cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Celtic Woman
Celtic Woman on 2004. aastal iiri helilooja David Downesi loodud ja tema juhtimisel tegutsev iiri naisvokaalansambel, mille praegusse koosseisu kuuluvad lauljad Chloë Agnew, Máiréad Carlin, Lisa Lambe ja Susan McFadden ning viiuldaja Máiréad Nesbitt.
Ansambli endised liikmed on Órla Fallon, Lynn Hilary, Méav Ní Mhaolchatha, Deirdre Shannon, Lisa Kelly, Alex Sharpe ja Hayley Westenra.
Ansambel viljeleb muusikat traditsioonilistest keldi meloodiatest poplaulude ja klassikani.
Ansamblilt ilmunud albumid: "Celtic Woman", "Celtic Woman:A Christmas Celebration", "Celtic Woman:A New Journey", "Celtic Woman: The Greatest Journey", "Celtic Woman: A Celtic Family Christmas", "Celtic Woman: Songs from the Heart", "Celtic Woman: Lullaby", "Celtic Woman: Believe", "Celtic Woman: An Irish Journey", "Celtic Woman: A Celtic Christmas" ja "Celtic Woman: Home for Christmas"
Ansambel on korraldanud arvukalt ringreise.
Daniel Georg Balk
Daniel Georg Balk (23. juuni 1764 Königsberg – 1826 Tula) oli arstiteadlane, kelle erialaks olid patoloogia, meditsiinisemiootika, teraapia.
Sündis käsitöölise pojana. Õppis Königsbergi ülikoolis (1780–1787), kust sai 1787. aastal meditsiinidoktori kraadi töö eest "De derivantibus" ehk "Nahka ja limaskesta ärritavatest vahenditest". Pärast doktorikraadi saamist läks ta arstina tööle Kuramaale, kus omandas oma erialal hea reputatsiooni.
1804. aastal avas Balk majas, kus ta ise elas, ametlikult haigete vastuvõtu. Tegu oli esimese polikliinikuga Vene keisririigis. Tartu linn jaotati viimaste kursuste üliõpilaste vahel ning elanikud said pöörduda vastava üliõpilase poole. Üliõpilased pidid külastama ka haigeid kodus.
Balk sunniti 1817. aastal ülikoolist lahkuma. Ta kolis Tulasse, kus ta 1826. aastal suri.
Hageri vald (1921)
Hageri vald oli vald Harju maakonnas aastail 1921–1939. Vallamaja asus Hageris. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] 21. detsembril 1920 lahutati Harju maakonnanõukogu otsusega Adila, Maidla ja Kelba kogukonnad Kernu vallast ja Sutlema-Lümandu, Mäeküla ja Rabivere kogukonnad Kohila vallast ja asutati nendest iseseisev Hageri vald.
Vallavalitsus hakkas tegutsema Hageri alevikus.
1. aprillil 1939 jagati vald Hageri ja Saue valla vahel.
Saku vald (1921)
Valla taasloomise otsustas Harju maakonnanõukogu oma koosolekul 28. mail 1921. Otsuse põhjuseks oli kohalike elanike palve Saku kogukond Saue vallast lahutada. Uue valla piirkonnaks oli Saku mõis, ja kõik kogukonna talud ja muud majapidamised. Otsuse kinnitas siseministeeriumi omavalitsuse asjade peavalitsus 2. juunil. Vallavalitsus hakkas asuma tollases Saku külas.
Vallavanemaks valiti Jüri Esko. Pärast Eskot oli lühikest aega vallavanem August Altof ja seejärel aastatel 1924–1939 Rudolf Marmor.
Valla pindala oli 65 km².
Valla asulad olid Juuliku, Kajamaa, Kiisa, Nõmme, Saku, Saku-Mõisaküla, Tõdva. Elanike arv oli 1922. aastal 981, 1934. aastal 841 ja 1939. aastal 783. 1934. aastal oli vallas 149, 1936. aastal 102 talu.
1. aprillil 1939 jagati Saku vald Saue ja Tõdva valla vahel. Vallavanem Rudolf Marmor sai uue Tõdva valla esimeseks vallavanemaks.
Aleksandr Dmitrijev
pisi|Aleksandr Dmitrijev mängimas [[Islandi jalgpallikoondis|Islandi koondise vastu Raio Piiroja lahkumismängus Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. märts 2015 ]] Aleksandr Dmitrijev (sündinud 18. veebruaril 1982 Tallinnas) on vene päritolu endine Eesti jalgpallur ja nüüdne jalgpallitreener.
Klubikarjäär
Aastatel 2008–2011 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Hønefoss BK.
Koondisekarjäär
31. augustil 2016 mängis ta rahvuskoondise särgis 100. mängu.
Pärnu JK
Pärnu JK (Pärnu Jalgpalliklubi ehk PJK) on Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Pärnu. Klubi oli tuntud eelkõige oma kõrgliigas mänginud esindusnaiskonna poolest.
Pärnu Jalgpalliklubi asutati aastal 1989. Klubi presidendiks valiti Helmut Hunt, kes juhtis klubi tegevust kuni aastani 2013. Seejärel oli kuni 2017. aastani klubi president Andres Alari, pärast seda on klubi president Raio Piiroja. Pärnu Jalgpalliklubi ei ole Eesti esimesel iseseisvusajal tegutsenud Pärnu Jalgpalliklubi õigusjärglane.
Georg Abels
Georg Abels (2. oktoober 1898 Pärnu – 30. oktoober 1967) oli Eesti poliitik, Eesti NSV põllutöö rahvakomissar.
Elulugu
Georg Abels sündis Pärnumaal, vaesuse tõttu ei suutnud haridusteed lõpetada ning alustas varajases nooruses tööd lauavabriku lihttöölisena. Lauavabrikus valitsenud halbade tööohutuse tõttu sattus ta kättpidi mehhanismide vahele ja kaotas käelaba. Pärast haiglat keeldus lauavabriku omanik talle tööõnnetuse kompensatsiooni maksmast. Järgnesid asjatud käigud ametiasutustesse, kusagilt polnud abi loota. Lõpuks saabus abi Pärnumaa põrandaalustelt kommunistidelt, kes ta oma ridadesse värbasid.
Poliitiline tegevus
Aastal 1921 oli G. Abels Eestimaa Kommunistliku Partei liige, aastatel 1922–1924 ja 1939–1940 illegaalse EKP Pärnumaa komitee liige. Ta oli 29. veebruarist 1924 kuni väljalangemiseni 22. märtsil 1924 II Riigikogu liige (Jaan Tombi asemel). Pärast väljalangemist sai tema asemel Riigikogu liikmeks Eduard Luts.
Aastal 1924 arreteeriti G. Abels Pärnus ja mõisteti 149 protsessil süüdi ja ta sai karistuseks eluaegse sunnitöö, millest vabanes 1938. aasta amnestiaseaduse läbi.
Pärast 1940. aasta juunipööret ja Eesti NSV moodustamist määrati ta 26. augustist 1940 Eesti NSV põllutöö rahvakomissar ja Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu liikmeks, kellena töötas kuni 15. septembrini 1945.
G. Abels oli aastatel 1941–1952 EKP KK liige ja valiti ka Eesti NSV Ülemnõukogu I–V koosseisu liikmeks.
Aastatel 1945–1950 Kultuurhariduslike Asutuste Komitee esimees ja 1950–1953 Maaparanduse Peavalitsuse ülem.
G. Abels oli ka 1964. aastal avatud kino Kosmos direktor.
Evandro Agazzi
Ta on Genova Ülikooli professor.
