cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mart Laari esimene valitsus
Pangakarahh
Kohe pärast valitsuse ametisse astumist tabas Eestit pangakrahh. 17. novembril 1992 kehtestati moratoorium Tartu Kommertspangale, Balti Ühispangale ja Põhja-Eesti Aktsiapangale. Pangad olid rubla käibeloleku ajal teeninud valuutaäriga suuri kasumeid, kuid krooni tulek lõpetas selle ära. Lisaks oli Venemaale kinni jäänud miljonite kroonide väärtuses Eesti pankade välisvaluutat, mille kättesaamine tundus praktiliselt võimatu. Pangajuhid nõudsid valitsuselt riigiabi, kuid valitsuse hinnangul olid pangad endale võtnud liiga suuri riske. Kuna riik pankadele abi ei andnud, siis läks Tartu Kommertspank pankrotti ning Balti Ühispank ja Põhja-Eesti Aktsiapank pidid ühinema Põhja-Eesti Pangaks. Tartu Kommertspank läks aga 19. detsembril 1992 sundlikvideerimisele.
Valdai
thumb|Iverski klooster Valdai on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Valdai rajooni keskus. Asub Valdai järve ääres. Valdai on Novgorodi oblasti suuruselt neljas linn.
Linnaõigused sai 1770. aastal.
Valdais asub Iverski klooster. Linna läbib raudtee (Oktoobriraudtee) ja Moskva-Peterburi maantee (M10).
Mart Laari esimene valitsus
Narva kriis
Pinged kasvasid veelgi 1993. aasta mais, kui Riigikogu võttis vastu kohalike omavalitsuste valimise seaduse. Seadus sätestas, et kohaliku omavalitsuse volikokku oli õigus kandideerida vaid Eesti kodanikel. Narvas oli aga Eesti kodanikke vaid 5% elanikkonnast. Veel ärritas venelasi uus haridusseadus, mis nägi ette venekeelse gümnaasiumihariduse lõpetamise 2000. aastaks. Lisaks kartsid venelased, et välismaalaste seaduse vastuvõtmisega järel jäävad paljud neist ilma Eesti elamisloast. Eesti uute seaduste kohta tegi terava avalduse ka Venemaa välisministeerium, mis leidis, et vastuvõetud seadused diskrimineerivad venelasi ja muudavad konfliktiohu reaalsuseks. Kriitikat uute seaduste kohta tuli ka lääneriikidelt, kuna nähti, et terved Ida-Virumaa linnad võivad jääda ilma hääleõiguseta.
Narva kriisi haripunkt oli 16. ja 17. juulil 1993 Narvas ja Sillamäel toimunud referendum rahvuslik-territoriaalse autonoomia küsimuses. Enne referendumite toimumist saadeti Narva valitsuse eriesindajana Indrek Tarand, kelle eesmärgiks oli referendumid läbi kukutada. Linnavõimude sõnul käis Narvas hääletamas 55% ja Sillamäel 60% elanikest ja mõlemas linnas toetas autonoomiat üle 97% hääletamas käinutest. Eesti valitsus samas kahtles nende arvude õigsuses. 11. augustil 1993 tunnistas Riigikohus Narva ja Sillamäe referendumi tulemused kehtetuks.
Referendumite läbikukkumise järel hakkas Tarand valmistama ette nimekirju oktoobris toimuvateks kohalikeks valimisteks. Kuigi ametis olevad Narva linnavõimud püüdsid kandidaatide registreerimist takistada, siis valimised kulgesid edukalt ja Narva sai eestimeelse linnavalitsuse. See tähendas ka kriisi lõppu.
Kuritegevuse kasv
Taasiseseisvumise järgsed Eesti riigistruktuurid olid liiga nõrgad, et ohjata riigis järjest kasvavat kuritegevust. 1990ndate alguses tekkisid Eestis mitmed kuritegelikud grupeeringud, kelle peamisteks tegevusvaldkondadeks oli metalliäri, illegaalne relvaäri, salakaubavedu, inimkaubandus, väljapressimised ja ähvardamised. Grupeeringute omavaheliste arveteklaarimisega kaasnes tapmiste arvu järsk tõus.
Siseminister Lagle Pareki nõunikuks määrati Tiit Madisson, kes hakkas juhtima illegaalse metalliäri tõkestamise erigruppi, mida tunti laiemalt "metalligrupi" nime all. 1993. aastal puhkesid rahutused vangilaagrites, nende mahasurumiseks jõudu kasutanud Kinnipidamiskohtade Ameti peadirektor Rein Laid vallandati.
Poliitilistel põhjustel sunniti lahkuma Eesti piirivalvejuht Andrus Öövel. Valitsuse meelest oli salakaubanduse tõkestamiseks hädavajalik, et riik saaks piiri tugevalt oma kontrolli alla. Samas tahtis Öövel valitsusliikmete arvates rohkem Kaitseväega tegeleda kui piirivalvet juhtida. Ööveli vabastamise pärast ja kõrgena püsiva kuritegevuse tõttu esitas opositsioon siseminister Lagle Parekile umbusaldusavalduse, mis küll läbi ei läinud. Parek pidi siiski hiljem Pullapää kriisi tõttu tagasi astuma.
Uueks siseministriks sai Heiki Arike. Tema periood oli illegaalse relvaäri õitseaeg, mil enam kui 30 000 püstolit TT müüdi kahtlaste tehingutega Venemaale. Opositsioon püüdis Arikesele relvaäri tõttu umbusaldust avaldada, kuid Isamaa ja ERSP vastuseis nurjas selle.
Jäägrikriis
6. juulil 1993 käskis kaitsejõudude peastaabi ülem Ants Laaneots Läänemaa Vabatahtlike Jäägrikompaniil dislotseeruda Pullapäält ümber Paldiskis asuvasse Nõukogude sõjaväe linnakusse. Jäägritele Paldiski elutingimused ei meeldinud ning seetõttu saatis 22. juulil jäägrikompanii ülem Asso Kommer peaminister Mart Laarile kirja, kus ta kurtis halbade elu- ja olmetingimuste üle ja küsisi abi jäägrikompanii sisseseadmiseks Paldiskis. Kaitseväe juhataja Aleksander Einseln nägi kirja kui käsuliinist üleastumist ja vabastas 23. juulil Kommeri jäägrikompanii ülema ametikohalt. Kompaniiülema ajutiseks kohusetäitjaks määrati Jaak Mosin.
25. juulil 1993 teatasid jäägrikompanii võitlejad, et kompanii lahkub Eesti kaitsejõudude koosseisust. Selle peale otsustas valitsus 27. juulil kompanii laiali saata, kuid jäägrid eirasid valitsuse otsust ja liikusid Paldiskist tagasi Pullapääle. Jäägrid kutsusid Pullapääle ka oma poolehoidjaid, mida püüdsid takistada valitsusele lojaalseks jäänud Kaitseväe üksused. Kardeti, et Eestis võib puhkeda kodusõda.
2. augustil katkestas peaminister Laar puhkuse ja saabus tagasi Eestisse. Samal päeval arreteeris Kaitsepolitsei Jaak Mosina. Laar helistas otse Asso Kommerile ja veenis teda 25. juuli avaldust tagasi võtma. Omalt poolt lubas Laar vastu, et peatab jäägrikompanii laialisaatmise. Kommer teataski, et jäägrikompanii võtab avalduse tagasi. 3. augustil teatas kaitseminister Hain Rebas tagasiastumisest, mille president 5. augustil ka kinnitas. Uueks kaitseministriks määrati Jüri Luik.
Järgnevatel kuudel sooritasid jäägrikompanii võitlejad mitmeid kuritegusid. 26. novembril 1993 haavas Asso Kommer Tallinna kesklinnas toimunud tulevahetuse käigus teda kinni pidada üritanud kriminaalpolitseinike Koit Pikarot ja Argo Aunapuud. Kommeril õnnestus küll põgeneda, kuid ta tabati juba samal päeval. 27. novembril astus siseminister Lagle Parek tagasi. Tema järeltulijaks sai senine Siseministeeriumi asekantsler Heiki Arike.
Iisraeli relvaost
Eesti riik hakkas Kaitseväele relvade hankimisega tegelema juba 1991. aasta sügisel, kuid mitte ükski lääneriik ei olnud nõus Eestile relvi müüma. Seetõttu osteti esimesed relvad Rumeeniast ja Hiinast, kuid nende kvaliteet osutus väga halvaks. Kvaliteetsemaid relvi olid Eestile nõus müüma ainult Iisrael ja Lõuna-Aafrika Vabariik. Ärimees Leonid Apananskit vahendusel asus valitsus 1992. aasta lõpus pidama läbirääkimisi Iisraeli sõjatööstusettevõtega TAAS. Kaitseminister Hain Rebas allkirjastas 7. jaanuaril 1993 lepingu, millega osteti Iisraelist 60 miljoni dollari eest NATO standarditele vastavat relvastust. Relvade tarnimine pidi toimuma järgmise kolme aasta jooksul ning kogu raha tuli Eestil ära maksta järgmise kaheksa aasta jooksul. Vastavalt TAAS-i esindajate palvele hoidis valitsus relvatehingut saladuses kuni relvade Eestisse jõudmiseni, kuid info tehingu sõlmimisest lekkis kiiresti ajakirjandusse.
Valitsuse salatsemine tekitas avalikkuses ja opositsioonis ohtralt küsimusi. Kahtluse alla seati ostetud relvade kvaliteet ning relvade eest makstud hinda peeti liiga kõrgeks. Usaldust ei tekitanud ka tehingut vahendanud Leonid Apananskit, kelle mitmed ettevõtted olid kahtlaselt pankrotti läinud. 1994. aasta kevadel avastati, et TAAS oli Eestisse saatnud aastakümned vanad õhutõrjekahurid, kuigi lepingu järgi pidid relvad olema uued. Hiljem väitis TAAS, et tegu oli kingitusega ja lubas, et uued õhutõrjekahurid saabuvad Eestisse lähiajal.
Integratsioon Euroopasse
Valitsuse üks tähtsamaid välispoliitilisi eesmärke oli Eesti liitumine Euroopa Nõukoguga, kuna selles nähti esimest etappi Euroopa Liiduga ühinemisel. Euroopa Nõukoguga liitumiseks tuli Eestil teha mitmeid muudatusi inimõigusi käsitlevates seadustes. Peamiselt tundis Euroopa Nõukogu muret Eestis elavate venelaste õiguste pärast. Samal põhjusel oli Venemaa Eesti Euroopa Nõukogu täisliikmeks võtmise vastu, kuigi Venemaa ise Euroopa Nõukogu liige ei olnud. Siiski suutis Eesti saada Euroopa Nõukogu liikmesriikide toetuse ja 14. mail 1993. aastal liitus Eesti ametlikult Euroopa Nõukoguga.
Järgmine oluline samm Euroopa Liiduga liitumiseks oli vabakaubandusleppe sõlmimine Eesti ja Euroopa Liidu vahel. Euroopa Liit soovis aga sõlmida vabakaubandusleppe kõigi kolme Balti riigiga korraga. Läbirääkimised osutusid keeruliseks, kuna erinevalt Eestist soovisid Läti ja Leedu üleminekuaega tollide kaotamisel. Lõpuks pääses Eesti siiski üleminekuajast, kuna Soome ja Rootsi, kes sellel ajal olid Euroopa Liiduga liitumas, soovisid säilitada oma vabakaubanduslepped Baltimaadega. Seetõttu pidi ka Euroopa Liit sõlmima kiiresti vabakaubanduslepped Balti riikidega. Eesti allkirjastas vabakaubandusleppe 18. juulil 1994.
Vene vägede lahkumine
Pärast Eesti taasiseseisvumist lubas Venemaa viia Eestist välja kõik oma väeosad, kuid väljaviimise tähtaegade osas kokkuleppele ei jõutud. 1992. aastal teatas Venemaa, et vägede väljaviimine saab alata alles 1994. aasta lõpus ning viimased väed võivad lahkuda alles 2002. aastal. Sellised tähtajad olid Eestile vastuvõetamatud ja nii jooksid kõnelused vägede väljaviimiseks ummikusse. Mart Laari valitsus määras läbirääkimiste delegatsiooni juhiks vaid 26-aastase Jüri Luige. Vene vägede lahkumine oli Laari valitsuse üks suurimaid eesmärke, kuna Eesti liitumine NATO ja Euroopa Liiduga ei tulnud kõne allagi seni kuni Vene väed Eestis viibisid. 1993. aasta novembriks oli peetud neliteist vooru kõnelusi ning Eesti ja Venemaa olid sõlminud mitmeid tehnilisi lepinguid, kuid vägede väljaviimise asjus edasiminekut ei olnud. Siis tetas Venemaa, et on nõus viima väed välja 31. augustiks 1994, kuid nõudis et Eesti annaks Venemaale 23 miljonit dollarit elamute ehitamiseks ja 11 000 Eestisse elama jäänud sõjaväepensionäri saaks alalise elamisloa, võimaluse sooritada kodakondsuseksam eesti keele oskust tõendamata ja võimaluse osaleda erastamises. Eesti oli nõus ainult vägede väljaviimisega 31. augustiks 1994 ilma lisatingimusteta.
Vastuolud valitsuses ja Isamaas
Juba 1993. aasta veebruaris lahkus tervislikel põhjustel valitsusest majandusminister Ain Saarmann. Samas oletati, et teistest valitsuse juhtivpoliitikutest tunduvalt vanem ning poliitikas võrdlemisi tundmatu Saarmann ei suutnud lihtsalt kiirelt muutuvate oludega kohaneda. Saarmanni asemel nimetas peaminister Mart Laar majandusministriks ärimees Toomas Sildmäe, kuigi ERSP ei toetanud Sildmäed majandusministri kohale. Majandusministrina kippus Sildmäe eirama Isamaa põhimõtteid erastamise protsessis, mis tekitas umbusku mitmetes Isamaa poliitikutes. Kuna peaminister Laar oli Sildmäe üks suuremaid toetajaid, siis jagunes Isamaa ka Laari suhtes kaheks leeriks. Erakonna tipp-poliitikutest toetasid Laari Tiit Pruuli ja Jüri Luik. Kriitilisemalt olid meelestatud Kaido Kama, Illar Hallaste, Indrek Kannik ja Heiki Kranich.
1993. aasta sügisel nõudsid Kama, Hallaste ja Kranich riigi alkoholitootja Liviko direktori Udo Themase ametist lahkumist tema mitmete rikkumiste tõttu. Majandusministri kohuseid täitnud Madis Üürike seda ka tegi, kuid hiljem pööras Toomas Sildmäe otsuse tagasi. Selle peale teatasid Isamaa fraktsiooni juhtinud Hallaste, Kannik ja Kranich, et panevad vastuolude tõttu Laariga ameti maha. 1994. aasta alguses otsustas peaminister Mart Laar kodurahu huvides Sildmäe lahti lasta ning Kanniku ja Kranichi valitsusse võtta. 4. jaanuaril 1994 tutvustas Isamaa valitsusremondi kava ja 6. jaanuaril esitas Laar presidendile ettepaneku kaitseministri, majandusministri, välisministri ja rahandusministri väljavahetamiseks. President Lennart Meri ei vabastanud ametist majandusminister Toomas Sildmäed ega kinnitanud Heiki Kranichit uueks rahandusministriks. Selle peale teatasid välisministriks nimetatud Jüri Luik ja uus kaitseminister Indrek Kannik, et kujunenud olukorras ei saa nad ministrikohuseid täita. 11. jaanuaril 1994 nimetas president kõik peaministri esitatud kandidaadid siiski ametisse. Sildmäe asemel sai majandusministriks sai Toivo Jürgenson.
Pärast valitsusremonti hakkas nn väike koalitsioon (Mõõdukad, ERSP, ELDP) uut peaministrit otsima, sest vastuolud valitsuses aina suurenesid, eelkõige just Mart Laari ja Kaido Kama vahel. Väike koalitsioon nägi uue valitsusjuhina peamiselt Tunne Kelamit või Valve Kirsipuud. Laar suutis oma vastaste katsed teda välja vahetada siiski ära hoida. Kõigepealt vabastas Laar 1994. aasta mais ametist kaitseminister Indrek Kanniku. Selle peale teatas lahkumisest ka justiitsminister Kaido Kama. Järgmisena kutsus Laar kokku erakorralise Isamaa suurkogu ja lubas, et kui suurkogu teda erakonna esimeheks tagasi ei vali, siis astub ta ka peaministri ametist tagasi. Kuna neljast Isamaa moodustanud erakonnast toetas endiselt Laari vaid üks, siis olid Laari vastased oma võidus suurkogul kindlad. Laar suutis aga tuua suurkogule piisavalt oma toetajaid, et erakonna esimeheks jääda. Selle tulemusena eraldusid Isamaast Vabariiklaste Koonderakonna ja Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmed (nende hulgas Illar Hallaste, Indrek Kannik ja Kaido Kama), kes hiljem moodustasid Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakonna. Laari jätkamise tõttu lahkus valitsusest ka ELDP ning kutsus tagasi rahandusministri Heiki Kranichi ning kultuuri- ja haridusministri Paul-Eerik Rummo. Valitsus jätkas nüüd vähemusvalitsusena. Laar püüdis omakorda liberaalide vahel vastuolusid tekitada, kui esitas uueks rahandusministriks ELDP liikme Andres Lipstoki.
Peaministri vahetust plaanisid ka Laari toetajad, kes nägid, et Eesti Panga presidendi Siim Kallase toomine valitsuse ja Isamaa etteotsa võimaldab vältida Isamaa langemist opositsiooni ning tagab Isamaale talutava valimistulemuse 1995. aasta Riigikogu valimistel. Kallas oli küll algul plaanile vastu, kuid muutis hiljem meelt. Plaaniga oli nõus ka president Lennart Meri ning asi otsustati teoks teha 1994. aasta sügisel, kuna ei soovitud enne Vene vägede lõpliku lahkumist tekitada riigis ebastabiilsust.
Rublatehing ja Mart Laari umbusaldamine
Eesti oli sõlminud Venemaaga kokkuleppe, et rahareformi käigus kokku korjatud rublad antakse tasuta Venemaale. Samas oli Venemaa pankadesse kinni jäänud hulga Eesti ettevõtete raha ja seetõttu ei soovinud riik rublasid niisama ära anda. Rublade väärtus vähenes aga kiiresti, mistõttu oli kasulik rublad võimalikult kähku maha müüa. Lõplik otsus rublade müügi osas tehti siis, kui selgus, et Iisraelist on võimalik osta Eesti kaitseväele relvastust, kuid riigil puudusid rahalised vahendid relvade eest tasumiseks. Riigil oli ka hädasti vaja raha pensionide maksmiseks. Peaminister Mart Laar ja Eesti Panga president Siim Kallas kirjutasid 1992. aasta detsembris alla protokollile, mille järgi andis Eesti Pank rublad valitsuse rahahoidlasse hoiule. Tegelikult ei antud rublasid valitsuse hoidlasse, vaid need viidi Tallinna lennujaamast lennukiga Tšetšeeniasse. Rublade müüki koordineeris valitsuse poolelt peaministri nõunik Tiit Pruuli ja Eesti Pangast tegeles sellega asepresident Enn Teimann. Müüki vahendas Marek Strandbergi ja Agu Kivimäe Soomes registreeritud firma Maag OY. Kokku läks müügiks 1,46 miljardit rubla, mille eest saadi 1,892 miljonit USA dollarit.
Valitsuse vahetumine
Pärast peaminister Mart Laari umbusaldamist läks käiku Isamaa plaan tuua peaministriks senine Eesti Panga president Siim Kallas. Vastavalt kokkuleppele oleks pidanud president Lennart Meri nimetama Kallase 28. septembril peaministrikandidaadiks. See jäi samal päeval toimunud Estonia katastroofi tõttu aga tegemata. Kui Kallas lõpuks peaministrikandidaadiks määrati, siis oli vähemalt 45 Riigikogu liiget juba kokku leppinud, et peaministriks toetatakse kas Andres Tarandit või Andres Lipstokki ja mitte kedagi kolmandat. 10. oktoobril 1994 toimunud hääletusel ei andnud Riigikogu Siim Kallasele volitusi valitsuse moodustamiseks. Seejärel esitas president Meri Andres Tarandi peaministrikandidaadiks, kellele Riigikogu volitused valitsuse moodustamiseks ka andis. Mart Laari esimene valitsus lahkus ametist 8. novembril 1994. Samal päeval astus ametisse Andres Tarandi valitsus.
Hilisemad hinnangud
Mart Laari esimest valitsust on peetud üheks taasiseseisvunud Eestit enim mõjutanud valitsuseks, mille paika pandud põhimõtteid, nagu väike välisvõlg, karm rahapoliitika, ühtlane tulumaksumäär ning läänele orienteeritud välispoliitika, on järginud ka enamik hilisemaid Eesti valitsusi. Mart Laari esimese valitsuse algatatud majandusreformid, erastamine ja õigusriigi loomine tõid Eestile märkimisväärse edu võrreldes teiste endiste idabloki riikidega. Juba Laari esimese valitsuse ajal hakkas Eesti liikuma Euroopa Liidu ja NATO-ga liitumise poole.
Samas varjutasid Laari valitsust mitmed skandaalid ning kiired reformid ei parandanud mitte kõigi Eesti elanike elujärge. Näiteks on süüdistatud Mart Laari esimest valitsust Eesti põllumajanduse hävitamises.
Securitas
Selle nime all on tuntud:
Jezercë
Jezercë on Albaania Alpide ja kogu Dinaari mäestiku kõrgeim tipp (2692 m). Koosneb lubjakivist.
Dubrovnik
pisi|Dubrovnik 17. sajandil Dubrovnik on Horvaatia kaguosas asuv linn, Dubrovniki-Neretva maakonna keskus. Asub Aadria mere ääres.
Kliima
Dubrovnikis on vahemereline kliima pehmete vihmaste talvede ning kuumade kuivemate suvedega. Aastane keskmine õhutemperatuur on +16,4 °C. Kõige soojem kuu on august, mille keskmine temperatuur on +25,8 °C, kõige külmem aga jaanuar keskmise temperatuuriga +10 °C.
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1358
Annan teatas kavast kandideerida 2001. aasta märtsis. Tema kandidatuurile vastuväiteid ei esitatud. Järgnevalt kiitis tema ametissenimetamise heaks ÜRO Peaassamblee.
Dubrovnik
Kliima
Dubrovniki aastane keskmine sademete hulk on 1036 mm. Kõige sademeterohkemad kuud on november (141 mm) ja detsember (125 mm), kõige kuivemad on juuli (24 mm) ja juuni (49 mm). Aastas on keskmiselt 110,5 sajupäeva. Kõige rohkem on neid detsembris (12,5) ja märtsis (11,6), kõige vähem juulis (4,4) ja augustis (4,5).
Päike paistab aastas keskmiselt 2520 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on juuli (357 tundi) ja august (347 tundi), kõige hämaramad on detsember (99 tundi) ja november (108 tundi).
Äikesetormid võivad esineda ükskõik mis kuul. Oktoobrist aprillini võib esineda külm tuul boora, mis puhub mägedest ja toob endaga jäist õhku.
Mere soolsus on umbes 38‰.
Vanaaeg
Antiikajal asus Dubrovniki lähedal Epidaurose linn. See kuulus Bütsantsile kuni 7. sajandini, mil sellesse piirkonda tunginud avaarid ja slaavlased selle hävitasid. Legendi järgi asutasid Epidaurosest pärit põgenikud läheduses olevale Laase- või Lause-nimelisele saarele (see nimi tähendab kreeka keeles 'kivi') samanimelise linna, mille nimi omandas rotatsismi tulemusel peagi kuju Ragusa.
Väljakaevamistel on Dubrovnikist välja tulnud 8. sajandist pärit Bütsantsi stiilis basiilika ja osa linnamüürist, mille järgi sel ajal pidi seal olema juba suur asula.
Oma raamatus "Povijest dubrovačke luke" ("Dubrovniki sadama ajalugu") väidab õpetlane Antun Ničetić, et ka Dubrovnik asutati kõige tõenäolisemalt juba antiikajal. Ta lähtub sellest, et antiikajal seilati merel üksnes päeval, aga ööseks randuti ja laev tõmmati kaldale. Päevateekond oli keskmiselt 45–50 meremiili. Ideaalne ööpuhkusekoht oli liivase rannaga ja sealt pidi saama joogivett. Dubrovnikis oli mõlemat ja ta asus täpselt poolel teel kahe teadaoleva vanakreeka asula Budva ja Korčula vahel, mille vahemaa oli 95 meremiili ehk 2 päevateekonda.
Keskaeg
Pärast lõunaslaavlaste vallutust kuulus Dubrovnik idagootidele, seejärel oli uuesti Bütsantsi protektoraat.
Pärast neljandat ristisõda, mille käigus Konstantinoopol vallutati ja rüüstati, läks Dubrovnik Veneetsia võimu alla, mis kestis 1205–1358. 1272. aastal sai linn oma põhikirja, mis ühendas Rooma õiguse kohalike tavadega. Lisaks sätestas linna põhikiri ettekirjutused linna planeerimiseks ja karantiini korraldamiseks, mis aitas haigusi vältida. Ööl vastu 16. augustit 1296 põles peaaegu kogu linn maha ja uus linn rajati teistsuguse plaani järgi.
18. veebruaril 1358 sõlmiti Ungari kuninga (1342–1382) Lajos I ja Veneetsia vabariigi vahel Zadari rahuleping, millega lõppes Veneetsia võim Dalmaatsia ranniku üle ja Dubrovnik saavutas suhtelise sõltumatuse, jäädes Ungari vasallriigiks. Loodi Dubrovniki ehk Ragusa vabariik, kuigi Ungari müüs osa sellest (Zadari ja seda ümbritsevad alad) hiljem Veneetsiale tagasi.
Dubrovnik oli oma aja kohta eesrindlik linn. Esimene apteek avati 1317. aastal ja see töötab tänapäevani. 1347. aastal avati seek, 1377. aastal karantiinihaigla. 1418. aastal keelustati orjakaubandus, 1432. aastal rajati lastekodu. 1436. aastal rajati 20 km pikkune kanalisatsioonisüsteem.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Kaubamärgi registreerimist reguleerib Euroopa Liidu määrus nr 2017/1001. Eestis reguleerib kaubamärgi registreerimist kaubamärgiseadus. Euroopa Liidu seadusandluses on kasutusel enamasti sõna „kaubamärk”, Eesti seadusandluses võib kohata samuti sõna „tähis”. Kaubamärgile õiguskaitse saamiseks Eestis tuleb esitada avaldus Patendiametile kaubamärgi registreerimiseks ning välisriigis vastava riigi kaubamärgiametisse. Siseriiklikult registreeritud kaubamärgile kaitse saamiseks Euroopa Liidus tervikuna tuleb esitada avaldus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametile (European Union Intellectual Property Office, EUIPO). Kaubamärgialaseid vaidlusi reguleerib intellektuaal- ja tööstusomandi õigus.
Dubrovnik
Keskaeg
Nimeliselt oli Dubrovnik iseseisva riigi keskus kuni 1808. aastani, kuigi 1440–1804 oli ta Osmanite riigi vasall, omas laialdasi kaubandusvabadusi Osmanite valdustes Balkanil ja maksis igal aastal andamit. Tema võimsuse tipp oli 15. ja 16. sajandil, mil ta võistles koguni Veneetsiaga.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Tööstusomandi õigus kaitseb kaubamärgi või leiutise õiguseid kas patendi või kasuliku mudelina. Õigused omandile ei teki automaatselt, vaid neid tuleb taotleda ning läbida vajalikud registreerimisprotseduurid. Eestis täidab ametiasutusena ka seda rolli Patendiamet. Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2017/1001 lubab EUIPO-l jätta kaubamärgi registreerimata, kui soovitud tähis on näiteks vastuolus avaliku korraga, mis on omakorda kaubamärgi registreerimisel absoluutseks õiguskaitset välistavaks asjaoluks.
Dubrovnik
Keskaeg
pisi|Dubrovniki linnamüür merekaldal pisi|Dubrovniki peatänav Stradun pisi|Dubrovniki vaade Ragusa vabariigi õitsengu tagatiseks polnud sõjavägi, vaid kaubandus, eriti merekaubandus. Ragusa laevad sõitsid isegi Ameerikasse ja Indiasse. Nad seilasid valge lipu all, mille peale oli kirjutatud ladinakeelne sõna "Libertas", mis tähendab vabadust. Selle lipu võttis Ragusa vastu siis, kui 1418 orjakaubandus keelustati.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Intellektuaal- ja tööstusomand
Intellektuaalne omand hõlmab regulatsioone ja õigusi, mis laienevad inimese vaimse tegevuse viljadele. Selle eesmärgiks on tagada, et keegi konkurentidest ei jäljendaks uudseid ideid, funktsioone, lahendusi või toote omadusi. Intellektuaalne omand annab kaitse meetoditele, teostele, tööstusdisainilahendusele, tehnilistele lahendustele, kaubamärgile, kaubanduslikele nimedele ja tähistele, leiutistele, heliteostele ja teistele vaimse tegevuse tulemustele.
Intellektuaalomandiõigus jaguneb kolme põhilisse valdkonda, milleks on autoriõigus, autoriõigusega kaasnevad õigused ehk naaberõigused ning tööstusomand. Kaubamärk kuulub tööstusomandi valdkonda. Intellektuaalomandiõiguse valdkonnad on kirjeldatud Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni poolt (World Intellectual Property Organization, WIPO).
Laguja
Laguja on küla Tartumaal Nõo vallas.
Dubrovnik
Keskaeg
Dubrovniki õitseng lõppes 1667. aastal maavärinaga, milles hukkus üle 5000 linnaelaniku ja hävis enamik avalikke hooneid. 1699 müüs Ragusa vabariik Osmanite riigile Neumi maariba, et vältida sõda. Tänapäeval kuulub Neum Bosniale ja on selle riigi ainus pääs merele.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Intellektuaal- ja tööstusomand
Kaubamärk on intellektuaalne omand, mis saab õiguskaitse registreerimisel. Kaubamärgi registreerimisega ei saa monopoliseerida kaupa või teenust, vaid õiguskaitse antakse üksnes kauba või teenuse turustamisel kasutatavale tähisele. Erinevalt omandiõigusest, mis kehtib seni, kuni asi eksisteerib, kehtib intellektuaalne omand üksnes seaduses sätestatud tähtaja jooksul. Kehtivuse tähtajad on sõltuvuses intellektuaalse omandi liigist. Kaubamärgi kui intellektuaalse omandi puhul on oluline selle territoriaalsus. Samas ei pruugi territoriaalsus olla absoluutne, vaid rahvusvaheliste lepingute alusel on võimalik õiguskaitset laiendada ka teistesse riikidesse.
Euroopa Liidu kaubamärgiõigus
Esmakordselt reguleeriti Euroopas kaubamärgiõigus 20. märtsil 1883. aastal tööstusomandi kaitse Pariisi konventsiooniga, mis võimaldas riikidele liidu moodustamist tööstusomandi kaitseks. Eesti ühines konventsiooniga esmakordselt 29. novembril 1923 ning taasühines Riigikogu otsusega 23. märtsil 1994. Lisaks konventsioonile reguleerib kaubamärgi registreerimist Euroopa Liidu määrus nr 2017/1001, mis lubab kujutisena kasutada tähist mis tahes kujul, mitte üksnes graafiliselt. Sealjuures on oluline, et selline kujutis peab vastama mitmele kriteeriumile, olema näiteks täpne ja arusaadav.
Euroopa Kohus tunnistab teatud juhtudel kaubamärgina graafilist tähist, üksikuid värve ja helisid, kuid sellisel juhul peab tähis olema selge, täpne, iseenesest täielik, kergesti äratuntav, mõistetav, kestev ja objektiivne. Kaubamärki ei saa registreerida, kui sellel on õiguskaitset välistavad asjaolud. Õiguskaitset välistavad asjaolud jagunevad kaheks: absoluutseteks ja suhtelisteks õiguskaitset välistatavateks asjaoludeks. Absoluutset õiguskaitset välistavaks asjaoluks on tähise sobimatus kaubamärgiks. Näiteks ei saa õiguskaitset tähis, kui sellel puudub eristusvõime, kirjeldab kauba või teenuse omadusi, on eksitav kauba kvaliteedi või päritolu osas. Kaubamärk ei või olla ka vastuolus avaliku korra või üldtunnustatud moraalipõhimõtetega. Suhtelist õiguskaitset välistavaks asjaoluks on kaubamärgid, mis seonduvad teiste isikute varasemate õigustega. Näiteks ei saa õiguskaitset kaubamärk, mis on identne varem registreeritud kaubamärgiga või kui tähist on võimalik segamini ajada selle sarnasuse tõttu. Absoluutsed ja suhtelised õiguskaitset välistavad asjaolud on nimetatud ka Eesti kaubamärgiseaduses. Kaubamärgiseadusest tuleneb muuhulgas, et kaubamärk ei tohi olla vastuolus ka heade tavadega ning kaubamärgi registreerimise taotlus ei või olla pahauskselt esitatud.
Euroopa Kohtu praktika
Lahendid kaubamärgivaidluste kohta on leitavad Euroopa Liidu Kohtu andmebaasist.
Dubrovnik
Keskaeg
Esialgu oli linna ametlikuks keeleks ladina keel, aga alates 1472 dalmaatsia keel. Viimane on romaani keelte idarühma koos itaalia ja rumeenia keelega kuuluv keel, mis 1898 välja suri. Ühtlasi keelustati 1472 lõunaslaavi keelte kasutamine linnanõukogus.
Laguja
2005. aasta 1. jaanuari seisuga elas seal 33 elanikku ning oli 16 aktiivset majapidamist.
Kiiking
pisi pisi Kiiking on Eestis leiutatud ja arendatud meelelahutuslik spordiala, kus inimene paneb kiige järjest suureneva amplituudiga võnkuma, kuni nad teevad ringi ümber võlli. Kiiking algab siis, kui jalad on kõrgemal kui pea – kuni sinnamaani on tegemist kiikumisega. Kiikingus on kindel kükitamistehnika, mis erineb tavakiikumise võtetest. Kiiking on turvaline – käed ja jalad kinnitatakse spetsiaalsete rihmadega.
Dubrovnik
Keskaeg
Sellegipoolest tõrjusid slaavi keeled ladina ja dalmaatsia keelt vähehaaval järjest enam avalikust kasutusest välja. See toimus õigeusklike slaavlaste survel, kes ümberkaudsetelt aladelt Osmanite riigist rõhumise tõttu Dubrovnikisse kolisid. Linna ülemkiht läks serbohorvaadi keelele üle 19. sajandil.
Laguja
Ajalugu
Varem kuulus Laguja piiresse ka teisi praegusi külasid, näiteks Ketneri.
2000. aastatel planeeriti küla alale rajada Tuulemäe jäätmekeskus (ka Laguja prügila), ent 2005 jäi see kohalike elanike vastuseisu tõttu rajamata.
Laguja kool
Lagujal tegutses kuni 1985. aastani ka Laguja algkool ehk Sassi algkool, millest esimesed teated ulatuvad aastasse 1776. See asutati Liivimaa kindralkuberner Georg von Browne'i poolt 1765. aastal väljaantud koolipatendi kohaselt ja sai esmaselt nimeks Pangodi - Etsaste kool. Aegade jooksul on õppetöö toimunud vähemalt 5 erinevas hoones. Neist viimane ja kuni kooli lõpliku sulgemiseni kasutuses olnud maja ehitati 1933. a.
Aastatel 1919-1925 töötas Laguja algkool 4-klassilise- ja 1930. a. alates 6-klassilise algkoolina.
Peale Eesti Vabariigi okupeerimist kehtima hakanud Nõukogude koolikorralduse järgi muudeti enamus algkoole 7-klassilisteks mittetäielikeks keskkoolideks.
1944 – 1950 - Laguja Mittetäielik Keskkool.
1985. a. alustas Laguja algkool uuesti tegevust, kuid suleti taas õpilaste vähesuse tõttu Nõo vallavolikogu 17.02.00. otsuse nr 29 põhjal.
Viited
https://www.eha.ee/fondiloend/frames/fond_prop.php?id=4631
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
T-215/06: American Clothing Associates SA vs Siseturu Ühtlustamise Amet
Kohtuasjas T-215/06 American Clothing Associates SA vs Siseturu Ühtlustamise Amet vaidlesid pooled suurtähtlühendit “rw” sisaldava vahtralehe kaubamärgi registreerimise üle. Siseturu Ühtlustamise Amet keeldus kaubamärki registreerimast ja põhjendas, et kõnealune kaubamärk võib jätta avalikkusele mulje, et kaubamärk ja Kanada on omavahel seotud, sest kaubamärgil kujutatud vahtraleht jäljendab Kanada riigi embleemi. Kaebus jäeti apellatsioonikoja otsusega rahuldamata ning ühendus kaebas otsuse edasi. Euroopa Ühenduste Esimese Astme kohtu hinnangul ei rikkunud apellatsioonikoda kaubamärgiõigust reguleerivat määrust nr 40/94 ja tööstusomandi kaitse Pariisi konventsiooni, kui keeldus kaubamärki registreerimast.
Liiguste
Liiguste on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
1885. aasta 14. oktoobril loodi külas kaheklassiline kool.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
T-234/06: Giampietro Torresan vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
Hageja Giampietro Torresan soovis registreerida tähist CANNABIS sõnamärgina. Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG aga taotles kaubamärgi kehtetuks tunnistamist erinevate alkohoolsete jookide osas. Üldkohtu hinnangul viitas tähis CANNABIS kanepitaimele, mis on avalikkusele hästi tuntud ning mida keskmine tarbija seostab kaupade omadustega. Tähist CANNABIS kandvat jooki ostetakse tõenäoliselt seetõttu, et ollakse kanepi sisalduses veendunud. Kohus leidis, et sõna „cannabis” on ladinakeelne termin, mis on tuntud paljudes Euroopa keeltes ja viitab kanepitaimele, mis on avalikkusele hästi tuntud, tähist saab pidada kirjeldavaks ja mitte sugestiivseks või vihjavaks.
T‑232/10: Couture Tech Ltd vs Siseturu Ühtlustamise Amet
Kohtuasjas T‑232/10 Couture Tech Ltd vs Siseturu Ühtlustamise Amet vaieldi Nõukogude Liidu riigivappi kujutava kujutismärgi ühenduse kaubamärgina registreerimise keelu üle. Apellatsioonikoda leidis, et  taotletav kaubamärk on vastuolus avaliku korra ja üldtunnustatud moraalipõhimõtetega, sest endise NSVL-iga seotud sümboleid tajub oluline osa varem nõukogude režiimile allunud avalikkusest avaliku korra või üldtunnustatud moraalipõhimõtetega vastuolus olevana. Üldkohus nõustus apellatsioonikoja otsusega.
T-683/18: Santa Conte vs. Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet
Kaubamärgina registreerida soovitav tähis on alati seotud kindla toote või teenusega. Selle eristusvõime hindamisel lähtutakse ka sellest, kuidas avalikkus kaubamärki tajub. Euroopa Liidu Üldkohus (The General Court of the European Union) jättis otsusega T-683/18 Santa Conte hagi EUIPO vastu rahuldamata. Euroopa Liidu määruse nr 2017/1001 kohaselt ei registreerita kaubamärke, mis on vastuolus avaliku korra või üldtunnustatud moraalipõhimõtetega. Nende põhimõtetega vastuolus olevaid kaubamärke ei registreerita ka siis, kui põhjus esineb vaid ühes Euroopa Liidu osas, milleks võib olla ka üksainus liikmesriik.
Lahendis nr T-683/18  põhistas kohus oma otsust tuginedes kaubamärgi analüüsile. Kohus leidis, et kaubamärgi taotluse esemeks olev tähis sisaldas sõnalist osa, mis koosneb sõnadest „cannabis,“ „store“ ja „amsterdam“. Lisaks sisaldas kaubamärk kujutisosa, milleks on rohelised lehed, mis vastasid kanepilehe tavapärasele kujutisele. Kohus märkis, et kujutist kasutati mustal taustal, mille üla- ja allservas oli fluorestseerivat rohelist värvi riba. Kasutatud sõnad olid niisamuti osa tähise kujundusest ja sõna „cannabis“ oli domineeriv.
Tähtis on konkreetne ja tegelik arusaam tähisest, sõltumata sellest, kas tarbija käsutuses on täielik teave. Määrav on ka arusaam, et avalikkus seostab kanepi lehte psühhotroopse ainega. Tegemist ei ole teadusliku faktiga, vaid kanepi leht on avalikkuse tajus muutunud marihuaana „meediasümboliks“. Arvestades taustsüsteemi ja konteksti, et viidati Amsterdamile, mis on üle maailma tuntud kohvipoodide poolest, siis seda enam oli kohtul alust arvata, et tarbija tõlgendab sõna „cannabis“ kui viidet uimastile, mis on keelatud paljudes Euroopa Liidu riikides.
Kohus võttis otsuse tegemisel arvesse ka seda, et erinevates liidu riikides muutub kanep keelatud aineks olenevalt THC (tetrahüdrokannabinool) sisaldusest.
C‑240/18 P: EUIPO vs Constantin Film Produktion
Moraalipõhimõtetega vastuolevuse osas on Euroopa Kohtu praktika näiteks kohtuasi nr C-240/18 EUIPO ja Constantin Film Produktion GmbHt. Selles kohtuvaidluses soovis filmikompanii registreerida kaubamärgina märki “Fack Ju Göhte”. EUIPO leidis, et sõnamärk on vastuolus üldtunnustatud moraalipõhimõtetega. Euroopa Liidu Üldkohus jättis Constantin Film Produktion GmbH hagi EUIPO vastu rahuldamata. Apellant palus kohtul selgitada, millist õiguslikku kriteeriumi tuleb kaaluda, kui kaubamärgi registreerimistaotlus jäetakse rahuldamata. Kohtujurist M. Bobek andis omapoolse arvamuse apellatsioonikaebuses esitatud väidetele. Hiljem Euroopa Kohtu viienda koja otsusega Liidu Üldkohtu 24. jaanuari 2018. aasta otsus tühistati.
Kohtujurist andis oma arvamuses keelatud kaubamärkide teemal omapoolse tõlgenduse avaliku korra mõistele. Ta leidis, et avalik kord on avaliku võimu organite määratletud väärtused ja eesmärgid, asudes seisukohale, et avalik kord väljendab soove selle kohta, milliseid norme tuleb ühiskonnas järgida. Kohtujurist oli seisukohal, et mõisted “avalik kord” ja “üldtunnustatud moraalipõhimõtted” kattuvad osaliselt, kuid on teatud määral erineva tähendusega. Jurist leidis, et moraalipõhimõtted on väärtused ja veendumused, millest ühiskond kinni peab, kuid üldtunnustatud põhimõtteid ei leia väljastpoolt ühiskondlikke norme ja sotsiaalset keskkonda, mis ei kehti aga avaliku korra kohta. Kohtujurist rõhutas, et üldtunnustatud moraalipõhimõtetega vastuolu korral on oluline põhjendada, miks kaubamärk neid rikub.
Eesti kohtupraktika
Eesti kohus tugineb kaubamärgi küsimustes Euroopa Kohtu praktikale ning jagab seisukohta, et kaubamärgi ülesanne on aidata eristada kaupa või teenust teistest kaupadest või teenustest, ilma et tekiks äravahetamisoht. Ettevõttele nime andmise eesmärgiks on äriühingu samasuse kindlaks tegemine ja ettevõtte nimi tähistab ettevõtet kui juriidilist isikut. Ettevõte aga kasutab aga kaubamärki turustatava kauba puhul, millele on andnud oma ärinime, ettevõtte nime või silti kujutava tähise või kasutab seda tähist nii, et on ka muul moel loodud seos tähise ja turustatavate kaupade või osutatavate teenuste vahel.
Euroopa Kohtu praktikale tuginedes on ka Eesti kohus leidnud, et tähiste sarnasuse ja sellest tuleneva äravahetamise hindamisel tuleb arvestada tähiste visuaalseid, foneetilisi ja semantilisi aspekte. Tähiste hindamine peab põhinema tähistest tekkival üldmuljel, võttes arvesse eriti nende eristatavaid ja domineerivaid osi. Otsustav on, kuidas keskmine tarbija tähiseid tervikuna tajub, sest ta ei analüüsi nende erinevaid detaile.
2-18-6490: Starbucks Corporation doing business as Starbucks Coffee Company vs Coffee House OÜ
Eesti ettevõte tegi Patendiametile taotluse kaubamärgi  „COFFEE HOUSE + kuju“ registreerimiseks, mille amet rahuldas. Suurkorporatsioon Starbucks leidis, et Coffee House OÜ-l ei olnud õigust registreerida kaubamärgi "COFFEE HOUSE + kuju" ning esitas avalduse tööstusomandi apellatsioonikomisjonile. Hageja seisukoha kohaselt oli taotlus kaubamärgi registreerimiseks esitatud pahauskselt, kuna kostja kaubamärk oli väga sarnane hageja kaubamärgile, mis oli registreeritud varem kui kostja oma. Seega leidis kostja, et esinesid õiguskaitset välistavad asjaolud. Apellatsioonikomisjon jättis Starbucksi vaidlustusavalduse rahuldamata, mistõttu pöördus ettevõte hagiga Coffee House OÜ vastu Harju Maakohtusse.
Maakohus tuvastas hageja ja kostja kaubamärkide sarnasuse. Lisaks oli tõendatud, et hageja kaubamärk oli selleks ajaks liidu riikides tuntud ning kõrge mainega, mistõttu ei ole oluline kaubamärgi tuntus Eesti territooriumil. Kohus leidis lisaks, et kostja kaubamärgi osas esinevad absoluutsed ja suhtelised õiguskaitset välistavad asjaolud ja kaubamärkide sarnasuse tõttu oht äravahetamiseks. Lisaks oli maakohus seisukohal, et kostjal oli kohustus veenduda selles, et tema registreeritud kaubamärk ei riku teiste turul tegutsejate õigusi vähemalt maailmas tuntud brändide suhtes.
Harju Maakohus rahuldas Starbucksi hagi, mille peale Coffee House OÜ esitas apellatsioonkaebuse Tallinna Ringkonnakohtule. Kohus jättis apellatsioonkaebuse rahuldamata ning maakohtu otsuse muutmata.
Eesti õiguspraktika
Tööstusomandi apellatsioonikomisjoni otsused kaubamärgivaidluste kohta on leitavad Patendiameti kodulehelt. Mõned näited registreerimata jäetud ja tühistatud kaubamärkide kohta:
558-o: Komisjon rahuldas VIVES VIDAL, VIVESA, S.A Lérida kaebuse Patendiameti otsuse peale, millega registreeriti kaubamärk “EMMA”. Komisjon oli seisukohal, et kuna kaubamärgid on registreeritud identsete toodete tähistamiseks, siis tarbijad võivad tähised “EMMA” ja “GAMMA®” omavahel segamini ajada.
804-o: Tööstusomandi apellatsioonikomisjoni jättis rahuldamata OÜ Põltsamaa Meierei Juustutööstus kaebuse Patendiameti otsuse peale. Amet keeldus registreerimast kaubamärgina tähist “RAKVERE JUUST.” Komisjon oli seisukohal, et see koosneb ainult kaupade liiki ja geograafilist päritolu näitavast tähisest, sest sõna “Rakvere” viitas kauba tootmise kohale ja sõna “juustutoode” kauba liigile.
Dubrovnik
Uusaeg
1806 hakkas Venemaa ja Tšernogooria ühendatud laevastik Dubrovnikit piirama. Kuu aja jooksul lasti linnale 3 tuhat kahurikuuli. Pärast kuuajalist piiramist kutsus linn Prantsusmaa väed appi ja ühtlasi alistus neile. Napoleon nõustus Ragusat mitte okupeerima, rõhutas Prantsusmaa ja Ragusa sõprust ning esialgu pidi Ragusa üksnes Prantsusmaa vägedele vaba läbipääsu tagama. Kuid hiljem blokeeris Prantsuse laevastik Dubrovniki sadamad, okupeeris ikkagi Ragusa vabariigi ja marssal Auguste de Marmont liitis selle 1808 juba enese kontrolli all olnud Itaaliaga. Selle märgiks värvisid linlased järgmisel päeval kõik riigilipud mustaks. Hiljem nimetati seda piirkonda Illüüria provintsideks, mis olid otseselt Prantsusmaa valitsemise all. 28. jaanuaril 1814 alistus Dubrovnik Suurbritannia ja Austria vägedele.
Uusim aeg
Austria-Ungari lagunemise järel moodustati 1918. aastal Jugoslaavia, mille koosseisu ka Dubrovnik läks. Linna nimi muudeti ametlikult Ragusast Dubrovnikiks.
Teise maailmasõja ajal kuulus Dubrovnik Horvaatia nukuriigi koosseisu. Tegelikult okupeerisid Horvaatiat algul Itaalia ja alates 8. septembrist 1943 Saksamaa väed. 1944. aasta oktoobris vabastasid linna Tito partisanid.
Pärast Jugoslaavia lagunemist jäi Dubrovnik 1991 Horvaatiale. Horvaatia iseseisvussõjas sai linn tugevasti kannatada, kuid on hiljem taastatud. 1. oktoobril 1991 algas Dubrovniki blokaad, mis kestis 7 kuud ja lõppes 1992. aasta mais Horvaatia võiduga. Sõlmiti rahuleping ja blokaad lõppes.
Vaatamisväärsused
Aastast 1997 on osa vanalinna UNESCO maailmapärandi objekti Dubrovniki vanalinn koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistus.
Dubrovniki linnamüür on 1940 m pikk ja kuni 6 meetrit lai. Linna frantsisklaste kloostris asub Euroopa vanim apteek. See asutati aastal 1317.
Linnas asub üks Euroopa vanemaid avalikke teatreid.
Linna lähedal asuv 1492. aastal asutatud arboreetum on maailma vanim.
Kiiking
Kiikingut reguleerib nii Eestis kui ka maailmas Eesti Kiikinguliit.
Kiikingu ajalugu
Esimese kiikingukiige lõi Pärnu mees Ado Kosk 1993. aastal. Esimene tänapäevane kiikingukiik, mis oli reguleeritavate aistega, loodi 1996. aastal. 1997. aastal hakkas Ado Kosk mõõtma, kui pikkade aistega kiigel on inimesed võimelised üle võlli kiikuma. Nii sündiski spordiala.
Kiikingukiikede liigid
Praeguseks on loodud kolm erinevat kiikingukiige mudelit:
Kiikingurekordid
Eesti kiikingurekordi üldedetabelit juhivad Helga Ehrenbusch (5,95 m) ja Sven Saarpere (7,38 m, 2018).
Guinnessi rekordid
Kiikingu tulemused on jõudnud ka Guinnessi rekordite raamatutesse. Sellega sai viimati hakkama Sven Saarpere 25. augustil 2018 7.38m aistega.
Eelmised Guinnessi rekordid:
Map24
Map24 on tasuta veebipõhine kaarditarkvara ja reisiplaneerija, mis sisaldab tänavakaarte ja sõidujuhiseid paljude piirkondade kohta.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Eesti õiguspraktika
808-o: Komisjon tühistas Patendiameti otsus tähise “TARHUN TAPXYH” registreerimise kohta kaubamärgi eristusvõime puudumise tõttu. Komisjoni põhjenduste kohaselt sõna “tarhun” viitab mõnes võõrkeeles maitsetaimele estragon ja seega on oma olemuselt joogi liiki kirjeldav.
Map24
Teenus tugineb Javal põhinevale MapTP-protokollile, mis pakub selliseid võimalusi nagu kolmemõõtmeline marsruudi linnulennuvaade ja täielik interaktiivsus igal kaardil. Lisaks on võimalik vaadata GlobeXploreri pakutavaid satelliidipilte mitme riigi kohta.
Euroopa Liidus kujutiste kaubamärgina registreerimise piirangud
Eesti õiguspraktika
856-o: Komisjon jättis rahuldamata OÜ Põltsamaa Meierei Juustutööstus kaebuse Patendiameti otsuse peale, millega jäeti registreerimata tähis “SUOMEN JUUSTO KEVYT SOOME LIGHT JUUST + kuju”. Komisjoni seisukoha kohaselt olid tähise sõnad “Soome” ja “Suomen” tarbijat eksitavad, sest lõid mulje nagu oleks tegemist Soome päritolu tootega, kuigi see toodetakse Eestis.
876-o: Apellatsioonikomisjon jättis rahuldamata Elion Ettevõtted AS kaebuse Patendiameti otsuse peale. Patendiamet keeldus kaubamärgi “ITV” registreerimisest. Komisjon leidis, et tähis on lühend igapäevakeeles kasutatavast keelendist “interaktiivne televisioon.”
925-o: Apellatsioonikomisjon jättis rahuldamata Plus Warenhandelsgesellschaft mbH kaebuse Patendiameti otsuse peale, millega keelduti registreerimast kaubamärgina šokolaadi tähis ‘EUROPA’. Tähises oli kasutatud sõrendatud kirja ning täht “O” asendatud ringis paiknevate tähekestega. Komisjon oli seisukohal, et tähisel puudus eristusvõime, sest “EUROPA’ kirjeldas ainult kaupade geograafilist päritolu ning “O” asendamine ei muutnud üldmuljet.
980-o: Tööstusomandi apellatsioonikomisjon rahuldas Holiday Club Finland OY kaebuse Patendiameti otsuse peale, millega amet otsustas registreerida kaubamärk “Holiday Club + kujutis”. Apellatsioonikomisjon leidis, et tähised “HOLIDAY CLUB” ja “HOLIDAY CLUB + kujutis” on eksitavalt sarnased. Kaubamärgi registreerimise eesmärgiks on jätta mulje, et kaubamärgid kuuluvad samasse ettevõtete ühendusse ning kasutada kaupade ja teenuste müümisel pahauskselt vaidlustaja nime ning kahjustada tema mainet.
Tšehhoslovakkia riigipeade loend
Tšehhoslovakkia riigipeade loend loetleb Tšehhoslovakkia riigipead kogu riigi ajaloo vältel. Riik eksisteeris aastatel 1918–1992.
1976. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis
1976. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis peeti Jugoslaavias.
Poolfinaali mängisid end Tšehhoslovakkia, Holland, Saksamaa LV ja korraldajamaa Jugoslaavia. Poolfinaalides peeti põnevad heitlused, kus võitja selgus alles pärast lisaaega. Kümne mehega lõpetanud Tšehhoslovakkia sai jagu üheksakesi mängu lõpetanud Hollandi koondisest 3:1 ning Saksamaa LV alistas 0:2 kaotusseisust lõpuks 4:2 Jugoslaavia.
Vasko Simoniti
pisi|Vasko Simoniti 2004. aastal Vasko Simoniti (sündinud 23. märtsil 1951 Ljubljanas) on Sloveenia ajaloolane ja poliitik, erakonna Sloveenia Demokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2004–2008 Sloveenia kultuuriminister. Ta sai 13. märtsil 2020 uuesti Sloveenia kultuuriministriks ja oli selles ametis kuni 1. juunini 2022.
Ta lõpetas 1988. aastal Ljubljana ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloolasena, aastal 1989 kaitses ta samas doktorikraadi. Ta asus ülikoolis õpetama Kagu-Euroopa varajase moodsa perioodi ajalugu. Ajaloolasena pühendus ta peamiselt Sloveenia maade ajaloole varases uusaja perioodil, eriti Sloveenia maade ja Ottomani impeeriumi suhetele. Ta on kirjutanud ka ajalooteaduste metoodika ja epistemoloogia probleemidest.
Isiklikku
Ta on abielus teleajakirjanik Alenka Zor Simonitiga. Tema isa oli sloveenia helilooja ja dirigent Rado Simoniti (1941–1981), vend on diplomaat Iztok Simoniti.
Carlos II
pisi|Carlos II Carlos II (6. november 1661 – 1. november 1700) oli viimane Hispaania monarh Habsburgide dünastiast (valitses 1665–1700), Felipe IV poeg.