cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jüri Riis
1917–1918 tegutses kooliõpetajana Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, kunstiõpetajana Toris ja lühemat aega Jändja algkoolis Järvamaal. Lühikest aega oli ta Paldiski Keskkooli joonistusõpetaja ning töötas 1919–1926 Rakvere Õpetajate Seminaris õpetajana. Võttis osa esimesest maailmasõjast, langes vangi sakslaste kätte, kust vabanes maailmasõja lõppedes. Eesti vabadussõja tegi läbi ohvitserina ja tegutsedes ka sõjamuuseumi volinikuna. Tegi illustratsioone ajakirjadele Urikivi ja Eesti Noorte Punane Rist. 1926. aastal siirdus Jüri Riis Eestist Ameerikasse, kus tegi kaastööd ajakirjale Meie Tee, Välis-Eesti Almanahh (1932), oli New Yorgi Eesti Haridusseltsi kirjandus- ja kunstiosakonna esimees, Old Forge'i New Yorgi Disneylandi kunstiala juhataja, Detroidi Eesti haridusseltsi Kodu juhataja ja asutajaliige, Eesti-Ameerika Kodanike Ühingu juhataja ja asutajaliige, New Yorgi Eesti Vabadusvõitlejate Ühingu asutajaliige, Välis-Eesti Ühingu usaldusmees (1931).
Park Inn by Radisson Central Tallinn
Hotellis on 245 tuba.
Harju JK Laagri
Harju JK Laagri on Eesti jalgpalliklubi Harju Jalgpallikool esindusvõistkond, mis tegutseb Laagris.
Jüri Riis
Lõi teoseid Chicago maailmanäituse jaoks. Ameerikas esines 1933., 1934. ja 1951. aastal Eesti Haridusseltsi kunstinäitustel. Tema nimemärk oli JüRiis.
Jüri Riis maeti 10. aprillil 1961 New Yorgi Kensico kalmistule.
Discovery Channel
Discovery Channel (1985–1995 The Discovery Channel, sageli ka lihtsalt Discovery) on telekanal, mille toodab ja vahendab dokumentaalseid teadus-, ajaloo-, kosmose- ja tehnikasaateid ja -filme.
Kanali omanik on Discovery Inc.. Selle peakontor asub USAs Marylandi osariigis Silver Springsis.
The Shins
pisi|The Shins esinemas Londonis 2007. aastal The Shins on 1996. aastal USAs Albuquerque'is loodud indie rock 'i bänd.
Ansambli koosseisu kuuluvad James Mercer (vokaal, kitarr), Joe Plummer (trummid), Jessica Dobson (kitarr), Yuuki Matthews (bass) ja Richard Swift (süntesaator). Praegu tegutseb bänd Portlandis.
Vanaõue luited
Vanaõue luited on kaitsealused luited Navesti jõe lähedal, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kootsi ja Vihi külas. Luited on arvele võetud ürglooduse objektina.
Luited moodustavad 2,5 km pikkuse aheliku. Luited on võetud kaitse alla Navesti maastikukaitseala koosseisus.
Buudilaadur
Buudilaadur on kõvakettal paiknev arvutiprogramm, mis käivitab operatsioonisüsteemi. Näiteks IBM PC-tüüpi arvutite buudilaadur paikneb kõvaketta alguses 512-baidises sektoris.
Kui arvuti käivitatakse, testib BIOS süsteemi töökõlbulikkust ja annab kontrolli peabuudikirjele MBR (Master Boot Record) üle. Seejärel täidetakse peabuudikirjes olev programm, mis ongi buudilaadur. Selle ülesanne on anda juhtimine üle operatsioonisüsteemile, mis teostab buutimisprotsessi lõpuni. Tulemuseks on näiteks Windowsi käivitumine.
Enamus personaalarvuteid tulevad kohe mingisuguse Windowsi või Mac OS-i buudilaaduriga. Kui tahetakse Linuxit kasutada, tuleb teistsugune buudilaadur paigaldada.
On saadaval palju erinevaid buudilaadureid, sh GNU GRUB, BootManager, LILO, NTLDR, Nvidia Boot Agent jne.
Hiie tänav
Hiie tänav on mitmes Eesti asulas:
Philip Agee
pisi|1977 Philip Burnett Franklin Agee (19. juuli 1935 Tampa – 7. jaanuar 2008 Havanna) oli Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuuri (CIA) töötaja, kes on peamiselt tuntud 1975. aastal avaldatud raamatu tõttu, kus ta avalikustas oma töö ja CIA-ga seotut.
Agee avaldas 1975. aastal raamatu "Inside the company: CIA Diary" ("Kogukonna sees: LKA päevik"), mis kujunes tõeliseks menukiks. Selles avalikustas halastamatute pisiasjadeni CIA tegevust Ecuadoris, Uruguays ja Mehhikos. Teosele andis lisatausta CIA avalik osalemine Tšiili presidendi Salvador Allende kukutamises 1973. aastal. Raamatu lisas mainis ta 250 CIA töötajat. Just lisa pärast soovisid USA esindajad Agee väljaandmist Inglismaalt.
Agee avalikustas oma järgmises raamatus juba ligi 2000 CIA töötajat. Aastal 1981 kaotas ta kohtus USA kodakondsuse. Tuhanded kolleegid avalikustanud ja mõned ka otseselt ohtu seadnud Agee elas mõnda aega Grenada ja Nicaragua passidega ning lõpuks tänu oma naise kodakondsusele Saksa passiga.
Seadused võimaldasid Ageel kuni elu lõpuni vabalt liikuda. Ta elas vaheldumisi Hamburgis ja Kuubal ning esines kõikvõimalikel kogunemistel CIA tegevuse avalikustajana.
Tema avalikustamiste tõttu võeti USAs 1982. aastal vastu "Luuretöötajate identiteedi kaitsmise seadus", mis välistab niisuguse karistamatuse, mida Ageel oli võimalik kasutada.
Wiiralt
Wiiralt on 2019. aasta sügisest Tallinnas tegutsev Eesti rokkansambel, kelle muusikas on selgelt äratuntav Nashville'i kõlapilt.
Kuueliikmeline ansambel on andnud välja kaks albumit – esimene, "Tulivesi ", 2020. aasta alguses ning teine, vähktõve ja sellega ümbritsetud emotsioone lahkav "Lill on iga inime " sama aasta novembris. "Tulivesi" oli edetabelis 8 nädalat. Kõrgeim koht teine, edestades Tanel Padari "Tartust Pariis" ja Ott Leplandi "Kõik, mis hea".
Wiiralt ja Eesti Laul
Wiiralt "Tuuled" (Martin Saaremägi, Pat Lyons/Martin Saaremägi) osales Eesti Laul 2021 konkursi poolfinaalis.
Wiiralt "Kuradile" (Martin Saaremägi, Hendrik Sal-Saller/Martin Saaremägi) osales Eesti Laul 2022 konkursil.
Wiiralt "Salalik" (Martin Saaremägi, Vahur Krautman/Martin Saaremägi) osaleb Eesti Laul 2023 poolfinaalis.
Koosseis
Ansamblisse kuuluvad:
Paradise (täpsustus)
Paradise (inglk 'paradiis') võib tähendada järgmist:
Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend
Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid.
Alates 2009. aastast mängib Eesti U15 koondis U17 Eliitliigas.
