cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teleskoop
Minimaalne ja maksimaalne kasulik suurendus
Teleskoobi minimaalse kasuliku suurenduse määrab inimese silm, täpsemalt silmaava maksimaalne läbimõõt. Täielikult pimedusega kohanenud silmaava läbimõõt on umbes 7 millimeetrit. Minimaalne suurendus leitakse teleskoobi apertuuri ja silmaava läbimõõdu jagatisena. Näiteks 100-millimeetrise apertuuriga teleskoobil on see umbes 14 korda. Kui kasutada teleskoobiga veel väiksemat suurendust, läheb osa objektiivi poolt kogutud valgusest silmaavast kasutult mööda.
Teleskoobiga ei ole võimalik saada kuitahes suurt suurendust. Kui suurendust hakata tõstma, jõutakse ühel hetkel selleni, et suurendatakse üha suuremaks kettaks teleskoobis tekkivat difraktsioonkujutist ning suurenduse tõstmisel mingeid uusi detaile enam nähtavale ei tule. Maksimaalseks kasulikuks suurenduseks loetakse tavaliselt suurendust, mille arvväärtus on apertuuri läbimõõt millimeetrites korda 2.
Štěpánka Hilgertová
pisi|Štěpánka Hilgertová Foto: Jindřich Nosek, 2018 Štěpánka Hilgertová (sündinud Prošková; 10. aprillil 1968 Prahas) on tšehhi kärestikuslaalomi sõitja.
Ta võistles rahvusvahelisel tasemel 1988–2007. Ta on osalenud kuuel korral suveolümpiamängudel ja võitnud kuldmedali 1996 ja 2000.
Koroonapandeemia Indoneesias
Koroonapandeemia Indoneesias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Jakarta eeslinnas Kemangis 2. märtsil 2020.
Villard de Honnecourt
Villard de Honnecourt (nimekujud ka Wilars dehonecort, Vilars de Honecourt; u 1225 Pikardia – u 1250) oli prantsuse arhitekt ja ehitusmeister, võib-olla ka puusepp.
Tänapäeval on ta tuntud peamiselt oma visandiraamatu kaudu, mis sisaldab joonistusi ja kirjapanekuid 13. sajandi arhitektuuri, kunsti ja ehituspraktika teemadel. Visandiraamatu koostas Villard arvatavasti ehitusmeistrina tööd otsides Prantsusmaal ja mujal ringi rännates.
Eluloolist
Honnecourt veetis enamiku elust Reimsi, Chartresi, Laoni, Meaux' ja Lausanne'i kandis liikudes. 1245. aastal külastas ta Ungarit, arvatavasti töötas seal arhitektina. Tema joonistused lasevad aimata, et ta oli hästi kursis enamiku suurte kirikute arhitektuuriga, mis püstitati tema eluajal. Vähem on viiteid Villard de Honnecourti enda panusele arhitektuuris, ehkki ta võis olla tegev Saint-Quentini basiilika ehitusel. Märkmetes on ta kirjeldanud oma tööd Lausanne'i katedraali roosakna valmistegemisel.
Visandiraamat
Visandiraamat taasavastati 19. sajandil. See koosneb 33 pärgamendilehest, ja sisaldab üle 250 joonistuse, mis kujutavad inimesi, loomi, ehitisi, kunstiesemeid ja seadeldisi. Arvatavasti oli Villard hea joonistaja, sest enamik kujutatut paistab olevat pärgamendile pandud silma järgi otse esimesel vaatlusel.
Visandiraamat oli ilmselt algselt plaanitud sisaldama vaid joonistusi inimfiguuridest drapeeritud rõivastuses, kuid lõpptulemusena valmis Villard de Honnecourtil käsiraamat üksikasjalike juhenditega mitmesuguste objektide lõpetamiseks, sisaldades detailseid jooniseid ühes selgitavate märkustega. Kirjapandud tekstides toob ta kokku antiikse geomeetria põhimõtted, keskaegsed käsitöö- ja kunstitehnikad ja oma kaasaegsed ehitustavad. Eri osades on käsitletud mitmesuguseid tehnilisi menetlusi ja protsesse, mehaanilisi tööriistu ja masinaid, soovitusi ja õpetusi inim- ja loomafiguuride joonistamiseks ning märkmeid nähtud hoonete ja ehitismälestiste kohta. Tervikuna annab visandiraamat hea ülevaate sellest, milline võis olla 13. sajandi ehitusmeistri huvidering ja tööga seotud valdkonnad, ning selgitab gooti arhitektuuri leviku tagamaid Euroopas.
Visandiraamatu leidmisest saati on selles leidunud joonistusi eri allikates korduvalt avaldatud, viimane täielik faksiimile ilmus Burgoses 2018. aastal.
Vaškivtsi
Vaškivtsi (ukraina Вашківці, rumeenia Vășcăuți, saksa Waschkautz, vene Вашковцы) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis Võžnõtsja rajoonis.
Asulat läbib raudtee.
1989. aasta algul elas linnas 5811 inimest ja 2013. aasta algul 5406 inimest.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vaškivtsi elanikest ukrainlasi 97,99% ja venelasi 1,35%.
Tanel Aavakivi
Tanel Aavakivi (sündinud 19. juunil 1977 Tartus) on eesti trompetist.
Lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli trompeti eriala (1996) ja Eesti Muusikaakadeemia (2002).
Alates 2008. aastast Tartu I Muusikakooli õpetaja ja sümfooniaorkestri dirigent. Õpetaja Heino Elleri Muusikakoolis.
Mängib ansamblites Estraadiraadio, Cassa Nova, Roheline Raamat, Duo Aavakivi & Laanekask, Bonzo Unelmate orkester, Äge Brass, Tartu Levimuusikaorkester, Tartu Vaskpilliansambel, Von Kuusk, Impromachine.
Tanel Aavakivi on RainbowJazz 2003 laureaat.
Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus
Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus on Eesti Teaduste Akadeemia teadus- ja arendusasutus, mis asub Tallinnas Roosikrantsi tänav 6.
Kirjanduskeskuse muuseumiosakond asub Nõmmel Väikese Illimari tänav 12. Majas elasid aastail 1933–1944 Marie Under ja Artur Adson ning aastatel 1944–1971 oli seal Elo ja Friedebert Tuglase kodu.
Alates 1971. aastast antakse iga aasta 2. märtsil, kirjaniku sünniaastapäeval, mõnele eesti kirjanikule Friedebert Tuglase novelliauhind.
2000. aastast on Kirjanduskeskuse direktor akadeemik Jaan Undusk.
Ajalugu
1970. aastal pärandas Friedebert Tuglas oma vara Teaduste Akadeemiale sooviga asutada tema elukohas uurimiskeskus-muuseum. 1971. aastal asutatud Friedebert Tuglase Majamuuseum avati külastajaile 2. märtsil 1976.
1993. aastal nimetati majamuuseum ümber Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuseks. Sama aasta oktoobris ühinesid Keele ja Kirjanduse Instituudi kirjandusosakond ja Kirjanduskeskus uueks teadusasutuseks Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuseks.
Kirjanduskeskuse tegevussuunad
Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse tegevuseks on eesti kirjakultuuri tekstide uurimine nii ajaloolises kui ka teoreetilises perspektiivis, eesti kirjasõna analüüs ajaloolise Balti kirjaruumi ja maailmakirjanduse kontekstis, kirjandus- ja kultuuriteoreetilise mõtte arendamine. Tähtis on veel eesti rahvuskirjanduse ja humanitaarse kirjasõna allikapublikatsioonide kirjastamine.
Fondid
Kirjanduskeskuses on üle 41 000 säiliku Tuglase pärandvara – raamatukogu, kunstiteoste, fotode ja ajalehelõigendite kogud, memoriaalesemed. 1993. aastast alates asub seal ka Underi ja Adsoni raamatukogu. 2011. aastal kinkis Bostonis elanud kunsti- ja kirjanduskriitik Paul Reets Kirjanduskeskusele oma kultuuriloolise kogu.
Väljaanded
Kirjanduskeskusel on neli väljaannete sarja : "Collegium litterarum" (kirjandusloolised uurimused), "oxymora" (teoreetilised uurimused), "Moodsa eesti kirjanduse seminar" (eesti kirjanduse võtmetekstide kommenteeritud kogu) ja muuseumi väljaanne "Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse kultuuriloolised kogud". Lisaks avaldatakse Kirjanduskeskuses ka Friedebert Tuglase "Kogutud teoste" sarja.
RHK-10
RHK-10 (Rahvusvaheline Haiguste Klassifikatsioon, 10. versioon, ladina keeles Classificatio internationalis morborum, CIM-10) on rahvusvaheline haiguste ja nendega seotud terviseprobleemide, epidemioloogia, sümptomite ja ebanormaalsete leidude ning kaebuste statistilise klassifikatsiooni kümnes versioon.
Klassifikatsiooni eesmärk on võimaldada eri riikides eri aegadel kogutud suremuse ja haigestumuse andmete süstemaatilist registreerimist, analüüsimist, interpreteerimist ja võrdlemist.
Haigused ja seisundid on jagatud 21 peatükki. Igal haigusel, häirel, vigastusel või seisundil on oma kood, mis koosneb tähest ja kahest numbrist, paljudel juhtudel saab lisada veel täpsustuse.
Klassifikatsioon teeb võimalikuks rahvusvahelise statistika koostamise.
Praegu kehtiv klassifikatsioon (10. versioon) on kasutusel alates 1992. aastast.
Ptk II – Kasvajad (C00-D48)
Ptk III – Vere- ja vereloomeelundite haigused ning teatavad immuunmehhanismidega seotud haigusseisundid (D50-D89)
Ptk IV – Sisesekretsiooni-, toitumis- ja ainevahetushaigused (E00- E90)
Ptk V – Psüühika- ja käitumishäired (F00-F99)
Ptk VII – Silma- ja silmamanuste haigused (H00-H59)
Ptk VIII – Kõrva- ja nibujätkehaigused (H60-H95)
Ptk IX – Vereringeelundite haigused (I00-I99)
Ptk X – Hingamiselundite haigused (J00-J99)
Ptk XI – Seedeelundite haigused (K00-K93)
Ptk XII – Naha- ja nahaaluskoe haigused (L00-L99)
Ptk XIII – Lihasluukonna ja sidekoehaigused (M00-M99)
Ptk XIV – Kuse-suguelundite haigused (N00-N99)
Ptk XV – Rasedus, sünnitus ja sünnitusjärgne periood (O00-O99)
Ptk XVI – Sünniperioodis tekkivad teatavad seisundid (P00-P96)
Ptk XVIII – Mujal klassifitseerimata sümptomid, tunnused ja kliiniliste ning laboratoorsete leidude hälbed (R00-R99)
Ptk XIX – Vigastused, mürgistused ja teatavad muud välispõhjuste toime tagajärjed (S00-T98)
Ptk XX – Haigestumise ja surma välispõhjused (V01-Y98)
Ptk XXI – Tervise seisundit mõjustavad tegurid ja kontaktid terviseteenistusega (Z00-Z99)
Juuni 2009
Juuni 2009, kroonika
2009. aasta juuni algas esmaspäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast teisipäeval.
Godefroid de Claire
Godefroid de Claire, ka Godefroid de Huy (umbes 1100 – umbes 1173) oli tänapäeva Belgia aladelt pärit kullassepp ja emailikunstnik, romaani kunstkäsitöö silmapaistev esindaja.
Eluloolist
Sündinud oli ta ilmselt Huy's (Huy sur le Meuse) ja tema peamine tegutsemisperiood jäi ajavahemikku 1130–1150. Godefroid kuulub Maasi koolkonda, mis oli spetsialiseerunud champlevé-tehnikas pühapiltidele, kirikuriistadele ja relikviaaridele. Tema elust on vähe teada, kuid peamine tegutsemispaik paistis tal olevat Staveloti benediktlaste klooster.
Arvatakse, et ta õppis oma kunsti Rainer de Huy'lt ja on oletatud, et ta oli Verduni Nikolause õpetaja.
Teosed
Godefroid de Claire'ile omistatud teoste hulgas on kuulsaimad pronksist, hõbedast ja kullatud akvamaniil-relikviaar pühaku paavst Aleksander I säilmetele (u 1145), mis tänapäeval asub Brüsselis Kuninglikus kunsti- ja ajaloomuuseumis, samuti kaks emailtahvlit, millel on kujutatud Kristuse ristimist ja ristilöömist. Talle on omistatud ka Staveloti triptühhon, kuigi autorsuse üle vaieldakse.
V. Vaga nimetab Godefroid de Claire'i tööks ka Heribertuse relikviaari Deutzis, mis on küll kahtlemata Maasi koolkonna töö, aga selle loomisaeg paigutatakse tänapäeval 1180. aastatesse.
Jaan Undusk
pisi|Jaan Undusk esinemas kirjandusfestivalil HeadRead 29. mail 2011 Jaan Undusk (sündinud 14. novembril 1958 Otepääl) on eesti kirjanik ja kirjandusteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2007).
Elulugu
1977 lõpetas Jaan Undusk Tallinna 21. Keskkooli ning 1982 Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Aspirantuuri läbis ta Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi juures ning kaitses samas 1986. aastal filoloogiateaduste kandidaadi (PhD) kraadi. Kandidaaditöö teemaks oli “F. Tuglase osa eesti ilukirjandusliku stiili teooria arengus”.
Ta oli Wellesto liige.
Aastatel 1986–1993 töötas Jaan Undusk Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituudis (KKI) nooremteaduri, teaduri ja vanemteadurina. 1993. aastal jätkus tema tegevus vanemteaduri ametikohal KKI kirjandusosakonna ja Friedebert Tuglase Majamuuseumi ühendamisel loodud Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuses, kus töötas algul teadurina. Alates 2000. aastast on Jaan Undusk Eesti TA Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse direktor. Alates 2018 on ta Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudi külalisprofessor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2007. aastal humanitaarteaduste alal, kuulub akadeemia humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda.pisi|[[Marin Laak ja Jaan Undusk Eesti Kirjanike Liidu üldkogul 2011. aastal]]
Teadustöö
Jaan Unduski uurimistöö peasuunad on kirjandusfilosoofia ja -teooria, Eesti ja Euroopa tekstitraditsioonide retoorilis-tüpoloogilised mudelid, baltisaksa kirjandus, historiograafia ja filosoofia ning eesti kirjanduslugu. Tema eestvõttel on UTKK juhtivaks uurimissuunaks kujunenud ka balti kultuuride teema. Seda teemat on Jaan Undusk arendanud rohketes kirjutistes, kraaditööde juhendamisel ja baltisaksa kirjanduse rahvusvahelistel konverentsidel. Jaan Undusk on osalenud Eesti Teadusfondi humanitaarteaduste ekspertkomisjoni, riiklike programmide “Eesti keel ja rahvuskultuur” ja “Eesti kirjandusklassika” komisjonide töös ning kuulub mitme Eesti teadusasutuse ja väljaande nõukogusse. Ta on saanud rohkeid uurijastipendiume Austria, Saksamaa, Inglismaa, Prantsusmaa, Ungari ja Soome teadusinstitutsioonidelt, esinenud arvukatel rahvusvahelistel konverentsidel ning teinud erinevate teadusprojektide raames koostööd Stockholmi Ülikooli, Ungari TA Kirjandusteaduse Instituudi, Groningeni Ülikooli ja teiste Euroopa humanitaarkeskustega.
Ta tõlkinud saksa, inglise, prantsuse jt keeltest nõudlikku filosoofilist kirjandust ( F. Nietzsche, Th. Bernhard, E. Lévinas, J. M. R.). Tema sulest on pärit üle kahesaja teadusartikli kirjandus- ja kultuuriloo ning teooria alalt. Ta on koordineerinud klassikaliste tekstide toimetamist, avaldanud algupärast loomingut esseistika, näite- ja proosakirjanduse alal, sh romaani “Kuum”, näidendid “Goodbye, Vienna (Gertrud)”, “Quevedo” ja “Boul-gakoff”, reisikiri "Teekond Hispaania", novelle jm.
Liikmesus
Jaan Undusk on Academia Scientiarum et Artium Europaea, Austria Germanistika Seltsi, Rahvusvahelise Thomas Bernhardi Seltsi, Balti Ajalookomisjoni liige (Güttingen), Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni, Eesti Goethe Seltsi, Jaan Krossi kirjandusauhinna žürii ning Rahvusmõtte auhinna komisjoni liige. Ta on mitme ajakirja (Keel ja Kirjandus, Methis) toimetuskolleegiumi liige ja Fr. Tuglase "Kogutud teoste" kolleegiumi esimees.
Akadeemiku ja kirjandusteadlasena oli ta raamatusarja "Eesti mälu" nõustaja.
Isiklikku
Tema isa oli matemaatikaõpetaja August Undusk. Tema vend on Rein Undusk. Tema abikaasa on Maarja Undusk ja nende tütar on luuletaja Ingel Undusk (sündinud 1988).
Kirjandus
Matsin Paavo, Tuntud ja tundmatu Undusk. Sirp, 19. mai 2017
Väikesed Antillid
thumb|Väikesed Antillid Väikesed Antillid on saarteahelik Kariibi meres. Väikesed Antillid loetakse kuuluvat Põhja-Ameerikasse, välja arvatud Trinidadile ja Tobagole ning Venezuelale kuuluvad saared, mis loetakse kuuluvaks Lõuna-Ameerikasse.
Aheliku põhjaosa moodustavad Leeuwardi saared, mis ulatub Neitsisaartest loodes Dominicani edelas, keskosa moodustavad Tuulepealsed saared, mis ulatuvad Martinique'ist põhjas Trinidadini lõunas, ja lõunaosa moodustavad Tuulealused saared, mis asuvad Venezuela ranniku lähedal ja ulatuvad Isla de Margaritast idas Arubani läänes. Väikestest Antillidest ida poole jääb Atlandi ookean, läände Kariibi meri. Saarestikust loode poole jäävad Suured Antillid (neist kõige lähemal on Puerto Rico) ja lõunasse Lõuna-Ameerika manner.
Saarestikus asuvad tervenisti Saint Kitts ja Nevis, Antigua ja Barbuda, Dominica, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Grenada, Barbados ning Trinidad ja Tobago. Lisaks kuulub osa saari Ameerika Ühendriikidele, Suurbritanniale, Prantsusmaale, Hollandile ja Venezuelale.
Suvel ja sügisel kannatavad Väikesed Antillid sageli taifuunide tõttu.
Väikesed Antillid on vulkaanilise tekkega. Paljud vulkaanud saarestikus on tänapäeval kustunud, kuid leidub ka tegevvulkaane, mille pursked on viimase saja aasta jooksul hulgaliselt inimesi tapnud.
Madis Kõiv
Madis Kõiv (5. detsember 1929 Tartu – 24. september 2014 Tallinn ) oli eesti kirjanik, füüsik ja filosoof.
Ta lõpetas 1948. aastal Tartu 1. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1948–1953 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas füüsikat.
Töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis õppejõuna, TA Füüsika ja Astronoomia Instituudis ja TA Füüsika Instituudis vanemteadurina. Kirjutas artikleid tuumafüüsikast ja väljade kvantteooriast. 1991. aastast üks Analüütilise filosoofia seminari algatajatest ja eestvedajaist.
Ta oli 1994. aastal Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
1999. aastal valiti Kõiv Eesti Muusikaakadeemia audoktoriks teatri alal ning Tartu Ülikooli audoktoriks füüsika ja filosoofia alal.
Tema ilukirjandusteoseid on analüüsinud kirjandusteadlased Aare Pilv, Epp Annus jt. Ta oli Wellesto liige.
Teadustöö
Kõiv kaitses 1960. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Mesonite ja barüonite süstemaatika ja selle kasutus". 1960. aastast luges TRÜ-s teoreetilise füüsika ja loogika kursust.
Uurimisalad:
Püstitas koos kaastöötajatega uue väljateooria sümmeetriaprintsiibi – välja ja ruumi samaväärsuse ning mittelineaarse väljateooriavõrrandite hodograafinvariantsuse printsiibi.
Kõiv on rajanud Tartu ülikoolis analüütilise filosoofia õppe- ja uurimissuuna.
Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni.
Seltskonnatants
Seltskonnatantsud Eestis
Eestis olid 19. sajandi lõpuks lisaks kohalikku päritolu rahvatantsudele tuntuks ja omaseks saanud välismaist päritolu seltskonnatantsud polka ja valss. Neile lisandusid krakovjakk (krakowiak), reinlender (rheinländer), tuustep (two-step), padespann (pas d'espagne), pas de gras, padikaater (pas de quatre), aissa, minjoon (mignon), padipadinöör (pas de patineur), kikapuu (cicapo, kickapoo), karoobuška (коробушка), subota (суббота), kuhaanuska (куханушка), vengerka jt. Paljud neist olid nn moetantsud, mille populaarsus ja tuntus jäid lühikeseks.
1920.–1930. aastad
1920.–1930. aastatel läksid Euroopas ja Ameerikas moodi fokstrott (foxtrot), tango, tšarlston (charleston), boston ja simmi (shimmy).
Seltskonnatantsud tänapäeval
Tänapäeval peetakse seltskonnatantsude all tavaliselt silmas teatud kindlaid paaristantsu stiile, mis kujunesid enam-vähem praegusel kujul välja 20. sajandi alguse Inglismaal ning mida Nõukogude perioodil hakati nimetama peotantsuks. Neist tantsudest kümnes võisteldakse ka võistlustantsus ehk tantsuspordis.
Klassikaliste peotantsudena on levinumad aeglane valss, fokstrott ja rumba, samuti Viini valss, tango, samba ja tšatša. Võrreldes võistlustantsuga kasutatakse lihtsamaid samme ja liikumisi. Lisaks võistlustantsudena tantsitavatele kindlatele standardtantsudele ja Ladina-Ameerika tantsudele tuntakse seltskonnatantsudena ka muid nagu salsa, mambo, rock'n'roll, diskotants jt.
OK-Joll
pisi|Klassiembleem pisi|OK–Joll OK-Joll on rahvusvaheline noorte svertpaadiklass.
Kadett (jahiklass)
Kadett on kaheinimese (noorte) ühtsusklassi svertpaat, millel on üks mast ja bermuudataglastus. Purjedest kasutatakse suurpurje, eespurje ja spinnakeri. Paadi kavandas 1947. aastal Jack Holt (1912–1995), tollal vineerist paadina, tänapäeval ehitatakse Kadett klaaskiudmattidest, mis liimitakse kereks polüestervaikudega.
OK-Joll
Materjal: klaasplast, vineer
Kadett (jahiklass)
left|thumb| Kadett
OK-Joll
Mõõtmed:
Konstruktor: Knud Olsen
Arica
pisi|Morro mägi Aricas Arica on linn Tšiili põhjaosas Vaikse ookeani rannikul Arica y Parinacota piirkonnas 18 km kaugusel Peruu piirist.
Finn
Finn on rahvusvaheline svertpaadi klass. Olümpiaklass alates 1952. aastast.
Paadi konstrueeris Richard Sarby.
Materjal: meelevaldne
Arica
Linnast 20 km kaugusel asub Chacalluta lennuväli.
Butša
Butša [b'utša] (ukraina Буча) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Butša rajooni ja Butša linnavalla keskus.
Finn
Pikkus – 4,5m
Arica
Elanike arv on 186 000 (2005).
Butša
Butša asub Kiievi kesklinnast 25 km loodes. Piirneb Irpini linna, Vorzeli ja Hostomeli aleviga ning Mõhhailivka-Rubeživka ja Blõstavõtsja külaga. Linn asub väikeste Butša ja Rokatši jõe vahel (Irpini jõe vasakpoolsed lisajõed). Idast läände kulgeb läbi kesklinna rahvusvahelise tähtsusega Kiievi-Koveli maantee. Linna lõunaosa läbib Kiievi-Korosteni raudtee. Linnas on Butša raudteejaam.
Finn
Laius – 1,51m
Arica
Ajalugu
Arheoloogia on näidanud, et Arica on olnud asustatud vähemalt 10 tuhat aastat.
Butša
Haldusajalugu
Butša sai alevi staatuse 1938. aastal ja linna õigused 2006. aastal. 17. juulil 2020 sai Butšast samanimelise rajooni halduskeskus.
Arica
Ajalugu
Linna asutas 1541 Hispaania kapten Lucas Martinez de Begazo. 1570 oli linna täielik nimi La Muy Illustre y Real Ciudad San Marcos de Arica.
Finn
Süvis – 0,16m
Arica
Ajalugu
Aricas on sadam. Juba 1545. aastast alates on Arica kaudu Hispaaniasse hõbedat veetud. Esialgu pärines hõbe tänapäeva Boliivia alal olevast Potosist. Potosis asus maailma läbi aegade suurim hõbedakaevandus. Seetõttu oli Arica Hispaania jaoks väga oluline sadam.
Finn
Süvis sverdiga – 0,85m
Butša
Sõjategevus 2022. aastal
Linn sai 2022. aasta veebruaris sõjategevuses kannatada. 1. aprillil 2022 teatas linnapea Anatoli Fedoruk, et linn ei ole enam Vene okupantide käes. 2. aprillil 2022 alustas Ukraina Rahvuspolitsei eriotstarbeline polk linna puhastamist diversantidest ja Vene vägede kaasajooksikutest.
Finn
Mass minimaalne – 105kg
Purjepind (grootpuri) – 10m²
Audova
Audova on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Audova (Auduwa) on pandud Vara mõisavallas Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal ja Jalametsa mõisavallas Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati Audova-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Tormis. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Audova Eestis 22 mehel ja 32 naisel.
Arica
Ajalugu
Samal põhjusel oli Arica tähtis Hispaania riigi vaenlaste jaoks. Aricat rüüstasid mereröövlid Francis Drake, Thomas Cavendish, Richard Hawkins, Joris van Spilbergen, John Watling, Simon de Cordes, Leandro de Valencia, Bartholomew Sharp, William Dampier ja John Clipperton.
Pärast Ladina-Ameerika vabadusvõitlust läks Arica Peruu koosseisu. 1836–1839 ja 1841–1842 oli ta Boliivia poolt okupeeritud. Pärast Salpeetrisõda läks Arica Tšiilile.
1855 rajati Arica–Tacna raudtee. See 53 km pikkune raudtee oli üks esimesi Ladina-Ameerikas ja see töötab tänapäevani.
13. augustil 1868 toimus linna lähedal maavärin magnituudiga 8 kuni 9. Selle ohvrite arv ei ole selge. On väidetud, et neid olevat olnud 25–70 tuhat, samuti on väidetud, et see ei saa olla võimalik, sest sel ajal elas Aricas üldse vähem kui 3000 inimest. Maavärinas tekkinud tsunami jõudis Hawaile, Jaapanisse ja Uus-Meremaale.
Kliima
Aricas on troopiline kliima.
Vihma seal ei saja, täpsemalt on keskmine aastane sademete hulk 0,76 mm. Sellegipoolest pole õhuniiskus väga väike. Keskmiselt on see kõige madalam veebruaris (71,5%), kõige kõrgem juunist augustini (76,5%). Aastas paistab päike keskmiselt 1766 tundi, sellest kõige rohkem aprillis (219 tundi) ja märtsis (198 tundi), kõige vähem septembris (45 tundi) ja augustis (81 tundi).
Kõige kõrgemad õhutemperatuurid Aricas on mõõdetud märtsis (35 °C) ning jaanuaris ja veebruaris (33 °C). Kõige madalam on oktoobri maksimumtemperatuur (+24 °C). Öökülma ei ole Aricas kunagi mõõdetud. Talvel (lõunapoolkeral juunist augustini) on täheldatud temperatuuri langust +6 °C-ni. Kõige kõrgem miinimumtemperatuur on registreeritud veebruaris (+15 °C).
Tai laht
thumb|Tai lahe asukohtTai laht (ka Siiami laht) on Lõuna-Hiina mere osa.
Tai lahe pindala on ligikaudu 320 000 km².
Tai laht piirneb edelas Malaka poolsaarega. Laht on madal, sest asub mandrilaval. Sügavus kuni 83 meetrit. Soolsus on 31–32 promilli.
Muks
Muks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Muks on pandud Roosna-Alliku mõisavallas Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, Karksi mõisavallas Karksi kihelkonnas Pärnumaal ja Tuhalaane mõisavallas Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati Muks uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Roosilill; Muksi-nimelistele isikutele määrati uueks perekonnanimeks Tammsaar. 1. jaanuaril 2020 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Lendav hollandlane (jahiklass)
pisi|Klassiembleem pisi|Lendav Hollandlane Lendav hollandlane (inglise keeles Flying Dutchman, lühend FD) on rahvusvaheline jahiklass. Olümpiaklass on see alates 1960. aastast.
