cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lõplik impulsskoste filter
Lõpliku impulsskoste filter (inglise keeles finite impulse response ehk FIR-filter) on signaalitöötluses kasutatav filter, mille kasutades esineb signaali lõplik siirdumine null väärtusele. Erinedes lõpmatu impulsskostega filtritest (inglise keeles infinite impulse response ehk IIR-filter), mis võivad sisaldada sisemist tagasisidet ning kesta igavesti (üldiselt kahanevas suunas). Tänu piiratud sisendandmete hulgale ei saa lõpliku impulsskostega filtri tulemus muutuda ebastabiilseks ehk lõppsignaal pole võimeline iseseisvalt ostsilleeruma.
Selle filtri N-pikkusega impulskoste kestab diskreetses ajaruumis täpselt N+1 ajahetke. Alates esimesest nullist erinevast impulsist kuni viimase nullist erineva impulsini, taandudes lõpuks tagasi null väärtusele.
Definitsioon
Märkame, et tegemist on konvolutsiooni valemiga.
Filtri impulsskoste väärtus on määratletud kui nullist suurem väärtus vaadeldavas vahemikus.
Omadused
FIR filtri rakendamisel on mitmeid eeliseid IIR filtri üle, näiteks:
Miinuseks võib lugeda suure arvutusvõimekuse vajaduse, mis tuleb rohkem ette madalate sageduste töötlemisel (olenedes diskreetimissagedusest). Olles nõudlikumad kui IIR filtrid, võib FIR filtri rakendamine tunduda ebavajalik. Kuid tänu mitmele digitaal signaalitöötlus protsessorile, mis sisaldavad spetsiifilist riistvara, on võimalik kasutada FIR filtreid peaaegu sama efektiivselt kui sarnaseid IIR filtreid.
Kasutusalad
FIR filtreid kasutatakse nii analoog- kui digitaalruumis. Analoogselt FIR filtri rakendamine on harvem levinud nähtus, peamiselt tulemuse madala täpsuse tõttu. Digitaalkujul signaalitöötluses FIR filtrite rakendamine on rohkem levinud:
Hešvan
Hešvan (heebrea keeles חֶשְׁוָן; ka Marhešvan, heebrea מַרְחֶשְׁוָן) on juudi kalendris tsiviilaasta 2. ja sakraalaasta 8. kuu. Kuus on enamasti 29 päeva, mõnikord aga 30 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti oktoobrile ja novembrile.
Lõplik impulsskoste filter
Liikuva keskmise näide
Liikuva keskmise filter on üks kasutajasõbralikumaid filtreid, mida kasutatakse tihtipeale andmete silumisel. Lihtsalt lahtiseletatuna on LKF akna suuruse jagu andmepunktide summeerimine ning hiljem läbi jagamine akna suurusega.
Valemina näeks filter välja järgmine:
Võttes aluseks näiteks 7 päeva andmed elektrihindade kohta, kus iga tund on hind uuendatud, võib vaadeldav graafik esitatud olla järskude muutustega. Selle järgi on raske hinnata, mis oli näiteks päeva keskmine elektrihind. Rakendades LKF filtrit aknasuurusega 24 (kuna päevas on 24 tundi), saame silutud graafikul ülevaate kuidas hind muutus päevast päeva mugavamalt, kui käsitsi arvutades.
Kurt Ferdinand Hoffmann
Kurt Ferdinand Hoffmann (1. august 1892 Rakvere – 30. september 1980 Rosenheim) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta õppis Tallinna toomkoolis ja lõpetas aastal 1916 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna arstiastme väärilisena.
Tema töökäik enne aastat 1920 pole teada, kuid aastatel 1920–1939 töötas ta Narvas Kreenholmi Haiglas ning eraarstina kirurgia ja kõrva-nina-kurguhaiguste alal.
Ta suri aastal 1980 Rosenheimis.
Isiklikku
Tema isa Eduard Theodor Hoffmann oli arst Rakveres; arstid olid ka tema onud Ferdinand Hoffmann (1853–1912), August Nikolai Christfried Hoffmann (1862–1928) ja Hugo Daniel Ernst Hoffmann (1873–1943). Tema vanaisa Heinrich Ferdinand Hoffmann ja vanavanaisa Dietrich Georg Mickwitz olid Koeru koguduse õpetajad, vaimulikud olid ka tema onud Heinrich Richard Hoffmann ja Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann; onu Otto Konrad Ernst Hoffmann oli arhitekt.
Orthriophis taeniurus
Orthriophis taeniurus on Colubridae sugukonna maoliik.
Klassifikatsioon
Maoliigil Orthriophis taeniurus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid :
Levila
Neid võib roomamas kohata Myanmaris, Kambodžas, Hiinas, Koreas, Indias, Indoneesias, Jaapanis, Laoses, Malaisias, Venemaal, Taiwanil, Tais ja Vietnamis.
Island (ansambel)
Island oli Küprose ansambel, mis loodi, et esindada 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Küprost.
Lauluga "Monika" saavutasid nad kuuenda koha.
Ansambli liikmed olid Aléxia Vassilíou, Areti Kassapi, Aristos Moskovatis, Roger Lee ja Doros Georgiadis.
Aavo Tomingas
Aavo Tomingas (sündinud 16. märtsil 1960 ) on Eesti jalgpallitreener ja Läänemaa Ühisgümnaasiumi õpetaja.
Ta on üks Läänemaa Jalgpalliklubi asutajatest.
Ēvele kirik
Ēvele kirik on luteri kirik Lätis Ēveles. See on Ēvele kihelkonnakirik.
Esimene kirik rajati Ēvele mõisa juurde aastal 1562; esimene kirikuõpetaja oli mõisaomaniku Pärnust saabunud vend Melchior Höweln. Toonane puitkirik ei jäänud aga püsima: uus kirikuhoone tuli püstitada nii aastal 1669 kui ka aastal 1739.
Kuni aastani 1745 oli seal kirikuõpetajaks Jakob Lange.
Kiriku juures asuvad Otto von Mecki kabel (valmis tõenäoliselt aastal 1739) ja konfirmantide maja aastast 1901.
Todža kožuun
Todža kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Toora-Hem.
2015. aastal oli kožuuni elanike arv 6462, neist 44,67% Todžalased, 33,59% tõvad ja 19,80% venelased.
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 7 asulat.
Christian von Schlözer
Christian von Schlözer (1774–1831) oli vene ja saksa õigusteadlane.
Tema isa oli ajaloolane ja publitsist August Ludwig von Schlözer.
1800 kutsuti ta Tartu ülikooli õppejõuks (ülikool avati 1802). 1801 sai ta Moskva ülikooli õppejõuks.
Härmatis
pisi|Härmas puu pisi|Härmatis Härmatis ehk härm on valge kohev lumetaoline sademekiht, mis tekib puuokstele, traatidele jm külma uduse ilmaga või eriti tugeva külmaga.
Eristatakse kristallilist (inglise keeles white frost) ja teralist härmatist (inglise keeles soft rime).
Talikoonlased
pisi|Talikoonlane [[Boreus hyemalis.]] Talikoonlased (Boreidae) on sugukond putukaid seltsist koonulised (Mecoptera).
Tiibadeta putukad. Väikesed tiivaköndid on üksnes isastel, mida need kasutavad kopulatsioonil, hoides enda seljas olevat emast.
Maailmas umbes 30 liiki.
Eesti liigid
Eestis elab tõenäoselt kaks liiki talikoonlasi.
Senhit
pisi|Senit Senhit Zadik Zadik (esinejanimega Senhit, varem Senit; sündinud 1. oktoobril 1979) on Itaalia laulja.
Ta vanemad on Eritreast ning ta sündis ja kasvas üles Bolognas.
Ööbiku tänav (täpsustus)
Ööbiku tänav on tänava nimi järgmistes Eesti asulates:
Paadrema Püha Kolmainu kirik
pisi|Paadrema Püha Kolmainu kirik Paadrema Püha Kolmainu kirik on aastatel 1888–1889 ehitatud õigeusu kirik Paadremal Pärnu maakonnas. Kirik kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule ja seal tegutseb Paadrema Püha Kolmainu kogudus.
Kirik on alates 1998. aastast riiklik kultuurimälestis. Kaitsmist väärib nii hoone ise kui ka interjööri ainulaadne kauni kujundusega lagi ja ikonostaas.
Ajaloost
Esimesed preestrid olid eestlased Aleksander Tamm (1884–1887) ja Nikolai Leisman (1887–1888). Enne neid käis piirkonna inimesi Pärnumaalt õigeusku salvimas Uruste preester Dionissi Tamm ja Kalli preester Stefan Bežanitski, kes salvis Paadremaa, Lihula ja Virtsu ümbruses kokku üle 3000 eestlase.
1887. aastal võõrandati Paadrema kiriku (vene k. Падернормская Св. Троицкая церковь) ehitamiseks Paadrema mõisalt maavaldus (enne olid sakslastest mõisnikud ja pastorid igati kiriku ehitamise vastu võidelnud) ja ehitati kellatorni, suurema harikupli ja nelja sibulkupliga nurgatorniga maakividest ja tellistest kirik (arhitekt Konstantin Nyman). Ehitajad olid meistrid Muhu saarelt ja töödejuhataja oli Feodor Revka. Koos kirikuga valminud Paadrema kihelkonnakooli kivimaja võõrandati koguduselt 1918. aastal ja seal avati riiklik algkool. Liikmeid oli koguduses 1890. aastal 983 ja 1913. aastal 1538. Aastal 1922 oli Paadremaa valla elanikest 35% õigeusku. 1939. aastal oli koguduses 925 liiget ja 1970. aastal 81 annetajaliiget. Aastatel 1963–1989 oli koguduse preester Mihail Tapp (1904–1990; aastatel 1963–1978 oli ta kogudust hooldav preester).
Tänapäev
Alates 2006. aastast on koguduse preester Enos Heinsoo.
Koluvere maanteesild
Koluvere maanteesild ehk Koluvere sild on raudbetoonsild üle Liivi jõe Risti-Virtsu maanteel.
Sild asub maantee algusest (Ristist) 11,9 km kaugusel Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koluvere külas.
Kahesildelise silla üldpikkus on 25,3 m (teistel andmetel 22 m ) ja sõidutee laius 11,5 m. Sillateki pindala on 264 m².
Sild on ehitatud 1979. aastal. 1997. aastal sild renoveeriti.
Riiklikus Teeregistris on sild kirjas number 345 all Koluvere sillana.
Stávros Siderás
Stávros Siderás (Σταύρος Σιδεράς; sündinud 1948) on Küprose laulja.
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Siderás koos Konstandínaga Küprost lauluga "I agápi akóma zei".
Kavasoo
Kavasoo on soo Pärnu maakonnas Tori vallas.
Tõrvassoo
Tõrvas(s)oo on kohanimi:
Tišri
Tišri (heebrea keeles תִּשְׁרֵי või תִּשְׁרִי‬) on juudi kalendris tsiviilaasta 1. ja sakraalaasta 7. kuu. Kuus on 30 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti septembrile ja oktoobrile.
2013. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad
2013. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad ehk Kuldne Plaat 2013 toimus 2013. aastal uudistesaates "Ringvaade", kus jagati popmuusikaauhindu 11 kategoorias. Auhindade saajad kuulutas välja Marko Reikop ja auhinnad andis üle Eesti Koolimiss 2012 Liina Baranova.
Tiit Pokk
Tiit Pokk (28. mai 1964 Tartu – 4. november 2014 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu
Ta lõpetas aastal 1982 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1988 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1988–1991 aspirant. Oli aastast 1992 TÜ kardioloogia instituudi assistent, aastast 1999 Tartu Ülikooli Kliinikumi südamekliiniku arst-õppejõud, ühtlasi aastast 2003 Maramaa Kliiniku (Viljandis) kardioloog.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: südamehaigused, nende ravi. Eesti Kardioloogide Seltsi, Eesti Hüpertensiooni Ühingu liige. Üle 30 teadustrükise.
Montenescourt
pisi|Montenescourt'i kirik
Montenescourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Montenescourt asub 11 km Arrasist läänes, teede D61 ja D56 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Mauritius Ferber
thumb|[[Anton Mölleri (1568-1611) maal Mauritius Ferberist]]
Mauritius Ferber (poola Maurycy Ferber; 1471 Danzig (Gdańsk) – 1. juuli 1537) oli teoloog ja Ermlandi piiskop aastatel 1523–1537.
Ferber pärines Danzigi patriitsiperekonnast, tema isa ja vend olid bürgermeistrid. Ferber oli esialgu ilmik ning viibis pikka aega Inglismaal ja Itaalias, kuna oli kodulinnas alates 1498. aastast sisse segatud vaenusesse. 1507. aastaks oli temast aga saanud vaimulik ja paavstlik kassahoidja ning Ermlandi, Tallinna, Tartu ja Lübecki toomhärra. 1512. aastal sai temast ka Danzigi toomkiriku peajutlustaja; 1515. aastal sai Ferber Siena ülikoolist mõlema õiguse (nii ilmaliku kui ka kanoonilise õiguse) doktori kraadi (doctor utriusque juris).
1520. aastal pidi Ferber oma venna positsioonikaotuse tõttu raes Danzigist lahkuma. Ta asus Ermlandi, kus Poola kuningas Zygmunt I otsustas ta 1523. aastal kohalikuks piiskopiks nimetada. Ermland oli aastatel 1519–1521 kestnud Ratsanikesõja tõttu laastatud ning 1525. aastal püüdsid nii Preisimaa hertsog Albrecht kui ka Zygmunt I Ermlandi sekulariseerida, kuid Ferberil õnnestus oma ilmalik võim säilitada. Tema ajal taastati ka sõjapurustused.
Ferberi ajal tõstatus Ermlandis ka protestantluse probleem, kui eriti Elblągi (Elbingi) linnas protestantlikud jutlustajad tegutsema hakkasid. Väljaspool viimatinimetatud linna õnnestus Ferberil protestantluse mõju siiski likvideerida.
Preisimaa hertsog Albrecht ja tema vend, Riia peapiiskopi koadjuutor Wilhelm, püüdsid Mauritius Ferberit 1534. aasta alguses sisse segada Saare-Lääne vaenusesse, soovides temalt saada ametlikku Saare-Lääne piiskopi Reinhold von Buxhoevedeni vastast seisukohavõttu. Ferber keeldus seda siiski andmast, viidates, et tüliküsimust tuleks arutada paavsti juures ja et see tuleks lahendada ainult rahumeelseid vahendeid kasutades.
1531. aastal sai Ferber rabanduse ning pärast seda oli tema tervis vilets, mistõttu ta otsis endale koadjuutorit. Kuigi selleks arvati saavat tema head sõpra Tiedemann Gieset, jäi peale Poola kuninga sõna ning seetõttu nimetati 1537. aastal Ermlandi piiskopi koadjuutoriks Johannes Dantiscus. Kuid enne, kui seda otsust paavsti juures kinnitada jõuti, Ferber suri.
Lint (Belgia)
pisi|tühi|Eurocami meediakeskuse hoone
Suhhinitši rajoon
Suhhinitši rajoon (vene keeles Сухиничский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Suhhinitši linn.
Rajoon piirneb põhjas Meštšovski rajooniga, idas Kozelski rajooniga, lõunas Uljanovo rajooniga, edelas Duminitši ja Kirovi rajooniga ning läänes Barjatino rajooniga.
Rajooni pindala on 1232 km². Elanike arv oli 2012. aastal 25 028, 2009. aastal 24 719 ja 2002. aastal 26 968.
Suhhinitši rajoonis on 155 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Suhhinitši linna ja Seredeiski alevi) ning seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Brõn ja Nerutš.
Sergei Sinjakin
Sergei Sinjakin (vene Сергей Николаевич Синякин; 18. mai 1953 Novgorodi oblast – 24. november 2020) oli vene ulmekirjanik.
Tema kriminaal- ja ulmejutte on avaldatud alates 1988. aastast. Laiema tuntuse saavutas Sinjakin 1999. aastal lühiromaaniga "Munk maailma äärel", mis tõi talle viis auhinda. Ta on hariduselt jurist ning töötas pensionini (aastal 1999) Volgogradi miilitsas mõrvaosakonna juhatajana, auastmelt miilitsa reservalampolkovnik.
Nick Paul
Nicholas Paul (sündinud 20. märtsil 1995 Mississaugas Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Tampa Bay Lightning ründajana vasakäärel.
Aastatel 2012–2015 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis North Bay / Brampton Battalion.
2013. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft'is 101. valikuna. 2014. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Ottawa Senatorsile. Hooaja 2015–16 alguses asus Paul mängima American Hockey League'i klubis Binghamton Senators. Ottawa Senatorsi meeskonnas debüteeris ta 16. veebruaril 2016 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 24. veebruaril mängus Edmonton Oilersi vastu.
2022. aasta märtsis kaubeldi Paul Ottawa Senatorsist Tampa Bay Lightningi.
2015. aastal tuli Paul Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2021. aastal tuli ta maailmameistriks Kanada jäähokikoondise koosseisus. 2021. aasta maailmameistrivõistluste finaalis lõi Paul Soome vastu lisaajal Kanada võiduvärava.
Attu (Aleuudid)
Attu (aleuudi keeles Atan, vene keeles Атту) on Sasignani saarte saar Aleuudide saarestikus. Saare pindala on 893 km². See on Ameerika Ühendriikide Alaska osariigi läänepoolseim paik. Saar jäi 2010. aastal elaniketa, mis teeb sellest riigi suurima elaniketa saare.
1880. aastal elas saarel 107 elanikku ja 1930. aastal oli elanikke 29. Pärast seda, kui Ameerika Ühendriikide rannavalve sulges saarel paikneva baasi, on saar elaniketa.
1943. aasta mais toimus saarel Attu lahing, mis oli ainuke USA pinnal peetud teise maailmasõja maismaalahing. Lahingu territoorium on arvatud Ameerika Ühendriikide riiklikuks ajaloomälestiseks.
Saare kõrgeim punkt on 897,9 meetri kõrgune Attu mägi.
Anne Nahkur
Anne Nahkur (sündinud 12. septembril 1946 Tallinnas) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu
Anne Nahkur on teenistuja tütar.
1965. aastal lõpetas Nahkur Tallinna 1. Keskkooli, 1975 Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna ja 1984 TÜ-s aspirantuuri. 1984. aastal kaitses ta samas pedagoogikakandidaadi kraadi esteetilise kasvatuse erialal väitekirjaga "Teatri- ja filmiõpetus üldhariduskooli keskastmes kui esteetilise kasvatuse faktor". Ta stažeeris 1992 Kopenhaagenis Taani Kuninglikus Haridusuuringute Instituudis, täiendas end 1996 Soomes ja 1999–2000 TÜ-s meediaõpetuses.
Teadustöö
Anne Nahkuri peamised uurimisvaldkonnad on kirjandusõpetuse teoreetilis-metoodilised probleemid (sh teatri- ja filmiõpetus), hariduse diferentseerimine, õppekavaarendus ning kirjandus tänapäeva ühiskonnas. Nahkur on koostanud kirjandusõpikuid ja õppevahendeid (sh helikassettidel ja CD-del) põhikooli vanemale astmele ja gümnaasiumidele ning metoodilisi käsitlusi õpetajatele.
Ta oli Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige 1989–2004, sh 1993-94 Tallinna osakonna juhatuse liige.
Sinine villimardikas
Sinine villimardikas (Meloe violaceus) on villimardiklaste sugukonda villimardika perekonda kuuluv putukaliik.
Kirjeldus
Nagu teisedki villimardiklased on sinised villimardikad enamasti suured, tiivutud, eredavärvilised, metallihelgiga, pehmekehalised putukad, kelle kattetiivad on lühenenud ja lennuvõime kadunud.
Paljunemine
pisi|180 px|Emane sinine villimardikas (Meloe violaceus)
Emane villimardikas (tavaliselt paksem kui isane) muneb pinnasesse kuni mitu tuhat muna. Neist väljuvad vastsed, umbes 1 mm pikkused, ja neid nimetatakse triunguliinideks. Triunguliinid on parasiitse eluviisiga ja lasevad end harilikult erakmesilastel pessa kanda. Triunguliinid, kel õhulend koos mesilastega õnnestus, söövad esmalt ära mesilase munad. Pärast kestumist areneb tringuliinist vastne, kes toitub meest. Vastne kestub ka teist korda, muutudes ebanukuks. Ebanukust areneb pärast kestumist jalutu vastne.
Vastsed, kes ennast häirituna tunnevad, niristavad kollast toksiini (inglise cantharidin, C10H12O4, CAS 56-25-7), mis toimib mürgina.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Meloe violaceus seisuga 03.02.2014.
Seebimull
pisi|[[Makrofoto seebimulli pinnast]] pisi|Seebimullikatse AHHAA teadusteatris Emajõe Festivalil 2013 pisi|Lähivõte (x250) seebimullist, mille pinnal, õhukesel veekihil hõljuvad lipiidid. Seep hõljub nii õhukesel kihil, et see ei takista valguse läbipääsu ja seetõttu tundub taust mustana. Seebimull on üliõhuke seebivee kile, mis on täidetud õhuga ja moodustab küütleva pinnaga tühja kera.
Seebimullid püsivad üldjuhul vaid mõne hetke, enne kui iseeneslikult või kokkupuutel mõne teise kehaga lõhkevad. On aga leiutatud lahuseid, mis võimaldavad pisut vastupidavamaid ja paremini säilivaid mulle. Neid kasutatakse sageli laste meelelahutusena ja taideetendustes. Suure hulga mullide kokkukleepumisel moodustub seebivaht.
Seebimulli pinnale valguse langedes näib see muutvat värvi. Erinevalt vikerkaarevärvidest, mis tulenevad eri värvi valguse erinevast murdumisest, annab seebimullidele värvi õhukese seebikile esi- ja tagaküljelt peegelduva valguse interferents. Sõltuvalt kile paksusest võivad värvid omavahel interfereeruda nii konstruktiivselt kui ka destruktiivselt.
Kuigi juba alates 1884 on teada, et kerajas seebimull on vähima pindalaga keha, mis võimaldab ümbritseda etteantud ruumala, suudeti alles 2002 tõestada, et kahe seebimulli ühinemisel tekkiv kaksikmull pakub vähima pindalaga lahenduse, kuidas ühendada kaks erineva suurusega ruumala. Seda nimetatakse kaksikmulli teoreemiks.
Niisuguste omaduste pärast kasutatakse seebimullikilesid praktiliste probleemide lahendamise rakendustes, näiteks vähima pindalaga pinna leidmiseks, mis ühendab etteantud punkte. Arhitektid on niimoodi saanud iseloomulikke ebatavalise kujuga katuseid. Tüüpiline näide on Müncheni olümpiastaadion.
Aastal 2010 demonstreeris Jaapani astronaut Naoko Yamazaki värviliste seebimullide puhumise võimalikkust kaalutuses.
Seebimulli sees olev gaas on põhiliselt veeaur. Veeaur on õhust kergem ja seetõttu kipuvad äsjapuhutud seebimullid ülespoole tõusma. Jahtudes seebimulli tihedus suureneb ja ta kipub allapoole langema. Seda protsessi saab mõjutada vee lähtetemperatuuriga: soojast veest puhutud mullid lendavad paremini kui külmast veest puhutud.
Kui seebimulle puhutakse õhus, mis on külmem kui -15 °C, siis külmuvad nad kohe, kui mingit pinda puudutavad. Seespool olev õhk jahtub ja hajub aegamisi, põhjustades külmunud mulli purunemise omaenda raskuse all. Kui mull on puhutud pisut kõrgemal temperatuuril (-10...-14 °C), siis lumele langedes külmub ta paari sekundi jooksul. Kui seebimull moodustub õhus, mis on külmem kui -25 °C, siis külmub mull juba õhus ja võib puruneda, kui maha kukkudes mõnd pinda puudutab. Kui mull on puhutud sooja õhuga, külmub ta peaaegu täiuslikuks keraks, aga külmas õhk jahtub ja tõmbub kokku, mull seevastu on külmunud ega saa kokku tõmbuda, mistõttu mull võib sedasi taas puruneda. madalal temperatuuril ei saa suuri seebimulle tekitada.
pisi|Kaks poissi puhuvad mulle. Adriaen Hanneman, umbes 1630 Seebimulle on kasutatud meelelahutuseks juba vähemalt 4 sajandit, nagu näitavad flaami kunstnike maalid lastest, kes savipiibu abil seebimulle puhuvad. Londonis asuv kosmeetikatootja A. & F. Pears korraldas 1886 oma seepidele reklaamikampaania, kasutades selleks John Everett Millaisi maali seebimulle puhuvast lapsest. Chicagos asuv ettevõte Chemtoy hakkas 1940. aastatel müüma seebimullilahust.
Uuringud on näidanud seebimullide kasulikkust lastele mitmesuguste füüsika ja matemaatika mõistete ja nähtuste õpetamisel.
Joosep Reinaru
Joosep Reinaru (aastani 1936 Reinart, 28. juuli 1921 Kaarma-Suure vald, Saaremaa – 15. detsember 2008 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja epidemioloog.
Elulugu
Joosep Reinaru oli talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1941. aastal Kuressaare Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1961, TÜ), väitekiri "Neerukahjustused reuma, reumatoidse polüartriidi, alaägeda ja ägeda septilise endokardiidi puhul"; meditsiinidoktor (1969, TÜ), väitekiri "Инфекционный гепатит в Эстонской ССР". Osalenud Nõukogude armee võitlejana II maailmasõjas.
Oli 1952–58 TÜ hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1958–1961 Saaremaa Keskhaigla peaarsti asetäitja, 1961–1974 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi teadussekretär, 1974–1975 meditsiinilise info osakonna juhataja, 1975–1987 epidemioloogiaosakonna juhataja, aastast 1981 professor, 1987–1992 TÜ hügieeni ja tervishoiukorralduse kateedri professor, 1993– emeriitprofessor. Üleliidulise Mikrobioloogide ja Epidemioloogide Seltsi juhatuse liige (1975), Eesti osakonna esimees.
Isiklikku
Tema vennad olid Rõuge ja Lakewoodi Püha Vaimu koguduse õpetaja Rudolf Reinaru (1911–1993) ning Rannamõisa ja Randvere koguduse õpetaja Karl Reinaru (1915–2003), vennapoeg Leevi Reinaru on Lääne-Nigula ja Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Maria Reinaru (neiuna Mierzejevska, 1923–1999) töötas jaoskonnaarstina ja Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis laboratooriumi juhatajana. Äi Gonzago Aleksander Mierzejevski (1884–1966) on töötanud arstina Peterburis, Kuressaares ja Haapsalus.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: neerukahjustused reuma ja reumoseptiliste haigusseisundite puhul, nakkusliku kollatõve levik ja profülaktika. Üle 200 teadustrükise, 5 monograafiat.
Kurgoja
Kurgoja on oja Pärnu maakonnas Saarde vallas. Oja pikkus on 3,4 km.
Harmony
"Harmony" tähendab inglise keeles 'harmoonia'.
See on mitme asja nimi:
Plaaster
Plaaster on väiksemale haavale või marrastusele kleebitav kate, ka nahale kleepuv ravim.
Ajaloost
Plaaster sai eesti rahvameditsiinis tuntuks keskajal. Plaastrid olid tahked kleepuvad ravimid, mida määriti mädastele või umbsetele haavadele ja paistetustele. Plaastrit keedeti tavaliselt kodus mitmesuguste retseptide järgi. Plaastri põhiaine oli kuuse vaik, millele lisati mitmesuguseid toiduaineid nagu rasv, hapukoor, sool, mesi, rukkiorase mahl, vaha jms. Mõnikord pandi haavale lihtsalt kuusevaiku, mis on ravivahendina plaastrist vanem.
Tänapäev
Tänapäeval kasutatakse universaalseid antibakteriaalseid plaastreid, mis tagavad katte ja kaitse väiksematele vigastustele. Haavapadjas on antibakteriaalse toimega hõbeioone, mis vabanevad pidevalt kogu paranemisprotsessi jooksul, takistades mikroobide kasvu ja vähendades infektsioonide riski.
Levinud on ka haavaplaastrid, mis koosnevad sisemisest (haavaga kokkupuutuvast) hüdrokolloidide kihist ja välimisest polüuretaanvahu kihist. Plaaster reageerib haavaeritisega, luues niiske keskkonna, mis soodustab paranemisprotsessi, imab haavaeritist ja toetab haavapuhastust. Neid võib kasutada põhiplaastrina või katteplaastrina koos teiste haavasidemetega.
Paul György
Paul György pälvis USA presidendilt teadusmedali National Medal of Science kolme vitamiini – B2‑vitamiin, B6‑vitamiin ja biotiini – avastamise ja nendega seotud uurimistöö eest.
Panus teadusse
Paul György eraldas koos Richard Kuhni ja Theodor Wagner-Jaureggiga 1929. aastal keemiliselt B2-vitamiini.
1933. aastaks eraldasid György, Kuhn ja Wagner-Jauregg puhast riboflaviini (sel ajal tunti ka G-vitamiinina) pärmist, munavalgest ja vadakust. Munavalgest eraldatud kollase pigmendi, millel oli B2-vitamiini toime, nimetasid nad ovoflaviiniks ja vadakust eraldatud fraktsiooni laktoflaviiniks.
György avastas 1934. aastal, et B2-vitamiin ja rottide antipellagra faktor on erinevad ained, ning nimetas selle aine B6-vitamiiniks.
1938. aastal teatas ta (umbes samal ajal S. Lepkovsky ja J. Keresztesytaga) B6-vitamiini keemilisest eraldamisest ja pakkus vitamiini nimetuseks püridoksiini.
Kolm aastat hiljem, 1941. aastal, õnnestus Györgyl eraldada munakollases, maksas ja pärmis munavalge toimet inhibeeriv ning ravitoimeline faktor. Ta nimetas selle H-vitamiiniks (saksa keeles die Haut 'nahk'). Praegu tuntakse seda biotiini ehk B7-vitamiinina.
György selgitas välja, et rottidel, kelle sööda valguratsioon koosnes üksnes toorest munavalgest, tekkis ulatuslik dermatiit, millega kaasnesid närvisüsteemiga seotud haiguslikud seisundid ja kes ravi saamata surid. Nn munavalge kahjustuse sündroomi (egg white injury) ravis ta, koos Vincent de Vigneaud' ja teistega, Fritz Kögli ja Benno Tönnise poolt kuivatatud munakollase pulbrist eraldatud biotiiniga. Seejärel tõestasid nad, et H-vitamiin, koensüüm-R ja biotiin on peaaegu samased või väga lähedased ühendid.
Tallinna Ülikooli Pedagoogiline Seminar
pisi|Tallinna Pedagoogilise Seminari esindus [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeo rongkäigus]]
Paul György
Isiklikku
Paul György abiellus 1920. aastal Weimaris Margaret Johniga. Peres oli 3 last: Hans (temast sai keemik), Michael (arst) ja Tilbert (kirurg).
Tallinna Ülikooli Pedagoogiline Seminar
Tallinna Ülikooli Pedagoogiline Seminar on Tallinnas rakenduskõrgharidust andev õppeasutus, Tallinna Ülikooli filiaal. Koolihoone asub Kristiine linnaosas aadressil Räägu 49. Koolis on võimalik omandada rakenduslikku kõrgharidust kolmel erialal: koolieelse lasteasutuse õpetaja, noorsootöö ja sotsiaaltöö.
Kooli asutas 1935. aastal Eesti Naisliit Kodumajanduse Instituudina (samal aastal suletud Tööstusliku Naiskutsekooli asemele), esimene asukoht oli Hariduse tänav 8. 1966. aastast asub kool praeguses majas 49 Räägu tänaval, kus asus ka Tallinna Pedagoogilise Kooli ühiselamu.
Tänapäeval paikneb Tallinna Ülikooli Pedagoogiline Seminar aadressil Räägu tänav 49.
Rakenduslikuks kõrgkooliks sai õppeasutus 2006. aastal. Kooli rektor oli 2007. aastast Koit Nõlvak. 27. augustil 2012 liideti Tallinna Pedagoogiline Seminar Tallinna Ülikooliga ja uue õppeasutuse nimeks sai Tallinna Ülikooli Pedagoogiline Seminar.
Kooli nimi
Rahvasuus on seminar kandnud ka hüüdnime Pisipeda.
Kurkse suurõnnetus
1998. aasta septembris püstitati hukkunud rahuvalvajate mälestuseks Kurkse sadamasse mälestuskivi. Samuti on toimunud sündmusest valminud film "Surmaretk".
Latina lennujaam
Latina lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Lazio maakonnas Latina provintsis, 10 km kaugusel Latina keskusest põhjas, Casal delle Palme asula läheduses. Lennujaam kannab Enrico Comani nime.
Lennuvälja kasutab ka kohalik lennuklubi.
Harmony (moodul)
pisi|Harmony moodul. Esiplaanil on PMA-2, vasakul asub Columbuse moodul ja paremal Kibo moodul pisi|Harmony mooduli sisemus Harmony on Rahvusvahelise kosmosejaama ühendusmoodul.
Moodulis paiknevad elektritootmise seadmed ning sellel on kuus sildumiskohta, mis ühendavad omavahel teisi mooduleid. Mooduli viis orbiidile kosmosesüstik Discovery missiooni STS-120 raames. Harmony kinnitati Destiny mooduli külge ning selle paigaldamisega suurenes jaama survestatud ruumala 420 kuupmeetrilt 500,2 kuupmeetrile.
14. novembril 2007 liigutati PMA-2 Destiny mooduli küljest Harmony mooduli külge ning Harmony liigutati Unity küljest Destiny külge. 2008. aastal kinnitati Harmony külge ESA Columbuse ja JAXA Kibo moodulid.
Alates novembrist 2007 põkkusid kõik Space Shuttle'i missioonid PMA-2ga ning Harmony Space Shuttle'i missioonide ajal kinnitati Harmony külge Multi-Purpose Logistics Module'id. Harmony mooduliga põkkuvad jaama külastavatest kosmoselaevadest näiteks Dragon, Cygnus ja H-II Transfer Vehicle.
Mahla tänav (Rakvere)
Mahla tänav on tänav Rakvere linna loodeosas, Moonaküla linnaosas. .
Rakvere linnast alguse saava Näituse tänava põhjapoolselt lõigult, mis paikneb Rakvere valla territooriumil Tõrremäe külas, algab Mahla tänav. Suundudes ida poole ja seejärel lõunasse, lõpeb tänav Näituse tänav 22 kinnistu juures. Tänava pikkus on 195 meetrit. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna ca 1,7–1,9 km. Mahla tänava aadressiga on registreeritud kaks kinnistut. Mahla tn 8 paikneb tootmis-laohoone ja Mahla tn 10 on hoonestamata.
Kula
Kula võib tähendada järgmist:
Udo Reinberg
Udo Reinberg (5. mai 1922 Tõlliste vald, Valgamaa – 28. jaanuar 1993 Keila) oli eesti metsateadlane.
Elulugu
Udo Reinberg oli talurentniku poeg.
Lõpetas 1942 Valga Gümnaasiumi ja 1947 TÜ metsandusteaduskonna; põllumajanduskandidaat (1970, EPA), väitekiri "Kuivendamise mõju soostunud metsade tootlikkusele sõltuvalt edaafilistest tingimustest". 1947–49 Taheva metsaülem, 1950–54 taksaator, 1954–65 "Agrometsaprojekti" (metsamelioratsiooni ekspeditsiooni) insener, vaneminsener ja grupijuht, 1965–83 "Eesti Maaparandusprojekti" metsakuivenduse osakonna projekti peainsener.
Söjtör
Söjtör on vald (község) Ungari lääneosas Zala komitaadis. Vallas sündis 1803. aastal riigimees Ferenc Deák.
Strenči kirik
Strenči kirik on kirik Lätis Strenčis aadressil Baznīcas ielā 2.
Kirik allus aastani 1934 Ēvele kihelkonnale, seejärel moodustati aga Strenči oma kogudus. Koguduse ametlik aadress on Baznīcas ielā 5.
Kiriku orel valmistati aastal 1900 Tallinnas.
MATLAB
MATLAB (tuleneb ingl. väljendist matrix laboratory, tõlgituna maatriksite labor) on mitmeparadigmaline numbriline andmetöötluskeskkond ja varaline kommertstarkvara, mille arendaja on MathWorks. MATLAB võimaldab maatriksite manipuleerimist, funktsioonide ja andmete joonestamist, algoritmide rakendamist, kasutajaliideste loomist ning teistes keeltes kirjutatud programmide liidestamist.
Kuigi MATLAB on peamiselt mõeldud numbriliseks andmetöötluseks, kasutab valikuline tööriistakomplekt MuPAD arvutialgebrasüsteemi, et teha arvutialgebrat. Lisapakett Simulink lisab graafilise mitme domeeni vahelise simulatsiooni ja mudelipõhise disaini dünaamilisteks ja manustatud süsteemideks.
2018. aastast kasutas MATLAB-i 3 miljonit inimest.
Ajalugu
New Mexico Ülikooli informaatikaosakonna juhataja Cleve Moler alustas MATLAB-i arendamist 1970ndate lõpu poole. Tema eesmärk oli anda oma üliõpilastele ligipääs LINPACK-ile ja EISPACK-ile ilma, et nad Fortrani õppima peaks. See levis kiiresti teistesse ülikoolidesse ja leidis laia kasutust rakendusmatemaatikas. Insener Jack Little nägi MATLAB-i, kui Moler külastas Stanfordi ülikooli 1983. aastal. Nähes selle ärilist potentsiaali, ühines ta Moleri ja Steve Bangertiga. Nad kirjutasid MATLAB-i ümber C-keelde ning asutasid MathWorksi 1984. aastal, et jätkata MATLAB-i arendamist. Neid ümber kirjutatud teeke tunti kui JACKPAC. Aastal 2000 kirjutati MATLAB ümber, et kasutada maatriksite manipuleerimiseks uuemat teegikogu LAPACK.
Süntaks
MATLAB rakendus on ehitatud ümber MATLAB-i programmeerimiskeele. MATLAB-i rakenduse levinud kasutus hõlmab käsuakna kasutamist interaktiivse matemaatilise käsureana või MATLAB-i koodi sisaldavate tekstifailide käivitamist.
Muutujad
Muutujad defineeritakse operaatoriga. MATLAB on nõrga tüüpimisega programmeerimiskeel, sest tüübid teisendatakse kaudselt. Muutujaid saab määrata ilma selle tüübi deklareerimata, välja arvatud juhul, kui neid koheldakse kui sümboolsete objektidena ning nende tüüp võib muutuda. Andmed võivad tulla konstantidest, teistest muutujatest tulenevate andmete arvutamisest või funktsiooni väljundist. Näiteks:
Vektorid ja maatriksid
Lihtne massiiv defineeritakse läbi kooloni süntaksi algne väärtus samm lõppväärtus. Näiteks määrab muutuja nimega  (või määrab uue väärtuse olemasolevale muutujale nimega  ) mis on massiiv, mille väärtusteks on 1, 3, 5, 7 ja 9, ehk massiiv algab arvust 1 (mis on algne väärtus), igale järgmisele sammule liidetakse 2, ning lõpeb, kui jõuab arvuni (või ületab arvu) 11 (lõppväärtus).
Struktuurid
MATLAB toetab struktuuri andmetüüpe. Kuna kõik muutujad MATLAB-is on massiivid, on seda õigem nimetada struktuurimassiiviks, kus iga massiivis olev element omab samu väljanimesid. Lisaks toetab MATLAB dünaamilisi väljanimesid.
Funktsioonid
Matlabis funktsiooni luues peab failinimi olema sama failis oleva esimese funktsiooniga. Kehtivad funktsiooninimed algavad tähestikku kuuluva tähega ning võivad sisaldada tähti, numbreid või allkriipse. Muutujad ja funktsioonid on tõstutundlikud.
Niel (Belgia)
Niel on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
MATLAB
Klassid ja objektorienteeritud programmeerimine
MATLAB toetab objektorienteeritud programmeerimist, mis kaasab endaga klasse, pärandeid, virtuaalset lähetamist, väärtuse järgi edastamise semantikat ning viite järgi edastamise semantikat. Siiski erineb süntaks märkimisväärselt teiste keelte omadest. MATLAB-is on väärtuse klassid ja viiteklassid, olenevalt kas klassi käsitleja on superklass (viiteklasside jaoks) või mitte (väärtuse klasside jaoks).
Niel (Belgia)
pisi|püsti|tühi|Sint-Jozefi kirik
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus oli Vabariigi Presidendi Arnold Rüütli eestvedamisel 2003. aasta märtsis asutatud Eesti sihtasutus, mis on planeeritud ühendama Eesti kestva arenguga seotud valitsusväliseid organisatsioone, sh kodanikuühendusi, ja muu hulgas edendama organisatsioonidevahelist koostööd. Kestva arenguga seotud põhiteemad on rahva tervis, haridus, sotsiaalne turvalisus ja regionaalne areng. 2007. aastal oli sihtasutusega seotud üle 60 organisatsiooni.
MATLAB
Graafika ja graafilise kasutajaliidese programmeerimine
MATLAB-is on tihedalt integreeritud graafi joonestamise funktsioonid. Näiteks funktsiooni  saab kasutada, et joonestada graaf kahe vektoriga x ja y. Kood loob sellise graafi siinusefunktsioonist:
Teiste programmidega liidestamine
MATLAB saab käitada funktsioone ja alamprogramme keeltes C ja Fortran. Luuakse pakkimisfunktsioon, mis laseb MATLAB-i andmetüüpe sooritada ja tagastada. MEX-failid on dünaamiliselt laaditavad failid, mis on loodud kompileerides sellised funktsioone. 2014. aastal lisati kahesuunaline liidestamine Pythoniga.
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus
2003. aastast oli Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse juhatuse esimees Andra Veidemann ja tegevjuht Agu Laius.
Sihtasutuse tegevust finantseeriti riigieelarvest presidendi kantselei kaudu ja annetustest – sihtasutuse esimene suurtoetaja oli sihtasutuse nõukogu esimees ettevõtja Aadu Luukas.
MATLAB
Alternatiivid
MATLAB-il on ka mitmeid konkurente, näiteks Mathematica, Maple ja IDL. On ka tasuta avatud lähtekoodiga alternatiive, näiteks nagu GNU Octave, Scilab, FreeMat, Julia ja SageMath, mis on mingil määral ühilduvad MATLAB-i keelega.
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus
2003. aastal töötas sihtasutus välja Eesti Ühiskondliku Kokkuleppe memorandumi ning Ühiskondliku Leppe, mis olid põhidokumendid edasiseks tegevuseks.
Tööle hakkasid ühiskondliku leppe foorum ja toimkonnad: laste ja perede toimkond, haridustoimkond, kultuuritoimkond majandustoimkond, rahvatervise toimkond, maaelu toimkond, loodushoiutoimkond.
Sihtasutus alustas 2006. aastal kogumiku "Eesti inimarengu aruanne" väljaandmist.
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus tegutses aastatel 2003–2007, kuni president Toomas Hendrik Ilvese juhtimisel sihtasutus reorganiseeriti Eesti Koostöö Koguks.
William West
William West on mitme tuntud isiku nimi:
William Morris
William Morris (24. märts 1834 Walthamstow, Essex – 3. oktoober 1896 Hammersmith, Middlesex) oli inglise kunstnik, kirjanik ja muinsuskaitsetegelane. Morris lõi gootika sugemeid kasutava dekoratiivse rakenduskunsti stiili. Lisaks asutas ta ettevõtte, millest kujunes kunstkäsitööd taaselustav liikumine Arts and Crafts Movement, ning kirjutas arhaiseerivas laadis luulet ja proosat.
Elulugu
William Morris sündis 24. märtsil 1834 Walthamstow's Emma ja William Morrise perre. Pereisa oli edukas maakler, mistõttu võis perekond lubada endale kodanliku eluviisi mugavusi ning kolis 1840. aastal Woodford Halli mõisa Essexis.
Morris oli agar lugeja. Ta väitis koguni, et oli Sir Walter Scotti teoste lugemist alustanud nelja- ja lõpetanud seitsmeaastaselt. Samuti meeldis talle uidata Woodford Halli ümbruses paiknevates kirikutes, mis esindasid varajast puristlikku inglise arhitektuuri, mida ta terve oma elu vältel imetles.
1847. aastal suri pereisa Morris ja pere kolis tagasi Walthamstow'sse. Aasta hiljem alustas noor William õpinguid Marlborough' erakolledžis, olles seni üheksandast eluaastast alates õppinud Ms. Arundale'i Noorte Härrasmeeste Akadeemias. Morris oli väga rahulolematu Marlborough' kasvatus- ja õpetamismeetoditega, eelistades veeta aega looduses ning raamatuid lugedes. Ühtlasi asus ta tegelema käsitööga. Morris kudus võrke ja valmistas püüniseid. 1851. aastal külastas pere maailmanäitust Londonis, kuid Morris, põlates tööstusajastu disaini, keeldus näitusele sisenemast.
1853. aastal hakkas Morris Oxfordis Exeteri kolledžis teoloogiat õppima. Seal tekkis tal lähedane sõprus Edward Burne-Jonesiga, kes tutvustas teda Vennaskonna-nimelisele kirjandushuviliste seltsile. Morris asus tõsisemalt luulet kirjutama ning Thomas Carlyle'i, Charles Kingsley ja John Ruskini kirjutisi lugedes tekkis tal huvi tööstusajastu sotsiaalküsimuste vastu. 1855. aastal käisid Morris ja Burne-Jones Põhja-Prantsusmaal ringreisil, kus nad tutvusid sealse arhitektuuriga ning mõistsid, et huvituvad rohkem kunstist kui teoloogiast.
Morris viis bakalaureuseõpingud teoloogias lõpuni, kuid asus 1856. aastal tööle George Edmund Streeti, toonase juhtiva uusgooti arhitekti juurde. Morrise praktika arhitektina jäi põgusaks, sel perioodil keskendus ta rohkem The Oxford and Cambridge Magazine'i väljaandmisele, kus ilmus ka tema enda loomingut. Sellegipoolest sai ta Streeti juures töötades väärtuslikud teadmised materjalidest ja tehnikatest. Ta proovis kätt kiviraiumises, savitöös, nikerdamises ja tikkimises.
1856. aasta hilissuvel kolis Street oma töövahenditega Londonisse, kuhu suundus ka Morris. Londonis sai ta taas kokku Burne-Jonesiga, kellega ühiselt üüriti korter, mille tarvis lasi Morris spetsiaalselt mööbli valmistada. See oli esimene paljudest interjööridest, mille ta vastavalt oma kindlale dekoratiivsele stiilile disainis. Mehe tähelepanu majapidamise väljanägemisele, värvidele ja tekstiilile võis 19. sajandi inglise ühiskonnas käsitleda sekkumisena nendesse valdkondadesse, mis kuuluvad traditsiooniliselt naiste sfääri.
Morris tutvus Londonis Dante Gabriel Rossettiga ning hakkas lävima prerafaeliitide seltskonnaga. Rossetti veenis teda maalikunstiga tegelema ning 1856. aasta lõpus ütles Morris üles oma töökoha Streeti juures. 1857. aasta vältel kirjutas ta suure osa 30 luuletusest, mis anti aasta hiljem välja kriitikute poolt mahalaidetud kogumikuna "Guinevere'i apoloogia" ("The Defence of Guenevere"). Morris oli üks kunstnikest, kes 1857. aasta suvel Rosetti juhendamisel Oxford Unioni raamatusaali lage ja aknaid ümbritsevaid paneele dekoreeris. Morrise panuseks oli lagi ning temperatehnikas ühele kümnest paneelist maalitud Tristan, Isolde ja Palamedes.
1857. aasta talvel tutvus Morris Oxfordi tallimeistri tütre Jane Burdeniga. Jane oli kord teatris silma jäänud Burne-Jonesile ja Rossettile. Rossetti palus teda endale modelliks ning Jane'ist sai järgnevateks aastateks mitme prerafaeliidi modell. 1858. aastast pärineb Morrise ainus lõpetatud tahvelmaal, mis kujutab Jane'i Isoldena. Jane Burden ja William Morris laulatati 26. aprillil 1859. aastal Oxfordi Püha Miikaeli kirikus. vasakul|pisi|306x306px|"La Belle Iseult", 1858, õli lõuendil, 71,8 × 50,2 cm, Tate, London Abielupaari koduks sai Punase Maja nime kandev hoone Bexleyheathis, mille Morris projekteeris koos Philip Webbiga, kellega ta Streeti juures töötades tutvus. Maja projekteerimisel võeti eeskujuks 13. sajandi arhitektuur. Järsu katusega hoone on laotud punastest tellistest, millest maja endale ka nime sai, ning hoovis paikneb samuti punastest tellistest laotud kaev. Maja sisustama asudes ei olnud Morris rahul kommertsiaalse mööbli ja sisustuselementidega, mistõttu otsustas ta sarnaselt Burne-Jonesiga Londonis elades kogu interjööri ise disainida. Selle ettevõtmise juures abistasid teda kunstnikest sõbrad, elustades seeläbi Morrise unistust keskaegsest tööliskogukonnast. alt=William Morrise ja Philip Webbi kavandatud Punane Maja|pisi|334x334px|William Morrise ja Philip Webbi projekteeritud Punane Maja Koos asutati 1861. aastal sisustusfirma, mis tegeles vaid käsitööna valminud sisustuselementide müügiga. Ettevõtte osanikud olid lisaks Morrisele Peter Paul Marshall, Charles Faulkner, Dante Gabriel Rosetti, Edward Burne-Jones, Philip Webb ja Ford Madox Brown. Esialgseks nimeks sai Morris, Marshall, Faulkner & Co., kuid omavahel kutsuti ühisäri lihtsalt firmaks. Esialgsetest plaanidest hoolimata ei osutunud Punane Maja praktilistel põhjustel sobivaks töökojaks, mistõttu rajati see Londonisse. Esimestel aastatel ei saatnud ettevõtet finantsedu, kuid see-eest saadi palju tellimusi vast valminud kirikutelt ning populaarseks osutusid ettevõtte toodetud vitraažid. 1862. aasta maailmanäitusel Kensingtonis oli ettevõte edukas: nende vitraažid pälvisid kaks kuldmedalit ning žürii mainis nad eraldi ära. Ettevõtte kataloogis reklaamiti laia valikut sisustuselemente, millest osa valmis ettevõtte enda töökojas ja osa alltöövõtjate vahendusel. Esimesed Morrise disainitud tapeedid valmisid 1862. aastal.
1961. ja 1962. aastal sündisid Morrise tütred Jenny ja May. Ehkki need Punases Majas veedetud aastad olid Morrise elus kõige õnnelikumad, vaevasid teda raha- ja terviseprobleemid. 1865. aastal oli ta sunnitud Punase Maja maha müüma. Sisustusfirma töökoda kolis Holbornist Bloomsburysse ning pere asus elama töökoja peal paiknevatesse ruumidesse.
1860. aastate keskpaigas asus Morris taas kirjutama. Vahepealne paariaastane paus oli tingitud eelmise luulekogu negatiivsest vastukajast ja töökohustuste kuhjumisest. Inspireerituna klassikalisest, keskaegsest ja põhjala kirjandusest, kirjutas Morris tööstusvastase sõnumiga eepose "Maapealne paradiis" ("The Earthly Paradise"). Struktuurilt Chauceri "Canterbury lugudega" ("The Canterbury Tales") sarnaneva teose esimene osa anti välja 1868. aastal ja ülejäänud kaks osa 1870. aastal. Erinevalt varasemast luulekogust sai Morrise eepos suure kiituse osaliseks.
1877. aastal pakuti talle professoritooli Oxfordis ning 1892. aastal õukonnapoeedi ametikohta, kuid Morris keeldus mõlemast pakkumisest. Huvitatuna islandi saagadest, reisis Morris koos õpetlase Eiríkr Magnússoniga 1871. ja 1873. aastal Islandile. Morris õppis vanaskandinaavia keelt ning koostöös Magnússoniga valmis 1875. aastal saagade tõlge teosena "Kolm põhjamaist armastuslugu" ("Three Northern Love Stories"). Aasta hiljem ilmus Morrisel veel enda versioon põhjala mütoloogilistest tekstidest pealkirjaga "Völsung Sigurd ja Nibelungide hukk" ("Sigurd the Volsung and the Fall of the Niblungs").
1871. aastal enne Islandile suundumist juhtus Morris nägema Kelmscotti häärberit Lõuna-Oxfordshire'is, mille 16. sajandi puristlik arhitektuur esindas tema ideaale. Morris ostis häärberi koos Dante Gabriel Rossettiga, kes 1874. aastal välja kolis. Ta ammutas häärberit ümbritsevast loodusest arvukalt inspiratsiooni tapeetide ja tekstiilide tarvis.
Murest lõhenenud klassiühiskonna ja kunsti positsiooni üle asus Morris 1877. aastal avalikke loenguid pidama. Ühtlasi asutas ta muinsuskaitseühingu, et seista vastu arhitektuuriobjektide autentsust kahjustavatele restauratsioonitöödele, mis tollal levinud olid. pisi|321x321px|Kelmscott Pressis 1896. aastal trükitud Geoffrey Chauceri "Canterbury lood" 1883. aastal astus Morris sotsialistlikku parteisse Demokraatlik Föderatsioon, mis aga katkestas suhted paljude tuttavatega, kes sarnaselt Morrisega kuulusid kõrgklassi. Morris luges läbi Karl Marxi "Kapitali", kirjutas partei väljaannetele ning reklaamis parteid ka tänavatel kõnesid pidades. Ent juba 1884. aastal tekkis parteisisene lõhenemine ja antiparlamentaarset vaadet esindav Morris lõi oma partei – Sotsialistliku Liiga. Tema kodus einestasid sageli aktiivsed kaasamõtlejad, nagu George Bernard Shaw, ning ta võttis osa protestidest, ainuüksi 1887. aastal 105-st. Poliitilise töö kõrvalt ei jäänud tal palju aega firma jaoks. Ettevõttes olid tegevad tema naine Jane ja tütar May, kellest sai 1884. aastal kudumisosakonna juhataja. Pigem leidis Morris aega kirjatöö jaoks, andes välja populistlikke ja poliitilisi luuletusi, proosapalasid ja novelle, tõlkides samas ka inglise keelde Homerose "Odüsseia", Vergiliuse "Aeneise" ning germaani sangarieepose "Beowulf". Kümnendi lõpus tõrjuti Morris Sotsialistlikust Liigast kõrvale. vasakul|pisi|224x224px|William ja Jane Morrise haud Morris keskendus taas kunstile ning firmale, ent ei taandunud poliitikast täielikult, jätkates kirjutamist.1888. aastal esitleti tema loomingut esimesel Kunsti ja Käsitöö Näituste Ühingu väljapanekul Londonis ning kolm aastat hiljem sai temast ühingu president. 1890. aastatel oli tema firma edukuse tipus. Morrisest kujunes keskne tegelane kunsti- ja käsitööliikumistes. 1891. aastal avas ta Hammersmithis trükikoja Kelmscott Press. Kõik raamatud, mis ettevõte tootis, kokku 66 väljaannet, trükiti ja köideti keskaegses tehnikas. Morris töötas välja kolm kirjatüüpi, kujundas miniatuure ja teostas illuminatsioone. Kelmscott Pressi kõige uhkem trükis oli mõni kuu enne Morrise surma koostöös Burne-Jonesiga valminud Geoffrey Chauceri "Canterbury lood".
William Morris suri 3. oktoobril 1896. Tema hauakivi kujundas Philip Webb, kes oli aastaid tagasi koos Morrisega projekteerinud Punase Maja.
Pärand
Morrise pärand, nagu ka tema tegevusampluaa, on mitmekülgne. Tema poliitilised püüdlused olid eeskujuks järgnevatele põlvedele ning Morrise novellist "Uudiseid eikusagilt" ("News from Nowhere") kujunes osa sotsialistliku kirjanduse kaanonist.