cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avaandmed
Avaandmed Eestis
Seni on oma andmekogusid avaandmetena kättesaadavaks teinud peamiselt ministeeriumid ja suuremad riigi institutsioonid, kohalikud omavalitsused on avaandmetesse suhtunud pigem leigelt. Avaandmete kataloogid omavalitsustest on Tallinnal, Tartul ja Pärnul, kuid valdkonnaga tegelemist pole ükski omavalitsus oma prioriteetide hulgas nimetanud.
Avaandmete teabeväravas on 2021. aasta märtsi seisuga 790 andmestikku. Andmete litsents on enamikul juhtudel Creative Commons omistuslitsents (CC BY) või omistuslitsents samadel tingimustel jagamise nõudega (CC BY-SA), kuigi andmete avaldamise ametlik juhend soovitab Creative Commons Zero avaliku omandi litsentsi (CC0).
Open Knowledge Estonia on koordineerinud 2016. aastast Eestis rahvusvahelise avaandmete päeva tähistamist ning oli vastutav 2018-2021 avaandmete kasutamise edendamise riigihanke täitmise eest.
Avaandmete mõju
Ligipääs avaliku sektori andmekogudele avaandmete kujul on infoühiskonna üks põhiõigusi ning sellel on oluline mõju valitsemise läbipaistvusele, kodanike kaasamisele, sotsiaalsele jm innovatsioonile, majanduse elavdamisele, teadusuuringutele, avaliku sektori tõhustamisele jpm.
Andmete avaandmetena kättesaadavaks tegemise eesmärgid:
Pooljuht
Pooljuht on aine, mille elektrijuhtivus on halvem kui elektrijuhil ja parem kui dielektrikul. Pooljuhtide erijuhtivus toatemperatuuril σ = 106...10−8 S/m.
Pooljuhtide hulka kuuluvad mõned lihtained (räni, germaanium, seleen, telluur, arseen, fosfor ja teised), palju oksiide, sulfiide, seleniide ja telluriide, mõned sulamid, paljud mineraalid jm. Arendatakse ka pooljuht-nanokristalle (näiteks tuum-kest-struktuuriga pooljuht-nanokristallid). Pooljuhid on enamasti kristallstruktuuriga ained, st nende aatomid või molekulid paiknevad kindla korra kohaselt, moodustades kristallivõre.
Pooljuhid on väga tundlikud välismõjude ja lisandite suhtes. Iseloomulik on elektrijuhtivuse järsk suurenemine temperatuuri kasvades, samuti võõraine aatomite mõjul.
Pooljuhid elektroonikas
Elektronseadiste valmistamisel kasutatakse lähtematerjalina peamiselt neljavalentset elementi räni (Si) ning kolme- ja viievalentsete ainete ühendit galliumarseniidi (GaAs); pooljuhttehnika algusaegadel kasutati peamiselt neljavalentset elementi germaaniumi (Ge). pisi|350px|Räni aatomi kovalentsidemed (a) ja kristallivõre lihtsustatud, tasapinnaline kujutis (b) Räni ja germaaniumi iga aatomi väliskihis on neli valentselektroni, millest igaüks tiirleb ühtlasi ümber naaberaatomi (vt joonis a). Niiviisi iga aatomipaari ümber tiirlevad kaks valentselektroni moodustavad kovalentsideme. Tasapinnas kujutatakse kovalentsidemeid aatomivaheliste joontega (joonis b).
Absoluutsest nullist kõrgemal temperatuuril lahkub osa valentselektrone aatomist, muutudes vabadeks elektronideks. Lahkunud elektroni kohta kovalentsidemes nimetatakse auguks. Auku võib vaadelda laengukandjana, millel on elektroni laenguga võrdne, kuid märgilt, vastupidine positiivne laeng. Elektroni laeng on –1,6•10‒19 C ja augu laeng on +1,6•10‒19 C (kulonit).
Puhtas pooljuhis on vabade elektronide arv võrdne aukude arvuga, sest kovalentsideme katkemisel moodustuvad paarikaupa üks vaba elektron ja auk. Niisuguse puhtpooljuhi elektrijuhtivus – omajuhtivus – on madalal temperatuuril lähedane dielektriku omale. Temperatuuri tõustes kasvab vabade elektronide hulk kiiresti ja vastavalt väheneb pooljuhi eritakistus.
Kristallivõres oleva augu võib täita teisest kovalentsidemest eraldunud elektron; seda nähtust nimetatakse elektroni ja augu rekombinatsiooniks. Seega põhjustab elektronide üleminek ühest sidemest teise aukude vastassuunalise liikumise.
Enamiku pooljuhtseadiste talitluseks on vaja, et pooljuhi ühes piirkonnas oleksid ülekaalus vabad elektronid, teises, vahetult kõrvalasuvas piirkonnas augud. Sellise olukorra saab luua sobiva lisandaine aatomite manustamise teel pooljuhi kristallivõresse. Lisandaine sisseviimist nimetatakse legeerimiseks (nagu metallurgiaski); harvem kasutatakse selles tähenduses terminit doteerimine (saksa k Dotierung) või dopeerimine (inglise k doping). pisi|350px|Viievalentse (a) ja kolmevalentse (b) lisandaine aatom pooljuhi kristallivõres Kui asendada räni kristallivõres põhiaine aatom sellise aine (näiteks fosfori, P) aatomiga, millel on viis valentselektroni, siis neli neist kulub vajalike kovalentsidemete moodustamiseks, viies aga jääb vabaks ja võib teatud tingimustel aatomist eemalduda (joonis a). Lisandi aatom muutub siis positiivseks iooniks.
Niisuguseid lisandaineid, mis annavad pooljuhile juhtivuselektrone. nimetatakse doonoriteks (ladina k donore annetama). Seejuures on määrava tähtsusega asjaolu, et juhtivuselektronide arvu oluliseks suurendamiseks on vaja väga väikest lisandikogust. Nii vähendab 1 mikrogramm fosforit 50 grammis ränis selle materjali eritakistust 100 000-kordselt.
Viievalentse ainega legeeritud pooljuhis on põhilisteks elektrivoolu kandjaiks elektronid. Auke on selles ainult sedavõrd, kuivõrd neid tekib põhiaine aatomite kovalentsidemete katkemise tõttu termilise või mõne muu mõju, näiteks valguskiirguse toimel.
Liikuvaid laengukandjaid, mis on pooljuhis ülekaalus (vaadeldaval juhul elektrone), nimetatakse enamuslaengukandjateks, ning vastasmärgilisi laengukandjaid vähemuslaengukandjateks. Pooljuhti, kus enamuslaengukandjad on negatiivse laenguga, nimetatakse n-tüüpi pooljuhiks ehk n-pooljuhiks ja tema juhtivust elektronjuhtivuseks.
Kui sisestada pooljuhi kristalli mõne kolmevalentse aine (näiteks alumiiniumi, Al) aatomeid, moodustavad need kovalentsidemeid põhiaine kolme aatomiga, kusjuures põhiaine neljanda aatomiga jääb side katkenuks. (joonis b). Niisiis jääb kristallivõresse tühi koht, mille võib hõivata mõni vaba elektron. Seda tühja kohta nimetatakse auguks.
