cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Binoommudel
Samm 1: Loome kahendpuu
Samuti saame selle omaduse tõttu arvutada alusvara väärtuse otse, ilma hinnapuud genereerimata. Tipu väärtus avaldub valemist:
kus N_u on sammude arv, mis tuleb teha tipuni jõudmiseks üles ja N_d on sammude arv, mis tuleb teha tipuni jõudmiseks alla.
Samm 2: Leiame optsiooni hinna igas lehttipus
Iga lehttipu väärtus, mis tähistab optsiooni hinda tema täitmisajal, avaldub järgmiste valemite kaudu:
kus K on täitmishind ja S_n on alusvara hind n-ndal perioodil.
Samm 3: Leiame optsiooni hinna vahetippudes
Kui optsiooni hind kõikides lehttippudes on leitud, arvutatakse mööda puud alt üles liikudes väärtus ka kõikides vahetippudes, mis tähistavad optsiooni hinda nendes punktides.
Riskineutraalsuse eelduse korral on tuletisväärtpaberite õiglane hind võrdne selle tuleviku väljamaksetega, mis on diskonteeritud riskineutraalse tõenäosusega. Seega oodatav väärtus arvutatakse optsiooni hindadest puu kahes hilisemas tipus ning kaalutakse vastavate tõenäosustega t õenäosus p, et hind liigub üles, ja tõenäosus(1-p), et hind liigub alla. Seejärel oodatav väärtus diskonteeritakse riskineutraalse tõenäosusega r.
Valem oodatava väärtuse arvutamiseks avaldub kujul
Apex Legends
"Apex Legends" on Respawn Entertainmenti välja töötatud ja ajakirja Electronic Arts avaldatud tasuta lahingumäng. See anti välja Microsofti Windowsi, PlayStation 4 ja Xbox One jaoks 4. veebruaril 2019 ilma mingi turunduskampaaniata.
"Apex Legendsis" on ühendatud mitmesuguste videomängude elemente, sealhulgas Respawni enda "Titanfalli" sarja, lahing-royale-mängud, klassipõhised laskurid ja arenevate narratiividega mängijad. Igas voorus sõidab umbes 60 mängijat kolmest meeskonnast saarele, kus üks mängija saab kontrollida, kus nende meeskond maandub. Seejärel peavad meeskonnad teiste mängijate vastu võitlemiseks relvi ja varustust otsima. Selle aja jooksul vähendatakse mänguala järk-järgult, kuni järele jääb ainult üks meeskond, kes mängu võidab.
Mängu hakati välja töötama 2016. aasta lõpus ja 2017. aasta alguses, ehkki projekt jäi saladuseks kuni selle käivitamiseni. Mängu ilmumine 2019. aastal tuli üllatusena.
"Apex Legends" sai positiivseid ülevaateid kriitikutelt, kes kiitsid selle mängulusti, progressioonisüsteemi ja erinevate žanrite elementide ühtesulamist. Mõni pidas seda eelmisel aastal tohutu populaarsuse saavutanud sarnase mängu "Fortnite Battle Royale" vääriliseks konkurendiks. Esimese nädala lõpuks ületas mäng rohkem kui 25 miljonit mängijat ja esimese kuu jooksul 50 miljonit mängijat.
Lilleküla JK Retro
JK Retro on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
12-taktiline bluus
12-taktiline bluus on üks bluusi populaarsemaid vorme, mida iseloomustab ühesugune ja korduv akordide järgnevus 12 takti jooksul.
Johannes Mihkelsoni Keskus
Johannes Mihkelsoni Keskus on Eesti mittetulundusühing. Keskus asutati 23. septembril 1993 Tartus. Keskus on nimetatud Eesti juristi ja poliitiku Johannes Mihkelsoni järgi.
Keskuse põhikirja järgi on keskuse eesmärk "aidata kodanikukoolituse ja täiskasvanute koolituse, poliitilise ja õigusalase nõustamise ning kirjastustegevuse kaudu kaasa Eesti ühiskonna tasakaalustatud ja demokraatlikule arengule". Eesmärgi saavutamiseks korraldab keskus nt kursuseid, seminare, konverentse, harrastusringe, vabaharidusõhtuid.
Keskuse juhataja on Veronika Varep.
Hullo laht
pisi|Hullo laht Hullo laht on laht Vormsi lõunarannikul, Mõisanina (läänes) ja Rumpo poolsaare (idas) vahel. Lõunas piirab lahte hulk väikesaari: Norrsanken, Storstaingrunne, Stora Åbbargrunne. Lahe pindala on 5,85 km². Laht jääb osaliselt Vormsi maastikukaitsealale Rumpo sihtkaitsevööndisse. Laht jääb ka Väinamere hoiualale. Lahte suubub Prästvike oja.
Tikkjärv
Tikkjärv on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Koitjärve külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 589 m.
Kaelarätik
Eesti rahvakultuuris oli kaelarätikud 19. sajandil meeste ja naiste pidulik riideese. Eestis olid kaelarätikud enamasti ruudukujulised valged või värvilised ja tehtud enamasti linasest või puuvillasest riidest.
Mihhail Gorbatši tänav
Mihhail Gorbatši tänav (vene keeles улица им. Михаила Горбача) on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 190 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb kagust loodesse ja lõpeb Kase tänavaga ristudes.
Tänav on saanud nime Nõukogude Liidu kangelase Mihhail Gorbatši järgi.
August (Eric Claptoni album)
"August" on Eric Claptoni kümnes stuudioalbum, mis ilmus 1986. aasta novembris. Peamiseks produtsendiks oli Phil Collins (varem Genesises), kes tegi koostööd Claptoni kauaaegse produtsendi Tom Dowdiga. Plaadist sai tolleks ajaks suurima läbimüügiga Claptoni plaat.
Salvestis oli segu Claptoni bluus-rokist ja Collinsi soul-popist. See plaat kindlustas Claptoni tagasipöördumist muusikute kõrgliigasse. "August" pani Clapton albumi nimeks, sest just sellel kuul sündis tema poeg Conor. Teiste seas on ka lugu "It’s in the Way That You Use It", mis oli tunnusmeloodiaks filmis "The Color of Money". Laul oli kirjutatud koostöös Robbie Robertsoniga ja ilmus 1986. aasta oktoobris, kuu aega enne albumi väljaandmist. Hiljem saavutas laul nädalaks esikoha Mainstream Rock Tracksi edetabelis.
Kaks laulu aitas sisse laulda Tina Turner. “Tearing Us Apart", kus Turner esitas kaasvokaali ja “Hold On" loos laulis ta tausta. Lugu “Holy Mother" oli pühendus The Bandi liikmele Richard Manuelile, kes oli 1986. aasta märtsis toime pannud enesetapu.
Albumi ainus UK Top 20 hitt oli “Behind the Mask". Lugu salvestati Greg Phillinganesi soovitusel, kes oli seda kuulnud 1980-ndate alguses. Originaali oli salvestanud Jaapani popansambel Yellow Magic Orchestra. Laulu sõnade kaasautoriks oli ka Michael Jackson, kes laulis seda albumi "Thriller" salvestamisel, kuid plaadile see lugu ei jõudnud. Phillinganes oli sel ajal Jacksoni klahvpillimängija, sealt ka armastus selle loo vastu. 1984. aastal ilmunud Phillinganesi sooloalbumil "Pulse" oli ka tema enda versioon sellest loost ja nüüd sai selle laulu tõlgendus ka Claptoni plaadile.
