid kogu maailmas rõõmustasid. Inimesed olid elevil, kuid keegi ei teadnud, mida oodata. Esimene jalats, mis sellest koostööst sündis, oli Yeezy 750 Boost toonis Light Brown ja see tuli välja 23. veebruaril 2015. Seda reklaamiti üle kogu maailma, ent väga vähestel õnnestus see ka endale saada. Jalanõusid oli võimalik saada ainult läbi Adidase mobiilirakenduse broneeringu. Light Brown oli väga piiratud väljaanne, seda tehti ainult 9000 paari ja anti välja eksklusiivselt New Yorgis. Teadete kohaselt müüdi ketsid läbi kümne minuti jooksul.
Hiljem on toodetud Yeezy 750 Boosti mitmes muuski värvitoonis. Järgmine suur asi oli Yeezy Boost 350 väljaanne. pisi|Yeezy Boost 350 Yeezy rõivastele on omane see, et need näevad välja täiesti tavalised. Need on tihti isegi katki ja augulised, makstes seejuures sadu eurosid.
Mida rohkem rõivaid ja jalanõusid toodeti, seda rohkem tugevdas Yeezy ja Adidase koostöö hypebeast’i kultuuri. See ei läinud kellelegi korda, et need nägid räbaldunud või koledad välja, kuna hypebeast’e ei huvita, mida nad kannavad, vaid keda nad kannavad.
Clarence Hill
Clarence Hill (sündinud 26. juunil 1951) on Bermuda endine poksija.
Hill võitis 1972. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Şimonile (Rumeenia). Ta oli esimene ja on siiani ainus Bermuda olümpiamedalivõitja.
Hill poksis aprillist 1980 kuni juunini 1986 elukutselisena. Ta pidas kokku 22 kohtumist, millest võitis 18 (neist 15 nokaudiga) ja kaotas 3 kohtumist (neist 1 nokaudiga) ning 1 kohtumine jäi viiki.
Hill on alates 1970. aastast kandnud eri pikkusega vabadusekaotuslikke karistusi uimastikuritegude ja röövide eest. Ta õppis vanglas selgeks puutöö ning elab praegu New Rochelle'is New Yorgi osariigis USA-s.
Tallinna Kammerteater
Tallinna Kammerteater on Tallinnas aadressil Vabriku tänav 12 tegutsev teater. Teatri asutas 2013 Indrek Taalmaa.
Limaskestaga seotud lümfikude
Limaskestaga seotud lümfikude ehk limaskestadega seotud lümfoidne kude (ka MALT-süsteem; lüh MALT, ladina textus lymphoideus adjunctus mucosae) on paljude selgroogsete loomade lümfoid(-immuun)süsteemi lümfoidkoe liik.
Limaskestaga seotud lümfikoed on limaskestaga liitunud lümfipiirkonnad, mis paiknevad paljude elundite (nagu mao-sooletrakt, kilpnääre, harknääre, kopsud, süljenäärmed, neelumandel, hingamisteed, silmasidekest ja nahk limaskestas.
Limaskestaga seotud lümfikoed võivad koosneda koondlümfifolliikulitest või ka väiksematest üksikutest lümfisõlmedest.
MALT struktuurides liiguvad lümfirakud- T- ja B-rakud, dendriitrakud ja makrofaagid. Seedekulgla koondlümfifolliikulites ka M-rakud.
Limaskestaga seotud lümfoidkoed moodustavad limaskestaimmuunsuse, millele omistatakse lümfoid(-immuun)süsteemist suuresti sõltumatu funktsioneerimine.
Limaskestaga seotud lümfikudede olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia, mutatsioonid, rakud ja molekulid ning apoptoos ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
MALT on sünnijärgselt väga madala lümfirakkude populatsiooniga.
Limaskestaga seotud lümfikudesid mõjutavad ksenobiootikumid.
Terminoloogia
Limaskestaga seotud lümfikoed liigitatakse sekundaarsete lümfikudede hulka. Nende täpsetes terminites pole kokkulepet saavutatud, kirjanduslikes allikates eristatakse järgmisi MALT-e :
MALT on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.
Patoloogia
Inimestel seostatakse MALT-süsteemiga mitmeid kroonilise põletikuga seostavaid haiguslikke seisundeid nagu ärritatud soole sündroom (intestinum irritabile) (Crohni tõbi ja haavandiline jämesoolepõletik).
MALT lümfoomide (ICD-10- C88.4) tekkega seostatakse ka mitmeid autoimmuunhaigusi, näiteks Hashimoto türeoidiiti ja Sjögreni sündroomi.
Samuti seostatakse MALT lümfoome Chlamydophila psittaci, Borrelia burgdorferi, Campylobacter jejuni, HI-viiruse ja helikobakter-infektsiooniga.
Võhamõõk
pisi|right|Ligikaudu 60 sentimeetri pikkune India elevandi võhamõõk [[Metropolitani muuseumis New Yorgis]]
Võhamõõk on sõjaelevandi võha otsa kinnitamiseks tehtud mõõk. Tavaliselt on võhamõõku kasutatud kahekaupa, nii et võhamõõk on elevandi kummagi võha küljes.
Esko Häkli
pisi Esko Antero Häkli (sündinud 30. novembril 1936) on Soome raamatukogutegelane, Helsingi Ülikooli raamatukogu (Soome Rahvusraamatukogu) direktor (1976–2001).
Suur misjonikäsk
Vitraaž kujutamas Jeesust andmas misjonikäsku oma jüngritele.|371x371px|alt=Vitraaž kujutamas Jeesust andmas misjonikäsku oma jüngritele.|pisi
Esko Häkli
19. oktoobril 1994 promoveeriti professor Esko Häkli Tallinna Ülikooli audoktoriks.
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk on ülestõusnud Jeesus Kristuse poolt antud käsk oma jüngritele levitada evangeeliumi üle kogu maailma. Kristlikus teoloogias on see õpetus, mis rõhutab Jumala teenimist, misjonitööd ja ristimist.
Esko Häkli
Teadlasena uurib ta raamatu ja trükinduse ajalugu ning nüüdisaegset võrdlevat raamatukogundust teadusraamatukogude kontekstis. Tema artikleid on ilmunud peamiselt Rootsi ja Saksamaa teadusväljaannetes.
Elu- ja töökäik
Häkli alustas oma töömeheteed praktikandina Helsingi ülikooli raamatukogus. Töötanud 1960. aastate algusest Helsingi Ülikooli Teoloogilise teaduskonna raamatukogu juhatajana, siirdus ta 1969 tagasi ülikooli raamatukokku, kus oli esialgu osakonnajuhatajana ja 1976. aastast direktor.
Häklini ajal pandi raamatukogus alus mitmetele uurimisprojektidele. Häklini ajal sai Helsingi Ülikooli raamatukogu Soome teaduslike raamatukogude võrgustiku keskuse staatuse. Rahvusraamatukogu vastutab raamatukogude IT-süsteemi ja elektroonilise raamatukogu (FinELib) hooldamise ja arendamise eest ning tegutseb riikliku kogude digiteerimiskeskusena. Ta toetas esimese ühise raamatukogusüsteemi (VTLS) kasutuselevõttu
Häkli on filosoofiadoktor (1972), Helsingi Ülikooli audoktor (1990), Kuningliku Gustav Adolfi Akadeemia (Uppsala) kirjavahetajaliige (1993), rahvusvaheliste erialaorganisatsioonide (IFLA, LIBER) juhatuse liige ja töörühma “Bibliotheca Baltica” juhataja. Ta oli ajakirja Books from Finland toimetuskolleegiumi esimees 1976–2001, Soome kirjanduse seltsi juhatuse liige 1984–1999, Sibeliuse Seltsi esimees 2002–2009.
2009. aastast on ta olnud ajakirja Nordisk Pappershistorisk Tidskrift vastutav toimetaja.
