cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kazumi Takada
Kazumi Takada (jaapani keeles 高田 一美 Takada Kazumi; 28. juuni 1951 Shizuoka – 1. oktoober 2009) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1970–1975 16 mängu.
Tatjana Panina
Tatjana Panina (vene Панина Татьяна Игоревна; sündinud 16. oktoobril 1980) on udmurdi folklorist, Udmurdi Ajaloo, Keele ja Kirjanduse Instituudi teadur. Tema uurimishuvid on seotud udmurdi folkloori, ravimisrituaalide, loitsude ja traditsioonilise kultuuriga. Kaitses 2012 väitekirja udmurdi sõnamaagia teemal.
The Dorilton
The Dorilton on luksuslik 13-korruseline Manhattani kortermaja aadressil 171 West 71st Street. Upper West Side'is asuva ohtras beaux-arts stiilis projekteeritud kõrghoone tänavapoolsetelt akendest avanevad vaated üle Broadway ja Amsterdam Avenue.
Laose Valgjärv
Valgjärv (ka Laose Valg(e)järv) on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Mäeltküla külas.
Järve pindala on 4,2 ha, pikkus 510 m, laius 100 m, keskmine sügavus 2,4 m ja kõrgus merepinnast 61 m. Järv on põhja-lõunasuunaline. Lõunatipust voolab järve 400 m pikkune Mudajärvest lähtuv kraav, põhjatipust voolab välja Sooba oja.
Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu hüpertroofne ehk ülirohketoiteline järv. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Järvest 200 m kaugusel läänes asub Viljandi–Rõngu maantee.
Kasahstani jäähokikoondis
pisi|150px|Kasahstan koondise võistlusriietus [[2021. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused|2021. aasta maailmameistrivõistlustel]] Kasahstani meeste jäähokikoondis esindab Kasahstanit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Saaremaa poistekoor
Saaremaa Poistekoor on Saare maakonnas Kuressaares aastast 1985 tegutsev poistekoor.
Koori dirigendid on Tiina Oks ja Veikko Lehto.
Cēsise vana lennuväli
Lennuvälja haldab SIA "Vidzemes Aeroklubs". Vanal lennuväljal korraldatakse purilende ja langevarjuhüppeid.
Lennuväli rajati aastal 1919. Nõukogude võimu ajal oli seal algul sõjaväelennuväli, hiljem oli see kasutusel ALMAVÜ plaanerite lennuväljana.
Taurupe kihistu
Taurupe kihistu (inglise Taurupe Formation) on ordoviitsiumi ladestu Uhaku lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama T. Springis aastal 1974.
Polümeeride pundumine
Pundumiseks (inglise keeles Polymer Swelling) nimetatakse lahusti neeldumist polümeeri, mille käigus kasvavad selle mass ja ruumala ning toimub polümeeri omaduste muutus. Kõik polümeerid ei pundu. Pundumise nähtus sõltub mitmetest teguritest: molekuli kujust, temperatuurist, pH-st, rõhust ja kõrvaliste ainete lisanditest.
Taurupe kihistu
Kihistu stratotüüp on Taurupe 26 puurauk. Kihistu on nime saanud Taurupe küla järgi. Eestis esineb kihistu maa lõunaosas, Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas; selle suurim paksus on Leedus 16,5 meetrit.
Polümeeride pundumine
Pundumisprotsess
pisi|Polümeeride pundumisprotsess Kõrgmolekulaarsetel ühenditel (kmü) ehk polümeeridel on sarnaselt madalmolekulaarsete ühenditega (mmü) valiv lahustuvus. Mõned lahustid on lahustumiseks sobilikud, teised mitte. Seega sõltub pundumine nii polümeeri kui ka lahusti keemilisest iseloomust.
Taurupe kihistu
Kihistu koosneb kirjuvärvilisest savikast lubjakivist. Leedus sisaldab see ka savikat merglit. Kohati esindab kihistut ka dolomiit, milles on vahekihtidena hall lubjakivi ja mergel. Eesti aladel on kihistu lubjakivi tumedam, olles kas lainjas või muguljas.
Polümeeride pundumine
Pundumisprotsess
Polümeeride lahustumisprotsess on kirjeldatav nelja etapina :
Pundumise põhjus
Polümeeri lisamisel lahustisse ei toimu mitte selle lahustumine, vaid osa lahustist absorbeerub polümeeri ning toimub pundumine. See on võimalik seetõttu, et makromolekulide ahelad ei paikne väga tihedalt, nende vahel on vaba ruumi. Soojusliikumise toimel tungivad ahelate vahelistesse tühimikesse lahusti molekulid. Lahusti molekulid lükkavad ahelaid üksteisest eemale, suurendades ahelatevahelist kaugust ning võimaldades suuremal hulgal lahustil molekulide vahele tungida. Selline ahelate lahknemine ja lahusti täitumine tingib polümeeri mõõtmete ja massi suurenemise.
Pundumine on põhjustatud makromolekulide ja nende ahelate liikuvuse tõttu. Seega võib eeldada, et pundumise protsess on sõltuv polümeeri molekulmassist. Näiteks võivad väikese molekulmassiga polümeerid lahustuda ilma pundumisnähtuseta. Mida suurem on makromolekul ja tema molekulmass, seda aeglasemalt toimub pundumine. Kui pundumiskiirus on väga väike, võib tunduda, et aine ei lahustu.
Pundumine on seotud molekuli kujuga. Enamasti punduvad lineaarsed molekulid, sfääriliste molekulidega ained ei pundu või teevad seda väga vähe. Erinevuse põhjus seisneb selles, et kohesioonijõud on sfäärilises molekulis palju väiksemad kui lineaarse molekuli korral. Seega lahustub sfäärilise pinnaga molekul kergemini ning pundumist ei esine.
Pundumisaste ja pundumisrõhk
Pundumist iseloomustatakse pundumisastme järgi. See on vedelikuhulk grammides, mis neeldub teatud pundumisastmel ja temperatuuril ühes grammis polümeeris. Pundumisastet saab määrata kahel viisil:
Polümeeri massi järgi:
Ruumala juurdekasvu järgi:
Tuleb arvestada, et pundumisega kaasnev alati kontraktsioon. See tähendab, et polümeeri V1 ja neeldunud vedeliku V0 ruumalade summa peab olema väiksem kui pundunud polümeeri V2 ruumala. V2< V1+V0 Pundumise käigus suureneb polümeeri ruumala, mis võib avaldada ümbritsevale keskkonnale rõhku. Sellist nähtust nimetatakse pundumisrõhuks. Pundumisrõhk võib ülatuda sadadesse atmosfääridesse (atm). Posnjaki võrrandi abil on pundumisrõhk leitav järgnevalt:
Piiratud ja piiramata pundumine
Pundumisprotsessis on võimalik kaks juhtu:
Piiratud pundumisel toimub protsess ainult teatud piirini ning siis peatub. Enamasti läheb polümeer üle tardeseisundisse. See juhtub juhul, kui makromolekuli ahelate vahele tekivad sillad, mis ei lase neil üksteisest eemalduda. Piiratud pundumine võib esineda polümeeri võrkstruktuuri või halva lahusti tõttu. Võrkstruktuuriga polümeer on lahustumatu (toimub vaid piiratud pundumine), tekib geel. Geelile annab elastsuse selle molekulide vahel olev lahusti. Geeli ruumala on muutumatu kuni lahusti koostis geelis muutub.
Temperatuuri mõju protsessile
Pundumine sõltub suuresti temperatuurist. Difusioonikiirus on sõltuvuses temperatuuriga. Mida kõrgem on temperatuur, seda suurem on difusioonikiirus, järelikult ka pundumise kiirus.
Samas suureneb ka makromolekulide soojusliikumine. See võib põhjustada ahelatevaheliste sidemete katkemise ning piiratud pundumine läheb üle piiramata pundumiseks. Temperatuuripunkt, kus toimub sidemete katkemine ja piiramata pundumise üleminek, on pundumise kriitiline temperatuur.
Pundumine on eksotermiline protsess. Soojust, mis eraldub nimetatakse pundumissoojuseks. Pundumisprotsessi algul toimub solvatsioon, mille juures eraldub soojus ΔH<0.
Seejärel toimub ahelatevahelise kauguse suurenemine, entroopia kasvab ΔS>0. Seega võib seostada pundumise termodünaamilise sõltuvuse Gibbsi energiast ΔG=ΔH-TΔS<0.
Selline omapära viitab asjaolule, et kmü lahused on termodünaamiliselt püsivad. Nad säilitavad agregatiivse püsivuse sageli isegi isoelektrilises olekus. Et vähendada termodünaamilist püsivust, on vaja lõhkuda solvaatkihti makromolekuli ümber. Seda saab teostada lisades suures kontsentratsioonis elektrolüüte lahusesse.
Elektrolüütide ja keskkonna pH mõju pundumisele
Keskkonna pH mõju on märgatav amfoteersete polümeeride korral ning heaks näiteks sellistes tingimustes on valgud. Pundumisastme sõltuvuse uurimisel pH-st selgub, et graafikule tekib miinimumiga kõver. Seda kõvera miinimumpunkti nimetatakse isoelektriliseks täpiks.
Sellele täpile ja sellele lähedastele pH väärtustele vastab valgu molekulis olevate samamineliselt laetud ioonide (-NH3+ ja –COO-) tasakaal. Selle tõttu tõmbuvad ahelad kokku ning pundumine väheneb. Mida kaugemale keskkonna pH isoelektrilisest täpist jääb, seda enam tekib ühenimeliselt laetud gruppide ülekaal. Nende gruppide omavahelise tõukumise tõttu nõrgenevad ahelatevahelised seosed ning pundumine kergeneb.
Elektrolüütidel on omapärane toime pundumisele, seejuures avaldavad anioonid protsessile märgatavalt suuremat mõju kui katioonid. Anioonid on reastatud lüotroopsesse ehk Hofmeistri ritta, kus vasakul pool asetsevad ioonid soodustavad želatiini pundumist vesilahuses. Mida paremale poole mööda rida minna, seda rohkem ioon pundumist pidurdab.
CNS- >J->Br- >NO3- > ClO3- > Cl- > CH­­3COO- >  SO42-
Sellise anioonide käitumise põhjuseks on ioonide mõõtmed ja solvatsioon. Kuna polümeeri pundumine on isevooluline protsess, siis püsival rõhul Gibbsi energia väheneb.
Leo Normet
Leo Normet (1936. aastani Leopold-Bruno Norberg; 17. september 1922 Pärnu – 27. detsember 1995 Tallinn) oli eesti helilooja, muusikateadlane ja õppejõud.
Elukäik
Leo Normet õppis Pärnu Ühisgümnaasiumis ning seejärel Tartu Muusikakoolis klaveri eriala.
Heliloojana on Leo Normet komponeerinud oopereid ja operette, laulumänge, instrumentaalmuusikat, soolo- ja koorilaule. Muusikateadlasena oli Leo Normet tuntud eeskätt Sibeliuse uurijana. Oma väitekirja "Sibeliuse sümfooniad" kaitses ta Moskva Konservatooriumi juures 1969. aastal. Jean Sibeliuse kõrval uuris ta eesti ja 20. sajandi heliloojate loomingut, samuti huvitus orientaalsest muusikast. Normet pidas loenguid nii kodu- kui ka välismaal, sh Helsingis, Viinis, Torontos, Sorbonne’i ülikoolis Pariisis ja Baltimaades. Ta esines rahvusvahelistel konverentsidel ja tegi kaastööd teatmeteostele "ENE", "Die Musik in Geschichte und Gegenwart" ja "История музыки народов СССР" ning oli muusikasaadete autor Eesti Raadios (sarjad: "Kauged rahvad muusikas", "Maailma rahvad muusikas") ja Eesti Televisioonis. Muuhulgas mängis ta Eesti Telefilmi kultusfilmiks saanud komöödias "Mehed ei nuta" (1968).
Isiklikku
Aastatel 1945–1960 oli Leo Normet abielus kirjaniku ja tõlkija Dagmar Normetiga. Neil sündisid poeg Ingo Normet (1946) ja tütar Haldi Normet (1953).
1976. aastal tutvus Leo Normet Sirje Vihmaga, kellega ta aasta hiljem abiellus. .
Sanda tuletorn
Sanda tuletorn (inglise keeles Sanda Lighthouse) on siiani funktsioneeriv 19. sajandi tuletorn, mis asub Sanda saarel Clyde'i lahe välises osas. Šotimaa rannikult Argyll and Bute'is Kintyre'i poolsaarelt on selleni 6 kilomeetrit.
Bretooni spanjel
Bretooni spanjel on Prantsusmaalt Bretagne'i poolsaarelt pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Erinevates tingimustes hästi kohanev ning suhtlemisaldis koer. Aruka ning tähelepaneliku ilmega, tasakaalukas."
Püha ja ilmalik armastus
„Püha ja ilmalik armastus“ ehk „Taevane ja maine armastus“ on itaalia kunstniku Tiziani (umbes 1488/90–1576 ) teos.
Musumägi (Tartu)
Musumägi on kunstlik küngas Tartus Toomemäel Tartu toomkiriku juures. See rajati 19. sajandil pargi romantistlike kujundustööde käigus endise Moskva rondeeli kohale Karl XI bastionil. Algselt oli Musumäe sees grott, ent see on praeguseks kokku varisenud. Tänapäeval viivad Musumäele trepid ja selle tipus on pinkidega vaateplatvorm, kuid suurema osa vaatest varjavad puud. Musumäe kõrval paikneb Toomemäe ohvrikivi, künka ja toomkiriku vahele jääb Kristjan Jaak Petersoni monument.
Groti ette rajati 1880. aastal tiik, mida kaunistasid romantilised sillakesed ning Reini jõejumalat ja kolme nümfi kujutav skulptuurigrupp. Skulptuurid lasti 1883. aastatel saksavastastel ajenditel õhku, kuna kolme jõenümfi ning Saksa jõgede isa Reini tõlgendati Baltimaade sümbolina, mis püüdlevat Saksamaa poole. Tänaseni on säilinud tiiki kaunistanud nn õhkamiste sillake.
Musumägi on olnud populaarne noorpaaride seas, kes käivad seal vahuveini joomas ja pildistamas. Musumäel ja selle ümbruses on tehtud ka vabaõhuetendusi, näiteks Emajõe suveteater etendas seal 1997. aastal "Robin Hoodi" ja 1998. aastal "Röövlitütar Ronjat".
Joseph Demannez
pisi|Joseph-Arnold Demannez´i [[Adolphe Quetelet|"Adolphe Quetelet' portree". Terasgravüür, valmimisaeg teadmata. Illustratsioon väljaandest Annuaire de l'Académie royale de Belgique, 1875, 41. kõide, lk 108.]] Joseph Desmannez või Joseph Arnold Desmannez (1826 Antwerpen – 1902 Brüssel) oli Belgia graafik.
Õppis Luigi Calamatta (1801–1869) juures. Töötas Antwerpenis ning oli tuntud viljaka graafiku ning graveerijana.
Vill (perekonnanimi)
Vill on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vill 300 inimesel: 142 mehel ja 158 naisel. Perekonnanimede levikult oli Vill meeste puhul 500. ja naiste puhul 495. kohal. Levinuim oli see Võru maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 12,04.
Nekrassove (Vinnõtsja rajoon)
Nekrassove (ukraina keeles Некрасове) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 890. Pindala on 2,488 km².
1945. aasta Eesti NSV meistrivõistlused males
pisi|200px|Eesti NSV 1945. aasta malemeister [[Paul Keres]]
Eesti NSV II meistrivõistlused males olid 1945. aastal Tallinnas peetud esimesed sõjajärgsed meistrivõistlused males.
Septembris-oktoobris 1945 korraldati Tallinnas Eesti NSV malemeistrivõistlused, millest vabariigi paremiku kõrval võttis osa ka viis külalisesinejat: NSV Liidu suurmeistrid Andor Lilienthal, Salo Flohr ja Aleksandr Kotov ning meistrid Aleksandr Toluš ja Vladas Mikėnas. Turniirist kujunes suursündmus vabariigi maleelus.
Turniiri korraldamine lasus oluliselt Kerese õlgadel, kuid ka kõik asjakohased ametiasutused pidasid seda väga tähtsaks sündmuseks. Peakohtuniku funktsioone täitis hariduse rahvakomissar professor Jüri Nuut.
Osavõtjaid oli kokku 16. Eesti NSV meistri tiitlile võistles 11 maletajat – lisaks NSV Liidu suurmeistri Paul Keresele teiste seas ka Johannes Türn (1944. aasta Eesti meister), Raul Renter, 21-aastane Aleksander Arulaid (Tallinnas peetud üleliidulise esimese järgu ja meistrikandidaatide turniiri võitja) ja 18-aastane Jüri Randviir (Tallinna meister).
Silmapaistvalt mängis 25-aastane Raul Renter, kes kogus esimesest kaheksast voorust 6,5 punkti. Seejuures alistas ta Kotovi ja Mikėnase ja viigistas Lilienthaliga. Üheksandas voorus kohtus Renter Keresega, kes oli seni kõik partiid võitnud. Nendevaheline partii lõppes küll viigiga, kuid vahepeal oli Keres kaotuseohus. Pärast 11. vooru jagas Renter teist-kolmandat kohta. Viimasest neljast voorust kogus Renter vaid 0,5 punkti ja jäi suurmeistritest otsustavalt maha.
Turniiri lõpptulemus
1. Keres 13,0 punkti, 2. Kotov 12,5 p, 3. Toluš 12 p, 4.–5. Flohr ja Lilienthal 11,5 p, 6. Renter 9,5 p, 7. Mikėnas 9 p, 8. Kalde 6,5 p, 9.–10. Arulaid ja Randviir 6 p, 11. Türn 5 p.
Hiina jäähokikoondis
pisi|150px|Hiina koondise võistlusriietus [[2022. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused|2022. aasta maailmameistrivõistlustel]] Hiina meeste jäähokikoondis esindab Hiinat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Valtrap
pisi|Valtrap sadula all pisi|Traditsioonilise inglise sadula kujule vastav valtrap Valtrap ehk sadulatekk on hobuse sadula alla ratsutamiseks paigutatav pehmendus. Algselt sadula alla asetatud nelinurkse teki kuju on aja jooksul muutunud. Võistlusspordis on varustusele, sealhulgas valtrapile, kindlad nõuded.
Antoonovka
pisi|Antoonovka pisi|Pooleks lõigatud antoonovka Antoonovka on hilisvalmiv külmakindel õunasort.
Eesti keeles on sõna "antoonovka" kahetähenduslik. Selle sõnaga märgitakse nii sellesse sorti kuuluvaid õunapuid kui nendel kasvanud õunu.
Antoonovkat kasvatatakse peamiselt Venemaal, Baltikumis ja Poolas ehk endise Venemaa impeeriumi alal. Tema populaarsuse põhjuseks on külmakindlus: antoonovka talub hästi Ida-Euroopa kohati karme talvesid. Ühtlasi säilivad õunad hästi. Eriti palju kasvatatakse antoonovkaid suvilates ja Venemaal nimetatakse antoonovkat vahel rahvaõunaks (народное яблоко). Mujal maailmas kasutatakse antoonovkaid peamiselt pookealusena, sest nad suurendavad poogitud taimede külmakindlust.
Antoonovkas on suhteliselt vähe suhkrut. Sellepärast sobivad antoonovkad eriti hästi õunakoogi ja õunaveini valmistamiseks.
Ivan Bunini üks esimesi avaldatud lühijutte "Antoonovkad" ("Антоновские яблоки", 1900) on justkui kiidulaul sellele õunasordile.
The Ansonia
The Ansonia on luksuslik 17-korruseline Manhattani kortermaja, endine majutusasutus, aadressil 2109 Broadway (West 73rd Streeti ja West 74th Streeti tänava vahel). Upper West Side'is asuv kõrghoone on projekteeritud ohtras beaux-arts stiilis.
Knjaža Krõnõtsja (Krõžopili rajoon)
Knjaža Krõnõtsja (ukraina keeles Княжа Криниця) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 360. Pindala on 1,339 km².
Alexander Martin Luther
Alexander Martin Luther (8 vkj/20. jaanuar 1810 Tallinn – 22. september/4. oktoober 1876 Tallinn) oli baltisaksa päritolu eesti tööstur.
Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Töötas perefirmas (mille asutas tema Breslaust saabunud vanaisa Georg Christian Luther aastal 1742), mis algul tegeles lina ja soola vahendamisega, hiljem ka puiduga kauplemisega. Ettevõttel läks hästi, muretseti kinnisvara (soodsad laopinnad Tallinna sadama lähedal).
1870. aasta paiku asutas ta koos kaupmees Markel Makaroviga ettevõtte, mis tegeles puitmaterjalist ehitustarvete ostu ja müügiga (puuhoov). Selle ettevõtmise edukaimaks müügiartikliks olid Soomest toodud katusesindlid, mis oli Eestis toona veel üsna uudne materjal. Õige varsti taibati, et sindleid on kasulikum kohapeal lõigata. Saeveski ehitamise jaoks saadi luba 1877. aastal, pärast Alexander Martin Lutheri surma.
Tema järgi nimetati 1880. aastal mööblit tootnud Lutheri vabrik.
Isiklikku
Alexander Martin Lutheri isa oli Christian Wilhelm Luther (1774–1841), vanaisa Georg Christian Luther (1717–1800).
Teine abikaasa oli Therese Luther, neiuna Berg (1805–1852). Sellest abielust sündis kolm tütart ja üks poeg.
Akito Watabe
pisi|Akito Watabe (2018) Akito Watabe (jaapani keeles 渡部 暁斗 Watabe Akito; sündinud 26. mail 1988 Hakubas) on Jaapani kahevõistleja.
Hooajal 2017–2018 tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks.
Tema abikaasa Yurie Watabe on vigursuusataja.
Maailma karikavõistlustel
Akito Watabe on osalenud 184 maailma karika etapil (<small style="color:purple;">seisuga 28. veebruar 2019 ) ja jõudnud poodiumile 66 korral, millest 17 korral kõige kõrgemale astmele.
Nunivak
pisi pisi|Nunivaki põliselanik 1920. aastatel pisi Nunivak (keskjupiki Nunivaaq, nunivaki murdes Nuniwar) on vulkaaniline igikeltsaga kaetud saar Beringi meres. Asub 48 km kaugusel Alaska poolsaare rannikust.
Saar on 76,2 kilomeetrit pikk ja 106 kilomeetrit lai. Pindala on 4226,78 km² ja sellega on Nunivak suuruselt Ameerika Ühendriikide 8. saar. Suurema osa saarest moodustab vulkaaniline platoo, mille kõrgeim punkt on 510,5 m.
Nunivaki põliselanikud on jupiki eskimod, kes räägivad keskjupiki keele nunivaki murret. Tänapäeval räägivad kõik elanikud inglise keelt, keskjupiki keelt oskavad vaid vanemad inimesed.
Saare ainuke asula on tänapäeval põhjakaldal asuv Mekoryuk umbes 200 elanikuga. 1821. aastal elas saarel umbes 400 inimest 16 külas. 1880. aastal loendati saarel 702 elanikku 9 külas.
1934. aastal viidi saarele Gröönimaalt 34 muskusveist, tänapäeval on neid seal umbes 500.
Itaalia jäähokikoondis
pisi|150px|Itaalia koondise võistlusriietus [[2019. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused|2019. aasta maailmameistrivõistlustel]] Itaalia meeste jäähokikoondis esindab Itaaliat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Sooba oja
Sooba oja (ka Laidu oja) on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Sooba oja on 6 km pikk, valgla pindala on 12,9 km², langus 12,5 m ja lang 2 m/km. Oja saab alguse Mäeltküla külas 61 m kõrguselt Valgjärvest ja suubub Sinialliku ja Vardja küla piiril 48,5 m kõrgusel paremalt poolt Orika ojasse 1,9 km kaugusel suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
2011. aasta Taani parlamendivalimised
2011. aasta Taani parlamendivalimised toimusid 15. septembril.
Valiti 179 Folketingi liiget, neist 175 Taanis, 2 Fääri saartel ja 2 Gröönimaal.
Kuigi valitsev Venstre sai enim hääli ja kohti parlamendis, said opositsiooniparteid kokku rohkem hääli ja enamuse parlamendis.
Taanis käis valimas 3 545 362 inimest ehk 87,7% valijatest, Fääri saartel 20 644 ehk 58.,9% ning Gröönimaal 22 913 ehk 57,4%.
Raivo Uibo
pisi|Raivo Uibo Raivo Uibo (sündinud 21. detsembril 1948) on Tartu Ülikooli immunoloogiaprofessor (alates 1992) ning Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2003).
Elulugu
Aastal 1967 lõpetas Raivo Uibo lõpetas Tartu 5. Keskkooli. Aastal 1973 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Meditsiinikandidaadi kraadi kaitses Raivo Uibo 1978. aastal Tartu Ülikooli juures teemal: "Значение гиперчувствительности немедленного и замедленного типов при хроническом гастрите", kus ta käsitles gastriidi tekkemehhanisme, keskendudes eelkõige rakulise poole uurimisele. Tal õnnestus näidata, et mao funktsionaalselt erinevate osade vastu tekivad ka erinva tähendusega immuunreaktsioonid. 1978. aastal avanes Raivo Uibol võimalus täiendada end Soomes, kus ta keskendus maksa autoimmuunreaktsioonide uurimisele, töötades välja uudse meetodi autoantikehade määramiseks. 1990. aastal kaitses ta meditsiini- ja kirurgiadoktori kraadi Tampere Ülikooli arstiteaduskonnas teemal: "Specificity and functional significance of gastric and hepatic autoantibodies".
Pärast ülikooli lõpetamist aastatel 1973–1979 töötas Raivo Uibo Tartu Ülikooli arstiteaduskonna meditsiini kesklaboratooriumis vanemlaborandi ja nooremteadurina. Aastatel 1979–1992 oli ta TÜ üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi immunoloogia labori juhataja, 2002-2007 TÜ arstiteaduskonna molekulaarse ja kliinilise meditsiini keskuse juht. Alates 1992. aastast on Raivo Uibo Tartu Ülikooli immunoloogia professor, alates 2014 TÜ bio- ja siirdemedistsiini instituudi immunoloogia osakonna juhataja.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Raivo Uibo 2003. aastal arstiteaduse alal, ta kuulub akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda. Ta on teaduste akadeemia arstiteaduse ja tervishoiu strateegia alalise komisjoni liige.
Teadustöö
Raivo Uibo teadustöö põhisuunad on autoimmuunsus, autoimmuunhaiguste molekulaarsed ja rakulised aspektid; diabeedi immuunmehhanismid; tsöliaakia immuunmehhanismid; kliiniline immunoloogia; inimese reproduktiivsüsteemi immunoloogia. Samaaegselt autoimmuunhaiguste tekke ja kulu süvamehha-nismide ning diagnoosmisvõimaluste uurimisega on Raivo Uibo oluliseks panuseks kliinilisele immunoloogiale organisatoorse ja praktilise aluse rajamine Eestis, osavõtt sellealases rahvusvahelises koostöös. 1984. aastal loodi tema eestvõtmisel Eesti Immunoloogide Selts (nüüd Eesti Immunoloogide ja Allergoloogide Selts)  ja asutati TÜ juures erialaresidentuur.
Raivo Uibo on mitmete rahvusvaheliste teadusorganisatsioonide ning rahvusvaheliste teadusajakirjade toimetuskolleegiumide liige. Tema juhenadmisel on edukalt kaitstud seitseteist doktoriväitekirja, tema sulest on ilmunud üle kolmesaja teaduspublikatsiooni, sh kaks monograafiat ja kolm kõrgkooliõpikut.