Claptoni stuudiobändi moodustasid lisaks temale Phil Collins (trummid ja vokaal), Nathan East (basskitarr) ja Greg Phillinganes (klahvpillid ja vokaal). Neist said ka tema kontserdibändi liikmed järgmiseks kaheks aastaks. Lisaks oli plaadil veel puhkpillide grupp: Michael Brecker (saksofon), Randy Brecker (trompet), Jon Faddis (trompet) ja Dave Bargeron (tromboon).
Ida-Virumaa Omavalitsuste Liit
Ida-Virumaa Omavalitsuste Liit on organisatsioon, mis ühendab Ida-Viru maakonna omavalitsusi. Liit muu hulgas esindab maakonda ja maakonna omavalitsusi riigiorganites ja muudes institutsioonides.
FIDE auliige
FIDE auliige (inglise keeles FIDE Honorary Member) on Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) antav tunnustus (auliige).
Esimene auliige nimetati 1928. aastal.
2019. aasta oktoobri seisuga on auliikmeks saanud 95 maletegelast, sealhulgas kaks eksmaailmameistrit (Max Euwe ja Nona Gaphrindašvili). Endistest FIDE presidentidest on auliikmeks valimise pälvinud vaid Max Euwe ja Friðrik Ólafsson.
50ndate järgnevus
50ndate järgnevus on akordide järgnevus astmetel I - vi - IV - V.
Dorian Boccolacci
Dorian Boccolacci (sündinud 9. septembril 1998 Cannes'is) on Prantsuse võidusõitja.
Kart
Boccolacci alustas karjääri kardiga 2011. aastal. 2013. aastal saavutas ta esikoha WSK Super Master Series, CIK-FIA International Super Cup ja WSK Euro Series KF klassis.
Väiksemad valemid
Boccolacci debüteeris üheistmelistes 2014. aastal, võisteldes Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel. Hooaja lõpus saavutas ta teise koha, kahe võidu ja kahe pole-positsiooniga.
Euroopa Vormel 3
Järgmisel 2015. aasta hooajal debüteeris ta Euroopa Vormel 3-s Signature meeskonnas koos Alexander Alboniga. Ta kogub meistrivõistluste jooksul 27 punkti ja lõpetab üheksateistkümnendal positsioonil.
Vormel Renault
2016. aasta hooajal osales ta koos Hugo de Sadeleeri, Sacha Fenestrazi ja Gabriel Aubryga Vormel Renault 2.0 NEC ja Vormel Renault Eurocup 2.0 meistrivõistlustel Tech 1 Racing meeskonnaga. Tal õnnestub saada kaks võitu ja Eurocupi lõpparvestuses teine ​​koht, samal ajal kui Vormel Renault 2.0 NEC saavutab kolmanda koha.
GP3 Series
2017. aastal tegi Boccolacci GP3 debüüdi Trident Racing meeskonnas koos Kevin Jörgi, Giuliano Alesi ja Ryan Tveteriga. Oma esimesel hooajal õnnestub tal saada Yas Marina sprindivõistluse võit, mis on hooaja viimane võistlus. Kokku kolme poodiumi ja mitme punktiga lõpetab ta meistrivõistluste kuuendal kohal.
Järgmisel hooajal jätkas ta kategoorias, siirdudes koos Will Palmeri (pärast Christian Lundgaardi ja Devlin DeFrancescot) ja Niko Kariga (pärast Jehan Daruvala) meeskonda MP Motorsport (hiljem asendas Richard Verschoor). Ta võidab Hungaroringi sprindivõistlusel, enne kui siirdub Vormel 2 sarja.
Vormel 2
2018. aasta hooajal, alates Spa-Francorchampsi võidusõidust, tõuseb Boccolacci kategoorias kõrgemale, tehes oma debüüdi Vormel 2 meeskonnas MP Motorsport, asendades Roberto Merhi koos Ralph Boschungiga (hiljem asendas Niko Kari). Parima tulemusena saab ta seitsmenda koha ja kokkuvõttes 3 punkti.
2019. aastal jätkab ta kategoorias, kuid läheb koos Jack Aitkeniga Campose meeskonda. Hooaeg algab prantslase jaoks halvasti kahes esimeses voorus Bahreinis, kuid Bakuus ja Monacos saavutab ta suurepärased tulemused, parima tulemuse saavutades Monaco mängus 4. koha. 25. juunil kuulutab Campos Boccolacci asendajaks Arjun Maini, viimane ütleb sotsiaalmeedia vahendusel, et Paul Ricardi ringid olid tema viimased võistlused Vormel 2-s. Austria võistlused vahele jättes õnnestub tal aga kihutada järgmisel GP-l. Silverstone'is ainult sel nädalavahetusel Tridentile koos Giuliano Alesiga.
Punakas üleniidik
Punakas üleniidik (Hypomyces rosellus) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Eesti riigikord
Eesti Vabariik on parlamentaarne vabariik, kus on põhiseadusega kehtestatud võimude lahusus ja tasakaalustatus: seadusandlikku võimu kannab Riigikogu, täidesaatvat Vabariigi Valitsus ning kohtuvõimu kohtusüsteem eesotsas Riigikohtuga. Vabariigi President on Eesti riigipea ja mängib riigi kõrgeima esindaja ja võimuharude tasakaalustaja rolli, olles tavaliselt parteide ja päevapoliitika ülene.
Kõrgeima võimu kandja Eestis on rahvas. Seda võimu teostatakse kahel viisil: Riigikogu valimistel ja rahvahääletustel.
Eesti Vabariik on unitaarriik: sel on üksainus põhiseadus, ühtne õigussüsteem ning valitsemisorganite süsteem. Eestis ei ole autonoomseid haldusterritoriaalseid üksusi.
Erik Aaslav-Kaasik
Erik Aaslav-Kaasik (sündinud 21. mail 1987) on eesti veemootorisportlane.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Paldiski Gümnaasiumi ja 2012. aastal Tallinna Tehnikakõrgkooli rakendusarhitektuuri erialal.
Ta hakkas veemotosporti harrastama 1996. aastal oma isa Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Ta on mitmekordne Eesti meister, Balti meister ja Eesti rekordi omanik paadiklassis S-550 (2009).
Isiklikku
Tema isa Lembit Aaslav-Kaasik on tuntud veemototegelane, paadiehitaja ja maailmakuulus vintide valmistaja. Ema Eve Aaslav-Kaasik. Tema vennad  Ahto, Lembit ja Uku Aaslav-Kaasik) on samuti veemotosportlased, kes on võitnud medaleid tiitlivõistlustelt ja on kuulsad võidusõidupaatide ehitajad. Peres on õed Ingrid ja Imbi.
Igapäevatööna valmistab Erik Aaslav-Kaasik võidusõidupaatide sõukruvisid ehk vinte, mida kasutab enamik Eesti sõitjad ning paljud välismaalased, kelle seas on mitmeid maailma- ja Euroopa meistrid. Vindimeistri ameti õppis ta oma isa Lembitu kõrvalt ning koos töötatakse perefirmas LAK Propellers.
Auvere elektrijaam
Auvere elektrijaam on Ida-Virumaal Auvere külas asuv elektrijaam, mis kuulub Eesti Energia tütarettevõttele Enefit Energiatootmine.
Auvere elektrijaam on uusim Eestisse rajatud põlevkivil ja biomassil töötav elektrijaam, mis valmis põhiosas 2015. aastal. Selle võimsus on 300 MW. Auvere elektrijaam kasutab keevkihttehnoloogiat ning kuni 50% ulatuses on võimalik asendada jaamas kasutatav põlevkivi biomassiga. Kogu investeeringu maht oli 610 miljonit eurot.
Elektrijaama rajas General Electric. Ehitusleping sõlmiti 2011. aasta algul ja jaam võeti üle 2018. aasta keskpaigas.
Ajalugu
Otsus uue kuni kahe energiaplokiga soojuselektrijaama rajamiseks võeti vastu 2009. aastal. Riigihankel uue elektrijaama ehitaja leidmiseks osalesid konsortsium Alstom Estonia AS, Alstom Power Sp. z o.o., Alstom Power System SA ning SNC Lavalin Polska. Edukaimaks tunnistati Prantsuse päritolu Alstomi kontserni pakkumine ning 2011. aastal sõlmiti kontserniga esialgne leping uue elektrijaama esimese ploki ehituseks. Eesti valitsus andis heakskiidu Eesti Energia ainuomanikuna investeeringule uude energiaplokki 2011. aasta juunis. Esialgne leping sisaldas optsiooni rajada lisaks esimesele energiaplokile ka teine. 20. veebruaril 2014 otsustas Eesti Energia nõukogu, et optsiooni Auvere elektrijaama veel II energiaploki rajamiseks ei kasutata.
Elektrijaama rajamist põhjendati vajadusega tõsta Eesti energia-varustuskindlust ning vähendada põlevkivist elektritootmise keskkonnamõju. Tollaaegne EE juht Sandor Liive on väitnud, et elektrijaama rajamise põhjuseks on just energiajulgeolek ning majanduslikult ei ole ettevõtmine kasumlik. Auvere elektrijaama rajas Alstomi konsortsium „võtmed kätte“ ehituslepingu alusel. Sellele pandi nurgakivi 4. mail 2012. Investeeringu kogumaksumus oli 638 miljonit eurot.
2012. aasta juunis kiitis Euroopa Komisjon heaks Eesti taotluse tasuta saastekvootide eraldamiseks Auvere elektrijaama ehituse osaliseks finantseerimiseks. Otsus lõi eelduse, et riik saaks eraldada aastatel 2013–2020 Eesti Energiale kokku 18 miljonit tonni tasuta saastekvoote. 2013. aasta maikuus paigaldati Auvere elektrijaama aurutrummel, millega jõudis jaama rajamine poole peale. Aasta lõpuks olid jaama kõik põhiseadmed paigaldatud ning alustati abiseadmete paigaldamisega. Jaama seadistus- ja käivitustöödega plaaniti esialgse ajakava järgi alustada 2014. aasta sügisel ning protsessi kestuseks kavandati orienteeruvalt aasta. 2014. aasta esimeseks kvartaliks oli Eesti Energia investeerinud uue energiaploki ehitusse ligi 482 miljonit eurot. 2. mail 2015 ühendati jaam elektrivõrku ja sealt alates on see perioodiliselt elektrit tootnud. Jaama lõplik üleandmine oli seejärel planeeritud 2016. aasta I kvartali lõppu.
Jaanuaris 2016 teatas Eesti Energia Auvere elektrijaam varade allahindamisest mahus 39,6 miljonit eurot. Otsust põhjendati elektri turuhinna ja nafta maailmaturuhinna langusega. Lisaks ei välistatud veel täiendavat allahindlust mahus 200 miljonit eurot, juhul kui ei teostu ulatuslik puidu põletamise kava.
Kuigi elektrijaam on olnud töös alates 2015. aasta maikuust, siis ei ole suutnud ehitajad tagada, et jaama täisvõimsusel töötades ei ületaks see nõutud tolmu heitmenorme. Sellest tulenevalt valmis kava, mille kohaselt rajati täiendavad kottfiltrid 2017. aasta juuliks ning jaama ametlik üleandmine pidi toimuma sama aasta oktoobris. Alstomi kontserni elektrijaamaehituse omandanud GE Power nõustus 2016. aastal üleandmise venimise eest maksma leppetrahvi mahus 66 miljonit eurot. 2018. aastaks on leppetrahvinõude kogusumma peaaegu 100 miljonit eurot.
2019. aastal seisis jaam välise soojusvaheti rikke tõttu mai keskpaigast novembri keskpaigani. 2021. aastal sõlmiti kompromisslepe General Electricu tütarettevõttega elektrijaama töökindluse nõude rikkumise osas ning General Electric pidi kompenseerima Enefitile kahjud 30 miljoni euro ulatuses.
2022. aasta oktoobri algul suunati jaam pooleteiseks kuuks remonti, et välja vahetada soojusvaheti.
Soome president
Soome Vabariigi president (soome keeles Suomen tasavallan presidentti) on Soome kodanike valitud riigipea, kes koos riiginõukoguga (valtioneuvosto) juhib riigi välispoliitikat ja on kaitsejõudude ülemjuhataja (Puolustusvoimien ylipäällikkö).
2012. aastast on Soome president Sauli Niinistö. 2018. aasta korralistel presidendi otsevalimistel valiti Niinistö ülekaalukalt juba esimeses voorus ametisse tagasi.
Viited
Listo di prezidisti di Finlando שליטי פינלנד Lista dels presidents de Finlàndia pt:Anexo:Lista de presidentes da Finlândia
Šepetivka
Šepetivka (ukraina keeles Шепетівка, vene keeles Шепетовка Šepetovka, poola keeles Szepetówka) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis.
Šepetivka on tähtis raudteesõlm.
Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1594. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai 16. sajandi lõpul.
Teise Poola jagamise tagajärjel läks Šepetivka 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla.
Aastatel 1915–1919 elas Šepetivkas kirjanik Nikolai Ostrovski.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šepetivka elanikest ukrainlasi 90,7%, venelasi 5,8%, poolakaid 2,0%, valgevenelasi 0,3% ja juute 0,3%.
pisi|tühi|Šepetivka linnavalitsuse hoone
Aun
Aun (põhjaeesti murretes ka rõuk, Saaremaal ja läänemurdes mügam) on kaarjas või piklik maale paigaldatud kuhik. Aun tehti enamasti aluspuudeta ja võis olla moodustatud suviviljast, niiskest heinast, põhust, turbast, mätastest või kartulitest. Suviviljaaunad tehti kuni kahest rööbitisest vihureast, mis kaeti põiki pandud kattevihkudega. Aunas võis olla kuni 100 vihku. Lääne-Eestis kasutati toestamiseks vitstest kaari paremaks tuulutamiseks. 19. sajandi lõpul viljaaunadest loobuti, kuna võeti kasutusele puualustega rõugud.
Strängnäsi vald
Strängnäsi vald (rootsi Strängnäs kommun) on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Södermanlandi läänis, Mälareni järve kaldal. Valla keskuseks on Strängnäs. Teised suuremad asulad on Mariefred, Åkers Styckebruk ja Stallarholmen.
Strängnäsi vald moodustati 1971. aastal, enne seda oli selles piirkonnas 15 erinevat haldusüksust.
Prantsuse riiklik kosmoseuuringute keskus
Prantsuse riiklik kosmoseuuringute keskus (Centre national d'études spatiales; CNES) on Prantsusmaa riiklik kosmoseagentuur. CNESi peakorter asub Pariisis ning see allub Prantsuse relvajõudude- ja teadusministeeriumitele.
CNES asutati 19. detsembril 1961 president Charles de Gaulle'i initsiatiivil ning selle eesmärgiks sai Prantsuse kosmoseuuringute koordineerimine ja läbiviimine.
CNES on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) liige ja sel oli 2020. aastal suurim osalus ESA eelarves, panustades 1,3 miljardit eurot. CNES panustab ESA kaudu peamiselt teadusmissioonidesse, mis tegelevad astronoomiaga, Päikesesüsteemi ja Maa uurimisega. Keskus haldab ESAga ühiselt Guajaana kosmosekeskust. CNES teostab ka sõjalise eesmärgiga missioone ning rahastab telekommunikatsiooni- ja navigatsioonisatelliitide arendamist.
Institut Mines-Télécom Business School
Institut Mines-Télécom Business School on Pariisis ja Évryis asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Kool loodi 1979. aastal.
Financial Timesi edetabelis platseerus IMT BS 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 75. kohale.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, CGE ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud.
Tuukri tänav
pisi|Tuukri tänav 2004. aasta suvel Foto: Aulo Aasmaa
Tuukri tänav on tänav Tallinna kesklinnas.
Tuukri tänav algab Jõe tänavalt ja kulgeb üldiselt itta. Ta ristub Lootsi tänavaga vasakult, Aedvilja tänavaga paremalt, Tuukri põiguga paremalt ja Uus-Sadama tänavaga mõlemat kätt, olles nende suhtes peatee. Tänav lõpeb Tuukri ja Petrooleumi tänava ristmikul, kus Tuukri tänav läheb üle Nafta tänavaks. Tänava pikkus on 700 meetrit.
Suuremate vihmasadude ajal on Tuukri tänaval üleujutused. Seda põhjustab asjaolu, et tänava kõrgus merepinnast on väga väike, alla kahe meetri, ja veel on raske sealt ära voolata.
Veel mõnesaja aasta eest oli praeguse Tuukri tänava kohal meri. Alles 19. sajandi paiku muudeti madal merepõhi maismaaks, vedades sinna hulgaliselt täitepinnast.
Kursiiv
Kursiiv tähendab kaht kirjavormi:
Aurukast
Aurukast ehk aurutoru on neljast lauast kokkulöödud piklik kast, mida kasutati nt paadilaudade ja reejalaste aurutamiseks enne nende painutamist.
Istra vald
Istra vald (läti keeles Istras pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Rundēni, Pasiene, Zaļesje ja Lauderi vallaga ning Krāslava piirkonna Šķaune ja Ezernieki vallaga.
Valla pindala on 164 km². 2011. aasta seisuga elas seal 661 inimest. Aastal 2011 elas vallas 130 lätlast, 467 venelast, 40 valgevenelast, 11 ukrainlast, 7 poolakat ja 2 leedulast. Valla keskus on Vecslabada küla. Vallavanem on Aleksandrs Sovāns.
Ajalugu
Istra vald moodustati aastal 1863, mil ühendati Istra, Annapole, Konecpole ja Soboļina mõisavallad. Aastal 1935 oli Ludza maakonda kuuluva Istra valla pindala 210,5 km² ja seal oli 8044 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Annapole, Cukur, Istra, Koņecpole, Lauderi, Plepļi ja Soboļina külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Istra külanõukoguga Soboļina ja Annapole külanõukogud, aga aastal 1960 Koņecpole külanõukogu. Aastal 1975 liideti külanõukoguga osa likvideeritavast Šuškova külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Istra vald. 2009. aastast kuulub vald Ludza piirkonda.
Kaitstavad paigad
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Zubrova muinaskalmed, linnamägi Zubrovas Gorodoks, Vecslabada Kirikumäe linnamägi, Rudņa muinaskalmed, Kausa muinaskalmed, Meļņiki linnamägi, Šilki muinaskalmed ehk Prantsuse hauad, Volkorezi - Čuičiši muinaskalmed ehk Vaidi hauad või Sopki ja Vecslabada õigeusu kiriku ikonostaas ning selle maalingud. Kohaliku kaitse all on Čerņauskase muinaskalmed ja Pavlova muinaskalmed.
Loodus
pisi|Dziļezers
Valla suuremad järved on Plisūns, Škauna järv, Dziļezers ja Istra järv.
Looduskaitse all on Kaksiktamm, Fiļķi künnapuu, Fiļķi pärn, Spugova kaksikmänd, Spugova mänd, Spugova sanglepp, Padari Vana tamm, Padari Hiidpaha tamm, Padari Läänetamm, Padari Kuivanud tamm, Padari Saunapärn, Padari Metsaservapärn, Padari Luhatamm, Padari Līkzari tamm, Padari Paks tamm, Padari Öökullitamm, Padari Rebenenud tamm, Istra pärn, Istra tamm ja Istra jalakad, lisaks veel viis nimetut põlispuud. Vallas asuvad Istra küngastiku looduspark ja 330,9 ha suurune Istra järve hoiuala.
Külad
Vallas on viiskümmend küla. Valla keskuse Vecslabada (vidējciems ) elanike arv aastal 2020 oli 270. Istra küla staatus on aprūpes ciems  ja seal aastal 2020 oli seal 17 elanikku. Kaks küla on staatusega mazciems - Anapole 26 elanikuga aastal 2020 ja Konecpole 13 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems - Beļejova 14 elanikuga aastal 2020, Buiļova 3 elanikuga aastal 2020, Cegeļņa 3 elanikuga aastal 2009, Čerņavski 17 elanikuga aastal 2020, Cucuri 3 elanikuga aastal 2020, Degliši, Fiļki 4 elanikuga aastal 2020, Frački 2 elanikuga aastal 2020, Garanu Škauna 4 elanikuga aastal 2020, Ilza 3 elanikuga aastal 2020, Īvuļi, Jonički 4 elanikuga aastal 2020, Kiseļi 1 elanikuga aastal 2020, Klagiši, Kupriši 2 elanikuga aastal 2020, Lazari 15 elanikuga aastal 2020, Leitinova 2 elanikuga aastal 2020, Lomi 1 elanikuga aastal 2020, Luņi 1 elanikuga aastal 2020, Meļņiki 14 elanikuga aastal 2020, Miškiņova 1 elanikuga aastal 2020, Osinovka 7 elanikuga aastal 2020, Padari 2 elanikuga aastal 2020, Papsuiki 8 elanikuga aastal 2020, Pčolki 2 elanikuga aastal 2020, Peličova 6 elanikuga aastal 2020, Piktjuļi 1 elanikuga aastal 2020, Poļačonki 2 elanikuga aastal 2020, Pricimova 2 elanikuga aastal 2020, Pugači 10 elanikuga aastal 2020, Punišče 1 elanikuga aastal 2020, Rakova 2 elanikuga aastal 2020, Razuvaji 2 elanikuga aastal 2020, Ribački 6 elanikuga aastal 2020, Riuseņi, Sibiļina 7 elanikuga aastal 2020, Sibiļinas Škauna 1 elanikuga aastal 2020, Sokorneica, Spugova, Ševci, Šilki 6 elanikuga aastal 2020, Šņitņiki 4 elanikuga aastal 2020, Troniški, Ustje 1 elanikuga aastal 2020, Volkarezi ja Vonogi 3 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Otterndorf
Otterndorf on linn Põhjamere rannikul Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis. Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Land Hadeln.
Linn asub Medemi jõesuus Elbe deltas. Otterndorfi vanalinnas on palju poolpuitmaju. Otterndorfi sõpruslinn on Sheringham Norfolki krahvkonnas Inglismaal. Linna pindala on 33,54 km². 31. detsembril 2015 elas seal 7230 inimest.
Ajalugu
Otterndorf kuulus Land Hadelnisse, esmalt Saksimaa noorema hertsogkonna eksklaavina ja pärast selle de facto dünastilist jagunemist 1296. aastal de jure 1260. aastal loodud Saksi-Lauenburgi hertsogkonna eksklaavina. Esimene kirjalik tõend Otterndorfi linnast pärineb 1261. aasta dokumendist, mille on kirjutanud Gottfried Hagen, kes oli preester. 1400. aastal sai Otterndorf linnaõigused Saksi-Lauenburgi hertsogilt, Erich IV-lt.
1728. aastal keiser Karl VI läänistas Georg II Augustile ja tema Hannoveri dünastiale personaalunioonis tagastatud Saksi-Lauenburgi lääni. Hannoveri territooriumite ümberkorraldamisega 1731. aastal andsid Hannoveri Bremeni ja Verdeni hertsogkonnad Land Hadelni haldamise üle. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Otterndorfist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.
Kuremaja
Üks Otterndorfi prominentsemaid ehitisi on vanalinnas ja seda kutsutakse Kuremajaks. See hoone pärineb 1735. aastast, kuigi selle praegune fassaad pärineb 1760. aastast. Kunagi omas seda Radieki perekond, hoone oli eduka pereäri keskpunkt. Perekond kauples veini, soola ja muude vürtsidega. Kure kuju maja katusele (sellest ka hoone nimi) pani Elizabeth Radiek oma endise abikaasa mälestuseks. Kuremajas asub Hadelni maaelu tutvustav muuseum, samuti kohaliku ajaloo arhiiv.
Teine vana hoone linnas on Ladina kool. See ebatavaline hoone pärineb 1614. aastast. Paljude aastate jooksul pakkus see kool ainsat haridust Hadelni talunike ja Otterndorfi linnakodanike lastele, kes ei saanud endale lubada saata oma lapsi õppemaksuga koolidesse. Hoone hooples kord kellaga, mis rippus esiküljel katusepuidust, kuid aastate jooksul see kadus. Kooli direktor aastatel 1778–1792 oli saksa luuletaja ja tõlkija Johann Heinrich Voß.
Paljudele linna vanade hoonete tellisviiludele on müüritisele lisatud nõialuua mustriline kujutis. Ebausklikud linnaelanikud uskusid, et "kõueluud" hoiab eemal kurjad vaimud ja jõud.
Muid tähelepanuväärseid ehitisi:
SS Kaffraria uppumine
thumb|SS Kaffraria jäänused
Briti lastilaev SS Kaffraria, mille omanik oli Bailey & Leetham Hullis, sõitis 7. jaanuaril 1891 Otterndorfi juures karile. Laeva lastiks olid üldised eksportkaubad nagu köögitarbed, laste mänguasjad, villapakid, käsitööriistad ja igasugused kodumasinad. Sellise hinnalise lasti eemaldasid kohalikud elanikud väga kiiresti nii seaduslike kui ka ebaseaduslike meetodite abil. Laev uppus 8. jaanuari õhtul. Vrakk muutus laevatamisele ohuks ja eemaldati 1984. aastal. Laeva ahter koos tüüri ja kruviga on täna Otterndorfis näha.
St. Severi kirik
Otterndorfi linna kirikut kutsutakse St. Severi. Usutavasti oli kirik selles kohas 11. sajandist, kuid esimene dokumentaalne tõend kirikust pärineb 1261. aastast, kui pühapaika on maininud preester Godefridus. Kiriku kellatorn pärineb 1807. aastast. Kiriku sees on rikkalikult kaunistatud barokkstiilis altar, mis pärineb 1649. aastast. Seal on ka kantsel, mis sisaldab rõdu, mõlemad on rohkesti kaunistatud ja pärinevad 1644. aastast. Praeguse kiriku oreli ehitas Christoph Dietrich Gloger 1740. aastal ja see restaureeriti 1976. aastal. Kirikus on jutlustool, mis on kaunistatud piiblitegelastega ja ehitati 1661. aastal Juergen Heydtmanni poolt. Ristimiskivi on valmistatud puhtast pronksist ja pärineb 14. sajandi keskpaigast.
pisi|püsti|Legendaarne mõõk
Calvadosi departemang
Calvadosi departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Normandia piirkonnas.
Otterndorf
Rüütel Macke lugulaul
Kiriku laest ripub rüütel Macke rapiir või Degen. Legend sellest reliikviast pärineb nõidade põletamise ajast Otterndorfis. Rüütel oli keskmise vürsti teenistuses Hadelnist eemal, kuid rüütel sai teada, et tema ema Otterndorfis süüdistati nõiduses, tunnistati süüdi ja pidi põletatama tuleriidal linna idavärava juures. Rüütel, kes teadis, et tema ema ei olnud nõid, kiirustas tagasi armu paluma Lauenburgi hertsogilt, kelle juures ta oli heas kirjas. Hertsog, kes tunnustas rüütli teeneid, andis tema emale kirjalikult armu. Rüütel ratsutas kiiresti Otterndorfi, kuid saabus liiga hilja, et oma ema päästa. Täis piina ja südamevalu, torkas ahastuses rüütel rapiiri omale rinda ja tappis end. Linnakodanikud, kes mõistsid oma viga, riputasid verise mõõga kirikusse, ja linn ei põletanud enam kunagi nõidu.
Calvadosi departemang
Ta moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 4. märtsil 1790. Ühtib osaliselt varasema Normandia provintsiga. Tol ajal kandis ta nime Orne-Inférieure'i departemang. 2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Lihlträske
Lihlträske (ka Lihl-träske) on järv Harju maakonnas Paldiskis. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 425 m.
Otterndorf
Inimesed
Otterndorfist pärit:
Otterndorfiga seotud inimesed:
Aukodanik:
Immanuel Rinne
Immanuel Rinne (9. november 1854 Kose – 22. detsember 1914 Narva) oli Eesti vaimulik.