Franz Xaver Süßmayr
Franz Xaver Süßmayr (1766 – 17. september 1803) oli Austria helilooja, Wolfgang Amadeus Mozarti õpilane ja lähedane peresõber. Ta lõpetas Mozarti pooleli jäänud Reekviemi.
Birgit Fischer
Birgit Fischer (sündinud 25. veebruaril 1962 Brandenburgis) on Saksa DV ja Saksamaa aerutaja, 8-kordne olümpiavõitja ja 27-kordne maailmameister, niihästi kõigi aegade noorim kui ka vanim olümpiavõitja aerutamises vastavalt 18- ja 42-aastaselt.
Fischer on tulnud olümpiavõitjaks 6 olümpiamängudel. Naistest pole keegi seda rekordit korrata suutnud. Meestest on Ungari vehkleja Aladár Gerevich samuti 6 olümpiamängudel võitnud, aga Gerevichil on kokku 10 olümpiamedalit, neist 7 kulda, nii et vähem kui Fischeril.
Maailmameistrivõistlustel on Fischer kogunud 37 medalit, neist 27 kulda. Selle rekordi ületas 2011. aasta MM-il Ungari aerutaja Katalin Kovács, kellel seejärel oli 40 medalit, neist 31 kulda. Olümpiamängudelt on Kovács saanud 3 kulda ja 5 hõbedat.
Saavutused
1979. aasta MM-il Saksa FV-s Duisburgis tuli Saksa DV taas neljasüstal maailmameistriks ning seekord sõitis Fischer ka finaalis koos Rösigeri, Martina Fischeri (nüüd Bischof) ja Eberliga. Ühesüstal võitis Eberl, kahesüstal tulid Rösiger ja Bischof hõbedale.
1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas osales Fischer ühesüstal. 30. juulil peeti eelujumine, mille Fischer võitis 1.56,92-ga Vanja Geševa (Bulgaaria, 1.58,40) ja Antonina Melnikova (NSV Liit, 1.58,74) ees. Nemad kolmekesi pääsesid otse finaali. Finaal peeti 1. augustil ning taas võitis Fischer (1.57,96) Geševa (1.59,48) ja Melnikova (1.59,66) ees.
1981. aasta MM-il Suurbritannias Nottinghamis võitis Ficher kõik kolm ala: nii neljasüsta koos Carsta Genaußi (nüüd Kühn), Kathrin Stolli ja Roswitha Eberliga, kahesüsta koos Kühniga kui ka ühesüsta.
1982. aasta maailmameistrivõistlused aerutamises toimusid taas Belgradis. Taas võitis Fischer kõik alad: neljasüsta koos Bettina Strusseli, Roswitha Eberli ja Kathrin Giesega, kahesüsta koos Streusseliga ja ühesüsta.
1983. aasta MM-il Soomes Tamperes võitis Fischer kolmandat aastat järjest kõik kolm ala: neljasüsta koos Carsta Kühni, Ramona Waltheri ja Kathrin Giesega, kahesüsta koos Kühniga ja ühesüsta (taas Geševa ees).
1985. aasta MM-il Belgias Mechelenis võitis Fischer neljandat MM-i järjest kõik alad: neljasüsta koos Carsta Kühni, Heike Singeri ja Kathrin Giesega, kahesüsta koos Kühniga ja ühesüsta.
1986. aasta MM-il Kanadas Montréalis Fischer ei osalenud ja Saksa DV naised said üheainsa medali: ühesüstal oli Giese Geševa järel teine. Kahe- ja neljasüsta võitis Ungari NSV Liidu ees.
1987. aasta MM-il Duisburgis võitis Fischer juba viiendat korda kõik alad: neljasüstal koos Anke Nothnageli, Ramona Portwichi ja Ines Rudolphiga, kahesüstal koos Nothnageliga ja ühesüstal.
1993. aasta MM-il Kopenhaagenis võitsid neljasüstal Birgit Fischer, Ramona Portwich, Anett Schuck ja Daniela Gleue. See võistlus toimus 500 m distantsil, aga nii ühe- kui ka kahesüstal oli kavas kaks distantsi: 500 ja 5000 m. Ühesüstal võitis Fischer lühikese distantsi, aga pikal distantsil jäi Susanne Gunnarssoni (Rootsi) ja Rita Kőbáni järel kolmandaks. Kahesüstal said Portwich ja Schuck pikal distantsil kuldmedali ja lühikesel distantsil pronksmedali.
1994. aasta MM-il Méxicos pälvis Fischer koguni 5 medalit. Nii ühe-, kahe- kui ka neljasüstal oli kavas lühike ja pikk distants, aga lühike oli seekord 200 m ja pikk 500 m. Neljasüst (Fischer, Portwich, Schuck ja Gleue) võitsid pika distantsi Ungari ees, aga lühikesel distantsil jäid Ungari järel teiseks. Kahesüstal saavutasid Fischer ja Gleue lühikesel distantsil Ungari järel hõbemedali ning pikal distantsil Poola ja Ungari järel pronksmedali (Ungari koosseis oli neil aladel täiesti erinev, kusjuures Kőbán ei sõitnud kummaski koosseisus). Ühesüstal võitis Fischer pika distantsi Kőbáni ees, aga lühikesel distantsil ei tulnud medalile ja selle võitis Kőbán.
1995. aasta MM-il Duisburgis olid distantsid samasugused nagu Méxicos. Neljasüstal võitsid Manuela Mucke, Ramona Portwich, Birgit Fischer ja Anett Schuck pika distantsi ja lühikesel distantsil jäid Kanada järel teiseks. Kahesüstal võitsid pika distantsi Portwich ja Schuck. Ühesüstal võitis Kőbán mõlemad distantsid.
1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas oli kavas kolm traditsiooniliselt 500 m pikkust distantsi. Neljasüstade finaal toimus 3. augustil, kahe- ja ühesüstade finaal 4. augustil. Portwich, Fischer, Schuck ja Mucke saavutasid nii eelsõidus kui ka finaalis kindlalt parima aja. Fischer sai esimeseks naissportlaseks ükskõik mis alal, kes võitnud olümpiakulla 16-aastase vahega.
Kahesüstal võitsid Fischer ja Portwich esimese, kõige nõrgema eelsõidu, kust peale Saksamaa keegi finaali ei pääsenud, mitte kuigi suure vahega 1.45,50-ga. Esimeses, tugevamas poolfinaalis tulid nad 1.43,07-ga Ungari paari Rita Kőbán – Szilvia Mednynászki (1.42,78) järel teiseks ja jõudsid finaali. Seal olid ajad palju kiiremad ning Fischer ja Portwich sõitsid välja 1.39,69, mis andis hõbemedali. Kulla pälvis 1.39,33-ga Rootsi (Agneta Andersson – Susanne Gunnarsson), kellest Anderssonile oli see juba seitsmes olümpiamedal ja kolmas olümpiakuld, Fischerile kaheksas medal. Pronksi said varem Hollandit esindanud Anna Wood ja varem Fischerigagi ühes paadis sõitnud Katrin Borchert, kes nüüd esindasid Austraaliat.
Üksiksõidus pääses igast eelsõidust 3 paremat otse poolfinaali. Fischer oli teises, ka aegade poolest keskmises eelsõidus kolmas, kuid vahe neljanda kohaga oli väga suur. Teises, nõrgemas poolfinaalis oli Fischer jälle kolmas 1.51,86-ga, kaotades Josefa Idemile (Itaalia, 1.49,08) ja Caroline Brunet'le (Kanada, 1.49,58). Finaalis oli kolm sakslast: Fischer, Idem ja Borchert. 1.47,66-ga võitis Kőbán, järgnesid Brunet (1.47,89) ja Idem (1.48,73), Fischer jäi 1.49,83-ga neljandaks. Esimesed 8 kohta läksid kõik vähemalt 27-aastastele sportlastele.
1998. aasta maailmameistrivõistlused aerutamises toimusid Ungaris Szegedis ja distantsid olid samasugused kui Dartmouthis. Saksamaa sai seekord kolm naiste medalit, kõik Fischeri osavõtul. Neljasüsta keskmise distantsi võitsid Fischer, Schuck, Mucke ja Bednar. Kahesüsta keskmise distantsi võitsid Wood ja Borchert Fischeri ja Schucki ees (pronksi said Kinga Dékány ja Rita Kőbán Ungarist), kahesüsta pika distantsi Wood ja Borchert Fischeri ja Ute Plessmani ees (pronksi said Anna Karlsson ja Susanne Gunnarsson Rootsist). Individuaalselt võitis Brunet kaks lühemat distantsi ja jäi pikal distantsil hõbedale, Idem sai kulla, hõbeda ja pronksi, Borchert hõbeda ja pronksi.
1999. aasta maailmameistrivõistlused aerutamises toimusid Itaalias Milanos. Saksamaa sai kaks naiste medalit. Neljasüsta pikal distantsil said Fischer, Schuck, Mucke ja Wagner hõbeda Katalin Kovácsist ja Rita Kőbánist juhitud Ungari järel. Mucke ja Wagner said kahesüsta pikal distantsil hõbeda Woodi ja Borcherti järel. Kõik kolm ühesüstadistantsi võitis Brunet Idemi ees (need olid Itaalia ainsad medalid sellelt MM-ilt), Kőbán ja Kovács said kõik individuaalsed pronksid.
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys oli naistel kavas kolm distantsi. Neljasüstal toimus peamine võitlus Saksamaa ja Ungari vahel. Kumbki võitis 26. septembril oma eelsõidu ja Ungari aeg oli pisut parem (1.33,31 ja 1.33,90). 30. septembril finaalis oli vastupidi: Saksamaa (Wagner, Fischer, Schuck, Mucke) võitis 1.34,53-ga Ungari ees (Rita Kőbán, Katalin Kovács, Szilvia Szabó, Erzsébet Viski, 1.34,95). Fischer sai esimeseks naiseks, kes võitnud olümpiamedali 20-aastase vahega, ja esimeseks, kes võitnud viitel olümpiamängudel. Ka Rita Kőbánile oli see 6. olümpiamedal, aga kuldasid oli tal vaid 2.
Kahesüstal kordus võitlus Saksamaa ja Ungari vahel. 27. septembril võitis kumbki oma eelsõidu, kusjuures Ungari (Kovács ja Szabó, 1.42,30) oli kröömivõrra parem kui Saksamaa (Fischer ja Wagner, 1.42,56). 1. oktoobril peetud finaalis oli vastupidi: Saksamaa võitis 1.57,00-ga Ungari ees (1.58,58). Fischer sai esimeseks naiseks, kes võitnud vähemalt 2 medalit neljadel olümpiamängudel, ja alles neljandaks naiseks, kes võitnud 7 kuldmedalit. Lisaks sai ta ainsaks mittevõimlejaks USA ujuja Jenny Thompsoni kõrval, kes võitnud 10 olümpiamedalit.
Ühesüstal esindas Saksamaad Manuela Mucke, kes ei jõudnud finaaligi. Idem võitis Brunet' ja Borcherti ees.
Pärast Sydney olümpiamänge loobus Fischer teist korda spordist, aga tuli teist korda tagasi ja pääses 2004. aasta suveolümpiamängudele Ateenasse. 23. augustil peeti neljasüsta eelsõidud. Saksamaa koosseisus Birgit Fischer, Maike Nollen, Katrin Wagner ja Carolin Leonhardt võitis 1.31,61-ga esimese, kiirema eelsõidu Ungari ees (1.32,30), kes esines peaaegu samas koosseisus kui Sydneys: Katalin Kovács, Szilvia Szabó, Erzsébet Viski ja Kinga Bóta. Finaal sõideti 27. augustil ja Saksamaa tuli taas olümpiavõitjaks Ungari ees (1.34,34 ja 1.34,54).
24. augustil peeti kahesüsta eelsõidud. Saksamaa (Fischer ja Leonhardt) ning Ungari (Kovács ja Nataša Janić) võitsid kumbki oma eelsõidu, kusjuures Ungari oli kiirem (1.38,61 ja 1.39,59). 28. augustil sõideti finaal, kus Ungari võitis taas ja veel suurema vahega (1.38,10 ja 1.39,53). Pronksi sai Poola.
Ühesüstal esindas Saksamaad Katrin Wagner, kes jäi neljandaks. Kulla võitis Nataša Janić, järgnesid Josefa Idem ja Caroline Brunet.
Sellel, 2004. aastal valiti Birgit Fischer Saksamaa aasta naissportlaseks.
2005. aasta maailmameistrivõistlused aerutamises toimusid Zagrebis ja seal oli naistel juba 9 distantsi: nii ühe-, kahe- kui ka neljasüstadel oli nii lühike, keskmine kui ka pikk distants. Neljasüsta pika distantsi võitis 3.20,70-ga Ungari (Timea Paksy, Szilvia Szabó, Erzsébet Viski ja Kinga Bóta). Hõbedavõitluses kaotas Saksamaa (Birgit Fischer, Maren Knebel, Judith Hörmann ja Carolin Leonhardt) kõige napimalt Rumeeniale (3.21,90 ja 3.21,89). Neljasüsta lühikesel ja keskmisel distantsil tuli Saksamaa maailmameistriks, kusjuures Leonhardt, Hörmann ja Katrin Wagner olid mõlemas naiskonnas. Teise pronksmedali sai Birgit Fischer kahesüsta lühikesel distantsil koos oma vennatütre Fanny Fischeriga (38,27), kaotades Ungari (37,10) ja Hispaania paarile (38,01). Kahesüsta pikal distantsil said hõbemedali Maike Nollen ja Nadine Opgen-Rhein, kõik kolm kahesüstadistantsi võitsid Katalin Kovács ja Nataša Janić. Ühesüstal sai Saksamaa kaks kulda: Nicole Reinhardt võitis keskmise ja Katrin Wagner pika distantsi.
Isiklikku
Birgit Fischer on 173 cm pikk ja kaalub 68 kg.
Richard Branson
Sir Richard Charles Nicholas Branson (sündinud 18. juulil 1950) on Suurbritannia ettevõtja.
Birgit Fischer
Isiklikku
Tema vanem vend Frank Fischer võitis aastatel 1981–1986 aerutamise maailmameistrivõistlustelt 9 medalit. Ka Franki abikaasa Sarina Hülsenbeck tuli Moskvas olümpiavõitjaks ujumises ning nende tütar Fanny Fischer on olümpiavõitja ja 9-kordne MM-medalist aerutamises.
Richard Branson
Ta on eelkõige tuntud tänu Virgini kaubamärgile, mis sai alguse Bransoni 1972. aastal asutatud plaadipoodide ketist Virgin Megastores.
Birgit Fischer
Isiklikku
Birgit Fischer oli 1984–1993 abielus aerutaja Jörg Schmidtiga, kes Söuli olümpiamängudel pälvis ühepaadil hõbemedali. Sel ajal kandis Birgit perekonnanime Schmidt. Neil on kaks last. Abielu lõppes lahutusega.
Richard Branson
Tänapäeval kuulub Richard Bransoni asutatud konglomeraati Virgin Group ettevõtteid peaaegu igast valdkonnast. Nende seas on mitu lennufirmat, sealhulgas Virgin Atlantic Airways; kosmoseturismi plaaniv Virgin Galactic; Vormel 1 meeskond Virgin Racing; lisaks hulk muu hulgas meelelahutustööstuse, kirjastamise, turismi, side ja toiduainetetööstuse alal tegutsevaid ettevõtteid.
Birgit Fischer
Isiklikku
Fischer töötas Saksa DV sõjaväes, tõustes Saksamaa taasühendamise ajaks majoriks.
Richard Branson
11. juulil 2021 sai Bransonist esimene kosmosetööstusettevõtja, kes on erakosmoselennukiga käinud kosmose piiril.
Birgit Fischer
Isiklikku
1999. aasta Europa Parlamendi valimistel kandideeris Fischer Vaba Demokraatliku Partei nimekirjas. Ta ei osutunud valituks.
Fischer elab koos lastega Brandenburgis.
Richard Branson
Maailmarekordiüritused
Branson on püüdnud püstitada paljusid maailmarekordeid. Esimese katse tegi ta 1985. aastal, püüdes saada enda kätte Sinist Linti Atlandi ookeani kõige kiirema ületamise eest. Tema laev Virgin Atlantic Challenge läks Briti vetes kummuli ja Suurbritannia õhujõud pidi meeskonna päästma. Järgmisel aastal ületas Branson laevaga Virgin Atlantic Challenge II üle Atlandi purjetamise rekordi.
1991. aasta jaanuaris ületas Branson veel suuremal (74 tuhat m³) õhupallil Vaikse ookeani Jaapanist Kanadasse, saavutades vahepeal kiiruse 394 km/h.
Aastatel 1995–1998 püüdsid Branson, Per Lindstrand ja Steve Fossett õhupalliga ümber maakera lennata. 1998. aasta lõpul sooritasid nad maailmarekordilise pikkusega lennu Marokost Hawaiile, aga esimesena lendasid õhupallil ümber maailma Bertrand Piccard ja Brian Jones 1999. aasta märtsis.
2004. aasta märtsis sõitis Branson amfiibsõidukil Gibbs Aquada mööda maismaad ja vett Doverist Calais'sse rekordilise aja 1 tunni 40 minuti ja 6 sekundiga.
Damüls
Damüls on vald ja populaarne turismisihtkoht Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.
Damüls omab ka Euroopa kõige suurema lumesajuga omavalitsuse rekordit – keskmine on 9,3 m aastas. 2006. aastal anti Damülsile nimetus "maailma lumiseim küla".
Geograafia
Kõige kuulsam mäetipp piirkonnas ja paljude jalutuskäikude eesmärk Damülsist on Damülser Mittagsspitze (2095 m).
Ajalugu
1300. aasta paiku põgenesid walserid vaesuse ja põllumajandusmaa puudumise tõttu. Neil lubati asuda Vorarlbergi, Tirooli lääneossa ja Graubündenisse. 1313. aastast alates oli Damüls asustatud walserite poolt. Sel ajal oli ülemkohus (Damüls ja Fontanella) sõltumatu - Damülsi elanikud ühinesid vastutasuks Montfortidega, et sõja korral olla "oda ja kilbiga".
Kultuur
Vorarlbergi FIS Skimuseum Damüls pakub teekonda läbi Vorarlbergi suusatamise 100-aastase ajaloo. Lisaks ajaloolistele ja haruldastele mäesuusatamise mudelitele näidatakse ka suusahüppega seotud objekte.
St. Nikolause kirik võtab silmapaistva koha Damülsi mägikülas. Selle küla harmoonilise maastiku määrab suuresti see silmatorkav kirik.
Selles piirkonnas on paljud vanad traditsioonid endiselt elus ja edukalt ning see väljendub tüüpilises murdes, mida siiani räägitakse. Autentsele eluviisile aitab kaasa ka traditsiooniliste rõivaste ("Tracht") kandmine pidulikel päevadel.
thumb|Damüls suvel
thumb|330x330px|Damülser Mittagsspitze ja Damüls/Mellau suusapiirkond
Turism
Tänu Damülsi ja Mellau kahe suusapiirkonna liitmisele 2010. aastal loodi Bregenzerwaldi suurim suusapiirkond ja üks suurimaid suusapiirkondi Vorarlbergis: Damüls-Mellau suusapiirkond. Piirkond on tuntud lume rohkuse poolest.
Klosterneuburg
Klosterneuburg on linn Austrias Alam-Austria liidumaal. Klosterneuburg asub Doonau paremal kaldal, Viini kesklinnast ligi 12 km põhjas.
Linnas tegutseb Konrad Lorenzi Instituut.
pisi|tühi|Vaade Klosterneuburgile
Doren
Doren on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.
Geograafia
Doreni vald asub Bregenzerwaldist loodes. Doreni vallast asub umbes kaks kolmandikku Sulzbergstocki lõunaküljel, mis kuulub Molasse valglasse, ja üks kolmandik Sulzbergstocki põhjaküljel.
Kogukonna piiri moodustavad kolm jõge: Weißach, Bregenzer Ach ja Rotach. Doren külgneb viie muu Vorarlbergi vallaga Bregenzi ringkonnas (päripäeva, alustades põhjast): Sulzberg, Krumbach, Langenegg, Alberschwende ja Langen bei Bregenz.
Doren on Saksamaa-Austria kogukonnaprojekti Naturpark Nagelfluhkette liige. Maastikku iseloomustavad metsad, loodusmälestised, arvukad veed, rabad ja biotoobid.
Kultuur
thumb|Brendeni kabel (Doren)
Bonaire
Bonaire on 288 km² suurune saar Kariibi meres Venezuela ranniku lähedal. Saare halduskeskus on Kralendijk.
Doren
Kultuur
1823. aastal ehitati vastavalt Bregenzi ringkonnakantselei plaanidele kirik. Eeldatavasti eelkäijat ei olnud. Pühitsus toimus 1826. aastal ja 1853. aastal ülendati see kihelkonnakirikuks.
Bonaire
Saar kuulus aastatel 1954–2010 Madalmaade Kuningriigi koosseisus oleva Hollandi Antillide koosseisu. Alates 10. oktoobrist 2010 moodustab Bonaire Saba ja Sint Eustatiusega kõrval ühe kolmest Hollandi eriomavalitsusest (bijzondere gemeente) Kariibi Madalmaades.
2019. aasta alguses elas saarel 20 104 inimest.
Saar on kolmest ABC saarest väikseim.
Bonaire saarest vahetult läänes asub ka Klein Bonaire (tõlkes Väike Bonaire), mille pindala on 6 km² ja kus inimesi ei ela.
Alcántara sild
Alcántara sild on sild Hispaanias Alcántaras üle Tejo jõe. Geograafilised koordinaadid:
Silla ehitasid aastatel 88–100 roomlased (Gaius Julius Lacerus).
Kogupikkus 180 m. Oli sõdade käigus 18.–19. sajandil osaliselt purustatud, kuid taastati insener Alejandro Milláni poolt aastatel 1856–1859.
Kasutusel maanteesillana tänapäevani. Praegu asub sillast 600 meetrit ülesvoolu hüdroelektrijaama tamm.
Alcántara nimi (القنطرة) tähendab araabia keeles 'sild' (al-qanţarah).
Aleksander Aru
Aleksander Aru (sündinud 24. aprillil 1910 Põhja-Kaukaasias Stavropoli kubermang Allmäe küla – 9. august 1994 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. ÜK(b)P liige 1944. aastast. Rahvuselt eestlane, valdas vabalt nii eesti kui vene keelt.
Noorus Venemaal
Vanaisa oli pärit Jõhvi kandist Virumaalt ja asus pärast pärisorjuse kaotamist Eestist elama Kaukaasiasse, kus A. Aru sündis talupoja peres. 1924 oli sepa juures õpipoisiks, siis lõpetas traktoristide kursused Stavropolis. 1927 oli ühise maaharimise seltsis "Uus Elu" traktorist. 1930. aastal lõpetas Aleksandrodari täieliku keskkooli II astme Armaviri ringkonna Velikoknjažeski külas. Pärast kooli lõpetamist töötas veidi aega lukksepana, 1931 sõitis Leningradi ja töötas Leningradi mehaanikatöökodades algul lukksepana, hiljem peainsenerina. Töö kõrvalt lõpetas 1940. aastal Leningradi industriaaltehnikumi tehnik-mehaanikuna. 1941 jätkas õpinguid Leningradi täppismehaanika ja optika instituudis ja siis Kaasani lennundusinstituudis.
Sealt visati ta halva õppeedukuse tõttu teiselt kursuselt välja. Juulist oktoobrini 1941 töötas Kuibõševi rajoonikomitee mobilisatsiooni alusel Leningradi kindlustustöödel, novembrist 1941 alates Leningradis tootmisõppe tööstuskoolis nr 73. Suvel 1942 evakueeriti see Kaasanisse ja ühendati tööstuskooliga nr 7. Aru töötas seal meistrina ja direktori asetäitjana poliitalal maikuuni 1944, kui saadeti tagasi Leningradi. Töötas seal tööstuskooli nr 22 peamehaanikuna. Parteisse võeti 1944. aasta septembris Vassili saare rajoonikomitee poolt Leningradis, komsomolis oli olnud aastail 1928–1943.
Tegevus Eesti NSV-s
1944. aasta septembris kutsuti Aru tööle Eesti NSV Tööjõureservide Vabariiklikku Valitsusse, kus kinnitati 10. jaanuar 1945 EK(b)P KK büroo otsusega ülema asetäitjaks. 26. aprill 1945 kinnitati KK büroo otsusega EK(b)P KK tööstusosakonna juhataja asetäitjaks. Märtsist novembrini 1946 töötas KK sekretäri asetäitjana tööstuse alal. Kuna Arul ei olnud KK sekretärile põhikirja järgi vajalikku kolmeaastast parteistaaži, siis saatis Sergei Sazonov juunis 1946 kirja ÜK(b)P Keskkomitee sekretärile Aleksei Kuznetsovile, et Aru kinnitataks erandkorras. 5. september 1946 muudeti EK(b)P KK büroo 01.04.1946 otsus A. Aru suhtes ja ta soovitati võtta kuulajaks ÜK(b)P KK juures asuvasse Kõrgemasse Parteikooli organisatsioonilis-parteilisse teaduskonda.
Langus EKP juhtkonnast
Märtsis 1946 saatis keegi A. Teleman avalduse EK(b)P KK kaadriosakonda, kus teatas, et Aru vanemad olid jõukad talupojad, kes kasutasid töölisi oma majapidamises. 1930. aastal saadeti nad külast välja. Terve pere olid baptistid. A. Telemani avaldust hakati kontrollima. Stavropoli kraikomiteest tuli 5. märtsil 1947 teade, kus kinnitati, et Aru on pärit kulakuperekonnast. Isa oli 1932. aastal saanud nõukogudevastase agitatsiooni eest 3 aastat vanglakaristust. Vend läks saksa vägede taandumisel nendega kaasa, naine oli olnud saksa komandandi teenija. 3. aprillil 1947 saatis EK(b)P KK kaadriosakonna partei- ja komsomolikaadri sektori juhataja Goremõkin kirja kõigi nende faktidega sekretäridele Nikolai Karotammele, Sergei Sazonovile ja Kuzminile. A. Aru küsimus läks otsustamiseks EK(b)P KK parteikolleegiumisse.
EK(b)P KK otsusega 18. augustil 1947 tehti ÜK(b)P KK-le ettepanek heita A. Aru välja Kõrgemast Parteikoolist oma sotsiaalse päritolu varjamise ja partei petmise eest. (A. Aru õppis novembrist 1946 veebruarini 1948 ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis Moskvas).
ÜK(b)P KK otsusega 16. jaanuar 1948 heideti Aru parteikoolist välja ja ta saabus EK(b)P KK käsutusse. Aru personaalküsimust arutati EK(b)P KK büroo istungil 26. märtsil 1948. Oma sotsiaalse päritolu varjamise eest ÜK(b)P-sse astumisel ja EK(b)P KK aparaati tööle asumisel avaldati vali noomitus hoiatuse ja arvestuskaardile kandmisega. Lisandus otsus – saata madalale tootlikule tööle.
Töö rahvamajanduses
1948. aasta aprillist töötas Aru Volta tehases tsehhiülemana. 8. veebruaril 1949 soovitas põllumajandusministri asetäitja A. Premet kinnitada A. Aru Tallinna masina-traktorijaama direktoriks. Sellel kohal töötas A. Aru novembrini 1955. Ta oli korduvalt pöördunud põllumajandusministeeriumi ja EK(b)P Kose rajoonikomitee poole palvega vabastada ta sellelt kohalt perekondlikel põhjustel. Kose rajoonikomitee otsusega sai A. Aru aprillis 1954 valju noomituse arvestuskaardile kandmisega rajoonikomitee otsuste täitmata jätmise pärast Tallinna masina-traktorijaamas.
Augustis 1955 avaldas Kose rajoonikomitee talle noomituse vastutustundetu suhtumise eest saagi koristamisel ja taliviljakülvil. Kõik need parteilised karistused kustutati hiljem.
29. oktoobril 1955 tegi Eesti NSV Põllumajanduse Ministeerium (ministri asetäitja A. Torf) ettepaneku vabastada A. Aru Tallinna masina-traktorijaama direktori ametikohalt seoses tema ületoomisega tööle ministeeriumi keskaparaati. EK(b)P KK sekretariaadi otsusega 12. detsember 1955 vabastati A. Aru masina-traktorijaama direktori kohalt perekondlikel põhjustel.
1955. aastal lõpetas ta kaugõppes Eesti Põllumajanduse Akadeemia, 1959–1961 töötas remondi-mehaanikatehase Progress direktorina, 1961. aasta novembrist töötas tehases Santehnik insenerkonstruktorina.
17. aprill 1962 EKP KK büroo otsusega kinnitati EKP Tallinna linnakomitee otsus 14. detsembrist 1961 heita Aru partei ridadest välja joomise ja amoraalse käitumise eest. 11. detsembril 1962 oli Aru apellatsioon arutusel NLKP KK juures asuvas parteikomisjonis. A. Aru taastati partei liikmeks. Talle avaldati vali noomitus arvestuskaardile kandmisega ebaväärika käitumise eest. 04.08.1964 oli A. Aru personaalküsimus jälle arutusel EKP KK presiidiumi istungil, kus paluti NLKP KK juures asuvat parteikomisjoni kustutada A. Aru 1962. aasta parteiline karistus. Tallinna linnakomitee otsusega paluti tühistada Aru parteiline karistus, kuna Aru iseloomustatakse tööl positiivselt. NLKP KK juures asuva parteikomisjoni otsusega 13. oktoobri 1964 rahuldati EKP KK taotlus tühistada A. Aru vali noomitus (NLKP KK juures asuv parteikomisjoni esimehe N. Šverniku allkirjaga).
Isiklikku
Abikaasa: Jelizaveta Aru (s. 1916), pojad Albert (s. 1936) ja Vladimir (s. 1948).
Kilp (geoloogia)
pisi|Kilpe on kaardil kujutatud oranžina pisi|[[Paljandumine|Paljanduv Fennoskandia kilp Laadoga põhjakaldal]] Kilp on ulatuslik osa kraatonist, kus avanevad kristalse aluskorra kivimid.
Petra Majdič
9. jaanuaril 1999 sõitis ta kaasa oma elu esimese MK-etapi. See oli 10 km klassikalises stiilis Tšehhimaal Nove Mestos ja ta lõpetas 69. kohaga. Järgnes juunioride MM Austrias Saalfeldenis, kus ta 3. veebruaril tuli 5 km klassikasõidus 6. kohale. Seevastu 15 km vabastiilis sõit ebaõnnestus (29. koht). Veebruaris toimusid Austrias Ramsaus maailmameistrivõistlused, kus ta 5 km klassikasõidus saavutas 59. ja järgnenud 15 km jälitussõidus 53. koha.
Järgmisel hooajal tulemused järjest paranesid. Majdič sõitis kaasa 7 MK-etappi. 27. novembril 1999 oli ta Rootsis Kirunas 5 km klassikas 64., 10. detsembril Itaalias Sappadas 10 km vabatehnikas 48., 12. jaanuaril 2000 Nove Mestos 10 km klassikas 47., 16. veebruaril Šveitsis Ulnchenis 5 km vabatehnikasõidus 35., 26. veebruaril Rootsis Falunis 10 km vabastiilisõidus 30. (teenis elu esimese MK-punkti) ja 17. märtsil Itaalias Bormios 5 km klassikastiilis sõidus 20. Maailma karika arvestuses oli ta 69.
Kilp (geoloogia)
Kilp on osa kraatonist, mis tähendab seda, et kilbid on tektooniliselt stabiilsed alad, kus tugevaid maavärinaid ega mäetekkeprotsesse ei ole. Kilbi kivimid on enamasti Proterosoikumi või Arhaikumi vanusega. Mandrilise maakoore paksus kilpidel on pisut väiksem kui platvormidel, mis on seletatav nii settelise pealiskorra puudumise kui ka aluskorra kivimite suurema kulutusega.
Kilpe leidub kõigil mandritel. Mõnel mandril leidub üksainus kilp (Aafrika, Antarktika, Austraalia), mõnel mitu. Meile lähim kilp on Balti ehk Fennoskandia kilp, mis paljandub näiteks Soomes.
Kilbid on viimase poole miljardi aasta jooksul tektoonilistest protsessidest, näiteks riketest ja mäetekkeprotsessidest suhteliselt vähe mõjutatud. Nende stabiilsuse tõttu on erosioon enamiku kilpidest pika aja jooksul üsna tasaseks muutnud. Siiski on nad üldiselt väga kergelt kumerad.
Termini "kilp" (saksa keeles Schild) võttis geoloogias esimesena kasutusele Austria geoloog Eduard Seuß oma kolmeköitelises teoses "Maa pale" ("Das Antlitz der Erde", 1885–1908).
Petra Majdič
1. veebruaril 2001 saavutas Majdič Itaalias Asiagos 1,5 km vabatehnikasprindis 3. koha, jõudes esimest korda elus MK-etapil poodiumile. Hooaja ülejäänud osa ei kulgenud kaugeltki nii hästi: 10. veebruaril oli ta Otepääl 5 km klassikasõidus alles 29., Soomes Lahtis toimunud MM-il sai ta 15 km klassikadistantsil 14., järgnenud 10 km jälitussõidus 32. ja 10 km klassikadistantsil 17. Maailma karika arvestuses oli ta 34.
19. detsembril 2001 saavutas ta Asiagos 1,5 km klassikasprindis MK-etapil juba 2. koha. Järgnesid 2002. aasta taliolümpiamängud USA-s Salt Lake Citys, kus medalit võita ei õnnestunud. 12. veebruaril 2002 10 km klassikas oli Majdič 8., 15. veebruaril 5+5 km stiilivahetusega sõidus lõpetas klassikapoole liidrina, kuid langes lõpuks 7. kohale, 21. veebruaril oli ta teatesõidus Sloveenia naiskonnaga 9. ning 24. veebruaril 30 km klassikasõidus 12. Kuid pärast olümpiat 5. märtsil tuli ta Stockholmis 1,5 km klassikasprindis taas teiseks. Maailma karika arvestuses oli ta 14.
1982
1982. aasta (MCMLXXXII) oli 20. sajandi 82. aasta.
Petra Majdič
Kui seni oli Majdič saavutanud oma paremad tulemused sprindis, siis 12. jaanuaril 2003 jõudis ta esimest korda elus poodiumile ka tavadistantsil, tulles Otepääl 15 km ühisstardist klassikadistantsil 4. kohale (suusatamises on poodiumil 6 paremat). Sama koha saavutas ta 8. märtsil Oslos 30 km klassikatehnikas sõidus. Maailmameistrivõistlustel Itaalias Val di Fiemmes jäi aga taas poodiumist napilt puudu: 18. veebruaril oli ta 15 km ühisstardist klassikasõidus 8. ja 10 km eraldistardist klassikasõidus 7. 22. veebruaril tuli ta 5+5 km jälitussõidus 10. kohale. Maailma karika arvestuses oli ta 14. nagu eelmiselgi aastal.
1982
August
pisi|Ekspeditsioon mäele [[Tartu Ülikool 350 ]]
Oktoober
pisi|[[Tallinna Niguliste kirik pärast tulekahju]]
Petra Majdič
Järgmised hooajad edenemist ei toonud. 2005. aasta MM-il Saksamaal Oberstdorfis oli Majdič 0,9 km klassikasprindis 15. ja 7,5+7,5 km stiilivahetusega sõidus 23. Maailma karika arvestuses oli ta 2004 23. ja 2005 13.
5. veebruaril 2006 tuli Majdič Šveitsis Davosis 10 km klassikasõidus 3. kohale, jõudes esmakordselt esikolmikusse ka tavadistantsil. Järgnenud 2006. aasta taliolümpiamängud Itaalias Torinos aga nii edukad polnud. 12. veebruaril tuli Majdič 15 km suusavahetusega sõidus 11. kohale, 16. veebruaril 10 km klassikasõidus 6. kohale, 22. veebruaril individuaalses sprindis 8. kohale ja 24. veebruaril 30 km ühisstardist vabatehnikasõidus 14. kohale. Kuid 9. märtsil Norras Drammenis võitis Majdič MK-etapi 1 km klassikasprindis, olles parim juba kvalifikatsioonis. Sel hooajal jäi see võit ainsaks, kuid edaspidi tuli neid veel hulgi. Maailma karika arvestuses oli ta 9. Sel aastal valiti ta esimest korda Sloveenia aasta naissportlaseks.
pisi|Petra Majdič Tour de Skil (2007) Järgmisel hooajal võitis Majdič 2 MK-etappi, mõlemad klassikasprindis. Jaapanis Sapporos toimunud MM-il oli ta 22. veebruaril klassikasprindi kvalifikatsioonis alles 11., kuid finaalis saavutas 2. koha ja hõbemedali. See oli Sloveenia kõigi aegade esimene MM-medal murdmaasuusatamises. Meessuusasportlastest on varem Sloveeniale medaleid võitnud suusahüppajad. Vabastiilis sprinditeates oli Sloveenia 23. veebruaril 9. Majdič tuli 25. veebruaril 15 km suusavahetusega sõidus 15. ja 3. märtsil 30 km klassikatehnikas ühisstardist sõidus 5. kohale. 2007 oli Majdič maailma karika sprindietappide arvestuses 2. kohal. Maailma karika arvestuses oli ta 4. Ta valiti teist korda Sloveenia aasta naissportlaseks.
Järgmisel hooajal võitis Majdič 3 MK-etappi, kõik klassikasprindis, sealhulgas 10. veebruaril 2008 Otepääl. Sel aastal võitis ta maailma karika sprindietappide arvestuses, aga üldarvestuses oli ta 5.
2009. aasta MM Tšehhimaal Liberecis Majdičil ebaõnnestus. 19. veebruaril oli ta 10 km klassikatehnikas sõidus 15., 21. veebruaril 15 km suusavahetusega jälitussõidus 9. ja 24. veebruaril 1,3 km vabatehnikasprindis 13. (jäi esimesena poolfinaalist välja). Kuid see-eest võitis ta sel hooajal 8 MK-etappi, sealhulgas 25. jaanuaril Otepääl. Esimese MK-etapi vabastiilis võitis ta 14. detsembril 2008 Davosis 1,4 km sprindis. Esimese ja seni ainsa MK-etapivõidu tavadistantsil sai ta 14. märtsil 2009 Norras Trondheimis 30 km eraldistardist klassikatehnikasõidus. Maailma karika üldarvestuses tuli ta teiseks, sprindi arvestuses võitis teist aastat järjest, kogudes sprindietappidel kõigi aegade suurima punktisumma (809) ja edestades teiseks tulnud sportlast Arianna Follist kõigi aegade suurima vahega (409 punkti). Ta valiti ka kolmandat korda Sloveenia aasta naissportlaseks.
Selle väljapaistva saavutuse eest pälvis ta ühe kahest 2010. aastal esmakordselt välja antud Terry Foxi auhinnast (teise sai Joannie Rochette). Sloveenia president Danilo Türk autasustas teda 19. veebruaril Kuldse ordeniga teenete eest. Kuigi ta hooajal rohkem ei võistelnud, saavutas ta ikkagi maailma karika arvestuses 3. koha ja sprindietappide arvestuses samuti 3. koha.
Maailma karikavõistlustel
Maailma karika üldarvestuses oli ta 2006 9., 2007 4., 2008 5., 2009 2. ja 2010 3. kohal. Sprindi arvestuses ta 2008 ja 2009 võitis, 2007 oli 2. ning 2010 3.
Ostankino teletorn
Ostankino teletorn on Moskvas asuv raudbetoonist teletorn. Aastatel 1967–1976 oli see maailma kõrgeim torn. Selle kõrgus on 540 m (mõnedel andmetel 537), vaateplatvorm asub 360 m kõrgusel.
Ajalugu
Pärast pikki arutelusid ja analüüsi otsustati torn rajada rõngasvundamendile (diameeter 65 m, paksus 3–4,5 m). Vundamendiaugu rajamine algas 1960. Torni ehituse käigus rajati ehitusplatsile betoonitehas, kus pesti liiv ja killustik ning segati valmis betoon. Kasutati parimat tsementi, mida Moskva-lähedastest tsemendivabrikutest saada oli. Samas oli ka välilabor betooni kvaliteedi pidevaks kontrolliks.
Ehitus takerdus korduvalt insenertehniliste vaidluste ja lahkarvamuste tõttu. Selle tulemusel tugevdati vundamenti ja alles 1964 algas torniosa ehitus (seina paksus allosas 40 cm, ülaosas 35 cm). Torn valmis 1967.
thumb|left|27. augustil 2000 puhkes tornis tulekahju ning antennimast vajus kõveraks 27. augustil 2000 puhkes tornis kaablite ülekoormuse tagajärjel tulekahju. Hukkus kolm inimest. Moskva ümbrus jäi telepildita ja ka paljud teised piirkonnad jäid ajutiselt levita (säilis ainult NTV levi). Torni konstruktsioonid kahjustusid sedavõrd, et kaaluti selle lammutamist. Eriti said tules kannatada torni siseseintele kinnitatud eelpingestustrossid (kokku oli tornis 150 erinevates torni kõrgustes lõppevat, vundamendist algavat eelpingestustrossi, millest torni tipuossa ulatus 60), millest paarkümmend katkes ning oli reaalne torni varisemise oht. Siiski suudeti torn remontida ja säilitada.
25. mail 2007 oli tornis taas tulekahju. Põleng oli ühel vaateplatvormil. See tulekahju suudeti siiski kiiresti kustutada ja suuri kahjustusi tornile ei tekkinud.
Torni on kasutatud ka langevarjuhüpeteks.
Rein Laul
Rein Laul (sündinud 20. märtsil 1939) on eesti helilooja ja muusikateadlane.
Morava-Sileesia maakond
Morava-Sileesia maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Tšehhis.
Haldusjaotus
Maakonnas on 6 ringkonda 299 vallaga.
Välislingid
🇨🇿
Rein Laul
1970. aastast oli ta Leningradi Konservatooriumi teooriaõppejõud (1993. aastast professor). Temalt on vene ja eesti keeles ilmunud teadusartikleid.
Ta on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktor.
Isiklikku
Rein Laulu poeg on pianist Peeter Laul.
Oleksandr Tupõtskõi
Oleksandr Tupõtskõi (ukraina keeles Олександр Миколайович Тупицький; sündinud 28. jaanuaril 1963 Bilozirjas Tšerkassõ oblastis) on Ukraina jurist ja kohtunik.
Töökäik
Ukraina president nimetas ta 14. mail 2013 Ukraina Konstitutsioonikohtu kohtunikuks. 27. märtsil 2021 tühistas president Zelenskõi eespool nimetatud 14. maist 2013 pärineva ukaasi. Ukraina kuulutas ta 2022. aasta mai lõpus rahvusvaheliselt tagaotsitavaks.
Martin Heinrich Rathke
Martin Heinrich Rathke (25. august 1793 Gdańsk – 15. september 1860 Königsberg) oli arstiteadlane, anatoom ja embrüoloog.
Õppis 1814–1818 Göttingeni ja Berliini ülikoolides loodusteadusi ja arstiteadust, töötas seejärel praktiseeriva arstina Danzigis. Oli professor Tartus, seejärel anatoom Königsbergis. Kirjutas põhjapanevaid uurimusi loomaembrüoloogia ja võrdleva anatoomia alalt; avastas lindudel ja imetajatel lõpusepilud, kirjeldas selgroogsete loomade ja inimese loote suukoopas leiduvat väljasopistist (nn. Rathke tasku). Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1852).
Tartu Ülikooli füsioloogia, patoloogia ja meditsiinisemiootika professor 1828–1835.
Mandriline maakoor
pisi|Mandriline maakoor paikneb mandrite ja neid ümbritseva sinakashallina kujutatud mereala all. Erksamate värvidega (punane, kollane, roheline, tumesinine) on kujutatud ookeanilist maakoort
Mandriline maakoor ehk kontinentaalne maakoor on mandrite (koos mandrilavaga) alune maakooretüüp.
Maakoor jagatakse mandriliseks ja ookeaniliseks maakooreks. Mandrilise maakoore tihedus on keskmiselt 2,7...2,8 g/cm³. Pikilainete keskmine levikukiirus on 6,5 km/s.
Mandrilise maakoore ehitus
Mandrilise maakoore paksus on 25 kuni 70 km, keskmine umbes 40 km, mis on tüüpiline settelavadele ehk platvormidele. Oluliselt paksem on maakoor mäestike ehk orogeensete vööndite piires. Keskmisest õhem on mandriline maakoor mandriliste riftivööndite, kilpide ja mandrite äärealade all. Reeglina koosneb kontinentaalne maakoor kolmest selgesti eristuvast kihist – lasuvast settelisest pealiskorrast ja lamavast kristalsest aluskorrast, mille all omakorda on gabroidse koostisega kivimkiht, mida vahel basaldikihiks nimetatakse, ehkki see on ebasobiv nimetus, sest vulkaanilist kivimit basalti ei saa sellises sügavuses kuidagi olla. Ülemine korrus ehk setteline pealiskord võib ka puududa, nii on see näiteks kilpidel. Keskmine kiht koosneb mitmesugustest moondekivimeist (peamiselt gneiss, migmatiit ja amfiboliit), mida lõikavad rohked plutoonid.
Mandrilise ja ookeanilise koore eristamine
pisi|300px|Maakoore paksus (km) Erinevalt ookeanilisest maakoorest, mille vanus ei ületa kusagil 200 miljonit aastat, on mandriline maakoor väga vana. Vanus võib ulatuda isegi kuni nelja miljardi aastani. Mandriline maakoor on väiksema tihedusega kui ookeaniline maakoor, mis takistab tema vahevöösse tagasi sukeldumist. Seetõttu on mandrilise maakoore osatähtsus läbi Maa ajaloo tõusnud, ookeanilise koore osatähtsus aga langenud. Sellele vaatamata moodustab mandriline maakoor vaid 40% kogu maakoorest. Ookeanilise maakoore paksus on mandrilise koore paksusest palju väiksem, keskmiselt 5...7 km.
Mandriline maakoor ja geotektoonika
Mandriline maakoor jaotatakse tektooniliselt aktiivseks ning atektooniliseks. Tektooniliselt aktiivset mandrilise maakoore osa nimetatakse orogeenseks vööndiks, atektoonilist ehk tektooniliselt stabiilset osa aga kraatoniks.
Dmitri Kruglov
Dmitri Kruglov (sündinud 24. mail 1984 Tapal) on Eesti jalgpallur (vasakkaitsja, vasakäär), kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.
Koondisekarjäär
Ta on Eesti koondises pidanud 110 kohtumist ja löönud 4 väravat.
Olomouci maakond
Olomouci maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Tšehhis. Maakonna keskus on Olomouc.
Välislingid
🇨🇿
Christopher Franke
Christopher Franke (sündinud 6. aprillil 1953 Berliinis) on saksa muusik.
Ta oli 1970. aastast Saksa elektroonilise muusika ansambli Tangerine Dream liige koos Edgar Froese ja Peter Baumanniga.
Algul mängis ta ansamblis löökriistu, hiljem aga süntesaatoreid.
1988. aastal lahkus Franke bändist ja asutas plaadifirma Sonic Images. 1991. aastal kolis ta USAsse, et kirjutada filmimuusikat.
Franke on kirjutanud ka ulmeseriaali "Babylon 5" muusika.
Interpolaator
Interpolaator on seade koos tarkvaraga, mis jagab lõigu lähtepunktist kuni sihtpunktini paralleelselt koordinaattelgedega sammudeks või ringjoone puhul lõikudeks, luues nii täiendavaid tugipunkte. Interpolaatoreid kasutatakse laialdaselt arvprogrammjuhtimisega pinkidel, suurendamaks töötlemise täpsust ning lihtsustamaks programmeerimist.
Haute Matsiatra piirkond
thumb|Asendikaart
Haute Matsiatra piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Madagaskari kesk-lõunaosas.
Piirkond loodi 2004. aastal Fianarantsoa provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks.
Piirkonna pindala on 21 080 km2 ja elanike arv 1 128 900 (2004).
Piirkonna keskus on Fianarantsoa.
Fianarantsoa
Fianarantsoa ('hea õpetus') on omavalitsusega linn Madagaskari kaguosas, Haute Matsiatra piirkonna keskus. Geograafilised koordinaadid on 47°05' E, 21°28' S.
Linn paikneb 1200 m kõrgusel merepinnast.
Kuni 2009. aastani oli linn ka Fianarantsoa provintsi keskus.
Rahvastik
Fianarantsoa on suuruselt neljas linn Madagaskaril. Elanike arv on 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 144 225.
Ajalugu
Linn on asutatud 1830. Linna asutamine omistatakse merinade kuningannale Ranavalonale, kes olevat kavandanud selle Antananarivo kõrval teise pealinnana ning sõjalise eelpostina Madagaskari keskplatoode põhjaosa kaitseks. Linna planeering järgib tõesti Antananarivo oma.
Kui saabusid Euroopa misjonärid, sai Fianarantsoast erinevalt Antananarivost, mis oli protestantide kontrolli all, katoliikluse levitamise keskus.
Suur osa linna praegusest planeeringust kujunes 1920ndatel ikka veel Antananarivo eeskujul. Linnas on katedraali ja ajalooliste hoonetega ülalinn, kontorite ja pankadega kesklinn ning kaupluste ja raudteejaamaga alalinn.
Avaliku ja eraõiguse eristamine
Avaliku õiguse ja eraõiguse eristamine on üks vanimaid õiguslikke küsimusi, millel praegu on süstemaatiline ("Kas tööõigus on era- või avaliku õiguse haru?") ning ka praktiline ("Kas antud vaidlus kuulub tsiviil- või halduskohtu pädevusse?") tähtsus.
Teooriad
Üldtuntud on kolm eristamise teooriat: huviteooria, subordinatsiooniteooria ja subjektiteooria.
Subordinatsiooniteooria
Subordinatsiooniteooria eristab avalikku ja eraõigust selle järgi, et avalik õigus reguleerib alluvussuhteid, aga eraõigus võrdsusel põhinevaid suhteid. Avaliku õiguse tüüpiline reguleerimisvorm on ühepoolne ja kohustuslik (nt seadus), eraõigusele on omane leping. Ka see teooria ei ole rahuldav, kuna ka eraõiguses esineb alluvussuhteid (suhted vanemate ja laste vahel, eestkoste) ning avalikus õiguses võrdsusel põhinevaid suhteid (haldusleping)
Subjektiteooria
Subjektiteooria kohaselt on avalik õigus õigusnormide kogum, mille õigustatud või kohustatud subjektiks on üksnes avaliku võimu kandja.
Teooriate rakendamine
Üksikjuhul on kõikide teooriate kriteeriumid rakendatavad, kasutatakse ka erinevaid teooriaid koos.
Praktika
Praktikas, õigustoiminguid tehes on era- ja avaliku õiguse normid üksteisest raskesti eristatavad. Nii võib näiteks eraõigusliku lepingu sõlmimisel seaduses toodud vorminõude eiramine kaasa tuua lepingu tühisuse. Üldiselt on eraõiguslike kohustuste täitmine ikkagi tagatud avalik-õiguslike sanktsioonidega.
Fianarantsoa provints
thumb|Asendikaart thumb|Fianarantsoa provintsi inimesed Fianarantsoa provints on endine 1. järgu haldusüksus Madagaskaril.
2009. aastal provintsid kaotati, 1. järgu haldusüksusteks said 2004. aastal provintside jagamisel tekkinud piirkonnad.
Provintsi pindala oli 103 272 km², elanike arv 3,36 miljonit.
Standardi ISO 3166-2 järgi on Fianarantsoa provintsi tähis MG-F.