cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matteo Darmian
Ta alustas klubikarjääri AC Milanis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2006. aastal 16-aastasena Itaalia karikavõistlustel. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 2007. aasta mais. Hooajal 2007/08 sai ta Milani noortevõistkonna kapteniks, kuid Milani põhimeeskonnas ta endale kohta ei kindlustanudki. Hooajal 2009/10 oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis Padova.
2010. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Palermo. Aastatel 2011–2015 kuulus ta neli hooaega Torino põhikoosseisu, neist kolmel viimasel hooajal mängis ta klubiga Itaalia kõrgliigas. Hooaegadel 2013/14 ja 2014/15 valiti Darmian Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2015. aasta juulis siirdus ta 12,7 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Manchester United. 2016. aasta aprillis lõi ta Inglismaa kõrgliigas värava Crystal Palace'i vastu, kuid see jäi ka tema ainsaks väravaks Manchester Unitedi meeskonnas. Kui esimesel hooajal kuulus Darmian Manchester Unitedi koosseisu 39 mängus, siis iga järgmise hooajaga aina vähemates mängudes, kuni oma viimasel hooajal klubis, 2018/19, vaid seitsmes mängus.
2019. aasta septembris naasis Darmian Itaalia kõrgliigasse ja sõlmis lepingu Parmaga. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Milano Interi, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Interiga Itaalia meistriks.
Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Darmian 31. mail 2014 sõprusmängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Ta on kuulunud Itaalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Miikse surnuaed
pisi|Miikse surnuaed Miikse surnuaed on kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Miikse külas Setomaa vallas Võru maakonnas. Kalmistu on valla omandis, kuid kuulub Meeksi Ristija Johannese kiriku juurde.
Miikse surnuaed hakkas tekkima 1944. aastal langenud Nõukogude sõdurite matmispaiga kõrvale. Kui pärast II maailmasõda lagunes Luhamaa õigeusu koguduse abikirik, ehitati surnuaeda toonase Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Vene Õigeusu Asjade voliniku sanktsioneerimisel Meeksi Ristija Johannese kirik.
Kõpu raamatukogu
Kõpu raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kõpu asulas. Raamatukogu juhataja on Velje Paakspuu.
Jeruzalė
pisi pisi|
Jeruzalė on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Jeruzalė piirneb lõunas Baltupiaiega, edelas Fabijoniškėsega, loodes Visoriaiga, kirdes Santariškėsega, idas aga Kalvarijose ja Trinapolisega.
Linnaosa idaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Kalvarijose ajaloolisel kaitsealal, osaliselt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal.
Linnaossa jäävad Jeruzalė skulptuuride park, Regina Violeta Šimulynienė maja-galerii ja aastal 2003 avatud Jeruzalė galerii. Haridust annavad sealne keskkool, Püha Joosepi vaimulik seminar, riiklik energeetikakool. Jeruzalėsse jäävad Kalvarijose kirik ja Jeruzalė kalmistu.
Jeruzalė küla kohta on esimesi teateid XVII sajandi teisest poolest. Aastal 1905 oli selle kohal Verkiai mõisa Jeruzalė karjamõis, kus oli 17 elanikku. Aastal 1930 sai see taas küla staatuse. Aastal 1949 nimetati piirkond ümber Verkiaiks, kuna tauniti vana nimetuse religioosset tausta (tähendab leedu keeles Jeruusalemma). Selsamal aastal suleti ka Jeruzalė kirik. XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel asuti kavandama piirkonda skulptuuride väljakut, aastal 1980 alustati kunstnik Vladas Vildžiūnase initsiatiivil ka selle reaalset rajamist. Aastail 1990-1997 rajati piirkonda punastest tellistest korterelamuid.
Sendvarise vald
Sendvarise vald (leedu keeles Sendvario seniūnija) on teise järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis.
Valla pindala on 72 km². 2011. aasta seisuga elas seal 5033 inimest. Valla keskus on Slengiai küla. Vallavanem on Loreta Kuprienė.
Vallas on järgmised külad.
Lisaks küladele asub vallas veel Klausmyliai huutor, kus aastal 2011 oli 11 elanikku.
Otterburn Park
Otterburn Park on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Pincourt
Pincourt on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Viigimari
pisi|Terve ja poolitatud viik pisi|Pooltoored viigimarjad puul pisi|Valminud viigid
Viigimari ehk viik on hariliku viigipuu vili.
Botaaniline iseloomustus
Viigipuu väiksed ühe- või kahesugulised õied on koondunud omapärastesse kotjatesse õisikutesse. Õisikutest arenevad söödavad liitvilikonnad ehk viigid ehk nn viigimarjad. Viigid on ümara, pirni- või sibulakujulised, 2,5–10 cm pikkused, värvus varieerub kollakasrohelisest kuni vaskpunase või tumepurpurjani. Viigimarja nahk on õhuke ja pehme, viljaliha on kahvatukollane, merevaigukollane, roosakas, punane või purpurjas, valminult mahlane ja magus. Seemned on erineva suurusega, ühes marjas võib neid olla 30–1600.
Suurimad tootjad
2012. aastal toodeti maailmas kokku 1,09 miljonit tonni viigimarju, istandike kogupindala oli 380,2 tuhat hektarit. Viimase 40 aasta jooksul pole tootmismahud märkimisväärselt muutunud.
Kasutamine
pisi|Läbilõige viigist pisi|Kuivatatud viigimarjad Värskeid viigimarju tarbitakse peamiselt nende kasvupiirkonnas, sest valminuna on nad väga õrnad ja ei talu eriti transportimist. Toiduainetetööstuses viljad kooritakse keetmisel, kuivas kliimas süüakse tavaliselt koos koorega. Toiduvalmistamisel viike veidi keedetakse või hautatakse ning kasutatakse seejärel mitmesuguste pagaritoodete valmistamisel või lisatakse jäätisele. Kodustes tingimustes säilitatakse viike suhkrusiirupis või tehakse sellest keedist, marmelaadi või pastilaad. Õrnade viikide transpordi lihtsustamiseks tehakse neist konserve või kuivatatakse. Madalakvaliteedilistest kuivatatud viikidest valmistatakse alkoholi või kasutatakse neid likööride ja tubakatoodete maitsestamisel.
Värskete ja kuivatatud viigimarjade toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Värskete ja kuivatatud viigimarjade toiteväärtus ja biokeemiline koostis on toodud alljärgnevates tabelites:
Mõisaküla raamatukogu
Mõisaküla raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Mõisaküla linnas.
Raamatukogu juhataja on Evi Oissar.
Sirbi tänav
pisi|Sirbi tänav pisi|Sirbi tänav õhtul Sirbi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis. Sirbi tänav algab Vasara tänavalt ja lõpeb Kopliranna tänaval merest umbes 75 meetri kaugusel. Sirbi tänav on põhjaloode-lõunakagu suunaline ning ligikaudu 415 meetri pikkune.
Sirbi tänav sai nime 11. oktoobril 1940. Sirbi tänav on koos sealsamas asetseva Vasara tänavaga nimetatud Nõukogude Liidu vapi elementide järgi.
Ainus valminud tänav enne sõda kavandatud Ranna aedlinnast, arhitektid Roman Koolmar ja Karl Tarvas.
