cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tsetuksimaab
Annustamine ja kulud
Eestis maksab kaks ravikuuri rohkem kui 8700 eurot.
Eesti Haigekassa andmetel oleks ravimi kulutõhusus lihtsustatud meetodil arvutatuna umbkaudu 82 000 € võidetud eluaasta kohta.
Kõrvaltoimed ja ohud
Ravis võivad sageli ilmneda rasked infusiooniga seotud reaktsioonid, sh anafülaktilised reaktsioonid, mis võivad olla kas anafülaktilist või anafülaktoidset laadi või olla põhjustatud tsütokiini vabastamise sündroomist (CRS).
Reaktsioonide sümptomite hulka võivad kuuluda bronhospasm, urtikaaria, vererõhu tõus või langus, teadvusekaotus või šokk. Harvadel juhtudel on täheldatud rinnaangiini, müokardiinfarkti või südameseiskust.
Kõrvaltoimetena on nahareaktsioonid üsna sagedased; arvatakse, et seda põhjustab kombinatsioon kemoteraapiaga. Suurem oht on sekundaarsete infektsioonide tekkeks (peamiselt bakteriaalsed) – mõnel juhul, näiteks nekrotiseeruva fastsiidi ja sepsise korral on esinenud surmaga lõppenud stafülokokse põlenud naha sündroomi. Lisaks esinevad neutropeenia ja kardiovaskulaarsed häired ning silmakahjustused.
EGFR osaleb loote arengus, seega tsetuksimab pääseb platsentasse.
Resistentsus
Septembris 2011 tehtud uuringud indikeerivad arvatavasti ravimile lisakomponentide lisamise vajadust, kuna vähirakud võivad ravimile resitentseks muutuda.
Toime
Kirjelduste kohaselt suunab tsetuksimab tsütotoksilised immuunsed efektorrakud EGFRiga kasvajarakkude vastu (antikehast sõltuv rakkude poolt vahendatud tsütotoksilisus, antibody dependent cell–mediated cytotoxicity – ADCC).
In vitro ja in vivo testides inhibeerib tsetuksimab EGFRiga inimese kasvajarakkude proliferatsiooni ja apoptoosi ning kutsub esile tuumori uussoonestumise ja metastaaside vähenemise.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cetuximab seisuga 11.10.2014.
Matty Cash
Matthew Stuart Cash (sündinud 7. augustil 1997 Slough's) on Inglismaa-Poola jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Poola jalgpallikoondises.
Uku puiestee
Uku puiestee on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Matty Cash
Ta kuulus noorena Wycombe Wanderersi noorteakadeemiasse ja FAB Academy'sse.
Uku puiestee
Tänav saab alguse Käo tänavalt, suundub edelasse ja lõppeb tupikus. Uku puiestee ristub veel Meelise, Uku põigu, Merimetsa, Ugandi, Lehola tänavaga ja Kalevi puiesteega. Tänava pikkus on ligikaudu 783 meetrit.
Matty Cash
2014. aastal liitus ta Nottingham Forestiga. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Dagenham & Redbridge, lüües 12 liigamänguga kolm väravat. Nottingham Foresti põhikoosseisus mängis ta Inglismaa esiliigas aastatel 2016–2020. Cash valiti hooajal 2019–20 Nottingham Foresti hooaja parimaks mängijaks.
2020. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Aston Villaga. 18. septembril 2021 lõi ta mängus Evertoni vastu oma esimese värava Aston Villa särgis ja esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
Tema isa on endine jalgpallur Stuart Cash ja ema Suurbritannias sündinud poolatar. 2021. aasta septembris tegi Cash avalduse Poola kodakondsuse saamiseks. Sama aasta oktoobris sai ta Poola ja Inglismaa topeltkodakondsuse. Seejärel kutsuti ta Poola koondisse, tehes koondisedebüüdi 12. novembril 2021 MM-i valikmängus Andorra vastu.
Sarafan
pisi|Sarafan Sarafan on särgi peal kantav pikk varrukateta rõivas; vene naiste rahvarõivas.
Eestis on seda rahvarõivana kasutanud setud ja Iisaku kihelkonna naised.
Giorgio Agamben
Giorgio Agamben (sündinud 1942 Roomas) on itaalia filosoof, kelle tuntumad tööd käsitlevad eriolukorra, eluvormi ja homo sacer 'i mõisteid. Paljudes tema töödes on olulisel kohal ka Michel Foucault'lt pärinev biopoliitika mõiste.
Agamben õppis Rooma La Sapienza ülikoolis, kus kaitses 1965. aastal väitekirja Simone Weili poliitilise mõtte kohta. 1960. aastate lõpul osales ta Le Thoris Martin Heideggeri seminarides. Teiste oluliste mõjutajate hulka peale Foucault' kuulub ka Walter Benjamin, kelle töid ta on nimetanud "vastumürgiks, mis aitas mul Heideggeri üle elada", aga ka Guy Debordi käsitlus vaatemänguühiskonnast. Agambeni esimesed tööd olidki tugevasti mõjutatud Heideggeri filosoofiast ning käsitlesid keele, kirjanduse ja kunstiga seotud küsimusi.
Alates 1980. aastatest on suur osa tema loomingust olnud seotud mastaapse Homo Sacer 'i projektiga, mille keskmeks on üheksaköiteline sama pealkirja kandev sari. Kõigi nende tööde objektiks on Lääne võimu genealoogia ning sisuks poliitilise filosoofia traditsiooniliste kategooriate kriitika. Selle teoreetilisteks lähtealusteks on Foucault' biopoliitika mõiste, Carl Schmitti suveräänsuse ja eriolukorra teooriad, Hannah Arendti totalitaarsete režiimide analüüs ning Aristotelese poliitikafilosoofia. Järeldus, milleni Agamben jõuab, on see, et uus poliitika ei saa pöörduda tagasi vanade müütide juurde, vaid peab lähtuma praegusest olukorrast, mida iseloomustab palja elu ja eriolukorra laiendamine tervele poliitilisele ruumile.
Valdeko Paavel
Valdeko Paavel (sündinud 1. juulil 1956 Tartus) on eesti sotsiaalteadlane.
Mark Schmidt
Mark Schmidt (sündinud 1978) on Saksamaa arst.
Valdeko Paavel
Elulugu
Lõpetas 1975. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1982. aastal Tellinna Pedagoogilise Instituudi, filosoofiamagister (1992, TÜ), väitekiri "Sotsiaaltöö võimalusi Eesti kurtide probleemide lahendamisel".
Mark Schmidt
2019. aasta veebruaris vahistati ta seoses veredopinguskandaaliga.
Valdeko Paavel
Elulugu
Oli 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli tehisintellekti labori insener ja vaneminsener, 1987 nooremteadur, 1988–1990 käitumishälvete sotsioloogia labori nooremteadur, 1990–1992 psühhomeetria ja psühhofüsioloogia labori teadur ja sotsioloogia õppetooli lektor, 1992– sotsioloogia õppetooli lektor. Lugenud käitumise sotsioloogia ja sotsiaalteaduse kursusi.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: sotsiaalhoolekanne, -kaitse ja -teenused.
Teoseid
Üle 10 teadustrükise.
