cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamikadze (almanahh)
JUMALA TUUL. Kamikaze
Autorid: Rudyard Kipling (tõlk. Peep Ilmet), Pavel Šubin (tõlk. Ellar Mootse), Peeter Ilus, Kalle Istvan Eller, Peep Ilmet, S. Rein ( = Rein Sander), Kaarina ( = Jaanus Paal). Järelsõna: Kalle Istvan Eller.
Koostand: Jaanus Paal. Loonnud: Endel Soonsein ning Juuljus Parist.
57 lk.
Fotoajakirjandus
Fotoajakirjandus on üks ajakirjanduse vorme (materjali valimine, pildistamine, töötlemine ja uudisväärtusliku materjali esitamine avaldamisele või eetrisse), mis loob lugejas-vaatajas uudist illustreeriva kujutluspildi. Tänapäeval kasutatakse seda ainult foto, kuid mõnikord ka video kohta.
Fotoajakirjandust eristab teistest fotograafia harudest (sh fotodokumentalistika, sotsiaalfotograafia, tänavafotograafia või kuulsuste pildistamine) kindel eetiline raamistik, mis sätestab, et foto näol on tegemist ausa ja osapooletu teosega, mis jutustab lugu kindlatel ajakirjanduslikel alustaladel.
Fotoajakirjanikud teevad fotosid, mis kuuluvad sageli uudiseartiklite juurde.
Delta osariik
Delta osariik on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi lõunaosas Nigeri jõe deltas.
Lubań (Poola)
Lubań (saksakeelne nimi Lauban) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Lubańi maakonna halduskeskus.
Delta osariik
Osariik jaguneb 25 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Asaba.
Osariigis on suured naftavarud.
Lubań (Poola)
1346 moodustati Ülem-Lusaatia kuue linna liit, kuhu kuulusid Bautzen, Görlitz, Kamenz, Lauban, Löbau ja Zittau.
1815–1945 kuulus linn Preisimaa Sileesia provintsi.
Linnas toodetakse niisutatud salvrätte.
pisi|tühi|Lubańi turuplats koos raekojaga
Vahakõnnu mõis
Vahakõnnu mõis (saksa keeles Wahhakant) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Ürt-merisalat
Ürt-merisalat (Cochlearia officinalis) on ristõieliste sugukonda merisalati perekonda kuuluv kaheaastane soolalembene rohttaim.
Armand Sukamägi
Armand Sukamägi (28.märts 1933 – 27. oktoober 2008) oli eesti põllumajandusteadlane.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli. 1972. aastal kaitses ta põllumajanduse alal ökonoomikakandidaadi kraadi.
Aastatel 1978–1992 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia teadusprorektor, hiljem EPA põllumajandusteaduskonna dekaan, Eesti Põllumajandusülikooli dotsent, 2008. aastast Eesti Maaülikooli emeriitdotsent.
1990. aastatel oli ta Eesti Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi revisjonikomisjoni liige.
1992. aastal kandideeris ta Põllumeeste Kogu nimekirjas Riigikogu liikmeks, kuid ei osutunud valituks.
Teatrisemiootika
Teatrisemiootika on teatriteaduse haru, mis tegeleb teatrikeele, teatris eksisteerivate erinevate märgisüsteemide ja nende tähenduste uurimisega.
Teatrikeelt uuritakse semantilisel, süntaktilisel ja pragmaatilisel tasandil. Teatris on kasutusel kolme tüüpi koodid: teatri erikoodid, esmased kultuurikoodid (elukogemus) ja teisesed kultuurikoodid (kultuurikogemus).
Eesti teatrisemiootikute seas on Ester Võsu.
Annie Lennox
Ann Lennox (sündinud 25. detsembril 1954 Aberdeenis) on šoti päritolu laulja-laulukirjutaja, poliitaktivist ja filantroop.
Lisaks muusikukarjäärile on Lennox poliitiline ja sotsiaalne aktivist, kes on märkimisväärselt kogunud raha ja teinud teavitustööd HIV/AIDSi kohta, kuna see mõjutab naiste ja laste eluolu Aafrikas. 2011. aastal autasustas kuninganna Elizabeth II teda Briti impeeriumi ordu ohvitseriks löömisega tema "väsimatute heategevuskampaaniate ja humanitaarabi võitlemise eest".
