cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiirjas mänd
Haigused ja kahjurid
Viimastel aastatel on tüüpteisendi populatsioonides olulist kahju tekitanud seenhaigus, mida põhjustab seen Fusarium circinatum. Seen on pärit Mehhikost ning ta kahjustab männiliike ja harilikku ebatsuugat. Kiirjas mänd on sellele haigusele väga vastuvõtlik, Californias on ta mõnes piirkonnas põhjustanud kuni 80% mändide hukkumist. Lõuna-Aafrika metsakultuurides on registreeritud ka mändide hukkumist 100% ulatuses. Seenhaigustest kahjustavad oluliselt kiirja männi mandril kasvavad nooremaid puid Peridermium harknessii ja Peridermium cerebroides. Samuti on laiemalt levinud juurepessu põhjustav seen Heterobasidion annosum. Parasiittaim Arceuthobium occidentale on levinud Monterey ja Cambria populatsioonides ning võib nakatada mände igas vanuses. Üraskitest kahjustavad kiirja männi looduslikke populatsioone kõige enam Ips mexicanus, Ips plastographus, Ips confusus ja Dendroctonus valens.
Krahvkond-linn
Krahvkond-linnade loomine
Aastal 1888 kohalike omavalitsuste õigusaktiga moodustati Inglismaal 1889. aastal kahetasandilise omavalitsemisstruktuuriga halduskrahvkonnad (administrative counties) ja krahvkondadest sõltumatud krahvkonnad-linnad. Viimaste loomise tingis asjaolu, et suuremate linnade haldusjuhtimine läbi krahvkonnanõukogude peeti ebaefektiivseks.
Kiirjas mänd
Kasutamine
Kiirjas mänd kuulub maailmas kõige enam kultiveeritud okaspuuliikide hulka. Seda tänu väga kiirele kasvule, varasele raieküpsusele ja puidu heale kvaliteedile. Puidu saamiseks kasvatatakse teda peamiselt Uus-Meremaal, Austraalias, Tšiilis, Hispaanias, Lõuna-Aafrika Vabariigis jm. Kultiveeritud metsade kogupindala on suurem kui 4 miljonit ha.
Krahvkond-linn
Krahvkond-linnade loomine
Tegelikult osa linnu olid sõltumatud ka enne 1888. aasta haldusreformi – need olid county corporatesi staatusega ja enamik neist said reformi käigus krahvkond-linnadeks. Krahvkond-linnaks saamise põhitingimuseks oli elanikkonna suurus vähemalt 50 000 inimest – seda juhul, kui linn ei olnud juba county corparate. Kuid tehti ka erandeid, näiteks kolmele ajaloolisele linnale – Bath, Dudley ja Oxford – anti uus staatus, kuigi elanikke oli alla 50 000; kõige väiksema elanikkonnaga county corporate-id jäid aga ilma.
Kiirjas mänd
Kasutamine
Uus-Meremaal on kiirjas mänd eriti hästi kohastunud ja annab kultiveerimisel väga häid tulemusi. Puidu juurdekasv aastas on keskmiselt 25 m3/ha (Tšiilis 22, Austraalias 16, USA-s 12). Keskmine raievanus on 27–28 aastat. Puit on kerge ja pehme. USA-s kasvavad kiirjad männid ei oma vähese leviku tõttu erilist majanduslikku väärtust ning seda kasutatakse peamiselt küttepuudena. Mujal maailmas kasutatakse metsakultuurides kasvatatud kiirja männi puitu ehituskonstruktsioonides, põrandalaudade, mööbli, muude puusepatööde, vineeri, paberi jm valmistamisel. USA lääneosa rannikupiirkonnas kasutatakse teda laialdaselt maastike haljastamisel ning kasvatatakse ka jõulupuude kasvandustes.
Krahvkond-linn
Krahvkond-linnade loomine
Kokku said krahvkond-linnaks 61 omavalitsust. Krahvkond-linnade võimuorganiteks said valitavad krahvkond-linnanõukogud (county borough councils).
Krahvkond-linnad 1910.–1950. aastatel
Järgnevatel kümnenditel linnastumise kasv ja halduskrahvkondade suuremate munitsipaallinnaosade (municipal boroughs) pürgimisega krahvkond-linna staatuse poole, põhjustas nende munitsipaallinnaosanõukogude ja krahvkonnanõukogude vahel palju lahkarvamusi.
Aastal 1926 tõsteti krahvkond-linnaks staatuse saamise põhitingimust – nõutav 50 000-line elanikkonna suurus tõsteti 75 000-ni; 1958. aastal juba 100 000-ni.
Krahvkond-linnade kaotamine
1965. aastal moodustati Londoni krahvkonna asemele viis korda suurema territooriumiga uus haldusüksus Suur-London ja selle tõttu kaotasid kolm Londonit ümbritsevat krahvkond-linna – East Ham, West Ham ja Croydon – oma staatuse. Suur-Londoni allüksustena said nad Londoni linnaosadeks (London boroughs).
Ülejäänud krahvkond-linnad kaotati 1974. aastal uue haldusreformi käigus kohaliku omavalitsuse õigusaktiga 1972. aastast. Nad asendati mittelinnaringkondadega (non-metropolitan districts) ja linnkrahvkondade linnaosadega (metropolitan boroughs), moodustades kahetasandilises omavalitsusstruktuuris madalama tasandi ja allutati krahvkonnanõukogudele.
Selline struktuur ei kestnud kaua – 1986. aastal kaotati nii linnkrahvkonnanõukogud kui ka Suur-Londoni Nõukogu. Seeläbi said linnkrahvkondade linnaosad ja Londoni linnaosad sisuliselt tagasi krahvkonnatasandist sõltumatu krahvkond-linna staatuse.
1990ndail said paljud endised krahvkond-linnad, mis olid 1974. aastast mittelinnkrahvkondade ringkondadeks moodustatud, krahvkondadest sõltumatu tervikomavalitsuse staatuse, mis sisuliselt on võrreldav nende kunagise krahvkond-linna staatusega.
Suuremad ja väiksemad krahvkond-linnad
Elanike arvu järgi olid suuremad krahvkond-linnad 1971. aasta rahvaloenduse andmeil järgmised:
Birmingham 1 014 773, Liverpool 610 114, Manchester 543 741, Sheffield 520 308, Leeds 496 036 ja Bristol 426 653 inimesega.
Väiksemad krahvkond-linnad olid Canterbury 33 105, Burton upon Trent 50 211, Great Yarmouth 50 236 ja Dewsbury 51 326 inimesega.
Horisondilised koordinaadid
pisi|Horisondilised koordinaadid. A on asimuut, h on kõrgus
Horisondilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille alus on matemaatilise horisondi tasand.
Üks horisondilistest koordinaatidest on kõrgus või seniitkaugus, teine asimuut.
Mihkel Maripuu
Mihkel Maripuu (sündinud 1987) on eesti kunstnik.
Pariisi lennundusnäitus
Pariisi lennundusnäitus on paaritutel aastatel Prantsusmaal Pariisi Le Bourget' lennuväljal toimuv lennundusnäitus.
Alates 1953. aastast toimuvad näitused Pariisist umbes 12 kilomeetri kaugusel kirdes asuva Le Bourget ' omavalitsusüksuse territooriumil. 2013. aasta juunis toimunud näitus oli järjekorras viiekümnes.
Kvalifikatsiooniraamistik
Kvalifikatsiooniraamistik (inglise qualifications framework) on kvalifikatsioonide kirjeldamise, liigitamise ja võrdlemise vahend. Riiklike kvalifikatsiooniraamistike eesmärk on kirjeldada kvalifikatsioone läbi viie olulise komponendi – tase, töömaht, profiil, kvaliteet ja õpiväljundid.
Kvalifikatsiooniraamistik võib olla üldine, kõiki haridustasemeid hõlmav, või konkreetset haridustaset või haridusvaldkonda (üldharidus, kõrgharidus, kutseharidus) puudutav.
Euroopa Liidus on riiklike kvalifikatsiooniraamistike aluseks Euroopa kvalifikatsiooniraamistik elukestva õppe valdkonnas (inglise European Qualifications Framework, EQF). EQF on ühtne Euroopa võrdlussüsteem, mis seob omavahel eri riikide riiklikud kvalifikatsioonisüsteemid ja raamistikud.
Eesti kvalifikatsiooniraamistik, mis sätestati 2008. aastal kutseseadusega, koosneb neljast alaraamistikust:
Pariisi lennundusnäitus
Paaritutel aastatel toimuv Pariisi lennundusnäitus toimub vaheldumisi paarisaastatel Inglismaal toimuva Farnborough' lennundusnäitusega.
Mihkel Maripuu
Looming
Mihkel Maripuu kunsti iseloomustab multidistsiplinaarne, eri meediume kaasav praktika, milles sisaldub lisaks visuaalsele ka heliline ja füüsiline platvorm. Ta on oma teostega uurinud post-interneti olemust kaasaegses kunstis, neo-materialismi ja muid subkultuurilisi ilminguid ning digitaalajastu omapära, mis on mõjutanud kaasaegse diskursuse kujunemist.
Riigigümnaasium
Riigigümnaasium on Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalasse kuuluv gümnaasium, mida peab üleval riik.
Jalgpall 1908. aasta suveolümpiamängudel
Tulemused
Pärast suurt kaotust taanlaste vastu (1:17) loobus Prantsusmaa A koondis pronksmedali mängust. Seejärel mängisid rootslased pronksmedali matšis Prantsusmaa asemel Hollandiga. pisi|Challenge Trophy karikas olümpiavõitjale
Riigigümnaasium
Riigigümnaasiumide loomisega maakonnakeskustesse toetab Haridus- ja Teadusministeerium gümnaasiumide võrgu korrastamist, et luua eeldused kõigile õppijatele Eesti eri piirkondades võrdselt kõrgekvaliteedilise ja valikuterohke gümnaasiumihariduse omandamiseks. Koolivõrgu programmi kohaselt toimub 2023. aastaks õppetöö kokku 24 riigigümnaasiumis, sh igas maakonnas on vähemalt üks riigigümnaasium.
Alates 2012. aastast on Eestis loodud 18 maakondlikku riigigümnaasiumi, mis kuluvad Haridus-ja Teadusministeeriumi haldusalasse. Esimene nn maakondlik gümnaasium, Viljandi Gümnaasium, alustas tegevust 1. septembril 2012.
Jalgpall 1908. aasta suveolümpiamängudel
Medalivõitjad
thumb|Olümpiavõitja Suurbritannia meeskond thumb|Hõbemedalivõitja Taani meeskond
Riigigümnaasium
Riigigümnaasiumidena tegutsevad ka kolm üleriigilise õpilaste vastuvõtuga gümnaasiumi – Narva Eesti Gümnaasium (1.–12. klass), Nõo Reaalgümnaasium (reaal- ja loodussuund) Noarootsi Gümnaasium (rootsi keel ja Põhjamaade kultuur), samuti Pärnu Täiskasvanute Gümnaasium ja Narvas asuv keelekümbluskool Narva Vanalinna Riigikool (1.–12. klass). Narva Vanalinna Riigikool ja Narva Eesti Gümnaasium lõpetavad gümnaasiumiosas õppe andmise 1. septembril 2023, kui alustavad tegevust Narva Eesti Riigigümnaasium ja Narva Gümnaasium.
Kuni 2022. õppeaasta lõpuni tegutses riigigümnaasiumina ka üks üleriigilise õpilaste vastuvõtuga muusikasuunaga üldhariduskool – Tallinna Muusikakeskkool. Tallinna Muusikakeskkooli, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Tallinna Balletikooli liitmisel loodi 1. septembril 2022 õppetööd alustanud riigikutseõppeasutus Tallinna Muusika- ja Balletikool.
pisi|Narva Vanalinna Riigikooli hoone, kus ajalooliselt on tegutsenud [[Narva Poeglaste Gümnaasium]] pisi|Võru Gümnaasiumi hoone, kus ajalooliselt on tegutsenud [[Võru kreiskooli hoone|Võru kreiskool]] pisi|Hiiumaa Gümnaasiumi ehitus veebruaris 2016
Sõim (loomakasvatus)
Sõim (ka madel(r), saarte murdes sööde ) on piklik (jalgadel) kast, salv või alus, millesse pannakse loomadele kuivsööt.
Kirjeldus
Sõim ehitati laudadest ja pulkadest, nad oli mitmesuguste kujudega, neisse pandi koduloomadele heina ja põhku. Varasemal ajal pandi lehmasööt enamasti seina äärde maha, vahel oli koht madala varbäärisega eraldatud. 19. sajandi teises pooles võeti kasutusele seinaäärne, jalgadel seisev pikk laudsõim, millest sai süüa mitu lehma. Vahel asetati piki seina lihtne laudalus ehk polut.
Lambasõim oli väike varbaedik, mis oli põhjaga või ka põhjata. Levinud oli ka seina najale kaldu pandud redel (mulkidel varbe), mille taha lammastele ja hobustele heina pandi. Hobustele panid kõlkaid (õlepuru, agan jms) ning kaera ka kastitaolisesse nelja jalaga laudsõime.
Probleemilahendus
Probleemilahendus (inglise keeles problem solving) on operatsioonide või toimingute järjekord, mis võib viia probleemi lahendamiseni.
Probleemide lahendamine suhtlemisel
Probleem on soovimatu seisund või olukord, mille korral on asjaosalistel osaliselt või täielikult erinevad vajadused, kuid märgatavalt vähem negatiivseid emotsioone kui konflikti korral, ja seetõttu on ka väljavaade probleemi lahendamiseks ühise arutelu abil suhteliselt hea. Küll aga on kaua lahendamata probleemil risk kujuneda konfliktiks.
Probleemi määratlemiseks soovitatakse esimese sammuna määrata ära tema asukoht. Seda võimaldab Gordoni aken.
Probleemi (konflikti) 6-astmeline lahendamine
Probleemi lahendamine võidan-võidad meetodil koosneb järgmistest astmetest :
B. Teise vajaduste aktiivne kuulamine, sh teise vajaduste omapoolne sõnastamine, et kontrollida oma mõistmise täpsust; teise viha ja  kaitsehoiakute korral erinevate aktiivse kuulamise tehnikate korduv kasutamine.
C. Probleemi või konflikti mõlemale vastuvõetava määratluse leidmine.
A. Teise võimalike lahenduste kuulamine.
B. Oma võimalike lahenduste esitamine mina-keeles.
C. Ühiste lahenduste genereerimine.
D. Kui lahenduste leidmine ei edene, siis vajaduste meenutamine.
A. Erinevate lahenduste nõrkade kohtade leidmine.
B. Perspektiivikate lahenduste parandamine ja täiendamine.
C. Võimalike uute lahenduste läbiarutamine ja hindamine.
IV ASTE - mõlemale vastuvõetava lahenduse valimine.
A. Parima lahenduse väljavalimine.
B. Lahenduse veelkordne sõnastamine, et kontrollida mõistmise täpsust.
V ASTE - lahenduse elluviimine.
A. Otsustamine, kes mis ajaks mida teeb.
B. Kokkulepe selles suhtes, mis juhtub kui osapooled lubatut ei tee.
VI ASTE - lahenduse hindamine.
A. Teise tunnete kuulamine ja oma tunnetest rääkimine seoses valitud lahendusega.
B.  Vajadusel lahenduse hilisem ülevaatamine.
Erinevaid lahendusvariante tuleb hinnata mitte niivõrd riski ja kasu absoluutväärtuste järgi, kuivõrd riski ja kasu omavahelise suhte alusel (parem on väiksem vasturääkivus valitud lahenduse kvaliteedi ja selle lahenduse riskide vahel, mis pakub summaarselt suurema võimaluse õnnestuda).
Isegi kui tulemusest selgub, et kellegi vajadusi pole piisavalt arvestatud ja lepitakse kokku uue lahenduse otsimises, on soodustab omavahelist suhtlemist osapoolte hoiak: halvad on lahendused, mitte inimesed.
Nn Kiplingi meetod probleemis orienteerumiseks
1902 a. kirjutas Rudyard Kipling  “Just So Stories” (e.k. Kipling, R. Jutte lastele. Athena, 1999 )
Kuut ausat teenrit mina pean            … keep six honest serving-men
''ja  nende kaudu palju tean. (They taught me all I knew);''
Neil kuulsad nimed: Miks ja Mis       Their names are What and Why and When
''ning Millal, Kuidas, Kus ja Kes. And How and Where and Who.''
Kiplingi meetodit nimetatakse ka 1H5W küsimuste meetodiks  .
See meetod seisneb kindlat tüüpi küsimuste esitamises, mis võimaldavad
Need küsimused on järgmised:
Eesti keeles võiks Kiplingi meetodi täpsemaks vasteks olla 3M3K.
Vaata ka
Konflikti reguleerimine
Aktiivne kuulamine
Metamudel
Võidan-võidad mõtteviis
Käiguvahetus suhtlemisel
Say It Isn't So
Say It Isn't So võib olla:
Izmenõ väin
thumb|400px|Izmenõ väina asukoht Kuriilide lõunaosa kaardil Izmenõ väin ehk Notsuke väin (vene keeles пролив Измены, jaapani keeles 野付水道) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab Kunaširi saart Hokkaido saarest ning ühendab Kunaširi väina Lõuna-Kuriili väinaga.
Izmenõ väina pikkus on umbes 24 km, laius umbes 20 km ja suurim sügavus 22 meetrit. Rannik on madal ja väheliigestatud.
Väina suubuvad Rikordi, Golovini ja Sennaja jõed. Väina põhjaosa moodustavad Izmenõ laht ja Paltussovi madal.
Sai nime vene meresõitja Vassili Golovnini järgi, kes veetis aastad 1811-1813 jaapani vangipõlves.
Väina rannikul asuvad Golovnino, Paltussovo (Venemaa), Shibetsu (Jaapan) ja mitmed teised asulad.
Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani  akvatooriumis.
Johannes Bauer
Johannes Bauer (7. jaanuar 1884 Väike-Maarja – 9. jaanuar 1946 Rotterdam) oli Eesti diplomaat.
1920. aasta juulist kuni 31.detsembrini töötas ta Berliini saatkonnas esimese sekretärina, 1922. aastal oli Petrogradi konsulaadi ametnik. 1924. aastal oli Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja asekonsul, 1925 kuni 1939 Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja aukonsul, 1939. aasta augustist auasekonsul Rotterdamis.
Isiklikku
Ta oli abielus Amanda-Johanna Lauriga. Neil sündisid lapsed Wilhelm-Ernst ja Viktor-Alfred-Johann. Hiljem oli Johannes Bauer abielus Hilda-Katharina Schmidtiga.
Kirjandus

Festivitas Artium
Festivitas Artium on aastal 1998 asutatud kontserdiagentuur, mis korraldab muusikaüritusi, kursusi ja õppetööd.
Agentuuri juures tegutseb aastast 2000 TÜ-ga kahasse loodud varajase ja orientaalse muusika keskus Festivitas Artium Schola.
Tiiu Randviir
Ta on lõpetanud 1955. aastal Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klassis) ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3. lend).
1956. aastal alustas ta Estonias lavakarjääri ja lõpetas selle 1979. aastal. Juhuse tahtel jäi tema luigelauluks laval "Luikede järv", millega ta pärast balletikooli lõpetamist oma tipputõusu Estonia laval ka alustas.
Tiiu Randviiru karjäär jätkus balletipedagoogina ja seda tööd on ta teinud kokku 45 aastat (kuni aastani 2019). Tema õpilaste hulgas on Kaie Kõrb, Age Oks, Maria Seletskaja, Ketlin Oja ning paljud teised praegused ja tulevased lavatähed.
Marc van der Woude
Marc van der Woude (sündinud 1960 Gorredijkis) on Hollandi jurist.
1983. aastal sai õigusteaduse bakalaureusekraadi Groningeni Ülikoolist. 1983–1984 õppis Euroopa Kolledžis. 1984–1986 oli assistent Euroopa Kolledžis. 1986–1987 tegutses Leideni Ülikoolis. 1987–1989 oli Euroopa Ühenduste Komisjoni konkurentsi preadirektoraadi raportöör. 1989–1992 oli õigusnõunik Euroopa Ühenduste Kohtus. 1992–1993 oli Euroopa Ühenduste Komisjoni konkurentsi peadirektoraadi poliitika koordinaator. 1993–1995 oli teenistuja Euroopa Ühenduste Komisjoni õigusteenistuses.
1995. aastast Brüsseli advokatuuri liige. 2000. aastat Rotterdami Erasmuses Ülikooli professor.
13. septembrist 2010 on ta Euroopa Liidu Üldkohtu kohtunik. 20. septembrist 2016 kuni 26. septembrini 2019 oli kohtu asepresident. 27. septembrist 2019 on Üldkohtu president.
Judrėnai vald
Judrėnai vald (leedu keeles Judrėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis.
Vallas on järgmised külad.
Pilvikulised
Pilvikulised (Russulaceae) on pilvikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Seltsi on arvatud järgmised perekonnad:
Raate tee lahing
Raate tee lahing oli Nõukogude Liidu ja Soome vägede vahel 1940. aasta jaanuaris peetud Talvesõja lahing. 7. detsembril 1939 vallutas Nõukogude 163. diviis Suomussalmi, aga avastas ennast sügaval Soome territooriumil peaaegu kottivõetuna. 163. diviisile saadeti appi Nõukogude 44. diviis. Järgmistel nädalatel peatasid ja hävitasid kolonel Hjalmar Siilasvuo juhitud Soome väed Raate-Suomussalmi teel paiknenud 44. diviisi. Lahing tõestas soomlaste motti-taktika tõhusust. Enamik sõjaajaloolasi pakub Raate tee lahingu toimumise ajaks 1.–7. jaanuari 1940.
Eellugu
Suomussalmi lahingus blokeerisid soomlased 11. detsembril Raate tee, lõigates sedasi Suomussalmis asunud 163. diviisi ära lõunapoolsest varustusteest. 13. detsembril katkestati diviis põhjapoolsest varustusteest. See sundis diviisi varustamiseks avama uut varustusteed, mis kulges üle Kiantajärvi järve. 163. diviis oli peaaegu sissepiiratud ja kandis Suomussalmis raskeid kaotusi. Olukord üha halvenes ja 20. detsembril palus 163. diviisi ülem Andrei Zelentsov luba Suomussalmist taganemiseks. Taganeda ei lubatud, aga appi saadeti lisajõude. Zelentsovi muret Punaarmee peakorteris ei mõistetud, sest nendele oli mööda Raate teed appi liikumas 44. diviis.
Lahing
pisi|300px|Soome väed Raate teel Enne lahingut oli 163. diviis lahingus soomlastega hävitatud. Pärast seda sai Hjalmar Siilasvuo käsu hävitada 44. diviis, mis seisis Haukila lähedal Raate teel, 12 km kaugusel Suomussalmist. Soomlased jagasid väed neljaks üksuseks. Üksuseid nimetati nende juhtide järgi. Lahingu alguseks määrati 5. jaanuar 1940 kell 8:30. Soomlased keskendusid ründamisel Haukilale, kus asus enamus Nõukogude sõduritest. Seda läksid ründama üksused "Mandelin" ja "Mäkiniemi". Mäkiniemi üksus oli Haukila suunas liikumist alustanud juba paar päeva enne ametlikku rünnakut. Samal ajal oli 44. diviisile appi saabunud NKVD 3. piirivalvepolk. Soomlased kohtasid ründamisel tugevat vastupanu ja 6. jaanuaril käis lahing kõikjal Raate teel. Soomlased jätkasid kõigest hoolimata vaenlase vägede tükeldamist väiksemateks gruppideks. Punaarmeelased üritasid soomlaste teetõkketest läbimurda, aga tulemuseks oli paljude tankide kaotamine ja ebaõnnestumine. Kell 21:30 andis Vinogradov hilinenud käsu taganeda Nõukogude piirile ning meeleheitel Nõukogude sõdurid alustasid põhja poole, üle Kiantajärvi põgenemist. Paljud sõdurid külmusid ilma sobiva riietuse ja varustuseta surnuks. Paljud taganejad olid üritanud ida poole põgeneda, aga kohtasid seal üksust Kari, mis põgenejad tagasi tõrjus. Kaugemal idas ei suutnud üksus Fagernäs kontrolli strateegilise tähtsusega silla üle hoida ja taganesid. 7. jaanuaril võttis üksus silla tagasi ja enne koitu oli vastupanu maha surutud. Piirkonna puhastamine vaenlastest kestis kaks päeva. 44. diviisi liikmetest suutsid blokaadist põgeneda ja piirini jõuda vaid väikesed grupid.
Soome armee sai lahingust suure sõjasaagi:
Hukkunud
pisi|300px|Lahingus hukkunute mälestusmärk Palju aastaid pakkusid soomlased Nõukogude poolel hukkunute arvuks umbes 17 000 meest. See pakuti välja jaanuari alguses kinni võetud Nõukogude sõdurite ülekuulamisel. Soomlased pakkusid 44. diviisi tugevuseks üle 20 000 mehe. Lääne ajaloolased kinnitasid hiljem seda arvu. Nõukogude pool vaidles 1940. aasta jaanuaris kohe vastu ja väitis, et lahingus ei kaotatud rohkem kui 900 meest ja neistki enamik külmunutena. Soome poolel hukkunute arvuks väideti 2000 meest. Värskeimad uurimused pakuvad Punaarmee kaotusteks 7000–9000 meest. Soomlased matsid ilmade soojenedes hukkunud punaarmeelased kiiresti maha, et vältida epideemiate puhkemist. Massihauad märgiti kaardile ja neile asendati rist või post. Hiljem kaardid kadusid. Lihavõtete aegu avaldasid nõukogulased soovi oma hukkunud koju viia, aga soomlased keeldusid punaarmeelasi Soome pinnale lubamast. Pärast Jätkusõda polnud Nõukogude pool oma hukkunutest enam huvitatud. 44. diviisi ja selle saatust ei mainitud Nõukogude Liidu ajaloos aastakümneid. Vene ajaloolase Juri Kilini sõnul asutas Stavka uurimiskomisjoni uurimaks hukkunute arvu. Komisjoni aruande järgi kaotati Raate tee lahingus 4674 meest: 1001 surnuna, 1430 haavatuna ja 2243 kadununa. Komisjoni sõnul oli diviisis enne lahingut 13962 meest ja pärast lahingut 9288. Komisjoni andmetel oli diviis ka alamehitatud, sest osa mehi oli mujale saadetud. Stavka raport avalikustati keset Talvesõda 1940. aasta jaanuaris. Selle statistika algab 1. jaanuarist, aga selleks ajaks oli diviis juba raskeid kaotusi kandnud ja seetõttu on raporti andmete õigsus küsitav. Teiste üksuste kaotusi Stavka raportis ei mainitud.
Pärast lahingut
44. diviisi ülem Vinogradov ja tema abid Volkov ja Pahomov põgenesid keset lahingut, mis Stavka raporti järgi mõjus võitlejate moraalile hukutavalt. Kui Vinogradov ja ta abid üle piiri jõudsid, anti nad tribunali alla, kus nad surma mõisteti. Otsus viidi kohe täide. Tegelikult oli Punaarmee ülemjuhatus ise käskinud 44. diviisil Raate teele jääda ja seda ka pärast seda, kui 163. diviis oli Suomussalmi kaotanud.
Raate teelt eluga pääsenud seersant Pjotr Morozov andis 1991. aastal kirjanik Leo Karttimole intervijuu. Morozovi sõnul tagastasid soomlased võetud sõjavangid Nõukogude Liidule, kuid keegi neist koju ei jõudnud, sest NKVD hukkas nad 1940. aasta suvel
Täna asub lahingutandril memoriaal mõlemal poolel hukkunutele. Memoriaali osaks on kividega kaetud väljak, mis sümboliseerivad hauakive hukkunud punaarmeelastele. Vene monument avati 1994. aastal ja 1998. aastal avati monument ka lahingus hukkunud ukrainlastele.
Btrfs
Btrfs (ligikaudne hääldus 'better ef ess') ehk B-tree file system on GNU üldise avaliku litsentsiga (GPL), faili muutmisel kasutajale isiklikku eksemplari loov (copy-on-write) failisüsteem UNIXi-laadsetele operatsioonisüsteemidele (Linux), mille loomist alustas 2007. aastal Oracle Corporation.
Btrfs loodi kavatsusega vähendada failiühenduste puudulikkust, kaadreid, kontrollsummasid ja integreerida mitme seadme kasutamist Linuxi failisüsteemides. Need omadused on üliolulised, kuna Linuxi kasutus suurtes ettevõtetes kasvab ja on vaja aina suuremaid andmehulkasid salvestada. Skaleerimine ei ole ainult andmete talletamise adresseerimine, vaid see tähendab ka võimet administreerida ning hallata neid tegevusi puhta kasutajaliidesega, mis võimaldab inimestel näha, mis on kasutuses, ning see teeb selle töökindlamaks.
Btrfs 1.0 originaal materdati maha tema hilise 2008. aasta väljaande pärast, kuid isegi 2010. aasta seisuga ei olnud see ikka veel kasutusvalmis. Siiski on ta aktsepteeritud 2.6.29-rc1 kernelisse testimiseks. Mitmed Linuxi versioonid (sh RHEL 6) on hakanud pakkuma Btrfsi kui valikut juurfailisüsteemiks installimise ajal. Btrfs on olnud mobiiltelefoni MeeGo operatsioonisüsteemi vaikefailisüsteem.
Nieuwoudtville
Nieuwoudtville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Hantami vallas.
Nieuwoudtville on asutatud 1897. aastal. Linn on saanud nime Nieuwoudt'i perekonna järgi, kellele kuulunud maale linn rajati.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nieuwoudtville'i elanikest värvilisi 80,55%, mustanahalisi aafriklasi 8,98%, valgeid 8,22%, India või Aasia päritolu inimesi 1,62% ja teisi 0,62%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,05% inimesi ja inglise keelt 3,07%.
Põhjamaade kirjandus
Põhjamaade hulka kuuluvad Taani, Soome, Island, Norra (sealhulgas Svalbard), Rootsi ja mõned autonoomsed alad: Ahvenamaa, Fääri saared ja Gröönimaa.
Enamik neil aladel elavaid rahvaid kasutab põhjagermaani keeli, kuid soomlased, karjalased ja Põhjamaade põlisrahvas saamid kasutavad ka soome-ugri keeli (soome keelt, karjala keeli ja põhjasaami keelt, kuid ka meä keelt, koltasaami keelt, inarisaami keelt), Gröönimaa põlisrahvas gröönlased kasutab grööni keelt.
Soomlaste ja saamide ajalugu ja kirjandus on tihedalt seotud nii Rootsi kui ka Norraga. Suuremal osal Skandinaavia poolsaarest ja Soome praegusest alast on elanud saame, nende piirkondade kultuuris on saami mõjusid ka saami asustuse kadumise järel.
Põhjamaade kirjandus maailmakirjanduses
Põhjamaade kirjandus on maailmakirjanduses mõjukal kohal. Norra näitekirjanik Henrik Ibsen põhjustas suuresti moodsa realistliku draama populaarsuse tõusu Euroopas oma näidenditega nagu "Metspart" ja "Nukumaja".
Nobeli kirjandusauhinna on pälvinud Selma Lagerlöf, Verner von Heidenstam, Karl Adolph Gjellerup, Henrik Pontoppidan, Knut Hamsun, Sigrid Undset, Erik Axel Karlfeldt, Frans Eemil Sillanpää, Johannes Vilhelm Jensen, Pär Lagerkvist, Halldór Laxness, Nelly Sachs, Eyvind Johnson ja Harry Martinson.
Keskaja Põhjamaade kirjandus
Skandinaavlaste 13. sajandi eelset arvatavat ühist keelt nimetatakse vanapõhja keeleks, enamik säilinud vanapõhjakeelseid tekste on 12.–13. sajandil selle variandiks peetavas vanaislandi keeles kirjutatud Islandi saagad.
Kõige vanemad kirjalikud mälestised Põhjamaades on ruunikirjad hauakividel ja muudel objektidel. Mõned neist esitavad viiteid vanapõhja mütoloogiale ja lühikesi algriimilises värsis lühikesi laule või luuletusi. Säärastest tuntuim on ligikaudu aastast 800 pärinev Röki ruunikivi, mille tekstid viitavad rahvasterändamisaegsetele lugudele.
Vanemad Edda-laulud usutakse pärinevat 9. sajandist, kuid neid tuntakse 13. sajandil Islandil tehtud üleskirjutuste põhjal. Edda-laulud annavad enamasti edasi põhjagermaani müüte ja kangelaslugusid. Skaldiluule on säilinud lisaks 13. sajandi käsikirjadele osalt ka ruunikividel, näiteks Karlevi ruunikivil.
12. sajandist pärineb Saxo Grammaticuse Taani ajalugu käsitlev ladinakeelne teos "Gesta Danorum".
Islandi keskaegse kirjanduse kuldne ajastu oli 13. sajandil, lisaks saagade üleskirjutustele pärineb sellest ajast Vanema Edda üleskirjutus ning Snorri Sturlusoni kirja pandud "Noorem Edda" ja "Heimskringla".
Câmpia Turzii
Câmpia Turzii (ungari Aranyosgyéres, saksa Jerischmarkt) on linn Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonnas. Linn asub Arieși jõe (ungari Aranyos) ja selle lisajõe ääres.
Ajalugu
Esimesed kirjalikud teated kahest naaberasulast on 1219. aastast (lõunapoolne Sâncrai (ungari Szentkirály, ladina villa Sancti Regis) asula) ja 1292. aastast (põhjapoolne Ghiriși (ungari Aranyosgyéres) asula).
9. augustil 1601 tapeti praeguse linna alal võimuvõitluse käigus Valahhia hospodar Mihai Vapper (rumeenia Mihai Viteazul).
Pärast Esimest maailmasõda läksid asulad koos Transilvaaniaga Rumeeniale. 1925. aastal ühendati asulad Câmpia Turzii asulaks.
1940 läks linn Põhja-Transilvaania koosseisus Ungarile, 1945 (ametlikult 1947) tagasi Rumeeniale. 1950. aastal muudeti asula linnaks.
Rahvuslik koosseis
1900. aastal oli 1697 elaniku seas 844 ungarlast, 704 rumeenlast, 131 mustlast ja 11 slovakki.
2002. aastal oli 26 823 elaniku seas 23 346 rumeenlast, 2190 ungarlast ja 1250 mustlast.
Lennuväebaas
Linna keskusest umbes 4 km lõuna suunas paikneb Câmpia Turzii lennuväebaas.
Alba (riietus)
Alba (ladina keeles albus – 'valge') on kandadeni ulatuv kitsaste käistega pikk valge rüü, jumalateenistusel teenijate põhiline liturgiarõivas, mida kantakse alusrüüna. Ka valget ristimisrüüd võidakse nimetada selle sõnaga.
Ajaloost
Alba kujunes Vana-Rooma põlvini ulatuvast, vöötatud, enamasti linasest kangast tuunikast (ladina keeles tunica alba, tunica linea), mida nii rooma kodanikud kui ka orjad kandsid alusrüüna, ja mille peal kanti toogat või paenula ' t. Umbes 4. sajandi algul läks ülemkihtides moodi kanda alustuunika pikemat, pahkluudeni ulatuvat varianti, mis võis olla Lähis-Ida riietusest mõjutatud. Seda pikka rüüd nimetati tunica talaris, aga ka värvust kirjeldava nimetusega "alba".
Liturgilises kontekstis oli alba algselt vaimuliku pealisrõivas, hiljem hakati selle peal kandma kaasulat, dalmaatikat või pluviaali. Keskajal võisid alba varrukatel, rinnal ja alläärel olla tikandid, mis sümboliseerisid Kristuse viit haava.
Tänapäeval kannavad vaimulikud albat enamasti nöörvööga (cingulum) vöötatult sutaani peal liturgilise alusrüüna, kuumal ajal võib seda kanda ka sutaanita. Ka ministrandid kannavad albat, kuid see erineb vaimulike albast lõikelt.
Sümboolika
Alba sümboliseerib Kristuse antud puhtust, ristimises saadud uut elu ja lunastatute igavest rõõmu (Ilm 3:5).
Ekvaatorilised koordinaadid
Ekvaatorilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille põhitasandiks on taevaekvaatori tasand.
Üks ekvaatorilisi koordinaate on otsetõus ja teine on kääne ehk deklinatsioon; neid kahte määratlevad käändering ja taevaparalleelid.
Bassem Amin
pisi|280px|Bassem Amin (2016)
Bassem Amin (araabia keeles باسم أمين; sündinud 9. septembril 1988 Haedos) on Egiptuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2006).
Amin tuli 2004. aastal Irákleios noorte maailmameistrivõistlustel U16-vanuseastmes kuuendaks ja Liibüas Aafrika juunioride meistriks. 2005. aastal võitis ta Belfortis noorte MM-il U18-vanuseastmes pronksmedali. Suurmeistriks sai Amin 18-aastaselt 2006. aastal. Kaks aastat varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse.
Ta on kolmekordne Araabia maade (2005, 2006, 2013) ja viiekordne Aafrika malemeister (2009, 2013, 2015, 2017, 2018). 2014. aastal tuli Vahemere maade malemeistriks.
2009. aastal mängis Amin Hantõ-Mansiiskis maailmakarikavõistlustel, kus kaotas avaringis ja edasi ei pääsenud. Ta on mänginud Egiptuse võistkonna koosseisus kuuel maleolümpial (2008–2018).
Amin lõpetas 2012. aastal Ţanţās asuva Ţanţā Ülikooli arstiteaduskonna.
Uula raamatukogu
Uula raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Elva vallas Rämsi külas.
Raamatukogu juhataja on Elga Alberi.
Bubiai
Vaatamisväärsusteks on Bubiai mõisa hoonetekompleks, Bubiai linnamägi, viis looduskaitsealust paplit, nende seas ka Leedu vanim ja suurim pappel, mille kõrgus on 34 meetrit, krahv Dimitri Zubovi rajatud tammeallee ja kanali ääres kasvav looduskaitsealune männik.
Külas on sündinud Leedu kommunist Mečislovas Gedvilas.
Ajalugu
Küla ennast mainitakse esimest korda kirjalikult aastal 1566. Aastal 1795 loodi Bubiai mõis. Katariina II andis selle Platon Zubovile, kelle suguvõsa valdusse jäi küla kuni maareformini.
Aastal 1825 valmis Venta-Dubysa kanal. Aastal 1831 osalesid sealsed talupojad novembriülestõusus. XIX sajandil asutati külla postijaam.
XX sajandi alguses organiseeriti sealne mõis ümber loomakasvatuse ja piimanduse suunitlusega majapidamiseks. Selle omanik Dmitri Zubov asutas aastal 1910 külla ka põllumajanduskooli, kus vastavaid tootmisharusid õpetati. Samuti rajas ta saekaatri ja telliselöövi. Aastal 1915 toimus küla all lahing Vene ja Saksa vägede vahel. Ka aastal 1944 toimus külas lahing Nõukogude ja Saksa vägede vahel, lahingus langenud maeti linnamäele. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1961 rajati külla raadiojaam ning püstitati raadio- ja telemast. Aastal 1973 rajati Dubysa jõele Bubiai paisjärv.
Leedu 2022. aasta taliolümpiamängudel
Leedu osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 13 sportlasega, kes võistlesid 4 spordialal.
Mart Müürisepp
Mart Müürisepp (sündinud 28. oktoobril 1991 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2011. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. 2009–2011 osales Jakob Westholmi Gümnaasiumi teatriringis (juhendaja Rando Kuustik), kus tegi eriilmelisi rolle teatriõhtutel "Siin ja praegu".
2011. aastast töötab Eesti Nuku- ja Noorsooteatris.
Ta on mänginud filmis "Vasha" (2009, režissöör Hannu Salonen) Tomi ja filmis "Vasaku jala reede" (2012, režissöörid Andres Kõpper ja Arun Tamm) Ristot. Ta on näidelnud TV3 sarjades "Unistuste agentuur" (2010–2011) ja "Päikese poole (draamasari)" (2011-2012).
2014. aastal võitis ta TV3 paroodiasaatesarja "Su nägu kõlab tuttavalt".
2015. aastal esines ta Eesti eri paigus monolavastusega "Mees metsast" (autor Rein Pakk).
2016. aastal astus üles Kanal 2 sketšisaates "Suur komöödiaõhtu". 2018. aastal juhtis ta koos Katariina Tammega Kanal 2 huumorisaadet "Su nädal kõlab tuttavalt".
Oma suhte kohta teatriga on ta öelnud nii: „Ma elan ja hingan teatrit ning suurema osa aastast teen tööd.”
Tema suuremad rollid teatris on nimiosa "Väikeses Gavroche'is" ja Gregor Samsa roll "Metamorfoosis".
Isiklikku
Müürisepp oli mitu aastat suhtes NUKU teatri näitleja Kaisa Seldega.
Anu Heinsalu
Anu Heinsalu (ka Anu Heinsalu-Diževski; sündinud 26. juulil 1959 Pärnus) on inspitsient, näitleja ja tekstiilivärvija.
1977. aastal lõpetas Anu Heinsalu näitejuhi erialal Viljandi Kultuurharidustöö Kooli, 1978–1979 õppis Pärnu teatri õppestuudios.
1977–1979 oli ta Pärnu linna TSN Täitevkomitee kultuuriinspektor. 1979–1990 töötas Anu Heinsalu Pärnu Endlas (varem ka Pärnu Draamateater) inspitsiendi ja näitlejana ning aastast 2000 tekstiilide värvijana.
Ta oli Eesti Teatriliidu liige (1987–2011).
Eurolaul 1997
Eurolaul 1997 oli 4. Eurolaulu konkurss, kus valiti Eestit 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindama hakkav laul.
Eurolaul toimus Tallinna Linnahallis 15. veebruaril 1997. Saatejuhid olid Marko Reikop ja Anu Välba.
Žürii
Punkte andis 8-liikmeline rahvusvaheline žürii.
Essexi Ülikool
pisi|Panoraamvaade ülikoolile Essexi ülikool (inglise keeles University of Essex) on ülikool Inglismaal Essexis.
Josh Magennis
Joshua Brendan David Magennis (sündinud 15. augustil 1990 Bangoris) on Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Hull City ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises.
Hooajal 2009–10 debüteeris ta Inglismaa esiliigas Cardiff City meeskonnas.
Aastatel 2010–2014 mängis ta Šotimaa kõrgliiga klubis Aberdeen. Hooaja 2013–14 teises pooles oli ta Aberdeenist laenul St Mirrenis. Aastatel 2014–2016 mängis Šotimaa kõrgliigas kaks hooaega Kilmarnocki ridades. Magennise kõige edukam hooaeg Šotimaal oli 2015–16, mil ta lõi kümme väravat.
Essexi Ülikool
Ülikoolis õpib üle 14 000 üliõpilase (2017).
Josh Magennis
2016. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Charlton Athletic. Nii hooajal 2016–17 kui ka 2017–18 lõi Magennis liigas kümme väravat. Hooajal 2018–19 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Bolton Wanderers.
2019. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hull Cityga. Hooajal 2020–21 tegi Magennis oma klubikarjääri seni kõige edukama hooaja, kui lõi Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas 18 väravat ja aitas Hull Cityl liiga võiduga tagasi esiliigasse pääseda. 2021. aasta mais pikendas ta Hull Cityga lepingut ühe aasta võrra.
Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Magennis debüüdi 26. mail 2010 sõprusmängus Türgi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Kreeka vastu. Ta kuulus Põhja-Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 8. juunil 2019 lõi ta EM-i valikmängus värava Eesti vastu.
Märgukiri
Märgukiri on isiku pöördumine, millega isik teeb adressaadile ettepanekuid asutuse või organi töö korraldamiseks või valdkonna arengu kujundamiseks ning annab adressaadile teavet.
Córdoba provints (Argentina)
Córdoba provints on Argentina 1. järgu haldusüksus. See asub riigi keskosas.
Provints on rahvaarvult Argentina provintsidest teisel kohal, 2010. aastal elas seal 3 308 876 inimest. Pindalalt on provints viies (165,321 km²).
Provintsi keskus on Córdoba, kus eeslinnu arvesse võttes elab umbes 41% provintsi rahvastikust.
Linnad
Córdoba provintsi suuremad linnad on (sulgudes rahvaarv 2008. aastal):
🇦🇷
Córdoba ülikool
pisi|Córdoba ülikooli raamatukogu Córdoba ülikool on ülikool Argentinas Córdoba linnas.
Ülikool on vanim Argentinas, asutatud aastal 1613.
Alfred Teppan
Alfred Teppan (kohati ekslikult ka Adolf Teppan ; 17. detsember (vkj. 5. detsember) 1890 Soomevere, Kuremaa vald – 29. november 1975) oli eesti näitekirjanik.
Alfred Teppan avaldas näidendid "Karjauurimisel" (Tartu, 1918, 2. tr. 1922), "Koduhani" (Tartu, 1919, 2. tr. 1924), "Ühistegelased" (Tartu, 1921), "Elu teeb uperpalle" (Tartu, 1932, lavastatud Vanemuises 1932), "Seeniste lahendab kriisi" (Tartu, 1933) ja "Parun süütepommiga" (Tallinn, 1936). Teppani vähenõudlikud valdavalt külaelu kujutavad näidendid olid mõeldud peamiselt maalavadele, kus nad omaaegse aktuaalsuse ja koomika tõttu rohket ettekandmist leidsid.
Madame Charpentier et ses enfants
"Proua Charpentier lastega" (prantsuse keeles "Madame Charpentier et ses enfants") on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. Põrandal on landseeri tõugu koer.
