cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volkswagen Golf
Mk II (1983–1992)
Ajakiri Motor Trend valis 1985 GTI Mk II aasta autoks ja VWVortex valis selle parimaks Golfiks läbi ajaloo. Mk II GTI-l ei õnnestunud olla sama edukas kui Golf Mk I, sest GTI fännid olid suuremas vaimustuses Peugeot 205 GTIst.
Mk III (1991–1997)
Kolmanda põlvkonna Golfi tootmine algas novembris 1991, kuid Põhja-Ameerikas jõudis see müügile 1993. aastal. Kolmanda põlvkonna Golf valiti 1992. Euroopa aasta autoks. Golf Mk III GTI variante (eriti neljasilindrise reasmootoriga) peeti sport-Golfidest seni kõige lahjemateks, kuna GTI Mk II-ga võrreldes oli auto mass tunduvalt suurem, aga võimsuselisa oli väga väike. Golf III-st on ka VR6 variant. Selle 2,8-liitrine VR6 mootor arendas 128 kW (174 hj) ja see parandas 1285-kilose massiga auto dünaamikat märgatavalt. Mk II GTI kaalus 285 kg vähem, kuid sellel oli 1,8-liitrine mootor, mis arendas 102 kW (139 hj).
1993. aastal tutvustati kolmanda põlvkonna Golf GTI 16-klapilist versiooni. Mootor oli põhimõtteliselt sama mis teistel versioonidel, kuid selle töömahtu oli suurendatud 2,0 liitrini ja tänu sellele kasvas mootori võimsus 110 kW-ni (150 hj). Kuigi mootor oli VR6-ga võrreldes nõrk, sai see Euroopas kiiresti populaarseks (Põhja-Ameerikas ei müüdud "õiget" GTI-d, vaid VR6-t, millele olid kinnitatud GTI logod).
Golf Mk III oli samuti 1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses Euroopas toimunud diislihulluse eelkäija, kuna Volkswagen tutvustas 1996 otsepritsesüsteemi Golf TDI-l. Mootori töömaht oli 1,9 liitrit ja võimsus 81 kW (110 hj). See ei olnud esimene diiselmootoriga auto, mille erivõimsus oli üle 50 hj/l, kuid näitas avalikkusele diiselmootoriga autode eeliseid bensiiniga töötavate ees, mis seisnes eelkõige kõrges pöördemomendis madalatel pööretel. TDI näitajad olid 235 Nm ja 1900 p/min.
1996. aastal lasi Volkswagen välja 1000-eksemplarise 20. sünnipäeva eriseeria kolmeukselisi Golf GTI-sid. Neil olid standardse GTI omadused, kuid erinevusi muudatusi oli mitu: ruudulipu ja GTI logoga Recaro sportistmed, punased turvarihmad, kroomitud golfipallikujuline käigukanginupp, punased triibud roolil ja käsipiduri kangil ning hõbedased näidikud. Punane kujundus jätkus auto kerel: punased triibud kaitseraudadel ja punased pidurisadulad, BBS-i 16" kergmetallveljed, summuti kroomitud otsad ning toonitud udu- ja suunatuled. Lisaks sai valida kolme varustuselemendi vahel: elektriline katuseluuk, konditsioneer ja must metallikvärv. Kindlustusmaksed olid sellel samad mis tavalisel GTI-l, mis tegi sellest ihaldatud mudeli. Eriseeriat müüdi ainult 6 värvitoonis ja väljalase, 1000 autot, jagunes järgmiselt: 600 8-klapilist mudelit, 150 16-klapilist mudelit ja 250 TDI mudelit. Diiselmootoriga autod toodeti ainult Euroopa turu jaoks ja Suurbritannias neid ei müüdud.
Mk IV (1997–2003)
Neljanda põlvkonna Golfi tootmine algas 1997. Nagu eelmised põlvkonnad, oli ka see hea auto mõistliku hinna eest. Saksamaa spetsialistide ja tuntud Saksa kvaliteediga saavutati juba tuttav müügiedu.
Golf 4 on pisut laiem ja pikem kui eelkäija. Kuna enamus lisatud pikkusest on pagasiruumi arvelt, siis salong on ainult näiliselt suurem.
Tehniliselt on Golf 4 väga konservatiivne. Ta pole mitte üksnes väliselt Golf 3 sarnane, vaid ka üldehitus on jäetud muutmata. Vedrustus on endiselt MacPhersoni tüüpi.
Mootorid on paremad, välja arvatud 1,4, on kõik mootorid üle võetud VW ja Audi varasematest mudelitest:
GTI huviliste jaoks võib Golf 4 pettumuse valmistada. Golf 4 juhitavus ei ole nii terav kui enne. Tavakasutaja jaoks ei ole Golf 4 siiski üldse paha auto.
Golf 4-st lasti välja ka erimudeleid:
VW Golf GTI 180 hj
Golfi 25. aastapäevaks lasti välja, esialgu ainult Euroopas, GTI, mille mootor arendab võimsust 180 hj. Selles kasutati alumiiniumist mootoriplokki ja 6-käigulist käigukasti. Käigukast ei ole vana, mida kasutati V6 4motionil. GTI Edition kiirendab 0–100 km/h 7,5 sekundiga. See on juba GTI vääriline tulemus.
25. aastapäeva erimudeli veermik on ka sportlikum kui kunagi varem: konkreetne vedrustus, madalam kliirens ja 18" veljed koos 225/40 ZR rehvidega. Selle tulemusena paranes teelpüsivus märgatavalt.
VW Golf V5 4motion
Üsna varsti pärast seda, kui rahvas rääkis Golf IV GTI pettumusest, lasi Volkswagen välja Golf V5 4motioni, millel oli neljarattavedu, 6-käiguline käigukast ja tagasillal multilink-vedrustus.
Nelikveoks kasutati Haldexi süsteemi (Volkswagen nimetas selle 4motioniks): see kasutab ABS andurit, et saada infot väändest, mida oleks vaja kanda tagumistele ratastele.
Kuna täiesti uus sidur paikneb tagasilla lähedal, siis tuli kütusepaak ja tagavedrustus täiesti ümber muuta. Sellega lahendas Volkswagen ka Golf 4 juhitavuse probleemi: juhitavus paranes märgatavalt.
VW Golf R32
pisi|VW Golf R32 mootor Pärast huvilistelt tulnud tagasisidet GTI, V5 ja V6 ebaõnnestumisest, otsustas Volkswagen, et see on viimane võimalus tõsta uue Golf 4 mainet, lastes välja "üligolfi" R32.
Nimi R32 vihjab Golfi suurimale mootorile läbi aegade: 3,2-liitrine V6. See mootor oli just teinud debüüdi kõige väiksema mootoriga Phaetonil. Võrreldes 2,8 l mootoriga oli sellel pikem kolvikäik, uus sisselaskekollektor ja suuremad klapid. Kui 2,8 l mootor arendas võimsust 201 hj, siis uus 240 hj. Sellest piisas, et olla võimsam Focus RS-st, Audi S3-st ja Subaru WRX-st. Golf 4 R32 tippkiirus on 245 km/h, kiirendus 0–100 km/h on 6,3 s. Kiirendus peaks olema parem, kuid auto tühimass on 1477 kg. See on 200 kg rohkem kui Ford Focus RS.
R32 kasutab samuti 6-käigulist käigukasti, Haldexi süsteemiga elektrooniliselt kontrollitavat nelikvedu, multilink-tagavedrustust. R32 kliirens on 10 mm madalam. See kiirendas rooli reageerimist, kasutades Audi TT roolisüsteemi. Pidurid on pärit Volkswagen Passat W8-lt. 18" valuveljed on madalate rehvidega, vähendades spoilerite abil õhutakistustegurit 0,34-lt 0,32-ni.
R32 oli kallim kui Focus RS ja Impreza WRX, kuid odavam kui Subaru Impreza WRX STI ja Mitsubishi Lancer EVO. Kokku toodeti Volkswagen Golf R32 5000 eksemplari, kuni tuli välja Volkswagen Golf 5.
Mk V (2003–2008)
VW Golf 5-lt eemaldati saladuskate oktoobris 2003 Frankfurdi autonäitusel ja Euroopas tuli see müüki kuu aega hiljem. Mälestamaks seda hetke, nimetati Wolfsburg nädalaks ümber Golfsburgiks. Põhja-Ameerikas jõudis Golf 5 müüki 2006, taaselustades mudeli Rabbit. Enamusel reklaamtrükistel kujutati vana logo (jooksev jänes) koos fraasiga: "Ta on tagasi 14 490 USA dollariga".
Põhja-Ameerikas, kus SEATi ja Škodat ei esindatud, nõudis Volkswagen, et taaselustataks Rabbiti kaubamärk.
GTI-d hakati tootma 4-silindrilise 2,0-liitrise turbomootoriga, mille võimsus oli 147 kW (200 hj), käigukastiks sai valida ka 6-käigulise DSG.
2005. aasta septembris hakati tootma ka Golf 5 GT-d, mis kasutas 1,4 l topeltülelaadimisega (TSI) mootorit või 2,0 l TDI-d. Mõlemad mootorid arendasid võimsust 125 kW (170 hj) ja diisel oli saadaval ka 103 kW (140 hj) versioonis (Suurbritannias). Nende mootoritega saavutati kiirendus 0–100 km/h 6-käigulisel bensiinimootoril 7,9 s ja DSG-l 7,7 s ning diiselmootoril 8,2 s. VW Golf 5 GT-d ei müüdud Kanadas ega USA-s.
Golf 5-st ei tehtud kabrioletti. Volkswagen Eost on kutsutud Golf 5 kabriolettversiooniks, kuigi Eose kereosad ei ühti ühegi teise Volkswageniga, kuid auto on ehitatud Golf 5 platvormile.
Kõige uuem versioon Golf 5-st on universaalkerega, mida esitleti Genfi autonäitusel 2007. aastal. Põhja-Ameerikas müüakse seda Jetta Sportwagoni nime all.
2004. aasta detsembris esitleti Golf Plusi. See on 95 mm kõrgem kui tavaline Golf, kuid 150 mm lühem kui mahtuniversaal Volkswagen Touran.
2006. aastal Pariisi motošõul esitleti Cross Golfi, Golf Plusi offroad-versiooni. See töötati välja nende inimeste poolt, kelle toodang on ka Golf R32 ja Cross Polo. Cross Golf on saadaval ainult esiveolisena. Mootoriks saab valida 1,6 l ja 1,4 l TSI bensiinimootori ning 1,9 l TDI ja 2,0 l TDI diiselmootori. Suurbritannia versioon kandis nime Golf Plus Dune ja kasutas 1,9 l TDI mootorit.
Golf V-st lasti samuti välja erimudeleid.
Golf 5 GT
Golf 5 GT-d pakuti kahe mootoriga: 1,4 l TSI bensiinimootori ja 2,0 l TDI diiselmootoriga. Mõlemad arendasid võimsust 125 kW (170 hj). Diiselmootori pöördemoment on 350 Nm, mis on rohkem kui tippmudelil R32. Bensiinimootoriks oli uus TSI topeltülelaadimisega mootor. Ülelaadimisel kasutatakse kompressorit, mis töötab kuni teatud pööreteni, mille järel hakkab tööle turbokompressor. See süsteem võimaldab mootori head tõmmet kogu pööretevahemikus: kompressor annab jõudu madalatel pööretel ja turbo kõrgetel. Tulemuseks ei ole turbo viivitust ja umbes sama võimsus, mida arendab 2,4-liitrine mootor, kuid seda ökonoomsemalt.
Mõlemad mootorid on saadaval ka DSG käigukastiga. Kiirendus 0–100 km/h on bensiinimootoril 7,9 s (6-käiguline manuaalkäigukast), 7,7 s (DSG) ja diiselmootoril 8,2 s, tippkiirus on 220 km/h.
Golf 5 GTI
Golf 5 GTI taastas oma kunagise eelkäija mk 1 maine. Kasutatakse 2,0-liitrist 4-silindrilist turbomootorit FSI (otsepritsega – Fuel Stratified Injection), mille võimsus on 147 kW (200 hj). Kereks pakutakse 3- ja 5-ukselist luukpära ning valida saab 6-käigulise manuaalkäigukasti ja 6-käigulise DSG (mille käiguvahetus on 8 ms kiirem) vahel.
GTI ideeautot esitleti 2003. aastal Frankfurdi autonäitusel. 2006. a. jaanuaris debüteeris GTI Põhja-Ameerikas Los Angeleses autošõul. Uus GTI on oma eelkäijast kallim. Seda põhjendati tehniliste ja välimuse muutustega.
"Automobile Magazine" nimetas Golf 5 GTI 2007. aasta autoks.
Golf 5 R32
pisi|VW Golf R32 (2006) 2005. a. septembri lõpus tuli müügile Golf 5 R32. See oli saadaval täiustatud 3,2-liitrise VR6 mootoriga, mida kasutati Golf 4-l, 10 lisahobujõuga, mis saavutati uuendatud sisselaskekollektoriga. Mootori võimsus on nüüd 184 kW @ 6300 p/min (250 hj ), moment jäi samale tasemele – 320 Nm. Tippkiirus on elektroonselt piiratud 250 km/h. Kiirendus 0–100 km/h on 6,5 s ja 6,2 s (DSG).
Võrreldes Golf 4 R32-ga on see 0,1 s kiirem, seejuures on auto umbes 40 kg raskem. Ülekandeks kasutatakse Haldex süsteemiga 4motion nelikvedu, 18" 20 kodaraga valuvelgesid. Pidurid on siniseks värvitud supportitega ning 345 mm esi- ja 310 mm tagumiste piduriketastega.
USA-s tuli Golf 5 R32 müügile 2007. aasta augustis.
Golf 5 GTI edition 30
Jätkates GTI aastapäevadele pühendatud erimudelite eduga, lasti välja GTI 30. aasta eriversioon.
See saabus müügile 2006. aasta novembris hinnaga 22 290 Suurbritannia naela. Alguses oli toodang piiratud 1500 eksemplariga. Edition 30 oli saadaval kuues toonis: tornaadopunane, must, valge, peegelhõbe (metallik), terashall (metallik), teemantmust (metallik). Võrreldes standardmudeliga, olid muudatused järgnevad: mootor on 30 hj võimsam (kuulujutud liikusid, et see oli kiirem kui R32), kere värvi liistud, Votexi esispoiler, R32 toonitud tagumised tuled, golfipalli kujutisega käigukanginupp, hõbedane plaat kirjaga "30 Edition", punase niidiga õmmeldud viini nahast ja interlagose riidesegust sisemus, 18" BBS Pescara või 18" Monza II musta värvi veljed.