Materjal: klaasplast, puit
Mõõtmed:
Konstruktor: U. van Essen
Sarlakid
pisi|Sarlakite puhul esinev valge katuga keel 1–2 haiguspäeval pisi|Sarlakihaige lapse lööve – lööbeperioodi lõpul
Sarlakid (ladina keeles scarlatina) on nakkav lööbeline laste- (4–8-aastaste) ja ka noorukiea (kuni 15-aastaste) infektsioonhaigus, üks streptokokkinfektsioonide vorme. Sarlakilööbe tekitaja on streptokokk Streptococcus pyogenes.
Sarlakeid esineb imikutel haruharva. 10. eluaastaks ringlevad kuni 80% laste immuunsüsteemis (lümfoid(-immuun)süsteemis) Streptococcus pyogenese pürogeensete eksotoksiinide antikehad.
Nakkus levib õhu kaudu piisknakkusena, nahk kontakti teel ja sarlaki- või streptokokkinfektsioonihaige (tonsilliit, mädapõletikud) kehavedelikega kokkupuutel, aga ka A-grupi streptokokiga saastunud piima kaudu.
Nakatumiseks on vajalik lähedane kokkupuude nakkuskandjaga. Sarlakihaige on nakkusohtlik 24 tundi haiguse algusest kuni maksimaalselt 2–3 nädalat. 24 tundi pärast antibiootikumi manustamist loetakse sarlakihaige mittenakkusohtlikuks.
Harvemini põhjustavad sarlakilöövet ka teised β-hemolüütilised bakterid: C- ja G-grupi streptokokid, mis satuvad organismi kas kirurgilise operatsiooni või sünnituse ajal või põletushaava kaudu.
Sarlakid levivad kõige rohkem oktoobrist märtsini.
Kliiniline pilt
Kliiniline hinnang on lööbega haiguste puhul ebausaldatav, kuid teatud tüüpilist välispilti saab kirjeldada.
Asümptomaatiline
Kuni 20% kooliealisi lapsi võivad olla streptokoki Streptococcus pyogenes 'e kandjad. Asümptomaatilisust harilikult ei ravita.
Tüüpiline
Esmastele nakkusilmingutele võivad nooremate laste puhul eelneda oksendamine, kõhulahtisus või kõhuvalu.
Sarlakite korral on sarlakihaige keel iseloomuliku välimusega – pärast valge katuga keelt (1.–2. haiguspäeval) muutub keel vaarikpunaseks (nimetatud ka vaarikakeeleks ja vaarmarjakeeleks) ja struktuuriliselt näsaliseks.
Täielikult paranetakse tavaliselt kahe nädalaga, kuid ravita võivad paranemisperioodi 18. päeval tekkida kõrge palavik, angiin, kõrvapõletik ja neelupõletik ning akuutne glomerulonefriit või reuma.
Raske
Raske sarlakihaigusjuhu korral võib tekkida nekrootilis-fibrinoosne angiin, mis võib levida nii söögitorru, makku kui ka kesk- ja sisekõrva.
Harva esineb ka raske kuluga ehk maliigseid sepsisega sarlakeid, mis võivad põhjustada kurtust (kurdistumist), müokardiiti, meningiiti ja streptokokilist toksilise šoki sündroomi.
Diagnoos
Kliinilist hinnangut ei peeta lööbega haiguste puhul tänapäeval usaldusväärseks diagnoosimise viisiks.
Eristusdiagnoos
Ka stafülokokk Staphylococcus aureus põhjustab lööbehaigust Staphylococcal Scarlet Fever.
Diagnoosimiseks tuleks teha eristusdiagnoos, eraldamaks sarlakeid teistest lööbehaigustest, nagu :
Kliinilise keemia uuringud
Antibiootikumide tarbimine võib laboratoorsete analüüside tulemusi moonutada.
Patogenees
Streptococcus pyogenes siseneb harilikult ülemiste hingamisteede kaudu. Seejärel rajavad streptokokid ensüümide ja valkude abil tee kurgu ja neelu epiteelirakkudele (F-proteiin) ja hiljem nahale (M-proteiini abil adhesioon keratinotsüütidesse).
Pürogeensed eksotoksiinid (SpeA, SpeB, SpeC) toimivad teadlaste arvates superantigeenidena, indutseerivad tsütokiinide (näiteks tuumornekroosifaktor alfa TNFα) vabanemist ja vahendavad palavikku, sarlakilöövet, organpuudulikkust ning šokki (streptokokiline toksilise šoki sündroom). SpeB toimel surevad südamelihaserakud.
Ravi
Sarlakid paranevad ka ilma antibiootikumideta, kuid tüsistuste vältimiseks soovitavad arstid haigetel neid siiski manustada.
Sarlakite ravis kasutatakse medikamentidest esmajärjekorras penitsilliini:
Penitsilliiniallergia korral võib arst kirjutada välja erütromütsiini.
Kodused ravivõtted
Mitmes Aafrika riigis on kasutatud sarlakitega seotud kurguhädade leevendamiseks hingatud sisse puju liigi Artemisia afra kuuma auru.
Ennetamine
Vältida sarlakihaigetega lähedast kontakti ja mänguasjade jagamist ning võimalusel eraldada laps(ed) teistest lasteaialastest (panna karantiini).
Eestis
Eestis registreeriti Terviseameti andmetel 2014. aastal sarlakite haigusjuhte järgmiselt :
Eestis 2015. aastal registreeritud sarlakite haigusjuhud:
Ajaloolist
Haiguse esmakirjelduste kohta kokkulepped puuduvad.
Osaliselt võib eeldada et Vana-Kreeka arst Hippokrates tundis seda haigust, kattuvusi võib leida ka Celsusel, Caelius Aurelianiusel, Aretaeusel ja Aëtius Amidenusel.
Herodotus, Avicenna ja Rhazes võisid sarlakeid juba päris täpselt kirjeldada, kuid osade autorite arvates kirjeldasid nad leetreid.
John Philip Ingrassias (1510–1580) oli Sitsiilia arst ja anatoom, kes kirjeldas oma raamatus "De Tumoribus praeter Naturam" (1553) leetreid, mida sel ajal tunti rosalia ehk rosania nimetusega.
Ballonius võis kirjelda haigust rubiolae 'na.
19. sajandi teisel poolel loeti sarlakeid (nimetati lihtsalt fever) üle üheaastaste laste levinuimaks surma põhjuseks.
Dr Elliotsoni klassifikatsioon (avaldatud 1839)
Erinevad sarlakite liigid klassifitseeris ta nahahaiguste III seltsi Exanthemata, II perekonda Scarlatina. Scarlatina liigid : Scarlatina Simplex, Scarlatina Anginosa, Scarlatina Maligna.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Scarlet fever seisuga 22.02.2014.
Pertti Pyhtilä
Pertti Pyhtilä on Soome kunstniku Paavo Pyhtilä poeg. Alates 1989. aastast on Pertti Pyhtilä elanud põhiliselt Tartus. Teda on nimetatud maailma tuntuimaks tartusoomlaseks.
Haridus
Pyhtilä lõpetas 1980 Raahe keskkooli (soome keeles Raahen lukio) ja asus õppima Helsingi ülikoolis soome keelt. Aastatel 1989 ja 1991 stažeeris ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis, 1991. ja 2003. aastal Tartu Ülikoolis. Filosoofiamagistri kraadi omandas ta Jyväskylä Ülikoolist 2008. aastal kunstihariduse erialal.
Ta valdab soome, eesti, inglise ja rootsi, vähemal määral saksa, ladina ja vene keelt.
Töökohad Eestis
Eestis töötas Pyhtilä Soome suursaatkonnas Tallinnas (1991–1992) ja Tartus (1992-1993) ning kultuurisekretärina Soome Instituudis Tartus (1994–2001, 2003–2006; juhataja kohusetäitjana Tallinnas 1993–1994).
Tunnustus
Rahvusvahelisel muuseumipäeval 18. mail 2007 andis Eesti Muuseumiühing esimest korda välja tiitli Eesti Muuseumide Sõber, mille sai Pertti Pyhtilä: "Eesti kultuuri tõsise huvilise ja aktiivse vahendajana on Pyhtilä aidanud kaasa Eesti ja Soome muuseumide koostööle ning, õppides Jyväskylä Ülikoolis museoloogiat, korraldanud mitmeid muuseumiteemalisi koolitusi. /---/".
24. veebruaril 2007 pälvis Pyhtilä Tartu maavanema Esta Tamme käest Tartumaa kuldse tammeoksa (nr 9): "Tänu Pertti Pyhtilä innustunud ja aktiivsele tegevusele on Soome ja Tartumaa sidemed paljudes valdkondades arenenud ja tugevnenud."
Tartu Ülikooli rektor Jaak Aaviksoo andis Pyhtiläle 8. novembril 2006 järgneva sisuga tänukirja: "Tänan Teid Tartu Ülikooli ja Soome akadeemiliste sidemete arendamise eest. Soome Instituudi kultuurisekretärina vahendasite, toetasite ja korraldasite meie koostööd suurepäraselt."
Lisaks on Pertti Pyhtilä mälestusmedali "Wastne Testament 1686" laureaat (nr 66).
Niidi põik
pisi|Niidi põik 23. mail 2020 Niidi põik on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Sitsi asumis. Niidi põik on 166 meetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7840628.
Tänav algab Niidi tänavalt ja lõppeb Sõle tänavaga ristudes.
Niidi põik 4 asub Lasteaed Naeratus.
Edna Krabappel
Edna Krabappel oli "Simpsonites" korduv tegelane ja Springfieldi põhikooli 4. klassi õpetaja kuni pensionile jäämiseni 2013. aastal.
Ta elas 82 Evergreen Terrassil, kuid kolis hiljem pärast Maude Flandersi lese Ned Flandersi abiellumist 744 Evergreen Terrace. Kooliväliselt kujutati Ednat tüüpilise keskmise elueaga täiskasvanuna, raske suitsetajana, mängurina ja aeg-ajalt üksikuna joojana, kes püüdis leida õiget meest. Tal oli arvukalt suhteid paljude Springfieldi esindajatega; tema peamine valik on alati Seymour Skinner, tavaliselt pigem haletsuse kui kiindumuse pärast. Alates 23. hooajast kuni pensionile jäämiseni 25. hooajal oli Edna Krabappel abielus Ned Flandersiga. Ta oli 41-aastane.
Al Jean teatas, et Edna läheb pensionile Marcia Wallace'i (tema häälnäitleja) surma tõttu 25. oktoobril 2013. Protsess algas filmis "Neli regressi ja matus", kui "Me jätame teie järele proua K." näidati kriiditahvlil pealkirjajärjestuse ajal, mille esmaettekanne oli üheksa päeva pärast Marcia surma. Hooaja 25 episoodis "Mees, kes kasvas liiga palju" mainisid Ned ja Nelson, et nad igatsevad teda. Tema lahkumist näitas Ned musta käepaela kandmist, kuid teda ei näidatud kunagi avalikult. Filmis "Dogtown" kinnitatakse, et Edna on surnud. Filmis "Vasakult taga" julgustab Bart Flandriat olema nagu Krabappel.
Visayani meri
thumb|right|250px|Põhja- ja Lõuna Gigante saared Visayani meres Visayani meri on Filipiinide sisemeri Vaikses ookeanis.
Airisto
Airisto (rootsi Erstan) on laiem ja lagedam mereala Turu saarestikus Turu lähedal. See on põhja–lõunasihiline, pikkusega paarkümmend kilomeetrit ja sügavusega kuni 80 meetrit.
Mindaugas
pisi|Mindaugas 16. sajandi gravüüril pisi|Leedu Mindaugase mälestusmünt Mindaugas (leedu keeles Mindaugas, valgevene keeles Міндоўг, Mindoŭh; umbes 1200 – 12. september 1263) oli Leedu suurvürst (didysis kunigaikštis, вялікі князь) ja kuningas (karalius, кароль).
Elulugu
Enne 13. sajandit oli Leedul vähe kokkupuuteid teiste maade ja rahvastega. Leedulaste nimed tundusid välismaalastele võõraste ja arusaamatutena. Sellepärast moonutasid nad leedu nimesid enesele suupärasemateks. Tema nime on kirjutatud ladina keeles Mindowe, saksa keeles Mindouwe, Myndow, Myndawe ja Mindaw, poola keeles Mendog, Mondog, Mendoch ja Mindovg ning vene keeles Mindovg, Mindog ja Mindovh. Kõige põhjalikumaid andmeid Mindaugase kohta saab vene allikatest ja sellepärast on keeleteadlased on Mindaugase nime konstrueerinud just sellest keelest lähtudes. Probleem on üksnes selles, kas eelistada nimekuju Mindaugas või Mindaugis. 1909 avaldas Kazimieras Būga artikli, milles eelistas -as-liidet ja see seisukoht on saanud üldtunnustatuks.
Mindaugas hakkas võimu enda kätte koondama ning ühendas Leedu üheks riigiks. Kuidas tal see õnnestus, see ei ole teada. Ruteenia kroonikate järgi mõrvas või pagendas ta mitu vürsti, sealhulgas oma sugulasi.
Kõige suuremat ohtu Leedule kujutas endast Liivi ordu, mis oli Baltimaade sõjalist vallutust alustanud 1201 Riia linnast. Esmalt vallutas ordu tänapäeva Läti ja seejärel Eesti maa-ala, aga Leedu vallutamise katsed tõid suure tagasilöögi, kui ordu 22. septembril 1236 Saule lahingus otsustavalt lüüa sai. Leedu vägesid juhtis Vykintas. Liivimaa vanem riimkroonika nimetab Mindaugast sel ajal juba kogu Leedu valitsejaks.
pisi|Leedu suurvürstiriigi laienemine 13.-15. sajandil 1246 võttis Mindaugas vastu õigeusu, mis oli suurvürstiriigi elanike litviinide usuks. Leedulased olid tollal ristimata. Seda kasutasid ära Mindaugase vennapojad, kes olid tema kõige tulisemad vastased. Nad olid loonud sidemed Riia peapiiskopiga ja lasknud end ristida katoliku kirikus ja said Mindaugase vastases võitluses endale liitlaseks roomakatoliku kiriku. Mindaugas asus omakorda otsima sõprust Saksa ordu Liivimaa haru meistrilt. 1251. aastal läks ta katoliku usku, aga leedulaste üldist ristimist veel ei toimunud.
Mindaugase valitsusajal oli Leedu sõjas edukas. 1259. aastal võitis Vykintase juhitud Leedu vägi Liivi ordut Skuodase lahingus, kus langes 33 ordurüütlit. 13. juulil 1260. aastal purustas Leedu sõjavägi, mida arvatavasti juhtis Treniota, Durbe lahingus Burchard von Hornhauseni juhitud Liivi ordu sõjaväe. Langes umbes 150 rüütlit, peaaegu keegi neist eluga ei pääsenud. See oli ordu suurim kaotus 13. sajandil ning tõi kaasa suured kristlusevastased ülestõusud Baltimaades kuni Saaremaani välja.
Pärast võitu Durbe lahingus nägi Mindaugas, et ristimine ei päästnud tema maad ordu rünnakutest. Sellepärast pöördus ta uuesti paganlusse.
Mindaugase naine Morta suri ja Mindaugas võttis endale uueks naiseks Morta õe, kes oli enne olnud Mindaugase venna Daumantase naine. See ei meeldinud Daumantasele, kes koos Treniotaga mõrvas Mindaugase ning tema pojad Ruklyse ja Rupeikise. See juhtus 1263. aasta sügisel ja pärast seda sai Leedu valitsejaks Treniota, kelle valitsusaeg ei olnud pikk. 1265. aastal kukutas Mindaugase poeg Vaišvilkas Treniota ja tappis ta.
Sugulased
Liivimaa riimkroonika nimetab Mindaugase isa võimsaks pealikuks (ein kunic grö), aga ei teata tema nime. Esimest korda on Mindaugase isa nime mainitud alles 1515. aasta paiku ilmunud Leedu kroonikas, kus selleks öeldakse Ryngold ehk Rimgaudas. Mindaugase lähisugulaste hulka kuuluvad veel tema vend Dauspringas ning vennapojad Tautvilas ja Gedvidas. Tõenäoliselt oli Mindaugasel kaks õde, kellest üks abiellus Vykintasega ja teine Galiitsia vürsti Daniil Romanovitšiga. Mindaugasel endal oli vähemalt kaks naist, Morta ja tema teadmata nimega õde, ning võib-olla veel üks varasem naine, sest Mindaugase poeg Vaišvilkas ja teadmata nimega tütar elasid iseseisvat elu juba siis, kui Morta enese lapsed olid veel väikesed. Tema poegade ja tütarde arv ei ole teada.
Allikad
Kaasaegsed kirjalikud allikad Mindaugase kohta on harvad. Suurem osa sellest, mis tema valitsusaja kohta teada, pärineb Liivimaa vanemast riimkroonikast ja Ipatjevi leetopissist. Need mõlemad kroonikad on kirja pandud Leedu riigi vaenlaste poolt ja sellepärast esitavad sündmusi Leedu-vastase erapoolikusega, eriti kehtib see Ipatjevi leetopissi kohta. Kumbki nendest ei ole täielik: isegi kõige tähtsamate sündmuste kohta puuduvad kohad ja kuupäevad. Näiteks Liivimaa riimkroonika pühendab Mindaugase kroonimisele 125 luulerida, kuid ei maini, millal ja kus see juhtus. Ülejäänud allikatest on olulised eriti paavsti bullad, mis käsitlevad Mindaugase ristimist ja kroonimist. Leedulased ise sel ajal dokumente ei koostanud, kui maha arvata hulk ürikuid, millega annetati Liivi ordule maavaldusi, aga neid kõiki on peetud võltsinguteks.
Berezivka
Berezivka (ukraina Березівка) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Berezivka rajooni keskus. Linn asub 90 km Odessast põhja pool, Tõliguli jõe ääres.
Géza Jeszenszky
Géza Jeszenszky (sündinud 10. novembril 1941 Budapestis) on Ungari ajaloolane, poliitik ja diplomaat. Ungari välisminister (1990–1994).
Keskkooli lõpetamise järel ei lubatud ta osaluse tõttu 1956. aasta ülestõusus kaks aastat kõrgkoolis edasi õppida. 1961. aastast õppis ta Loránd Eötvösi Ülikoolis ajalugu, inglise keelt ja hiljem raamatukogundust. Magistrikraadi sai ta 1966. aastal, doktorikraadi 1970. aastal ja teaduskraadi raamatukogunduse alal 1973. aastal.
Aastatel 1966–1968 töötas ta koolis õpetajana ja 1968–1976 Széchényi Rahvuslikus Raamatukogus. 1976. aastast töötas õppejõuna K. Marxi nimelises Majandusülikoolis (tänapäeval Budapesti Corvinuse ülikool), kus sai 1989. aastal sotsiaal- ja poliitikateaduskonna dekaaniks. 1984–1986 oli ta külalisprofessor California Ülikoolis Santa Barbaras. 1988. aastal oli Jeszenszky üks Ungari Demokraatliku Foorumi asutajaliikmeid.
23. maist 1990 kuni 15. juulini 1994 oli Géza Jeszenszky Ungari välisminister.
Balabaci väin
Balabaci väin eraldab Filipiine Kalimantani saarest ning ühendab Sulu merd Lõuna-Hiina merega.
Jaapani vapp
Jaapani vapp on Jaapani rahvuslik ja keiserlik pitsat, mitteametlik riigivapp.
Vapil on kujutatud krüsanteemiõis 16 õielehega, mille alt paistavad veel 16 õielehe otsad.
Alam-Pedja looduskaitseala
Alam-Pedja looduskaitseala on looduskaitseala Võrtsjärvest kirdes. Kaitseala territoorium paikneb Tartu, Jõgeva ja Viljandi maakonnas ning selle pindala on 343 km².
Kaitseala asub kunagise Võrtsjärve nõos, mis 7500–10 000 aastat tagasi oli suures osas veega kaetud. Kaitseala piirid kulgevad valdavalt mööda jõgesid: põhjapiiriks on Pedja, Umbusi ja Pikknurme jõgi, idas Laeva jõgi, lõunas Emajõe luha lõunaserv ning läänes Pedja ja Põltsamaa jõgi.
Põhieesmärgiks on loodusliku mitmekesisuse kaitse ökosüsteemides, tagades võimalikult suurel määral kaitsealuste liikide ja elupaikade kaitse ning metsa- ja sookoosluste loodusliku arengu ja niidukoosluste püsimise.
Kaitsealal asub Palupõhja looduskool.
Loodus
Huvitavad on Suure Emajõe 55 vanajõge, kuhu tulevad kudema paljud Võrtsjärve ja isegi Peipsi kalad. Rände ajal on Emajõe luht täis uju- ja sukelparte ning luiki. Meri- ja kalakotkaidki näeb sel ajal sageli. Luhaäärsetes metsades pesitseb rohkesti väike-konnakotkaid, kuid seal võib kohata ka suur-konnakotkast ja rabade kohal kaljukotkast. Jõeluhtadel pesitseb rohkesti rohuneppe.
Loodusrajad
pisi|[[Selli-Sillaotsa loodusõpperada Laeva soos]] Kaitsealaga tutvumiseks on rajatud kolm loodusrada:
Descendants of the Sun
"Descendants of the Sun" on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Song Joong-ki, Song Hye-kyo, Jin Goo ja Kim Ji-won. See oli eetris KBS2 kanalil 24. veebruarist 14. aprillini 2016.
Berezan
Berezan (ukraina Березань) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis. Berezan asub Kiievist umbes 69 km idas.
Asulat on esmamainitud 1616. aastal. Linnaõigused sai Berezan 1981. aastal, oblastilise alluvusega linn on alates 1994. aastast.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berezani elanikest ukrainlasi 93,15%, venelasi 5,22%, valgevenelasi 0,55%, poolakaid 0,23%, armeenlasi 0,11%, moldaavlasi 0,08% ja tatarlasi 0,06%.
Ananjiv
Ananjiv (ukraina Ананьїв) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Ananjivi rajooni keskus. Linn asub 151 km Odessast põhja pool, Tõliguli jõe ääres.
Asulat on esmamainitud 1753. aastal Anani slobodana. 1834. aastast oli Hersoni kubermangu Ananjivi maakonna keskus. 1924–1940 kuulus linn Ukraina NSV Moldaavia ANSV koosseisu. 1941. aastal sai linnaks. 1941–1944 oli Rumeenia okupatsiooni all Transnistria kubernerkonnas.
1897. aastal olid pooled linnaelanikud juudid. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest 87,88% emakeel ukraina keel, 9,43% vene keel ja 2,08% moldaavia (rumeenia) keel.
Katun
Katun (vene keeles Катунь) on jõgi Venemaal Altai Vabariigis ja Altai krais. Pikkus on 688 km, valgala 60 900 km².
Algab Beluhha lõunanõlvalt. Tema ülem- ja keskjooksul vahelduvad kuristikud ahelikest läbimurdmisel laiemate nõgudega. Alamjooksul jõuab tasandikule ja ühineb Bijaga, moodustades Obi.
Amet-Han Sultan
pisi|Amet-Han Sultan Amet-Han Sultan (20. oktoober 1920 Alupka – 1. veebruar 1971 Moskva oblast) oli krimmitatari päritolu Nõukogude sõjaväelane ja Teise maailmasõja äss-hävituslendur. Pärast Teist maailmasõda oli ta katselendur. Ta oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane (1943, 1945).
XX sajandi raamat
"XX sajandi raamat" on aastatel 1962–1970 Eesti Riikliku Kirjastuse väljaandel ilmunud ilukirjanduslik, kujunduses ühtseid kujunduselemente kasutanud raamatusari romaanidest ja jutustustest. Sarjas ilmus ühtekokku 68 köidet.
The 1st Album
"The 1st Album" on Saksa popmuusika ansambli Modern Talking debüütalbum. Album anti välja 1. aprillil 1985.
Albumilt on pärit singlid "You're My Heart, You're My Soul" ja "You Can Win If You Want".
Guardian: The Lonely and Great God
"Guardian: The Lonely and Great God" (korea keeles 쓸쓸하고 찬란하神 – 도깨비; Sseulsseulhago Chanlanhasin), tuntud ka kui "Goblin", on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Gong Yoo, Kim Go-eun, Lee Dong-wook, Yoo In-na ja Yook Sung-jae. See oli eetris tvN-is 2. detsembrist 2016 kuni 21. jaanuarini 2017.
Biljajivka
Biljajivka (ukraina Біляївка) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Odessa oblastis. Linn asub 53 km Odessast ida pool Dnestri deltas Turuntšuki jõe ääres.
Asula rajasid ukraina kasakad ja seda on kirjalikes allikates mainitud 1790. aastal. 1979. aastal sai linnaks ning 2016. aastal oblastilise alluvusega linnaks.
Baía de Todos os Santos
thumb Baía de Todos os Santos ehk Kõigi Pühakute laht on laht Lõuna-Ameerikas Brasiilias.
Biljajivka
2001. aastal rääkis 82,97% elanikest emakeelena ukraina keelt ja 14,45% vene keelt.
Baía de Todos os Santos
Asub Lõuna-Ameerika Atlandi ookeani rannikul. Laht on ulatusega umbes 30 korda 40 kilomeetrit ja hästi lainete eest varjatud. Pindala on 1052 km². Peamine suue asub lahe kirdeosas. Seda kirdest varjaval poolsaarel asub Salvadori linn. Lahes on 56 saart, neist suurim on Itaparica.
Io (kuu)
Io on Jupiteri üks kuudest ja planeedile läheduselt viies kuu.
Io on Päikesesüsteemis teadaolevalt kõige suurema vulkaanilise aktiivsusega taevakeha. Vulkaaniline aktiivsus Iol on tingitud Jupiteri lähedusest, ehk seda taevakeha deformeerivad pidevalt Jupiteri gravitatsioonivälja genereeritud loodelised mõjud, mistõttu üksteise vastu hõõrduvad kivimid kuumenevad ja sulavad üles, muutudes magmaks.
Andmed Io kohta on saadud peamiselt USA kosmosesondide Voyager 1, Voyager 2 ja Galileo vahendusel.
Bali väin
pisi|Aerofoto väinast, vasakul on Jaava ja paremal Bali saar Bali väin eraldab Bali saart Jaava saarest ja ühendab Bali merd India ookeaniga.
Kõige kitsamas kohas on väin 2,4 km lai.
Weddelli meri
pisi|Weddelli meri pisi| Weddelli meri (inglise Weddell Sea, saksa Weddellsee, vene Уэдделла море) on meri Atlandi ookeani lõunaosas (ehk Lõuna-Jäämeres).
Piirneb läänes Antarktika poolsaarega, kagus Coatsi maaga, põhjas Lõuna-Orkney saartega.
Weddelli meres on palju jääd. Lõunaosa on kaetud šelfiliustikuga. Ülejäänud osa merest on aasta läbi kaetud triivjääga, on palju jäämägesid.
Weddelli meres vajub külm vesi põhja (downwelling) ja moodustab ookeani põhjaveed.
Tšuktši meri
Tšuktši meri piirneb läänes Wrangeli saarega, edelas Tšuktši poolsaarega ja kagus Alaskaga. Lõunas on ta Beringi väina kaudu ühenduses Vaikses ookeanis asuva Beringi merega, läänes Longi väina kaudu Ida-Siberi merega. Tšuktši ja Beauforti mere piiriks on Barrow' neeme läbiv meridiaan. Mere Aasia rannik kuulub Venemaale, Põhja-Ameerika rannik USA-le.
Meres on vähe saari. Wrangeli saar on suur, ülejäänud tillukesed.
Merre suubub ka vähe jõgesid ja needki on lühikesed. Suurimad neist on Amguema Tšukotkal ning Kuk, Utukok, Kokolik, Noatak ja Kobuk Alaskal.
Viimasel jääajal oli suur osa maailma veest külmunud liustikesse ja mandrijäässe ning maailmamere tase 100–120 meetrit tänapäevasest madalam. Tšuktši meri oli ära kuivanud ning Aasia ja Põhja-Ameerika maismaaühenduses. Seda maismaasilda nimetatakse Beringiaks ning selle kaudu pääsesid ürginimesed Põhja-Ameerikasse. Põhja-Ameerika asustati mitme lainena.
Tunnustatud Maitse
Tunnustatud Eesti Toit ja Tunnustatud Maitse on Eestis kasutatavad toiduainete kvaliteedimärgid.
Taust
Toiduainete erimärgistus on Eestis kasutusel juba mitukümmend aastat. Selliste märkide eesmärk on aidata tarbijal orienteeruda toiduturul, andes headele ja kvaliteetsetele Eesti toodetele konkurentsieelise.