cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korrektuur
Alternatiivsed meetodid
Skaneerimine, mil korrektuuri kontrollitakse seda sõna-sõnalt lugemata, on levinud seoses tekstitöötluse populariseerimise ja trükiladumise muutumisega arvutipõhiseks. Paljudel kirjastajatel on ettevõttesiseselt kasutatavad trükilaosüsteemid, ent nende kliendid kasutavad kaubanduslikult saadavaid programme, näiteks Wordi. Et Wordi faili vormingus olevaid andmeid saaks kirjastada, peab need teisendama vormingusse, mida kasutab kirjastaja. Selle toimingu tulemust nimetatakse tavaliselt konversiooniks. Kui klient on enne kirjastajale faili sisu esitamist teinud korrektuuri, siis ei ole vaja, et teine korrektor loeks käsikirja uuesti läbi (ehkki sellise lisateenuse võib tellida ja selle eest maksta). Sel juhul vastutab kirjastaja ainult vormindusvigade, näiteks kirjatüübi, lehekülje laiuse ja tabelites veergude joonduse ning tootmisvigade, näiteks teksti tahtmatu kustutamise eest. Töö edasiseks lihtsustamiseks määratakse konversioonile tavaliselt ka konkreetne mall. Arvestades trükiladujate piisavate oskustega, suudavad kogenud korrektorid, kes tunnevad trükiladujate tööd, täpselt skaneerida lehekülgi ilma teksti lugemata, leidmaks vigu, mille eest nad ise ega trükiladujad vastutavad pole.
Stiilijuhendid ja kontrollnimekirjad
Eeldatakse, et korrektorid on juba olemuselt alati hästi täpsed, kuna nad töötavad enne avaldamist tüpograafilise tootmise viimases etapis.
Enne käsikirja trükivalmiks saamist teevad sellele tihti omakorda veel märkusi ka toimetaja või klient, andes erinevaid juhiseid seoses kirjatüüpide, kujunduse ja paigutusega. Nad toetuvad tihti erineva komplekssuse ja terviklikkusega stiilijuhenditele. Selliseid stiilijuhendeid teevad tavaliselt kirjastuse töötajad või esitavad kliendid ning neid tuleks eristada erialastest väljaannetest nagu "The Chicago Manual of Style", "AP Stylebook", "The Elements of Style" või "Gregg Reference Manual". Kui kirjastusesisene stiilijuhend ja käsikiri ei ühildu, siis teevad korrektorid vajadusel märkeid vastavalt kirjastusesisesele stiilijuhendile. Sellisel juhul võib korrektorit õigustatult pidada keeletoimetajaks.
Kontrollnimekirju kasutatakse tavaliselt korrektuuri tegemisel olukordades, mil käsikiri on piisavalt ühtne, et allutada selle mõnd või kõiki osiseid nimekirjapõhisele korrektuuri tegemisele. Need võivad toimida ka uute korrektorite õppevahendina. Kontrollnimekirjad ei ole kunagi kõikehõlmavad, ent sellest hoolimata peavad korrektorid leidma kõik vead, ka need, mida ei ole nimekirjas mainitud või kirjeldatud. Seetõttu on nende kasulikkus piiratud.
Kvalifikatsioonid
Korrektorite haridustase on tavaliselt võrdväärne nende kolleegide omaga. Trükiladujate, graafiliste disainerite ja tekstitöötlejate puhul ei ole akadeemiline kraad tavaliselt kohustuslik ja korrektorite töökuulutuste uurimisel ilmneb, et kuigi osa kuulutusi eeldavad kandidaadilt kraadi olemasolu, siis enamikul juhtudest seda ei mainita. Samade kuulutuste puhul ilmneb tihti, et akadeemilist kraadi eeldavad ametikohad on firmades, mis tegutsevad müügi, meditsiini, kindlustuse või muudes ärivaldkondades, kus korrektuuri vajavad andmed ei pruugi olla mõeldud avalikuks kasutuseks. Sellised töökuulutused, mis tavaliselt otsivad ühte korrektorit ühele kohale, nõuavad suure tõenäosusega akadeemilist kraadi kandidaatide arvu vähendamiseks, kuid samuti põhjusel, et akadeemilise kraadi olemasolu peetakse tihti edutamiseeldusega valgekrae juures hädavajalikuks. Kogemust peetakse algul väheoluliseks, mis viitab ka noorematele kandidaatidele kohasele madalamale töötasule. Säärastes kattuvate tööülesannetega kompaktkirjastamise tingimustes võivad inimressursiosakonnad liigitada korrektuurivõimet harilikuks kirjaoskusega kaasas käivaks oskuseks. Kohtades, kus nii toimitakse, ei ole ebatavaline, et korrektorid tegelevad enamasti oma kõrgemapalgaliste kolleegide täpsuse kontrollimisega.
Seevastu ei nõua trükikojad, kirjastused, reklaamiagentuurid ja advokaadibürood tihti kraadi olemasolu. Sellistes erialaselt nõudlikes vähekattuvate ülesannetega keskkondades eksisteerivad haridustaseme erinevused pigem osakondade kui kogu firma tasemel. Selliste korrektorite seas on edutamine haruldane, sest enamasti hinnatakse neid rohkem olemasolevate oskuste kui juhtimisvõimete põhjal. Tavaliselt töötavad nad ilma kraadita trükiladuja või vähese tootmiskogemusega administratiivjuhi alluvuses, kes trükiladujatele igapäevaseid vastutusi delegeerib. Selliste ametikohtade töökuulutustes rõhutatakse tavaliselt eelneva kogemuse vajalikkust, pakutakse kõrgemat töötasu ning tihti eeldatakse ka korrektoritesti läbimist.
Korrektori testimine
Kandidaadid. Kuigi internetis pakutakse nii ärilisi kui ka akadeemilisi korrektuurikursuseid, on korrektorite praktiline töökoolitus paratamatult koos korrektori ameti staatusega alla käinud. Algtasemel korrektoritöö kohta on kirjutatud ka raamatuid. Sellised iseõppimisvahendid on tänapäeval enamasti asendanud tööalase väljaõppe.
Korrektoriks kandideerijaid testitakse põhiliselt õigekirja, kiiruse ja näidistekstist vigade tuvastamise oskuse põhjal. Selleks võidakse neile anda nimekiri kümnest kuni kahekümnest raskest sõnast ja korrektuuritest, mis tuleb täita range ajapiirangu sees. Korrektuuritest sisaldab tavaliselt maksimaalset vigade arvu mingi tekstikoguse kohta ja minimaalset aega nende leidmiseks. Sellise lähenemise eesmärgiks on selgelt välja selgitada parimate oskustega kandidaadid.
Alternatiivse lähenemisviisina võib kõrge oskustaseme asemel kindlaks teha ja tunnustada järjekindlust. Testi õigekirja osa puhul saab seda rakendada sõnaraamatute kasutamise lubamise, sõnade nimekirja pikendamise ja ajapiirangute eemaldamisega. Korrektuuri osa puhul võib kandidaatidele võimaldada sobiva erialajuhendi (nt "The Chicago Manual of Style") kasutamist. (Seda enam, et selliste erialajuhendite efektiivse kasutamise oskus on juba iseenesest testis tähenduslik.) ASAP-tähtajale omase surve eemaldamine aitab kindlaks määrata neid kandidaate, kellel on marginaalselt kõrgemad järjekindluse, vastupidavuse ja pühendumise võimed. Samas võib raskete sõnade ja enim levinud grammatikavigade mittekontrollimine jätta kandidaatidele mulje, et nende edu põhineb vaid oskustel, mis on vähemalt teoreetiliselt kõigil inimestel ka ilma ettevalmistuseta alati olemas.
Formaalset töötajate testimist plaanitakse tavaliselt pikalt ette ja seda võidakse seostada ka spetsiaalse pealkirjaga, näiteks taseme testimine või oskuste hindamine. Sellist testimist kasutatakse korporatsioonides või valitsusasutustes, kus on piisavalt personalitöötajaid, et teste ette valmistada ja läbi viia.
Mitteformaalne töötajate testimine leiab aset siis, kui juht peab vajalikuks korrektori tööd valitud lehtede kahekordse lugemise meetodil kontrollida. Tavaliselt tehakse seda ilma ette hoiatamata ja vahel ka salaja. Lähenemine võib olla väga tõhus, ja teatud aegadel on selline ülelugemine täiesti õigustatud, kuid seda tuleks teha vastutustundlikult.
Majanduslik pool
Korrektuur ei saa olla täielikult kuluefektiivne, kui korrektor ei saa suure töömahu või mitteennustatava töövoo tõttu oma aega ise planeerida. Sellise olukorra näideteks on ajalehetoimetused, kaubanduslik visiitkaartide termotrükk ning võrgu jaotusplatvormid. Neis töökeskkondades on probleem selles, et töid ei saa käest ära panna, et need hiljem vajaduse korral uuesti üle lugeda. Kui kahel esimesel juhul dikteerivad töömahud ja tähtajad selle, et kõik tööd tuleb lõpetada nii kiiresti kui võimalik, siis kolmandal juhul on hetkel saidi jaotusplatvormil üleval olevate töödega igal juhul kiire, olenemata nende ametlikust tähtajast, et olla valmis võimalikeks tulevasteks töödeks, mis võivad tulla ootamatult. Kui korrektuuri saab programmeeritult[tarvis täpsustada] lugeda vaid korra, langeb kvaliteet pisteliselt, kuid järjekindlalt ootustest allapoole. Isegi kõige parem ja kogenum lugeja ei suuda olla püsivalt piisavalt täpne, et õigustada korrektuuri lisatasu.
Üksnes siis, kui töökoormus ei sunni pressima kõiki tähtaegu kokku nii-ruttu-kui-võimalikuks ja töövoog on mõistlikult prognoositav, võib korrektuur olla väärt täiendavat töötasu. Paindumatu tähtaeg määrab kindlaks hiliseima aja, millal töö tuleb väljastada, kuid teisest küljest ei sea see nõuet, et töö tuleks tingimata väljastada enne seda tähtaega. Kui tähtaegadest peetakse järjekindlalt kinni − selle asemel et neid suvaliselt ettepoole tuua −, saab korrektor oma aega ise korraldada, pannes töö omal valikul vahepeal kõrvale, et see hiljem uuesti üle lugeda. Olgu vahepealne aeg vaid mõni sekund või terve öö, võimaldab see näha korrigeeritavat teksti korraga nii tuttava kui uuena. Kui järgida sellist töökorraldust, võivad juhid oodata püsivalt väga head tööd. Ülelugemisel aga vastutus koondub, ja mitte ei jagune (nagu juhtub eespool kirjeldatud kahekordse lugemise või paralleellugemise korral), ning mõistagi nõuab see korrektorilt lisajõupingutust ja teatud määral sõltumatust juhtidest. Selle asemel et juhid kontrolliksid tähtaegu, kontrollivad tähtajad juhte ning korrektorid saavad nii tegevusvabaduse kui õiglase tasu.
Võrdlus keeletoimetamisega
Terminit "korrektuur" kasutatakse mõnikord ka siis, kui räägitakse keeletoimetamisest ja vastupidi. Kuigi kindlasti on olemas teatav ühisosa, siis enamasti puuduvad korrektoritel tõelised toimetuslikud ja juhtimisalased õigused. Mida nad võivad teha, on lisada mõningaid märgistatud küsimusi trükiladujatele, toimetajatele või autoritele. Selguse mõttes on osadele tööpakkumistele kohe lisatud märge, et pakutav töö ei ole kirjutaja ega toimetaja ametikoht ja ka ei saa selleks. Loomingulisus ja kriitiline mõtlemine vastanduvad oma olemuselt rangele materjali järgivale põhimõttele, mida nõuavad äriline ja riiklik korrektuur. Seega on korrektuur ja toimetamine põhimõtteliselt erinevad ülesanded. Seevastu keeletoimetajad keskenduvad lause haaval tehtavale teksti analüüsile, eesmärgiga teksti korrastada ja ühtlustada. Keeletoimetaja on tavaliselt viimane toimetaja, kellega autor koos töötab. Keeletoimetamine keskendub tugevalt stiilile, sisule, kirjavahemärkidele, grammatikale ja kasutuse järjepidevusele.
Enda teksti korrektuur
Peamisteks näideteks on tööotsijate elulookirjeldused ja üliõpilaste lõputööd. Seda tüüpi tekstide korrektuur pakub erilist väljakutset, esiteks, kuna korrektor või toimetaja on enamasti ka autor; teiseks, sellised autorid ei ole enamasti teadlikud vigade paratamatusest ning nende leidmiseks kuluvast pingutusest; ja kolmandaks, kuna lõplike vigade leidmine satub enamasti ajale, kui stressitase on kõrgeim ning aega kõige vähem, tõrgub lugeja mõistus neid vigadeks pidamast. Sellistes tingimustes kalduvad korrektorid nägema vaid seda, mida nad tahavad näha.
Digitaalne korrektuur
Digitaalset korrektuuri on viimastel aastatel esinenud mitmel kujul, näiteks abistavad programmid ja õigekirja kontrolli töövahendid, mis on muutnud vigade leidmise ja parandamise kõikide kirjutajate jaoks väga mugavaks. Samuti on uued pilvandmetöötluse edasiarengud, nagu Google´i dokumenditöötluse teenused, lubanud reaalajas toimetamist ja korrektuuri, mida on võimalik pakkuda klientidele samaaegselt protsessi jälgimisega, parandades nende kirjutamisoskust.
Korrektuuriteema ilukirjanduses
Korrektuuriteemade näideteks ilukirjanduses on Nobeli laureaadi Jose Saramago 1989. aasta romaan "The History of the Siege of Lisbon" ("Historia do Cerco de Lisboa"), George Steineri novell "Proofs" 1992. aasta teosest "Proofs and Three Parables" ja Julian Barnesi novell "Evermore" 1996. aasta teosest "Cross Channel", milles peategelane preili Moss on sõnaraamatu korrektor. James Joyce'i romaanis "Ulysses" peatükis "Ortograafiline" tunneb Leopold Bloom "trükipalavikku", vaadates trükiladuja-meister härra Nannettit trükimaterjali üle lugemas.
Suurporilane
Putukat on ka Eestis.
Ronald McNair
Ronald Erwin McNair (21. oktoober 1950 – 28. jaanuar 1986) oli Ameerika Ühendriikide füüsik ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1978. aastal ning ta osales missiooni spetsialistina kahel Space Shuttle'i missioonil. McNairi esmalend oli STS-41-B, mille ajal sai ta teiseks afroameeriklaseks kosmoses. Tema viimane lend oli STS-51-L, mis lõppes Challengeri katastroofiga.
McNair oli ka andekas saksofonist. Enne Challengeri katastroofi töötas ta koos oma sõbra, prantsuse elektroonilise muusiku Jean-Michel Jarrega Jarre plaanitud vabaõhukontserdi "Rendez-Vous Houston" kallal. Teoses "Last Rendez-Vous" oleks McNair pidanud esitama otse kosmosest saksofonisoolo, mis oleks olnud esimene kosmoses lindistatud muusikateos. Peale katastroofi pidas Jarre Houstonis kontserdi 5. aprillil 1986 Challengeri ohvrite mälestuseks, kus saksofoni mängis McNairi sõber Kirk Whalum.
Ilmar Aasmets
Ilmar Aasmets (aastani 1937 Ilmar Frei ; 3. jaanuar 1934 Kirikuvalla küla – 20. detsember 2007 Tallinn) oli eesti fagotimängija.
Elulugu
Ta lõpetas aastal 1954 (Jaan Hargeli klassis) Tartu Muusikakooli ja aastal 1959 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Sergei Prohhorovi klassis).
Ta töötas aastatel 1955–1978 ja 1980–1985 Estonias (olles aastast 1960 fagotirühma kontsertmeister); 1978–1979 ja 1980–1987 oli ühtlasi ERSO-s (mittekoosseisulisena ka aastatel 1991–2001) ning 1979–1980 Bagdadis Iraagi Rahvuslikus Sümfooniaorkestris.
Ta oli aastatel 1982–2003 Tallinna Muusikakeskkooli vanemõpetaja.
Ilmar Aasmetsa õpilaste hulka kuuluvad Martin Kuuskmann, Kristjan Kungla, Rene Sepalaan ja Kadri-Ann Suss.
Ilmar Aasmets mängis aastatel 1974–1981 Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis (24 salvestist Eesti Raadios, 1977 ilmus heliplaat) ja 1987–1992 puhkpilliorkestris Tallinn.
Isiklikku
Ilmar Aasmets oli aastatel 1967–1979 abielus viiuldaja Juta Schütziga.
Éditions Gallimard
Éditions Gallimard on üks Prantsusmaa juhtivaid raamatukirjastusi. 2003. aastal andis Gallimardi kirjastus koos tütarettevõtetega välja 1418 nimetust raamatuid.
Kirjastuse rajas 1911. aastal Pariisis Gaston Gallimard (1881–1975) nimega Les Éditions de la Nouvelle Revue Française (nrf). Stiliseeritud logo nrf kasutatakse tänini paljudel Gallimardi raamatutel.
Vastseliina Muusikakool
Vastseliina Muusikakool on muusikakool Võru maakonnas Vastseliina alevikus aadressil Petseri tänav 6.
You Got It
"You Got It" on Ameerika laulja Roy Orbisoni laul 22. stuudioalbumilt "Mystery Girl" (1989). Lugu avaldati postuumselt 3. jaanuaril 1989, pärast Orbisoni surma südamerabanduse tagajärjel 6. detsembril 1988.
Orbison jõudis seda laulda otseesituses ainult ühe korra – Belgias Antwerpenis Diamond Awards Festivalil 19. novembril 1988, kõigest 17 päeva enne surma. Esitusest jäädvustatud materjal inkorporeeriti hiljem laulu muusikavideosse.
Laulust sai Orbison esimene hittsingel 25 aasta järel peale laulu "Oh, Pretty Woman" 1964, aastal, jõudes esikümnesse üle maailma – Billboard Hot 100 9. ja Suurbritannia edetabelis 3. kohale.
Sulatatud juust
Eesti üks tuntumaid sulatatud juustu sorte on "Merevaik".
Brighton
Brighton on kuurortlinn Inglismaal Ida-Sussexi krahvkonnas. See moodustab suurema osa Brightoni ja Hove'i city ' st.
Praeguse linna kohal oli asula juba pronksiajal. Viimsepäevaraamat nimetab selles kohas asulat Brighthelmstone. Keskajal linna tähtsus kasvas, kuid hiljem, varauusajal, oli see rünnakute sihtmärgiks, kannatas majanduslanguse ja elanikkonna vähenemise all. Uusajal hakkas sinna saabuma rohkem külastajaid tänu paranenud maanteeühendusele Londoniga ja sadamale, kustkaudu käis laevaühendus Prantsusmaaga. Linn sai populaarseks kuurordiks, kus harrastada tervistavat meresuplust. Linnas veetis palju aega kuningas George IV. Turismile andis hoogu juurde raudtee ehitamine 1841. aastal. Brighton sai londonlaste jaoks populaarseks ühepäevaste väljasõitude sihtkohaks.
Tänapäeval külastab Brightonit 8,5 miljonit inimest aastas ning see on välisturistide seas kõige populaarsem sihtkoht Suurbritannia rannikul.
Muskuslillelised
Muskuslillelised (Adoxaceae) on õistaimede sugukond uniohakalaadsete seltsist.
Georgi Tšitšerin (jõelaev)
Georgi Tšitšerin (vene keeles Георгий Чичерин) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 teine seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1988. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime vene ja Nõukogude poliitiku ja diplomaadi Georgi Tšitšerini auks.
Ajalugu
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 394 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases, lasti laev vette 6. novembril 1987 ning anti Gorki asuvale Volga Laevakompaniile (ГП Волжское объединённое речное пароходство МРФ РСФСР) üle 6. oktoobril 1988. Riigiettevõte Volga ühendatud jõelaevandus, hiljem eraettevõte OAO Volga laevandus (ОАО Волжское пароходство) ja selle tütarettevõte Vodohod on kasutanud jõelaeva Georgi Tšitšerin kruiisidel Äänisjärvel, Volgal, Moskva jõel ja Neeval. 1991. aasta sügisel sõitis Georgi Tšitšerin Hispaaniasse, kus seda koos Zossima Šaškovi, Lenini, Juri Andropovi ja Leonid Sobolev-iga kasutati hotellina Expo'92 näituse ajal. 2012. aastal kasutati laeva Venemaa turistide jaoks kruiisiliinidel Peterburi-Moskva ja Peterburi-Kiži.
Laeva kapten (seisuga 2012) on Aleksei Tsarjov.
Ooteplatvorm
pisi|Bussiooteplatvorm [[Lehtmetsa (Albu)|Lehtmetsas]] pisi|Trammiooteplatvorm [[Brüsselis]] Ooteplatvorm on platvorm liiklusvahendi, näiteks trammi, rongi või bussi peatuses.
Raudteejaama ooteplatvormi nimetatakse perrooniks.
Tihti ehitatakse ooteplatvorme trammidele, eriti neile, mis peatuvad keset sõiduteed, et jalakäijate ooteala eristuks selgesti muust liiklusvoost.
Laasikse laid
Laasikse laid on Saare maakonnas Muhu vallas Pädaste lahes asuv 1,59 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 539 meetrit.
Laid on pikliku kujuga ja kaetud rohttaimestikuga. Laid kuulub Väikese väina hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Laiu koordinaadid on.
Witold Doroszewski
Ta oli Varssavi ülikooli professor ja Poola Teaduste Akadeemia liige.
Voor (transport)
pisi|Liikuv voor [[Esimene maailmasõda|Esimese maailmasõja ajal (1914)]] Voor on ridamisi liikuvad koormaveokid.
Mars 2020
Mars 2020 on NASA missioon, mis koosneb kulgurist Perseverance ja helikopterist Ingenuity.
Missioon startis 30. juulil 2020, sisenes Marsi atmosfääri 18. veebruaril 2021 umbes kell 22:45:53 ja maandus kell 22:56:30 Marsi Jezero kraatrisse. Mars 2020 eesmärkideks on välja selgitada Marsi keskkonna elamiskõlblikkus, otsida iidse elu tunnuseid ning hinnata loodusvarasid ja astronaute ähvardavaid ohte.
Missioon kuulutati välja 4. detsembril 2012 ja selle loomisel on võetud eeskujuks Curiosity. Mars 2020 kasutab mitmeid komponente, mida kasutab ka Curiosity, kuid uuel kulguril on teistsugused teadusseadmed ja puur. 2018. aastal teatas NASA, et koos kulguriga saadetakse Marsile ka minihelikopter The Mars Helicopter, mis hiljem sai nimeks Ingenuity.
Perseverance
Perseverance (Otsetõlges sihikindlus) on Mars2020 kugur. Tema eesmärk on uurida, kas marsil oli elu ja kas meie poolt võib sinna elu saada. Perseverancel on 19 kaamerat ja 2 mikrofoni.
(Loe rohkem: Perseverance)
Ingenuity
Ingenuity (Otsetõlges visadus) on Mars2020 helikopter. Tema eesmärk on teha esimesed viis mootorlendu marsil. Ingenuity on kinnitatud Perseverance alla.
(Loe rohkem: Ingenuity)
Raudtee tänav (Rakvere)
Raudtee tänav on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,1 km.
Raudtee tänav on 510 meetrit pikk, keskmiselt 12,0 meetrit lai ning asub Lennuvälja linnaosas. 20. sajandi esimeses pooles oli tänava ümbrus veel hoonestamata, siin paiknes kohalik tee.
Tänav saab alguse Nortsu tee ja Tootmise tänava ristmikult, kulgeb ida suunas ja lõpeb Arkna tee alguses. Raudtee tänava ristub põhja poolt Raua tänavaga.
Tänav on välisvalgustuse, asfaltkattega sõidutee ning kõnniteega.
Mart Valge
Mart Valge (14. aprill 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 9. aprill 1967 Tartu) oli Eesti sporditegelane.
Ta oli 1900. aastal Peterburi Jõukarastuse Seltsi Kalev asutajaid.
Ulg
"Ulg" on ansambli Metsatöll viies stuudioalbum. See ilmus 1. novembril 2011.
Albumi kaanekujundusel on kasutatud Jüri Arraku 1999. aasta õlimaali "Mütoloogiline kompositsioon".
Isco
pisi|Isco 2013. aastal Francisco Román Alarcón Suárez (enam tuntud nime Isco järgi; sündinud 21. aprillil 1992 Benalmádenas) on Hispaania jalgpallur.
Ta mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis. Aastatel 2013–2019 esindas ta 38 mängus Hispaania jalgpallikoondist.
Balninkai
pisi Balninkai on alev (endine linn) Leedus Molėtai rajoonis, Balninkai valla halduskeskus. Alev asub Molėtaist 20 kilomeetrit loodes Alaušai järve ääres.
Isco
Koondisekarjäär
2009. aastal sai ta Hispaania noortekoondisega noorte maailmameistrivõistlustel kolmanda koha.
Ta kuulus Hispaania olümpiakoondisse 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.
Balninkai
Balninkais on põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Ettevõtetest asub seal veski. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1910 ehitatud katoliku kirik. Alevis peetakse kolm korda aastas kihelkonnapidu.
Isco
Koondisekarjäär
2013. aastal tuli ta Hispaania noortekoondisega Euroopa U21 meistriks. Isco lõi turniiril kolm väravat ja valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi ta 6. veebruaril 2013 mängus Uruguay vastu.
Balninkai
Ajalugu
Juba XIV sajandil asus seal Leedu suurvürstidele kuuluv mõis. Aastail 1507-1544 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1546 nimetati Balninkaid linnaks, kuigi ametlikult sai asula linnaõigused alles XVI sajandi teisel poolel. Linn asus Vilniusest Anykščiaisse viiva tee ääres, mis oli kuni XX sajandini praktiliselt asula ainus tänav. Aastal 1679 asutati Balninkaisse kihelkonnakool. Aastal 1777 asula põles.
Isco
Koondisekarjäär
Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 15. novembril 2016 EM-i valikmängus Valgevene vastu.
Balninkai
Ajalugu
Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Больники.
Isco
Koondisekarjäär
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Maroko vastu.
Balninkai
Ajalugu
Aastal 1933 elas Balninkais 143 juuti. Teise maailmasõja ajal, aastal 1944, alev põles. Sõja järel tegutsesid Balninkai ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Isco
Koondisekarjäär
Isco esindas Hispaaniat ka 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Rochus Misch
pisi|Rochus Misch Rochus Misch (29. juuli 1917 Alt Schalkowitz (tänapäeval Stare Siołkowice, Opole maakond, Opole vojevoodkond, Poola) – 5. september 2013 Berliin) oli Saksamaa sõjaväelane. 1940. aasta aprillist kuni 1945. aasta aprillini oli ta Adolf Hitleri telefonist, ihukaitsja ja käskjalg.
Põhikooli lõpetamise järel töötas Rochus Misch maalrina. SS–iga liitus ta 1937. aastal. 1939. aasta septembris sai Misch Poolas Modlini lahingus raskesti haavata. Teda autasustati teise klassi Raudristiga. Tervenemise järel sai ta oma endise kompaniiülema soovitusel tööle Adolf Hitleri peakorterisse. Seal töötas ta kuni Hitleri surmani. 1. mail 1945 vabastas Joseph Goebbels ta ametikohustuste täitmisest. 2. mail lahkus Misch Hitleri punkrist ning püüdis põgeneda, kuid langes Punaarmee sõdurite kätte vangi. Nõukogude Liidus hoiti teda kinni muuhulgas ka Butõrka vanglas, kus teda tunnistuste saamiseks piinati. Misch pääses vangistusest koju 1953. aasta detsembris.
Seejärel töötas Rochus Misch erinevatel tööaladel, muuhulgas pidas värvide ja sisustuskaupade poodi.
2008. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Der letzte Zeuge: Ich war Hitlers Telefonist, Kurier und Leibwächter" ("Viimane tunnistaja : ma olin Hitleri telefonist, käskjalg ja ihukaitsja").
Boğaziçi Ülikool
Boğaziçi Ülikool (türgi keeles Boğaziçi Üniversitesi) on ülikool İstanbulis.
Ülikool on asutatud 1863. aastal. Õppekeeleks on inglise keel.
Ülikoolis on tuhat töötajat ja 12 000 üliõpilast, kellest 2000 õpivad kõrghariduse teisel ja 850 kolmandal tasemel.
Riigivaraamet
Riigivaraamet oli 1991 asutatud Eesti Vabariigi valitsuse organ, mis korraldas Eesti Vabariigi omandi (riigivara) valdamist, kasutamist ja käsutamist.
1993 moodustati Riigivaraameti ja Eesti Erastamisettevõtte ühendamisel nende kahe õigusjärglasena Eesti Erastamisagentuur.
Lammaslaid
Laiu koordinaadid on.
Laid kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Charles Vane
1718. aastal tegi Vane oma esimese iseseisva rünnaku, kaaperdades ühe prantsuse laeva. Bahama saartel tuli samal ajal võimule uus kuberner Woodes Rogers, kellel ülesanne oli peatada piraatide tegevus Kariibi merel. Woodes andis kõikidele piraatidele võimaluse kuritegude lunastamiseks ning Suurbritannia sõjaväega liitumiseks. Charles Vane’ile see ei sobinud ja ta jätkas tegutsemist piraadina. Ta põgenes edukalt uue kuberneri käest ja seda kajastati ka Londoni uudistes
Ameerikas ei suudetud Charles Vane’i laeva kätte saada, sest see oli teistest kiirem. 1718. aasta septembrisoli Virginia kuberner tema jälil, aga ei saanud teda kätte. Paar päeva hiljem saadi küll kätte tagaotsitav piraat Stede Bonnet.
Charles Vane külastas hiljem piraat Musthabet tema kodus. Väidetavalt olevat ühe nädala jooksul pidutsenud. Pärast peo lõppu liikus Charles Vane põhja poole, kus rüüstas mitmeid laevu. Pärast seda tuli Vane’ tagasi Kariibi merele ning lõpetas oma karjääri.
Novembris Vane loobus kaptenistaatusest ja uueks kapteniks sai John Rackham. Tema ei olnud sama edukas, kuna tema laev püüti kinni 1720. aastal Samal ajal Vane saadeti väikse paadiga seilama, aga üks orkaan hävitas merel tema paadi ja sattus üksikule saarele. Selle saare juurde sattus üks laev, mille kapteniks oli Holford, keda Vane oli varem rünnanud. Nähes piraate saarel, seilas Holford edasi. Saabus veel teinegi laev, mis vedas kaupa ja oli nõus Vane’i ära viima üksikult saarelt. See kaubalaev puutus kokku Holfordi laevaga ja Holford võttis endise piraadikapteni endaga kaasa. 1720. aasta märtsis mõisteti Vane’i üle kohut, süüdistades teda piraatluses. Ta veetis ühe aasta vangis ning poodi üles 1721. aastal Jamaikal.
Satipatthana
Satipatthana on budistlik meeleharjutus, vaimne praktika või meditatsioonitehnika tähelepanu ja teadlikkuse arendamiseks ning virgumiseks.
Allikad
Satipatthana aluseks on Satipaṭṭhāna-sutta ja Buddhaghosa Visuddhimagga, mis sisaldavad kokkuvõtlikul kujul budismi vabanemisõpetuse aluseid ning juhatusi nende omandamiseks ja teostamiseks.
Õpetajaid
Satipatthana meditatsioon on vipassana ehk sisekaemuse praktiseerimise oluline osa.
Keskmine vesimardikas
Keskmine vesimardikas (Hydrochara caraboides ) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Austraalia naiste jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel
Austraalia naiste jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel
Lõbus lesk
pisi|Viinis etendunud opereti plakat (1906) "Lõbus lesk" (originaalpealkirjaga saksa keeles "Die Lustige Witwe") on Ferenc Lehári operett kolmes vaatuses Victor Léoni ja Leo Steini libretole, mis lähtus Henri Meilhaci komöödiast "L'attaché d'ambassade" (1862). Hinnatud kogu operetiloomingu kõige nauditavamaks teoseks.
Austraalia naiste jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel
Vaata ka
Jalgpall 2004. aasta suveolümpiamängudel
Lõbus lesk
Ajalugu
Esmaettekanne toimus 30. detsembril 1905 Viini teatris Theater an der Wien.
Rollide loojad: Mizzi Günther (Hanna), Louis Treumann (Danilo), Siegmund Natzler (parun Zeta), Annie Wünsch (Valencienne), Karl Meister (Camille), Leo von Keller (Cascada), Oscar Sachs (Njegus). Dirigeeris Ferenc Lehár.
Esialgu pakkus Viini teatri (Theater an der Wien) juhtkond Léoni ja Steini libretot 55-aastasele Richard Heubergerile. Too komponeeris mõned lood, kuid need ei rahuldanud teatrijuhte Wilhelm Karczagi ja Karl Mathias Wallnerit. Siis pakuti lepingut Lehárile, kelle eelmisel aastal lavastatud samade libretistide tekstile komponeeritud operett "Der Göttergatte" oli olnud piisavalt menukas. Lehár komponeeris prooviks särtsaka galoppmeloodia "Dummer, dummer Reitersmann" ("Rumal, rumal ratsamees"). Seegi ei meeldinud teatrijuhtidele, nagu hiljem meenutas Lehár. Nood hoidnud pead kinni ja karjatanud „Kohutav! See pole muusika!”. Maestrole olevat pakutud isegi 5000 krooni, et ta lepingust loobuks, misjärel teatriülemused saaksid uuesti anda teksti Heubergerile. Kuid libretist Léon oli edus kindel ja nõudis, et Lehár jätkaks tööd. Leping jäi jõusse ning määrati ära ka esietenduse kuupäev aasta eelviimasel päeval.
Mõne kuuga valmis saanud operett rajas tugeva aluse helilooja populaarsusele Viinis ning laialdasele rahvusvahelisele tuntusele. Proovideks jäi küll suhteliselt vähe aega, kuid uus oopus operetitaevas oli väljatulekul sensatsiooniliselt menukas. Esimese hooga mängiti seda selles teatris 483 korda. Teosel ei ole originaalversioonis avamängu. Lehár kirjutas küll opereti 400. etendusele ühe, kuid seda kasutati edaspidi väga harva. Oli aga ettekandmisel Viini Filharmoonikute (Wiener Philharmoniker) poolt aprillis 1940 Lehári 70. sünnipäeva tähistamise kontserdil. Juba 1906. aastal käidi seda operetti ringreisidel näitamas ka teistes Austria linnades. Aastatel 1906−1921 etendati üksnes Saksamaal, Austrias, Šveitsis ja Böömimaal (Tšehhis) kokku 8338 korda. On Johann Strauss noorema "Nahkhiire" (Die Fledermaus) kõrval kõigi aegade enim mängitud operett. On püsinud üle 100 aasta maailma juhtivate muusikateatrite püsirepertuaari
"Lõbus lesk" oli Adolf Hitleri lemmikoperett. Kuid juutidest libretistid Léon ja Stein jäid tema valitsemise ajal kavalehtedel märkimata. Dmitri Šostakovitš kasutas Danilo Maximi mineku loo motiivi oma 7. sümfoonia "Leningradlased" osas. Béla Bartók tsiteerib sama lugu oma orkestrikontserdi (Sz. 116, BB 123) IV osas ("Intermezzo interrotto, Allegro"). Danilo ja Hanna dueti "Lippen schweigen, 's flüstern Geigen" ("Huuled ei ütle midagi, sosistatavad viiulid") meloodia ilmestab kogu Alfred Hitchcocki filmi "Kahtluse vari" (Shadow of a Doubt; 1943), kuid seda meloodiat nimetatakse seal "Lõbusa lese valsiks" ("Merry Widow Waltz").
Eestis on seda operetti lavastanud Estonia 1911, 1915, 1918, 1921, 1936, 1941, 1955, 2002 ja 2021, Vanemuine 1922, 1932, 1944, 1971 ja 1992, Endla 1923, 1942 ja 1949 ning Narva teater 1926.
Sisu
Tegevus toimub 19. sajandi lõpul Pariisis sinna elama asunud Pontevedro (silmas peetud Montenegrot) ühiskonnas. Noor ratsaväeleitnant, krahv Danilo Danilowitsch oli kunagi armunud lihtsasse tütarlapsesse Hannasse. Hanna abiellus rikka õukonnapankuriga, et päästa isa võlakoormast. Pankur suri kaheksa päeva pärast abiellumist ja jättis Hannale 20 miljonit. Väikesele Pontevedro vürstiriigile on see raha väga tähtis. Tuleb hoolitseda selle eest, et seda raha riigist minema ei viida. Vürstiriigi suursaadikule Pariisis, parun Mirko Zetale tuli hiilgav idee. Hanna tuleb panna mehele mõnele Pontevedro alamale. Siis jäävad miljonid koju.
Peigmehekandidaadiks valitakse parajasti Pontevedro saatkonna sekretäri ametikohal olev krahv Danilo Danilowitsch. Saatkonnaametnik Njegus otsib ta üles kabareest Maxim, kus Danilo tüdrukutega sageli lõbusalt aega veedab. Kuid Danilo ei võta ülesannet eriti tõsiselt. Saatkonnas korraldatakse Pontevedro valitseja sünnipäeva auks ball. Sinna tuleb ka Hanna Glawari, kelle ümber tiirlevad paljud austajad. Danilo kohtub Hannaga. Mõlemad mõistavad, et endine armastus pole kustunud. Danilo on valmis suhet taastama, kuid Hanna ei usu mehe siiraid soove, sest miljonid tunduvad segavat. Hanna soovib panna Danilo enne leppimist proovile. Kuid noor krahv on sellest solvunud ja tõotab mitte kunagi öelda Hannale "Ma armastan sind".
Hanna korraldab omakorda oma lossi aias peo. Saadik Zeta noorel abikaasal Valencienne'il areneb väike romaan prantslase Camille de Rosilloniga, kellel arvatakse teiste hulgas samuti olevat suur soov Hannaga abielluda. Camille palub Valencienne'i kinkida talle midagi mälestuseks. Kingitakse lehvik. Njegus avastab nad paviljonis ja teatab suursaadikule, et Camille on seal kellegi tundmatu daamiga. Zeta tunneb tundmatus ära oma naise. Njeguse kaasabil vahetavad Valencienne ja Hanna kohad. Hanna ja Camille väljuvad käsikäes paviljonist ja teatavad oma kihlusest.
Danilo lahkub armukadedalt ballilt ja läheb Maximi oma grisettide juurde. Hannale tuleb mõte sisustada lossi kelder kabareena, et Danilo tunneks end kodusemalt. Sinna kutsutakse ka Maximi grisetid Lolo, Dodo, Jou-Jou, Frou-Frou, Clo-Clo ja Margot. Hanna tunnistab Danilole, et ta oli sunnitud kihluse välja kuulutama, et päästa teise naise hea nimi. Paviljonist leitakse lehvik, Mirko Zeta tunneb selles ära oma abikaasa eseme. Ta nõuab lahutust ja pakub samas kätt ja südant Hanna Glawarile. Hanna aga teatab, et niipea, kui ta uuesti abiellub, kaotab ta kogu varanduse. Seda kuuleb Danilo ja avaldab Hannale armastust. Hanna on sellega väga rahul ning täpsustab, et pärast abiellumist läheb varandus uue mehe valdusse. Kõik on rahul. Hanna ja Danilo leiavad ühise palava armastuse ning miljonid jäävad Pontevedrosse. pisi|Viini teatris Theater an der Wien etendunud "Lõbusa lese" originaallavastuse grisetid 1906
Ballett
Ferenc Lehári pärijate loal koostas Sir Robert Helpmann opereti faabula põhjal balleti libreto. Muusika valisid operetist John Lanchbery ja Alan Abbot ning komponeerisid ka ise muusikat juurde. Valmis koreograaf Ronald Hyndi poolt lavale seatuna kolmevaatuseline ballett "The Merry Widow", mille Austraalia Balletiteatri (The Australian Ballet) trupp kandis esimest korda ette 13. novembril 1975 Melbourne'i Palace Theateris.
15. lend
15. lend oli Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedris 1988–1992 õppinud lend.
Lendu juhendas Kalju Komissarov.
Ymir
pisi|Ymir imemas lehma [[Auðumbla udarast piima samal ajal kui see lakub Búri'lt jääd. Maalinud Nicolai Abildgaard (1790)]] Ymir on Skandinaavia mütoloogias härmahiid, kes elas Ginnungagapis ja kelle kehast Odin, Vili ja Vé kujundasid maailma.
Balfouri mänd
Balfouri mänd (Pinus balfouriana) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.
Mänd sai nime esmakirjeldaja, šoti botaaniku John Hutton Balfouri (1808–1884) järgi. Balfouri mänd kuulub koos igimänni (Pinus longaeva) ja ohtelise männiga (Pinus aristata) ühte alamsektsiooni Balfourianae.
Kirjeldus
Balfouri mänd on väga pikaealine ja aeglasekasvuline. Vanim leitud puu on 3400-aastane lõunapoolse alamliigi austrina esindaja. Põhjapoolse alamliigi balfouriana vanimad leitud puud on ligi 1600-aastased.
Puu kasvab tavaliselt 6–15 m, harva kuni 22 m kõrguseks. Suurima leitud puu kõrgus on 23 m ning tüve läbimõõt 2,55 m.
Võra on koonilise kuni ebakorrapärase kujuga. Tüvi on sirge või kaldu, korp on üsna paks (5–8 cm), hall kuni punakas või pruunikas, rõmeline. Oksad on kõverad ja võivad olla suunatud nii alla kui üles.
Pungad on munaja-koonusja kujuga, tuhmilt punakaspruunid, vaigused, 8–10 mm pikkused. Noored võrsed on punakaspruunid, siledad või nõrgalt karvased, hiljem muutuvad hallikaks ja siledaks. Noored võrsed meenutavad väga metsosja.
Okkad on viiekaupa kimbus, 1½–4 cm pikad, ülespoole kõverdunud, sinakas- või kollakasrohelised, terava kuni tömpja tipuga, püsivad võrsetel 10–30 aastat. Okaste alumisel küljel on selgesti näha valged õhulõhed.
Isasõisikud on punased, ellipsoidsed, umbes 6–10 mm pikad. Emaskäbid on sümmeetrilised, silinderjad, 6–9 (11) cm pikkused, noorelt purpurjad, valminult punakaspruunid. Käbid valmivad üle aasta, puistavad seemned tuulde ja pärast seda kohe varisevad. Seemned on ellipsoidsed kuni munajad, 5–10 mm pikad, kahvatupruunid, punaste triipudega, 10–12 mm pikkuse tiivakesega. Seemne keskmine mass on 27 mg.
Alamliigid
Balfouri männil eristatakse kahte alamliiki, mille levilad asuvad üksteisest umbes 480 km kaugusel. Alamliikide erinevused:
Kasvukohad ja -tingimused
pisi|vasakul|Balfouri männid Sierra Nevada nõlvadel Lõunapoolse alamliigi austrina levila paikneb Sierra Nevada kuivematel idanõlvadel 2700–3000 m kõrgusel üle merepinna. Kliima on seal talvel külm ning suvel kuiv ja soe. Keskmine sademete hulk aastas on 500–750 mm. Kasvukohad paiknevad kuni 55% kaldega mäenõlvadel. Sellistel kõrgustel on sagedased kahjustused, mida põhjustavad jää ja liivatormid. Enamasti kasvab ta põhjasuunalistel nõlvadel sõmeratel muldadel, mille lähtekivimiks on graniit.
Põhjapoolse alamliigi balfouriana levila asub Klamathi mägede nõlvadel 2100–2500 m üle merepinna. Kliimat mõjutab Vaikse ookeani lähedus, keskmine sademete hulk aastas on 1250–1750 mm. Kuna Klamathi mägedes pole palju kõrgemaid mäetippe, siis on levila tippude vahel hajutatud. Kasvupinnaste lähtekivimiteks on gabro, granodioriit, kildad, lubjakivi ja kõige levinum on serpentiin. Serpentiinist tekkinud muldadel moodustab Balfouri mänd peaaegu puhaspuistuid, kuna teised puuliigid taluvad neid muldasid vähem (välja arvatud Jeffrey mänd). Serpentiinmuldadel kasvab ta enamikul mäenõlvadel, orgude põhjas ja järvede madalikel. Teistel mullatüüpidel esineb Balfouri mänd üksikute mõnesajaliste puurühmadena mäetippudel või järskudel lääne- ja lõunanõlvadel, mille kalle on 15–32%.
Balfouri mänd talub külma −23...–29 °C.
Balfouri mänd kasvab mägedes tavaliselt kuni metsapiirini.
Kaasliigid
Lõunapoolne alamliik austrina kasvab tihti puhaspuistus. Tore nulg (Abies magnifica magnifica), läänekadaka alamliik (Juniperus occidentalis australis), keerdmänni teisend (Pinus contorta murrayana), Jeffrey mänd (Pinus jeffreyi) ja kaljumänd (Pinus flexilis) võivad esineda temaga madalamatel kõrgustel, valgetüveline seedermänd (Pinus albicaulis) aga kõrgematel mäenõlvadel.
Sierra Nevadas kasvavad Balfouri männid Sekvoia ja Kuningate kanjoni rahvuspargis.
pisi|Jeffrey mänd kasvab tihti koos Balfouri männiga Põhjapoolse alamliigi balfouriana levila on puuliikide poolest mitmekesisem kui tema lõunapoolsema alamliigi levila. Segametsade mitmekesisus on seda suurem, mida rohkem põhja levilas liikuda. Puhaspuistuid moodustab Balfouri mänd eelkõige serpentiinmuldadel. Valgetüveline seedermänd ja Mertensi tsuuga (Tsuga mertensiana) kasvavad koos temaga levila kõrgematel nõlvadel, parasniisketel põhjasuunalistel nõlvadel lisandub neile Breweri kuusk (Picea breweriana). 2200 meetrist allapoole lisanduvad kaasliikide hulga kuivematel muldadel Jeffrey ja Murray mänd ning niiskematel muldadel toreda nulu teisend (Abies magnifica shastensis) ja läänemänd (Pinus monticola). Levila kõige madalamatel kõrgustel kasvab Balfouri mänd koos läänemänni või halli nuluga (Abies concolor) ning harva kalifornia lõhnaseedri (Calocedrus decurrens) ja rohelise ebatsuugaga (Pseudotsuga menziesii menziesii).
Haigused ja kahjurputukad
Balfouri mändi ohustav kõige ohtlikum haigus on männi-koorepõletik, mille levila järjest laieneb. Laboratoorsete katsete ajal on nakatunud 75–100% Balfouri männi istikutest. See surmav seenhaigus on suur oht kõikidele Põhja-Ameerika viieokkalistele mändidele. Ülejäänud seenhaigustest esineb veel tüvemädanik ja okkaid kahjustav seenhaigus. Kõige pikemaealised ja vastupidavamad haigustele on lõunapoolse alamliigi esindajad, kuna nende levilas on kliima kuivem.
Kahjurputukatest võivad Balfouri mändi rünnata mäestiku-männiürask (Dendroctonus ponderosae) ja kaks haruldast kooreüraski liiki (Pityophthorus sp.). Harvem kahjustab teda parasiittaim Arceuthobium cyanocarpum.
Kasutamine
Balfouri mändi raiutakse harva ja tema puidul pole majanduslikku väärtust. Siiski on ta tähtis dendrokronoloogias, sest vanimad männid võimaldavad uurida kuni 3500 aasta tagust perioodi.
Loogiline atomism
Loogiline atomism (inglise keeles logical atomism) on 20. sajandi algul tekkinud filosoofiline teooria, mille järgi maailm koosneb atomaarsetest faktidest. Teooria peamised propageerijad olid Suurbritannia filosoof Bertrand Russell ja tema Austria päritolu õpilane Ludwig Wittgenstein.
Päritolu
Esmakordselt kasutas terminit Bertrand Russell oma 1911. aasta essees "Realismi alus". Laialdasemat kasutust leidis termin aga alles 1918. aastal Russeli peetud loengute, pealkirjaga "Loogilise atomismi filosoofia", tõttu. Russelli ideed oli suuresti mõjutatud Ludwig Wittgensteinist.
Põhitõed
Loogilise atomismi esimene põhimõte on see, et maailm sisaldab "fakte". Faktid on keerulised objektid, mis koosnevad objektidest ("üksikasjad"). Lisaks on olemas otsused ("uskumused"), mis on seotud faktidega ja see suhe on kas tõsi või vale.
Teooria järgi on isegi tavalised igapäevaelu objektid "ilmselt keerulised üksused". Russelli sõnul kasutatakse sõnu nagu "see", et tähistada üksikasju. Seevastu on tavalised nimed nagu "Sokrates" tegelikult lõplikud kirjeldused. "Platoni kõnelusi oma õpilastega" analüüsides tuleb "Platon" asendada kirjeldusega stiilis "mees, kes oli Aristotelese õpetaja".
Russelli printsiibid
Russell jagas maailma nö ehituskivideks, millest kõik väited on loodud. Selline analüüs on vastavuses keeles kirjeldatud maailma analüüsiga, nii et loogilised aatomid vastavad metafüüsilistele aatomitele ( asjaoludele või faktidele). Russelli väitel oleksid sellised metafüüsilised aatomid empiiriliselt avastatavad, kuna nad peavad olema tunnetatavad tajudes, otsese tutvuse kaudu. Kõik atomistid puutuvad kokku nende aatomite identifitseerimise probleemiga.
Wittgensteini printsiibid
Loogilise atomismi alla kuulub Wittgensteini puhul väide, et meie maailmakogemust ja -mõistmist võib analüüsida, kuni jõutakse aluskivimina, rühma atomaarsete faktideni, mida edasi analüüsida ei saa; Maailm koosneb faktidest, mitte objektidest. Sellega kaasneb Wittgensteini tähenduse pilditeooria, mille kohaselt keelel õnnestub esitada väiteid maailma kohta, kuna propositsioonide ja nende poolt kujutatava vahel on midagi ühist – tegelikud või võimalikud faktid. Koos ütlevad nad meile, et lausel, mida ei saa analüüsida atomaarseteks faktideks, ei ole osutust.
Loogiline atomism tänapäeval
Wittgenstein ise loobus Tractatuse loogilisest atomismist oma "Filosoofilistes uurimustes" ja kuigi see on avaldanud mõju Viini ringile ja loogilisele positivismile, on see teooria sellisena ühekülgseks kuulutatud, kuid selle väljakutsetele vastav metodoloogia on siiski aluseks analüütilisele filosoofiale. Huvitav on tegelikult ka samasugune läbikukkumine algsetes tehisintellektiuuringutes, kus loodeti panna arvuti sarnaselt loogilise atomismi ideedega mõtlema en:Hubert Dreyfus's views on artificial intelligence Eeldus, et inimaju on analoogne arvuti riistvaraga ja et inimmõistus on kui arvuti tarkvara, tekitab igas teemakohases uurimuses teoreetilisi ja praktilisi probleeme.
Kiir (Peterburi ajaleht)
pisi|Ajaleht Kiir päis Kiir oli revolutsiooniline, osaliselt eestikeelne ajaleht, mida anti välja 28. detsembrist 1906 kuni 9. märtsini 1907 Peterburis. Selle väljaandja oli Otto Peterson ja vastutav toimetaja H. Palson. Tegelikult toimetas lehte Peeter Speek. Kaastööd tegid Hans Pöögelmann ja teised sotsiaaldemokraadid.
Ilmumissagedus oli 2 korda nädalas.
Ajalehte tükiti Peterburis trükikojas Слово.
Ajaleht suleti võimude poolt pärast 16. numbri konfiskeerimist.
Põhjamaade heaolumudel
Põhjamaade heaolumudel on Põhjamaade (Norra, Rootsi, Soome, Taani ja Islandi) majanduse ja ühiskondliku korralduse mudel.
Heaoluriigi teooria
Gøsta Esping-Andersen jaotab heaoluriigid kolmeks: konservatiivne, liberaalne, sotsiaaldemokraatlik. Heaoluriigide jagumine tüüpideks on tehtud vastavalt riigi teenuste avalikule pakkumistele (decommodification), ühiskonna klassijaotusele ning avaliku ja erasektori osakaalule. Decommodification on autori järgi olukord, kus teenus on antud nagu õiguse, mida inimene saab tarbida ilma turu toetumiseta. Sotsiaaldemokraatliku heaoluriigi ajaloolised tingimused on protestantlik traditsioon kombinatsioonis individualismi ja solidaarsusega, tööliste ja talurahva koostöö, vasakparteide domineerimine, keskklassi hiline kujunemine. Põhjamaise mudeli eelisteks on universaalsus, laialdane populaarsus, kõrge toetuste tase, kõrge tööhõive, sotsiaalsete vastuolude vähendamine. Puudusteks aga äärmiselt kompleksne rakendada, kallis ja bürokraatlik, kõrged maksud, riigi ja valitsuse domineerimine, konkurentsi- ja eelarveraskused.
Shōkō Asahara
Shōkō Asahara (jaapani keeles 麻原 彰晃 Asahara Shōkō; sündides Chizuo Matsumoto 松本 智津夫 Matsumoto Chizuo; 2. märts 1955 – 6. juuli 2018) oli Jaapani viimsepäevasekti Aum Shinrikyo juht, kelle korraldusel pandi toime 1995. aastal Tōkyō metroos mürkgaasirünnak, milles hukkus 13 inimest.
1994. aastal hukkus sekti tegevuse tagajärjel kaheksa inimest ning viga sai 600.
1995. aasta märtsis toimetasid sekti liikmed Jaapani pealinna metroosse närvimürki. Sariiniga täidetud läbitorgatud kotid jäeti tähtsamatele metrooliinidele. Järgnevatel kuudel üritati võimude teatel jätta mitmesse metroojaama vesikniktsüaniidhapet, kuid edutult.
Tōkyō metroos 1995. aastal inimohvritega sariinirünnaku sooritanud Aum Shinrikyo sekti juht Shōkō Asahara mõisteti surma poomise läbi. Surmaotsuse täideviimine venis kuriteos kahtlustatud sektiliikmete otsimise ja uurimistoimingute läbiviimise tõttu. Shōkō Asahara ja seitsme süüdimõistetud Aum Shinrikyo liikme surmaotsus viidi täide 6. juulil 2018.
Shōkō Asaharal on tänaseni tuhandeid järgijaid.
Tweedle Dee, Tweedle Dum
"Tweedle Dee, Tweedle Dum" (eestikeelse pealkirjaga "Suvetiir") on šoti ansambli Middle of the Road 1971. aasta hittlugu.
Loo autorid on Lally Stott ning Mario ja Giosy Capuano. Singel pärineb albumilt "Chirpy Chirpy Cheep Cheep". Suurbritannia plaadimüügi edetabelis jõudis singel 2. kohale ning sai ka kuldplaadiks.
Eesti keeles on lugu esitanud Marika Alamets koos ansambliga Toomapojad, ansamblid Justament ja Ciizud.
André Silva
André Miguel Valente da Silva (sündinud 6. novembril 1995 Baguim do Montes) on Portugali jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad ja Portugali jalgpallikoondises.
Ta alustas karjääri kodumaa klubis Porto. Klubi esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi 2015. aastal. 2017. aastal suundus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Milan. Hooajal 2018–2019 mängis ta laenul Sevillas. 2019. aasta septembris suundus ta laenule Frankfurdi Eintrachti. Hooaeg hiljem tehti tehing alaliseks. Hooajal 2020–21 valis spordiajakiri kicker Silva ta Bundesliga hooaja sümboolsesse koosseisu. Suvel 2021 siirdus ta 23 miljoni euro eest RB Leipzigisse. Suvel 2023 siirdus ta laenulepingu alusel Real Sociedadi.
Koondisekarjäär
Ta kuulus Portugali kuni 20-aastaste koondisse 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus lõi neli väravat.
Esimese värava lõi ta koondise särgis 7. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Andorra vastu.
Pepeljajev
Ajalugu
Suguvõsa esimene teadaolev liige oli Mihhail Pepeljajev, kes tõusis Venemaa riigiteenistuses riiginõunikuks. Tema poeg Nikolai Mihhailovitš Pepeljajev (1858–1916) oli kindralleitnant. Viimase poeg Viktor Nikolajevitš Pepeljajev (1884–1920) oli IV Riigiduuma liige ning kodusõja ajal admiral Koltšaki Omski valitsuses esmalt siseminister (1919) ja seejärel Ministrite Nõukogu esimees (peaminister; 1919–1920). Ta lasti koos admiral Koltšakiga maha. Noorem vend Anatoli Nikolajevitš Pepeljajev (1891–1938) osales valgekaartlikus liikumises ja tõusis kindralleitnandiks. Perekond sai bolševike repressioonides rängalt kannatada.