Michio Ashikaga
Michio Ashikaga (jaapani keeles 足利 道夫 Ashikaga Michio; sündinud 22. mail 1950 Akitas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Raivo Uibo
Välislingid
Raivo Uibo Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
Michio Ashikaga
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1971–1975 7 mängu.
Raivo Uibo
Välislingid
Raivo Uibo Eesti Teadusinfosüsteemis
1206. aasta teine Holmi lahing
1206. aasta teine Holmi lahing oli Holmi linnusesse varjunud Riia piiskopi väe piiramine Polotski vürsti ja turaidalaste väe poolt, mida on kirjeldatud Henriku Liivimaa kroonikas.
Eellugu
Varem samal aastal Holmi saarel toimunud lahingus õnnestus piiskop Alberti kogutud väel lüüa liivlaste väge, tappes ühtlasi ka piiskopi-vastase sõja eestvedaja Ako ja vangistades Holmi liivlaste juhid. Holmi linnuse võtsid oma kontrolli alla sakslased eesotsas piiskopi köögiülem Gevehardi ja preester Danieliga. Pärast seda organiseeris Albert sõjakäigu Turaidasse, kus vallutati ja hävitati Turaida muinaslinnus, kuid sealse Sattesele linnuse piiramine edu ei toonud ja liivlaste vastupanu lõplikult murda ei suudetud. Kui pärast neid sündmusi piiskop koos paljude ristisõdijatega Liivimaalt lahkus, siis läkitasid liivlased saadikud Polotski vürsti Woldemari juurde ja veensid teda neile appi tulema. Peagi saabuski vürst väega Liivimaale, peatudes kõigepealt Üksküla linnuse juures, kuid nähes, et see on rüütel Konradi juhitud ammuküttidega mehitatud, liiguti edasi Holmi juurde.
Piiramine
Polotski väe saabumine oli üllatuseks Holmi liivlastele, kes ilmselt vürsti appikutsumises ei olnud osalenud, mistõttu nad kas põgenesid või varjusid koos sakslastega linnusesse. Piirajad asusid linnuse äärde kokku kandma puuvirnu, et süüdata kaitsemüüri puitosasid, kuid selle käigus langes neist palju kindluses olevate ammuküttide noolte läbi. Samas õnnestus ka Polotski vibumeestel tabada linnuses olijaid. Piirajad valmistasid sakslaste eeskujul ka kiviheitemasina, kuid selle kasutamist korralikult oskamata vigastasid nad kive tahapoole heites hoopis oma mehi.
Samal ajal oli linnuses kroonika järgi lisaks liivlastele vaid 20 sakslast, kes kartes liivlaste poolt endi vangistamist ja vürstile üle andmist olid kõik kogunenud linnuse kindlustuste peale, et vajadusel end kaitsta ka seestpoolt tuleva rünnaku eest.
Pärast päevi kestnud piiramist saatis vürst käskjalad latgalite ja turaidalaste juurde ja kutsus neid endaga liituma. Latgalid üleskutsele ei reageerinud, kuid Turaida liivlased saatsid kohe oma väe vürsti juurde. Ohtlik ja palju kaotusi tekitanud puuvirna tegemine määrati nüüd nende ülesandeks.
Tagajärjed
Pärast nägemist, et ka Polotski vürst ei suutnud Riia piiskopi vägedest jagu saada, otsustasid kõik liivlaste piirkonnad, lisaks Turaidale ja Väina liivlaste alale ka Metsapoole ja Idumea piiskopi võimule alistuda ja end ristida lasta.
Veetee
Veetee on laevatatav veeala merel või sisevetel.
Veetee Eesti alal
Mauri Kiudsoo kohaselt olid viikingiaegse Eesti ala laevatatavad siseveed Emajõgi, Peipsi järv, Võrtsjärv ja Narva jõgi. Laevatatavad olid ka teiste suuremate Peipsi ja Pihkva järvede valgla jõgede (Väike Emajõgi, Õhne, Tänassilma, Pedja, Põltsamaa, Ahja, Võhandu, Piusa jt) alamjooksud. 11. sajandi teisel poolel muutus aardeleidude järgi otsustades tähtsaks Lääne-Eestis paiknev Kasari jõgi. Tol ajal maanteid tõenäoliselt ei rajatud ning ka talvine liiklus käis mööda külmunud veekogusid ja muid taliteid. Veetee olulist rolli näitab arheoloogiliste leidude ja linnuste paiknemine.
Skandinaavlased olevat Ida-Euroopa jõgedel kasutanud erilisi kergeid laevu ja erilisi jõepaate, mis olid madala süvisega ja lohistuskõlbulikud. Eesti rannaala põletusmatustest leitud laeva- ja paadineetide põhjal võib Kiudsoo arvates järeldada, et kohalikud veesõidukid sarnanesid skandinaavlaste omadega. Ants Viirese sõnul veeti paate ülesvoolu kaldalt inimjõul. Lühemaid vahemaid võidi läbida paate lohistades – on teada, et lohistuskohad olid kasutusel kogu Euroopas, sealhulgas ka Hansa Liidu veeteedel.
Holotoopia
Holotoopia on kõhuõõne elundite suhe kõhuõõne regioonidesse.
Kõhuregioonid jaotatakse kahe horisontaaljoone (linea costarum - roidekaarte alumiste otste vahel ja linea spinarum - eesmis-ülemiste niudeluuogade vahel) abil epi-, meso- ja hypogastrium 'iks, mis omakorda kahe vertikaaljoone abil (musculus rectus abdominalis'e lateraalsed servad) jaotatakse kolmeks regiooniks. Kokku on olemas üheksa regiooni.
Liiva (perekonnanimi)
Liiva on eesti perekonnanimi.
Seltsiv tindik
Seltsiv tindik (Coprinellus disseminatus) on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente liik.
Bušugrava
Bušugrava (vanasti ka Lubiņas) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.
Bušugrava asub valla keskosas Pihkva–Riia raudtee ääres. Küla jääb Gauja rahvusparki. Külast kagu poole jääb looduskaitsealune Kazase org.
Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 70 elanikku.
Elmar Rõigas
Elmar Rõigas (13. november 1913 Hageri vald, Harjumaa – 22. juuni 2002 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja dermatoveneroloog.
Maardu Peaingel Miikaeli kirik
Maardu Peaingel Miikaeli kirik on Maardus asuv õigeusu kirik.
Elmar Rõigas
Elulugu
Elmar Rõigas oli postiametniku poeg.
Maardu Peaingel Miikaeli kirik
Kirik sai valmis 1998. aastal.
Elmar Rõigas
Elulugu
Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli (arstiteaduskonnas); meditsiinikandidaat (1961, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Meeste urogenitaaltrakti põletikkude trihomonaalsest etioloogiast ".
Maardu Peaingel Miikaeli kirik
Kirikut kasutab MPEÕK Maardu Peaingel Miikaeli kogudus.
Elmar Rõigas
Elulugu
Osales 1944 II maailmasõjas Saksa sõjaväes 6. piirikaitserügemendi arstina. Oli 1940–1944 jaoskonnaarst Surjus ja Pärnus, 1943–1944 Pärnu raehärra, 1945 Pärnumaa tervishoiuosakonna juhataja, edasi dermatoveneroloog Narvas, Kuuda leprosooriumis ja 1950–1957 Tallinna Vabariiklikus Naha- ja Suguhaiguste Dispanseris, 1955 ka Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja Tallinna Meditsiinikooli õpetaja. 1955–1957 ka Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi protozooloogia sektoris mittekoosseisuline teadur, 1957–1962 nooremteadur, 1962–1968 vanemteadur, 1968–1975 Zooloogia ja Botaanika Instituudi vanemteadur ja 1976–83 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi vanemteadur, 1979–1983 samas parasitaarprotozooloogia sektori juhataja.
Papirnja (Ovrutši rajoon)
Papirnja (ukraina keeles Папірня) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 112.
Risti Kool
pisi|Vaade Risti koolile (2022)|284x284px Risti Kool (varem: Risti Põhikool) on lasteaed-põhikool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Harju-Risti külas. Kooli direktor on Kristo Matson.
Koolielu
Koolielus peetakse põhiliseks seda, et õpilasel oleks turvaline õpikeskkond ja et ei õpita mitte ainult koolitunnis, vaid õpilase areng on mitmekülgsem, kui ta saab uurida, katsuda, tegutseda, võrrelda, näha uusi kohti ja võimalusi. Koolis tegutsevad väga aktiivselt loodus-ja folklooriring. Loodusringid kirjutavad ise projekte ning võtavad osa RMK ja mitmetest teistest projektidest. Folklooriring uurib ja tutvustab kodukoha rahvaluulet, kombeid, mänge jne. Risti Kool on mitmel aastal esindanud Harju maakonda vabariiklikel folkloorifestivalidel. Tegutsevad rahvapilliorkester ja rahvatantsurühmad, kes osalesid laulu- ja tantsupeol ning poisid esinesid ka esimesel meeste tantsupeol Rakveres. Liikumine on hea tervise alus. Populaarsed on pallimängud: rahvastepall, korvpall, tütarlaste käsipall, kuhu kuuluvad peale Risti kooli tüdrukute ka Padise kooli tüdrukud. Sellest aastast osaletakse ka Socrates-Comenius projektis. Töögruppi kuuluvad koolid Austriast, Hollandist ning Prantsusmaalt. Pööratakse tähelepanu ka kooliajaloo uurimisele, sest kool kuulub ka B. G. Forseliuse Seltsi ning Eesti Pedagoogika Ajaloo Seltsi. Kooliajaloo uurimise tähtsündmuseks sai mälestuskivi paigutamine Arule– B. G. Forseliuse esimese kooli asupaika – 2000. a. septembris. Ka on koolis korraldanud ühe esimese rahvakooli ajaloo jäädvustamiseks kaks ajalookonverentsi.
Ajalugu
Esimesed kindlad andmed talurahvakoolide kohta Harjumaal pärinevad 1680. aastatest. Kuigi juba 1655. aastal otsustas Eestimaa provintsiaalsinod igas kihelkonnas koolmeistri ametisse võtta ning ka 1675. aasta nn. õpetajateprivileegis nähti ette koolimajade ehitamine ja koolmeistrite ametissevõtmine, puudusid selleks veel nii majanduslikud tingimused kui vastava ettevalmistusega inimesed. Asi hakkas liikuma, kui kohtadel tärkavat initsiatiivi asus toetama kuningas Karl XI poliitika, mille sihiks oli lugemisoskuse levitamise kaudu lähendada eesti rahvast ristiusu tundmise tasemelt emamaa elanikele. Koolihariduse algus Harju-Madise ja Risti kihelkonnas on oluline teetähis kogu Eesti kooliajaloos.
Bengt Gottfried Forselius
Peale poolelijäänud õpinguid Wittenbergi ülikoolis oli Bengt Gottfried 1683.-84. a. talvel taas kodumail ning alustas Arul Risti pastoraadi rehetoas oma koolmeistritegevust, millest saadud kogemusele tugines tema edasine tegevus Tartus koolmeistrite seminaris. 1686.a. sügisel võttis Forselius ette reisi Stockholmi, kaasas kaks eest poissi – Ignatsi Jaak ja Pakri Hansu poeg Jüri. Viimase kohta on oletatud, et ta võis olla pärit Pakri saartelt. Selle reisi tulemusena saadi kuningalt lubaduse kooli ehitamiseks Harju-Madise ja Risti kiriku juurde. Ühtlasi sai Riigikontor korralduse eraldada mõlema kihelkonna sissetulekuist koolmeistrite ülalpidamiseks 50 hõbetaalrit.
Talurahvakooli algus (1687–1700)
1687. a. suvel pandigi mõlema kooli ehitus käima. 1687. a. sügisel sai Risti kiriku pastor Gabriel Herlin kokku 25 õpilast. 1688. a. suveks oli Arul koolis käinud juba 75 poissi, lugedaoskajate arv oli aga suurem – Harju-Madisel kokku 60 ja Ristil 84, sest lugemise selgeks saanud lapsed asusid teisi õpetama; üksteist õpetatud koguni karjas käies. Järgnev periood, 1688.-1696. a. möödus Harju-Madise ja Risti kirikuõpetaja – Gabriel Herlini ja Gustav Johann Laurentiuse – pideva kanakitkumise õhkkonnas, põhjuseks nii isiklikud lahkhelid kui ka tööalased arusaamatused. See kõik heitis varju ka kohalikele koolioludele. Alates 1699.a. ei saanud Harju-Madise ja Risti koolmeistrid oma ettenähtud tasu kätte. Seetõttu pole neil 1700. a. alates noorte lugemaõpetamisega korralikult tegeleda õnnestunud.
Kirikuõpetaja ettevõtlikus
Erandliku kuningalt saadud rahalise toetuse ära jäämisel nivelleerusid koolilolud teistes kihelkondades valitsenud tasemele ning ka koolimajad lagunesid. Tunduvalt tähtsamaks kui koolimajade ehitamine, mis iseenesest oli silmapaistev nähtus ka Rootsi ja Soomega võrreldes, osutus rahva harimisel kohaliku kirikuõpetaja hea tahe ja ettevõtlikkus. Suuresti just tänu sellele õnnestus talurahva lugemisoskusele alus panna. Kõige olulisem oli aga siiski talurahva teadvuses toimunud murrang, mis väärtustas lugemisoskuse.. Kirikuõpetaja, koolmeistri või köstri juures lugemise selgeks saanud noored õpetasid kodus lugemist oma vendadel-õdedele. Ajaloolises perspektiivis võib öelda, et sellest sai tänasesse päeva ulatuva katkematu haridusahela esimene ots.
1880. a. ehitati Risti külakoolimaja, mis oli ühekorruseline. Ühes otsas asus koolmeistri korter, mis koosnes esikust, elutoast, köögist ja sahvrist. Maja teine pool oli ühe suure klassitoa all. Sinna pääses esikust, kõrval oli ruum koolilaste toidu- ja magamiskottide tarvis. Sellest aastast alates töötas külakoolimajas koolmeistrina Jakob Rosenvald. Ettevalmistuse oli ta saanud Tallinnas Janseni koolis. Ta oli ühtlasi ka vallakirjutaja.
Õpilaste statistika
Risti koolis õppis 1880. aastal 97 õpilast – 49 poissi ja 48 tüdrukut. Õpilased ei olnud klassidesse jaotatud. Koolilapsed jaotati "päris koolilasteks" ja peale kolmeaastast kooliskäimist kuni leerini "vahekooli lasteks". Esimesed käisid koolis 5 päeva, teised 1 päev nädalas.
Õpetus
Õpetus koolis oli kolmeaastane. Koolis õpetati usuõpetust, lugemist, kirjutamist, geograafiat ja vene keelt. Õpetati ka koorilaulu. Rosenvaldil oli suur perekond, palk aga väike. Koolmeistril oli klassis tööpink, millel tegi puutööd. Lapsed pidid samal ajal lugema ja rehkendama. Neid kontrollis üks paremaid õpilasi. Koolmeister vaatas vaheldumisi nii tööpingile kui kontrollijale ja kontrollitavale.
19. sajandi lõpp
1892. a. ehitati Ristile venestamise laines õigeusu kirik, koolimaja ja preestri elamu. Selles koolis õpetas preester Vronski. Nendest hoonetest on säilinud vaid preestri elamu. Risti kool töötas 3-klassilise koolina kuni 1918. aastani.
20. sajand
1920. a. asutati Risti kuueklassiline kõrgem rahvakool. Kuna kooliolud 20. a. lõpul muutusid kitsaks, otsustas valla volikogu 1928. a. märtsikuus kooli ruumikitsikuse lahendamiseks ehitada Ristile uue koolimaja, mis valmis 1930. a. Uues koolimajas oli 3 avarat klassiruumi, saal näitelavaga, õpetajate tuba, riietehoid ja WC-ruumid. Juurdekuuluvas tiibehituses on korter koolijuhatajale, millel oli oma sissekäik. Mansardkorrusel on 3 ühetoalist korterit õpetajatele ja kooliteenijale, 2 suurt tuba õpilaste internaadi tarvis, köök ja laoruumid. Koolimajas oli veel avalik raamatukogu ja kohalik rahvamaja. Õppetöö koolis toimus liitklassidega. 1934. aastast on Ristil ka tütarlaste täienduskool. Kool oli 2-aastane ning vastuvõtt kooli toimus üle ühe aasta. 1942. aastast said täienduskoolis õppida ka noormehed. 1944. a. kannab Risti kool Risti Mittetäieliku Keskkooli nime. 1947. a. on kooli nimi Risti 7-kl. kool ja 1962. a. Risti 8-kl. kool. Nõukogude ajal etendas koolielus suurt rolli kohalik “Kungla” sovhoos, kes toetas kooli materiaalset baasi ning vastutasuks käisid kooliõpilased majandis tööl. Sovhoos suunas ka koolilõpetajaid stipendiaatidena põllumajanduskoolidesse, et nad hiljem kodukohta tööle tagasi tuleksid. 1995. a. on algklassid üle viidud endisse “Kungla” sovhoosi kontorihoonesse. 1990. aastate lõpust on Risti kooli tähtsamateks arengusuundadeks loodushoid, kohaliku rahvakultuuri ning kooliajaloo uurimine ja infotehnoloogia.
Lasteaed
Risti Kooli lasteaias on kaks lasteaiarühma (Päikesejänkud ja Mürakarud), kus käivad koos mängimas ja õppimas pooleteise- kuni seitsmeaastased lapsed.
Russki Newsweek
Russki Newsweek (ametlik nimekuju Русский Newsweek) oli aastatel 2004–2010 Moskvas ilmunud venekeelne uudisteajakiri.
Russki Newsweek hakkas ilmuma juunis 2004 Saksamaa kirjastuskontserni Axel Springer AG Venemaa tütarettevõtte Axel Springer Russia väljaandena sagedusega üks kord nädalas.
Ajakirja anti välja Ameerika Ühendriikide uudisteajakirjaga Newsweek sõlmitud litsentsilepingu alusel. Lisaks nimele võimaldas see leping kasutada ka ingliskeelses Newsweekis avaldatud artiklite tõlkeid, kuigi enamus Russki Newsweeki sisust pärines Venemaa ajakirjanike sulest.
Ajakirja tiraaž oli 45 000 eksemplari. See levis ka väljaspool Venemaad, näiteks oli seda võimalik nii osta kui ka tellida Eestis ja teistes Balti riikides.
Russki Newsweeki toimetas aastatel 2004–2007 Leonid Parfjonov, aastast 2007 kuni ajakirja sulgemiseni Mihhail Fišman.
18. oktoobril 2010 ilmus ajakirja viimane number, sest kirjastus Axel Springer Russia otsustas litsentsilepingut Newsweekiga mitte pikendada. Otsust põhjendati suutmatusega ajakirja kasumlikult välja anda.
Sergei Fjodorov
Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 12. Keskkooli.
Spordijärk – NSV Liidu meistersportlane (1982)
Tuntumad konkurendid: Helger Hallik, Mihály Deák Bárdos, Aap Uspenski, Meelis Ludvig.
Sergei Fjodorov on ainuke Eesti maadleja, kes on võistlustel võitnud Aleksandr Karelinit.
Eesti meistrivõistlused
Fjodorov on üheksakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1987 raskekaalus, 1997, 1999, 1989 ja 1992 poolraskekaalus ning 1983, 1987, 1989 ja 1990 absoluutkaalus).
Rahvusvahelised turniirid
Saksamaa Grand Prix
Herman Kare Tournament
Vantaa Painicup
Ivan Poddubnõi mälestusvõistlus
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused
Georg Lurichi mälestusvõistlused
Friedrich Kasimir
Friedrich Kasimir on olnud kahe valitseja nimi:
HC Lugano
HC Lugano (Hockey Club Lugano) on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Luganos. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
Klubi on asutatud 1941. aastal.
Veniamin Kaverin
Veniamin Aleksandrovitš Kaverin (vene Вениамин Александрович Каверин; sünninimi Veniamin Abelevitš Zilber, vene Вениамин Абелевич Зильбер; 19. aprill (6. aprill vkj) 1902 Pihkva – 2. mai 1989 Moskva) oli vene kirjanik.
Tema tuntuim romaan on "Kaks kaptenit" (1944).
Richard Rogers
Richard George Rogers (23. juuli 1933 – 18. detsember 2021 ) oli Itaalia päritolu Suurbritannia arhitekt, kes viljeles modernismi ja funktsionalismi stiile high-tech ' i arhitektuuris.
Sätendav tindik
Sätendav tindik (Coprinellus micaceus) on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente liik.
Izmalkovo rajoon
Izmalkovo rajoon (vene keeles Измалковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Izmalkovo küla.
Rajoon piirneb kirdes Stanovoje rajooniga, läänes Jeletsi rajooniga, kagus Dolgorukovo rajooniga ja läänes Orjoli oblastiga.
Rajooni pindala on 1130 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 078, 2009. aastal 17 581 ja 2002. aastal 18 813.
Izmalkovo rajoonis on 120 asulat, mis kuuluvad kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Bõstraja Sosna ja Vorgol.
Improgrupp Jaa!
MTÜ Improgrupp Jaa! on peamiselt Tallinnas tegutsev noorte harrastusteater, kelle tegevusvaldkonnaks on improvisatsiooniline teater: teater käsikirjata, kus iga etendus on unikaalne ning kõik sünnib kohapeal. Harrastusteater asutati 2009. aastal.
Lisaks avalikele ja tellitud etendustele korraldab Improgrupp Jaa! Improstuudiot ehk iganädalasi töötubasid improteatrihuvilistele, kes teatrigruppi ei kuulu.
2013. aastal loodi Improgrupp Jaa! eestvedamisel kõiki Eesti improteatreid ühendav veebipõhine koondmängukava improv.ee.
2013. aasta 18.-19. oktoobril toimus Improgrupp Jaa! korraldatud Tallinna Rahvusvaheline Improfestival Tilt. Kahepäevane festival toimus Telliskivi Loomelinnakus. Eesti esimesel rahvusvahelisel improteatrite festivalil olid trupid Eestist, Lätist, Norrast, Soomest ja Inglismaalt.
2014. aasta 6.-8. novembril toimus Cafe Sinilind kinosaalis Teine Rahvusvaheline Improteatrite Festival Tilt, seekord kolmepäevane. Teisel festivalil olid trupid Eestist, Soomest, Inglismaalt, Itaaliast, Hollandist ja Ameerikast.
Jaunkalni
Jaunkalni (vanasti ka Jaunkalniņi või Annasmuiža) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.
Jaunkalni asub valla edelaosas Pihkva–Riia raudtee ääres. Külas on Jaunkalni bussipeatus.
Küla jääb Gauja rahvusparki. Külas kasvav hõberemmelgas ümbermõõduga 7,7 meetrit ja kõrgusega 20,4 meetrit on looduskaitse all.
Külast kagusse jääb Cēsise lennuväli. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 62 elanikku.
pisi|tühi|Cēsise lennuväli
Leho
Leho on eesti mehenimi.
Julius Mägiste esitas nime Leho 1936. aastal omaloodud kunstliku nimena. Nimel võib olla seos Henriku Liivimaa kroonikas mainitava Lembitu linnuse Leole 19. sajandi teise poole luulest tuntud kujuga Lehola (näiteks Jaan Bergmanni poeemis "Ustav Ülo").
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Leho 300 mehel. Leho oli populaarsuselt 358. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Leho vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,01.
Daishirō Yoshimura
Daishirō Yoshimura (jaapani keeles 吉村 大志郎 Yoshimura Daishirō; 16. augustil 1947 São Paulos – 1. novembril 2003) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1970–1976 46 mängu ja lõi 7 väravat.
Türi Kevade Kool
pisi|314x314px|Türi Kevade Kool Türi Kevade Kool (varasem Türi Toimetulekukool) on erikool Türil, kus õpetatakse mõõduka ja raske vaimse alaarenguga õpilasi. See on ainus erikool Järvamaal.
Kool asub kunagises Türi Paberivabriku töölismajas, aadressil Vabriku puiestee 12.
Türi Kevade Koolis õpivad nii Järvamaalt kui ka kaugematest maakondadest pärit vaimupuudega lapsed. Kool alustas oma tegevust 1989. aastal Türi Abikoolina, mil koolis õppisid kerge vaimse puudega õpilased. 1991. aastal avati lisaks klass mõõduka ja raske vaimse puudega õpilastele ning alates 1993. aastast õpetati Türi Abikoolis ainult mõõduka ja raske vaimupuudega lapsi.
Türi Abikool ja Paide tugikodu Pihlakas liideti 1997. aastal ning sestpeale kandis kool nime Türi Toimetulekukool.
2010. aastal sai valmis õpilaskodu, tänu millele saab kool vastu võtta ka liitpuudega lapsi.
1. jaanuarist 2020 on kooli nimi Türi Kevade Kool.
Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik
Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik (vene keeles Храм Покрова Пресвятой Богородицы) on Kiviõlis asuv õigeusu kirik.
Kirik on ehitatud 20. sajandil. Hoone ehitati küll algselt katoliku kirikuks, ent aastast 1940 tegutseb seal õigeusu kogudus.
Liik (perekonnanimi)
Liik on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Liik 258 inimesel: 121 mehel ja 137 naisel. Perekonnanimede levikult on Liik meeste puhul 629. kohal ja naiste puhul 607. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,37. Levinuim oli perekonnanimi Liik vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,58.
Maurice Denis
Maurice Denis (25. november 1870 Granville, Prantsusmaa – 13. november 1943 Pariis, Prantsusmaa) oli prantsuse maalikunstnik ja kunstiteoreetik, kelle loomeaeg jääb impressionismi ja modernismi siirdeaega.
Denis oli 18. sajandi lõpus loodud Nabiide rühmituse (Les Nabis) asutajaliige, jätkas siis sümbolistlikus liikumises ning seejärel uusklassitsismis. Oma teoreetiliste töödega panustas ta kubismi, fovismi ja abstraktsionismi sündi.
Elulugu
Denis huvitus kunstist juba lapsena. 1888. aastal astus ta Académie Juliani, kus sai tuttavaks Paul Sérusier’, Pierre Bonnardi ja Paul-Élie Ransoniga. Nad moodustasid peagi rühmituse, mida hakkasid kutsuma Nabiideks (Les Nabis). Selle liidriks sai Sérusier, vaimseks isaks Paul Gauguin ja juhtivaks kunstiteoreetikuks Denis. "Nabii" tähendab heebrea keeles prohvetit. Sellise nime valimine seostub sajandi lõpus laiemalt moes olnud eksootilisusega. Rühmitusse kuulusid vaid valitud mehed ja neid ühendas salapärane elukorraldus. Seltskonnas tegelesid nad teosoofia ja okultismiga, omavahel suhtlesid kunstlikus ja pateetilises laadis, näiteks "tempel" tähendas ateljeed, "ikoon" maali, üksteist kutsuti "vend nabiiks".
Nagu Denis’le oli suurele osale rühmituse liikmetest omane kristlik maailmavaade, mis kaldus fanatismigi. Nende taotlus sarnanes prerafaeliitide omaga – naasta Itaalia kunsti juurte juurde. Rühmituse ühed mõjukamad liikmed Vuillard ja Bonnard vaatasid siiski religioossusest mööda ning eelistasid kaasaegseid, sageli igapäevaseid teemasid, kuid uues stiilis, mida hakati kutsuma intimismiks. 1891. aastast jagas Denis stuudiot Bonnardi, Vuillardi ja teatrilavastaja Lugné-Poe'ga.