4. juunil 2012 esines ta Queen's Diamond Jubilee kontserdil Buckinghami palee esisel. 12. augustil 2012 esitas ta Londonis toimunud suveolümpiamängude lõputseremoonial (A Symphony of British Music) laulu "Little Bird".
Isiklik elu
Tema emapoolne vanaema Dora Paton töötas Balmorali lossi kuninglikes valdustes piimaneiuna ning vanaisa William Ferguson sealsamas metsavahina.
Albertinia
Albertinia on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Hessequa vallas.
Asula on rajatud 1900. aastal, linnaõigused sai 1920. aastal.
Sanna Marini valitsus
Sanna Marini valitsus oli Soome 76. valitsus. Peaminister Sanna Marini juhitav valitsus astus ametisse 10. detsembril 2019, pärast Antti Rinne valitsuse tagaiastumist. Valitsuse moodustasid Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei, Soome Keskerakond, Roheline liit, Vasakliit ja Soome Rootsi Rahvapartei.
Mhithar Manukjan
Mhithar Razmikovitš Manukjan (sündinud 20. märtsil 1973) on armeenia päritolu Kasahstani maadleja.
M. Manukjan on võistelnud Armeenia, Kasahstani, NSVL maadluskoondises.
1996. aasta suveolümpiamängud Atlantas ja 2000. aasta suveolümpiamängud  Sydneys saavutas ta 7. koha.
Ta on kahekordne juunioride maailmameister.
2005. aastast Kasahstani maadluskoondise treener.
Sibi (Pakistan)
Sibi (Belutši ja urdu keeles سِبی; puštu keeles سيوۍ) ehk Siwei on linn Pakistanis Belutšistani provintsis.
Elanikkonna põhiosa moodustavad belutšid. 2015. aastal elas asulas 157 000 inimest.
Theodor Dietrich Witgenstein Luther
Theodor Dietrich Witgenstein Luther (14/26. detsember 1812 Tallinn – 13/25. detsember 1869 Tallinn) oli Tallinna vaimulik.
Õppis aastatel 1824–1831 Tallinna gümnaasiumis. Aastatel 1832–1834 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (grad. stud. 1835). Korporatsioon Estonia liige.
Oli seejärel koduõpetaja. Ordineeriti 24. novembril 1843 õpetajaks.
Oli aastatel 1842–1843 Karuse koguduse adjunkt, 1843–1861 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, aastatel 1861–1867 aga sama koguduse ülemõpetaja. Seejärel oli ta aastatel 1867–1869 uue Tallinna Jaani koguduse esimene õpetaja. Oli Tallinna vaeslastekoolide juhataja ja piibliseltsi sekretär-laekur.
Luther on tõlkinud vaimulikku kirjasõna eesti keelde. Ta tegi kaastööd Tallo-rahva Postimehele.
Isiklikku
Tema vend Robert Johann Dietrich Luther oli Jüri koguduse õpetaja. Tema isa, Tallinna suurgildi oldermann Dietrich Martin Luther oli ajalehe Revalsche Zeitung toimetaja.
Frants Oper
Frants Oper (21. aprill 1930 Räpina vald – 16. oktoober 2014) oli eesti pedagoog, koolijuht ning Eesti NSV partei- ja riigiametnik.
Ta lõpetas 1948. aastal Otepää Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemia erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle õpetajana Tallinna 1. Keskkooli, 1956. aastast oli ta samas koolis õppealajuhataja ja aastatel 1957–1959 direktor. Seejärel töötas ta EKP Tallinna Linnakomitees instruktorina. Aastatel 1961–1970 töötas ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee haridusosakonna juhatajana. Hiljem töötas ta Eesti NSV Haridusministeeriumis, sealhulgas haridusministri asetäitjana. Aastatel 1993–1996 töötas ta Riigi Kooliameti hariduskorralduse osakonnas nõunikuna, kust siirdus pensionile.
Frants Operi poeg on Indrek Oper ja tütar Margit Oper (Heinikari).
Toyotomi Hideyoshi
Toyotomi Hideyoshi (17. märts 1537 – 18. september 1598) oli Jaapani samurai ja daimjo. Teda loetakse teiseks kolmest Jaapani "Suurest Ühendajast".
Elulugu
Hideyoshi sündis 1537. aastal Owari provintsis Yaemoni-nimelise lihtsõduri pojana, aadlipäritolu tal puudus. Aastast 1568 teenis ta Oda Nobunaga vägedes, kes oli tema võimekust ning arukust märganud. Madalast päritolust hoolimata paistis Hideyoshi silma suurepärase strateegina – teda edutati mitu korda ning lõpuks oli ta üks Nobunaga tähtsaimatest väepealikest. Pärast viimase surma püüdis Hideyoshi oma isanda mõrva korraldaja Mitsuhide kinni ning alistas ta, seejärel aga sõlmis rahu Mori suguvõsaga, kellega Nobunaga sõdinud oli. Samuti sekkus ta Nobunaga kahe ellujäänud poja tegemistesse – keskmise poja Nobutaka tappis Hideyoshi 1583. aastal koos noorima poja Nobukatsuga, kes Oda suguvõsa juhiks pretendeeris; selle püüdluse Hideyoshi aga nurjas, lastes pärijana tunnustada hoopis Nobunaga esimese poja last Hidenobut, reaalsuses ise võimu teostades. Hideyoshi laskis endale muuhulgas omistada mitu legitimiseerivat tiitlit, sealhulgas asevalitseja oma, kuigi šoguniks ei saanud ta kunagi. 1590. aastate alguseks oli Jaapani taasühendamine tänu Hideyoshile suures osas lõpule jõudnud, ning seejärel pööras ta oma tähelepanu riigi kindlustamisele. Muuhulgas algatas ta kristluse laialdase represseerimise ning keelas religiooni täielikult. Oma elu viimastel aastatel täheldati Hideyoshi juures julmust ning suurushullustust, millist varem oli täheldatud Nobunaga juures – ta lasi koos perega hukata õepoja, keda kahtlustas enda vastu vandenõu sepitsemises, sama saatus ootas halbu uudiseid teatavad sõnumitoojad. Hideyoshi unistas oma viimastel aastatel ka Hiina vallutamisest ning üleaasialise impeeriumi loomisest, mis pidi algama Korea invasiooniga – seda üritas ta läbi viia 1592. aastal, kuid Hiina-Korea ühisväed lõid sissetungi tagasi. 1597. aastal alustatud uus katse luhtus samuti: Hideyoshi suri 1598. aastal haigusesse ning tema sõjategevusest nördinud väed pöördusid Jaapanisse tagasi.
Hideyoshi poliitika
Hideyoshi jätkas oma eellase Nobunaga algatatud maade ümberjagamise poliitikat – selle eesmärgiks oli ustavate vasallide paigutamine vähemustavate sekka ning viimased eraldada oma traditsioonilisest toetajaskonnast. Hideyoshi viis edasi ka relvade konfiskeerimist talupoegadelt, mis kulmineerus 1588. aasta niinimetatud "mõõgajahis". Relvade konfiskeerimise tagamõte oli vähendada nii talurahvaülestõusude võimalust kui ka talupoegade kasutamist vaenulike sõjapealike poolt sõjalise jõuna. Hideyoshi kinnitas ka talupoegade ja sõdalaste eristumise sotsiaalsete klassidena, andes välja "klasside püsivuse" määrused, kus keelati talupoegadel oma maalt lahkumine ning elukutse vahetamine ning samuraidel kohustati elada kindluslinnades. Kasutusele võeti ka kollektiivse vastutuse põhimõte, kus indiviidi kuritegude eest karistati tervet kogukonda. Hideyoshi viis edasi alustatud maaloendusi, ühikute standardiseerimise ning aastal 1590. viis läbi rahvaloenduse.
Karoline Krüger
Karoline Krüger (sündinud 13. veebruaril 1970) on Norra laulja.
1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "For vår jord".
Tipitapa
Tipitapa on linn Nicaraguas Managua departemangus, Tipitapa valla keskus.
Tipitapa asub Managuast 20 kilomeetri kaugusel.
Linna asutas hispaanlane Don Juan Bautista Almendrarez 1775. aastal. Seal elab umbes 68 000 inimest.
Třinec
Třinec (poola keeles Trzyniec, saksa keeles Trzynietz) on statutaarlinn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Frýdek-Místeki ringkonnas. Třinec asub Olše jõe kaldal, Poola piiri ääres, Český Těšínist umbes 8 km lõunas, Frýdek-Místekist 22 km idas ja Ostravast ligikaudu 34 km kagus.
Ajalugu
Třineci on esmamainitud 1444. aastal. Raudteeühenduse sai Třinec 1839. aastal. Seejärel hakkas Třinecis arenema metallurgiatööstus. Linnaõigused sai Třinec 1931. aastal.
Rahvastik
2011. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid poolakad 13,4% Třineci elanikest.
Majandus
Třineci metallurgiatehas (Třinecké železárny) on üks suuremaid metallurgiatehaseid Tšehhis.
Sport
Linna jäähokiklubi Třineci Oceláři mängib Tšehhi kõrgliigas Extraliga ja on kolmekordne Tšehhi meister.
Gœulzin
Gœulzin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Vladimir Kara-Murza
pisi|Vladimir Kara-Murza 2017. aastal Vladimir Kara-Murza (vene keeles Владимир Владимирович Кара-Мурза; sündinud 7. septembril 1981 Moskvas) on Venemaa opositsiooniline poliitik, teleajakirjanik ja publitsist. Ta on endine Boriss Nemtsovi Vabaduse Fondi juhatuse esimees ja fondi Vaba Venemaa (Свободная Россия) aseesimees.
Ta vahistati 11. aprillil 2022. aastal, ilmseks põhjuseks oli tema esinemine 15. märtsil Ameerika Ühendriikide Arizona osariigi seadusandliku kogu ees, kui ta kritiseeris Vene vägede tegevust Ukrainas. Arreteerimine toimus mõni tund pärast seda, kui ta oli nimetanud Putini valitsust "mõrvarite režiimiks". 17. aprillil 2023 mõisteti ta süüdi riigireetmises ja Vene relvajõudude kohta valeteabe levitamises. Kohus määras Kara-Murzale karistuseks 25 aastat vangistust range režiimiga koloonias ja 400 000 rubla trahvi.
Biograafia
Vladimir Kara-Murza on Vene ajakirjaniku ja telesaatejuhi Vladimir Aleksejevitš Kara-Murza (1959–2019) poeg, kes oli kunagine Leonid Brežnevi otsene kriitik ja hijem Boriss Jeltsini reformide toetaja. Tema ema on juut. Oma naise Jevgeniaga on tal kolm last.
Ta on õppinud Moskvas prantsuse kallakuga erikoolis nr 1216. Cambridge'i ülikooli Trinity Halli kolledži on ta lõpetanud kunstide ajaloo magistri kraadiga.
Kara-Murzast sai ajakirjanik 16-aastaselt. Alates 1997. aastast töötas ta Londoni korrespondendina mitmetes Venemaa meediaväljaannetes: ajalehtedes Novõje Izvestija (1997–2000) ja Kommersant (september 2000 kuni juuni 2003) ning raadiojaamas Ehho Moskvõ (septembrist 2001 kuni juunini 2003). Seejärel asus Kara-Murza tööle Kommersandi väliskorrespondendina (juuli 2003 kuni aprill 2004) ja BBC Washingtoni korrespondendina (detsember 2004 kuni detsember 2005).
2004. aasta aprillis asus ta ametisse Washingtoni büroo juhina RTVi telekompaniis, sellel ametikohal oli ta järgmised kaheksa aastat. 1. septembril 2012 vallandati ta sellelt töölt. Ta oli ainuke Venemaa ajakirjanik, kes filmis kohtukutse üleandmist Vene Föderatsiooni rahandusministrile Aleksei Kudrinile "Jukose juhtumis", olles seejärel esimene, kes tegi teleintervjuu ärimees Sergei Kolesnikoviga Musta mere äärse Putini palee kohta.
2005. aastal oli Kara-Murza neljaosalise telefilmi "Nad valisid vabaduse" autoriks, mis oli pühendatud Nõukogude dissidentliku liikumise ajaloole. Dokumentaalfilm põhines intervjuudel Venemaa dissidentidega, sealhulgas Vladimir Bukovski, Jelena Bonneri ja Sergei Kovaljoviga.
