cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toomas Põld
Elukäik
Toomas Põld lõpetas 1938. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi cum laude. Astus Tartu Ülikooli, kus õppis algul usuteaduskonnas, kuid kui usuteaduskond likvideeriti, läks 1940. aastal üle arstiteaduskonda. Töötas sanitarina Tartu Ülikooli I haavakliinikus, tutvumaks "tegeliku usuteadusega", peamiselt sõjategevuses haavata saanud inimeste keskel. Usuteaduslik stuudium õnnestus siiski lõpule viia Tartu Usuteaduse Instituudi juures ja ta sai 21. veebruaril 1944 lõputunnistuse piiskop Kõpu kui instituudi juhataja allkirjaga.
Maxwelli deemon
Siiski on äärmiselt vähe tõenäoline, et igiliikuri võimalikkust tõestada üritavate uurimuste ning väidete arv väheneb. See sama kehtib ka Maxwelli kuradikeste kohta, mille olemasolu on käsitlenud lugematu arv uurimusi ning isegi paar raamatut. Mõned autorid on üritanud seejuures välja mõelda veelgi paremaid deemoneid.
Toomas Põld
Elukäik
Oli prooviaastal Tartus õpetaja Jaan Muru ja Vigalas praost Ferdinand Jürgensoni juures. Kuna Saksa väed olid Tallinnast taandumas, tuli prooviaastat lühendada. Prooviaasta juurde arvati ka tegevus Venemaa eestlaste kiriklikul teenimisel 1943–1944, samuti rindemeeste teenimine jõulude ajal 1943 Novgorodi lõigus. Saksa sõjaväeteenistuseks oli ta väljaõppel 1943. aasta suvest saadik mobiliseeritute rivis, kuid pärast lühemat teenistusaega sanitarina saadeti teda oudovamaalasi teenima, kusjuures ta jutlustas pühapäeviti Oudova kirikus. 3. septembril 1944 ordineeris piiskop Johan Kõpp ta õpetajaks.
Maxwelli deemon
Termodünaamika teine seadus on aga seni paika pidanud. Parafraseerides lord Raygleigh' 1870. aastal tehtud avaldust: „Termodünaamika teises seaduses on sama palju tõtt, kui et merre ämbritäie sooja vett visates ei ole võimalik täpselt sedasama ämbritäit tagasi saada."
Toomas Põld
Elukäik
Toomas Põld määrati Saarte-Lääne praostkonna vikaarõpetajaks, täpsemalt Reigi Jeesuse koguduse vikaariks. Sinna ta asuda ei saanud, vaid pidi lahkuma Saksamaale. Väljasõiduloa sai ta Halle-Wittenbergi ülikooli välisameti kaudu Hermann-Francke vaeslastekodusse. Halles töötas ta raamatukogudes, pidades eestlaste juures palvusi. Kuulas Halle ülikoolis mõningaid loenguid ja tegi saksa keele jaoks homileetilise seminari, pidades ka näitejutluse. Ta vana-aastaõhtu proovijutluse teema oli: "Issand, sa oled meile eluasemeks põlvest põlveni". Aastal 1945 kolis ta Bielefeldi. Seal leidis ta ka tööd sanitarina, kuni hakati balti rahvastele põgenikelaagreid rajama. Ta asukohaks jäi Lippemaa, aga külastas teisigi laagreid Põhja-Saksamaal. Ta oli aastatel 1947–1950 kiriku- ja kooliõpetajaks Blombergi laagris, Detmold-Hiddesenis, samuti Augsdorfi laagris.
1950. aastast töötas Vestfaali Evangeelses Maakirikus. 1952. aastal sai ta õiguse olla valitud pastoriks Saksa Evangeelses Kirikus. Pärast vikaari- ja abiõpetaja-aastaid valis Bielefeld-Stieghorsti kogudus teda 1956. aastal pihtkonnaõpetajaks. Seda kogudust teenis ta aastani 1985, mil ta jäi Saksa kirikust pensionile. Samaaegselt jätkus ta töö eesti kogudustes. Tema teenimispiirkonnaks jäi Kesk-Saksamaa, kus lisaks Bielefeldile olid kuulutuspunktid Münsteris, Kölnis ja Dortmundis. EELK moodustas Lääne-Saksamaale oma praostkonna: Saksamaa praostkonna. Praostkonda asutav koosolek toimus 21. juunil 1974 Münsteris, kus praostiks valiti Toomas Põld. 1990ndate keskel jäi praost Põld ainukeseks eestikeelseks õpetajaks Saksamaal. Alates 80. eluaastast (2000) jäi Toomas Põld kirikutööle abiks emeriitpraostina.
Pikka aega oli ta tegev EELK piiblitõlke ja lauluraamatu komisjonides. Koostöös EELK lauluraamatukomisjoniga jõuti KLPR väljaandmiseni 1991. aastal. Sealt leiame ta nime mitme laulu tõlkijana, näiteks nr 5 "Me ootame Sind, Jeesus Krist" ja nr 93 "Nüüd siis kuulub meie süda". Samuti tegeles ta eesti keelde tõlgitud palvete ja katekismuse keelelise analüüsiga. Sellest kasvas välja magistritöö, mille ta kaitses 1996. aastal Tartu Ülikooli juures. Raamatuna ilmus töö pealkirjaga "Kullamaa katekismuse lugu. Eestikeelse katekismuse kujunemisest 1532–1632". 2007. aastal ilmus trükist teine südamelähedase töö vili «Luuka evangeeliumi seletused», mis on koostatud põgenikelaagris Augustdorfis peetud piiblitundide alusel.
Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimehe teine abi.
Isiklikku
Tema isa Peeter Põld oli teoloogi haridusega Eesti haridus-, karskus- ja riigitegelane. Tema vend Agu Põld oli Vigala ja Saarde koguduse õpetaja. Õemees Helmut Piir oli Vancouveri koguduse õpetaja, õepoeg Gustav Piir oli Toronto Peetri ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja ning on praegu Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. Onu, praost Harald Põld oli Kose koguduse õpetaja, onupoeg Hillar Põld oli kirikuõpetaja ja kirikuajaloo õppejõud, onupoeg Eerik Põld oli kunstiajaloolane, onupoeg Naan (Naatan) Põld oli Hamburgi muusikaülikooli lauluprofessor ning oratooriumide ja kantaatide solist.
The Drifters
The Drifters on USA vokaalansambel, mis on viljelenud doo-wopi, R&B'd ja souli.
Algne ansambel asutati 1953. aastal Clyde McPhatteri taustaansamblina. 1954. aastal salvestas The Drifters jõululaulu "White Christmas", kus solistideks olid McPhatter ja Bill Pinkney; see on üks tuntumaid "White Christmasi" versioone läbi aegade. 1955. aastal sai ansambli põhiliseks solistiks Johnny Moore, kes oli ansambli kõige kauaaegsem solist, lauldes ansamblis vaheaegadega kuni 1980. aastateni. Aastatel 1959–1960 oli ansambli solist Ben E. King ning sel ajal salvestati sellised suured hitid nagu "There Goes My Baby", "This Magic Moment" ja "Save the Last Dance for Me", millest viimane jõudis edetabelis Billboard Hot 100 esikohale.
Pärast Kingi oli The Driftersi solistideks 1960. aastate esimeses pooles põhiliselt Rudy Lewis, Charlie Thomas ja Moore, alates 1960. aastate teises poolest põhiliselt Moore. 1960. aastate esimese poole Driftersi suurimate hittide hulka kuulusid muuhulgas veel "Some Kind of Wonderful", "Please Stay", "Sweets for My Sweet", "Up on the Roof", "On Broadway" ja "Under the Boardwalk". Hiljem on The Driftersi poolt kuulsaks lauldud laule esitanud veel loendamatul arvul teisi artiste.
1972. aastal sõlmis Drifters lepingu Briti plaadifirmaga Bell Records. Seejärel said mitmetest Driftersi lauludest hitid Suurbritannias. 1970. aastatel oli neil Suurbritannias kokku kuus esikümnehitti, millest kõige edukam oli 1974. aastal Briti edetabelis teisele kohale jõudnud "Kissin' in the Back Row of the Movies". USA-s Drifters 1970. aastatel enam suurt edu ei saavutanud.
Ajaloo jooksul on Driftersil olnud enam kui poolsada liiget. Ajakirja Rolling Stone kohaselt oli Driftersi koosseis suurtest vokaalansamblitest kõige vähem stabiilsem, kuna lauljate palgad olid madalad.
1988. aastal võeti Drifters Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Erinevatest koosseisudest võeti Kuulsuste Halli Drifters liikmetena vastu Ben E. King, Rudy Lewis, Clyde McPhatter, Johnny Moore, Bill Pinkney, Charlie Thomas ja Gerhart Thrasher.
Bas Dost
pisi|Bas Dost 2015. aastal [[VfL Wolfsburgi särgis]] Bas Dost (sündinud 31. mail 1989 Deventeris) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Hollandi kõrgliigaklubis Utrecht
Ta alustas klubikarjääri kodumaal FC Emmenis, mille põhimeeskonnas debüteeris 2007. aastal. Seejärel liitus ta Hollandi kõrgliiga klubiga Almelo Heracles, kus mängis kaks hooaega. Hooajal 2009–10 lõi ta Hollandi kõrgliigas 14 väravat. Järgmise hooaja eel sõlmis ta lepingu kõrgliiga klubiga SC Heerenveen. Hooajal 2011–12 lõi ta Hollandi kõrgliigas koguni 32 väravat ja oli sel hooaja liiga suurim väravakütt.
2012. aasta juunis liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg. Wolfsburgi ridades mängis ta neli hooaega ning ainsaks säravaks hooajaks jäi 2014–15, kui ta lõi liigas 16 väravat.
2016. aasta augustis sõlmis Dost lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Sporting. Hooajal 2016–17 oli ta ülekaalukalt liiga suurim väravakütt, lüües 31 mänguga kokku 34 väravat. Ta tegi sel hooajal koguni neli kübaratrikki ning lõi Sportingu liigaväravatest täpselt pooled. 2017. aastal valiti ta Sportingu aasta mängijaks. Järgmisel hooajal 2017–18 lõi ta liigas 27 väravat ja jäi parima väravaküti arvestuses teiseks.
2019. aastal naasis ta Saksamaa kõrgliigasse, liitudes Frankfurdi Eintrachtiga. 2020. aasta detsembris siirdus ta Belgia kõrgliigaklubisse Club Brugge KV. Hooaegadel 2020/21 ja 2021/22 tuli ta Bruggega Belgia meistriks. 2022. aasta juulis naasis Dost pärast kümmet aastat Hollandi kõrgliigasse, sõlmides üheaastase lepingu Utrechtiga.
Anna Muzõtšuk
pisi|Anna Muzõtšuk (2011) Anna Olegivna Muzõtšuk (ukraina keeles Анна Олегівна Музичук; sündinud 28. veebruaril 1990 Lvivis) on ukraina maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2012).
Anna Muzõtšuk on malesuurmeister Marija Muzõtšuki õde.
Ta tuli kahel korral Ukraina naiste malemeistriks (2003, 2014). 2010. aastal võitis ta Poolas Chotowas naisjuunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali ja 2012. aastal Gaziantepis Euroopa naiste meistrivõistlustel pronksmedali.
Aastatel 2004–2014 esindas Muzõtšuk rahvusvahelistel malevõistlustel Sloveeniat.
Muzõtšuk mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 2010. aastal MM-i turniiril Antakyas kaotas ta kaheksandikfinaalis Ju Wenjunile. 2015. aastal MM-i turniiril Sotšis sai ta turniiritabelis 3. asetuse, jõudis seal veerandfinaali, kus kaotas Pia Cramlingule. 2017. aastal MM-i turniiril Teheranis sai ta turniiritabelis 2. asetuse. Muzõtšuk võitis poolfinaalis Antoaneta Stefanovat, kuid kaotas finaalis Tan Zhongyile. Mais 2019 sai Muzõtšuk Kaasanis toimunud pretendentide turniiril Aleksandra Gorjatškina järel teise koha.
Ta võitis Ukraina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kaks pronksmedalit (2014, 2016).
Tan Zhongyi
pisi|Tan Zhongyi [[naiste maleolümpial Bakuus 2016. aastal]]
Ta on 2015. aasta Hiina naiste malemeister. Võitis naiste maleolümpiatel Hiina võistkonna koosseisus 2014. aastal hõbe- ja 2016. aastal kuldmedali.
Naiste maailmameistrivõistlustel 2017. aastal Teheranis sai Tan turniiritabelis 9. asetuse. Ta võitis teises ringis Anna Ušenina, veerandfinaalis Ju Wenjuni ja poolfinaalis Harika Dronavalli. Finaalis kohtus Anna Muzõtšukiga, keda võits tulemusega 3½:2½ ja sai maailmameistriks. 2018. aasta MM-i turniiril avaringist edasi pääsenud ja kaotas MM-tiitli.
Mais 2019 sai Tan Kaasanis toimunud MM-i pretendentide turniiril 3–4. koha.
Ta sai FIDE-lt 2009. aastal naiste suurmeistri ja 2017. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Franciscuse oikumeeniline tegevus
Paavst Franciscus püüab oma ametiajal arendada suhteid teiste konfessioonide ja religioonidega. Ta avaldas 7. septembril 2021 ühisavalduse koos Konstantinoopoli patriarhi Bartholomeos I ja Canterbury peapiiskopi Justin Welbyga.
Budistid
Paavst keeldus detsembris 2014 kohtumast XIV dalai-laamaga. Ta külastas jaanuaris 2015 Sri Lankal budistide templit. Ta osales 29. novembril 2017 Myanmari buda munkade sangha nõukogul ning kutsus Myanmari katoliiklasi ja budiste ühinema, et parandada ühiskonnale tekitatud haavad. Ta kohtus 16. mail 2018 Tai budistidega ja 21. novembril 2019 Tai budistide juhiga teatades, et katoliiklased ja budistid saavad elada heade naabritena. Ta kohtus 22. mail 2022 Mongoolia budistide, 17. juunil 2022 Tai budistide ja 19. jaanuaril 2023 Cambodia budistide delegatsiooniga.
Juudid
Franciscus kinnitas 24. oktoobril 2013, et kristlased ja juudid peaksid lõpetama üksteise vastastikuse diskrimineerimise. Ta kohtus 11. novembril 2013 Rooma juutide kogukonna esindajatega ja 26. mail 2014 Jeruusalemmas Iisraeli pearabidega. Ta avaldas 20. aprillil 2015 kaastunnet seoses Rooma endise pearabi Elio Toaffi surmaga. Paavst külastas 17. jaanuaril 2016 Rooma sünagoogi ja väitis külastuse käigus, et oli Buenos Aireses elades külastanud sealset sünagoogi sageli juudi pühade ajal. "Religioonidevahelises dialoogis on fundamentaalne, et me kohtume teineteisega meie Looja ees kui vennad ja õed, ja me palume Teda; ning et me tunnustame ja austame teineteist ja püüame teha koostööd." Ta kohtus 22. veebruaril 2017 rabi Abraham Skorkaga. Ta kohtus 8. märtsil 2019 USA juudi komitee esindajatega. Paavst hoiatas 13. novembril 2019 juutidevastase vägivalla kasvu eest ja selgitas, et antisemitism pole kristlik. Ta kohtus 13. septembril 2021 Slovakkia juudi kogukonna esindajatega.
Ortodoksi kirikud
Konstantinoopoli patriarh Bartholomeos I viibis 19. märtsil 2013 Franciscuse ametisse pühitsemisel Vatikanis. Ta oli esimene Konstantinoopoli patriarh, kes viibis pärast 1054 alanud skismat paavsti ametisse pühitsemisel. Paavst kohtus 25. mail 2014 Jeruusalemmas ja 29. novembril 2014 Türgis Bartholomeosega. Ta saatis 30. novembril 2020 läkituse Konstantinoopoli patriarhile. Paavst ja patriarh on kohtunud pidevalt juunis, erandiks kujunes 2020 seoses koroonapandeemiaga. Paavst saatis 30. novembril 2021 läkituse Konstantinoopoli patriarhile.
Ta kohtus 30. septembril 2016 gruusia õigeusu kiriku katoolikose Ilia II-ga ja saatis talle 23. detsembril 2019 läkituse.
Ta saatis 23. oktoobril 2017 läkituse Jeruusalemma patriarhile Theophilos III-le ja kohtus 11. mail 2018 metropoliit Ratislaviga.
Ta kohtus Rumeenia õigeusu patriarhiga 31. mail 2019, 3. detsembril 2021 Nikosias Küprose õigeusu kiriku peapiiskopi Chrysostomos II-ga ja 4. detsembril 2021 Ateenas Kreeka õigeusu kiriku peapiiskopi Hieronymos II-ga.
Ta kohtus 3. juunil 2022 õigeusu preestrite delegatsiooniga.
Vanad oriendikirikud
Paavst kohtus 10. mail 2013 Aleksandria patriarhi Tawadros II-ga ning saatis talle 10. mail 2015 ja 2022 ning 11. mail 2023 läkitused. Paavst kohtus patriarhiga ka 28. aprillil 2017 ja tunnustas 6. jaanuaril 2018 Tawadoros II-t Kairo uue katedraali pühitsemise puhul.
Ta tervitas 5. juunil 2014 kiliikia Armeenia Apostliku Kiriku katoolikost Aram I-st ja kohtus 24. juunil 2016 armeenia kiriku katoolikose Karekin II-ga. Ta kohtus 5. aprillil 2018 armeenia kiriku katoolikoste Karekin II ja Aram I-ga.
Evangeelsed kirikud
Paavst kohtus 14. juunil 2013 Canterbury peapiiskopi Justin Welbyga.
Ta ütles 22. oktoobril 2013, et katoliiklased ja luterlased peaksid vastastikku vabandama üksteisele tekitatud ebameeldivuste eest. Ta kohtus 22. jaanuaril 2015 Soome oikumeenilise delegatsiooniga. 4. mail 2015 kohtus ta Uppsala peapiiskopi Antje Jackeléniga. Ta külastas 15. novembril 2015 Rooma luteri kirikut.
Soome luteri kiriku delegatsioon viibis 18. jaanuaril 2016 Vatikanis üldaudientsil ja delegatsiooni liikmed said missal armulauda. Püha Tool täpsustas hiljem, et tegu oli eksitusega. Paavst pidas 31. oktoobril 2016 Rootsis Lundi katedraalis oikumeenilise palvuse. Ta kohtus 7. detsembril 2017 Luterliku Maailmaliidu delegatsiooniga, mille koosseisu kuulus ka peapiiskop Urmas Viilma. Ta läkitas 4. juunil 2018 luterlastele läkituse ja märkis, et “Püha Vaim võiks ühendada, mis on veel eraldatud”. Paavst kohtus 17. jaanuaril 2020 Soome luteri kiriku delegatsiooniga.
Ta kohtus 19. oktoobril 2017 Maailma Metodisti Nõukogu delegatsiooniga seoses metodistide ja katoliiklaste vahelise teoloogilise dialoogi alustamise 50. aastapäevaga. Ta saatis 25. augustil 2019 läkituse metodistidele.
Muhameedlased
Paavst kohtus 26. mail 2014 Jeruusalemmas suurmuftiga. Ta kohtus 28. aprillil 2017 ja 15. novembril 2019 al-Azhari suurimaamiga. Ta kirjutas 4. veebruaril 2019 suurimaami Aḥmad Muḥammad aṭ-Ṭaiyibiga alla inimkonna vennalikkuse deklaratsioonile, mille alusel kõik religioonid on Jumalast ja kõik inimesed on vennad. Ta kohtus 6. märtsil 2021 An-Najafis Iraagi suurajatolla ʿAlī as-Sīsitānīga ja 4. novembril 2022 Bahreinis Al-Azhari suurimaamiga.
Äärmuslased
Paavst kohtus 25. septembril 2013 vabastusteoloogia esindaja Gustavo Gutiérrezega. Ta on vabastanud kiriklikest karistustest Vabastusteoloogia esindajad Gustavo Gutiérreze, Ernesto Cardenali ja Miguel d'Escoto. Ta kohtus 30. septembril 2019 preestri ja aktivisti James Martiniga.
Muud kohtumised
Ta kohtus 9. märtsil 2019 mormoonide presidendi Russel M. Nelsoniga.
Władysław Rothert
Władysław Karol Rothert (vene Карл-Владислав Адольфович Ротерт; 25. juuli 1863 Vilno – 16. jaanuar (vkj 3. jaanuar) 1916 Petrograd) oli poola botaanik, mükoloog, tsütoloog, taimeanatoom ja -füsioloog.
Elulugu
Władysław Rothert oli poolakas ja pangadirektori poeg.