Ajalugu
1933. aastal moodustati Vene-Balti ja Bekkeri asunduse hoonete haldamiseks riiklik ettevõte, hilisema nimega AS Kopli Kinnisvarad. Tegu oli suurima kinnisvaraomanikuga Eestis, millele kuulus Kopli poolsaarel 160 ha suurune ala, kus paiknes 310 ehitist, sealhulgas 144 elumaja 2200 korteriga. Piirkonnas asuti tegema erinevaid ümberplaneerimisprojekte, tolleaegsete arvestuste järgi tuli Vene-Balti asunduses lammutatavate majade asemele ehitada u 150 000 m2 uut elamispinda ning Bekkeri asunduses 125 000 m2. Tähtsaimaks ehituskavaks oli Bekkeri piirkonnas nn Ranna aedlinna rajamine Bekkeri tööstuskvartali ja Telliskopli kalmistu vahelisele alale ning Kopliranna ajaloolise kaluriküla vahetusse naabrusesse. Algselt insener A. Lotmani koostatud ning seejärel arhitekt Roman Koolmari ja Karl Tarvase lõpetatud plaani järgi kavandatud aedlinna pidid tulema korterid 240 perekonnale. Tsaariaegsed puidust tööliselamud oli plaanis lammutada, maa-ala jagada korrapäraselt kitsasteks kruntideks ning krundid hoonestada ühe-, kahe- või neljapereelamutega. Linnajao keskele taheti rajada sirge tee jalakäijatele, mis ühendaks turgu ja selle kõrval asuvat kirikut mererannaga.
Rüps
Rüps ehk õlinaeris (Brassica rapa) on õli- ja söödataim ristõieliste sugukonnast kapsasrohu perekonnast. Kasvatatakse ja kasutatakse nagu rapsi. Rüps oli esimesi kapsalaadseid, mida hakati kasvatama.
Süstemaatika
Rüpsi on käsitletud eri taimesüsteemides erinevail taksonoomiaastmeil, lisaks sellele on tal arvukalt sünonüüme. Enam levinud on klassifitseerimine eraldi liigiks Brassica rapa või alamliigiks Brassica rapa subsp. campestris või Brassica rapa subsp''. oleifera.''
Botaanilised tunnused
Rüps kuulub kaheiduleheliste hulka. Välimuselt sarnaneb rapsiga (Brassica napus). Rüpsil on väiksemad, punakaspruunid seemned. Rüpsi viljaks on kõder. Selle maapealne osa on väiksem, võrsub vähem, lehed ja varred on kaetud karvakestega. Rüpsil on sügavale ulatuv sammasjuur.
Rüpsi kasvatamine
Rüps koos rapsiga on viljavahelduses asendamatud saagikultuurid, olles rohkete teraviljakultuuridega külvikorras ka heaks vahelduseks. Teda tuntakse rapsi noorema sugulasena, kes lepib vähemaga ja annab vähema vaevaga täiesti korraliku saagi. Rüpsi kasvatatakse pigem mahekasvatuses. Rüpsil esineb nii suvi- kui ka talivorm: suvirüps ja talirüps.
Mullaharimine ja külvamine
Rüps on peeneseemneline kultuur, seega on oluline jälgida mullaharimise ja külvamise sügavust. Kuna rüpsi sammasjuur on sügavale ulatuv, on oluline mulla huumuskiht piisavalt kobestada. Maaharimisvõtetena kasutatakse kündi või sügavkobestamist, seejärel põllu silumist enne külvi. Rüps külvatakse 1–3 cm sügavusele, mulla pindmine kiht võiks jääda pehme ja peenesõmeraline, selleks kas kultiveeritakse, libistatakse või rullitakse põld enne külvamist. Rüpsi idanemine algab +5 °C juures, ühtlaselt idaneb +10...+15 °C juures. Külvinormiks arvestatakse 6–8 kg/ha (ka 3–4 kg/ha), mille kasvutihedus oleks 200–300 idanevat tera/m². Tihedamat külvinormi kasutades taime mass lamandub kergesti, hõredama külvinormiga kasvab palju külgharusid ja õitseb ebaühtlaselt. Suvirüpsi külviaeg on samal ajal varajaste teraviljadega, mis tähendab kevadel kohe, kui mullaküpsus võimaldab. Külviaeg kõigub ajavahemikus aprilli keskpaigast mai alguseni. Talirüpsi hakatakse külvama augusti keskpaigast.
Haigused
Rüps ristõielise kultuurina on vastuvõtlik igasugustele haigustele. Osa haigustest moodustavad ka teistele mitteristõielistele kultuuridele tüüpilised haigused, seega on ülimalt oluline jälgida viljavaheldust.
Haigused: valgemädanik (Sclerotinia sclerotiorum); vertitsilloos ehk vilttõbi (Verticilium dahliae); tsülindrosporioos (Cylindrosporium concentrium); kuivlaiksus (Alternaria sp.); nuuter (Plasmodiophora brassicae); hahkhallitus (Botrytis cinerea).
Kahjurid
pisi|Sinihelk-maakirp (Phyllotreta nigripes) Kahjurid: hiilamardikas (Meligethes aeneus); suur-maakirp (Phyllotreta nemorum); sinihelk-maakirp (Phyllotreta nigripes); nälkjad ja teod; lehetäid (Myzus persicae); kõdra-peitkärsakas (Ceutorhynchus obstrictus) (Marsham); varre-peitkärsakas (Ceutorhynchus pallidactuylus sün. C. quadridens); juure-peitkärsakas (Ceutorhynchus pleurostigma); kõdrasääsk (Dasineura brassicae).
Koristamine ja kuivatamine
Esimene märk koristusvalmidusest on põllu taimiku värvuse muutumine õlgkollaseks. Seemnete sisu on roheline, kolmandik seemnetest tumenenud, lehed varisenud ja varred on rohelised, siis võib eeldada, et koristusaeg saabub 1–2 nädala jooksul. Koristama tuleks hakata kui ligi 10% seemnetest on veel rohekad. Koristusega hilinemine tuleneb tihtipeale sellest, et oodatakse, millal kõik seemned küpsevad, kuid selleks ajaks on hakanud osa varem valminud taimi juba varisema, ning sellest tulenevalt ka saagikadu. Koristusajal peaks seemne sisu olema kollane, õlikas, siis varte ülemine osa õlevärvi, taim muutunud hallikaspruuniks. Käega kõtrade võtmisel osa kõtru laguneb ja pudeneb.
Enne kuivatamist oleks mõistlik rüps sorteerida, puhastada üleliigsest prahist, et seeme saaks ühtlasemalt kuivatatud. Üleliigsed osad seemne hulgas sisaldavad rohkem niiskust ja kuivatamine on ebaühtlane. Kuivatamist tuleb alustada võimalikult kiiresti pärast saagikoristust, kuna rüps hakkab kiiresti ise kuumenema suure niiskussisalduse tõttu. Rüps tuleb kuivatada niiskusesisalduseni 6–9%, alla 6% kuivatades väheneb õlisisaldus, ning üle 9% on seeme liiga niiske ning seemet on halvem hiljem tööstuslikult töödelda. Oluline on kuivatamisel jälgida kuivatustemperatuuri, et seemne külvamiseks võtmisel idanevus ei kaoks. Soovitatav on alustada kuivatamist jahedas õhus, seejärel jätta optimaalsele temperatuurile (30–45 °C). Pärast kuivatust tuleb seeme kindlasti maha jahutada, et vältida isekuumenemist, mille tulemusena seeme rikneb.
Sordid Eestis
Praeguseks on Eesti sordilehel kirjas talirüpsi sordid "Legato"; "Aita"; "Arrivée", "Successor" ja suvirüpsi sort "Boel".
Tartu Ülikooli Kunstiajalooline Fotokogu
Tartu Ülikooli kunstiajalooline fotokogu (lühend: TÜKAF) asutati 2006. aastal Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti Eestimaa Ehitus- ja Kunstimälestiste kogu säilinud osa baasil. Kogu asus kuni 2011. aasta maini Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli juures ning osa sellest on digiteerituna kättesaadav Tartu Ülikooli Raamatukogu digitaalsest repositooriumist DSpace.
Seoses TÜ ajaloo ja arheoloogia instituudi ümberstruktureerimisega anti kunstiajalooline fotokogu 1. juunil 2011 üle Tartu Ülikooli Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonda.
Trinapolis
pisi| Trinapolis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Trinapolis piirneb kagus Žirmūnaiga, lõunas Baltupiaiga, läänes Jeruzalėga, põhjas Kalvarijosega, idas aga üle Nerise Valakampiaiga.
Linnaosa asub Baltupise ehk Cedronase oja kaldal. Trinapolis jääb Verkiai regionaalparki ja Kalvarijose ajaloolisele kaitsealale.
Trinapolises asuvad Trinapolise kirik ja endine trinitariaanide klooster. Aastal 1905 oli kloostrile kuulunud Trinapolise külas 11 elanikku. Sealset kloostrikompleksi kasutati aastast 1846 õigeusu arhieireie suveresidentsina, aastast 1926 aga Vilniuse piiskoppide suveresidentsina. Aastal 1948 sealne kirik suleti, kloostrihoone võeti aga kasutusele haiglana. Aastal 1959 avati seal turismibaas. Aastast 1992 on sealne kompleks Vilniuse peapiiskoppide haldusalas, sealne kirik avati taas aastal 1997.
Trinapolis jääb Kalvarijose kompleksi muinsuskaitsevööndisse. Muinsuskaitse all on sealne kirik ja kloostrihoone ning Kalvarijose ristitee algus.
Liblikas ja peegel
"Liblikas ja peegel" on Jaan Kaplinski 1980 kirjutatud näidend.
Näidendi lavastas Madis Kalmet ja see mängiti esimest korda ette 2. detsembril 2006 Endla teatri küünis. Osad lavastuses esitatud laulud ilmusid Riho Sibula samanimelisel albumil.
Erapank
Erapangad on pangad, mis kuuluvad kas üksikisikule või täisosaniku(te)le piiratud osaniku(te)ga. Erapanku ei ole inkorporeeritud. Sellisel juhul saavad võlausaldajad vaadata nii "panga varasi tervikuna" kui ka kogu füüsilisest isikust ettevõtja/täisosaniku varasi.
Nendel pankadel on Šveitsis pikaajalised traditsioonid, mis ulatuvad vähemalt Nantesi otsuse tühistamiseni (1685). Erapankadel on pikaajalised traditsioonid ka Suurbritannias, kus C. Hoare & Co. on tegutsenud alates 1672. aastast.
Luke Ayling
pisi|Luke Ayling (2020) Luke David Ayling (sündinud 25. augustil 1991 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United.
1999. aastal liitus ta Arsenali noorteakadeemiaga. 2009. aasta juulis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. Profidebüüdi tegi ta hooaja 2009–10 teises pooles Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Yeovil Town, kus ta mängis algselt Arsenalist laenul. 2010. aasta juunis sõlmis ta Yeovil Towniga püsiva lepingu. Hooajal 2013–14 mängis ta Yeowvil Towniga Inglismaa esiliigas.
Aastatel 2014–2016 mängis ta Bristol Citys. Hooajal 2014–15 võitis ta Bristol Cityga Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga. Alates hooajast 2016–17 mängib Ayling Leeds Unitedis. Hooajal 2019–20 võitis ta Leeds Unitediga Inglismaa esiliiga. Samal hooajal valiti ta Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu ja fännide poolt liiga hooaja parimaks mängijaks.
Kõo raamatukogu
Kõo raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kõo külas.
Raamatukogu ruumides ja raamatukogutöötaja halduses on Kõo piirkonna kolhooside ja Kõo valla arhiiv.
Ajalugu
1927. aastal asutati Kõo Haridusselts, mille raamatukogu oli mõni aeg hiljem avalikkude raamatukogude nimestikus (Külaleht number 4, 1930, 52. oktoober).
8. jaanuaril 1946 avati Kõo külaraamatukogu vanas vallamajas Kirivere küla (1951. aastani). 1951–1977 oli raamatukogu Kõo külanõukoguga ühes majas, kus ruumid olid kitsad ja ülekuhjatud. Raamatukogu paistis silma rohkete plakatite, graafikute, tsitaatide ja kaunistatud pealkirjade poolest. Mitmekülgsete huvidega raamatukogu juhataja Richard Kleemann oli kohaliku spordikomitee esimees ja loodussõbrast fotograaf, kelle looduspiltide albumid „rändasid ringi“ nii kohalikus koolis, kus neid kasutati näidismaterjalina õppetöös, kui ka Viljandi keskraamatukogus näitusel.
1977. aastal kolis raamatukogu avaramatesse remonditud ruumidesse Kõo mõisas, kus asus kuni 1997. aastani.
1981–1993 oli Kõo raamatukogul Kirivere koolimajas laenutuspunkt.
1997. aastal kolis Kõo vallavalitsus mõisa ringhoonesse ja raamatukogu vallamaja vabanenud ruumidesse (praeguses sotsiaalmajas, endine vaestemaja), kus asus 2004. aastani.
2002. aastal hakati Kõo valla kultuuritöötaja Aare Järviku eestvedamisel välja andma Kõo Vallalehte, mille toimetamisega olid raamatukogutöötajad seotud selle väljaandmise lõpuni 2017 augustis.
2003. avati raamatukogus avalik internetipunkt, millega seoses pikendati raamatukogu lahtiolekuaeg ja võeti 0,5 koormusega tööle teine töötaja.
2004. aasta sügisel said Kõo mõisa ringhoone lõunatiivas valmis raamatukogule ehitatud uued ruumid, kus raamatukogu asub tänaseni.
Töötajad
Leili Heringson, Erna Raudla, Aino Kleemann 1946–1951
Ricard Kleemann 1951–1979
Ille Riisk (Valdlo) juhataja (2019 ametinimetus direktor), töötab alates 1979 –
Helin-Liidia Valk (asendaja lapsehooduspuhkuse ajal) 1990–1993
Marju Roosileht, laenutaja (0,5 koormusega) 2003–2008
Inna Aus, raamatukoguhoidja-arhivaar (2019 ametinimetus raamatukoguhoidja), töötab alates 2008
Richelieu (Québec)
Richelieu on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Jaepangandus
Jaepangandus, mida nimetatakse ka tarbijapanganduseks, on teenuse osutamine pangalt pigem avalikkusele, mitte ettevõtetele, või muudele pankadele, mida sageli nimetatakse hulgimüügipanganduseks. Jaepanganduse alla kuuluvad pangateenused hõlmavad säästu- ja tehingukontode pakkumist, hüpoteeklaene, isiklikke laene, deebetkaarte ja krediitkaarte. Jaepangandust eristatakse ka investeerimispangandusest või kommertspangandusest. See võib viidata ka üksikute klientidega tegeleva panga osakonnale või osakonnale.
Finspångi vald
Finspångi vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Östergötlandi lääni põhjaosas.
Praegustes piirides vald loodi 1971. aastal, kui liitusid Finspångs köping, Hällestad ja Hävla.
Valla keskus on Finspång. Teised asulad on Rejmyre, Lotorp, Sonstorp, Falla, Hällestad, Ljusfallshammar, Grytgöl, Igelfors, Borggård, Butbro, Hävla, Bränntorp, Byle, Kolstad, Lämmetorp, Lövlund, Prästköp.
Finspångi vallas elas 2010. aastal 20 830 inimest.
Valla alal on umbes 365 järve.
Finspång on vana tööstuspiirkond, kus on tegutsenud eelkõige metallitööstusettevõtted.
Venemaa Teatrikunsti Instituut – GITIS
pisi| Venemaa Teatrikunsti Instituut – GITIS (vene keeles Российский институт театрального искусства – ГИТИС) on aastal 1878 Moskvas asutatud teatrikõrgkool.
1922. aastast kandis kool nime Riiklik Teatrikunstiinstituut (venekeelne lühend GITIS). Aastatel 1934–1992 oli kooli nimi Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski nimeline Riiklik Teatrikunstiinstituut. Aastatel 1992–2015 kandis kool nime Venemaa Teatrikunsti Akadeemia ja alates 2015. aastast on kooli nimi Venemaa Teatrikunsti Instituut – GITIS.
Promised Land (Presley)
Albumi tootis plaadifirma RCA Records. Album salvestati 1973. aasta detsembris Memphises ja avaldati 1975. aastal Presley 40. sünnipäevaks. Samal perioodil samas stuudios salvestatud lugudest paremad avaldati 1974. aasta albumil "Good Times", albumil "Promised Land" avaldatud materjali oli peetud teisejärgulisemaks.
Venemaa Teatrikunsti Instituut – GITIS
Aastatel 1948–1953 tegutses koolis GITIS-e eesti stuudio.
Promised Land (Presley)
Albumi nimilugu, Chuck Berry 1965. aasta loo kaver, avaldati ka singlina, mis jõudis Billboard Hot 100 edetabelis 14. kohale.
Lambsdorff
pisi|Lambsdorffide vapp Lambsdorff (täisnimega von der Wenge gen. Lambsdorff) oli Vestfaali ja baltisaksa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa Vestfaali liin (said vabahärradeks; die Freiherren von der Wenge) jäi katoliiklikuks. Suguvõsa teine liin (said krahvideks; die von der Wenge genannt Lambsdorff) rändas 15. sajandi algul Baltikumi ja hakkas luterlikuks.
1800. aastal kanti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr. 301 all.
Kalev Männe
Kalev Männe (sündinud 6. juulil 1966 Pärnus) on Eesti ärimees.
Elulugu
Ta õppis aastatel 1973–1979 Pärnu VIII 8-klassilises koolis ja 1979–1981 Lydia Koidula nimelises Pärnu II keskkoolis. Aastatel 1981–1984 õppis ta Olustvere Sovhoostehnikumis mesinikuks.
Pärast ajateenimist Nõukogude armees oli Männe aastatel 1987–1994 mesinik Pärnu metsamajandis, ühtlasi andis 1990–1991 Helsingi Ülikooli üliõpilastele praktikatunde mesinduses.
1992. aastal sai ta üheks osanikuks a/s-is Astel (hiljem OÜ Astel MPS, OÜ Astel KT).
Aastatel 2002–2005 oli Männe AS Pärnu Õlu juhatuse esimees ja tegevdirektor.
2008. aastast on ta Vox Bizness OÜ juhatuse liige.
Männe korraldas ka Pärnu hoiu-laenuühistu asutamist 2011. aastal.
Poliitika
Sama aasta aprillis aitas ta asutada Eesti Rahvuslikku Konservatiivset Liitu, mis oli EKRE eelkäija. Ta valiti Pärnumaa piirkonna esimeheks.
Männe pidas 1999. aastal kõne Poltavas Leonid Kutšma presidendikampaania raames.
Kohtuasjad
2005. aastal peeti Männe kinni kahtlustatavana alkoholiseaduse rikkumises. Kuu aega hiljem alustas Männe Pärnu arestimajas näljastreiki, sest ei saanud valimistel osaleda ja pidi istuma ühes kongis eluaegse vangi Romeo Kaldaga. 2006. aastal süüdistas Männe ajakirjanduses, et 18. novembril 2005, kui Männe oli veel vahi all Pärnu arestimajas, maksu- ja tolliameti uurijat tema mõjutamise katses, viies teda metsa lootes, et ta tunnistaks ennast süüdi. Süüdi tunnistades oleks pidanud Männe maksma 5000 krooni trahvi ning oleks saanud juba järgmine päev koju. Männe mõisteti hiljem riigikohtus õigeks, ning ta nõudis hävitatud viinakoorma eest hüvitist.
2012. aastal mõisteti Männe süüdi katses anda politseinikule altkäemaksu. Teda karistati tingimisi pooleteiseaastase vangistusega koos sama pika katseajaga. Lisaks pidi ta maksma 4000 eurot trahvi.
Isiklikku
Kalev Männe on lahutatud ja tal on kaks last. Tema poeg on ettevõtja Gabriel Männe.
Transiting Exoplanet Survey Satellite
Transiting Exoplanet Survey Satellite (TESS) on NASA kosmoseteleskoop, mis otsib eksoplaneete, kasutades nn. transiidimeetodit. TESS viidi orbiidile 18. aprillil 2018 kanderaketiga Falcon 9 Full Thrust. Põhimissiooni jooksul peaks TESS leidma rohkem kui 20 000 uut eksoplaneeti.
TESSi põhimissiooni eesmärgiks on kahe aasta jooksul jälgida Maa läheduses asuvaid eredaid tähti ning otsida nende juurest eksoplaneete, kasutades transiidimeetodit. Plaanitud tööaja jooksul kaetakse vaatlustega 85% taevast, katmata jääb kitsas riba ekliptika piirkonnas. Kosmoseteleskoobil on neli ligi 10 cm läbimõõduga objektiiviga kaamerat, millega pildistatakse taevast taevapoolkerade kaupa, igal missiooni aastal pildistatakse erinevat poolkera. Taeva poolkera kaetakse 13 sektoriga, igas sektoris mõõdetakse tähti 27 päeva. Eelnevalt välja valitud tähtede heledust mõõdetakse 2 minuti pikkuste säriaegadega. Kõigi kaamerate vaatevälja jäävaid tähti mõõdetakse 30 minuti pikkuste säriaegadega.
TESSi abil suudetakse kindlaks teha Maa sarnaste eksoplaneetide läbimõõte, masse, orbiite ja planeetide keskmist tihedust. TESSi avastatud eksoplaneete võivad tulevikus uurida James Webbi kosmoseteleskoop ja muud Maal ja kosmoses asuvad teleskoobid. Kui Maal asuvad teleskoobid on peamiselt avastanud suure massiga ja oma ematähele väga lähedal tiirlevaid eksoplaneete, nn. kuumi Jupitere, siis TESS suudab tuvastada ka Maa-sarnaseid eksoplaneete, mis tiirlevad Maa-lähedaste heledate tähtede ümber. Heledate tähtede ümber tiirlevaid planeete on võimalik edaspidi põhjalikumalt uurida teiste kosmoses või Maal asuvate teleskoopidega.
TESS tiirleb ümber Maa väga elliptilisel orbiidil, mille apogee on Kuu lähedal ja perigee jääb geosünkroonsest orbiidist kõrgemale. TESSi orbiit peaks olema stabiilne vähemalt 20 aastat.
300 Geraldina
300 Geraldina on suur asteroid asteroidide vöös. Selle läbimõõt on umbes 80 km ja pöörlemisperiood umbes 6,8 tundi.
Asteroidi avastas Auguste Charlois 3. oktoobril 1890 Nice'is.
Serhi Najev
Serhi Najev (ukraina keeles Сергій Іванович Наєв, sündinud 30. aprillil 1970 Mohõliv-Podilskõis) on Ukraina sõjaväelane.
Teenistus
Juhtis 2015—2017 Operatiivväejuhatust Ida. Alates 27. märtsist 2020 on ta Ukraina Relvajõudude ühendjõudude juhataja.
Digiõigused
Digiõigused on infoühiskonnale spetsiifiline osa inimõigustest, mis tõusevad esile digitehnoloogia laialdase kasutamisega tekkinud probleemidega ühiskonnas ja seal kehtivates võimu- jm suhetes.
Digiõiguste eest seisavad organisatsioonid nagu Electronic Frontier Foundation, Free Software Foundation, Internet Society, European Digital Rights, Open Knowledge, Communia Association jpt.
Kristiina Heinmets-Aigro
pisi|Kristiina Heinmets-Aigro Kristiina Heinmets-Aigro (sünninimi Kristiina Heinmets; sündinud 13. augustil 1978 Tallinnas) on Eesti politik, teleajakirjanik, produtsent.
Haridus
1996. aastal lõpetas ta Tallinna Prantsuse Lütseumi ja Tallinna Jakob Westholmi muusikakooli klaverieriala. Seejärel asus ta õppima Eesti Kõrgemasse Kommertskooli rahvusvahelist majandust. 2003. aastal lõpetas cum laude Kristiina Heinmets-Aigro Concordia Ülikooli meediateaduskonna.
Töö
pisi|vasakul|Inna Roos, Kristiina Heinmets ja Jaan Kõrsmaa 1998. aastal Miss Estonia valimisel
Miss ja modell
1997. aastal valiti Kristiina Heinmets-Aigro Eesti Miss Estoniaks. Seejärel jõudis ta esimese eestlannana Miss Universum iludusvõistlustel TOP10 hulka.
Teleajakirjanik ja produtsent
Kristiina Heinmets-Aigro on juhtinud telesaateid, millest suurimad on olnud rahvusvahelised koostöösaated nagu "Tantsud tähtedega" ja "Eesti talent". 10 aasta vältel on ta olnud heategevusliku telesaate "Eestimaa uhkus", kus tunnustati heategusid teinud Eestimaa inimesi, üks produtsente. Kristiina Heinmets-Aigro on kuulunud TV3 uudistetoimetusse juba üliõpilasena praktikandina kui ka hiljem ligi kolm aastat telekanali kultuuri ja moeuudiste toimetajana.
Poliitik
Kristiina Heinmets-Aigro astus 1998. aasta sügisel Keskerakonda ja erakonna noortekogusse. 2018. aasta kandideeris ta Riigikokku 2019. aasta Riigikogu valimistel Harju- ja Raplamaa valimisringkonnas. Ta kogus 222 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku
Tal on kaks poega ja tütar.
Bank of Scotland
pisi|247x247px|Bank of Scotlandi logo Bank of Scotland plc on Šotimaal Edinburghis baseeruv äri- ja arvelduspank. 17. sajandist pärit ajalooga pank on Ühendkuningriigis viiendal kohal vanim säilinud pank (Bank of England asutati aasta varem) ja see on ainus Šotimaa parlamendi loodud äriasutus, mis on siiani alles. See oli üks esimesi pankasid Euroopas, kes oma pangatähti trükkis, ja firma jätkab omaenda pangatähtede trükkimist juriidilise korra alusel, mis võimaldab Šoti pankadel emiteerida valuutat.
Bank of Scotland on Lloyds Banking Groupi tütarettevõte alates 19. jaanuarist 2009, mil Lloyds TSB omandas HBOS-i.
Brixen
thumb|200px|Brixen aastal 2005 thumb|Brixeni paiknemine Lõuna-Tiroolis
Brixen (itaalia: Bressanone; ladiini: Porsenù või Persenon) on linn ja vald Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, umbes 40 km Bolzanost põhjas.
Esmamainitud 901. aastal, on Brixen suuruselt kolmas linn ja vanim linn provintsis ning oru kunsti- ja kultuuripealinn.
Brixen on eriti tuntud suure suusakuurordina (Plose). Tööd pakuvad hüdroelektrienergia tootmine ning viljapuuaedade ja viinamägede pidamine.
Geograafia
Brixen asub Eisacki ja Rienzi jõe liitumiskohas, 40 km Bolzanost põhjas ja 45 km Brenneri mäekurust lõunas, Itaalia-Austria piiril. See külgneb idas Plose ja Telegraafi (Monte Telegrafo) mäega (2504 m) ja läänes Königsangeri (Monte Pascolo) (2436 m) mäega.
Frazioni
Frazioni / liidendatud külad on Afers (Eores), Albeins (Albes), Elvas, Gereuth, Karnol, Klerant (Cleran), Kranebitt (Costa d'Elvas), Mahr (La Mara), Mairdorf, Mellaun (Meluno), Pairdorf (Perara), Pinzagen (Pinzago), Plabach, Rutzenberg, St. Andrä (S.Andrea), St. Leonhard (S.Leonardo), Sarns (Sarnes), Tils (Tiles), Tötschling (Tecelinga), Tschötsch (Scezze), Untereben.
Juured
Brixeni ala on olnud asustatud nooremast paleoliitikumist saati (8. aastatuhat eKr). On leitud muid asulaid hiliskiviajast ja aastal 15 eKr vallutasid ala roomlased, kelle peamine asula oli läheduses Säben (Sabiona). Nad hoidsid seda kuni umbes 590. aastani, kui selle hõivasid bajuvaarid.
Brixenit on esimest korda mainitud aastal 901, kui Saksamaa kuningas Ludwig III Laps andis välja dokumendi, milles territoorium nimega Prihsna omistatakse Säbeni piiskopile Zachariasele. Aja möödudes sai Prihsnast praeguse nimega Brixen. Piiskopid kolisid Säbenist sinna aastal 992, pärast toomkiriku tegevuse lõpetamist.
1039. aastal ülendati Brixeni piiskop Poppo keiser Heinrich III poolt paavstiks. Kuid tema valitsemine kestis ainult 23 päeva. Samal sajandil saab Brixenist sõltumatu kiriklik vürstkond, mis järgnenud aastatel võitles olemasolu eest naabruses olnud Tirooli krahvkonna vastu. 1115. aastal lõpetati Brixenit ümbritsev esimene linnamüüride liin.
Piiskopkond sekulariseeriti 1803. aastal ja selle annekteeris Austria keisririik. Aastatel 1851–1855 viibis tšehhi ajakirjanik ja kirjanik Karel Havlíček Borovský Austria valitsuse survel Brixenis asumisel. Pärast Esimese maailmasõja lõppu annekteeris Brixeni Itaalia.
Peamised vaatamisväärsused
Väljaspool linna on Rodenecki loss, üks oma aja kõige võimsamaid. Selles on väärtuslikud freskod 13. sajandi algusest. Olulised on ka Reifensteini loss ja Trostburgi loss Waidbruckis. Viimases elas seikleja ja menestrel Oswald von Wolkenstein.
Kogukond
thumb|Brixeni toomkirik
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles enamus rahvastikust esimese keelena saksa keelt (72,82%). Ülejäänud elanikud kõnesid esimese keelena itaalia ja ladiini keelt, vastavalt 25,84% ja 1,34%.
Kultuur
thumb|Püha Jakobi kirik Rokkansambel Frei.Wild on pärit Brixenist.
Transport
Brixenis on raudteejaam Brenneri raudteeliinil, mis ühendab linna Verona ja Innsbruckiga. Sellel on eraldi hinnastruktuur ühistranspordile Tirol-Südtiroli tsoonis.
Itaalia
Saksamaa / Austria / Lõuna-Tirool
(D - Saksamaa, A - Austria)
11. detsembril 2016 võttis ÖBB üle Deutsche Bahni öörongid. München-Milano teenus tühistati.
^ Rong ühineb Veronas ÖBB EuroNight Rooma-Viin: DB CityNightLine jaguneb kaheks rongiks (esimene pool liitub ÖBB Rooma-Viin ja lahkub Viini või Rooma; teine pool jätkab Münchenisse või Milanosse). Viin-Rooma jaguneb kaheks rongiks (esimene pool jätkab Rooma või Viini; teine pool liitub DB CityNightLine Milanosse või Münchenisse).
Maanteed pidi on linnal kaks väljapääsu Brenner Autobahnile, mis ühendab Brixenit Brenneri mäekuruga.
Merimadulased
Merimadulased (Hydrophiinae) on mürknastiklaste sugukonna alamsugukond.
Kalvin Phillips
pisi|Kalvin Philips 2015. aastal Kalvin Mark Phillips (sündinud 2. detsembril 1995 Leedsis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Merimadulased
Nad elavad Vaikses ookeanis ja India ookeanis ning puuduvad Põhja-Jäämeres, Atlandi ookeanis ja Vahemeres. Nad on tekkinud ja levinud alles pärast seda, kui 3 miljonit aastat tagasi Põhja-Ameerika manner ja Lõuna-Ameerika manner ühinesid. Nad ei saa liikuda Vaiksest ookeanist ja India ookeanist Atlandi ookeani, sest Hoorni neeme ja Hea Lootuse neeme juures on vesi liiga külm. Nad ei saa kasutada ka Suessi kanalit ega Panama kanalit, sest Punane meri on liiga soolane ja Panama kanalis on magevesi.
Kalvin Phillips
Inglismaa jalgpallikoondises tegi Phillips debüüdi 8. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Taani vastu.
Phillips liitus 2022. aasta suvel ligi 49 miljoni euro eest Manchester City jalgpalliklubiga.
Merimadulased
Enamik merimadulasi elab ranna ääres madalas vees, ainult üksikud liigid on suure levilaga, näiteks kahevärviline pelamiid.
Klassifikatsioon
Merimadulaste alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hydrophiinae seisuga 25.11.2013.
Levaansukraas
Levaansukraasid (ehk sahharoos:2,6-fruktaan 6-D-fruktosüültransferaas; EC 2.4.1.10) on bakteriaalsed ekstratsellulaarsed (rakuvälised) ensüümid. Nad viivad läbi nii sahharoosi hüdrolüüsi kui ka fruktoosijäägi ülekannet (transfruktosüleerimist), mille käigus võivad moodustuda väga pikad polüfruktoosid ehk fruktaanid (levaansukraasi puhul levaanid). Selle järgi on nimetatud ka ensüüm: levaan on tekkinud saadus ning lõpp "-sukraas" viitab sahharoosi hüdrolüüsile.
Levaansukraasid koos beetafruktofuranosidaaside ja inulosukraasidega kuuluvad glükosiidi hüdrolaaside 68. sugukonda (CAZy andmebaasi järgi GH68 ). Levaansukraasid koos teiste selle sugukonna ensüümidega eelistavad substraadina kasutada sahharoosi. Levaansukraas on võimeline moodustama nii lühikesi fruktooligosahhariide (FOS) kui ka väga pikki levaan-tüüpi fruktaane.
Erinevalt taimedest vajavad bakterid erineva pikkusega fruktaanide biosünteesiks – substraadi hüdrolüüsiks ning fruktoosijääkide polümeriseerimiseks – ainult üht ensüümi. Levaansukraasid sünteesivad lahustuvaid kõrge polümerisatsiooniastmega levaane, mille mass ulatub 20 kilodaltonist mitme megadaltonini. Levaansukraasid on enim uuritud bakteriaalsed fruktosüültransferaasid. Levaansukraasi geene leidub nii grampositiivsetes kui ka gramnegatiivsetes bakterites, kuid inulosukraase on leitud ainult grampositiivsetest piimhappebakteritest.
Levaansukraase on leitud paljude bakteriperekondade esindajatelt: batsillid, laktobatsillid, pseudomonaadid, streptokokid jt.
Erinevate bakterite levaansukraasid töötavad erinevalt. Erineb afiinsus sahharoosi suhtes ja reaktsioonikiirus. Samuti varieerub suuresti ka produktide pikkus. Ensüümi odavaks tooraineks võib kasutada suhkrupeedi siirupit ja melassi, mis sisaldavad palju sahharoosi.
Levaansukraasi sünteesiproduktidel on mitmeid rakendusi (vt Levaan).
Reaktsioon ja produktid
Ensüüm katalüüsib järgnevat reaktsiooni: substraat + aktseptor -> glükoos + fruktosüül-aktseptor
Sahharoos võib olla nii doonor kui ka aktseptor.
pisi|center|900px|Moodustunud [[6-kestoosist võib saada järgmine aktseptor, kuhu fruktoosijääk liidetakse. Nii jätkates võib ulatuda liidetud fruktoosijääkide arv üle 100 000. Kujutatud reaktsioon on üks võimalikest: moodustuda võib veel neokestoos või 1-kestoos]]
Bakteriaalsed fruktaansukraasid sh levaansukraasid katkestavad substraadi glükosiidsideme, milleks on tavaliselt sahharoos, kuid võib olla ka rafinoos või stahhüoos.
