cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Märtsiküüditamine
Asumiselt vabanemine
Esimesed mastaapsemad otsused eriasumiselt vabastamise kohta tehti 1954. aastal. Veel 1953. aastal oli NSV Liidu Siseministeerium seisukohal, et alla 16-aastased isikud tuleb igaveseks ajaks asumisele jätta ning üldtingimuste korras arvele võtta. Aasta pärast otsus laste kohta siiski leebus. 16. juulil 1954 andis NSV Liidu Siseministeerium välja käskkirja nr 00597, mis oli kooskõlas NSV Liidu Ülemnõukogu määrusega nr 1439-649ss 5. juulist 1954. Käskkirja järgi tuli kuu aja jooksul arvelt maha kanda kõigi eriasumisel viibijate lapsed, kes olid sündinud pärast 31. detsembrit 1937. Alla 16-aastased isikud vabastati asumisel viibijate piirangutest ja vanematel kui 16-aastastel lubati minna õppima vabalt valitud õppeasutusse. Eestisse tagasipöördumine sõltus sellest, kas ja kui lähedased sugulased olid kodumaale maha jäänud ning kas nad nõustusid need lapsed enda juurde võtma, sest laste vanemaid koju veel ei lastud.
Samal päeval, 16. juulil andsid NSV Liidu peaprokurör, siseminister ja NSV Liidu MN juures asuv Riiklik Julgeoleku Komitee esimees välja ühiskäskkirja nr 127s/0391/078, millega muudeti ära NSV Liidu Riikliku Julgeoleku ja Prokuratuuri direktiiv nr 66/241ss 26. novembrist 1948 "Isamaasõja ajal erinevatesse NSV Liidu piirkondadesse väljasaadetute kohustuslikest ja püsivatest asukohtadest põgenenute kriminaalvastutusele võtmise kohta". Isikud, kes viibisid selle direktiivi alusel asumisel, vabastati asumiselt ja kanti arvelt maha. Punkti 7 järgi tuli sulgeda uurimistoimikud nende isikute kohta, kes põgenesid asumiselt, ja ühtlasi lõpetada nende tagaotsimine.
Murrang Siberist vabanemises saabus 1956. aastal, kuid ka siis ei vabastatud automaatselt. Esmalt pidi väljasaadetu või mõni tema sugulastest kirjutama vabastamispalvega avalduse. 1953. aastal laekus Eesti NSV Siseministeeriumile 1967 avaldust, 1954. aastal 5542 avaldust. Vabastamistaotluste arvu pideva suurenemise tõttu hakkas nende läbivaatamine venima, ulatudes kuuest kuust kuni aastani. Eesti NSV SM esimese eriosakonna ülema Kuropatkini teatitest nr 9/0490 (25.01.1955) selgub, et see on tingitud kaadri nappusest. Avalduse läbivaatajateks sobisid vaid spetsiaalse ettevalmistuse, tšekisti teadmistega ja operatiiv-jälitustöö praktiliste kogemustega töötajad. Iga avalduse puhul oli tarvis kontrollida faktide paikapidavust kas dokumentide või pealtnägijate tunnistuste abil. Avalduste läbivaatamise käigus ilmnesid ka mõningad probleemid. Selgus, et siseministeeriumile laekunud avalduste põhjal viibib asumisel rohkem inimesi kui neid oli nimekirjadesse kantud. Eriti puudutas see 1949. aastal väljasaadetud kulakuid.
Väljasaadetute vabastamine jätkus pärast Hruštšovi sula üldiselt langevas tempos. Viimased vabastamisotsused tehti veel 1965. aastal.
MID
MID võib tähendada:
Vaivere
Vaivere on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus küla Kaarma valda.
Küla on esmamainitud vakusena 1444. aastal. Vaivere on üks vähestest Saaremaal siiani säilinud ajaloolistest tänavküladest.
Külas asus 2001. aastani kool. Aastatel 2008–2013 asus endise koolimaja renoveeritud osas Kaarma Koolide Muuseum.
Märtsiküüditamine
Asumiselt vabanemine
1. jaanuari 1960 seisuga viibis ametlikel andmetel eriasumisel veel 377 Eestist deporteeritut: 126 olid bandiidid-natsionalistid, 225 nende perekonnaliikmed, Jehoova tunnistajaid oli 6 ja 20 isikut olid 1941. aastal küüditatud.
Vaivere
Saaremaa Rallil on aastaid olnud Vaivere kiiruskatse, mis läbib lisaks Vaiverele veel Paimala ja Kärdu küla.
Märtsiküüditamine
Vabastamisega seotud piirangud
Eestisse saabuvatele eriasumiselt vabastatutele olid esitatud elamise korraldused. Seda reguleeris 1. oktoobril 1957 vastu võetud Eesti NSV MN määrus nr 332, mis nägi ette, et isikud, kes on eriasumiselt vabastatud NSV Liidu MN määrusega 24. novembrist 1955 või NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 13. detsembrist 1955 ning kelle edaspidine asumisel viibimine osutus ebaotstarbekaks, võivad Eestis elada ükskõik millises kohas, v.a Tallinnas, piiritsoonides ja neis linnarajoonides, kust nad eriasumisele saadeti. Kohalikel rajoonikomiteedel oli õigus lubada vanuritel, töövõimetutel ja end ülalpidavatel isikutel elada samas rajoonis, kust neid asumisele viidi. Eesti NSV MN määruse ettekirjutust eiranuid karistati passirežiimi rikkumise alusel ja nad võeti kriminaalvastutusele.
Vaivere
Vaivere külas on sündinud vaimulik Rudolf Reinaru ja põllumajandustegelane Richard Martinson.
Märtsiküüditamine
Vabastamisega seotud piirangud
12. oktoobril 1957 andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium välja seadluse "Eesti NSV-sse tagasipöördumise keelamisest isikutele, kes on karistatud eriti raskete riiklike kuritegude eest, samuti Eesti endiste kodanlike valitsuste liikmetele, kodanlike poliitiliste parteide ja natsionalistlike organisatsioonide, politsei ning riigiasutuste juhtivate tegelastele ja eesti natsionalistlikust põrandaalusest tegevusest aktiivseile osavõtjaile". Eesti NSV-sse omavoliliselt tagasipöördujaid karistati rahvakohtu otsusega vabaduskaotusega ühest kuni kolme aastani ühes järgneva eemaldamisega vabariigi piirest. Selle seadlusega kaasnenud instruktsioonis täpsustati seadlusega hõlmavate isikute kategooriat. Samuti oli Eestisse tagasipöördumine keelatud isikutele, keda oli karistatud nõukogude kodaniku tapmise või piinamise, spioneerimise, terroristlike ja diversiooniaktide ning banditismi eest. Osaliselt vabastati siia gruppi kuulunud isikud 1961. aasta 25. märtsi ja 1963. aasta 6. detsembri seadlustega, kuid täielikult tunnistati seadlus kehtetuks alles 1965. aastal.
Vabastamisega ei tagastatud konfiskeeritud vara. Sageli oli küüditatutel tõsiseid raskusi elamispinna leidmisega. Küüditatute puhul rakendati ka ametikeelde.
