cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Tergat
Krossijooksu maailmameistrivõistlused
1995 maailmameister 1996 maailmameister 1997 maailmameister 1998 maailmameister 1999 maailmameister
Muud võistlused
2001 Londoni maraton 2. koht 2:08.15 (debüüt) 2001 Chicago maraton 2. koht 2:08.56 2002 Londoni maraton 2. koht 2:05.48 2003 Berliini maraton '''1. koht 2:04.55'''
Isiklikku
Paul Tergat oli tippsportlasena 182 cm pikk ja kaalus 68 kg.
Norrby alumine tuletorn
pisi|püsti|Norrby alumine tuletorn. Foto: 1. oktoober 2011
Norrby sihi alumine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Vormsi vallas Norrby külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Norton I
Joshua Abraham Norton (Norton I, umbes 1818 London – 8. jaanuar 1880 San Francisco) oli endine USA ärimees, kes pärast oma varanduse kaotamist kaotas ka vaimse tervise ning sai seejärel tuntuks kui Ameerika Ühendriikide keiser Norton I. Tema matustel San Franciscos oli teda ära saatmas 30 000 inimest. Ta on andnud ainest mitmele kirjanikule, kelle seas on Mark Twain, Robert Louis Stevenson, Christopher Moore, Maurice De Bevere, Selma Lagerlöf ja Neil Gaiman
Norrby alumine tuletorn
Tuletorn moodustab sihi Norrby ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 952 meetrit ja sihi asimuut on 192,4°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
.mt
.mt on Malta Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.
Traditsiooniliselt saab registreerida saite järgmiste aladomeenide alla:
Alates 1. detsembrist 2017 on võimalik registreerida ka otse tippdomeeni alla.
Alatõri rajoon
Alatõri rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia edelaosas.
Rajoonis on 1 linn ja 16 külaasundust, kus on kokku 46 asulat. Rajooni keskus on Alatõri linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 200. 2010. aasta seisuga olid elanikest 70% venelased, 11% tšuvašid ja 11% mordvalased.
Norrby ülemine tuletorn
pisi|püsti|Norrby ülemine tuletorn
Agustín de Iturbide y Green
Ta oli esimese Mehhiko keisri Agustín I pojapoeg ja adopteeriti 13. septembril 1865 teise keisri Maximiliano poolt, kes andis talle Iturbide printsi tiitli.
Norrby ülemine tuletorn
Norrby sihi ülemine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Vormsi vallas Norrby külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Alt valge ja ülevalt punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 32 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 35 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Norrby alumise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 952 meetrit ja sihi asimuut on 192,4°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
Mägi-harakalatv
Mägi-harakalatv kasvab enamikus Euraasiast. Ta eelistab toitainete- ja lubjarikast kivist ja liivast pinnast. Ta kasvab veekogude kallastel, jäätmaadel ja steppides.
Mägi-harakalatv on kahe- või mitmeaastane taim, mis kasvab 15–125 cm kõrguseks. Teravate kantidega varrel on pikad süstjad saagja servaga lehed, mille alapool on hambuline. Lehtede pikkus on 5–6 korda suurem laiusest. Peavars on püstine ja sellest hargneb mitu kõrvalharu. Peavarre ja haru vaheline nurk on umbes 30°.
Õis on mõlemasooline. Tupplehti on 4; need on 5–8 mm pikad ja 1–1,5 mm laiad. 4 suurt kuldkollast kroonlehte on tavaliselt 7–9 (harva 6–10) mm pikad ja 2–3 mm laiad. Tolmukaid on 6 ja nad on kõik viljakad, 4–6 mm pikad ja 1,5–2 mm pikkuse tolmukapeaga. Taim õitseb juunist augustini.
Vili on kaun, millel on 4 tiiba. Kaun on tavaliselt 15–25 (harva 10–55) mm pikk ja 1–1,3 mm lai. Seemned on 1–1,5 mm pikad ja 0,4–0,6 mm laiad.
Mägi-harakalatv on vormirikas. Mitut alamliiki kirjeldati minevikus eraldi liigina.
.cl
.cl on Tšiili Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1987. aastast.
2021. aasta seisuga oli domeenile registreeritud üle 730 000 saidi.
Eesti saared
pisi|[[Suur-Pakri, Eesti saartest suuruselt kaheksas saar]]
Eesti saared on Eesti alal asuvad saared. Eestis on 2015. aasta seisuga loendatud kokku 2222 meresaart, millest 318 on suuremad kui 1 hektar.
97% Eesti saarte elanikest elavad Saaremaal, Hiiumaal ja Muhu saarel. 2011. aasta rahva ja eluruumide loenduse andmeil on saartel 40 715 püsielanikku, mis on 3% Eesti püsielanikest. Veel 2000. aasta loenduse ajal elas saartel 47 404 inimest. Kuigi saareelanike arv on jätkuvalt vähenenud, on püsivalt asustatud saarte arv kasvanud. 2019. aastal oli püsiasustusega saari kokku 19: Saaremaa, Hiiumaa, Muhu, Abruka, Aegna, Heinlaid, Kesselaid, Kihnu, Kräsuli, Kõinastu, Manija, Naissaar, Osmussaar, Piirissaar, Prangli, Ruhnu, Vilsandi, Vormsi ja Väike-Pakri.
Väikseid saari nimetatakse laidudeks, rahudeks, karedeks, nasvadeks, mäkkideks, kivideks, kuivadeks jne.
Eesti saared on mandrilised saared, mis asuvad mandrilisel maakoorel, näiteks
Suuremad saared
2015. aastal koostatud EELIS-e meresaarte nimestik annab saarte kohta kaks pindala: põhikaardi ja Eesti topograafia andmekogu kombineeritud andmeid. Nimestiku koostamisel kasutati põhikaarti mõõtkavaga 1:10 000. Kombineeritud andmed saadi aeropildistamise ja laserskaneerimisega keskmise veeseisu ajal. Saarteks on arvestatud vähemalt 10 m² suurused maismaa-alasid, mis on merega ümbritsetud. 2015 arvestuses on maakerke tulemusena teiste saartega liitunud ega kuulu EELIS-e meresaarte nimistusse Kassari, Võilaid ja Suur-Tulpe.
.gy
.gy on Guyana Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Domeeni haldab Guyana Ülikooli infotehnoloogia keskus.
Informatsiooni Keskus
Informatsiooni Keskus oli Vabariigi Valitsuse juures asuv Eesti riigiasutus, mille ülesandeks oli riikliku ja rahvusliku meelsuse süvendamine ja levitamine; seltskondliku tegevuse arendamine; informatsiooni teostamine; ajakirjandust, raadiosaadet, filmi ja teisi sellelaadilisi alasid puudutavate küsimuste korraldamine.
Informatsiooni Keskus asutati 6. mail 1940 senise Riikliku Propaganda Talituse asemele.
Keskuse juhatajaks oli üks Vabariigi Valitsuse liige: Jüri Uluotsa valitsuses (alates 6. maist 1940) oli selleks Ants Oidermaa ja Otto Tiefi valitsuses Juhan Kaarlimäe.
Johannes Varese valitsuses oli Informatsiooni Keskuse juhataja ülesannetes Hans Kruus.