Smolnitsa luitestik
Smolnitsa luitestik (ka: Smolnitsa luiteväli) on luitestik Peipsi järve põhjarannikul; halduslikult Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Luitestik on arvele võetud ürglooduse objektina. pisi|Luitemets Smolnitsa maastikukaitsealal
Sinikka Piippo
Sirkka Sinikka Piippo (18. november 1955 Helsingi) on Soome botaanik ja mitme raamatu autor.
Piippol on filosoofiadoktorikraad ja töötab Helsingi Ülikoolis botaanikaprofessorina.
Kindad
pisi|Nahast kindad Kindad on käekatted, mis kaitsevad käsi nt külma eest.
Kindaid, millel on iga sõrmeosa eraldi, nimetatakse sõrmkinnasteks, ühendatud sõrmeosaga kindaid nimetatakse labakinnasteks. Tavaliselt on kindad nahast, riidest või kootud, uuemal ajal ka mitmesugustest tehismaterjalidest (eriti töökindad, mille puhul on oluline materjali vastupidavus).
Eesti alal on kindad tavalised alates 17. sajandist. Vanemad nn viltkindad valmistati puu- või luunõelaga nõeludes, hiljem muudeti kude vanutades vilditaoliseks. Viltkinnastele järgnesid varrastel kootud, geomeetrilise- või taime- ja loomamotiiviga laba- ja sõrmkindad. Vanemad kindad on suuremustrilised, kahevärvilised, hiljem muutus kiri peenemaks ja värvirikkamaks. Pärnu- ja Viljandimaal levis sõrmkinnaste roosimine so tikandina mõjuvate kirjade kudumine, hiljem õmblemine kindale. Sellised kindad olid Pärnumaal valge ja Viljandimaal punasepõhjalised. Eraldi tetakse veel valgeid villaseid või linaseid vikkelkindaid.
Gentrifikatsioon
Gentrifikatsioon (inglise keeles gentrification, sõnast gentry 'alamaadel', pikem etümoloogia allpool) on linnalise keskkonna uuenemine ja ülesehitamine, mis toimub, kui jõukamad keskklassi elanikud kolivad allakäinud piirkondadesse, tõrjudes välja sealseid alamklassi elanikke. Gentrifikatsiooni linnades seostatakse põhiliselt inimeste liikumisega. Gentrifikatsiooni tulemusena pere keskmine sissetulek kogukonnas kasvab ning liikmete arv väheneb. Usutavasti on selle põhjuseks vaesemate elanike lahkumine, kuna nad ei ole võimelised tasuma tõusnud üüri ja muid kinnisvara- ja maamakse. Tihti ehitatakse vanad tööstushooned ümber eluruumideks ja poodideks. Lisaks kolivad piirkonda uued poed ja teenindusasutused, mis teenindavad laiemat kliendibaasi. See omakorda tõstab piirkonna atraktiivsust jõukamate sisserändajate silmis ning vähendab ligipääsetavust vaesemate jaoks.
Linnaline gentrifikatsioon võib muuta muidu kultuuriliselt väga heterogeense piirkonna pigem majanduslikult homogeenseks, andes sellele seega eeslinliku karakteri. See protsess on sageli võimalik tänu valitsuse rahastatavatele investeeringutele kohaliku taristu parandamiseks, vaestele ja esmakordsetele majaostjatele pakutavatele hüpoteekidele ja lagunenud majade omanikele pakutavatele rahalistele boonustele. Pärast nende majanduslike abinõude rakendumist väheneb piirkonnas tavaliselt kuritegevus ning tõusevad kinnisvarahinnad ja maksulaekumised.
Mõiste ajalugu ja etümoloogia
Gentrifikatsioon on toimunud juba väga varajastel aegadel. Suurbritannias hakkasid suuremad villad väiksemaid poode asendama juba 3. sajandil. Sõna "gentrifikatsioon" ise on palju hilisemat päritolu. Selle ingliskeelne vaste on tulnud sõnast gentry, mis keskaegses Euroopas tähistas kõrgemasse klassi kuuluvaid inimesi ehk alamaadlit. 1964. aastal kirjeldas Briti sotsioloog Ruth Glass sõnaga "gentrifikatsioon" keskklassi liikumist linnadesse ja linnaosadesse, tõrjudes sealt välja madalama töölisklassi elanikud. Näitena kasutas ta oma töös Londonit.
Gentrifikatsiooni levikut ja selle olemust on püüdnud seletada mitmed teooriad. Bruce London ja J. John Palen on koostanud nimekirja viiest teooriast:
Gentrifitseerujate tüübid
Gentrifikatsiooni ei algata tavaliselt eeslinnadest pärit keskklass, vaid see protsess algab tüüpiliselt majanduslikult ja sotsiaalselt marginaalsete "trendiloojate" kolimisega piirkonda. Nendeks on tavaliselt majanduslikult vähekindlustatud noored, kellel on aga suur kultuuriline ja vaimne kapital. Neid ei mõjuta ka allakäinud piirkondade puudulik infrastruktuur. Uued elanikud meelitavad piirkonda investeerima ka julgemaid ettevõtjaid ja looma oma ärisid. Need protsessid kestavad, kuni kinnisvarahinnad on tunduvalt tõusnud ja piirkond omandanud parema maine. Siis on valmis piirkonda asuma ka vähem julgemad elanikud ja investeerijad, kes moodustavad gentrifitseerujate "teise laine".
Mõju kunstiinimestele
Kui vaesemaid piirkondi linnas asustavad kunstiinimesed, hipid ja muidu vaimselt ärksam osa ühiskonnast, siis piirkonna boheemlaslik iseloom meelitab sinna elama ka majanduslikult märksa paremal järjel olevad inimesed, kelle põhimõtted ja vaated ei pruugi enam kattuda piirkonna väljakujunenud olemusega ning algsed kunstiinimestest asukad tõrjutakse nii majanduslike põhjuste kui ka muude konfliktide tõttu välja. Näiteks sellest võib tuua SoHo linnajao Manhattanil New Yorgis, kust 1960.–1970. aastatel tõrjuti vanadest laohoonetest ümberehitatud eluruumidest välja suur kunstiinimeste kogukond, kes seejärel kolisid erinevatesse piirkondadesse Brooklynis, kus nad alustasid gentrifikatsiooniprotsessi uuesti.
Gei- ja lesbikogukond
pisi|Rikaste boheemlaste ja geikogukondade korterid Glockenbachi rajoonis Münchenis Saksamaal Manuel Castells käsitleb oma 1983. aasta uurimuses hea näitena gentrifitseerujatest noori geimehi, kes on vallalised, vabad perekonnaga seotud kohustustest ja ühiskonna pakutavate teenuste aktiivsed tarbijad. Samas ei pruugi homoseksuaalsed inimesed olla alati ise gentrifitseerijate rollis. San Francisco Polki linnajaost tõrjuti vähese sissetulekuga geid gentrifitseerumise käigus hoopis välja.
Soosimine ja propageerimine
Seda meetodit on kasutanud paljud allakäinud kogukondadega linnad üle maailma ja see kuulub isegi linnavalitsuste ametlikku tegevuskavva. Suurbritannias on püüdnud gentrifikatsiooni kunstlikult stimuleerida näiteks Newcastle upon Tyne ja Liverpool. USA Jackson City linnavalitsus ehitas ümber vana vanglakompleksi elamispindadeks ning asus neid odavalt müüma ja rentima, püüdes meelitada just hinnatundlikumaid esimese laine gentrifitseerijaid.
Jarõna Ilo
Jarõna Ilo (sündinud 6. märtsil 1955 Kiievis) on ukraina päritolu Eesti kunstnik (graafik).
