cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallinna Linnateater
Teatri ajalugu
Aastatel 2018–2020 oli plaanis korrastada teatrihooned ning rajada uus saal. Selle maksumuseks hinnati 20 miljonit eurot ning sellest poole pidi katma riik ja poole Tallinna linn. Ehitusega tehti algust 2021. aastal ning siis hinnati arenduse kogumaksumuseks 28,4 miljonit eurot. Ehitushindade tõusu tõttu hinnati 2022. aastal kulude kallinemist vähemalt 4 miljoni euro võrra. Ehituse endaga loodetakse valmis saada 2023. aasta lõpuks. 2023. aasta keskpaigaks oli eeldatav maksumus kerkinud juba 37,9 miljoni euroni.
Teatri repertuaar
Tallinna Linnateatri mängukavas on nii maailmaklassikat kui ka nüüdisdramaturgiat. Tähelepanu pööratakse ka uuele eesti draamale – Tallinna Linnateatri mängukavas on olnud Jaan Tätte, Paavo Piigi, Diana Leesalu jt näidendeid.
Teatri meeskond
Teatri endine peanäitejuht Elmo Nüganen on Eesti hinnatumaid lavastajaid, tuntud eelkõige oma suurejooneliste klassikatõlgenduste poolest. Tema lavastused (nt William Shakespeare'i "Romeo ja Julia", Alexandre Dumas’ "Kolm musketäri" ja "Musketärid – kakskümmend aastat hiljem", Anton Tšehhovi "Pianoola ehk Mehhaaniline klaver", Fjodor Dostojevski "Kuritöö ja karistus", William Shakespeare’i "Hamlet", Anton Hansen Tammsaare "Tõde ja õigus") on olnud Tallinna Linnateatri repertuaaris alati olulisel kohal ning teatrit ka festivalidel väärikalt esindanud. Nüganen on enda ümber koondanud võimeka, elujõulise ja noore trupi, millele ei käi üle jõu ükski žanr ega mängulaad.
Koosseisulise lavastajana on Linnateatris töötanud Jaanus Rohumaa (1992–2009), Eva Klemets (2004–2006) ja Mart Koldits (2004–2008). Jaanus Rohumaa fookuseks oli enamasti uuem näitekirjandus. Ta on lavale toonud nii Tom Stoppardi, Martin McDonagh', Thomas Manni, David Storey, Evelyn Waugh' kui ka Jaan Tätte näidendeid ning lavastanud luuletaja Doris Kareva loomingut. Olulisel kohal on ka improvisatsioonilise meetodiga loodud lavastused ja tema enda kirjutatud näidendite lavaversioonid.
2012. aastal liitus teatriga grupp noori näitlejaid ja dramaturge-lavastajaid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstkooli 25. lennust, mille juhendajaks oli Linnateatri peanäitejuht Elmo Nüganen. Näitetrupiga liitusid Maiken Schmidt, Liis Lass, Kaspar Velberg, Märt Pius, Priit Pius, Henrik Kalmet ja Karl-Andreas Kalmet, kirjandustoas asus tööle dramaturg Kristiina Jalasto, dramaturg-lavastajatena asusid ametisse Paavo Piik ja Diana Leesalu.
2015. aastal sai peakunstnikuks Reet Aus. Alates 2018. aastast on peakunstnik Kristjan Suits.
Tallinna Linnateatri peanäitejuht on alates 2021. aastast Uku Uusberg ning direktor on Mihkel Kübar.
Praegu kuulub teatri oma truppi lisaks peanäitejuhile 31 näitlejat, 2 lavastajat ja peakunstnik.
Värska põllumeeste konvent
Värska põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Värska alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Järvesuu, Mäe, Kalda ja Saatse vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Stepan Saar, Nigul Kaliste, Osvald Hiie, Aleksander Ubina, Vassili Laane, Ivan Miroljubov, Kusma Harito, Paul Aug, Stepan Kiisak, Kirill Krjukov, Stepan Laimets, Mihhail Vähk, Osvald Ents, Lavrenti Kiho ja Ivan Hõpemägi.
José Echegaray y Eizaguirre
José Echegaray y Eizaguirre (19. aprill 1832 Madrid – 4. september 1916 Madrid) oli hispaania insener, matemaatik, poliitik ja näitekirjanik.
Imsi järve kaitseala
pisi|Vaade Imsi järvele Imsi raba poolt Imsi järve kaitseala asub Rapla maakonnas Kehtna vallas. Kaitseala suurus on 2,5 ha.
Kaitseala loodi 1964. aastal ja selle eesmärgiks on kaitsta loodusilmelist Imsi rabaga piirnevat Imsi järve.
Lietuvos rytas
Ajaleht on korvpalliklubi BC Lietuvos Rytas peasponsor.
Margaret Hendrie
Margaret Hendrie (1924–1990) on Nauru riigihümni "Nauru Bwiema" sõnade autor.
Tartu põllumeeste konvent
Tartu põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Tartu linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Vara, Kavastu, Luunja ja Tartu vald.
17. mail 1936 valiti koja liikmeteks Maksimilian Väärsi, Hugo Jürgenson, Johannes Ratnik, Mihkel Tuhkur, Hans Sihver, Verner Birk, Jüri Voimann, Otto Pärlin, Jaan Ein, Juhan Peiker, Aleksander Pausk, Voldemar Konsin, Joosep Juudas, Peeter Rekk ja Albert Raits.
15. aprillil 1940 nimetati Raadi põllumeeste konvent Tartu põllumeeste konvendiks ja senine Tartu põllumeeste konvent Emajõe põllumeeste konvendiks.
Johann Wolfgang von Goethe
pisi|"Johann Wolfgang von Goethe". Autor [[Joseph Karl Stieler, 1828]]
Johann Wolfgang von Goethe (28. august 1749 Frankfurt – 22. märts 1832 Weimar) oli saksa kirjanik, loodusteadlane ja polühistor. Ta on üks tähtsamaid saksa proosakirjanikke ja luuletajaid.
Noorus
pisi|[[Johann Heinrich Wilhelm Tischbein "Goethe Campanias", 1787]] Johann Wolfgang von Goethe sündis õigusteaduse doktori Johann Caspar Goethe ja temast 21 aastat noorema rikkast perest pärit Catharina Elisabethi pojana. Aastatel 1756–1758 käis ta avalikus koolis, edasi õppis koos noorema õe Corneliaga kodus ja sai mitmekülgse hariduse. Neid õpetas isa ja läbi aegade kokku kaheksa koduõpetajat. Goethe õppis ladina, kreeka, heebrea, inglise, prantsuse, itaalia ja kohalikku juudisaksa keelt. Lisaks veel loodusteadust, usuõpetust, joonistamist, klaveri- ja tšellomängu, vehklemist, ratsutamist ja tantsimist. Samuti puutus ta juba väga noorelt kokku kirjandusega. Johann Wolfgangi ja Cornelia ülejäänud neli õde-venda surid lapseeas.
Aastatel 1765–1768 õppis ta isa soovil Leipzigi ülikoolis õigusteadust. Leipzig oli toona elegantne maailmalinn, 16-aastast Goethet peeti provintslikuks ja ta pidi muutma nii riietust kui ka käitumist, et olla uutele kaaslinlastele vastuvõetav. Ehkki ta pidi õppima juurat, hakkasid teda juba varsti rohkem huvitama ülikoolis peetavad luuleloengud. Samuti jätkas ta joonistamistundidega ning õppis puulõiget ja graveerimist. Vanematekodust kaugel, oli tal ka rohkem võimalusi külastada teatrit, olla koos sõpradega ja teha väljasõite.
1768 tabas Goethet tuberkuloosilaadse haiguse tagajärjel raske verejooks ning ta pöördus isa pettumuseks ilma ülikooli lõpetamata Frankfurti tagasi.
1770–1771 jätkas ta tervenenult õigusteaduse õpinguid Strasbourgi ülikoolis. Seekord pühendus ta tõesti juurale, ent leidis ka aega sõlmida isiklikke tutvusi. Neist tähtsaim tutvus oli teoloogi, kunsti- ja kirjandusteoreetiku Johann Gottfried von Herderiga.
1771. aastal esitas Goethe ülikoolile doktoriväitekirja kiriku ja riigi suhetest. Teoloogid pidasid väitekirja skandaalseks ja Goethet usupõlguriks. Dekaan lükkas väitekirja tagasi, ent pakkus Goethele võimalust omandada aste madalam litsentsiaadikraad. Selleks pidi ta püstitama ja kaitsma mõningaid teese. Eelviimane neist käsitles küsimust, kas lapsetapjast naine peaks saama karistuseks surmanuhtluse. Sama teemat käsitles Goethe ka hiljem oma loomingus.
1772. aastal läks Goethe taas isa nõudmisel advokaadipraktikandiks Wetzlari. Naastes oli ta edenenud küll loominguliselt, kuid mitte advokaadiametis. Järgmised kolm aastat olid Goethe elus loominguliselt kõige viljakamad. Näiteks sündis õnnetust armastusest oma sõbra kihlatu Charlotte Buffi vastu, millele oli lisatud veel nii isiklikke kui ka teiste armukogemusi, tema esimene romaan "Noore Wertheri kannatused".
1775. aastal kutsus 18-aastane kultuurihuviline Saksi-Weimari hertsog Carl August Goethe Weimari õukonda ning luuletaja võttis kutse vastu.
Ametnikutöö Weimaris (1776–1786)
Saksi-Weimar-Eisenachi hertsogkonnas võttis Goethe 1776. aastal vastu salajase legatsiooninõuniku koha. Järgnes rida ametikohti hertsogkonna kõrgetes riigiametites. Tööasjus sai Goethe palju reisida nii hertsogkonna sees kui ka väljaspool selle piire (Dessaus, Berliinis, Šveitsis, mitu korda Harzis). Lisaks muudele ametitele juhtis Goethe 1776–1817 ka Weimari teatrit.
Ühe Weimari õuenõuniku abiga tutvus Goethe kohalike vabamüürlastega ning astus nende looži Amalia ridadesse.
Esimesel Weimari aastakümnel jäi looming tagaplaanile, ajakirjades ilmusid üksikud luuletused. Riigitöö kõrvalt asus ta 1780. aasta paiku tõsisemalt uurima loodusteadusi, esialgu geoloogiat, mineraloogiat, botaanikat ja osteoloogiat.
1782 ülendati Goethe aadliseisusse.
Itaalia reis (1786–1788)
1780. aastate keskel, ametialase karjääri tipul, sattus Goethe kriisi. Ta ei tundnud oma ametnikutööst rahuldust, tööalased ja õukondlikud kohustused muutusid talle tüütuks. Loometöö oli jäänud unarusse. 1786. aasta sügisel sõitis ta ootamatult ja ilma hüvasti jätmata Itaaliasse.
Itaalias peatus ta põhiliselt Roomas, reisides ka teistes Itaalia linnades. Roomas elades suhtles ta tihedalt sealsete saksa kunstnike ja kirjanik Karl Philipp Moritziga. Goethe tutvus põhjalikult antiik- ja renessansiaja kunstiteoste ja arhitektuuriga, eriliselt austas ta Raffaeli ja arhitekt Andrea Palladiot. Lisaks aitasid kunstnikest sõbrad tal täiendada joonistamisoskust, Itaalia-perioodist on säilinud 850 Goethe joonistust. Peamiselt aga tegeles ta oma lõpetamata kirjandusteostega: pani proosavormis "Iphigeneia Taurises" värssidesse, lõpetas 12 aastat varem alustatud "Egmonti" ja jätkas "Torquato Tassot". Lisaks tegeles ta botaanika uurimisega. Koju saadetud kirjades kõneles Goethe korduvalt enda taassünnist ja uuest noorusest, mida olevat Itaalias kogenud.
Weimari klassitsismi periood (alates 1789)
Itaaliast naasnuna tutvus Goethe 1788. aastal kübarameister Christiane Vulpiusega, kellest sai tema elukaaslane ja palju aastaid hiljem abikaasa. Detsembris 1789 sündis neil poeg Julius August Walther (suri 1830). Hiljem sündis neil veel neli last, kes ei jäänud aga elama. Poja sünd ei takistanud Goethel tegemast 1790. aastal abieluettepanekut 21-aastasele aadlisoost neiule, kuid tolle isa lükkas ettepaneku tagasi. Oma keskklassist elukaaslasega abiellus Goethe alles 1806.
Tööalaselt tegeles Goethe pärast Itaalia-reisi aastaid peamiselt looduse uurimisega. 1790 ilmus tema "Versuch die Metamorphose der Pflanzen zu erklären" ('Katse selgitada taimede metamorfoosi').
Kuna hertsog oli Goethe vabastanud senistest kohustustest, sai luuletaja võtta endale sobivad ülesanded hertsogiriigis: näiteks juhatas ta joonistamiskooli, Weimari õukonnateatrit ning oli nõuandja Jena ülikooli juures – tänu millele said seal tööd paljud tolle aja silmapaistvad vaimuinimesed, nende hulgas nt Friedrich Schiller ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel.
Pärast Prantsuse revolutsiooni ja esimese koalitsiooni sõja rahutuid aastaid sai Goethe ja teised Weimari klassikud taas rohkem loominguga tegelda. Näiteks kirjutas Goethe Prantsuse revolutsioonist inspireeritud värsseepose "Hermann und Dorothea" ('Hermann ja Dorothea'), mis kirjeldab Reini vasakul kaldal elanud sakslase saatust.
1789. aastal tutvus Goethe Friedrich Schilleriga, olles eelnevalt tema teostega tuttav. Alles viis aastat hiljem arenes sellest lähem sõprus ja kuna mõlemad pidasid antiikaja kunsti kõrgeimaks ideaaliks, siis ka koostöö: Schiller kutsus Goethe kultuuri- ja kunstiajakirja Horen väljaandjate hulka. Ka Schiller asus elama Weimarisse. Sellest sai tähtis saksa kultuurielu keskus, sest Schiller kutsus linna saksa luuletajaid ja filosoofe.
Esteetiliste põhimõtete läbiarutamise käigus lõid nad kirjandus- ja kunstikontseptsiooni, mida hakati nimetama Weimari klassitsismiks. Kaks kirjanikku innustasid teineteist vastastikku, olles üksteise parimad kriitikud. Näiteks aitas Schiller oma kommentaaridega palju kaasa Goethe romaani "Wilhelm Meisteri õpiaastad" valmimisele ning julgustas teda jätkama "Fausti". Goethe-uurija Nicholas Boyle'i sõnul kujutas kirjavahetus "Wilhelm Meisteri" asjus 1795–1796 endast Goethe ja Schilleri vahelise vaimse suhte kõrgpunkti. Schilleri surma 1805. aastal elas Goethe väga raskelt üle. Schilleri surma järel lõppes ka Weimari klassitsismi õitseaeg.
Hilisem elu (1805–1832)
Schilleri surm andis Goethele tõuke "Fausti" jätkamiseks, 1808. aastal ilmus selle 1. osa.
1810 ilmus Goethe "Zur Farbenlehre" ('Värvusõpetusest'), millega ta oli tegelnud pea kakskümmend aastat. Teadusmaailm ei teinud teosest välja, kirjandusmaailm pidas seda poliitiliselt rahututel aegadel sündinud loominguliseks kõrvalekaldeks.
1811 alustas Goethe ka autobiograafia "Oma elust: luule ja tõde" kirjutamist, mille esimesed kolm osa ilmusid tema eluajal, neljas aga pärast luuletaja surma.
Lisaks süvenes Goethe idamaade kultuuri, õppis pärsia ja araabia keelt ning temalt ilmus 1819. aastal luulekogu "West-östlicher Divan" ('Lääne-Ida diivan').
Pärast abikaasa Christiane surma 1816 tegeles Goethe taas palju loodusteadustega, avaldades rea kirjutisi. 1821 ilmus "Wilhelm Meisteri rännuaastad", mis koosnes suurelt jaolt varem avaldatud novellidest.
1823. aastal palus tollal 74-aastane armunud luuletaja tõsimeeli 19-aastase Ulrike von Levetzowi kätt, neiu ütles talle aga viisakalt ära. Juba tagasiteel tõllas istudes kirjutas Goethe oma emotsioonide põhjal "Marienbader Elegie" ('Marienbadi eleegia'), ühe oma tolle perioodi lüürilisema ja intiimsema armastusluuletuse.
Viimaste eluaastate jooksul jõudis ta veel lõpetada "Fausti" 2. osa. 22. märtsil 1832 suri Goethe tõenäoliselt südameinfarkti. Tema väidetavad viimased sõnad "Mehr Licht!" ('rohkem valgust!') ei ole üheselt tõestatud. See legend pärineb Goethe majaarstilt Carl Vogelilt, keda polnud luuletaja surma ajal enda sõnul ruumis.
Goethe elu viimaseid aastaid kirjeldab tema sekretär Johann Peter Eckermann raamatus "Kõnelused Goethega tema viimastel eluaastatel 1823–1832".
Looming
Johann Wolfgang von Goethe alustas kirjanduslikku tegevust luuletuste ja näidendite kirjutamisega.
Luule
Oma luuletustega kujundas ta nii tormi ja tungi kui ka Weimari klassitsismi ajastut. Ta kirjutas 65 aasta jooksul umbes 3000 luuletust, osa neist olid iseseisvad, osa tsüklitena ("Römische Elegien", "West-östliche Divan" jt). Ta on kirjutanud nii mitmesajavärsilisi kui ka paarirealisi, nii ranges rütmis kui ka vabavärsis luuletusi. Ta on luuletades kasutanud pea kõiki vanast ja uuest maailmakirjandusest tuntud vorme. Tema luuletustest on eeskuju võtnud peaaegu kõik järgnenud saksa luuletajad.
Näidendid
Goethe kirjutas eluajal üle kahekümne näidendi, eelistades klassikalist draamat ja tragöödiat. Paljud kuuluvad siiani Saksa teatri klassikalisse repertuaari.
"Götz von Berlichingen" (1773) tõi talle üleöö kuulsuse, kaasaegsed nimetasid teda saksa Shakespeare’iks.
Tõenäoliselt aastatel 1773–1775 kirjutas Goethe näidendi "Faust" algvariandi. Ühtekokku tegeles ta selle näidendiga ligi 60 aastat. "Fausti" esimene osa valmis 1806. aastal ja ilmus 1808. aastal. "Fausti" teise osa lõpetas ta 1832. aastal ning see ilmus pärast tema surma. Saksa riigi loomise järel 1870 hakati "Fausti" peategelast nimetama "saksa vaimu kehastuseks" ja "rahvuslikuks müüdiks". 20. sajandil kujunes "Faust" lausa sakslaste uusaegseks eeposeks.
Proosa
Ka proosas on ta kasutanud peaaegu kõiki proosavorme: loomaeepos "Reinuvader-Rebane", värsseepos "Hermann ja Dorothea", novell "Novelle", romaan "Wilhelm Meisteri õpiaastad" ja "Wilhelm Meisteri rännuaastad", kiriromaan "Noore Wertheri kannatused", reisikiri "Italienische Reise" ('Itaalia reis') ja autobiograafilised kirjad "Oma elust: luule ja tõde".
Goethe esimese romaani "Noore Wertheri kannatused" ilmumine 1774 oli saksa kirjandusajaloo suursündmus. Autor oli kiriromaani uuendanud sellega, et pani kirja vaid ühe osapoole kirjad, mitte kahepoolset kirjavahetust. Selle romaani naispeategelase prototüüp oli Charlotte Buff (abielunimega Kestner), kellesse Goethe õnnetult armus 1772. aastal advokaadibüroos praktikal olles. Romaan tõusis kultusraamatu staatusse ja tegi Goethe tuntuks kogu Euroopas. 1800. aastaks oli romaan tõlgitud enamikku Euroopa keeltest ning tolleaegsed noored aimasid järele nii Wertheri riietust, kõne- ja kirjastiili kui ka õnnetut elulõppu: sagenesid enesetapud ja enesetapukatsed (nn Wertheri efekt).
Goethe keskseteks proosateosteks peetakse romaane "Wilhelm Meisteri õpiaastad" (1796) ja "Wilhelm Meisteri rännuaastad" (1821). Esimest peetakse üheks romantismiajastu arenguromaani musternäidiseks, teist ülimodernseks ja paljude tõlgendusvõimalustega teoseks.
Muu looming
Kõige loomulikum kirjanduslik vorm oli Goethele kirjavahetus. Säilinud on ligikaudu 12 000 tema kirja ja ligikaudu 20 000 temale kirjutatud kirja. Näiteks Goethe ja Schilleri kirjavahetus hõlmab 1015 kirja.
Olulisel kohal Johann Wolfgang von Goethe loomingus olid aforismid.
Goethe oli ka mitmekülgne tõlkija, tõlkides prantsuse (Voltaire, Corneille, Diderot), inglise (Shakespeare, Macpherson, Lord Byron), itaalia (Benvenuto Cellini, Manzoni), hispaania (Calderón) ja vanakreeka keelest (Homeros, Sophokles, Euripides). Piiblist tegi ta Saalomoni ülemlaulu uustõlke.
Goethe ka joonistas terve elu, eelistades kasutada pliiatsit, sütt, kriiti ja värvilist tinti. Ta joonistas peamiselt portreesid, teatristseene ja maastikke.
Loodust uuris Goethe peamiselt vaadeldes, mikroskoopi suhtus ta umbusuga. Ta ise pidas loodusteaduste vallas oma peateoseks raamatut "Zur Farbenlehre" ('värvusõpetusest', 1810), kaitstes seda kangekaelselt kriitikute eest ja pidades seda ka oma luuletustest tähtsamaks. Vastupidi Isaac Newtonile, kes väitis, et valge valgus koosneb eri värvi valgustest, uskus Goethe oma vaatlustele tuginedes, et valgus on jagamatu üksus ning värvid tekivad heleda ja tumeda, valguse ja pimeduse koosmõjust.
Goethe oli vaimustatud ida filosoofiast. Ta pidas elu mõtteks armastust, kuna selle, ent ka mõistuse ja omavastutuse vägi oli tema jaoks universumi peamine jõud.
pisi|Johann Wolfgang von Goethe visiitkaart
Luuletused
Luuletsüklis on luuletus "Ginkgo Biloba". Mõne allika kohaselt noppis Goethe 1815. aasta paiku aiast hõlmikpuulehed ja kirjutas pühendusega Marianne von Willemerile järgmise luuletuse.
pisi|"Ginkgo biloba" Goethe käekirjaga pisi|Kuulamisluuletus
Teosed eesti keeles
Antoloogias "Maailma luule. Kuldne klassika" (SE & JS, Tallinn 2006) on valimik Goethe luuletusi Marie Underi ja August Sanga tõlkes lk 115–178.
Loomade elu
"Loomade elu" on kõige põhjalikum eesti keeles välja antud zooloogiaalane teatmeteos. See ilmus Tallinnas kirjastuses Valgus 1979–1987.
"Loomade elu" on tõlgitud vene keelest: "Жизнь животных", mis on ilmunud Moskva kirjastuses Prosveštšenije kuues köites 1969–1971.
"Loomade elu" koosneb seitsmest köitest:
Uus venekeelne väljaanne ilmus seitsmes köites 1983–1989.
Tõlkimise käigus on tehtud parandusi ja täpsustusi, mistõttu tõlge on usaldusväärsem originaalist. Samuti on lisatud konkreetselt Eesti kohta käivat materjali.
"Loomade elu" on andnud suure panuse eestikeelsesse zooloogiaterminoloogiasse. Näiteks oli paljudele loomaliikidele vaja tõlkimise käigus eestikeelne nimi välja mõelda.
Sellegipoolest on teos taksonoomiliselt kohati pisut vananenud. Samuti on pisut vananenud käsitlusviis, mis näiteks rõhutab loomade kasulikkust ja kahjulikkust rohkem kui tänapäeval üldiselt kombeks.
Rakvere teater
pisi|Rakvere Teatri peahoone (mai 2023)|281x281px pisi|Rakvere teatri peamaja (2006)|277x277px
Rakvere teater on kutseline teater Rakveres.
Lavastusi mängitakse teatri peamajas (Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone) ja teatri väikeses majas, mis on mõisa 18. sajandi keskelt pärit aidahoone. Peamajas on 405-kohaline suur saal ja väikeses majas black-box-tüüpi saal, mis mahutab 104 vaatajat. 2016. aasta augustis avati teatrihoone kõrval uusehitisena Teatrikino ja proovisaali hoone, mille arhitekt on Raul Vaiksoo. Kinosaalis on kohti 144 inimesele.
Mary Shelley
thumb|right|Mary Shelley, Richard Rothwelli portreemaal (1840) Mary Shelley (sünninimega Mary Godwin; 30. august 1797 London – 1. veebruar 1851 London) oli inglise kirjanik, ulmeraamatu "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" autor.
Rakvere teater
2006. aastal andis teater 40% etendustest oma majast väljaspool.
Ajalugu
Rakveres mängiti esimest korda eestikeelset näitemängu 28. detsembril 1882. aastal. Viru Eesti Selts Kalevipoeg mängis Pikk tänav 7 Juhan Kunderi kirjutatud näidendit “Mulgi mõistus ja tartlaste tarkus”. Sellest sai alguse eestikeelne järjepidev teatritegemine Rakveres.
Mary Shelley
Shelley sai hea hariduse vaatamata sellele, et tollal omandasid mingisugusegi hariduse vaid vähesed tüdrukud.
30. detsembril 1816 abiellus ta inglise luuletaja Percy Bysshe Shelleyga.
Rakvere teater
Ajalugu
Teatri peanäitejuhtideks on teiste hulgas olnud Kulno Süvalep (1956–1961), Raivo Trass (1977–1984), Peeter Jalakas (1994–1995), Üllar Saaremäe (1996–2017).
Mary Shelley
Eesti keeles on tema teostest ilmunud romaan "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" Boris Kaburi tõlkes (värsid, kommentaarid ja järelsõna Astrid Reinla, esmatrükk sarjas Mirabilia 1984, kordustrükid 2002, 2007, 2018), Malvina G. Vogeli mugandusena Jana Linnarti tõlkes (1999), ning jutustused "Ferdinando, Eboli krahv", "Kuri silm" ja kogumiku nimijutustus "Unenägu" 2003 aastal Eva Lutsu tõlkes.
Rakvere teater
Ajalugu
2004. aastast tegutseb Rakvere teater sihtasutuse Rakvere Teatrimaja koosseisus. Seni oli teater kultuuriministeeriumi hallatav riigiasutus. Sihtasutuse juhataja on Velvo Väli.
Teatrimaja renoveeriti 2005. aastal ning taasavati Andres Noormetsa lavastatud "Kaduviku riigiga". Teatritrepile paigaldati Ivan Zupaka loodud skulptuur "Kaduvikumehed", mis on inspireeritud teatri tolleaegsetest juhtidest.
Rakvere teatri rändav kolleegipreemia meesliinis on "sokusarved" (algataja Eldor Valter). Maria Klenskaja poolt 2016. aastal algatatud rändpreemiad "Aarne" ja "Ines" on mõeldud lavatagustele jõududele.
Alates 2006 aastast oli teatrijuhiks Joonas Tartu ja 2013 aastast alates Velvo Väli.
Loominguline koosseis
Alates 2017. aastast on loominguliseks juhiks on Peeter Raudsepp ning dramaturg-lavastajaks Urmas Lennuk. Kirjandustoimetajana töötab 2022. aastast Lauri Saaber, peakunstnikuna Krista Aren.
Rakvere teatri koosseisulised näitlejad hooajal 2022/2023 olid:
Lorestāni provints
Haldusjaotus
Provints jaguneb 10 maakonnaks:
Välislingid
🇮🇷
Etioopia mägismaa
thumb|200px|right|Etioopia mägismaa kaart
Etioopia mägismaa ehk Abessiinia mägismaa on mägismaa Aafrika kirdeosas Etioopias, Eritreas ja Somaalia põhjaosas.
thumb|250px|right|Etioopia mägismaa [[Ras Dasheniga tagaplaanil]]
Poola vürstiriik
Poola Vürstiriik oli varafeodaalne riik tänapäeva Poola territooriumil, mis moodustus 10. sajandil vürst Mieszko I (ca 960–992) juhtimisel.
Vürstiriik piirnes põhjas Pommerimaa, kirdes Preisimaa, idas Vana-Vene riigi, kagus Ungari vürstiriigi, lõunas slovakkide asualade, edelas Morava ja Tšehhi alade, idas Lausitziga. pisi|left|Poola vürst 960–992 [[Mieszko I]]
Vürstiriigi moodustumine
Vürst Mieszko I ühendas oma võimu alla keelelt ja kultuurilt lähedased lääneslaavlaste hõimud, kes elasid Odra ja Bugi ning Läänemere ja Karpaatide vahel: polaanid, kes elasid Warta jõgikonnas, hõimukeskusega Gniezno linnuses; lehhiitide hõimud; kujaavlased keskusega Kruszwicas, Masoovia (poola keeles Mazowsze) (keskus Plock), Ledzie Sandomierziga, Pommeri (poola Pomorze) (Gdańsk ja Wolin), Sileesia hõimud (Wroclaw, Opole ja Legnica) ning vislaanid (Kraków) st. esmakordselt enamiku nüüdse Poola alast ning rajas Poola riigi Piastide dünastia juhtimisel.
965. aastal võttis Mieszko I naiseks Tšehhi kuningatütre Dąbrówka. Temaga koos tulid Poolasse vaimulikud, kes võtsid oma õlule misjonitöö. Vürst ise laskis end 966. a. ristida ristiusu. Kaks aastat hiljem astus Poznańis ametisse esimene Poola piiskop Jordan.
pisi|[[Poola vürst 992–1025 ja kuningas 1000–1025 Bolesław I Chrobry]] Mieszko I poeg Bolesław I Chrobry (Vapper, 992–1025) jätkas isa poliitikat. Kui 997. aastal suri preisi hõimude seas misjonitööd tehes märtrisurma tšehhi piiskop Wojciech (Adalbert), kasutas Bolesław I tema pühakuks kanoniseerimist ära Poola tähtsuse tõstmiseks Euroopas. Aastal 1000 toimus püha Wojciechi haual Gnieznos valitsejate kohtumine, kus keiser nimetas Bolesław I Keisririigi patriitsiks, andis talle üle püha Mauritiuse oda koopia ning kroonis ta keisridiadeemiga. Rooma paavstiriigi nõusolekul andis Saksa Rahvuse Püha Rooma keisririigi keiser Otto III loa asutada Gnieznosse saksa kirikust sõltumatu Poola kiriku metropol. Kirikul ja esimestel benediktiini kloostritel oli tähtis roll riigi poliitilisel ülesehitamisel.
Seoses keisririigi poliitika muutusega pärast Otto III surma oli Poola sunnitud kaitsma oma poliitilist sõltumatust Poola-Saksa sõjas (1002–1018). Võit ja edukas sõjakäik Kiievisse 1018. aastal kindlustasid Bolesławi võimu Kesk-Euroopas. 30. jaanuaril 1018, sõlmiti Boleslaw I Vapra ja Püha Saksa Rooma riigi keisri Heinrich II vahel Bautzeni rahuleping, mis määras ära Poola ja Saksa-Rooma riigi piiri. Poola sõltumatust tunnistasid valitsejate kroonimised: 1025. aastal laskis end kuningaks kroonida Bolesław I Chrobry. End samal aastal kroonida lasknud Mieszko II pidi 1031. aastal kaotatud sõja tõttu kroonist loobuma. Peatselt puhkenud kodusõda ja suurmaaomanike ning vägivaldselt ristitute vastuhakud sundisid noort troonipärijat Kazimierzi Poolast põgenema. Pagulaspõlvest naastes taastas ta riigi ja pälvis sellega nime Odnowiciel (Uuendaja). Tema poeg Bolesław II Śmiały (Julge, 1057–1079) võitles mitmes edukas sõjas endale krooni tagasi (1076).
Bolesław II Śmiały sattus aga konflikti Poola suurnikega, kes omakorda kartsid tugevat keskvõimu. Võitluses opositsiooniga laskis ta surmata opositsiooniliidri, Krakowi piiskopi Stanistawi ja oli seetõttu sunnitud kuningakroonist uuesti loobuma. Tema vend, troonipärija Władysław Herman leppis vürstitiitliga ja tunnistas Saksa Rahvuse Püha Rooma keisririigi ülemvõimu. Ka Bolesław II Smiały poeg Bolesław III Krzywousty (1102–1138) jäi vaid vürstitiitiga, vaatamata oma võitudele ja Saksa pealetungi tagasitõrjumisele. 1109. aastal ühendas ta Poola suurnikud ja lihtrüütelkonna Pomorze vabastamiseks, hiljem aitas läbi viia selle ala elanike ristimismissiooni. Poola valitsejate iseseisvuspürgimused polnud Piastide dünastia militaarse iseloomu tõttu, samuti riigi demograafilisest ning territoriaalsest potentsiaalist tingituna mitte alati edukad. Tol ajal elas Poola aladel ligi miljon inimest ja riigi pindala oli umbes 250 000 km².
Amuuri korgipuu
pisi| Amuuri korgipuu (Phellodendron amurense) on ruudiliste sugukonda kuuluv puuliik. See liik kuulub Hiina meditsiinis kasutatud 50 peamise taimeliigi hulka. Ainude hulgas on laialt levinud taime kasutamine valuvaigistina.
Meditsiin
pisi|Taim Hiina herboloogias. Pildil on lagritsajuur Hiina meditsiinis kasutatakse Amuuri korgipuud meningiidi, kopsupõletiku, tuberkuloosi ja neeruhaiguste korral.
Amuuri korgipuu on ennast tõestanud väga olulise ennetava vahendina kopsuvähi korral.
Kasutatakse suukaudselt kõhuvalu, kõhulahtisuse ja kuseteede infektsioonide korral.
Marjadest pressitud õlil on insektitsiidsed omadused, mis sarnanevad lõhnava püreetri (Tanacetum parthenium) omadustega.
Õlis on suur hulk bioloogiliselt aktiivseid aineid: flavanoide, alkaloide, saponiine ja kumariine. Raviõli kasutusalade hulka kuulub pankreatiidi ravimine, kolesterooli ja veresuhkru taseme alandamine ja mitmesuguste nahahaiguste leevendamine.
Adenoviirused
Adenoviirused kuuluvad viiruste rühma Adenoviridae. Nad nakatavad nii inimesi kui ka loomi (imetajaid ja linde). Adenoviirus isoleeriti esimesena inimese mandlitest, millest ka nende nimi.
Adenoviirused võivad inimestel tekitada mitmeid sümptomeid alates hingamisteede ärritusest kuni oksendamiseni (muuhulgas külmetused, silmapõletikud ja kõhulahtisus). Nad on ka ebatavaliselt leplikud keskkonna suhtes, suutes ellu jääda ka kehast väljaspool. Adenoviirused levivad peamiselt piisknakkusena.
Adenoviirused on keskmise suurusega viirused. Neil on kaksikheeliksiga DNA-genoom.
Adenoviiruseid kasutatakse geeniteraapias (geniditsiin, Glybera ).
Richard Earlom
Richard Earlom (1742 London – 1822 London) oli inglise graafik, kes töötas peamiselt metsotintotehnikas. Tema kunstihuvi sai alguse imetlusest lordmeeri ametitõlla vastu, mis oli äsja saanud Giovanni Battista Cipriani maalingud. Ta püüdis neid maale kopeerida ja ta saadeti Cipriani juurde õppima. Ta oli hea joonistaja. Metsotintograveerimise õppis ta ära iseseisvalt.
Aastal 1765 tellis tolle aja üks heldemaid kunstide soosijaid Alderman Boydell, temalt joonistuste sarja Houghton Halli piltide järgi. Hiljem graveeris ta need metsotintos.
Tema kõige täiuslikumad metsotintogravüürid olid võib-olla puuvilja- ja lillepildid hollandi kunstnike Van Osi ja Jan van Huysumi järgi. Tema tööde seas on:
Earlom valmistas ka 200 faksiimilest koosneva sarja Claude Lorraine'i joonistustest ja visanditest. Need avaldati kolmes foolioköites pealkirja "Liber veritatis" all (1777–1819).
Legilimentia
Legilimentia on Harry Potteri raamatuis võime tungida teiste inimeste mõtetesse. Näha seal ka kõige valgustkartvamaid saladusi. Väga osav legiliment oli Lord Voldemort ning tema legilimentia võime tegi tema surmasööjatel võimatuks talle valetamise- nad ei julgenud isegi mitte katsetada talle valetamist. Kuid temast veel imepärasem legiliment oli Severus Snape. Ka tema oskas vaadata teiste mõtetesse ning tunda ära head ja halvad kavatsused. Ning just tänu oma tugevale legilimentia oskusele, samuti imepärasele oklumentia valdamisele sai Snapest väga osav agent Fööniksi Ordu jaoks, sest Voldemort pidas teda kuni lõpuni oma ustavaks informaatoriks.
Tupp-villpea
Tupp-villpea (Eriophorum vaginatum) on lõikheinaliste sugukonda villpea perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Tapurla
Tapurla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Narva-Jõesuu sadam
pisi|Narva-Jõesuu sadama kai, taamal mere pool [[Suur-Lootsi sadam (2009)]]
Tupp-villpea
Levik ja kasvukoht
Levinud Põhja-, Kesk- ja Ida-Euroopas kuni rabade leviku lõunapiirini, ka Siberis, Kaug-Idas ja Kaukaasias, Jaapanis ja Põhja-Ameerikas.
Narva-Jõesuu sadam
Narva-Jõesuu sadam on väikesadam Narva-Jõesuus. Ta paikneb Narva jõe suudmes.
Tupp-villpea
Levik ja kasvukoht
Eestis on tupp-villpea sobivatel kasvukohtadel väga sage, kohati massiline, vähem tavaline läänesaartel. Kasvab peamiselt turbapinnasel: rabades, madal- ja siirdesoos, rabastuvates lodumetsades ja männikutes.
Kirjeldus
Taime kõrgus 30–80 cm. Kasvab mätastena. Taimel on arvukalt niitjaid juurmisi lehti. Need on kolmekandilised, kantidel veidi karedad, kuni 1 mm laiused. Varre alusel on labata või väga lühikese labaga lehetuped, mis muutuvad sügisel lillakaspunasteks.
Narva-Jõesuu sadam
Uuenenud sadam
2019. aastal toimusid sadamas ulatuslikud rekonstrueerimistööd. Töid rahastati Kesk-Läänemere programmi, Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Narva-Jõesuu linna eelarvest. Sadam rajati Narva jõe kaldal Suur-Lootsi tänaval olnud vana betoonkai kohale. Kai ja kaldapealne korrastati, lisati uus ujuvkai ning sadamateenuste osutamiseks vajalikud seadmed. Uuenenud jahisadam avati 19. mail 2019 ja selle sündmuse auks korraldati regatt.
Tupp-villpea
Kirjeldus
Varsi on ühel taimel väga palju. Püstised, siledad, pikivaolised, alusel ruljad ja ülal nürilt kolmekandilised.
Pähik munajas või piklik, kuni 2 cm pikkune ja kuni 1,2 cm läbimõõduga. Tupp-villpea on neljast Eestis kasvavast villpea perekonna liigist ainus, kellel varre tipus on vaid üks pähik. Õiekate on lihtne, hallikas, kilejas, peente valgete karvakestega. Karvakesed säilivad ka viljade valmimisel. Õitseb aprillis ja mais.
Narva-Jõesuu sadam
Uuenenud sadam
Uuendatud sadamas on 19 kaikohta, töötab veesõidukitele mõeldud tankla. Erisusena tuleb sadamat kasutades arvesse võtta, et Narva jõgi on piiriveekogu ja seetõttu tuleb sellel veesõidukitega liiklemiseks eelnevalt teavitada Politsei- ja Piirivalveameti kordonit. Öisel ajal on piiriveekogul liiklemine keelatud.
Tupp-villpea
Kirjeldus
Viljaks on väike äraspidimunajas pähklike. Viljad valmivad juulis.
Ta on üks olulisemaid turvast moodustavaid taimeliike Eestis.
Kogemus
Kogemuseks võib nimetada ka teaduslikku katset (ehk eksperimenti) ja vaatlust.
Traditsioonilise seisukoha järgi omab kogemus kandvat rolli ühiskondliku praktika jaoks ning on teaduse rikastamise, teooria ja praktika arendamise tähtis vahend.
Kogemus analüütilises vaimufilosoofias
Analüütilises vaimufilosoofia peetakse kogemuse (inglise keeles experience) all tavaliselt silmas teadvuses aset leidvaid sündmuste voogu, mille läbielamisena teadvus ilmnebki. Enamasti lähtutakse sellest, et sellise kogemuse kohta saab kogemuse omajal olla vahetu ja kindel teadmine; seevastu teiste kogemusest ega välismaailma sündmustest sellist teadmist pole, nii et uskumused nende kohta on oletuslikud. Sellise kogemuse puhul tegemist puhtalt indiviidikeskse kogemusega, kuid kogemus ei pea sugugi alati olema isiklik. Mõnel juhul piisab ka teise inimese kogemusest, kes ütleb sulle nt selle võileiva söömise aja ning sa võid selle söömata jätta, sest sul on sellest juba teatud mõttes kogemus olemas, kuigi see on vahendatud. Sellist kogemust võib nimetada ka kaudseks kogemuseks, mis põhineb teiste kogejate kogemusvool.
kogemuste tõlgendus:
Kogemus ei pea alati isiklik olema, kõike ei pea omal nahal järele proovima. Sageli piisab ka teiste kogemusest, kes on sulle usaldusväärsed inimesed ja kelle kogemusest saad õppida ilma seda ise proovimata, see on juba kogemus samuti. Paraku tuleb kogemuse puhul arvestada ka mitmete ohtudega. Kogemus on sageli ühekülgne ning seotud teatud tingimustega. Näiteks võime teha ekslikke järeldusi kui inimene olles kogenud teise inimesega suhet võib hinnata seda kogemust halvaks, samas kui see kogemus kellegi teise jaoks võib hea olla. Kogemust võib ekslikult tõlgendada. Näiteks ei tasu ehk sulatõena võtta kellegi väidetavat kogemust, et nägi lendavaid taldrikuid.
Kogemus Kanti filosoofias
Immanuel Kanti järgi koosneb kogemus kahest komponendist: materiaalsest ja formaalsest. Materiaalne komponent on see meeleline mitmekesisus, mis on esile kutsutud meie meelelisuse välise afitseerimise kaudu. Formaalne komponent on aprioorne ning on olemas kogemusest sõltumatult eelnedes seega igale üksikule kogemusele.
Tsitre
Tsitre on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Püromaania
Püromaania on psüühikahäire, mille korral inimene tunneb vastupandamatut soovi midagi põlema panna. Inimest, kes põeb püromaaniat, kutsutakse püromaaniks.
Püromaaniat klassifitseeritakse RHK-10-s koodiga F63.1
Taak
Taak on eesti ansambel, mis viljeleb eestikeelset doom metal ' it. Ise nimetavad nad oma stiili ugri-doom ' iks. Bänd tegutseb alates 2005. aasta novembrist.
Taaga esimene koosseis oli identne 1993. aastal loodud bändi Dawn of Gehenna viimase koosseisuga, ka selle esimesed lood olid samad, ainult et Taaga puhul on laulusõnad eesti keeles. Mõlema bändi otseseks eelkäijaks on doom metal ' i bänd Mystique, mis alustas tegevust 1989. aastal.
Tammistu (Kuusalu)
Tammistu on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Posti sihtnumber on 74719.
Eril aegadel on küla nimi olnud Tammes, Taamise, Tammeszby, Tammist Byy ja Tammistu.
Tammistu küla esmamainiti 1517. aastal. Tol ajal oli külas kolm talu ja üks üksjalakoht, Tammistu küla vanimad talud on Roigu ja Onga. Praegu on külas 25 majapidamist, aastaringselt elatakse 9 talus.
Tammistu külas on oma lapsepõlve suvekodu talu taastanud advokaat ja ettevõtja Marti Hääl, kes küla esindajana kuulub Lahemaa koostöökogusse.
Poola Kuningriik
Poola Kuningriik (poola Królestwo Polskie; 1025–1569) oli kuningriik tänapäevase Poola aladel. Vürst Mieszko I (u 960–992) juhtimisel liideti Odra ja Bugi jõe ning Läänemere ja Karpaatide vahel elavad lehhiitide hõimud, kujaavlased keskusega Kruszwicas, Masoovia (keskus Plock), Ledzie Sandomierziga, Pommeri (Gdańsk ja Wolin), Sileesia hõimud (Wroclaw, Opole ja Legnica) ning vislaanid (Kraków). Mieszko I liidendas esimest korda enamiku nüüdse Poola alast, rajades Poola riigi, mida juhtis Piastide dünastia.
Poola vürstiriik 11. sajandil
pisi|300x300px|Euroopa ja Vahemere maad, u 1097
Poola kuninga Mieszko I poeg Bolesław I Chrobry 992–1025 saavutas sõdades Saksa-Rooma riigi Saksa-Rooma keisri ja Saksa kuninga Heinrich II Pühaga (1004–1018) Poola täieliku poliitilise (Saksa-Rooma riigist) ja kirikliku (Saksamaa Magdeburgi peapiiskopkonnast) sõltumatuse ning kroonis enda 1025. aastal kuningaks, omades 1000. aastal rajatud Gniezno peapiiskopkonda.
Poola kuningriik
pisi|[[Ida-slaavlased|Ida-slaavi rahvad ja riigid 1125. aastal]]
Feodaalne killustatus 12. sajandil
12. sajandil osales katoliiklik Poola Põhjala ristisõdade käigus Visla ääres ja sellest ida pool elavate paganlike lääneslaavlaste kašuubide, vendide ja muude alade vallutamises.
Mügri
Mügri ehk tavamügri ehk vesirott (Arvicola amphibius, varem A. terrestris) on hamsterlaste sugukonda kuuluv väike poolvee-eluline näriline, mügri perekonna ainus liik.
Poola Kuningriik
Feodaalne killustatus 12. sajandil
Kronoloogia:
Mügri
Välimus
Mügri on mõõtmetelt rotisuurune.
Karvastiku värvus varieerub hallikaspruunist mustani (noored on alati hallid). Saba moodustab tüvepikkusest umbes poole või pisut rohkem. Kõrvalestad on lühikesed ja ulatuvad karvastiku seest vaevu välja.
Poola Kuningriik
Feodaalne killustatus 12. sajandil
13. sajandi lõpul muutus elu killustatud riigis üha raskemaks, kuid enamikus väikeriikidest valitsesid sellesama Piastide dünastia esindajad. Krakowi katedraalis oli hoiul 1076. aastast pärit kuningakroon. Väikeste vürstiriikide ühendamine osutus väga keeruliseks ülesandeks. Iga vürst tahtis ühendusprotsessi etteotsa astuda. Lõpuks tuli sellega toime Suur-Poola (Wielkopolska) vürst Przemysław II, kes 1295. aastal kuningaks krooniti, varsti pärast seda aga tapeti.
Mügri
Välimus
Tüvepikkus on 12–24 cm, kehamass 80–180 (harva kuni 300) g.
Poola Kuningriik
Feodaalne killustatus 12. sajandil
13.–14. sajandi vahetusel toimusid pidevad vallutused Böömimaa kuningate ja Böömimaa kuningriigi poolt.
14. sajand
Piastide dünastiasse kuulunud Poola kuninga Kazimierz III (1333–1370) valitsemisaja lõpuks ühendati Poola ühise kuninga võimu alla. Algas Poola territooriumi laiendamise etapp sõdu ja abielusidemeid kasutades, mille tulemusena 1498. aastaks hõlmas Poola kuningriigi territoorium 1/3 Euroopa maismaast. pisi|Poola ja Leedu, Vene ja Žemaitija pärast Krevo uniooni 1387. aastal
15. sajand
Poola ja Leedu, Vene ja Žemaitija ühine sõjavägi suutis välja tõrjuda Ruteeniast Ungari garnisonid ning laiendada Leedu, Vene ja Žemaitija valdusi Läänemere põhjarannikul ja idas.
Saksa ordu – Poola sõda (1409–1411)
pisi|Saksa ordu – Poola sõja lahingutegevuse kaart (1410–11) 1409. aasta 6. augustil kuulutas Saksa ordu kõrgmeister Ulrich von Jungingen sõja Poolale ning vallutas osa Poola ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi piirialasi, välja kuulutatud maakaitsväe kogunemise järel vallutasid poola väed tagasi Bydgoszczi kuid 1409. aasta sügisel sõlmiti orduga vaherahu. 1410. aasta sügiseks kogusid mõlemad tugeva sõjaväe ning 1410. aastal sügisel asusid Poola ja Leedu, Vene ja Žemaitija ühine sõjavägi sõjakäigule senise võimsama sõjalise jõu vastu Ida-Euroopas Saksa ordule, kelle väed purustati Grünwaldi lahingus Poola kuninga Wladyslaw II ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürsti Vytautase juhtimisel. Langesid ordu kõrgmeister Ulrich von Jungingen, suurkomtuur, suurmarssal, suurvarahoidja jt. Nädal pärast lahingut suundusid Leedu ja Poola väed Saksa ordu keskuse Marienburgi lossi piirama, kuid lõpetasid selle 18. septembril. Grünwaldi ehk Tannenbergi lahing nõrgestas Saksa ordut. Saksa ordu ja Poola vahelise sõja lõpetas 1411. aastal sõlmitud Thorni rahu. Saksa ordu võim Leedu suurvürstiriigi Žemaitija aladel lõpetati 1422. aastal Melno rahulepinguga.
Mügri
Levik
Eestis on vesirott tavaline. Eriti sage on ta saartel, laidudel ja Lääne-Eesti rannikul.
Poola Kuningriik
Saksa ordu – Poola sõda (1409–1411)
1413. aastal sõlmiti Gorodlo unioon, millega Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürst Vytautas ja Poola kuningas Władysław II Jagiełło moodustasid liidulepingu Poola-Leedu riigi liitmiseks. Leedu suurvürst tunnistas Poola kuninga ülemvõimu, osa Jogaila valdustest Leedus läksid Poola kuningriigi valdusse, Leedu suurvürsti tiitel kuulus järgnevalt Poola kuninga tiitlisse. Leedu suurvürsti tiitel muudeti päritavaks. Leedus viidi sisse analoogne haldusjaotus Poolaga, asutati ka Vilno, Trakai vojevoodide ja kastellaanide ametikohad; leedu aadlikele anti samad õigused poola šlahtaga.
Mügri
Levik
Mügri ei kuulu looduskaitse alla. Kui kiskjad tema arvukust ei kontrolli, paljuneb ta massiliselt ja võib tekitada olulist kahju, uuristades kogu mullapinna oma käike täis ja süües ära kõigi taimede juured.
Poola Kuningriik
Hussiitide sõjad
1419. aastal pärast Böömimaal kuninga Václav IV surma alanud hussiitide sõdu valiti Böömimaa valitsejaks Vytautas, kes valitses kuni surmani 1430. aastal.
Mügri
Elupaik ja eluviis
Mügri elab peamiselt veekogude läheduses, ta on hea ujuja ja sukelduja. Pesa teeb ta tarnamätastesse, õõnsatesse kändudesse või ehitab selle taimede vartest ja lehtedest. Suve lõpul lähevad nad kõrgematele kohtadele, kus rajavad keerukaid taliurge. Põhitoiduks on vesirotile pilliroo, osjade ja kollase vesikupu mahlakad osad, kuid ta sööb meelsasti ka kartuleid, porgandeid, peete ja maasikaid. Talvel ei ütle ta ka ära lehtpuude koorest ja võrsetest. Talveks kogub ta endale toitu varuks.
Mügri vaenlased on kärp, saarmas, rebane ja röövlinnud.
Poola Kuningriik
Sõjad Osmanite riigiga
Pärast Ungari kuningas Alberti surma sõjakäigul 1439. aastal Euroopasse tungiva Osmanite riigi vastu kutsuti Wladyslaw III Ungari ja Böömimaa valitsejaks, Władysław III hukkus Varna ristisõja käigus Varna lahingus 10. novembril 1444. aastal, kus Osmanite riigi väed sultan Murad II juhtimisel purustasid Poola ja Ungari armee, mida juhtisid Władysław III ja Hunyadi János. pisi|Poola kuningriik pärast Vladislav II ehk [[Ulászló II valimist Ungari (1471) ja Böömimaa (1490) kuningaks. Kaardil paremal pool asuvad Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi maad]]
Mügri
Sigimine ja areng
Mügride sigimisperiood vältab märtsist oktoobrini, mille sees emasloom sünnitab 2–3 pesakonda, igas 2–10 poega. Tiinus kestab 29 päeva. Nägemisvõime tekib poegadel harilikult 8 päeva vanuselt, ujuda suudavad alates 10. elupäevast. Imetamine kestab 12 päeva. Noored vesirotid lahkuvad pesast kolme nädala vanuselt. Suguküpseteks saavad kahe kuu vanuselt. Maksimaalne eluiga on neli aastat.
Poola Kuningriik
Sõjad Saksa orduga
1454. aastal alustasid Poola ja Leedu, Vene ja Žemaitija ühine sõjavägi Kolmeteistkümneaastast sõda Saksa orduga, mis lõppes Poola kuningale eduka Thorni teise rahuga, millega Saksa ordu loovutas Poolale Kuningliku Preisimaana poole oma territooriumist (Ida-Pommeri ja Lääne-Preisimaa) ning Saksa ordu kõrgmeister tunnistas end Leedu suurvürsti ja Poola kuninga Kazimierz IV vasalliks, hiljem tunnistas end 1525. aasta Krakówi lepinguga Poola kuninga suverääniõigust ka Saksa orduriigi sekulariseerinud Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern.
Sõda Krimmi khaaniriigiga
1485. aastal alustas kuningas Kazimierz IV sõda Moldovas krimmitatarlaste vastu Poola-Krimmitatari sõda (1485–1501), mis kestis vahelduva eduga 1501. aastani, kuid sõja tulemusena tunnistas Moldova vürst Ştefan cel Mare end Poola kuninga vasalliks.
1499. aasta mais, enne Moskva-Leedu sõda (1500–1503) uuendati ja kinnitati Leedu suurvürst Aleksandrase ja Poola kuningas Jan Olbracht poolt Gorodlo uniooni põhimõtteid. 1499. aastal Vilno sejmil võeti vastu otsus, mille kohaselt ei võinud valida edaspidi Leedu suurvürsti ilma poola šlahta nõusolekuta ja samuti ka Poola trooni valitsejat ei võidud valida ilma leedupoolse nõusolekuta.
Sõjad Moskva suurvürstiriigiga
15.–16. sajandil pidas Poola toetusel Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik Moskva suurvürstiriigiga sõdu kahe riigi piirialade pärast.
Lublini uniooniga (1569) liitusid Leedu ja Poola üheks riigiks Rzeczpospolitaks. 1. juulil 1569 sõlmiti Lublini unioon, millega Poola kuningriik ning Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik moodustasid personaaluniooni kaudu ühtse riigi. Poola kuningas oli ühtlasi Leedu suurvürst. Riiki juhtis Poola ja Leedu alade šlahta poolt valitav kuningas ning valitses ühine seim Varssavis. Leedu vürstiriigi aladest Podooliast, Volõõniast ja Ukraina aladest moodustati Poola kuninga valdused, Poola krooni maad, kuna Poola ja Leedu alad olid juba varem muutunud kohalike magnaatide ja šlahta maksuvabadeks pärusvaldusteks. Unioonilepinguga sõlmiti ka Poola-Leedu sõjaline kaitse- ja liiduleping, millega kohustusti alustama sõdu ja sõlmima rahulepinguid vaid ühiselt. Samas säilitasid mõlemad osapooled oma autonoomia, riigikassa, sõjaväe ning kohaliku korralduse. Uniooniga moodustatud ühine seim ja riigivalitsemises osalemiseks eelduseks seatud katoliku usutunnistusse üleminek, soodustas Leedu ja leedu alade slaavi elanikkonna aadelkonna poloniseerumist ja Lääne-Euroopa mõjudega Poola kultuuriruumi sulandumist.
Turbuneeme
Turbuneeme on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Eduard Sõrmus
Julius Eduard Sõrmus (9. juuli 1878 Kure talu, Kõivu küla, Luunja vald, Tartumaa – 16. august 1940 Moskva) oli eesti päritolu viiuldaja ja revolutsionäär.
Artur Rassmann
Artur langes välja seitsmendast finaalsaatest.
Mõni aasta hiljem osales ta ka Soome lauljate võistluslikus telesaates "Idols", kuid finalistide hulka ei pääsenud. Tal on oma bänd RockCrime. Ta on laulnud mitmel lauluvõistlusel, teinud bände ja lõpetanud muusikakooli kitarri erialal.