Air New Zealandi lend 901
Air New Zealandi lend 901 (TE901) oli Uus-Meremaa lennufirma Air New Zealandi lend 28. novembril 1979 Antarktika kohale. Rossi saarel lendas lennuk McDonnell Douglas DC-10 vastu Erebuse vulkaani. Hukkusid kõik 237 reisijat ja 20 meeskonnaliiget.
Air New Zealand oli alates 15. veebruarist 1977 korraldanud turismilende Antarktika kohal. Lennukite pardal viibisid kogenud Antarktika giidid. 1977. aastal toimus kokku kuus, 1978. aastal neli ja 1979. aastal samuti neli lendu. Lennukina kasutati DC-10-t.
Lend 901 tõusis õhku Aucklandi rahvusvahelisest lennujaamast kell 8 hommikul Uus-Meremaa aja järgi (UTC+12) ja lendas Antarktikasse. Pärast 8 630 km pikkust lendu maandus lennuk kell 19 Christchurchi rahvusvahelises lennujaamas 45-minutiseks tankimispeatuseks ja meeskonnavahetuseks, misjärel lendas tagasi Aucklandi kella 21-ks. Novembris 1979 maksis pilet 359 Uus-Meremaa dollarit. Lennud olid tavaliselt 85% täituvusega, tühjade kohtade tõttu peamiselt keskmises reas said reisijad lennukis paremini ringi liikuda, et akendest välja vaadata.
Raschau
Raschau on endine vald Saksamaal Saksimaa Maagimäestiku kreisis.
Air New Zealandi lend 901
28. novembril 1979 pidi giidiks olema Sir Edmund Hillary, kuid kuna ta pidi minema Ameerika Ühendriikidesse konverentsile, asendas teda tema hea sõber Peter Mulgrew.
Raschau
2008. aastal moodustatid Raschau-Markersbachi vald.
Air New Zealandi lend 901
Lennuk tõusis õhku Aucklandi lennujaamast 28. novembril kell 7.21. Piloodid aga ei teadnud, et neile olid pandud teised koordinaadid. Kella 12.49 ajal hakkas maaläheduse hoiatussüsteem andma häiret, et lennuk oli maapinnale liiga lähedal: "whoop whoop pull up". Kell 12.50 lendas lennuk vastu Erebust ja plahvatas, hukkusid kõik pardalolnud. Lennuõnnetuse toimumiskoha koordinaadid on 77° 25' 30" S, 167° 27' 30" E, kõrgus 447 meetrit üle merepinna.
McMurdo polaarjaam teatas Air New Zealandi peakorterisse Aucklandis, et side lennukiga oli kadunud. Kell 14 saadeti lennukit otsima üks LC-130 lennuk ja kaks UH-1N helikopterit. Kell 18.05 oleks pidanud lennuk maanduma Christchurchis. Kui kella 21-ks, mil lennukil oleks pool tundi tagasi kütus lõppenud, lennuk ikka ei maandunud, teatas Air New Zealand pressile, et lennuk on kadunud. Kell 0.55 avastas Ameerika Ühendriikide mereväelennuki meeskond Erebuse küljel tundmatud rusud, ellujäänuid ei märgatud. Kell 9 hommikul maandusid helikopterid vulkaani küljel, ning tegid kindlaks, et tegu on lennu 901 rusudega ning et kõik 237 reisijat ja 20 meeskonnaliiget on hukkunud.
Surnukehad viidi Aucklandi identifitseerimiseks, 44 hukkunu säilmeid tuvastada ei suudetud. Hukkunute matus toimus 22. veebruaril 1980.
Lennuõnnetus on siiani Uus-Meremaa ohvriterohkeim. Õnnetus rikkus koos American Airlinesi lennu 191 õnnetusega Chicagos kuus kuud varem (25. mail) DC-10 mainet. Ameerika Ühendriikide lennuamet oli 6. juunil DC-10 tüübikinnituse tühistanud kuni 13. juulini. Pärast õnnetust kandis Air New Zealand DC-10-d maha. 1981. aastaks vahetas need välja Boeing 747. Viimane Air New Zealandi värvides DC-10 tõusis õhku detsembris 1982. Lõpetati ka kõik Antarktika turismilennud. Ka Austraalia lennufirma Qantas Airways peatas Antarktika-lennud veebruaris 1980 kuni 1994. aastani.
Lennuki rusud on endiselt Erebusel, sest asukoha eraldatuse ja karmide ilmastikuolude tõttu on edasist päästmist raske teha. Külmal ajal on rusud maetud lume- ja jääkihi alla, soojal ajal on need õhust näha.
Kelmus
Kelmus on varalise kasu saamine tegelikest asjaoludest teadvalt ebaõige ettekujutuse loomise teel.
Eestis karistatakse kelmuse eest rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega. Kui kelmuse on toime pannud füüsiline isik, kes on varem toime pannud kelmuse, varguse või omastamise, ametiisik või kui kelmus on toime pandud suures ulatuses, grupi või kuritegeliku ühenduse poolt või avalikkuse poole pöördudes, karistatakse kelmi ühe- kuni viieaastase vangistusega. Juriidilist isikut karistatakse kelmuse eest rahalise karistusega.
Karistusseadustik
Vaata ka
Betrug Intrusismo
Thomas Brdarić
Thomas Brdarić (sündinud 23. jaanuaril 1975 Nürtingenis) on Saksamaae jalgpallitreener ja endine mängija (ründaja).
Saksamaa jalgpallikoondiss tegi Brdarić debüüdi märtsis 2002, kui Rostockis mängiti USA-ga ja võideti 4:2. Saksamaa eest mängis ta aastatel 2002–2004 8 kohtumist ja lõi ühe värava.
Klubid
VfB Neffen FV Nürtingen Stuttgarter Kickers VfL Kirchheim VfB Stuttgart Fortuna Düsseldorf Fortuna Köln (1996–1999) Bayer Leverkusen Hannover 96 VfL Wolfsburg
Isiklikku
Thomas Brdarić on 185 cm pikk.
Kernu tee
Kernu tee (registrinumbriga 11361) on 0,5 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas Kernu külas. Tee saab alguse Riisipere–Kernu tee üheteistkümnendal kilomeetril ja lõpeb Tallinna–Pärnu–Ikla maantee neljakümne esimesel kilomeetril.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Art Tatum
thumb|Art Tatum 1947. aasta filmis "The Fabulous Dorseys" Arthur Tatum Jr. (13. oktoober 1909 – 5. november 1956) oli USA džässiajaloo üks silmapaistvamaid pianiste. Ta oli peaaegu pime.
Ta klaverimäng oli alati kaasakiskuv. Tema iidoliks olid Fats Waller ja James P. Johnson. Fats Waller ütles ühel õhtul New Yorgi ööklubis: "Mina ainult mängin klaverit, aga täna on jumal majas," juhatas Tatumi klaveri juurde ja lahkus.
Tema kuulsamad teosed on "Tiger Rag" ja "Elegy".
Eesti pankade loend
''Siin on loetletud Eesti panku. Rahandusettevõtteid on loetletud Eesti krediidiasutuste loendis ja Ettevõtete loendis.
Mikk Pärnits
Mikk Pärnits (sündinud 3. septembril 1985 Uulus) on eesti kirjanik, tõlkija ja kultuurikriitik.
Pärnits lõpetas 2004. aastal Pärnu Raeküla Gümnaasiumi.
Ta on olnud seotud rühmitustega Nihilist. On kirjutanud teravas sõnastuses peavoolulisi hoiakuid ründavat kultuurikriitikat. Jooksvalt avaldab Pärnits oma tekste võrguressursis Patreon: "Selle asemel, et paigutada oma loomingut ning kirjutisi erinevatesse Eesti ajakirjandus- ja meediaväljaannetesse, alustasin ma oma Patreoni leheküljega".
18. augustil 2020 anti Mikk Pärnitsale vägivallaennetuse auhind Instagrami kampaania "See pole okei" algatamise eest. Päev hiljem teatas justiitsminister Raivo Aeg, et see toimus auhinna statuuti rikkudes ning seega oli Pärnitsale auhinna andmine tühine. Auhinna statuut näeb ette, et auhinnakomisjon esitab auhinna saajad ministrile kinnitamiseks, aga seda ei tehtud. Kogu temaatika pälvis palju meediatähelepanu. . 21. augustil kinnitas justiitsminister Raivo Aeg autasustamise käskkirja, kuid ühe erandiga: Pärnitsa osas lükkas ta komisjoni ettepaneku tagasi. Mikk Pärnits oli presidendi tänuüritusel oma riietuse ja kõnega ning ka varasemate väljaütlemistega poleemikat tekitanud.
Aldo Leopold
pisi|Aldo Leopold (vasakul) ja Olaus Muire Aldo Leopold (11. jaanuar 1887 – 21. aprill 1948) oli ameerika ökoloog, metsamees, keskkonnategelane ja eetik.
Leopold andis suure panuse moodsa keskkonnaeetika arengusse ja metsiku looduse kaitse liikumisse. Teda peetakse ka USA ürglooduse kaitsmise isaks.
Ta oli jahi- ja kalamees.
Leopold suri 1948. aastal naaberfarmi metsatulekahju kustutades südamerabandusse.
Teosed
Leopoldi kuulsaim teos on kolmeosaline "A Sand County Almanac, and Sketches Here and There", millest tähelepanuväärsemad on esseed "Maa eetika" ("Land Ethics") ja "Mõeldes nagu mägi" ("Thinking Like a Mountain").
Saaremaa Ralli 2002
Saaremaa Ralli 2002 võitsid eestlased Margus Murakas / Toomas Kitsing Toyota Corolla WRCl.
Rahvusvahelisel 35. Saaremaa Rallil olid Kõljala, Sakla, Jõelepa, Kärla, Kaugatuma ja Taritu kiiruskatsed.
Sacramento jõgi
thumb|Sacramento asend ja valgala Sacramento on jõgi Ameerika Ühendriikides California osariigis. Saab alguse Kaskaadidest Shasta mäe jalamilt. Voolab peamiselt lõunasse. Pikkus 719 km. Suubub koos San Joaquini jõega Sacramento lahte, moodustades delta.
Jõe suudme lähedal asub Sacramento linn.
Suuremad lisajõed on Pit, American River ja Feather.
Jõel asuvad Shasta tamm ja Shasta paisjärv.
Saaremaa Ralli 2001
Saaremaa Ralli 2001 võitsid eestlased Margus Murakas/Toomas Kitsing Toyota Corolla WRCl. Rahvusvahelisel 34. Uno X Saaremaa Rallil osales 66 ekipaaži Eestist, Lätist, Leedust, Soomest ja Venemaalt. Ralli lõpetas 33 meeskonda. 2001. aasta Saaremaa Rallyl olid Sakla, Reeküla, Kuressaare, Kaugatuma ja Mäebe kiiruskatsed.
Kernu mõisa tee
Kernu mõisa tee (varem Kernu invakodu tee, registrinumber 11407) on kõrvalmaantee Saue vallas Kohatu külas. Tee pikkus on 0,8 km.
Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril. Tee ületab üht truupi ja üht silda (Kernu III sild üle Vasalemma jõe).
Tee algus on asfaltkattega, tee keskosa on pinnatud kruusatee, tee lõpuosa on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Saaremaa Ralli 2004
Saaremaa Ralli 2004 oli 37. rahvusvaheline Uno X Saaremaa Ralli.
Toimusid Vaivere, Kuressaare, Kaugatuma, Taritu, Oriküla, Undva ja Kõruse kiiruskatsed.
Ralli võitsid norralased Thomas Scie/Ragnar Enden Toyota Corolla WRCl.
Schönheide vald
Schönheide on vald Saksamaal Saksimaa Maagimäestiku kreisis Maagimäestiku lääneosas.
Vallas oli varem märkimisväärne tööstus.
Valla osad on Schönheide (kuhu kuuluvad Oberdorf, Heinzwinkel, Mitteldorf, Webersberg ja Schönheider Hammer), Schwarzwinkel, Neuheide ja Wilzschhaus.
Saaremaa Ralli 2003
Saaremaa Ralli 2003 oli 2003. aastal toimunud 36. rahvusvaheline Uno X Saaremaa Ralli. Toimusid Vaivere, Kuressaare, Sakla, Kõljala, Oriküla, Kaugatuma ja Taritu kiiruskatsed. Ralli võitsid norralased Thomas Schie/Ragnar Enden Toyota Corolla WRCl. Parimad eestlased olid Subaru Imprezal sõitnud Martin Rauam/Peeter Poom.
Saaremaa Ralli 2006
Saaremaa Ralli 2006 võitsid norralased Andreas Mikkelsen/Ola Floene Ford Focus WRC'l. 39. rahvusvaheline Alexela Saaremaa Ralli oli 2006. aasta rahvusvaheline kalendrivõistlus ja Eesti meistrivõistluste 7. etapp rühmadele A, N ja E. Kiiruskatsed korraldati Kesk- ja Lääne-Saaremaa kruuskattega teedel, Kuressaare linna tänavatel ning superlisakatsed Oriküla paarisrajal.
Kinnereti järv
thumb|Kinnereti järv
Kinnereti järv (ka Tiberiase järv, Piiblis Galilea meri; heebrea ים כנרת (Yam Kinneret), araabia بحيرة طبريا (Buhairet Tabariyya)) on Iisraeli suurim mageveejärv. Asub Golani ja Galilea kõrgendike vahel. Järve läbib Jordani jõgi.
Järv on 21 km pikk ja 13 km lai, ümbermõõt on 53 km, pindala 166 km². Asub 209 m allpool merepinda ja on maailma madalaimal asuv mageveejärv. Suurim sügavus on 43 m.
Karl Habsburg-Lothringen
alt=Karl Habsburg-Lothringen (2022)|pisi|Karl Habsburg-Lothringen (2022) Karl Habsburg-Lothringen (täisnimi: Karl Thomas Robert Maria Franziskus Georg Bahnam von Habsburg-Lothringen, väljaspool Austriat kasutatakse ka nimekuju Karl von Habsburg; sündinud 11. jaanuaril 1961 Starnbergis Baierimaal) on praegune Habsburgide-Lotringite suguvõsa pea.
Karl von Habsburg oleks kõige tõenäolisem Austria trooni pretendent. Otto von Habsburg loobus Austria trooni taotlemisest juba 1961. aastal. Kuna Karl pole krooni kunagi nõuelnud ning Austrias enamik kodanikest monarhia taastamist ei poolda, pole Habsburgide restauratsioon kuigivõrd tõenäoline.
Victor Ferdinand Schmidt
pisi|Victor Ferdinand Schmidt Victor Ferdinand Schmidt (2. aprill 1865, Peterburi – 7. mai 1932, Perm) oli arstiteadlane.