Ta on õppinud Kiievi Tööstusgraafika Tehnikumis, Praha Filmiakadeemias ja lõpetanud 1981. aastal Eesti Kunstiakadeemia.
On olnud Eesti Kunstiakadeemia joonistuskateedri õppejõud ja õpetanud joonistamist Vanalinna Hariduskolleegiumis, Euroülikoolis ja Austraalia Rahvuslikus Ülikoolis Canberras. Ta on töötanud ka Eesti Televisioonis lastesaadete autorina.
Jarõna Ilo on tegutsenud vabakutselise kunstnikuna, raamatuillustraatorina ning alates 1987. aastast esinenud näitustel nii Eestis kui ka välisriikides.
Ta on paljudele tuttav raamatu „Pinocchio ehk Puunuku seiklused” (1985) illustratsioonide autorina.
Hope (album)
"Hope" on Stefan Airapetjani debüütalbum, mis ilmus 2022. aasta novembris.
Kuidas rikkaks jääda?
"Kuidas rikkaks jääda?" on teine raamat Allan Keiani Adriani nn raharaamatute triloogiast, mis ilmus aastal 2013, järg raamatule "Kuidas rikkaks saada?". Raamatule järgnes 2016. aastal viimane osa "Kuidas rikkalt surra?"
Süžee
Raamatu tegevus jätkub ligi neli aastat peale eelmise raamatu tegevust, sügisel 2006, kui Zürichi lähedal põgeneb Adrian Aus politsei eest. Tal õnnestub pääseda, ning ta hiilib salaja Eesti numbrimärgiga veoauto kabiini, millega ta sõidab Tallinna. Selgub, et peale tema nurjatud raharöövi, kui ta rahaga Šveitsi põgenes, elas ta alguses Luzernis ja siis Zürichis. Ta sattus politsei huviorbiiti, kui investeeris suure summa raha Bulgaarias Musta mere ranniku kinnisvaraarendusse, mis osutus petuskeemiks.
Tallinnas võtab ta ühelt oma Šveitsi pangaarvelt välja 50 000 krooni - maksimumsumma, mida saab automaadist välja võtta ja võtab endale hotellitoa, mispeale otsustab ta teistest pangaautomaatidest raha välja võtta. Kui ta aga peale kuuendat automaati võtab kolmandast SEB automaadist sama öö jooksul välja maksimumsumma, siis ootamatult ta kaart suletakse. Ta ei tea, et tegu oli nn. häirekellaga, mis käivitus, kuna sama panga kolmest automaadist võeti üheainsa öö jooksul välja maksimumsumma.
Peale hotellist lahkumist otsustab Adrian endale leida uue õõmaja, milleks ta läheb Tallinna sadamasse, kus mängides Soome turisti, saab ta vene allilma piraattakso peale, kes viib ta Nõmme põrandaalusesse hotell-lõbumajja. Ta ostab endale 15 000 krooni eest päeva koos lõbutüdruku Kellyga. Samal öösel aga joovad Adrian ja Kelly Nemiroffi viina, kuhu on sisse segatud valget hiinlast ja jäävad imekombel mõlemad ellu. Järgmisel päeval hiilivad nad salaja majast välja, minnes kesklinna ööklubisse. Kui Adrian avaldab Kellyle, kes ta tegelikult on, helistab Kelly salaja hotelli turvameestele. Kui öösel Adrian ja Kelly klubist lahkuvad, seisavad seal turvamehed, kes nõuavad, et Adrian palitu koos rahaga neile annaks. Adrian keeldub, kuid kui tal natuke raha välja pudeneb, lähevad turvamehed selle pärast kaklema ja ta pääseb põgenema.
Ta varastab vanalinnas Mercedes-Benzi kabrioleti, millega põgeneb linnast. Olles autoraadiost kuulnud, et politsei juba jälitab teda, otsustab ta Kükita kohvikus auto maha jätta, hääletades end ühe teise külastaja auto peale. Kui nad edasi sõidavad ja Adrian sõidu ajal magab, kuuleb külastaja raadiost Adriani varastatud auto numbrit ja helistab politseisse. Adavere tuuliku juures palub Adrian tal peatuse teha, et ta saaks WCsse minna, samal ajal, kui politsei jõuab tuuliku juurde. Tegelikult oli Adrian sõidu ajal üles ärganud, kui ei näidanud seda välja ja kuulis telefonikõnet pealt, ning ei läinudki tuulikusse, vaid hoopis Tartu bussi peale. Tartus läheb Adrian juuksuri juurde ja kaubamajja, kus teeb läbi väikese stiilimuutuse, enne kui läheb pubisse, kus ta kohtub psühholoogiatudeng Liisiga.
Nad lähevad Liisi juurde koju, kus Liisi teatab, et ta tundis Adriani ära ja otsustab temaga koos edasi põgeneda. Liisi laseb end ülikoolist eksmatrikuleerida ja sõidab Adrianiga taksoga Viljandisse, kus nad lähevad Ugala teatrisse ja napilt pääsevad arreteerimisest, siis satuvad linna lähedal kurttumma kalmistuvahi juurde. Öösel tekib aga kaklus, kui kalmistuvaht ja nende jälitaja tapavad üksteist. Liisi tunneb jälitajas ära oma endise professori, kes teda hinnetega manipuleeris, et Liisi temaga magaks. Adrian ja Liisi põgenevad ja satuvad külalistemajja. Kui järgmine hommik politsei külastab, ähvardab Adrian majapidajannat noaga, et ta politseile neid üles ei annaks. Kui ta aga hiljem politseisse helistab, põgenevad Adrian ja Liisi külalistemajast ja satuvad Viljandi lossimägedele, kus sulanduvad Tallinna Saksa Gümnaasiumi ja Kölni sõpruskooli turismigrupi sekka ja lähevad nendega koos bussi peale.
Muud
Raamatu kaanel on kujutatud Liis Lemsalu.
Kreeka-Baktria kuningriik
pisi|Kreeka-Baktria kuningriigi ligikaudne maksimaalne ulatus umbes 170 eKr [[Eukratides I|Eukratides Suure valitsemisajal, sealhulgas Tapuria ja Khorāsān piirkonnad läänes, Sogdiana ja Fergana põhjas, Baktria ja Arakosia lõunas.]] Kreeka-Baktria kuningriik oli hellenistlik riik tänapäeva Kesk-Aasias.
Kreeka-Baktria kestis kuni aastani 120 eKr, kui selle vallutasid Kušaanid.
Kreeka-Baktria kultuur hääbus aastaks 0 ja kreeklaste järeltulijad sulandusid kohaliku rahva hulka.
Kreeka-Baktria linnadest on arheoloogiliselt uuritud Ai Khanoumi praeguse Afganistani põhjaosas.
Narva karjääri läänesein
Narva karjääri läänesein on Narva karjääri 4. tranšee lääneseinas olev paljand; halduslikult Ida-Viru maakonnas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Tallinn Seaport Hotel
pisi|Tallinn Seaport Hotel (mai 2017) Tallinn Seaport Hotel on hotell Tallinnas aadressil Uus-Sadama tänav 23. Hotelli haldab OÜ Tallinn Seaport Hotel.
Hotellil on kolm tärni. Hotellis on 113 numbrituba.
Lilleküla Hotell
pisi|Lilleküla Hotell (mai 2017) Lilleküla Hotell on hotell Tallinnas aadressil Luha tänav 18b.