Informatsiooni Keskuse koosseisu kuulusid:
Vabariigi Presidendi poolt dekreediga 20. augustil 1940, Informatsiooni Keskus likvideeriti, varad ning varalised õigused ja kohustused läksid üle NSVL telegraafi agentuuri "Tass’i“ osakonnana tegutsevale Eesti Telegraafi Agentuurile "Eta".
266
266. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 261 262 263 264 265 - 266 - 267 268 269 270 271
Haabersti linnaosa
pisi|Ärihoone Haaberstis Haabersti linnaosa on Tallinna halduslik linnaosa, mis piirneb Põhja-Tallinna, Kristiine, Mustamäe ja Nõmme linnaosaga ning Harku ja Saue vallaga.
Linnaosas asuvad järgmised asumid: Astangu, Haabersti, Kakumäe, Mustjõe, Mäeküla, Pikaliiva, Rocca al Mare, Tiskre, Veskimetsa, Vismeistri, Väike-Õismäe ja Õismäe.
Haabersti linnaosas asuvad Eesti Vabaõhumuuseum, Tallinna Loomaaed, Saku Suurhall, Rocca al Mare kaubanduskeskus, Premia Jäähall ja Rocca al Mare Keskus.
Haaberstis asuvad Harku järv ja Tiskre oja.
Leponti Alpid
Leponti Alpid (itaalia Alpi Lepontine, saksa Tessiner Alpen) on mäestik Euroopas, osa Alpidest. Kulgeb edela-kirde suunas. Kõrgus kuni 3553 meetrit.
Haabersti linnaosa
pisi|Korterelamu [[Väike-Õismäel]]
Rahvastik
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Haabersti linnaosas 41 694 elanikku, neist eestlasi 21 915 (52,56%).
1. jaanuaril 2016 oli Haabersti linnaosas registreeritud 44 178 alalist elanikku. Neist oli eestlasi 49,0%, venelasi 41,7%, ukrainlasi 3,9%, valgevenelasi 2,0%, soomlasi 0,6%, juute 0,4%, tatarlasi 0,3% ja muudest rahvustest inimesi 2,0%.
Ajalugu
Haabersti nime märgiti esimest korda 1557. aastal seoses Tonnies Haberes´iga, kes elas Lahepea külas. Lahepea küla asus Kopli lahe lõunakaldal Mustjõe ja praeguse Haabersti asumi kandis. Haabersti nimi on valitud linnaosale sellepärast, et keskajast alates on see ala kuulunud Haabersti linnamõisale. Ajalooline Haabersti kuulus linnasarasesse juba 1265. Linnamõis (saksa keeles Habers Hof ´kaeramõis´) asutati sinna tõenäoliselt 16. sajandi lõpul. 1725 kuulusid Haabersti linnamõisale Vismeistri (Fischmeister), Kadaka (Kaddak), Kakumäe (Kacomeggi), Õismäe (Eysmeggi) ja Mustjõe (Schwarzbach) suvemõis. 1856.a. talurahvaseaduse järgi arvati kogu praeguse Haabersti linnaosa ala Harjumaa koosseisu, v.a. Vikimõis (Ficks Höfchen), Liberty, Rocca al Mare, Õismäe, Cordon Haus 'i (Kakumäe tipus), Höfchen des Herrn von Lampe ja Lucca suvemõis. 1875 hakati Haabersti maid müüma taludeks.
Sümboolika
Haabersti linnaosa vapil on rohelisel kilbil hõbedane ring ja hõbedane laineline päis (näha on kolm rohelist laineharja). Roheline põhivärvus viitab Haabersti linnaosa rohkele rohelusele ja tema põllumajanduslikule taustale. Hõbedane on valguse ja vaimsuse tähis. Ring on tasakaalu, harmoonia ja kaitse sümbol ning märgib ühtlasi Haabersti linnaosa peamist, Väike-Õismäe asustuskeskust. Laineline kilbijaotus osutab Tiskre ojale, Harku järvele ja merele. Kolm rohelist laineharja tähistavad linnaosa kolme kaunist paika (Kakumäe, Õismäe, Veskimetsa). Haabersti linnaosa lipu rohelisel kangal on valge ring ja valge laineline vardapoolne külg. Vapi ja lipu kavandas 1997 Priit Herodes.
Kihnu tuletorn
thumb|püsti|Kihnu tuletorn (2008)
Kihnu tuletorn on tuletorn Pärnu maakonnas Kihnu vallas Kihnu saare lõunatipul.
Laternaruumi ja rõduga valge malmtorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 29 meetrit.
Tuletorn ehitati 1865. aastal.
Turul
300px|pisi|Turul [[Budapestis Buda kindlusel]] Turul on madjarite päritolumüüdi olulisim lind. Ta oli jumalik sõnumitooja, kes istus koos linnu kuju saanud sündimata laste vaimudega elupuu otsas. Turulist sai võimsuse, tugevuse ja ülluse sümbol ning seda kujundit kasutatakse siiani paljudel vappidel (nt Ungari maaväe, Ungari Terrorismivastase Keskuse ja Riikliku Julgeolekuameti vapil).
9. sajandi ja 10. sajandi alguse kõige levinumad motiivid greif, hunt ja emahirv esinevad hilisemas Ungari ikonograafias ja heraldilises sümbolismis harva, kuid kull või turul, kes šamanistliku pärimuse järgi puhkas maad all- ja ülailmaga ühendava puu otsas, säilis valitsevale dünastiale kuuluva kujundina kauem.
Turul põhineb ilmselt suurel pistrikul ja sõna pärineb kõige tõenäolisemalt turgi sõnast: togrıl või togrıl tähistab keskmist kuni suurt röövlindu (kas mõnda lindu haugaslaste perekonnast, kanakulli või puna-harksaba). Ungari keeles tähistab pistrikku sõna sólyom ja keeles on kolm muistset pistrike liike kirjeldavat sõna: kerecsen (stepipistrik), zongor (türgi keele sõnast sungur ehk jahipistrik; on säilinud mehenimes Zsombor) ja turul.
Emese unenägu
Legendides mainitakse turulit vähemalt kaks korda ungarlaste saatuse kujundamisega seoses: esimesel juhul nägi vürst Álmosi ema ja Ügyek'i naine Emese unenägu, kuhu ilmus ka turul, kes ta sümboolselt viljastas ja tema üsast hakkas voolama kristallselge veega oja. Läände suundudes kasvas see suureks jõeks ja see tähistas seda, et tema lapsest pidi saama suure valitsejate suguvõsa isa. Teisel juhul nägi madjari hõimude juht und, kus kotkad ründasid nende hobuseid ja turul tuli ning päästis nad. See sümboliseeris seda, et hõimud pidid ümber asuma; kui nad olid seda teinud, näitas turul neile teed ja juhtis nad lõpuks maale, millest sai Ungari.
See legend on seotud ka hunnide ja madjarite sugulusega ning just sellel põhineb teooria, et madjarid vallutasid Ungari alad tagasi kui nende õiguspärase pärandi hunnide Attilalt.
Kujutamine
250px|pisi|Turul koos [[Ungari Püha krooniga (Tatabánya, Ungari)]] Turul esindab jumala võimu ja tahet. Turulit nähakse kui Attila esivanemat ja tegemist oli ka hunnide sümboliga. Sageli kujutatakse teda leegitsevat "jumala mõõka" (ehk Attila mõõka) ja krooni kandvana. See kroon ei ole otseselt seotud Ungari Püha krooniga, vaid pigem Attila krooniga: ühe traditsiooni järgi peetakse just Attilat esimeseks Ungari kuningaks (nagu on kirjas kroonikas Chronicon Pictum ja teistes koodeksites).
Dolichos
Dolichos ehk dolikhos [d'olikhos] ('pikk') oli jooksudistants antiikolümpiamängudel.
Turul
Turuli kujud
Enne Trianoni rahulepinguga aset leidnud piiride muutmist oli Ungari kuningriigis kolm suurt turuli kuju, millest igaühe tiibade siruulatus oli 15 meetrit. Kui viimane neist asub jätkuvalt Ungaris Tatabánya lähedal, siis teised on hävitatud. Tatabánya kuju näol on tegemist nii maailma suurima linnukujuga kui ka Kesk-Euroopa suurima pronksist kujuga.
Dolichos
Selle pikkus oli 6 või 12 diaulos 't (12 või 24 staadioni).
Distants võeti kasutusele 720 eKr.
Turul
Turuli kujud
Koos selle kujuga on Ungaris kokku 195 turuli kuju. Neile lisandub 48 kuju Rumeenias (neist 32 Transilvaanias ja 16 Partiumis), 8 kuju Slovakkias, 7 Serbias, 5 Ukrainas ja 1 Austrias. 2012. aasta 29. septembril püstitati veel üks kuju Ungarisse Ópusztaszeri rahvusparki.
Olümpiamündid
Esimesed olümpiamündid lasti käibele Helsingis 1952. aasta olümpiamängude puhul. Praeguseks on olümpiamünte välja andnud mitmed maailma riigid, sealhulgas ka Eesti.
Gödeli ontoloogiline jumalatõestus
Gödeli ontoloogiline jumalatõestus on argumendid Jumala olemasolu kasuks, mis leiduvad kuulsa loogiku Kurt Gödeli märkmikes ja mis avaldati alles pärast tema surma (1987). Need argumendid on ontoloogilise jumalatõestuse tüüpi.
Neid argumente on arutanud ja püüdnud laitmatult formuleerida mitmed loogikud.
265
265. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 260 261 262 263 264 - 265 - 266 267 268 269 270
Torre Mapfre
Torre Mapfre on pilvelõhkuja Hispaanias Barcelonas Sant Martí linnaosas. See asub mereranna lähedal.
Torre Mapfre on Barcelona kõrgeim hoone koos kõrval asuva Hotel Artsiga. Mõlemad on 154 meetrit kõrged.
Hoone valmis 1992. aastal.
Aadress on Carrer de la Marina, 18.
Joachim Heinrich Dahl
Joachim Heinrich Dahl (23. november/4. detsember 1719 Riia – 6. november/17. november 1796 Kullamaa) oli Eesti vaimulik.
Alates aastast 1727 kasvas ta Tallinnas, õppis Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleerus 5. septembril 1738 Jena ülikooli, oli kohal veel aastal 1743. Ordineeriti õpetajaks 20. juulil/31. juulil 1748.
Oli aastatel 1748–1796 (kutsuti 11. aprillil/22. aprillil 1748) Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja. Oli veel aastatel 1775–1785 Maa-Lääne praostkonna praost ja seoses asehalduskorra moodustatud Paldiski kreisi ja praostkonna praost aastatel 1785–1789. Sai Senior ministeriiks 6. augustil/17. augustil 1787. Ta oli vaadetelt pietist, toetades vennastekoguduse tegevust (tema ajal kuulus vennastekogudusse ca 300 inimest.
Aastal 1779 väljaantud jutluseraamatus ilmus temalt üks jutlus.
Isiklikku
Tema väimees Gustav Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, tütrepoeg Peter Carlblom oli Risti koguduse õpetaja, tütrepoeg Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, tütrepoeg Paul Carlblom oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, tütrepoeg Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.
262
262. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 257 258 259 260 261 - 262 - 263 264 265 266 267
Kristiine linnaosa
Kristiine linnaosa on Tallinna halduslik linnaosa, mis moodustab 5,9% Tallinna pindalast. Kristiine linnaosa piirneb Põhja-Tallinna, Kesklinna, Nõmme, Mustamäe ja Haabersti linnaosaga.
Linnaosas on kolm asumit: Järve, Tondi ja Lilleküla. Viimases on Marja ja Liimi elurajoon ning Laki ettevõtluspiirkond.
Asend ja territoorium
pisi|Endla tänava viadukt 1965 Alates 1. oktoobrist 1993 on Tallinn jagatud kaheksaks linnaosaks. Kristiine piirneb Haabersti, Kesklinna, Mustamäe, Nõmme ja Põhja-Tallinna linnaosaga, kusjuures puudub ühendus merega. Kristiine linnaosa pindala on 7,87 km² ehk 4,9% Tallinna linna pindalast.
Kristiine linnaosa jaguneb kolmeks asumiks: Järve, Tondi ja Lilleküla. Lilleküla asum omakorda jaguneb tinglikult elamupiirkonnaks ja Marja-Liimi-Laki ettevõtluspiirkonnaks.
Asumid
pisi|270px
Rahvastik
pisi|270px|Korterelamud Endla tänaval pisi|270x270px|Vaade talvisele Kotka tänavale Seisuga 1. september 2006 oli linnaosas registreeritud 29 665 alalist elanikku. Kristiine elanikud moodustavad 7,4% Tallinna elanikkonnast.
1. novembril 2007 oli linnaosas registreeritud 29 500 alalist elanikku.
1. jaanuaril 2008 oli linnaosas registreeritud 29 478 alalist elanikku. Neist 67,8% olid eestlased ja 25,6% venelased.
1. jaanuaril 2011 oli linnaosas registreeritud 29 810 alalist elanikku. Neist 68,6% olid eestlased ja 24,9% venelased. 85,1% elanikest olid Eesti kodanikud, 7,7% kodakondsuseta isikud ja 5,2% Venemaa kodanikud.
1. jaanuaril 2012 oli linnaosas registreeritud 30 055 alalist elanikku. Neist 69,0% olid eestlased ja 24,7% venelased. 85,4% elanikest olid Eesti kodanikud, 7,3% kodakondsuseta isikud ja 5,2% Venemaa kodanikud.
1. jaanuaril 2013 oli linnaosas registreeritud 30 274 alalist elanikku. Neist 69,4% olid eestlased ja 24,4% venelased. 85,5% elanikest olid Eesti kodanikud, 7,0% kodakondsuseta isikud ja 5,0% Venemaa kodanikud.
1. jaanuaril 2014 oli linnaosas registreeritud 31 256 alalist elanikku. Neist 70,0% olid eestlased ja 24,0% venelased. 85,7% elanikest olid Eesti kodanikud, 6,8% kodakondsuseta isikud ja 4,8% Venemaa kodanikud.
1. jaanuaril 2015 oli linnaosas registreeritud 31 770 alalist elanikku. Neist 70,5% olid eestlased ja 23,5% venelased. 85,7% elanikest olid Eesti kodanikud, 6,3% kodakondsuseta isikud ja 4,7% Venemaa kodanikud.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kristiine linnaosas 29 228 elanikku, neist eestlasi 21 296 (72,86%) ja venelasi 6386 (21,85%). Eesti kodanikke oli 25 515 (87,3%), Venemaa kodanikke 1404 (4,8%), muu riigi kodanikke 408 (1,4%) ja määramata kodakondsusega 1899 inimest (6,5%). Mehi oli 13 121 (44,9%) ja naisi 16 107 (55,1%). Eesti keel oli emakeeleks 20 862 inimesel, vene keel 7740 inimesel ja muu keel 594 inimesel.
Haljastus
pisi|vasakul|[[Endla tänav]] Haljasmaid on linnaosas 69,9 ha, mis moodustab 8,97% linnaosa pindalast. Haljasalasid on 69,4 ha. Parke ja pargilaadseid alasid on 10,0 ha. Kristiines paiknevad järgmised pargid: vasakul|pisi|Sõstra-Välja sisehoov Haljastus Lilleküla suurelamute vahel on rahuldavas ja osades piirkondades heas seisundis. Istutamisel on kasutatud kodumaiseid puuliike (pärnad, vahtrad, kased, pihlakad, kuused, kastanid, remmelgad jm). Põõsad kasvavad enamasti hekkidena. Eraaedades leidub palju eksoote, eriti okaspuid (linnaosas asuvad mitmed Tallinna kaunimatest ja liigirohketest aedadest), kuid kokkuvõttes ei ole tegemist liigirikka linnaosaga. Kristiine linnaosas on 8 looduskaitseobjekti − 4 parki või aeda, 3 puud ja üks hiidrahn. Kaitse all oleva Löwenruh' pargi rekonstrueerimine on kavas lõpetada aastaks 2018, mille käigus rekonstrueeritakse Mustamäe tee äärne parkla, rajatakse lavatagune drenaaž, saare ja Kullo poolse pargi põhiosa vahele sild ning korrastatakse kaldaid ja saarel asuvat väikest ringtiiki.
Kristiine linnaosas on märkimisväärselt palju kauneid ja liigirohkeid koduaedasid. Rohelisust lisavad ka heas seisukorras endiste suvemõisate pargid (Löwenruh' park, Cederhelmi park ja Tondimõisa park), Räägu park, Sõjakooli park, Varese tn kaasik, Otto Krameri aed Keemia tänaval ja Charlottenthali park Mustamäe tee ääres. Lühiajaliseks puhkuseks mõeldud haljasalade, spordivahendite ja lastemänguväljakute olemasolu on peaaegu kõikides suuremates piirkondades.
Looduskeskkond
Looduskeskkonna ohtudeks on kruntide tükeldamisega kaasnev biomassi vähenemine, bioloogilise mitmekesisuse ja stabiilsuse vähenemine. Samuti on looduskeskkonna arengut takistavaks teguriks määramata omandisuhted, reformimata riigimaa ebapiisav hooldus. Haljasalad on väga koormatud, kuna avalikke haljastuid on suhteliselt vähe. Biomassist moodustavad kõige suurema osa puittaimed ja rohttaimed, mis kasvavad hoonetevahelistes hoovides (54,1%). Õuemaad ja aiad, mis moodustavad linnaosa territooriumist 28,6%, annavad 14% selle kategooria biomassist. Puistute ja parkide osatähtsus biomassi moodustajatena on väga väike (kokku 3,8%). Linnametsi ei ole. Looduslikku taimkatet ja mullastikku on säilinud Tallinnas ainult hoonestamata aladel, eelkõige linnaäärtes. Rannikumadaliku niiskeil peenliivamuldadel on mitmel pool rajatud aedu (Mähel, Muugal, Lillekülas). Looduskaitseobjektid on esitatud Tabel 2. Tabel 2. Kristiine linnaosa looduskaitseobjektide loetelu
Ajalugu
19. sajandil hakati Christinenthali asemel kõnelema Mayeri heinamaast, mille nimi tulenes 1883. aastal rajatud Mayeri keemiatehase nimest. Tööstuse tulekuga Tulika tänava piirkonda algas üürimajade ehitus. Kauneim, nn Tallinna majadest koosnev ansambel paikneb Kibuvitsa tänaval. Seevastu Tondile oli rajatud juba tsaariajal Tondi kasarmud ja Tondi sõjaväelinnak, kuhu 1920. aastatel kolisid Eesti kaitseväe õppeasutused. 1920. aastatel sai Mayeri heinamaa uue nime − Lilleküla. Algas endiste suvemõisate maa-alade jagamine elamukruntideks, mis hoonestati ühepereelamutega. Siin asuvad Eesti tuntud arhitektide Herbert Johansoni, Karl Tarvase ja Ferdinand Adoffi projekteeritud majad. Aastatel 1932–1933 ehitati Maasika ja Vaarika tänaval üks esimesi funktsionalistlikust vormikeelest inspireeritud tervikkvartaleid (E. Kuusik, A. Volberg, E. Lohu, E. Jacoby), mille ehitised on nüüdseks mälestisena kaitse alla võetud. Järve asumi tekkele aitas kaasa 1923. aastal rajatud raudteepeatus. Linnaosa omanäolisust kujundavad 1940.−1960. aastatel ehitatud terviklikud, ajastule iseloomulikud elamupiirkonnad.
Max Planck
Max Karl Ernst Ludwig Planck (23. aprill 1858 Kiel – 4. oktoober 1947 Göttingen, Saksamaa) oli saksa füüsik. Teda peetakse kvantteooria rajajaks ning seega 20. sajandi üheks tähtsaimaks füüsikuks.
Planck pärines intellektuaalide suguvõsast. Tema isapoolne vanavanaisa ja vanaisa olid Göttingeni teoloogiaprofessorid. Maxi isa oli õigusteadusprofessor Kielis ja Münchenis, Maxi onu oli kohtunik.
Lapsepõlves oli Planck väga andekas muusikas: ta võttis laulutunde, mängis klaverit, orelit, tšellot ning komponeeris laule ja oopereid. Vaatamata sellele otsustas ta süüvida füüsikasse.
Aastal 1900 uurides nn. musta keha kiirgust lõi ta hüpoteesi, et elektromagnetlained kiirguvad ja neelduvad energiakvantide kaupa (Plancki konstant). See oletus pani aluse kvantteooria arengule.
Eugenius II
Eugenius II oli paavst 824–827. Ta oli 99. paavst.
Max Planck
Energia jäävuse seadus ja vähima mõju printsiip
Termodünaamika, mida 19. sajandi lõpupoole nimetati ka mehaaniliseks soojusteooriaks, oli tekkinud sajandi alguses katsest mõista, kuidas aurumasinad töötavad, ja nende tõhusust parandada. 1840ndatel avastasid ja formuleerisid paljud teadlased üksteisest sõltumatult energia jäävuse seaduse, mida praegu tuntakse ka termodünaamika esimese seadusena.
Eugenius II
Eugenius oli pärit Roomast. "Liber Pontificalise" varasemates väljaannetes on teda nimetatud Boemundi (Boemondo) pojaks. Ta võis Salvador Miranda andmetel olla seotud ka Savelli suguvõsaga.