Koigi külanõukogu
Koigi külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Koigi vallas. Külanõukogu pindala oli 198 km² (1977).
Pavel Tšerenkov
pisi|Pavel Tšerenkov (1958) Pavel Aleksejevitš Tšerenkov (Павел Алексеевич Черенков; 28. juuli (15. juuli 1904 Novaja Tšigla, Bobrovi maakond, Voroneži kubermang (praegu Voroneži oblasti Talovaja rajoon) – 6. jaanuar 1990 Moskva) oli vene füüsik.
Tema uurimisvaldkonnad olid füüsikaline optika, tuumafüüsika ja suurte energiate osakestefüüsika.
Elu ja looming
Tema vanemad Aleksei Jegorovitš ja Marija olid jõukad talupojad. OGPU/NKVD arreteeris isa kaks korda. 1930. aasta lõpus tehti ta kulakuks. Esseeride parteisse kuulumise ja 1930. aasta "kulakute" kokkutulekul osalemise eest mõisteti ta 1931. aastal asumisele. 1937. aastal arreteeriti ta uuesti ning 1938. aastal mõisteti süüdi kontrrevolutsioonilises agitatsioonis ja lasti 1938. aastal maha.
Pavel lõpetas 1917 kodukülas kogudusekooli. Vene kodusõja ajal käis küla 18 korda käest kätte, aga õppida oli võimalik. Pavel töötas lihttöölisena ja hiljem kontoriteenistujana. 1920. aastal õppis ta kodukülas edasi ja sai keskhariduse 1924. Aastatel 1922–1924 töötas ta ühtlasi Voroneži riikliku õlitrusti Novaja Tšigla kogumispunkti arveametnikuna. Aastatel 1924–1928 õppis ta Voroneži Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna, mille ta lõpetas kiitusega. Ta suunati tööle Kozlovi (praegu Mitšurinski) linna füüsikaõpetajaks. Sealsetes koolides töötas ta kaks aastat. Aastal 1930 astus ta Leningradis Füüsika ja Matemaatika Instituudi aspirantuuri.
Aastal 1935 kaitses ta kandidaaditöö ning asus vanemteadurina samas instituudis tööle. Selles instituudis töötas ta surmani, hiljem laboratooriumijuhatajana. Aastal 1940 kaitses ta doktoritöö Tšerenkovi kiirguse kohta.
Aastatel 1944–1947 oli ta Füüsika Instituudi teadussekretär.
Aastal 1946 astus ta ÜK(b)P-sse.
Tšerenkov uuris kosmilist kiirgust ning avastas selle sekundaarse koostisosana mitmelaengulised ioonid.
1946. aastast osales Tšerenkov Vladimir Veksleri laboratooriumis esimeste elektronide kiirendite loomisel. Loodi algul beetatron ning siis elektronide sünkrotron, millega neid kiirendati energiale 150 MeV, hiljem 250 MeV. Tšerenkovi juhtimisel hakati selle sünkrotroni põhisõlmi täiustama, nii et sellest sai maailma juhtiv seda laadi seade. See võimaldas hakata Nõukogude Liidus uurima elektromagnetilise vastasmõju füüsikat keskmiste energiate piirkonnas.
Surnud 2. oktoobril
Siin loetletakse 2. oktoobril surnud tuntud isikuid.
Pavel Tšerenkov
Elu ja looming
Aastatel 1959–1988 juhatas Tšerenkov NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi (Lebedevi Füüsika Instituudi) fotomesonprotsesside laboratooriumi, mis hakkas uurima põhiliselt elementaarosakeste elektromagnetilist vastastikmõju. Tšerenkovi juhtimisel uuriti footonite ja nukleonide vastastikmõju ning heeliumi ja teiste kergeimate aatomituumade fotolõhestumist (fotolagunemist) energiatel kuni 250 MeV. Uuriti ja aatomisiseste osakeste fotoproduktsiooni.
Koos J. M. Adoga töötas ta välja uue meetodi põrkuvate elektronide ja positroni kimpude saamiseks sünkrotronidel.
Tšerenkovi juhtimisel hakati Krasnaja Pahras (Troitskis) looma Füüsika Instituudi uut kompleksi elektromagnetiliste vastastikmõjude uurimiseks. Sinna rajati kiirendi osakeste kiirendamiseks energiani 1,3 GeV ning moodne mõõtmis-registreerimiskeskus. Enne kompleksi valmimist töötati Dubna ja Serpuhhovi kiirenditel. Koos Suurte Energiate Füüsika Instituudi ja Jerevani Füüsika Instituudiga 1970 loodi Serpuhhovi prootonite kiirendil elektronide kimpe energiaga 70 GeV. 1970ndatel uuris Tšerenkovi laboratoorium uue kiirendiga esimest korda eksperimentaalselt ondulaarkiirgust tsüklilise elektronide kiirendi orbiidilt. Lihtsate ja veenvate katsetega uuriti sünkrotroni sirgvahemikku paigaldatud ondulaatori kiirguse spektraal-, nurga- ja polarisatsioonikarakteristikuid. Ta juhtis uurimistööd ka CERN-i kiirendil ja Hamburgis. Troitskisse rajas ta linna esimese tenniseväljaku.
Tšerenkov õpetas 1944–1951 Moskva Energeetikainstituudis (1948. aastast professor) ja 1951–1981 oli Moskva Füüsikainseneride Instituudi füüsikaprofessor.
Teaduste Akadeemias oli ta 1967–1990 laetud osakeste kiirendamise teadusnõukogu liige, 1967–1990 elektromagnetiliste vastastikmõjude teadusnõukogu liige, 1971–1990 Tuumafüüsika osakonna büroo liige.
Ta oli 1965. aastast Ülemaailmse Rahukaitsekomitee presiidiumi ja Euroopa Julgeoleku ja Koostöö Nõukogude Komitee liige ning osales Pugwashi liikumises. Muus osas hoidus ta ühiskondlik-poliitilisest tegevusest.
Tšerenkov suri mehaanilisse kollatõppe. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.
Isiklikku
Aastal 1930 abiellus Tšerenkov Voroneži ülikooli vene kirjanduse professori Aleksei Putintsevi, Ivan Nikitini majamuuseumi rajaja tütre Marija Putintsevaga, kes oli samal aastal lõpetanud Voroneži ülikooli pedagoogikateaduskonna vene keele ja kirjanduse osakonna ning oli samuti suunatud Kozlovi linna. Neil sündisid poeg Aleksei (1932) ja tütar Jelena (1936).
Novembris 1930 Aleksei Putintsev arreteeriti seoses kodu-uurijate kohtuasjaga.
Alates 1962. aastast elas Tšerenkov Moskvas Lenini prospekti lähedal füüsikainstituudi läheduses.
Tšerenkov oli tagasihoidlik. Ta ei nõudnud enda kaasamist Tšerenkovi kiirguse rakenduste väljatöötamisse. Võib-olla ta isegi vältis Tšerenkovi tehnika kasutamist oma katsetes. Tema suurem panus jäi 1930. aastatesse ning ta rõhutas Vavilovi, Franki ja Tammi otsustavat osa avastuses.
Mälestuse jäädvustamine
Tšigla keskkool kodukülas kannab tema nime. Seal on ka mälestustahvel. pisi Aastal 1994 andis Venemaa Post tema auks välja postmargi.
La Palma saarel töötab Tšerenkovi teleskoop.
Benno Schotz
Benno Schotz (28. august 1891 Kuressaare – 11. oktoober 1984 Glasgow) oli eesti päritolu Šotimaa skulptor.
Laekeni Jumalaema kirik
Laekeni Jumalaema kirik (prantsuse keeles Église Notre-Dame de Laeken, hollandi keeles Onze-Lieve-Vrouwekerk van Laken) on uusgooti stiilis Rooma-Katoliku kirik Belgia pealinnas Brüsselis Laekeni linnaosas.
Kiriku arhitekt on Joseph Poelaert, nurgakivi pani 1854. aastal kuningas Leopold I.
Kiriku kuninglikus krüptis on Belgia kuningapere hauad, kus teiste hulgas on leidnud viimse puhkepaiga kõik Belgia Kuningriigi kuningad. Kõrvalasuvat Laekeni kalmistut nimetatakse mõnikord ka "Belgia Père-Lachaise'i kalmistuks".
Husari raudteepeatus
thumb|Endine Husari raudteepeatus aastal 2014. Paremal toona veel säilinud ootepaviljon. thumb|Endine Husari elektritsentralisatsiooni post, mis reaalset kasutust ei leidnud. Husari raudteepeatus (algselt Γуссар; endise nimega ka Jänesemäe peatuskoht ) oli raudteepeatus Võrumaal Lasva vallas Husari külas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asukoht Võru valda.
2001. aastal suletud peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Ajalugu
pisi|vasakul|Husari raudteepeatuse (toonase nimega Hussari) hoone 1930. aastatel Läbi Husari kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Algselt oli tegemist pooljaamaga, mis jäi avamise ajal Lasva valla aladele.
1920. aastate keskel võeti kasutusele nimi Jänesemäe, mis tuleneb raudtee juures asetseva mäe nimest, kus raudtee paikneb sügavas kaevandis. 1930. aastatel vahetati peatusenimi tagasi Husariks.
1980. aastate keskel oli Husari peatuse asemel plaanis rajada ühe kõrvaltee ning ET-postist jaamahoonega raudteejaam. Jaama ehitus jäi aga pooleli.
Reisirongid peatusid ja sõitsid läbi Husari liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed vähesel määral ainult kaubaveoks.
Jaamahoone
Algses puidust ühekorruselises jaamahoones asus aastast 1928 postiagentuur. Hoone lammutati tõenäoliselt 1970. aastate lõpus.
1980. aastatel jõuti seoses jaama rajamise plaaniga valmis ehitada silikaadist jaamahoone rolli täitev elektritsentralisatsiooni post, mis seisis aastakümneid ilma kasutuseta raudtee põhjaküljel ja lammutati 2020. aastal.
Husari raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Nõnova raudteepeatus ja järgnes Otsa raudteepeatus.
Marco Misciagna
pisi|Marco Misciagna Marco Misciagna (sündinud 5. veebruaril 1984 Bari) on Itaalia viiuldaja ja vioolamängija.
Biograafia
Aastaid on ta olnud Malaga Hispaania keelpilliorkestri solist ning olnud külaline suuremates saalides ja rahvusvahelistes institutsioonides, sealhulgas Berliner Philarmonie, Essen Philarmonie, Hamburg Laieszahalle, Mannheim Rosengarten, Meistersingerhalle Nürnberg, Monaco Prinzeregententheater, Arriaga teater Bilbao, Musikverein Viin, Victoria Eugenia teater San Sebastianis, Komitase kammermuusika saal, Ukraina Rahvusooper, Dar Sebastian Tuneesias, Sala Sinopoli auditoorium Parco della Musica Rooma, Balboa teater San Diegos Californias, Fox Tucson teater, Santa Fe St. Francis Auditorium New Mexicos, CW Eisemanni keskus, Rudderi teater, Empire teater Texases, Ameerika teater Hamptonis Virginias, Lehman Center ja Carnegie Hall New York.
Ta on teinud koostööd Uto Ughi,  Aleksander Rudin, Sergei Stadler,  Aleksander Markov, Mariana Sirbu, Gianluigi Gelmetti, Ramin Bahrami, Antony Pay, Franco Petracchi, José Serebrier ja Vladimir Zubitsky.
Ta on Tambovi S.Rahmaninovi Riikliku Konservatooriumi auprofessor, Vladivostoki Far Eastern State Academy (Venemaa), Institut Supérieur de Musique de Sousse (Sousse'i Ülikool, Tuneesia), Santiago de Cuba Estaban Salasi konservatoorium, Pettman National Junior Academy of Music (Auckland, Uus-Meremaa), Jerevani Komitase Riiklik Konservatoorium (Armeenia).
Robin Dunbar
Robin Dunbar (sündinud 28. juunil 1947 Liverpoolis) on briti antropoloog.
Marco Misciagna
Biograafia
2018. aastal pälvis ta Ukraina asepeaministri Kuldmedali Kiievi Ooperimaja 150. aastapäeva tähistamise eest.
Robin Dunbar
Ta töötab Oxfordi Ülikoolis.
Marco Misciagna
Biograafia
Ta on Vabariigi Presidendi dekreediga Itaalia Punase Risti vabatahtliku sõjaväekorpuse, relvajõudude abiüksuse Leitnantkomissar.
Robin Dunbar
Tema järgi on nimetatud Dunbari arv.
Marco Misciagna
Viited
<references group="" responsive="1">
Georg Simmel
Georg Simmel (1. märts 1858 Berliin – 28. september 1918 Straßburg (tänapäeval Strasbourg, Prantsusmaa)) oli saksa sotsioloog.
Bernhard Otto von Rehbinder
Bernhard Otto von Rehbinder (21. november 1662 Tallinn – 12. november 1741 Torino) oli Sardiinia kindralfeldmarssal.
Tema isa oli Rootsi sõjaväelane ja poliitik Otto von Rehbinder.
Kastornoje rajoon
Rajoon piirneb põhjas Lipetski oblastiga, idas Voroneži oblastiga, lõunas Goršetšnoje rajooniga ja läänes Sovetski rajooniga.
Rajooni pindala on 1225 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 293, 2007. aastal 20 534 ja 2002. aastal 24 237.
Kastornoje rajoonis on 104 asulat, mis kuuluvad 3 linnaasunduse (Kastornoje, Novokastornoje ja Olõmski) ning 13 külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Veduga ja Olõm.
Semantica Records
Semantica Records on tekno- ja IDM-muusika väljaandmisele orienteeritud plaadifirma. Firma omanik ja asutaja on DJ Svreca (kodanikunimega Enrique Mena).
Gavieze raudteejaam
Gavieze raudteejaam oli raudteejaam Liibavi–Romno raudteel ja hiljem Liepāja–Vaiņode raudteeliinil. Jaam asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Gavieze vallas Gaviezes stacija külas. Jaam asus Riia keskraudteejaamast 167,2 kilomeetri kaugusel.
Jaam avati algselt koos raudteega kui Grobiņa raudteejaam. Kui aastal 1900 avati Liepāja–Aizpute kitsarööpmeline raudtee, siis avati sellenimeline raudteejaam ka seal ja see jaam nimetati aastal 1904 ümber Gaviezeks. Aastal 1919 hakkas jaam kandma nime Gaviezne raudteejaam, Gavieze nime sai see tagasi aastal 1927. Jaam suleti seoses rongiliikluse lõpetamisega sellel liinil aastal 1998.
Sõnajala tänav (Pärnu)
Sõnajala tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Käo tänavalt, suundub edelasse ja lõppeb Sambla tänaval. Tänava pikkus on ligikaudu 98 meetrit.
Luhamaa
Luhamaa oli küla ajaloolisel Setumaal. Nüüdisajal jagunevad kunagise Luhamaa küla maad Hindsa, Määsi ja Pruntova küla vahel.
Keeletüübid
Keeletüübid on mingite keeletunnuste alusel saadud keele liigitused. Keeletüüpe uurib keeletüpoloogia.
Morfoloogilised keeletüübid
Morfoloogilise sünteesi astme järgi jagunevad keeled analüütilisteks, sünteetilisteks ja polüsünteetilisteks.
Morfoloogilise tehnika järgi jagunevad keeled isoleerivateks, aglutineerivateks ja flekteerivateks. Isoleerivates keeltes puudub sõnamuutmine, seal kasutatakse abisõnu. Seega on isoleerivad keeled sünteesi astmelt analüütilised. Aglutinatiivsed ja flekteerivad keeled on aga sünteetilised. Aglutinatsiooni korral moodustatakse uusi tüvesid ja sõnavorme morfeemide üksteisele "külgekleepimise" teel (morfeemid ise ei muutu ja neist igaühel säilib üks kindel tähendus), fleksiooni puhul teiseneb uute tüvede ja muutevormide moodustamisel tüvi ise fonoloogiliselt. Kui sellistes keeltes on kasutusel ka tunnused, siis ei ole võimalik muutevormis eristada morfeemide ja tähenduste piire. Enamikus keeltes on kasutusel mitu morfoloogilist tehnikat, tüüpidesse jaotatakse vastavalt domineerivale tehnikale.
Thrasops
Thrasops on Colubridae sugukonna maoperekond.
Keeletüübid
Süntaktilised keeletüübid
Põhisõnajärje järgi lauses jagunevad keeled põhiliselt SVO-, SOV- ja VSO-keelteks, ülejäänud kombinatsioonid on väga haruldased või neid pole leitudki.
Thrasops
Klassifikatsioon
Perekonda Thrasops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod on levinud Kesk-Aafrikas.
Kokkupuuted inimesega
Seni on teada üks meditsiiniliselt oluline dokumenteeritud maohammustuse juhtum.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Thrasops seisuga 26.01.2014.
Víctor Cuesta
Víctor Leandro Cuesta (sündinud 19. novembril 1988 La Platas) on Argentina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo.
2017. aastal liitus ta Brasiilia klubiga Internacional. Enne seda mängis ta Argentina klubides, sealhulgas Arsenal de Sarandís, kellega tuli 2012. aastal Argentina meistriks. Aastatel 2018 ja 2020 on Cuesta valitud Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2022. aastal läks ta Internacionalist laenule Botafogosse.
Koondisekarjäär
Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi ta 27. mail 2016 mängus Hondurase vastu. Seejärel kuulus ta Argentina koondisse Copa América Centenariol, kus ta viimases alagrupimängus 14. juunil lõi värava Boliivia vastu.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril oli ta Argentina olümpiakoondise kapten. Argentina jäi turniiril oma alagrupis kolmandaks ning veerandfinaali ei pääsenud.
150 (arv)
pisi|Kiiruspiirangumärk 150 km/h 150 ehk sada viiskümmend on naturaalarv, mis järgneb 149-le ja eelneb 151-le.
Rooma numbritega kirjutatakse see CL.
150 on kaheksa järjestikuse algarvu summa (7 + 11 + 13 + 17 + 19 + 23 + 29 + 31).
Gergovia
Gergovia oli 1. sajandil eKr gallialaste hulka kuulunud arvernide hõimu peamine oppidum, tänapäeva mõistes pealinn.
Arvatakse, et see asus samas kohas kui tänapäeval Gergovie'ks kutsutud küla Clermont-Ferrandi lähedal Auvergne'is, Lõuna-Prantsusmaa keskosas. Roomlaste eelsest rauaajast on seal säilinud mõned müürid ja muldrajatised.
Gergovia lähistel toimus 52. aastal eKr Gergovia lahing, milles roomlased said gallialastelt lüüa. Rooma Vabariigi armeed juhtis prokonsul Julius Caesar, gallialasi Vercingetorix.
Ugandi tänav (Pärnu)
Tänaval on kaks lõiku. Esimene lõik saab alguse Uku puiesteelt, suundub kagusse, ristub Sakala ja lõppeb Lembitu tänaval. Teine lõik algab tupikust, ristub Vambola, Rävala ja Pala ning lõppeb Tarva tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 495 meetrit.
Mihhail Kotik
pisi|Mihhail Kotiku haud Tartus Raadi kalmistul Mihhail Kotik (23. jaanuar 1923 Berditšiv, Ukraina – 20. detsember 1994) oli psühholoog, kes töötas Tartu Ülikoolis loogika ja psühholoogia kateedris õppejõu ning hiljem kateedri juhatajana. Tema peamiseks uurimissuunaks oli tehno- ja ohutuspsühholoogia.
Elukäik
1940. aastal astus Kotik Moskva Lennundusinstituuti, kust kahe aasta pärast läks vabatahtlikuna sõtta, teenides lennuväes mehaanikuna. 1948. aastal lõpetas ta lennuväe inseneride akadeemia, mille järel hakkas tööle lennuväeinsenerina sõjaväe lennuväljal. 1970. aastal läks erru alampolkovniku aukraadis. Psühholoogiaga hakkas ta tegelema olude sunnil: Nõukogude Liidus toimus lennukatastroof, mida uurinud komisjon süüdistas õnnetuses Mihhail Kotiku juhitud inseneriteenistust. Kotikul õnnestus aga tõestada, et tegu ei olnud tehnilise, vaid konkreetse indiviidi poolt tehtud veaga. Sellest alates sai inimlike vigade analüüs Mihhail Kotiku üheks olulisemaks uurimisteemaks, millele on pühendatud mitmed venekeelsed monograafiad.
1965. aastal kaitses ta tehnikateaduste kandidaadi kraadi ning 1975. aastal Moskva Ülikoolis psühholoogiadoktori väitekirja, aga kraad jäi kinnitamata. 1987. aastal kaitses Leningradis uue, ohutuse psühholoogia teemalise tööga edukalt psühholoogiadoktori kraadi.
Ta sattus Tartusse Tartu Ülikooli loogika ja psühholoogia kateedri tollase juhataja Andres Pärli kutsel ning hakkas lugema tehnopsühholoogia kursust. Alates 1966.aastast on Mihhail Kotik seotud Tartu Ülikoolis psühholoogia õpetamisega, millest ligi 10 aastat oli ta loogika ja psühholoogia kateedri juhatajaks ja ainsaks professoriks. Pärast emeriitprofessori kohale siirdumist jätkas ta kuni surmani psühholoogia loengute lugemist.
Olulisimad tööd
Mihhail Kotik avaldas 1978. aastal tehnopsühholoogia õpiku, mis oli üsna unikaalne nähtus vene keeleruumis. Tema kõige olulisemaks tööks peetakse 1981. aastal ilmunud teost "Ohutuse psühholoogia". See on ka tema kõige tsiteeritum töö, mida 2012. aasta seisuga Web of Science’i andmetel on kümmekond korda tsiteeritud. 1971. aastal tuli Kotiku sulest teos "Inseneripsühholoogia lühikursus", kuhu ta koondas Tartu Ülikoolis peetud inseneripsühholoogia kursuse loengud. 1985. aastal avaldas raamatu "Juhtimise vead", 1990. aastal aga "Inimlaps autoroolis. Psühholoogiaprofessori tähelepanekuid", kus käsitles liiklusohutuse psühholoogilisi aspekte.
Isiklikku
Pärast Eesti iseseisvumist sai ta teenete eest Eesti kodakondsuse ja suri 1994. aastal leukeemiast nõrgestatuna kopsupõletikku.
Mihhail Kotiku eluteed lennuväe inseneri ja teadlasena kajastati 2015. aasta jaanuarist märtsini Tartu Ülikooli raamatukogus näitusel "Professor Mihhail Kotik ja ohutuspsühholoogia".
Dzirnavas (Ugāle vald)
Küla asub Engure jõe vasakul kaldal ja on tekkinud Ugāle kõrtsi ning veskikoha juurde. Ajalooline küla paiknes jõe mõlemal kaldal, tänapäeval eraldab jõgi küla ajalooliselt selle alla kuulunud Usma valda jäävast osast, mis on tänapäeval administratiivselt eraldiseisev Dzirnavase küla.
Klausuur
pisi|Klausuur Inglismaal Klausuur (keskladina sõnast clausura 'suletud ruum') on kinnine sisehoovi ja nelja tiivaga kloostrihoone, kus elatakse oma reeglite järgi ja kuhu ei lasta võõraid.
Kilpjalg
Kilpjalg kasvab kuivades leht- ja okasmetsades ning metsaservadel, raiesmikel, teeservadel ja võsastikes.
Kilpjala leht võib kasvada 0,45–1,8 meetri pikkuseks.
Eoseid moodustab juulist septembrini. Kilpjala eospesad asuvad lehe serva all. Üksainus leht võib toota 300 miljonit spoori aastas. Taim paljuneb peamiselt vegetatiivselt risoomi abil.
Kilpjala risoom on tärkliserikas (kuni 46% tärklist) ning seda on kasutatud toiduks. Kilpjalg on mürgine nii inimesele kui ka kariloomadele, kuid noori võrseid saab pärast töötlemist toiduks tarvitada.
Kilpjala rahvapärased nimetused on kotkajalg, põldsõnajalg, seatinarohi ja sõnajalg.
Johanna Tammsalu
Elukäik
Johanna Tammsalu on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas ta loomingulise reklaami bakalaureuseõppe University of West London ülikoolis ning 2013. aastal Euroopa Disaini Labori magistriõppe Madridis koolis Instituto Europeo di Design.
2013. aastast on Tammsalu enda loodud ettevõtte Tamma Design juht ja disainer.
Sulevi tänav (Pärnu)
Sulevi tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav on kahes lõigus. Esimene lõik saab alguse Lembitu tänavalt, suundub kagusse, ristub Olevi, Vambola ja lõppeb Tedre tänaval. Teine lõik algab tupikust ja lõppeb Tarva tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 315 meetrit.
Le Vigan (Gard)
Le Vigan [le vigan] on linn Prantsusmaal Gardi departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 184–640 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapeaks on härra Éric Doulcier.
Linna ümbritsevate valdade liit koosneb 22 vallast.
pisi|tühi|Le Vigani plaan ja teda ümbritsevad vallad
Koimla külanõukogu
Koimla külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Lümanda külanõukoguga.
Ciesengure
Ciesengure on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ventspilsi piirkonnas Ugāle valla põhjaosas. Ciesengure jääb valla keskusest Ugālest 3,8, piirkonna keskusest Ventspilsist 40,7 ja Riiast 154,3 kilomeetri kaugusele.
Küla asub Engure jõe kaldal.
Vracov
Vracov (saksa keeles Wratzow) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Vracov asub Slovakkia piirist 11 km kaugusel, Hodonínist umbes 15,5 km põhjakirdes ja Brnost ligi 50 km idakagus.
Vracovit on esmamainitud 1201. aastal. Alevi staatuse sai Vracov 1517. aastal ja linnaõigused 1. jaanuaril 1967.
Kiviõli kihistik
Kiviõli kihistik (inglise Kiviõli Member) on ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe Viivikonna kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1959. Kihistik on nimetatud Kiviõli linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Küttejõu karjäär. Kihistik on kõige paksem Kerguta 565 puuraugus (3.6 m). Osa kihistiku kivimeid moodustab Eesti põlevkivimaardla. .
Kihistik on Viivikonna kihistu alumine kihistik, sellel lasub Maidla kihistik. See koosneb põhiliselt kukersiidist, milles on roosad pae vahekihid.
Emerson Palmieri
pisi|Emerson Palmieri 2018. aastal [[Chelsea FC|Chelsea särgis]] Emerson Palmieri dos Santos (ka lihtsalt Emerson Palmieri või Emerson; sündinud 3. augustil 1994 Santoses) on Brasiilia päritolu Itaalia jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta on tavaliselt vasakkaitsja, kuid võib mängida ka vasaku äärekaitsja ja vasakpoolkaitsjana.
Tallinna 8. 8-klassiline kool
'''Tallinna 8. 8-klassiline kool''' oli põhikool, mis tegutses aastatel 1952–1971 Tallinnas aadressiga Endla tänav 59.
Emerson Palmieri
2014. aasta augustis suundus ta laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Palermo. 2015. aastal liitus ta teise Itaalia kõrgliigaklubiga, AS Roma-ga.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Chelsea. Hooajal 2018–19 võitis ta klubiga UEFA Euroopa Liiga ja hooajal 2020–21 UEFA Meistrite Liiga. 2021. aasta augustis läks ta Chelseast üheks hooajaks laenule Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Lyoni Olympique.
Tallinna 8. 8-klassiline kool
Ajalugu
Hoone valmis 1952. aastal ja tegutses koolina kuni 1971. aasta kevadeni. Enamik õpilasi said võimaluse jätkata haridusteed vastavatud (1971 sügis) Tallinna 32. Keskkoolis. Pikka aega oli hoones Noorte Tehnikute Maja. Praegu asub seal Tallinna Puuetega Inimeste Koda.
Emerson Palmieri
2022. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu West Ham Unitediga.