Lõpetas 1880 Riias gümnaasiumi ja 1885 Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna loodusteaduse alal; botaanikamagister (1885, TÜ), väitekiri "Vergleichend-anatomische Untersuchungen über die Differenzen im primären Bau der Stengel und Rhizome krautiger Phanerogamen, nebst einigen allgemeinen Betrachtungen histologischen Inhalts" (Dorpat, 1885), bioloogiadoktor (1893, Kiiev), väitekirjas käsitles heliotropismi. Täiendas end Pariisis, Peterburis, 1885–1888 Strasbourgis ning 1891–1892 ja 1899–1900 Leipzigis  laboris.
Oli 1889–1897 Kaasani Ülikooli erakorraline dotsent, 1897–1902 Harkovi Ülikooli professor, 1902–1908 Odessa Ülikooli professor. 1908–1910 osales Peterburi Teaduste Akadeemia toetusel ekspeditsioonidel troopikamaadesse. 1910–1915 Krakowi Ülikooli professor, 1915–1916 Kiievi Ülikooli professor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimede liikumine – tropismid (geo-, foto-, hüdro-, aero-, termo-, kemotropism), taimede koekatete, kudede peenehituse, vegetatiivsete taimeosade kromoplastide, alamate seente bioloogia jm probleemid. Uuris esimeste seas kasvuainete liikumist kaera koleoptiilides. Avaldas mitu taimefüsioloogia õpikut. Krakowi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1899) ja liige (1913), Berliini Botaanikaühingu korrespondentliige (1907).
Vasak ühisunearter
Vasak ühisunearter (ladina arteria carotis communis sinistra) on paljudel loomadel kehas asuv aordikaare haru, mis varustab verega pead ja kaela.
Vasaku ühisunearteri areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madudel
Harilikul rästikul on tuvastatud vasak ühisunearter (eelistermin). Rathke nimetas arteri arteria carotis communis ' eks, kuid O'Donoghue nimetas (1912) arteri vasakuks ühisunearteriks. Rästikul kulgeb vasak ühisunearter tüümuse ülemise sagara juurest söögitoru ja hingetoru vasakult poolt, annab harusid ja kulgeb pea suunas ning haruneb vasakuks sisemiseks ja välimiseks unearteriks (a.carotis interna et externa).
Vasaku ühisunearteri seintes paiknevad närvikiud ja närvilõpmed.
Inimestel
Inimestel algab vasak ühisunearter aordikaarelt.
Eric Harris ja Dylan Klebold
Eric David Harris (9. aprill 1981 – 20. aprill 1999) ja Dylan Bennet Klebold (11. september 1981 – 20. aprill 1999) olid massimõrvarid, kes tapsid 13 inimest ja haavasid 24 inimest 20. aprillil 1999, Columbine'i Keskkoolis, Columbine Colorados. Nad olid varustatud tulirelvade ning nugadega. Nad olid 12. klassi õpilased selles samas koolis. Koolitulistamist tuntakse Columbine'i veresauna nime all. Harris ja Klebold sooritasid kooli raamatukogus enesetapu, kus nad eelnevalt tapsid 10 oma ohvritest.
Eric Harris
Harris sündis Wichitas, Kansases. Harrise perekond kolis tihti ümber. Ericu isa Wayne Harris oli õhuvägede transpordipiloot. Ericu ema Katherine Ann Poole oli koduperenaine. Perekond kolis Wayne Harrise erruminekul 1993. aasta juulis New Yorgi osariigist Colorado osariiki. Harrise perekond elas üüritud majutuses Colorados esimesed kolm aastat. Sellel ajal kohtas Eric Dylan Kleboldit. 1998 Harrise perekond ostis Columbine'i Keskkooli lähedusse maja. Ericu vanem vend Kevin käis samal ajal Colorados ülikoolis.
Dylan Klebold
Klebold sündis Lakewoodis, Colorados. Ta vanemad, Thomas ja Susan Klebold olid patsifistid ja nad käisid mõlema lapsega luterlikus kirikus. Dylan ja ta vanem vend Byron käisid luterliku traditsiooni kohaselt leeris. Dylan on saanud nime ühe kõmri luuletaja järgi. Kodus järgisid Kleboldid mõningaid rituaale, hoidmaks Kleboldi emapoolse vanaisa juudi pärandust au sees.
Columbine'i Keskkool
Keskkoolis osalesid Harris ja Klebold koolinäidendites, tegelesid videoproduktsiooniga ja olid kooli arvutisüsteemide assistendid. Esimeste koolitulistamiste aruannete kohaselt olid Harris ja Klebold väga ebapopulaarsed õpilased ja kiusatavad. Allikad küll viitavad poiste vastu suunatud kiusamisele, kuid aruandlused nende "väljaheidetu" staatuse üle on ümber lükatud. Algselt teati, et Harris ja Klebold on liikmed isehakanud grupis Trenchcoat Mafia, kuigi tegelikult polnud neil selle grupiga mingit seost. Poisid ei olnud ka 1998. aastaraamatus selle grupi seltskonnafoto peal. Harrise isa väitis, et ta poeg on selle grupi liige, kui ta helistas hädaabisse 20. aprillil 1999. Klebold võttis kooli lõpuballist osa kolm päeva enne tulistamist koos oma klassikaaslase Robyn Andersoniga.
Kieran Dowell
Kieran O'Neill Dowell (sündinud 18. oktoobril 1997 Ormskirkis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers.
Ta alustas klubikarjääri Inglismaa klubis Everton, mille noortesüsteemiga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 11. detsembril 2014 UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiri mängus FK Krasnodari vastu, kui sekkus mängu Christian Atsu asemele. Inglismaa kõrgliigas tegi Dowell debüüdi 30. aprillil 2016 mängus Bournemouthi vastu. Evertoni põhikoosseisu liikmeks ta ei saanud. Evertonist oli ta laenul mitmes Inglismaa esiliigaklubis: hooajal 2017/18 Nottingham Forestis, hooaja 2018/19 teises pooles Sheffield Unitedis ning hooajal 2019/20 Derby Countys ja Wigan Athleticus.
2020. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Hooajal 2021/22 mängis ta klubiga Inglismaa kõrgliigas. Tema ainsaks väravaks Inglismaa kõrgliigas jäi 16. aprillil 2022 löödud värav Manchester Unitedi vastu; samas mängus andis ta lisaks väravasöödu meeskonnakaaslasele Teemu Pukkile.
2023. aasta mais sõlmis ta lepingu Rangersiga.
Aastatel 2012–2019 mängis Dowell Inglismaa noortekoondistes. 2017. aastal tuli ta Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Kohv (perekonnanimi)
Kohv on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kohv 318 inimesel: 140 mehel ja 178 naisel. Perekonnanimede levikult on Kohv meeste puhul 508. ja naiste puhul 408. kohal. Perekonnanimi Kohv on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 12,85.
Breguzzo
thumb|left|Kihelkonnakirik
Breguzzo (saksa: Bregutz) on endine vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 35 km Trentost läänes.
1. jaanuaril 2016 liideti see koos Lardaro, Roncone ja Bondo vallaga uueks, Sella Giudicarie vallaks.
Marini maakond
pisi|[[Marin County Civic Center]] pisi|Stinsoni rand Marini maakond on maakond Ameerika Ühendriikides California osariigis.
Maakond asub Vaikse ookeani ääres San Franciscost põhjas. Idas piirneb Marini maakond San Francisco lahega. San Franciscoga on ühendus Kuldvärava silla kaudu.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 262 231. 2010. aastal elas maakonnas 252 409 inimest. Suurim linn on halduskeskus San Rafael.
Maakond moodustati 18. veebruaril 1850. Maakond on saanud nime indiaanipealiku Marin järgi.
Marini maakonnas asub näiteks Mount Tamalpais, San Quentini vangla ja George Lucase valdus Skywalker Ranch.
Mare Saare
Ta on olnud Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakonna juhataja 1993–2018 ja on Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor.
On Eesti Kunstnike Liidu liige (auliige alates 2019) ja oli Eesti Klaasikunstnike Ühenduse liige 1991–2018.
Ta alustas kooliteed Tallinna 46. Keskkoolis, kuid lõpetas 1973. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudo cum laude klaasikunsti erialal.
Laevade tuled
Laevade tuled ehk navigatsioonituled on laevadel (jt alustel) kasutatavad rahvusvaheliselt kokkulepitud kindlate omadustega kohustuslikud valgusallikad, mis iseloomustavad aluse olekut, tegevust, käiku.
Tuled ja nende kasutamine on sätestatud COLREG-is 1972, C Osa TULED JA MÄRGID, Reeglid 20 kuni 31.
Laevatuledelt on eeskuju võetud ka tuledega märgistamisel lennunduses.
Tulede liigid (Reegel 21)
125px|pisi|Alla 50 m pikkuse laeva käigutulede asetus ja nähtavussektorid
Eesti Akadeemiliste Naiste Ühing
Eesti Akadeemiliste Naiste Ühing oli 1926 asutatud ja 1991 taasasutatud Eesti naisorganisatsioon.
Enne Teist maailmasõda oli ühingu eesmärk ülikooli lõpetanud naiste teaduslikule tegevusele kaasaaitamine, samuti naiste õigusliku ja majandusliku seisundi parandamine. Ühing kuulus Rahvusvahelisse Akadeemiliste Naiste Ühingute Liitu.
Abdoulay Diaby
pisi|Abdoulay Diaby 2015. aastal [[Club Brugge KV|Club Brugge treeningul]] Abdoulay Diaby (sündinud 21. mail 1991 Nanterre'is) on Prantsusmaal sündinud Mali jalgpallur, kes mängib ründajana Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubis Al Jazira ja Mali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa esiliigaklubis Sedan. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 2010. aasta mais. Esimese värava Prantsusmaa esiliigas lõi ta järgmise aasta märtsis. Klubi põhikoosseisu liikmeks sai ta hooajal 2011–12.
Lanckorona
Lanckorona on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Wadowice maakonnas, Lanckorona valla halduskeskus. Lanckorona asub Wadowicest umbes 16 km idakagus ja Krakówist ligikaudu 29 km edelas.
Abdoulay Diaby
2013. aasta juulis sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Ta suundus kohe pärast seda laenule Belgia esiliigaklubisse Royal Excel Mouscron, mis tõusis hooajaks 2014–15 Belgia kõrgliigasse. Hooajal 2014–15 oli ta liigas 12 väravaga klubi suurim väravakütt. Lille'i meeskonnas tegi ta Prantsusmaa kõrgliigas debüüdi 28. veebruaril 2015 mängus Lyoni vastu. Pärast seda pääses ta Prantsusmaa liigas platsile veel vaid kahes mängus.
Lanckorona
Lanckorona sai linnaõigused 1366. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal. Lanckorona on suvituskoht.
Abdoulay Diaby
2015. aasta mais sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas 16 väravat ja tuli klubiga Belgia meistriks. Lisaks võideti 2016. aastal Belgia superkarikas. Hooaeg 2016–17 kujunes Diaby jaoks keeruliseks, sest teda segasid vigastused ning sel hooajal tal ei õnnestunudki lõpuks ühtegi väravat lüüa. Brugge jäi sel hooajal liigas teiseks. Hooajal 2017–18 hiilgas ta taas: lõi liigas 15 väravat ja aitas sellega Bruggel liiga meistriks tulla.
2018. aasta augustis suundus Diaby Portugali, sõlmides Lissaboni Sportinguga nelja aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 9. detsembril 2018 mängus Avesi vastu. 2019. aasta septembris siirdus ta laenule Türgi kõrgliigaklubisse Beşiktaş. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Getafe. Hispaania kõrgliigas sai ta Getafe meeskonnas väljakule vaid ühes mängus ja läks 2021. aasta jaanuaris laenule Belgia kõrgliigaklubisse Anderlecht.
2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubiga Al Jazira.
Mali jalgpallikoondises tegi Diaby debüüdi 11. oktoobril 2014 mängus Etioopia vastu ja lõi seal ka oma esimese värava koondise särgis. Ta on kuulunud Mali koondisse 2015. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
William Boyd
pisi|William Boyd esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Foto: Ave Maria Mõistlik, 25. mai 2014 ]] William Boyd (sündinud 7. märtsil 1952 Accras) on Suurbritannia kirjanik ja stsenarist.
1982 sai ta Somerset Maughami auhinna.
Deinze
Deinze on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 1825. aastal sai Deinze linnaõigused.
Leie jõe kallastel asuva Deinze valla halduspiiridesse kuuluvad Astene, Bachte-Maria-Leerne, Gottem, Grammene, Meigem, Petegem-aan-de-Leie, Sint-Martens-Leerne, Vinkt, Wontergem ja Zeveren.
Asulad
Deinze jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Landeri maakond
Maakonna halduskeskus on Battle Mountain.
Marju Lepajõe. Päevade sõnad
pisi|Filmi peategelane Marju Lepajõe 2012. aastal Tartu Ülikooli katusel. Foto: [[Lauri Kulpsoo]] "Marju Lepajõe. Päevade sõnad" on režissöör Vallo Toomla portreefilm religiooniloolasest, klassikalisest filoloogist ja tõlkijast Marju Lepajõest.
Landeri maakond
Maakonna pindala on 14 294 km², millest 67 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5775. Aastal 2000 oli elanikke 5794.
Marju Lepajõe. Päevade sõnad
2017. aastal võitis Vallo Toomla filmiidee Eesti Rahvusringhäälingu, Eesti Filmi Instituudi ja Eesti Kultuurkapitali portreefilmide konkursil rahastuse (võistles 15 filmi, võitis 6).
Landeri maakond
Ajalugu
Landeri maakond moodustati 1861. aastal. Maakond on saanud nime Frederick W. Landeri järgi. Landeri maakonda on nimetatud ka "maakondade emaks", sest selle territooriumist on moodustatud kolm maakonda: Elko, White Pine ja Eureka. Maakonna esimene halduskeskus oli 1862 Jacobsville, veidi aega hiljem sai halduskeskuseks Austin ja 1979. aastast on halduskeskus olnud Battle Mountain.
Marju Lepajõe. Päevade sõnad
"Päevade sõnad" on Toomla esimene dokumentaalfilm. Film valmis 2019. aastal. Tervikfilmi (ehkki mitte lõppversiooni) jõudis ära näha ka Marju Lepajõe ise.
Filmi käis 2019. aastal kinos vaatamas 3274 inimest.
Landeri maakond
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Landeri maakonnas 5794 inimest, 2093 leibkonda ja 1523 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 0 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 2780 (keskmine tihedus 0/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 18,52%.
2093 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,73 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,23 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 105,50 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 105,50 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan 46 407 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 51 538 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 45 375 dollarit, naistel 22 197 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 16 998 dollarit.
12,50% elanikkonnast ja 8,60% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 13,50% alla 18-aastasi ja 12,90 üle 65-aastasi.
Asulad
pisi|[[Shonshone'i mäeahelik]]
Unistaja (film)
"Unistaja" on 2004. aastal valminud eesti dokumentaalfilm, Eesti Televisiooni sarja "Eesti lood" 17. osa. Filmi stsenarist ja režissöör on Mart Taevere.
Film räägib doktor Viljar Anskost, kes ravis kõiki inimesi, kellel puudub ravikindlustus. Ta nimetas end ravikindlustamata isikute kliinilise vastuvõtu arstiks ehk lühidalt vaestearstiks. Kuigi nooruses unistas ta kunstiinstituuti õppima minekust, siis soovist inimesi aidata õppis ta hoopis arstiks. Saame teada, millised olid nüüd Viljar Ansko unistused.
Filmi idee autor on Tõnu Karro. Filmis on kasutatud lõike Lembit Kuhlbergi amatöörfilmidest ja fotosid Viljar Ansko erakogust ning Erkki-Sven Tüüri muusikateost "Antidolorosum" (esitaja In Spe, solist Erkki-Sven Tüür). Filmi originaalmuusika autor on Siim Randla. Operaator on Meelis Kadastik, helioperaator Henn Liiva, Final Cut Pro montaaži tegi Jaan Kolberg. Filmi tootmist toetas Eesti Filmi Sihtasutus. Filmi tootis Stuudio Tristan ETV tellimusel. © Stuudio Tristan 2004.
Alytuse vald
pisi|Valla asend Alytuse rajoonis Alytuse vald (leedu keeles Alytaus seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Alytuse rajooni territooriumil.
Valla pindala on 113 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 4505 inimest. Enne aastat 2009 oli valla keskuseks Alytuse linn, praegune valla keskus on Miklusėnai küla. Vallamaja asub aadressil Pergalės g. 39, vallavanem on Kęstutis Tumynas.
Lisaks küladele asub vallas veel Padaglė huutor, kus aastal 2011 oli viis elanikku. Valla rahvaarv kasvab; aastal 2001 oli vallas 4483 elanikku.
Tarahumara keel
Tarahumara keel (ka raramuri keel; rarámuri ra'ícha) on Mehhikos räägitav jutosateegi keelkonda kuuluv keel või lähedaste keelte rühm.
P. H. Newby
Percy Howard Newby, kirjanikunimega P. H. Newby (25. juuni 1918 Crowborough – 6. september 1997 Garsington) oli inglise ajaloolane, kirjanik ja BBC tegevdirektor.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Tarahumara keel
Fonoloogia
Tarahumara keeles on viis täishäälikut /a, e, i, o, u/, lisaks on neli hõõrdhäälikut /v, h, s, s'/. Veel on sulghäälikud /k, p, t/ ja nasaalid /m, n/. Häälikul /r/ on kaks hääldamisvõimalust: trillerdav ja "edasilaperdav".
Süntaks
Kaassõnad võivad olla nii eessõnad kui ka tagasõnad. Selles keeles on kaks käänet: nominatiiv ja akusatiiv. Sõnajärg on üsnavaba, kuid üldine järg on SOV.
Keelenäide
Ni nigare. - Ma armastan sind
Lisainfo
Raramuri keel on jutoasteegi keelkonnas arvukuselt teine. Ja raramuri sõna tuleneb sõnadest rara 'jalg' ja muri 'jooksja'. See viitab raramuride võimele läbida jalgsi tohutuid vahemaid. Seal on palju hispaania laene.
Velise kihistu
Velise kihistu (inglise keeles Velise Formation) on siluri ajastu Adavere lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Erika Jürgenson aastal 1966.
Kihistu stratotüübiks on Velise jõe Velise-Kõrgekalda paljand, kus paljandub mergel. Paljandi jalamil on rusukalle, mille alt võib kohati paljanduda ka lubjakivi. Kihistu on nime saanud Velise küla järgi.
Erik Gustafsson (sündinud 1992)
Carl Erik Gustafsson (sündinud 14. märtsil 1992 Nynäshamnis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Djurgårdens IF. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12. Aastatel 2013–2015 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda ridades. Hooajal 2014–15 jõudis ta Frölundaga Jäähoki Meistrite Liiga finaali, kus kaotati teisele Rootsi klubile, Luleåle 2:4. Hooajal 2014–15 oli Gustafsson Meistrite Liigas resultatiivseim kaitsjamängija (5+12).
2012. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft'is 93. valikuna. 2015. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Hooaja 2015–16 alguses mängis ta American Hockey League'is Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs. NHL-is debüteeris ta Blackhawksi meeskonnas 2016. aasta jaanuaris. Hooajal 2016–17 mängis ta ainult Rockford IceHogsis. Uuesti pääses ta Blackhawksi meeskonda hooajal 2017–18 ja lõi 20. jaanuaril 2018 mängus New York Islandersi vastu oma esimese värava NHL-is.
Hooaja 2019–20 lõpus mängis ta Calgary Flamesis. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Philadelphia Flyersiga. 2021. aasta aprillis müüdi tema mängijaõigused Montreal Canadiensile.
2018. aastal tuli Gustafsson Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks.
Kārķi vald
pisi|Veckārķi mõisa varemed Kārķi vald (ka Karkla vald, läti keeles Kārķu pagasts) on vald Lätis Valka piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Härgmäe vallaga ning Valmiera piirkonna Naukšēni ja Ēvele vallaga.
Valla pindala on 192 km². 2016. aasta seisuga elas seal 673 inimest. Aastal 2011 elas vallas 601 lätlast, 33 venelast, 9 valgevenelast, 20 ukrainlast, 4 poolakat ja 3 leedulast. Valla keskus on Kārķi küla. Vallavanemaks on Pēteris Pētersons.
Valla vapi kilp on hõbedane, mis sümboliseerib heldust ja tugevaid traditsioone. Sinist värvi rist kujutab vaimsust, õilsust, puhast keskkonda, usku ja armastust, lisaks kujutab see sümboolselt ka valla jõgesid. Vapi keskel asuv kuldne mesilane sümboliseerib töökust ja loodussõbralikku majandamist. Ka on vallas palju mesinikke; samuti asub väike mesila valla kooli juures.
Ajalugu
Aastal 1935 oli valla pindala 120,5 km² ja elanikke oli seal 1660. 1945. aastal jagati vald Kārķi ja Seda külanõukogudeks, aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 ühendati Kārķi ja Seda külanõukogud. Aastal 1960 liideti sellega Ērģeme külanõukogu sovhoos «Smertes», aga aastal 1979 liideti osa külanõukogu maid Ērģeme külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. 2009. aastast kuulub Kārķi vald Valka piirkonda.
Riikliku tähtsusega arheoloogiamälestis on Smilškalni muinaskalme ehk Rootsi kalmistu.
Loodus
Valla põhiosa jääb Tālava madalikule, kirdeosa aga Sakala kõrgustikule. Kõrgeim koht (100,9 m) jääb Vēveri küla lähedale. Valla suuremaks jõeks on selle lõunapiiril voolav Säde jõgi, samuti voolavad seal Atse jõgi ja selle lisajõgi Ķire. Looduslikest järvedest asuvad vallas 15,2 hektari suurune Bezdibenis, 25,3 hektari suurune Cepši järv, 4,5 hektari suurune Pelēda järv ja 1,4 hektari suurune Trūdis. Vald asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Märkimisväärsed loodusobjektid on veel Spiģi koobas Säde jõe kaldal ning Rūceklītise nime kandev allikas (asuvad Naukšēni valla piiril). Vallas on ka neli riikliku kaitse all olevat põlispuud, millest suurim on paju "Naglas" ümbermõõduga 6,25 meetrit. Looduskaitse all on veel Liģi pärn, Bērtuļise künnapuu, Lūķi õunapuu, Teterlūķi pärn, Vecjandavase pärn, Vecjandavase paju, Vecjandavase kuusk, Strautmaļi pärn, Tirgi kuusk, Jaunkārķi lehised, Auri lehis, Brūnase lehis, Drigāļi lehis, Brūnase tamm, Sedaskalni tamm, Smētese tamm, Stimperi tamm, Stimperi kasktamm, Cepurkalni mänd ja Saliņase männid. Vallas asub 309,3 ha suurune Kārķi soo hoiuala.
Asustus
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Balbi park
Balbi park on avalik park Prantsusmaal Versailles’s, Versailles’ pargist kagus asuva Kuninga köögiviljaaia edelapiiril.
1926. aasta 15. märtsil võeti nii Balbi park kui ka selle kirdepiiril asuv Kuninga köögiviljaaed ajaloomälestistena kaitse alla.
Perovskiit
pisi|Perovskiidi struktuur, valemiga ABX3. Punased pallid tähistavad X-aatomeid (tavaliselt hapnik), sinised on B-aatomid (tavaliselt metalli katioon, näiteks Ti4+), ning rohelised pallid tähistavad A-aatomeid (suurem metalli katioon, näiteks Ca2+). Pildil on kujutatud deformeerimata kuubiline kristallstruktuur. Paljudel perovskiitidel on kristallvõre sümmeetria aga hoopis väiksem; ortorombiline, tetragonaalne või trigonaalne pisi|Perovskiitne mineraal (kaltsiumtitanaat) ([[Kusa, Venemaa)]]
Perovskiit on materjal, millel on sama tüüpi kristallstruktuur kui kaltsiumtitanaadil (CaTiO3). Sellist struktuuri nimetatakse perovskiitseks, valemina XIIA2+VIB4+X2−3, kus hapnik on kuubilise ühikraku tahkude keskel. Nimetus "perovskiit" tuleneb mineraalist, mille avastas 1839. aastal Venemaal Uurali mägedes Gustav Rose ja mille nimetas enda järgi Vene mineraloog L. A. Perovski (1792–1856).
Esinemine looduses
Üks levinumaid perovskiitseid mineraale on bridgmaniit, magneesiumirikas silikaat, mis omandab perovskiitse struktuuri väga suure rõhu all. Rõhu kasvades muutuvad SiO44− tetraeedilised struktuurid võrreldes SiO68− oktaeedrilistega ebastabiilseks. Maakoores oleva rõhu ja temperatuuri juures on kõige levinum materjal perovskiitne mineraal, valemiga (Mg,Fe)SiO3. Koguselt teine kõige levinum materjal on soola struktuuriga (Mg,Fe)O ehk periklaas. Maakoore sisemuses muutub MgSiO3 tihedamaks ning moodustub perovskiitne polümorfne aine, mis võib teoreetiliselt olla just sellises faasis kõige levinum mineraal meie planeedil. Selleks materjaliks on muundunud ortorombilise struktuuriga perovskiit (GdFeO3 –tüüpi), mis on stabiilne rõhkudel ~24 GPa kuni ~110 GPa. Mitmesaja kilomeetri sügavuselt ei ole kahjuks võimalik sellise tihedusega materjale pinnale tuua. Suurematel rõhkudel muutub MgSiO3 perovskiit postperovskiidiks.
Kuigi levinuimad perovskiitsed ühendid sisaldavad hapnikku, ei ole see nende tekkeks kriitiliselt vajalik. Väga levinud on ka fluoriidsed perovskiidid, nagu näiteks NaMgF3. Metallilisi perovskite võib kirjeldada valemiga RT3M, kus R tähistab haruldast muldmetalli või muud suhteliselt suurt iooni, T tähistab üleminekumetalli ning M kerget mittemetalli. Mittemetallid hõivavad oktaeedrilised B-positsioonid. Näidetena võib tuua RPd3B, RRh3B ja CeRu3C. MgCNi3 on metalliline perovskiit, mis on saanud palju tähelepanu tänu oma ülijuhtivatele omadustele. Veel eksootilisemad on oksiid-auriidsed Cs ja Rb. Heaks näiteks on Cs3AuO, mis sisaldab suuri leeliselisi katioone (asukohtades, mida tavaliselt hõivavad anioonid), millel on sidemed O2− ja Au− anioonidega.
Omadused
Perovskiitsetel materjalidel on palju huvitavaid omadusi, nii teoreetilises kui rakenduslikus mõttes. Kolossaalne magnettakistus, ferroelektrilisus, ülijuhtivus, laengu korrastatavus, spinn-sõltuvuslik liikumine, suur termoelektriline efekt ja struktuursete, magnetiliste ning juhtivate omaduste omavaheline muutus on selles ainete perekonnas levinud nähtused. Reaalset kasutust leiavad need ained sensorites ja mõnedes kütuseelementides katalüsaatorelektroodidena. Samuti kasutatakse neid mäluseadmetes ja spinntroonika rakendustes. Paljud ülijuhtivad keraamilised materjalid (kõrgtemperatuursed ülijuhid) sarnanevad struktuuri poolest perovskiitidega, koosnedes tihti kolmest või enamast metallist, mille hulgas vask ning lisaks mõned vabad hapnikupositsioonid. Hea näide on ütrium-baariumvaskoksiid, mis võib olla sõltuvalt hapnikusisaldusest nii ülijuht kui ka isolaator. Koobaltil põhinevaid perovskiitseid materjale on uuritud asendusainena plaatinale diiselsõidukite katalüsaatorites. Füüsikalises mõttes huvipakkuvad omadused on näiteks ülijuhtivus, magnettakistus, ioonjuhtivus ning terve hulk dielektrilisi omadusi, mis on mikroelektroonika ja telekommunikatsiooni seisukohalt väga olulised. Sidemetevaheliste nurkade "painduvuse" tõttu esineb mitmesuguseid moonutusi, mis võivad ideaalstruktuurist tekkida. Näiteks oktaeedri kallutatud versioon, katioonide asukoha kõrvalekalle ning oktaeedri moonutused, mis on elektroonilistest faktoritest tingitud (Jahn-Telleri moonutused).
Fotogalvaanika
pisi|CH3NH3PbX3 perovskiitide kristallstruktuur (X=I, Br ja/või Cl). Metüülammooniumkatioon (CH3NH3+) on ümbritsetud PbX6 oktaeedri poolt. Sünteetilisi perovskiite võib kasutada odavate alusmaterjalidena efektiivsete kommertsiaalsete fotogalvaaniliste rakenduste jaoks – nende kasutegur võib olla kuni 15% ja neid on võimalik toota, kasutades samu kiletehnoloogia tootmisvõtteid, mida kasutatakse ränikiledel põhinevate päikesepatareide tootmisel. Metüülammoonium-tinahaliidid ja pliihaliidid on väga paljulubavad materjalid värvitundlike päikesepaneelide tootmisel. 2014. aastal saavutati isegi 20% kasutegur.
Seni uuritud metüülammooniumhaliidide hulgas on kõige levinum plii trijodiid, (CH3NH3PbI3). Selle suur laengukandjate liikuvus ja eluiga lubavad valguse poolt tekitatud aukudel ja elektronidel liikuda piisavalt kaugele, et seda saaks vooluna kasutada, selle asemel, et nad kaotaksid oma energia soojusena juba paneeli sees. Nii elektronide kui aukude jaoks võib olla efektiivne difusioonikaugus kuni 100 nm.
Metüülammooniumhaliide sadestatakse madaltemperatuursete lahustena, tavaliselt vurr-katmise (spin-coating) abil. Teistel madaltemperatuursetel (alla 100 °C) lahusepõhistel kiledel on palju väikesemad difusioonikaugused. Stranks et al kirjeldas nanostruktuurseid elemente, kasutades metüülammoonium plii haliidi (CH3NH3PbI3-xClx). Ühe amorfse kilepõhise päikesepaterei puhul saavutati kasutegur 11,4% ja teisel, millel kasutati vaakumaurustamise meetodit, saavutati kasutegur 15,4%. 500–600 nm paksuste kilede puhul võib järeldada, et elektron-auk paaride difusioonikaugused olid vähemalt samas suurusjärgus. Mõõdetud väärtused ületasid segatud perovskiidi puhul kohati 1 µm, mis on suurusjärgu võrra suurem, kui puhta jodiidi puhul mõõdetud 100 nm. Samuti näidati, et laengukandjate eluiga on segatud perovskiidis suurem, kui puhtas jodiidis.
Riste Ridala
Riste Ridala (14. detsember 1932 Tartu – märts 2022 Zürich) oli eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Perovskiit
Fotogalvaanika
(CH3NH3PbI3-xClx) korral läheneb pinge (VOC) enamasti 1 V-le, väikese kloorisisaldusega (CH3NH3Pb(I,Cl)3) puhul on mõõdetud VOC > 1.1 V. Kuna mõlema puhul on keelutsoonid 1,55 eV, on pinge ja keelutsooni suhted suuremad, kui tavaliselt kolmanda generatsiooni päikesepatareide puhul. Suurema keelutsooniga perovskiitide puhul on saavutatud pingeid kuni 1,3 V.
Riste Ridala
Elulugu
Riste Ridala oli Elfriide Ridala ja Vassil Ridala tütar.
Perovskiit
Strontsiumtitanaat
SrTiO3 on äärmiselt hea epitaksiaalse kasvu alus kõrgtemperatuursete ülijuhtide jaoks ning ka paljude oksiidsete kilede jaoks. Temperatuuridel alla 105 K muutub selle kuubiline struktuur tetragonaalseks. Strontsiumtitanaadi monokristalle on võimalik kasutada nii aknamaterjalina optikaseadmetes kui ka kõrgekvaliteediliste lähtematerjali pihustusmärklaudadena. Nioobiumiga dopeeritud strontsiumtitanaat muutub juhtivaks, mis teeb sellest pea ainsa kommertsiaalselt saadaoleva juhtiva monokristalse substraadi, millel on võimalik perovskiitseid oksiide kasvatada. Kuna võreparameeter on 3.905Å, on see substraadina sobiv paljude teiste oksiidide kasvuks, sealhulgas haruldaste muldmetallide, manganiitide, titanaatide, lantaanaluminaadi (LaAlO3), strontsiumrutanaadi (SrRuO3) ja veel paljude teiste ühendite jaoks.
Riste Ridala
Elulugu
Lõpetas 1951 Tartu 2. Keskkooli ja 1957 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; täiendas end 1992–1993 Göttingeni Ülikoolis Saksamaal. Oli 1957–1958 TRÜ kehakultuuriteaduskonna vanemlaborant-arst, 1958–1967 Vabariikliku Tartu Kliinilise Haigla kardioloog, 1967–1992 TÜ sisehaiguste propedeutika kateedri assistent, 1992–1994 TÜ südamekliiniku assistent sisehaiguste propedeutika alal.
White Christmas
pisi|200px|1954. aastal välja antud [[The Driftersi 7" vinüülsingel "White Christmas"]] "White Christmas" on Irving Berlini kirjutatud jõululaul.
Kieran Lyons
Kieran Lyons (sündinud 1989) on Fidži maletaja, naiste FIDE meister (2005).
White Christmas
Laul oli Berlini edukamaid ja tuntumaid kompositsioone. See on üks kõige mängituim ja salvestatuim jõululaul üldse. Bing Crosby salvestatud laulu "White Christmas" on müüdud rohkem kui 100 miljonit koopiat ja see on sellega kõigi aegade enimmüüdud singel.
Riste Ridala
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kardioloogiline diagnostika. Üle 20 teadustrükise.
Kieran Lyons
Lyons on kuulunud Fidži naiskonda viiel naiste maleolümpial (2004, 2006, 2008, 2012, 2014). 2004. aastal maleolümpial Mallorcal mängis ta 13 partiid ja kogus 8 punkti. Selle eest sai ta FIDE-lt 2005. aastal naiste FIDE meistri nimetuse.
White Christmas
Berlin kirjutas 1942. aasta filmi "Holiday Inn" jaoks ühe laulu iga filmis esineva püha kohta, lisaks jõuludele muuhulgas ka Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäevast, tänupühadest ja uusaastast rääkiva laulu. Ta soovis, et jõululaul oleks filmi kõrgpunktiks. Berlin oli ise juudi päritolu, kuid ta veetis jõulusid kodus koos oma katoliiklasest naise ja lastega ning talle oli tuttav Ameerika pühadega seotud nostalgiline meeleolu.