cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sigulda ordulinnus
Linnus Mõõgavendade ordu ajal 1237. aastani
1212 sügisel on esmamainitud orduvendade valmisehitatud Sigulda kastelli (de castello Sygewaldensi) seoses liivlaste ja Autine lätlaste vastuhakuga sakslastele. Tüli tõusis sellest, et orduvennad haarasid endile maavaldusi. Võitlused käisid vahelduva eduga liivlaste Sattesele linnuse ja ordu Sigulda vahel, mida liivlased ka vahepeal piirasid. Rahutused õnnestus siiski jõu, lubaduste ja ähvardustega maha suruda. Mainitud on ka provintsiaalmeister Rudolfit (Rodolf), kes võis olla Sigulda linnuse pealik. Pikka aega käidi Siguldast eestlaste ja lätlaste ülestõusukatseid maha surumas. Sealjuures on teada, et lossis hoiti järelevalve all vange.
1221 vangistasid ordusulased mõned liivlaste vanemad Turaida (Toreida) linnuse all ja hoidsid neid pärast Sigulda linnuses ahelates. Oletatakse, et tegemist oli riialaste ja kaupmeeste vandenõuga ordu ja Riia piiskopi vastu. Teiste andmete järgi kogunesid Turaida lähedale kokku Taani kuninga vastased jõud: riialased, piiskop Albertile appi tulnud Homburgi krahv Bodo koos hulga palveränduritega, liivlased ja lätlased. Ja siis tungisid neile Sigulda juures kallale taanlased (või taanlastele ustavad mõõgavennad) ja ajasid nad laiali. Tollal käis Eestimaa ristimise ja üldse kogu Vana-Liivimaa allutamise pärast avalik vaenutegevus taanlaste ja bremenlaste vahel, nii et taanlased sulgesid saksa ristisõdijatele liiklemiseks Läänemere sadamad, ning piiskop Albert oli sunnitud tunnistama end Taani kuninga alamaks. Taani kuningas Waldemar II käis sellal isiklikult igal aastal koos Lundi peapiiskopi Anders Suneseniga Liivimaa vallutamist juhtimas. Aasta hiljem sai Riia piiskop oma võimutäiuse siiski tagasi.
1223 suvel võitlesid sõjateenistuse vennad Siguldast ja Võnnust eestlaste vastu Ümera jõel. Eestlased löödi põgenema.
1224. aastat peavad mõned baltisaksa ajaloolased linnuse rajamise aastaks. Tõenäoliselt alustas ordumeister Volkwin von Naumburg zu Winterstätten (Volquin) tollal siiski suuremamahulisi ümber- või juurdeehitustöid. Linnuse külje alla tekkinud asulat on esimesena maininud Liivimaa vanem riimkroonika.
1225. aasta sügisel külastas Siguldat parasjagu Liivimaal asju korraldav paavsti legaat Modena piiskop Wilhelm, kes manitses seal rahu pidama nii liivlasi kui ka sakslasi. Linnust on iseloomustatud tugevalt kindlustatuna. Samal aastal on oletatav kihelkonnakiriku ehitamise aeg ja legaadi poolt kihelkonna asutamine.
1227, pärast Põhja-Eesti allutamist, moodustas Mõõgavendade ordu 6 pealinnuse – Riia, Võnnu, Aizkraukle, Sigulda, Viljandi ja Tallinna – juurde rüütlikonvendiga nn provintsimeistri ametikoha, kes valitses linnuse ümbruskonda.
1228 on teada foogti olemasolu.
1234 on mainitud linnuses magister (provintsiaalmeister) Alberti nime. Et Mõõgavendade ordu magister vastas oma ametikohalt Saksa ordu komtuurile, siis lasi see kinnitada linnuses suure meeskonna olemasolu, kusjuures nad järgisid ordu sätestatud ühiselureegleid.
Linnus Liivimaa ordu ajal tulirelvade ajastuni 1400
pisi|120px|vasakul|Liivimaa ordu maameistri pitsat XIII sajandist pisi|120px|vasakul|Albert II Suerbeeri pitsat, XIII sajand. Pitsati allosas on ka tekst: ESTONI
1237. aasta 12. mail liideti Mõõgavendade ordu järelejäänud liikmed Saksa orduga ja nii tekkiski viimase Liivi haru – Liivimaa ordu. Ka Sigulda linnust hakatakse Saksa ordu konvendihoone vaimus ümber ehitama.
Aastatest 1239–1432 on teada 10 linnuses elanud komtuuri.
1260 sai Sigulda komtuurist Jürgen von Eichstädtist pärast meister Burchard von Hornhauseni langemist ajutiselt 1262. aastani Liivi ordu asemeister.
1263. aasta veebruari algul tõkestasid Sigulda orduvennad ja riialased Väinasuu (Daugavgriva) kloostri juures Saare-Lääne piiskopkonnast rüüsteretkelt tagasipöörduva ja Riia poole suunduva leedulaste väe ning keskööl kuuvalguses peeti samas lahing maha. Leedulasi juhtis vürst Treniota ja nad olid hävitanud just Vana-Pärnu linna. Rünnati leedulaste laagrit kloostri kõrval, hukkus 9 orduvenda, leedulased pääsesid, kuid olid sunnitud taganema Leedusse vürsti Mindaugase linnusesse.
1271. aasta 27. augustil kirjutati Siguldas alla lepingule, millega Liivimaa ordu sai omale poole Riia Peapiiskopkonna Zemgale valdustest. Riia peapiiskoppi Albert II Suerbeeri ja toompraost Johann von Fechtenit oli kaks aastat linnusetornis vangistuses hoitud ja selle lepinguga nad ostsid omale vabaduse. Konflikt sai alguse sellest, et Suerbeer püüdis varemgi tema vastu olnud ordut oma vasalliks muuta. Selleks kutsus ta 1267. aastal Riiga stiftifoogtiks (peapiiskopi ilmaliku võimuala tegelikuks haldajaks) mõjuka Schwerini krahvi poja Gunzelini, kuid ordu vangistas peapiiskopi ja plaan ei realiseerunud. Ka hiljem hoiti Sigulda linnuse tornis vangistuses orduvastaseid tähtsaid isikuid: toompraost Johann II Fechtenit, samuti Johann III.
1316. aasta 23. aprillil sõlmiti linnuses nn Sigulda vandenõu, milles moodustati liit Liivimaa ordu, Riia toomkapiitli ja peapiiskopi vasallide vahel ja mis oli suunatud peapiiskop Friedrich von Pernsteini vastu. Viimane ei tunnustanud ordu ülemvõimu Vana-Liivimaal ja kaebas Rooma paavstile. 1322 tunnistas paavst kokkuleppe õigustühiseks, kuid Pernstein ei omanud siis enam reaalset ilmalikku võimu.
pisi|Suurvürst Algirdas 1364, joonistus enne 1758. aastat
1344. aasta veebruaris, pärast Jüriöö ülestõusu mahasurumist Põhja-Eestis, liikus orduvägi karistusretkele Saaremaale. Seal rünnati hilisemas Karja kihelkonnas asunud muinaslinnust, kus meister Dreilebeni väes osalesid ka ordurüütlid Siguldast. Esirinnas tungis lipuga linnusesse Sigulda kumpan (asepealik) Arnold von Herike. Noorem riimkroonika jutustab, et kuigi Arnoldil torgati käsi läbi, ei jätnud ta lippu, vaid tungis ühes teistega sisse.
1345, meister Burchard von Dreilebeni ajal, kui viimane oli hõivatud mässavate saarlaste rahustamisega, tungisid leedulased suurvürst Algirdase juhtimisel Semgallia (Zemgale) kaudu Liivimaale ja jõudsid oma rüüsteretkedega Siguldasse ja sealt edasi Valga ja Karksi ümbrusse. Linnust ei vallutatud. Siguldast viisid leedulased vangidena minema ligi 260 meest ja Riia maakonnast üle tuhande inimese. Teistel andmetel leedulased siiski hõivasid linnuse. Sealjuures pöördus üks liivlane suurvürsti poole ja pakkus liivlaste abi ordumeistri ja kõigi sakslaste maalt minemakihutamiseks. Algirdas vastas mehele, et sina siin mingiks kuningaks küll ei saa, ja käskis mehel pea maha raiuda. Liivlase mälestuseks on tänapäeval peaväravatorni kõrvale asetatud puust mehekuju.
1368 ja 1369 juhtis maamarssal sõjameestega Sigulda, Aizkraukle, Räisaku (Rezekne), Vana-Väina (Daugavpils) linnusest ja elanikega Võnnust (Cesis) mitut sõjaretke Venemaale, kuni Voronežini välja. 1370 tungis maamarssal Leetu.
XIV sajandil tekkis linnuse külje alla asula, mis tõenäoliselt oli valdavalt puithoonetega.
Linnus tulirelvade ajastust Liivi sõjani 1558
1400, umbes selleks ajaks jõudsid põhjalikumad linnuse väljaehitustööd lõpule, valmis sai ka suur I eeslinnuse peaväravatorn. Järgmistel aastakümnetel tuli linnust kohandada ümber tulirelvade ajastuks. Väga põhjalikult seda ei tehtud: tugevdati küll valle, konvendihoone haavatavamale küljele vastu I eeslinnust ja kirdevallikraavi rajati zwingeritaoline lisakaitsemüür, rajati laskeavasid ja linnamüürile paar väikest torni, kuid erinevalt Võnnust võimast tulirelvadele kohandatud ümarat suurtükitorni näiteks maapoolsesse külge ei rajatud.
pisi|Rüütli Gilbert de Lannoy kujutis 1429. aastast 1413. aasta sügisel reisis flandria rüütel Gilbert de Lannoy Riiast Sigulda (Zeghevalde) kaudu Eestisse ja 1414 talvel tagasi tulles Sigulda – Koknese – Vana-Väina kaudu Leetu. Mõlemal korral külastas ta Siguldas maamarssalit, et talle austust avaldada ja saada nn "reisipassi" ehk turbekirja (saufconduit).
Aastatel 1422–1599 on maamarssali alluvuses olnud 12 foogti ja muid ametnikke.
1432 on mainitud Siguldat, kui ordu maamarssali (sõjavägede ülemjuhataja) residentsi.
1434. aastal on esimest korda asulast (Hakelwerk) kirjutatud, see asus II eeslinnuses ja oli müüriga ümbritsetud. Samal aastal on Mustpeade vennaskond pidanud Sigulda lähedal suurel teeristil kõrtsi.
1442 läänistati ordumeister Heidenreich Vincke von Overbergi poolt Sigulda kaupmehele Johann Reckzendorffile Sigulda aleviku külje all (in vico Segewoldensi) välja maad, mille eest maksu tasuda tuli tal pipraga. Renditavate maade alla kuulus ka kunagine muinasaja liivlaste Sattesele linnus (Lieffse bergk, montem item Liffen).
1451. aasta revisjoni järgi oli Siguldas 12 rüütelvenda, 3 preestervenda, 3 ilmikvenda, varustusest 10 turvist ja 12 sõjaratsut. Sigulda komtuurile allus ka Räisaku foogtilinnus. Saksa ordu visitatsioonid toimusid ka 1442 ja 1488. Visitatsiooniprotokollis on konvendi liikmena nimetatud Rotger Freitagi, hilisema suure aadlisuguvõsa liiget.
1483 on esmamainitud ürikutes kihelkonnakirikut.
pisi|Gotthard Kettler 1565. aasta paiku. Repro XIX sajandist, Julius Döring (1818–1898)
1555–1556 oli maamarssalil Siguldas käsutada 40 ratsanikku.
1556 aasta algul lahvatas Vana-Liivimaal koadjuutorivaenus, millega Riia peapiiskop markkrahv Wilhelm, Preisi hertsog Albrecht ja Liivimaa ordu maamarssal Jasper von Münster pidasid salanõu orduriigi sekulariseerimiseks, tahtes tuua Liivimaale valitsema Mecklenburgi hertsogi Christophi. Tagala kindlustamiseks oli asjasse pühendatud ka Poola kuningas Zygmunt II August. Plaani õnnestumiseks pidi ordumeistriks saama Munster. Ordumeister Heinrich von Galen sai aga asjast teada ja Volmarisse kutsutud ordukäsknikud valisid asemeistriks hoopis Viljandi komtuuri Wilhelm Fürstenbergi. Kroonik teatab, et Münster läks vihaselt Volmarist ära oma linnusesse Siguldas ja saatis sealt kirja peapiiskop Wilhelmile, milles andis teada toimunust.
Peapiiskop Wilhelm aga jätkas õõnestustegevust, kuid kogu vandenõulaste kirjavahetus langes ordumeistri kätte. Kavandatav "sõjaväeline riigipööre" tuli detailideni ilmsiks ja ordukäsknikud otsustasid Munsteri maalt välja kihutada. Munster siiski kuulis sellest ja otsustas Siguldast igaks juhuks mere lähedal asuvasse Väinasuu (Daugavgrīva) linnusesse põgeneda. Sinna teda aga ordumeistri korraldusel sisse ei lastud, samuti jäid suletuks Asseradeni (Aizkraukle) linnuse väravad. Lõpuks jõudis Münster peapiiskopi Koknese linnusesse. Ilmselt ei pidanud Münster Siguldat väga kaua kaitstavaks linnuseks, samuti oli oht, et ta seal lihtsalt omade poolt kinni võetaks ja ordumeistrile välja antaks. Samuti peeti Väinasuu ja Asseradeni linnuseid Siguldast tugevamateks. Juuni keskpaiku 1556 ründas Sigulda linnusekomtuur ootamatult lähedalasuvat piiskopi toomkapiitli Krimulda linnust ja rüüstas selle paljaks.
Linnus Liivi sõja ajal 1558–1582
pisi|120px|vasakul|Rzeczypospolita vapp
1559 veebruari paiku jõudsid venelaste rüüsteretked ka Turaida, Krimulda ja Sigulda kanti. Venelased tulid umbes 10 000-mehelise väega Riia Peapiiskopkonna lätlaste aladelt ja suundusid Adaži kaudu Riia poole. Siguldas põletasid nad maha hobusetalli, mis võis asuda nõrgemalt kaitstavas II eeslinnuses.
1560 aprillis Riia maapäeval moodustati uuesti Sigulda komtuurkond ja vanasse maamarssali pealossi määrati ametisse endine Vana-Väina (Daugavpils) komtuur Jürgen von Brabecke. Viimane maamarssal ja Sigulda komtuur Philip Schall von Bell võeti koos paljude teiste kõrgete orduametnikega venelaste ülekaalukate jõudude poolt Härgmäe lähedal toimunud lahingus vangi, viidi Moskvasse ja hiljem tapeti seal.
1561 hilissügisel andis ordumeister Gotthard Kettler Poola kuningale üle Sigulda, Daugavgriva, Ropaži, Adaži, Salaspilsi jmt. linnused. Liivi orduriik lõpetas eksisteerimise.
1562 sai linnusest poola staarosti asukoht. Samal aastal vallutasid ja põletasid Vene väed maha 8 linnust Vana-Liivimaal, sealhulgas Sigulda.
pisi|[[Jakob De la Gardie 1652. aastal]]
Vox populi vox Dei
vox populi vox Dei (kasutusel ka lühem fraas vox populi) on ladinakeelne fraas, mis sõna-sõnalt tõlgituna on "rahva hääl (on) jumala hääl". Fraas tähendab seda, et rahva hääl on ülim seadus, s.t tuleb kuulata seda, mida mingis asjas arvab enamik rahvast, inimestest.
Sigulda ordulinnus
Linnus Poola ja Rootsi valitsusajal kuni XVII sajandi lõpuni
pisi|Rootsi riigihoidja [[Gabriel Gustafsson Oxenstierna, Johan Henric Strömeri litograafia, 1849]]
1577 põletasid vene väed maha II eeslinnuses asuva lossi majandusmõisa ja linnakese.
1590 tegid poolakad linnusele uue revisjoni. XVI sajandi lõpuks remontisid poolakad linnuse.
1601. aasta kevadel hõivas linnuse poolakatelt rootsi kolonel H. Liven. Juunis, pärast võitu rootslaste üle Koknese all hõivasid poolakad uuesti Ergli, Krimulda, Sigulda, Lielstraupe ja palju teisi Liivimaa-keskmaa linnuseid, mis seisid enamjaolt tühjadena. Lahkudes olla rootslased Siguldat tublisti lõhkunud. Poola-Rootsi sõdades 1621. aastani nii linnus kui ka linnake laastati.
1610. aasta oktoobris rüüstasid Tallinnast tulnud viis lipkonda rootsi ratsa- ja jalamehi vastuseks poolakate retkele Koluvere ja Tallinna alla Asti (Burtnieki), Lemsalu ja Sigulda ümbruses.
1613 oli Sigulda Püha Bartolomaeuse kirik lagunenud seisundis, ilma õpetajata, lossile kuulunud 80 talust olid vaid pooled asustatud.
1621 rentis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sigulda linnuse koos lossilääniga Liivimaa kindralkubernerile feldmarssal Jakob De la Gardiele, kes seal ka mõnda aega elas.
pisi|120px|vasakul|Oxenstiernade vapp, mis pärineb juba XIII–XIV sajandist
1624 tegid rootslased revisjoni, milles märgiti, et linnus on tühi ja purustatud seisus ning elamiskõlbulik on ainult seesama kuberneri puidust eluase.
1625 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sigulda lossilääni, millesse kuulusid tollal ka Neu-Kempenhofi ja Paltemari mõisad, Rootsi riigihoidjale Gabriel Gustafsson Oxenstiernale. Reduktsiooniga võttis riik valdused jälle tagasi. Lossilääni omandis oli varem ka Nandelstädtshof (enne Kunal – võimalik väike vasallilinnus), mille juurde kuulusid ka Sigulda aleviku põllumaad ja mis 1579 oli välja läänistatud George Lowle. Rootsi aja lõpul liideti see Sigulda mõisaga.
1630 elas lossi külje all paiknevas asulas vaid 5 perekonda.
Ferenc Molnár
Ferenc Molnár (sünninimi Ferenc Neumann; 12. jaanuar 1878 Budapest – 1. aprill 1952 New York) oli ungari kirjanik, dramaturg ja ajakirjanik.
Sigulda ordulinnus
Linnus Poola ja Rootsi valitsusajal kuni XVII sajandi lõpuni
1680ndatel koostasid rootslased linnuse plaani ja kaasajastamise projekti, kuid midagi ehitama hakata ei jõutud. Põhjasõjas sai linnus suuri purustusi, pärast see hüljati ja vanadest plaanidest loobuti.
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
pisi|[[Peter von Lacy, XVIII sajand]] pisi|Vaade loodest nn Koiva torni poolt I eeslinnuse hoovile ja peaväravatornile. I eeslinnuse kaitsemüür ja sinna vastu toetunud majandushooned on "koristatud". Brotze, 1794. aasta pisi|Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane George von Browne, XVIII sajand pisi|120px|vasakul|Borchide perekonna vapp pisi|Krahv [[Michael Johann von der Borch, maalinud Ludwig Guttenbrunn, Tretjakovi galerii, Moskva]]
Ferenc Molnár
Elulugu
Ferenc Molnár sündis 1878. aastal Budapestis Ernő päeval. Tema vanemad olid kõrgema keskklassi juudid, jõukad ja edukad. Isa Mór Neumann – sündinud Szécsény linnas – töötas tuntud ja tunnustatud gastroenteroloogina. Ema Jozefa Wallfisch – pärit Békésist – oli samuti haritud naine, kes oli eriti kiindunud kunsti ja kirjandusse. Perel oli kodus suur raamatukogu, mis oli sel ajal ebatavaline.
Sigulda ordulinnus
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
1700–1721, Põhjasõja ajal muutus Sigulda linnus lõplikult varemeteks. XVIII ja XIX sajandil kasutati linnuseala eelkõige mõisale kuuluva romantilise varemetepargina.
1737 annetas vene keisrinna Anna Sigulda kindralfeldmarssal krahv Peter von Lacyle, kellelt see läks 1761 õe abielu kaudu edasi kindral krahv George Brownele.
1771 J. C. Brotze kollektsioonist pärineval pildil on pealinnuse ja I eeslinnuse müürid veel märkimisväärselt säilinud. I eeslinnus on veel peaaegu täies kõrguses alles, isegi sakmelist müüririnnatist on näha. Pealinnus on rohkem purunenud, eriti selle idanurk, kirdetiib ja kagutiiva parempoolne osa, samuti on hävinud põhjanurgas asunud valdustorn. Ilmselt on Põhjasõjas suurtükituli olnud koondatud eelkõige pealinnuse hävitamisele.
Ferenc Molnár
Elulugu
Isa Mor Neumann esindas äärmist rangust, kuid talle vastukaaluks oli ema Jozefa väga õrn, leebe ja lahke – öeldakse, et emalt kandusid need iseloomujooned edasi ka pojale. Lisaks Ferencile oli peres tütar Erzsébet (esimene poeg László suri aasta enne Ferenci sündi). Mõlemat kasvatasid suurema osa ajast lapsehoidjad ning kodus käisid tuutorid, kes lapsi juba varases eas õpetasid.
Sigulda ordulinnus
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
1783 sai naise Eleonora kaasavarana saadud Sigulda omanikuks krahv Michael Johann von der Borch (Borg). XVIII sajandi lõpus ehitati II eeslinnuse territooriumile puidust härrastemaja.
1794 Johann Christoph Brotze joonistatud piltidel on linnusest 23 aasta möödudes juba palju vähem alles. I eeslinnuse müüridest seisavad veel ainult kohatised lõigud, ka pealinnusest on alles umbes samapalju, kui tänapäeval. I eeslinnuse õue kujutavalt pildilt jääb koguni mulje, et varemeid on lammutatud ja koristatud. Ilmselt on see materjal läinud mõisa majandushoonete laiendamiseks.
1850. aastatel organiseeris tollane Sigulda omanik krahv Alexander von der Borch I eeslinnuses konvendihoone peavärava ja sellega külgnevate ruumide juures väljakaevamisi.
1857 suvel külastas Siguldat kunstnik Julius Döring (Dehring), kellele avaldas muljet Malta risti kujutis linnusekiriku ülaseinas ja kes kasutas seda hiljem oma reisiillustratsioonides.
Ferenc Molnár
Elulugu
Ilukirjandust kirjutama hakkas ta 1896. aastal. 1887. aastal astus Molnár kalvinistlikku keskkooli Református Gimnázium. Seal alustas ta 14-aastaselt kaasajakirjaniku tööd õpilasajalehes ning tegi ka esimesed näidendikatsetused. Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1895. aastal õppis ta Budapestis õigusteadust. Üliõpilasena hakkas Molnár kaastööd tegema ajalehele Budapesti Napló.
Peagi muutis Ferenc Neumann oma saksapärase perekonnanime ungaripäraseks, rõhutamaks tegelikku päritolu. 1896. aastal saatis isa ta Genfi, kus ta õppis Genfi ülikoolis, mille lõpetas juristina. Seal pühendas Molnár end kirjutamisele tõsisemalt kui kunagi varem. Sageli saatis ta ka koju Budapesti ajalehtedele ettekandeid, jutustusi, ülevaateid, mis olid väga elavad ja ilmekad. 1898. aastal suri ta ema Jozefa Wallfisch ja 1908. aastal suri ka isa Mor Neumann.
Sigulda ordulinnus
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
1867 müüriti I eeslinnuse peaväravatorni, seina väravaava kohale Borchide perekonna vapp. Sellal varemeid ka veidi korrastati: toestati kontraforssidega seinu ja ehitati kaks pseudogooti stiilis võlvkaart.
Ferenc Molnár
Elulugu
Esimeses maailmasõjas oli Molnár aastatel 1914–1915 rindekorrespondent. 1916. aastal ilmusid tema reportaažid raamatuna "Egy haditudósító naplója" ("Sõjakorrespondendi päevik"). Seda kirjeldatakse kui südamlikku teost, kus keset sõjakoledusi ometi leidub inimlikku headust ja solidaarsust. Mõned neist kirjutistest ilmusid ka The New York Timesis, ehkki Ungari kuulus sõjaliselt vastasliidu vaenlaste hulka.
Sigulda ordulinnus
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
pisi|Vürst [[Nikolai Dmitrievitš Kropotkin 1901. aastal]]
Steffi Pähn
Steffi Pähn (sündinud 21. veebruaril 1995 ) on eesti näitleja.
Sigulda ordulinnus
Linnus Põhjasõjast XX sajandini
1878–1881 ehitas perekond Borch II eeslinnuse territooriumile uue kivist mõisalossi. Ehituse tarbeks võeti kive ka linnusemüüridest.
Steffi Pähn
Ta lõpetas aastal 2014 Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriklassi ja 2018. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (28. lend, kursuse juhendajad Anne Türnpu ja Mart Koldits).
Ferenc Molnár
Elulugu
1922. aastal abiellus Molnár ooperilaulja Sári Fedákiga. Paar elas 1925. aastani Ungaris, seejärel abielu lahutati. Hiljem hakkas naine natsionaalsotsialiste pooldama ning pidi sellepärast pärast sõda lühikest aega vanglakaristust kandma. Molnár kolis Saksamaale, kus elas kümmekond aastat ühes õdusas hotellis. Tollest perioodist pärineb kirjaniku huvitavamaid teoseid. 1926. aastal abiellus Molnár Lili Darvasega, kes oli menukas ungari-ameerika näitleja.
Sigulda ordulinnus
Linnusevaremed XX sajandi algusest tänapäevani
1905. (1898) kuni 1922. aasta agraarreformini kuulusid mõis ja linnusevaremed Liivimaa ja Kuramaa asekuberneri ja riiginõuniku vürst Nikolai Kropotkini perekonnale. Vürst lõi oma tegevusega Siguldasse kuurordi, mida hakati kutsuma "Liivimaa Šveitsiks". 1934. aastal asus uues lossis Läti Ajakirjandusselts.
Ferenc Molnár
Elulugu
Pärast anšlussi, 1938. aasta teisel poolel, lendas Molnár Ameerika Ühendriikidesse, põgenedes juutide tagakiusamise eest. Uuel kodumaal võeti teda meisterliku loomingu eest väga hästi vastu, eriti kiideti kirjaniku teatraalset tehnikat. Ta peatus kaua New York Plaza hotelli sviidis, jätkates kirjutamist. Kommunismiperioodil Ungaris tema näidendeid ei mängitud ning inglise keelt Molnár suurt ei osanud – see tingis kirjaniku kasvava isolatsiooni.
Steffi Pähn
Ta on vahetusüliõpilasena õppinud Tampere Ülikoolis (2017) ja Londonis Rose Brufordi Kolledžis (2016).
Sigulda ordulinnus
Linnusevaremed XX sajandi algusest tänapäevani
1922 leidis saksa Läänemereprovintside uurija Karl Woldemar von Löwis of Menar Stockholmi arhiivist XVII sajandist pärineva Sigulda linnuse moodsaks kindluseks ümberehitamise plaani. 1930ndatel uuris linnusevaremeid ka kunstiajaloolane Armin Tuulse.
1944 septembris jooksid linnusevaremete lähedalt läbi saksa Wehrmachti eesliinipositsioonid, mis pidid katma Eestist taganevaid saksa väeosi Nõukogude Punaarmee löökide eest.
Pärast II maailmasõda oli linnusevaremete seisukord kriitiline.
Ferenc Molnár
Elulugu
Ferenc Molnári närvisüsteemi seisund hakkas halvenema. 1947. aastast tajus ta ainsa toetajana abikaasa Lilit. Kutse oma 70. sünnipäevaks Ungarisse naasta lükkas kirjanik tagasi. Ebausklikus teadmises, et testamendi koostamine lühendab eluiga, jäi see tal tegemata.
Ian Curtis
Ian Kevin Curtis (15. juuli 1956 – 18. mai 1980) oli inglise muusik, post-punk ansambli Joy Division solist ja laulusõnade kirjutaja. Ta oli tuntud bassbaritonis laulmise, neurootilise tantsustiili ja kõledate, ängistavate laulusõnade poolest.
Ian Curtis poos end üles vaid 23-aastaselt, õhtul enne Joy Divisioni plaanitud kontserditurneed Ühendriikides ja Kanadas.
Aastal 2007 valmis Ian Curtisest eluloofilm "Enesekaotus" ("Control").
Austraalia Tööpartei
Austraalia Tööpartei (Australian Labor Party, ALP) on Austraalia vasaktsentristlik erakond ja on üks kahest Austraalia suurimast erakonnast.
ALP on föderaalne partei, millel on harud kõigis osariikides ja territooriumitel. Seisuga november 2022 moodustas erakond Austraalia föderaalse valitsuse ning oli valitsuses kõigis Austraalia osariikides ja territooriumitel peale Uus-Lõuna-Walesi ja Tasmaania. Partei asutati föderaalse parteina 8. mail 1901 Melbourne'is ning see on Austraalia vanim erakond.
Erakond sai föderaalseks parteiks 1901. aastal ning selle eelkäijateks loetakse Queenslandis, Victorias, Lõuna-Austraalias ja Uus-Lõuna-Walesis loodud tööerakondi. Austraalia ajaloo jooksul on riigil olnud 13 Tööparteisse kuuluvat peaministrit ja 10 perioodi, mille vältel on Tööpartei riiki valitsenud.
Sigulda ordulinnus
Linnusevaremed XX sajandi algusest tänapäevani
1962 konserveeriti põhjalikult eeslinnuse väravatorni, kümme aastat hiljem restaureeriti ka kabeli ja kapiitlisaali müüre.
1967–1968 ja 1973–1976 mõõdistati Sigulda linnuse varemeid arhitekt Tatjana Vitola juhendamisel ja koostati kabeli ja konvendihoone müüride konserveerimise ja restaureerimise projekt. Uuriti ja mõõdeti ehituspõhiplaani, faassaade ja seinadetaile. Ajaloolise õiendi koostas 1976. aastal Rudolfs Širants. Samaaegselt viidi läbi ka osalised konserveerimis- ja restaureerimistööd. Ka 1980. ja 1990. aastatel Vitola juhtimisel tööd jätkusid.
1987–1988 tehti arheoloogilisi väljakaevamisi pealinnuse loodeosas Normunds Treija juhatusel. Uurimine jätkus ka 1997 ja 2000. aastatel väravatorni kõrval Janis Ciglise käe all arheoloogilistel eesmärkidel.
1998, 18. detsembrist on ametlikult tegemist rahvusliku arhitektuurimälestisega nr 6709.
2007 tähistati Sigulda-Turaida-Krimulda piirkonna 800. aastapäeva näitusega "Sateseles zelts" ja kontserdiga. Ajaarvestuse aluseks võeti linnuse ehituse algusaasta.
2011 ja 2012 viidi ellu Euroopa Liidu kaasrahastatud projekt "Sigulda lossivaremete rekonstrueerimine ja turismi taristu tootearendus", mille käigus avati turistidele Põhja- ja Lõunatorn ning müürikäigud ja rajati puidust galerii, et võimaldada külastajatele nautida vaateid Koiva jõe orule. Rekonstrueerimise tehniline projekt koostati arhitekt Ināra Caunīte büroos. Projekti abikõlblikest kuludest kaeti 83,79% Euroopa Regionaalarengu Fondi rahast, 3% riigieelarve toetusest ning 13,21% maksis Sigulda omavalitsus.
Ehitus
Linnus asetseb 400 m lääne pool voolava Koiva jõe ürgoru kaldaneemikul, mida piiravad edela ja kirdeküljest loode–kagusuunalised väiksemad orud. Edelapoolses lookleb Gaujas iela maantee 43 m linnusest madalamal, Koiva jõest jääb linnuseõu 56 m kõrgemale.
Ole Gunnar Solskjær
pisi|Ole Gunnar Solskjær (2011) pisi|Solskjær 1996. aastal [[Molde FK|Molde särgis]] Ole Gunnar Solskjær (sündinud 26. veebruaril 1973 Kristiansundis) on Norra jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Tema mängupositsioon mängijana oli ründaja.
Sigulda ordulinnus
Ehitus
Sigulda linnusest 500 m läände jäi ordu ja peapiiskopkonna vaheline piir – Koiva jõgi. Siguldast otsejoones põhja poole üle jõe jäi tähtis peapiiskopi linnus Turaida ja 1 km lääneloodesse selle abilinnus – peapiiskopkonna toomkapiitli Kremoni (Krimulda).
Otstarbe järgi liigitub Sigulda suurte teetõkkelinnuste hulka, mis kaitses ja kontrollis mere suunast sisemaa poole kulgevat tähtsat Koiva jõe veeteed ja Riia–Pihkva sõjatee ning Sigulda–Lielvarde maantee risti. Ka oli ilmselt tollal olemas ülekäigukoht Sigulda külje all üle Koiva jõe Riia Peapiiskopkonna liivlaste aladele Krimuldasse ja Turaidasse. Samuti kaitses suurlinnus strateegilises plaanis u 20 km laiuse ja 100 km pika Liivimaa ordu nn Koiva koridori lõunapoolset, Koiva jõe äärset külge.
Ole Gunnar Solskjær
2009. aastal pälvis ta Peer Gynti auhinna.
Sigulda ordulinnus
Ehitus
Ehituskonstruktsiooniliselt oli lõpptulemusena tegemist künka looduslikku kuju järgiva osaliselt mantelringmüüriga äralõikelinnusega, mille sees oli suletud kloostrihoonestust meenutav pealinnus.
I ehitusperiood Mõõgavendade ajal
pisi|Vaade Krimulda linnusevaremete kõrvalt üle jõe Sigulda poole, Brotze 1794. aasta
Algselt oli tegemist reeglipärase kastelliga (castellum), mille ehitusstiil tulenes Holmi ja Riia I ordulinnuse omast ja sarnanes nendega ning mida ümbritses tunduvalt nõrgem eeslinnus. Kohe algkavatises on eeslinnuse kaitsemüüris olnud eenduv loodetorn, väravatorni asemel on arvatavasti paiknenud müüris lihtsalt väravaava. XIII sajandi algkastelli peaaegu ruudukujulisest rajatisest on säilinud hoonetiiva üks kelder mõõtudega 10×9,5 m ja 3 m paksused hoolikalt töödeldud lubjakivist vundamendimüürid. Suure keldri massiivsed võlvid toetusid romaani stiilis jämedale keskpiilarile. Kõik need ehitised on Läti Ülikoolis tehtud lubimördi koostise analüüside põhjal rajatud üheaegselt. Hilisema konvendihoone väljapuhastatud müüris, mis oli laotud mõõgavendade kastelli müüri peale, oli säilinud algse kaitsekäigu (Wehrgang) profiil. Lühike ehitusaeg laseb arvata, et suur osa hooneid eeslinnuses oli puidust või vahvärkhooned.
Tuulse uurimus
Teadaolevate ajalooliste sündmuste valguses ei ole mingit kahtlust, et ordu juba kohe linnuse rajamise algul XIII sajandil püstitas Siguldasse kivilinnuse. Tänini säilinud linnusevaremetes leidub kõigile ümberehitustele vaatamata veel üksikuid müüride koostisosi, mis veel vanast põhiplaanist pärinevad. Märkimisväärne on ülejäänud müüritisest oma paksusega, mis on üle 3 meetri, eristuv kabelialuse ruumi kirdesein. See müür ei tohiks ühelgi juhul hilisemate säilinud müüridega seotud olla. Juba kivitahumistehnika ja erakordne paksus näitavad, et see peab palju vanemast ajast pärinema.
Ferenc Molnár
Elulugu
Ferenc Molnár suri 2. aprillil 1952 New Yorgis. Tema hauaplaadil seisab lause: "Sa ainult magad praegu, Liliom."
Manat
Manat on kahe rahaühiku nimetus:
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär mängijana
Mängijakarjääri alustas ta kodumaal Clausenengenis. 1995. aastal liitus ta Norra kõrgliiga klubiga Molde. 1995. aasta hooajal lõi ta Norra liigas 20 väravat, millega oli parima väravaküti arvestuses kolmandal kohal. Sama edukalt alustas ta ka 1996. aasta hooaega, kui 12 esimese mänguga 11 väravat.
1996. aasta juulis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester United. Esimesel hooajal 1996–97 lõi ta Premier League'is 18 väravat ja tuli klubiga Inglismaa meistriks. Manchester Unitedis mängis ta kuni 2007. aastani ja tuli sel ajal Inglismaa meistriks kokku kuuel korral. Lisaks võitis ta kaks korda Inglismaa karika, kaks korda Inglismaa superkarika ja korra UEFA Meistrite Liiga. Individuaalselt oli Solskjæri edukaim hooaeg 2001–02, kui ta lõi 25 väravat, sealhulgas 17 väravat liigas.
Ta oli tuntud mängijana, kes lõi olulisi väravaid pärast vahetusest sekkumist. Näiteks lõi ta 1999. aasta Meistrite Liiga finaalis Müncheni Bayerni vastu kolmandal minutil Manchester Unitedi võiduvärava ja 6. veebruaril 1999 Premier League'i mängus Nottingham Foresti vastu neli väravat pärast seda, kui oli 72. minutil vahetusest mängu sekkunud.
Ferenc Molnár
Looming
Ferenc Molnári loominguline tippaeg jäi kahe sõja vahele. Eriti viljakas oli ta näitekirjanikuna, teada on 42 tema näidendit. Neis on kombineeritud realismi ja romantismi, künismi ja sentimentalismi. Varasemad teosed annavad tunnistust, et ungarlast on mõjutanud austria dramaturg Arthur Schnitzler.
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär mängijana
Hooajad 2003–04, 2004–05 ja 2005–06 pidi ta põlvevigastuse tõttu praktiliselt vahele jätma. Tema karjääri viimaseks hooajaks jäi hooaeg 2006–07, kui ta lõi liigas seitse väravat ja tuli kuuendat korda Inglismaa meistriks.
Ferenc Molnár
Looming
1898. aastal, rännates Prantsusmaal ringi, valmis kirjaniku esimene romaan, "Magdolna és egyéb elbeszélések". Jõudnud taas kodumaale ja asunud tööle ajakirjanikuna, ilmus tal 1900. aastal romaan "Az éhes város". Järgmisel aastal esietendus Ferenc Molnári esimene näidend "A doktor úr". Edaspidi ilmus temalt aastas vähemalt üks raamat. Rahvas armastas tema sarmi, nutikust ja tögamismeelt.
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär mängijana
Solskjær mängis Norra jalgpallikoondises aastatel 1995–2007 kokku 67 korda ja lõi 23 väravat. Koondisedebüüdi tegi ta 26. novembril 1995 sõprusmängus Jamaica vastu ja lõi selles mängus ka oma koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Norra koondisse 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ferenc Molnár
Looming
Molnári esimesed näidendid olid enamjaolt komöödiad, "A doktor úr" (1902) kõrval näiteks ka "Józsi" (1904). Suurt tähelepanu pälvis tema 1907. aasta romaan "A Pál utcai fiúk" – "Pál-tänava poisid", mis on Eestiski Ferenc Molnári tõenäoliselt tuntuim teos. Sama aasta loomingust andis palju kõneainet ka tema näidend "Az ördög" (1907), mille peaidee tulenes Johann Wolfgang von Goethe teosest "Faust". Näidend käsitles abielutruudusetuse teemat. Ungari tolle aja parimale näitlejannale kirjutatud teos tõi talle kahenädalase vanglakaristuse. Nimelt muutus näitleja abikaasa armukadedaks ning kutsus Molnári duellile, mis lõppes viimase arestiga.
Ilja Nikulin
Ilja Vladimirovitš Nikulin (vene keeles Илья Владимирович Никулин; sündinud 12. märtsil 1982 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kaitsja.
Kasha Nabagesera
pisi|Kasha Nabagesera (2017) Kasha Jacqueline Nabagesera (ka Jacqueline Kasha; sündinud 1980) on Uganda inimõiguste ja LGBT-aktivist. Ta on LGBT-organisatsiooni Freedom & Roam Uganda (FARUG) asutaja ja tegevjuht. 2011. aastal pälvis ta Martin Ennalsi auhinna inimõiguste kaitsjatele.
Ilja Nikulin
Nikulin alustas Moskva Dinamos karjääri 2000. aastal. Samal aastal valiti ta NHL-i draft'is Atlanta Thrashersi poolt 31. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas pole ta oma karjääri jooksul kunagi mänginud.
Sigulda ordulinnus
Tuulse uurimus
See ristkülikukujuliste tahutud kividega müür moodustab lossiplaanil ruuduga sarnanevas sisehoovis ühe külje. Teiste hoovikülgede müürid on maapinnaga ühetasaseks kulunud, nii et nende ehitusstiili ei saa kindlaks teha. Seal aga toob vanim säilinud müüriosa hoovikülje kahes nurgas nähtavale liitekoha (konvendihoone siseõue lõunanurk ), millest tõenäoliselt paistab, et see oli algse linnuse üks külg, kusjuures kogu tollane põhiplaan langes ümbermõõdult kokku hilisema linnusehoovi maa-ala ulatusega. Hiljem kasutati seda varasemat müürilõiku ära ja sinna külge ehitati lossitiivad, kusjuures vana müüritis moodustas tiiva sisekülje. Sellest tulenevalt esindab vanem linnusekavatis kastellitüüpi, mis osutab samuti sellele juba vanadest Holmi ja Riia linnustest tuttavatele traditsioonidele ja lubab oletada, et Sigulda vana müüritis pärineb ka sajandi esimesest kümnendist. Kesksete kivihoonete täiendusena võis see põhiplaan täiendada ka juba järskude mäenõlvade eelkindlustuste süsteemi, mis võis algselt tähendada ainult püstpalkidest tara ja alles järk-järgult said need koos muldvallidega asendatud kivist müüridega. Linnuse põhiplaani teostamise juures täiendavad teineteist paljud ehitusperioodid, sellele viitavad selgelt müüride ebaloogilised ristumised, mis vaevalt mõeldav oleks, kui orduaja hilisematel linnuselaienduse etappidel poleks järgnenud kõrvalt puutumata alade väljaehitamine.
Eesti Puuetega Inimeste Koda
Eesti Puuetega Inimeste Koda (lühend EPIKoda) on aastast 1993 tegutsev mittetulundusühing, mis ühendab Eesti puuetega inimeste organisatsioone. Eesti Puuetega Inimeste Koja tegevuse eesmärk on puuetega inimeste toimetuleku, elukvaliteedi ja ühiskonnaellu kaasatuse parandamine.
Baconi maakond
Baconi maakond (Bacon County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Meeksi valla seltsikeskus
Meeksi valla seltsikeskus on kultuurikeskus Tartu maakonnas Meeksi vallas Mehikoorma asulas. Asutuse juhataja on Merike Paap.
Ilja Nikulin
Aastatel 2005–2015 mängis ta kümme hooaega Kaasani AK Barsis. Seejärel naasis ta Moskva Dinamo.
Skaleeritavus
Skaleeritavus (inglise keeles scalability) on süsteemi, mudeli, funktsiooni omadus tulla toime suurenenud töökoormusega.
See on põhimõte, et süsteem peab olema laiendatav (või taandatav) nii, et antud vajadused saaksid võimalikult optimaalselt rahuldatud.
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär treenerina
Aastatel 2008–2010 oli Solskjær Manchester Unitedi reservmeeskonna peatreener. Seejärel sai ta oma kunagise koduklubi Molde peatreeneriks. Tema juhtimisel tuli Model aastatel 2011 ja 2012 Norra meistriks.
Sigulda ordulinnus
II ehitusperiood Liivimaa ordu ajal XIV sajandi lõpuni
pisi|Plaan 1680. aastatest. [[Karl von Löwis of Menarii koopia plaanist Rootsi Sõjaarhiivis]] pisi|Vaade lõunakagust, II eeslinnuse territooriumilt I eeslinnusele ja pealinnusele. Eeslinnuste vahelise tõstesilla kohale pole veel jalgtee jaoks muldvalli rajatud. Brotze, 1794. aasta
Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus
Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus on asutus Tartu maakonnas Luunja vallas Luunja asulas. Asutus korraldab Luunja valla kultuuri-, spordi- ja noorsootööd. Asutuse direktor on Kadi Kalmus.
Eesti Puuetega Inimeste Koda
Ajalugu
Eesti Puuetega Inimeste Koda asutati veebruaris 1993. Esimene põhikiri kirjutati Eesti Vabariigi sotsiaalministri Marju Lauristini poolt alla 5. veebruaril 1993 ja kinnitati 26. veebruaril Sotsiaalministeeriumi käskkirjaga nr 52. Eesti Puuetega Inimeste Koja avaistung peeti 23. aprillil. Sotsiaalminister asutas oma määrusega nr. 32. 20. aprillil 1994. aastal ministeeriumi haldusalasse Eesti Puuetega Inimeste Koja. Eesti Puuetega Inimeste Koda registreeriti 27.04.1994. Ettevõtteregistris numbriga 01307456. Eesti Puuetega Inimeste Koja põhikiri viidi vastavusse uue mittetulundus-ühingute seadusega ja kinnitati 29.01.1997. ning kanti 01.10.1997. mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse registrikoodiga 80014660.
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär treenerina
2014. aasta jaanuaris määrati ta Inglismaa kõrgliiga klubi Cardiff City peatreeneriks. Cardiff City lõpetas Inglismaa liigahooaja viimase kohaga ja langes esiliigasse. Ka järgmise hooaja alguses sattus Cardiff City kohe raskustesse, mistõttu astus Solskjær 2014. aasta septembris tagasi.
Eesti Puuetega Inimeste Koda
Ajalugu
Eesti Puuetega Inimeste Koja aluspõhimõtteid muudeti oluliselt 13.05.1998. istungil vastuvõetud uue põhikirjaga. Sellel istungil kinnitatud ja 07.10.1998. registrisse kantud põhikirja kohaselt ei piirata enam liikmete arvu 20-ga, kuid liikmeteks ei saa enam olla avalik-õiguslikud juriidilised isikud, seega ka ministeeriumide esindajad. Liikmeteks võivad olla Koja põhikirja tunnistavad ja tegevust toetavad ning seadustega kooskõlas registreeritud puuetega inimeste vabariiklikud liidud, kohalikud puuetega inimeste kojad ning toetajaliikme staatuses teised juriidilised isikud, kelle tegevusvaldkonnas on töö puuetega inimestega. Liikmete esindajad esitavad volikirja osalemiseks Koja töös.
Merrick Garland
pisi|Merrick Garland (2016) Merrick Brian Garland (sündinud 13. novembril 1952) on Ameerika Ühendriikide jurist, alates 11. märtsist 2021 Ameerika Ühendriikide justiitsminister. 1997–2021 töötas ta Columbia ringkonna apellatsioonikohtu kohtunikuna.
Eesti U-19 jalgpallikoondis
Eesti U-19 jalgpallikoondis on Eesti alla 19-aastaste esindusmeeskond jalgpallis. Koondist haldab Eesti Jalgpalli Liit (EJL).
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär treenerina
2015. aasta oktoobris sai ta taas Molde peatreeneriks.
Eesti U-19 jalgpallikoondis
Praegused koondislased
See on koosseis, mis esindas Eestit 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril.
Ole Gunnar Solskjær
Karjäär treenerina
19. detsembril 2018 määrati ta pärast José Mourinho vallandamist Manchester Unitedi ajutiseks peatreeneriks. 2019. aasta märtsis sai ta püsivalt Manchester Unitedi peatreeneriks. Manchester Unitedi peatreener oli ta kuni 2021. aasta novembrini. Inglismaa kõrgliigas saavutas Manchester United tema juhendamise all parima koha hooajal 2020–21, mil tuldi teiseks. Lisaks jõuti hooajal 2020–21 UEFA Euroopa Liiga finaali, kus kaotati Villarrealile.
Eesti U-19 jalgpallikoondis
Praegused koondislased
Peatreener: Arno Pijpers, Abitreener: Marko Lelov, Väravavahtide treener: Ain Tammus
Ziemeri
Ziemeri on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas.
Sigulda ordulinnus
II ehitusperiood Liivimaa ordu ajal XIV sajandi lõpuni
Väljaehitatuna XV sajandil oli Siguldal Koiva kaldakünka väiksel kõrgendikul asetsevad pealinnus ja avar I eeslinnus ning jõekaldast maa poole jääv ja kraavidega ümbritsetud II eeslinnus. II eeslinnusesse kujunes hiljem välja väike linnake (Hakelwerk).
Skaleeritavus
Horisontaalne ja vertikaalne skaleeritavus
Meetodid ressursside lisamiseks konkreetsetes rakendustes, süsteemides jmt.
Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus
Kultuuri-, spordi ja noorsootöö
Keskuses toimub igal aastal üle 150 erineva sündmuse. Tähtsaimateks nendest on näiteks:
Ferenc Molnár
Looming
Aastatel 1908–1940 toodi Broadwayl lavale 16 Molnári näidendit. Kui ta 1920. aastatel oma teise abikaasaga Ameerika Ühendriike väisas, korraldati tema auks pidulik õhtusöök. 1920. aastatest pärineb hulk Ferenc Molnári paremaid näidendeid. Näiteks on esile toodud komöödia tüdrukust, keda valmistatakse ette abiellumiseks printsiga – "A hattyú" (1920). 1956. aastal valmis sellest mängufilm ("The Swan", režissöör Charles Vidor), kus mängis kuulus Grace Kelly.
Merrick Garland
Märtsis 2016 soovis tollane president Barack Obama nimetada Garlandi ülemkohtu kohtunikuks, kuid Senati vabariiklik enamus keeldus tema kandidatuuri arutamisest. Antonin Scalia surma tõttu vabanenud ülemkohtu kohtuniku kohale nimetas järgmine president Donald Trump Neil Gorsuchi.
Skaleeritavus
Horisontaalne ja vertikaalne skaleeritavus
Näiteks veebiserveri süsteemi kolmekordsel laiendamisel võivad süsteemi arhitektid klastrisse seadistada sadu väikseid arvuteid, et saavutada nende koondvõimsust, mis ületab sageli ühe traditsioonilise protsessoriga arvuti võimsuse.
Sigulda ordulinnus
Pealinnus
XIII–XIV sajandi vahetuseks valmisid mõned konvendihoone (uuem termin – ordukastell) tiivad. Pealinnuse põhiplaan kujunes välja ebatraditsiooniline, ent rangelt reeglipäraselt nelinurkne ja torniga põhjanurgas, ning eeslinnusel 2 torniga Koiva poolsel küljel. Sigulda pealinnus paiknes I eeslinnuse kagunurgas. Pealinnuse hoovi juhatas läbi esimese korruse konvendihoone lõunanurgas olev võlvitud väravakäik. Esimesel korrusel (II korrusel – põhikorrusel) konvendihoone lõunanurgas asus 10 m lai gootipäraste teravakaareliste akendega kabel, edelatiivas asetses ka kapiitlisaal. Pealinnuse kagunurgas paiknes kellatorn. Konvendihoone kõrgematel korrustel (III korrus) asusid väravavalvemeeskonna ja teenijate eluruumid ning relvalaod. Keldrikorrusel (I korrusel) olid sahvrid, mis olid kaitseks varustatud laskeavadega I eeslinnuse õue poole. Hoone seinad on laotud spetsiaalset müüritehnikat kasutades põllukividest, dolomiidist ja paekivist. Välisseinte ornamentika ja kaunistuste jaoks on kasutatud punast tellist. Lubjakivi on kasutatud akende ja hoone nurkade kaunistamiseks. Suurtel akendel ilmneb gooti, väikestel romaani stiil. Ilmselt umbes aastaks 1400, kui jõuti lõpule müüride kõrgendamisega, oli ka kiriku algne teravatipuline ristiga katuseviiluga otsasein laotud teiste konvendihoone tiibadega ühetasaseks – sarnaselt näiteks Kuressaare linnusega.
Skaleeritavus
Horisontaalne ja vertikaalne skaleeritavus
Näiteks CPU-de või mälu lisamine ühele arvutile.
Sigulda ordulinnus
Eeslinnused
I eeslinnuse õue mõõtmed on umbes 110 * 80 meetrit. Eeslinnuse edelapoolse kaitsemüüri keskele ja loodetippu olid püstitatud nelinurksed kaitsetornid, põhjapoolses kaitsemüüris oli ka väike jalgvärav Koiva jõe äärde pääsemiseks. Loodetorn, mida nimetatakse ka Koiva torniks ja kuhu jooksid kokku edela- ja põhjapoolne kaitsemüür oli 13 m lai ja on praegu üle 15 m kõrge (algne kõrgus on teadmata) ning 2–3 m seinapaksusega. Sealt tornist jälgiti Koiva jõe orgu, mis oli piiriks ordu ja peapiiskopkonna vahel. Eeslinnuse kaitsemüüri kaguküljel oli tugevalt vallikraavi pole eenduv võimas nelinurkne ja neljakorruseline maakividest peaväravatorn, mille kaudu pääses I eeslinnusest tõstesilla kaudu üle vallikraavi II eeslinnusesse. Peaväravatorn oli 10,5 m lai ja üle 12 m kõrge, seal oli 3 m laiune väravaava ja seintes mõned laske- ja jälgimisavad. Aknaavad olid mõlemal küljel ja siit avanes hea vaade jälgimiseks eeslinnuste hoovidesse. Nii I kui ka II eeslinnuse kõrge kaitsemüüri sisekülgedele toetusid majandushooned ja kaitsemüüri kulgemine järgis maapinna või künkanõlva kuju. I eeslinnuse kaitsemüür oli 500 m pikk ja 2 m paks. I ja II eeslinnuse vahel oli kaitsekraav laiusega 25 ja sügavusega 18–20 meetrit.
Ferenc Molnár
Looming
Reaalsuse ja illusiooni teemaga seotud diskussioon, kuidas draamat peaks kirjutama, tekitas põnevust teoses "Játék a kastélyban" (1926). Seejärel "Olympia" (1928), milles kirjanik ründas aristokraatide julmust tavainimeste vastu. Aukartustäratavaks menukiks kujunes "A jó tündér" (1930), mille filmiversiooni "The Good Fairy" aastast 1935 saatis tõeline edu. Ka näidendi "Egy, kettő, három" (1929) ainetel loodud telefilmi "One, Two, Three" menu oli suur.
Üldiselt ei kasutanud Ferenc Molnár oma loomingus kaasaegseid kirjanduslikke võtteid. Aeg-ajalt pöördus ta nende poole vaid siis, kui need tõesti sobisid tema eesmärkidega. Ta lõi tabava sünteesi naturalismist ja fantaasiast, realismist ja romantismist, künismist ja sentimentalismist, profaansest ja üleloomulikust. Tema teoste konfliktid olid lahendustele vastuvõtlikud. Molnár ei tahtnud olla propagandist ega jutlustaja, vaid edukas meelelahutaja – ja üldise arvamuse kohaselt see tal ka õnnestus.
Ziemeri
Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 18 ja Riiast 199 km kaugusele. Seal asub Ziemeri bussipeatus.
Eesti Puuetega Inimeste Koda
Rahvusvaheline koostöö
Eesti Puuetega Inimeste Koda on alates 2000. aastast teinud koostööd Euroopa Puuetega Inimeste Foorumiga (European Disability Forum ehk EDF). 2001. aastal võeti koda vaatlejaliikmeks õigusega esindada Eesti puuetega inimeste huve üleeuroopalises katusorganisatsioonis. Täisliikme staatusesse tõusis koda 2004. aastal, pärast Eesti liitumist Euroopa Liiduga. Rahvusvahelisele tasemele Eesti Puuetega Inimeste Koda jõudis suures osas välissuhete peaspetsialist Meelis Joosti eestvedamisel.
Baconi maakond
Maakonna halduskeskus on Alma.