2011. aastal mängis ta Brasiilia kuni 17-aastaste koondises Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlustel ja noorte maailmameistrivõistlustel. Hiljem otsustas ta koondises hakata esindama Itaaliat. 2017. aastal sai ta Itaalia kodakondsuse. Debüüdi Itaalia jalgpallikoondises tegi Emerson 10. septembril UEFA rahvuste liiga mängus Portugali vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks.
Jaan Moks
Moks on olnud Eesti Linnade Liidu juhatuse liige ning juhtinud Keskerakonna omavalitsuskogu.
Eesti NSV ajal oli Jaan Moks Tallinna Linna Oktoobri Rajooni RSN Täitevkomitee esimees.
Haldusreformi käigus tekkinud võimutüli tõi Saue linnavolikogu istungil kaasa viis umbusaldusavaldust, Reformierakonna ja IRL-i häältega avaldas volikogu umbusaldust ka Jaan Moksile.
Marko Putinčanin
Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud Serbia kõrgliiga klubis Donji Srem, Surdulica Radnik, Voždovac ja Vojvodina, Albaania kõrgliiga klubis Tirana Dinamo, Kasahstani kõrgliiga klubis FC Zhetysu, Sloveenia kõrgliiga klubis Ljubljana Olimpija ning Usbekistani kõrgliiga klubis Namagani Navbahor. Hooajal 2009–10 tuli ta Tirana Dinamoga Albaania meistriks ja võitis 2019. aastal Ljubljana Olimpija Sloveenia karika.
2021. aasta juunis liitus ta Levadiaga, sõlmides klubiga lepingu kuni 2022. aasta lõpuni.
India president
India president on India Vabariigi tseremoniaalne riigipea (president) ja sõjaväe ülemjuhataja.
Alates 25. juulist 2022 on India president Draupadi Murmu.
Tagavere kihid
Tagavere kihid (inglise keeles Tagavere Beds) on siluri ajastu Jaagarahu lademe Muhu kihistu kihid. Neid hakkas esimesena eristama Ago Aaloe aastal 1960.
Kihtide stratotüüp on Tagavere paemurd. Kihid on nime saanud Tagavere küla järgi.
Osades allikates loetakse Tagavere kihid Jaagarahu kihistusse kuuluvaiks.
Tagavere kihid koosnevad lubjakivist ja dolomiidist. Tegemist on laguunset päritolu kivimitega.
Žiganski uluss
Žiganski uluss ehk Edjigeeni uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigi keskosas. Asub Leena jõe keskjooksul. Ulussi läbivad ka paljud Leena lisajõed, millest suuremad on Linde ja Muna jõgi.
Ulussi halduskeskus on Žiganski küla.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 4312, neist 47% evengid, 34% jakuudid ja 14% venelased.
Christen Aagaard
Christen Lauridsen Aagaard (28. jaanuar 1616 Viborg – 5. veebruar 1664 Ribe) oli Taani luuletaja, kes kirjutas ladina keeles ja taani keeles, kuid on tuntud põhiliselt ladinakeelsete luuletuste järgi. Peale selle kirjutas ta teoloogia ja filosoofia alaseid teadustöid, mis jäid pooleli.
Tema isa oli Viborgi frantsiskaani kiriku pastor Laurids Jensen Aagaard (suri 1628), ema oli Maren Andersdatter Schytte (suri pärast 1657. aastat). Christenil oli vanem vend Niels.
Aastal 1636 andis Christen välja oma esimese raamatu "Sponsis novellis Laurentio Canutio".
Aastal 1635 lõpetas ta Viborgis gümnaasiumi ja astus Kopenhaageni ülikoolis. Ta sooritas 1638. aasta ülestõusmispüha paiku teoloogiaeksami ja 8. mail 1638 sai ta suurepäraste hinnetega bakalaureusekraadi.
Aastatel 1639–1641 oli ta Viborgi toomkiriku teine resideeriv kapellaan.
Seejärel loobus ta sellest ametist ja oli 1641. aastast ülemõpetaja Sorøs Sorø gümnaasiumis.
Aastast 1646 kutsuti ta Kopenhaagenisse, kus temast sai Kommuniteteti praost ja Kopenhaageni ülikooli erakorraline luuleprofessor, aastal 1647 korraline luuleprofessor. Aastal 1647 sai ta magistrikraadi. Taani kuninga Christian IV surma puhul avaldas ta 1648 puhtas stiilis ja elegantsed ladinakeelsed luuletused pealkirjaga "Threni hyperborei" (1648).
Aastal 1651 sai ta Ribes Ribe toomkooli rektoriks ja abiellus 28. augustil 1653 Mette Sørensdatter Vedeliga (8. mai 1633 Snogdal i Ribe – 15. märts 1698 Ribe), kes oli Ribe toomkiriku kogudusepreestri magister Søren Andersen Vedeli (1587–1653) ja Susanne Pedersdatteri (1601–1674) noorim tütar ja Anders Sørensen Vedeli pojatütar. Aagaardi ajal käisid koolis õpilased kogu Jüütimaalt. Lõpetajaid oli siiski vähe.
Aastal 1658 valis kapiitel ta teoloogialektoriks, millega kaasnes Vester Vedstedi kihelkonna pastori amet. Nendesse ametitesse jäi ta surmani.
Aagaard suri pärast aastatepikkust haigust ja maeti Ribe toomkirikusse.
Tema lastest on teada:
Tema luulepärand avaldati Frederik Rostgaardi teoses "Deliciae poetarum Danorum" (1. köide, Leyden 1693, lk 341–347) koos tema poja Severin Aagaardi lisatud eluloovisandiga.
Kirjandus
Frederik Rostgaard. Deliciæ quorundam poetarum Danorum I, Leiden 1693, lk 339–347. Bj. Kornerup. ''Ribe katedralskoles historie I–II, 1947–1952.
Tarvastu kihistik
Tarvastu kihistik (inglise Tarvastu Member) on devoni ajastu Aruküla lademe Aruküla kihistu kihistik. Kihistik on kõige paksem Ikla puuraugus (54.9 m).
Koikküla külanõukogu
Koikküla külanõukogu moodustati 1945 septembris Valgamaal Taheva vallas. Külanõukogu keskus asus Koikküla asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Koikküla külanõukogu 1950 septembris Valga rajooni koosseisu.
1954 juunis Koikküla külanõukogu likvideeriti, selle aladest koos Hargla külanõukogu maadega moodustati Taheva külanõukogu.
Reigina Paavel-Toom
Reigina Paavel-Toom (aastani 1990, aastast 1997 Toom; ka Regina Paavel-Toom, Regina Toom, Regina Paabo; sündinud 10. jaanuaril 1958 Irkutskis Venemaal) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu
Reigina Paavel-Toom on tööliste tütar.
Salu tänav (Pärnu)
Salu tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Reigina Paavel-Toom
Elulugu
Lõpetanud 1976. aastal Tartu 10. Keskkooli, 1985 Tartu Riikliku Ülikooli defektoloogia osakonna, pedagoogikamagister (2002, TÜ), väitekiri "Viipekeeletõlkide professionaalne areng Eestis". Täiendas end viipekeele tõlkimises (Moskva, 1976), psühholoogilises nõustamises (1997–1999 Professionaalse Psühholoogia Erakool, Tallinn), psühhodraama rakendamises (2000–2003 Tallinna Psühhodraama Kool), inglise keele suhtluskursusel (2002 Dialoog Koolituskeskus). Oli 1979–1987 Kurtide Ühingu viipekeele tõlk, ühtlasi 1985–1987 Tartu I Eriinternaatkooli kasvataja-õpetaja, 1988–1990 TRÜ käitumishälvete sotsioloogia labori nooremteadur, 1990–1991 psühhomeetria ja psühhofüüsika labori nooremteadur, 1991–1992 eripedagoogika kateedri tõlk-metoodik, 1992–2002 sotsiaalteaduskonna eripedagoogika osakonna assistent, 2004– haridusteaduskonna eripedagoogika osakonna lektor. Loengukursused: viipekommunikatsioon, viipekeel, viipekeele tõlgi roll ja tõlkesituatsioonid, surdopedagoogika alused, kurtuse psühhosotsiaalsed aspektid; koostanud õppevahendeid.
Salu tänav (Pärnu)
Tänav saab alguse Hiie tänavalt, suundub kagusse ja lõppeb Sambla tänaval. Tänava pikkus on ligikaudu 171 meetrit.
Reigina Paavel-Toom
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: viipekeeletõlkide erialane areng Eestis, kurtide vanemate kuuljad lapsed, kurtide hariduskorraldus ja keeleline variatiivsus, hiliskurdistunute probleemid ja toimetulek Eestis, eesti viipekeel. Aastast 1996 saanud mitmeid grante, toetusi ja stipendiume uurimistööks. Eesti viipekeele sõnastike koostaja, mitme õppefilmi ja -video autor või kaasautor. 1999 Budapestis toimunud Rahvusvahelisel Kurtide Filmi-/Videofestivalil parima haridusteemalise filmina esimese auhinna pälvinud filmi "Vaegkuulja elukaar ja valikud Eestis" looja. Eesti Viipekeele Tõlkide Ühingu ning Eesti Reumahaigete Laste ja Noorte Ühingu asutajaliige, Eesti Kurtide Liidu, Eesti Eripedagoogide Liidu, European Forum of Sign Language Interpretersi, Geneva Initiative on Psychiatry liige. Üle 30 teadustrükise.
Salme tänav (Pärnu)
Salme tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Lembitu tänavalt, suundub kagusse ja lõppeb Vambola tänaval. Tänava pikkus on ligikaudu 182 meetrit.
Viienda koalitsiooni sõda
Viienda koalitsiooni sõda, võideldud aastal 1809, kus Austria ja Ühendkuningriigi koalitsioon katsus jõudu Napoleoni Prantsuse keisririigi ja Baieri vastu. Suured kokkupõrked peamiste osavõtjate Prantsusmaa ja Austria vahel kandusid aprillist juulini üle kogu Kesk-Euroopa, väga suurte inimkaotustega. Suurbritannia, olles juba Euroopa kontinendil käimasolevas Poolsaare sõjas, saatis ühe ekspeditsiooni, Walchereni ekspeditsiooni, Madalmaadesse, et aidata austerlasi, kuigi sel oli vähe mõju konflikti tulemusele. Pärast kampaaniaid Baieris ja üle Doonau oru, lõppes sõda prantslastele soodsalt pärast verist võitlust Wagrami all juuli alguses.
Sõda lõpetav Schönbrunni rahu oli karmimaid, mille Prantsusmaa viimasel ajal Austriale peale surus. Metternich ja ertshertsog Karl säilitasid Habsburgide monarhia kui peamise eesmärgi, ja sel eesmärgil õnnestus esimesel panna Napoleon otsima paju tagasihoidlikemaid sihtmärke vastutasuks Prantsuse-Austria rahu ja sõpruse lubadustele. Siiski, kui enamus pärusmaid jäid Habsburgide territooriumide osaks, sai Prantsusmaa Kärnteni, Kraini ja Aadria mere sadamad, samas Galiitsia anti poolakatele ja Tirooli Salzburgi ala läks baierlastele. Austria kaotas nende territoriaalsete muudatuste tulemusel üle kolme miljoni alama, umbes ühe viiendiku oma kogurahvastikust. Kuigi võitlused Pürenee poolsaarel jätkusid, oli viienda koalitsiooni sõda viimane suur konflikt Euroopa kontinendil, kuni Prantsuse sõjakäik Venemaale aastal 1812 tekitas Kuuenda koalitsiooni.
Taust
Euroopa oli sõtta haaratud, kui revolutsiooniline Prantsusmaa oli sunnitud jõudu katsuma rea koalitsioonidega, aastast 1792 peaaegu vahet pidamata. Pärast viit aastat sõda alistas Prantsuse Vabariik aastal 1797 Esimese koalitsiooni. Teine koalitsioon moodustati aastal 1798, vaid alistamiseks. Märtsis 1802 leppisid Prantsusmaa (nüüd Napoleoni, kui Esimese konsuli juhtimisel) ja ainus allesjäänud vaenlane Suurbritannia kokku lõpetada vaenutegevus Amiensi rahuga. Esimest korda kümne aasta jooksul oli kogu Euroopas rahu. Siiski jäid paljud lahkarvamused kahe poole vahel lahendamata ja Amiensis kokkulepitu rakendamine näis üha suurema probleemina. Suurbritannia pani pahaks, et peab tagastama kõik oma koloniaalvallutused aastast 1793, kui Prantsusmaa võis säilitada enamuse oma vallutatud territooriume Euroopas. Prantsusmaa oli vahepeal pahane, et Briti väed pole lahkunud Maltalt. Mais 1803 kuulutas Suurbritannia Prantsusmaale sõja.
Kolmas koalitsioon (1804–1805)
Taasalustatud vaenutegevuses plaanis Napoleon (aastal 1804 keisriks kuulutatud) sissetungi Inglismaale, kulutades suurema osa järgmisest kahest aastast (1803–1805) sel eesmärgil. Detsembris 1804 viis Inglise-Rootsi kokkulepe Kolmanda koalitsiooni loomiseni. Briti peaminister William Pitt veetis 1804. ja 1805. aasta tihedas diplomaatilises tegevuses, mis suunatud uue koalitsiooni loomisele Prantsusmaa vastu ja sissetungiohu kõrvaldamisele. Vastastikune usaldamatus brittide ja venelaste vahel leevenes mitmete Prantsuse poliitiliste vigade tõttu ja aprillis 1805 sõlmisid nad liidulepingu. Häirituna Põhja-Itaalia konsolideerimisest Napoleoni poolt kuningriigiks tema valitsemise alla ja kättemaksuks viimasel kahel korral Prantsusmaalt saadud kaotuste eest ühines Austria mõni kuu hiljem koalitsiooniga.