Kaupmehe poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1884–1891. Töötas sealsamas embrüoloogia ja võrdleva anatoomia prosektorina 1891–1898 ja eradotsendina 1896–1898.
Kalasabatapp
Kalasabatapp on puitseotis (tapp), mis koosneb trapetsikujulisest tapikeelest ja keelepesast.
Kalasabatappidel peetakse kõige optimaalsemaks kaldenurgaks lehtpuu puidul 1:8 ja okaspuu puidul 1:6. Tihti kasutatakse kalasabatappe sahtlite, karpide ja mööbli valmistamisel, sest see on tugev seotis ja jätab ilusa mustri.
Kalasabatappide liigid
Läbiv kalasabatapp on tapiliik, kus tapikeeled jäävad mõlema detaili nurgas nähtavaks.
pisi|Joonis 1. Läbiv kalasabatapp|keskelLäbiv kahekordne kalasabatapp koosneb ühest kalasabatapist, millest on välja lõigatud uus tapp. Eelnevast tapist jääb alles umbes 4 mm.
pisi|Joonis 2. Topelt kalasabatapp|keskelPoolpeidetud kalasabatapp on selline kalasabatapp, mida kasutatakse sahtlite ja karpide esinurkade kinnitamiseks nii, et tapiseotis jääb suletud asendi puhul varjatuks.
pisi|Joonis 3. Poolpeidetud kalasabatapp|keskel
Peidetud kalasabatapp sarnaneb konstruktsioonilt läbiva kalasabatapiga, aga erineb selle poolest, et seotis on detaili või elemendi sisse peidetud 45-kraadise eerungnurgaga.
Kaldkalasabatapi erinevus seisneb selles, et selle tapid on töödeldud kalde alla.
Kalasabatappide valmistamine
Algselt valmistati tappe peitli ja kirvega. Tänu tööstusrevolutsiooni arenguga tulid uued ja paremad töötlemisviisid. Tänapäeval võib kalasabatappide valmistamiseks kasutada valmisrakist või kopeerrõngast, mille abil saab kalasabatapid kiirelt ja lihtsalt valmis freesida.
Friedrich Schmidt
pisi|Friedrich Schmidt Carl Friedrich Schmidt (ka Fjodor Schmidt, vene: Фёдор Богданович Шмидт, 15. jaanuar 1832 Kaisma, Liivimaa – 8. november 1908 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa Keisririigi akadeemik, geoloog, paleontoloog, stratigraaf ja botaanik.
Friedrich Schmidt sündis Kaisma mõisaomaniku Gustav Andreas Gottlieb von Schmidti ja Joachim Rudolf Hippiuse tütre Anna Margarethe pojana. Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikoolis 1849–1853, tudeeris ka Moskva Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis botaanika eradotsendina 1857–1859 ja Tartu Ülikooli Botaanikaaia direktori abina 1856–1859.
Aastatel 1859–1863 juhtis Amuuri-Sahhalini uurimisreise.
Aastatel 1873–1900 oli Peterburi Teaduste Akadeemia Mineraloogia Muuseumi direktor ning 1874. aastast Keiserliku Teaduste Akadeemia akadeemik.
Uuris taimestikku ka Muhu saarel, Saaremaal ja Gotlandil ning lõi põhjapaneva taimegeograafilise jaotuse.
1902. aastal anti talle Wollastoni medal teadusliku töö eest geoloogia vallas.
NSV Liidu rahvakunstnik
paremal|raamita NSV Liidu rahvakunstnik oli Nõukogude Liidus aunimetus loomeinimestele nende tähelepanuväärsete saavutuste eest. Aastast 1936 anti välja aunimetust (vene keeles Народный артист СССР) teatri, muusika ja filmi valdkonnas ning aastast 1943 (vene keeles Народный художник СССР) kujutava ja tarbekunsti valdkonnas.
Aunimetust anti NSV Liidu Kultuuriministeeriumi, NSV Liidu Riikliku Kinematograafia Komitee, NSV Liidu Kunstnike Liidu või NSV Liidu Kinematograafia Liidu ettepanekul.
Aunimetuse saanud said vastava NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi diplomi ja tunnistuse. Rinnamärki algselt ei antud ja see asutati alles 19. augustil 1985. Ka varem aunimetuse saanud ja rinnamärgi asutamise ajal elus olnud rahvakunstnikud said rinnamärgi, kuid see oli ilma numbrita. Isikud, kes said rahvakunstnikuks pärast 19. augustit 1985, said diplomi, tunnistuse ja rinnamärgi, kuid rinnamärk oli seerianumbriga.
Kokku anti NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus 1006 inimesele.
Eesti NSV-s sai NSV Liidu rahvakunstniku aunimetuse 19 inimest:
Otsahöövel
pisi|Joonis 1. Otsahöövel. Otsahöövel on metallist käsihöövel väikese lõikenurgaga otskiudu hööveldamiseks. Tavaliselt on nende lõiketera 20° nurga all.
Ajalugu
Enamus otsahöövleid, mis on tehtud enne 19. sajandit, olid valmistatud rauast, vähesed olid puidust. Rauda eelistati seetõttu, kuna puit kulus kiiremini. Metalli kasutati otsahöövlite valmistamiseks nende väiksuse tõttu, sest nende konstrueerimisel metallist on hind odavam, kui mõne muu suurema höövli valmistamisel. Stanley tegi esimese “otsahöövli” No. 9 1970. aastal. Kümne aasta jooksul on jõudnud müügile lai valik erinevaid otsahöövleid ning valik aina kasvab.
Ehitus
Otsahöövel koosneb höövlipakust ehk korpusest, selle tallast ning sellest välja ulatuvast väikse nurga all olevast terast. Höövli tera saab reguleerida küljelt küljele ning samuti ka tema lõikesügavust. Tera kinnitab paika metallklapp või kiil. pisi|Joonis 2. Otsahöövli ehitus: 1. Höövliraud või tera. 2. Metallklapp. 3. Lukustuskruvi. 4. Lõikesügavuse seadehark. 5. Lõikesügavuse seadenupp. 6. Külgkalde seadistushoob. 7. Tald. 8. Suuava. 9. Ekstsentriku plaat. 10. Nupp.
Kasutus
Otsahöövlit kasutatakse otste ja nurkade hööveldamiseks, sest selle tera on madala nurga all, mis lubab höövli teral tõhusamalt puitu hööveldada.
Otsahöövlil on ka teisi kasutusi puidutöös. Tihti kasutatakse seda puidu “puhastamiseks”, kasutades höövlit laastude eemaldamiseks, et üks detail sobiks teisega kokku. Samuti faasitakse sellega puidudetailide nurki, eemaldatakse liimi jäänuseid ning sae jälgi.
Otsahöövli kasutamisel hoitakse seda kinni servadest sõrmede ja pöidlaga nii, et tagumine osa on peopesas. Höövlit liigutades tuleb höövli esimesele osale teise käega survet avaldada.
Günther Reindorff
Elulugu
Günther-Friedrich Reindorff sündis kõrgema tolliametniku (prokuristi) perekonnas Venemaal Peterburis. Sõltuvalt aastaajast töötas Güntheri isa kas Tallinna või Peterburi sadamas. 1897. aastal kolis Reindorffi pere lõplikult Tallinna, kus möödus ka Günther Reindorffi lapsepõlv.
Ta lõpetas 1905. aastal Peetri Reaalkooli, aastatel 1905–1913 õppis Peterburis parun A. Stieglitzi kunsttööstuskoolis, teatridekoratsiooni- ja ofordiklassis, mille lõpetas tarbekunstnikuna. Reindorff oli Stieglitzi koolis üsna edukas õpilane, mitmed tema tööd on ära märgitud õpilastööde kogumikes. Kooli lõpus pälvis ta välisstipendiumi ja läks 1914. aasta veebruaris reisile. Ta peatus paar nädalat Leipzigis, et uurida graafika õppimise võimalusi ja siirdus siis Pariisi, kust tahtis sügisel Leipzigisse õppima naasta. Augustis alanud Esimene maailmasõda sundis teda pagema Hispaaniasse. Hilissügisel tuli ta Londoni, Bergeni ja Stockholmi kaudu Peterburi tagasi.
Stieglitzi kool jätkas talle stipendiumi maksmist, mis võimaldas kunstnikul täiendada end kooli töökodades ja Peterburi muuseumides, kuni ta sai kindla töökoha. Pärast stipendiumi lõppu suunati Reindorff tööle Venemaa ja pärast 1918. aastat Vene SFNV Riigi Väärtpaberite Valmistamise Ekspeditsiooni Petrogradis. 1919. aastal asus ta koos selle asutusega ümber Moskvasse, kus töötas kuni 1920. aastani.
1920. aastal asus Reindorff elama Tallinna, kus peatselt läks tööle Tallinna (alates 1922. aastast Riigi) Kunsttööstuskooli. Algul oli ta joonistusõpetaja, 1922. aastast graafika õppetöökoja juhataja, 1936. aastast graafika osakonna juhataja. Ta rajas kooli graafikaklassi ja litograafia- (1920) ning trüki- ja tsinkograafiatöökoja (1923).
Günther Reindorff oli aastatel 1922–1932 ühtlasi Riigi Trükikoja konsultantkunstnik ja tegi kaastööd reklaamibüroodele. 1923. aastast Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu (EKKKÜ), 1932. aastast Rakenduskunstnike Ühingu (RaKÜ) (asutajaliige; 1935–1936 esimees), 1937 Kujutava Kunsti Sihtkapitali (KKSK) ja 1944. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
1920.–1930. aastatel tegi Reindorff tööd mitmele reklaamibüroole, näiteks büroodele Ars (1920–1924), Ilo (1922–1924), Ole (1925–1927?), Gravis (1930. aastad).
Rauf Denktaş
pisi|Rauf Denktaş Rauf Raif Denktaş (27. jaanuar 1924 Paphos – 13. jaanuar 2012 Nikosia) oli Küprose poliitik. Ta oli aastatel 1973–1974 Küprose Vabariigi asepresident ja aastatel 1983–2005 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi president.
Günther Reindorff
Elulugu
1944. aasta Nõukogude lennuväe Tallinna suurpommitamisel põles ära tema ateljee koos kunstniku loominguga. Maha põles ka Eesti Kunstimuuseum, kus oli samuti Reindorffi teoseid.
Rauf Denktaş
Ta sündis aastal 1924 Paphoses (asub Lääne-Küprosel Paphose ringkonnas) kohtuniku perekonnas. Ta on lõpetanud Londonis Lincoln's Inn'is juuridilised õpingud.
Günther Reindorff
Elulugu
Günther Reindorff harrastas liblikate kogumist, tal oli üks tollase Eesti rikkalikumaid kogusid, mis asub nüüdseks osaliselt Eesti Loodusmuuseumis.
Looming
Günther Reindorff on loonud hulgaliselt tarbegraafikat, sealhulgas eksliibriseid, raha-, märgi- ja postmargikavandeid ning kujundanud lisaks raamatutele ka mööblit ja muid tooteid.
29. september
29. september on Gregoriuse kalendri 272. (liigaastal 273.) päev. Juliuse kalendri järgi 16. september (1901–2099).
Günther Reindorff
Looming
Vabaloomingus saavutas ta tuntuse eelkõige joonistustega loodusmotiividel, tabades oskuslikult toonivarjundeid ja meeleolu. Väga tuntud on tema itaalia pliiatsiga loodud teosed ("Sibeliuse "Finlandiat"" peetakse kunstniku parimaks teoseks). Tema meelisžanr on maastik avarast panoraamist intiimse loodusfragmendini, millest kogu loodusläheduse juures õhkub alati kujundliku mõtlemise kultuuri. Vabajoonistuse kõrval on ta loonud kauneid estampe. Estampe ei ole tal palju, ent kõik nad esindavad tema isikupärast stiili, alates linoollõikest „Võrgukuurid” (1925). Ta on loonud ka mõned ofordid ja detailipeened linoolgravüürid, ent eriti meisterlikud on tema metsotintod, mille sumedus sobis tema romantilise nägemusega („Õhtu Vormsi saarel”, „Võrgukuurid”, 1944). Tegi ka kollaažitaolises autoritehnikas oleoakvatüüpia-aplikatsioonitehnikas dekoratiivmaale.
Reindorff oli Eesti Vabariigi esimeste rahatähtede kujundaja. Aastatel 1928–1940 lasti käibele tema kujundatud Eesti kroonvääringus pangatähtede seeria. Viiekroonisel pangatähel on Günther Reindorffi autoportree kalurina.
1940.–1950. aastatel lõi Reindorff oma raamatukunstialased tippteosed. Populaarsed olid Reindorffi muinasjuttude illustratsioonid. Neist tuntuim on 1951. aastal ilmunud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Eesti rahva ennemuistsete juttude" kujundus, milles avaldub kunstniku joonistaja-, ornamendilooja- ja kalligraafimeisterlikkus.
Isiklikku
4. augustist 1928 kuni 27. jaanuarini 1934 (lahutatud Tallinna-Haapsalu rahukogu otsusega) oli Günther Reindorff abielus Margarethe Puhkiga (27. jaanuar 1904 – 14. mai 1980), nende poeg oli Nils Reindorff (9. oktoober 1930 – 2. november 1984).
Günther Reindorffi teine abikaasa oli nahakunstnik ja pedagoog Adele Reindorff (sünd Mels).
Mälestuse jäädvustamine
Liikuri tänav Tallinnas on Nõukogude perioodil (kuni 1989. aastani) kandnud Günther Reindorffi puiestee nime.
Estonia (laev 1980)
Estonia oli Eesti parvlaev, mis ehitati 1980. aastal Meyer Werfti laevatehases Papenburgis Saksamaal. Laeva varasemad nimed olid Viking Sally (1980–1990), Silja Star (1990–1991) ja Wasa King. Eesti Merelaevandus ja Nordström & Thulin ostsid laeva Estline'i Tallinna–Stockholmi liini jaoks. Estonia alustas liiniliiklust Eesti lipu all 2. veebruaril 1993.
Mäestike loend
Mäestike loend loetleb mäestikke ja mäeahelikke.
Estonia (laev 1980)
Estonia uppus 28. septembri öösel 1994 reisil Tallinnast Stockholmi. Hukkus vähemalt 852 inimest. Laevahuku uurimisel välja selgitamata jäänud asjaolud on soodustanud kestvat huvi Estonia vastu. Üks hukkumise põhjus võis olla torm, mis kestis öö otsa.
Mäestike loend
Sellesse loendisse ei kuulu üksikud mäed ja mäetipud (need tuleb kanda mägede loendisse). Artiklid mäestike kohta peaks kuuluma kategooriasse mäestikud.
Estonia (laev 1980)
Ehitamine
Alus valmis 1980. aastal Saksamaal Papenburgis Jos. L. Meyeri laevatehases. Parvlaeva tellis Soome laevafirma Rederi Ab Slite kaubamärgi Viking Line all, alus sai esimeseks nimeks Viking Sally. Laev oli 155,43 m pikk ja 24,21 m lai, maksimaalne võimalik kiirus oli 21 sõlme. Kajutikohti oli 1190 ja kahele autotekile mahtus korraga 460 autot.
Ajalugu
pisi|Parvlaev Estonia mudel meremuuseumis 29. juunil 1980 sõitis laev esimesele reisile liinil Turu–Mariehamn–Stockholm.
Laev müüdi edasi 1990. aastal Oy Silja Line Ab-le, seal ristiti alus Silja Stariks.
Juba samal aastal otsustas Silja Line laeva veel kord edasi müüa ning uueks omanikuks sai Wasa Line, mis kuulus Silja Line'i suuromaniku EffJohn Internationali alla.
Tallinna–Stockholm liini käitusfirma Estline hakkas laeva vastu huvi tundma 1992. aastal. Laeva ostsid kahasse Estline'i omanikud Eesti Merelaevandus ja Nordström & Thulin Küprosel registreeritud tütarettevõtte Estline Marine Company Ltd kaudu. Laeva uueks nimeks valiti pärast pikka kaalumist Estonia.
Estonia oli Eesti lipu alla tulekul jaanuaris 1993 suurim Eesti reisilaev. Valget värvi suurt laeva kutsuti rahva hulgas "valgeks laevaks", nagu varem oli kutsutud samuti valget Georg Otsa ja teisigi ihaldusväärseid reisilaevu. Estonia alustas merereisi 2. veebruaril 1993.
Laevapere töötas kahes vahetuses, kaptenid olid Arvo Andresson ja Avo Piht.
Laevahukk
Estonia uppus 28. septembril 1994 kella 00:55 ja 02:03 vahel (UTC +2), sõites Tallinnast Stockholmi 989 inimesega pardal. 989 pardal olnust päästeti 137. Õnnetuses hukkus 852 inimest. Leiti ainult 95 hukkunu surnukehad.
Laeva uppumisega on seostatud Estonia pardal toimunud relvavedu, plahvatusi laeva pardal, lekkeid laevakeres jms. Laevahuku uurimise rahvusvahelise komisjoni lõpparuande kohaselt tõmbas tormis lahti rebenenud vöörivisiir kaasa sellega ehituslikult seotud rambi, mistõttu vesi pääses autotekile. Ohutusjuurdluse Keskuse esialgse hindamise vahearuanne järeldas, et kuigi laevaehitajalt oli tellitud piiranguteta laev, millel oli merekõlblikkuse tunnistus, ei olnud klassifikatsiooniühingu ülevaatused piisavad ning tegelikult polnud laev merekõlblik. Puuduvad viited kokkupõrkele või plahvatusele vööri piirkonnas. Kiiresti reageeris vahearuannet tutvustanud pressikonverentsile Estonia ehitanud laevatehas Meyer Werft, väites, et tehas on ehitanud väga hea laeva.
Wolfe Creeki meteoriidikraater
Wolfe Creeki meteoriidikraater on hästisäilinud meteoriidikraater Austraalias Lääne-Austraalia osariigis Suure Liivakõrbe põhjapiiril, umbes 150 km Halls Creeki linnast lõuna pool. Kraatrit ümbritseb Wolfe Creeki meteoriidikraatri rahvuspark.
Kraatri vanust väga täpselt dateeritud ei ole, kuid kraatrit peetakse umbes 300 000 aasta vanuseks – suhteliselt noor kraater, arvestades geoloogilist ajaskaalat. Kraater on nime saanud lähedalasuva Wolfe Creeki jõesängi järgi. Eurooplased avastasid kraatri alles 1947. aastal vaatluslennu käigus, kuid aborigeenidel oli kraater teada juba tunduvalt varem.
Kraatri diameeter on 870–950 meetrit (keskmine diameeter on 880 meetrit). Kraatri valli ja põhja kõrguste vahe on 60 meetrit.
Avastamine
Kraatri avastasid eurooplased alles 1947. aastal. Kraatri avastas dr Frank Reeves koos kahe kaaslasega Canningi settebasseini vaatluslennu käigus. Maapinnal külastati kraatrit juba kaks kuud hiljem. Esimestena kirjeldasid kraatrit Reeves ja Chalmers oma uurimuses aastal 1949. Kraatri kokkupõrkelist päritolu kinnitab kraatrist ja selle lähiümbrusest leitud meteoriitne materjal.
Morfoloogia
Wolfe Creeki meteoriidikraater on umbes 880-meetrise diameetriga lihtkraater. Wolfe Creeki kraatri puhul on tegu üksikkraatriga, mitte meteoriidiväljaga, see tähendab väiksemaid kõrvalkraatreid pole Wolfe Creekis avastatud. Kraatri tekkimise ajal purustati suur hulk kivimeid ja need heideti nende lasumusjärgsest asukohast välja. Kraatri ümber ja äärtel on suured, mitme tonni raskused purustatud kivimiplokid.
Kvartsiidi deformatsioon kraatrivallidel viitab, et kui kraatri tekke põhjustas meteoriidiplahvatus, siis oli meteoriidi langemise suund kirdest edelasse. Sellele järeldusele on jõutud, kuna rohkem on purustatud kivimeid ja väljalennutatud kivimeid kraatrist edelasse jääval maa-alal ja just selles osas on kivimid kõige rohkem kurrutatud ja pragunenud. Veel viitab meteoriidiplahvatusele see, et roostetanud ja oksüdeerunud meteoriiditükke (inglise shale ball) on leitud just kraatrist edelasse jäävalt maa-alalt kuni 4 km kaugusel kokkupõrke keskmest. Enne kokkupõrget kattis ala lateriit ja selle all asuv kvartsiidikiht. Praegugi veel võib kraatri äärtel näha segipaisatud lateriidi kihte purustatud kvartsiidikihtide vahel.
Kraatrivalli välisnõlv tõuseb kuni 15° nurga all ja ulatub kuni 35 meetrit üle ümbritseva liivase tasandiku. Kraatrivalli sisemine nõlv on järsem ja langeb kuni 40° nurga all 55 meetri sügavusele, kraatri sisemisel nõlval võib esineda ka püstloodseid seinu, kus vahelduvad segipaisatud lateriidi- ja kvartsiidikihid. Kraatri sisse jääv ala on küllaltki tasane, kuid tõuseb natuke keskme poole. Kraatri põhi ulatub kuni 25 meetrit allapoole ümbritsevat liivast tasandikku.
Meteoriit
Suurem osa meteoriidijäänuseid on äärmiselt oksüdeerunud ja ilmnevad vaid kihtsete rauamineraalidena kraatrivallil. Nad esinevad tavaliselt klastritena, mis võivad kaaluda kuni 250 kilogrammi ja võivad olla sulanud lateriitsesse kraatrit katvasse materjali. Nendest klastritest võib leida suure fosforisisaldusega šreibersiidisooni ja -fragmente.
Oksüdeerunud materjalist on leitud harulasi mineraale nagu reeversiit ja cassidiit.
Wolfe Creeki meteoriit on klassifitseeritud keskmise oktaedriidina, kuuludes raudmeteoriitide keemilisse gruppi IIIAB.
Impaktefekt
Kraater on tekkinud umbes 50 000-tonnise raudmeteoriidi kokkupõrkel Maaga, meteoriidi kiirus arvatakse olevat olnud 15 km/s ja liikumissuund kirdest edelasse. Kokkupõrkel Maaga tekkis umbes 880 m diameetriga kraater.
Mineraloogia
Wolfe Creeki kraatrist leitud meteoriiditükid on tugevalt oksüdeerunud. Näidised koosnevad täielikult või peaaegu täielikult raudoksiididest. Selle põhjused võivad olla järgmised:
Kuna mitte kraatrist endast, vaid kuni 4 km kauguselt edelas on avastatud oksüdeerumata nikkel-rauast meteoriitset materjali, on kolmas põhjus ilmselt kõige olulisem. Oksüdeerunud meteoriitne materjal koosneb peaaegu täielikult götiidist ja maghemiidist, milles lisandina esineb jarosiit, nikkel-serpentiin, apatiit, reeversiit.
Põlisrahvad
Kohalikud, djaru suguharu põlisrahvad, tunnevad kraatrit Kandimalali nime all. Mitmed aborigeenide muinasjutud räägivad kraatri tekkeloost. Üks lugu jutustab, et kraater on tekkinud vikerkaaremao väljumisel Maast, samas kui teise mao väljumisel tekkis lähedalasuv Sturt Creeki kraater.
Teine lugu räägib, et ühel päeval möödusid noorkuu ja õhtutäht üksteisest väga lähedalt. Õhtutäht muutus sellest nii kuumaks, et kukkus Maale, põhjustades tohutu plahvatuse, millele järgnes suur tolmupilv. Plahvatus hirmutas inimesed nii ära, et läks palju aega enne kui nad julgesid minna kraatri lähedale, et näha, mis on juhtunud. Kui nad viimaks kraatrit vaatama läksid, mõistsid nad, et see ongi koht, kuhu õhtutäht on kukkunud. Pärast seda nimetas djaru suguharu koha Kandimalaliks.
.bh
.bh on Bahreini Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Stützengrüni vald
Stützengrüni vald on vald Saksamaal Saksimaa Maagimäestiku kreisis.
Sosa vald
Sosa vald on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal  Maagimäestiku kreisis Maagimäestiku lääneosas.
1. jaanuaril 2011 liideti vald Eibenstocki linnaga.
Vald oli üleriigiliselt tunnustatud puhkekoht.
Sosa valla asulad olid Sosa ja Rote Grube.
Abijoon
Abijoon on muusika noodikirja märk, mida kasutatakse nootide märkimiseks väljaspool noodijoonestikku.
Abijoon on horisontaalne noodipeast veidi pikem joon, mis kirjutatakse noodijoonestiku alla või ülespoole joonevahe kaugusele. Abijooni kirjutatakse ülestikku nii palju, kui on vajalik helikõrguse märkimiseks, kuid tavaliselt mitte üle viie.
.bi
.bi on Burundi tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast. Domeeni alla veebisaitide registreerimiseks ei ole märkimisväärseid piiranguid, kuid sellest hoolimata on kasutus vähene. Selle peamiseks põhjuseks on Burundi vähearenenud poliitiline ja majanduslik olukord.
Abijoon
Noodikirja parema loetavuse huvides on soovitatav olukorda hinnata ja kasutada vajaduse korral märki 8va, mis transponeerib kirjutatud noodi oktavi võrra madalamale või kõrgemale.
Pihutoidulised
Pihutoidulised on vees elavad loomad, kes eluks vajaliku energia saavad detriiti (detritofaagid) või planktonit (planktofaagid) tarbides.
Pihutoidulisi loomi saab jagada kolmeks :
Kesk-Kordiljeerid (Colombia)
Kesk-Kordiljeerid on osa Andidest. Nad kulgevad põhja-lõuna suunas, piirnevad idas Magdalena ja läänes Cauca jõe oruga. Kõrgus kuni 5750 meetrit. Leidub vulkaane.
Carl Ernst Heinrich Schmidt
pisi|Carl Ernst Heinrich Schmidt Carl Ernst Heinrich Schmidt (1. juuni 1822 Jelgava – 27. veebruar 1894 Tartu) oli baltisaksa keemik ja arstiteadlane.
Ta oli apteekri poeg. Schmidt õppis Miitavi gümnaasiumis, alates 1838 Berliini ülikoolis algul farmaatsiat ja kristallograafiat, seejärel analüütilist keemiat ja meditsiini. Tema õppejõudude seas olid anatoom Johannes Peter Müller ja keemik Heinrich Rose. 1844. aastast õppis ta Gießeni ülikoolis, kus kaitses keemik Justus von Liebigi juhendamisel filosoofiadoktori väitekirja. Seejärel õppis ja töötas ta Göttingeni Ülikoolis Friedrich Wöhleri laboratooriumis, kus sai 1845. aastal meditsiinidoktori kraadi.
Seejärel naasis Schmidt Venemaale. Kõigepealt sõitis ta Peterburi, kus kvalifitseerus kõrgeima kategooria arstiks, seejärel hakkas tööle Tartu Ülikoolis. Ta oli aastatel 1846–1847 farmaatsia ja keemia eradotsent, 1847–1850 dotsent ja 1850–1892 professor, sellest aastani 1852 erakorraline.
Füsioloogilise keemia rajajana rakendas Schmidt ühena esimestest organismi vedelike ja neis haiguste puhul ilmnevate muutuste uurimisel keemilist analüüsi. Ta avastas maonõres soolhappe, veres karbamiidi ja suhkru, tegi kindlaks keemiliste elementide ebaühtlase jaotumise vereseerumi ja vereliblede vahel. Tegi palju Venemaa eri paigust toodud mulla-, savi-, turba- ja veeproovide ning fosforiidi, lubjakivi jms analüüse.
1873 sai Schmidt Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. 1878 kaitses tema juhendamisel doktorikraadi hilisem nobelist Wilhelm Ostwald. 1894 valiti Schmidt Eesti Looduseuurijate Seltsi esimeheks, kuid suri samal aastal.
Vaatamata laialdasele teaduslikule tunnustusele ei muutnud Schmidt oma tööstiili. Igal hommikul, kui just loenguid polnud, läks ta kell 8 laboratooriumisse ja töötas seal kuni kella 8-ni õhtul, pidades päeva jooksul vaid kaks tundi pausi lõunasöögiks ja vestlusteks. Ise ütles ta, et tema kodu uksed on alati üliõpilastele avatud.
Carl Schmidti abikaasa isa oli Tartu Ülikooli anatoomiaprofessor Alexander von Hueck ja tema tütrepoeg vene kunstiajaloolane Oskar Waldhauer.
Vladimir Sidorkin
Vladimir Sidorkin (sündinud 9. mail 1986) on Eesti ujuja.
Sidorkin õpib Moskvas Venemaa riiklikus kehakultuuri-, spordi- ja turismiülikoolis.
Saavutused
2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Vladimir Sidorkin 200 meetri vabaujumise uueks Eesti rekordiks 1.51,27. Eelmine Eesti rekord samal distantsil oli pärit aastast 1982, kui Ivar Stukolkin ujus 200 meetrit vabalt 1.51,93.
2008. aastal Horvaatias Rijekas toimunud lühirajaujumise Euroopa meistrivõistlustel parandas ta 200 m vabaujumises enda nimel olevat Eesti rekordit 1,23 sekundi võrra. Selle distantsi uueks Eesti rekordiks 25-meetrises basseinis sai 1.46,09.
2009. aasta veebruaris Peterburis peetud lühirajaujumise Venemaa meistrivõistlustel läbis Vladimir Sidorkin 200 m vabaujumise distantsi ajaga 1.45,43, mis on ka uus Eesti rekord.
Isiklikud rekordid
Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 25 m basseinis.
Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 50 m basseinis.
.bm
.bm on Bermuda Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
.bj
.bj on Benini Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Valjala
Valjala on alevik Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Valjala valla halduskeskus.
Aadressikohad
Alevikus asuvad järgmised tänavad: Kaare tänav, Kaarli tänav, Kadaka tänav, Kalmistu tee, Kiriku tee, Köstri tänav, Pihlaka tänav, Posti tänav, Teemeistri tänav, Tehase tänav, Tooma tänav ja Varju tänav.
Ajalugu
1795. aastani kandis see koht Pappi-Allewe nime. Kirikukülana kuulus koht Valjala kihelkonda, seal oli Valjala kirikumõis. 1977. aastal nimetati Kirikuküla ümber Valjala alevikuks.
Ludwig Scotty
Ludwig Derangadage Scotty (sündinud 20. juuni 1948 Anabari ringkonnas) on Nauru poliitik.
29. maist 2003 8. augustini 2003 ja 22. juulist 2004 19. detsembrini 2007 oli ta Nauru president.
Varasem elulugu
Scotty kasvas üles Nauru põhjaosas Anabari ringkonnas.
Aastatel 1960–1964 käis ta keskkoolis. Ta õppis Fidži pealinnas Suvas ülikoolis University of the South Pacific kriminaal- ja eraõigust.
15. märtsil 1983 valiti ta Anabari valimisringkonnast esimest korda Nauru parlamenti.
Anabari valimisringkonnast valitud parlamendiliike oli ta 1990ndate lõpust kuni 2000. aastani parlamendi spiiker.
Bernard Dowiyogo valitsuses (1992–1995) oli ta tervishoiuminister, jaanuaris 2003 ja pärast Dowiyogo surma Derog Gioura valitsuses ka justiitsminister.
Esimene presidentuur
Pärast Derog Gioura ajutist valitsust ja parlamendivalimisi märtsis 2003 valis parlament Scotty häältega 10:7 presidendiks; ta võitis Keskpartei juhti ja endist presidenti Kinza Clodumari. Lahkuva Gioura valitsuse toetusel otsustas Ludwig Scotty maksta välja ametnike palgad pärast riigi finantskriisi, tihendada suhteid Ameerika Ühendriikidega (Nauru on väärtuslik koostööpartner, sest tal on moodne lennuväli ainsa Boeingute teenindusjaamaga tuhande kilomeetri raadiuses) ning leida teid jätkusuutliku majanduse arendamiseks pärast fosforiidikaevandamise võimaluste ammendumist.
Ludwig Scotty esimese valitsuse ministrikohtadel olid
Augustis 2003 avaldati Scottyle umbusaldust (9:8) ning presidendiks sai René Harris.
Vahepealne tegevus
7. aprillil 2004 astus Scotty spiikri kohalt tagasi, halvates parlamendi töö 46 päevaks.
Teine presidentuur
Valitsuse koosseis oli suurelt jaolt sama mis tema esimese presidentuuri ajal.
1. oktoobril 2004 kuulutas Scotty majanduskriiside tõttu välja erakorralise seisukorra ning saatis parlamendi laiali. Uued valimised määras ta 23. oktoobrile. Peale selle vabastas ta ametist spiiker Russell Kuni, et parlament kuni uute valimisteni ei saaks koos käia.
Scotty ja enamik tema liberaalreformistidest poolehoidjaid valiti jälle parlamenti; see oli nende selge võit.
27. oktoobril nimetas Scotty oma valitsuse. David Adeang jäi rahandusministriks, Kieren Keke jäi tervishoiuministriks ja Baron Waqa jäi haridusministriks. Godfrey Thoma sai uueks justiitsministriks ja Frederick Pitcher uueks tööstusministriks.
Isiklikku
Scotty on abielus. Tal on seitse last ja lapselast.
Tema hobi on male. Peale selle jälgib ta intensiivselt Nauru ja Austraalia jalgpallivõistlusi.
Iori
Iori (gruusia იორი) on jõgi Aasias Taga-Kaukaasias.
Lähtub Suur-Kaukasuse edelanõlvult. Seejärel pöördub kagu suunas ja voolab läbi Iori kiltmaa. Suubub Mingəçeviri veehoidlasse. Enne veehoidla rajamist suubus paremalt Alazanisse tolle Kurasse suubumise koha lähedal.
Pikkus eri andmetel 320 või 357 km, valgla 4620 km².
Malaisia Grand Prix
thumb|[[Sepangi ringrada]] Malaisia Grand Prix on Vormel 1 etapp, mida peetakse Malaisias Sepangi ringrajal alates 1999. aasta Vormel 1 hooajast.
Alfred Gustav Stein
Alfred Gustav Stein (27. august / 8. september 1872 Urvaste – 12. august 1945 Stendell) oli Eesti vaimulik.
Stein õppis Tartus Kollmanni eragümnaasiumis ning lõpetas Liibavis gümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1894–1899. Aastatel 1900–1901 teenis ta vabatahtlikuna 95. Krasnojarski polgus Tartus. Ordineeriti 17. märtsil 1902 õpetajaks.
Oli aastatel 1902–1919 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Jättis rasketel aegadel koguduse ja põgenes Lätti. Oli aastatel 1923–1929 Rakvere Kolmainu koguduse abiõpetaja. Lahkus aastal 1929 Saksamaale. Oli seejärel luterlik vaimulik Passowis (Uckermarki kreisis, Brandenburgi liidumaal) ja Stendellis (praegu Oderi-äärse Schwedti linnaosa Uckermarki kreisis Brandenburgi liidumaal).
Isiklikku
Tema isa Carl Gustav Stein oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Poolaeg
Poolaeg on sportmängu osa, mis kestab poole mänguajast. Poolaegadeks jagatakse mäng näiteks jalgpallis (kestus 45 minutit), korvpallis (20 minutit), käsipallis (30 minutit), ameerika jalgpallis (30 minutit). Poolaeg võib omakorda koosneda veerandaegadest.
Tartu–Jõgeva–Aravete maantee
Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (registrinumbriga 39) on üks Eesti tugimaanteedest.
Maantee läbib nelja maakonda: Tartu maakonda (Tartu vald), Jõgeva maakonda (Jõgeva vald), Lääne-Viru maakonda (Väike-Maarja vald) ja Järva maakonda (Järva vald).
Sillad Tartu–Jõgeva–Aravete maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist