cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gravas
Gravas on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas, Vidriži valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 85 meetri kõrgusel Ķīšupe jõe kaldal, piirkonna keskusest Limbažist 23 ja Riiast 63 kilomeetri kaugusel.
Lisaks vallavalitsusele asuvad külas veel postkontor ja Vidriži kalmistu. Looduskaitse all on Austriņi vaher ja Austriņi tammed.
Küla tekkis Vidriži mõisa maadel asuvasse teede ristumiskohta. Kuni aastani 1949 oli see Vidriži valla keskuseks, seejärel viis aastat Gravase külanõukogu halduskeskuseks, siis aga kuni valla taastamiseni Vidriži külanõukogu keskuseks. Külas asub Gravase bussipeatus.
Aastal 2015 oli külas 39 elanikku, aastal 2022 oli elanikke aga 40.
Šniukščiai
Šniukščiai (žemaidi Šniokštē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas.
Must torbikseen
Must torbikseen (Craterellus cornucopioides) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on söödav.
Largentière
Largentière [lar'žän'tjeer] on linn Prantsusmaal Ardèche'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Völuspaa
"Völuspaa" ehk "Nägijatari kuulutus" (vanapõhja keeles Völuspá, ka Vǫluspá, Vǫlospá, Vǫluspǫ́) on Vanema Edda tuntuim laul, mis jutustab maailma loomisest, selle saabuvast lõpust ning järgnevast taassünnist. See on üks olulisemaid algallikaid Põhjala mütoloogia kohta.
Largentière
Linna territoorium asub 147–420 meetri kõrgusel üle merepinna.
Völuspaa
Üldiselt usutakse, et "Völuspaa" loodi Islandil umbes 1000. aasta paiku pKr.
Largentière
Linnapeaks on Jean-Roger Durand.
Völuspaa
Laulu täisversioonid on talletatud Codex Regiuses (u 1270) ja Haukr Erlendssoni koostatud Hauksbóki manuskriptis (u 1334), Vanemas Eddas on seda kasutatud osaliselt. Christopher Abram on samas juhtinud tähelepanu, et laul ringles pikka aega suulise pärimusena, mistõttu on keeruline täpselt hinnata, kuivõrd sarnane on 13. sajandi üleskirjutus laulu algkujule.
Largentière
pisi|tühi|Largentière'i plaan ja linna ümbritsevad vallad
Peep Koort
Peep Koort (28. mai 1920 Tartu – 2. juuni 1977 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane.
Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1940–1942 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1942–1943 samas põllumajandusteaduskonnas. Ta oli EÜS Põhjala liige.
1943. aastal õppis ta Helsingi Ülikoolis põllumajandust. Aastatel 1947–1950 õppis ta Rootsi ülikoolides: Rootsi Põllumajandusülikoolis (rootsi keeles Sveriges lantbruksuniversitet), Lundi Ülikoolis ja Uppsala Ülikoolis. Viimases kahes õppis ta pedagoogikat, psühholoogiat, majandus- ja ühiskonnateadusi. Ta kaitses 1953. aastal Lundi Ülikoolis filosoofiakandidaadi väitekirja, 1956. aastal Uppsala Ülikoolis filosoofialitsentsiaadi väitekirja ja sai 1958. aastal Uppsala Ülikoolis kaitstud väitekirjaga "Lantmannaskolans grundkurser" filosoofiadoktori kraadi.
Ta töötas aastatel 1955–1963 Uppsala Ülikoolis lektori ja dotsendina, aastatel 1963–1964 oli ta samas uurijadotsent. Tal oli uurimusi didaktika alalt ning koolikorralduse ja individuaalõppe kohta.
Julius Trumm
Ta oli 1931. aastal loodud Eesti Laskurliidu üks asutajatest. 1931–1933 oli ta ajakirja Eesti Laskur peatoimetaja.
Peep Koort
Isiklikku
Tema isa oli kujur Jaan Koort.
Eesti-Uruguay suhted
Eesti-Uruguay suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Uruguay vahel.
Uruguay tunnustas Eestit, kui see 22. septembril 1921 võeti vastu Rahvasteliitu.
Uruguay pole kunagi tunnustanud Nõukogude okupatsiooni Eestis.
Uruguay taastunnustas Eestit 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 30. septembril 1992.
Wietzendorf
Wietzendorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis.
Valla pindala on 106,88 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4133 inimest. Vald asub umbes 14 km Soltaust kagus ja 50 km Lüneburgist edelas.
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja ajal asus Wietzendorfi lähedal sõjavangilaager (Kriegsgefangenenlager), sealhulgas ohvitseride osakond (Oflag 83). Laagris olid esialgu Nõukogude vangid idarindelt; hiljem viidi need osaliselt minema kehvade sanitaartingimuste tõttu ja kasutati teiste vangide majutamiseks, sealhulgas paljude Itaalia sõjavangide (Italienische Militaerinternierte), kes Natsi-Saksamaa arvates olid kaotanud oma sõjaväelise staatuse, kuna nad olid keeldunud Mussolini käskude täitmisest pärast vaherahu Itaalia ja liitlaste vahel. Itaalia vangide seas olid Giovannino Guareschi, kes sai hiljem maailmakuulsaks kui Don Camillo looja, ja Alessandro Natta, hilisem PCI peasekretär.
Dorothea Tanning
Dorothea Tanning (25. august 1910 Galesburg, Illinois – 31. jaanuar 2012 New York) oli Ameerika Ühendriikide kunstnik, skulptor ja kirjanik. Ta kujundas ka balleti- ja teatrikostüüme.
Elukäik
Dorothea Tanning sündis ja kasvas USA Illinoisi osariigis Galesburgis. Ta õppis 1928–1930 sealses Knox College'is, elas seejärel mõne aasta Chicagos ning kolis 1935. aastal New Yorki. 1936. aastal avastas ta Moodsa Kunsti Muuseumi erinäitusel "Fantastic Art, Dada and Surrealism" enda jaoks dadaismi ja sürrealismi. 1940. aastail lõi Tanning ise vabakutselise kunstnikuna sürrealistlikke maale. 1941. aastal tutvus ta galerist Julien Levyga, kes viis ta kokku emigrantidest sürrealistidega. Nende hulgas oli ka saksa kunstnik Max Ernst, kellega Tanning abiellus 1946. aastal. 1949. aastal kolisid nad Prantsusmaale. USAsse naasis Tanning pärast abikaasa surma 1976. aastal.
Kunstilooming
1940. aastail ja 1950. aastate alguses loodud maalide (nt "Birthday", 1942; "Eine kleine Nachtmusik", 1943) sürrealistlike kujundite tõttu on Tanningit sageli peetud sürrealistlikuks kunstnikuks. Sellele aitasid kaasa ka tema lähedased suhted mitme sürrealistiga. Tegelikult arendas ta oma kuue aastakümne pikkuse karjääri jooksul välja täiesti isikupärase stiili.
Umbes 1955 toimus Tanningi loomingus järsk muutus, tema maalid muutusid üha fragmenteeritumaks (nt "Insomnias", 1957). 1960. aastate lõpuks olid ta maalid peaaegu täiesti abstraktsed, ehkki kujutasid äratuntavalt naisekeha. Sel ajal tegeles Tanning ka trükikunstiga, töötades Georges Visat' ja Pierre Chave'i ateljeedes ning tehes kaastööd mitmele kunstiraamatule koos mitme luuletajaga (nt André Pieyre de Mandiargues ja Lena Leclerq).
Aastail 1969–1973 keskendus Tanning kolmemõõtmelistele kunstiteostele, luues pehmeid tekstiilist skulptuure.
Kirjanduslooming
1986. aastal ilmus Tanningi autobiograafia pealkirjaga "Birthday"; 2001. aastal avaldati selle täiendatud versioon "Between Lives: An Artist and Her World". 2004. aastal ilmusid luulekogu "A Table of Content" ja jutustus "Chasm: A Weekend", 2011. aastal luulekogu "Coming to That".
Olkiluoto
pisi|Olkiluoto tuumaelektrijaam Olkiluoto saarel Olkiluoto on rannikulähedane saar Põhjalahes Soome edelaosas Rauma lähedal Eurajoki jõe suudmes.
Saar on umbes 2,5 km lai ja 6 km pikk. Saart ühendab mandriga sild.
Saarel asub Olkiluoto tuumaelektrijaam. Selle kaks esimest reaktorit ühendati elektrivõrku septembris 1978 ja veebruaris 1980. Kolmandat reaktorit hakati ehitama 2005. aastal, kuid valmimistähtaega on juba aastaid edasi lükatud. 2019. aasta märtsis said Olkiluoto 1 ja Olkiluoto 2 kuni 2038. aasta lõpuni kehtiva riikliku kasutusloa. Praeguse kava järgi hakkab tuumaelektrijaama uusim osa elektrit tootma 2020. aasta alguses.
Lisaks on saarel tuuleelektrijaam ja sadam.
Eduard Rozovski
Eduard Rozovski (vene keeles Эдуард Александрович Розовский; 14. detsember 1926 Leningrad – 26. juuli 2011) oli vene filmioperaator.
1950. aastal lõpetas Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli (VGIKi) operaatori erialal, 1955. aastani töötas operaatorina Lennautšfilmis. Seejärel töötas ta Lenfilmis.
Kokku on Eduard Rozovski teinud operaatoritööd 78 mängufilmis. Nende seas on tuntud:
Roostepääsuke (perekond)
Pääsulaste sugukonnas on roostepääsukesed suhteliselt hiljuti välja arenenud linnurühm. Areng on kulgenud pesa keerukamaks muutumise suunas. Kõige vanapärasemad pääsulased pesitsevad avatud pesades, näiteks kivipääsuke ja suitsupääsuke. Nendest on arenenud suletud pesades pesitsevad pääsulased, näiteks räästapääsuke, ning neist omakorda need linnud, kes pesitsevad pika sissekäiguga suletud pesades, näiteks roostepääsuke ja kaljupääsuke. Perekonda kuulub 7 liiki. Eestis on kohatud eksikülalisena roostepääsukest (Cecropis daurica).
Diegeetiline heli
Diegeetiline heli (inglise keeles diegetic sound), ka tegelik heli (inglise keeles actual sound) on filmimuusikas heli, mille allikas on kaadris näha või mille allika olemasolu on järeldatav filmi maailmas ja filmi loos toimuva tegevuse põhjal.
Diegeetiliste helide hulka kuuluvad kõik filmi maailma helid.
Sõltuvalt heli tekitava objekti asukohast võib filmi maailmas asuv diegeetiline heli olla kas kaadrisisene (on screen) või kaadriväline (off screen).
Diegeetiliste helide hulka kuuluvad näiteks
Filmimuusika mõiste 'diegeetiline' on seotud vana-kreeka mõistega diegees, mis tähendab "jutustatud lugu" (recounted story). Filmi diegees on võrdne filmi maailmaga, kus toimub filmi lugu.
McDowelli maakond (Põhja-Carolina)
thumb|McDowelli maakonna kohtumaja Marionis
McDowelli maakond (McDowell County) on maakond USA-s Põhja-Carolina osariigis.
Maakonna pindala on 1155 km², millest 13 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 44 996. Aastal 2000 oli elanike arv 42 151.
Ajalugu
McDowelli maakond moodustati 1842. aastal Burke'i ja Rutherfordi maakonna osadest. Maakond on saanud nime Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikme Joseph McDowelli järgi.
Adore You
Adore You võib tähendada järgmist:
Frans Halsi maalide loend
Frans Hals (1580 või 1581 Antwerpen – 26. august 1666 Haarlem) oli XVII sajandi algusaastate väljapaistvaim Hollandi maalikunstnik, barokiajastu suurimaid portretiste.
Järgnevas tabelis on esitatud Frans Halsi maalide mittetäielik loend.
Juan Ignacio Zoido
pisi|Juan Ignacio Zoido (2016) Juan Ignacio Zoido Álvarez (sündinud 21. jaanuaril 1957 Montellanos) on Hispaania jurist ja poliitik, ta kuulub Rahvaparteisse. Ta oli 4. novembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 Hispaania siseminister.
Ta sündis aastal 1957 Montellanos Sevilla provintsis, üles kasvas ta Fregenal de la Sierras Badajozi provintsis. Ta õppis õigusteadust algul Almería ülikoolis Almería provintsis Andaluusias, kuid lõpetas aastal 1979 Sevilla ülikooli Sevillas Andaluusias.
4. novembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Hispaania siseminister.
Soltau
Soltau on keskmise suurusega linn Lüneburgi nõmmel Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Linna pindala on 203,25 km². 31. detsembril 2015 elas seal 22 044 inimest.
Nimi
Soltau nimi tuleb sõnadest Solt (sool) ja Au (jõgi).
Paiknemine
pisi|Vana raekoda Soltau asub Bremeni, Hamburgi ja Hannoveri vahel Lüneburgi nõmmel Böhme jõe ääres.
Linnaosad
pisi|Wolterdingeni külakirik
Keskaeg
Lüneburgi nõmme piirkond on olnud asustatud juba neoliitikumi algusest umbes 4000 aastat tagasi. Soltau alal olid esialgu mõned üksikud talud. Soltau kogudus asutati arvatavasti 830. aasta paiku ja ehitati esimene puukirik Sante Johannis Baptista (Ristija Johannese).
Esimene ülestähendus Soltaust pärineb aastast 936 kui Curtis Salta ("talu soolasel jõel"). Kuningas Otto Suur andis valduse Quedlinburgi kloostrile. Ligikaudu 600 aasta jooksul tekkis Curtis Saltast Soltouwe küla. See paiknes piirkonnas Ristija Johannese kiriku ja Waldmühle veski vahel.
1304. aastal müüdi Soltau foogtkond Verdeni toomkapiitlile. 1383. ja 1388. aasta vahel rajati hertsogi käsul, kaitseks röövelparunite vastu, Böhme ja Soltau jõe kohtumiskohas Hageni ja Burgi lähedale küla, mis tänapäeval on kesklinn. Seejärel otsustati lammutada loss osana rahulepingust pärast Lüneburgi pärilussõda; samal ajal sai Soltau 15. juulil 1388 hüvitisena linnaõiguse. 1400. aastal anti gildile välja patentkirjad, mis andsid linnale õiguse kaubelda. 1440. aastal anti veel ühed erilised patendikirjad seppadele, rätsepatele, kingseppadele, lina- ja rõivavalmistajatele.