Esmast õpetust sai ta kodus Tallinnas. Aastatel 1865–1866 käis Viiburis koolis, aastatel 1866–1872 õppis Riias gümnaasiumis. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1874–1875 filoloogiat, 1875–1878 usuteadust. Prooviaastal oli ta Käina Martini koguduses. Ordineeriti õpetajaks 27. jaanuaril 1880.
Oli Reigi Jeesuse koguduse õpetajaks aastatel (kutsuti oktoobris 1879) 1880–1885. Aastatel (kutsuti 12. novembril 1885, introdutseeriti 23. märtsil 1886) 1886–1914 teenis Karuse Margareeta kogudust. Ranna-Lääne praostkonna praostiks sai 22. veebruaril 1890, oli Eestimaa konsistooriumi vaimulik assessor aastatel 1904–1914.
Isiklikku
Tema isa vend Gustav Feliks Rinne oli aastatel 1865–1872, Reigi Jeesuse koguduse pastor. Vend Richard Rinne oli Emmaste Immanueli koguduse õpetaja, vend Gideon Rinne oli Paide ja Anna koguduse adjunktõpetaja, Kiievi koguduse õpetaja ja Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja.
Järvamaa Omavalitsuste Liit
Järvamaa Omavalitsuste Liit on organisatsioon, mis ühendab Järva maakonna omavalitsusi.
Liit esindab maakonda ja maakonna omavalitsusi riigiorganites ja muudes institutsioonides.
Liit asutati 22. märtsil 1995. Liitu kuulub 16 omavalitsust.
Kemer
Kemer on kuurortlinn Türgis Antalya provintsis Vahemere rannikul umbes 45 km Antalyast edelas.
Lactobacillus fermentum ME-3
Lactobacillus fermentum ME-3 ehk piimhappebakter ME-3 (ka Helluse bakter, ME-3 bakter, DSM 14241, E-3, Lf ME-3) on patenteeritud grampositiivne probiootiline bakteritüvi.
Inimpäritolu ME-3-e bakteritüve manustamine võib avaldada seedekanalis teatud mikroorganismidele antimikroobset toimet ja teatud vabadele radikaalidele antioksüdatiivset toimet.
Lactobacillus fermentum ME-3 inhibeerib mitmeid gramnegatiivseid baktereid ja mõningal määral ka soolte siseste enterokokkide ning bakteri Staphylococcus aureus levikut.
ME-3 ei avalda toimet bakterile Helicobacter pylori ja läbi viidud katsete alusel ei pidurda Helicobacter pylori infektsiooni.
Lisaks seedeelundite süsteemi elunditele avaldavat ME-3 toimet ka veresoonkonnale vähendades veres oksüdeeritud madala tihedusega lipoproteiinide (oxLDL) taset ja vähendades seega veresoonte aterosklerootilisi muutuste tekkimise riski.
Lactobacillus fermentum ME-3 vabastab lämmastikoksiidi, mille toime arvatakse olevat antimikroobne. ME-3 komplekteerib märkimisväärsetes kogustes piimhapet ja etanooli.
Lactobacillus fermentum ME-3-e ohutust on katsetatud NIH liini hiirtel.
In vivo' hiirkatsete käigus suurendas manustatud ME-3 põletikuvastase tsütokiini IL-10 taseme tõusu soole- ja maksakoes, indikeerides ME-3-e immunomodulaarset toimet.
Bakterit Lactobacillus fermentum ME-3-e sisaldavad mitmed Tere ASi piimatooted ja Prantsuse firma VF Bioscience on alustanud seda bakteritüve sisaldavate toodete turustamist üle maailma.
Lactobacillus fermentum ME-3-e avastasid 1-aastase terve Tartu lapse soolestikust 1995. aastal Tartu Ülikooli teadlased Marika Mikelsaare ja Mihkel Zilmeri juhtimisel.
Lisa del Giocondo
Sajandeid pärast Lisa surma sai "Mona Lisast" maailma kuulsaim maal ning see hakkas elama Lisa del Giocondost eraldi elu. Spekulatsioonid teadlaste ja harrastajate seas tegid kunstiteosest ülemaailmse ikooni ja kaubaartikli. Lisa del Giocondo tuvastati lõplikult Mona Lisa modellina 2005. aastal.
Päritolu
Lisa isapoolne pere oli vana ja aristokraatlik, aga oli ajaga kaotanud oma mõjuvõimu. Nad olid heal järjel, ent mitte jõukad, ning nad elasid farmi sissetulekutest linnas, mis kuulus Euroopa suurimate ja majanduslikult edukamate sekka, ajal, mil sealsete elanike vahel valitses suur varanduslik ebavõrdsus.
Antonmaria di Noldo Gherardini, Lisa isa, oli kaotanud kaks naist: Lisa di Giovanni Filippo de’ Carducci, kellega ta abiellus 1465. aastal, ja Caterina di Mariotto Rucellai, kellega ta abiellus 1473. aastal. Mõlemad naised surid sünnitusel. Lisa ema oli Lucez del Caccia, Gherardini naine tema kolmandast abielust aastal 1476. Gherardini omas või rentis mingil ajal kuut farmi Chiantis, mis tootsid nisu, veini ja oliiviõli ning kus kasvatati kariloomi.
Lisa sündis Firenzes 15. juunil 1479. Ta sai nime "Lisa" oma isapoolse vanaisa naise järgi. Lisa oli seitsmest lapsest (kokku 4 tütart ja 3 poega) vanim.
Pere elas Firenzes, hiljem aga renditi koht Santo Spirito lähedal (ilmselt seetõttu, et neil ei olnud rahaliselt võimalik parandada oma kahjustada saanud maja Firenzes). Lisa pere kolis praegu tuntud Via dei Pepi’sse ning hiljem Santa Croce lähedale, kus nad elasid Leonardo da Vinci isa Ser Piero da Vinci lähedal. Neile kuulus ka väika maamaja St. Donatos. Nolo, Lisa vanaisa, pärandas oma farmi Chiantis Santa Maria Nuova haiglale. Teised haigla farmid anti rendile ning pere veetis suved sealsamas, majas nimega Ca’ di Pesa, et jälgida nisusaaki.
Abielu ja hilisem elu
5. märtsil 1495 abiellus Lisa Francesco do Bartolomeo di Zanobi del Giocondoga, kes oli edukas kanga- ja siidikaupmees, ning Lisast sai tema kolmas naine, olles ise vaid 15-aastane. Lisa kaasavaraks oli 170 floriini ja San Silvestro farm, mis asus tema pere maakodu lähedal – see näitab, et Gherardi pere ei olnud tol ajal kuigi jõukas ning annab põhjuse arvata, et Lisa ja tema abikaasa armastasid üksteist. Paar elas tavalist keskklassi elu – nad ei kuulunud ei Firenze vaeste ega ka kõige jõukamate sekka. Lisa abielu suurendas ilmselt tema ühiskondlikku staatust, kuna tema abikaasa pere oli arvatavasti tema omast rikkam. Nad elasid jagatavas majas kuni 5. märtsini 1503, kui Francesco oli võimeline ostma maja oma endise kodu kõrvale Via della Stufasse. Arvatakse, et samal aastal hakkas Leonardo da Vinci Lisa portreed maalima.
Camillast ja Mariettast said katoliku nunnad. Camilla võttis nimeks Suor Beatrice ja astus San Domenico di Cafaggoio nunnakloostrisse, kus ta usaldati Lisa tädi ja õe hoolde. Beatrice suri juba 18-aastaselt. Lisa arendas suhteid Sant’Orsola kõrgelt hinnatud nunnakloostriga, kuhu tal õnnestus 1521. aastal saata Marietta. Marietta võttis nime Suor Ludovica ja temast sai austatud kloostriliige, kelle positsiooniga kaasnes ka mõningane vastutus.
Francescost sai Firenzes ametnik. Arvati, et tal võis olla sidemeid Madici pere poliitiliste või ärialaste huvidega. Kui Firenze valitsus 1512. aastal kartis Medici naasmist pagendusest, arreteeriti Francesco ja talle määrati 1000 floriini suurune trahv. Francesco vabastati sama aasta septembris, kui Medici naasis.
Ühe allika alusel suri Francesco 1528. aastal katku. Lisa haigestus ning tema tütar Ludovica viis ta Sant’Orsola nunnakloostrisse, kus ta suri umbes viis aastat hiljem 63 aasta vanuselt. Teadlased arvavad aga, et Francesco oli surres pea 80-aastane ning ta suri 1539. aastal. Lisa võis aga elada vähemalt 1551. aastani, mil ta oleks olnud 71 või 72.
Juunis 1537 tagastas Francesco oma testamendis Lisale tema kaasavara, andis talle tema isiklikud riided ja ehted ning kindlustas tema tuleviku. Francesco usaldas Lisa hoolde ka nende tütre Ludovica ja oma poja Bartolomeo. Oma testamendis kirjutas Francesco: „Arvestades pärandijätja kiindumust ja armastust Mona Lisa, tema armastatud naise, vastu; arvestades fakti, et Lisa on alati olnud õilsa meelega ning truu abikaasa; soovides, et tal oleks kõik, mida ta vajab...“
"Mona Lisa"
Francesco pere liikmed olid kunstiarmastajad ja -patroonid. Tema poeg Bartolomeo palus Antonio di Dunnino Mazzieril maalida fresko tema pere matmispaika Basilica della Santissima Annunziata di Firenzes. Arvatakse, et Francesco tellis Lisa portree, et tähistada Andrea sündi ja uue kodu soetamist.
Leonardol puudus 1503. aasta kevadel igasugune sissetulek, mis võib selgitada tema huvi eraportree vastu. Hiljem samal aastal pidi ta ilmselt oma tööd "Mona Lisaga" edasi lükkama, kuna ta sai sissemakse, et alustada maali "The Battle of Anghiari", mis oli väärtuslikum tellimus ja mille ta pidi lepingu kohaselt lõpetama veebruaris 1505. 1506. aastal kaalus Leonardo "Mona Lisa" poolelijätmist. Talle ei makstud töö eest ja ta ei andnud seda oma kliendile kätte. Kunstniku maalid rändasid temaga kogu tema elu ning ta võis "Mona Lisa" lõpetada aastaid hiljem Prantsusmaal (ühe hinnangu kohaselt 1516. aastaks).
Maali pealkiri jääbi 1550. aastasse. Portree pealkirjas Itaalias ja Prantsusmaal on Lisa perekonnanimi (samuti hüüdnimi) – tõlkes „rõõmsameelne“ või „õnnelik“.
Spekuleerides on Lisa nimi määratud vähemat neljale maalile ja tema identiteet vähemalt kümnele erinevale inimesele. 20. sajandi lõpuks oli maalist saanud ülemaailmne ikoon, mida oli kasutatud rohkem kui 300 teises maalis ja 2000 reklaamis, esinedes keskmiselt ühes uues reklaamis iga nädal.
2005. aastal avastas Heidelbergi ülikooli raamatukogu ekspert marginaalse märkme raamatukogu kollektsioonis, mis tuvastas kindlalt traditsioonilise arvamuse, et pildil oli Lisa. Märge, mille oli kirjutanud Agostino Vespucci 1503. aastal, toetab fakti, et Leonardo töötas Lisa de Giocondo maaliga. "Mona Lisa" on olnud Prantsusmaa hoole all alates 16. sajandist, mil selle omandas kuningas Francis I; ometi sattus see pärast Prantsuse revolutsiooni rahva valdusse. Tänapäeval on maal Pariisis Louvre’is, olles osa prantsuse rahvuslikust kollektsioonist. Maali käib igal aastal vaatamas umbes 6 miljonit inimest.
Paul Weiss (filosoof)
Paul Weiss (19. mai 1901 New York – 5. juuli 2002 Washington) oli Ameerika Ühendriikide filosoof.
Märkaine
Märkaine ehk indikaator (inglise tracer või flow tracer) on veevoolu suuna ja kiiruse jälgimiseks väga väikeseses koguses lisatav aine.
Märkainena kasutatakse laialdaselt fluorestseiini.
Ürjapea
Ürjapea (ka Hürjapea) oli küla Harjumaal, ajalooliselt Laitse mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Jaanika küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Nissi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Jaanika külaga.
Külast on teateid alates 1796 (Irjapä).
Harilik komuseen
Harilik komuseen (Nectria cinnabarina) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Lihlviki
pisi|Lihlviki Lihlviki (ka Lihl-viki) on järv Harju maakonnas Paldiskis. Veekogu pindala on 8,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1500 m.
Multinomiaalne logistiline regressioon
Multinomiaalne logistiline regressioon (ingl multinomial logistic regression) on klassifitseerimismeetod enam kui kahe võimaliku diskreetse tulemuse jaoks. See on binaarse logistilise regressiooni üldistus, kus olemasolevate andmete põhjal luuakse mudel selleks, et hinnata erinevatesse võimalikesse klassidesse kuulumise tõenäosust.
Multinomiaalne logit mudel
Olgu võimalikud katsetulemused ning seletavate tunnuste arv m. Binaarse logit-mudeli korral hinnatakse uuritava sündmuse toimumise ja vastandsündmuse toimumise šansi logaritmi Multinomiaalse mudeli korral vaadeldakse k-1 logit-mudelit, kus igas mudelis hinnatakse sündmuse toimumise ehk mingile kindlale tasemele kuulumise ja baastasemele kuulumise šansi logaritmi.
Valides baastasemeks taseme k, avaldub r-ndale tasemele vastav logit-mudel järgmiselt kus. Siinkohal tasub tähele panna, et parameetrid sõltuvad tasemest r ning baastaseme k võib valida vabalt tasemete  hulgast.
Olgu N kõikide võimalike populatsioonide arv nii et n_i on vaatluste arv i-ndas populatsioonis ja, kus n on kõigi vaatluste arv. Suurus \pi_{ir} tähistab siis iga i-nda populatsiooni vaatluse tõenäosust kuuluda tasemele r. Multinomiaalsest logit-funktsioonist saame siis Avaldades eelnevast \pi_{ir} ning võttes, et iga korral x_{i0} = 1, saame kus ja
Marta Rungi
Marta Rungi (ka Marta Runge, aastast 1932 Marta Arder; 29. juuni 1902 Tallinn – 5. juuli 1988 Tallinn) oli eesti laulja (sopran).
Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Õpetajate Seminari ning 1930. aastal Tallinna Konservatooriumi (Mathilde Lüdig-Sinkeli, Emmeline Hellmanni ja Aleksander Arderi klassis).
Multinomiaalne logistiline regressioon
Parameetrite hindamine suurima tõepära meetodil
Olgu multinoomjaotusest, mille võimalike tasemete arv on k=q+1. Kuna jagatises ei ole hinnatavaid tõenäosusi \pi_{ir}, siis võib seda vaadelda konstandina ja suurima tõepära funktsioon on Asendades \pi_{ir} ja \pi_{ik}, saame Suurima tõepära hinnangute leidmiseks on vaja eelnev funktsioon maksimeerida. Kuna logaritm on monotoonne funktsioon, siis piisab selleks leida log-tõepära funktsiooni maksimumkohad. Suurima tõepära funktsioonist naturaallogaritmi võtmisel saame log-tõepära funktsiooni Funktsiooni maksimeerimiseks suhtes, piisab meil leida funktsiooni osatuletised  ning iga \beta_{rj} jaoks nullkohad.
Marta Rungi
Isiklikku
Ta oli alates 1932. aastast abielus Aleksander Arderiga.
Pedro Piquet
Pedro Estácio Leão Piquet Souto Maior (Brasiilia, 3. juuli 1998) on Brasiilia võidusõitja. Ta on kolmekordse Vormel 1 maailmameistri Nelson Piquet' poeg ja Vormel E piloodi Nelson Piquet juuniori vend.
Kart
Piquet alustas karjääri kardidel, millega sõitis aastatel 2006–2013. Selles kategoorias võidab ta arvukalt tiitleid, sealhulgas 3 Brasiilia meistritiitlit.
Vormel Toyota
Aastatel 2014–2017 osaleb ta Vormel Toyotas. 2014. aastal osales ta vaid esimesel 6 võistlusel ja pidi siis vanusega seotud probleemide tõttu võistlusest lahkuma koos Gustavo Lima, Macauley Jonesi, Steijn Schothorsti, Egor Orudzhevi ja Levin Amwegiga. Aastatel 2016 ja 2017 naaseb ta sarjas võidusõidu juurde koos Jehan Daruvala, Artem Markelovi, Kami Laliberté, Lando Norrise, Guanyu Zhou, Marcus Armstrongi, Jean-Baptiste Simmenaueri ja Ferdinand Habsburgiga. Viimasel aastal saavutab ta tänu 3 võidule ja 8 poodiumile 2. kohale.
Vormel 3 Euroopa
2016. aastal siirdus ta koos Callum Ilotti, Harrison Newey ja Anthoine Hubertiga Euroopa Vormel 3 sarja, kus tulemused polnud nii põnevad, kuna saavutas lõpliku 19. koha. 2017. aastal osaleb ta taas sarjas, kuid ei jõua kaugemale 14. kohast, Harrison Newey, David Beckmann, Max Defourny, Felipe Drugovich ja Joey Mawson.
GP3 Series/FIA Vormel 3
2018. aastal palkas Itaalia meeskond Trident osalema GP3 Series koos Giuliano Alesi, Ryan Tveteri ja Alessio Lorandiga (David Beckmanni järgi). Esimene poodiumikoht tuleb Prantsusmaal 2. võistlusel ja esimene võit Suurbritannias 2. võistlusel. Ta saab oma hooaja teise võidu Monzas toimunud teises sõidus. Ülejäänud hooajal ta punkte ei kogunud ja saavutab liigas kuuenda koha.
2019. aasta hooajal jätkab ta koos Devlin DeFrancesco ja Niko Kariga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel võisteldes Trident meeskonnas. Hooajal võitis ta võistluse ja saavutas veel 2 poodiumit, saavutades edetabelis viienda koha.
Vormel 2
2020. aasta hooajaks palkab ta koos Louis Delétraziga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel võistlevasse Charouzi Sauber Junior Teami. Lõpetab hooaja 3 punktiga 20. kohal.
2021. aastal lahkub ta kategooriast majanduslikel põhjustel.
Acentronurinae
pisi|[[Acentronura breviperula]] Acentronurinae on merinõellaste (Syngnathidae) parafüleetiline rühm ja tunnustamata alamsugukond.
Acentronurinae alla kuuluvad alamasugukonna Syngnathinae ( kuhu alla liigitatakse üle 50 perekonna) mitmed kääbusvormid (inglise keeles on nende koondnimetuseks "pygmy pipehorses" ('pügmee- toruhobukesed'), kes moodustavad omaette  parafüleetilise rühma . Välimuselt meenutavad nad mõneti merihobukesi, kuid erinevalt neist ei uju nad püstiasendis.
Parafüleetilisse rühma Acentronurinae kuulub Syngnathinae 5 perekonda:
Välislingid
.
Läänemaa Omavalitsuste Liit
Liidu esimees on Deiw Rahumägi ja liidu tegevjuht on Hele Leek-Ambur.
Richard Rinne
Õppis Tallinnas, Viiburis ja aastatel 1866–1868 Riias gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1868–1874. Aastatel 1874–1875 töötas koduõpetajana Lihulas. Prooviaastal oli ta Iisaku koguduses. Ordineeriti õpetajaks 16. mail 1876.
Oli pärast ordineerimist Pühalepa Laurentsiuse koguduse adjunktõpetaja, kutsuti 16. mail 1876 Emmaste Immanueli koguduse õpetajaks. Koguduse õpetajaks introdutseeriti 4. juulil 1875.
Isiklikku
Tema vend Immanuel Rinne oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja, vend Gideon Rinne oli Paide ja Anna koguduse adjunktõpetaja, Kiievi koguduse õpetaja ja Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja.
Elisabeta Polihroniade
pisi| Elisabeta Polihroniade (1979)
Elisabeta Polihroniade (neiupõlvenimega Elisabeta Ionescu; 24. aprill 1935 Bukarest – 23. jaanuar 2016) oli rumeenia maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1982), rahvusvaheline arbiiter (1986).
Polihroniade on seitsmekordne Rumeenia naiste malemeister (1966, 1970–1972, 1975–1977).
Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 1961. aastal Vrnjačka Banjas pretendentide turniiril (17 osavõtjat) sai ta 10. koha. Kolmel korral esines ta tsoonidevahelistel turniiridel: 1971. aastal Ohridis (18 osavõtjat) jagas 7.–8. kohta, 1973. aastal Menorcas (20 osavõtjat) jagas 10.–11. kohta ja 1979. aastal Rio de Janeiros (17 osavõtjat) sai ta 5. kohta.
Polihroniade mängis Rumeenia naiskonna koosseisus 10 naiste maleolümpial (1966–1974, 1978–1988). Ta võitis koos naiskonnaga neli hõbemedalit (1966, 1972, 1974, 1982) ja kaks pronksmedalit (1984, 1986). 1976. aastal Haifas toimunud maleolümpiat Rumeenia poliitilistel põhjustel boikoteeris.
Ta sai FIDE-lt 1960. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1982. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Ta tegutses ka malekohtunikuna. Sai FIDE-lt 1986. aastal rahvusvahelise arbiitri nimetuse.