Häkli on 1976. aastast abielus magister Gunilla Häkliniga (sündinud Berglund). Esimesest abielust (1957–1976) Eeva-Liisa Viljaneniga on tal kaks last.
Langebaan
Langebaan on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas.
Suur misjonikäsk
Ajalugu
Suure misjonikäsu termin ei pärine otseselt piiblist vaid see on hiljem välja mõeldud tõlgendus Matteuse evangeeliumi 28. peatükist kristliku misjonäride misjoni õigustamiseks.
Langebaan
Langebaan asub Kaplinnast 120 kilomeetrit põhja pool, Langebaani laguuni kaldal.
Suur misjonikäsk
Ajalugu
Selle termini loojaks peetakse 17. sajandil tegutsenud luterlasest Austria parunit ja misjonäri Justinian von Welzi, kes soovis propageerida evangeelset kristlust üle maailma. Antud termini tegi kaks sajandit hiljem kuulsaks Inglise misjonär Hudson Taylor, kes Suure misjonikäsuga õigustas enda misjonit Hiina aastal 1866.
Langebaan
Langebaan on asutatud 1922. aastal. Kuni 1960. aastani asus seal vaalapüügijaam.
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk piiblis
Suure misjonikäsu aluseks on Uue testamendi Matheuse evangeeliumi 28. peatükk, mis räägib Jeesuse ülestõusmisest. Peale ülestõusmist kutsub Jeesus oma jüngrid Galileal asuvale mäele ja käsib neil teha jüngriteks ja ristida kõiki maailma rahvaid Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel. Mt 28:16-20
16 Need üksteist jüngrit läksid aga Galileasse sinna
Langebaan
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Langebaani elanikest valgeid 56,02%, värvilisi 34,74%, mustanahalisi aafriklasi 7,35%, India või Aasia päritolu inimesi 0,49% ja teisi 1,41%. Emakeeleks pidas afrikaani keelt 76,21% elanikest, inglise keelt 19,19%, koosa keelt 1,33%, sotho keelt 0,57%, suulu keelt 0,51%, tsvana keelt 0,44% ja teisi keeli 1,75%.
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk piiblis
17 Ja kui nad teda nägid, kummardasid nad teda, mõned olid aga
kahevahel.
18 Ja Jeesus astus nende juurde ja kõneles neile: „Minule on
antud kõik meelevald taevas ja maa peal.
19 Minge siis, tehke jüngriteks kõik rahvad,
ristides neid Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimesse
20 ja õpetades neid pidama kõike, mida mina olen teil
Nõmme linnapea
Nõmme linnapea oli Nõmme linnavalitsuse juht.
Mais (perekond)
Mais (Zea) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Perekonna tuntuim liik on mais (Zea mays).
Zhao Xue
300px|pisi|Zhao Xue (2008)
Nõmme linnapea
Linna staatuses oli Nõmme 1926-1940.
Zhao Xue
Zhao Xue (hiina keeles 赵雪; pinyin ' is Zhào Xuě; sündinud 6. aprillil 1985 Jinan Shis) on hiina maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008).
Zhao Xue tuli noorte maailmameistriks 1997. aastal neidude U14- ja 1999. aastal neidude U16-vanuseastmes. 2002. aastal võitis ta Goas naisjuunioride maailmameistrivõistlused. Ta on võitnud Hiina naiste malemeistrivõistlustelt kolm hõbe- (2008, 2009, 2011) ja ühe pronksmedali (2006).
Ta on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 2004. aastal MM-turniiril Elistas (64 osavõtjat) sai Zhao turniiritabelis kaheksanda asetuse. Võitis avaringis Shādī Parīdari, kuid kaotas teises ringis Elisabeth Pähtzile. 2006. aastal Jekaterinburgis kaotas Zhao avaringis Marija Kursovale. 2008. aastal Naltšikis sai Zhao turniiritabelis seitsmenda asetuse, kuid kaotas juba teises ringis Shen Yangile.
2010. aastal MM-turniiril Antakyas võitis Zhao avaringis Martha Fierrot, teises ringis Maia Tšiburdanidzet, kaheksandikfinaalis Élena Ntémpot ja veerandfinaalis Almira Skripchenkot, kuid kaotas poolfinaalis Ruan Lufeile (tulemusega 1½:2½).
2012. aastal MM-turniiril Hantõ-Mansiiskis sai Zhao turniiritabelis neljanda asetuse. Võitis avaringis Natalia Khoudgariani, teises ringis Nino Hurtsidzet ja kaheksandikfinaalis Marija Muzõtšukki, kuid kaotas veerandfinaalis Harika Dronavalliile.
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk piiblis
käskinud! Ja vaata, mina olen iga päev teie juures ajastu
Zhao Xue
2015. aastal MM-turniiril Sotšis sai Zhao turniiritabelis seitsmenda asetuse. Võitis teises ringis Salome Meliaid ja kaheksandikfinaalis Bela Hotenašvilit, kuid kaotas veerandfinaalis Natalja Pogoninale.
Suur misjonikäsk
Suur misjonikäsk piiblis
lõpuni.”
Zhao Xue
2017. aastal MM-turniiril Teheranis sai Zhao turniiritabelis kaheksanda asetuse, kuid kaotas juba teises ringis Padmini Routile. 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Carolina Lujáni, kuid kaotas teises ringis Žansaja Äbdimälikule.
Zhao Xue sai FIDE-lt 2001. aastal naiste suurmeistri ja 2008. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Valacar ja Eldacar
Valacar ja Eldacar on J. R. R. Tolkieni loodud maailma tegelased.
Valacar (1194 Kolmandal Ajastul – 1432 K. A) ja Eldacar (1255 K. A. – 1490 K. A.). Gondori kuningad, isa ja poeg, Vt. Hõimusõda, Gondori kodusõda. Valacari isa Romendacil II (1126 K. A. – 1366 K. A.) kindlustas Anduini läänekalda ja lasi ehitada Argonathi sambad. Ta lõi ka soojemad suhted põhja hõimudega, kelle juhid said tähtsateks meesteks tema vägedes. Eriti hästi sai ta läbi Vidugaviaga ning saatis oma poja Valacari ka saadikuna tema õukonda elama. Seal armus Valacar Vidumavi, Vidugavia tütresse, ja abiellus temaga. Juba Valacari eluajal põhjustas kuninga abielu naisega, kelles polnud Númenori verd ning kes suri ammu enne oma abikaasat, rahutusi. Kui Eldacar, keda lapsena tema ema sugulaste seas Vinitharyaks oli hüütud, troonile tuli, rahulolematuse ilmingud tugevnesid ja algas kodusõda. Kui teiste kuningaverd trooninõudlejate väed Eldacari ründasid, pani ta vihaselt vastu, ta võeti Osgiliathis piiramisrõngasse ja lõpuks võeti linn julmalt ära ning Eldacar pidi Põhja põgenema. Oma hõimlaste juures kogus ta uusi vägesid, sellal kui tema rivaal Castamir (Romendacil II vennapoeg) tekitas julmuse ja viletsa valitsemisega troonilt ajutiselt tõugatud kuningale üha uusi pooldajaid ka Gondori enda rahva ja ülikute hulgas. 10 aasta pärast Eldacar ründas ning Lebenninis Erui Ülepääsu juures toimus lahing, kus Eldacar tappis Castamiri kahevõitluses.
Shirubi Ikazuchi
Shirubi Ikazuchi on Eesti vokaal-elektrooniline fantaasiarikast ajaviitemuusikat loov projekt. Lavadel on projekti esindanud duo.
26. septembril 2011 avaldati 10-looline kogumikalbum "Warsoul". Plaadil on Shirubi kirjutatud lood aastatest 2009–2011 ning üks lisalugu, mis sündis koostööna Margo M. Rindemaaga. Shirubi Ikazuchi ei nimeta "Warsouli" oma debüütalbumiks, vaid peeneks demoplaadiks.
Võistlusel Eesti Laul 2011 osales ta looga "St. Cabah", millega poolfinaalist edasi ei pääsetud. Esitluskoosseisus olid Silvi Pilt ja Maarja-Liisa Eek.
Rahvaetümoloogia
Rahvaetümoloogia ehk vale etümoloogia ehk nime reinterpreteerimine on võõrsõna või kõnelejale selguseta sõna mõisteline ja häälikuline seostamine tuttava sõnaga, nt saksa Salvette → salvrätt. See on sõnakuju ebareeglipärane muutmine, mille tagajärjel saab sõna omamoodi seletuse tema osiste tähenduste kaudu.
Rahvaetümoloogia mõjul võib sõna tähendus muutuda nii, et seos laenuallikaga puudub, sel viisil võidakse sõna tõlgendada vale mõiste põhjal. Inglise keeles nimetatakse seda nähtust folk etymology ehk false etymology ja see tähendab sõna päritolu seletust, mida peetakse tõeseks, aga mis tegelikult on väär.
Tekkepõhjused
Arusaamatuid või võõrapäraseid sõnu või nimetusi on alati püütud mõtestada, saada neile selgust, muuda need läbipaistvamaks ja siduda tuntud sõnadega. Niisugust moonutamist teiste sõnade mõjul ja nendesarnaseks nimetataksegi rahvaetümoloogiaks. Rahvaetümoloogiat kui nähtust, mis arusaamatule häälikjärjendile uue tähenduse loob, põhjustab keelekasutaja keeletaju, mitte keele üldsõnavara foneetilised muutused.
Rahvaetümoloogia seni teadaolevad otsesed või kaudsed tekkepõhjused on järgnevad:
a. Sõna foneetilise kuju veidrus või võõrasus
c. Sõna kasutamise keerulisus keele leksikaalses süsteemis
d. Üldine tendents kõnelejates siduda sõnade etümoloogilised selgitused omavahel sünkrooni (keele leksikaalses süsteemis).
Kui uut või võõrast sõna esimest korda kuuldakse, püütakse seda suhestada tuttavate sõnadega. Tähendusi püütakse pakkuda ja tihti on pakkumised ajalooliselt väärad, kuid kui uut tõlgendust korratakse piisavalt tihti, muutub see keele osaks ja seda nähtust nimetataksegi rahvaetümoloogiaks ehk folk- või populaaretümoloogiaks (David Crystal, The Cambridge Encyclopedia of the English Language. Cambridge University Press, 2003)
Sageli on sõna tähendus muutunud hiljem, mitte laenamise käigus. Näiteks Viljandimaa lõunaosa elanike nimetuse mulk (< läti mulkis, mulke ‘narr, lollpea’) kohta on arvatud, et algul laenati see sõna Mulgi murdesse läti keelega sarnases tähenduses.
Tähendusmuutuste põhjused
Sõna laenatakse enamasti koos mingi uuendusega, mistõttu kultuuriuuendus ja laensõna tulevad tihti samast allikast. Laen tähistab sellisel juhul konkreetset uut objekti, kuigi doonorsõna võib olla mitmetähenduslik või tunduvalt laiema tähendusega.
Sakslaste kaudu tuntuks saanud söögiriist kahvel (murdekeeles ka kahver) omandas nimetuse alamsaksa keelest < asks gaffele ‘puust või rauast hark millegi tõstmiseks’. Eesti keeles olid suurte tõsteriistade nimetamiseks hang ja hark, niisiis laenati kahvel üksnes söögiriista nimena.
Tasub ka märkida, et kuigi enamik keeleteadlasi ja ajaloolasi nimetavad rahvaetümoloogiat valeks ja veaks, leidub ka psühholooge, kes uurivad seda kui neutraalset nähtust. Uuritavaks saavad kõnelejate assotsiatsioonid, interpretatsioonid, intuitiivsed tõlgendused ja rahvaetümoloogia roll keelte leksikaalses loomisprotsessis.
Näited eesti keelest
Eesti keeles leidub rahvaetümoloogilisi näiteid, mis on seotud võõrkeeltest pärit sõnade mugandamisega:
Näited Eesti kohanimedest
Kohanimede rahvaetümoloogiline tõlgendamine ja mugandamine on samuti sage nähtus. Eriti tihti näeb seda kohanimedega, mis on lähtunud võõrastest, kohalikust pruugist kadunud isikunimedest.
Võrreldes sellega, kui sage on olnud nimede häälikuline kohandamine, on kohanimesid aga tähenduste alusel tõlgitud väga harva. Järgnevates näidetes on küsimärgiga need kohanimed, mille tõlkimise suund ei ole täielikult selge, kuid on tõenäoline.
Tapa linna nime seostamine tapmisega on rahvaetümoloogia, millel puudub nii ajalooline kui ka keeleteaduslik alus. Tegelik seos on sõnaga tapp : tapu (tähendusega 'humal; muu vääntaim'), millega on seotud ka murdesõna tappo (tähendusega "taraga ümbritsetud haritav maa") ning võib-olla sõna tapos (tähendusega "elukoht").
Lodja küla nimi pärineb isikunimest, vrd Loddi ‹ Ludwig, mis on rahvaetümoloogiliselt asendunud sõnaga lodi : lodja.
Näiteid võõrkeeltest
Prantsuse õpetlased hakkasid 14. ja 15. sajandil sõna savoir ('teadma') kirjutama tähtedega sçavoir, kuna tekkis valearvamus, et sõna oli tuletatud ladinakeelsest sõnast scire (tähendusega 'teadma'). Tegelikult tuleneb see aga sõnast sapere ('elutark olema').
Tänapäeval on eesti keele rahvaetümoloogia seotud tihti inglise keelega: seotakse vanu sõnu, millel ajaloolist seost inglise keelega tegelikult pole, enamasti toimub see foneetika sarnasuse alusel. Sõna ukselink (tähendusega 'ukse riiv') seostatakse sõnaga link (tähendusega 'elektrooniline viide'), seos põhineb funktsiooni sarnasusel – ukselinki alla vajutades avaneb uks teise tuppa, internetilinki vajutades avaneb portaal aga jututuppa. Tegelikult tuleneb sõna link alamsaksa sõnast klinke, klenke ('ukselink, riiv').
Kasutus huumoris
Rahvaetümoloogiat seostatakse ka linnalegendidega. Paljud keeleteaduslikud eksiarvamused sarnanevad olemuselt nendega ja saavad tihti alguse humoorika sõnamänguna. Rahvaetümoloogiaga sarnasel sõnamängul põhinevat nalja nimetatakse kalambuuriks. See on nali, mis põhineb sõnade mitmetähenduslikkusel, samakõlalisusel või kõlalisel sarnasusel. Tuntud kalambuuritsejad on näiteks ajakirja Pikker rubriikidest "Verbaarium" ja "Sõnaseletusi" tuttavad autorid Andres Vanapa, Aleksander Suuman ja Jüri Paet, uuemast ajast Kivisildnik, Veiko Märka, Contra, Aapo Ilves ja Keiti Vilms.
Etümoloogilise tõesuse kontroll
Paljudel rahvastel on oma keele põhisõnavara etümoloogiasõnaraamatud, mis seletavad sõnade päritolu, sugulusseoseid ja arengulugu.
Eestikeelsete sõnade etümoloogilist tähendust saab kontrollida Eesti etümoloogiasõnaraamatust. Eesti sõnade päritolu aitab täpsustada võrdlus sarnase keelendi kasutusega sugulaskeelte ja kontaktkeelte murretes. Murrete uurimisel on abiks Murdekiiker.
Ingliskeelsete sõnade etümoloogilist tähendust saab kontrollida sõnaraamatust "Oxford English Dictionary" (internetis tasuline), veebisõnastikuna on tuntud etümoloogiaportaal Online Etymology Dictionary.
Veckalsnava
Veckalsnava on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Veckalsnava asub valla kirdeosas Bērzaune jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Jaunkalsnavast 7,5, piirkonna keskusest Madonast 19 ja Riiast 150 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Veckalsnava bussipeatus.
Küla on kujunenud endise Veckalsnava mõisa keskuse juurde. 1905. aasta revolutsiooni ajal oli sealne mõis karistussalklaste majutuskohaks. 28. novembril kogunes Veckalsnava metsa Kalsnava kalmistu juurde ligi 3000 Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei võitlejat, kes ründasid siis mõisa. Mõisas ümberpiiratud kasakad üritasid mitmel korral Stukmaņise taanduda, ent edutult. Kasakad keeldusid alistumast ja üritasid 1. detsembril Bērzaunesse jõuda, ent sellega võimaldasid nad ülestõusnutel endi selja taha pääseda, ja nende väesalk purustati. Ühtlasi põletati ka sealne mõis maha.
Lisaks mõisa varemetele asuvad külas veel Kalsnava vasallilinnuse varemed ja Kalsnava kiriku varemed. Kalsnava kiriku muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Künnapuu ümbermõõduga 4,19 ja kõrgusega 16 meetrit, Veckalsnava kalmistu elupuud, Veckalsnava allee pärnad ja Veckalsnava allee on looduskaitse all.
Vahejahuti
pisi|VahejahutiVahejahuti on mehaaniline seade, mida kasutatakse turbokompressoriga sisepõlemismootoris.
Vahejahuti jahutab turbokompressorist mootorisse minevat õhku ja seeläbi tõstab sisepõlemismootori kasutegurit. Füüsikaseaduste kohaselt õhk soojeneb kokkusurumisel ja seetõttu ruumala suureneb. Selle tulemusel mahub õhku silindrisse tunduvalt vähem. Termin 'vahejahuti' tähendab, et see jahutab õhku turbokompressori ja silindri vahel. Õhu ruumala jahutamisega vähendades tekib võimalus viia silindrisse rohkem hapnikku. See omakorda tekitab võimaluse põletada rohkem kütust ühe mootori töötakti jooksul. Mida rohkem kütust mootoris efektiivselt põletatakse, seda suurem on mootori võimsus. Samal ajal kahandab kütuse efektiivne põlemine ka kütusekulu. Kui mootoril puudub vahejahuti, siis jääb turbokompressorist tulev kuum õhk jahutamata, mis võib põhjustada detonatsiooni. Tänapäeval kasutatakse õhu vahejahuteid tehnika valdkonnas laialdaselt eesmärgiga saavutada mootori suuremat võimsust ja vähendada kütusekulu.
Tavaliselt paigaldatakse mootoris vahejahuti sinna, kus on külma õhu pealevool maksimaalne, näiteks sõiduki esiossa.
Ramuļēni
Ramuļēni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Vahejahuti
Vedelikjahutusega vahejahuti
Lisaks õhkjahutusega vahejahutile on olemas ka vedelikjahutusega vahejahuti, mis kasutab laadimisõhu jahutamiseks vedelikku. Vedelik pumbatakse läbi vahejahuti, mille tulemusel mootorisse suunatud õhu temperatuur langeb. Soojenenud vedelik juhitakse voolikute ja torude kaudu sõiduki radiaatorisse, kus vedeliku temperatuur langeb.
Hüttau
Hüttau on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas.
Ramuļēni
Ramuļēni asub Riiast 146 kilomeetri kaugusel valla lääneosas Savīte jõe kaldal. Looduskaitse all on sealne tamm ümbermõõduga 5 meetrit. Külast põhjas asub Ramuļēni mägi (182 m).
Hüttau
Hüttau asub Pongau Fritzi orus.
Ramuļēni
Aastal 2003 oli külas 4 elanikku.
Kõige taga oli hirm
"Kõige taga oli hirm: kuidas Eesti oma ajaloost ilma jäi" on Sofi Oksaneni ja Imbi Paju koostatud artiklikogumik, mis ilmus 2009. aastal.
Kogumiku artiklite autorid on teiste hulgas Aigi Rahi-Tamm, Tauno Tiusanen, Jukka Rislakki, Jüri Reinvere, Ivo Juurvee ja Anne Applebaum.