Et kolme kovalentsidemega lisandiaatom on elektriliselt neutraalne, muudab augu lahkumine (tegelikult elektroniga täitumine) selle aatomi negatiivselt laetuks, s.o negatiivseks iooniks. Neid lisandaineid, mis hõivavad kristallivõres elektrone, nimetatakse aktseptoriteks (ladina k acceptor vastuvõtja). Enamuslaengukandjateks on nüüd augud. Et neil on positiivne laeng, nimetatakse sellist materjali p-tüüpi pooljuhiks ehk p-pooljuhiks. Sel juhul on tegemist aukjuhtivusega.
Kirjandus
Lembit Abo. Elektroonikakomponendid. Tallinn,1997, lk 7–9.
Kesk- ja Läänepiirkond
pisi|281x281px|Vaade Kesk- ja Läänepiirkonnale [[Kowloon|Kowloonist]] Kesk- ja Läänepiirkond (hiina keeles:中西區) on Hongkongi saare loodepoolne osa, mis on üks Hongkongi 18 administratiivsest piirkonnast. Selle rahvaarv oli 2016. aastal 243 266. Piirkonnas elavad kõige haritumad inimesed, kelle keskmine sissetulek on suuruselt teine Hongkongis. Piirkonna rahvaarv on väike, sest piirkond ise on pindalalt väga väike.
Kesk- ja Läänepiirkonnas asub Centrali linnaosa, kus asub Hongkongi ärikeskus. Läänepiirkonnas asuvad linnaosad Shek Tong Tsui, Kennedy Town, Sai Ying Pun ja Lung Fu Shan. Piirkond oli Victoria linna osa, mis oli Briti Hongkongi varaseim asustatud ala.
International Commerce Centre
pisi|International Commerice Centre International Commerce Centre (ICC) (hiina keeles: 環球貿易廣場) on 118-korruseline, 484 meetrit kõrge pilvelõhkuja, mis valmis 2010. aastal Lääne-Kowloonis Hongkongis. See on osa Union Square projektist Kowloon Stationi peal. See oli kõrguselt neljas ehitis maailmas (kolmas Aasias) kui see 2010. aastal valmis. Praegu on see Hongkongi kõrgeim ehitis ja kõrguselt kuues Hiinas.
Selles asub The Ritz-Carlton Hong Kong viie tärniga hotell ja Sky100 vaateplatvorm.
Selja vald
Selja vald oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas aastatel 1866–1893.
Selja vald kujunes endise Selja mõisa alale.
1894. aastal ühendati Selja vald Varangu, Kandle ja Andja vallaga ning moodustati Maria vald.
Signagi
Signagi on linn Gruusias Kahhethi piirkonnas, Signagi rajooni keskus.
Linnast kahe kilomeetri kaugusel asub Bodbe klooster.
Vepsküla
Vepsküla on praegu paikkond Narva põhjaosas, mis varem oli küla (saksa keeles Wensküll, vene keeles Вепскюла või Вепскюля) Vaivara kihelkonnas.
Asulat on esimest korda mainitud 1374 külana nimega Wepzendorpe, 1493 Wepszendorpe, 1503 Wepsendorp, 1620 Wäpssekyllaby. 1796. aastal on mainitud kõrtsi nimega Wöbskül.
Küla nime kohta on Andrus Saareste arvanud, et see tuleb tollaste elanike vepslaste nimetusest.
Räni
pisi|Räni Räni on keemiline element Mendelejevi tabelis aatomnumbriga 14 ja sümboliga Si.
Ajalugu
Vaidlus räni nimetuse üle inglise keeles sai alguse tema avastamisega. Räni eraldati puhta vormina 1824. aastal ning see nimetati siliitsiumiks (ladina keelest: silicis, flints, ränikivi), kus sõnalõpp -ium viitab metallile. 1831. aastal otsustati nimetust muuta, et see näitaks seost temaga füüsikaliselt sarnaste keemiliste elementidega nagu süsinik (carbon) ja boor (boron). Massiprotsendi järgi on räni levikult kaheksas levinum element universumis, aga looduses esineb ta väga harva lihtainena. Seda võib leida ränioksiidi või silikaatide näol tolmu, liiva, planetoidide ja planeetide koostisosana. Üle 90% maakoorest koosneb räni mineraalidest, tõstes ta levimuse poolest maakoores teisele kohale (umbes 28% maakoorest) pärast hapnikku.
Omadused
Räni on neljavalentne mittemetall, mille reaktsioonivõime on väiksem kui mittemetallist süsinikul, mis asetseb perioodilisustabelis tema kohal, kuid ta on suurema reaktsioonivõimega kui poolmetallist germaanium, mis on perioodilisustabelis tema all.
Füüsikalised omadused
pisi|Ränile iseloomulik teemandiga sarnane [[Tetraeeder|tetraeedri kujuga kristallstruktuur]]
Räni on toatemperatuuril tahke, suhteliselt kõrge sulamis- ja keemistemperatuuriga (vastavalt 1400 ja 2800 kraadi Celsiust) keemiline element. Räni tihedus on vedelas olekus suurem kui tahkes olekus. Seetõttu ei tõmbu räni külma käes kokku nagu enamik aineid, vaid selle ruumala hoopis suureneb. Selline olukord sarnaneb olukorraga, kus vesi külmunud olekus on hõredam ja omab väiksemat massi ruumalaühiku kohta kui näiteks toatemperatuuril olev vedeliku vormis vesi. Räni suhteliselt kõrge soojusjuhtivuse (149 W/m•K) tulemusena juhib räni hästi soojust ega ole seetõttu sobiv isolatsioonimaterjal.
Lihtainena on räni halli värvi ja metallilise läikega kristalne aine. Ta on üpriski tugev, väga habras ja kergesti mõranev nagu ka tema analoog germaanium. Süsiniku ja germaaniumiga sarnaselt moodustuvad räni kristalliseerumisel teemandi omadega sarnased kristallstruktuurid, kus võre laius on ligikaudu 0,5430710 nm (5,430710 Å). Nagu ka süsinikul, on ränil valentskihis neli elektroni. 1s ja 2s alakihid on täidetud ning 2p alakihis, kuhu mahuks kokku kuus elektroni, on neid vaid kaks.
Keemilised omadused
Räni on pooljuht, mis tähendab, et ta on võimeline kergesti kas loovutama või jagama oma elektronkatte välimise kihi nelja elektroni. Selline elektronkatte väliskihi ehitus võimaldab ränil sobivate tingimuste olemasolul moodustada erinevaid keemilisi sidemeid ja -ühendeid. Kuigi räni on näiliselt sarnane suhteliselt inertse elemendi – süsinikuga (millel on samuti neli vaba elektroni keemiliste sidemete moodustamiseks), on räni omapäraks see, et räni on võimeline reageerima halogeenide ja lahjendatud leelistega, olles samas immuunne enamiku hapete suhtes (välja arvatud teatud hüperaktiivsed segud lämmastikhappest ja vesinikfluoriidhappest). Madalal temperatuuril on räni keemiliselt passiivne mittemetall. Toatemperatuuril reageerib räni ainult fluoriga. Leelisega reageerimisel tekivad silikaadid ja eraldub vesinik. Kõrgematel temperatuuridel reageerib ta hapnikuga (→SiO2), halogeenidega (→SiHal4), väävliga (→SiS2), lämmastikuga (→Si3N4), fosforiga (→SiP), arseeniga (→As2Si ja AsSi), süsinikuga (→SiC) ja enamiku metallidega (→silitsiidid).
Isotoobid
Stabiilseid isotoope on 3, massiarvudega 28, 29 ja 30.
Lihtaine saamine
Räni saadakse puhta kvartsliiva ja söe (teise nimega koksi) segu kuumutamisel kaarleekahjus, kus temperatuur on ligikaudu 1800 °C:
Pärast happetöötlust saadakse kuni 99,9% ränisisaldusega saadus, kuid tihti ei ole see piisavalt puhas. Sel juhul viiakse räni üle halogeniidiks SiCl4 või SiHCl3, mis puhastatakse eri meetoditega ning redutseeritakse ülipuhta vesinikuga 1200–1300 °C juures.
Ülalpool kirjeldatud on kõige levinumad meetodid, kuid neid leidub veel teisigi.
Ühendid
Räni moodustab paljude metallidega binaarseid ühendeid, mida nimetatakse silitsiidideks ning mille omadused varieeruvad suuresti. Nagu näiteks hea reaktsioonivõimega magneesiumsilikaat (Mg2Si) või molübteendisilikaat (MoSi2), mis on kõrge sulamistemperatuuriga tulekindel ühend.
Ränikarbiid (SiC) on kõva, kõrge sulamistemperatuuriga tahke aine ning samuti laialdaselt tuntud abrasiiv. Kuumpressimisega on võimalik muuta see ülitugevaks keraamiliseks aineks, mida kasutatakse lahinguvarustuses.
Silaan (SiH4) on pürofoorne gaas, millel on sarnane tetraeedriline molekulkuju nagu metaanil (CH4). Puhta gaasi korral ei toimu reaktsiooni veega ega lahjendatud hapetega, kuid isegi väike kogus leeliselisi lisandeid kutsub esile tormilise hüdrolüüsi. Silaanide korral on homogeensete ahelate ehk ränivesinike (SinH2n+2, kus n = 2–8) tekkimine võimalik analoogselt alkaanidele. Kuid nad on väga kiiresti hüdrolüüsuvad ning ebastabiilsed, eriti suurema molekulmassiga ühendid. Disilaanides on kahe räni vahel kaksikside (analoogselt alkeenidele) ning suure reageerimisvõime tõttu on neis ühendites stabiliseerimiseks vaja suuri asendusrühmi. Aastal 2004 eraldati ka disilaan, kus ränide vahel leiti olevat kolmikside, kuid kuna ühend ei ole lineaarne, siis ei saanud neid võrrelda alküünidega.
Räni ühendid halogeenidega nimetatakse ränihalogeniidideks (SiX4). Näiteks ränitetrakloriid reageerib veega, mida tema analoog süsinik tertrakloriid ei tee. Dihalogeene, mis on äärmiselt reageerimisaldid, valmistatakse halogeeni ja räni vahelisel reaktsioonil kõrgel temperatuuril. Ränidifloriid kondenseerimisel saadakse polümeer (SiF2)n.
Ränidioksiid on kõrge sulamistemperatuuriga tahke aine, millel on mitmesuguseid kristallstruktuure. Tähtsaimad teisendid on kvarts, kristobaliit ja tridümiit. Neist kuulsaim on kvarts. Kvartsi kristallis on iga räni aatom ümbritsetud nelja hapniku aatomiga, mis on sillaks järgmise räni aatomini, moodustades kolmemõõtelise võre. Oksiid on kõrgel temperatuuril vees lahustuv, kus ta muundub ortoränihapeteks Si(OH)4.
Sobivatel tingimustel võib ortoränihape kergesti polümeriseeruda, moodustades veel keerulisemaid ränihappeid. Lihtsaimaks saaduseks võimalikest reaktsioonidest on kondensatsioonist tekkinud diränihape (H6Si2O7). Keerulisemad on aga polüränihapped, mida tähistatakse {Six(OH)4–2x}n, mille puhul on palju eri struktuure ja omadusi.
Tartu Ülikooli raamatukogu purskkaev
pisi|Tartu Ülikooli raamatukogu purskkaev Tartu Ülikooli raamatukogu purskkaev on purskkaev Tartu Ülikooli raamatukogu esisel väljakul. See koosneb kolmest omavahel ühendatud basseinist. Purskkaev rajati, nagu mitmed tollased purskkaevud, hoone õhujahutussüsteemi osana. 16. mail 1983 leidis siin toimunud iga-aastasel Tartu kevadisel vabaõhunäitusel aset esimesi Eestis kõmu tekitanud häppeninge, Matti Miliuse suplemine selles vastselt avatud basseinis.
Räni
Ühendid
Teiste elementide oksiidide ning ränidioksiidi vahelistel reaktsioonidel kõrgel temperatuuridel on võimalik valmistada mitmesuguseid erinevate omadustega klaase. Näiteks kvartsklaasi, boorsilikaatklaasi ja kristallist klaasi.
Kasutusalad
Lihtainena avaldab räni suurt mõju tänapäeva maailma majandusele. Suurem osa sellest kasutatakse terase rafineerimisel, alumiiniumi valamisel, kõrgekvaliteedilises keemiatööstuses (tihti kuumutatud ränioksiidi valmistamiseks) ja kaubanduses ilma põhjalikuma töötluseta. Savi, kvartsliiva ja -kivi kasutatakse vahetult ehitusmaterjalidena. Kvartsliiv on samuti keraamiliste telliste koostisosa. Silikaati lisatakse portlandtsementi, mis omakorda kombineeritakse kvartsliiva ja kruusaga, et valmistada betooni. Silikaate leidub veel portselanis ja klaasides. Kaasaegsed räni ühendid nagu ränikarbiidid moodustavad abrasiivseid ja ülitugevaid keraamilisi aineid. Laialt levinud sünteetilisi räni polümeere nimetatakse silikoonideks.
Tartu Ülikooli raamatukogu purskkaev
Purskkaev sai praeguse välimuse Juri Lotmani mälestusmärgi (skulptor Mati Karmin) rajamisega selle juurde 2007. aastal.
Räni
Kasutusalad
Suuremat tähtsust omab siiski väike hulk räni, mida kasutatakse pooljuhtidena elektroonikas (<10%), arvutisüsteemides ning teistes laialt levinud tehnoloogiates.
Biotoime
Räni esineb vähesel määral taimsetes ja loomsetes organismides. Loomades esinevad räniühendid neerukoes, pankreases, luudes, hammastes jm. Räni leidub sellistes kudedes, millel on toestav ja tugevdav funktsioon, nagu näiteks kõõlused, hambaemail, nahk jm. Inimorganismi vananemisel ränisisaldus väheneb.
Kuigi räni täpne bioloogiline toime ei ole teada, arvatakse, et inimene vajab seda ööpäevas umbes 10 mg. Räni funktsiooni loomorganismides seostatakse glükoosaminoglükaanide ja nende valgukompleksidega, milles Si on oluline struktuurielement. Räniühendite üleküllus keskkonnas, eriti tolmuna, põhjustab aga selliseid raskeid haigusi nagu silikoos ja asbestoos. Kuigi loomadel on eluks vajalik räni kogus kaduvväike, on ta siiski bioloogias väga oluline element. Näiteks mitmed meres elavad käsnloomad vajavad seda oma struktuuri ehitamiseks ning samuti on sellel suur tähtsus taimede metabolismis. Taimedest leidub räni rohkem kõrreliste vartes, kuid seda on ka ainuraksete kodades, sulgedes ja villas.
Thethri Tskaro
Thethri Tskaro (varem ka Tetri-Tskaro) on linn Gruusias Khvemo Kharthli piirkonnas, Thethri Tskaro rajooni keskus.
Stephen Hawking
Stephen William Hawking (8. jaanuar 1942 – 14. märts 2018) oli inglise füüsikateoreetik, kosmoloog, kirjanik ja Cambridge'i ülikooli teoreetilise kosmoloogia keskuse teadusdirektor. Hawkingi uurimused mustade aukude olemuse, relatiivsusteooria, gravitatsiooni ja kosmoloogia alal on märkimisväärsed ja mõjutanud paljusid teadlasi.
Hawking oli mitme teadusakadeemia, sealhulgas Londoni Kuningliku Seltsi, Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia ja Paavsti Teaduste Akadeemia liige. Ta oli Presidendi Vabadusmedali laureaat ja aastatel 1979–2009 oli ta Cambridge'i ülikooli matemaatikaprofessor.
Hawking saavutas edu oma populaarteaduslike kirjutistega, kus arutles oma teooriate ja kosmoloogia üle. Tema raamat "Aja lühilugu" oli tohutu läbimüügiga ja püsis The Sunday Timesi raamatumüügi edetabelis rekordilised 237 nädalat.
Hawking põdes alates 1963. aastast amüotroofset lateraalskleroosi (ALS) ning ta ei saanud ise rääkida, mistõttu kasutas ta enda väljendamiseks arvuti tekitatavat kõnet.
Vanemad
Hawking sündis 8. jaanuaril 1942 Oxfordis. Tema vanemad olid Frank ja Isobel Hawking. Kuigi mõlema pered olid rahalistes raskustes, õppisid Hawkingi vanemad Oxfordi ülikoolis, kus Frank õppis meditsiini ja Isobel filosoofiat, politoloogiat ja majandust. Nad tutvusid varsti pärast teise maailmasõja algust meditsiiniuuringute instituudis, kus Isobel oli sekretär ja Frank teadlane. Nad elasid Highgate'is ja Isobel sünnitas Oxfordis, sest Londonit pommitati neil aastatel ja seal polnud turvaline.
Hawkingil on kaks nooremat õde ja kasuvend.
1950. aastal sai Frank Hawking Riikliku Meditsiiniuuringute Instituudi parasitoloogia osakonna juhatajaks ning pere kolis elama St Albansisse. Seal peeti peret äärmiselt intelligentseks ja mõnevõrra ekstsentriliseks. Söögilauas söödi vaikuses ja iga pereliige luges vaikselt omaette raamatut.
Abielud
Kui Hawking õppis Cambridge'is, tutvus ta peol Jane Wilde'iga, kes oli ühe Stepheni sõbra õde. Veidi aega pärast seda diagnoositi Hawkingil ALS. Paar kihlus 1964. aasta oktoobris ning Hawking on hiljem öelnud, et see andis talle "midagi, mille nimel elada". Jane ja Stephen abiellusid 14. juulil 1965.
Abielu esimestel aastatel elas Jane Londonis, kuni ta sai diplomi. Paar külastas sel ajal konverentside ja füüsikaga seotud põhjustel palju Ameerika Ühendriike. Jane alustas õpinguid doktorantuuris ja 1967. aasta mais sündis paaril poeg Robert. Teine laps, tütar Lucy, sündis 1970 ja kolmas laps Timothy sündis 1979. aasta aprillis.
Hawking rääkis oma haigusest ja sellega seotud füüsilistest probleemidest harva, seda isegi abikaasa Jane'ile. Tema puue tähendas, et majapidamistöödest ta osa ei võtnud ja need jäid abikaasa õlule. See võimaldas mehel kulutada aega füüsika üle mõtisklemiseks. Kui Stephen sai tööd Ameerika Ühendriikides California osariigis Pasadenas, tegi Jane ettepaneku, et nende juures võiks elada ja abiks olla mõni doktorantuuris õppiv või selle lõpetanud tudeng. Hawking nõustus ning tema esimeseks õpilaseks ja assistendiks sai Bernard Carr. Pere veetis Pasadenas aasta.
1960. aastate lõpus arenes haigus edasi, Hawking hakkas käima karkudega ja lõpetas regulaarsete loengute pidamise. Ta kaotas aeglaselt kirjutamisvõime, aga omandas visuaalseid võimeid, sealhulgas võime näha geomeetrias võrrandeid. Füüsik Werner Israel võrdles hiljem tema saavutusi Mozartiga, kes mõtles oma peas välja terve sümfoonia. Siiski üritas Hawking endiselt jonnakalt iseseisev olla ja keeldus abist ja puudega seotud möönduste tegemisest. Ta soovis, et teda nähtaks kui "esiteks teadlast, teiseks kui populaarteaduslikku kirjanikku ja seejärel kui tavalist inimest samade soovide, unistuste ja ambitsioonidega nagu igal teisel inimesel." Jane Wilde Hawking ütles hiljem, et "mõned nimetaksid seda sihikindluseks, mõned kangekaelsuseks. Mina olen seda ühel või teisel ajal nimetanud mõlemaks." Hawkingit tuli palju veenda, enne kui ta 1960. aastate lõpus nõustus ratastooli kasutama hakkama. Hiljem sai ta kuulsaks omaduse poolest oma ratastooliga metsikult ringi kihutada. Hawking oli kolleegide hulgas populaarne, aga tema haigus, tormakus ja intelligentsus distantseerisid ta mõnestki kolleegist.
1980. aastate alguseks oli Hawkingite abielu muutunud täiesti formaalseks. Jane tundis end ülekoormatuna, sest Stephen vajas assistentide ja medõdede hoolt. Samuti oli Hawkingi kuulsus perele ja kolleegidele koormav ja Jane ütles ühes intervjuus, et "tema roll oli öelda Stephenile, et ta pole jumal". Pinget tekitasid ka religioossed vaated, sest Jane oli kõikumatu kristlane, aga Hawking mitte.
1980. aastate lõpus sai Stephen lähedaseks ühe oma meditsiiniõe Elaine Masoniga ja kuigi mõned Hawkingi kolleegid, hooldajad ja pereliikmed olid häiritud naise iseloomust, lahkus mees 1990. aasta veebruaris Jane'i juurest ja lahutas temast 1995. aasta kevadel. Sama aasta septembris Stephen ja Elaine abiellusid.
1999. aastal avaldas Jane memuaarid "Music to Move the Stars", milles kirjeldas oma abielu Stepheniga ja selle allakäiku. Stephen Hawking seda ei kommenteerinud, vaid ütles, et ta ei loe biograafiaid enda elust. 2000. aastate alguses kartsid pereliikmed, et Elaine peksab meest, aga politsei lõpetas juurdluse pärast seda, kui Hawking keeldus kaebust esitamast.
2006. aastal Elaine ja Stephen lahutasid ning pärast seda muutus mees taas lähedasemaks Jane'i, oma laste ja lastelastega. 2007. aastal avaldas Jane Hawking raamatu "Reisides lõpmatusse: minu elu Stepheniga".
Surm
pisi|Stephen Hawkingi hauatähis [[Westminster Abbeys]] Kremeerimise järel viidi 15. juunil 2018. aastal Westminster Abbeys läbi teenistus tänuavalduseks. Stephen Hawkingi põrm maeti seejärel prominentse kiriku löövi Isaac Newtoni ja Charles Darwini haudade vahele.
1125
1125. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad
Surnud
1120'erne
Sandnes
Sandnes on linn Norras Rogalandi maakonnas, Sandnesi valla keskus. Asub Gandsfjordeni ääres Stavangerist lõunas ja on Stavangeri linnaga kokku kasvanud moodustades Stavanger/Sandnesi asula.
Sandnes sai linnaõigused 1860. aastal.
pisi|tühi|Sandnes
Punane väljak
280px|pisi|Punane väljak (vaade edala suunas, 2008)
Punane väljak (vene keeles Kрасная площадь 'punane väljak', algne tähendus 'ilus väljak') on väljak Moskva kesklinnas Kremli idamüüri taga.
Punane väljak on rahvusvaheliselt tuntuim väljak Moskvas ning üks tuntumaid väljakuid üleilmselt.
Punasel väljakul asuvad Vassili Blažennõi kirik ja Lenini mausoleum ning selle ääres on GUMi kaubamaja.
Punane väljak on 300 m pikk ja 70 m lai. Selle pindala on 2,31 hektarit.
Ajalugu
Punase väljaku rajamise aega ei ole võimalik kindlaks teha. Kõige tõenäolisemalt oli praeguse väljaku kohal vaba plats juba Kremli rajamise ajal, lähtudes kaitseotstarbelistest kaalutlustest, et vaenlane ei saaks Kremlile salaja ligi hiilida.
Linna väravate ette tekkis turg ja esialgu nimetati platsi Turuks (Торг). 13. sajandi lõpus asutati "Imelise Issanda Ilmutuse klooster koos Ülipüha Jumalaema Kuulutuse külgaltariga Moskvas turu taga" ja on võimalik, et seal mõeldigi turu all praegust Punast väljakut. Kuid see sissekanne Issanda Ilmutuse kloostri majaraamatus on märgatavalt hilisem kloostri asutamisest.
Esimene väljaku mainimine leetopissis pärineb aastast 1434: Varvarskaja tänavale turu taha Borissi ja Glebi kiriku juurde maeti Maksim Õnnis.
Sageli arvatakse, et väljak tekkis 15. sajandi lõpupoole "kui pärast Kremli müüride ehitust loodi sinna vaba plats". Tuleb arvestada, et sel ajal ei ehitatud Kremli müüre esimest korda, vaid tegu oli ümberehitusega, mille käigus Kremli pindala suurenes varasema müüri ees olnud lageda platsi arvelt.
Mõned autorid seovad väljaku ilmumise veelgi hilisema sündmusega, 1493. aasta aprillis toimunud tulekahjuga, pärast mida "suurvürst Ivan Vassiljevitši käsuga lammutati kirikud ja talud Neglimnaja taga ning müürist kuni lähimate majadeni loeti välja sada ja kümme sülda (235 m)". Kuid koht "Neglimnaja taga" ei sobi Punase väljaku kohta ja pealegi oli turg seal juba hiljemalt 1434. aastast.
1552. aastal toimunud Kaasani khaaniriigi alistamise mälestusmärgiks ehitati 1555–1561 aastail Punasele väljakule Ivan Groznõi käsul Vassili Blažennõi kirik.
Kuni 17. sajandi alguseni nimetati seda väljakut Turuks, alates 16. sajandi lõpust kasutati ka nimetust Suur väljak, kuid kõige sagedamini nimetati seda Põlenguks (Пожар Požar). Seda nimetust on seotud 1571. aasta tulekahjuga, kuid esimest korda kohtab seda juba 1534. aastal seoses Kitai-gorodi (eesti keelde tõlgitud tihti ekslikult "Hiinalinnaks", tegelikult tuleneb vene sõnast "kitõ" - e.k 'vaiad', 'talad'; puidust talad toestasid algset kivimüüri Kitai-gorodi ümber. ) müüri ehitamisega. Põlengud ei toimunud üksnes turul ja pole kohane püüda seda nime seostada mingi konkreetse põlenguga, sest põleng oli tollal üldnimetus kohaliku kremli juures oleva platsi kohta, kus tavaliselt oli turg, aga mitte tingimata. Näiteks 1627 käskisid kirikuvõimud pärast Segaduste aja lõppu kõigis Venemaa linnades, mis mõnda aega olid Rzeczpospolita kontrolli alla kuulunud, kõik leedukeelsed (s.t ladina tähtedega) raamatud kokku korjata "ja Põlengul ära põletada". Sellest saab järeldada, et igas tollases linnas pidi olema Põleng. Ka Moskvas nimetati dokumentides 16. sajandil kahel korral põlenguks Lubjanka väljakut, viimati 1581.
Punaseks väljakuks nimetati seda väljakut esimest korda 23. aprillil 1661. Uus nimetus tuli käibele väga järsku. Kui varasemaid nimetusi kasutati sageli paralleelselt ja isegi samas tekstis mitut, siis ametlikes dokumentides ei nimetatud seda väljakut enam kusagil muudmoodi kui Punaseks väljakuks. Viimast korda nimetati seda Põlenguks 1662. aastal rahvarahutusi uurinud kohtudokumentides. Niisugune nime kiire ja täielik vahetus annab alust arvata, et tsaar Aleksei Mihhailovitš pidi vastava käsu andma.
Venekeelne sõna красный tähendab tänapäeval üksnes 'punast', aga minevikus ka 'ilusat'. Ekslikult on arvatud, et Punane väljak sai nime selle ääres asuva Vassili Õndsa kiriku (Vassili Blažennõi kirik, Jumalaema Kaitsmise kirik, kuni 17. sajandini ka Püha Kolmainu kirik, vene keeles Храм Василия Блаженного) järgi, mida peeti ilusaks. Punane väljak oli minevikus tänapäevasest väiksem. Seda kohta nimetati esialgu Troitse väljakuks (Kolmainu kiriku järgi), 1667. aastast on säilinud ka nimetus Pokrovski väljak (Jumalaema Kaitsmise kiriku järgi). 1661. aastal mainitakse esimest korda Vassili Õndsa väljakut. Alles 19. sajandil sai Vassili Õndsa väljak selle väljaku peamiseks nimeks ja alles 1924. aastal ühendati Vassili Õndsa väljak Punase väljakuga.
Väljak kuulub koos Kremliga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Tuzi järv
Tuzi järv (türgi Tuz Gölü 'soolajärv') on järv Väike-Aasias.
Järve pindala on umbes 1500 km².
Surnud 9. veebruaril
''Siin loetletakse 9. veebruaril surnud tuntud inimesi.
Tuzi järv
Sügavus on alla 2 meetri.
Harald II (Taani)
Harald II (umbes 994 – 1018) oli Taani kuningas aastatel 1014–1018.
Harald oli Svend Harkhabeme vanim poeg ning oli juba varem olnud Taani regent, sellal kui ta isa Inglismaal sõdis. Isa surma järel sai tast Taani kuningas, samas kui tema vend Knud päris Inglismaa trooni. 1018. aastal ta suri ning Knudist sai ka Taani kuningas.
Yusuf Saad Kamel
200px|thumb|Yusuf Saad Kamel Berliini MM-il 2009. aastal Yusuf Saad Kamel (araabia keeles Yūsuf Sa‘d Kāmil يوسف سعد كامل ), algse nimega Gregory Konchellah (sündinud 29. märtsil 1983 Keenias Narokis) on masai päritolu 800 m ja 1500 m jooksja, kes esindab nüüd Bahreini.
Sakalepa oja
Sakalepa oja (ka Loodna peakraav) on oja Raplamaal Märjamaa vallas Laukna, Loodna ja Luiste külas.
Yusuf Saad Kamel
Isiklikud rekordid
Väljas
Sakalepa oja
Oja pikkus on 4,9 km ning see suubub paremalt Luiste jõkke. Oja valgla on 16,8 km². Oja saab alguse Laukna külas. Suudmest (Luiste külas) umbes 150 m kagusse jääb Loodna–Teenuse tee, umbes 400 m lõunasse jääb Luiste paisjärv.
Yusuf Saad Kamel
Isiklikud rekordid
Sees
Sakalepa oja
Oja on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Yusuf Saad Kamel
Isiklikku
Yusuf Saad Kamel on 178 cm pikk ja kaalub 67 kg. Tema isa Billy Konchellah on 800 meetri jooksus kahekordne maailmameister (1987 ja 1991).
Sakalepa oja
Sakalepa oja keskkonnaregistri kood on VEE1109900.
Adolf Weil
thumb|Adolf Weil Adolf Weil  (7. veebruar 1848 Heidelberg – 23. juuli 1916 Wiesbaden) oli saksa arstiteadlane.
Professori poeg. Õppis Heidelbergi, Berliini ja Viini Ülikoolis, oli Heidelbergi Ülikooli assistent ja eradotsent 1872–1876 ning professor 1876–1886. Töötas Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professorina 1886–1887.
Piisav tingimus
„X on Y piisav tingimus“ tähendab: kui X, siis Y (või: iga kord, kui X, siis Y). Näiteks „vihma sadamine on selle piisav tingimus, et ta läheb vara koju“ tähendab, et iga kord kui sajab, läheb ta vara koju. X võib olla Y piisav, kuid mitte tarvilik tingimus. X võib olla Y tarvilik, kuid mitte piisav tingimus. X võib olla Y piisav ja tarvilik tingimus. Sel juhul X ja Y on ekvivalentsed. Kui X on Y piisav ja tarvilik tingimus, siis Y on X tarvilik ja piisav tingimus. Kui X on Y piisav tingimus, siis Y on X tarvilik tingimus. X võib olla Y piisav tingimus kas paratamatult või faktiliselt.
Condició necessària i suficient Necessity and sufficiency
Deep Water Bay
pisi|261x261px|Deep Water Bay Deep Water Bay (hiina keeles: 深水灣) on asula Hongkongi saare lõunakaldal Hongkongis. Asulat ümbritsevad Shouson Hill, Brick Hill, Violet Hill ja Tong Po Chau. Seda peetakse üheks kõige rikkamaks asulaks Hongkongis, kuna seal elavad 19 hongkonglasest miljardäri. Asulat ühendab ülejäänud Hongkongiga Island Road, mis ühendab ka Repulse Bay’d ja Wong Chuk Hangi.
Eesti riigipeade loend
Siin on nimistu isikutest, sõltumata nende ametinimetusest, kes on täitnud riigipea ülesandeid iseseisvas Eestis või edasi kandes Eesti Vabariigi õiguslikku järjepidevust okupatsiooniaastatel.
Therdžola
Therdžola (gruusia omaladinas Terjola) on linn Gruusias Imerethi piirkonnas, Therdžola rajooni keskus.
Eesti riigipeade loend
Eesti Vabariik (1918–1940)
Aastatel 1918–1934 puudus Eesti Vabariigis riigipea institutsioon. Riigipea ülesandeid täitis valitsusjuht, kelle ametinimetus oli 1918 Ministrite Nõukogu esimees, 1918–1920 peaminister, 1920–1934 riigivanem. Alates 1922. aastast nimetati riigivanemat välissuhtluses presidendiks.
Perioodil 1919–1920 võib riigipeaks lugeda ka Asutava Kogu esimeest August Reid. 9. juulil 1919 jõustunud Eesti vabariigi valitsemise ajutise korra § 9 järgi "Vabariigi seaduslikuks esitajaks on Asutava Kogu esimees; riigiesituse küsimustes on Asutava Kogu esimehel õigus saada vabariigi valitsuselt vastavat informatsioni." Tänapäeval tõlgendatakse seda paragrahvi nii, et riigipea pole mitte Eesti Vabariigi esindaja Asutava Kogu esimees, vaid Asutavale Kogule alluv ja aruandekohustuslik peaminister, kuna riigipea peab ju kellelegi alluma.
Aastatel 1934–1937 oli riigipea nimetuseks riigivanem, 1937–1938 riigihoidja ja alates 1938. aastast president.
Riigipead okupatsiooniaastatel ja eksiilis (1940–1992)
Kuna 21. juunil 1940 toimunud juunipöördega võimule tulnud Johannes Varese valitsus ei olnud põhiseaduslik ja ka president Konstantin Päts ei saanud enam vabalt võimu teostada, loetakse riigiõiguslikult presidendi kohusetäitjaks alates sellest kuupäevast viimasena põhiseaduslikus korras peaministri ametit pidanud poliitik Jüri Uluots. Uluots püüdis seaduslikku valitsust Eesti territooriumil taastada nii 1941. kui ka 1944. aastal, kuid tulutult.
18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots kui peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis käskkirjaga ametisse Vabariigi Valitsuse, nn Otto Tiefi valitsuse. Uluots lahkus samal päeval Eestis ja siirdus Rootsi, kus kandis edasi Eesti Vabariigi õiguslikku järjepidevust. Riigipea eksiilis (nimetatud vahel ka eksiilpresidendiks) ametlik ametinimetus oli Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis. Need riigipead ei teostanud reaalselt võimu Eesti territooriumil, kuid kandsid edasi Eesti Vabariigi õiguslikku järjepidevust.
Kuigi ka Nõukogude Liidu koosseisus oli Eesti NSV juriidiliselt (kuid mitte faktiliselt) iseseisev riik, ei arvestata selleaegseid haldus- ja parteiaparaadi juhte iseseisva Eesti riigijuhtide hulka. Eesti NSV aegsete võimukandjate nimistud on esitatud artiklites Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees ja EKP KK esimene sekretär.
Eesti Vabariik (1991–)
Eesti Vabariigi nimi võeti kasutusele 8. mail 1990, kuid de facto oli Eesti Vabariik endiselt Nõukogude Liidu poolt okupeeritud.
11. märtsil 1990 otsustas Eesti Kongress, et "iseseisev ja sõltumatu Eesti Vabariik tuleb taastada anneksiooni tühistamise, okupatsioonivägede väljaviimise ja kõrgeima riigivõimu üleandmise teel Eesti Vabariigi põhiseaduslikule rahvaesindusele."
29. märtsil 1990 otsustas ENSV Ülemnõukogu "arvestades eesti rahva selgesti väljendatud tahet Eesti Vabariigi iseseisvuse ja seadusliku riigivõimu taastamiseks tunnistab Eestis NSV Liidu riigivõimu ebaseaduslikkust selle kehtestamise momendist alates ja kuulutab välja Eesti Vabariigi taastamise (restitutio ad integrum); kuulutab välja üleminekuperioodi, mis lõpeb Eesti Vabariigi põhiseaduslike riigivõimuorganite moodustamisega." Eesti Vabariigi iseseisvus kuulutati välja 20. augustil 1991.
28. juunil 1992 võttis Eesti rahvas 1938. aastal jõustunud põhiseaduse alusel rahvahääletusega vastu uue põhiseaduse. Uuele põhiseadusele tuginedes valisid Eesti kodanikud 1992. aasta 20. septembril VII Riigikogu. Pärast esimesi vabu presidendivalimisi astus 6. oktoobril 1992 taas ametisse Eesti Vabariigi president.
6. oktoobril 1992 esines peaaminister presidendi ülesannetes Heinrich Mark Riigikogu ees avaldusega volitsuste lõppemisest. Riigikogu võttis samal päeval vastu avalduse, millega kuulutas Eesti Vabariigi põhiseadusliku Riigivõimu taastatuks. Õigusliku järjepidevuse alusel võttis Heinrich Marga järel riigipea tiitli üle Lennart Meri.
Karl Weihrauch
pisi|Karl Weihrauch Johann Karl Friedrich Weihrauch  (23. november 1841 Mainz – 7. jaanuar 1891 Tartu) oli baltisaksa meteoroloog.
Weihrauch õppis Heidelbergi ja Gießeni ülikoolis keemiat ja matemaatikat ning 1860. aastal omandas filosoofiadoktori kraadi. Seejärel töötas ta Mainzis gümnaasiumi abiõpetajana, Eestis koduõpetajana ja Berzaune maagümnaasiumis matemaatikaõpetajana. 1863. aastal omandas ta Tartus ülemõpetaja kutse ja aastatel 1865–1871 oli Kuressaares gümnaasiumi ülemõpetaja. 1869. aastal sai ta Tartu ülikoolis matemaatikamagistriks. Aastatel 1871–1875 oli ta samas dotsent ning 1875. aastast loodusgeograafia ja meteoroloogia erakorraline professor. 1877. aastal sai ta korraliseks professoriks ja meteoroloogiaobservatooriumi direktoriks (jäi sellesse ametisse surmani). Professoritöö kõrvalt pidas Weihrauch mõned aastad eragümnaasiumis ka matemaatikaõpetaja ametit.
Tartus jätkas Karl Weihrauch Arthur Joachim von Oettingeni tööd meteoroloogias, tegeledes peamiselt praktilise ja matemaatilise meteoroloogiaga (vaatlusandmete töötlemise ja keskmiste väärtuste arvutamise meetodite ja valemitega). Samuti toimetas ta ajakirja Meteorologische Beobachtungen angestellt in Dorpat.
Hongkongi politsei
pisi|279x279px|Hongkongi politsei ametlik sõiduk Hongkongi politsei (hiina keeles:香港警務處) on Hongkongi peamine korrakaitse-, uurimisasutus ja suurim distsiplineeritud teenistus Hongkongi julgeolekubüroo all. See asutati 1. mail 1844 Briti Hongkongi valitsuse poolt. Hongkongi politsei nimi muudeti ümber pärast 1967. aasta Hongkongi protesti Hongkongi Kuninglikuks politseiks. Hongkongi Kuningliku politsei nimi muudeti ümbeks algseks nimeks peale Hongkongi suveräänsuse üleandmist Suurbritannialt Hiina Rahvavabariigile.
Vitsajärg
Vitsajärg (ka vitsavestmispink) on tööpink, mida kasutati vanasti abivahendina väiksemate puitesemete töötlemisel liimeistriga.
Vitsajäril istus töömees kaksiratsi ning sai pingil töödeldavat eset lisaseadmega jala abil kinni hoida. Vitsajärge kasutati peamiselt puunõude vitste sisekülgede silumisel (sellest ka kõige levinum nimetus). Pingi muid variante kasutati katusepilbaste käsitsi kiskumisel (pilpapink), vankrirataste kodarate vestmisel (kodarapink) jms. Vitsajäri ja muud sarnased tööpingid kadusid 20. sajandi esimeses pooles seoses vastavate käsitööalade kadumisega.
Vostokneftedobõtša
Vostokneftedobõtša (vene Востокнефтедобыча) oli Nõukogude Liidus 1930. aastatel eksisteerinud riiklik ühendus, mis koondas NSV Liidu idaaladel nafta tootmisega tegelevaid ettevõtteid. Sellesse kuulus kokku viis trusti – Bašneft, Kuibõševneft, Sõzranneft, Prikamneft ja Buguruslanneft.
On teada, et 1938. aastal pumpasid ühendusse kuuluvad ettevõtted maapinnast välja neli miljonit tonni toornaftat.
Ühenduse peakorter asus Kuibõševi linnas. Ühendus tegutses vaheaegadega aastatel 1930–1939, selle viimane juht pärast tegevuse taastamist oli alates augustist 1938 tulevane naftatööstuse minister Nikolai Baibakov.
1939. aastal allutati ühendusse kuulunud ettevõtted ilmselt otse NSV Liidu küttetööstuse rahvakomissariaadi Ida piirkonna naftahankimise peavalitsusele.
Mükoplasma
Mükoplasmad (Mycoplasma) on mikroorganismid, kuuluvad Mollicutes klassi. Nad on väikseimad looduses vabalt elavad bakterid. Neid leidub nii taime- kui ka loomariigis, kokku on neid rohkem kui 150 liiki. Inimestel põhjustavad haigestumist 16 liiki.
Iirimaa kuningriik
Iirimaa kuningriik (klassikalises iiri keeles: Ríoghacht Éireann; iiri keeles: Ríocht Éireann) oli Inglismaa ja siis Suurbritannia klientriik, mis eksisteeris aastatel 1542–1800. Seda valitsesid Inglismaa ja siis Suurbritannia monarhid personaalunioonis oma muude valdustega. Kuningriiki valitseti Dublini lossist nominaalselt kuninga või kuninganna poolt, kes nimetasid ametisse asekuninga (Lord Deputy, hiljem Lord Lieutenant), kes nende asemel valitses. Iirimaal oli oma seadusandja (Iirimaa parlament), aadelkond (Iirimaa aadelkond), õigussüsteem ja riigikirik (protestantlik Iirimaa kirik).
Mükoplasma
Mükoplasmade üldiseloomustus
Mükoplasmad on 0,2–0,3μm suurused pleomorfsed mikroobid, mis esinevad nii kerajate kui ka hargnenud niitjate vormidena. See on tingitud rigiidse rakuseina puudumisest. Nende mikroobide omapäraks on see, et nad suudavad läbida bakterite filtreid. Mükoplasmadel puudub rakusein, kuid samal ajal esineb neil välismembraan ning tsütoplasma on ümbritsetud tsütoplasmaatilise membraaniga. Rakuseina puudumise tõttu ei toimi neile antibiootikumid, mis toimivad rakuseinale, nad ei värvu Grami meetodi järgi.
Iirimaa kuningriik
Kuningriigi territooriumil oli varem olnud 1177. aastal pärast normannide sissetungi Iirimaale asutatud isandkond, mida valitsesid Inglismaa kuningad. 1500. aastateks oli Inglise võimu ala suuresti vähenenud ja enamikku Iirimaast valitsesid gaeli Iiri pealikud. 1542. aastal tehti Inglismaa kuningas Henry VIII Iirimaa kuningaks. Inglased alustasid kontrolli kehtestamist saare üle, mis kutsus esile Desmondi mässud ja Üheksa-aastase sõja. Vallutus viidi lõpule 1600. aastatel. Vallutamine hõlmas põlisiirlaste maa konfiskeerimist ja koloniseerimist Suurbritannia asunikega.
Algusaastatel oli kuningriigil vähe tunnustust, kuna ükski Euroopa katoliiklik riik ei tunnistanud Henryt ja tema järglast Edwardit Iirimaa monarhina; kuigi paavst Paulus IV tunnistas katoliikliku kuninganna Mary I Iirimaa kuningannaks. Katoliiklasi, kes moodustasid suurema osa elanikkonnast, diskrimineeriti ametlikult kuningriigis, kus 17. sajandi lõpust domineeris protestantlik ülevõim. See diskrimineerimine oli mitme puhkenud konflikti üks peamisi põhjustajaid: Iiri konföderatsioonisõjad (1641–1653), Kahe kuninga sõda (1689–1691), Armagh' rahutused (1780.–1790. aastatel) ja 1798. aasta Iiri mäss.
Mükoplasma
Mükoplasmade üldiseloomustus
Mükoplasmad on väliskeskkonna mõjudele, eriti temperatuurile, väga tundlikud. Neid on võimalik surmata praktiliselt kõigi desinfitseerivate vahenditega ja nad ei talu kuivamist ning hävivad juba 45-55C juures 15 minuti jooksul.
Iirimaa kuningriik
Iirimaa parlament võttis vastu "Acts of Union 1800", millega see kaotas iseenda ja kuningriigi. Selle võttis vastu ka Suurbritannia parlament. Sellega loodi 1801. aasta esimesel päeval Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik, kui ühendati Iirimaa ja Suurbritannia kroonid.
Aadlimarssal
Aadlimarssal on mitmes riigis olnud mingi piirkonna aadli valitud esindaja.
Iirimaa kuningriik
Taust
Paavst Hadrianus IV bulla "Laudabiliter" anti välja 1155. aastal. Sellega anti Anjou Inglismaa kuningale Henry II-le tiitel Dominus Hibernae (ladina keeles: "Iirimaa isand"). "Laudabiliter" volitas kuningat Iirimaale tungima, toomaks riigi Euroopa sfääri. Vastutasuks pidi Henry maksma paavstile ühe penni maksunimekirja iga majapidamise kohta. Seda taaskinnitas Hadrianuse järglaspaavst Aleksander III 1172. aastal.
Kui paavst Clemens VII Inglismaa kuninga Henry VIII 1533. aastal kirikuvande alla pani, muutus isandkonna põhiseaduslik positsioon Iirimaal ebakindlaks. Henry eemaldus Pühast Toolist ja kuulutas end Inglismaal kirikupeaks. Ta esitas Roomale avalduse abielu kehtetuks tunnistamise kohta kuninganna Catherine'iga. Clemens VII keeldus Henry nõudmisest ja Henry keeldus hiljem tunnistamast Rooma-Katoliku Kiriku vestigiaalset suveräänsust Iirimaal, ning paavst Paulus III pani ta 1538. aasta lõpul taas kirikuvande alla. Selle vastu võitlemiseks võeti vastu 1537. aasta "Treason Act".
Tudorite Iirimaa
Pärast Silken Thomase ebaõnnestunud mässu aastatel 1534–35 saavutas Lord Deputy Grey 1530. aastate lõpul mitme klanni vastu mõningast sõjalist edu ja võttis vastu nende alistumise. 1540. aastaks näis enamik Iirimaad olevat rahustatud ja kuninga Dublini valitsuse kontrolli all; olukord, mis ei pidanud kaua kestma.
Aadlimarssal
Venemaa
Venemaal olid ka maakondade aadlimarssalid.
1126
1126. aasta
Aadlimarssal
Eesti
Eestimaal ja Liivimaal oli aadlimarssal, Tallinna ja Riia asehalduskorra ajal 1785–1797, kolmeks aastaks valitud Eestimaa ja Liivimaa rüütelkonna juht ja üldkoosoleku ehk maapäeva juhataja, mille järel keiser Paul I taastas eelneva korra ja neid asendas Liivimaa maamarssal ja Eestimaa rüütelkonna peamees.
1126
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Mosterøy
Mosterøy on saar Norras Rogalandi maakonnas Boknafjordeni suudmes Stavangerist põhjas.
Aadlimarssal
Eesti
Saaremaal oli asehalduskorrale eelnenud ajal rüütelkonna peamees, asehalduskorra ajal Liivimaa aadlimarssal ja seejärel Saaremaa maamarssal.
1126
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad
Iirimaa kuningriik
Tudorite Iirimaa
Henry kuulutati Iirimaa kuningaks 1542. aasta "Crown of Ireland Acti" abil, see oli Iiri parlamendi akt. Uut kuningriiki ei tunnistanud Euroopa katoliiklikud monarhiad. Pärast Henry poja, kuningas Edward VI surma tunnistas 1555. aasta paavsti bulla katoliikliku kuninganna Mary I Iirimaa kuningannaks. Iirimaa krooni "personaaluniooni" seos Inglismaa krooniga kinnitati katoliikliku kanoonilise õigusega. Sel moel valitses Iirimaa kuningriiki valitsev Inglismaa monarh. See pani uue Iirimaa kuningriigi personaaluniooni Inglismaa kuningriigiga.
Mosterøy
Saarel asub 1260. aasta paiku rajatud Utsteini klooster, mis on kõige paremini säilinud keskaegne klooster Norras.
1. juulist 1884 läks saar Rennesøy vallast vastmoodustatud Mosterøy valla koosseisu. Aastal 1923 lahutati Mosterøy vallast Kvitsøy saarestik. Aastal 1965 läks Mosterøy taas Rennesøy valla koosseisu.
Iirimaa kuningriik
Tudorite Iirimaa
Kooskõlas laiendatud rolli ja enesekuvandiga asutas administratsioon 1541. aastal barristeridele King's Innsi ning 1552. aastal heraldika reguleerimiseks Ulsteri vapikuninga. Dublini Ülikooli asutamise ettepanekud lükkusid edasi 1592. aastani.
1126
Aastad: 1121 1122 1123 1124 1125 - 1126 - 1127 1128 1129 1130 1131
Iirimaa kuningriik
Tudorite Iirimaa
1593. aastal puhkes sõda, kui Tyrone'i krahv Hugh O'Neill juhtis Iiri lordide ja Hispaania konföderatsiooni krooni vastu, mis sai hiljem tuntuks kui Üheksa-aastane sõda. Imeliste Iiri võitude seeria viis Inglise võimu Iirimaal 1600. aasta alguseks kokkuvarisemiseni, kuid Charles Blounti, Lord Mountjoy juhitud uus kampaania sundis Tyrone'i 1603. aastal alistuma, viies lõpule Tudorite Iirimaa-vallutuse.
1126
Surnud
1120'erne
Iirimaa kuningriik
Stuartite Iirimaa
1603. aastal sai šotlaste kuningast James VI-st Inglismaa ja Iirimaa kuningas James I, ühendades Inglismaa, Šotimaa ja Iirimaa kuningriigid personaaluniooni. Kuningriigi poliitilise korra katkestasid 1639. aastal alanud Kolme kuningriigi sõjad. Sellele järgnenud interregnumiperioodil valitseti Inglismaad, Šotimaad ja Iirimaad aastani 1660 vabariigina. Sel perioodil tõusis kuningriigis lojalistlik Iiri katoliiklik konföderatsioon ja aastast 1653 loodi vabariiklik Inglismaa, Šotimaa ja Iirimaa ühendus. Kuningriiklik kord taastati 1660. aastal koos Charles II restauratsiooniga. Ilma igasuguse avaliku eriarvamuseta kuulutati Charlesi valitsemine tagasiulatuvalt tema isa hukkamisest aastal 1649.