Freestyle
Freestyle (ingl sõna-sõnalt 'vabastiil') võib tähendada järgmist:
Soltau
Keskaeg
Pärilussõja tagajärgi Soltaus saab selgelt jälgida ja need hoidsid ära uue linna kiire kasvu; tingimused olid õnnetud ja paljud talud olid hävitatud. Veelgi enam, Soltau oli võimukeskustest kaugel, nii et see ei saanud palju otsest toetust, ja seal ei olnud kohalikke isandaid, kellel olnuks paigaga side.
Viimane teadaolev ratsaväe lahing toimus 1519. aasta juunis Wiehe Holtis Soltau lähedal ja on tuntud kui Soltau lahing, mis kujutas endast Hildesheimi piiskopkonna vaenuse haripunkti. Legendi kohaselt oli see vaid tänu Soltau linnakodaniku Harm Tydingu riukale, kes luiskas edasitungivate Braunschweigi vägedele, et ta teab suure Lüneburgi armee asukohta, ja juhtis nad ringiminekule, et linna uuesti ei hävitataks.
Reformatsioonil ei olnud Soltaus konflikti tänu Lüneburgi hertsogi Ernst I kindlale seisukohale ja temapoolsele luteriusu pühendunud tutvustamisele 1527. aastal.
Uusaeg
1533. aastal rajati raekoda vanasse kabelisse Marktstraßel, kuid see hävines tules. 1567. aastal hävitas veel üks suur tulekahju suure osa linnast. 1588. aastal püstitati esimene koolihoone, kuigi esimesed teated kooliõppest pärinevad juba aastast 1563. Katk möllas 1626. aastal ja elanikkond vähenes dramaatiliselt. Enne 1620. aastat oli mitu aastat õigusvaidlusi ehitusmaa omandamise pärast väljaspool linnamüüri.
Kolmekümneaastases sõjas purustati Soltau taas täielikult. Kõik, mis alles jäi, oli suur vare maastikus ja vaid üks hoone sellest ajast on alles. Võttis kaua aega, enne kui linn taastus süja tagajärgedest. Sõja jäljed ja 1632. aastal alanud piirkonna okupeerimine Rootsi vägede poolt on tänapäeval endiselt dokumenteeritud Ellinger Grenzstein ("Ellingeni piirikivi") poolt.
Turuõigus ja seetõttu õigus korraldada kaks laata aastas ja hobuste turg anti välja 1668. aastal. Vanalinna apteek (Alte Stadtapotheke) avati 1796. aastal, esimene keemik Soltaus.
Soltau sai oma esimese garnisoni 1712. aastal, samal aastal ehitati esimene rõivavabrik. Napoleon I väed okupeerisid linna 1803. aastal ja muutsid selle 1810. aastal Prantsusmaa piirilinnaks Vestfaali kuningriigiga. Soltau kuulus Harburgi kantonisse Bouches-de-l'Elbe departemangus. 1813. aastal lõpetasid Lützowi jalaväelased ja kasakad kümneaastase okupatsiooni. 1826. aastal ehitati Poststraßele vana raekoda (Altes Rathaus).
1873. aastal avati esimene raudtee läbi Soltau, liin ühendas Bremenit ja Berliini. 1901. aastal järgnes Nõmmeraudtee Hamburgi ja Hannoveri vahel ning 1912. aastal Osthannoversche Eisenbahnen liinid Cellesse ja Lüneburgi. 1885. aastal sai Soltaust kreisilinn (Kreisstadt). 1896. aastal ehitati gaasivabrik ning kaks aastat hiljem gümnaasium ja lasketiir.
Soltau laager (Lager Soltau), suurim Saksa sõjavangilaager Esimeses maailmasõjas, rajati 1914. aastal. Samal aastal alustati kaaliumisoolade (Kalisalz) kaevandamist Heinrichssegeni šahtis; see peatati vaid neli aastat hiljem sõja lõppedes, olles jõutud vaid 6 m sügavuseni. 1934. aastast oli mitu Wehrmachti üksust korteris Wolterdingeni laagris (Lager Wolterdingen) ja pärast Teise maailmasõja lõppu kasutati seda põgenike ja sunnitööliste majutamiseks kuni umbes 1960. aastani. 1945. aasta aprillis purustati linn osaliselt õhurünnakutes, milles oli palju rohkem tsiviilohvreid kui sõjaväelasi.
pisi|Holokausti mälestusmärk
Samal kuul suutsid koonduslaagrite vangid põgeneda rongilt, mis oli peatunud Soltaus liitlaste õhurünnaku tõttu. Vange jahtisid Wehrmachti, SS ja Hitlerjugendi liikmed, abiks oli mitu linnakodanikku, ja 92 vangi lasti maha. Kuid mõned linnakodanikud riskisid oma eludega, pakkudes põgenikele toitu ja rõivaid. Sõjajärgsed kohtupidamised osavõtjate üle lõppesid õigeksmõistmisega tõendite puudumise tõttu. Sellest tulenevalt kõik, mida sai registreerida, olid mitmed kinnitatud tapmised, kuid mitte mõrvad.
Pärast Teist maailmasõda
Briti kasarmute asupaik oli esimene Saksamaal, mis anti erakätesse 1993. aastal, aasta pärast Briti vägede väljaviimist. Tänapäeval asub vanades kasarmutes ärikeskus, mida kasutatakse arstipraksisteks ja sotsiaalseteks institutsioonideks. Seal on ka Alte Reithalle ('vana maneež') sündmuskeskus, millest on saanud oluline siseruumisündmuste paik pärast restaureerimise lõppu 2003. aastal.
1972. aastal sai Soltaust riiklikult tunnustatud spaa ja 1987. aastal määratleti see kui "riigi poolt tunnustatud linn soolveeravi vahenditega". 1974. aasta haldusreformiga liidendati 16 ümberkaudset küla uude omavalitsusse. 1977. aastal ühendati Soltau ja Fallingbosteli kreis Soltau-Fallingbosteli kreisiks; Soltau kaotas oma staatuse kreisikeskusena.
Heide Park avati 1978. aastal; tänapäeval on see suurim lõbustuspark Põhja-Saksamaal. Teised turismisihtkohad on Soltau terviseveed, mis avati 1990. aastal, ja Soltau mänguasjamuuseum, mis avati 1994. aastal. 1988. aastal asutati Soltau keskkoolis (Hauptschule) Showpalast ('etendustepalee'); see on Saksamaa ainus koolilaste kabaree.
1998. aastal avati Almi tööstuspiirkonnas retail park. 1996. aastast olid Soltaus olnud vaidlused 10 000 m² müügikoha ehitamise üle. Linn kukkus mitmel korral kohtutes läbi, viimati 2006. aastal Saksamaa Liiduhalduskohtus. Proteste juhtisid ümberkaudsed linnad Verden, Rotenburg ja Lüneburg. 2006. aastal alustati menetlust, et saada luba kalduda kõrvale planeerimiseesmärgist, mis võimaldaks turustuskeskuse rajamist vaatamata viimasele tagasilükkamisele. Liidumaa piirkondliku arengu programmi muutmisega 2008. aastal anti lõpuks luba rajada Lüneburgi nõmme turismipiirkonnas vabrikupoekeskus. Soltau linna jaoks algasid Bad Fallingbosteli linna ja Bispingeni valla piirkondlikud kohtuprotsessid. 2009. aasta veebruaris lõpetas selle protsessi kõrgeim liidumaa planeerimisosakond (liidumaa majandusministeerium), andes Soltau jaoks positiivse ning tema kahe konkurendi jaoks negatiivse tulemuse. Ehitus algas 2010. aastal, vaatamata Bispingeni kaebuse esitamisele. Seetõttu avati see 2012. aasta kevadel.
20. oktoobril 2004 tabas piirkonda maavärin. Selle tugevus oli 4,5 Richteri skaala järgi ja selle epitsenter oli Neuenkirchenis. Eelmine maavärin tugevusega 4 ja epitsentriga Soltaus oli 2. juunil 1977.
2005. aasta algusest on olnud vaidlused mälestusmärgi üle kaheksast iseloomulikust steelist Berliini holokausti mälestusmärgilt "kõigile natsirežiimi ohvritele". Ajalehe Böhme-Zeitung veebiuuring näitas aga, et enamus vastanutest olid mälestusmärgi vastu. See põhjustas rahvuslikult furoori ja andis mälestusmärgi pooldajatele põhjuse süüdistada vastaseid natsimeelsuses. Sellest hoolimata ei saa plaane mälestusmärgi püstitamiseks kesksesse kohta, nagu kohe jaama ees, läbi viia. See mälestusmärk ilmus 2006. aasta sügisest 2007. aasta märtsini kauge tapmistekoha lähedusse Sibirieni metsas (tänapäeval seisab täpselt selles kohas haigla). Soltau pikaaegsete elanike tohutut vastuseisu on sageli maha surutud nende poolt, paljude tsiviil- ja militaarohvrite mälestamise puudumisel nende endi ridadest, sest neid ei ole ilmselt mälestusmärgile lisatud.
2007. aasta märtsis tehti ettepanek linnakeskuse ümberkujundamise idee kohta. Schaper Markt, mis oli ehitatud 1970. aastatel ja 2004. aastast tühjana seisnud, jalakäijate sild (Fenner-Kringel) ja mitmekorruseline autoparkla lammutati 2008. aastal ning teater koliti Hagenisse, nii sai ehitada uue hoone kogu müügipinnaga 4000 m². Uus ostukeskus avati 2009. aasta märtsis.
Kultuur ja huvipaigad
pisi|püsti|Luteri kirik
Kirikud
pisi|Ristija Johannese kirik
Soltau kirikute hulka kuulub Ristija Johannese kirik, mida on esmamainitud 1464. aastal. Luterlik kirik oli teine protestantlik kirik, mis ehitati Soltausse (1911. aastal) pärast Ristija Johannese kiriku mahapõlemist 1906. aastal, ja oli vaid väike asendus. Teised sakraalehitised on 1915. aastal ehitatud katoliiklik Maarja kirik, Püha Vaimu kirik Wolterdingenis kui vana gooti stiilis nõmmekirik aastast 1245, 1349. aastal ehitatud Heidenhofi kabel ja 1888. aastal ehitatud Sõltumatu Evangeelse Luterliku Kiriku Zioni kirik.
pisi|[[Soltau mänguasjamuuseum]]
Muuseumid ja vaba aja veetmise võimalused
Vana raekoja vastas kesklinnas on hoone, milles asub Soltau mänguasjamuuseum 600 m² näitusepinnaga ja Soltau muuseum. Viimane jälgib Soltau (eel)ajalugu kuni 200 000 aastat tagasi.
Ümbruskonnas on hästi tuntud lõbustuspark Heide Park. Teised rajatised on Soltau terviseveed (Soltau-Therme) ja Hof Lohi golfiväljak.
Teised vaatamisväärsused on Hagen koos selle tõstsilla ja niinimetatud Abielukaevuga (Heiratsbrunnen), mis ehitati 1978. aastal Karlheinz Goedtke poolt, Waldmühle raamatukogu ja Ratsmühle.
Pargid, looduskaitsealad ja kalmistud
Kesklinna lähedal on Breidingsgarten, maastikupark, mis kuulub kultuuripärandi kaitse alla. See loodi umbes 1850. aasta paiku Inglise stiilis ja hõlmab 11 ha ala. Aias, Itaalia stiilis ehitatud villa kõrval on varemed, vana taluhoone ning kala- ja ehistiigid. See on praegu erakätes, kuid seda võib siiski külastada.
Teised avalikud paigad linnas on Böhme Park ja Röders' Park am Halifax. Lähedalasuvad puhkealad on Wacholder Park, nõmmeala lambaaedikuga, Ahlftener Flatt, järv viimasest jääajast, mis on talviti populaarne uisutajatele, ja Kuhbachi mets. Soltau ümbruses on metsi, mis kuuluvad Soltau kloostrimetsa (Klosterforst), pindalaga kokku 14 500 ha, mida haldab Soltau kloostri metsaamet.
Soltau läheduses on mitu looduskaitseala: Böhmetal bei Huckenrieth, Ehbläcksmoor ja Schwarzes Moor Dannhorni lähedal.
Soltaus on kaks kalmistut, linnakalmistu ja metsakalmistu. On ka juudi kalmistu varemed, kuhu inimesi maeti aastatel 1721–1926.
Kultuur
Soltau kultuuriühing ja kultuurialgatus organiseerivad lugemisi ja kontserte linnas Böhme jõe ääres. Alates 2008. aastast toimub kultuurinädal Zwischenspiel - Das Zelt igal aastal, lugemiste, kontsertide, kabaree- ja teatrietendustega tsirkusetelgis. Alates 1995. aastast on ka Soltauer Gespräche ("Soltau kõnelused") ja Soltau kunstnike maja sündmusi, mis võtavad vastu kirjanikke, maalikunstnikke või muusikuid. Waldmühle raamatukogu osaleb suve lugemisklubi projektis, mis on osa NRW kultuurisekretariaadist (Kultursekretariats NRW).
Sport
Soltau vanim spordiklubi on MTV Soltau, mis asutati 1864. aastal. Tänapäeval pakub see tegelemisvõimalusi 16 spordialal, millest jalgpall on suurim oma nelja meeste, ühe naiste, nelja tüdrukute ja 15 poiste võistkonnaga igale eale.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
pisi|[[Komsomolskaja ploštšad Krasnoselski rajoonis]] Krasnoselski rajoon on rajoon Moskvas, mis kuulub Keskhaldusringkonda. Rajoonile vastab munitsipaalringkond Krasnoselski.
Soltau
Sport
Vanuselt teine klubi on SV Soltau, mis asutati 1912. aastal. Ka seal on peamine tegevus jalgpall. 2002. aastal alustas tegevust kolmas jalgpalliklubi, SG Inter Soltau, kuid see saadeti mõne aasta pärast laiali.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Rajoon hõlmab 496 hektari suuruse territooriumi Moskva tsentrumi kirdesektoris. Piirneb Basmannõi ja Meštšanski rajooni ning Idaringkonda jääva Sokolniki rajooniga. Rajoonis on üle 48 tuhande elaniku.
Krasnoselskis on 7 metroojaama: Krasnoselskaja, Komsomolskaja (Sokolnitšeskaja), Komsomolskaja (Koltsevaja), Krasnõje Vorota, Suhharevskaja, Turgenevskaja ja Sretenski Bulvar.
Soltau
Sport
Piljardit on Soltaus mängitud 1987. aastast alates Piljardi Spordiklubis Triangel. Klubi mängib Alam-Saksi kõrgemas liigas ja osaleb mitmel Saksa turniiril.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Rajooni territooriumile jääb Komsomolskaja ploštšad, mille ääres asub kolm jaamahoonet: Leningadi, Jaroslavli ja Kaasani.
Võimuorganid
Rajooni juhtimist teostatakse Krasnoselski rajoonivalitsuse (vene keeles Управа Красносельского района), kohaliku omavalitsuse tööorganite ning teiste rajooni võimuorganite abil (politsei, prokuratuur jt).
Soltau
Sport
On ka Schützenverein (laskurite klubi), Schützengilde Soltau Stadt und Land, mis korraldas oma esimese Schützenfesti 15. sajandil ja 1741. aastast alates on Schützenfest peaaegu igal aastal.
Soltaus on veel 20 või vähem väiksemat klubi, mis pakuvad umbes 30 eri tüüpi sporti.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Võimuorganid
Administratiivvõimuorganiks on Krasnoselski rajooni valitsus. Seda juhib valitsuse pea (глава управы), kellel on neli asetäitjat: elamu-kommunaalmajanduse ja heakorra küsimuste alal; ehitusalaste ja maaomandi küsimuste alal; majanduse, kaubanduse ja teenuste osutamise küsimuste alal ning asetäitja elanikkonnaga läbiviidava töö alal.
Kohaliku omavalitsuse tööorganid
Kohaliku omavalitsuse esindusorganiks on 10-liikmeline Krasnoselski munitsipaalringkonna saadikute nõukogu, kes valib enda liikmete hulgast esimehe. Saadikute nõukogu korraldab istungeid mitte harvemini kui kord kvartalis. Kohaliku omavalitsuse täidesaatvaks organiks on munitsipaalringkonna saadikute nõukogu aparaat, mida juhib nõukogu poolt valitud munitsipaalringkonna pea.
Soltau
Sport
Saksamaa veepalli meistrivõistluste finaalid toimusid aastatel 1960–1971 Soltaus. Lisaks on Heide Park alates 2004. aastast kanuu kärestikuslaalomi iga-aastane toimumiskoht Saksamaa karikasarja osana. Heide Park korraldas ka 2003. aasta aprillis LAN Gamingu maailmameistrivõistluste finaali ja 2006. aasta septembris World Cyber Games Saksamaa kvalifikatsiooni e-spordis ning aastatel 1997–2003 iga-aastase postiotsasistumise maailmakarikavõistluse.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Kohaliku omavalitsuse tööorganid
2017. aasta septembris toimunud Moskva munitsipaalsaadikute valimistel võitsid Krasnoselski munitsipaalringkonna nõukogu 10 saadikukohast sõltumatud kandidaadid 7 kohta (ülejäänud kolm said Ühtse Venemaa kandidaadid). Saadikute nõukogu valis nõukogu esimeheks ja munitsipaalringkonna peaks tuntud opositsioonipoliitiku Ilja Jašini.
Soltau
Tööstus
Paljud tööstus- ja kaubandusettevõtted asuvad Soltaus. Metallitööstuse ja masinaehitusvaldkonnas on lai valik ettevõtteid: Röders-Tec (ülikiired lõikamis-freesimismasinad, puhumisvormimine, tinasulam), G.A.Röders (matriitsvalu, survevaluseadmed, tööriistade valmistamine), Röhrs AG (tehase tootmine, tööstusrajatis, elektrijaamade hooldus), Saxlund International (veetavad mootorid, pumbad), Nortec (masinaehitus) ja Colt International (tehniline hoonekaitse).
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Kohaliku omavalitsuse tööorganid
Munitsipaalringkonna eelarve 2018. aastal moodustas 14,8 miljonit rubla (u 210 000 tuhat eurot). pisi|[[Hram Vsehh Svjatõhh v Krasnom Sele]]
Soltau
Tööstus
Toiduainetetööstuses on ettevõtted nagu Harry-Brot (leib, koogid ja kondiitritooted) ja H&S Tee Pack Service (teepakkide pakkijad) ning tekstiilitööstuses: Gebr. Röders AG (vilt) ja Breiding (voodipesu) (asutatud 1836. aastal). Lisaks teeb ettevõte MVG Mathé-Schmierstofftechnik määrdeaineid ja Greenpeace Energy tuulepark toodab elektrit.
Krasnoselski rajoon (Moskva)
Vaatamisväärsused
Rajoonis asub endine Novo-Aleksiuse klooster (praegu Aleksiuse stauropegiaalne nunnaklooster), mille territooriumil paikneb õigeusu pühakoda Hram Vsehh Svjatõhh v Krasnom Sele.
Soltau
Kaubandus
Soltau on hagebau (ehitusmaterjalide, puidu ja plaatide vahendajate ostuühistu) ja JAWOLL (eripakkumiste turg) peakorter ning ettevõtte Deichmann SE (jalanõud) jaotuskeskus.
Ehitustööstuse ühistul ZEUS on linnas peakorter, nagu ka karja- ja lihakaupmeestel Raiffeisen Viehvermarktung Zentralheide ja SLC Container Terminalil 250 000 konteineriga Hamburgi sadamale. 1923. aastast 1990. aastate keskpaigani oli Edeka Groupi peakorter Soltaus; see on nüüd Mindenisse kolitud.
Pangad
Soltaus on Kreissparkasse Soltau pank ja oli 2008. aastani Volksbank Lüneburger Heide. Kui viimane ühines Volksbank Lüneburgiga, kolis peakontor Lüneburgi. Seal on ka Deutsche Bank ja Postbank harukontorid.
Haridus
pisi|Soltau algkool Esimene dokumenteeritud kooliõpe toimus 1563. aastal kirikuteenri elutoas. 1588. aastal ehitati kiriku poolt esimene koolihoone Marktstraßele, esimene riigikool järgnes 1844. aastal. Hoones Mühlenstraßel asub veel tänapäevalgi Freudenthal algkool. 1894. aastal asutas linnarahvas kõrgema erakooli. 1923. aastal rajati keskkool.
Tänapäeval on Soltaus kolm algkooli (Grundschulen), keskkool (Gymnasium) ligi 1400 lapsega, Realschule, Hauptschule ja erivajadustega kool (Förderschule). Lisaks toetab heategevuslik Lebenshilfe Soltau erivajaduste keskust, lasteaeda kõneraskustega lastele, paranduslasteaeda ja sõime varaküpsetele õppijatele.
Soltau kutsekool (Berufsbildende Schule või BBS) on ühendkool nelja erineva haridussuunaga ühe katuse all. On olemas õigekeelsuse suund, mis on spetsialiseerunud majandusele, tehnika ja majanduse tehnilisele kõrgvoole (Fachoberschule) ja arvukatele kutsekursustele majandusteaduses, infotehnoloogias, tehnoloogias, kodumajanduses, õenduses, kosmeetikas, gastronoomias, põllumajandusteaduses, ehituses, puidutöötluses, metallitöötluses või juuksuriametis. Umbes 2400 koolilast osaleb.
Heidekreisi täiskasvanute koolituskeskus (Volkshochschule) asub Soltaus ja Walsrodes ja pakub praegu umbes 930 kursust.
Waldmühle raamatukogu on suurim kreisis. Heidekreisi muusikakool asub samuti Soltaus.
Meedia
Päevaleht Böhme-Zeitung ilmub aastast 1864 tiraažiga 12 116 eksemplari (2008. aasta 2. kvartal). Lisaks on tasuta nädalaleht Mittwoch aktuell tiraažiga 29 000 ja kaks korda nädalas ilmuv Heide-Kurier tiraažiga 44 000.
Raudtee
Soltau jaam, mida Deutsche Bahn kutsub siiani Soltau (Hannover) (lühendatult Soltau (Han)), kuulub Hannoveri Raudtee Divisjoni ja asub Uelzeni–Langwedeli raudteel (KBS 116), mis on Amerikalinie osa, Bremenist Uelzenisse, ja Nõmmeraudteel (Heidebahn) (KBS 123) Buchholzist (Nordheide) Bennemühlenisse(-Hannoveri). Nõmmeraudteel on veel kaks peatust: Soltau Nord ja Wolterdingen.
Soltaus on ka kaubajaam (Soltau Süd) OHE võrgustikus kaubaveoühendustega Cellesse, Uelzenisse ja Lüneburgi. Nendel liinidel toimub ka regulaarne reisijatevedu. Lüneburgi transpordiühing (Arbeitsgemeinschaft Verkehrsfreunde Lüneburg) suunab aeg-ajalt reisironge nendele liinidele Cellesse ja Lüneburgi nime all Nõmmeekspress (Heide-Express).
Suviti on ka Ameisenbär ("Anteater"), ajalooline Wismari rööbasbuss 1937. aastast, mis sõidab Soltaust Bispingeni kaudu Döhlesse ja tagasi.
Vana Soltau–Neuenkircheni raudtee on nüüd üles võetud. Aastatel 1998–2001 sõitis rööbashaagissüstik Soltau-Harberist Veronasse Itaalias, mida kasutati mitmel korral nädalas ettevõtte alli-Frischdienst poolt, mis asus Soltaus. Harberi peatust kasutatakse nüüd vaid möödasõiduks.
Maantee
1959. aastast alates on Soltaul kiirteele pääsud Soltau-Süd ja Soltau-Ost autobahnil A 7 või E45. Teised olulised maanteed on Bundesstraßed B 3, B 71 ja B 209 ning Landesstraße L 163.
Jalgrattasõit
Pikamaa jalgrattateed RFW 4 (Leine-Nõmme jalgrattatee) ja RFW 15 (Nõmmejalgrattatee või Heide-Radweg) Alam-Saksi pikamaarattateede võrgustikus ristuvad Soltaus. 2003. aastal töötati välja ja viidi ellu jalgrattateede kontseptsioon. Näiteks kerkisid jaama jalgrattakastid ja jalgrattavõrgustik laienes. Soltaus on neli Bett & Bike ('voodi ja ratas') paika, mida ADFC soovitab kui eriti "rattasõbralikke".
Avioonika
Avioonika on üldnimetus lennukites, helikopterites, kosmoseaparaatides ja satelliitides kasutatava elektroonika kohta. Avioonika hulka kuuluvad nii põhilised navigatsiooni-, kommunikatsiooni- ja juhtimissüsteemid kui ka õhusõiduki ülesandele vastavad lisaseadmed, näiteks tulejuhtimissüsteemid või taktikalise analüüsi seadmed. pisi|paremal|[[Lennuki Cessna 501 radar ja muu avioonika]] pisi|paremal|[[F-105 Thunderchief|F-105, koos eraldi välja tõstetud avioonikaseadmetega]]
Ajalugu
Avioonika on ühend sõnadest aviatsioon (lennundus) ja elektroonika. Selle kohversõna pakkus välja ajakirjanik Philip J. Klass.
Suur osa tänapäevasest avioonikast sai alguse või eluõiguse Teise maailmasõja ajal, näiteks leiutati tollal radar, levis autopiloodi kasutamine ja leiutati esimesed lennuinfosalvestid. Avioonika kasutuselevõtt ühtis reaktiivlennukite levikuga, kuna aina suuremate kiiruste ja jõudude juures ei toiminud mehaanilised süsteemid enam rahuldavalt. Lisaks sellele tõusis lennunduse osakaal transpordis väga kiiresti ning aina kitsamaks muutuv õhuruum nõudis täpsemate ja kiiremate süsteemide kasutuselevõttu, vältimaks avariisid ja tõstes lennureisijate mugavust ja ohutust.
Tänapäevastes lennukites moodustab avioonika väga suure osa hinnast, F-15E ja F-14 puhul näiteks ligi 80%. Suuremas osas tänapäevastest helikopteritest on hinnasuhe 60/40 avioonika kasuks.
Radar
Radar (RADAR, lühend ingliskeelsetest sõnadest RAdio Detection And Ranging) on raadiolainetel töötav seade, mille abil on võimalik tuvastada objektide asukohta, liikumissuunda, kiirust ja kõrgust. Lennuaparaatides on radarit kasutatud teisest maailmasõjast alates. Radari kasutamine annab meeskonnale infot ümbritseva õhuruumi, aga ka maapinnal asuvate objektide kohta ilma kokpitist välja vaatamata. Sõjalennukitel kasutatakse radarit tihti madallendudel navigeerimiseks, tsiviillennukitel on radarisüsteemid kasutusel ilmaolude jälgimiseks ja õhuruumi turvalisuse tagamiseks.
Firenze Keskrahvusraamatukogu
Arno jõe ja Ratsaväelaste väljaku vahelisel alal asuv raamatukogu on Itaalia suurimaid ning täidab koos Rooma rahvusraamatukoguga keskse rahvusraamatukogu ülesandeid.
Raamaturiiulite kogupikkus on 150 km, mis suureneb iga aastaga enam kui pooleteise kilomeetri võrra.
Kujunemine
Raamatukogu tuumikuks sai Itaalia erudiidi ja bibliofiili Antonio Magliabechi (1633–1714) umbes 30 000 teosest koosnev kogu, mille ta pärandas tervikuna Firenze linnale.
1737. aastal andis suurhertsogi valitsus korralduse iga Firenzes trükitud teose ühe eksemplari deponeerimiseks raamatukogus, 1743. aastal laienes korraldus kõigile Toscana suurhertsogkonnas väljaantud trükistele.
Jack Stephens
pisi|Jack Stephens 2017. aastal [[Southampton FC|Southamptoni särgis]] Jack Stephens (sündinud 27. jaanuaril 1994 Torpointis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Southampton.
Hispaania köök
pisi|Tapas Hispaania köök on Hispaania kultuurile iseloomulik toiduvalmistamise meetod. Hispaania kööki on mõjutanud Rooma, Araabia, keldi ja Uus Maailm, samuti on lisanud maitseküllust Vahemere ja Atlandi äärse piirkonna toidukultuur. Selle köögi toidud on lihtsalt valmivad, kuhu on pandud palju armastust ning mida nauditakse pere keskis. Peaaegu alati kuuluvad õhtusöögi kõrvale õlu, vein või šerri.
Jack Stephens
Ta alustas karjääri Plymouth Argyle'is, mille noortesüsteemiga liitus ta 2005. aastal. Hooajal 2010–11 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.
Hispaania köök
Ajalugu
Ajalooliselt on Hispaania püüdnud erineda domineerivast Euroopast, peamiselt prantslaste kokakunsti traditsioonidest. Hispaania köögist saadakse tänapäeval tihti valesti aru, kuna see on maailma üks esirinnas olevaid kööke. Selle populaarseimad road: paella (riisiroog), hispaania tortilla ja gazpacho (külm aedvilja/tomati supp) on oma originaalses nimetuses kasutusel ka ingliskeelses sõnavaras. Tänu Hispaania kokkadele on huvi Hispaania köögi vastu maailmas tõusnud.
Jack Stephens
2011. aasta aprillis liitus ta Southamptoniga, kuid klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas alles hooajal 2016–17. Aastatel 2013–2016 oli Stephens laenul Inglismaa kolmanda liiga klubides Swindon Town ja Coventry City ning esiliigas Middlesbrough's.
Firenze Keskrahvusraamatukogu
Kujunemine
Raamatukogu avati esimest korda avalikkusele 1747. aastal Biblioteca Magliabechiana ('Magliabechi raamatukogu') nime all. Järgnevatel aastatel täienesid raamatukogu fondid tänu mitmele annakule ja annetusele. Aja jooksul lisandusid alates 1770. aastatest alla suruma hakatud religioossete ordude ja ühingute raamatukogud.
1861. aastal ühendati Magliabechi raamatukogu Palee raamatukoguga (Biblioteca palatina), mille oli asutanud Lorraine, kes oli pärinud suurhertsogi tiitli ja võimu Firenze üle pärast Medicite väljatõrjumist linnast. Ühendatud kollektsiooni rajajaks oli Toscana suurhertsog Ferdinando III, kogu jätkas tema järeltulija Leopold II. Pärast raamatukogude ühendamist hakati kollektsiooni nimetama rahvusraamatukoguks, 1885. aastal lisandus nimele täiend "juhtiv" (centrale). 1870. aastal sai raamatukogu õiguse saada sundeksemplare kõigist Itaalias avaldatud trükistest (Firenze oli 1865–1871 Itaalia kuningriigi pealinn).
Jack Stephens
27. jaanuaril 2018 lõi Stephens karikamängus Watfordi vastu oma esimese värava Southamptoni särgis. Neli päeva hiljem lõi ta mängus Brighton & Hove Albioni vastu oma esimese värava Premier League'is.
Hispaania köök
Kaasaegne Hispaania köök
Hispaanias on olulisel kohal turism. Sealsete turistide toiduharjumustele tahetakse Hispaania kohalik toit muuta meelepärasemaks, säilitades samas ka Hispaania köögile iseloomulikud maitsed. Oliiviõli, küüslauk ja safran on väga domineerivad ka Vahemere maade köögis ja võivad sarnaneda Hispaania kohaliku köögiga. Seetõttu peab kohalik rahvusköök kohanema turismi versioonidega, arvestades nii nende kui ka kohalike vajadustega. Hispaania rahvusköök hõlmab riigi erinevaid piirkondi ning seal laialdaselt kasutatavaid eri köögivilju.
Jack Stephens
Kuigi karjääri alguses mängis Stephens paremkaitsjana, siis hiljem on ta mänginud põhiliselt keskkaitsjana. Ta võib mängida ka vasakkaitsjana või kaitsva poolkaitsjana.
Firenze Keskrahvusraamatukogu
Asukoht
Raamatukogu asus algselt Uffizi palee ruumides. 1935. aastal koliti raamatukogu selle praegusse asukohta Ratsaväelaste väljakul (Piazza dei Cavalleggeri). Raamatukogukompleksi ehitamist alustati arhitekt Cesare Bazzani projekti järgi 1911. aastal, projekti täiendas hiljem Vincenzo Mazzei.
Nikolai Karatšentsov
pisi|Nikolai Karatšentsov (1990) Nikolai Karatšentsov (vene keeles Николай Петрович Караченцов; 27. oktoober 1944 Moskva – 26. oktoober 2018) oli vene filmi- ja teatrinäitleja ning laulja.
Jack Stephens
Aastatel 2012–2017 mängis Stephens Inglismaa noortekoondistes.
Nikolai Karatšentsov
Aastal 1963 asus ta õppima Moskva Kunstiteatri stuudiokoolis, mille lõpetas 1967. aastal. Samal aastal sai temast Leninliku Komsomoli nimelise teatri (aastast 1991 Ленком) näitleja.
Firenze Keskrahvusraamatukogu
Asukoht
Raamatukogu fondid said tugevalt kahjustada 1966. aasta 4. novembri Firenze üleujutuses, kui hoone kõrval asuv Arno jõgi tõusis üle kallaste.
Nikolai Karatšentsov
Tänu 1974. aastal mängitud Thijl Ulenspiegeli – narri, huligaani ja mässaja – rollile kujunes temast nõukogude noorte kumiir. Mark Zahharovi lavastust „Thijl“ mängiti selles teatris kuni 1992. aastani.
Hispaania köök
Iseloomulik
pisi|Hispaania päraselt valmistatud sink Mõned Hispaania köögiharud ulatuvad foiniiklaste ja roomlasteni. Tänu roomlastele on Hispaania köögi kindel osa oliivid ja oliiviõli. Näiteks Hispaania stiilis rohelised oliivid kääritatakse soolvees kaks kuni kolm kuud, et eemaldada mõru koostisaine. See töötlemisviis tõstab esile nende omapärase maitse ja pehmuse. Ka araablased on oma panuse andnud, tänu neile on populaarsed mandlid, mida kasutatakse väga paljudes dessertides ja kookides, samuti pärineb neilt tsitruseliste kasutamise komme (sidrun ja Seville apelsin). Tänu araablastele on Hispaania kööki jõudnud mitmedki maitseained (petersell, rosmariin, pune). Araablased olid need, kes tõid Valenciasse riisi, mis on ühe tuntuima roa, paella, põhikomponente.
Firenze Keskrahvusraamatukogu
Märkus
Ajaloolistest iseärasustest tulenevalt (riigi suhteliselt hiline ühendamine) on Itaalias mitmeid rahvusraamatukogusid (Firenzes, Roomas, Napolis, Milanos, Palermos jm); üksnes Roomas ja Firenzes asuvad raamatukogud on "kesksed rahvusraamatukogud" (biblioteca nazionale centrale).
Avioonika
Kommunikatsioon
Lennuseadmete siseselt kasutatakse tihti n-ö sisetelefonsüsteemi (interkom) ja teadustamissüsteeme.
Eesti Haridusliit
Liidu eestvõttel korraldati maakondades ja ka maakondade vahel mitmed haridusüritusi, nt hariduskongresse, haridusnädalaid, populaarteaduslikke loenguid.
Aastal 1927–1932 ilmus liidu väljaandel ajakiri Vabaharidustöö, aastatel 1933–1940 ajakiri Areng.
Avioonika
Kommunikatsioon
Välissuhtlus toimub tänapäeval enamasti VHF-sagedustel vahemikus 118,000 MHz – 136,975 MHz. Euroopas on kanalite sagedusvahed 8,33 kHz, mujal maailmas 25 kHz. Tavaraadiosides levinud FM-modulatsiooni asemel kasutatakse lennunduses amplituudmodulatsiooni (AM). Raadioseadmed on seadistatud enamasti simplekssideks (kahepoolne side, mille puhul teadete edastamine ja vastuvõtmine toimub kummaski suunas kordamööda).
Pikemate lendude puhul kasutatakse ka suurema leviga HF-sagedusi ja satelliitsidet.
Navigatsioon
Tänapäeval kasutatakse lennunduses täpseks navigeerimiseks raadionavigatsiooniseadmeid, mis on kas satelliitsüsteemid (GPS, WAAS) või sõltuvad maapealsetest juhtimisjaamadest (VOR, LORAN). Navigatsiooniseadmete juhtimisel toimib ka tänapäevane autopiloot, mis saab andmed otse navigatsioonisüsteemilt ja võrdleb neid pidevalt programmeeritud lennutrajektooriga. Navigatsioonisüsteem koos radariga võimaldab piloodil lennuki asukohta ja lennusuunda määrata ka väga rasketes ilmaoludes, kus visuaalne vaatlus ei ole võimalik.
Juhtimissüsteemid
Lisaks muudatustele kokpitis on muudetud ka lendavate aluste juhtimisseadmeid. Varem kasutusel olnud mehaanilisi ja hüdromehaanilisi süsteeme on täiustatud elektrooniliste juhtimissüsteemidega (Fly-by-Wire), mida on omakorda täiustatud digitaalsete seadmete kasutuselevõtuga, mis omakorda lubab suure osa lennuki juhtimisest automatiseerida. Elektroonilised süsteemid on märgatavalt kergemad ja töökindlamad kui varasemad ainult mehaanilised seadmed, samuti lubab kergus ja suhteline odavus süsteeme ka dubleerida, et suurendada tõrkekindlust ja seega lennuohutust.
Autopiloot
Üks varasemaid avioonikaseadmeid on autopiloot, mille leiutas 1912. aastal Sperry Corp. See võimaldas lendu sirgjoonel, etteantud kursil ja muutumatul kõrgusel. Varasemad autopiloodid kasutasid lennuki asendi hoidmiseks pneumaatiliselt või elektromehaaniliselt käivitatavaid güroskoope, mille stabiliseerimisasend kanti tüüridele üle hüdromehaaniliselt. Nüüdisaegsed autopiloodid on enamasti elektroonilised ning vastavalt keerukuse astmele jaotuvad kolmeks:
pisi|Hawker Siddeley Tridenti pneumo/elektriliste näidikutega kokpit 1970. aastatest pisi|keskel|[[Airbus A380 klaaskokpit, kus elektromehaanilisi näidikuid asendavad LCD-ekraanid]]
Mustad kastid
"Mustad kastid" ehk lennusalvestid on nüüdisaegsetes kommertslennukites kohustuslikud. Riigiti on kohustusliku lennusalvestiga lennukite miinimumsuurused erinevad, kuid peaaegu kõik seadmed vastavad EUROCAE ED-112 standardile.
Lennusalvestid koosnevad enamasti kahest osast, mis võivad olla eraldi korpustes või ühes kestas koos. Esimene osa on lennuandmete salvesti (FDR – Flight Data Recorder), mis salvestab erinevatelt avioonikaseadmetelt tuleva info. Teine nõutav osa on kokpiti helisalvesti (CVR – Cockpit Voice Recorder) mis salvestab pilootide vestluse, seadmete alarmsignaalid, mootori- ja välismüra ning raadioside.
Esimesed katsetused lennusalvestitega tehti Teise maailmasõja ajal, kuid esimese kommerts-lennusalvesti leiutas David Warren 1953. aastal Austraalias. See seade sisaldas nii lennuandmete kui ka kokpitiheli salvestit ja kasutas salvestusmeediumina magnettraati. Hilisemad lennusalvestid kasutasid magnetlinti (nagu helikassettides), kuid see osutus vähevastupidavaks ning on tänapäeval asendatud mälutehnoloogial töötavate seadmetega, mis on väga vastupidavad vibratsiooni, niiskuse, g-jõudude ja temperatuuri suhtes.
Nimetus "must kast" on eksitav ja lennunduses seda ei kasutata. Lennusalvestid on standardi järgi erkoranžid ning nende külgedele on inglise ja prantsuse keeles kirjutatud tekst "Lennusalvesti. Mitte avada!". EUROCAE ED-112 nõuab lennusalvestitel ka veealuse lokaatormajaka olemasolu, mis hakkab avarii korral automaatselt ultrahelisignaali saatma. See võimaldab lennusalvestit märgatavalt kergemini sonari abil leida. pisi|paremal|Eraldi kestades kokpiti helisalvesti (vasakul) ja lennuandmete salvesti. Mõlema küljes olev hõbedane silinder on veealune lokaatormajakas pisi|keskel|Ühes kestas olev lennusalvesti
Militaarside
Lisaks tavalisele lennunduses kasutatavale VHF-raadiosidele on sõjalennukid enamasti varustatud ka UHF-raadiotega, satelliitsidesüsteemidega ning kiiret üles- ja allalaadimist võimaldavate andmesideprotokollidega. Need võimaldavad maapealsetel toetusüksustel pilootidele teavet edastada ning samuti saada lendavalt aluselt vajalikku taktikalist luureinfot. Samuti toetavad militaarlennunduses kasutatavad sideseadmed tugevaid krüpteerimisalgoritme, mis tsiviillennunduses pole vajalikud.
Sonar
Järelveetavad sonarid ja sonopoid (sonarit sisaldavad poid) on merelennunduses kasutusel olnud Teisest maailmasõjast alates, kus neid kasutati allveelaevade vastases võitluses. Tänapäeval on need jätkuvalt allveetõrjehelikopterite ja merepatrulllennukite põhivarustuses, kuid sonopoisid kasutatakse ka merepäästekopteritel ja -lennukitel. Mitut sonopoid kasutades on navigatsiooniarvutil võimalik trianguleerida laevavrakkide asukohti, mis võimaldab täpsemat navigeerimist päästeoperatsioonidel.
Spetsialiseeritud radarid
Lisaks tavapärastele õhuruumiradaritele ja ilmaradaritele kasutavad eriotstarbelised lennuvahendid ka taktikalisi maapinnaradareid, millega on võimalik tuvastada õhutõrjesüsteeme ja vaenulike üksuste asukohti, aga ka näiteks suuri muutuseid maastiku reljeefis, mis võivad kaasneda maavärinatega. Spetsialiseeritud allveetõrjelennukid ja -kopterid kasutavad pinnalähedaste allveelaevade leidmiseks allveetõrjeradareid. Varase eelhoiatuse lennumasinad kannavad ka suuremaid ja pikema otsiulatusega eelhoiatusradareid, mille abil suunatakse maavägede või teiste lennukite tegevust. pisi|paremal|USA Õhuväe E-3 Sentry varase eelhoiatuse ja juhtimise lennuk. Spetsiaalne varase eelhoiatuse radar asub kere kohal taldrikukujulises kestas
Elektronoptilised seadmed
Lennunduses on kasutusel peamiselt kahte liiki elektronoptilised seadmed:
Õhusõiduki juhtimist abistavad elektronoptilised seadmed
Põhiline elektronoptiline seade, mida lennumasinate piloteerimisel kasutatakse on HUD (Heads-Up Display). HUD-seade võimaldab piloodil lennukit juhtida nii, et ta ei pea suunama pilku alla näidikute armaruurlauale, vaid saab vaadata otse ja samaaegselt kuvatakse talle läbipaistvale HUD-ekraanile põhilised lennuandmed – teave kiiruse ja liikumissuuna jms kohta. Sõjalennukitel ja -kopteritel kuvatakse HUD-ekraanile ka andmed relvastuse kohta ja sihik. Lisaks sõjalennundusele kasutatakse HUD-seadmeid ka muudes head vaatevälja ja kiiret otsustamist nõudvates lennumasinates, näiteks päästekopterites, vigurlennukites jne. pisi|C-130J kaaspiloodi HUD vaade