Hauts-de-France
Hauts-de-France (hollandi Opper-Frankrijk 'Ülem-Prantsusmaa') on Prantsusmaa põhjapoolseim piirkond. See moodustati aastal 2014 Prantsusmaa piirkondade territoriaalse reformiga, kui liideti Nord-Pas-de-Calais' ja Picardie piirkond. Selle keskus on Lille. Uue piirkonna moodustamine jõustus 1. jaanuaril 2016 pärast piirkondlikke valimisi 2015. aasta detsembris. Conseil d'État kinnitas piirkonna nime Hauts-de-France 28. septembril 2016, see jõustus 30. septembril 2016.
Oma 6 009 976 elanikuga ja rahvastiku tihedusega 189 in/km² (1. jaanuaril 2015) on see Prantsusmaal rahvaarvult 3. piirkond ja Prantsusmaa emamaal rahvastiku tiheduselt 2. lõunanaabri Île-de-France'i järel.
Piirkonna pindala on rohkem kui 31 813 km². See külgneb kirdes Belgiaga (Flandria ja Valloonia), põhjas Põhjamerega, läänes La Manche'iga, samuti Prantsuse piirkondadga: idakagus Grand Esti, lõunas Île-de-France'i ja lääneedelas Normandia piirkonnaga. See on ühendatud Suurbritanniaga (Inglismaaga) Eurotunneli kaudu.
Nimi
Piirkonna ajutine nimi Nord-Pas-de-Calais-Picardie oli sidekriipsudega kohanimi, mis pandi tähestiku järjekorras kokku ühendatud Nord-Pas-de-Calais' ja Picardie piirkonna nimedest.
Piirkonna nõukogu otsustas 14. märtsil 2016, aegsasti enne 1. juuli tähtaega kuulutada Hauts-de-France piirkonna alaliseks nimeks. Piirkonna ajutine nimi kõrvaldati käibelt 30. septembril 2016, kui jõustus piirkonna uus nimi Hauts-de-France.
thumb|upright=1.5|Uue piirkonna kaart koos viie departemanguga, värvitud vastavalt [[Provints (Prantsusmaa)|ajaloolistele provintsidele, nagu nad olid aastani 1790.
{{legend|#84b7ca|Picardie}} {{legend|#a3d283|Île-de-France}} {{legend|#b9b983|Artois}} {{legend|#efb3c7|Prantsuse Flandria}} {{legend|#8bd9c5|Prantsuse Hainaut}} {{legend|#838a9d|Cambrai}} {{legend|#e1c44a|Champagne}} {{legend|#b98ab9|muud}} ]]
Departemangud
Hauts-de-France koosneb viiest departemangust: Aisne'i, Nordi, Oise'i, Pas-de-Calais' ja Somme'i departemang.
Kuivajõe meeskoor
Kuivajõe Meeskoor on meeskoor Kose vallas Kuivajõel.
Koor loodi aastal 1962.
Koorijuht on Mareks Lobe.
Anton Siluanov
pisi|Anton Siluanov Anton Siluanov (vene keeles Антон Германович Силуанов; sündis 12. aprillil 1963 Moskvas) on Venemaa poliitik ja ökonomist. 16. detsembrist 2011 Venemaa Föderatsiooni rahandusminister.
Elulugu
1985 lõpetas Moskva Finantsinstituudi rahanduse ja krediidi erialal. 1994 kaitses majandusteaduse kandidaadikraadi tööga "Бюджетная политика государства в условиях перехода к рыночным отношениям"
Augustist 1985 kuni märtsini 1987 Vene NFSV Rahandusministeeriumi ökonomist ja vanemökonomist. Märtsist 1987 kuni maini 1989 ajateenistuses Nõukogude armees. Maist 1989 kuni jaanuarini 1992 Vene NFSV Rahandusministeeriumis juhtivökonomist ja osakonna asejuht. Veebruarist 1992 kuni oktoobrini 1997 Vene Föderatsiooni rahandusministeeriumi eelarveosakonna juhataja asetäitja. Oktoobrist 1997 kuni juulini 2003 Vene Föderatsiooni Rahandusministeeriumi makromajanduspoliitika ja pangandustegevuse osakonna juhataja.
Juulist 2003 kuni maini 2004 Venemaa Föderatsiooni aserahandusminister. Maist 2004 kuni 12. detsembrini 2005 Venemaa Föderatsiooni Rahandusministeeriumi eelarvevaheliste suhete osakonna direktor. 12. detsembrist 2005 Venemaa Föderatsiooni aserahandusminister. 27. septembrist 2011 kuni 16. detsembrini 2011 oli ta Venemaa Föderatsiooni rahandusministri kohusetäitja. 16. detsembrist 2011 on ta Venemaa Föderatsiooni rahandusminister. 2018. aasta maist 2020. aasta jaanuarini on ta ühtlasi ka Venemaa Föderatsiooni esimene asepeaminister. 2017. aasta aprillist VTB panga nõukogu esimees.
Sanktsioonid
Seoses Venemaa kallaletungi toetamisega Ukrainale on mitmed riigid kehtestanud tema suhtes sanktsioonid: 24. veebruaril 2022 Kanada, 6. aprillil 2022 USA ja Austraalia, 9. juunil 2022 Ukraina, 22. novembril 2022 Uus-Meremaa.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on poeg.
Multimodaalsus
Multimodaalsus on mitme modaalsuse üheaegne kasutamine sõnumi loomiseks. Kõige laiemas mõttes on multimodaalsus kommunikatsiooni ja sotsiaalse semiootika teooria. Multimodaalsus kirjeldab sõnumite loomise kommunikatsioonipraktikaid tekstiliste, kuuldeliste ja visuaalsete allikate – või modaalsuste – kaudu. Meedias on multimodaalsus erinevate modaalsuste kasutamine uue ühtse artefakti loomiseks. Nende modaalsuste kogum võimaldab suurendada ideede ja mõistete mõistmist vastuvõtja poolt. Kõik alates illustratsioonide paigutusest kuni sisu järjestuseni loob tähendust. See järeldus on osaliselt tingitud pildi sagedamast kasutusest digitaalajastul.
Ajalugu
Kuigi multimodaalsus on akadeemilise uurimisteemana eksisteerinud alates 20. sajandist, on kogu kommunikatsioon, kirjaoskus ja komponeerimispraktikad alati multimodaalsed olnud. Multimodaalsuse teooria on arenenud kogu kirjutamise ajaloo vältel. Multimodaalsuse ideed on uuritud alates 4. sajandist pKr kui klassikalised retoorikud rõhutasid hääle, žestide ja miimika tähtsust avalikus kõnes. Multimodaalsuse mõistet ei defineeritud kuni 20. sajandini. Selle aja tehnoloogia kiire areng lõi palju uusi esitlemise modaalsusi. Sellest murrangust alates on multimodaalsusest saanud 21. sajandi standard, rakendudes erinevates internetipõhistes valdkondades nagu näiteks kunstis, kirjanduses, sotsiaalmeedias ja reklaamis. Monomodaalsus või ainsuse modaalsus, mis märkis teksti esitamist paberil, on asendunud komplekssema ja integreerituma kujundusega. John A. Bateman ütleb oma raamatus "Multimodality and Genre": "Tänapäeval on tekst ainult üks kiud keerulisest esitlusvormist, mis kaasab nähtavate õmblusteta ümbritsevad visuaalsed tegurid ja vahel isegi asendab teksti nendega. Multimodaalsusest on kiiresti saanud normaalne inimsuhtluse seisund."
Modaalsus ja meedium
Kuigi multimodaalsusest kõneledes kasutatakse nii meediumi kui modaalsuse mõistet, ei ole need mõisted sünonüümid.
Modaalsus
Gunther Kressi multimodaalsuse uuringud on tekstiõpetuses kujunenud kaanoniks. Kress defineerib modaalsust kahel moel: Seega igal modaalsusel on erinev ajalooliselt ja kultuuriliselt paiknev allikas, mis võimaldab modaalsuse jagada osadeks, sest igal modaalsusel on erinevad võimalused ja piirangud tähenduse andmisele ja mõistmisele. Näiteks kirjutist modaalseteks allikateks jagades leiaksime süntaktilised, grammatilised, leksikaalsed ja graafilised allikad. Graafilistest allikatest võime eristada kirja suurust, tüüpi jne. Need allikad ei ole siiski deterministlikud (objektiivselt-põhjuslikult tingitud). Kressi teooria järgi on modaalsus tähenduslik: seda on vorminud ja see kannab sügavaid ontoloogilisi ja ajaloolis-sotsiaalseid ühiskonna suundumusi ja nende kultuure iga märgiga. Modaalsus nimetab materiaalseid allikaid, mis on vormitud sageli pika ajaloo ja sotsiaalsete püüdluste vältel. Modaalsus on vormitud süsteemidest, milles ta ise osaleb ning seeläbi neid süsteeme vormib.
Ärileht
Ärileht oli majandus valdkonda käsitlev Eesti ajaleht. 1993–1998 ja 2004–2009 ilmus ajaleht Eesti Päevalehe lisana ja 2010–2013 ilmus ajaleht iseseisva ajalehena. 2010–2011 andis ajalehte välja Eesti Päevalehe AS ja 2011–2013 AS Eesti Ajalehed.
Hiie tänav (Tartu)
pisi pisi|Hiie tänava lõpp. Vasakul [[A. H. Tammsaare tänav (Tartu)|A. H. Tammsaare tänav.]] Hiie tänav (Tartu linnavolikogu otsus 24. oktoobrist 1932) on tänav Tartus Tähtvere linnaosas.
Tänav algab Kreutzwaldi tänavalt ja kulgeb edela suunas kuni Vaksali tänavani, ristudes Tõrviku tänava ja Taara puiesteega. Hiie tänav on umbes 570 meetrit pikk.
Hiie tänava ääres asub Tartu Hiie Kool (Hiie 11).
Aastail 1965–1989 oli tänava nimi Hans Pöögelmanni tänav.
Vatikani muuseumid
Muuseumid asutas 16. sajandi esimesel kümnendil paavst Julius II. Muuseumikülastajate teele jäävad Sixtuse kabel ja Raffaeli kaunistatud Segnatura ruumid. 2007. aastal külastas muuseumikompleksi 4 310 083 inimest, 2011. aastal üle 5 miljoni inimese, 2013. aastal üle 6 miljoni inimese (külastatavuselt maailmas 6. kohal).
Danny Boyle
thumb|Danny Boyle (2008)
Danny Boyle (õieti Daniel Boyle; sündinud 20. oktoobril 1956 Manchesteris ) on inglise filmi- ja teatrilavastaja.
Ta tegutseb ka filmistsenaristi ja -produtsendina.
Vatikani muuseumid
Lätted
pisi|250px|right|Vatikani muuseumide keerdtrepp Vatikani muuseumid said alguse poole aastatuhande eest omandatud marmorskulptuurist "Laokoon", mis kujutab Trooja preestrit, kes üritas veenda kaaslinlasi keelduma kreeklaste "kingitusest", seest õõnsast hobusest. 1506. aasta 14. jaanuaril Rooma Santa Maria Maggiore basiilika lähedasest viinapuuaiast leitud kuju uurisid tollal Vatikanis töötanud Giuliano da Sangallo ja Michelangelo Buonarroti. Nende soovitusel omandas Julius II viinapuuaia omanikult kohe kuju ning kuu aega hiljem pandi see Vatikanis kõigile vaatamiseks välja.
Struktuur
pisi|Augustus pisi|Maakaartide galerii pisi|Vatikani kaart Nii ruumides kui ka vabas õhus asuvate väljapanekute kompleksi saab kirjeldada järgmiselt.
Danny Boyle
Tema film "Rentslimiljonär" kandideeris 10 Oscari auhinnale ja võitis neist 8, sealhulgas nii parima filmi kui ka parima režissööri auhinna.
Kohtla põlevkivipaljand
Kohtla põlevkivipaljand on endisaegses Kohtla karjääri seinas olev paljand; halduslikult Ida-Viru maakonnas Toila vallas Kohtla-Nõmmest 1,5 km lääne-edela suunas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Ivan Kožedub
Ivan Kožedub (8. juuni 1920 Tšernigivi oblast – 12. august 1991 Moskva) oli ukraina päritolu Nõukogude sõjaväelane ja Teise maailmasõja äss-hävituslendur.
Tuljak (tants)
Tuljak on Eesti rahvatants, mille on kokku seadnud Anna Raudkats.
Muusikana kasutatakse Miina Härma komponeeritud lugu "Tuljak", mille sõnade autor on Karl Ferdinand Karlson.
Tuljak kirjeldab neiu ja noormehe suhte kulgemist ja tärkavaid tundeid.
Tantsu kirjeldus ilmus esimest korda trükis 1926. aastal koos kaerajaani ja veel mitme eesti tantsuga raamatus "Eesti rahvatantsud". Täpne tantsu loomise aeg ei ole teada, kuid arvatakse, et see võidi luua 1915. aastal.
Tuljaku loomisel on kasutatud elemente varasematest rahvapärastest tantsudest. Nende seas võisid olla ka sama tuljak, mida Nuia kandis nimetati näpupolkaks, savikoja venelaseks, kus paarilised löövad küünarnukke kokku, ning vurr-sahkadiks, kus esineb nn saagimise liigutust.
Algses versioonis ei tõstnud tüdrukud tantsu lõpus käsi üles. Selle lisanduse pakkus Raudkatsile 1949. aastal välja Ullo Toomi.
Tantsu on esitatud kõigil Eesti tantsupidudel alates esimestest Eesti mängudest 1934. aastal, kus tants läks kordamisele.
Tuljaku põhisammude seas on hüplevpolka, kiiksamm ja kõnnisammud.
Hanuka
pisi|Hanuka küünlajalg pisi|300px|pisitime=00:03 pisi|150px|Hanuka õlilamp, mis on leitud Jeruusalemma lähedalt väljakaevamistelt u. aastal 1900
Hanuka (inglise keeles Hanukkah; heebrea keeles חֲנֻכָּה) on kaheksa päeva kestev juudi püha. Tegemist on juudi tuledepühaga. See talvine püha tähistab juutide võitu aastal 164 e.m.a. Siiski ei meenutata hanukal ehk templipühitsemise pühal juutide sõjalist edu, kuna juudi usk ei luba pühitseda sellise lahingu võitu, kus langes inimesi. Meenutatakse hoopis õli-imet.
Nimelt räägib legend, et kui Juudas Makkabeus läks pärast võitu süütama Jeruusalemma templi õlilampi, siis leidis ta pühitsetud õli ainult ühe päeva jagu. Uue õli pühitsemine oleks aega võtnud kaheksa päeva, aga ei saadud oodata, sest rahvas oli kogunenud templi õuele, et pühitsemisest osa saada. Ime läbi jätkus õlist täpselt kaheksaks päevaks ehk uue õli valmimiseks ja pühitsemiseks. Seetõttu kestab hanuka püha kaheksa päeva. Niisiis tähistati hanukat esimest korda 2. sajandil e.m.a ja tähistamiskoht oli Jeruusalemm. See toimus juudi kalendrikuu kislevi 25. päeval. Gregoriuse kalendri järgi võib hanuka langeda mistahes ajale vahemikus novembri lõpp kuni detsembri lõpp.
Hanuka ei ole sabatilaadne püha, mis tähendab, et puudub kohustus hoiduda tegevustest, mis on sabati ajal keelatud. Täiskasvanud käivad tööl nagu tavaliselt, ehkki nad võivad võimalusel saabuda koju varem, s.t küünalde süütamise ajaks. Kuigi Iisraelis on koolid alates hanuka teisest päevast suletud, puudub religioosne põhjus koolide sulgemiseks hanuka perioodiks.
Hanuka on ainus juudi püha, mille põlvnemine on ajalooliselt vaieldamatu.
Hanuka tähistamise põhitunnuseks on küünalde või õlilambi süütamine kaheksal järjestikusel päeval. Tuleleek tähistab nii sõjalist võitu kui sellega kaasnenud religioosset vabadust.
Küünlajalg
Iga hanuka sisaldab vähemalt ühte nn juudi pühapäeva sabatit, mis algab reede õhtul. Hanuka küünlad süüdatakse enne sabatiküünlaid.
Mõningast segadust tekitab erinevate arvuga küünlajalgade kasutamine. Kasutusel on seitsme kuni üheksa küünlaga menoraad. Juudas ja tema mehed olevat Jeruusalemma templisse minnes süüdanud seitsme haruga küünlajalal olevad küünlad. Alates keskajast hakati kasutama üheksast osast koosnevat küünlajalga. Kõik üheksa küünalt ei pea olema ühel ja samal küünlajalal. Igal õhtul võib koos uue küünla süütamisega lisada ühe uue küünlaaluse. Olenevalt perekonna traditsioonist ja usulistest tõekspidamistest, võib olla kas üks küünlajalg kogu majapidamise peale või igal pereliikmel oma menoraa, millel ta hanuka ajal küünlad süütab.
Ornamendid, mis küünlajalga ehivad, võivad olla väga erinevad: Taaveti täht, tagajalgadel seisev lõvi, madu, linnud ning muud nii päris kui väljamõeldud floora ja fauna elemendid.
Kohtades, kus elav tuli on keelatud, näiteks haiglaruumides, kasutatakse mõnikord elektrituledega küünlajalga.
Alates 1970. aastatest on hakatud korraldama avalikke menoraaküünalde süütamise üritusi. Sageli on need küünlajalad hiiglaslikud või muul moel tähelepanuväärsed (näiteks tehtud jääst)
Küünlad süüdatakse vähemalt pool tundi pärast päikseloojangut. Enne küünalde süütamist loetakse traditsiooniline palve. Pärast küünalde süütamist on kombeks laulda ka laul "Ma'oz Tzur", mis koosneb kuuest salmist.
Tuli ja juudi pühad
Tulel on oluline koht paljudes juudi pühades, sest tuld peetakse pühaduse ja jumala kohalolu tähiseks. Seega kasutatakse tuld rituaalsel eesmärgil mitmete oluliste pühade tähistamisel. Nendeks pühadeks on näiteks paasapühad, nelipüha, juudi uusaasta, Yom Kippur ning Sukkot. Lisaks süüdatakse küünlad iganädalasel sabati ajal. 24-tunniseid küünlaid põletatakse seitsmel päeval pärast perekonnaliikme surma ning kadunukese mälestuseks tema surmaaastapäevadel ja Yom Kippuri ajal.
Toit
pisi|Latke ehk õlis praetud nt kartuli pannkook – tüüpiline hanuka toit hanuka ajal on populaarsed erinevad praetud toidud, sest õlis praadimine on meenutus hanuka imele. Olenevalt riigist valmistatakse sel ajal erinevaid pannkooke, fritüüris valmistatud snäkke ja õlis küpsetatud kondiitritooteid (näiteks struudleid). Üks levinud sööke on kartuli latke ' d ehk kartulipannkoogid. Samuti tehakse latke ' sid juustust või juustutäidisega. Latke ' sid võib serveerida näiteks hapukoore või õunakastmega.
Magustoiduks tehakse näiteks sõõrikuid – nii tavalisi kui ka moositäidisega sõõrikuid. Iisraeli pagariärid on hakanud populariseerima traditsiooniliste maasikamoositäidisega sõõrikute ehk sufganiyotide kõrval paljusid uut tüüpi täidiseid, näiteks šokolaadikreemi, vaniljekreemi, karamelli jm. Samuti on viimastel aastatel tegema hakatud ning populaarseks saanud minisõõrikud ja tavalisest väiksema kalorsusega sõõrikud.
Traditsioonide hulka kuulub ka piimatoodete (eriti juustu) söömine hanuka ajal. See on seotud Juuditi kangelasteoga.
Mängud
pisi|Dreidel ehk neljatahuline vurr – tüüpiline hanuka mänguasi Mängudel on hanuka kombestikus suur osa. Hanuka mängud ei ole spordimängud, vaid pigem mõtlemismängud. Populaarsed mängud on näiteks male, kaardimängud ja lauamängud. Selle püha ajal on populaarseks ajaviiteks ka puslede kokkupanemine, mitmesugused mõistatused, sõnamängud ja numbrimängud. Sõna- ja numbrimängude puhul on oluline osa ka sellel, et heebrea tähestiku tähed on vastavusse seatud kindlate numbritega.
Tüüpiline hanuka mänguasi on dreidel ehk neljatahuline vurr, mille igal küljel on üks heebrea tähestiku täht. Nendeks tähtedeks on: Need neli tähte tulevad sõnadest, mis moodustavad lause "Suur ime juhtus seal.". Iisraelis on viimane täht פ (Pe), nii et moodustub lause "Suur ime juhtus siin.".
Dreidel on põhiliselt laste mänguasi ja lapsed meisterdavad sageli neid ise. Samas võib dreideleid olla väga erinevast materjalist, isegi väga rikkalikult kaunistatud hõbedast ja elevandiluust. Tüüpiliselt on need siiski meisterdatud puust.
Dreideli mäng
Mängu alguses on igal mängijal kokkulepitud hulgal komme, pähkleid, rahamünte (päris või šokolaadist), rosinaid või muud sarnast ühiskassa jaoks. Nüüd paneb esimene mängija vurri pöörlema ja trahv oleneb sellest, missugune neljatahulise vurri pooltel olev täht jääb peatumisel ülespoole. Kui see on nun, siis ei juhtu midagi ja järg läheb järgmise mängija kätte. Gimel tähendab, et mängija saab kõik, mis on ühiskassas. Kui täheks on hey, siis saab mängija poole ühiskassas olevatest asjadest. On aga täheks shin, siis peab mängija panema ühiskassasse enne mängu kokkulepitud hulgal pähkleid, komme või muud sarnast. Mäng lõppeb, kui üks mängija on võitnud kõik, mis teistel oli või kui mängijad tüdivad mängust ja otsustavad mängu lõpetada. Viimati mainitud juhul tuleb võitjaks see, kes on kõige enam noosi kogunud.
Teise versiooni kohaselt tähendab nun seda, et mängijal on õigus võtta üks asi ühiskassast. Kui dreidel näitab tähte gimel, siis peab mängija panema ühe asja ühiskassasse. Hey korral saab mängija poole ühiskassasse kogunenud saagist ja shin korral ei juhtu midagi ehk siis mängukord läheb järgmise mängija kätte.
Kingitused
Traditsioonilised kingitused on ka dreidelid, maiustused, raamatud või muud väikesed kingid. Olenevalt perekonna traditsioonist tehakse kingitusi kas igal hanuka päeval või esimesel päeval või mõnedel hanuka päevadel.
Muusika
Hanuka teemadel on loodud tõenäoliselt rohkem laule kui ühegi teise juudi püha kohta. Mõned tuntumad on järgmised: Inglise keelt rääkivates riikides on kõige enam tuntud laulud:
Hanuka kuupäevad
Järgnevalt on esitatud hanuka alguskuupäevad Iisraelis aastatel 2013–2020:
Hanuka ja jõulud
Ameerikas tunnevad paljud inimesed, et hanuka peab mingil moel justkui võistlema jõuludega. Kohalik kultuur paneb suure surve juudiusku vanematele heastada oma nii-öelda jõulunäljas järeltulijatele jõulude mittetähistamist.
Mitmed sümbolid, mida kristlased kasutavad jõuludekoratsioonidena, kattuvad nendega, mida kasutavad juudid (näiteks igihaljastest taimedest pärjad, kellukesed, inglid või keerubid).
Hanuka põõsas
Hanuka põõsas on põõsas või väike puu hanuka auks ning võib olla päris või tehismaterjalist. Hanuka põõsa hoidmine toas hanuka ajal on kombeks mõnedes Põhja-Ameerika kodudes. Sarnaselt jõulupuule see kaunistatakse, kuid ehtimisel ei kasutata kristlikke kaunistusi. Sageli pannakse hanuka põõsa tippu Taaveti täht.
Hanuka ja tänupüha
2013. aasta oli erakordne seetõttu, et hanuka langes kokku Ameerikas peetava tänupühaga, mis 2013. aastal oli 28. novembril. Sellist kokkulangevust on juhtunud üliharva. Alates ajast, mil tänupüha on määratud Ameerika rahvuspühaks, juhtub selline kokkulangemine kolmandat korda. Eelmised nende kahe püha kattumised olid 1861. ja 1899. aastal. Ehkki mõnede arvutuste järgi peaks nende kahe püha järgmine kokkulangemine olema aastal 2165, on teised asjatundjad välja arvutanud, et sellist asja ei juhtu enam kunagi.
Selle harukordse kahe püha kokkulangemise tõttu on 2013. aastal Ameerikas võetud kasutusele poolnaljatlev nimetus Thanksgivukkah, mis ühendab endas ingliskeelsete pühade Thanksgiving ja Hanukkah nimed. Seda uut nimetust on oma kõnes kasutanud ka USA president Barack Obama.
Muud
1996. aastal anti USA-s koostöös Iisraeliga välja spetsiaalsedhanuka margid, mis maksid 32 senti. Esmatrükis tuli müüki 103,5 miljonit marki ja 1997. aastal anti välja kordustrükk.
Hanuka õhtu tormiks nimetatakse 14.–15. detsembril 2006. aastal olnud suurt tormi, mis nõudis majandusliku kahju kõrval ka inimelusid.
Good Morning America
Good Morning America (GMA) on USA telekanali ABC hommikutelevisiooniprogramm. Esimene saade toimus 1975. aasta 3. novembril, 1993. aasta 3. jaanuarist hakkas saade toimuma ka nädalavahetustel (pühapäeviti, Sunday Editioni nime all). Viimane otsustati küll 1999. aastal katkestada, kuid juba 2004. aasta 4. septembrist hakkas saade taas nädalavahetustel ilmuma, sel korral aga nii laupäeval kui ka pühapäeval.
Argipäeviti kestab saade kaks tundi, kella 7 hommikul kuni kella 9ni. Otsesaadet saab näha USA idaranniku ajatsoonis (Eastern Time), kuid salvestatud otsesaadet näidatakse samadel aegadel ka teistes USA ajatsoonides. Nädalavahetuse päevadel on saade ühe tunni pikkune ning see jõuab ABC saatejaamast eetrisse kell 7 hommikul. Nädalavahetuse saate puhul esineb rohkem olukordi, kus saade võib riigi eri osades jõuda vaatajateni eri aegadel, sellisel juhul täiendatakse saate uudisteosa vastavalt vajadusele.
Good Morning America on alates 2012. aasta suvest USA kõige vaadatum hommikuprogramm. Lisaks sellele on saade kolm korda võitnud Daytime Emmy Awardi "väljapaistva hommikuprogrammi" kategoorias, jagades auhinda 2007. aastal Todayga ning võites selle 2008. ja 2009. aastal.
VOR
VOR võib tähendada:
Simon Ehammer
Simon Ehammer (sündinud 7. veebruaril 2000 Steinis) on Šveitsi kümnevõistleja.
Ta võitis 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Tamperes austraallaste Ashley Moloney ja Gary Haasbroeki järel kümnevõistluse pronksmedali isikliku rekordiga 7642 punkti. 2019. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Boråsis võitis ta Šveitsi juunioride rekordi 7851 punktiga kuldmedali.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel oli ta viie ala järel medalikonkurentsis, kuid ei suutnud teivashüppes ületada algkõrgust. Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta kuldmedali kaugushüppes, hüpates finaalis 8.10.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Ehammer seitsmevõistluses Šveitsi rekordiga 6363 punkti Damian Warneri järel hõbemedali. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is osales ta kaugushüppes ja sai tulemusega 8.16 Wang Jianani ja Miltiádis Tentóglou järel pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis püstitas ta isiklikud rekordid kõrgushüppes ja teivashüppes ning võitis kümnevõistluses Šveitsi rekordiga 8468 punkti Niklas Kauli järel hõbemedali.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel katkestas ta seitsmevõistluse pärast kaugushüppes tulemuseta jäämist.
Ehammerile kuulub kümnevõistlejate maailmarekord kaugushüppes 8.45.
Üksikalad
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Kaitsetahe
Kaitsetahe (inglise keeles will to defend) on üksikisiku ja kogu elanikkonna väärtustele tuginev hoiak ja valmisolek panustada laiapindsesse riigikaitsesse.
Olemuselt on kaitsetahe mitmetahuline ja avaldub erinevatel tasanditel: mikro- ehk indiviidi, meso- ehk üksuse/organisatsiooni ning makro- ehk ühiskonna tasandil. Ühiskondlikul tasandil on kaitsetahe seotud eksistentsiaalse ohuga riigi suveräänsusele. Kaitsetahe realiseerub võitlustahtena hetkest, mil isiklik tegevus ja panus muutub osaks riigikaitselisest tegevusest (sõja- ja rahuajal). Eesti kontekstis on kaitsetahte puhul eesmärk kaitsta Eesti iseseisvust, sõltumatust, põhiseadusliku korda ja territoriaalset terviklikust.
Mõiste
Kaitsetahte mõistet hakati Eestis kasutama 2000. aastal Kaitseminiseeriumi poolt algatatud avaliku arvamuse uuringute raames, kuid ametlik tähendus terminile kinnitati alles aastal 2022 riigikaitseterminoloogia andmebaasi Militerm töögrupi poolt. Kaitsetahte mõiste on seotud eeskätt riikliku ja kultuurilise konteksti ning indiviidi isikliku hoiakuga.
Kaitsetahte kontseptsiooni kasutamine on omasem riikidele, mille riigikaitse on ülesehitatud reservarmee põhimõttel, kaasates otseselt või kaudsemalt suuremat hulka elanikkonnast. Kui võitlustahe ühiskonna tasandil tähendab pigem ühiskonna poolehoidu ja toetust professionaalse sõjaväe tegevusele sõjalises konfliktis, siis kaitsetahte kontseptsioon rõhutab lisaks lihtsale toetusele ka ühiskonnaliikmete valmisolekut ja kohustust aktiivselt osaleda ja panustada riigikaitsesse. Teisisõnu, kaitsetahe eeldab kodanikult arusaama, et tema ise on vähemalt teatud määral julgeoleku tootja.
Kaitsetahe ühiskonna tasandil ehk nö kollektiivne kaitsetahe on erialases kirjanduses pigem mõtestatud kui valmidus astuda vastu sõjalisele agressioonile, mis ohustab riigi suveräänsust, näiteks riigipiiride ja riikliku terviklikkuse kaitsmist. Seetõttu on Eesti kontekstis sobivam kasutada elanikkonna sõjalise valmisoleku väljendamiseks kaitsetahet (will to defend) ehk valmisolekut reaalselt osaleda riigi kaitseliste ülesannete täitmisel. Sarnaselt defineeritakse kaitsetahet ka Soomes, kus kaitsetahe tähendab valmidust teenistuseks kaitseväes ja toetuse väljendust julgeolu- ja kaitsepoliitikale.
Kaitsetahe vs võitlustahe
Termin "will to defend" on kasutusel eeskätt Põhjamaades ja Balti riikides, "will to fight" angloameerika kontekstis. Võitlustahte (inglise keeles will to fight) puhul vaadatakse ühiskondlikul tasandil eelkõige seda, kuivõrd ühiskond toetab riigi astumist sõtta, eriti just väljaspool riigi piire ehk toetus oma sõjalistele üksustele ja sõjaga kaasnevatele kulutustele (sh mõju majandusele jne).
Ühiskonna tasandi võitlustahe tuleb arutluse alla siis, kui otsustatakse oma riigi vägede saatmise üle sõjalistele missioonidele. Milline on konkreetses olukorras nii poliitiline kui ka ühiskondlik foon ja millisel määral ollakse valmis panustama riiklikke ressursse (nii materiaalses mõttes kui ka inimelude mõttes) nii poliitilisel kui ühiskondlikul tasandil.
Kaitsetahe Eestis
Eestis on avaliku arvamuse ja riigikaitse uuringutega üle 20 aasta järjepidevalt mõõdetud elanikkonna suhtumist ja hoiakuid riigikaitse ja julgeoleku sfääris. Sellised monitooringud on olnud üliolulised elanikkonna meelsuse ja valmiduse kaardistamiseks. Alates 2000. aastast kaitseministeeriumi eestvedamisel korraldatavas uuringus on aastate jooksul osalenud kokku üle 40 000 vastaja. Keskmine valimi suurus ühes küsitlusvoorus on olnud 1000 vastajat. Kui algusaastatel viidi läbi kolm küsitlust aastas, siis tänaseks tehakse seda üks kord aastas. Aastatel 2000 - 2020 viis uuringuid läbi Eesti sotsioloog Juhan Kivirähk.
Tehtud uuringutes eristatakse kaitsetahet aktiivsel ja passiivsel tasandil. Aktiivne kaitsetahe väljendab inimese soovi ise oma oskuste ja võimaluste piires riiklikus kaitsetegevuses kaasa lüüa. Passiivne kaitsetahe lähtub inimese hoiakust, et ohu korral peaks riik ohule reageerima ja vastupanu osutama.
Avaliku arvamuse uuringutele tuginedes on eestlaste aktiivne kaitsetahe olnud 2000–2021 aastal 60%–70%, 2022. aastal on see tõusnud 76%-ni. Mitte-eestlastest kodanike aktiivne kaitsetahe on olnud uuringute tulemuste põhjal alati madalam kui eestlastel, jäädes 40%–65% vahemikku. Aastal 2022 oli kaitsetahe mitte-eestlaste seas 45%. Eraldi arvestatakse avaliku arvamuse uuringus ka mitte-eestlastest mittekodanike kaitsetahet, mis üldiselt on jäänud vahemikku 33%–66%. Aastal 2022 on see 40%.
Eestlaste passiivne kaitsetahe on aastast 2000 näidanud kasvutrendi, jäädes 60%–90% vahele. Samuti on kasvanud ka mitte-eestlaste passiivne kaitsetahe, jäädes vahemikku 48%–83%.
Uurimissuunad
Kaitsetahte uurimisega tegeleb Eestis Strateegilise Jätkusuutlikkuse Kompetentsikeskus (SJKK). SJKK on Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi uurimisrühm, mille uurimisteemad koonduvad inimressursi jätkusuutlikkuse, sotsiaalsete institutsioonide ja militaarsotsioloogiliste uurimisprobleemide ümber. SJKK loodi 2014. aasta jaanuaris TÜ ühiskonnateaduste instituudi ja Tervise Arengu Instituudi (TAI) koostöös, et vastata Kaitseministeeriumi vajadusele täiendada inimressursiga seotud kompetentsi ja teadmist kaitsevaldkonnas.
Kompetentsi koondamine ja loomine toimus kolmel põhiteljel: demograafiliste ja sotsiaalsete muutuste seire ja prognoos; tervis ja füüsiline võimekus ning kaitsetahe, moraal ja valmisolek. Aastate jooksul on TÜ uurimisrühm täitnud erinevaid koostöölepinguid ja uurimisprojekte, mille tulemil on Kaitseministeeriumil, Kaitseväel, Kaitseliidul ja Kaitseressursside Ametil võimalik parandada ja kohandada oma tegevust seoses inimressursiga lähtuvalt kogutud ja analüüsitud informatsioonist.
Uurimisrühma liikmed osalevad aktiivselt rahvusvahelistes erialastes võrgustikes: NATO teadus- ja arendustegevuse töörühmad, ERGOMAS (European Research Group on Military and Society) ja ISA (International Sociological Association). Uurimisrühm panustab laiemalt teadmussiirdesse läbi kaitsevaldkonna teemaliste bakalaureuse-, magistri- ja doktoritööde juhendamise.
Kalmer Mäeorg
Kalmer Mäeorg (sündinud 8. juulil 1958) on eesti ajaloolane ja arhivaar.
Mäeorg lõpetas Tartu Ülikooli ajaloo eriala 1985. aastal. 1997–2002 õppis ta sealsamas magistrantuuris ja sai teadusmagistri kraadi arhiivinduse erialal. Tema magistritöö teema oli "Tulumaks Tallinnas. Tuluteadaannete andmetöötluse võimalusi Tallinna VI maksujaoskonna 1937. aasta tuluteadaannete näitel".
Mäeorg töötab Tallinna Linnaarhiivis peaspetsialistina.
Ta on 2015. aastast Eesti Arhivaaride Ühingu juhatuse liige.
Juuru Orelisuvi
Juuru Orelisuvi on Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru asulas Juuru kirikus igal suvel toimuv orelimuusika kontserdisari.
Georg Gorrissen
Ta on olnud Põlva maakonna sõprusmaakonna Segebergi kreisi (asub Schleswig-Holsteini liidumaal) maavanem.
Juuru Orelisuvi
Esimene üritus toimus 2007. Üritust korraldab Kristel Aer.
Georg Gorrissen
2008. aastal sai ta Eesti-Saksa koostöö edendamise eest Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi.