cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel
4×5 km teatesõit (kl.+vaba)
Finaal: 12. veebruar Osavõtjaid: 18 võistkonda Olümpiavõitja 2018: Norra Ingvild Flugstad Østberg, Astrid Uhrenholdt Jacobsen, Ragnhild Haga, Marit Bjørgen Maailmameister 2021: Norra Tiril Udnes Weng, Heidi Weng, Therese Johaug, Helene Marie Fossesholm Ametlikud tulemused Sportlaste aegade taga sulgudes olev number näitab etapi kohta. <br style="clear:both;"/>
Erich Matteus
Erich-Johannes Matteus (6. november 1903 Mõtusmäe talu, Kärgula vald, Võrumaa – 8. juuli 1985 Võru) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta on maetud Osula kalmistule.
MONOfilm
MONOfilm on Eesti filmitootja. Filmistuudio asutas 1993 Andres Sööt. .
Crawfordi maakond (Illinois)
Crawfordi maakond (Crawford County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Robinson.
Ajalugu
Maakond moodustati 1816. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 817.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Lumikelluke (perekond)
Lumikelluke (Galanthus) on amarülliliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: harilik lumikelluke (Galanthus nivalis).
Una jõgi
thumb|Vaade jõele Bosnia ja Hertsegoviina kirdeosas Una on jõgi Euroopas.
Lassi Saressalo
Lassi Saressalo (sündinud 4. juunil 1948 Virolahtis Soomes) on soome etnoloog ja estofiil.
Una jõgi
Jõgi algab Dinaaridest. Ülemjooksul voolab põhja, alamjooksul pöördub kirdesse; suubub paremalt Savasse.
Lassi Saressalo
Lassi Saressalo on õppinud Turu Ülikoolis folkloristikat, etnograafiat ja soome keelt. Ta on aastast 1973 filosoofiamagister ja aastast 1986 filosoofiadoktor.
Una jõgi
Jõe pikkus on 207 km.
Lassi Saressalo
On töötanud õppejõuna mitmes ülikoolis. Aastatel 1987-989 oli ta Turu linna kultuurikeskuse juhataja, aastatel Tampere 1989-2005 Tampere linna kultuuriosakonna juhataja. Aastast 1992, mil sõlmiti Tartu ja Tampere vahel sõpruslinnade koostööleping, on ta juhtinud Tartu ja Tampere kultuurikoostööd. Ta on Tartu Tampere maja idee autor.
Lassi Saressalo on Eesti kultuuri tundja ja sõbrana kaasa löönud mitme ühise raamatu koostamisel ja avaldamisel ("Tampere raamat", "Miksi Tartto on?").
János Boldóczki
János Boldóczki (22. august 1912 Tótkomlós – 14. detsember 1988 Budapest) oli Ungari diplomaat ja kommunistlik riigitegelane.
János Boldóczki oli Ungari Rahvavabariigi välisminister 4. juulist 1953 kuni 30. juulini 1956.
Gimsøya
Gimsøya on saar Norra meres Nordlandi maakonnas, üks Lofootidest.
Pindala 46 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 696 m.
Kukekannus
Kukekannus (Delphinium) on taimeperekond tulikaliste sugukonnast.
Kukekannused on mitmeaastased rohttaimed. Paljud liigid on rohkeõielised ja mitmeid neist kasvatatakse dekoratiivtaimedena.
Perekonnas on kokku umbes 300 liiki.
Ajakirjade Kirjastus
Ajakirjade Kirjastus oli kirjastusettevõte, mille asutasid 2000. aastal aktsiaseltsid Eesti Meedia ja Ekspress Grupp.
Hiljem sai Ajakirjade Kirjastuse omanikuks Eesti Meedia asemel Suits Meedia.
2018. aasta veebruaris teatasid omanikud Ajakirjade Kirjastuse ümberkorraldamisest.
Varėna rajoon
Varėna rajoon on 1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus endise Alytuse maakonna aladel. Piirneb lõunas Valgevenega.
Rajooni pindala on 2218 km². 2017. aasta seisuga elas seal 22 455 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1999, mil osa sellest eraldati Druskininkai omavalitsuse moodustamiseks. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Jakėnai, Kaniava, Marcinkonysi, Matuizosi, Merkinė, Valkininkai, Varėna ja Vydeniai vald.
pisi|tühi|Varėna rajooni vallad
Rajooni suurimad jõed on selle idaosas voolav Nemunas, selle lisajõed Merkys ning Merkysi lisajõgi Ūla. Rajoonist algab ka Kotra jõgi. Seal on 144 järve, millest suurimad on Lavysas, Ilgis, Nedzingis ja Glėbas.
Osa rajoonist asub Dzūkija rahvuspargi territooriumil. Rajooni jääb ka Čepkeliai looduskaitseala.
Välislingid
Varėna rajoon
Mansfield
pisi|Turuväljak Mansfield on linn Inglismaal Nottinghamshire'i krahvkonnas.
2011. aastal elas Mansfieldis 67 885 inimest.
Mansfieldis on suur turuväljak, mille lähedal asuvad muuseum ja teater, mis asutati 1910. aastal kinona.
Kamran Shahmardan
Kamran Shahmardan (sündinud 29. septembril 1972 Bakuus) on Soomes elav aserbaidžaani filmirežissöör ja teatrilavastaja.
Ta alustas oma filmiteed lapsnäitlejana filmis "Ehetekarp lossist". Pärast seda on ta mänginud veel üheksas filmis.
Töö teatris
Koos eestlasest abikaasa Katri Lätt-Shahmardaniga asutas ta 2003. aastal Soomes Imatras Musta ja Valge Teatri. 2004. aastast on ta olnud Imatras Musta ja Valge Teatri festivali kunstiline juht.
Cumberlandi maakond (Illinois)
Cumberlandi maakond (Cumberland County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Kamran Shahmardan
Töö teatris
2010–2011 Aserbaidžaani rahvusteatri kunstiline juht.
Cumberlandi maakond (Illinois)
Ajalugu
Maakond moodustati 1843. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 048.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kõrtsialuse külastuskeskus
Kõrtsialuse külastuskeskus (varem Kõrtsialuse seltsimaja) on asutus Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kõrtsialuse külas. Asutust haldab Kõrtsialuse Küla Selts.
Kamran Shahmardan
Töö teatris
2013–2015 Kemerovo oblasti teatri kunstiline juht (Venemaa).
2018–2019 Aserbaidžaanis Baku MAP Theatre Festivali kunstiline juht.
Ta on lavastanud mitme riigi teatrites.
August Meriloo
August Meriloo (kuni 1936. aastani August Madisson; 24. juuli 1902 Helme vald, Viljandimaa – 2. august 1966) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenistuskäik
August Meriloo arreteeriti NKVD poolt 25. jaanuaril 1948 ja tema üle mõistis kohut erinõupidamine 19. veebruaril 1949.
Seadmedraiver
Seadmedraiver (inglise keeles driver – juht, antud kontekstis juhtprogramm) ehk ohjur on informaatikas arvutiprogramm, mis võimaldab teistel kõrgtasemeprogrammidel riistvarakomponenti kasutada.
Arvutis on iga riistvarakomponendi jaoks seadmedraiver (edaspidi lühemalt draiver), ilma milleta ei suudaks riistvara töötada. Tavaliselt toimub andmevahetus draiveri ja arvutikomponendi vahel läbi arvutisiini või mõne teise ühenduskanali, mille külge riistvarakomponent on ühendatud. Kui kasutajaprogramm tahab komponendilt midagi, siis ta annab draiverile vastava käsu ja draiver edastab selle komponendile spetsiifilise riistvarakäsuna. Kui komponent tahab programmile andmeid saata, siis käib see samuti läbi draiveri. Seadmedraiver töötab seega tõlgina riistvaraseadme ning rakenduste või operatsioonisüsteemi vahel.
Draiveri paigaldamine ja uuendamine
Enamasti saab draiveri koos seadmega kaasa CD või mõne teise andmekandja peal. Algselt on riistvaral ainult üldine draiver, kuid sellel ei ole piisavalt informatsiooni, et arvuti saaks riistvara õigesti kasutada. Kui riistvara ei tööta korralikult, siis on tavaliselt seadmedraiveris tekkinud mingi rike. Draiverit on võimalik uuesti installida. Selleks tuleb minna vastava seadmemudeli kodulehele ning sealt otsida sellele sobiv draiver. Samuti on olemas ka mitmeid programme, mis uuendavad draivereid automaatselt, kui on olemas uuem versioon.
Füüsiline struktuur
Seadmedraiveri füüsiline struktuur koosneb tuumast ehk kernelist, sisend/väljundihaldurist ning kasutajarežiimidest.
Tüüpide loend:
Kasutajarežiimis ühendub rakendus API-ga, mis ühendub Ntdll'iga. Seejärel liigub rakenduse päring kernelisse läbi sisend/väljundhalduri. Sisend/väljundhaldur kasutab NtReadFile’i, et päring läbi töötada, ning saadab selle IoCallDraiverisse, mis omakorda saadab informatsiooni õigesse draiverisse. Pärast seda otsustab draiver, mida selle päringuga teha. See saadab selle riistvara porti, teise draiverisse või tegeleb sellega hiljem.
Kasutajarežiimi draiverid
Need draiverid tagavad näiteks liidese Win32 rakenduse ja kernelirežiimi draiverite või teiste operatsioonisüsteemi komponenti vahel. Windows Vistas on kõik printeri draiverid kasutajarežiimis. Kasutades kasutajarežiimi draiveri raamistikku, on võimalik luua kasutajarežiimi draivereid, mis põhinevad protokollil või jadasiinil. Selle režiimi eeliseks on madalam latentsus, paranenud stabiilsus, sest halvasti kirjutatud seadmedraiver ei ole võimeline süsteemi kokkujooksutama. Driver Design msdn.microsoft.com, kasutatud 18.12.2011.
Kernelirežiimi draiverid
Need draiverid töötavad kernelirežiimi operatsioonisüsteemi komponentidena, mis haldavad sisend/väljundit, isehäälestamist, mälu, protsesse ja lõimi, turvalisust jne. Kernelirežiimi draiverid on enamasti jaotatud kihtideks. Kõik kernelirežiimi draiverid on varustatud süsteemi määratud tavaliste draiverirutiinidega. Osa kernelirežiimi draivereid on Windowsi Draiveri Mudeli (WDM) draiverid, mis kuuletuvad WDM-ile. Mõned draiverid on kernelirežiimi draiveri raamistiku (KMDF) draiverid. Ülejäänud draiverid põhinevad NDIS-i või teistel draiverimudelitel, mis on spetsiifilised seadme klassile.
Kujundus
Seadmedraiverid jaotatakse arhitektuurilise projekteerimise ning arendamise viisi järgi kaheks mudeliks, mis täiendavad teineteist andmete kapseldamise, süsteemi tõhususe ning tarkvara muutuste haldamise osas. pisi|Mitmeastmeline seadmedraiver
Mitmeastmeline seadmedraiver
See jagab draiveri koodi kolme gruppi, nii et äriloogika on eraldatud alamtaseme riistvara spetsiifilisest koodist ning süsteemi tase tagab vajaliku ühenduse vahepeal. Kui riistvara muutub, siis tuleks koodi muuta ainult alamtasemes ning vastupidi, kui andmepäringud muutuvad, siis tuleks muuta ainult rakendusekoodi. Süsteemi taseme kood tagab ligipääsufunktsioonid alamtaseme koodidele, et need saaksid suhelda rakendusetaseme koodidega. Rakendusetaseme kood ei saa otse alamtaseme koodiga suhelda.
pisi|Sõpruse tsoon
Sõpruse tsoon
See on üpriski sarnane mitmeastmelise seadmedraiveri arhitektuuriga, kuid see on efektiivsem, sest siin on süsteemi- ja alamtaseme andmetele ligipääs tunduvalt kiirem. Selleks tuleb tasakaalustada andme kapseldamise vastasmõjud ja süsteemi jõudlus. Selle saab, kui kasutada ‘sõbra’ funktsiooni C++’s, mis annab ühele klassile ligipääsu teise klassi privaatsetele andmetele, kui teine klass on esimese oma ‘sõbraks’ määranud. Sellepärast on vähem lisafunktsiooni kutseid ning see hoiab klassi andmed saladuses kõigi ees, kes ei ole määratud tema ‘sõbraks’.
Arendus
Seadmedraiveri kirjutamine nõuab põhjalikke teadmisi sellest, kuidas riistvara ja tarkvara omavahel talitlevad mingis operatsioonisüsteemis. Draiverid töötavad kõrgete käskudega keskkonnas ning võivad tekitada tõsist kahju, kui midagi läheb valesti. Enamikku kasutajataseme tarkvaraprogramme saab peatada, ilma et need mõjutaksid ülejäänud süsteemi drastiliselt. Peamiselt kirjutavad seadmedraivereid tarkvara insenerid, kes töötavad riistvarafirmades, sest nemad tunnevad oma riistvara paremini kui keegi väljastpoolt firmat. Riistvara tootja huvides oli parim, kui kasutaja saab kasutada nende toodet kõige efektiivsemal viisil.
Microsoft Driver Foundation
Microsoft lõi Windows Driver Foundatoni, et kergendada draiverite arendamist ning parandada nende kvaliteeti, ilma et see vähendaks jõudlust. WDF-ga kaasneb mudel, millel on infrastruktuur nii kerneli kui ka kasutajarežiimi draiveritele. See mudel on paindlik, pikendatav, skaleeritav, võimaldab lisanduvaid arenguid, vähendab õppeaega ning lubab draiveri kirjutajal keskenduda operatsioonisüsteemi asemel seadme riistvarale.
WDF-i draiverimudel
Draiverimudel määrab objektorienteeritud keskkonna, milles draiveri kood saab hakkama tarkvarale spetsiifiliste funktsioonidega ning Microsofti raamistik ütleb draiverile, et see vastaks sündmustele, mis mõjutavad selle draiveri operatsioone. Sellisel kujundusel on mitu tähtsat eelist oma eelkäija Windows Driver Modeli (WDM) ees. Esiteks saab Microsoft muuta operatsioonisüsteemi sisest andmestruktuuri ilma draiveri ühildamatusega. Peale selle on draiverid väiksemad, kiiremad arenema ja vigu kõrvaldama tänu raamistikule, mis rakendab üldisi draiveri tunnuseid ja tavalist käitumist. Draiveri arendajad ja riistvara edasimüüjad on paremini isoleeritud lisanduvatest uuendustest igas uues operatsioonisüsteemi versioonis. Iga raamistik saab jälgida draiveri hetkeseisu, operatsioonisüsteemi ning seadet, seega eemaldades palju keerulist loogikat, mida on draiverites vaja.
WDFi objektimudel
Objektid töötavad ehituskividena draiveris. Draiver muudab neid objekte täpselt määratletud liideste kaudu. Objektidel endal on täpselt defineeritud elutsükkel. Mingi hulk sündmusi võib mõjutada igat objektiliiki. Raamistik määrab tavalise käitumise iga sündmuse puhul. Toetamaks seadmele spetsiifilist käitumist, on draiveril tagasihelistamise rutiin, mis tühistab vaikeoleku.
Kernelirežiimi objektid
Kernel-Mode Driver Foundationi (KMDF) objektid on struktuurid, mis on läbipaistmatud draiverile. Draiverid viitavad objekti juhtumeid pidemetega. Lugemiseks, kirjutamiseks või tegevuse teostamiseks objektil peab draiver kutsuma meetodi objektile ning pideme edasi andma. KMDF eristab umbes 20 tüüpi objekte. KMDF-i objektid on unikaalsed raamistikule. Neid ei halda Windowsi objektihaldur ning sellepärast ei saa neid mõjutada kasutades süsteemi ObXxx funktsioone. Ainult raamistik ning WDF draiverid saavad luua ja neid muuta.
KMDFi sündmused ei ole seotud kerneli dispetšeri sündmustega, mida Windows kasutab sünkroonimismehhanismina. Draiver ei saa luua, muuta või oodata WDF sündmuse järel. Selle asemel draiver registreerib tagasihelistamise sündmusele ja WDF kutsub draiverit, kui sündmus leiab aset.
Kasutajarežiimi objektid
User-Mode Driver Foundationi (UMDF) objektid põhinevad komponent objekt mudelil. UMDF kasutab väikest komponent objekt mudeli alamhulka iga päringuliidese ja viidete lugemise tunnuseid. Kasutajarežiimi draiverites rakendavad nii draiver kui ka raamistik komponent objekt mudeli stiilis liideseid. Pidemeid ei ole vaja, sest liidesed on abstraktsed ning selletõttu identifitseerivad objekti.
UMDB eristab vähem objekte kui KMDF, sest kasutajarežiimi draiveritel ei ole otsest ligipääsu riistvarale ning sellepärast ei teosta otsest mälu ligipääsu ega tootel katkestusi.
Rakendused
Draivereid kasutatakse mitmes valdkonnas :
Virtuaalsed seadmedraiverid
Virtuaalsed seadmed võivad töötada ka mitte virtuaalses keskkonnas. Näiteks virtuaalset võrguadapterit kasutatakse virtuaalses privaatvõrgus, samal ajal kui virtuaalset ketta seadet kasutatakse iSCSI-ga. Parim virtuaalse seadmedraiveri näide on Daemon Tools.
Moses Simon
Moses Daddy-Ajala Simon (sündinud 12. juulil 1995 Josis) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis FC Nantes ja Nigeeria jalgpallikoondises.
2013. aastal kuulus ta Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiasse. Aastatel 2014–2015 mängis ta Slovakkia kõrgliiga klubis Trenčín ja 2015–2018 Belgia kõrgliiga klubis Gent. Hooajal 2015–15 tuli ta Gentiga Belgia meistriks.
2018. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Levante. 2019. aasta augustis läks ta laenule Nantes'i, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva nelja-aastase lepingu.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Simon 2015. aasta märtsis sõprusmängus Uganda vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. septembril 2015 sõprusmängus Nigeri vastu. 2019. aastal saavutas ta Nigeeria koondisega Aafrika rahvaste karikavõistlustel kolmanda koha. 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 15. jaanuaril lõi ta värava Sudaani vastu.
Curry maakond
Curry maakond (Curry County) on maakond USA-s New Mexico osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Clovis.
Maakonna pindala on 3647 km². Veepindala on 5 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 48 376. Aastal 2000 oli elanike arv 45 044.
Naabermaakonnad
pisi|tühi|Curry maakonna kohtumaja Clovis
Frywałd
Frywałd (saksa keeles Freiwalde) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Krzeszowice vallas. Frywałd asub Krzeszowicest umbes 5 km lõunakagus ja Krakówi kesklinnast 20 km läänes.
Károly Kiss
Károly Kiss (24. september 1903 Bicske – 3. detsember 1983 Budapest) oli Ungari kommunistlik riigitegelane.
Károly Kiss oli Ungari Rahvavabariigi välisminister 12. maist 1951 kuni 12. novembrini 1952.
Multi Film
OÜ Multi Film on Eesti filmitootja. OÜ asutasid 1999 Mikk Rand ja Raivo Möllits.
Tugitool
pisi Tugitool ehk leentool on ühe inimese istumiseks mõeldud, seljatoe ja käetugedega, tavaliselt polsterdusega tool.
Svisłači rajoon
Svisłači rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb läänes Poolaga. Rajooni pindala on 1447 km². 2009. aasta seisuga elas seal 19 539 inimest.
Halduskeskus on Svisłači linn. Teine tähtsam asula on Porazava alev.
Rajooni suurimaks jõeks on Narew. Teised tähtsamad jõed on Nemunase lisajõed Rośi jõgi, Zelvianka ja Svisłači jõgi. Rajoon asub osalt Vaŭkavyski kõrgustikul, suuremalt jaolt aga Prybužanskaja madalikul. Valdavad kõrgused 160–200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Porazava lähistel (242 meetrit). Rajooni lõunaosas asub osaliselt Białowieża laane rahvuspark.
2009. aasta seisuga olid elanikest 74,63% valgevenelased, 3,53% venelased, 20,47% poolakad ja 1,387% oli teistest rahvustest. 88,64% elanike emakeel oli valgevene keel, 10,03% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,25% elanikke, vene keelt aga 14,94%.
Komi keel
Komi keel on Uurali keel, mis kuulub soome-ugri keelte Permi rühma. Keelt kõnelevad umbes 250 000 inimest Komi Vabariigis ja Permi krais. Keel jaguneb kaheks suuremaks murderühmaks: põhjas sürjakomi, lõunas permikomi, mis on suhteliselt sarnased ning ühe keele oskaja üldjuhul suudab teist mõista. Komi keel on levinud mööda Kirde-Venemaad.
pisi|[[Vanapermi kiri|Vanapermi kirjas kirjutatud lehekülg]] Komi keeles vaimulike tekstide kirjutamiseks on kasutatud oma tähestikku, niinimetatud vanapermi kirja, mille lõi hiljem pühakuks kuulutatud Permi Stefan.
Hääldus ja rõhk
Komi keeles on kaashäälikud б, в, г, д, дж, дз, ж, з, й, л, м, н, р helilised. Konsonandid к, п, с, т, тш, х, ч, ш ja võõrsõnades kohtuvad ф, ц, щ on helitud. Häälikud tš ja dž võivad olla palataliseeritud (ч, дз) ja palataliseerimata (тш, дж). Palataliseeritud с ja з hääldatakse susisevalt.
Täishäälikuid on 7 (jazva murdes 10). И on eesvokaal, mis pehmendab talle järgnevaid kaashäälikke, i hääliku puhul palatalisatsiooni ei toimu. Ö tähendab švaad.
Rõhk on sürjakomi sõnades esimesel silbil.
Käänded
Komi keeles eristatakse traditsiooniliselt kuutteist käänet.
Tähestik
Komi keele kirjutamiseks kasutatakse tänapäeval vene tähestikku ning kirillitsat, mida on täiendatud lisamärgiga ӧ.
Komimaa pealinnas Sõktõvkaris on ӧ-tähele ausammas.
Frank Liivak
Frank Liivak (sündinud 7. juulil 1996 Rakveres) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.
2015. aastal siirdus ta Itaaliast SSC Napoli noorteakadeemiast Hispaania klubisse Alcobendas Sport. 2017. aastal liitus ta Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliiga klubiga Sarajevo.
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Liivak 26. mail 2014 sõpruskohtumises Gibraltari vastu. Esimese värava lõi 1. juunil 2016 Andorrale.
Klubi
''Uuendatud seisuga 22. november 2017''
Viljandi valla lipp
pisi|Viljandi valla lipp Viljandi valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viljandi valla lipp.
Lipu kujunduse autor on Tõnno Habicht.
Vapi kirjeldus
Sinisel väljal on valge roosiõis, millel on väiksem sinine linaõis. Lipul on kollased pakud. Viljandi valla lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Põhjendus
Sinine värvus seostub Viljandiga, linaõis linapõldudega Mulgimaal. Sinine sümboliseerib tahtekindlust, vaimsust, noorust, lootust, pilvitut taevast ja positiivsust.
Kuldne värv seostub jõukusega. Keskel asuvad neli kuldset kujundit moodustavad kaheksakanna, mis on viide Eesti pärimuskultuuri edasikandvale tugevale kogukonnale. Viis kuldset odaotsa viitavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale. Valge värvus seostub Viljandi vapiroosiga. See väljendab ühtsust, koostööd ja valgustatust.
Muut
Muut on matemaatikas muutuja kahe vaadeldava väärtuse vahe.
Sagedushüplemine
pisi|400px|Signaali sagedus ajas sagedushüplemise kasutamisel Sagedushüplemine, ka sagedushüpitamine (inglise keeles Frequency hopping, ka Frequency-hopping spread spectrum 'sagedushüplemisega spektrilaotus') on raadiosignaali edastamise viis, kus kasutatakse fikseeritud ribalaiusega signaali saatesageduse kiiret muutmist.
Sageduse muutmine toimub pseudojuhusliku algoritmi alusel. Sageduse muutmise järjekord on teada nii saatjale kui ka vastuvõtjale. Eristatakse kiiret ja aeglast sagedushüplemist. Aeglase sagedushüplemise korral edastatakse ühel sagedusel mitu bitti. Kiire sagedushüplemise korral muudetakse ühe biti edastamisel sagedust mitu korda.
Eelised
Sagedushüplemise eelised signaali fikseeritud sagedusega edastuse ees on järgmised:
Ajalugu
Sagedushüplemise kontseptsiooni on esmamainitud 1903. aastal Nikola Teslale välja antud USA patentides 723 188 ja 725 605. Idee ise pärines tema 1898. aastal sooritatud katsetustest raadio teel juhitava allveelaevaga. Vähendamaks häirete mõju, kasutas Tesla koodketast, mille pöörlemine muutis kindlaksmääratud järjekorras saatja sagedust.
Sagedushüplemist on kirjanduses esmamainitud Saksa raadioinseneri Johannes Zennecki 1908. aastal ilmunud raamatus "Traadita telegraaf". Esimeses maailmasõjas kasutasid Saksa keisririigi relvajõud sagedushüplemist pealtkuulamiskindlaks sidepidamiseks paiksete juhtimispunktide vahel.
pisi|Hedy Lamarr (1940) 1942 anti näitleja Hedy Lamarrile ja helilooja George Antheilile välja USA patent 2 292 387 "Salajase sidesüsteemi" peale. Tegemist oli raadio teel juhitavate torpeedode tarbeks välja töötatud sagedushüplemise süsteemiga, kus sagedust muudeti sünkroonselt pöörlevate nukkvõllide abil. Süsteem kasutas 88 sagedust.
Kasutamine
Tuntuim rakendus, kus kasutatakse sagedushüplemist, on Bluetooth. Seal kasutatakse adaptiivset sagedushüplemist, mille eripäraks on vältida neid sagedusi, millel asuvad tugev müra või häiring. Samuti välditakse sagedusi, millel signaali levi on mõnel muul põhjusel, näiteks feedingu tõttu, halb. Sagedushüplemist kasutatakse laialdaselt sõjaväes, näiteks USA sõjaväe süsteemides HAVE QUICK ja SINCGARS.
Välislingid
スペクトラム拡散
Väike Tjorven, Pootsman ja Mooses
"Väike Tjorven, Pootsman ja Mooses" on Astrid Lindgreni lasteraamat, mille esmatrükk ilmus 1964. aastal.
Eesti keeles ilmus teose esmatrükk 1969. aastal Vladimir Beekmani tõlkes.
Teos saavutas esmalt Rootsis tuntuse telesarjana, mille põhjal Astrid Lindgren andis välja ka raamatu.
Lugu algab varasuvel, kui Stockholmist pärit Melkersonide perekond jõuab Soolavarese saarele suvepuhkust veetma. Soolavares on pisike kauge saareke Stockholmi saarestikus, kus talvel elab kõigest paarkümmend inimest, suvel tänu suvitajatele rohkem. Perekond koosneb leskisast Melker Melkersonist ning tema neljast lapsest, täisikka jõudnud Malinist, teismelistest vendadest Johanist ja Niklasest ning pere pesamunast Pellest, kes on 7-aastane. Laste ema on surnud siis, kui Pelle sündis.
Peatutakse Tisleritalus, mille Melkerson on suvilaks üürinud. Melkersonidel tekib kohe sõbralik läbikäimine naabritega, abielupaar Märta ja Nisse Grankvistiga, ning nende tütarde Teddy (Teodora), Freddy (Frederika) ja 6-aastase Tjorveniga, viimase tegelik täisnimi on Karin Maria Eleonora Josefina. Tjorvenist ja Pellest saavad suurimad sõbrad, ehkki Pellega soovib samavõrra tihedat lävimist pisike naabriplika Stina, kes suvitab saarel oma vanaisa juures.
Teose üks peategelasi on Tjorveni koer Pootsmann - hiigelsuur bernhardiin, kes on Tjorvenile kingitud mõne aasta eest. Kuhu Tjorven ka ei läheks, koer järgneb talle alati ning hoiab silma peal ka kõigil teistel lastel ning tõmbab nad veest välja, kui keegi paadisillalt vette sulpsatab.
Jutustus kirjeldab haaravalt saarel aset leidvaid sündmusi nagu jaanipäeva tähistamine, kalalkäigud, paadisõidud, aga ka mitmesugused õnnetused ja äpardused nagu tihedas udus eksimine keset merd, lemmiklooma hukkumine jne. Jälgitakse Malini väikseid romaanikesi ühe või teise kena noormehega ning vendade kiivust oma õe lubamisel ükskõik missugusele peigmehekandidaadile. Tegevusse põimub ka kirev saarerahvas. Melkersonid külastavad oma suvist saart ka talvel jõulude ajal ning teos lõpeb üks aasta pärast sündmuste algust, kui Melkeril õnnestub Tisleritalu oma perele päriseks osta ja täita sellega oma unistus pakkuda lastele kõige kaunimaid suvesid armsas paigas, mida võib pidada päris enda omaks.
Krõmsk
Krõmsk on linn Venemaal Krasnodari krais, Krõmski rajooni keskus. Asub Adagumi jõe ääres.
Asutati 1862. aastal Krõmskaja staniitsana. Linnaõigused sai 1958. aastal.
7. juulil 2012 toimunud üleujutuses hukkus linnas 140 inimest.
Monika Haukanõmm
Monika Haukanõmm (aastani 2007 Monika Sarapuu; sündinud 22. mail 1972 ) on eesti sotsiaaltöötaja ja poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige. Ta on alates 14. septembrist 2020 Tallinna Kesklinna vanem.
Töö
pisi|Monika Haukanõmm 2022. aastal Toomkiriku tornimuna pühitsemisel Töötas Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse rehabilitatsioonispetsialisti ja sotsiaalnõustajana ning algatas psüühiliste erivajadustega inimeste toetatud elamise ja koduhoolduse pilootprojekti, mille eesmärgiks oli erihooldekandeasutustes elavate psüühiliste erivajadustega inimeste ühiskonda tagasi toomine ja hoolekandeasutusse sattumise vältimine. Aastatel 2005–2010 Sotsiaalministeeriumi hoolekande osakonna nõunik ning eakate ja puuetega inimeste poliitika juht. 2010. aasta oktoobrist kuni august 2022 oli Eesti Puuetega Inimeste Koja juhatuse esimees.
2017. aasta mais valiti Eesti Paralümpiakomitee juhatuse esimeheks.
2022. aasta oktoobris valiti juhtima Eesti Naisliitu.
Eesti Haigekassa nõukogu liige ja Haapsalu Neuroloogilise Rehabilitatsioonikeskuse nõukogu liige.
Kuulub järgmistesse organsisatsioonidesse: Eesti Psühhosotsiaalse Rehabilitatsiooni Ühingu liige, Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni liige, Talina Võro Seltsi liige ning kuulub ja Eesti Naisliitu.
Tegutsenud paarisuhte koolitajana.
Avaldanud artikleid ajakirjas Sinuga ja Sotsiaaltöö (ajakiri).
Poliitika
Aastatel 2009–2014 oli Haukanõmm Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
2014. aasta detsembris astus ta Eesti Vabaerakonda. 2015. aastal kandideeris Eesti Vabaerakonna nimekirjas Riigikogu valimistel Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita valimisringkonnas (valimisringkond nr 2) ja osutus 450 häälega kompensatsioonimandaadiga valituks XIII Riigikogu koosseisu liikmeks. Ta on kuulunud Vabaerakonna juhatusse.
9. novembril 2018 teatas ta, et lahkub Vabaerakonnast ja kandideerib 2019. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas. Ta sai 2. valimisringkonnas 456 valija hääle ning valituks ei osutunud.
Ta kandideeris ka 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kogus 214 häält ning ei osutunud valituks.
Juunis 2020 astus ta Eesti Keskerakonda. Sügisel nimetas Tallinna linnavalitsus Haukanõmme alates 14. septembrist 2020 Tallinna kesklinna linnaosavanemaks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 361 häält ning ei osutunud valituks.
Nafta Films
OÜ Nafta Films on Eesti filmitootja. OÜ asutati 2009.
Ilmari Juutilainen
pisi|Ilmari Juutilainen Eino Ilmari Juutilainen (21. veebruar 1914 Lieksa – 21. veebruar 1999 Tuusula) oli teise maailmasõja õhulahinguis Soome lennuväe kõige rohkem võite saavutanud lendur, lennuäss. Ta tulistas kinnitatud andmetel Talvesõja (1939–1940) ja Jätkusõja (1941–1944) õhuvõitlustes alla 94 vaenlase lennukit, olles seega kokkuvõttes kõigi aegade õhulahinguis enim võite saavutanud mitte-Saksamaa lendur.
Juutilainen lendas hävituslennukitel Fokker D.XXI, Brewster Buffalo ja Messerschmitt Bf 109, kogu sõja vältel ei saanud Juutilaise juhitud lennuk õhuvõitluses kordagi vaenlase lennuki kuuli ega mürsuga pihta. Juutilainen on üks neljast kahe Mannerheimi ristiga autasustatud sõjaväelasest.
Taavi Aavik
alt=Taavi Aavik|ääris|pisi|Massive Attacki soojendus. 2008 Taavi Aavik (hüüdnimega Taff; sündinud 11. veebruaril 1977) on eesti helilooja, muusikaprodutsent ja helirežissöör.
Taavi Aavik on tegutsenud bändides Forfeit, Misdeed, Patient Zero, Tallinn Daggers, Pedigree (vahel nüüdki live-koosseisus). 2022. aasta seisuga mängib ta bändides Hunta ja Perfect Pattern. Ta on Eesti Autorite Ühingu ja Eesti Esitajate Liidu liige.
Ta on kirjutanud muusikat Eesti telesaadetele, dokumentaalfilmidele ja seriaalidele ja helindanud neid, kirjutanud muusikat mitmele Eesti heliplaadile. Ta on monteerinud üle 200 osa telesaateid, seriaale ja dokumentaalfilme.
Elulugu
Taavi Aavik asutas 1990. aastate alguses death metal 'i bändi Forfeit.
1997. aastal liitus industrial-bändiga Pedigree, kus oli 20 aastat koos Holden "Bonne" Laamanniga kogu visuaalse ja heliloomingu eest vastutav.
2000 õppis selgeks videomonteerimise ning tegi Pedigree loole "Meridian" muusikavideo, mis nomineeriti kohe 2001. aasta Eesti Muusikaauhindade galal parima muusikavideo kategoorias. Kokku on tema heli- ja videotöid nomineeritud EMA-l 10 korda, millest neljal korral on ta auhinna võitnud.
2002–2004 töötas Orbital Vox Stuudios, kus koos Holden Laamanniga produtseeris, filmis ja monteeris Pedigree loole "Head Drug Rising" muusikavideo mis tõi ka bändile suurema tuntuse.
2005. aastast kuni sulgemiseni oli telekanali Pimp TV režissöör ja peärast Eeter TV tehnikadirektor.
2006. aastal reisis koos Eesti hiphopbändiga A-Rühm Indiasse, kus filmis 6-osalise telesaate "Palmisaar" ning samanimelise loo muusikavideo. Sarja montaažirežii tegi koos Henry Kõrvitsaga.
2006. aasta juulis esines Pedigreega Tallinna lauluväljakul. Pedigree soojendas Metallicat, selle käigus esitati 80 000-pealisele publikule ühislugu "So What". Laval olid ka The Sun ja Bullet For My Valentine'i liikmed.
2008. aastal tootis koos stsenarist Martin Aarega alias Jaak Leer 12-osalise sketšisarja "Üleõlakott". Sari toodeti veebiportaalile TopTop, mille omanikuks oli ärimees Andres Peets. Saadet juhtisid käpiknukud Inspektor Aine ja Taimi, keda mängisid Aavik ja Aare. Samuti oli kogu sketšisarja muusika nende looming. Sarjas näitlesid veel Karol Sepik ja Mario Vompa.
2012. aastal filmis Ecuadoris, Colombias, Venezuelas ja Brasiilias kaks teledokumentaali – "Eesti narkomuulad I" ja "Brasiilia – kaamera, catwalk ja katastroof".
2015. aastal reisis üksi Indiasse kus kuu aega peatus Rishikeshi nimelises linnas. Seal alustas elektroonilise tantsumuusika kirjutamist ja pani sellega aluse bändi Perfect Patterni sünnile.
2017. aastal kirjutas muusika Triin Ruumeti 12-osalisele ulmesarjale "Merivälja". Merivälja projektist sündis lugu "Eile on täna" koostöös laulja Joanna Jürimäega, millele Aavik monteeris ka muusikavideo. Samuti oli ta seriaali helindaja ja muusikaline kujundaja.
2020. aasta veebruaris osales Peruus teledokumentaali "Eesti narkomuulad" järje võtetel. Filmimise käigus siseneti salakaameratega Cusco naistevanglasse, riskides oma vabadusega.
30. mail 2020 COVID-19 kriisiolukorra lõpus andis ühes Tallinna underground-klubis kinnise kontserdi oma elektroonilise tantsumuusika bändiga Perfect Pattern ja koos videokunstnik Mikk-Mait Kiviga. Bänd jätkas kaheliikmelisena.
Isiklikku
Tütar Noomi Aavik on sündinud 2006. aastal.
Koorküla rahvamaja
Asutus asutati 1910.
Axel Gabriel Ylander
Axel Gabriel Ylander (19. jaanuar 1829 Turu – 9. juuli 1882 Pori) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1848–1851 Turus gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta aastatel 1851–1855 (immatrikuleeriti 18. juunil 1851) Helsingi Ülikoolis. Ta ordineeriti 13. juunil 1855 Turus õpetajaks.
Ta oli aastatel 1855–1856 pastor Kakskertas, Turu lähedal (praegu Turu linnaosa). Aastal 1857 oli ta pastor Turus, aastatel 1858–1859 Dragsfjärdis (Päris-Soome maakonnas), aastatel 1860–1861 Nauvos (Päris-Soome maakonnas) ja Lemlandis (Ahvenamaa maakonnas). Aastatel 1862–1866 oli ta (introdutseeriti 5. mail/17. mail 1863) Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1867–1870 oli ta pastor Turus ja aastatel 1870–1882 Poris.
Zayn Malik
Zain Javadd Malik ehk Zain Malik ehk Zayn (stiliseeritult ZAYN) (sündinud 12. jaanuaril 1993 Bradfordis) on inglise laulja, laulukirjutaja, modell ja näitleja. pisi|Zayn Malik
Lapsepõlv
Zayni isa on Yaser Malik ja ema Tricia Brannan Malik. Tal on üks vanem õde Doniya ja kaks nooremat õde, Waliyha ja Safaa.
Ta käis Lower Fields'i põhikoolis Brandfordis.
Malik tegeles boksimisega vanuses 15-17.
Enne lauljaks saamist soovis ta saada inglise keele õpetajaks.
Isiklikku
Zayn on muslim.
Esimest korda rambivalgusse ilmudes (2010), käis ta kohtamas Rebecca Fergusoniga. Ta oli kihlatud Little Mixi laulja Perrie Edwardsiga. 2015. aasta augustis teatasid nad, et otsustasid oma suhte lõpetada. Hiljem oli ta suhtes Gigi Hadidiga, kellega nad 2018. aasta märtsis lahku läksid, kuid kuu aja pärast soojendasid oma suhte uuesti üles. Neil sündis 2020 tütar. 2022. aastal tema suhe Hadidiga lõppes erimeelsuste tõttu Hadidi ema Yolanda Hadidiga.
Saatest "The X Factor" alates on talle hakanud meeldima tätoveeringud. Ta ise on öelnud, et armastab uusi tätoveeringuid teha lasta, sest nende taga on suur kultuur. Oma esimese tätoveeringu, milleks oli tema vanaisa nimi araabia keeles "والتر" avaldas ta oma Twitteri lehel. Sellest ajast on ta lasknud teha veel mitu tätoveeringut.
Albumid
One Directioni koosseisus:
Sooloartistina:
Rutikvere vald
Rutikvere vald (saksa keeles Gemeinde Ruttigfer) oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.
1934. aastal oli valla pindala 49 km² ja elanike arv 746. Vallas oli 157 talu. Vallamaja asus Arisvere külas.
Leiukoht
Näiteks teadusliku herbaariumi, putukakogu jms puhul märgitakse etiketile kogutud eksemplari leiukoht kui geograafiline asukoht (nt koordinaatidega), mis annab võimaluse selle liigi esinemist samas paigas hiljem kontrollida.
Sageli räägitakse ka näiteks maavara leiukohast.
Hävituspataljonid Eestis
Struktuuride moodustamine
Eestis moodustati alates 1941. aasta 25. juunist Saksa langevarjurite ja diversantide ning metsavendade vastu võitlemiseks maakondades 13 hävituspataljoni ja Tallinnas loodi töölispataljoni nime all arvukam üksus, mis hiljem jaotati neljaks hävituspataljoniks. Hävituspataljonidesse kaasati enamasti Nõukogude võimu toetajaid ning lojaalseid isikuid vabatahtlikkuse alusel.
26. juunil moodustati vastavalt NSV Liidu SARKi korraldusele Eesti hävituspataljonide operatiivgrupp, mille juhtkonna moodustasid:
Rakutin siirdus oma grupiga aga Riias asuvasse Looderinde (endise Balti sõjaväeringkonna staapi, kust ta taganes varsti koos Nõukogude vägedega Pihkva oblastisse) ning Põhja-Eestis puudus reaalne koordineeritud hävituspataljonide tegevuse juhtimine. Segadust tekitas ka asjaolu, et vastavalt Nõukogude väejuhatuse sõjaplaanidele kuulus Põhja-Eestimaa Põhjarinde alluvusse, Lõuna-Eesti ja Lätimaa aga Looderinde alluvusse.
29. juunil kuulutas EK(b)P Keskkomitee välja parteilise mobilisatsiooni. Kõik partei liikmed ja kandidaadid, samuti suur osa ELKNÜ liikmetest kutsuti hävituspataljonidesse. Nendesse formeeringutesse iga meest ei võetud. Kui soovitaja ei olnud kommunist või vähemalt kommunistlik noor, pidi tal olema NKVD usaldus või soovitus.
Pataljonide koosseisust
Hävituspataljonide koosseisus oli 1941. aasta juuni lõpus umbes 6000 meest, kellest kolmandik kuulus Tallinna pataljonidesse. Rahvusliku koosseisu järgi moodustasid venelased hävituspataljonide koosseisust kohati üle 50%, eriti arvukalt oli venelasi Tallinnas värvatud hävitajate seas.
Pataljonidesse kuulus palju põhjakihi esindajaid, isikuid, kes varem olid Eesti kohtute poolt kriminaalkorras karistatud: vargad, pussitajad, röövlid, kaklejad ja sarnased isikud. Et hävituspataljonide ridu täiendada, võeti sinna suurel arvul 1941. aasta juunis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt rehabiliteeritud ja vanglaist vabastatud kriminaalkurjategijaid.
Hävituspataljonide koosseisus oli palju kommuniste ja esimese okupatsiooniaasta jooksul esilekerkinud "töölisaktiviste". Näiteks 1. Tallinna hävituspataljon koosnes vaid kommunistidest ja partei liikmekandidaatidest, seetõttu loeti seda üksust hävituspataljonide hulgas eliitpataljoniks. Teistes hävituspataljonides kõikus kommunistide osa 20–30% vahel. Põhiliselt EKP, miilitsatöötajatest ja komsomoli liikmetest ning kohalikest vabatahtlikest moodustatuna ja juhituna NKVD venelastest ja eesti kommunistidest ohvitseride poolt tegutsesid hävituspataljonid Punaarmee tagalas, mitteregulaarvägede vastu.
Juhtimine
Hävituspataljonide loomisele eelnes 5. juulil 1940 Rahva Omakaitse loomine, millesse koondati ligi 8 000 liiget, mis oli esialgselt ettenähtud Eesti NSV võimude poolt natsionaliseeritud vara kaitsmiseks.
ENSV Hävituspataljonide operatiivgrupp.
ENSV Hävituspataljonide Staap, asus Tallinnas Toomkuninga 11, endises Saksa saatkonna (algses) hoones
Hävitus- ja töölispataljonid
Sõja alguses moodustati ligi 27 rahvakaitsepataljoni (igas linnas), millest 17 hävituspataljoni (5000 inimest), pataljonide koosseisus oli normaalselt kavatsetud: 3 roodu, millest igaühes 3 rühma. Pataljonidele määrati 3. juulil 1941 konspiratsiooni eesmärgil järjekorranumbrid. Pataljonid:
Lisaks eelnevale moodustati
Kokku 10 000 inimest.
"Esimest vabatahtlikke kaitsesalka asuti Eesti NSV-s omaalgatuslikult looma Tartus juba 23. juunil 1941. Nagu mujalgi, nii oli ka meie vabariigis hävituspataljonidesse astuvate vabatahtlike arv palju suurem, kui ette arvati [...] partei-, komsomoli-, nõukogude ja ametiühinguaktivistid, miilitsatöötajad ning teised nõukogude aktivistid [...] Eesti NSV vabatahtlike võitlusüksuste juhtkonda kuulusid varasemates klassilahingutes karastunud kommunistid. Nii võitlesid hävituspataljonides komissaridena A. Must (6. Virumaa pataljon, J.Tamm (16. Pärnumaa pataljon), K. Hansson ja H. Roog. Komandöride hulgas oli palju veterane, nagu alampolkovnikud V. Ferberg ja K. Kanger, kaptenid A. Balta ja R. Punn, vanempoliitjuhid A. Golub ja R. Lutus. Paljud partei ja nõukogude asutuste juhtivad töötajad – EKP Keskkomitee sekretär F. Okk, EKP Keskkomitee osakonnajuhatajad M. Kitsing ja A. Raud, Tallinna raudteesõlme parteiorganisatsiooni sekretär, Eesti NSV Ülemnõukogu saadik H. Ansip, Eesti NSV Ülemkohtu esimees L. Jürgens, partei maakonnakomiteede sekretärid O. Abori ja E. Säremat ning Eesti NSV Kergetööstuse Rahvakomissariaadi osakonnajuhataja S. Generalov – astusid samuti väkke, Pärnu EKP I sekretär Jan Ganzen (Gansen).
Endise kodanliku sõjaväe ohvitseridest võitlesid väe ridades kaptenid E. Laasi ja N. Trankmann, leitnandid E. Kostabi ning I. Paul jt.
Tegevus ja kuriteod
15. märtsiks 1943 oli kokku loetud 1850 hävituspataljonide ja NKVD tapetud Eesti inimest, peaaegu kõik neist tsiviilelanikud, kes mõrvati ilma kohtuotsuseta.
Tallinna Töölispolk
EK(b)P Tallinna Linnakomitee ja Ametiühingute Kesknõukogu otsusel moodustati 24. juulil Tallinna töölistest Tallinna Töölispolk. Väeosa eripäraks oli see, et sinna „registreeritud jäid oma tööpostidele edasi ja käisid allüksustena koos ainult õppuste ajal.” Seda väeosa juhatas Venemaa-eestlastest alampolkovnik Karl Kanger ja relvad said see väeosa alles 26.08.1941. Ilmselt ei osalenud Töölispolk (täpsemalt vist Tallinna 1. töölispolk) üldse mingites muudes lahingutes peale ühe lahingu Kadriorus 27. augustil 1941. Tuntud tegelastest olid selles väeosas kirjas näiteks August Alle, Paul Rummo, Erni Hiir ja Hans Kruus, Johannes Mihkelson.
Polku registreerus umbes 1000 (lahingute alguseks oli 1500). Harkus loodi neile õppekeskus. Komandöriks alampolkovnik Karl Kanger, EK(b)P KK sõjalise osakonna juhataja, komissariks vanempolitruk Richard Lutus, staabiülem kapten Antipov. Pataljonikomandörid Eesti NSV ALMAVÜ orgbüroo juhataja ja esimees vanempolitruk A. Golub, Tallinna linna TRS Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitja vanemleitnant R. Punn ja EK (b)K Keskkomitee töötaja kapten A. Balta. Komissarid olid Eesti NSV Ülemkohtu esimees L. Jürgens ja EK(b)P KK vastutavad töötajad M. Kitsing ja K. Johanson. Liikmed olid Tallinna ettevõtete töölised. Ettevalmistus väljaspool tööaega. Lahinguis osales neist u 1000. Relvad said alles lõpus, mida õppisid kasutama alles lahingus.
1941. aasta juulis-augustis asusid Jaama-Vasknarva joonel 6. Rakvere hävituspataljon ja põhja pool 5. Narva hävituspataljon. 19. juulist kuni 14. augustini asusid nad Narva jõe joonel, kust taganeti Narva.
Narva Töölispolk
Augustis 1941 moodustati Eesti NSV kaitset organiseeriva 8. armee korraldusel järelejäänud kokku 2800 hävituspataljonide mehest, sh. Narva hävituspataljonist – Narva Töölispolk (Нарвский рабочий полк), (koosseisus 1000 liiget, 76 mm kahurite patarei ja kuulipildujarood), mis 20. augustil 1941 liideti 20. laskurdiviisiga. Narva töölispolgu ülemaks sai kapten K. Gontšarov ja komissariks Igor Tšernov. Pataljone juhtisid endised hävituspataljonlased kapten Nikolai Trankmann, vanemleitnant M. Rogozin ja Oskar Abori. Allüksusi juhtisid venelased A. Vinogradov ja I. Glazõtšev, ukrainlane G. Potapenko, lätlased M. Pauper ja K. Prieže ning eestlased K. Reimer, A. Must ja A. Raidma.
Eesti Kütipolk
18. augustil 1941 koondati Tallinna hävituspataljonid Tallinna, kus nendest moodustati 20. augustil 1941 1. Eesti Laskurpolk ehk 1. Eesti Kütipolk (1-й эстонский рабочий стрелковый полк), mille juhiks määrati SARK-i kapten Mihhail Pasternak, komissariks oli EKP Keskkomitee sekretär Fjodor Okk. (Mõlemad langesid 22. augustil 1941 Kiviloo all).
Teiste hävituspataljonide tegevusest
11. Läänemaa hävituspataljon osales Kiviloo, Perila, Kose-Risti ja Peningi lahingutes.
Läti hävituspataljonide tegevusest Eestis
Koos Nõukogude vägedega (10. Laskurdiviis) taganesid Lätist juunis-juulis 1941 Eestisse ka Lätis (Riia linnas ja Loode-Lätis) moodustatud hävituspataljonid (1. Läti vabatahtlik hävituspolk – (1-й латышский добровольческий истребительный полк), kelle taganemistee NSV Liitu viis läbi Lõuna-Eesti, 26.–28. augustil kaitselahingutes Tallinnas ja 28. augustil lahkusid koos Balti Laevastikuga Kroonlinna. 2. Läti vabatahtlik töölislaskurpolk – (2-й латышский добровольческий рабочий стрелковый полк), kelle taganemistee NSV Liitu lõppes taganemisega läbi Narva Leningradi alla.
Hävituspataljoni liikmed osalesid koos NKVD Eriosakonna liikmetega Põhja-Eestis 31. juulil 1941 metsavendade ja ERNA luuregrupi vastu peetud Kautla lahingus. Pärast lahingut mõrvati Kautla talus julmalt seitse inimest, kellest osa heideti elusalt tulle. Mõrvatute hulgas tunti riideräbalate järgi hiljem ära neli isikut: Kautla talu perepoeg Johannes Lindeman, sama talu teenija Ida Hallorav ning samal päeval talus viibinud Oskar Mallani ja Johannes Ummus. Ülejäänute söestunud säilmeid ei suudetud identifitseerida. Tapmise põhjuseks oli kahtlus, et pererahvas pidas sidet Kautla rabas paiknevate metsavendadega ; ilmselt olid mõned mõrvatuist Kautla rabalaagris paiknevad metsavennad.
Hiiumaa hävituspataljon
Hiiumaal loodud hävituspataljon, pataljoni komissariks Eesti NSV Ülemnõukogu saadik Johannes Oinas, parteiorganisaator Albert Tuur, Paul Soesoo, Artemi Üksik, Edgar Kärner, Valter Uusniit ja paljud teised.
Taasasutamine
Juba enne Eesti okupeerimist otsustati EK(b)P Keskkomitee büroo otsusega 20. aprillil 1944 taasasutada hävituspataljonid ja formeerida need kõigis maakondades kohalikest elanikest vabatahtlike üksustena.
Hävituspataljonid allusid Eesti NSV Siseministeeriumi ja hiljem Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi haldusalasse ning kasutati koos NSV Liidu ja Eesti NSV NKVD üksuste ja Sisevägedega metsavendade vastastes relvaoperatsioonides ja Nõukogude võimu eest varjajate tabamiseks ning nõukogude ja kohalike omavalitsuste (Täitevkomiteed jne.) asutuste valveteenistuses.
1946. aastal saabus Tallinna tänaseks maamullas oleva kodaniku ütluse järgi Jan Ganzen (saabumist Balti jaama kinnitanud ta ise hilisema A. Sommerlingi sovhoosi direktorina ja vähest keeleoskust), kes olla olnud hävituspataljonis ja oli hilisem parteitöötaja – Pärnu Partei Rajoonikomitee I sekretär.
Juhid ja struktuur
Hävituspataljone oli 1951. aastal kokku 39. Neid juhendas ja koordineeris tööd teiste Nõukogude asutusega Hävituspataljonide Keskstaap, kuhu kuulusid:
Tegevusest
Pärast sõda jäi hävituspataljonide ülesannete hulka julgeolekuorganite ja -vägede abistamine ning objektide valve.
Maapiirkondades elavad pataljonlased elasid oma kodudes, maakonnakeskustes eksisteerisid aga ka kasarmeeritud pataljonid, mille liikmed kandsid sõjaväevormi ja said palka. Tipphetkel kuulus pataljonidesse 7000 võitlejat.
1946. jaanuaris kehtestas EK(b)P Keskkomitee sekretär ja ühtlasi hävituspataljonide keskstaabi ülem Nikolai Karotamm pataljonide uueks nimetuseks „Rahvakaitse”. Kuid pataljonide endi, julgeoleku ja parteistruktuuride dokumentatsioonis jäi endiselt käibele termin „hävitajad”. Seda ei muutnud ka 1949. aastal pataljonidele antud järjekordne nimi: „Bandiitide hävitajate pataljonid”.
Pajusi vald (Põltsamaa kihelkond)
Pajusi vald (saksa keeles Gemeinde Pajus) oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Vallamaja asus Kalana külas.
Anton Kasemets
Anton Kasemets (10. detsember 1890 Rabivere mõis, Kohila vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. jaanuar 1978 Toronto, Kanada) oli eesti muusikateadlane, koorijuht ja helilooja.
Pajusi vald (Põltsamaa kihelkond)
Vallas sündisid Hans Silbermann, August Jürima, Jaan Roos, Voldemar Luik, Johannes Lehman, Eduard Roos, Anne Šaraškin.