cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Astronoomia ajalugu
Uusaja astronoomia ja astrofüüsika teke
Märtsis 1781 avastas Wilhelm Herschel uue planeedi, millele hiljem pandi nimeks Uraan. See ei avardanud mitte ainult teadmisi taevakehadest, vaid päikesesüsteemi ennast. Tolle aja astronoomid pidasid seda avastust nii oluliseks, et veel kümneid aastaid hiljem märgiti tähekaartidel ära see positsioon, milles Uraan avastati. Tiivustatuna Herscheli edust otsisid astronoomid veel planeete ning avastasid asteroidide vöö. Esimese asteroidi (Ceres) avastas 1. jaanuaril 1801 Giuseppe Piazzi. See liikus nagu planeet, kuid ei paistnud teleskoobis ka kõige suurema suurenduse korral kettana. Et Uraan oli juba sada aastat varem kataloogitud tähena, teadmata, et tegemist on planeediga, siis oli varsti olemas piisavalt andmeid, et tuvastada häiritused Uraani orbiidis. Neile häiritustele tuginedes ennustati veel ühe planeedi olemasolu, ja 1846 leitigi lõpuks planeet Neptuun.
Kärnteni liidumaa
Loodus
Mitmekesise pinnamoe tõttu on olemas palju erinevaid mikrokliimasid. Sellest hoolimata on päikesepaiste tundide keskmine summa kõigist Austria liidumaadest kõige suurem. Sügisel ja talvel domineerib kliimas sageli temperatuuri inversioon, mida iseloomustab õhuvaikus, tihe udu, mis katab härmas orud ja püüab reostuse kokku sudu moodustamiseks, samal ajal kui mägede jalamist kõrgemal ja mägedes on päikeseline ilm.
Astronoomia ajalugu
Uusaja astronoomia ja astrofüüsika teke
Samal ajal kiirenes astronoomia muutumine astrofüüsikaks. Herschel avastas 1801 spektroskoopia abil infrapunakiirguse. Nii selgus, et valguse spekter ei piirdu nähtava valgusega. Astronoomia kui teadus jõudis taksonoomia ajastusse: taevakehi jaotati klassidesse, mida hiljem sai taandada füüsikalistele ühisjoontele.
Järgmine suurem samm oli silma kui vaatlusinstrumendi asendumine fotograafiaga ajavahemikus 1850–1900. Üks esimestest astronoomidest, kes seda kasutas, oli jesuiit Angelo Secchi, Vatikani observatooriumi direktor. Peale vaatluste objektiivsemaks muutumise tõi fotograafia kaasa võimaluse väiksema heledusega objekte tundidepikkuse eksponeerimise abil palju detailsemalt uurida. 20. sajandil jäi klassikaline astronoomia üha enam tagaplaanile ning uurima hakati taevakehade endi füüsikalisi omadusi.
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Helen on Hannese abikaasa, Henri ja pisitütre Hanna-Hella ema. Helen on konkreetne, sihikindel ja tugeva õiglustundega. Pahatihti aga võtavad need iseloomujooned äärmusliku mõõtme ja Helen võib kergesti konfliktidesse sattuda. Eelmisel hooajal langes ta sarmika petturi Rasmuse võlude kütkeisse, ent nüüd üritab Hannesega uut lehte pöörata.
Kärnteni liidumaa
Ajalugu
Kärnteni asustuslugu ulatub paleoliitikumi aega. Kivist esemete arheoloogilised leiud stalaktiidikoopas Griffeni lähedal on vanemad kui 30 000 aastat; suuremad asulad Lavanttali, Maria Saali ja Villachi piirkondades on dokumenteeritud u 3000 eKr. Keutschacher See järvest avastati eelajaloolise vaielamute asula jäänused, mis on täna osa maailmapärandi nimistu paigast "Eelajaloolised vaiaelamud Alpide ümbruses". Luustike leiud u 2000. aastast eKr (Friesachi lähedal), mis tähistavad püsielanikkonda ja intensiivset põlluharimist, samuti kauplemist soola ja Vahemere-äärsete toodetega, oli tavaline juba urniväljade ja Hallstatti kultuuri ajal. Hallstatti hauaväljad avastati Dellachi (Gurina), Roseggi (Frög) ja Gracarca mäe lähedalt Klopeiner See järvest kagus.
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Sten on 32-aastane. Ta on lahutatud Marinast, kellega tal on tütar – Karola. Stenil on olnud suhe Marleeniga, Beritifa ja Doraga. Sten pidas kesklinnas oma pubi, ta lahkus pubist, sest teda kiusab pubi uus omanik Heike. Uue armastuse Dora leidis Sten siis, kui läks tööle õmblusfirmasse. 13. hooaja lõpus avaldab Marina Stenile armastust, kuid selgub, et nende tunded ei ole vastastikused, ning Sten läheb mõneks ajaks Berliini. Tagasi tulles asub koos sõber Sääsega taas pubi juhtima.
Kärnteni liidumaa
Noricum
thumb|[[Nooruk Magdalensbergist, Rooma pronkskuju koopia, mis kaevati välja Magdalensbergi lähedalt (Kunsthistorisches Museum, Viin)]]
Örebro
Örebro on linn Rootsis, Örebro lääni ja Örebro valla keskus. Asub Hjälmareni läänekalda lähedal.
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Henri on Hannese ja Heleni poeg, Hanna-Hella vend. Käib keskkooli viimases klassis ja ühtlasi valmistub isaks saama. Pärast lapse sündi pannakse Henri esimest korda elus tõeliselt proovile ja ta peab aru saama, mida ta elult tõeliselt tahab.
Kärnteni liidumaa
Noricum
Umbes 300. aastal eKr ühinesid mitmed illüüri ja keldi hõimud Noricumi kuningriiki pealinna Noreia ümber, mis asus võibolla Zollfeldi nõos hilisema Rooma linna Virunumi lähedal. Soola ja raua tootmise poolest tuntud kuningriik säilitas intensiivsed kaubandussuhted etruskidega ja laiendas sajandite jooksul oma valduste piire kuni Doonauni põhjas. Rooma riik liidendas Noricumi 15. aastal eKr. Halduskeskuse Virunumi kõrvale tekkisid Rooma kultuuri keskustena linnad Teurnia, Santicum (Villach) ja Iuenna (Globasnitz). Noricumi provints jäi strateegiliselt oluliseks kui raua, kulla ja plii kaevanduspiirkond ning kui põllumajanduspiirkond. Keiser Diocletianuse (245–313) valitsusajal jaotati Noricum kaheks provintsiks: Noricum ripense ("Noricum piki jõge", põhjaosa Doonaust lõunas) ja Noricum mediterraneum ("sisemaine Noricum", ringkond Alpide peaahelikust lõunas). Teurniast sai viimase halduskeskus, samuti varakristlik piiskopitool.
Tondiraba
Tondiraba asum on saanud nime Tondi raba järgi, mis on praeguseks suures osas kuivendatud.
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Annika on Heleni parim sõbranna. Annikal on mees Tom ning nende poeg Kevin, kes on juba 12-aastane. Ta töötab ühe naisteajakirja reklaamiosakonnas. Annika kolis perega maalt ära linna aga maakodu on suvilaks. Teine poeg Ants-Kaspar. Annika tuli töölt ära ja õppis ülikoolis psühholoogiks. Nüüd töötabki psühholoogina.
Rasmus on Sarmikas pettur, kes on praegu vangis. Üritab endiselt Heleniga kontakti saavutada. Rasmus on ka Cristy kadunud isa, kes hülgas perekonna enam kui 20 aastat tagasi. Rasmus püüab nüüd ka ise aru saada, kas ta on võimeline muutuma.
Lenka (Jelena) on 32-aastane fotograaf, kes pildistab Bettit ning nö avastab tema modelliande. Tal on vend Raul, kes ei suuda leppida Lenka parema elusaatusega. Lenka ja Henri vahel tekivad tunded ning Lenka jääb Henrist rasedaks. 15. hooajal elab Uusperede majas koos Henriga ning ootab Henrilt viimast kuud last.
Johanna Heleni onu tütar, kes elab tädi juures. Teismeline tüdruk, kes on otsese ütlemisega. Johanna peab hakkama saama nii eneseleidmise kui ka hirmsate kuulujuttudega, mida tema kohta levitab Mari-Liis.
Fänni on Lenka ja Anna ema, endine Siluetti modell. Klassikaline kõiketeadjast ema, kes topib oma nina teiste asjadesse, tekitades sellega palju segadust ja intriige. Kergesti solvuv, enda välimuse eest hoolitsev, eluaegne plika.
Betti on Henri endine tüdruk. Probleemid Henriga muutsid endise naiivse ja leebe tütarlapse tulise iseloomuga nooreks naiseks, kellel on raske inimesi usaldada. Sel hooajal elab koos Rauliga, kes pole just kõige stabiilsemate elukaaslaste killast.
Martiina on Rauli endine naine. Noor, maalähedane naine, kes unistab kindlast elust, uutest asjadest, ja perekonnast; iseloomult veidi tahumatu ja mitte kuigi peenetundeline.
Joonas on Anna ja Marko poeg, korralik, armas, veidi nohiklik poiss, keda huvitavad arvutimängud.
Anna on Lenka õde, abielus Markoga, kellega tal on 6. aastane poeg Joonas. Vabaneb vanglast, kus ta teistele segaseks jäänud asjaoludel oli olnud poolteist aastat. Püüab oma abielu päästa, kohaneda uue elu ja töökohaga.
Marko on ärimees, Hannese endine ülemus, Anna abikaasa, Joonase isa. Markol on ees tõsine enesesse vaatamine, kas jätkata oma elu Annaga või olla koos Angelikaga.
Angeelika on Anna kunagine sõbranna, kes Anna vangis oleku ajal oli toeks Markole ja Joonasele. Angelika ja Marko on Anna äraolekuajal lähedaseks saanud, nüüd on Angelikal hirm Markost ilma jääda.
Tondiraba
Ajalugu
Umbes 7800–9100 aastat tagasi asus tänapäevase Tondiraba asumi kohal järv, millest kujunes ajapikku raba. Rabast võetud õietolmuproovid on näidanud, et preboreaalse kliima alguses (10 200 aastat tagasi) kasvas veega piirnenud aladel rohkelt kaski, samuti mände, tammi jm. 20. sajandi esimesel poolel lõigati Tondi rabast turvast ning seal töötanud inimeste sõnul juhtus üsna sageli, et turbakihi alt tuli välja puutüvesid ja -juuri, mis olid jässakad ja vaigurikkad.
Andaluusia
Andaluusia on Hispaania suurima pindalaga autonoomne piirkond. Andaluusia pealinn on Sevilla (700 000 elanikku).
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Anni on Betti sõbranna, kellega ta oli sõbranna juba enne Iirimaale minekut lapsepõlves.
Andaluusia
Andaluusias asub Hispaania mandriosa kõige kõrgem mäeahelik Sierra Nevada.
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Mari-Liis on Johanna ja Kristo klassiõde, sõber. Tõeline tibi, kes on endast üliheal arvamusel, sõrmenipsu tegemisel saab kõik, mis tahab.
Andaluusia
Haldusjaotus
Piirkond jaguneb kaheksaks provintsiks: Almería provints, Cádizi provints, Córdoba provints, Granada provints, Huelva provints, Jaéni provints, Málaga provints ja Sevilla provints.
Kärnteni liidumaa
Noricum
Kui Rooma riik 5. sajandil langes, puutus Noricumi piirkond korduvalt kokku germaani hõimude sõjakäikudega, mistõttu lahkus elanikkond mägiasulatesse. 408. aastal sisenesid läänegoodi väed kuningas Alarich I juhtimisel Itaaliast Noricumi üle Karni Alpide ja sõlmisid liidu Rooma väejuhi Stilichoga, kes selle tagajärjel riigireetmise eest tagandati ja hukati (august 408). 472. aastast võitlesid idagoodi ja alemanni väed Noricumis, millest sai 476. aastal Odoakeri Itaalia kuningriigi ja 493. aastast idagootide kuningriigi provints. Pärast kuningas Theoderich Suure surma 526. aastal Itaalia kuningriik lagunes ja Ida-Rooma Bütsantsi keisririik vallutas Justinianus I juhtimisel ajutiselt Noricumi piirkonna Gooti sõja käigus 535–554.
Andaluusia
Haldusjaotus
thumb|tühi|Andaluusia provintsid
Välislingid
🇪🇸
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Kristo on Johanna ja Mari-Liisi klassivend. Olles aastaid armunud Mari-Liisi, tundnud tema alandusi, hakkavad tal tunded tekkima hoopis Johanna vastu.
Kärnteni liidumaa
Karantaania
thumb|left|Vürstikivi, eksponeeritud Landhaus Klagenfurtis
Alates 591. aastast üritas Frangi kuningas Theudebert I endisesse Noricumi piirkonda sisse murda ja baieri asunikud sisenesid piirkonda Pusteri orust läänes. Neid tõrjusid tagasi aga slaavi hõimud, kes avaari ratsanike survel liikusid tänapäeva Kärntenisse idast. U 600. aastal tekkis Karantaania slaavi vürstkond, mis ulatus Drava, Muri ja Sava jõe orgudesse. Allesjäänud keldi-rooma elanikkond assimileeriti suures osas, seades ühiselt väljakutse avaari ja frangi edenemisele. Nime Carontani on esimest korda mainitud u 700. aastal; Carantanumi maad dokumenteeris kroonik Paulus Diaconus (suri 799). Vürstkond keskendus taas ajaloolisele Zollfeldi orule, kus Vürstikivi annab tunnistust Karantaania valitsejate ametisseseadmise rituaalist üksnes sloveeni keeles.
Kuigi algselt ühinesid Karantaania valitsejad Samo riigi hõimuliiduga, pöördus vürst Borut u 743. aastal Baieri hertsogi Odilo poole, et küsida toetust avaari sissetungijate vastu. Abi lubati, kuid Baieri ülemvõimu hinnaga. Karantaania vürstkonnast sai Baieri hõimuhertsogkonna osa, kui piirkond ristiusustati teist korda Salzburgi piiskopkonna misjonäride poolt. Piiskop Virgilius lasi vürst Boruti poega Cacatiust ja selle vennapoega Cheitmarit kristlikus usus kasvatada. 767. aastal saatis piiskop nende palvel Modestuse Karantaaniasse vikaariks ning lasi Teurnias ja Maria Saalis kirikuid ehitada. Pärast paganlikku ülestõusu 772. aastal allutasid Odilo poja Baieri hertsogi Tassilo III väed taas Karantaania maad.
Puudriroosa
Puudriroosa ehk puuderroosa on hele või kahvatu küllastamatuna mõjuv roosa värvus, mis võrreldes inkarnaadi ja beebiroosaga on pruunikama ja pastelsema tooniga. Arvatavasti tõlkelaen (saksa keeles puderrosa, prantsuse keeles rose poudré).
Kodu keset linna
Tegelastest lähemalt
Veronika on Heleni ema. Väga läbinägelik ja terava keelega, mis puutub teistesse, aga liiga allaheitlik, kui asi puutub temasse. Eelmisel aastal põdes rinnavähki, aga on täielikult paranenud. Elab juba pikemat aega koos Lembituga.
Puudriroosa
Variatsioonid
Pantone värvitoon 12-1209 Soft Pink vastab ligikaudu puudriroosale, samuti Pantone 13-1504 Peach Blush  ja Pantone 14-1312 Pale Blush või Peach Powder.
Kärnteni liidumaa
Kärnteni hertsogkond
Kärnteni mark tekkis 889. aastal territooriumist, mille Ludwigi poeg Karlmann (Baieri kuningas 865-880) pärandas oma vallaspojale Kärnteni Arnulfile. Arnulf oli 880. aastal juba võtnud Kärnteni hertsogi tiitli ja järgnenud 887. aastal oma onule Karl Paksule kui Baieri ja Ida-Frangi riigi kuningas. Kärnteni hertsogkond eraldati tohutust Baieri hertsogkonnast lõplikult 976. aastal keiser Otto II poolt, kes oli võidukas oma tülis hertsog Heinrich II Nääklejaga. Kärnten oli seega esimene uus hertsogkond Saksa-Rooma riigis ja hõlmas lühikest aega maad Aadria merest peaaegu Doonauni. 1040. aastal eraldati sellest Kraini mark ja u 1180. aastal Steiermark, "Kärnteni mark", millest sai omaette hertsogkond. Pärast Görzi-Tirooli hertsogi Heinrich VI surma 1335. aastal läks Kärnten Habsburgi vendadele Albrecht II-le ja Otto IV-le ning valitseti selle dünastia poolt 1918. aastani. Pärast Saksa-Rooma riigi lõpetamist 1806. aastal liidendati Kärnten Austria keisririigi Illüüria kuningriiki, mis oli Napoleoni Illüüria provintside järglane, kuid selle eelmine staatus taastati 1849. aastal ja 1867. aastal sai see üheks Austria-Ungari Tsisleitaania "kroonimaaks".
Puudriroosa
Kasutamine
Värvuse võib liigitada kreemikate pastelltoonide hulka ja kujutab endast segu heleroosast ja beežist. Vastavalt kombineerimisele teiste värvitoonidega võib ühel juhul mõjuda nostalgiliselt ja romantiliselt, kuid teisel moodsalt ja värskelt. Interjööris annab ta valge, musta ja halliga kõrvuti elegantse ja ajatu ruumimulje. Pastelsete mündirohelise, beebisinise, kreemvalge või helekollase kõrval mõjub puudriroosa elava ja nooruslikuna. Kõrvutades puudriroosat teiste roosade toonidega, nagu vanaroosa ja beebiroosa, domineerib õrn ja romantiliselt naiselik meeleolu, kui aga puudriroosa kõrval on pruunikad, beežid ja soojad murtud rohelised toonid, on saadud tulemus vintage-meeleolus. Samuti sobib värvus kõrvutamiseks poleeritud metallpindade ja metallikvärvidega.
Kärnteni liidumaa
Liidumaa moodustamine
thumb|[[Sõjamälestusmärk, mis meenutab Obermillstatti küla sõdureid, kes hukkusid esimeses maailmasõjas]]
Puudriroosa
Kasutamine
Moes on värvil ajatu klassika staatus, kuid ei peeta sobivaks, kui selle toon liiga palju sarnaneb kandja ihutoonile. Nagu sisekujunduses, peetakse kindlaks valikuks puudriroosa kombineerimist neutraaltoonide musta, halli ja valgega, samuti beežiga.
Kärnteni liidumaa
Liidumaa moodustamine
1918. aasta lõpul sai selgeks, et laguneva Habsburgide monarhia langus oli vältimatu, ja 21. oktoobril 1918 kohtusid Viinis Austria saksakeelsete territooriumite Reichsrati liikmed, moodustades "Saksa-Austria ajutise rahvusliku nõukogu". Enne koosolekut leppisid delegaadid kokku, et Saksa-Austria ei peaks hõlmama "Jugoslaavia asustuspiirkondi", mis viitasid Alam-Steiermargile ja kahele sloveenikeelsele Kärnteni orule Karawankide mäestikust lõunas, Seelandile (sloveeni: Jezersko) ja Mießtalile (Meža org). 12. novembril 1918, kui ajutine rahvusassamblee Viinis võttis ametlikult vastu seaduse Saksa-Austria riigi asutamise kohta, sõnastas riigikantsler Karl Renner selle "...nagu oleksime tahtnud võõramaist rahvuslikku vara annekteerida". Päev varem, 11. novembril 1918, oli Kärnteni ajutine riigipäev ametlikult teatanud Kärnteni ühinemisest Saksa-Austria riigiga. Liiduseadus liidumaade territooriumite ulatuse, piiride ja suhete kohta 22. novembri 1918 ütles artiklis 1 selgelt: "... Steiermargi ja Kärnteni hertsogkonnad, väljaarvatud homogeensed Jugoslaavia asustusalad". Peale ühe sotsiaaldemokraadi, Florian Grögeri, olid kõik teised delegaadid Kärntenist – Hans Hofer, Jakob Lutschounig, Josef Nagele, Alois Pirker, Leopold Pongratz, Otto Steinwender, Viktor Waldner – Saksa rahvuslike parteide ja organisatsioonide liikmed.
Puudriroosa
Kasutamine
Eesti keeles leiab värvinimetus enim kasutust tekstiilide värvuse kirjeldamisel , aga ka muude tarbeasjade puhul.
Kärnteni liidumaa
Vaidlusalused piirialad
thumb|left|Maanteesild üle [[Ferlachi veehoidla Drava jõel Unterschlossbergis, Köttmannsdorfis, Klagenfurtis Kärntenis Austrias]]
Tondiraba
Ajalugu
1983. aastal Lasnamäe kanali rajamisel leiti Tondi raba viiemeetrise turbakihi all oleval paepinnal meteoriidi jälgi. Praegu on jälg mõnemeetrise mullakihi all Bauhausi ehituspoe ees oleval muruplatsil.
Indoeurooplased
Indoeurooplased on indoeuroopa keeli kõnelevad rahvad ja hõimud tänapäeval ja minevikus. Keelkonna nimetus tuleneb selle algsest laiast levikust Euroopast Indiani.
Tänapäeval räägivad indoeuroopa keeli romaani rahvad, germaani rahvad, slaavi rahvad ehk slaavlased, balti rahvad, keldi rahvad, kreeklased, albaanlased, armeenlased ja indoiraani rahvad.
Indoeurooplaste hulka kuulusid muinasrahvastest ja -hõimudest tohaarid, hetid, itaalikud, früüglased, muinaspärslased, ahhailased, doorlased, sküüdid, aarjalased, etruskid, lüüdlased, osa keltidest, goodid jt. Kõrgkultuur kujunes vaid neil indoeurooplastel, kes asusid elama vanade kõrgkultuuride lähedusse ja nende aladele.
Indoeuroopa keeli kõneldi enne suuri maadeavastusi põhiliselt Euroopas, Vahemere maadel, Lähis-Idas, Lõuna-Aasias ja Kesk-Aasias. Järgnenud kolonisatsiooni käigus levisid Indoeuroopa keeled ka Ameerikasse, Lõuna-Aafrikasse, Austraaliasse, Uus-Meremaale ja Siberisse.
Indoeurooplaste kujunemisest
Üks indoeurooplaste teket seletav hüpotees on Colin Renfrew' (Cambridge'i ülikooli professor 1981–2004; magistritöö Anatoolia algkodust) Anatoolia hüpotees. Ta otsis indoeurooplaste algkodu Anatoolia piirkonnast, kus tema arvates elasid alates 7. aastatuhandest eKr pre-protoindoeurooplased. Tema arvates toimus esimene rändelaine Kaukaasiasse (armeenlased) ja Kesk-Aasiasse. Sealt rännati edasi Pontose steppidesse. Hiljem on tema oletust võimalikust Anatoolia lähtekohast kinnitanud Atkinsoni jt uurimus keelte arengust.
300px|thumb|"[[Kurgaanide hüpoteesile" vastav indoeurooplaste algkodu ja nende umbes 4000–1000 eKr toimunud võimalik ränne]] Pontose steppidest jätkunud liikumist avab praegu levinumaks ja tugevamaks indoeurooplaste tekke teooriaks olev Leedu päritoluga ameerika arheoloogi Marija Gimbutase (1921–1994) kurgaanide hüpotees. Selle järgi elasid indoeurooplaste protoindoeurooplastest eellased Mustast ja Kaspia merest põhja pool Pontose steppides, praeguse Lõuna-Venemaa ja Ukraina alal. Nad olid rändkarjakasvatajad, kes tundsid ka põlluharimist. Pärast hobuse kodustamist nende poolt ja üleminekut pronksiaega toimus arvatavasti 2200 eKr paiku alanud ja umbes sajandi kestnud intensiivsest kuivaperioodist tingitult nende migratsiooni intensiivistumine. See ulatus lääne suunas juba ka Anatoolia, Kreeka ja Apenniini poolsaareni ja kirde suunas Iraani ja Põhja-India aladeni. Erinevate migratsioonilainete järgselt toimus nende assimileerumine kohalike elanikega. Selle tagajärjel erinevad kaasaegsed indoeuroopa keeli kõnelevate rahvaste rühmad teineteisest tunduvalt juba ka oma keeltelt ja antropoloogiliselt tüübilt.
Ekspansiooni edukuse eeldusi
On arvatud, et algse ekspansiooni põhjuseks võisid olla mõned looduslikud katastroofid. Üheks esimeseks neist oli Musta mere tekkimine Bosporuse väina läbimurde tõttu. Samuti on tuvastatud Ararati vulkaani aktiivsust 3. aastatuhandel eKr. Järgmiseks suuremaks põhjuseks võis olla umbes 22. sajandil eKr alanud kuiv aeg (3. Bondi sündmus), mis sai saatuslikuks ka veeringluse najal püsinud põllumajandusele tuginenud Vana-Egiptuse ja Sumeri-Akadi riigile. Ükski neist sündmustest ei seleta selle ekspansiooni edukust.
Inimesed on loodusega kohanenud tänu üha tõhusamale tehnoloogiale, parematele tööriistadele ja kõrgemale organiseerituse tasemele. Oletatakse, et protoindoeurooplased on võtnud kasutusele mõned olulised tehnoloogilised uuendused.
Indoeurooplastele omased hobustega veetavad vankrid ja kaarikud olid tundmatud nende hilisemal levialal, kuid need olid sellal ainus kindel vahend pikkade vahemaade läbimiseks. See võimaldas neil jõuda Indiani, Viljaka Poolkuuni ja Euroopani. Lahinguväljal osutusid nad sedavõrd efektiivseks, et neid kasutati koos kuulipildujatega veel Vene kodusõjas (1917–1920).
Tondiraba
Elanikkond
2017. aasta seisuga ei elanud Tondiraba asumis ühtegi elanikku. Viimati elas asumis inimesi 2014. aastal, mil sinna oli registreeritud 4 elanikku. 2013. aastal elas Tondirabas 7 elanikku.
2017. aastal ehitas Endover Kinnisvara Eesti Mereakadeemia endise õppehoone aadressil Mustakivi tee 25 ümber 300 korteriga 12-korruseliseks elamuks Vega, mis tõi asumisse taas elanikke.
Indoeurooplased
Indoeurooplaste ühine geneetiline algupära
Peale protoindoeuroolaste ekspansiooni on seoses kohalike rahvastega assimileerumisega tekkinud indoeurooplaste seas suuri geneetilisi erinevusi. Ent umbes 5000 aastat tagasi oli tegemist geneetiliselt lähedaste rahvastega. Võimalikuks indoeuroopa päritolu näitajaks loetakse praegu haplogrupp R1a1a'd meeste Y-kromosoomis.
Kärnteni liidumaa
Vaidlusalused piirialad
Kuid pärast Esimese maailmasõja lõppu sai Kärnten vaidlusaluseks piirkonnaks. 5. novembril 1918 tungisid esimesed relvastatud miilitsaüksused sloveeni vabatahtliku Franjo Malgaj juhtimisel Kärntenisse ja ühinesid Rudolf Maister juhitavate sloveeni vägedega. Järgnenud Jugoslaavia regulaararmee abiga okupeerisid nad Lõuna-Kärnteni, taotledes piirkonda Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide kuningriigile (Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca või SHS), tuntud ka kui Jugoslaavia. Kärnteni liidumaa ajutine valitsus oli põgenenud Spittal an der Drausse ja pidades silmas jätkuvaid võitlusi kohalike vabatahtlike ja sissetungijate vahel otsustas 5. detsembril kuulutada välja relvastatud vastupanu. Vastupanu, mida Jugoslaavia väed kohtasid, eriti Drava jõest põhjas Völkermarkti linna ümbruses oma vägivaldse võitlusega, ajas võidukad Liitlased Pariisi rahukonverentsil ärevusse.
Liitlaste komisjon, mida juhtis USA kolonelleitnant Sherman Miles, hoidis kontrolli all olukorda kohapeal ja soovitas loodusliku piirina Karawankide peaahelikku, et hoida Klagenfurti nõgu terviklikuna, kuid kooskõlas teesiga nr. 10 Woodrow Wilsoni "Neljateistkümnest teesist" pakkus välja referendumi vaidlusaluses piirkonnas. Vaherahus lepiti kokku 14. jaanuaril ja 7. maiks 1919 olid Jugoslaavia väed liidumaalt lahkunud, kuid regulaarväed Rudolf Maisteri juhtimisel tulid 6 juunil tagasi Klagenfurti okupeerima. Pärast Liitlaste ülemnõukogu sekkumist Pariisis taganesid nad linnast, kuid jäid vaidlusalusesse Kärnteni ossa kuni 13. septembrini 1920.
Saint-Germaini rahuga 10. septembril 1919 kinnitati kaks väiksemat sloveenikeelset Kärnteni orgu Karawankide mäestikust lõunas, Jezersko ja Meža org koos Dravogradi linnaga – kokku 331 km² – Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide kuningriigi osaks (hiljem tuntud kui Jugoslaavia Kuningriik): need alad on täna Sloveenia Kärnteni osa. Kanaliorg (saksa: Kanaltal, itaalia: Val Canale) kuni Pontebbani lõunas, sel ajal etniliselt saksa-sloveeni segapiirkond, koos piirilinna Tarvisioga (saksa: Tarvis, sloveeni: Trbiž) ja selle palverännu pühapaik Maria Luschari (sloveeni: Svete Višarje) (445 km²) loovutati Itaaliale ja liideti Udine provintsi.
Sama rahulepingu järgi pidi Lõuna-Kärntenis toimuma referendum, nagu soovitas liitlaste komisjon, mille eesmärk oli kindlaks teha, kas SHS-riigi nõutud ala pidi jääma Austria osaks või minema Jugoslaaviale. Enamik Lõuna-Kärntenist oli jaotatud kaheks tsooniks. Tsoon A moodustati peamiselt sloveeniasustusega tsoonidest (vastab ligikaudu tänasele Völkermarkti ringkonnale, Klagenfurti maaringkonnale Wörthersee järvest lõunas ja praeguse Villachi maaringkonna kaguosale), samas tsoon B hõlmas Klagenfurti linna, Velden am Wörther See ja seda ümbritsevad maapiirkonnad, kus saksakeelsed moodustasid valdava enamuse. Kui elanikud tsoonis A oleks otsustanud Jugoslaavia kasuks, oleks tsoonis B järgnenud veel üks referendum. 10. oktoobril 1920 peeti Kärnteni plebistsiit tsoonis A, kus peaaegu 60% rahvastikust hääletas Austriasse jäämise poolt, mis tähendab, et u 40% sloveenikeelsest rahvastikust pidi olema hääletanud Kärnteni jagamise vastu. Arvestades välisvaatlejate hoolikat rahvahääletuse järelevalvet ning piirkonna Jugoslaavia okupatsiooni kuni neli nädalat enne referendumit ei oleks sügavalt pettunud Jugoslaavia pooldajate väidetavad eeskirjade eiramised üldist otsust oluliselt muutnud. Pärast rahvahääletust tegi SHS-riik taas katse piirkonda okupeerida, kuid Ühendkuningriigi, Prantsusmaa ja Itaalia demaršide tõttu viis ta oma väed Austriast välja, nii et 22. novembriks 1920 suutis Kärnteni liidumaa maapäev kogu liidumaal oma suveräänsust lõpuks teostada.
Pärast Esimest maailmasõda tänapäevani
thumb|right|Kärnteni lipp vapiga
Algselt põllumajandusmaana üritas Kärnten luua turismitaristut, nagu Grossglockneri kõrgalpi maantee ja Klagenfurti lennujaam, samuti Alpide avamist 1920. aastatel Austria Alpiklubi kaudu. 1930. aasta paiku tabas seda tõsiselt ülemaailmne majanduskriis, mis ajas Austria poliitilist süsteemi üha enam äärmusluse poole. See nähtus kulmineerus algul austrofašismi aastatel ja 1938. aastal Austria annekteerimisega Natsi-Saksamaa poolt (anšluss). Samal ajal võttis natsipartei võimu kõikjal Kärntenis, millest sai koos Ida-Tirooliga Reichsgau, ning natsijuhid nagu Franz Kutschera, Hubert Klausner ja Friedrich Rainer pidasid Gauleiteri ja Reichsstatthalteri ameteid.
Teise maailmasõja ajal oli piirkonna lõunaosas aktiivne sloveeni partisanide vastupanu, ulatudes u 3000 relvastatud meheni. Klagenfurti ja Villachi linnad kannatasid õhurünnakute all, kuid Liitlaste väed ei jõudnud Kärntenisse enne 8. maid 1945. Sõja lõpu poole püüdis Gauleiter Rainer ellu viia natside plaani, et Kärntenist saaks osa kavandatud natside rahvuslikust kindlusest Alpenfestung; need jõupingutused nurjusid ja Raineri kontrolli all olevad väed alistusid Briti armee vägedele. Jällegi, nagu esimese maailmasõja lõpus, okupeerisid Jugoslaavia väed Kärnteni osi, sealhulgas pealinna Klagenfurti, kuid Briti väed sundisid neid Nõukogude Liidu nõusolekul peagi tagasi tõmbuma.
Kärnten, Ida-Tirool ja Steiermark moodustasid seejärel liitlasvägede okupeeritud Austria Briti okupatsioonitsooni. Piirkond oli tunnistajaks sakslastega liitunud kasakate Punaarmeele väljaandmisele 1945. aastal. Liitlaste okupatsioon lõppes 1955. aastal Austria riigilepinguga, mis taastas Austria suveräänsuse. Suhted saksa- ja sloveenikeelsete kärntenlaste vahel olid mõnevõrra problemaatilised. Erinevad arusaamad vähemuste kaitse õiguste rakendamisest, mis on tagatud Austria riigilepingu artikliga 7, on viimase viiekümne aasta jooksul tekitanud kahe rühma vahel arvukalt pingeid.
Haldusjaotus
thumb|300px|right|Kärnteni ringkonnad
Välislingid
🇦🇹
Tondiraba
Territoorium
Lasnamäe elamualade üldplaneeringu järgi ei ole Tondiraba asumisse planeeritud elamualasid. Asumisse on kavandatud tööstuspark ettevõtete, kaubandus- ja teenindusasutustega.
Imažism
Imažism (inglise image 'pilt, kujund') on kirjandussuund Ameerika Ühendriikides ja Inglismaal (1909–1917), mis taotles teemade ja luulevormide valiku täielikku vabadust ja pidas eriti tähtsaks eredat luulekujundit.
Imažism sündis samaaegselt futurismi ja kubismiga ameerika ja inglise luuleringkondades, millele pani aluse Ezra Pound.
Tondiraba
Territoorium
Kuni 2009. aastani paiknes Tondiraba asumis Eesti Mereakadeemia (Mustakivi tee 25), mis hiljem kolis Koplisse.
Imažism
Imažistid taotlesid luule täpset ja ilustamata keelt ning täielikku teema- ja vormivabadust (eelistati vabavärssi). Eriti tähtsaks pidasid nad eredat, lakoonilist ja sugestiivset kujundit – paljud luuletused koosnevadki üksnes kaemuspiltide reast. Eeskuju võeti prantsuse sümbolistlikust luulest ning antiikluulest. Lisaks ka jaapani ja hiina luulest. Imažism nõudis täpseid sõnu, uusi rütme uute meeleolude avaldamiseks, piltide kasutamist üldiste, olgugi mõjuvate sõnade asemel ja sõnastusele keskendumist olulisema väljendamiseks.
Tondiraba
Territoorium
Asumis on mitu kaubanduskeskust – Lasnamäe Centrum, Lasnamäe Prisma, Mustakivi Selver ning ehitusmaterjalide kauplus Bauhaus.
Ammoniaak
pisi|Ammoniaak Ammoniaak (keemilise valemiga NH3) on värvuseta, iseloomuliku terava lõhnaga, mürgine ja põhiolekus õhust kergem gaas. Ammoniaak kondenseerub normaalrõhul temperatuuril −33,49 °C ning sulab temperatuuril −77,73 °C. Ammoniaak on lämmastiku ja vesiniku ühend. NH3 lahustub vees, moodustades ammoniaakhüdraadi (NH3•H2O), mida rahvapäraselt kutsutakse nuuskpiirituseks. Nuuskpiiritus on ammoniaagi 5–10% vesilahus, mida kasutatakse nt sissehingamiseks minestuse korral.
Imažism
Luuletajana oli märkimisväärseim Ezra Pound. Äramärkimist vajavad ka Hilda Doolittle ja Amy Lowell.
Tondiraba
Territoorium
Tondiraba asumis tegutseb Lasnamäe sulgpallihall (Punane 69a). 2014. aasta augustis avati Tondiraba jäähall (Varraku 14), mis on Tondiraba Spordikeskuse kompleksi esimene ehitis. Vastavalt detailplaneeringule on nähtud ette rajada veel siseujula, hostel ja golfiväljak.
Ammoniaak
Ammoniaaki toodetakse aastas 150 miljonit tonni. Tööstuslikult saadakse ammoniaaki Haber-Boschi meetodiga. Ammoniaagi saamiseks liidetakse atmosfäärne lämmastik vesinikuga kõrgel temperatuuril (450 °C) ja rõhul (100 atm) raudkatalüsaatoriga. Umbes 80% tööstuslikult toodetud ammoniaagist kasutatakse väetistes ning ülejäänud osa plastiku, sünteetilise fiibri ja vaigu, farmaatsias, lõhkeainetes, külmutusagensina ja kodukeemias.
Tondiraba
Tondiraba asumi tänavad
Tondiraba asumi tänavad: Kivila tänav, Kuukivi tänav, Kuuli tänav, Laagna tee, Mustakivi tee, Osmussaare tänav, Punane tänav, Taevakivi tänav, Tähesaju tee, Varraku tänav. Taevakivi tänav ja Tähesaju tee on nimetatud meteoriidileiu järgi.
Loodus
Tondi raba turvas on suures osas välja kaevatud ja täidetud täiteainetega, kuid raba keskosas on turba ja muda kogupaksus veel üle 5 meetri. Raba servaaladel on mõnevõrra säilinud looduslikku lehtpuumetsa (lepad, haavad, kased, toomingad). Säilinud rohealad moodustavad ühe osa lindude nn Ida-Tallinna rändeteest ja on lindudele oluline pesitsuskoht. Tallinna Keskkonnaamet on väljendanud seisukohta, et Tondiraba näol on tegemist viimase säilinud fragmendiga Lasnamäed läbivast rohekoridorist ja sellel alal on oluline roll ümbritseva tehiskeskkonna negatiivsete mõjude tasakaalustajana nii ökoloogilisest kui ka rekreatiivsest aspektist.
Tondi raba infiltreerunud vesi toidab Maarjamäe paekalda jalamilt langevaid Varsaallikaid. Meteoriidijälg Tondi rabas on kaitstava looduse üksikobjektina võetud 1992. aastast kaitse alla kui geoloogiamälestis.
Ammoniaak
Vedelas olekus sarnaneb ammoniaak suurel määral veega.
Ammoniaagi iseloomustus
pisi|Joonis 1. Ammoniaagi molekuli mudel NH3 molekul tekib lämmastiku aatomi kolme p-elektroni osavõtul. Tekkiv valentsnurk on VSPERi teooria järgi 107°. Sellest saab järeldada, et sidemed N‒H vahel on osaliselt sp3-hübridisatsioonis. Lämmastiku vaba elektronpaar on ruumiliselt orienteeritud ning sellest tulenevalt on NH3 molekul elektronpaari doonor ning omab suurt polaarsust (μ=1,47). Suur dipoolmoment on tingitud ammoniaagi geomeetriast ning ühtlasi muudab see molekuli polaarseks. Ammoniaagi ruumiline orientatsioon seletab, miks ammoniaagi molekul esineb doonorina doonoraktseptorsideme moodustamisel.
Ammoniaak kui lahusti
Ammoniaak püsib vedelana 44,3 °C vahemikus (tabel 1) ning madalama keemistemperatuuri põhjal võime öelda, et vesiniksidemed N–H vahel on nõrgemad kui O–H korral. Madalam keemistemperatuur on põhjustatud sellest, et ammoniaagis on lämmastiku aatomil üks vaba elektronpaar, kuid vees on hapniku aatomil kaks vaba elektronpaari.
Ammoniaagi suhteline dielektriline läbitavus on veest oluliselt väiksem. Seetõttu lahustub ammoniaak iooniliste ühenditega palju halvemini kui vesi. Erandiks on ammooniumsoolad, nitraadid, tsüaniidid tiotsüaniidid ja I-, mis lahustuvad hästi ammoniaagis. Halogeniidide lahustuvus vedelas ammoniaagis suureneb rühmas ülevalt alla. Näiteks AgI lahustub vedelas ammoniaagis ning Ag+ ioonid moodustavad amiinkompleksi (AgI vees praktiliselt ei lahustu).
Et vedel ammoniaak sobib hästi lahustiks orgaanilistele ühenditele (alkoholid, amiinid, amiidid ja estrid), siis kasutatakse seda rohkem orgaanilises keemias. Orgaaniliste ühendite lahustumist soodustavad polaarsete funktsionaalrühmade olemasolu ammoniaagis ning esinemine vesiniksideme doonorina ja/või aktseptorina.
Tabel 1.
Vedelas ammoniaagis toimub, sarnaselt veega, autoprotolüüs:
2NH3 ⇌ [NH4]+ + [NH2]-
NH4+ ühendid käituvad vedelas ammoniaagis hapetena (nagu H3O+ ioonid vees) ning NH2- derivaadid alustena (nagu OH- ioonid vees).
Vedela ammoniaagi puhul rakendub reaktsiooni skeem: hape + alus → sool + ammoniaak. Vedel ammoniaak sobib hästi solvendiks, kui reaktsioonis on vaja tugevat alust, sest NH4+ on tugevalt aluseline. Lahused, mis suurendavad NH4+ kontsentratsiooni on happed ning lahused, mis suurendavad NH2- kontsentratsiooni on alused. Vedel ammoniaak on aluselisem lahusti kui vesi. Sellest tulenevalt tõuseb paljude hapete happelisus, mis vees on nõrgad happed. Näitena võib tuua etaanhappe, mis ioniseerub praktiliselt täielikult vedelas ammoniaagis:
CH3COOH + NH3 → NH4+ +CH3CO2-
Vedel ammoniaak sobib lahustiks veel leelis- ja leelismuldmetallidele (va berüllium). Metalle on võimalik taastada ammoniaagi viimisel gaasilisse olekusse.
Keemiliste omaduste poolest sarnaneb ammoniaak veega, sest temas on võimalik lahustada paljusid ühendeid. Et ammoniaagi dipoolmoment on veest väiksem, siis tugevalt ioonilise struktuuriga soolad (näiteks KCl) temas lahustuda ei saa. Soolad, mille koostises on kergesti polariseeritavad anioonid, lahustavad ammoniaagis paremini kui vees (erinevad jodiidi-soolad).
Ammoniaak lahustub vees hästi. Ta moodustab veega vesiniksidemeid ja käitub nõrga Bronstedi alusena. Saaduseks on ammooniumhüdroksiid, mis on kergelt söövitav ja aluseline aine.
NH3 + H2O ⇌ NH4+ + OH-
Ammonoalused, ammonohapped ja ammonolüüs
1.	Ammonoaluste reageerimisel ammonohapetega eraldub reaktsiooni käigus ammoniaak. Tegu on neutraliseerimisreaktsiooniga:
KNH2 + NH4Cl ⇌ KCl + 2NH3↑
2.	Ammonoalustes lahustuvad happelised ja amfoteersed nitriidid, vesinikntriidid ja divesiniknitriidid:
6KNH2 + C3N4 ⇌ 3K2[CN2] + 4NH3↑
2KNH2 + Zn(NH2)2 ⇌ K2[Zn(NH2)4]
3.	Ammonohapetes lahustuvad aluselised ja amfoteersed nitriidid, vesiniknitriidid ja divesiniknitriidid:
Ca3N2 + 6NH4Cl ⇌ 3CaCl2 + 8NH3↑
Zn(NH2)2 + 2NH4Cl ⇌ [Zn(NH3)4]Cl2
2K + 2NH3 ⇌ 2KNH2 + H2↑
5.	Ainetega, mis lahustuvad vedelas ammoniaagis, toimub ammonolüüs:
PCl5 + 8NH3 ⇌ PN(NH2)2 + 5NH4Cl
SO2Cl2 + 4NH3 ⇌ SO2(NH2)2 + 2NH4Cl
Leelismetallide ammoniaaklahused
pisi|Joonis 2. Metalli katioon ja solvateeritud elektron Vedela ammoniaagi lahuseid on uuritud palju rohkem kui mõnesid teisi veevabu solvente. Vedel ammoniaak on hea solvent mitmetele sooladele ning samas ka metallidele. Kõige ebatavalisemaks ja huvitavamaks võibki pidada just vedela ammoniaagi lahuseid metallidega.
Vedelas ammoniaagis lahustuvad nii leelis- kui ka leelismuldmetallid. Lahuse värvus on erk sinine. Kui metalli kontsentratsioon lahuses on kõrge (~10% ja rohkem), siis lahusel on metalne läige ning vedelik peegeldab valgust. Samas kui lahusel lastakse mingi aeg seista, siis lahuse värvus kaob üldse.  Ammoniaagi muutmisel tagasi gaasiks jääb alles värskelt valmistatud leelismetall.[4]
Sarnaselt leelismetalli reageerimisega veega eraldub ka vedela ammoniaagiga reageerides vesinik. Vedela ammoniaagiga reageerides eraldub amiidioon (veega OH-) ja metalli katioon M+. Vedelas ammoniaagis toimub reaktsioon järgmiselt:
M(s) + 2NH3(l) ⇌ H2(g) + M+(am) + 2NH2-(am)
Saadud ammoniaagilahus juhib hästi elektrit, sest lahuses on solvateeritud elektronid, mis liiguvad lahuses vabalt.
Kui s-ploki metalli kontsentratsiooni vedelas ammoniaagis suurendada, siis molaarne juhtivus väheneb ning jõuab miinimumini umbes ~0,5M lahuses. Edasi hakkab molaarne juhtivus uuesti tõusma ja küllastunud lahuse molaarne juhtivus on seega võrreldav metalli enda omaga. Omadustelt on saadav lahus metallisarnane.
Saamine
Puhast ammoniaaki valmistas esimesena inglise füüsik Joseph Priestley 1774. aastal. Täpse keemilise koostise määras esimesena aga prantsuse keemik Claude-Louis Berthollet 1785. aastal.
Ammoniaaki toodetakse tööstuses suurtes kogustes Haberi-Boschi protsessiga.
N2(g) + 3H2(g) ⇌ 2 NH3(g) ΔH= − 92 kJmol −1
Protsess toimub õhulämmastiku ja vesiniku vahel 1:3, temperatuuril 400–450 °C, rõhul 200 atm katalüütiliselt. Seejärel saadus jahutatakse ja eraldatakse vedel ammoniaak, ülejäänud gaas suunatakse tagasi protsessi.
Marcelo Vieira
Marcelo Vieira da Silva Júnior (sündinud 12. mail 1988 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur. Tema põhiline positsioon on vasakkaitsja, kuid ta võib ka ründavana poolkaitsjana mängida.
Marcelo esimene klubi oli Rio de Janeiro Fluminense. 2007. aasta talve üleminekuakna ajal läks ta Madridi Reali ja tema debüüt toimus 7. jaanuaril vahetusest mängus Deportivo La Coruñaga. 14. aprillil pani Fabio Capello ta Madridi Reali põhikoosseisu. Madridi Realis mängis Marcelo kokku 16 hooaega, mille jooksul tuli ta Hispaania meistriks kuus korda ja võitis UEFA Meistrite Liiga viis korda.
Ammoniaak
Saamine
Mg3N2 (t) + 6 H2O ⇌ 3 Mg(OH)2 (t) + 2 NH3 (g)
Marcelo Vieira
2022. aasta septembris sõlmis Marcelo lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga PAE Olympiakós. 2023. aasta veebruaris naasis ta Fluminensesse.
Koondisekarjäär
Esimest korda mängis Marcelo Vieira Brasiilia jalgpallikoondises 5. septembril 2006 Londonis White Hart Lane'il sõprusmängus Walesi jalgpallikoondise vastu ja lõi kohe värava. Ta sai palli väljaspool karistusala, lõi sealt peale ja tabas.
2008. aasta suveolümpiamängude valikturniiriks oleval 2007. aasta Lõuna-Ameerika noorte meistrivõistlustel mängis Brasiilia ilma Vieirata, läbis turniiri ainsana ilma kaotuseta ja tuli Lõuna-Ameerika meistriks. Olümpiamängudele kutsus peatreener Dunga aga hoopis teised mängijad, sealhulgas Vieira. Brasiilia olümpiakoondise 18 mängijast mängis kodumaal üksnes 4, valikturniiril esinenud koosseisust seevastu kõik. Pekingi olümpiamängudel mängis Vieira kõik Brasiilia kohtumised kaasa algusest lõpuni. Avamäng Belgia jalgpallikoondisega 7. augustil kulges tasavägiselt seni, kuni Belgia jäi 72. minutil kümnekesi ja enne lõppu üheksakesi. 79. minutil lõi Brasiilia mängu ainsa värava. 10. augustil alistas Brasiilia Uus-Meremaa jalgpallikoondise 5:0 ja 13. augustil Hiina jalgpallikoondise 3:0. Veerandfinaalis Kameruni jalgpallikoondise vastu 16. augustil näidati võistlejaile kokku 13 kollast kaarti, sealjuures Marcelole 25. minutil. Alates 51. minutist mängis Brasiilia enamuses, aga väravat lüüa ei suutnud. Alles lisaajal, 101. ja 105. minutil lõi Brasiilia võiduväravad, neist viimase Marcelo. 19. augustil kaotas Brasiilia poolfinaalis Argentina jalgpallikoondisele 0:3 ja alistas pronksimängus teist korda Belgia 3:0. 86. minutil sai Marcelo jälle kollase kaardi.
Ammoniaak
Saamine
Looduses tekib ammoniaaki (atmosfääris olevast dilämmastikust) välgu tõttu. Samuti tekib ammoniaaki atmosfääri lämmastiku sidumisel mikroorganismide poolt, ning orgaaniliste loomsete ja taimsete jäätmete lagunemisel. Tekib gaasiline ammoniaak, mis atmosfääris lämmastikuringes osaleb. Samuti eraldub ammoniaaki mitmete orgaanilise aine lagunemisprotsesside käigus mullas, üheks selliseks protsessiks on ammonifikatsioon.
Ammonifikatsioon on mullas toimuv lämmastikuringe protsess. Selle käigus muundub orgaaniline lämmastik mikroorganismide abiga ammooniumiks. Aeroobses keskkonnas toimuva ammonifikatsiooni protsessi käigus tekib uurea lagunemisel muuhulgas ka ammoniaak, mida lämmastikuringe seisukohast võib lugeda katabolismi kõrvalproduktiks.
Marcelo Vieira
Koondisekarjäär
12. augustil 2009 kutsuti Marcelo Vieira koondisse sõprusmänguks Eesti jalgpallikoondise vastu, aga ta pidi sellest vigastuse tõttu loobuma.
Pärast seda, kui Dunga asemel sai Brasiilia koondise peatreeneriks Mano Menezes, valiti Vieira taas Brasiilia koondisse sõprusmänguks USA jalgpallikoondise vastu 10. augustil 2010 ja Mehhiko jalgpallikoondise vastu 11. oktoobril 2011. Viimases lõi ta mängu viimase värava ja valiti kohtumise parimaks mängijaks. Tema värav oli imeline, sest enne värava löömist triblas ta mööda mitmest vastasmängijast.
Viiekümnesendine münt (1936)
Münte vermiti Riigi Trükikojas 2 500 000 tükki. 1936/37. eelarveaastal vermiti 2 006 000 viiekümnesendist münti.
Kujundus
Vasekarva münt kaalub 7,5 grammi, selle läbimõõt on 2,75 sentimeetrit ning selle serv on sile. Nagu ka teised sendi-mündid (välja arvatud 1929. aasta 1-sendine) kujundas selle Georg Westenberg.
Avers
Mündi esiküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "50 senti".
Eesti Aleksandrikooli peakomitee
Eesti Aleksandrikooli peakomitee oli aastail 1870–1884 tegutsenud organisatsioon, mille eesmärgiks oli Eesti Aleksandrikooli heaks raha kogumise juhtimine ja abikomiteede tegevuse koordineerimine. 1883. aastal tegutses Eestis 139 ja väljaspool Eestit 7 abikomiteed. Pea- ja abikomiteed olid Eesti Aleksandrikooli liikumise organisatsiooniliseks väljundiks.
Marcelo Vieira
Koondisekarjäär
Oma kolmanda värava lõi ta 28. veebruaril 2012 sõprusmängus Šveitsis Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise vastu. Neljanda 4. mail 2012 USA jalgpallikoondise vastu, viienda 27. märtsil 2017 MM-i valikmängus Paraguay vastu ning kuuenda ja viimase 10. novembril 2017 sõprusmängus Jaapani vastu. Koondises mängis Marcelo aastatel 2006–2018 kokku 58 korda.
Viiekümnesendine münt (1936)
Revers
Mündi tagaküljel on väike riigivapp ning vermimise aasta "1936". 1936. aasta 50-sendise väikesel riigivapil kujutatud lõvid on aluseks ka 1992. aastal käibele lastud müntidel kujutatud lõvidele.
Marcelo Vieira
Koondisekarjäär
Ta kuulus Brasiilia olümpiavõistkonda 2012. aasta suveolümpiamängudel, mil võideti hõbemedali.
Eraelu
2008 abiellus Marcelo Vieira oma kauaaegse sõbranna Clarisse Alvesega. 24. septembril 2009 sündis neil poeg Enzo Alves Vieira.
26. juulil 2011 sai Vieira Hispaania kodakondsuse. Alates sellest päevast ei peeta teda Euroopa Liidus enam võõrmängijaks.
Norrköping
Ajalugu
Norrköping sai linnaõigused 1384. aastal.
17. sajandil rajas hollandi ärimees Louis de Geer linna paberi-, relva- ja laevatehase. Tööstuse arenedes kasvas Norrköping elanike arvult Rootsi teiseks linnaks. Norrköping kujunes tekstiilitööstuse keskuseks, kuid 1960. aastatel hakkas tekstiilitööstus hääbuma välismaise konkurentsi tõttu.
Linnas asub Rootsi meteoroloogiainstituut. Linna lähedal asub Kolmårdeni loomaaed.
Miitavi komtuurkond
pisi|Vana-Liivimaa aastal 1534. Miitavi komtuurkond asus piirkonna nr 1 lõunaosas Miitavi ehk Jelgava komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (komtuurkond). Komtuurkonda juhtis Miitavi komtuur. Komtuurkonna linnus oli Miitavi ordulinnus.
Norrköping
Eestlased Norrköpingis
II maailmasõja ajal ja vahetult pärast seda emigreerus sinna palju eestlasi. Norrköpingis ja selle lähiümbruse põgenikelaagrites oli II maailmasõja lõpus u 2000 eestlast.
Eesti aukonsul Norrköpingis on Michael Pääbo.
Eesti Aleksandrikooli peakomitee
7. juulil Helmes toimunud eesti rahvuslaste koosolekul valiti Eesti Aleksandrikooli peakomitee järgnevas koosseisus:
1871. aastal sai koopteerimise teel peakomitee liikmeks ja kirjatoimetajaks Rudolf Kallas. 1877. aastal valiti peakomitee asepresidendiks Andreas Kurrikoff, kelle ülesandeks sai rahakogumise organiseerimine Põhja-Eestis. Samal aastal valiti peakomitee liikmeks Jüri Rosenbergi asemele Tallinnas arstina tegutsenud Heinrich Rosenthal. Peakomitee liikmeiks on olnud veel vaimulik Mihkel Jürmann ja talunik Jaan Kurrik.
1880. aastate algul soovis Johann Köler Aleksandrikooli kapitalist laenu saada, Jakob Hurt oli aga selle vastu. Aleksandrikooli abikomiteed toetasid enamuses Kölerile laenu andmist ning otsustasid Hurda 1883. aastal peakomitee presidendi kohalt tagandada ning valisid uueks presidendiks Köleri. Hurt aga ei aktsepteerinud sellist otsust ning pöördus valitsuse poole taotlusega abikomiteed sulgeda. Tüli päädis sellega, et siseministri otsusega suleti 1884. aasta lõpul kõik Aleksandrikooli komiteed. Kogutud raha paigutati riigikassasse ning selle eest avati 1888. aastal Põltsamaa lähedal Kaarlimõisas vene õppekeelega Eesti Aleksandri Linnakool.
Aleksandrikooli liikumine on ületähtsustatud hilisema kirikuvaenuliku historiograafia poolt, vaikides täiesti maha rahva annetused uute kirikuhoonete ehitamiseks 19. sajandil. Nii annetati ainuüksi Tallinna Kaarli kiriku ehitamiseks kuni 1885. aastani 88 300 rubla. Venekeelne Aleksandrikool suleti 1906. aastal, aga Tallinna Kaarli kirikus peetakse eestikeelseid jumalateenistusi tänapäevani.
Ammoniaak
Toksikoloogia
Suures kontsentratsioonis on ammoniaak väga mürgine. Kokkupuutel nahaga võib esineda põletusi, kuid kahjustuda võivad ka nahakoed. Gaasilise ammoniaagiga kokkupuutumisel võivad aga tekkida silma- ja limaskestade kahjustused. Kontsentreeritud ammoniaagi sattumisel silma on tõenäoline tõsine võrkkesta kahjustus ja pimedaks jäämine. Kui hingata sisse gaasilist ammoniaaki, esineb limaskestade kahjustusi, hingamisraskusi ja kopsukahjustusi, kuid välistatud ei ole ka surm. Allaneelamisel tekib raskemal juhul tõsine mürgistus, millega võib kaasneda surm. Kergemal juhul pääseb kannatanu kõrvalnähtudega, milleks on kõhuvalu, seedehäired või ebamugavustunne.
Seni ei ole suutnud tõestada ammoniaagi kantserogeenset toimet ei Keskkonnakaitse Agentuur (EPA) ega Rahvusvahelise Kasvajate Uurimise Instituut (IARC).
Ammoniaagi vesilahused
Ammoniaagi vesilahused on nõrgalt aluselised ja veest väiksema tihedusega.
Samuti kuulub ammooniumhüdroksiid paljude levinud puhastusvahendite koostisse.