Vabanenud energiat kasutatakse fruktosüüli liitmiseks kasvavale fruktaani ahelale (levaanile), sahharoosile, veele (hüdrolüüs) või mõnele teisele aktseptorile. Kuna pärast glükosiidsideme hüdrolüüsi jääb fruktoosijääk ensüümiga seotuks ja esimeseks aktseptoriks levaani moodustumisel on teine sahharoosi molekul, siis jääb iga ahela otsa üks glükoosijääk. Enamik levaansukraase järgivad Michaelis-Menteni kineetikat hüdrolüüsi ja transferaasi reaktsioonide kohta. Teadaolevateks eranditeks on Lactobacillus reuter’i ja Lactobacillus sanfrancisensis’e levaansukraas, mida sahharoos ei küllasta.
Hargnemine
Levaan võib olla hargnenud ahelatega. Peaahel koosneb β-(2->6)-sidemetest fruktoosi jääkide vahel ning kõrvalahelad on peaahelaga seotud β-(2->1)-sidemete kaudu (sarnasus inuliiniga, mille peaahel koosneb β-(2->1)-sidemetest).
Fruktooligosahhariidide süntees
Kõik bakteriaalsed fruktolüültransferaasid kannavad sahharoosilt fruktoosijääke lisaks fruktaanidele veel mitmetele teistele aktseptormolekulidele. Selliste aktseptoritena võib kasutada vett (sahharoosi hüdrolüüs), sahharoosi või rafinoosi (tulemuseks vastavalt trisahhariid kestoos ja tetrasahhariid nüstoos), lühikese ahelaga atsüülalkoholide, erinevad mono- kuni tetrasahhariidide ja sorbitooli.
Struktuur
Levaansukraasid on viielabalise β-propeller kujuga, mille katalüütilises regioonis on 3 konserveerunud happelist aminohapet (kaks aspartaati ja üks glutamaat).
Levaansukraasid on ehituselt sarnased. Klassikalise "W" kujulise (N- ja C-terminused paiknevad lähestikku) β-propelleri struktuuri moodustavad viis β-lehte (I-V). β-lehed on pakitud vastamisi ning moodustavad iseloomuliku propellerilabasarnase pöörde. Reaktsioonid toimuvad propelleri keskel.
Aminohappelise järjestuste järgi on grampositiivsete ja gramnegatiivsete bakterite levaansukraasid üsna erinevad (identsus ~20%). Piimhappebakterite vastavad ensüümid on suuremad kui teiste bakterite omad. Näiteks S. salivarius’e tüve ATCC 13419 levaansukraas on 140kDa, Z.mobilis’el on see vaid 55 kDa. Enim on uuritud piimhappebakterite fruktaansukraase. Nende ensüümide struktuur on jagatud neljaks osaks: signaalpeptiid; N-terminaalne lõik, mis varieerub pikkuse poolest; konserveerunud umbes ~500 aminohappe pikkune katalüütiline tuum ja C terminaalne varieeruv piirkond, millega mõned ensüümid on seotud rakuseinaga.
Signaalpeptiid ja varieeruv N-terminaalne ala
Grampositiivsete bakterite levaansukraaside N-terminuses on signaalpeptiid, mis suunab nad sekretsioonile. Gramnegatiivsetel see järjestus puudub.
Katalüütiline ala
Aktiivsait asub sügaval negatiivselt laetud taskus. Tsentraaltasku koosneb põhiliselt kõrgeltkonserveerunud järjestuste motiividest. Katalüütilisse kolmikusse kuuluvad Asp (nukleofiil, fruktoosiga esmane seonduja), teine Asp (vaheühendi stabiliseerija) ja Glu (alus-hape katalüüsija). Korraga siseneb taskusse üks substraadi molekul. Sideme katkestamine substraadis (näiteks sahharoosis) toimub −1 ja +1 alampiirkonna vahel. Reaktsioon toimub kahe etapina. Ensüüm seondub kovalentselt substraadi sideme katkestamisele järele jäänud fruktoosijäägiga, moodustades ensüüm-fruktosüül vaheühendi. Järgnevalt seondub aktiivtsentrisse aktseptormolekul (näiteks levaan) ja fruktosüül kantakse aktseptorile. Fruktooside liitmine aktseptormolekulile toimub ükshaaval – enne iga ahela pikendamist on vajalik produkti vabanemine ja uue substraadimolekuli hüdrolüüs. Alapiirkond +1 varieerub perekonna GH68 esindajate hulgas. Need erinevused on selgelt näha grampositiivsete ja gramnegatiivsete bakterite levaansukraaside vahel.
Kaltsiumi seondumine
B. subtilis’e levaansukraasi 3D-struktuuri uurimisel selgus, et ensüümiga võib seondub metalliioon – Ca2+. GH68 perekonna levaansukraaside järjestuste joondamine viitas sellele, et kaltsiumiga seondumisel olulised aminohappejäägid on konserveerunud grampositiivsete bakterite fruktosüültransferaasides.
Levaansukraasi roll bakterite elus
pisi|[[Sahharoosi sisaldaval söötmel moodustunud limane levaan, kui söötmele olid külvatud levaansukraasi ekspresseerivad E. coli transformandid]]
Gluconacetobacter diazotrophicus
Gluconacetobacter diazotrophicus’el (levaansukraas LsdA) on täheldatud kõrgemat NaCl taluvust, kõrgenenud kuivataluvust ning võimet paremini agregeeruda abiootilistel pindadel, kui bakter toodab levaani. Neid nähtusi selgitab asjaolu, et levaan on kleepuv-limajas ning moodustab bakteri ümber kaitsva kihi.
Pseudomonas syringae
Pseudomonas syringae (levaansukraas Lsc) puhul arvatakse, et levaan võib olla varuaineks. Sellele viitavad levaani vaid kaudne osalus biokile moodustumisel ning levaansukraasi geeniekspressioon toimub bakterite kasvu varajasemas etapis. Kuna levaansukraas on väga stabiiline ekstratsellulaarne ensüüm võib see vaba sahharoosi olemasolu korral koguda toitaineterikkaid makromolekule biokile rakuvabades piirkondades. P. syringae biokile moodustumisel ei olnud levaan vajalik. Moodustunud kapsel tekitab osmootse gradiendi, millega tõmmatakse toitaineid enda poole. On näidatud, et levaan kaitseb pseudomonaade kuivamise ja bakteriofaagide eest.
Erwinia amylovora
Taimepatogeen Erwinia amylovora (levaansukraas Lsc) põhjustab erinevatel taimedel, näiteks õunapuudel, pirnidel ja teistel roosiõieliste (Rosaceae) sugukonna esindajatel viljapuu-bakterpõletikku. Taimed surevad veevoo blokeerimise tõttu. Bakterpõletikule on iseloomulik ka lima, mis koosneb bakteritest, taimemahlast ja eksopolüsahhariididest. On näidatud, et selle bakteri levaansukraasi süntees on mõjutatud hulgatunnetusest (kvoorumtunnetusest). Sellele viitab kindla kasvutiheduse ületades suurenenud levaansukraasi ja seega suurenenud levaani produktsioon. Levaani toodeti põhiliselt eksponentsiaalse kasvu faasis.
Sarnaselt P. syringae’ga ei ole E. amylovora’l levaan biokile moodustumiseks vajalik, kuid aitab selle moodustumisele kaasa. Levaansukraasi kasutatakse sahharoosist glükoosi vabastamiseks ning sünteesitud levaan võib olla peremeesorganismi kaitsemehhanismide vastu. Levaan kaitseb E. amylovora’t ka Cu2+ ioonide eest, moodustades sellega komplekse.
Bacillus subtilis
Bacillus subtilis’e levaansukraas (SacB) on üks enim uuritud fruktosüültransferaase. See oli esimene omataoliste seas, millele määrati 3D-struktuur, steriokeemia ja katalüütiline nukleofiil. B. subtilise levaansukraasi sekreteeritakse SecA raja kaudu. Sellele viitab asjaolu, et SecA suurema hulgaga kasvas rakuvälise levaansukraasi kontsentratsioon. Nagu ka paljudel teistel levaani moodustavatel bakteritel on ka B. subtilise’l levaani lagundav levanaas (SacC). Vabanenud fruktoosi saab bakter kasutada energia tootmiseks.
Sakalovapalo kääpad
pisi|Sakalovapalo kääpad Sakalovapalo kääpad on iidne matmispaik, kalmistu Setomaa vallas Obinitsa külas.
Kunagi asus kääbaste juures kivirist ning see koht oli piirkonna inimeste jaoks tähtis ja tuntud. Kivirist hävitati Nõukogude võimu ajal, samal perioodil hävitati ka mitmeid kääpaid – kääbaste liiva kasutati lühiümbruse teedel libeduse tõrjeks. Rist ja selle ümbrus oli annetuskoht, kuhu möödujad viisid raha, nööpe, lõngajuppe ja muid esemeid. Risti juurde põõsaste külge seoti punaseid ja valgeid paelu. Vanarahvas pidas kääpaid põhjasõja- või Rootsi-aegseiks ning seoses kääbastega räägiti ka suurtest lahingutest. Kääpaid on korduvalt uuritud: 1913. aastal tegi väljakaevamisi vene geoloog V. Kreiton, hiljem on kääpaid uurinud Karin Mark, E. Astel, E. Richter, Jüri Linnus ja teised. On selgunud, et kääbaskalmistu võis esialgu sisaldada 50 liivakääbast. Säilinud on 36 kääbast, neist 8 pikk-kääbast ja 28 ümarkääbast. Kääpad on senini vanimad arheoloogilised muistised Obinitsa piirkonnas.
Legendid
Ühe legendi järgi on tegemist Rootsi kalmistuga, mis on pärit põhjasõja ajast (1700–1721). Ringikujulised kääpad olevat hobuste matmispaigad ja ovaalsed inimeste omad. Surnute mälestuseks olevat pandud suur kivirist. Kord tahetud risti ära viia Taelova, aga hobused hakanud teel perutama ja taganema, nii toodud rist tagasi oma kohale. Veel on räägitud, et Sakalovapalo kääbaste juurde on maetud kulda, mis pidavat asuma kohas, kust on näha Saalesa või Saatse kiriku kupleid. Põhjasõja lahingud olevat kestnud kaua ka Obinitsa piirkonnas, kus olevat langenud Vene kindral Sokolovski (seto keeles Sakalov). Tema hauale, mis asuvat kääbaste piirkonnas, olevat pandud suur kivirist, mis olevat olnud aheldatud kasvava männi külge.
Lisaks sellele on vanarahvas rääkinud Sakalova palos elanud essütajast.
Lena Einhorn
pisi|Lena Einhorn (2006) Lena Einhorn (sündinud 19. mail 1954 Stockholmi lähedal) on rootsi arst, viroloog ja rakubioloog, kellest on saanud kirjanik ja filmirežissöör.
Ta on sündinud poola-juudi päritolu arstide Nina ja Jerzy Einhorni peres, isa oli ka poliitik (kristlik demokraat). Ka vend Stefan Einhorn on arst, arstiteadlane ja kirjanik.
Tema dokumentaalteos, oma emast ja Varssavi getost rääkiv "Nina teekond", sai 2005. aastal olulisima Rootsi kirjandusauhinna Augustipreemia (Augustpriset) ning selle põhjal tehtud film sai Rootsi filmiauhinna Kuldpõrnikas nii parima filmina kui ka parima stsenaariumi eest.
Tema esimene romaan "Siri" on August Strindbergi ainetel.
Markus Univer
Markus Univer (20. september 1878 Metstare talu, Polli mõis, Polli vald, Viljandimaa – 11. detsember 1950 Pärnu, maetud Karksi-Nuia Papi kalmistule) oli Eesti kooliõpetaja, haridustegelane, luuletaja ja leidur.
Pani esimese direktorina käima õppetöö Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis. On koostanud ka õpikuid ja tõlkinud. Ta on Tuudur Vettiku "Su Põhjamaa päikese kullast" (1934) sõnade autor.
Isiklikku
Markus Univeril oli kolm venda, kellest kaks – Volmer ja August – olid samuti õpetajad.
Luulet ja laulutekste kirjutas ka Markus Univeri poja abikaasa Magda Univer.
Dorothy Pitman Hughes
Dorothy Pitman Hughes (2. oktoober 1938 – 1. detsember 2022) oli USA feminist, publitsist, lastekaitse aktivist, lastehoiu edendaja, mustanahaliste õiguste kaitsja ja ettevõtja.
Gustav Oskar Oehrn
Gustav Oskar Oehrn (14. juuli / 26. juuli 1820 Võru – 25. detsember 1877 / 6. jaanuar 1878 Võnnu) oli Eesti vaimulik.
Dorothy Pitman Hughes
Pitman Hughes oli tegev mitme laste ja naistega seotud ettevõtmise juures, võitles vaesuse vastu ja tegutses mustanahaliste võimestamise nimel. Koos Gloria Steinemiga pandi alus feministlikule ajakirjale Ms.
GITIS-e eesti stuudio
GITIS-e eesti stuudio oli aastatel 1948–1953 Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis tegutsenud eestlastest moodustatud õppestuudio.
Dorothy Pitman Hughes
Noorpõlv
Pitman Hughes sündis Georgia osariigis Lumpkinis. Kui ta oli 10-aastane, peksti ta isa julmalt läbi ja jäeti surnu pähe kodu ukse taha. Pere uskus, et teo panid toime Ku Klux Klani liikmed. Pitman Hughes otsustas juba lapsena, et hakkab tulevikus aktivistina püüdlema inimeste elutingimuste parandamise poole.
Gustav Oskar Oehrn
Oehrn lõpetas Tartus gümnaasiumi. Aastatel 1840–1845 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses Johann Georg Schwartzi juures. Ordineeriti 9. märtsil / 21. märtsil 1847 Riias õpetajaks.
Dorothy Pitman Hughes
Aktivism
1957. aastal kolis Pitman Hughes Georgiast New Yorki, kus 1960. aastatel tegutses lauljana. Aktivistiteed alustas ta kodanikuõiguste meeleavaldustel vahistatute kautsjonite tarbeks raha kogudes. Ta tundis nii Martin Luther Kingi kui ka Malcolm X-i.
GITIS-e eesti stuudio
Stuudio lõpetas üks kursus 25 õpilasega. Eestisse naasis neist 24 ja nad kõik asusid tööle Draamateatrisse.