Max Planck
Energia jäävuse seadus ja vähima mõju printsiip
Raamatus "Energia jäävuse printsiip" (1887), mis etendas suurt osa selle seaduse mõistmise arengus, analüüsis Planck üksikasjalikult selle seaduse tekkimise ajalugu, analüüsis mineviku teadlaste panust (Simon Stevinist Hermann von Helmholtzini) energia jäävuse kontseptsiooni mõistmisse teaduses. Edasi vaatles Planck erinevaid energia liike ja näitas, et energia jäävuse seaduse seadusest liikumisvõrrandite (näiteks Newtoni võrrandite) saamiseks, on tarvis kasutada nn superpositsiooniprintsiipi, mille kohaselt süsteemi koguenergia võib lahutada sõltumatute komponentide summaks (näiteks liikumise energiateks piki vastavaid koordinaattelgi). Superpositsiooniprintsiip ei ole Plancki järgi täiesti range ja seda on tarvis igas üksikus olukorras eksperimentaalselt kontrollida. Sellele printsiibile toetudes näitas Planck ka, et energia jäävuse seadusest järeldub Newtoni mõju ja vastasmõju seadus. Planck rõhutab, et ilma superpositsiooniprintsiibita kõik nähtused seguneksid üksteisega ning oleks täiesti võimatu teha kindlaks nende sõltuvust üksteisest ja tunnetada põhjuslikku seost. Vaadeldes energia jäävuse seadust empiirilise seadusena, püüdis Planck eraldada selle füüsikalist sisu tollal levinud filosoofilistest ja populaarteaduslikest spekulatsioonidest ning ühtlasi tõmmata piir, mis eraldab teoreetilist füüsikat metafüüsikast ja matemaatikast. Selles väljendus ka Plancki eluaegne püüd tuua välja universaalsed teaduslikud printsiibid ilma antropomorfismita ja ajaloolise relativismita
Eugenius II
Eugenius ordineeriti paavst Leo III poolt 816. aasta paiku preestriks. Ta oli Santa Sabina ülempreester (kardinalpreester).
Max Planck
Energia jäävuse seadus ja vähima mõju printsiip
Koos energia jäävuse seadusega pööras Planck tähelepanu ka vähima mõju printsiibile, mida ta nimetas kõrgeimaks füüsikaseaduseks. Ta märkis, et jäävusseadused järelduvad ühtsel moel vähima mõju printsiibist: impulsi jäävuse seadus vastab ruumikoordinaatidele, energia jäävuse seadus ajamõõtmele Kui esimesed avastused kvantfüüsika vallas tekitasid küsimuse klassikalise mehaanika ja elektrodünaamika rakendatavusest, pidi vähima mõju printsiip Plancki arvates säilitama üldkehtivuse erinevalt niisugustest sellest tuletatud mõistetest nagu Hamiltoni võrrandid.
Eugenius II
Paavstiks saamine
Eugenius II valiti paavstiks 6. juunil 824. Kirikuajaloolane J. N. D. Kelly annab tema võimalikuks valimispäevaks aga 5. juuni, Salvador Miranda andmetel võidi ta valida millalgi veebruari ja mai vahelisel ajal, kuid pühitseti ametisse enne 6. juunit.
Max Planck
Entroopia
Aastal 1850 formuleeris Rudolf Clausius termodünaamika teise seaduse, mis ütleb, et spontaanne energia ülekanne on võimalik ainult soojemalt kehalt külmemale, mitte ümberpöördult. Inglismaal jõudis samal ajal William Thompson sama tulemuseni. Clausius üldistas oma formuleeringut aina enam ja jõudis 1865 uue formuleeringuni. Selleks tõi ta sisse entroopia S mõiste. Ta defineeris selle soojuse pööratava juurdetoomise mõõduna absoluutse temperatuuri suhtes:
Eugenius II
Paavstiks saamine
Paavst Paschalis I surma järel puhkesid Roomas rahutused, mille järel soovis aadel seada paavstiks oma ja vaimulikkond oma kandidaadi. Frangi keisri nõuniku munk Wala eestvedamisel määras aadel paavstiks Eugeniuse, kuigi 769. aasta sinodi otsusega pidid paavsti valima vaid kardinalpreestrid ja diakonid, kelle kandidaat oli kardinalpreester Sisinnus (Zizinnus, Zinzinnus.)
Max Planck
Entroopia
Teise seaduse uus (tänini kehtiv) formuleering oli: "Entroopat saab tekitada, aga mitte kunagi hävitada." Clausius, kelle töid Planck üliõpilasena Berliinis luges, rakendas seda uut loodusseadust edukalt mehaanilistele, termoelektrilistele ja keemilistele protsessidele ning agregaatoleku muutustele.
Oma doktoritöös võttis Planck 1879 Clausiuse kirjutised kokku ning viitas vastuoludele ja ebatäpsustele nende formuleeringus ning kõrvaldas need. Peale selle üldistas ta teise seaduse kehtivust kõigile protsessidele looduses, Clausius oli seda rakendanud ainult pöörduvatele termilistele protsessidele. Edasi tegeles Planck intensiivselt entroopia mõistega ja tegi kindlaks, et entroopia ei ole mitte ainult füüsikalise süsteemi omadus, vaid ka protsessi pöördumatuse mõõt: kui protsessiga tekitatakse entroopiat, siis on protsess pöördumatu, sest teise seaduse järgi ei saa seda hävitada. Pöörduvate protsesside puhul jääb entroopia sellepärast konstantseks. Seda esitas ta põhjalikult 1887 artikliseerias "Über das Princip der Vermehrung der Entropie". Plancki tööd äratasid sel ajal vähe tähelepanu, paljude füüsikute jaoks oli entroopia "matemaatiline kummitus".
Eugenius II
Suhted Frangi riigiga
Augustis 824 saabus Rooma Frangi kaaskeiser Lothar, kelle ülesandeks oli linnas taastada kord. Lothar lubas tagasi pöörduda Paschalis I ajal Roomast pagendatud isikutel.
Max Planck
Entroopia
Plancki entroopiakontseptsiooni kuulus ka arusaamine, et entroopia maksimum vastab tasakaaluolekule. Sellest järeldub, et entroopia teadmisest saab tuletada kõik termodünaamiliste tasakaaluolekute seadused. Planck keskendus tasakaalulistele protsessidele ning uuris lähtuvalt oma habilitatsioonist näiteks agregaatolekute kooseksisteerimist ja gaasireaktsioonide tasakaalu. N Nendele töödele keemilise termodünaamika piiril pööras suurt tähelepanu ka tollal tugevasti laienev keemistööstus.
Eugenius II
Pilditüli
824 kirjutas Bütsantsi keiser Michael II Ludwig Vagale kirja, milles selgitas pilditüli tagamaid ja nõudis läände põgenenud munkade saatmist tagasi Bütsantsi.
Max Planck
Entroopia
Sõltumatult Planckist oli ka ameeriklane Josiah Willard Gibbs avastanud peaaegu kõik, mis Planck oli füsikokeemiliste tasakaalude kohta leidnud, ning alates 1876. aastast avaldanud. Planck neid kirjutusi ei tundnud, saksa keeles ilmusid need alles 1892. Planck ja Gibbs lähenesid teemale erinevalt: Planck tegeles pöördumatute protsessidega, Gibbs vaatles tasakaalusid. Gibbsi lähenemine pääses oma lihtsuse tõttu lõpuks võidule, Plancki lähenemisviis on aga üldisem.
Eugenius II
Pilditüli
Ludwig saatis Rooma saadikud, et need katsuksid paavsti veenda langetama pilditüli osas kompromissi, kuid paavst kinnitas, et järgib Nikaia II kirikukogu otsuseid. 1. novembril 825 kutsus Ludwig Vaga paavsti loal kokku Pariisi sinodi, millel osalenud piiskopid üritasid leida kompromissvarianti, kuid kaldusid hoopis toetama piltide keelamist. Sinodil leiti, et pilte tuleks kirikutes sallida vaid ornamentidena. Sensi piiskop Jérémie ja Orléansi piiskop Jonas siirdusid sinodi otsustega Rooma, et anda need paavstile tutvumiseks, kuid Eugenius II vastust pole teada.
Paavst lubas Rooma ka Bütsantsist tagakiusamise eest põgenenud vaimulikke.
Reformid
Eugenius II otsustas 14.–15. novembril 826 Roomas peetud sinodil rajada uusi õppeasutusi ja kapiitleid. Sinodil tauniti preestritel ilmalike riietuste kandmist ja seotust ilmalike tegevustega. Sinodil leiti ka, et harimatute piiskoppide ja preestrite tegevus tuleks peatada seniks, kuni nad õpivad oma kohustusi täitma. Sinodi otsuseid tunnustati ka Frangi riigis.
Max Planck
Positivism ja reaalne välismaailm
Puu ei ole midagi muud kui aistingute kompleks. Sama käib loomade kohta. Nende iseseisvast olemasolust räägitakse ainult otstarbekuse kaalutlustel. Näiteks pole mõtet küsida, kas uss, kellele on peale astutud, tunneb valu. Tuntakse ainult oma valu, looma valust räägitakse ainult sellepärast, et see on mitmesuguste inimese valuga kaasnevate nähtuste otstarbekas kokkuvõte. Ka inimeste puhul tuleb eristada oma aistinguid ja teiste aistinguid. Ainult oma elamused on tegelikud, teiste omad järeldatakse kaudselt, need on otstarbekad leiutised.
Eugenius II
Uued kardinalid
Eugenius II ajal oli 8 uut kardinali.
Max Planck
Positivism ja reaalne välismaailm
Füüsika viib see kontseptsioon saatusliku tulemuseni: tema esemeks saavad olla ainult oma elamused. Aga neile ei saa kogu teadust rajada, ja siis tuleb kas hõlmavast teadusest üldse loobuda, milleks ka kõige äärmuslikum positivist pole valmis, või teha kompromiss ning kaasata teaduse põhjendustesse ka võõrad elamused. Siis tuleb teaduse definitsiooni sisse teistelt saadud teadete usutavus ja usaldatavus, ja sellega on positivismi alus, teadusliku materjali vahetu antus, juba ühest kohast murtud.
Eugenius II
Reliikviad
Eugenius II andis 826. aastal püha Sebastianuse ja Gregorius I reliikviad Rooma saabunud Soissons’i St-Médard’i kloostri abtile Hilduinile.
Misjon
Eugenius II lähetas aastal 826 misjonär Püha Ansgari misjoneerima Taani hõime.
Eugenius II kultuuriloos
Eugenius II lasi renoveerida Rooma Santa Sabina kiriku. Mõned Eugeniusele omistatud dokumendid on hiljem osutunud Passau piiskopi Piligrimi koostatud nn. Lorch’i võltsinguteks.
Surm
Eugenius II suri 27. augustil 827 ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Hinnang
"Liber Pontificalis" iseloomustab teda kui õpetatud, kõneosavat, heldet, tagasihoidlikku ja rahuarmastavat vaimulikku.
Max Planck
Positivism ja reaalne välismaailm
Füüsika sisuline progress sõltub esmajoones mõõtmismeetoditest, aga mõõtmistulemused ei ole jagamatud algelemendid, millel teadus rajaneb, vaid välismaailma protsesside ning mõõteriistades ja meeleelundites toimuvate protsesside vastastikuse toime keeruline lõpptulemus, mille tõlgendamine on teaduse põhiülesanne. Mõõtmised tuleb otstarbekalt korrastada, sest katse korraldus on loodusele esitatava küsimuse formuleering. Mõistliku küsimuse esitamiseks on tarvis mõistlikku teooriat. Küsimuse füüsikalise mõtte üle ei saa otsustada teooriat kasutamata. Sageli on mingil küsimusel ühe teooria järgi füüsikaline mõte, teise järgi mitte, nii et selle tähendus oleneb teooriast. Näiteks küsimusel elavhõbeda muutmisest kullaks oli alkeemikute jaoks ülisügav mõte, aatomite muutumatuse idee juurdumisega kaotas küsimus mõtte, Bohri aatomimudel, mille järgi kullaaatom erineb elavhõbedaatomist ainult ühe elektroni puudumise tõttu, on küsimus jälle päevakorda võtnud. Ka siin on näha, et proovimine on studeerimisest üle. Isegi tulemusteta proovimine võib õige tõlgenduse korral anda ülitähtsaid tunnetusi. Plaanipäratud katsed kulda teha panid aluse keemiale, lahendamatust igiliikuri probleemist tekkis energia jäävuse printsiip, asjatud katsed Maa absoluutset liikumist mõõta ajendasid relatiivsusteooria. Eksperimentaalne ja teoreetiline teadus on alati teineteisest sõltunud. Mõnikord on küll ahvatlev pärast uue tunnetuse võidulepääsemist mitte ainult kuulutada teatud sellega seotud probleemid mõttetuks, vaid ka hakata nende mõttetust aprioorselt tõestama. Aga iseenesest ei ole Maa absoluutne liikumine ega Isaac Newtoni absoluutne ruum füüsikalise mõtteta, vaid ainult vastavalt erirelatiivsusteooria ja üldrelatiivsusteooria eeldusel. Nii võib kõikjal näha, kuidas uued teooriad kõigutavad sajandeid juurdunud ja enesestmõistetavaks peetud vaateid ning tõrjuvad need lõpuks välja.
Teiselt poolt, see, et inimese tahe on vaba, tähendab ju lihtsalt seda, et kui kellelgi on võimalus kahtemoodi talitada, võib ta omal äranägemisel ühe viisi kasuks otsustada. See pole meie seniste nendingutega vastuolus. Vastuolu oleks ainult siis, kui inimene näeks end täielikult läbi otsekui jumaliku silmaga. Siis ta saaks põhjuslikkuse seaduse põhjal oma tahtlikke tegusid ette näha ning tema tahe ei oleks enam vaba. See on aga loogiliselt võimatu, sest peenimgi silm ei saa ennast läbi näha, nagu tööriist ei saa ennast töödelda. Tunnetamise objekt ja subjekt ei saa olla identsed, sest tunnetus nõuab, et protsessid tunnetavas subjektis ei mõjutaks tunnetatavat objekti. Sellepärast on küsivus põhjusliku seaduse kehtivuses omaenda tahtlikele tegudele rakendamisel ette mõttetu, nagu ka küsimus, kas saab iseendast kõrgemale ronida või joostes oma varjule järele jõuda. Põhjuslikku seadust ei saa rakendada, kui rakendamine mõjutab uuritavaid protsesse, järelikult ei saa seda rakendada omaenda oleviku ja tuleviku mõtetele ja tahtlikele tegudele. Need on ainus objekt, mis inimese jaoks mõisteliselt põhimõtteliselt ei allu põhjuslikule seadusele, ja see on just see objekt, mis on tema kõige väärtuslikum ja omam omand, mille õigest haldamisest oleneb tema rahu ja õnn. Põhjuslik seadus ei saa seetõttu ka anda talle tegutsemise juhtnööri, ei saa teda lahti siduda kõlbelisest vastutusest, mille paneb talle peale hoopis teine seadus, millel pole põhjusliku seadusega mingit pistmist ja mida kõik kannavad südametunnistusest piisavalt selgena, kui on tahtmist seda mõista. Ohtlik enesepettus on püüda ebamugavast kõlbelisest käsust vabaneda, viidates vääramatule loodusseadusele. Inimene, kes peab oma tulevikku saatusega ettemääratuks, või rahvas, kes usub ennustusi oma loodusseadusega ettemääratud hukust, näitab tegelikult ainult, et tal pole õiget tahet tõusuks.
Siin kuulutab teadus ise end ebapädevaks. See, et ta seda suudab, peaks Plancki arvates äratama seda suuremat usaldust nende tulemuste vastu, mis ta oma vallas on saanud. Aga erinevaid alasid, millega inimvaim tegeleb, ei saa üksteisest isoleerida, vaid nende vahel on väga tihe seos. Me lähtusime ühest eriteadusest ja puhtfüüsikalised küsimused viisid meid reaalsesse metafüüsilisse maailma, mis võimatuse tõttu seda otseselt tunnetada on saladuslik ja mõistetamatult ülev, lastes ikkagi aimata sügavat sisemist harmooniat ja ilu. Lõpuks oleme jõudnud kõige kõrgemate küsimuste juurde, mis tekivad igaühel, kes tahab elu mõtte üle tõsiselt järele mõelda. Ka eriteadus, kui seda põhjalikult ja hoolsalt harrastatakse, võib anda esteetilisi ja eetilisi aardeid. Just suured kriisid vaimukultuuris aitavad ette valmistada uut, kõrgemat ühtsust.
Side Eestiga
1937. aasta mais esines Max Planck Tartus Loodusuurijate Seltsi ja Akadeemilise Filosoofia Seltsi kutsel ülikooli aulas teemal "Religion und Naturwissenschaft".
264
264. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 259 260 261 262 263 - 264 - 265 266 267 268 269
Anarhosündikalism
Anarhosündikalism on anarhistlik ideoloogia, mis vastandub otseselt keskselt juhitavale riigibürokraatiale ja marksism-leninismi töölisliikumisele. Anarhosündikalism kujutas endast peamiselt bakuninlaste ja prodhonistide ideede segu. Anarhosündikalismi liidrid ja teoreetikud olid Hubert Lagardelle, Émile Pouget ja Bertile, kellele avaldas mõju ka sotsioloog Georges Sorel. Anarhosündikalism eitab riiki kõigis tema esinemisvormides. Eitades igasugust poliitilist võitlust parlamentlikust tegevusest kuni sotsialistliku revolutsioonini, vastandab anarhosündikalism sellele otsese tegevuse (action directe). Anarhosündikalistid soovitavad otsese mõjutamise vahendeid nagu: streik, boikott ja sabotaaž. Otsese mõjutamise kõrgemaks vormiks on nende arvates üldstreik, millega nad asendasid revolutsiooni ja relvastatud mässu. Anarhosündikalistid eitavad proletariaadi võitluse keskse juhtimise vajadust mõne tööliste poliitilise partei poolt. Partei süsteemi peavad nad kodanluselt ülevõetuks ja töölisklassile võõraks. Peamiseks töölisklassi organisatsiooniks on anarhosündikalistliku doktriini järgi sündikaat. Vastavalt anarhosündikaadi põhiõpetusele on sündikaadid töö võitlusvahenditeks kapitali vastu. Tulevikus aga moodustatakse üksikisikute koostööst lähtuvad ja kooperatiivsetel põhimõtetel tegutsev organisatsioon - ühistu, millest saavad peamised tootmise organiseerijad. Anarhosündikalismi edusammud olid seletatavad ka Prantsusmaa Sotsialistliku Partei kitsalt parlamentaarse, üha oportunistlikumaks muutuva praktikaga. Töölisi pööras anarhosündikalismi poole täiesti õigustatud viha II Internatsionaali parteide oportunismi vastu. Paljud revolutsiooniliselt meelestatud töölised, kes ei olnud rahul Prantsusmaa Sotsialistliku Partei halvakspaneva suhtumisega parlamendivälistesse võitlusmeetoditesse, astusid anarhosündikaatide liikumise ridadesse.
Ajaloost
1890. aastate lõpul Üldise Töökonföderatsiooniga seotud anarhistlid töötasid aegapidi välja oma teoreetiliste vaadete ja praktiliste meetodite süsteemi, mis sai nimetuseks anarhosündikalism.
1906. aastal võeti Üldisel Töökonföderatsioonil vastu süsteemne anarhosündikalismi programm, nimega Amiens' Harta (Amiens Charta).
Gustave Hervé asutas samal aastal anarhosündikaadse ajalehe La Guerre sociale ('sotsiaalne sõda'). Ajalehe veergudel ja rohkearvulistel esinemistel propageeris Hervé oma antimilitaristlikku programmi. Ta kutsus töölisi üles vastama igasugusele sõjale üldstreigi ja kutsealuste deserteerimisega.
Georges Sorel oma teostes "Mõtisklused vägivallast" (Réflexions sur la violence, 1908) ja Progressi illusioonid (Les illusions du progrès, 1908) seostas Henri Bergsoni ja Friedrich Nietzsche filosoofilisi vaateid, Pierre-Joseph Proudhoni anarhismi ja Eduard Bernsteini revisionismi ning lõi vastukaaluks enamikus sotsialistlikes parteides tugevnevale reformismile anarhosündikalismi teooria. See eitab poliitilise võitluse, parteide ja proletariaadi diktatuuri vajadust ning peab töölisklassi kõrgeimaks organisatsioonivormiks sündikaate. Poliitilisele võitlusele vastandab anarhosündikalism otsese tegevuse (action directe) taktika (sabotaaž, boikott, streik) ja kõrgeima võitlusvormina üldstreigi. Liikumise peaeesmärk on ametiühingute organiseeritud ühiskondlik pööre, mis kaotab riigi ja poliitilise võimu ning toimib keskse võimuta, anarhia olus. Anarhosündikalism mõjutas tugevasti Prantsusmaa töölisliikumist ja tungis ka sotsialistlikesse parteidesse.
25. detsembril 1922 algas Berliinis Internatsionaali XI (anarhosündikaadi) kongress, mis taastas 1864. aasta 28. septembril Londonis St. Martin’s Hallis 58 aastat tagasi asutatud Rahvusvahelise Töötavate Inimeste Assotsiatsiooni ehk I Internatsionaali. I Internatsionaali esimene kongress toimus 1866. aasta 3.–8. septembrini Genfis, kus organiseeriti Internatsionaali Šveitsi sektsioon, mis oli õige suuresti Michael Bakunini mõju all. Internatsionaali viimane (bakuninlik) X kongress toimus 1877. aasta 6.–8. septembrini Verviersis.
Revolutsioonilise sündikalismi põhimõtted
Vastu võetud detsembris 1922 rahvusvahelise töötavate inimeste assotsiatsiooni Berliini kongressi poolt (väljavõtted)
I. Revolutsiooniline sündikalism, iseenesest baseeruv klassivõitlusel, püüab rajada kõigi manuaalsete ja intellektuaalsete tööliste ühtsust ja solidaarsust majanduslikes organisatsioonides, mis võitlevad nii palgasüsteemi kui ka riigi ärakaotamise eest. Ei riik ega poliitilised parteid suuda saavutada majanduslikku organisatsiooni ja töö vabastamist.
Francis Galton
Sir Francis Galton (16. veebruar 1822 – 17. jaanuar 1911) oli inglise viktoriaanlik psühholoog, polühistor, antropoloog, eugeenik, maadeavastaja, geograaf, leiutaja, meteoroloog, geneetik, psühhometrist ja statistik. Ta löödi rüütliks 1909. aastal.
Anarhosündikalism
Revolutsioonilise sündikalismi põhimõtted
II. Revolutsiooniline sündikalism toetab seda, et majanduslikud ja ühiskondlikud monopolid peavad olema asendatud vabade, nõukogude süsteemis ühinenud põllumajandus- ja tööstustööliste isejuhitavate föderatsioonidega.
Francis Galton
Galton kirjutas üle 340 raamatu ja teadusartikli. Tema mõtles välja korrelatsiooni mõiste statistikas ning populariseeris ka regresseerumist keskmise suunas (keskmisele taandumise reegel). Ta oli esimene, kes kasutas statistilisi meetodeid inimestevaheliste erinevuste ja intelligentsuse pärilikkuse uurimiseks. Lisaks võttis ta kasutusele küsimustikud ja statistilised vaatlused, et koguda andmeid erinevate inimühiskondade kohta.
Anarhosündikalism
Revolutsioonilise sündikalismi põhimõtted
III. Revolutsioonilise sündikalismi kaheosaline kohustus on viia läbi igapäevast võitlust sotsiaalse ja intellektuaalse täiustumise eest eksisteerivas ühiskonnas ja saavutada sõltumatu, isejuhitav tootmine ning jaotamine võttes enda valdusse maa ning tootmisvahendid. Riigi ja poliitiliste parteide asemel töölisklassi majanduslik organisatsioon. Inimeste üle valitsemise asemel valitsemine asjade üle.
IV. Revolutsiooniline sündikalism on baseerunud föderalismi, vaba kokkuleppe ja rohujuurte organisatsiooni põhimõtetel oma baasilt ülespoole kohalikeks, ringkondlikeks, maakondlikeks ja rahvusvahelisteks föderatsioonideks, mis on ühinenud jagatud taotluste ning ühiste huvide pinnal. Föderalismi all on igal ühikul oma sfääris täielik omavalitsus ja sõltumatus, samal ajal nautides kõiki ühinemise eeliseid.
V. Revolutsiooniline sündikalism lükkab tagasi natsionalismi, riigi religiooni ja kõik meelevaldsed piirangud, tunnustades ainult nende oma eluviisi vabalt viljelevate loomulike kogukondade omavalitsust, mis on pidevalt rikastatud teiste föderatsiooniks ühinenud kogukondadega vaba läbikäimise kasudest.
Francis Galton
Psühholoogias rajas Galton mitu uut uurimisvaldkonda, näiteks vaimsete võimete mõõtmise ehk psühhomeetria, diferentsiaalpsühholoogia ja isiksuse leksikaalse hüpoteesi. Lisaks leiutas ta sõrmejälgede klassifitseerimise viisi. Samas uuris Galton teaduslikul viisil ka palvetamise tõhusust ning leidis kokkuvõtvalt, et need, kelle eest palvetati, ei olnud teistest pikema elueaga.
Anarhosündikalism
Revolutsioonilise sündikalismi põhimõtted
VI. Revolutsiooniline sündikalism, mis iseenesest baseerub majanduslikul otsesel tegevusel, toetab kõiki võitlusi, mis pole vastuolus selle põhimõtetega – majandusliku monopoli ja riigi dominatsiooni ärakaotamisega. Otsese tegevuse vahendid on streik, boikott, seesistumine (sit-in) ja muud otsese tegevuse viisid, mis on väljaarendatud tööliste poolt nende võitluste käigus, mis viivad töölisklassi kõige tõhusama relva, Üldstreigini, mis on sotsiaalse revolutsiooni prelüüd.
Francis Galton
Meteoroloogia valdkonnas töötas ta välja esimese ilmakaardi, postuleeris antitsüklonite teooria ning oli esimene, kes koostas täieliku kogumi lühiajalistest ilmavaatlustest kogu Euroopa mastaabis.
Galton oli teise inglise suurkuju, Charles Darwini poolnõbu.
Leksikaalne hüpotees
Galton oli esimene, kes dokumenteeris nähtust, mida tänapäeval tuntakse leksikaalse hüpoteesi nime all. Hüpotees seisneb selles, et inimeste jaoks kõige olulisemad iseloomuomadused sulanduvad alati lõpuks kasutatavasse keelde. Seega on võimalik keelt analüüsides jõuda ka inimeste iseloomujoonte põhjaliku taksonoomiani.
Küsimustikud
Galton tegeles palju inimeste subjektiivsete tajuelamuste kogumisega. Et selletaolisi andmeid paremini talletada, juurutas ta küsimustike kasutamist.
Dispersioon ja standardhälve
Statistikas on eeldatud, et erinevad mõõtmised varieeruvad. Mõõdetaval tunnusel on mingi keskväärtus ning teatav hajuvus ümber selle väärtuse, ehk hajuvus (dispersioon). Galton tuletas mõõdiku, millega kvantifitseerida normaalset hajuvust, ning nimetas selle standardhälbeks.
1906. aastal külastas Galton üht laata, kus tema tähelepanu köitis härja kaalu arvamise võistlus. Ligi 800 inimest tegid kirjalikult oma pakkumise, kuid keegi ei arvanud ära õiget kaalu, milleks oli 543,4 kilogrammi. Galton eeldas, et inimesed pakuvad härja kaaluks kas rohkem või vähem ning rahva hääl selgub kõikide pakkumiste keskmistamisest. . Pakkumiste aritmeetiline keskmine oli 543 kilogrammi.
Korrelatsioon ja regressioon
pisi|Galtoni korrelatsioonidiagramm aastast 1875 Aastal 1846 töötas prantsuse füüsik Auguste Bravais (1811–1863) välja esimese korrelatsioonikoefitsiendi. Galton jõudis iseseisvalt samadele järeldustele 1888. Galton võttis esimesena kasutusele regressioonijoone ning selgitas esimesena levinud nähtust, kuidas vaatlustulemused regresseeruvad valimi keskmise suunas. Tema kinnistas korrelatsioonikoefitsiendi tähistamiseks sümboli r kasutamise.
Tajuteooriad
Galton pakkus välja varajase teooria kuulmisulatusest ning kogus oma Antropomeetrilise Laboratooriumi vahendusel üldsuselt suures koguses vaatlusandmeid.