Vassili Filippov
Vassili Vassiljevitš Filippov (jakuudi keeles Василий Васильевич Филиппов; 1. aprill 1951 Gornõi uluss Jakuudi ANSV – 31. mai 2022) oli jakuudi rahvusest Sahha tehnikateadlane ja poliitik, Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliige.
Ta oli eriteadlane ekstreemsetes tingimustes ekspluateeritavate konstruktsioonide ja ehitiste püsivuse alal.
Ta oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia president (1994–2001 ja 2003–2008) ning Jakutski Riikliku Ülikooli rektor (1991–1998). Aastatel 1998–2003 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) Vabariigi Koja esimees. Il Tümene II ja III koosseisu rahvasaadik (1998–2008).
Haridus ja töökäik
Filippov lõpetas 1973. aastal Kuibõševi-nimelise Moskva Ehitusinseneride Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse teaduskonna ehitusinseneri kutsega. 1977. aastal lõpetas ta samas aspirantuuri. 1978. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja "Сопротивляемость сталей хрупкому разрушению в строительных конструкциях, эксплуатирующихся в агрессивных среда".
1992. aastal anti talle professori kutse.
Ta töötas aastatel 1973–1998 Jakutski Riikliku Ülikoolis (rektorina 1991–1998), aastatel 1998–2003 Sahha parlamendis vabariigi koja esimehena, 2003–2008 Sahha teaduste akadeemias presidendina ja 2008–2011 Širšovi-nimelises Venemaa Teaduste Akadeemia Okeanoloogia Instituudis teadusdirektorina. 2012. aastast on ta energeetikakompanii Federalnaja Setevaja Kompanija juhatuse esimehe nõunik.
Vladimir Bezobrazov
pisi|Vladimir Bezobrazov Vladimir Bezobrazov (vene keeles Владимир Михайлович Безобразов; 11. jaanuar 1857 – 17. september 1932 Nizza) oli vene kindral ja aastal 1906 Eestimaa kubermangus tegutsenud karistussalkade üldjuht.
Bezobrazov lõpetas aastal 1877 Paažikorpuse. Aastatel 1877–1878 võttis ta osa Vene-Türgi sõjast. 8. septembril 1896 määrati ta 9. Bugi ulaanipolgu komandöriks. Aastatel 1900–1904 oli Bezobrazov Tema Majesteedi keisrinna Maria Fjodorovna ratsakaardiväepolgu juht, 1904–1906 1. ratsakaardiväediviisi 1. brigaadi ülem, 1906–1909 ratsaväeohvitseride kooli juhataja. Aastatel 1909–1912 oli ta 2. ratsakaardiväediviisi juhataja, 1912–1915 kaardiväekorpuse ülem ning 1916. aastast kaardiväe vägede juhataja. 1917. aastal Bezobrazov arreteeriti, pärast bolševike võimuletulekut Venemaal läks ta Taani ja hiljem Prantsusmaale.
Tegevus Eestis
Bezobrazov saabus (komandeeriti Peterhofist 1. ratsakaardiväediviisi 1. brigaadist) Tallinna 20. detsembril 1905. Tema enda väitel laskis tema karistussalk maha 22 inimest ja ihunuhtlust sai 333 inimest; tagaselja mõisteti surma paarkümmend inimest. Ta pidas sõjaväljakohut, olles ise selle juht. Kohtupidamisel ei peetud kinni isegi mitte välikohtu nõuetest ega antud enda kaitsmiseks mingit võimalust.
Sassaniidide riik
Sassaniidide riik (pärsia Ērānshahr ja Ērān) oli viimane Iraani suurriik enne moslemite vallutusi. Seda valitses Sassaniidide dünastia aastatel 224–651.
Riigi rajas ning dünastiale pani aluse Ardašir I. Sassaniidide riik hõlmas tänapäeva Iraagi, Iraani, Afganistani, Ida-Süüria, Kaukaasia maa-alad ning piirkondi Türgis ja Araabia poolsaarel.
Fine 5 Tantsuteater
Fine 5 Tantsuteater on aastast 1992 tegutsev tantsutrupp.
Pierluigi Chicca
Pierluigi Chicca (22. detsember 1937 Livorno – 18. juuni 2017 Rooma) oli itaalia vehkleja.
Chicca võitis hõbemedalid meeskondlikus espadronis 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs ja 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta meeskondlikult pronksi.
Fine 5 Tantsuteater
Tantsuteater on oma eesmärgiks võtnud mitmekesistada ja edendada Eesti kultuurielu, pakkudes kõrgetasemelist tänapäevast tantsukunsti.
Tantsutrupi asutasid moderntantsuteatri Nordstar viis liiget: Anu Ruusmaa, Katrin Laur, Tiina Ollesk, Oleg Ostanin ja René Nõmmik.
Sassaniidide riik
Ardashir I Parsi piirkonnast vallutas 3. sajandi alguses kodusõjast ning Rooma-Partia sõdades nõrgenenud Artabanos V valitsetud Partia ning laiendas umbes 222. aastaks oma valdusi kuni Rooma vabariigi valdusteni Lähis-Idas ja Väike-Aasias. Roomlased ja partlased olid võidelnud Assüüria ja ülejäänud Mesopotaamia pärast kuni 226. aastani, mil ülemvõimu saavutas hoopis Sassaniidide riik. Partia vallutamise järel tegi Ardašir I senise Partia pealinna Ktesiphoni Sassaniidide riigi pealinnaks (224–651).
3. sajandi keskpaigas tekkis Rooma keisririigil konflikt areneva ja laieneva Sassaniidid riigiga, mille valitseja (240–270) Shapur I tungis Rooma Mesopotaamiasse (243), laastas Antiookia (254) ja tungis Anatooliasse (260).
Valitseja (293–302) Narsehi ajal tungisid sassaniidide väed Rooma Armeeniasse, kuid võideti 298. aastal hilisema keisri Galeriuse vägede poolt ning loovutasid rahulepingu alusel nende kontrolli all olnud viis provintsi Tigrisest lääne pool, kuni aastal 337 vallutas need alad ajutiselt valitseja Shapur II. pisi|vasakul|[[Bütsantsi-Sassaniidide riigi piir 4.–7. sajandil]] Kuningas Shapur II valitsusajal (309–379), aastatel 337–350 olid Sassaniidid ja Bütsants püsivalt sõjajalal. Põhiline sõjategevus leidis aset Mesopotaamia aladel, kus pärslased piirasid korduvalt Amida ja Nisibise kindlusi, suutmata neid küll vallutada. Ajutine kergendus saabus alles 349. aastal kui pärslased olid sunnitud katkestama putukaparvede rünnaku tõttu järjekordse Nisibise piiramise. 350. aastate alguses langes aga Pärsia impeerium ise idapoolsete rändrahvaste rünnakute alla.