cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julia Dietze
Näitlemist alustas ta õpingute kõrvalt 2000. aastate alguses, tehes kaasa nii lühifilmides kui ka telesarjades. Televisioonis oli tema esimene peaosa sarjas "Mädchen Nr. 1". Alates 2006. aastast on ta mänginud ka täispikkades filmides.
2009. aastal avalikustati, et Dietze mängib peaosa Timo Vuorensola ulmekomöödias "Raudtaevas" ("Iron Sky"), film valmis 2011 ja esilinastus 2012. Dietze mängib selles idealistlikku natsiohvitseri Renate Richterit.
Berliini missa
"Berliini missa" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud teos (missa). Muusikateose pikkus on 25 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Süddeutsches Vokalensemble ja Wernecki lossi kammerorkester (dirigent Ulf Klausenitzer) 18. detsembril 1991 Saksamaal Erlangenis Markuskirches.
Tõusu tänav (Rakvere)
Tõusu tänav on tänav Rakveres Vanalinna linnaosas.
Tänav, mis on 551 meetrit pikk ja keskmiselt 11 meetrit lai, saab alguse Pikalt tänavalt. Sealt tõuseb see Vallimäe oosile ja suundub seejärel langusega loode suunas läbi Vallimäe tee 5 kinnistu Vallikraavi tänavani. Tänav ristub põhja poolt Vallimäe teega, mis on jalgtee ja viib Vallimäe vabaõhukeskusse ning Rakvere ordulinnusse. Seejärel ristub ta Tammetõru tänava ja Annemäe teega.
Tänava ajalooline nimi 19. sajandi teisest poolest oli Palvemaja tänav, kuna seal paiknes 1865. aastast vennastekoguduse palvemaja. Sellel kohal (Tõusu tn 13) asub nüüd postmodernistlik ridaelamu, mille arhitektuurne lahendus on koostatud endise palvemaja motiividel arhitektuuribüroos Künnapu & Padrik. 1950. aastal nimetati tänav Tõusu tänavaks.
Tõusu 2 krundile ehitatud puitelamu kuulus Adoffite perekonnale. Perepoeg Ferdinand Gustav Adoff (1890–1938) oli ehitusinsener, kes projekteeris Rakverre rohkesti kauneid hooneid: turuhoone, pangahooned, linnahaigla, käsitööliste seltsimaja jne.
Tõusu tänav 3 krundil paikneb majake, kus elas ärkamisaja luuletaja ja näitekirjanik Peeter Jakobson.
Tõusu 7 asuv elamu oli koduks 1920.–1930. aastatel Viru esimesele maavanemale, Eesti vabariigi sõjaministrile ja Riigikogu liikmele Mihkel Juhkamile.
Tõusu tänav õigustab oma nime, olles Rakvere linna üks suurema kaldega tänavaid – tõus 7,5%. Tänava kõrgeim punkt on 99 meetrit üle merepinna, mis on suurim kõrgus Rakvere tänavatel.
Jemnice
Jemnice (saksa keeles Jamnitz) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Třebíči ringkonnas. Jemnice asub Austria piirist 11 km kaugusel, Třebíčist umbes 32 km edelas ja Jihlavast ligikaudu 43 km lõunas.
Jemnice paikneb merepinnast 470 meetri kõrgusel.
Jemnicet on esmamainitud 1226. aastal. 1422. aastal piirasid linna hussiidid, kuid ei suutnud seda vallutada. 1530. aastal kaotas Jemnice kuningalinna staatuse. 1832. aastal sai linn suure tulekahju tagajärjel rängalt kannatada. Raudteeühenduse sai Jemnice 1896. aastal.
Mõniste mõis
Mõniste mõis (saksa keeles Menzen) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal.
Vanimad teated mõisa kohta on pärit 1386. aastast, mitu sajandit kuulus mõis Uexküllidele, 1574 kuulus mõis Johann Uexküllile.
Aastal 1765 ostis mõisa H. von Kosküll, Kosküllidele kuulus mõis aastani 1826, kui uuteks omanikeks said von Wulffid.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Herman Maximilian von Wulff.
Mõisa peahoone hävines vabadussõja käigus.
Väikeettevõte
Väikeettevõte (inglise small business) on äriüksus, mida omab ja juhib juriidilisest isikust ettevõtja, tavaliselt on need väiksearvulise töötajaskonnaga ja tagasihoidliku käibega. Sellist laadi ettevõtte kriteeriumid erinevad maailmajagudes, näiteks Austraalias loetakse väikeettevõtluseks kuni 15 töötajat palkavat äri, Euroopa Liidus vastavalt kuni 50, Kanadas kuni 99 ja USAs kuni 500. Lisaks nendele kriteeriumitele eristatakse neid veel müügi, vara ja puhaskasumi põhjal.
Paljudes riikides on väikeettevõtlus enim propageeritud ja soositud majandusruumi suuruse alusel. Väikeettevõtlus hoomab suurkorporatsioonide filiaale ja erinevaid füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemisvorme nagu näiteks erapoeomanikud, juuksurid, kingsepad jt.
Ajalugu
Väikeettevõtlus tänapäevases vormis on suhteliselt noor nähtus, mille laiemat levikut on täheldatud pärast 1970. aastaid läänemaailmas. Eesti kuulus sellel ajal sotsialistlikku majandussüsteemi, milles domineerisid suured ja väga suured ettevõtted. 1980-ndatel oli Eestis levinud suurettevõtlus, mis moodustas enamuse kogu Eestimaa pinnal toimuvast äritegevusest. 1986. võttis Nõukogude Liit omaks läänelikuma suhtumise väikeettevõtlusse, võimaldades riigist eraldiseisvate üksuste tegutsemist enda majandusruumis. Uued suunad globaalses majandusruumis, mille käigus Eesti sai iseseisvaks ja oli võimeline paika panema enda majanduslikud normatiivid, jätsid eelnevad muutused väikeettevõtluses vähetähenduslikuks.
Eestis hakkas väikeettevõtlus kiirelt arenema pärast taasiseseisvumist ja rahareformi. 1992. aasta sügisel võimule tulnud liberaalsete vaadetega koalitsiooni poliitika soodustas ettevõtete tegutsemist, mille tõttu väikeettevõtlus arenes jõudsalt ning andis ka sellega oma panuse majanduse languse pidurdamisse. Märkimisväärne osa tööhõivest langes taasiseseisvumise järel väikeettevõtjate õlgadele. Tööhõive kasv tõi kaasa ostujõu suurenemise, mis omakorda tõi kaasa kaubanduse elavnemise. Tänapäeva Eestis on väikeettevõtlusel võimalusi areneda erinevate teenuste ja kaupade turundamiseks mitmeid, millest üks tähtsamaid on internetikaubandus. .
Väikeettevõtluse eelised
Väikeettevõtted pakuvad kvaliteetseid töökohti ja nendest töötavad inimesed tunnevad ennast paremini, töötades paindlikumas ja vähem akadeemilises töökeskkonnas. Selles võtmes on olulisel kohal inimfaktor. Näiteks suur osa perefirmasid suudavad pakkuda positiivset töökeskkonda. Paljud väikeettevõtted arvestavad oma tegevuses sotsiaalsete olude ja keskkonnatingimustega rakendades nn korporatiivset ühiskondlikku vastutust. Väikeettevõtlus elavdab enda olemasoluga majandust. Kohalikud väikeettevõtted turustavad tihtipeale lähedusest saadavat toodangut ja neil on võimalus muuta oma kaubavalikut vastavalt kohalikule majandusruumile ja soovidele. Kiirem reageerimisvõime annab väikeettevõtetele eelise suurettevõtete ees, kuna suurus muudab muutuste läbiviimise protsessi logistiliselt keerukamaks, puudub bürokraatlik inerts.
Väikeettevõtete probleemid
Väikeettevõtete probleemid algavad nende suurusest, sest tihtipeale suudavad suured ettevõtted tagada püsiva tarnetsükli. Üks suurimaid pankroti põhjuseid on kapitali puudus, mis on tingitud väikeettevõtluse olemusest. Väikeettevõtluse olemuslikud probleemid tulenevad tema definitsioonist. Väike kapitali hulk ja vähene töötajaskond ei võimalda alati võistelda suurettevõtetega samadel alustel. Näiteks sarnased standardid suur- ja väikeettevõttele pärsivad ebavõrdselt väiksemate võimalust tegutseda ja konkureerida.
Panus majandusse
Ameerika Ühendriikides moodustavad väikeettevõtete käibed umbes 50% sisemajanduse koguproduktist ja võimaldavad üle poole kogu riigi tööhõivest. Kõige suuremad tööpakkujad on ärid, mis palkavad alla kümne inimese, järgnevad vastavalt 10–20 ja 20–100 inimest palkavad ettevõttegrupid. Väljaande The Family Business Review andmetel on USA-s umbes 17 miljonit üksikisikust ettevõtja omatud äri. Selles grupis on enamuses niinimetatud „pereärid“, mis pole seotud suuremate konglomeraatidega. Ameerika Ühendriikides on hinnanguliselt 22 miljonit väikeettevõtet (alla 500 töötajaga) ja 14 000 suurettevõtet. Väikeettevõtlus on David Birchi uuringute alusel kõige efektiivsem meetod kohalike majandusruumide elavdamiseks ja selle propageerimine võimaldab suuremat konkurentsi ja seeläbi paremat tarbijate vajaduste katmist võistluses suurkorporatsioonidega.
Väikeettevõtlus Euroopa Liidus
Euroopa Liidu üheks eesmärgiks on ettevõtluse arendamine. Ettevõtlus on konkurentsivõime, innovatsiooni, majanduskasvu ja tööhõive edendaja. Seetõttu võttis Euroopa Liidu komisjon uuesti kasutusele Ettevõtluse tegevusplaani. Sellised tegevused nagu ettevõtliku mõtteviisi ja suhtumise arendamine on juba rakendamist leidnud. Väiksed ettevõtted loovad enam töökohti kui suured firmad. Väikeettevõtetes töötab 2/3 Euroopa Liidu tööjõust. Eurostati uuring näitas, et uued ettevõtted palkavad keskmiselt kolm töötajat. Alustatud on ettevõtjate sotsiaalkaitse projektiga, mille ajendiks olid potentsiaalsete firmade alustajate erinevad esilekerkivad takistused. Komisjoni poolt loodud ekspertide grupp juhib uurimust, mille tulemusena loodetakse muuta FIE-dena tegutsemine atraktiivsemaks. Väikeettevõtete üks olulisemaid arengu aspekte on võimaliku tööjõu kutseõpe ja haridus. Oskustööliste puudus on üks väikeettevõtete sagedamini mainitud probleeme.
Sýntagma metroojaam
pisi|Sýntagma metroojaam pisi|Metroopeatus Sýntagma metroojaam (kreeka keeles Σταθμός Συντάγματος Stathmós Syntágmatos) on Kreeka pealinna Ateena keskne metroojaam, mis asub Sýntagma väljaku all. See on Ateena metroo 2. ja 3. liini ümberistumispunkt. Tänava tasandil ühendub see Ateena trammiga.
Moolimurd
Keemias näitab moolimurd (varem nimetatud ka moolosa) ühe komponendi suhtelist ainehulka lahuses. See on lahustunud aine moolide ja kõigi lahuses olevate moolide (lahustunud aine(d) + lahusti moolide) arvu suhe (dimensioonita suurus; mõõtühikud mol/mol).
Komponendi i suhteline moolide hulk lahuses - moolimurd on xi: kus ni on ühe komponendi moolide hulk (ainehulk) ja ntot on kõikide komponentide summaarne moolide hulk.
Käru kirik
Käru kirik on kirik Järva maakonnas Käru alevikus.
Kiriku geograafilised koordinaadid on.
Puidust kirik ehitati 1860. aastal Vändra abikirikuna.
Kirikut kasutab Käru kogudus.
Käru kirikus peetakse ka kontserte. Kirikus on aastal 1928 August Terkmanni valmistatud orel.
Hollandi kaitse
Hollandi kaitse on maleavang, mis algab käikudega d4 ja f5. Avang liigitatakse poolkinniste avangute hulka.
Käru kirik
Aastatel 2008–2009 kirik renoveeriti.
Saru mõis
Saru mõis (saksa keeles Saara) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal.
1574 oli mõisa omanik Johann Uexküll.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Herman Maximilian von Wulff.
Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud.
Vladimir (eesnimi)
Vladimir (vene Владимир) on venepärane mehenimi.
2017. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 2. mehenimi. 1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Vladimir 11508 mehel. Vladimir oli keskmiselt 56 aasta vanune (mediaanvanus oli 59).
Kõige populaarsem oli eesnimi Vladimir vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 239,69 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 216,94.
Vladimiri hellitusnimed on Volodja, Vova, Vlad, Vladik, Vovik jt.
Nime ukrainapärane variant on Володимир (Volodõmõr või Volodymyr) ja valgevenepärane variant Уладзімір (Uladzimir).
Miserere (Pärt)
"Miserere" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal loodud teos. Pärt pühendas selle teose Paul Hillierile ja Hilliard Ensemble'ile. Muusikateose pikkus on 30-35 minutit. Teose kandis esimest korda ette Hilliard Ensemble (dirigent Paul Hillier) 17. juunil 1989 Prantsusmaal Rouenis.
The Economist
pisi|The Economist, 16. mai 1846. The Economist on ingliskeelne nädalakiri, mis vahendab majandus- ja rahvusvahelise poliitika uudiseid. Seda kirjastab The Economist Newspaper Ltd, nädalakirja toimetus asub Londonis Westminsteris.
Bertil Molander
Paul Bertil Molander (7. jaanuar 1906 – 10. jaanuar 1992) oli Rootsi poksija.
The Economist
Väljaanne asutati James Wilsoni juhtimisel 1843. aasta septembris. Ajaloolistel põhjustel nimetab The Economist end ajaleheks, ehkki on formaadilt pigem ajakiri ning ka selle Youtube'i kanali nimi on EconomistMagazine. 2011. aastal ilmus The Economist keskmiselt 1,48-miljonilise trükiarvuga, millest enam kui pool müüdi Põhja-Ameerikas ja ingliskeelsetes riikides.
Faddei Bulgarin
pisi|Faddei Bulgarin Faddei Venediktovitš Bulgarin (vene keeles Фаддей Венедиктович Булгарин; poola keeles Jan Tadeusz Krzysztof Bułharyn või Faddiej Wenediktowicz Bułharyn; valgevene keeles Фадзей Булгарын, Fadziej Bułharyn; 24. juuni (ukj 5. juuli) 1789, Pyrašava küla Minski vojevoodkonnas, Rzeczpospolita – 1. september (ukj 13. september) 1859, Karlova mõis, Tartu kreis, Liivimaa kubermang) oli poola päritolu Venemaa kirjanik, ajakirjanik, kriitik, kirjastaja, Napoleoni armee kapten, Auleegioni ordeni kavaler, Venemaa tegelik riiginõunik, paljude epigrammide "kangelane", riikliku julgeolekuorgani Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmanda Osakonna palgaline agent ja Karlova mõisa omanik Tartu lähistel.
The Economist
The Economist väidab, et ta "ei ole majanduskroonika". Selle asemel püüab ajakiri "osaleda karmis võistluses edasipürgiva intelligentsuse ja vääritu rumaluse vahel, mis pidurdab meie progressi." Ajakirja juhtkirjade hoiak toetab vabakaubandust, globaliseerumist, valitsuse tervise- ja hariduskulutusi ning teisi, piiratumaid valitsuse sekkumise vorme. Väljaande sihtrühm on kõrgharidusega lugejad, kelle hulka ajakirja enda väitel kuulub palju mõjukaid tegevjuhte ja poliitikakujundajaid.
Väljaanne kuulub The Economist Groupile, millest poole omanik on Financial Times (Pearson PLC tütarettevõte). Ülejäänu jaguneb sõltumatute aktsionäride vahel, kelle seas on nii toimetuse liikmed kui ka Rotschildide pangandusdünastia. Peatoimetaja määrab usaldusisikute nõukogu, kelle loata ei saa teda ka vallandada. Vaatamata globaalsele rõhuasetusele elab umbes kaks kolmandikku ajakirja 75 ajakirjanikust Londonis.
Faddei Bulgarin
Elulugu
Bulgarin sündis poola aadliperekonda Minski lähedal tänapäeva Valgevenes (tollal Poola-Leedu ühisriigis). Üks ta esivanemaid oli Vale-Dmitri kantsler. Väidetavalt oli nende algne perekonnanimi Skanderbeg-Bulgarin. Tema isa Benedykt oli üks Tadeusz Kosciuszko kaaslasi Poola iseseisvusvõitluses ning saadeti Vene kindrali mõrva eest Siberisse. Eesnime Tadeusz (vene Faddei) saigi ta Kosciuszko järgi. Teda hästi tundnud Poola kirjaniku Józef Emanuel Przecławski sõnul oli Faddei Bulgarin valgevenelane.
Ema viis noore Bulgarini Peterburisse, kus too õppis aastatel 1798–1806 šlahta jalaväekadetikorpuses. Õpiaastail oskas ta vene keelt halvasti ning sattus äkilise iseloomu tõttu pidevalt konflikti õpetajate ja kaasõpilastega. Koolis hakkas ta kirjutama valme ja satiire.
Aastatel 1806–1807 osales Faddei Bulgarin sõjategevuses prantslaste vastu. Friedlandi lahingus sai ta haavata ning pälvis Püha Anna ordeni 3. järgu. 1808. aastal osales ta Vene-Rootsi sõjas. 1811. aastal saadeti ta Jamburgi tragunipolgust erru komandöri halva iseloomustuse tõttu. Sama prantslasest komandör võttis ta siiski endaga kaasa Varssavisse, kus asus värbama poolakaid Prantsuse vägede poola üksustesse.
Poola leegioni ulaan ipolgu koosseisus võitles ta Püreneede sõdades prantslaste poolel Hispaania, Suurbritannia ja Portugali vastu, samuti osales ta 1812. aastal Venemaa-retkel 2. armeekorpuse koosseisus marssal Nicolas Oudinot' juhtimisel. Enda sõnul sai Bulgarin Auleegioni ordeni (dokumentaalselt tõestamata). 1813. aastal võitles ta Bautzeni ja Kulmi lahinguis, 1814. aastal langes aga Preisi vägede kätte ja anti välja Venemaale.
Napoleoni vägedes teeninud, kuid hiljem vanameelset poliitikat toetama hakanud ja Kolmanda Osakonna agendiks saanud Bulgarini elulugu põhjustas Vene ühiskonnas ägedat arutelu ja pälvis palju kriitikat. Ta ise õigustas enda liitumist prantslastega sellega, et astus sõjaväkke 1812. aastal, mil Tilsiti rahuleppe kohaselt olid Prantsusmaa ja Venemaa liitlased.
Sõja lõppedes naasis Bulgarin Varssavisse. 1816. aastal asus ta Peterburisse, seejärel Vilniusesse. Seal majandas ta oma isa valdusi ja hakkas avaldama poolakeelseid kirjutisi, peamiselt anonüümselt, ajakirjades Dziennik Wileński, Tygodnik Wileński ning Wiadomości Brukowe. Ta suhtles aktiivselt kohalike liberaalsete kirjanike ja Vilniuse Ülikooli õppejõududega. 1819. aastal liitus Bulgarin Vilniuse poola kirjanike klubiga ja pälvis tähelepanu Poola ajakirjanduses.
Samal aastal kolis ta lõplikult Peterburisse, kus sõlmis sidemeid kirjandusringkondades. Ta tutvus paljude kirjanike ja publitsistidega, sõbrunes näitekirjanik Aleksander Gribojedovi ning filoloog Nikolai Gretšiga. Aastatel 1819–1820 avaldas Bulgarin ano- või pseudonüümselt luuletusi, mälestusi ja olukirjeldusi linna poolakeelses ajalehes Ruski inwalid czyli wiadomości wojenne, 1820. aastal ilmusid ta esimesed venekeelsed tekstid (poola kirjanduse ülevaade), ta propageeris innukalt poola kultuuri, tõlkis poola autoreid, kirjutas Poola ajaloost ja kirjandusest. 1822. aastal alustas ta ka kirjastustegevust.
Peterburis muutusid Bulgarini vaated järsult. Veel 1824. aasta veebruaris kirjutas Aleksandr Puškin Bulgarinile: "Te olete üks väheseid publitsiste, kelle laitust või kiitust võib ja peabki austama." Kuid juba samal aastal asus Bulgarin toetama tagurlikke seisukohti, ehkki väidetavalt nähti teda dekabristide ülestõusu ajal 14. detsembril 1825 Senati väljakul, nõudmas koos rahvahulgaga konstitutsiooni kehtestamist Venemaal. Pärast ülestõusu lüüasaamist asus Bulgarin kaastööle Tema Keiserliku Kõrguse kantseleis vastloodud Kolmanda Osakonna ehk poliitilise politseiga. Samas aitas ta 1829. aastal poola poeedil Adam Mickiewiczil Venemaalt põgeneda.
Bulgarin ründas oma kirjutistes võistlejaid ning kibestus, võideldes Puškini, Lermontovi ja teiste realistliku kirjanduse vastastega. Aleksander Puškin naeruvääristas teda reas epigrammides, muutes ta nime Figljariniks (venekeelse sõna järgi, mis tähendab klouni). Bulgarin vastas omalt poolt epigrammidega, milles Puškinist sai Tšuškin (vene sõnast "jama"). Ta kritiseeris Puškinit patriotismi puudumise pärast poeemis "Gavriliaad", samuti "varaste" (kasakate ja röövlite) ning "itskete" (poeemis "Mustlased") ülistamise pärast.
Faddei Bulgarin andis välja mitut ajakirja, millel oli vene kultuuriloos pikaajaline mõju. Aastatel 1822–1829 üllitas ta ajakirja Põhjaarhiiv (1825. aastast koos Nikolai Gretšiga), mille lisadena ilmusid Kirjanduslikud lehekesed (1823–1824), 1825–1839 kirjastas ja toimetas koos Gretšiga ajakirja Isamaa poeg ning 1829. aastast nende liitmisel sündinud ühisväljaannet Isamaa poeg ja Põhjaarhiiv. Suurima kuulsuse saavutas ta Venemaa esimese poliitilise ja kirjandusliku eraajalehe Põhjamesilane (Северная пчела) toimetaja ja väljaandjana, mida avaldas koos Gretšiga 1825. aastast elu lõpuni. Kirjastaja ning toimetajana tutvustas Bulgarin laiemale lugejaskonnale Gribojedovi ja Nikolai Gogoli loomingut. Vaatamata viljakale kirjastustegevusele mäletatakse teda tänapäeval siiski ennekõike tänu tema poleemikale Puškiniga Põhjamesilases.
vasakul|pisi|Bulgarini haud [[Tartus]]
Bulgarini halvast mainest hoolimata olid tema ajakirjanduslikud väljaanded ja romaanid ülimalt populaarsed. 1829. aastal avaldas ta oma tippteose "Ivan Võžigin", mis sai Venemaa esimeseks bestselleriks (müüdi üle 10 000 eksemplari) ning muutus populaarseks teisteski riikides. Romaanis on nähtud vene kelmiromaanide traditsiooni algust, mida hiljem kandsid edasi "Surnud hinged" ja "Kaksteist tooli". Lugejate nõudmisel kirjutas ta sellele järje "Pjotr Ivanovitš Võžigin" peategelase seiklustest 1812. aasta sõjas (1831). Mõne allika väitel said Bulgarini tülid Puškini ja Lermontoviga alguse just tema kirjanduslikust populaarsusest. Kaasaegsed võrdlesid seikluslikku teost Walter Scotti loominguga, kuid Puškini hinnangul jäi romaan Scotti omadele märgatavalt alla.
Bertil Molander
Molander sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Michael Michaelsenile (Taani).
Nassau Street (Manhattan)
pisi|Tänava kirdepoolseim ots [[American Tract Society Buildingi ja New York Times Buildingi vahel, mis lõikub Spruce Street tänavaga]] Nassau Street on New Yorgi linna tee Manhattani saarel. Tee paikneb Lower Manhattani (Manhattani linnaosa alamjaotuse) ajaloolises ja ülejäänud saarega võrreldes suhteliselt kaootilises tänavavõrgus.
Faddei Bulgarin
Elulugu
Ta kirjutas ka mitmes muus žanris, sealhulgas ajaloolised romaanid Vale-Dmitrist (1830) ja Ivan Mazepast (1834) jms. Mõned Bulgarini jutustused kuuluvad ulmekirjandusse: "Usutavad lood" (1824) on jutustus 29. sajandist, "Võimatud lood" (1825) fantastiline reis õõnsa Maa sisepinnale ja maakera keskpunkti ning "Mitrofanuška seiklused Kuu peal" satiir (1837). Seepärast peetakse teda üheks vene ulmekirjanduse alusepanijaist.
Vene-Rootsi sõjas osalemisest kirjutas Bulgarin 1848. aastal ilmunud "Mälestustes". 1838. aastal külastas ta uuesti Soomet, kirjeldades reisimuljeis soomlasi keisri ustavate alamatena ning ülistades Venemaa hoolitsust Soome arengu eest. 1840. aastal osales Bulgarin Helsingi Ülikooli 200. aastapäeva pidustustel. Mitmes eri aegadel kirjutatud reisikirjas on ta kirjeldanud Eesti- ja Liivimaad, pöörates palju tähelepanu eestlaste olukorrale, arvatavasti Garlieb Merkeli mõjul.
1828. aastal ostis Bulgarin Tartu lähedale Karlova mõisa, kus elas vahepeal pidevalt, vahepeal suviti. Mõisa majandamisele pühendas ta hulgaliselt aega ja tähelepanu, kirjutades põllumajandusest ka artikleid ajakirjandusse. Vahepeal kavatses ta asutada oma mõisa pansioni vene tudengitele, kuid loobus hiljem mõttest; hiljem oli Bulgarini vahekord Tartu Ülikooli tudengitega pingeline, mitme kaasaegse mälestustes on juttu tema akna alla kavandatud kassikontserdist. Tartus sündisid Bulgarini neli poega ja tütar. Ta suri Tartus ja on maetud Raadi kalmistule.
Pilt (perekonnanimi)
Pilt on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pilt 299 inimesel (146 mehel ja 153 naisel). Perekonnanimede levikult on Pilt meeste puhul 481. ja naiste puhul 510. kohal.
Lactifluus
Lactifluus on šampinjonilaadsete seltsi pilvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Empiiriline jaotus
Empiiriline jaotus on juhusliku valimi x1...xn tekitatud tõenäosusjaotus, mille kohaselt iga hulga või sündmuse B tõenäosus on võrdne sellesse hulka sattunud valimi punktide suhtelise sagedusega (sündmuse B empiirilise tõenäosusega) .
Suurte arvude seaduse järgi empiirilised tõenäosused P_n(B) valimi mahu n kasvades stabiliseeruvad ja lähenevad vastavatele teoreetilistele tõenäosustele P(B).
Chienti
Chienti (ladinakeelsed nimed Flusor, Cluentus, Clentis) on jõgi Itaalias Marche maakonnas Macerata ja Fermo provintsis.
Chienti läte on Umbria-Marche Apenniinides Macerata provintsis Serravalle di Chientis. Jõe peaharu, Chienti di Gelagna, saab alguse Macchia ja Civitella mägede vahelt, 860 meetri kõrgusel merepinnast. Muccias, Maddalena juures, liitub jõega teine haru, Chienti di Pieve Torina (läte on Fema mäel Pieve Torinas). Suurimad lisajõed on Fiastrone, Fiastra ja Ete Morto.
pisi|left|140px|San Claudio al Chienti Jõgi suubub Aadria merre Civitanova Marche juures.
Macerata provints: Serravalle di Chienti, Pieve Torina, Muccia, Camerino, Pievebovigliana, Fiastra, Caldarola, Serrapetrona, Belforte del Chienti, Tolentino, Pollenza, Macerata, Corridonia, Morrovalle, Monte San Giusto, Montecosaro ja Civitanova Marche;
Fermo provints: Montegranaro, Sant'Elpidio a Mare ja Porto Sant'Elpidio.
Jõele on rajatud mitmeid hüdroelektrijaamu. Suurima veehoidla, Lago di Fiastra, mahutavus on 21 000 000 m³.
Kalk (laev)
Kalk on Eesti töölaev ja reisilaev.
Laeva omanik on eraisik.
Ajalugu
Laev on ehitatud 1961.-1962. aastal Soomes Turu laevatehases Oy Laivateollisuus Ab ettevõttele Paraisten Kalkki Oy. Ettevõtte juht Erk Sarlin soovis endale esinduslaeva, kuid ei tahtnud väga makse maksta. Nii otsustati laevaehitajatega koostöös ehitada omapärane sadamapuksiiri omadustega lõbusõidulaev. Laeva pikkus sai natuke alla 15 m, et samuti vähem makse maksta. 2. mail 1962 lasti laev vette.
Alates aprillist 2017 on Kalk Eesti firma Naissaare Kohvik OÜ laev, mille kodusadam on Naissaar. Laevaga on võimalik teha päevaseid huviväljasõite ja teha töövedusid. Samuti on laeval puksiirivõime (puksiirkonks tekiehitise taga). Tallinnas seisab laev Lennusadamas.
Kroomroheline
Kroomroheline on mõiste, mille alla koondatakse vastavalt DIN 55943 standardile pigmendisegud mürgisest kroomkollasest (plii(II)kromaadist) ja mõnest rauda sisaldavatest sinisest pigmendist (nagu Preisi sinine) ja mis ei sisalda muid täite- ega värvaineid.
Kroomrohelist kasutati tööstuslikes lakkides ja trükivärvides alates 19. sajandi algusest, kunstnikele mõeldud värvivalikus seda ei olnud. Tänapäeval mürgisuse tõttu enam ei kasutata.
Värvainete indeksis kannab segu tähiseid PG15 (Pigment Green 15) ja CI 77600.
Sünonüümid
Mürgine kroomroheline pole sama mis mürgitu roheline värvipigment kroomoksiidroheline, mida kõnekeeles samuti kroomroheliseks nimetatakse. Kroomroheliseks nimetatakse vahel ka kroomoksiidrohelise värvitooni.
Lycophidion capense
Lycophidion capense on huntmao perekonna Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Klassifikatsioon
Lycophidion capense alamliigid:
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodonomorphus capense seisuga 24.03.2015.
Alpujarrase mäss (1499–1501)
Esimene Alpujarrase mäss (araabia keeles ثورة البشرات الأولى) oli Kastiilia Krooni Granada Kuningriigi (endise Granada Emiraadi) moslemite ülestõus katoliiklastest valitsejate vastu. Mäss algas 1499. aastal Granadas sunniviisilise ristiusustamise tõttu, mida moslemid pidasid 1491. aasta Granada lepingu rikkumiseks. Rahutused suruti linnas kiiresti maha, kuid need jõudsid levida Alpujarrase mägisesse piirkonda. Katoliiklikud jõud, mida mõnel korral juhtis kuningas Fernando isiklikult, surusid mässud pika peale ka maapiirkondades maha ning karistasid moslemeid karmilt.
Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp
pisi|Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp on märgitud numbriga 1 pisi|Traditsioonilisele rahvastiku taastetüübile iseloomulik rahvastikupüramiid on märgitud numbriga 1 Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp on rahvastiku taastetüüp, mis on iseloomulik demograafilise ülemineku esimesele etapile. Sellisele taastetüübile on iseloomulikud kõrged sündimus ja suremus, loomulik iive kõigub ümber nulli sõltuvalt loodusoludest ja haigustest. Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp on iseloomulik primitiivsetele hõimudele ja vähim arenenud riikidele.
Alpujarrase mäss (1499–1501)
Katoliiklikud monarhid tõid Alpujarrase mässud ettekäändeks Granada lepingust tagasi astumiseks ning lepinguga moslemitele tagatud õiguste rikkumiseks. Kõikidele Granada moslemitele pandi kohustus ristiusku pöörduda või maalt lahkuda, aastal 1502 laienes see kohustus üle kogu Kastiilia. Sunniviisiline ristiusustamine ei jõudnud vaid Valencia ja Aragóni Kuningriikidesse.
Kinoliitude Konföderatsioon
pisi|220px|[[Rüstəm İbrahimbəyov, konföderatsiooni esimees]]
Kinoliitude Konföderatsioon (vene keeles Конфедерация союзов кинематографистов) on SRÜ riikide ja Baltimaade kinematografistide liitude ühendus.
Kinoliitude Konföderatsioon on NSV Liidu Kinematografistide Liidu õigusjärglane. Asutati mais 1990.
Konföderatsiooni kuuluvad filmiliidud 15 riigist (Aserbaidžaan, Armeenia, Valgevene, Gruusia, Kasahstan, Kõrgõzstan, Läti, Leedu, Moldova, Tadžikistan, Türkmenistan, Ukraina, Usbekistan, Eesti, Venemaa). Venemaalt kuuluvad konföderatsiooni Venemaa Kinematografistide Liit ja KinoSojuz, Eestist Eesti Kinoliit.
Konföderatsiooni juhtorganiks on 11-liikmeline konföderatsiooni nõukogu. Konföderatsiooni esimees on Aserbaidžaani Kinematografistide Liidu esimees Rüstəm İbrahimbəyov. 2017. aastal kuulus konföderatsiooni nõukogu koosseisu Eesti Kinoliidu esimees Martti Helde. Konföderatsiooni peakorter asub Moskvas aadressil ulitsa Družinnikovskaja 15.
Konföderatsioon asutas 2018. aastal rahvusvahelise Euraasia filmiauhinna "East–West. The Golden Arch" (vene keeles Восток-Запад. Золотая арка).
Scott McKenzie
Scott McKenzie (sünninimi Philip Wallach Blondheim; 10. jaanuar 1939 Jacksonville, Florida – 18. august 2012 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Ta on eelkõige tuntud oma 1967. aasta hittsingli "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)" poolest, mida on nimetatud 1960. aastate hipiliikumise mitteametlikuks hümniks.
Elulugu
Philip Wallach Blondheim sündis 10. jaanuaril 1939 Florida osariigis Jacksonville'is. Tema perekond kolis Põhja-Carolinasse Asheville'i, kui ta oli kuuekuune. Ta kasvas üles Põhja-Carolina ja Virginia osariigis, kus ta sai sõbraks oma ema ühe sõbra poja John Phillipsiga, kes oli hiljem ansambli The Mamas & the Papas juhtfiguuriks. 1950. aastate keskel laulis ta mõnda aega Tim Rose'iga keskkooliansamblis The Singing Strings. Hiljem moodustas ta Phillipsi, Mike Borani ja Bill Clearyga doo-wop-ansambli The Abstracts.
New Yorgis muudeti ansambli nimi The Smoothies'iks ning Decca Recordsiga salvestati kaks singlit, mille produtseeris Milt Gabler. The Smoothiesi ajal otsustas Blondheim võtta oma esinejanimeks Scott McKenzie.
1961. aastal kohtusid Phillips ja McKenzie Dick Weissmaniga ning nad moodustasid keset folkmuusika hullustust folkansambli The Journeymen. Nad andsid Capitol Recordsiga välja kolm albumit ja seitse singlit. 1964. aastal läks ansambel laiali. McKenzie ja Weissman alustasid soolokarjääri, samas kui Phillips moodustas Denny Doherty, Cass Ellioti ja Michelle Phillips'iga ansambli The Mamas & the Papas.
Laul avaldati USA-s singlina 13. mail 1967 ja see sai kohe hitiks, jõudes singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale ja Kanadas teisele kohale. Suurbritannias jõudis see edetabeli tippu. Kokku müüdi singlit maailmas üle seitsme miljoni eksemplari.
McKenzie järgmine laul "Like An Old Time Movie", mille looja ja produtsendiks oli samuti Phillips, jõudis USA-s 24. kohale. Tema debüütalbum "The Voice of Scott McKenzie" ilmus veel samal aastal. Teine album "Stained Glass Morning" tuli müügile 1970. aastal. Need kaks albumit jäidki tema ainsateks.
1968. aastal kirjutas ta Kanada lauljale Anne Murrayle laulu "What About Me", millega algas Murray karjäär.
1988. aastal oli ta The Beach Boysi laulu "Kokomo" üks kaasautoritest.
1986. aastal liitus McKenzie The Mamas & the Papasi uue koosseisuga ja esines ansambliga kuni 1998. aastani.
2001. aastal esines ta John Phillipsi mälestuskontserdil Los Angeleses.
McKenzie suri 2012. aasta augustis 73-aastaselt. Ta kannatas 2010. aastast Guillaini-Barré sündroomi all.
Biograafiad (La)
Biograafiad (La) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "La".
Hellfest
pisi|Hellfest 2022. aastal, sissepääs festivalialale
Hellfest on Prantsusmaal Clissonis toimuv rokkmuusikafestival, mis keskendub peamiselt heavy metal 'ile ja selle alamžanritele, aga ka punk rock 'ile. Hellfesti korraldatakse alates 2006. aastast, selle eelkäijaks oli 2002–2005 toimunud Furyfest. Hellfest on publiku arvu poolest Prantsusmaa üks suuremaid muusikafestivale ja ka üks suuremaid metal-muusika festivale Euroopas.
Esimesel Hellfestil astus üles 72 esinejat, publikut oli 22 000 inimest. Järgnevatel aastatel kasvas nii esinejate kui ka publiku hulk pidevalt, jõudes 2010. aastaks üle 110 esineja ja 70 000 külastajani. Festival oli saavutanud üleprantsusmaalise tuntuse ja samal aastal süüdistasid Prantsusmaa mõned konservatiivsed ja kristlikud poliitikud Hellfesti korraldajaid "surmakultuuri" ja "satanismi" edendamises, kuid katsed festivali likvideerida ei õnnestunud. 2012. aastal osales Hellfestil üle 100 000 külastaja, kel oli võimalus kuulata kokku 165 esitajat. 2014. aasta järel on Hellfestil osalenud stabiilselt üle 150 000 külastaja.
2022. aastal toimus Hellfest 15. korda ning seda peeti kahes osas (17.–19. ja 23.–26. juunil). Kokku astus siis üles 350 artisti, teiste seas Metallica, Guns'n'Roses, Nine Inch Nails, Scorpions, Deep Purple, Gojira ja Ghost.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
2014.–2015. aasta Lääne-Aafrika Ebola viirushaiguse epideemia all peetakse silmas 2014. aasta märtsis avastatud inimeste Ebola viirushaiguse puhangut, mille põhjustajaks on Ebola viirus. Haiguspuhang sai alguse 2013. aasta detsembris Guineast ja kandus tõenäoliselt nakatunud inimestega edasi Libeeriasse ja Sierra Leonesse.
Ebola kahtlusega patsiente oli ka Burkina Fasos, Beninis, Ghanas, Saudi Araabias ja Indias. Septembrikuu seisuga oli üksikuid Ebola viirushaigusse nakatumise juhtumeid tuvastatud ka Hispaanias ja USA-s. 2014. aasta oktoobri seisuga on väiksem haiguspuhang tuvastatud ka Malis. WHO möönis ebolapuhangu leviku alahindamist ja pidas tõenäoliseks, et järgmisel kolmel kuul (oktoober kuni detsember 2014) võib ebolahaigete arv ületada 20 000 piiri.
Käimasoleva ebolaepideemia ajal arvatakse ebolasse surnud inimeste suremuseks 46%.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia jätkus ka 2015. aastal. UNMEER-i 2. jaanuari raporti kohaselt on kolmes suurema levikuga riigis kokku 20 206 ebola haiguskahtlusega, võimaliku haiguskahtlusega ja kinnitatud ebola haigusjuhtumit ning 7905 ebolasse surnud inimest. Seisuga 7. jaanuar 2015 oli Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskuse andmetel registreeritud 21 121 haigusjuhtu, sh 13408 laboratoorselt kinnitatud juhtu ja 8304 surmajuhtu. Seisuga 11. märts 2015 on WHO andmetel registreeritud 24 282 Ebola viirushaiguse juhtu, neist 9976 lõppes surmaga.
Jaanuaris 2016 kuulutas WHO Libeeria ametlikult Ebola-vabaks. Kuna Guinea ja Sierra Leone oli juba eelmise aasta lõpus haigusvabadeks arvatud, siis sellega arvati Ebola viirushaiguse epideemia ametlikult lõppenuks. Samas ei välistatud võimalike uute juhtumite avastamist.
Epideemia
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia alguseks Lääne-Aafrikas loetakse osade allikate alusel 2014. aasta märtsi, kuigi haigusjuhtudest oli teateid juba ka veebruaris. Epidemioloogilised uuringud aga seostavad laboratoorselt kinnitatud haigusjuhte juba detsembris 2013 alanud viirusepuhangu ja sellest tingitud surmajuhtumitega. Ajakirja The New England Journal of Medicine uurijate arvates on esimeseks Ebola viirushaiguse kahtlusega isikuks (nullpatsient) 6. detsembril 2013 Meliandous (Guéckédou) surnud kaheaastane ebolahaige poisslaps Émile Ouamouno.
Ebola viirushaiguse puhangu põhjustanud viiruse tüvi omab 2014. aasta aprilli seisuga Ebola viirusega 98% homoloogiat.
Ebola kahtlusega tervishoiutöötaja (patsient S14) Guéckédoust võis 2014. aasta veebruaris põhjustada Ebola viiruse leviku Macentasse, Nzérékoré ja Kissidougousse.
10. märtsil 2014 teatasid Guéckédou ja Macenta haiglad ja tervishoiuasutused Guinea tervishoiuministeeriumi (Ministry of Health of Guinea) saladuslikest haigusjuhtumitest, mida iseloomustasid palavik, kõhulahtisus, oksendamine ja suur suremus. Patsientidelt võeti ilma teadliku nõusolekuta uuringuteks verd.
13. nädalaks oli kliinilise diagnoosi alusel Guéckédou, Macenta ja Kissidougou prefektuurides 111 võimalikku ja 79 Ebola viirushaiguse surmajuhtu.
ÜRO Lastefondi UNICEF-i 24. märtsi 2014 teate kohaselt oli Guineas Ebola viirusega nakatunud 80 inimest ja nendest Ebola viirushaigusse surnud 59 inimest.
pisi|Ebola viirushaiguse puhangu kaart vahemikus juuli–september 2014
2014
WHO juunikuu statistika alusel on Lääne-Aafrikas Guineas (rahvastik seisuga 2014: 10,63 mln), Sierra Leones (rahvastik seisuga 2013: 6,2 mln), Libeerias (rahvastik seisuga 2011: hinnanguliselt 4,13 mln), Nigeerias (rahvastik seisuga 2013: hinnanguliselt 177,2 mln) ja veel mitmes riigis registreerinud juba enam kui viissada Ebola viirusega nakatunud patsienti ja enam kui kolmsada surmajuhtumit.
Ebola haigusjuhtude klassifikatsioon (WHO)
Ebola viirusega nakatunud ja viirushaigust põdevate inimeste kohta statistilise andmete kogumise ja töötlemise tarvis on WHO kinnitanud ebolajuhtumi klassifikatsioonid :
Juunis 2014 kuulutas organisatsioon Piirideta Arstid ebolaepideemiaga võitlemise nurjunuks.
Augustis 2014 kuulutas Libeeria president Ellen Johnson Sirleaf riigis ebolaepideemia tõttu välja eriolukorra.
8. augustil kuulutas WHO seoses Ebola viiruse puhanguga välja rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra.
10. augustil avaldas Saksamaa uudistesaade "RTL aktuell" uudiselõigu Hamburgist, kus Ebola kahtlusega 28-aastane isik, kellel pärast Sierra Leonest saabumist tõusis palavik, viidi haiglasse uuringutele, kuid peagi selgus, et ta ei ole viirusega nakatunud.
12. augustil teatas Madridi haigla pressiesindaja, et Libeerias Ebolasse nakatunud ja Hispaaniasse Carlos III haiglasse ravile viidud Hispaania misjonärist preester, 75-aastane Miguel Pajares, kellele manustati eksperimentaalravimit ZMapp, on surnud.
Juulis Ebola viirushaigusse nakatunud ameeriklased Kent Brantly ja Nancy Writebol, keda raviti Ameerika Ühendriikides, tunnistati arstide poolt tervenenuks ja kirjutati augusti keskel haiglast välja.
Lipuindia kaitse
Lipuindia kaitse on maleavang, mis algab käikudega 1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rf3 b6.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebola haigusjuhtude klassifikatsioon (WHO)
17. augustil põgenesid (ründajate eest) Libeeria pealinna Monrovia lähistel asuvast haiglast 17 ebolapatsienti (mõnede allikate kohaselt 26 ebolapatsienti) viies endaga kaasa vereplekkidega nakkusohtlikke voodilinu ja madratseid.
19. augustil viidi Berliinis haiglasse ebolakahtlusega noor naine.
Isaac Hasselblatt
Isaac Hasselblatt (28. veebruar 1680 Noarootsi – 27. september 1742 Södra Wi) oli Eesti vaimulik.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebola haigusjuhtude klassifikatsioon (WHO)
1. septembril paigutati Stockholmis haiglasse ebolakahtlusega noor mees.
Harklohisti
Harklohisti, ka kiviveohark oli tugevast kaheharulisest puust valmistatud algeline, kuni 1,5 meetri pikkune lohisti.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebola haigusjuhtude klassifikatsioon (WHO)
1. septembri seisuga on Saksamaa esimene ebolahaige Hamburgis arstide hoole all.
Isaac Hasselblatt
Immatrikuleeriti aastal 1698 Turu ülikooli, 25. novembril 1700 Uppsala ülikooli, Greifswaldi ülikooli 12. oktoobril 1705. Kutsuti aastal 1706 Eestimaa konsistooriumi vaimulikuks notariks. Ordineeriti õpetajaks 3. aprillil 1707 piiskop Jacob Langi poolt.
Nunc dimittis
"Nunc dimittis" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2001. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandis esimest korda ette Edinburghi Püha Maria katedraali koor (dirigent Matthew Owens) 15. augustil 2001 Edinburghi Püha Maria katedraalis.
Isaac Hasselblatt
Oli 1707–1710 Tallinna Toomkoguduse rootsi koguduse abipastor. Põgenes aastal 1710 Rootsi ja oli Norrköpingi saksa koguduse pastori, aastail 1715–1732 Röki ja Heda koguduse (praeguse haldusjaotuse järgi Ödeshögi vallas Östergötlandi läänis) pastor. Seejärel asus Soome Lapinjärvile ja Pernajasse, oli seal 1734–1741 kirikuõpetaja. Siirdus seejärel Rootsi, kus ta ka Linköpingi lähedal Södra Wis suri.
Isiklikku
Tema isa Christian Hasselblatt ja vanaisa Isaac Svenonis Hasselblatt olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad. Vend Gustav Ernst Hasselblatt oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, vend Carl Friedrich Hasselblatt oli õpetaja Noarootsi ja Reigi koguduses.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebola haigusjuhtude klassifikatsioon (WHO)
The Washington Posti andmetel on WHO teatel 3. septembri seisuga surnud Ebola viirushaigusse üle 1900 inimese.
USA-s
1. oktoobril teatasid esimesest kinnitatud haigusjuhust ka USA ametkonnad, The New York Times on tuvastanud nullpatsiendiks USA-s Thomas Eric Duncani , kellele manustati ravimina brintsidofoviiri, kuid 8. oktoobri seisuga on ta surnuks kuulutatud.
Harklohisti
Eesti
Talu majapidamises kasutati seda põhiliselt kivide, aga ka heina, viljavihkude, sõnniku ja mitmesuguste anumate vedamiseks.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
USA-s
pisi|vasakul|Nina Pham ja [[Ameerika Ühendriikide president Barack Obama Valges Majas 24. oktoobril 2014]]
Vähehammasmadu
Vähehammasmadu (Oligodon) on maoliste perekond.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
USA-s
Meditsiiniõde (tervishoiutöötaja nr 1 Dallases) Nina Pham nakatus, vaatamata reeglitekohasele turvarõivastusele, tõenäoliselt ebolapatsienti Duncanit põetades ka ise Ebola viirushaigusse.
Vähehammasmadu
Vähehammasmadu perekonna maolised on levinud Kesk-Aasias ja troopilises Aasias.
Liigid
Roomajate andmebaasi järgi kuulub perekonda 85 liiki: :
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
USA-s
15. oktoobril teatas Texase osariigi terviseteenuste amet, et Texase osariigis Dallases asuvas haiglas on nakatunud ka teine tervishoiutöötaja Amber Joy Vinson, kes lendas juba haigussümptomitega Clevelandist Dallasesse, ebolasse (analüüsid andsid positiivse vastuse).
24. oktoobri seisuga on Tervishoiuinstituut (NIH) teatanud, et Nina Pham ja Amber Joy Vinson (Vinson jääb veel mõneks ajaks haiglaravile) on terved.
Atlanta
USA arst Ian Crozier nakatus ebolasse Sierra Leones, kus ta töötas koos Pooleyga Maailma Terviseorganisatsiooni kutsel, ja lennutati Atlantasse Emory ülikooli haiglasse 9. septembril.
Ian Crozieri raviti Will Pooleylt saadud antikehadega ja tunnistati viirusevabaks. Vähem kui kahe kuu pärast leiti tal Ebola viirus silmast.
New Yorgis
24. oktoobri seisuga on New Yorgi Bellevue haiglas ravil vabatahtlikuna Ebola viirust tõrjumas käinud ameeriklasest arst, kes naasis Guineast.
Saksamaal
2. oktoobri 2014 seisuga on Maini-äärse Frankfurdi ülikoolikliinikumi Frankfurter Universitätsklinik paigutatud ebolakahtlusega või ka -nakkusega Belgia lastearst, kes on transpordiks liiga nõrk.
Hispaanias
Hispaanias leidis kinnitust haiglaõe Teresa Romero Ramose, kes hooldas Madridi haiglas Sierra-Leone ebolahaigla meditsiinidirektorist ebolahaiget Hispaania preestrit, nakatumine ebolasse. 21. oktoobri seisuga on Teresa Romero Ramos terveks kuulutatud.
Tõenäoliselt võis tervenemisele kaasa aidata medõele manustatud seerum, ebolast tervenenud inimeste verest eraldatud spetsiifiliste antikehadega.
Rootsis
Stockholmi Arlanda lennujaama lennuväljal maandus 19. oktoobri õhtul lennuk, millega võis lennata tõenäoliselt Ebola viirusega nakatunud mees, kes on viidud Karolinska haiglasse.
Soomes
30. oktoobri seisuga on Helsingi Meilahti haiglasse paigutatud ebolakahtlusega mees, kes saabus Libeeriast.
Tõenäoliselt oli patsient haigestunud hoopis malaariasse.
Harklohisti
Eesti
Harklohisti hark oli paralleelsete harudega, mis sarnanesid jalastega. Lohisti esiots tõsteti vankriteljele ja kinnitati sinna köitega. Mõnel pool kinnitati lohisti esiots raudkonksuga kolgi külge. Lohistit vedas hobune.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Eestis
2014. aasta novembri esimesel nädalavahetusel ületasid Eesti piiri ebaseaduslikult neli sisserändurit Lääne-Aafrikast. Kohtupidamise protsess võttis aga ootamatu pöörde: üks sisserändur (Guineast) kurtis ebolale sarnaste sümptomite üle ja Tartu Kiirabile tehti väljakutse – mis aga vallandas koha peal ebolapaanika.
Taanis
Kopenhaagenis viidi haiglasse SAS-i lennukiga reisinud ebolakahtlusega isik, kes tundis end lennureisi ajal väga halvasti.
Harklohisti
Eesti
Lõuna-Eestis kasutati harklohistit kuni 20. sajandi alguseni.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Malis
23. oktoobril 2014 teatati esimesest haigusjuhtumist Malis – 2-aastane tüdruk, kes saabus pereliikmetega Guineast, kus isa töötas kohaliku Punase Risti heaks aga ka erakliinikus, suri Kayesis.
Harklohisti
Euroopa
Oli tuntud ka mitmel pool Kesk- ja Lääne-Euroopas, samuti teistes Baltimaades.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ennatlikud avaldused (2015)
Malawi valitsusametnikud lükkasid ümber alusetud kuulduse,d justkui oleks Nkhatabay Hospitalis ravil Ebola viirusega nakatunud mees.
Tervishoiutöötajad
Käimasoleva ebolaepideemia ajal on septembrikuu seisuga teadaolevalt Aafrikas Ebola viirushaigusse haigestunud 318 tervishoiutöötajat ja surnud 151.
WHO andmed Ebola viirushaigusse nakatunud ja surnud meditsiinitöötajate kohta, seisuga 19. oktoober 2014. :
16. novembri seisuga on Guineas nakatunud 95 ning surnud 55, Libeeris 341 ja surnud 170 ning Sierra Leones nakatunud 132 ja surnud 104 meditsiinitöötajat.
WHO andmed Ebola viirushaigusse nakatunud ja surnud meditsiinitöötajate kohta 3 suurema levikuga riigis, seisuga juuni 2015.
USA-s
USA kaitseminister Chuck Hagel on Ebola viiruse leviku tõkestamiseks väljastanud käsu kõikide Lääne-Aafrikast naasvate sõjaväelaste 21-päevasesse karantiini panemiseks.
USA Maine'i osariigi kuberner Paul LePage teatas, et üritab Sierra Leonest naasnud ebolapatsiente hooldanud haiglaõde Kaci Hickoxi jõuga ebolakarantiini sundida.
Ebolakontroll
Suurbritannia ja Prantsusmaa ametkonnad on otsustanud suurtes lennujaamades, näiteks Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaamas, hakata Aafrikast saabuvaid reisijaid kontrollima, mõõtes saabuvate reisijate kehatemperatuuri.
Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis
Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis oli Ameerika eestlaste 1955-2007 Michiganis tegutsenud ühing.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebolakontroll
16. oktoobril teatasid ka Kreeka ja Hispaania ametkonnad, et alustavad ebolakontrolli.
Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis
Ühingu esimene esimees oli Ilmar Heinaru.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Liikumiskeeld
Sierra Leone pealinna Freetowni linnapea Franklyn Bode Gibson on palunud kõiki linnaelanike Ebola viiruse leviku tõkestamiseks püsida kodudes ja mitte tänavatel liikuda. .
Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis
Ühing osales Ikestatud Rahvuste Komitee ja Balti Komitee Michiganis tegevuses.
Selts lõpetas tegevuse pärast ühingu peakoosolekut 19. mail 2007, kuna ühingu põhikirjajärgne eesmärk oli täidetud: Eesti oli vabaks saanud.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Ebolaepideemia lõppemine
WHO võib teavitada ebolaepideemia lõppemisest Senegalis (17. oktoobril) ja Nigeerias (20.oktoobril), kui ei lisandu uusi teateid ebola haigus- ja surmajuhtumite kohta.