Golf 5 Fahrenheit edition
2006. aasta oktoobris lasti Playboy häärberis välja Fahrenheit edition GTI ja GLI mudelitest. Need olid esimesed spetsiaalselt Põhja-Ameerika jaoks tehtud eriseeria GTI ja GLI mudelid.
GTI Fahrenheit eristub tavalisest GTI-st Lamborghini Gallardo oranži värvi, spetsiaalse Fahrenheiti logo, pühendusega plaadiga roolil, kerevärvi sisemuse, oranži õmblustega DSG hoova, rooli, käsipiduri pideme, põrandakatete (punane GTI logo on eemaldatud) ja erivärvi 18" Charleston velgede poolest.
Fahrenheiti mudel oli saadaval ainult DSG käigukastiga. Kokku toodeti Fahrenheiti mudelit GTI-d 1200 tk (Kanadasse 150) ja GLI-d 1200 tk (ei olnud Kanadas saadaval). USA-s maksis Fahrenheiti mudel alates 27 665 USA dollarit.
Golf 5 GTI W12-650
pisi|Golf GTI W12 650 Volkswagen eemaldas katte GTI W12-650-lt GTI festivalil Wörthersees Austrias 2007. aasta mais. Tegemist on ideeautoga, mida toodeti ainult üks eksemplar.
Autol on 6,0 l W12 kahe turboga mootor, mis pärines Bentley Continental GT-lt. Selle võimsuseks on 478 kW (650 hj) ja pöördemoment 720 Nm. Kiirendus 0–100 km/h võtab aega 3,7 s ja tippkiiruseks on 320 km/h. Auto on 70 mm madalam ja 160 mm laiem, kui tavaline GTI, sellel on keskmootor ja süsinikkiust valmistatud katus.
Mk VI (2008–2012)
See näeb välja üsna eelkäija moodi ja ka tehnika on sarnane, aga see on vaiksem, mugavam, säästlikum ja kvaliteetsem. Moodsad lahendused on aga kohati probleemsed. Sisemus on palju parem kui eelkäijal ja materjalid peavad hästi vastu. Sõiduomadused on head. Disain on tagasihoidlik. Lisavarustust pakuti palju. Talviti võivad jupsida ukselukud, trossi vahetus maksab 60 eurot, lukuvahetus 300 eurot. Mootorivalikus olid vabalthingavad, turbo ja kompressoriga bensiinimootorid ja mõned diislid. Vabalthingavad mootorid on töökindlad, aga turboga (TSI) mootorid on parema dünaamika ja kütusekulu suhtega. Turbomootorid (TSI) ja kahe siduriga käigukastid (DSG) on probleemsed. Veermik on mugav ja vastupidav. Golf hoiab hästi hinda, VI põlvkonna mudeli saab kasutatuna alates 7000 eurost. Hooldevälp on 30 000 km või 2 aastat.
Mk VII (2013 – 2019)
Seitsmenda põlvkonna Golfi esitleti Berliinis 4. septembril 2012. aastal ning see on ehitatud esmakordselt VW Grupi MQB platvormile, mida kasutavad ka 3. põlvkonna Audi A3, SEAT León ja Škoda Octavia. Müügisaalidesse jõudis uus Golf novembrikuus.
Golf Mk VII võitis 2013. aastal ka Euroopa aasta auto auhinna, pälvides selle auhinna juba teist korda (eelmisel korral Mk III 1992) ning esimese Euroopa autona pälvis 2013. aastal VW Golf Jaapani aasta auto auhinna.
Märtsis 2014 müüdi seda Eestis 28 tükki.
Volkswagen Golf VII R
pisi|VII R Volkswagen Golf R on Volkswagen Golfi võimsaim versioon ning seda on toodetud Golfi 6. ja 7. põlvkonna põhjal. Lisaks tehti Golfi 4. ja 5. põlvkonna põhjal versiooni R32. 7. põlvkonna versioonide hulka saabus ka Golf R Variant (universaal). Golf R-l on 2,0 R4 turboga bensiinimootor, mis arendab 300 hobujõudu (29 hj rohkem kui eelmisel R-l ja 80 hj rohkem kui praegusel GTi-l) ja 380 nm pöördemomenti ning kiirendab 0–100 km/h 5,1 sekundiga (DSG-ga 4,9). See on nelikveoline ja selle kütusekulu on 7,1 l/100 km ja CO2 heide 165 g/km. R-Golfi maksimaalkiirus on 250 km/h ja see kaalub 1,5 tonni (96 kg raskem kui praegune GTI, aga 46 kg vähem kui eelmisel R-l). Juhiabisüsteemidest on saadaval näiteks ESC Sport ja Drive Select. Põhikonkurendid on Mercedes-Benz A45 AMG (Golf on odavam, kuid nõrgem) ja Audi S3.
Volkswagen Golf Sportsvan
Volkswagen Golf Sportsvan on Volkswagen Golfi kõrgem ja ruumikam versioon. Selle eelkäija oli Volkswagen Golf Plus. Sportsvan on harilikust Golfist 8 cm pikem ja 13 cm kõrgem, selle telgede vahe on tavamudeli omast 5 cm pikem. Sportsvan on keretüübilt midagi luukpära ja mahtuniversaali vahepealset. Väga ruumikas see siiski pole: Golfi universaalkerega mudeli pakiruum mahutab 100 liitrit rohkem. Mootorivalik ja sisekujundus on sama mis Volkswagen Golfil.
Mk VIII (2019 – tänapäev)
Uut Golfi esitleti 24. oktoobril 2019. aastal Wolfsburgis.
Auto on ehitatud Volkswagen grupi MQB Evo platvormile, mida kasutavad ka 4. põlvkonna Audi A3, SEAT León ja Škoda Octavia. Saadaval on 5-ukseline luukpära ning 5-ukseline universaal saabub müügile 2021. aastal. Saadaval on bensiini-, diisel- ja bensiinimootoriga hübriidajamid ning surugaasiga (CNG) töötav ottomootor.
Kerghübriidiga mudelite tähiseks on nüüd eTSI.
Toomas Lunge
pisi|Toomas Lunge (2023) pisi|Toomas Lunge esinemas ansambliga Justament Vabaduse Laulul. Foto: Ave Maria Mõistlik 20. august 2011 Toomas Lunge (sündinud 15. detsembril 1963 Tartus) on eesti muusik ja laulja.
Ta on olnud ansamblites (1980) Justament, Kaunimate Aastate Vennaskond (1993), Lindpriid (1996), Rosta Aknad (1996) ja Tulli Lum (1999) klahvpillimängija ja/või laulja.
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu 2. Keskkooli, on õppinud Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ja Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.
Toomas Lunge töötas kuni sügiseni 2008 Vanemuise Teatri muusikalise kujundajana.
Muusikajuht: kontsert "Eesti teater 100" (2006), üldtantsupidu "Meri" (2009), Ojasoo-Semperi "Ühtne Eesti suurkogu" (2010, teatris No99), üldtantsupidu "Puudutus" (2014)
Isiklikku
Tema ema oli psühholoog Aino Lunge, vend Andres Lunge on arhitekt. Muusik ja vaimulik Ahti Bachblum on Toomas ja Andres Lunge nõbu.
Toomas Lunge on abielus näitleja Inga Lungega, kellega koos annab vahel ka kontserte.
Toomas Lungel on abielust Helle Lungega täiskasvanud lapsed Hanna-Marta ja Ott-Marten. Inga Lungega on tal tütar Nora Anni. Aastatel 2002–2006 oli Toomas Lunge suhtes Katrin Pärnaga.
Harilik pistaatsia
Harilik pistaatsia (Pistacia vera) kuulub anakardiliste (äädikapuuliste) sugukonda pistaatsia perekonda.
Levila
Harilik pistaatsia on looduslikult levinud Kesk-Aasias ja Afganistanis.
Arvatakse, et kõige varem hakati harilikku pistaatsiat kultuuristama Süürias, kust levis Itaaliasse ja Vahemere maadesse. Iraanis on pistaatsiat kasvatatud kultuurtaimena umbes 1500 aastat. Põhilise pistaatsiapähkli toodangu annavad Iraan, USA ja Türgi.
Viljakandvusega ei ole pistaatsia just helde, andes saaki üle aasta.
thumb|left| Pistaatsiapähklid kestaga ja ilma Hariliku pistaatsia vili pistaatsiapähkel on luuvili, mis mõneti meenutab mandlit, kuid on viimasest väiksem ja värvuselt roheline.
Seretse Khama
Sir Seretse Khama (tsvana Serêtsê a Sekgoma a Kgama; 1. juuli 1921, Serowe, Botswana – 13. juuli 1980, Gaborone, Botswana) oli Botswana esimene president aastail 1966–1980.
Aastatel 2008–2018 oli Botswana presidendiks tema vanim poeg Ian Khama.
Seretse Khama pälvis oma eluajal suurt meediahuvi abiellumise tõttu 1948. aastal, sest tema väljavalituks sai üllatuslikult valgenahaline inglanna. Aafrika ühe vähetuntud riigi tulevane kuningas ja Briti eruohvitseri tütar Ruth Williams kohtusid sõjaväelaste peredele pühendatud tantsuõhtul Inglismaal. Noormees õppis toona Oxfordi ülikoolis ja täitis osaliselt Betšuaanamaa (Botswana endine nimi) monarhi ülesandeid. Neiu töötas Lloyd’s of Londoni kindlustusharus sekretär-masinakirjutajana. Tantsupõrandal kokku saanud paari jaoks oli see armastus esimesest silmapilgust. Kuramaaž kestis aastakese ja seejärel otsustati abielluda. See kutsus esile pahameeletormi mõlemas perekonnas, kuid erinevate rasside esindajatest koosnev paar suutis esile kutsuda ka tõsised poliitilised ja diplomaatilised rahutused.
Seretse Khama oli väga haritud prints ning omas tolle aja kohta edumeelseid vaateid ühiskonna elukorraldusele. Üle kõige soovis ta, et tema riik saaks Briti protektoraadi alt vabaks ja sõltumatuks ning võimaluse poliitiliselt ja majanduslikult areneda. Ühendkuningriigis sagenesid suured protestimeeleavaldused Briti rassismi vastu ning arvukate kolooniate vabakslaskmise poolt. Ent Betšuaanamaal otsustas rahvas kuningas Seretse Khama välja vahetada. 1956. aastal teataski Seretse troonist loobumisest, kuid peagi otsustas endine kuningas poliitikasse tagasi pöörduda. Seretse naasis poliitilisele areenile kõige madalamalt pulgalt, kui ta valiti hõimunõukokku. 1961. aastal moodustas ta Betšuaanamaa demokraatliku partei. Paljud valijad nõustusid sellisele liidrile järgnema, isegi tema pagendamine ja troonist ilmajätmine töötasid tema kasuks, sest paljude meelest talitati mehega ebaõiglaselt.
1965. aastal võitiski Seretse valimised ning alustas liikumist Suurbritannia protektoraadi alt lahkumiseks. Eesmärk õnnestus ja 1966. aastal saavutas vastloodud riik Botswana nime all iseseisvuse. Seretsest sai uue riigi esimene president. Hiljem nimetas kuninganna Elizabeth II ta Briti impeeriumi ordu ohvitseriks: Seretsest sai söör, Ruthist leedi.
Lisaks lõi Seretse väikese, kuid professionaalse armee, mis kaitses riiki edukalt Lõuna-Aafrikast ja Rodeesiast pärit relvarühmituste sissetungide eest. President ei lubanud sõjaliste rühmituste tegutsemist ka Botswanas. Välispoliitikas oli ta üsna ettevaatlik ja garanteeris kohe pärast iseseisvumist oma naabritele, et Botswana kedagi ei ründa. Just tema mängis võtmerolli läbirääkimistel kodusõja lõpetamiseks Rodeesias ja Zimbabwe iseseisvumisel.
pisi|vasakul|Seretse Khama kuju Gaborones
Ekspressionism
pisi|[[August Macke. "Daam rohelise jakiga". 1913]] thumb|170px|[[Franz Marc. "Sinine hobune" I. 1914]]
Ekspressionism (prantsuse keeles expression, väljendus, ilme, ladina keeles expressio, 'väljapigistamine') on enne Esimest maailmasõda eelkõige Saksamaal ja Austrias sündinud kõiki kauneid kunste hõlmav modernistlik kunstivool, mille esindajate loomingut iseloomustab süvendatud huvi inimese hinges toimuvate tormiliste protsesside ja nende väljendamise vastu. Ekspressionistlikule kunstile on omased mässamine ja jõuetus, äärmuslikud emotsioonid ja deemonlikkus. Ekspressionistlikku väljendust iseloomustab tihti äärmuslik grotesk, naer läbi pisarate, narruse kultus.
Mõiste
Mõistet "ekspressionism" kasutati esimest korda prantsuse keeles 1901. aastal Pariisis Sõltumatute kunstnike ühingu (Salon des Independants) näituse kataloogis.
Saksa keelde jõudis ekspressionismi mõiste tänu 1905. aastal Dresdenis ilmuma hakanud ajakirja Die Brücke ('sild') ning 1909. aastal Berliinis ilmuma hakanud ajakirja Der Sturm ('torm') ümber koondunud ekspressionistlike kunstnike rühmitustele. Olulisimaks ekspressionistlike kunstnike rühmituseks võib pidada 1911. aastal Münchenis tekkinud rühmitust Der blaue Reiter ('sinine ratsanik'), kuhu lisaks Emil Noldele, Ernst Ludwig Kirchnerile, Franz Marcile ja August Mackele kuulusid ka tuntud abstraktsionist Wassily Kandinsky ning austria kunstnik ja kirjanik Oskar Kokoschka.
Mõistet "ekspressionistid" kasutati esimest korda 1911. aasta aprillis 22. Berliini Setsessiooni kataloogi eessõnas. Ekspressionistideks nimetati näiteks uue prantsuse maalikunsti esindajaid André Deraini, Raoul Dufyd.
Sellest peale hakati rääkima ekspressionismist ka muudes kaunites kunstides.
Taust
Ekspressionistliku kunstilise väljenduse üheks põhjustajaks peetakse Esimese maailmasõja eelseid ühiskonnas levinud palavikulisi meeleolusid. Stress, saabuva katastroofi aimdus, turvatunde puudumine, majanduskriis – kõik see õhutas konflikti ka inimese sisemaailmas.
Ekspressioniste mõjutanud oluliseks nähtuseks oli ka Austria neuroloogi Sigmund Freudi (1856–1939) psühhoanalüüsi teooria, mis uuris nihestunud hingeeluga inimese sisemisi hirme.
Ajalugu
Esimesed ekspressionismi ilmingud on märgatavad juba 19. sajandi lõpus hollandi kunstniku Vincent van Goghi (1853–1890) ja norra kunstniku Edvard Munchi (1863–1944) maalidel. Munchi maalide ja graafiliste lehtede sarjas „Karje“ (neli versiooni aastatest 1893–1910) on kujutatud naist, kelle nägu moonutab surmahirm. Lõuendilt vaatavad vastu ahastus, lootusetus ja hukule määratus.
Kirjandus
Ekspressionistid pidasid oluliseks kirjanikust lähtuva idee ja elamuse kujundirikast väljendamist. Nad seadsid esiplaanile inimese sisemaailma, tema tunnete ja tõekspidamiste kujutamise.
Ekspressioniste iseloomustab traagiline elutunnetus, mis lähtub katastroofi eelaimusest. Kasutatakse süngeid ja võikaid kujundeid, mille allikaks on suurlinn, sõda, vaesus jne. Kirjanike loomingus on surma- ja enesetapumotiivid, paatoslik ja jõuline luulekeel, rohke adjektiivide kasutamine. Iseloomulik on hakitud ja raskesti mõistetavad tekstid, väljenduse ja rütmi eelistamine vormile ja harmooniale, reaalsusest võõrandumine ja abstraheerumine.
Kirjanikke: Bertolt Brecht, Yvan Goll, Georg Trakl, Georg Heym, Georg Kaiser, Franz Kafka, Marie Under, Gustav Suits, Johannes Barbarus, Friedebert Tuglas
Kujutav kunst
thumb|[[Egon Schiele. "Perekond". 1918]]
Ekspressionismi eelkäijateks võib pidada foove ning Edward Munchi ja Vincent van Goghi loomingut. Ekspressionismi "esimese laine" (1905—1914) algatajateks said 1905. aastal Dresdenis rajatud rühmitus Die Brücke ('sild'), Ernst Ludwig Kirchner ning Müncheni grupi Der Blaue Reiter ('sinine ratsanik') ümber koondunud kunstnikud.
Ekspressionistlikud kunstnikud väljendasid oma töödes tihti äärmuslikke emotsioone.
Ekspressionistid pidasid võimalikuks muuta nähtava maailma värve ja vorme, selleks et väljendada oma meeleolusid, hoiakuid ja mõtteid. Kõike kujutati dramaatilises valguses. Oma suhtumist ümbritsevasse püüti väljendada inimese ja eseme deformeerimise teel. Kunstnikud kasutasid tihti räigeid värvikontraste või meelega poriseid värve, inimesed on nende piltidel sageli jõhkra ja inetu välimusega, mille tagant aimub piina ja ängistust. Sellega taheti iseloomustada inimeste hingeelu ja ühiskonna seisundit.
Ekspressionistid kasutasid tihti räigeid värvikontraste või "poriseid" värve.
Ekspressionismi "teine laine" (alates Esimesest maailmasõjast kuni 1933. aastani) oli veelgi ühiskonnakriitilisem. Maalid olid sünged, grotesksed. Kunstnikud väljendasid ängistust, leina ja põlgust ühiskonna vastu. Maalidel kujutati maailmasõja koledusi ja vaesunud rahvast.
Die Brücke kunstnikud tegelesid innukalt graafikaga, lemmiktehnikaks olid litograafia ja puulõige.
Ekspressionismile Saksamaal tegi lõpu 1933. aastal võimule tulnud Hitler, kes keelustas kogu moodsa kunsti. Paljud kunstnikud emigreerusid USA-sse, kus panid aluse uuele kunstivoolule abstraktsele ekspressionismile. Samasugune ekspressionismivastane olukord valitses ka NSV Liidus Stalini ajal.
Kunstnikke: Otto Dix, Max Beckmann, Lucian Freud, Ernst Ludwig Kirchner, Käthe Kollwitz, Franz Marc, Emil Nolde, Max Pechstein, Karl Schmidt-Rottluff, Egon Schiele.
Arhitektuur
Sõjajärgses Euroopas, eriti Saksamaal, sarnaselt kujutava kunstiga ilmusid ekspressionistlikud vormid ka arhitektuuri. Ekspressionismi pehmemat, kuid dünaamilisemat joont esindab Erich Mendelsohn. Tema tuntuim arhitektitöö on Einsteini torn Potsdamis (1919–1921).
Teater
Ekspressionistlik teater keskendus tegelaste läbielamistele. Tuntuim ekspressionistlik lavastaja oli Max Reinhardt (1873–1943).
Kirjandus
Ekspressionism kujutavas kunstis:
Ekspressionism muusikas:
Namgyali klooster
alt=Namgyali klooster|pisi|Namgyali klooster Indias Dharmsalas Namgyali klooster on üks Tiibeti budismi kloostritest, mis on seotud dalai-laamadega.
Namgyali klooster paiknes algul Tiibetis Potala palees. Selle asutas 1575 kolmas dalai-laama Sonam Gyatso. Klooster oli ette nähtud dalai-laama rituaalideks. Pole teada, kas Hiina võimud on kloostri selle nime all säilitanud.
Praegu tegutseb Namgyali klooster eksiilis Indias Dharamsalas. Selle mungad saadavad dalai-laamat välisreisidel. Nad demonstreerivad laamatantse, Tiibeti liivamaali, liivamandalaid jms.
Kloostril on filiaal USA-s New Yorgi osariigis Ithacas (Namgyal Monastery Institute of Buddhist Studies). See rajati 1992. Seal roteeruvad Dharamsalast tulnud mungad. Nad õpetavad põhiliselt lääne huvilistele mitmeaastast "suutra- ja tantrakursust", mille õppekavasse kuulub ka tiibeti keel. Korraldatakse ka üksikloenguid ja lühikursusi.
Harold James
Harold James (sündinud 1956) on ajaloolane.
Ta on spetsialiseerunud Saksamaa ajaloole ja Euroopa majanduse ajaloole.
Ta on avaldanud raamatuid ja artikleid ajaloost.
Kazys Grinius
Kazys V. Grinius (17. detsember 1866 Salema Marijampolė lähedal – 4. juuni 1950 Chicago) oli Leedu peaminister 1920–1922 ja president 7. juunist 17. detsembrini 1926.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale. Ameerika Ühendriikidesse asus elama 1947. aastal.
Eminem
Eminem (pärisnimi Marshall Bruce Mathers III; sündinud 17. oktoobril 1972 Missouri osariigis St. Josephis) on USA räppar, muusikaprodutsent, näitleja ja laulja. Ta on edukaim valge räppar.
Muusika
Eminem hakkas räppimisega tegelema 14-aastaselt koos keskkooliaegse sõbra Mike Rubyga. Nad kasutasid esinejanimesid Manix ja M&M, viimasest lõpuks kasvaski välja tema esinejanimi Eminem. Ta hiilis tihtipeale salaja koos oma sõbra Proofiga lähedalolevasse Osborni keskkooli, et osaleda koolisööklas freestyle-räpilahingutes. Laupäeviti osalesid nad Detroiti Hip-Hop Shopis räpivõistlustel. Valgena oli Eminemil peamiselt mustanahaliste domineeritud räpimuusikas raskem läbi lüüa, kuid ta sai underground-hiphopi ringis kuulsaks.
Kui tema reputatsioon kasvas, võeti teda paljudesse räpibändidesse, esimesena New Jacksi bändi. Kui see läks laiali, moodustas ta koos Proofi ja veel nelja räppariga räpibändi D12. Tema demoalbum "Infinite", mis anti välja 1996. aastal, ei olnud edukas. Paljud selle plaadi laulud räägivad sellest, kui raske on tal oma imikueas tütart Hailiet kasvatada, kui raha üldse pole – tema jutu järgi oli tal pärast töölt vallandamist 1996. aasta detsembris Hailile kingi ostmiseks vaid 40 dollarit.
1997. aastal, kui Eminemi ema ta kodust välja viskas, läks Eminem Los Angelesse, et osaleda Rap Olympicsi räpivõistlusel, mis toimus LAXi lennujaama juures 24. oktoobril 1997. Ta tuli teiseks, kuid ühte tema "Slim Shady EP" demoplaati mängiti hiljem Aftermath Entertainmenti plaadifirma omanikule Dr. Drele, kes võttis ta enda tiiva alla. Lapsepõlves oli Eminem N.W.Ad kuulanud ja sealt saanud ka Dre fänniks.
Peaaegu päevapealt kaks aastat pärast "The Slim Shady LP-d" võitsid Dre ja tema värskeim soosik Eminem Grammy auhinna kui parim räpiesitus duo või grupi poolt. Eminem oli areenile plahvatanud 1999. aastal ülimalt hea räppimise ja kõmuliste laulusõnadega. Tema debüütalbumi produktsioon oli tänu Drele silmapaistev. Dre on töötanud kõigi Eminemi albumitega ja aidanud ka Eminemi protežeed 50 Centi. "See on peaaegu nagu pilvesolek," tunnistas ta. "Kui ma stuudiost pikka aega eemal olen, hakkab midagi kihelema ... nagu-kurat, äkki ma oleks just täna oma "Billie Jeani" välja mõelnud..."
21. oktoobril 2008 avaldas Eminem autobiograafia "The Way I Am", milles kirjeldas üksikasjalikult oma probleeme vaesuse, narkootikumide, kuulsuse, meeleheite ja depressiooniga, samuti jutustas ta seal lugusid enda kuulsaks saamisest ja kommenteeris avalikkuse kõneaineks saanud eluseiku. Lisaks sisaldas raamat mitme laulu sõnu.
Isiklik elu
Eminem sündis Deborah Rae "Debbie" Nelson Mathers-Briggi ja Marshall Bruce Mathers Jr. ainsa lapsena. Ta on inglise, saksa, šoti, šveitsi, poola ja luksemburgi juurtega. Tema vanemad tutvusid 1969. aastal, kui Bruce oli 18 ja Debbie 14-aastane. Nad mängisid koos bändis Daddy Warbucks Ramada hotellides Dakota ja Montana osariigi piiri lähedal. Tema isa hülgas pere, kui Eminem oli vaid 18-kuune, kolides California osariiki. Eminem kirjutas isale tihti, kuid kõik tema kirjad tulid tagasi templiga "tagastada saatjale". Eminem jäi ema hoole alla ja nad virelesid vaesuses. Nad kolisid palju Missouri ja Michigani osariigi vahet, elades peamiselt Kansas Citys ja Detroitis, peamiselt pereliikmete juures, harva ühes majas kauem kui aasta-kaks. Lõpuks jäid nad paikseks Detroitis, elades peamiselt mustanahaliste madalama keskklassi linnaosas, kus peale nende oli veel ainult kaks valgete majapidamist. Lapsena huvitus Eminem palju jutustamisest, kooli ajal tahtis ta algul saada koomiksiartistiks.
Eminemi suhted emaga polnud head, nad tülitsesid palju, üks sotsiaaltöötaja kirjeldas tema ema "kahtlustava ja peaaegu paranoilisena". 1987. aastal tutvus Eminem oma tulevase abikaasa Kimberly Ann Scottiga, kes oli kodust põgenenud, Debbie lubas tal nende juures elada.
Triloogia
Triloogia (kreeka keeles tri- "kolm, kolmik" ja logos "mõiste, käsitlus") on kolmest iseseisvast teosest koosnev tervik.
Eminem
Isiklik elu
Eminem käis kolm aastat Detroiti äärelinnas Warrenis Lincolni keskkooli üheksandas klassis, kuni kukkus 17-aastaselt popitegemise ja halbade hinnete tõttu koolist välja. Kuigi inglise keeles läks tal hästi, ei huvitanud teda kirjandus (ta eelistas koomikseid) ning talle ei meeldinud matemaatika ja ühiskonnaained. Ta töötas mitmetel töödel, et aidata emal arveid maksta, kuigi ema teda tihtipeale kodust välja viskas. Kui ta ema läks välja bingot mängima, pani Eminem tihti muusika mängima ja kirjutas laule.
Triloogia
Viited
Mehrteiler
Eminem
Isiklik elu
20-aastaselt sattus Eminem esimest korda seadusega pahuksisse, kui ta vahistati autoaknast paintball i-relvaga tulistamise eest. Kuna ohver kohtusse ei ilmunud, siis protsess tühistati.
Eminem on Kimberley Ann Scottiga kaks korda abielus olnud ja kaks korda lahutanud. Nad tutvusid keskkoolis ja nende kokku-lahku suhe algas 1989. detsembris 1995 sündis neil tütar Hailie Jade Scott. Kim ja Eminem abiellusid 1999. 2000. aastal tegi Kim enesetapukatse. 2001 nad lahutasid. Uuesti abiellusid nad 2006. aasta jaanuaris, kuid juba sama aasta detsembris algas nende lahutusprotsess, mille põhiline vaidlusteema oli nende tütre hooldusõigus.
Eminem on lapsendanud veel kaks tüdrukut: Kimi õetütre Alaina Mathersi ja Whitney, kes on Kimi tütar tema eelmisest suhtest. Lisaks on Eminem oma poolvenna Nathani seaduslik hooldaja.
Eminemi on palju kordi kohtusse kaevatud. Sealhulgas on seda teinud tema naine ja ema. Eminem on laulutekstides korduvalt süüdistanud oma ema narkootikumide tarvitamises. Ema nõudis kohtu kaudu 10 miljonit dollarit, aga sai ainult 1600 dollarit. Kim Scott kaebas ta kohtusse pärast seda, kui Eminem oli 2001 oma laulus "Kim" kujutanud tema vägivaldset surma.
Eminemi kaebas 2001. aastal maine kahjustamise eest kohtusse ka prügivedajana töötav mees D'Angelo Bailey, kes kooliajal oli Eminemi kiusanud, kui Eminem seda oma laulus mainis. 20. oktoobril 2003 lükkas kohus hagi tagasi.
Eminemi on süüdistatud narkootikumide omamises ja inimese (laadimata) relvaga ähvardamises. Ta sai 2000 dollarit trahvi, lisaks mitu tundi ühiskondlikult kasulikku tööd ja tema relvakandmisluba peatati aastaks. 2004 mõisteti ta 30 päevaks vangi, kui narkotestis vahele jäi. Ta on tunnistanud oma sõltuvust mitmest ravimist, mis kuuluvad valuvaigistite ja unerohtude hulka.
Anne Margiste
Anne Margiste (sündinud 3. augustil 1942 Väänas) on eesti näitleja.
1960. aastal lõpetas Tallinna 7. Keskkooli ja 1965 Draamateatri õppestuudio.
Lõpetanud 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (eesti filoloogia).
Rollid Ugalas
1973–1974 1974–1975 1975–1976 1976–1977 1977–1978 1978–1979 1979–1980 1980–1981 1981–1982 1982–1983 1983–1984 1984–1985 1985–1986 1986–1987 1987–1988 1988–1989 1989–1990 1990–1991 1991–1992 1992–1993 1993–194 1994–1995 1995–1996 1996–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–05 2005–06
Filmirollid
Ta on mänginud filmides "Noorelt õpitud" ja "1944".
Isiklikku
Tema abikaasa oli helilooja Arved Haug.
Sakudi
Sakudi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Aastane õhutemperatuuri amplituud
Aastane õhutemperatuuri amplituud on kõrgeima ja madalaima õhutemperatuuri vahe aasta jooksul.
Aastane õhutemperatuuri amplituudiseloomustab kliima kontinentaalsust. Mandrilise kliimaga aladel on see väga suur. Näiteks Verhojanskis on aastane õhutemperatuuri amplituud suurim maailmas – 105 °C (talvel võib õhutemperatuur langeda –68 °C, aga suvel tõusta kuni +37 °C). Merelise kliimaga ekvatoriaalsetel aladel on aastane õhutemperatuuri amplituud väga väike, Marshalli Saartel ja Quitos vaid 0,4 °C.
Paleoklimatoloogia
Paleoklimatoloogia on paleokliimat ja selle muutumist uuriv teadusharu. See on paleogeograafia haru, mis käsitleb möödunud geoloogiliste ajastute kliimat, kliimavöötmeid ja kliima muutumise põhjusi.
Paleokliima iseloomustamisel arvestatakse peamiselt kivimite moodustumise olusid ning taime- ja loomajäänuste uurimise tulemusi. Paleoklimatoloogias kasutatakse mitmesuguseid Maa ja bioteaduste proksimeetodeid, et saada andmeid, mis on varem säilinud kivimites, setetes, puuraukudes, aastarõngastes, korallides ja mikrofossiilides.
Iidse kliima rekonstrueerimine
Iidse kliima leidmiseks kasutatakse mitmesuguseid tehnikaid. Kasutatavad tehnikad sõltuvad sellest, milline muutuja tuleb rekonstrueerida, ja sellest, kui kaua aega tagasi huvipakkuv kliima tekkis.
Jää
Mägede liustikud ja polaarjääd võimaldava otsida välja palju andmeid paleoklimatoloogias.
Liustikud on väga olulised teabeallikad paleoklimaatikutele. Liustike uurimisel on avastatud, et jää, mille vanus küündib 900 000 aastani jääkuplite all, sisse on selle aja jooksul ladestunud palju väärtuslikku infot lumesajude ajal valitsenud keskkonnatingimuste kohta. Liustikujää sisse on salvestunud globaalse temperatuuri, aurumise, taimestiku ja vulkaanipursete kohta. Näiteks on vulkaanipursetega õhku paiskunud tolmu leitud Antarktika ja Gröönimaa mandrijääst.
Liustikud on ka tähtsad selle pärast, et teadlased on avastanud organisme jääkilbi alla jäänud järvedest, mis pakuvad väga palju huvi teadlastele. Teadlased arvavad, et need organismid pole olnud välismaailmaga ühenduses paar miljonit aastat, mis tähendab, et nende kuju ja keha ehituse pealt oleks kergem mõista iidsete aegade kliimat ja elutingimusi.
Dendroklimatoloogia
Kliimaandmeid on ka võimalik uurida tänu puude kasvule, sest üldiselt puud reageerivad kliimamuutustele kasvu kiirenemise või aeglustumise teel, mida mõjutab ka jällegi kasvurõngaste paksus.
Setete sisu
Setetes leiduvate säilinud taimestiku, loomade või õietolmu jäänused võivad osutuda kindla kliimavöötme iseloomulikuks tunnuseks.
Settekivimite, mis on tekkinud miljardeid aastaid tagasi, uurimisel saab jaotada Maa ajaloo perioodideks, mille kohta saab infot settekivimite kihtide muutustel, mis tähistavad olulisi tingimuste muutusi.
Korallid
Korallrõngad sarnanevad aastarõngastega, kuid need reageerivad erinevatele asjadele nagu vee temperatuurile ja magevee sissevoolule. Teatud seadmete abil saab seejärel tuletada viimaste sajandite jooksul merepinna temperatuuri ja vee soolsuse.
Maastikud ja pinnavormid
Geomorfoloogia abil saab järeldada iidse kliima pinnavorme ja selle infoga panna kokku pinnavormide ja maastike kuju ning ajastu. Geomorfoloogia on varem olnud suuresti seotud kliimamuutustega ning selle pärast peetakse seda ajaloolise geoloogia teemaks.
Eelkambriumi kliima
Eelkambriumi hilisemal poolel (arvatavasti proterosoikum) näitavad uuringud ulatuslikku maakera jäätumist. Sellel ajastul kõik mandrid kuulusid hiidmandri Rodinia külge. Proterosoikumi eooni lähenedes Maa hakkas soojenema.
Fanerosoikumi kliima
Juura ja kriidiajastu kliima vahel on seotud subduktsiooni ja ookeani keskpaigas asetseva vulkaanilisuse suurenemisega Pangaea hiidmandri lagunemise tõttu.
Uurimiste alusel arvatakse suure väljasuremise põhjuseks meteoriidi katastroofilist mõju kliimale kriidi ja paleogeeni ajastul.
Evolutsioon
Evolutsioon ehk bioloogiline evolutsioon ehk bioevolutsioon on päritavate tunnuste pöördumatu muutumine põlvkonnast põlvkonda organismide populatsioonides. Evolutsioon seletab ära, kuidas loomad ja taimed pika aja jooksul on muutunud, ning kuidas nad on arenenud selliseks, nagu nad on. Neodarvinliku teooria valdavate ettekujutuste järgi põhjustavad seda geenitriiv ja looduslik valik.
Teaduslikku käsitlust eluslooduse evolutsioonist nimetatakse evolutsiooniõpetuseks. See mõiste on üldisem kui evolutsiooniteooria – ajaloolise protsessi kohta ei pruugigi mitmete bioloogide (näiteks Henni Kallaku) meelest üldine teooria võimalik olla. Teisalt võib evolutsiooniõpetust vaadata kui evolutsiooniteooriate kogumit. Vahel käsitletakse neid mõisteid ka sünonüümidena. Teaduslikku vaateviisi, mille kohaselt toimub eluslooduses evolutsioon, nimetatakse evolutsionismiks.
Evolutsiooniõpetus
Liikide tekke ja arengu üle arutleti juba antiikajal, kuid neid peeti üldiselt muutumatuteks ning käsitleti kui Jumala-poolset loomisimet. Arusaam, et elusloodus on aja jooksul palju muutunud, tekkis alles seoses geoloogia arenguga. Esimene olulisem evolutsiooniline hüpotees püstitati 1809, kui ilmus Jean-Baptiste de Lamarcki teos "Zooloogia filosoofia". See ei leidnud siiski alguses laia kandepinda. Evolutsioonibioloogia kui teaduse alguspuntiks võib nimetada 24. novembrit 1859, kui ilmus Charles Darwini teos "Liikide tekkimine", kus ta oli kokku pannud esimese tõese ja sidusa teooria eluslooduse arenemisest selliseks, nagu see on nüüd.
Teaduse ja tehnika areng on aga võimaldanud evolutsiooni sügavamalt uurida ning seeläbi on jõutud uute avastusteni ja evolutsiooniteooriat täiendatud. 20. sajandi algul kujunes nõnda välja neodarvinism, mille hilisemat varianti tuntakse sünteetilise evolutsiooniteooriana. Molekulaarbioloogia areng tõi kaasa geenide rolli parema mõistmise. Lisaks on näiteks Motoo Kimura välja töötanud molekulaarse evolutsiooni teooria, mis väidab, et suurem osa evolutsioonist toimub mitte läbi loodusliku valiku vaid geenitriivi. 21. sajandi algul on taas tähelepanu pälvinud ka epigeneetika roll.
Samuti on evolutsiooniõpetus saanud osaks paljudest teadusharudest ja sellest sõltuvalt üritatakse seletada arvukalt eri nähtuseid. Sellel on oluline roll ökoloogia mõistmisel ja seda kasutatakse taksonoomias organismide põlvnemisloo kindlakstegemises (sealhulgas ka inimese arenguloo uurimiseks). Sotsioloogia ja bioloogia piirpinnal on tekkinud sotsiobioloogia, mis püüab seletada sotsiaalsete suhete teket läbi loodusliku valiku. Psühholoogia kõrval on arenenud evolutsioonipsühholoogia. Evolutsiooni ajalise kulgemise uurimiseks kasutatakse bioinformaatika võimalusi. Nendega seotud tehnikaid on aga rakendatud isegi keeleteaduses. Lisaks on evolutsiooni uurimise kõrvalt välja kasvanud muidki kasulikke rakendusi ja see on aidanud kaasa statistikateaduse arengule.
Evolutsiooni mehhanismid
Evolutsiooniprotsessi toimumiseks on vajalik, et populatsioonis esineb isendeid, kes erinevad mingite tunnuste osas teistest. Seega on tarvilik muutuste olemasolu ja nende tekke võimalus. Lisaks on vajalikud pärilikkus, sest järglaskond peab sarnanema oma vanematega, ja reproduktiivsus, sest oluline on muutus põlvkondade vahel. Seejuures rakenduvad evolutsiooni aluseks olevad mehhanismid: mutatsioonid, looduslik valik, geneetiline triiv, geenivool ja päriliku materjali rekombineerumine.
Mehhanismidest on tuntuim looduslik valik, mis toimib alati organismi või indiviidi tasemel paljunemiseelise kaudu. Antud oludesse paremini sobituv isend annab suurema tõenäosusega rohkem järglasi, kui vähem sobituv isend ning läbi erinevate põlvkondade saavutavad kohasemad omadused populatsioonis suurema osakaalu. Üks loodusliku valiku vorme on ka suguline valik, kuid see ei pruugi jälgida indiviidi omaduste absoluutset sobivust ümbritsevasse keskkonda.
Geenitriiv näitab aga evolutsiooni juhuslikku külge ja mõjub genotüübi sagedusele hoolimata triivile alluva geneetilise materjali fenotüübilistest mõjudest. Eriti oluline on see neutraalsete muutuste levitamisel populatsioonis.
Nii looduslik valik kui ka geenitriiv võivad vähendada organismide geneetilist mitmekesisust. Mitmekesisuse taastootmiseks on tarvilikud mutatsioonid ja geneetilise materjali rekombineerumine (näiteks homoloogiline rekombinatsioon ja horisontaalne geeniülekanne). Sellele aitab kaasa ka polüploidsus, mis suurendab geneetilise materjali hulka, millele valik rakenduda saab. Samas on nii mutatsioonide kui ka rekombinatsiooni tulemusel tekkivad variatsioonid juhuslikud – nad võivad olla kasulikud, kahjulikud või neutraalsed. Ainuke evolutsioonile suunda andev tegur on ikkagi valik.
Evolutsiooni mehhanismide mõju on seda suurem, mida väiksem on populatsiooni suurus. Sellest oleneb ka, kui palju saab populatsiooni mõjutada triiv ja kui palju valik.
Evolutsiooni jaotumine
Evolutsiooni võib jaotada mikroevolutsiooniks, mis haarab populatsiooni- ja liigisiseseid evolutsioonilisi muutusi, ja makroevolutsiooniks, mis tegeleb evolutsiooniga pikas ajaskaalas, vaadeldes liigist kõrgemate taksonite (näiteks sugukondade, klasside ja hõimkondade) teket, arengut ning väljasuremist. Vastava jaotuse puhul ongi oluline, et mikro- ja makroevolutsioon käitlevad sama asja, kuid erinevas ajaskaalas – see muudab ka evolutsiooniprotsesside mõju ulatust.
Tõestus
Maa on olemas olnud väga kaua aega, umbes 4,5 miljardit aastat. Evolutsiooniprotsessist annavad tunnistust kivimites säilinud fossiilid. Nende kivististe järgi näeme, et ammu elanud loomad ja taimed on praegustest väga erinevad. Mida kaugemale ajaloos me vaatame, seda erinevamad need fossiilides säilinud loomad ja taimed on. Selle põhjuseks on toimunud evolutsioon. Evolutsiooni toimumine on fakt, sest seda toetavad väga paljud tõendid. Näiteks organismide DNA, genotüüpide sarnasus, samuti biokeemiliste protsesside sarnasus ja sarnane raku ehitus. Evolutsioonile osutab ka embrüogenees, täpsemalt Baeri seadused.
Sandi
Sandi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Leelisglasuur
Leelisglasuur on madalkuumusglasuur, milles sulandajaks on leelismetalli naatrium või kaaliumi ühendid.
Parodontiit
Parodontiit on parodondi ehk hamba kinnituskudede põletikust põhjustatud haiguste raskem vorm, millele eelneb alati gingiviit ehk igemepõletik. link=https://et.wikipedia.org/wiki/Fail:Severe_periodontitis.png|pisi|Parodontiit kahjustab igemeid, periodontaalligamenti ja alveolaarluudParodontiit on periodontaalligamenti ja alveolaarluud järk-järgult hävitav põletikuline haigus, mis põhjustab mikroobe sisaldavate igemetaskute tekkimist ning mille ravimata jätmine võib viia hammaste väljalangemiseni. Parodontiidi põhjuseks on hambakatu ehk biokile olemasolu. Parodontiidiravi põhimõtted sarnanevad gingiviidiravi omadega. Gingiviidi korral taastuvad kahjustatud koed ravi tulemusel täielikult, kuid parodontiidi korral mitte.
Leelisglasuur
Omadused
Leelisglasuuride headeks omadusteks on nende säravad puhtad värvid, mida on võimalik saavutada madalkuumusel pliid kaasamata. Teisalt on need glasuurid eriti madalkuumuskeraamika puhul suhteliselt pehmed, kipuvad mõranema ja võivad ka pärast põletust osaliselt lahustuda, nii et sobivad enam dekoratiivesemetele kui toidunõude glasuurimiseks.
Parodontiit
Klassifikatsioon
American Academy of Periodontology (Ameerika Parodontoloogia Akadeemia) ja European Federation of Periodontology (Euroopa Parodontoloogia Föderatsioon) töötasid 2018. aastal välja parodondi ja implantaate ümbritsevate haiguste klassifikatsiooni. Selle järgi on parodontiit jaotatud kolme suurde gruppi: