cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mark Webber
Alates 2007: Red Bull
2009. aasta avaetapp oli Red Bullile pettumuseks: Webber oli 12. ja Vettel 13. Kuid teiselt etapilt Malaisiast tõi Webber juba 6. koha punktid. Kolmas etapp, Hiina Grand Prix lõppes aga hiilgavalt: Vettel võitis nii kvalifikatsiooni kui etapi, Webber oli teine. Kaksikvõit saadi ka 8. etapil Suurbritannia Grand Prix'l. 9. etapil Saksa Grand Prix' saabus ka Webberi tähetund: ta võitis kvalifikatsiooni ja kogu etapi. Tema esimene võit tuli 130. katsel ja ükski vormelipiloot pole esimese võiduni nii kaua pidanud ootama. Järgmisel etapil Ungari Grand Prix'l sõitis Webber kiireima ringi. See toimus 131. katsel ja on samuti vormelimaailma rekord. Kiireima ringi sõitis Webber ka 15. ja 16. ehk Jaapani ja Brasiilia Grand Prix'l, Brasiilias võitis ta ka etapi. Vettel ja Webber lõpetasid hooaja kaksikvõiduga Abu Dhabi Grand Prix'l.
pisi|[[2009. aastal saavutas Webber Saksa Grand Prix'l oma elu esimese etapivõidu]] Hooaja kokkuvõttes oli Vettel 84 punktiga teine (maailmameistriks tulnud Jenson Button kogus 95 punkti) ja Webber 69,5 punktiga neljas (vahepeal oli Rubens Barrichello 77 punktiga). Meeskondlikult oli Red Bull 153,5 punktiga Brawn GP (Button ja Barrichello) järel teine.
2010. aastal sõidavad Webber ja Vettel taas Red Bullis. Nagu eelmisel, nii ka 2010. aastal saavutasid Vettel ja Webber hooaja kolmandal etapil Malaisias kaksikvõidu.
Osariik
Osariikideks nimetatakse mitme maa 1. järgu haldusüksusi:
Flavr Savr
thumb|Tavaline tomat
Flavr Savr oli Calgene'i geneetiliselt muundatud tomati brändinimi. See oli esimene geneetiliselt muundatud taim, mida lubati müüa inimtarbimiseks. Toode tuli turule 1994. aastal, kuid püsis seal vaid mõne aasta.
Geneetilise muundamise abil taheti tomat muuta vastupidavamaks mädanemisele ja pehmenemisele. Tavalised modifitseerimata tomatid korjatakse ära toorelt ning neid järelküpsetatakse etüleeniga, mis toimib kui taimehormoon. Calgene'i sõnul võis Flavr Savri tomati ära korjata alles siis, kui see väädil küpseks sai, sest see ei pidanud nii kiiresti pehmenema. Tänu sellele oleks pikenenud ka tomati säilivusaeg. Kuid selgus, et Flavr Savri tomati säilivusaeg oli küll pikem, kuid see pehmenes nagu tavalised tomatid ja tuli seega enne täieliku küpsuse saavutamist põllult ära korjata. Flavr Savri hilisema arendusjärgu käigus parandati selle maitseomadusi, ristates teda tavaliste tomatisortidega. Kuigi USA Toidu- ja Ravimiamet (FDA) ei nõudnud Flavr Savri tomatite märgistamist, olid nad kallima hinna tõttu tarbijate jaoks selgelt eristatavad.
Stefan Raab
pisi|Stefan Raab, 2010 pisi|Stefan Raab (vasakul) Stefan Konrad Raab (sündinud 20. oktoobril 1966 Kölnis) on endine Saksamaa saatejuht, muusik, muusikaprodutsent ja koomik.
1999. aastast juhtis ta Saksa telekanalis ProSieben omaenda saadet "TV total". See oli komöödiasaade, mis viidi üle hilisõhtusse programmi. Viimane "TV total" oli eetris 2015. aasta 16. detsembril. Kolm päeva hiljem, 19. detsembril esines Raab avalikus tele-eetris – saates "Schlag den Raab" – seni viimast korda.
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas Raab lauluga "Wadde hadde dudde da?" 5. koha.
Raab produtseeris eesti juurtega Lena Meyer-Landruti debüütalbumi "My Cassette Player", mille esitlus toimus 7. mail 2010. Meyer-Landrut võitis samal aastal Oslos toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse ja valiti ka järgmise aasta Saksamaa eurolaulu esitajaks.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis oli ta üks õhtujuhtidest.
Isiklikku
Raabi eraelust on väga vähe teada, kuna ta varjab seda rangelt meedia eest. Kolleegid on Raabi kirjeldanud inimpelguri, hirmunu ja paranoilisena. Tal on tüdruksõber Niki, kes on temast kaheksa aastat noorem, ja kaks tütart, kellest esimene sündis 17. aprillil 2004 ja teine aastal 2006. Raabi elukaaslasest ja lastest ei ole meedias ilmunud ühtegi fotot. Raab elab tagasitõmbunult oma villas, mis asub Kölni luksuslikemas ja kalleimas Hahnwaldi linnajaos.
Martina Hingis
pisi|Martina Hingis (2016) Martina Hingis (sündinud 30. septembril 1980 Košices Tšehhoslovakkias, tänapäeval Slovakkias) on Šveitsi tennisist.
Martina Hingis on võitnud üksikmängus viis suure slämmi turniiri, kolm korda Austraalia lahtised meistrivõistlused (1997, 1998 ja 1999) ja korra Wimbledoni (1997) ning USA lahtised meistrivõistlused (1997). Lisaks viiele üksikmängu suure slämmi turniiri võidule on Martina Hingis võitnud kaksteist suure slämmi turniiri naispaarismängus ja viis segapaarismängus. Ta on juhtinud WTA edetabelit üksikmängus 209 nädalat (aastail 1997–2001) ja naispaarismängus 61 nädalat (aastail 1998–1999 kokku 6 korral 35 nädalat ja aastal 2016). Koos India tennisisti Sania Mirzaga hoiab ta paarismängu edetabeli esikohta ka 2016. aasta juulis.
31. märtsil 1997 tõusis ta noorima mängijana WTA edetabelis maailma esinumbriks.
2002. aasta lõpus teatas ta tipptennisest loobumisest, kuna oli hädas vigastustega. Augustis 2005 tuli ta tippsporti tagasi, kuid sügisel 2007 teatas karjääri lõpetamisest seoses positiivseks osutunud kokaiiniproovi andmisega Wimbledoni turniiril. 2013. aastal tuli ta tagasi võistlusareenile ning edu on saatnud teda peamiselt paarismängus. Tema paarilisteks on olnud Daniela Hantuchová, Sabine Lisicki, Flavia Pennetta ja alates 2015. aastast Sania Mirza, kellega koos võitis ta järjest kolm suure slämmi turniiri. Koos Leander Paesiga on ta võitnud aga kõik neli suure slämmi turniiri segapaarismängus.
Lapsepõlv ja karjääri algus
Martina Hingise ema Melanie Molitorová on tšehh ja isa Károly Hingis ungarlane, mõlemad vanemad olid tennisistid. Tema ema oli omal ajal Tšehhoslovakkia kümne parima tennisisti hulgas. Vanemad panid tütrele nime Martina (algselt Martina Hingisová) legendaarse Martina Navrátilová järgi. Vanemad läksid lahku, kui ta oli laps. Pärast pere lagunemist läks ta koos emaga elama Moraaviasse ja sealt edasi Šveitsi, mis sai tema uueks kodumaaks.
Hingis hakkas tennisepalle lööma juba kaheaastaselt ja nelja-aastaselt mängis ta juba oma esimest turniiri. 1993. aastal sai temast kõigi aegade noorim suure slämmi turniiri juunioride sarja võitja, kui ta võitis 12-aastaselt Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused üksikmängus. Järgmisel aastal kordas ta oma tulemust Prantsusmaal ja võitis ka Wimbledonis. Ta oli loomulikult siis maailma parim ka juunioride edetabelis.
Korporatsioon Fraternitas Rigensis
Korporatsioon Fraternitas Rigensis oli Tartus 1823. aastal asutatud baltisaksa üliõpilaskorporatsioon.
Martina Hingis
Karjääri kulg
Hingise elukutselise sportlase karjäär algas 1994. aasta oktoobris. Mõne kuu pärast sai temast kõigi aegade noorim suure slämmi turniiril osalev mängu võitja, kui ta esimeses voorus võitis Jolene Watanabet 6:0 7:6. Kohe sai temast rahva lemmik ja talle pandi hüüdnimi "Swiss Miss". Tema meeldiv mängustiil ja rõõmsameelne olek pani tennisepubliku kohe teda toetama ja kaasa elama. Ajakiri FHM valis ta kahel korral maailma 100 seksikama naise hulka. Mänguväljakul ei olnud noorel Hingisel nii võimsat lööki, kui oli vastastel, kuid selle korvasid tema vastupidavus, targad tagasilöögid, hea võrgumäng ja osavad löögimuudatused.
Korporatsioon Fraternitas Rigensis
Ajalugu
Landsmannschaft Fraternitas Rigensis moodustati 21. jaanuaril 1823 peamiselt liivimaalastest koosnevast, kuid algselt kõiki üliõpilasi ühendavast Burschenschaft'ist, kui sealt olid lahkunud kura-, eesti- ja peamiselt Tartust pärit liivimaalased.
1826. aastal asutasid Fraternitas Rigensise nooremad liikmed taas Burschenschaft 'i, mis kogus oma liikmeteks pea kuuendiku üliõpilaskonnast ja vastandas ennast Landsmannschaft' idele. 1833. aastal sulges ülikool Burschenschaft'i sellesarnase organisatsiooni revolutsioonilise tegevuse pärast Saksamaal.
Martina Hingis
1997
1997. aasta jaanuaris võitis Hingis 16 aasta ja 3 kuu vanuselt, olles jälle kõigi aegade noorim, Austraalia lahtised meistrivõistlused. Finaalis pidi Hingise paremust tunnistama Mary Pierc tulemusega 6:2, 6:2. Märtsis tõusis ta kõigi aegade noorima tennisistina maailma esinumbriks. Juulis tuli Hingisest Lottie Dodi (1887) järel noorim Wimbledoni võitja. Samal aastal võitis ta ka USA lahtised meistrivõistlused, olles finaalis parem teisest tulevikumängijast Venus Williamsist. Ainus suure slämmi turniir 1997. aastal, mis ei toonud talle edu, oli Roland Garros, kus tal tuli finaalis tunnistada horvaat Iva Majoli paremust.
Korporatsioon Fraternitas Rigensis
Ajalugu
1827 sõlmis Fraternitas Rigensis Estonia ja Livoniaga kartell-lepingu, millega 1832 ühines ka Curonia. 1832. aastat peetakse ka Chargiertenconventi asutamisajaks, mil võeti vastu salajane üldkommaan.
Fraternitas Rigensis oli 1920–1921 registreeritud Tartu Ülikooli juures, kuid asus 1921. aastal lõplikult Riiga. 28. oktoobril 1921 lubas ülikooli nõukogu kolmel Frat. Rigensise liikmel oma värve kanda ning kohustus mitte lubama sama värvikombinatsiooni kasutamist teistele üliõpilaskorganisatsioonidele.
Auschwitzi koonduslaager
pisi|Koonduslaagri vaade pisi|Müür, mille ääres hukati inimesi Auschwitzi koonduslaager (saksa keeles Konzentrationslager Auschwitz), tuntud ka kui Oświęcimi koonduslaager, oli natsionaalsotsialistliku Saksamaa suurim ja tuntuim Teise maailmasõja aegne koonduslaager okupeeritud Poolas, mis töötas aastail 1940–1945.
Pärast vabastamist kasutasid Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaat ja Poola julgeolekuministeerium koonduslaagrit kaks aastat oma vangilaagrina.
Auschwitzi koonduslaager muudeti 1947. aastal muuseumiks Auschwitz-Birkenau Memorial and Museum ja on aastast 1979 kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Asend
Koonduslaager asus Lõuna-Poolas. Nime sai see lähedalasuva väikelinna Oświęcimi (saksa keeles Auschwitz) järgi. Oświęcim asub umbes 50 km kaugusel Krakówist ja 286 km kaugusel Varssavist.
Natsionaalsotsialistliku Saksamaa vägede sissetungi järel Poolasse 1939. aasta septembris liidendati Oświęcim Saksamaaga ja nimetati ümber Auschwitziks.
Tekkelugu
Oświęcimi linna sõjaväegarnisoni territoorium muudeti koonduslaagriks 1940. aastal. Laagrisse suunduv raudtee võimaldas vange kõikjalt Euroopast kohale vedada. Peagi saadeti sinna esimesed rongitäied vange, peamiselt Poola vastupanuvõitlejaid.
pisi|Sissepääs Auschwitzi rongidele
Elamistingimused barakkides
Vangide jaoks kohandati algselt 20 tellistest ehitist, millest 6 olid kahekorruselised ja 14 ühekorruselised. 1940. aasta lõpupoole hakkasid vangid ühekorruselistele ehitistele lisama teist korrust. Järgmisel kevadel alustati veel kaheksa baraki püstitamist, mis lõpetati 1942. aasta esimesel poolel. Tulemuseks oli 28 kahekorruselise barakiga kompleks, millest enamikku kasutati vangide majutuseks. Barakid olid pärast juurdeehitust mõeldud igaüks ligi 700 vangi jaoks, kuid sinna paigutati 1200 vangi.
Laagri teises osas Birkenaus oli kaht tüüpi barakke, tellistest ja puidust. Tellistest barakid olid laagri vanemas osas sektoris BI. Algselt olid barakkidel muldpõrandad, hiljem asendati need kas tellis- või betoonpõrandatega. Talvel barakke ei köetud. Paigaldati küll kaks raudahju, kuid need ei kütnud kogu ruumi. Barakkides puudusid sanitaarruumid. Alles 1944. aastal paigaldati igasse barakki kraanikausid ja käimlad. Algul puudus ka elekter.
Ajalugu
Vange hakati Auschwitzi koonduslaagris gaasiga hukkama 3. septembril 1941. See toimus laagris Auschwitz I. 1943. aasta kevadel valmis neli uut krematooriumi, millest igaüks jagunes kolme ossa: vangide lahtiriietumise ruum, nende hukkamise ruum ja laipade põletamise ruum. . Vangid koguti hukkamisruumi, misjärel lagedes olevatest avaustest lasti sinna umbes 6 kilogrammi mürkgaasi Zyklon-B, mis koosnes peamiselt sinihappest. Umbes 5 minutiga olid kõik vangid surnud. Seejärel käivitus ventilatsioonisüsteem, mille abil kolme-nelja minutiga vahetus hukkamiskambris kogu õhk ja juba 15–20 minuti pärast oli õhk sedavõrd puhas, et hukkamiskomando liikmed võisid hukkamisruumi siseneda.
Koonduslaagri ülem Rudolf Höß tunnistas Nürnbergi kohtuprotsessidel, et Auschwitzis suri kuni 2,5 miljonit inimest, kellele lisandus veel pool miljonit nälga ja haigustesse surnut. Suur osa vangidest tapeti gaasikambrites mürkgaasi Zyklon-B abil, teised surmapõhjused olid süstemaatiline näljutamine, sunnitöö, haigused, enesetapud ja meditsiinieksperimendid.
1990. aastal teatas laagri muuseum, et hukkunute arv oli umbes 1,1–1,6 miljonit inimest, kellest 90% olid juudid. See seisukoht on tänapäeval üldiselt tunnustatud. Revisionistlikud ajalookäsitlused pakuvad hukkunute arvuks aga 70 000 – 120 000 inimest. Aja jooksul on hukkunute ametlikku arvu mitmel korral vähendatud.
Auschwitzi koonduslaagri ellujäänud vabastas Punaarmee 27. jaanuaril 1945. Selleks ajaks oli koonduslaagrisse jäänud kõigest 7000 vangi. 27. jaanuar on paljudes maades, sealhulgas Eestis, holokausti ohvrite mälestuspäev.
Esimest korda uuriti Auschwitzi koonduslaagris toimunut juba 1945. aastal. Gaasikambritest leitud juuksekarvadel ja esemetel, sealhulgas metallesemetel leiti tugevaid jälgi sinihappest.
Tänapäeval asub koonduslaagri maa-alal Auschwitz-Birkenau muuseum. See asutati 1947. aastal ja 1994. aastaks oli seda külastanud 22 miljonit inimest.
1979. aastast kuulub Auschwitzi koonduslaager UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Juhid ja töökorraldus
Kokku oli Auschwitzis kolm suurt laagrit: Auschwitz I, Auschwitz II – Birkenau ja Auschwitz III – Monowitz, lisaks 45 väikelaagrit.
Auschwitzi komandant oli 1940. aasta maist 1943. aasta novembrini Rudolf Höß, seejärel 1944. aasta maini Arthur Liebehenschel ja tema järel kuni koonduslaagri likvideerimiseni 27. jaanuaril 1945 Richard Baer. Pärast Teist maailmasõda mõisteti Höß ja Liebehenschel sõjakurjategijatena surma ja hukati, Baer suri eeluurimisvanglas südamerabandusse enne, kui tema üle kohut pidada jõuti.
Birkenaus asus naiste koonduslaager, mille komandandid olid järgemööda Johanna Langefeld, Maria Mandel ja Elisabeth Volkenrath. Kaks viimast neist mõisteti pärast Teist maailmasõda surma ja hukati, Langefeld mõisteti üksnes vangi.
Laagri meditsiinipersonal
Auschwitzil olid oma meditsiinikorpused, neid juhtis Eduard Wirths, ja sinna kuulusid erineva taustaga arstid ja meditsiinipersonal SS-ist.
SS-Sturmbannführer dr Eduard Wirths SS-Obersturmführer dr Franz von Bodmann
SS-Sturmbannführer dr Eduard Krebsbach (ajutine asetäitja, teenis seal alla kahe kuu)
SS-Hauptsturmführer dr Josef Mengele SS-Hauptsturmführer dr Alfred Trzebinski SS-Obersturmführer dr Franz Lucas SS-Untersturmführer dr Hans Wilhelm König
Dr Carl Clauberg (tsiviilarst) SS-Untersturmführer dr Walter Goebel (dr Claubergi assistent)
SS-Sturmbannführer dr Raimond Ehrenberger
SS-Obersturmführer dr Willi Schatz
SS-Untersturmführer Josef Simon (hambatehnik)
SS-Sturmbannführer dr Victor Capesius
SS-Obersturmführer Gerhard Guber (farmatseudi abiline)
SS-Sturmbannführer dr Ludwig Boehne SS-Hauptsturmführer Armand Langermann
Mõne allika kohaselt töötas seal ka Herta Oberheuser.
Arstidest kõige tuntum oli Josef Mengele, kes sai tuntuks oma meditsiiniliste eksperimentidega.
Natsionaalsotsialistliku Saksamaa kliinilised uuringud
Josef Mengele oli laagriarst, kelle hüüdnimeks oli "Surmaingel" (Leutheusser 2003:159).
Mengele korraldatud kaksikute eksperimentideks välja valitud kaksikuid peeti Birkenau laagri F barakis 14.
Ta armastas eksperimenteerida identsete kaksikutega, näiteks nakatas ta neist ühe surmavasse haigusse ja kui see suri, siis tappis ka teise, et sooritada võrdlev lahkamine. Samuti uuris ta kääbuseid ning nakatas vange näiteks gangreeni, et selle mõju uurida.
Mitmel pool koonduslaagrites kasutati dr Horst Schumanni meetodit röntgenikiirtega sundsteriliseerimise näol. Auschwitzi koonduslaagris aga praktiseeritud professor Carl Claubergi 1943. aastaks välja töötatud nn Claubergi-meetodit 1944. aasta talvel. Meetod oli salajane, kuid teada on, et see koosnes mitmest etapist, millest I etapp seisnes väljavalitud naisvangide fertiilsuse kinnitamiseks kontrastaine Lipidoli (koostises ka oleum papaveris seminis – "jodeeritud mooniõli") ja Jodipini (Merck (Darmstadt) süstimises (mõlemad ained tol ajal meditsiinis kontrastainena tavakasutuses). II etapp, mis viidi läbi mõne päeva pärast, süsteaine oli mõeldud munajuhade "ummistamiseks". Arstid hakkasid seda emakasisest kemikaalidega steriliseerimist naisvangidel rakendama ilma narkoosita.
Clauberg töötas naisvangide haiglakompleksi sektori BIa barakis 30 1942. aastal. Järgmise aasta aprillis lisas Höss veel ka pealaagri 10. ploki Claubergi käsutusalasse. 150–400 juuditari hoiti kahes ruumis teisel korrusel.
Peavärava sildi vargus
18. detsembril 2009 varastati koonduslaagri peavärava kohal olnud raudsilt kirjaga "Arbeit macht frei", mis tähendab "Töö teeb vabaks". Vargad kruvisid sildi ühest otsast lahti ja murdsid selle kinnitused katki teisestki otsast. Siis kandsid nad sildi kolmesaja meetri kaugusel oleva avani betoonseinas, kus nad lõikasid läbi neli ava blokeerivat raudvarba. Pärast vargust asendasid võimud sildi koopiaga, mida oli kasutatud juba mõned aastad varemgi, kui originaalsilti restaureeriti.
Silt oli lastud valmistada Poola töölistel pärast seda, kui Auschwitz oli muudetud 1940. aastal vahistatud Poola vastupanuvõitlejate sunnitöölaagriks. Sildil oli B-täht sõnas "arbeit" tagurpidi, suurem paun ülal ja väiksem all, ning seda peetakse tööliste isemeelsuse märgiks.
Varguse järel kuulutati Poolas välja eriolukord. Iisrael nimetas sildi varastamist sõjakuulutuseks.
Kuid politsei leidis sildi Põhja-Poolast juba 20. detsembril ja vahistas viis meest, kellest ühe kodust silt leitigi. See oli kolmeks tükiks lõigatud. Usutakse, et sildi varguse oli tellinud välismaine ostja. Poola politsei väitel olid vahistatud tavalised vargad, mitte neonatsid. Originaalsilt keevitati kokku ja pandi oma kohale tagasi, kusjuures selle turvasüsteemi parandati.
18. märtsil 2010 kuulutas Poola kohus välja kohtuotsuse. Kõik vahistatud tunnistasid end süüdi. Kolm neist mõisteti 1,5–2,5 aastaks vangi, kaks said karistuse tingimisi, kuid juba järgmisel kuul hakkasid mõlemad tingimisi karistatud end varjama ja politsei kuulutas nad tagaotsitavateks.
pisi|Auschwitzi barakkide varemed
Liugehõõrdetegur
Liugehõõrdetegur (tähis μ) on füüsikas kahe pinna kokkupuutumisel liughõõrdumist iseloomustav tegur, mis sõltub mõlema pinna karedusest ja materjalist ning määratakse eksperimentaalsel teel. μ=Fh/Fn
Olga Šišigina
Šišigina võitis 2000. aasta Sydney olümpiamängudel 100 m tõkkejooksus kuldmedali. 1995. aasta maailmameistrivõistlustel Göteborgis võitis ta hõbeda ja 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis sai ta pronksmedali.
Aleksander Vahter
Aleksander Vahter (18. aprill 1900 Mäo vald, Järvamaa – 6. jaanuar 1958 New York) oli eesti filatelist ja postiametnik.
Õppis 1920–1925 Tartu Ülikoolis agronoomiat, Fraternitas Estica vilistlane.
Osales Vabadussõjas, 1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse.
24. veebruaril 1948 laskis ta Augsburg-Hochfeldi põgenikelaagri postkontori ülemana käibele põgenikelaagri postmargid.
Maakad
"Maakad" ("Yokel Chords") on "Simpsonite" 18. hooaja 14. jagu, mis jõudis ekraanile 4. märtsil 2007.
Loo sisu
Aastaid tagasi oli Must Stanley Springfieldi algkooli kokk, keda lapsed narrisid, sest tal ei olnud haridust. Stanley tasus neile kätte, raiudes nende pead maha ja pannes need supi sisse. Hiljem Stanley poodi mõrvade pärast ja maeti maha, kuid järgmine päev oli terve surnuaed kadunud.
Tagasi olevikus
Kooli sööklas kustub tuli. Kui see jälle põlema pannakse, on näha Barti, kes on tapetud Musta Stanley poolt. Kõik jooksevad minema. Kui kõik on lahkunud, on näha, et Bart hoopis teeskles tapmist, kasutades ketšupit verena ja spagette ajudena. Siis hakkab Bart sööma seda toitu, mille teised lapsed maha jätsid. Aga sel hetkel jõuab koolidirektor Skinner ukse juurde ja kõik lapsed tormavad koolist välja. Hiljem tuleb Bart rahulikult uksest välja, kuid direktor saab ta kätte ning saadab ta psühhiaatri juurde 5 seansiks. Siis läheb Willie lapsi tagasi tooma, kuid ta toob ka 7 maalast, kes ei käi üldse nende koolis. Nad otsustatakse kooli mitte vastu võtta, kuna siis langevad õpitulemused ja kool jääb ilma riiklikust toetusest. Aga Lisa üritab sellest kirjutada artikli. Siis saab Lisa võimaluse hakata ise õpetama neid lapsi (laste nimed Whitney, Jitney, Dubya, Incest, Crystal Meth, International Harvester ja Birthday).
Bart läheb psühhiaatri juurde. Alguses Bart arvab, et seanss tuleb igav, aga pärast videomängude mängimist ja naljakate lausete koostamist osutub see lõbusaks.
Lisa esimene tund ei õnnestu, sest maalapsed ei ole huvitatud. Siis otsustab Lisa nad viia Springfieldi kesklinna. See õnnestub ning pärast seda saavad lapsed lepingu kloun Krustylt. Laste isa Cletus kirjutab lepingule alla. Pärast esitavad lapsed näidendi, mis pidavat süvendama maakate stereotüüpi.
Pärast viimast seanssi tunneb Bart ennast väga masendatuna, kui ta näeb psühhiaatrit nõustamas Milhouse'i ja pärast tantsimas selle hiina restorani omanikuga, kellega ta abiellus.
Siis on näha, et Cletuse lapsed saavad oma saate, kus laulu kirjutab Stephen Sondheim. Lisa arvab, et Cletus kulutab laste raha ainult enda peale.
Bart räägib voodis lamades tühja tooliga oma muredest ja on väga masendunud. Marge otsustab maksta veel ühe seansi eest psühhiaatriga, kasutades ära raha, mida ta oli hoidnud Homeri rasvaimuoperatsiooniks. Ta ütles, see on nende viimane raha ja et kui see ei aita Bartil muredest lahti saada, siis võib Bart täiskasvanuna maksta mõnele naisele, et see teda tund aega õnnelikuks teeks. Bart läheb seansile ja räägib oma muredest. Kui seansi lõpuni on jäänud 20 minutit, on Bartiga jälle kõik korras, aga psühhiaater hakkab igatsema Barti järele ning läheb räägib oma psühhiaatriga. Selgub, et Must Stanley oli tegelikult olemas ja tappis tema poja, keda võib-olla Bart võiks asendada.
Siis otsustab Krusty viia Cletuse lapsed tuurile, kuid enne saabuvad Lisa ja laste ema Brandine Iraagist. Lisa ütles, et ta saatis Brandine'ile e-maili, et takistada Cletust. Selgub, et leping, millele Cletus alla kirjutas, on kehtetu, sest Cletus on ainult kahe lapse isa – selle, kes laulda ei oska, ja selle, kes ei oska improviseerida. Brandine küsib Cletuselt, kui palju neil raha on, ja Cletus ütleb, et ta võlgneb Krustyle 12 000 dollarit, Brandine aga vastab, et nad saavad hakkama.
Petru (Păduraru)
Petru (Păduraru) (kodanikunimega Ion Păduraru; sündinud 24. oktoobril 1946 Țigancas) on Moldova õigeusu vaimulik. Ta on 3. oktoobrist 1995 Bessaraabia metropoliit.
Ivan Orav
Ivan Orav (1. september 1908 – 19. juuni 2009) on eesti kirjaniku Andrus Kiviräha loodud kirjanduslik tegelane, kes kerkis esile 1992. aastal Eesti Päevalehe huumorirubriigis ning kelle fiktiivsed mälestused on ilmunud ka raamatuna pealkirja all "Ivan Orava mälestused. Minevik kui helesinised mäed" (1995; 2. ja täiendatud trükk 2001). 2008. aastal ilmus Orava mälestuste kolmas trükk ehk juubeliväljaanne, välja anti ka mälestuste heliraamat, kus teksti loeb Andrus Vaarik.
Petru (Păduraru)
Ta sündis aastal 1946 Țigancas, praeguse haldusjaotuse järgi Cantemiri rajoonis. Ta lõpetas oma kodukohas keskkooli. Aastatel 1964–1966 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1967 astus ta Odessa vaimulikku seminari.
Ivan Orav
Ivan Orav elas Kiviräha järgi perioodil 1. september 1908 – 19. juuni 2009. Ta suri õlle ja viina koospruukimise tõttu tekkinud haiguse tagajärjel ning on maetud Vabaduse väljakule Tallinnas. Tema mälestuseks rajati sinna kõrge klaasist rist. Elukutselt oli ta sepp. Oma mälestustes meenutas ta nii sõjaeelse Eesti Vabariigi kui ka Nõukogude okupatsiooni aega, tehes seda kõike pseudoajaloolise absurdihuumori võtmes. Orav on jäänud alati tõsimeelseks Eesti patrioodiks, võidelnud Nõukogude võimu ja selle sabarakkudega ning teda oli kartnud kogu EKP Poliitbüroo eesotsas Johannes Käbiniga. Orava memuaarid lõpevad aastaga 1993, kuid puhuti on tema tegelaskuju esile astunud ka hiljem, jätkuvalt eriti Eesti Päevalehe artiklites. Pärast surma ilmunud päevakajalised kommentaarid on saadetud põrgust.
Aastatel 1994–1995 lavastati RTV-s Ivan Orava pensionipõlve kajastav televisiooni draamasari "Vabariigi valvur", kus Orava rollis oli Andrus Vaarik. Ivan Orava tegelaskuju esineb ka Kiviräha näidendites "Meri ja Orav" ning "Orav ja Ilves", mille lavastustes kehastab teda samuti Vaarik.
Petru (Păduraru)
29. märtsil 1969 pühitses Odessa ja Hersoni peapiiskop Sergius ta mungaks. 29. detsembril 1970 pühitses Leningradi Vaimuliku Akadeemia rektor, piiskop Meliton ta munkdiakoniks. 23. veebruaril 1973 pühitses Mukatševo ja Užgorodi peapiiskop ta munkpreestriks. Aastal 1986 ülendati ta iguumeniks, 3. detsembril 1989 arhimandriidiks. Aastal 1989 asus ta elama Moldovasse. Aastal 1990 määrati ta Căpriana kloostri eestseisjaks. 20. juulil 1990 määrati ta Bălți ja Fălești piiskopkonna piiskopiks; 1. septembril 1990 pühitses Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II ta Bălți ja Fălești piiskopkonna piiskopiks.
1990-ndate alguses läks piiskop Petru Vene Õigeusu Kirikust üle Rumeenia Õigeusu Kirikusse. 3. oktoobril 1995 sai ta Bessaraabia metropoliidiks.
Pragmaatika
Pragmaatika on semiootika haru, mis uurib märkide kasutamist.
Keeleteaduse haruna uurib pragmaatika keele kasutamist ning keelelist tegevust.
Termini ajalugu
Termini võttis kasutusele Charles Morris (1938), kes defineeris pragmaatika ühena semiootika kolmest harust süntaktika ja semantika kõrval. Pragmaatika pidi uurima "märkide suhet tõlgendajatega". Nagu teistegi semiootika harude puhul, eristas ta pragmaatika raames "puhtaid uuringuid" (metakeele väljatöötamist) ning "kirjeldavaid uuringuid" (metakeele rakendamist konkreetsete märkide ja nende kasutuste kirjeldamiseks. Pragmaatikareegli näitena mainis ta seda, et näiteks konkreetsed hüüdsõnad ja käsud esinevad ainult teatud tingimustel, mis puudutavad keelekasutajaid. Pragmaatika uurimisvaldkonna piiritles ta nii: "Pragmaatika piisavalt täpne kirjeldus on öelda, et ta tegeleb semioosi biootiliste aspektidega, s.o kõikide psühholoogiliste, bioloogiliste ja sotsioloogiliste nähtustega, mis märkide funktsioneerimisel esinevad."
Sõna "pragmaatika" on Morrise määratletud mõttes ka hiljem kasutatud, kuid seda kasutatakse ka hoopis kitsamas mõttes. Rudolf Carnap (1938) määratles pragmaatika nii: "Kui mingis uurimises sõnaselgelt viidatakse kõnelejale, või üldisemalt väljendudes, keelekasutajale, siis me paigutame selle pragmaatika valdkonda. (...) Kui me abstraheerume keelekasutajast ning analüüsime üksnes väljendeid ja nende designaate, siis me oleme semantika valdkonnas. Ja lõpuks, kui me abstraheerume ka designaatidest ning analüüsime ainult väljenditevahelisi suhteid, siis me oleme (loogilises) süntaksis." See tähendus on laiemalt käibele läinud. Hiljem hakkas Carnap samastama pragmaatikat Morrise mõttes deskriptiivse semiootikaga üldse, seega loomulike keelte (mitte loogiliste keelte) uurimisega. Samuti on ta nimetanud puhtaks pragmaatikaks uskumuse, lausungi ja intensiooni mõiste ning nendevahelise seose uurimist.
David Crystali järgi uurib pragmaatika keelt kasutaja seisukohalt. Tähelepanu pööratakse sellele, millised keelelised vahendid kõnelejad valivad ja millised keelekasutuslikud piirangud kehtivad ühes või teises situatsioonis.
Anton Hamulecki
Anton Hamulecki (vene keeles Антон Маркович Гамулецкий Anton Markovitš Gamuletski; 1753 Poola –1850 ) oli Venemaa Keisririigi mustkunstnik.
Hamulecki sündis Preisi armee oobersti perekonnas. 27-aastaselt sai ta tuttavaks okultist krahv Alessandro Cagliostroga, kes külastas 1780. aasta mais Varssavit. Cagliostro "maagilised seansid" avaldasid Hamuleckile suurt muljet. Kasutades oma teadmisi optikast, mehaanikast ja füüsikast hakkas Hamulecki tõsiselt tegelema erinevate illusionistlike leiutistega.
Arendades edasi Cagliostro võtteid, lõi ta originaalseid illusiooniefekte. 1794. aastal sõitis Hamulecki Venemaale, kus töötas Riias ja Peterburis. 1808. aastal hülgas ta riigiteenistuse kolleegiumiregistraatori teenistusastmes.
Juba olles auväärses eas avas ta laiemale publikule oma Mehaanikakabineti ja hiljem täiustatud sisustusega Võlumiste Templi ehk Härra Hamulecki Mehaanika-, Füüsika- ja Optikakabineti.
Andrej Ljapčev
Andrej Ljapčev (30. november 1866 – 6. november 1933) oli Bulgaaria peaminister 12. jaanuarist 1926 kuni 29. juunini 1931.
Carl-Olof Jacobson
Carl-Olof Jacobson (24. aprill 1929 – 4. juuni 2018) oli rootsi zooloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Carl-Olof Jacobson on sündinud Öri linnas Edela-Rootsis. Ta lõpetas 1948. aastal Vänersborgis keskkooli ning asus õppima Uppsala Ülikoolis, kus omandas 1952. aastal magistrikraadi zooloogia alal. Ka järgmised teaduskraadid (1958 – litsentsiaat, 1964 – doktor) sai Carl-Olof Jacobson Uppsala Ülikoolist.
Doktorikraadi omandamise järel jätkus Carl-Olof Jacobsoni teadlasetee Uppsala Ülikoolis, kus ta on enam kui nelikümmend aastat töötanud õppejõuna (sh 1970–1994 zooloogilise morfoloogia professorina), olles aastatel 1977–1989 tehnika- ja loodusteaduste teaduskonna dekaan ning ülikooli juhatuse liige. 1994. aastast jätkus Carl-Olof Jacobsoni akadeemiline tegevus emeriitprofessorina arengu ja geneetika osakonnas. Aastatel 1989–1997 oli Carl-Olof Jacobson Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia peasekretär, kuuludes samal ajal ka Nobeli Fondi direktorite kogusse. Ta on töötanud külalisteadlasena Wistari Bioloogiainstituudis Philadelphias ja külalisprofessorina Texase Ülikoolis Austinis. Tema põhilised teadustööd on rakendusliku neurobioloogia ja puhta vee ökoloogia vallast. Vähemalt samavõrra tulemuslik kui erialases uurimistöös oli Carl-Olof Jacobsoni tegevus teaduskorralduse, teaduse tutvustamise ja teaduskoostöö edendamise valdkonnas. Ta oli ka kõrgelt hinnatud lektor Rootsi Rahvaülikoolis.
Carl-Olof Jacobson oli Rootsi Linné ühingu esimees. Ta kuulus Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni ning oli tegev mitmes erialaühingus, nagu Rahvusvaheline Rakendusbioloogide Selts jt.
Tunnustus
Jacobson oli valitud ka Kuningliku Teaduste Selts Uppsalas ja Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks.
Paus (noodikiri)
Paus (pausis kreeka keeles "katkestus") on muusika noodikirjas heli puudumist tähistav märk.
Mitmehäälses muusikas võib paus esineda ka üksikutes häältes.
Generaalpaus tähistab üheaegset vaikust kõigis häältes.
Ettur
Ettur on males kõige nõrgema väärtusega malend.
Paus (noodikiri)
Noodikirjas on kasutusel erinevate vältustega pausimärgid: täispaus (1), poolpaus (1/2), veerandpaus (1/4), kaheksandikpaus (1/8), kuueteistkümnendikpaus (1/16), kolmekümnekahendikpaus (1/32) jne.
Ettur
Kummalgi mängijal on partii alguses 8 etturit, mis seisavad müürina mängijapoolses äärmises reas asetsevate vigurite ees järgmisel real.
Ettur võib käia ainult otse ühe välja võrra edasi, mitte kunagi aga tagasi ega külgsuunas. Erandi moodustavad algseisus seisvad etturid, mis võivad käia edasi kas ühe või kahe välja võrra, sõltuvalt maletaja soovist. Kahe välja võrra edasi käimisel peavad mõlemad väljad vabad olema. Ettur on ainuke malend, mis ei saa minna tagasi väljale, kus ta juba oli.
Paus (noodikiri)
Pilt:Music rests.png
Ettur
Ettur lööb diagonaalis ühe välja võrra edasi. Ta on ainuke malend, mis lööb teises suunas kui käib.
Paus (noodikiri)
Pausi järel asuv punkt liidab pausi vältusele poole, kaks punkti poole pluss veerandi, kolm punkti poole pluss veerandi pluss kaheksandiku tema algsest vältusest jne.
Ettur
Etturil on võimalik lüüa ka en passant (löömine möödaminnes).
Kui ettur on jõudnud mängulaua viimasele reale, siis peab mängija asendama ta vabal valikul mis tahes viguriga peale kuninga (muundamine). Enamasti asendatakse ettur lipuga (lipustumine). Ettur eemaldatakse mängulaualt ja asendatakse sama värvi viguriga. Viguri käigu- ja löögivõimalused hakkavad kohe kehtima, nii et võib tekkida isegi matt. Ei ole tähtis, kui palju vastavat liiki vigureid mängijal parajasti laual on, nii et mängija võib saada enda käsutusse teise lipu või kolmanda oda või vankri. Selle võimaluse tõttu muutub ettur seda tugevamaks, mida kaugemale ta jõuab, eriti lõppmängus.
Paus (noodikiri)
Noodikirjas on pausi vastandiks noot.
Otto Freymuth
Otto Freymuth (24. november 1892 Tartu – 28. aprill 1953 Goslar) oli eesti ajaloolane, bibliograaf ja kunstiajaloolane.
Bastille
pisi|Bastille enne lammutamist Bastille oli 14.–18. sajandil kindlusehitiste kompleks (fort) Pariisis.
Otto Freymuth
Õppis 1912–1918 Tartu Ülikoolis ajalugu ja vanu keeli.
Bastille
Fort ehitati 14. sajandil Saja-aastase sõja tarbeks, kaitsmaks linnast piki Antoniuse tänavat (Rue Saint-Antoine) välja viivat Antoniuse väravat. Alates 16. sajandist kasutati fordi pea-ehitist poliitiliste vangide kinnipidamiskohana.
Otto Freymuth
1919–1920 Õpetatud Eesti Seltsi sekretär, 1920–1932 raamatukoguhoidja.
Bastille
14. juulil 1789 vallutas (ja hiljem lammutas) rahvas Bastille' (kus sel ajal peeti kinni seitset kriminaalkurjategijat ja vaimuhaiget) kui despootia sümboli. Seda sündmust loetakse enamasti Prantsuse revolutsiooni algusena ja 14. juulit tähistatakse Prantsusmaal rahvuspühana.
Glüfosaat
pisi|Glüfosaadi keemiline valem pisi|Glüfosaadi ruumiline kujutis
Bastille
Tänapäeval asub fordi kohal Bastille' väljak (Place de la Bastille). Fordi pea-ehitise kontuur on tähistatud tänavasillutises eri värvi sillutiskividega.
Otto Freymuth
Tegi 1924–1925 Tartu toomkiriku varemeis arheoloogilisi kaevamisi ning määras selle ehitusloolised etapid. Valmisid artiklid "Ülevaade tartu doomevaremete kaevamistöist aastail 1924 ja 1925" (1926), "Lõpuaruanne kaevamiste kohta Tartu doomevaremete pikihoones" (1930). Käsitles ruumivormi probleemi "Hallenkirche und Basilika in Alt-Livland" (1929), iseloomustas Tartu kirikuid ja profaanarhitektuuri keskajal "Tartu välisilme kujunemine" (1927) ja kirjutas põhjaliku historiograafilise ülevaate "Meie arhitektuuriajaloo senistest saavutustest" (1930).
Glüfosaat
Glüfosaat on fosfanaatide rühma kuuluv keemiline ühend.
Bastille
Kuulsaid vange
240px|pisi|Bastille' plaan 240px|pisi|Vabaduse torni väljakaevatud ja teise kohta tõstetud jäänused tänapäeval
Otto Freymuth
Lahkus 1939 Eestist, oli 1939–1940 Danzigi linnaraamatukogu juhataja.
Glüfosaat
Glüfosaat on bioaktiivne põhikoostisosa (sisaldus 41–1% glüfosaati) mitmetes mitteselektiivsetes herbitsiidides.
Viimastel aastatel on nõudlus glüfosaadi järele kasvanud kiiremini kui tootmine, ning see on kergitanud glüfosaati sisaldavate toodete hinda.
Maailmas on ligi 30 firmat, kus toodetakse glüfosaati. Eestis müüakse 40 glüfosaadipõhist taimekaitsevahendit ehk umbes 300 tonni aastas.
Ajaloolist
Enne patendiõiguste aegumist Ameerika Ühendriikides 2000. aasta septembris kuulus Monsantole glüfosaadi tootmise ainuõigus.
Roundup®
1973. aastal hakkas Monsanto glüfosaati sisaldavad mitteselektiivseid herbitsiide turustama nime Roundup® all. Roundup hävitab ühe kuu jooksul kõik sellega kokku puutunud rohelised taimed lehtedest kuni juurteni. Kõige efektiivsem on see kõrreliste heintaimede hävitamiseks, mõju laialehelistele on nõrgem.
Kasutus
Umbrohud võivad põllukultuure mõjutada inimestele ja loomadele soovimatus suunas, näiteks väiksem saagikus, taimehaigused jms. Seetõttu soovitatakse agrotehnilistel (ja ka majanduslikel) eesmärkidel kasutada umbrohutõrjeks põllumaadel mitmeid glüfosaati sisaldavaid herbitsiide ubade, kurkide, kõrvitsate, arbuuside, spinati, sibulate, küüslaukude, kartulite, paprikate, rediste, peetide, porgandite, selleri, tilli ja nendega bioloogiliselt suguluses olevate taimede kultiveerimisel.
Lisaks sellistele põllukultuuridele nagu mais, soja ja suhkruroog kasutatakse glüfosaati laialdaselt ka kakao- ja banaaniistandustes (Musa spp.) ning muudes viljapuu- ja viinapuuistandustes, nendega töödeldakse ka kohvipuid (Coffea arabica L.) jpt. Glüfosaati kasutatakse umbrohu tõrjeks ka raudteetammidel. Lisaks kasutatakse seda metsanduses, linnades heakorratöödel, maanteeäärte hoolduses ja koduaedades umbrohtude tõrjes.
Toime
Glüfosaat pärsib aminohapete türosiini, trüptofaani ja fenüülalaniini sünteesimiseks vajaliku ensüümi tootmist. Taimed omastavad selle lehtede kaudu, sealt transporditakse see taime kasvupiirkondadesse, aga ka juurte kaudu (nt glüfosaadiga väestatud taime kõrval kasvava väestamata taime juured). Glüfosaat akumuleerub taimede algkudedes (meristeem), lehtedes, juurtes, seemnetes jm. Seetõttu toimib glüfosaat ainult kasvavate taimede puhul, aga selle kasutamine ennetava herbitsiidina ei ole kuigi tõhus.
Mõju keskkonnale
Mullaga kokkupuutel ühineb glüfosaat suhteliselt lühikese aja jooksul mullaosakestega ning deaktiveerub. Glüfosaadi lagundamisele aitavad kaasa mullas elavad bakterid. Glüfosaadi poolestusaeg sõltub suuresti mullast – Texase osariigi muldades on täheldatud 3-päevast, Iowas 141-päevast ja Rootsi metsamuldades isegi 1–3-aastast poolestusaega. Glüfosaati sisaldavad madalas kontsentratsioonis mitmed jõed ja ojad nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. USEPA järgi on glüfosaat "suhteliselt püsiv" ühend. Euroopa Liidus on Roundup liigitatud keskkonnaohtlike ainete klassi N.
Glüfosaati sisaldavate herbitsiidide kasutamisest tingitud toidupuuduse ja pesitsemispaikade vähesuse tõttu on kahanenud kasulike lindude, putukate ja väikeimetajate arvukus. Laboriuuringute käigus langetas glüfosaat taimede vastupanuvõimet haigustele ning pärssis lämmastikku siduvate bakterite kasvu.
Mõju inimtervisele
Uuringud glüfosaadi mõju kohta inimtervisele on andnud vastakaid tulemusi: on uuringuid, mis välistavad glüfosaadi toksilisuse, ja uuringuid, mille käigus on tõestatud glüfosaadi ja/või selle komplekteerimisel kasutatavate abiainete toksilisus katseloomade organismile, aga ka inimestele. Glüfosaati sisaldavad tooted on väga mürgised kõikidele loomadele, sealhulgas inimestele. Sümptomite hulka kuuluvad nahaärritus, peavalu, iiveldus, tuimus, kõrgenenud vererõhk ja südamepekslemine. Kemikaal, mida lisatakse Roundupi pindpinevuse vähendamiseks, on tugevam mürk kui glüfosaat ise, kuid nende kahe koosmõju on veelgi mürgisem.
Inimestel, kes glüfosaati sisaldavate herbitsiididega kokku puutuvad või tarbivad toiduaineid mille kasvatus tehnoloogias glüfosaati on kasutatud, on suurem risk nurisünnitusele, enneaegse sünnitusele ja keskkonnateguritest põhjustatud mitte-Hodgkini lümfoomi tekkimisele.
Glüfosaadimürgistus
Täiskasvanutel, kes on eksikombel neelanud > 85 ml glüfosaadikontsentraati, tekib tõenäoliselt mürgistuseisund, ning prognoos on üsna halb.
Konteiner
pisi|320px|Konteinerite transport sadamas liikurvirnastiga Konteiner on kauba vedamiseks kohandatud kindlakujuline suletav mahuti ja ka veoühik, mida on võimalik toimetada saatjalt vastuvõtjale ilma kauba vahepealse käitluseta.
Kasutusel on mitmesuguseid konteinereid, mis erinevad üksteisest mõõtmete, ehituse ja kasutatud materjalide järgi. ISO-standardi soovitustega on konteinerid standardiseeritud mõõtude, kuju, kaalu, tugevusnäitajate, ehituse ja otstarbe järgi.
Konteinerid on kavandatud korduvvedudeks ning on käideldavad tõsteseadmete ja mitmesuguste mehhanismide abil.
Konteinerite mõõtmed
pisi|Hiiglaslik konteinerlaev [[Colombo Express]] Praegu on kasutusel peamiselt kaks erineva pikkusega konteineritüüpi: 20-jalane konteiner ja 40-jalane konteiner. Esimese kasulik pikkus (sisemised mõõtmed) on üldjuhul 5,9 m, teisel 12,03 m. Konteinerite kasulik laius on 2,352 m. 20-jalasesse konteinerisse on võimalik paigutada ühes kihis 10 FIN või 11 EUR kaubaalust, 40-jalasesse konteinerisse aga 22 FIN või 25 EUR kaubaalust. Konteinerite kasulik kõrgus on 2,35 m.
Põhiline 20-jalaste konteinerite tootja on Hiina.
Ameerika Ühendriikide sisestandardi järgi kasutatakse peamiselt 48-jalaseid ja 53-jalaseid konteinereid. Seda eriti raudteedel ja maanteel.
Standardmõõtudega konteinerid
pisi|40-jalane konteiner 20-jalased konteinerid on maailmas enimkasutatud, kuid 40-jalaste konteinerite osatähtsus kasvab kiiresti ja seda eriti 20-jalaste konteinerite turuosa arvel. Aeglaselt kasvab ka pikemate konteineritüüpide osatähtsus ja seda eriti Põhja-Ameerikas. Eksisteerib ka lühemaid (näiteks 10-jalased konteinerid), kuid neid kasutatakse väga harva.
20-jalaste spetsiaalselt raskete kaupade vedamise jaoks ehitatud konteinerite (tühikaal 2400 kg) lubatud maksimaalne brutokoorem on koguni 30 480 kg ja seega võib nendega vedada kaupu kaaluga kuni 28 080 kg.
Kaks TEU-d võrduvad ühe FEU-ga (forty-foot equivalent unit).
Järgnev tabel näitab kolme enimkasutatud konteineritüübi keskmisi mõõtmeid ja nendega veetavate kaupade maksimaalseid raskusi. Erinevate tootjate sama tüüpi konteinerid võivad oma näitajate poolest vähesel määral varieeruda. pisi|340px|Konteineriterminal [[Port Elizabethis New Jerseys]]
Konteinervedude ajalugu
Veonduses võeti konteinerid kasutusele 1950. aastatel rahvusvaheliste kaubavedude arengu käigus. Eesmärgiks oli vähendada kaupade käitlus- ja veokulusid.
Eriti hoogne on olnud konteinerveo areng viimastel aastatel, kui konteinervedude mahud on kasvanud ca 10% aastas.
Tänapäeval toimub hinnanguliselt 90% mitte-puistlastivedudest konteinerite abil. 2005. aasta andmetel oli maailmas umbkaudu 18 miljonit konteinerit, mis tegid ligi 200 miljonit reisi. Drewry Shipping Consultantsi analüüsi järgi käideldi 2007. aastal kõigis maailma konteineriterminalides 490 miljoni TEU jagu konteinereid.
Läänemere sadamate konteinerikäibeid
pisi|Konteinerilaeva laadimine [[Kopenhaageni sadamas]]
Konteinervedu maismaal
pisi|Konteinerite vedu [[raudteel]]
Konteinerveod Eesti raudteel
Seoses konteinervedude kasvuga Eesti sadamates on kasvanud ka veomahud raudteel. Esmakordselt vedas Eesti Raudtee üle tuhande konteinerühiku 2006. aasta märtsis, kuid 2010. aastaks loodab raudtee-ettevõte konteinervedude mahtu 150 000 TEU-ni kasvatada.
Eesti Raudtee statistika järgi vedas ettevõte 2006. aasta septembrikuus 867 TEU-d ja aasta hiljem sama ajaperioodi jooksul 1645 TEU-d. 2007. aasta üheksa esimese kuuga veeti kokku 11 563 TEU-d, mida oli enam kui terve eelneva aasta jooksul kokku. Kuigi 2007. aasta aprillisündmuste järel vähenes tunduvalt Venemaa-suunaline transiit, loodab ettevõte näha sellesuunaliste veomahtude kiiret taastumist ja tugevat kasvu lähiaastail ning plaanib selleks valmistudes kasvatada praegust umbes 700-platvormilist konteinerivaguniparki ca 2250–2500 vagunini. See tähendaks aga investeeringut suurusjärgus 1–1,25 miljardit krooni.
Eesti Raudtee plaanib seoses idasuunaliste transiidivoogude arendamisega avada lisaks olemasolevaile uusi konteinerveoliine Tallinna–Almatõ ja Tallinna–Moskva suunal. Seda on nimetatud üheks peamiseks põhjuseks, mis tingib vajaduse uue veeremi järele.
Seni liigub suurem osa Eestit läbivatest konteineritest sadamate ja maanteede kaudu.
pisi|Konteinerirong
Lennunduses kasutatavad konteinerid
pisi|LD-tähistusega konteinerid Kuigi suuremad lennufirmad kasutavad täpselt nende endi lennukite tarvis kohandatud kontreinereid, on IATA kokku pannud standardkonteinerite mõõdud.
LD-tähistusega konteineritüüpide mõõdud on toodud allolevas tabelis.
LD-1, -2, -3, -4 ja -8 on kasutatavaimad tüübid (tabelis paksu kirjaga) koos ristkülikukujuliste M3-konteineritega.
Suurimad konteinerveofirmad
pisi|[[A.P. Møller-Mærsk Gruppen on suurim konteinerilaevade operaatorfirma maailmas. Pildil üks selle firma laevu Mærsk Mykonos Bremerhavenis 2006. aasta juulis.]]
Harri Kõiva
Ta on illustreerinud ja kujundanud Eesti "Vanasõnaraamatu". Kirjutanud följetone, joonistanud šarže ja karikatuure paljudele Eesti ajakirjandusväljaannetele (nt Edasi, Pikker, Rahva Hääl).
Ajakirjas Valguse Kaja kujundas ta pajatuste sarja "Meie mehe lood", mis kirjeldas naljakaid juhtumeid pimedate elust.
Isiklikku
Harri Kõiva oli abielus folklorist Ottilie-Olga Kõivaga.
Tütar Meeli Kõiva on kunstnik ja tütar Katre Kõiva on laulja.
Peter Kadhammar
Kjell Peter Kadhammar (18. juulil 1956 Säffles Värmlandi läänis) on Rootsi ajakirjanik ja kirjanik.
Ta on nooruses olnud Rootsi Kommunistliku Partei häälekandja Gnistan kaastööline. Tema 2000. aastal auhinnatud kuueosaline uurimuslik reportaažisari ilmus Expressenis.
Ta on aastaid töötanud Aftonbladetis reporteri ja kolumnistina.
Teoseid
Ta on kirjutanud lähiajalooteemalisi raamatuid, mis muuhulgas käsitlevad konflikte Jugoslaavias, Hongkongis, Iraagis jms.
Teos räägib 1940. aastate lõpul Rootsist lähtunud luurevõrgust NSV Liidu poolt okupeeritud Balti riikides ja sellest, kuidas Nõukogude julgeolek nende kavatsused üle mängis. Raamat keskendub eestlase Evald Halliski saatusele.
Kilkenny krahvkond
Kilkenny krahvkond (iiri keeles Contae Chill Chainnigh) asub Iirimaa kaguosas Leinsteri provintsis. Krahvkond on nime saanud keskuse Kilkenny linna järgi.
191
191. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad - 190. aastad - 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad
Kaksteist ahvi
"Kaksteist ahvi" (originaalpealkiri "Twelve Monkeys") on 1995. aastal USAs valminud ulmefilm, mille põhiteemadeks on ajas rändamine ja vaimne stabiilsus.
Film on inspiratsiooni saanud Prantsusmaa lühifilmist "La Jetée".
Süžee
Filmi tegevus algab 2035. aastal, mil kohutava viiruse tagajärjel on 99% maailma rahvastikust hukkunud. Teadlased arvavad, et ühendus Kaheteistkümne Ahvi Armee oli viiruse levitamisega 1996. aastal seotud, ja saadavad vang James Cole'i ajas tagasi tõestusmaterjali leidma.
Võidud
Kuldgloobus
Aleksandǎr Cankov
thumb|right|Aleksandǎr Cankov Aleksandǎr Cankov (29. juuni 1879 Orjahovo – 27. juuli 1959 Buenos Aires) oli Bulgaaria peaminister 9. juunist 1923 kuni 4. jaanuarini 1926.
Kaksteist ahvi
Nominatsioonid
Oscar