cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Varandi
Aastatel 1931–1934 oli ta Tallinna Vene Teatri näitleja, 1936–1937 Doni-äärse Rostovi draamateatri ja 1937–1939 Riia Vene Draamateatri näitleja. 1939–1941 oli Vanemuise teatri näitleja. Teise maailmasõja ajal 1943–1944 kuulus ta Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. Aastatel 1944–1951 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia direktor ja lavastaja. Aastatel 1951–1954 töötas ta Rakvere Teatris lavastaja (1951–1952) ja peanäitejuhtina (1953–1954), seejärel oli ka Kohtla-Järve teatri peanäitejuht. 1954–1968 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Ta on mänginud filmides "Juunikuu päevad", "Veealused karid" ja "Inimesed sõdurisinelis" ning A. Dovženko nimelise kinostuudio filmis "Antarktika seadus" ja Nõukogude Liidu – Saksa DV ühisfilmis "Tagasipöördumine ellu".
Saarepeedi raamatukogu
Uue-Võidu Lugemisring avati koosolekuga, mis toimus 6. jaanuaril 1913. aastal Tõllasepa talus. Lugemisringi liikmeteks soovis astuda 26 inimest. Esimeheks valiti Tõnis Parik, raamatukoguhoidjaks Tõnis Valdmann. Samal koosolekul otsustati avada raamatukogu. Selts hakkas korraldama pidusid ja näitemänge. Piletirahana saadud tulust läks osa ka raamatute ostmiseks. pisi|Saarepeedi raamatukogu raamatute tagastuskast
Joosep Toots
Joosep Toots on üks Oskar Lutsu Paunvere-jutustuste sarja peategelastest. Oskar Lutsule oli jutustuste kirjutamisel Joosep Tootsi prototüübiks koolivend Voldemar Tootson (1885–1920), kellega nad õppisid koos Palamuse kihelkonnakoolis aastatel 1897–1899.
Tegelase kirjeldus
"Kevades" kujutatakse Tootsi rahutu, palju ja valimatult lugeva ning pidevalt koerusi tegeva poisina, kes satub sageli pahuksisse kehtivate reeglitega. Toots on pidevalt sündmuste keskpunktis ja satub seetõttu sekeldustesse. Kuid mõni tühine karistus ei võta Tootsilt julgust ega ettevõtlikkust. Üks tema põhioponente jutustuses on karmide kasvatusmeetoditega köster Julk-Jüri, samas kui kooliõpetaja Laur saavutab leebusega Tootsi puhul märksa enam.
Tootsi elukohaks oli Ülesoo talu, mida ta "Suves" kaasajastama asub. Just Tootsile keskenduvas "Suves" saab temast "Kevades" pigem Arno Talile lähedasena kujutatud Raja Teele kosilane, kellena ta konkureerib Jorh Adniel Kiirega. Mõningasele edevusele vaatamata kujutatakse kahe teose vahepeal Venemaal mõisavalitsejana töötanud Tootsi tõsiseltvõetava põllumehena, vastandina käsitöölisest Kiirele, kes füüsilise tööga toime ei tule ning on elus pigem ebapraktiline. Samuti on "Suvest" alates kellamees Lible pigem Tootsi kui Arno sõber, sest Arno elas ja õppis Tartus. "Tootsi pulmas" Teele ja Toots abielluvadki, kuid asuvad peagi elama lahus - Toots kodutalus Ülesool, Teele aga oma kodus Raja talus, kuna Ülesool on Teelel jalus Tootsi vanemad ning noorperenaisel pole seal mingit rakendust ega asu.
Kui Toots läheb ilmasõtta, naaseb Teele Ülesoole ning korraldab taluelu. Toots leiab naastes eest korrastatud kodu. Tootsi vanemad on vahepeal surnud. Teelega elatakse edaspidi rahulikus kooselus, ehkki Luts kirjeldab, nagu oleks abielupaaril puudu lähedusest ning Toots on pärast sõjateid muutunud osavõtmatuks, mõtlikuks, aeglaseks, temast on kadunud endisaegne pealehakkamine ja särts.
Tootsi tegelaskuju filmis ja teatris
Lutsu jutustuste ainetel valminud filmides "Kevade" (1969), "Suvi" (1976) ja "Sügis" (1990) (kõigi režissöör Arvo Kruusement) mängis Joosep Tootsi Aare Laanemets.
1930. aastal valmis Eestis film "Vahva sõdur Joosep Toots" (režissöör Theodor Luts), mis pole aga säilinud. Selles mängis Tootsi Arnold Vaino.
Eesti teatrites on "Kevadet" lavastatud 11 korral (sõnalavastused) ning nendes on eri aegadel mänginud Tootsi ka Ruut Tarmo, Alfred Mering, Karl Kalkun, Jaanus Orgulas, Mikk Mikiver, Ago Anderson, Andrus Vaarik, Rasmus Kaljujärv, Tanel Ingi.
Eesti Draamateatris 1954. aastal lavastatud "Kevade" põhjal, kus väga menukalt mängis Tootsi Jaanus Orgulas ja Kiirt Ervin Abel, kirjutas Romulus Tiitus kahele tegelaskujule estraadikava “Terekest kah!” ja seejärel kava "Oh sa issand!". Eesti Filharmoonia sildi all anti tihtipeale kaks etendust päevas. Kahe kavaga kokku naerutasid ja hullutasid Toots ja Kiir eesti rahvast kümne aasta jooksul ligi tuhat korda.
"Suvi" esietendus Eesti Draamateatris 1937. aastal, selles mängis Tootsi Johannes Kaljola. Hiljem on "Suvi" Eesti lavadele toodud veel viiel korral ning Joosep Tootsi rollis on laval olnud Jaanus Orgulas, Karl Kalkun, Enn Kose, Aivar Tommingas, Karol Kuntsel.
"Sügise" lavastuses mängis 1939. aastal Tallinna Töölisteatris Tootsi Jussi (Johannes) Romot. Eestis on kuuel korral lavastatud ka "Tootsi pulma", kus Tootsideks on kehastunud Jussi Romot, Johannes Kaljula, Jaanus Orgulas, Karl Kalkun, aga ka Tõnu Miller ja Paul Kilgas.
Paunvere tegelased on jõudnud lavale ka lavastustes "Huntluts" (2010, Mati Unt), kus Tootsiks kehastus Hannes Kaljujärv ja "Paunvere poiste igavene kevade" (2018, Urmas Lennuk), kus samas rollis oli Margus Grosnõi.
Muud
Tootsi järgi on viimastel aastatel hakatud nimetama käitumisraskustega õpilaste klasse Tootsi klassideks. Tema "aianduseksperimendi" eeskujul, mille käigus ta külvas Julk-Jüri aeda kättemaksuks karistuste eest eri taimede seemneid segiläbi, kutsutakse sarnaseid aiandusmeetodeid "Tootsi peenraks". Tootsiga seoses on levinud ka fraasid "Tootsi taskud", "Tootsi maakera" ja "Tamasseri raud".
Tittfer
pisi|Tittferite vapp Tit(t)fer oli baltisaksa aadlisuguvõsa.
Tittferid olid Saaremaa piiskopi vasallid. Esimesena mainitakse 1368 Johann Tittferit, kes oli Lihulas tunnistaja. 1417 mainitakse Claus Tittferit, kes oli Tallinna komtuuri kaasistuja (saksa keeles Beisitzer).
Suguvõsale kuulus Eesti alal näiteks Roobaka mõis.
Kätlin Piirimäe
Kätlin Piirimäe (sündinud 8. novembril 1995) on Eesti kuulitõukaja.
Ta tuli 16-aastaselt 2012. aastal Eesti täiskasvanute meistriks.
Kätlin Piirimäe elab Järvamaal Koigi külas. Tema treener on ema Külli Tambre.
2013. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel võitis Piirimäe tulemusega 16.80 pronksmedali.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta 15. koha tulemusega 15.66 m.
Rekordid
''Seisuga 3. september 2014''
Areng
Kolmekilose kuuliga
Neljakilose kuuliga
Manipuleerimisega toimetulek
pisi|315x315px|Mõjutamine suhtlusoskuste skeemil (ESTÜ, 2007) Manipuleerimine on nii agressiivse kui alistuva käitumise eriliik inimestevahelistes suhetes, mille abil tekitatakse (ja ka saavutatakse) endale vajalik kasu otseste surveavaldustega või kaudsete mõjutusvahenditega, hoolimata teiste osapoolte kahjustamisest.
Kõrvalkilpnääre
Kõrvalkilpnääre (ladina glandula parathyreoidea, inglise keeles parathyroid glands või glands of Owen) on paljude selgroogsete (v.a kalad) sisenõrenääre.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulaatorit määratletakse kui isikut, kes rakendab, kasutab ja/või kontrollib ennast ja teisi kui asju.
Oskar Lutsu teoste loend
Selles loendis on Oskar Lutsu teosed esmailmumise järjekorras.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulaatori vastandiks on inimene, kes hindab nii ennast kui oma kaaslasi isiksuste või subjektidena, kellest igaühel on oma, ainukordne potentsiaal – nende tegelik mina.
Kõrvalkilpnääre
Kõrvalkilpnäärmete areng, anatoomia, asend, sooned, morfoloogia, funktsioonid, nõre koostis, hormoonid, ensüümid ning histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Manipuleerimisega toimetulek
Humanistliku psühholoogia vaatenurgast on oluline aidata nii teistel kui endal jõuda enesetunnetuseni, eneseteostuseni ja iseseisvuseni.
Kõrvalkilpnääre
Maolised
Madudel paiknevad kõrvalkilpnäärmed (2 paari) kilpnäärmest tunduvalt kaugemal, südame lähedal. Nende funktsiooniks on lihaste koordinatsioon ning vere kaltsiumi ja fosfori sisalduse regulatsioon.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipuleeriva käitumise kujunemine
Peetakse võimalikuks, et manipulaatorid vajavad domineerivat käitumist oma sisemise alaväärsustunde leevendamiseks. Aluseks võib olla ise minevikus kogetud alavääristamine vm manipulatsioon.
Kõrvalkilpnääre
Asend
Iga nääre kaalub 0,1 grammi.
Talitlus
Näärmekude toodab ja eritab otse vereringesse elutähtsat hormooni parathormoon, mis reguleerib ja kontrollib koos kaltsitoniini ja D-vitamiiniga nii kaltsiumi kui ka fosfori ainevahetust ning mille sihtmärkelunditeks on neerud ja luud.
Kilpnäärme või tüümuse sees paiknevate kõrvalkilpnäärmete (või selle osade) talitlemisel võib esineda erisusi, mis võivad viia mitmete patoloogiliste seisunditeni.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipuleeriva käitumise kujunemine
Seetõttu manipuleerib mõningates olukordades teadlikult või ebateadlikult ka enamik täiskasvanuid.
Kõrvalkilpnääre
Patoloogia
Kõrvalkilpnäärmetega seoses ja elundi talitluses võib esineda mõningaid häireid, mille diagnoosiks võivad olla näiteks tetaania, hüperparatüreoos, kilpnäärmepuudulikkus, kõrvalkilpnäärme kasvajad jne.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipuleeriva käitumise kujunemine
Uuringud näitavad, et enamik manipulaatoreid sageli või tavaliselt
Manipulaatori tüüpiline käitumine
Manipulaator
PKB
PKB on lühend, mis võib tähendada:
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulaatori tüüpiline käitumine
Manipulaatori tundemärgiks on oma tegelike tunnete varjamine. Tegemist on võit-kaotus situatsiooni lahendusega, kus manipuleerija eesmärgiks on ise võita, jättes teise kaotajaks. Seetõttu kasutab manipulaator varjamist, valetamist, jõudu, sundimist, ülemvõimu näitamist, teise tahtega mitte arvestamist, "ässitamist", demagoogia eri vormide kaudu teiste inimeste mõtete kaudset kujundamist endale sobivaks. Kõigi nende käitumiste puhul, ükskõik mis vormis, on tegemist teise vaba tahte maha surumisega, selle enda omale sobivaks vormimisega.
Bourne'i identiteet
"Bourne'i identiteet" on Robert Ludlumi 1980. aastal ilmunud spiooniromaan. Teose peategelane mälu kaotanud Jason Bourne üritab teada saada, kes ta on ning miks palgamõrvar, CIA agendid ja teised tema elu kallale kipuvad.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulatsiooni tehnikad
Manipulaator kasutab oma tahtmise saavutamiseks teise osapoole tundeid (ebakindlus, süütunne jm) suhtlusvahendi abil, mida nimetatakse emotsionaalseks söödaks.
Bourne'i identiteet
Eesti keeles ilmus teos 1998. aastal Hotgeri kirjastuselt Matti Piirimaa tõlkes.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulatsiooni tehnikad
Manipulaator on otsekui osav pillimees, kes puudutab kaasinimeste enesearmastuse pillikeeli. Kord toob ta oma sõnade ja käitumisega esile nende voorused, kord rõhutab puudusi. Meelitamine ja etteheited kallutavad teist osapoolt sageli käituma manipulaatori poolt varjatult soovitud viisil. Vahel kasutab manipulaator ka topeltsõnumeid, mis esialgu tunduvad komplimendi või tunnustusena, veidi hiljem aga vastupidi – irooniana, salvamisena.
Šantaaž
See on sageli kahjulik teave, mida avalikustatakse avalikkuse asemel pigem perekonnaliikmetele või kaastöölistele. Šantaaž võib hõlmata ohvri või ohvri lähedase isiku füüsilist, vaimset või emotsionaalset kahjustamist, ähvarduste kasutamist või kriminaalvastutusele võtmist.Tavaliselt teostatakse šantaaži isikliku kasu saamiseks, enamasti positsiooni, raha või vara nimel.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulatsiooni tehnikad
Kui teine osapool emotsionaalselt reageerib, on ta manipulatsiooni "konksu alla neelanud" ja selle mõjul valmis tegema ka asju, mida ta muidu ei teeks. "Söödaks" on inimeseks olemise juurde kuuluvad põhiväärtused nagu headus, osavõtlikkus, kaastunne ("...Sa ju nii hoolid teistest inimestest! Palun tee..."), õiglus, ilu / täiuslikkus, samuti lapsed, naiselikkus ja mehelikkus ning seksuaalsus üldisemalt. Kuid "sööda" olemuseks võib olla ka apelleerimine teise osapoole negatiivsetele mõtetele ja tunnetele: hirmudele, süütundele, ahnusele või kadedusele (sh armukadedusele).
Priekulė vald
Valla pindala on 162 km². 2011. aasta seisuga elas seal 7829 inimest. Valla keskus on Priekulė linn (2011. aastal oli seal 1413 elanikku). Vallavanem on Daiva Bliūdžiuvienė.
Aposterioorne tõenäosus
Aposterioorne tõenäosus on Bayesi statistikas sündmuse A tõenäosus pärast katse sooritamist, kui on teada, et selle katse tulemusena toimus teatav teine sündmus B.
Priekulė vald
Vallas on järgmised külad.
Aposterioorne tõenäosus
Aposterioorset tõenäosust tähistatakse nii: P(A|B)
Ergonoomika
Ergonoomika eesmärgid saavutatakse muu hulgas töökohtade planeerimisega ning töövahendite disainimisega ülevaatlikeks  ja hõlpsasti käsitsetavateks.
Pfaffschwende
Pfaffschwende on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Manipuleerimisega toimetulek
Manipulatsiooni tehnikad
Manipuleerimiseks kasutatakse demagoogia võtteid, alistuva ja agressiivse käitumise eri vorme.
Alistuva käitumisega manipuleerimine
Alistuv manipulaator võib käituda mitmeti, levinumaid käitumisviise iseloomustatakse piltlike nimetustega märter, nõrguke (ka puujalg), paipoiss (ka yes-man) ja erak. Kirjanduses on välja toodud alistumiskäitumiste mõnevõrra laiem repertuaar:
Agressiivse käitumisega manipuleerimine
Agressiivne manipulaator käitub nagu  :
Nii alistuv kui agressiivne käitumine võimaldab oma tahtmise saamiseks manipuleerida teiste inimestega, kuid kahjustab suhteid. Samas on oma peensusteni lihvitud "nippe" mugav kasutada. Teadvustades oma manipulatsiooni viise ja nende kaugemaid negatiivseid tagajärgi on võimalik manipuleerimist vältida.
Toimetulek manipulatsiooniga
Kui suhtlemise käigus selgub, et üks osapool püüab teist osapoolt panna tegema midagi, mida teine muidu ei teeks, on tegemist manipulatsiooniga.
Ergonoomika
Ergonoomika uurib inimest ja inimrühmi tööprotsessis, töövahendite ja -tingimuste optimeerimise saavutamise eesmärgil.
Juveniilne idiopaatiline artriit
Juveniilne idiopaatiline artriit (lühend JIA), ka juveniilne reumatoidartriit või lapseea reumaatiline liigesepõletik on laste ja noorte krooniline haigus, mille tunnuseks on pikaajaline liigesepõletik. "Idiopaatiline" tähendab, et haiguse põhjust ei teata, ja "juveniilne" viitab sellele, et haigusnähud tekivad enne 16-aastaseks saamist.
Juveniilne idiopaatiline artriit on levinuim artriidi vorm lastel ja noorukitel. See on mittenakkuslik autoimmuunhaigus, mis kestab kauem kui 6 nädalat. Kõige sagedamini haigestuvad lapsed vanuses 7-12. See erineb märgatavalt täiskasvanute artriidist ja teistest lapseea artriidi vormidest.
Liigesepõletik avaldub valu, paistetuse, liikumispiiratusena. Haiguse algusjärgu sümptomid võivad olla sellele haigusele mittespetsiifilised, näiteks uimasus, vähenenud füüsiline aktiivsus, kehv isu. Esimene äratuntav sümptom võib olla lonkamine. Võivad esineda ka gripilaadsed sümptomid. Põhiline kliiniline sümptom on püsiv paistetus liigese ümber, sagedamini põlve-, randme- või hüppeliigesel. Oluline sümptom on ka valu. Tavaline on hommikune liigese jäikus ja valulikkus, mis päeva jooksul leeveneb.
Igal aastal põeb seda haigust üks laps tuhandest.
Turu Inter
2008. aastal tuli Turu Inter esimest korda klubi ajaloos Soome meistriks. Soome karikavõistlused on võidetud aastatel 2009 ja 2018.
Ajalugu
FC Interi asutas 1990. aastal Stefan Håkans. Klubi alustas tegevust noorteklubina, kuid 1992. aastal loodi ka täiskasvanute meeskond, mis alustas mängimist Soome neljandal liigatasandil (Kolmonen). Järgmisel hooajal võttis Inter üle rahalistes raskustes oleva kohaliku klubi Turun Toverit koha Kakkonenis. Peatreener Timo Sinkkonen tõi klubisse uusi mängijaid, ning klubi lõpetas hooaja esikohaga ja tõusis esiliigasse (Ykkönen).
1995. aastal võitis Inter Ykköneni ja jõudis Soome karikavõistlustel (Suomen Cup) poolfinaali. 1996. aastal tugevnes klubi uute mängijatega, ning kuna mõlemad Turu parimad meeskonnad mängisid nüüd Veikkausliigas, siis löödi klubi pealtvaatajate rekord kui kohalikku derbid (TPS vs. Inter) oli vaatamas 8200 pealtvaatajat.
Carignan
Carignan on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Turu Inter
Ajalugu
2006. aasta hooajal vallandas Inter oma senise peatreeneri Kari Virtaneni ja palkas uueks peatreeneriks hollandlase Rene van Eck. Pärast seda hooaega läks van Eck tagasi Šveitsi, kus ta asus juhendama klubi FC Wohlen, ning Interis võttis juhendamise üle teine hollandlane Job Dragtsma.
Manipuleerimisega toimetulek
Toimetulek manipulatsiooniga
Manipuleerimisega toime tulemise eelduseks on oluline
Turu Inter
Ajalugu
2008. aastal juhtis Inter liigat kohe algusest peale ning pärast viimase vooru mängu FF Jaroga tulid nad Soome meistriks.
Manipuleerimisega toimetulek
Toimetulek manipulatsiooniga
Manipulatsioonidega toimetulekuks soovitatakse järgmisi võtteid.
Turu Inter
Praegune koosseis
''Seisuga 5. aprill 2022''
Zarzuela
Zarzuela on hispaania koomiline ooper, mis koosneb dialoogist, tantsust ja populaarsest või rahvalike meloodiate põhjal loodud muusikast ning on olemuselt väga lähedane operetile. alt=Stseen zarzuelast|pisi| Stseen zarzuela 'st
17. sajandi zarzuela
Nimetus tuleneb Madridi lähedal asunud kuninglikust jahilossist La Zarzuela (lossi ümbritsesid murakaväljad – hispaania keeles zarza 'murakas'), kus aastail 1630–1640 esitati kuningas Felipe IV initsiatiivil jahiseltskonna meelelahutuseks vaatemängulisi etendusi. Rikkalikult dekoreeritud ja kostümeeritud etendusi hakati nimetama fiestas de la zarzuela (zarzuela-pidustused). Varaseimad teadaolevad zarzuela eelkäijad olid muusikaga varustatud Lope de Vega näidend "La selva sin amor" ("Armastuseta džungel", 1629) ja kuningas Felipe IV pulmadeks kirjutatud Pedro Calderón de la Barca komöödia "El jardín de Falerina" ("Falerina aed", 1648). Esimene zarzuela mõõtu teos, mida kuningas Felipe IV ja tema õukond nautida sai, oli 1657. aastal neile ette kantud Juan de Hidalgo "El Laurel de Apolo" ("Apollo Laurel"), mida tänapäeval käsitletakse zarzuela-ajastu esikteosena.
Nende etenduste aluseks polnud itaalia ooper, sest tollal ei riskinud ükski Itaalia ooperitrupp nii kaugele reisida. Pealegi peeti Hispaania kuningat maksujõuetuks ja pankrotistunud monarhiks. Seetõttu oli itaalia ooper Hispaanias praktiliselt tundmatu ning sellelt polnud võimalik eeskuju võtta. Teoste ettekandmise võtsid aga enda peale mitte lauljad, vaid klounid ja näitlejad, kes tegid seda palju hoogsamalt ja innukamalt kui tollastele itaalia barokkooperitele oli kohane. Hiljem nägid hispaania heliloojad juba oma silmaga itaalia oopereid ning püüdsid nähtut-kuuldut oma lavateostes matkida. Selles osas paistis eriti silma toosama Juan Hidalgo oma 1660. aastatel loodud lavalugudega "La púrpura de la rosa" ("Roosipurpur") ja "Celos aun del aire matan" ("Armukadedus võib tappa"). Sellest ajast alates järgisid uued teosed peamiselt Veneetsia ooperikoolkonna põhimõtteid, liites oopustesse ka Prantsuse õukonnas soositud balletitraditsioonid.
18. sajandi zarzuela
Bourbonide valitsemisajal, 18. sajandi I poolel algas Itaalia ooperi pealetung ning zarzuela areng mõneti pidurdus. Siiski sündisid mitmed hiljem aja proovile vastu pannud zarzuela 'd, nagu oma ajastu parimaks peetud José de Nebra teos "Viento es la dicha de Amor" ("Tuul on armastuse õnn", 1743). Ka Hispaanias teenistust otsima läinud Itaalia heliloojad katsetasid zarzuela 'de loomisega. Luigi Boccerini lavateos "La Clementina" meeldis väga Madridi kõrgaadlile.
Konkureerimisel Itaalia ooperitega jäid peagi zarzuela 'd peale. Antonio Rodríguez de Hita populaarsed teosed "Las segadoras de Valleca" ("Valleca niitjad", 1768) ja "Las labradoras de Murcia" ("Murcia põllumees", 1769) panid aga aluse uuele zarzuela 'de komponeerimise ajastule. Kerkis esile rida võimekaid heliloojaid: Pablo Estere, Antonio Palomino, Fabían García Pachero ja Antonio Rosales.
Jaotus
Kestuse järgi jaotatakse zarzuela järgmiselt:
Sisu järgi võib zarzuela 'd liigitada kolme rühma:
Koolkonnad
Eristada tuleb ka Madridi ja Barcelona koolkonda, kusjuures esimese põhimõtteks on, et kuningliku perekonna tegemisi ei käsitleta. Barcelona koolkond lähtub Kataloonia muusikalisest maitsest ja tõekspidamistest.
20. sajandi I poolt tähistas massilist zarzuela 'de komponeerimist. Kümned teatrid kõikjal Hispaanias ja hispaania keelt kõnelevates maades mängisid katkematult ühe uudisteose teise järel. Heliloojad Amadeo Vives, Federico Moreno Torroba, Pablo Sorozábal, José Serrano, Francisco Alonso jt komponeerisid igal aastal mitu uudisteost, mida publik innukalt vaatamas käis.
Hispaania kodusõja ajal 1930. aastatel zarzuela-buum hääbus ega lahvatanud enam pärast Teist maailmasõda esile sellises ulatuses, nagu oli avaldunud terve sajandi. Vaid Sorozábal, õieti viimane mohikaanlane suurtest heliloojatest, suutis luua veel haaravaid lavateoseid.
Seejärel hakkas Hispaania teatriüldsus tegema inventuuri aegade jooksul kujunenud zarzuela 'de varasalves ning eraldama terasid sõkaldest. Kuid see ainult hispaanlastele omane lavamuusika vorm on Hispaanias ja hispaania keelt kõnelevates maades jäänud tänapäevani väga populaarseks, tõrjudes sageli opereti ja eriti ooperi tagaplaanile.pisi|Madridi Teatro de la Zarzuela
Teatrid
Zarzuela 'de ettekandmise lipulaev Hispaanias on Madridi Teatro de la Zarzuela. Suuresti Milano La Scala teatrisaali arhitektuuri järginud teatrimaja avati 10. oktoobril 1856, pidades silmas vajadust suurejooneliselt ära märkida kuninganna Isabella II sünnipäeva.
Teiseks zarzuela 'de ettekandmise keskuseks Madridis kujunes Teatro Apolo, mis avati 23. märtsil 1873. See teater suleti 1929. aasta juunis ning teatrimaja lammutati. Selle asemele rajati Teatro Nuevo Apolo, mis aga enam zarzuela 'dele erilist tähelepanu ei pööranud.
Barcelonas on zarzuela 'de peamiseks esitajaks olnud muusikalide ja operettide kõrval Teatre Victòria. Kuid ka üks Euroopa mainekamaid ooperimajasid, 4000 istekohaga Gran Teatre del Liceu, mis alustas tegevust 1855. aastal, on üsna sageli kandnud hispaanlastest maailma tipplauljaid, kandes ette zarzuela-loomingu paremikku.
Teistes Hispaania suuremates linnades on zarzuela 'sid esitatud juhuslikult linna muusikaetendusi andvates teatrites. pisi|Teatro de la Zarzuela vaatesaal
Heliloojad
Nimekamate zarzuela-heliloojate sekka on läbi aegade kuulunud Francisco Alonso (1887–1948), Pascual Arrieta (1821–94), Francisco Asenjo Barbieri (1823–94), Tomás Bretón (1850–1923), Ruperto Chapí (1851–1909), Federico Chueca (1846–1908), Vicente Díez-Peydró (1861–1938), Manuel Fernández Caballero (1835–1906), Joaquín Gaztambide (1822–70), Gerónimo Giménez (1854–1923), Jacinto Guerrero (1895–1951), Jesús Guridi (1886–1961), Vicente Lleó (1870–1922), Pablo Luna (1879–1942), Miguel Marqués (1843–1918), Manuel Nieto (1844–1915), Rafael Millán (1893–1957), Enric Morera (1865–1942), José Padilla (1889–1960), Manuel Penella (1880–1939), José Serrano (1873–1941), Pablo Sorozábal (1897–1988), Reveriano Soutullo Otero (1880–1932), Tomás López Torregrosa (1868–1913), Federico Moreno Torroba (1891–1982), José Maria Usandizaga (1887–1915), Joaquín Valverde (1846–1910), J. „Quinto” Valverde Sanjuán (1875–1918), Juan Vert (1890–1931) ja Amadeo Vives (1871–1932).
Parimad zarzuela 'd
pisi|Populaarse zarzuela "Doña Francisquita" poster Tuhandetest komponeeritud zarzuela 'dest on aegade jooksul sõelale jäänud umbes poolsada teost, mida nüüdisajal regulaarselt esitatakse. Nendest on enim mängitud ja üldrahvaliku populaarsusega konkurentsitult populaarseimana helilooja Amadeo Vivesi "Doña Francisquita" (1923).
Eesti kirjamehi
"Eesti kirjamehi" oli 1959–1993 ilmunud raamatusari. Sarjas ilmus 23 raamatut, millest igaüks tutvustas üht tuntud Eesti kirjameest.
Evgeny Lebedev
pisi| Evgeny Lebedev (2010) Evgeny Lebedev, ka parun Lebedev (vene keeles Евгений Александрович Лебедев Jevgeni Aleksandrovitš Lebedev; sündinud 8. mail 1980 Moskvas), on vene päritolu Suurbritannia ettevõtja, Briti peer.
Evgeny Lebedev on KGB ohvitseri Aleksandr Lebedevi poeg. 1987. aastast töötas ta isa Nõukogude Liidu Londoni saatkonnas, mis võimaldas tal Londonisse tuua ka oma pere. Evgeny õpiaastad möödusid Londonis.
Evgeny Lebedev on koos isaga ettevõtte Lebedev Holdings Ltd kaasomanik. Ettevõttele kuuluvad Briti ajalehed Evening Standard ja The Independent, samuti telekanal London Live.
Nunne tänava paljand
Nunne tänava paljand on paljand Toompea kirdenõlval; halduslikult Tallinnas Kesklinna linnaosas Nunne tänava ääres (Tallinna vanalinn). Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Tallinna vanalinnas on veel kaks paljandit: Patkuli trepi paljand ja Toompea paljand.
Evgeny Lebedev
Lebedev sai 2010. aastal Suurbritannia kodakondsuse.
2020. aasta juulis esitas Suurbritannia peaminister Boris Johnson Evgeny Lebedevi peerikandidaadiks. Sama aasta novembris andis kuninganna Elizabeth II Lebedevile paruni aadlitiitli (Hamptoni ja Siberi parun). 19. novembrist 2020 on Lebedev Suurbritannia Lordide koja liige.
Isiklikku
Tema emapoolne vanaisa Vladimir Sokolov (1928–1998) oli zooloog, Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik.
Tuumapoor
Tuumapoor (inglise nuclear pore) avaus(ed) tuumaümbrises, kus liituvad tuuma sise-ja välisümbris. . Tuumapoori avauste kaudu transporditakse näiteks RNA-molekulid tuumast tsütoplasmasse ja proteiinid tüstoplasmast tuuma.
Chambly (Québec)
Chambly on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Gerd Neggo tantsustuudio
Gerd Neggo tantsustuudio oli aastatel 1924–1940 Tallinnas töötanud tantsustuudio, kus viljeleti moderntantsu. Tantsustuudio asutas eesti tantsija ja pedagoog Gerd Neggo.
Tantsustuudios on õppinud teiste seas Ida Urbel, Helmi Tohvelman, Geeni Raudsepp, Juta Arg, Boris Blinov, Senta Ots.
Tantsustuudios olid ka liikumis- ja võimlemisrühmad.
Wörterberg
Wörterberg (ungari: Vörthegy) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|Wörterbergi kihelkonnakirik
Leonardo Silva
Leonardo Fabiano Silva e Silva (sündinud 22. juunil 1979 Rio de Janeiros) on endine Brasiilia jalgpallur (kaitsja).
Ruby (püstol)
Ruby on Hispaania poolautomaatpüstol, mis kasutab laskemoona .32 ACP. Seda toodeti Gabilondo y Urresti jm Hispaania tehastes. Relv oli kasutusel nii esimeses kui teises maailmasõjas, kuna seda kasutas nime Pistolet Automatique de 7 millim.65 genre "Ruby" all Prantsuse armee. Relva konstrueerimisel võeti palju John Moses Browningu püstolilt Colt Model 1903 Pocket Hammerless. Ruby oli Prantsuse armees kasutusel 1958. aastani.
Leonardo Silva
Ta mängis peaaegu kogu oma klubikarjääri Brasiilias. Ainus välisklubi, kuhu ta kuulus, oli Araabia Ühendemiraatide klubi Al Wahda FC, kus ta mängis hooajal 2007–2008.
Karjääri teises pooles, aastatel 2011–2019 mängis ta Brasiilia kõrgliigas Atlético Mineiro ridades. 2012. aastal sai ta klubiga Brasiilia meistrivõistlustel teise koha. Samal hooajal valiti Leonardo Silva Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Tähtsaim Atléticoga võidetud tiitel oli Lõuna-Ameerika klubide sari Copa Libertadores. 2013. aasta Copa Libertadorese finaalis kohtus Atlético Paraguay klubiga Club Olimpia. Kodumängu oli Olimpia võitnud 2:0. Otsustavas mängus Atléticokodustaadionil lõi Leonardo Silva mängu lõppfaasis seisuks 2:0, mis viis mängu lisaajale ja lõpuks penaltiseeriani, kus Leonardo Silva realiseeris otsustava tabamuse. Minas Geraisi osariigi meistriks tuli ta Atléticoga neli korda.
Jennersdorf
Jennersdorf [ˈjɛnɐsˌdɔʁf] (ungari Gyanafalva, Gyana-Falva, sloveeni Ženavci) on linn (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal, Jennersdorfi ringkonna keskus.
pisi|tühi|Jennersdorf
Borch
pisi|Borchide vapp Von der Borch oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1310.
Charlton
Charlton on mitme asja nimi.
Borch
Saksa ordu vasall Friedrich von der Borch'i kaudu on suguvõsa alates 1442 tuntud ka Eestimaal.
Mütsenell
Mütsenell (Mycenella) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Borch
1862 kanti suguvõsa krahvistaatuses Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsa esindajaid:
Toomas Tomson
Toomas Ralf Tomson (5. veebruar 1929 – juuni 1984) oli eesti keemik, keemiateaduste kandidaat.
Ta lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1947. aastal.
Toomas Tomson maeti 3. juulil 1984 Tallinnas Rahumäe kalmistule.
JetBlue
Lennufirma on suuruselt kuues lennufirma Ameerika Ühendriikides ja Põhja-Ameerikas suuruselt seitsmes lennufirma. JetBlue peakorter asub Long Island City naabruskonnas Queensi linnaosas New Yorgis. Lennufirma kodulennujaam on John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam. Lennufirmal on ka ettevõtte kontorid ka Cotttonwood Heightsis Utah' osariigis ja Orlandos Florida osariigis.
2018. aasta mai seisuga on JetBluel 102 sihtkohta (kõige uuem neist Steamboat Springs Colorados) USAs, Mehhikos, Kariibidel, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas.
Sihtkohad
Pikemalt artiklis: JetBlue sihtkohad
2018. aasta mai seisuga lendab JetBlue 102 sihtkohta Põhja-, Lõuna- ja Kesk-Ameerikas; sihtkohamaad: Aruba, Bahama, Barbados, Bermuda, Colombia, Costa Rica, Dominikaani Vabariik, Ecuador, Grenada, Jamaica, Kuuba, Mehhiko, Peruu, Puerto Rico, Sint Maarten, Saint Lucia, Trinidad ja Tobago, Turksi ja Caicose saared ja Ameerika Ühendriigid.
Koodijagamine
JetBluel on koodijagamislepingud järgmiste lennufirmadega:
Karksi-Nuia raamatukogu
Karksi-Nuia raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Karksi-Nuia linnas. Raamatukogu juhataja on Mare Torim.
Kompromat
Kompromat tähistab Venemaal (lühend venekeelsest sõnast компрометирующий материал 'kompromiteeriv materjal') kahjulikku informatsiooni poliitiku, ettevõtja või muu avaliku elu tegelase kohta, mida kasutatakse negatiivse imago loomiseks avalikkuse ees, aga ka šantaažiks ja väljapressimiseks.
Châteauguay
Châteauguay on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Jorh Aadniel Kiir
pisi|[[Margus Lepa 1976. aastal mängimas Heinrich Georg Aadniel Kiirt]] Jorh Aadniel Kiir, õieti Heinrich Georg Aadniel Kiir, on üks Oskar Lutsu Paunvere-lugude sarja peategelastest.
Tegelase kirjeldus
Kiir on Paunvere rätsepmeistri vanim poeg. Teistest paunverelastest mõnevõrra jõukamalt elav pere  on meelsuselt saksik, näiteks ei ole vanemad nõus panema oma lastele eestipäraseid nimesid. Aadnielist veidi noorem on Friedrich Viktor Ottomar (Lutsu vihje kohaselt kolmest vennast "kõige mõistlikum") ning pere pesamuna on kiusliku loomuga Bruno Benno Bernhard, kes näeb ilmavalgust "Kevade" sündmustikus.
Kiire asjad on uhkemad kui koolikaaslastel ja ta on nende suhtes kitsi. "Kevades" kujutab kirjanik Kiirt virila poisina, keda juba seetõttu koolis rohkem kiusatakse. Poiss on arglik ja kaebaja.
"Suves" ja "Sügises" teeb Kiir korduvalt katset tegeleda põllumajandusega, kuid ei saa hakkama. Ka ei õnnestu Kiirel võita Raja Teele südant, kuna Teele läheb mehele hoopis Kiire rivaalile Joosep Tootsile. "Sügises" muutub Kiire karakter üha tumedamaks – ta ei varja põlgust oma abikaasa (Juuli Vispel) ega ka ülejäänud paunverelaste suhtes. Tahtmatult kustutab ta ühe külamehe eluküünla.
Kiir murrab truudust oma naise õe Maaliga. Kirjandusteoses mainib Luts, et Kiire ja Maali laps on sündinud surnult, filmis "Sügis" aga sünnitab Maali kaksikud, poisi ja tüdruku, kes saavad nimeks Endel ja Endla.
Kirjanik Mihkel Muti sõnul on Kiir enam-vähem ainus tegelane, kellesse Luts ei suhtu heatahtlikult, pigem on ta Kiire suhtes isegi õel. Ühe võimaliku põhjusena mainib Mutt Kiire naiselikkust. Siiski laseb Luts kellamees Liblel kiita Kiirt heaks rätsepaks.
Kew' botaanikaaed
pisi|Palmimaja pisi|Botaanikaaia plaan Kew' botaanikaaed (inglise keeles Royal Botanic Gardens, Kew, tavaliselt kasutatav nimetus Kew Gardens) on suur botaanikaaed Londonis.
Jorh Aadniel Kiir
Kiire tegelaskuju filmis ja teatris
Lutsu jutustuste ainetel valminud filmides "Kevade" (1969), "Suvi" (1976), "Sügis" (1990) (kõigi režissöör Arvo Kruusement) ja filmis "Talve" (2020, režissöör Ergo Kuld) mängis Kiirt Margus Lepa, Kiire isa papa Kiirt mängis Ervin Abel (v.a. filmides "Sügis" ja "Talve").
Esimeses "Kevade" lavastuses (1937, Eesti Draamateater), kus Tootsi mängis legendaarne Eesti näitlejanna Mari Möldre, oli tema partneriks Kiirena Olev Eskola.
Kew' botaanikaaed
Botaanikaaed paikneb 121 hektaril Richmondi linnaosas.
Jorh Aadniel Kiir
Kiire tegelaskuju filmis ja teatris
Eesti teatrites on "Kevadet" lavastatud 11 korral (sõnalavastused) ning nendes on eri aegadel mänginud Kiirt ka Edmund Aumere, Ervin Abel, Allan Jaas, Sander Raus, Tõnu Oja, Raido Keskküla, Taavi Teplenkov, Aarne Soro, üliõpilasena ka Lembit Ulfsak.
Eesti Draamateatris 1954. aastal lavastatud "Kevade" põhjal, kus väga menukalt mängis Tootsi Jaanus Orgulas ja Kiirt Ervin Abel, kirjutas Romulus Tiitus kahele tegelaskujule estraadikava “Terekest kah!” ja seejärel kava "Oh sa issand!". Eesti Filharmoonia sildi all anti tihtipeale kaks etendust päevas. Kahe kavaga kokku naerutasid ja hullutasid Toots ja Kiir eesti rahvast kümne aasta jooksul ligi tuhat korda.
Kew' botaanikaaed
2003. aastal lisati botaanikaaed UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Jorh Aadniel Kiir
Kiire tegelaskuju filmis ja teatris
"Suvi" esietendus Eesti Draamateatris 1937. aastal, selles mängis Kiirt Olev Eskola. Hiljem on "Suvi" Eesti lavadele toodud veel viiel korral ning Jorh Aadniel Kiire rollis on laval olnud Ervin Abel, Rein Malmsten, Andrus Allikvee, Meelis Rämmeld.
"Sügise" lavastuses mängis 1939. aastal Tallinna Töölisteatris Kiirt Helmut Vaag. Eestis on kuuel korral lavastatud ka "Tootsi pulma", kus Kiirteks on kehastunud Olev Eskola, Helmut Vaag, Harald Metsis, Ervin Abel, Peep Pillak.
Paunvere tegelased on jõudnud lavale ka etendustes "Huntluts" (2010, Mati Unt), kus Kiireks kehastus Aivar Tommingas ja "Paunvere poiste igavene kevade" (2018, Urmas Lennuk), kus samas rollis oli Imre Õunapuu.
Minckwitz
Minckwitz, ka Minckwitz von Minckwitzburg, Minkwitz ja Münckwitz on Osterlandist pärit põlisaadlisuguvõsa. Ehkki Mickwitzi suguvõsa üks haru kasutas alates XIX sajandist sama vappi, on tegemist erinevate suguvõsadega.
Ajalugu
Suguvõsast on teateid alates 1168.
Lustilised
Lustivere kultuurimajas tegutsev rühm on asutatud 1974 aastal. Rühmas tantsib 8 paari.
"Lustiliste" motoks on pakkuda üksteisele koosolemisrõõmu, propageerida ja hoida rahvatantsutraditsiooni Lustiveres.
Rühma juhendab Ülar Martjan
Kamara raamatukogu
Laatres asutati raamatukogu nähtavasti 1890. aastal. 1930-ndate lõpust on ta olnud Raja raamatukogu. Selle töötajatest on teada Meeta Pint, Johannes Prilinn ja Maie Kostabi. 1972. aastal toodi raamatukogu üle Kamara sovhoosi keskusse. Kamara raamatukoguks nimetati ümber alles 1980. aastal. Osa raamatuid toodi üle ka Pussi kooli raamatukogust.
Süsik (heinikulised)
Süsik (Myxomphalia) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Erich Kadakas
Erich Kadakas oli 1939. aastast Tallinna linnavolikogu liige, ta luges 21. juunil 1940 ehk juunipöörde ajal meeleavaldusel Kadrioru lossi ees ette tööliste nõudmised. Valiti 1940. aasta Riigivolikogu valimistel Haapsalu linnast Riigivolikogu 27. valimisringkonnast II Riigivolikogu saadikuks. 25. augustist 1940 oli ta Eesti NSV I Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe teine asetäitja.
Hall kuldsamblik
Hall kuldsamblik (Caloplaca cerina) on koorik- ehk pisisamblik. Liik kuulub perekonda kuldsamblik ja on levinud kogu maailmas.
Erich Kadakas
30. juunil 1940 valiti ta Eesti Tekstiilitööliste Ametiühingu esimeheks. Ühtlasi oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu juhatuse liige. EK(b)P Keskkomitee büroo 14. märtsi 1941 otsusega määrati ta Eesti NSV Ametiühingute Keskliidu esimeheks.
Hall kuldsamblik
Ajalugu
Liiki kirjeldas esimesena Jakob Friedrich Ehrhart aastal 1785. Tema kirjelduses kannab liik nime Lichen cerinus, see on basionüüm ehk nimetus on vananenud ja seda ei kasutata enam, kuid tänapäevane nimetus tuleneb sellest. 1860. aastal paigutas Rootsis sündinud lihhenoloog ja mükoloog Theodor Magnus Fries liigi perekonda Caloplaca (kuldsamblik) ja andis talle tänapäevani tunnustatud nime Caloplaca cerina.
Erich Kadakas
Tabati 31. augustil 1941 Harjumaal Pikaveres talumaja lakast. Erich Kadakas tunti ära ja anti kohalike talumeeste poolt Saksa okupatsioonivõimude kätte kohtupidamiseks.
Hall kuldsamblik
Ajalugu
Nii määrajates kui varasemates teaduslikes töödes on käsitletud nime Caloplaca cerina laiema, välimuselt üsna sarnaste, kuid fülogeneetiliselt mitte lähedaste samblike rühma kirjeldamiseks.
Hiljutised molekulaarseid, morfoloogilisi ja ökoloogilisi tunnuseid ning fülogeneesi arvesse võtvad uuringud näitavad suurt Caloplaca cerina varieeruvust, seetõttu üritatakse liigist eristada teisi iseseisvaid liike. On määratletud ka liigisiseseid varieteete : Caloplaca cerina var.chloroleuca, Caloplaca cerina var. Cerina
Levik maailmas
Grupi Caloplaca cerina levik on ülemaailmne, leiuandmeid on ka väga väikeste laiuskraadide kohta. Põhjalikum leiukohtade andmebaas kaardil on koostatud Põhja-Ameerika kohta.
Austraalias on liigi levikut hinnatud mitteohustatuks.
''Caloplaca cerina var. cerina kohta on levikuandmed puudulikud, tihti on seda käsitletud kui Caloplaca cerina'' laiemas mõttes. Eraldi kaardil on varieteedi leiuandmed toodud välja Belgia, Luksemburgi ja Põhja-Prantsusmaa kohta.
Levik Eestis
Eesti punases nimekirjas on halli kuldsambliku seisund hinnatud soodsaks. See on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) üks ohustatuse kategooriatest, kuhu kuuluvad kõige vähem ohustatud liigid (inglise least concern, lühendatult LC). Caloplaca cerina on Eestis väga sage ja levinud kogu riigis. Levikuandmed on kaardile kantud nii Eesti samblike e-infosüsteemis kui ka elurikkuse veebikeskkonnas. Täpsemaid andmeid leiukohtadest on võimalik leida tabeli kujul andmebaasist eSamba.
Kirjeldus
Üheks iseloomulikumaks tunnuseks peetakse hästimärgatavat värvikontrasti viljakeha rohekaskollase või oranži ketta ja seda ümbritseva halli talluseserva vahel.
Tallus
Tallus on liibuv, tihedalt substraadile kinnitunud ja sellest eristatav peamiselt hallika või sinakashalli värvuse järgi. Talluse pind on sile, ainult harva võib jätta teralise mulje. Tallus võib olla pidev või areoleeritud ehk korrapäraste pragudega enamasti hulknurkseteks aladeks jaotatud. Tihti esineb ümber talluse tumehall või valge joon – protalluse viirg.
Viljakehad
Viljakehadeks on lekanoraalsed apoteetsiumid (pealt vaadates paistab tallusest erinevat värvi ketas ja selle ümber tallusega sama värvi talluseserv, letsideaalsetel apoteetsiumitel on talluseserv kettaga sarnast värvi ja sisaldab erinevalt lekanoraalse apoteetsiumi talluseservast ka fotobiondi rakke.)
Eesti IKT Klaster
Klastri üks eesmärke on suurendada partnerorganisatsioonide konkurentsivõimet, arendades nendes töötavate inimeste teadmisi ja oskusi. Samuti soovib klaster teha koostööd ning arendada ühiselt tooteid ja teenuseid, et tõsta partnerfirmade käivet. Lisaks soovib klaster tõsta Eesti tuntust rahvusvahelisel turul.
Hall kuldsamblik
Viljakehad
Viljakehade diameeter on 1,5–2 mm, noortel viljakehadel on kuju pigem nõgus, vanematel lame. Sageli on viljakehade serv laineline või ebakorrapärase kujuga.
Tehes värvusreaktsiooni kaaliumhüdroksiidi vesilahusega, muutub apoteetsiumi ketas veripunaseks, kuid talluserval sellist reaktsiooni ei toimu.
Kotteosed
Kotteosed on eoskoti sees tekkiv ühekordse kromosoomistikuga ühe- või kaherakuline eos. Tihti on pisisamblike määramisel olulisteks tunnusteks nende eoste kuju, suurus ja eoste vahel oleva vaheseina paksus. Hallil kuldsamblikul on eoskotis kaks eost nende kuju on elliptiline ehk pisut muna meenutav, eoste pikkus on 1–15 μm ja laius 6–9 μm. Eoste vahesein on suhteliselt paks: 1/3–1/2 eose pikkusest ehk 3–6 μm.
Praktilised kasutusalad
Ühtegi praktilist Caloplaca cerina kasutusala pole teada.
Schimbergi vald
Schimberg on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Vassili Tšapajev
Tuntud on temast ja ta abilisest Petkast pajatavad anekdoodid. Ta on ka paljude raamatute ja filmide kangelaseks.
Kirjandus eesti keeles:
Süsik
Süsik võib olla:
Süsiklased on sugukond putukaid mardikaliste seltsis.
Rekova
Rekova (ka Rekava, Rikova või Rykova) on küla (vidējciems) Lätis Balvi piirkonnas, enne 2009. aastat Balvi rajoonis. Rekova on Šķilbēni valla keskus. Küla asub merepinnast 111 meetri kõrgusel, Riiast 245 ja piirkonna keskusest Viļakast 18 kilomeetri kaugusel.
Rekovas asuvad keskkool, raamatukogu, postkontor, leivamuuseum ja kaks katoliku kirikut. Küla tekkis aastal 1909 Čukuļi asunduse juurde rajatud Šķilbēni mõisa Reka karjamõisa juurde. Aastal 1930 kujunes see vastmoodustatud Šķilbēni valla halduskeskuseks. Aastal 1951 sündis seal läti keeleteadlane ja ajakirjanik Juris Cibuļs. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.
Baraolt
Linna haldusalasse kuulub viis küla: Biborțeni (Bibarcfalva), Bodoș (Bodos), Căpeni (Köpec), Micloșoara (Miklósvár) ja Racoșul de Sus (Felsőrákos).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baraolti elanikest ungarlasi (seekeleid) 93,74%, rumeenlasi 2,84%, mustlasi 1,04% ja teistest rahvustest inimesi 0,17%. Rahvus oli teadmata 2,21%-l inimestest.
Asulat on esmamainitud 1224. aastal. Baraolt sai linnaõigused 1968. aastal.
Schwobfeld
Schwobfeld on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Trompe-l'oeil
Ajaloost
Väljend trompe l'oeil tuli kunstis üldmõistena laiemalt kasutusele 19. sajandil, kui kunstnik Louis-Léopold Boilly pealkirjastas nii ühe oma 1800. aastatel Pariisis Salongi näitusele pandud maali.
Sellise maalimisviisi idee oli aga tuntud juba Vana-Kreeka kunstis, kus uudsel viisil eemalduti varasemale kunstile omasest stiliseerimisest. Varaseimaks teateks trompe-l'oeil ' maalimisest võib pidada pärimust kunstnike Zeuxise ja Parrhasiose võistlusest: Heraclea kunstnik Zeuxis olevat pärimuse järgi maalinud nii realistlikud viinamarjad, et linnud olevat üritanud neid süüa, Parrhasios aga luksusliku eesriide, mida tema võistleja püüdis kõrvale tõmmata. Illusionistlikku maalimistehnikat võib leida ka Vana-Rooma seinamaalidelt.
Trompe l'oeil illumineeritud käsikirjades
Keskaegses raamatumaalis mõistetakse trompe-l'oeil ' all eriti 15. sajandi ja 16. sajandi alguse flaami käsikirjadele omast kujundusstiili, mille puhul käsikirjaveeristel justkui värvilisele taustale asetatud taimed, putukad ja pisiloomad on modelleeritud valguse ja varjuga, sama tava jätkus ka renessanss-stiilis käsikirjades, kus sageli kujutati veeristel metallist, pärlitest, korallidest jm erinevatest hinnalistest materjalidest kujundatud põim- ja pealisornamente.
Trompe l'oeil tahvelmaalis
Kuigi trompe-l’oeil kunagi ei püüelnud "suure kunsti" staatust, kasutasid Euroopa maalikunstnikud juba alates vararenessansist oma maalides võtteid, mille puhul vaikelu või portree paistis ulatuvat maalitud raamidest väljapoole, või lõid, nagu perspektiivivõtetest vaimustunud Andrea Mantegna ja Melozzo da Forlì, freskotehnikas laemaale, mis kujutasid endast maalitud vaatega illusoorseid aknataolisi avausi (di sotto in sù). Tuntud näited on Mantegna seinamaalid Mantua hertsogipalees (Camera degli Sposi) ja Antonio da Correggio "Maarja taevaminek" Parma katedraalis. Lisaks maalitud illusioonidele tahvelmaalides kasutati 15. sajandi Itaalias sama võtet ka käärkambrite ja kooriseinte intarsiapaneelides kappidest, mille pooleldi avatud uste vahelt avanes vaade riiulitele täis erinevaid esemeid.
Ameerikas pälvis 19. sajandi natüürmordimeister William Harnett kuulsust oma kaardiriiulimaalidega, millel riiulile asetatud mitmesugused kaardid, paberid ja väljalõiked olid kujutatud nii tõetruult, et vaatajal võiski tekkida kiusatus neid maalitud riiulilt üles tõsta.
20. sajandi lõpu kunstnik Richard Haas kattis tervete hoonete välisseinad maalitud trompe l'oeil ' ga, põhiliselt Chicagos and New Yorgis. Aaron Bohrod on üks tuntumatest 20. sajandi kunstnikest, kes lõi väikeseformaadilisi illusionistlikke maale.
Florence Henderson
Florence Agnes Henderson (14. veebruar 1934 Dale, Indiana – 24. november 2016 Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.
pisi|vasakul|Florence Henderson (2015)
Tartu Ülikooli teaduskool
Tartu Ülikooli teaduskool (varasem nimi Tartu Ülikooli Täppisteaduste Kool, algselt Mittestatsionaarne Matemaatikakool, hiljem Tartu Matemaatika- ja Füüsikakool) on Tartu Ülikooli juures tegutsev keskkooliõpilastele täiendõpet andev kool.
Teaduskooli direktor on alates 2021. aasta aprillist Ana Valdmann. Varem on sellel kohal olnud Riin Tamm, Mihkel Kree, Viire Sepp, Leevi Selliov ja E. Toom.
Kozue Ando
Kozue Ando (jaapani keeles 安藤 梢 Andō Kozue; sündinud 9. juulil 1982) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2015 126 mängu.
Mari Miyamoto
Mari Miyamoto (jaapani keeles 宮本 真理 Miyamoto Mari) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 1999 1 mängu.
Elo Kiivet
pisi|Elo Kiivet 2021. aastal Arvamusfestivalil Elo Kiivet (sündinud 21. august 1982) on arhitekt ja urbanist, kelle peamised huvid on avalik ruum ja ruumiharidus.
Haridus
Kiivet on saanud 2009. aastal arhitektuuri magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias.
Tegevus
Elo Kiivet on töötanud mitmes arhitektuuribüroos, Tartu Linnavalitsuses ja Paide linnavalitsuses (2019–2021 oli ta Paide linnaarhitekt). On tegutsenud lektorina Tallinna Tehnikakõrgkoolis, Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, Tallinna Kunstigümnaasiumis, Eesti Kunstiakadeemias ning Tallinna Ülikoolis. Ta on töötanud ka Sirbi arhitektuuritoimetajana.
Elo Kiivet on korraldanud linnaruumiteemalisi töötubasid ja üritusi. Alates 2012. aastast on ta TEDxTallinna korraldusmeeskonna liige, 2016. aastal osales Tartu Valgusfestivali TAVA korraldamises.
Alates 2017. aastast on Elo Kiivet arhitektide liidu eestseisuse liige ning Arvamusfestivali väliruumi kujunduse kuraator. Linnalaboris tegutsenud aastast 2015.
Aastast 2021 on Kiivet Tartu Linnavalitsuse Südalinna Kultuurikeskuse projekti juht. 23. jaanuaril 2023 esitas SDE Kiiveti Tartu abilinnapea kandidaadiks.
T-111
T-111 (algse nimega T-46-5) oli esimene uue põlvkonna tanki prototüüp, mille kallal töötati Nõukogude Liidus aastatel 1936–1938. Uue tanki loomise põhjuseks oli, et kogemused Hispaania kodusõjas, mis näitasid, et olemasolevad nõukogude tankid pole uutele tankitõrjerelvadele vastupidavad ja süttivad oma bensiinimootorite tõttu tabamuse korral kergesti. T-111 projekteerimisega tegeles OKMO büroo tehasest Nr. 185. Projekteeriti 1936–1937 ja prototüüp valmis 1938. aastal. Uus tank oli soomustatud 60 mm terasplaatidega Ižorski tehasest ja oli seega pakseima soomusega nõukogude tank. Tank oli relvastatud ühe 45 mm kahuri ja kahe 7,62 mm kuulipildujaga DT, millest üks paiknes torni tagaküljel. Tanki meeskonnas oli kolm meest.
Kuigi tanki soomus oli piisav, et vastu pidada 45 mm kahuri tulele, oli selle pearelv liiga nõrk, et ise samaväärset tanki hävitada. Tank oli ka liiga aeglane. Ilmsete puuduste tõttu projekt lõpetati.
Coteau-du-Lac
Coteau-du-Lac on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
United Utilities
right|thumb|United Utilitiesile kuuluv reoveepuhastusjaam [[Prestonis Lancashire'is]]