Augustis 1805 tungis Prantsuse Grande Armée Saksa riikidesse lootusega lülitada Austria sõjast välja enne, kui Vene väed saabuvad. 25. septembril, pärast suurt saladuseshoidmist ja palavikulist marssi, alustas 200 000 Prantsuse sõdurit 260 km rindel Reini ületamist. Mack oli kogunud suurema osa Austria armeest Ulmi kindlusse Baieris. Napoleon lootis liigutada oma väed põhja poole ja teostas kaarja liikumise, mis viis prantslased Austria tagalasse. Ulmi manööver teostati hästi ning 20. oktoobril alistusid Mack ja 23 000 Austria sõdurit Ulmi all, tõstes Austria vangide koguarvu kampaanias 60 000-ni. Prantslased vallutasid novembris Viini ja tekitasid detsembri alguses Vene-Austria armeele otsustava kaotuse Austerlitzi all. Austerlitz viis Vene vägede Kesk-Euroopast väljasaatmiseni ja Austria alandamiseni, mis fikseeriti Pressburgi rahuga 26. detsembril.
Neljas koalitsioon (1806–1807)
Austerlitz põhjustas olulise nihke Euroopa jõudude tasakaalus. Preisimaa tundis ohtu oma julgeolekule piirkonnas ja läks aastal 1806 koos Venemaaga Prantsusmaa vastu sõtta osana Neljandast koalitsioonist. 108 000 Prantsuse sõdurit tungis 1806. aasta sügisel läbi Tüüringi metsa Preisimaale, teadmata, kus preislased on, ning hõivas Saale paremkalda ja Elsteri vasakkalda. Otsustavad sündmused leidsid aset 14. oktoobril: 90 000-mehelise armeega purustas Napoleon Hohenlohe Jena all, kuid III korpuse komandör Davout ületas kõiki, kui tema 27 000 meest pidasid kinni ja alistasid Braunschweigi ja kuningas Friedrich Wilhelm III juhitavad 63 000 preislast Auerstedti all. Jõuline prantslaste jälitustegevus läbi Põhja-Saksamaa tegi lõpu Preisi armee riismetele. Siis tungisid prantslased Poolasse, mis oli aastal 1795 Preisimaa, Austria ja Venemaa vahel jaotatud, et kohtuda Vene väega, mis ei olnud võimeline Preisimaad päästma.
Vene ja Prantsuse armeed kohtusid veebruaris 1807 metsikus ja kõhklevas Eylau lahingus, kuhu jäi kaotusi 30 000–50 000 meest. Napoleon grupeeris oma väed pärast lahingut ümber ja jätkas järgnevatel kuudel venelaste jälitamist. Tegevus Poolas kulmineerus lõpuks 14. juunil 1807, kui prantslased tuuseldasid oma Vene vastaseid Friedlandi lahingus. Juulis järgnenud Tilsiti rahu lõpetas kaks aastat verevalamist ja jättis Prantsusmaa domineerivaks jõuks Euroopa kontinendil. See nõrgendas oluliselt ka Preisimaad ja moodustas Prantsuse-Vene telje, mis mõeldud Euroopa riikide vaheliste vaidluste lahendamiseks.
Prantslased Pürenee poolsaarel (1807–1809)
Pärast Apelsinide sõda võttis Portugal omaks topeltpoliitika. Ühest küljest sõlmis Brasiilia prints João Portugali regendina Prantsusmaa ja Hispaaniaga Badajozi rahu, millega võttis kohustuse sulgeda sadamad Briti kaupadele. Teisest küljest, mitte tahtes rikkuda Windsori lepingut Portugali vanima liitlase Suurbritanniaga, lubas ta sellisel kaubandusel jätkuda ja säilitas salajased diplomaatilised suhted nendega. Siiski kogus João pärast Prantsuse-Hispaania kaotust Trafalgari lahingus julgust ning jätkas ametlikult diplomaatilisi ja kaubandussuhteid Suurbritanniaga.
Rahulolematuna Portugali valitsuse sellise poliitika muutuse pärast, saatis Napoleon armee Portugali ründama. 17. oktoobril 1807 ületas 24 000 Prantsuse sõdurit kindral Junot juhtimisel Hispaania loal Püreneed ja suundus Portugali jõustama Napoleoni Kontinentaalblokaadi. See oli esimene samm sellest, millest sai kuueaastane Poolsaare sõda, võitlus, mis kurnas ja nõrgendas palju Prantsuse keisririiki. 1808. aasta talve jooksul kaasati Prantsuse agente üha rohkem Hispaania siseasjadesse, püüdega õhutada lahkhelisid Hispaania kuningliku perekonna liikmete vahel. 16. veebruaril 1808 teostusid lõpuks prantslaste salajased mahhinatsioonid, kui Napoleon teatas, et ta sekkub vahendamiseks rivaalitsevate poliitiliste fraktsioonide vahel Hispaania kuninglikus perekonnas. Marssal Murat viis 120 000 sõdurit Hispaaniasse ja prantslased saabusid 24. märtsil Madridi, kus mõni nädal hiljem puhkesid metsikud rahutused okupatsiooni vastu. Vastupanu Prantsuse agressioonile ulatus varsti üle kogu riigi. Šokeeriv prantslaste kaotus Bailéni lahingus juulis andis lootust Napoleoni vaenlastele ja veenis osaliselt Prantsuse keisrit isiklikult sekkuma. Uus Prantsuse armee Napoleoni juhtimisel ületas Ebro sügisel ja tegeles löök löögi järel vastasolevate Hispaania vägedega. Napoleon sisenes Madridi 4. detsembril koos 80 000 sõduriga. Siis saatis ta oma väed Moore'i Briti vägede vastu. Britid aeti kiiresti rannikule ja pärast viimast vastasseisu Coruña lahingus jaanuaris 1809 taandusid nad Hispaaniast täielikult.
Austria jääb üksi
Austria püüdles järjekordsesse vastasseisu Prantsusmaaga, et kätte maksta eelnevate kaotuste eest, ja arengud Hispaanias vaid julgustasid seda suhtumist. Austria ei saanud loota Vene toetusele, kuna viimane oli aastal 1809 sõjas Suurbritanniaga, Rootsiga (mis tähendas, et Austria ei saanud loota ka Rootsi toetusele) ja Osmanite riigiga. Friedrich Wilhelm III lubas alguses Austriat aidata, kuid taandus enne konflikti algust. Britid olid olnud Prantsuse keisririigiga sõjas kuus aastat. Austria rahandusministri aruanne ütles, et raha saab otsa 1809. aasta keskpaigaks, kui otsustatakse mobiliseerida sama suur armee, millise austerlased moodustasid Kolmandas koalitsioonis. Kuigi Karl hoiatas, et austerlased ei ole valmis veel üheks vastasseisuks Napoleoniga, hoiak, mis asetas ta niinimetatud "rahu partei" sekka, ei tahtnud ta näha armee demobiliseerimist. 8. veebruaril 1809 olid sõjatoetajad lõpuks edukad, kui keiserlik valitsus otsustas salaja astuda sõtta Prantsusmaa vastu.
Austria reformid
Austerlitz ja järgnenud Pressburgi rahu aastal 1805 näitasid, et Austria armee vajas reforme. Napoleon oli pakkunud Karlile pärast Austerlitzi Austria trooni, tegu, mis tekitas sügavaid kahtlusi Karli vennas, Austria keisris Franz II-s. Isegi kui Karl lubati juhtima Austria armee reforme, käskis Franz sõjalisel nõuandekogul (Hofkriegsrat) Karli kui ülemjuhataja tegevusel silma peal hoida.