cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johann Christian Moier
pisi|Johann Christian Moier, 1827 Johann Christian Moier (10. märts 1786 Tallinn – 1. aprill 1858 Bunino) oli baltisaksa arstiteadlane.
Johann Christian Moier oli vaimuliku poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1803–05, tudeeris ka Göttingeni ja Padua ülikoolis.
Ta töötas 1814–1836 Tartu Ülikoolis kirurgia professorina. 1817–1830 oli Moier neljal korral lühikest aega Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1834–1836 Tartu Ülikooli rektor. Seejärel kolis Moier oma valdustesse Orjoli kubermangus Buninos, kuhu jäi elama surmani.
Tema õpilaste hulka kuulusid Nikolai Pirogov, Vladimir Dal, Fjodor Inozemtsev ja Aleksei Filomafitski. Pirogov võttis temalt üle kirurgia õppetooli juhtimise.
14. juulil 1814 abiellus Moier Maria Protassovaga, kes oli Vassili Žukovski õetütar. Moier õpetas oma naiselegi arstiteadust ja see käis Tartu naistevanglas vange ravimas. Abielust sündis pärast mitu aastat kestnud abielu tütar Jekaterina. 18. märtsil 1823 sündis neil surnud poeg ja ka ema suri samal päeval.
Graniidikiht
Graniidikiht ehk sial ehk siial on maakoore osa, kus seismiliste lainete levikukiirus on umbes 6 km/s.
Graniidikiht koosneb mitmesugustest moonde- ning tardkivimeist (nende hulgas ka graniit). Graniidikihi all on nn basaldikiht.
Ookeaniline maakoor graniidikihti ei sisalda.
Gatineau
Gatineau on linn Kanadas Québeci provintsi lõunaosas.
ZIL
2015. aastast alates toodab ZIL-i limusiine MSC6 AMOZIL.
Tehase esimesed 3 kümnendikku
pisi|AMO tehase asukoht aastal 1916 Tehas asutati 2. augustil 1916 (20. juulil Juliuse kalendri järgi) Moskva Automobiiliühingu nime all (vene keeles Автомобильное Московское Общество, АМО) Moskvast lõunasse Moskva jõe lähistele Tjufeleva salusse (vene keeles Тюфелева роща) Moskva maakonnas. Tänapäeval jääb salu koht Danilovski ringkonda Moskva linnas. Esialgu plaaniti toota FIAT-i 1,5-tonniseid veokeid F-15 litsentsi alusel. Kokku pandi Itaaliast ostetud 432 veokit aastal 1917, 779 1918 ja 108 1919. Isetootmisse ei jõudnud veoauto oktoobrirevolutsiooni ja kodusõja tõttu. 30. aprillil 1923 muudeti tehase nimi Itaalia kommunisti Pietro Ferrero auks (vene keeles Завод АМО имени Пьетро Ферреро). Alles järgmisel aastal, 1. novembril 1924, alustati esimeste veokite AMO-F15 tootmist, mida esitleti 7. novembril paraadil. 1925 sai tehase nimeks Esimene Riiklik Autotehas (vene keeles 1-й Государственный автомобильный завод). Tehast hakkas juhtima 1. jaanuarist 1927 Ivan Lihhatšov, kelle nime kannab tehas 1956. aastast alates. Aprillis 1929 jõuti kokkuleppele tehase laiendamise osas, et toota Autocari 2,5-tonniseid mudeleid.
Rekonstrueeritud tehas avati 1. oktoobril 1931 ning ühtlasi sai tehasest Stalini-nimeline Tehas, lühendatult ZIS või ZiS (vene keeles Завод имени Сталина, ЗИС või ЗиС). Mõni nädal hiljem, 25. oktoobril alustati sõidukite tootmist (ja esimest korda Nõukogude Liidus) konveieril. 26. juulil 1933 alustati veokite ZIS-5 ja ZIS-6 tootmist. Järgmise kuu 21. augustil nõustus NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu laiendama ZIS-i tehast, et suurendada automudelite valikut. Tegemist oli teise tehase laiendamisega. Uut sõiduautot ZIS-101 esitleti valitsusliikmetele 29. aprillil 1936. Tootmisse jõudis 7-istmeline limusiin 3. novembril. Lisaks keskenduti 1936–1941 busside, gaasigeneraatorveokite ning poolroomiksõidukite tootmisele. 1937. aastal alustati sadulveoki ZIS-10 tootmise organiseerimist, selletaolist veokit toodeti esimest korda Nõukogude Liidus seeriana.
Suure Isamaasõja ajal, sügisel 1941, plaaniti tehas õhkida sakslaste rinde Moskva alla lähenemise tõttu. Tehas lõpetas sõja esimesel aastal peaaegu kõikide automudelite, välja arvatud veoauto ZIS-5 (sõja ajal lihtsustatud variant ZIS-5V), gaasigeneraatorveokite ja poolroomiksõidukite, tootmise. Sõja tarbeks toodeti ka relvi ja laskemoona ning pandi kokku USA-st toodud veokeid. Olenemata käimasolevast sõjast, alustati 19. septembril 1942 limusiini ZIS-110 prototüübi koostamist.
Teise maailmasõja järgne aeg
Märtsis 1946 alustati kolmanda tehase laiendamist, et lasta tootmisse uued veoautod ZIS-150 (1947) ja ZIS-151 (1948). Sõjaväe tarbeks jõudsid tootmisse aastal 1950 soomustransportöör ZIS-152 ja amfiib ZIS-485. Samal ajal arenesid Nõukogude Liidu ja Hiina suhted kohani, kustmaalt aitas NSV Liit Hiinat moderniseerida. Sellega kaasnes 1953 aasta jaanuaris disainiosakonna loomine ZIS-i tehases, et projekteerida Hiina esimest autotehast FAW (hiina keeles 一汽). Tehase esimeseks veoautoks sai veoki ZIS-150 baasil Jiefang CA-10. NSV Liidu sõjatehnika laiendamiseks organiseeriti 7. juulil 1954 disainiosakond SKB, et arendada välja sõidukeid raketisüsteemidele. Samal kuul hakati disainima V8-mootoriga veokit. 1955 jõudis tootmisse esimene kodumaine kaugsõidubuss ZIS-127.
Pärast seda, kui Nikita Hruštšov 1956 Jossif Stalini isikukultuse hukka mõistis, muudeti ka tehase nime: Lihhatšovi-nimeline Tehas, lühendatult ZIL või ZiL (vene keeles Завод имени Лихачёва, ЗИЛ või ЗиЛ). Nime sai tehas endise direktori Ivan Lihhatšovi järgi 26. juunil 1956. Novembris 1958 alustati limusiini ZIL-111 tootmist, mida esitleti Brüsseli maailmanäitusel Expo '58. Et teha ruumi uute veoautode ZIL-130 (masstootmine 1964) ja ZIL-131 (1966) tootmiseks, alustati neljandat korda tehase rekonstrueerimist ning viidi busside tootmine üle LiAZ-i tehasesse Likino-Duljovosse 1959. aastal. 30. märtsil 1963 külastas ZIL-i tehast Kuuba peaminister Fidel Castro, kes oli Nõukogude Liidus ringkäigul Nikita Hruštšovi isiklikul kutsel. 1967 võttis Nõukogude Liit esimest korda osa XVIII rahvusvahelisest bussinädalast Nice's, kus autobuss ZIL-118 Junost võitis mitu auhinda. Vaimustuses oli ka Henry Ford II, Henry Fordi lapselaps, kes soovis bussi litsentsi all toota. Buss seeriatootmisse ei jõudnud.
Gatineau
Keel
Arvestades ka neid, kellel on kaks emakeelt, on prantsuse keel emakeeleks 80,0% elanikkonnast. Inglise keelt rääkis emakeelena 13,9% elanikest.
ZIL
Teise maailmasõja järgne aeg
Aastal 1968 valmis sadulveoki ZIL-170V prototüüp, mida hakkas tootma KamAZ mudeli all 5320, mille tehast hakkasid ZIL-i spetsialistid projekteerima 1972. aasta oktoobris. 13. juulil 1971 sai ZIL-ist Tootmisühendus ZIL, PO ZIL (vene keeles Производственным Объединением ЗиЛ), mis koosnes 17. tehasest. Ülejärgmise aasta 12. juulil külastasid tehast Vietnami poliitikud Lê Duẩn ja Phạm Văn Đồng. Aastal 1976, kui KamAZ lasi välja ZIL-i arendatud veoki, oli ZIL ise sellel ajal juba aegunud veokiga ZIL-130. 1974 sai valmis esimene diiselmootoriga veoki prototüüp ZIL-169 ning aasta hiljem augustis jõudis tootmisse 3-teljeline ZIL-133G1, mis asetses siiski ZIL-130 baasil. Seega alustati 1982 tehase uuendamisega, mis jäi ka viimaseks suuremaks uuenduseks. Alles jaanuaris 1986 jõudis tootmisse uus diiselveok ZIL-4331. Lisaks asendati vananenud ZIL-130 uuema ZIL-431410-ga. Moderniseeritud mudelitega saavutatud edu jäi lühikeseks, sest kümnendi lõpus hakkas lagunema Nõukogude Liit. 1991. aasta 17. mail külastas tehast Hiina Kommunistliku partei esimees Jiang Zemin, hilisem Hiina Rahvavabariigi president.
Gatineau
Sport
1978. aastal hakati Kanadas korraldama murdmaasuusamaratoni Rivière Rouge (55 km), mis esialgu küll toimus linnast kaugemal, kuid alates 1982. aastast toodi üle Parc de Gatineau'sse ja sai nime la Gatineau 55. 1989. aastal lisati maratonile ka lühemaid distantse ja 1996. aastal anti uus nimi la Keskinada Loppet. Maratoni 30. aastapäeval (2008) ristiti see taas ümber ja kannab nüüd nime la Gatineau Loppet. Maraton kuulub Worldloppeti murdmaasuusamaratonide sarja ja seda peetakse tavaliselt veebruari teisel poolel samal nädalavahetusel Tartu Maratoniga.
ZIL
Erastatud tehas
pisi|Kunagine tehase maa-ala 2018. aasta alguses Erinevate välisfirmadega läbirääkimised investeeringuteks jätkusid ka 21. sajandil. 2005 alustati varuosade tootmist Renault' autodele koostöös Avtoframosega (vene keeles Автофрамос) (2014 alates Renault Venemaa). 2007 pakuti Saksamaa firmale Porsche sõidukite tootmist AMO ZIL-i tehases. Sõidukite kõrvalt alustati ka kellade tootmist: 2002 sai Troitse-Sergi suurklooster Sergijev Possadis AMO ZIL-ilt kaks uut kella. 2004 oli AMO ZIL Läti bussitehase AMO Plant kaasasutaja. Tehas suleti 2015. Lisaks on võlaraskustes ettevõte pidanud plaane kinnisvara müümise osas mitmel korral. 2012 asutasid Moskva linn ja Sperbank uue ettevõtte MosavtoZIL (vene keeles МосавтоЗИЛ). Kokkupanemisele on plaanitud Renault' ja FIAT-i sõidukid ZIL-i teheases. Olenemata kõikidest pingutustest ettevõtte majanduslikku olukorda parandada, lahkus 2012. aasta juulis konveierilt viimane veok ZIL-432930. Suurem osa tehase maa-alast läks kinnisvara arendamiseks. 88 aasta vältel (1924–2012) tootis tehas kokku 7 858 200 veoautot, 39 534 bussi ja 11 456 luksusautot.
2014. aastal ostis grupp ettevõtjaid AMO ZIL-i varasid, et kokku panna ZIL-i limusiine. Firma nimeks on MSC6 AMOZIL (vene keeles Механосборочный цех №6, МСЦ6 АМОЗИЛ; Mehaaniline Koostetsehh nr 6). Autosid koostatakse AMO ZIL-i renditud töökojas number 6 2015. aastast alates. 2014 asutati endiste tööliste poolt firma Osaühing ZIL (vene keeles ООО "ЗИЛ") all veokite tootmist tootmisest üle jäänud osadest. Veokeid koostati samuti AMO ZIL-i töökojas. Viimaseks veokiks jäi ZIL-43276T 2016. aasta septembris.
Sõidukid
pisi|Veoauto ZIL-130 Tehas tootis peamiselt veokeid ja busse. Esimene tehases toodetud veoauto valmis 1924 ning viimane 2012, kuigi veokeid toodeti Osaühingu ZIL nime all edasi käsitööna. Viimane ZIL veoauto valmis 2016. aastal. 1927 valmis esimene buss, kuid tootmine viidi üle LiAZ-i tehasesse 1959, mis taastati 1998. Lisaks eelnevatele toodeti ka limusiine Nõukogude Liidu ning hilisema Venemaa tähtsamate isikute ja paraadide jaoks. 2002–2009 ei toodetud mitte ühtegi autot. ZIL-i limusiine toodab ettevõte MSC6 AMOZIL 2015. aastast alates. 88 aasta vältel (1924–2012) tootis tehas kokku 7 858 200 veoautot, 39 534 bussi ja 11 456 luksusautot.
Jalgrattad
1951–1959 toodeti jalgratast V-110 Progress (vene keeles В-110 "Прогресс"), mida toodeti mitmes tehases üle Nõukogude Liidu. Kokku valmistas tehas Moskvas 3 242 953 jalgratast.
Vesa-Matti Loiri
pisi|Vesa-Matti Loiri (2009) Vesa-Matti "Vesku" Loiri (4. jaanuar 1945 Helsingi – 10. august 2022 Helsingi) oli soome näitleja, laulja ja humorist.
Ta esines 61 filmis ning hulgas telesarjades ja -saadetes. Tema tuntuim filmiroll on Uuno Turhapuro, keda ta on kehastanud 20 filmis. Enamikus oma filmidest töötas ta koos Spede Pasasega, kes oli Turhapuro-filmide stsenarist ja režissöör. Pasasega koos tegi ta aastaid ka "Spede Show'd", kus tuntumad rollid olid Nasse-setä, Jean-Pierre Kusela ja Tyyne.
Muusikuna on Loiri välja andnud hulgaliselt plaate. Ta oskas hästi flööti mängida ja esindas Soomet 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Tema laul "Huilumies" rääkis mehest, kes ei oska oma tundeid sõnadesse panna, küll aga mõistab neid flöödil väljendada. Ta sai 6 punktiga viimase, 19. koha.
1988–1991 oli tal televisioonis autorisaade "Vesku show".
1992. aasta filmi "Aladdin" dubleerimisel mängis Loiri lambis elavat vaimu, esitades ka selle muusikalised numbrid.
Jalgpalliväravavahina mängis ta Helsingi JK meeskonnas 1968 Euroopa karikavõistlustel. HJK kaotas Krakówi Wisłale 1:4 ja 0:4.
Loiri oli 1994–1999 Soome Piljardiliidu esimees.
Tunnustus
1963 pälvis ta Jussi auhinna rolli eest filmis "Pojat". 1976 pälvis ta parima meesnäitleja Jussi filmi "Rakastunut rampa" eest. 1982 pälvis ta parima meeskõrvalosatäitja Jussi filmi "Pedon merkki" eest. 1983 pälvis ta Jussi mitmes filmis näitlemise eest aasta jooksul. 1998 pälvis ta Betoon-Jussi.
Aastal 1996 pälvis ta Pro Finlandia teenetemärgi.
2003 pälvis ta autasu Brüsselis toimunud rahvusvahelisel sõltumatu filmi festivalil rolli eest filmis "Pahat pojat".
Muusikuna pälvis ta 1986 eri-Emma. 2003, 2006 ja 2007 valiti ta aasta meessolistiks ja 2003 võitis lisaks aasta albumi auhinna.
2003 pälvis ta veel koomiku elutööauhinna ja 2009 Jyrki Hämäläise auhinna.
Kondensatsioonireaktsioon
pisi|400px|Kahe aminohappe molekuli kondensatsioon peptiidsideme (punane) moodustumisega pisi|Dieckmanni kondensatsioonireaktsioon Kondensatsioonireaktsioon on keemiline reaktsioon, milles kaks orgaanilise aine molekuli ühinevad produktiks, kusjuures reaktsiooni kõrvalsaaduseks on mingi väike molekul, näiteks vesi, vesinikkloriid, metanool või äädikhape. Kui see väike molekul on vesi, nimetatakse seda dehüdratsioonireaktsiooniks.
CH3COOH + CH3CH2OH = CH3COOCH2CH3 + H2O
Kondensatsioonireaktsioon samas molekulis olevate aatomite või funktsionaalrühmade vahel viib reeglina tsüklilise molekuli moodustumisele: see on intramolekulaarne kondensatsioon. Näiteks Dieckmanni kondensatsioonis (võrrand paremal) annab kahe estri rühma sisemolekulaarne reaktsioon tsüklilise β-ketoestri ja eraldub alkoholi molekul.
Polükondensatsioon ehk kondensatsioonipolümerisatsioon on oluline meetod paljude polümeeride saamisel. Siin toimub üksteise järel hulk monomeeri molekuli kasvava ahelaga ühinemise reaktsioone. Nii toodetakse näiteks nailonit, polüestrit ja muid kondensatsioonipolümeere.
Mereannid
pisi|Mereannid Mereannid (inglise seafood) on üldnimetus vesiviljeluses või looduslikult kasvanud mereorganismidele, keda inimene tarvitab toiduks.
Kõige tähtsamad mereannid on kalad ja veeselgrootud.
Abeokuta
thumb|Vaade Abeokutale [[Olumo kaljult]] thumb|Vaade Abeokutale [[Olumo kaljult]] Abeokuta on linn Nigeeria edelaosas Oguni jõe idakaldal Lagosest 78 km (raudteed pidi 102 km) põhja pool, Oguni osariigi pealinn. Geograafilised koordinaadid on 7°10' N, 3°21' E.
Elanike arv on 593 140 (1. jaanuar 2005). Aastal 2002 oli elanike arv hinnanguliselt 530 000. Aastal 1994 oli elanikke 416 000.
Nimi tähendab '[pelgupaik] kaljude all'.
Loodus
Abeokuta paikneb viljakal maal, mille pinda lõikuvad halli graniidi massid.
Linna kohal on Olumo kalju ja muud kaljud, milles on koopaid. Kaljusid ümbritseb savann.
Kõrgus merepinnast on 67 m ümber.
Majandus
Linn on põllumajandustoodete (palmisaaduste (palmiõli), kakao, koolapähkel, riis, puuvill) ümberlaadimiskoht. Peamised kaubandusartiklid on palmiõli, puit, kummi ja jamss. Linnas on palju turge.
Linn paikneb kakaokasvatuspiirkonnas.
Tööstusettevõtetest on Abeokutas muuhulgas õlletehas ja tsemenditehas. On ka tekstiilitööstusettevõtteid. Linna ümbruses murtakse graniiti. On olemas ka keemiatööstus ja kunstkäsitöö.
Aastal 1899 valmis Abeokutat Lagosega ühendav raudtee, mis aitas kaasa kaubanduse arengule ning suurendas Briti mõju linnale.
Maanteeühendus Ibadaniga on veel vanem. Maanteeühendus on Abeokutal ka Ilaro, Shagamu, Iseyini ja Kétouga.
Oguni jõgi on Abeokuta kohal 200 m laiune. Sellel sõidavad väikesed paadid.
Ajalugu
Abeokuta tekkis 1825...1830. aasta paiku, mil egbade (jorubate) hulka kuuluvad Ibadani ümbruse avamaa külaelanikud pidid Dahomeest tulevate orjaküttide eest põgenema ning varjuma praegust linna ümbritsevatesse kaljudesse, ajades ära kohalikud dahomeelased. Jorubad olid põgenenud oma Oyo kuningriigist põhja poolt hausade maalt rünnanud fulbede eest. Abeokutas moodustasid nad vaba konföderatsioni, milles iga rühm säilitas oma kombed, riitused ja osalt isegi külanimed. thumb|left|Kuto Road Abeokutas
19. sajandil tegutsesid piirkonnas baptisti ja anglikaani misjonärid. Oktoobris 1867 saadeti inglise misjonärid välja.
Sõmeru valla lipp
thumb|[[Sõmeru vald|Sõmeru valla lipp.]]
Abeokuta
Ajalugu
Linn suutis vastu panna nii lääne poolt Dahomeest kui ka loodest Ibadanist tulnud ründeretkedele. Aastatel 1851 ja 1864 lõid Abeokuta väed Dahomeest tulnud vägesid. Linna ümbritses 20...30 km pikkune muldvall, mille sisse jäid ka istandused.
Linna ja selle ümbrust valitses üks egbade viiest hõimupealikust alake.
Sõmeru valla lipp
Sõmeru valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sõmeru valla lipp.
Abeokuta
Ajalugu
Aastal 1893 tunnustas Suurbritannia valitsus Egba ühendatud valitsust.
19. sajandi lõpus oli linnas 130 000 elanikku, sealhulgas 2000 kristlast.
Sõmeru valla lipp
Lipp kinnitati 22. aprillil 1993.
Abeokuta
Ajalugu
Alates 1960. aastast on Abeokuta iseseisva Nigeeria osa.
Nepeani saar
thumb|Nepeani saar (esiplaanil) Nepean on asustamata saar Vaikses ookeanis Norfolki saare lähedal.
Abeokuta
Linnapilt
Traditsioonilisi maju ehitati mudast.
Sõmeru valla lipp
Lipu kasutamise kord
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Nepeani saar
Pindala umbes 100 hektarit. Saar on madal, kõrgus kuni 30 meetrit.
Abeokuta
Linnapilt
20. sajandi esimestel aastatel ehitati linn suuresti ümber. Rajati kohus, valitsusasutused, vanglad, sillutatud tänavad ja suur sild.
Haridus
Kiriku Misjoniseltsi koolis õppis 20. sajandi alguses umbes 2000 last.
Tervishoid
Abeokutas on moodne misjonikliinik.
Oswald Madecki rajas Abeokutasse Pühima Südame haigla. Madecki on Abeokutasse maetud.
Ajakirjandus
20. sajandi alguses anti välja ametlikku inglis- ja jorubakeelset lehte.
Tuntud abeokutalasi
Abeokutas sündinud tuntud inimeste seas on:
Eklesioloogia
Eklesioloogia (vanakreeka keelest ἐκκλησία ekklesia 'kogudus, kirik' ja λογος logos 'õpetus, sõna') on kristlikus teoloogias õpetus kirikust.
Haam
pisi|Seem, Haam ja Jaafet Haam (heebrea חם) oli Piibli järgi Noa teine poeg. Tema vennad olid Seem ja Jaafet.
Haamil oli neli poega: Kuus, Mitsraim, Puut ja Kaanan (Noa pojapoeg).
Kenneth Bråten
Kenneth Braaten (sündinud 24. septembril 1974 Moi Ronas ) on Norra kahevõistleja, kes võistles rahvusvahelisel tasemel aastatel 1995–2005.
Braaten võitis 1998. aasta olümpiamängudel Naganos meeskonnavõistluses. Ta on võitnud kaks medalit ka maailmameistrivõustlustel meeskonnavõistluses, saades 1999. aastal Ramsaus hõbemedali ja 2001. aastal Lahtis kuldmedali.
Maailma karikasarja etapivõidud
Kenneth Bråten osales karjääri jooksul kokku 78 maailmakarikavõistluste etapil, millest poodiumile jõudis 6 korda ja neist 1 korral kõige kõrgemale astmele.
Usbekistani lipp
thumb|300px|Usbekistani lipp Usbekistani lipp on Usbekistani Vabariigi riigilipp.
Lipp kinnitati 18. novembril 1991.
Lipp koosneb kolmest horisontaalsest laiust, ülemine sinine (sümboliseerib taevast ja vett), keskmine valge (sümboliseerib rahu) ja alumine roheline (sümboliseerib looduse uuenemist). Värvilaide lahutavad kaks peent punast triipu, mis sümbolisserivad veresoontes voolavat elujõudu. Sinise laiu vasakus servas on noorkuu kujutis ning sellest paremal 12 tähte kolmes reas, mis sümboliseerivad Usbekistani vilajette.
Numiidia
Numiidia oli antiikajal hami päritolu berberi hõimudega asustatud rannikuala Põhja-Aafrikas (praegu Alžeeria ja osa Tuneesiast).
Ida-Numiidia vallutati Julius Caesari vägede poolt 46. aastal eKr, kuna Numiidia kuningas toetas Caesari kodusõjas Pompeiust ja Lääne-Numiidia vallutati 40. aastal eKr.
Tähtsamad linnad olid Cirta ja Hippo Regius.
Kirik
Sõnal "kirik" on eesti keeles mitu tähendust:
Urmas E. Liiv
Urmas Eero Liiv (sündinud 17. novembril 1966) on eesti režissöör, meediajuht ja õppejõud.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna 1989. aastal ja Tallinna Ülikooli filmiosakonna režii alal 1998. aastal.
Aastatel 2001–2011 töötas ta Kanal 2 kuvandijuhina, 2012–2018 TV3 programmijuhina, 2019. aastast oli ta Tallinna Ülikooli BFM Nüüdismeedia Telemooduli kuraator ja aastatel 2021–2022 TV3 telekanalite loovjuht.
Rudolf II (täpsustus)
Rudolf II nime all on tuntud mitu monarhi:
Vaata ka
Liste der Herrscher namens Rudolf
Vennad
Vennad on meessoost isikud, kellel on samad vanemad.
"Vennad" on mitme teose pealkiri:
Rudolf III
Rudolf III-nimelised monarhid olid:
Vaata ka
Liste der Herrscher namens Rudolf
Into the Enchanted Chamber
"Into the Enchanted Chamber" on esimene power metal 'i bändi Timeless Miracle täispikk album. See anti välja 2005. aasta juunis Massacre Recordsi ja Marquee/Avaloni poolt.
Rudolf IV
Rudolf IV nimelised valitsejad olid:
Tartu Ülikooli Eesti mereinstituut
pisi|TÜ Eesti mereinstituudi teadurid teevad uurimislaeva Vilma pardal viimaseid ettevalmistusi uudse juhitava püügisügavusega seirenooda vettelaskmiseks. pisi|TÜ Eesti mereinstituudi korraldatav merelinnustiku laevaloendus Kihnu merepiirkonnas 2012. aastal Tartu Ülikooli Eesti mereinstituut on Tartu Ülikooli struktuuriüksus.
Mereinstituut tegeleb eeskätt Läänemere ökosüsteemide ja funktsioneerimise uurimise ja selgitamisega, selles leiduvate veeorganismide ja -keskkonna seisundi hindamise ja prognoosimisega, samuti keskendutakse mereelustiku ratsionaalse kasutamise tagamisele ja bioloogilise mitmekesisuse kaitsele.
Instituut koosneb viiest osakonnast koos nelja laboriga ja Kalanduse teabekeskusega. Välitöid viiakse regulaarselt läbi kuues välibaasis (Pärnu, Praaga, Matsalu, Kihnu, Käsmu, Kõiguste).
Ajalugu
3. märtsil 1992 loodi Eesti Kalandusinstituudi ning Eesti Teaduste Akadeemia Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi üksuste baasil Eesti Mereinstituut. 1996. aastal muudeti see Keskkonnaministeeriumi teadusasutuseks.
Koostöö
Eesti mereinstituut teeb koostööd mitme välisorganisatsiooniga. Aastast 1994, mil Eesti sai Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) täisliikmeks, viiakse läbi mitmeid ICESi koordineeritud tegevuskavasid. Samuti on koopereeritud HELCOMi, Läänemere Bioloogide Assotsiatsiooni jmt.
Yumbilla
Yumbilla on kõrguselt kolmas juga maailmas. Juga asub Peruus Amazonase piirkonnas Bongará provintsis Cuispese ringkonnas.
Juga avastati 2007. aasta juunis. Joa kõrgus on 895,4 meetrit ning see koosneb neljast voolust.
Venemaa lipp
thumb|Venemaa sõjamereväelipp alates aastast 2001.
Venemaa lipp on Venemaa Föderatsiooni riigi- ja Venemaa rahvuslipp.
Venemaa Föderatsiooni lipp on praegusel kujul kasutusel 11. detsembrist 1993. aastast.
Ajalugu
Trikoloori, valge-sinine-punane võttis Hollandi lipu eeskujul kasutusele Venemaa tsaar Peeter I, kes käis seal laevaehitust õppimas. Sama lippu kasutasid. aastast Venemaa kaubalaevad.
Venemaa keisri Aleksander II ajal, 1858. aastal kinnitati “Keisririigi vapivärvide ja asetsemise kirjeldus lahingulippudel, lippudel ja muudel esemetel, mida kasutatakse kaunistamiseks pidulikel juhtudel”, milles määratleti uued riiklikud lipuvärvid: must-oranž-valge. Valge-sinine-punast lippu kasutati edaspidi Venemaa keisririigi kaubalaevadel, sõjalaevadel kasutati Püha Andrease lippu.
Enne Venemaa keiser Aleksander III kroonimist, 1883. aasta 7. mail taastati Aleksandri korraldusega rahvus- ja kommertslipuna, endine valge-sinine-punane lipp.
Valge-sini-punane trikoloor oli Venemaa Keisririigi rahvuslipp ja Venemaa Vabariigi riigilipp.
Sinatra doktriin
"Sinatra doktriin" on naljatlev nimetus Nõukogude Liidu 1980. aastate lõpus rakendatud välispoliitilise doktriini kohta.
Doktriini sõnastas Nõukogude Liidu välisministeeriumi pressiesindaja Gennadi Gerassimov 25. oktoobril 1989. Kui temalt USA populaarses hommikuprogrammis "Good Morning America" küsiti, kas Ida-Euroopa satelliitriikide suhtes järgitakse ka edaspidi Brežnevi doktriini, vastas ta, et edaspidi järgitakse Sinatra doktriini. Ta viitas Frank Sinatra laulule "My Way", öeldes sellega, et need riigid võivad edaspidi ise oma tee valida.
Läänes peeti seda tõsiseltvõetavaks külma sõja lõpu kuulutajaks ja Nõukogude bloki lagunemise märgiks. See innustas ka Saksamaad tõsiselt taasühinemisele mõtlema hakkama.
Gyda
Gyda on naisenimi.
Gyda (vanapõhja Gyða) oli mitme ajaloolise isiku nimi:
Gyda on ka paadiklass (Gyda-klassen).
Elbasan
Elbasan on linn Albaanias, Elbasani maakonna halduskeskus. Asub sisemaal Shkumbini jõe ääres.
Araabia Ühendemiraatide lipp
Araabia Ühendemiraatide lipp on Araabia Ühendemiraatide ametlik lipp.
Elbasan
Elbasan on üks Albaania suurimaid linnu.
Araabia Ühendemiraatide lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 2. detsember 1971 ehk 4. Dhu al-Qedah´il 1391 islami kalendri järgi. Lipp on horisontaalsete väljadega trikoloor, rohe-valge-must. Kanga vardapoolsele küljele on lisatud vertikaalne punane laid, see moodustab 1:4 lipu laiusest.
Punane pärineb emiraatide lippudelt ja sümboliseerib verd.
Roheline on lootuse värv.
Valge tähistab neutraalsust ja puhtust.
Must aga viitab emiraatides leiduvale naftale ja sümboliseerib kättemaksu.
Riigipea lipp
Riigipea lipp on rahvuslipp, mille valge välja keskele on lisatud Araabia Ühendemiraatide vapp.
Ascoli Calcio 1898
Ascoli Calcio 1898 on 1898 asutatud Itaalia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Ascoli Piceno ja -väljak Stadio Cino e Lillo Del Duca.
Parimad saavutused on Serie A viies (1979/80) ja kuues (1981/82) koht, Serie B on võidetud kahel korral (1977/78 ja 1985/86).
Tatarstan
Tatarstani Vabariik on Venemaa 1. järgu haldusüksus (vabariik) Volga föderaalringkonnas.
Loodus
Tähtsamad jõed on Volga, Kama, Vjatka ja Belaja.
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas vabariigis 3 779 265 inimest, kellest 2 000 116 (52,9%) olid tatarlased, 1 492 602 (39,5%) venelased, 126 532 (3,4%) tšuvašid, 24207 (0,6%) udmurdid, 24 016 (0,6%) ukrainlased, 23 702 (0,6%) mordvalased ja 18 787 (0,5%) marid. Eestlasi oli 127.
Religioon
Tähtsamad usuvoolud on sunniitlik ja šiiitlik islam, sufism ja õigeusk.
Tatarstani muslimite ametliku organisatsiooni esimees on mufti Kämil Samigullin.
Haldusjaotus
Vabariigi koosseisus on järgmised rajoonid (43) ja vabariikliku alluvusega linnad (14):
Majandus
Tatarstani tähtsamad tööstusharud on naftatööstus, keemiatööstus ja masinatööstus. Vabariigis asuvad suured nafta- ja maagaasimaardlad.
Biofilter
Biofilter ehk nõrgbiofilter on teatava reoveepuhastussüsteemi (biofiltratsiooni) olulisim komponent, kus tehisstruktuurides (milleks tüüpiliselt on betoon- või terasmahutid) olevate mikroorganismidest koosneva biokile abil puhastatakse sellest läbinõrguv reostunud vesi. Tavaliselt toimub süsteemisiseselt ka reostunud vee loomulik või sundõhustus, tagamaks oksüdeerumistingimused.
Biofiltrit kasutatakse laialdaselt kalakasvatustes suletud veekasutusega süsteemis (nn retsirkulatsioonisüsteem), kus kalade metaboliitsed vette sattuvad mürgised lämmastikuühendid (näiteks ammoniaak) oksüdeeritakse.
Louis-Claude Daquin
thumb|Louis-Claude Daquin (1694–1772) Louis-Claude Daquin (d`Acquin) (4. juuli 1694 Pariis – 15. juuni 1772 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.
Elu
Juba kuueaastaselt esines Louis-Claude Louis XIV õukonnas. Louis-Claude õppis prantsuse organisti Louis Marchandi juures. 12-aastaselt ta organisti koha Saint-Chapelle'is ja 13-aastaselt sai temast organist Pariisis Petit St. Antoine'i kirikus. 1727 sai ta organistiks Pauluse kirikus Pariisis. 1732 suri Marchand ja Daquin sai tema järglasena Cordeliersi organistiks. 1739 sai ta kuninglikuks organistiks. 1755 sai ta Pariisi Jumalaema kiriku organistiks.
Louis-Claude Daquin oli oreli- ja klavessiinivirtuoos. Ta oli aadli hulgas austatud ja tema orelikontserdid olid sageli rahvarohked. Ta oli tuntud oma muusika muutumatu täpsuse ja ühtluse poolest.
Looming
Louis-Claude Daquin hakkas varakult muusikat kirjutama. Juba kaheksa-aastaselt dirigeeris ta enda loodud kooriteost "Beatus Vir". Tema säilinud muusikapalade seas on 4 klavessiinisonaati, kristlike pastoraalide seadeid ja kantaate, mis kuuluvad barokkmuusika hulka.
1735 ilmus talt klavessiinimuusikakogumik. Sellest kogumikust on tuntud palad "Kägu" ("Le Coucou") ja "Šveitsi jõulud" ("Noëls Suisse").
1757 ilmus talt kogumik "Noveau livre de Noëls", mis sisaldas improvisatsioone klavessiinile.
"Trois cadenses" on tema muusika kogumik, mille palades on kasutusel kolmekordne triller.
Vladislav Listjev
thumb Vladislav Nikolajevitš Listjev (Владислав Николаевич Листьев) (10. mai 1956 Moskva – 1. märts 1995 Moskva) oli vene teleajakirjanik, ärimees, telekanali ORT esimene peadirektor.
Ta on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse kateedri.
Ludwig (Liivi ordu)
Ludwig (ka Ludewicus, Ludovicus) oli Liivi ordu liige ja ordumeistri kohusetäitja aastal 1256.
Vladislav Listjev
Alates 1982. aastast töötas Listjev NSVL Riikliku Teleraadiokomitee propagandasaadete toimetuses, 1987. aastal läks ta üle noortesaadete toimetusse ja temast sai ülipopulaarse saate "Vzgljad" (ek - Pilk) üks saatejuhtidest.
Ludwig (Liivi ordu)
Ludwigi päritolu kohta pole midagi teada, see-eest on Friedrich Benninghoven aga oletanud, et ta võis kuuluda varem ka Mõõgavendade ordusse. 1254. aastal sai Ludwigist Riia komtuur ja sellele ametikohale jäi ta kuni 1258. aastani. Vahepeal jõudis ta olla lühikest aega ka ordumeistri kohusetäitja. Pärast Riia komtuuri ametist lahkumist pole temast midagi teada.
Vladislav Listjev
1991. aastal sai Listjev telekompanii "VID" peaprodutsendiks ja 1993. aastal presidendiks.
Listjev juhtis ka selliseid populaarseid telesaateid nagu "Imede põld" (vk Поле чудес), "Teema" (vk Тема) ja "Tipptund" (vk Час пик).
1995. aasta jaanuaris lahkus Listjev telekompaniist "VID"" ja ta sai uue, Boriss Berezovskile kuulunud telekompanii "ORT" peadirektoriks.
1. märtsil 1995, olles teel töölt koju, tapeti Listjev oma kodumaja hoovis Moskvas Novokuznetski tänaval. Listjevil kaasas olnud suur rahasumma jäeti puutumata, millest uurijad järeldasid, et mõrv oli seotud tema äri- või poliitilise tegevusega.
Listjev on maetud Moskvas Vagankovo kalmistul.
2010. aastal asutati Vlad Listjevi nimeline preemia teenete eest Vene televisiooni arengus, esimesena sai selle tuntud ajakirjanik ja telesaatejuht Leonid Parfjonov.
Ceteris absentibus
Ceteris absentibus (ladina keeles 'teiste (jõudude) puudumise korral') on eksperimentaalses teaduses rakendatav uurimisprintsiip.
Kõrge Rondeel
Kõrge Rondeel oli 16. sajandil, aastatel 1532–1535 Liivi sõja eel Tallinna linnamüüri edelanurga ja Kiek in de Köki torni kaitseks ehitatud kindlustis. Rondeeli kuju ega täpseid mõõte pole teada, arvatavasti oli see poolümara põhiplaaniga kivitorn või kivist eskarpmüüriga muldehitis. pisi|Rondeel, ümmarguse või poolringikujulise põhiplaaniga lai [[suurtükitorn]] Arvatavasti sai Kõrge Rondeel Liivi sõdade ajal tublisti kannatada ja seda enam ei taastatud. 17. sajandil ehitati sellele kohale mahult palju suurem Ingeri poolbastion, millest omakorda ehitati 17. sajandi lõpus välja Ingeri bastion (tänapäeva Harjumägi).
Kevadine märtsikelluke
Kevadine märtsikelluke (Leucojum vernum) on amarülliliste sugukonda märtsikellukese perekonda kuuluv taimeliik.
Levik
Pärismaine Lõuna-Euroopas. Eestis kasvatatakse kultuurtaimena.
Twilight Guardians
Twilight Guardians on Soome power metal ' i ansambel, mis sai alguse 1996. aastal. Bändi stiili võib pidada ka neoklassikaliseks metal ' iks või progressiivseks metal ' iks. Twilight Guardians lõpetas tegevuse 2008. aastal.
Eberhard von Sayn
Eberhard von Sayn (ka Everhardus Seyn) oli Saksa ordu liige ning mitme selle olulisema ametikoha täitja, sealhulgas Liivi ordu maameistri ametitäitja aastatel 1251/1253–1254.
Eberhard von Sayn oli üks väheseid orduvendi, kes pärines valitsejasuguvõsast, tema isa oli väikese Sayni (toona Seyn) krahv Heinrich II, ema aga Agnes von Saffenberg. Sayni krahvidünastia suri aga juba 13. sajandi keskpaiku välja ning seetõttu polnud Eberhardil Saksa ordu ridades ilmselt sugulasi. 1249. aastal sai Eberhard suurkomtuuriks (Großkomtur), sellesse ametisse jäi ta kuni 1257. aastani. Lisaks määrati ta 1251. aastal ka Saksa meistriks ning ühtlasi kõrgmeistri asetäitjana Preisimaa ja Liivimaa üle valitsema. 1252. aastal siirdus Sayn Liivimaale, kus veetis kaks aastat. On küsitav, kas Sayni saab Liivi ordumeistriks nimetada, seda enam, et 1253. aastani oli selles ametis Andreas von Felben. 1254. aastal astus ametisse järgmine ordumeister Anno von Sangerhausen ja Sayn lahkus Liivimaalt. Et aga aasta vältel peale tema Liivimaal kõrgemat orduisandat polnud, siis võiks teda Liivi ordumeistri kohusetäitjaks lugeda. Sayni edasise saatuse kohta pärast 1257. aastat andmed puuduvad.
258
258. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastad: 253 254 255 256 257 - 258 - 259 260 261 262 263
Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur
thumb|Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri lipp Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur (inglise keeles International Atomic Energy Agency, IAEA) on rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärk on edendada aatomienergia rahuotstarbelist rakendamist ning ära hoida selle kasutamine militaarsel otstarbel.
Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri asutasid 1957. aastal iseseisva organisatsioonina ÜRO egiidi all 56 riiki. Agentuuri peakorter asub Viinis. Peadirektor on alates 30. novembrist 2009 Yukiya Amano. Agentuuril on 170 liikmesriiki.
Agentuuri kõrgeim organ on kord aastas kogunev Peakonverents kõikide liikmesriikide osalusel. Jooksvat tegevust korraldab peadirektori juhitav sekretariaat. Agentuur annab oma tegevusest aru nii ÜRO Peaassambleele kui ka Julgeolekunõukogule.
Agentuuri tegevusvaldkonnad on muu hulgas aatomienergia kasutamisvõimaluste uurimine, teabe vahendamine, koolitus, aatomienergia kasutamisega seotud programmide järelevalve, standardite ja normide kehtestamine, energiaprogrammide väljatöötamine ning abistamine tuumajaamade rajamisel.
Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur ja selle peadirektor Muḩammad al-Barāda‘ī said 2005. aastal Nobeli rahuauhinna.
Aastatel 1997–2009 oli agentuuri peadirektor Muḩammad al-Barādaʿī. 2. juulil 2009 valis agentuuri nõukogu uueks peadirektoriks Jaapani diplomaadi Yukiya Amano, kes oli ametis kuni oma surmani 18. juulil 2019.
thumb|500px|left|Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri liikmesriigid on tähistatud oranžiga, heakskiidu saanud riigid kollasega, tegevuse peatanud riigid lillaga, liikmeks mittesobivad maad tumehalliga
Larviki vald
Larviki vald on vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas. Larviki valla keskus on Larvik.
1. jaanuaril 1988 liideti Larviki (omavalitsusüksus 1838. aastast) ja Staverni linn ning Brunlanesi, Hedrumi ja Tjøllingi vald. 2018. aastal liideti Larviki vallaga Lardali vald. 2019. aastani kuulus vald Vestfoldi maakonda.
Larviki vald asub Oslost 105 km edelas.
Nimi
Nimi muinaspõhja vorm oli Lagarvík. Talunime esimene osa omastavas käändes logr tähendab "vesi" või "jõgi" (praegu see on Numedalslågeni jõgi) ja lõpp vík tähendab "laht". Nii on see "laht (Numedals)lågeni suudmes". Enne 1889. aastat kirjutati nimi "Laurvik" või "Laurvig".
Timeless Miracle
Timeless Miracle on 2001. aastal asutatud Rootsi power metal 'i bänd.
Larviki vald
Loodus
Tähtsamad loodusobjektid on Farrisi järv ja Numedalslågeni jõgi, mille kohalik nimi on Lågen.
Timeless Miracle
Timeless Miracle andis esimese täispika albumi välja 2005. aastal plaadifirma Massacre Records kaudu.
Larviki vald
Loodus
Larviki vald on tuntud ka Farriskildene mineraalvee allikate poolest, mida müüdi kaubamärgiga Farris.
Timeless Miracle
Timeless Miracle'i asutanud Mikael Holsti ja Fredrik Nilssoni ansamblitegemise ajalugu ulatub 1995. aasta lõppu, kuid nad asutasid koos trummar Kim Widforsiga ansambli Trapped. Kolmikuna tegid nad mitu esinemist, kuid läksid laiali, kui Kim Widfors välismaale kolis. 2001. aastal moodustasid Mikael Holst ja Fredrik Nilsson kahekesi Timeless Miracle'i.
Larviki vald
Loodus
Larviki vald on maailmas kõige põhjapoolsem hariliku pöögi (Fagus sylvatica) metsade kasvukoht.
Timeless Miracle
2003. aasta talvel salvestasid nad kahekesi trummimasina abil oma kodustuudios kuueloolise demo. Kaks nädalat pärast selle valmimist pakkus üks väike Euroopa plaadifirma neile lepingut. Otsides sobivat kohta salvestamiseks, võttis Timeless Miracle ühendust Rootsi produtsendifirmaga RoastingHouse, kes omakorda pakkus bändile lepingut, mille Timeless Miracle vastu võttis.
Larviki vald
Sümboolika
Vapp on kinnitatud aastal 1989. Sinisel kilbil on kujutatud hõbeda värvuse mast kolme purjega, mis viitab valla meretraditsioonidele.
Timeless Miracle
2004. aastal algas debüütalbumi "Into the Enchanted Chamber" tootmine. Selleks ajaks olid bändiga liitunud nii Mikael Holsti ja Fredrik Nilssoni kauaaegne sõber kitarrist Sten Möller kui ka trummar Jaime Salazar. Plaadi tootmises osalesid muuhulgas Anders Theander ja Pontus Lindmark. Albumi kujundas Mattias Norén.
Larviki vald
Sümboolika
thumb|Brunlanes, Larvik
Elanikkond
Valla pindala on 813 km² ja rahvaarv 47 204.
Valla koosseisu kuulub ka Staverni asula (rahvaarv 5000) ning külad: Nevlunghavn, Helgeroa, Kvelde, Hvarnes ja Tjølling.
Majandus
Peamised majandusharud on põllumajandus, kaubandus ja teenindus, millele järgnevad tööstus ja veondus.
Kultuur
Kaupangi lähedal Tjøllingis on keskaegse Skiringssali kaubaeeslinna varemed.
Argentina lipp
Sinine (PMS 2975C) sümboliseerib taevast, kuldkollane (PMS 116C) päike tähistab revolutsiooni ja iseseisvust.
Valgevene lipp
Valgevene lipp on Valgevene Vabariigi ametlik riigilipp. Praegune lipuversioon on kasutusel 2012. aastast.
Ajalugu
thumb|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxValgevene Vabariigi riigilipp 1991–1995 ja praegune Valgevene Rahvavabariigi riigilipp]]1991. aastal iseseisvunud Valgevene valis oma esimeseks riigilipuks eksiilis oleva Valgevene Rahvavabariigi valge-puna-valge lipu. 1917. aastal Klaudius Duž-Duševski kavandatud valge-puna-valge lipp võeti esimest korda kasutusele 1918. aastal välja kuulutatud Valgevene Rahvavabariigis, mis oli esimene valgevenelaste katse oma riiki luua. Valgevene Rahvarinne võttis taas valge-puna-valge lipu kasutusele 1988. aastal ning lipp kujunes demokraatliku liikumise üheks sümboliks perestroika ajal. Valgevene Ülemnõukogu valis 19. septembril 1991 valge-puna-valge lipu ametlikult uueks riigilipuks.
Valge-puna-valge lipu värvide tähenduse kohta on mitu tõlgendust. Duž-Duševski poeg on väitnud, et isa kujundas lipu lintide järgi, mida kandsid valgevenelastest tudengid Peterburis. Eesti ja Läti iseseisvussõdades võidelnud valgevenelastest vabatahtlikud väitsid, et lipu värvid sümboliseerivad higi, verd ja pisaraid. Vaclaŭ Lastoŭski väitis et lipuvärvid tulenevad valgevene talurahva tüüpilistest rahvariietest: valge särk, punane vöö ja valged püksid. Lisaks seotakse valget ja punast värvi Leedu suurvürstiriigi ja Rzeczpospolita heraldika põhivärvidega ning lipuvärvid ühtivad ka tollase Valgevene vapi Pahonia värvidega. pisi|Valgevene lipp 1995-2012 14. mail 1995 algatas president Aleksandr Łukašenka referendumi, mille üheks küsimuseks oli riigisümboolika muutmine uuesti nõukogudepäraseks. Riigi võimu all olev meedia rõhutas valge-puna-valge lipu seost Valgevene okupeerinud Saksamaaga koostööd teinud Valgevene kollaborantidega, kelle organisatsioonid kasutasid okupatsiooni ajal valge-puna-valget ning ignoreeris ülejäänud lipu ajalugu. 75 protsenti valgevenelastest hääletas lipu väljavahetamise poolt ning 1995. aasta juunis võeti kasutusele uus lipp. 2012. aastal kohandati riigilippu, mille tulemusel täidab ornament vardapoolse varem valge olnud ääre.
Lukašenka võimu kinnistumise järel muutus valge-punane-valge lipp vastuseisu sümboliks president Łukašenka režiimile ning see on levinud Łukašenka-vastastel meeleavaldustel. Kuigi lipp ei ole ametlikult keelatud, kohtlevad võimud seda kui "registreerimata sümbolit", mis tähendab, et lipu kasutamine poliitaktivistide ja/või spordifännide demonstratsioonil võib viia demonstrantide vahistamiseni ja lipu konfiskeerimiseni. Valgevene võimud on 2020. aasta detsembrist ähvardanud valge-puna-valge lipu keelustada, kuid pole seda siiani teinud.
E85
pisi pisi|E85 Leedus Kaunases pisi|E85 Valgevenes Lidas Euroopa tee E85 on 2002 km pikkune tee, mis kulgeb põhjast lõunasse läbi Leedu, Valgevene, Ukraina, Rumeenia, Bulgaaria ja Kreeka.
Leedu
Valgevene
Ukraina
Rumeenia
20px
Bulgaaria
Kreeka 30px
Ismail Kadaré
thumb|Ismail Kadare Ismail Kadare (sündinud 28. jaanuaril 1936) on Albaania kirjanik. 1996. aastal sai ta Prantsuse Teaduste Akadeemia (Académie des Sciences morales et Politique) eluaegseks liikmeks, asendades filosoof Karl Popperit.
Kadare on võitnud terve rea auhindu: 1992. aastal pälvis ta Prix Mondial Cino Del Duca, 2005. aastal võitis ta Bookeri auhinna (Man Booker International Prize) ja 2009. aastal Astuuria printsi kirjandusauhinna. Ta on olnud ka Nobeli kirjandusauhinna kandidaat. Kosovo Teaduste ja Kunstide Akadeemia valis ta oma välisliikmeks.
Steglitz-Zehlendorf
Steglitz-Zehlendorf on Berliini linnarajoon, mis moodustati 2001. aasta haldusreformi käigus Steglitzi ja Zehlendorfi rajooni liitmisel.
Linnaosad ja rajooni üldilme
pisi|300px|left|Wannsee järv Steglitz-Zehlendorfi rajoon koosneb seitsmest linnaosast:
Steglitz-Zehlendorfi rajoon hõlmab nii ulatuslikke puhkealasid kui ka elu- ja äripiirkondi. Rajooni lääneosas asub Wannsee järve ümber kujunenud puhkeala ning lõunaosas Grunewald koos Krumme Lanke ja Schlachtsee järvega, mida berliinlased suviti väga meelsasti külastavad.
Dahlemi linnaosas asub terve rida teadusasutusi ja Berliini Vaba Ülikool. Zehlendorf on peamiselt elupiirkond ning Lichterfeldet iseloomustab Gründerzeiti-aegne villapiirkond. Idapoolses Steglitzi linnaosas on tuntav tugevam linnaplaneering ning seal asub Berliini suuruselt teine kaubanduskeskus.
Elanikkond
Rajooni piirkonnad on väga erineva asustustihedusega. Pool rajooni elanikkonnast elab Steglitzi ja Lichterfelde linnaosas. Steglitz on üks Berliini suurema asustustihedusega linnaosi, samas kui Wannsee on üks hõredamalt asustatuid. Wannsees elab vaid kolm protsenti rajooni elanikest, kuigi linnaosa moodustab ligi neljandiku rajooni pindalast.
Steglitz-Zehlendorf on Berliini kõige kõrgema elatustasemega rajoon, mille mitmeid elupiirkondi iseloomustab elanike suhteliselt kõrge sissetulek ja väike tööpuudus. Dahlem, Zehlendorfi järve- ja metsaalad ning Lichterfelde-Westi villakoloonia kuuluvad kesklinna kõrval Berliini eelistatumate elupiirkondade hulka. Rajooni elanike keskmine vanus on kõrgem kui Berliinis keskmiselt.
Vaatamisväärsused
pisi|left|Berliini botaanikaaed
Ismail Kadaré
Alates 1990. aastast on ta lisaks Albaaniale pikemalt elanud ka Prantsusmaal.
Elulugu
Ismail Kadare sündis 1936. aastal Gjirokastëris Albaanias. Kõrgkooliõpinguid alustas ta Tirana ülikooli ajaloo ja filoloogia teaduskonnas ning hiljem jätkas Maksim Gorki nimelises kirjandusinstituudis Moskvas.
Albaania kommunistliku režiimi perioodil kasutas Kadare oma loomingusse kätketud peent allegooriat ründamaks totalitarismi ja sotsialistliku realismi doktriine. 1990. aastal palus ta Prantsusmaalt poliitilist varjupaika, avaldades Albaania demokratiseerimist toetanud sõnavõtte. Kadare sõnade kohaselt on „diktatuur ja tõeline kirjandus omavahel kokkusobimatud… Kirjanik on diktatuuri loomulik vaenlane”. Siiski keeldub Kadare nimetamast ennast dissidendiks, leides, et Enver Hoxha erakordselt paranoilise ja suletud režiimi puhul ei tulnud selline roll kõne alla.
Looming
Kadare romaanid tuginevad paljuski Balkani ajalool ja legendidel. Vajadusest alluda poliitilisele tsensuurile on neis rohkelt peidetud irooniat ja allegooriat. Näiteks 1981. aastal avaldatud teoses asetas ta totalitaarses riigis toimuva tegevuse Osmanite riigi pealinna. Raamat keelustati Albaanias peaaegu kohe ilmumise järel.
Eesti keeles on Kadare loomingust ilmunud:
Kuigi Kadare kirjutab albaania keeles, eelistab ta, et tema teoseid tõlgitaks teistesse keeltesse prantsuse keele vahendusel. Kadare töid on avaldatud enam kui 40 riigis ja tõlgitud rohkem kui 30 keelde. Tema loomingut on võrreldud Nikolai Gogoli, Franz Kafka ja George Orwelli loominguga.
Vastupanu
Arvamused selle osas, kas Kadare oli dissident või kaasajooksik Albaania kommunistlikul perioodil, lahknevad. Oma raamatutes on Kadare kirjeldanud türanlikke režiime ja tõstnud esile nende absurdust. Ise ei pea ta ennast dissidendiks ning leiab, et ta oli kirjanik ja eraisik omaenda vaadetega ega pea seepärast vajalikuks end defineerida dissidendi või mittedissidendina.
Artturi Heikki Virkkunen
Artturi Heikki Virkkunen (19. oktoober 1864 Karunki – 17. november 1924 Espoo) oli moodsa Turu ülikooli esimene rektor ja Soome ajaloo professor.
Doktoriväitekiri valmis tal 1896. aastal läänemeresoome rahvaste ajaloost nende iseseisvusajal kuni 12. sajandi lõpuni. Töö mõjutas tugevalt eesti rahva ajaloo uurimist. Ta viibis kirjutamise ajal 1890. aastate algul Tartus ja kasutas ülikooli ning Õpetatud Eesti Seltsi raamatukogusid, puutus kokku nimekate tollaste eesti teadlastega nagu arheoloog Richard Hausmann ja keeleteadlane Leo Meyer.
1566 Icarus
1566 Icarus sai eriti kuulsaks 1949. aastal, kui asteroidi järjekordsel lähenemisel Maale 1968. aastal ennustati taas kokkupõrget.
Tom Hooper
pisi|Tom Hooper [[Toronto filmifestivalil (2010)]] Tom Hooper (sünninimi Thomas George Hooper; sündinud 1972 Londonis) on Briti režissöör.
Hooper sündis meediaärimehe Richard Hooperi ning kirjaniku ja õpetlase Meredith Hooperi pojana. Ema oli Austraalia päritolu ning sellepärast on Tom Hooperil Briti ja Austraalia topeltkodakondsus, kuigi ta on kogu elu Inglismaal elanud.
Kui Hooper oli 12-aastane, luges ta raamatut pealkirjaga "Kuidas teha filmi ja televisiooni" ning otsustas saada režissööriks. Ta uuris filmitegemist oma käe peal kirjandusest ja tegi 13-aastaselt oma esimese filmi, võttes selle üles kaameraga, mille onu oli talle kinkinud. Kui ta oli 14-aastane, võitis tema film "Kuulivest" ("Bomber jacket") BBC noorte filmitegijate konkursil teise koha. Tema teine lühifilm "Maakoht" ("Countryside") kujutab tuumatalve.
16-aastaselt lõpetas Hooper kooli ja kirjutas stsenaariumi lühifilmile "Värvitud näod" ("Painted Faces"), mille valmistegemiseks kogus kaks aastat raha. Lõpuks pani BAFTA auhinna ja Emmy pälvinud režissöör Paul Welland üritusse raha, mis võimaldas Hooperil filmi valmis teha. See valmis 1992. Hooper oli selle filmi stsenarist, režissöör ja monteerija. Film õnnestus müüa telekanalile Channel 4, seda näidati Londoni filmifestivalil ja pisut isegi kinodes.
Seejärel astus Hooper Oxfordi ülikooli, kus õppis inglise keelt. Ta tegutses Oxfordi ülikooli teatriühingus. Seal teenis ta esimest korda režissööritöö eest raha (200 naelsterlingit ülikooli jõuluvideo eest). Seejärel sai ta tööd esimese telereklaami tegemisel, milleks oli Sega reklaam briti popbändiga Right Said Fred.
Tunnustus
Emmy kandidaadiks on Hooper esitatud kolm korda, alati lühisarja, filmi või seriaaliosa režissööri kategoorias. Ta kandideeris 2004 politseisarjaga "Prime Suspect", 2006 lühisarjaga "Elizabeth I" ja 2007 lühisarjaga "John Adams". Ta võitis ühe Emmy (2006).
2010 lavastas ta filmi "Kuninga kõne", millega pälvis hulgaliselt auhindu, nende seas Oscari, ja nimetati Kuldgloobuse kandidaadiks, mõlemat parima režissööri kategoorias.