Ajakirjaniku ja avaliku elu tegelasena, kes valdas vabalt inglise keelt ja töötas USA-s, mängis Kara-Murza märkimisväärset rolli sündmustes, mis viisid 2012. aastal USA Kongressi poolt nn Magnitski seaduse vastuvõtmiseni. Mitmete allikate teatel oli ta sel ajal "mustas nimekirjas" ja teda ei saanud ajakirjanikuna tööle võtta ükski Venemaa meediaväljaanne.
2014. aasta märtsis teatas Kara-Murza, et keskmine venelane on vastu Vladimir Putini valitsuse tegevusele Ukrainas. Ta märkis, et maailm peaks Putini agressioonile vastama selle toimepanijate vastu sanktsioonide kehtestamisega. Ta kutsus üles järsult laiendama Vene kodanikest inimõiguste rikkujate nimekirja, kellel Sergei Magnitski seaduse alusel oleks keelatud reisida USA-sse ja omada seal varasid.
7. septembrist 2019 kuni 26. veebruarini 2022 juhtis ta Ehho Moskvõ raadiosaadet Грани недели (Nädala tahud).
Mürgitamiskatsed
Arvatavalt üritati Kara-Murza mürgitada kahel korral (2015. aastal ja 2017. aastal, nähtavasti Novitšokiga), kuid ta jäi ellu.
2015. aastal sõi ta restoranis lõunat ja seejärel pidas kahetunnise koosoleku, mille jooksul ta ei tarbinud midagi, tundes end normaalselt. Siis halvenes tervis järsult kümne kuni viieteistkümne minuti jooksul, põhjustades oksendamist. Alguses arvati, et tal on südameprobleemid, kuid spetsialiseeritud südamekliinikus vastavaid sümptomeid ei leidnud. Seejärel viidi Kara-Murza Moskvas haiglasse. Haiguse sümptomid viitasid arstide sõnul sellele, et ta võis saada mürgituse ning tal diagnoositi neerupuudulikkus. Tema naine Jevgenia nõudis tungivalt, et mees viidaks Venemaalt läbivaatamiseks ja ravimiseks välismaale. 2. juunil teatas Venemaa Vabariikliku Partei – Rahvavabaduspartei pressiesindaja, et Kara-Murza väljus koomast. Veenvaid tõendeid selle kohta, et Kara-Murzat oleks tahtlikult mürgitatud, ikkagi ei leitud.
2. veebruaril 2017 viidi Kara-Murza uuesti haiglasse pärast samade sümptomite ilmnemist, mis ilmnesid tema eelneva haiguse ajal. Ta pandi meditsiinilisse koomasse ning hoiti elus. Teda ravis samas haiglas sama meditsiinimeeskond, kes oli juba 2015. aastal tema elu päästnud. Tema advokaadi Vadim Prohhorovi sõnul diagnoositi Kara-Murzal haiglas sama tundmatu aine toksiline mõju, mis varem. 19. veebruaril läks Kara-Murza välismaale taastusravile. Advokaat saatis Venemaa vastavatele organitele taotluse algatada väidetava mürgitamise kohta kriminaalasi. Sarnane taotlus pärast 2015. aasta intsidenti oli ilma selgitusteta tagasi lükatud.
2021. aasta veebruaris teatas Bellingcat koos The Insideri ja Der Spiegeliga teostatud ühisuurimise järel, et Kara-Murzad jälgis ja jälitas sama FSB üksus, mis väidetavalt oli mürgitanud Aleksei Navalnõid, kui too 2015. ja 2017. aastal haigestus.
Eesti Kujurite Kutseühing
Eesti Kujurite Kutseühing oli aastatel 1939–1940 Tallinnas tegutsenud kujureid ühendav kutseühing.
Paštrik
Paštrik on 1986 meetri kõrgune mägi Kosovo-Albaania riigipiiril, mille jalamil lookleb Valge Drini jõgi.
Britt Synnøve Johansen
Britt Synnøve Johansen (sündinud 23. juunil 1970) on Norra laulja. 1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Venners nærhet".
Harju-Kabala vasallilinnus
140px|pisi|Zoege von Manteuffelite (Soye) aadliperekonna vapp
Harju-Kabala vasallilinnus (saksa keeles Kappel) asub vana haldusjaotuse järgi Harjumaal Rapla kihelkonnas Kabala (Tamme) külas.
Nimekujud
pisi|Kabala mõisa peahoone septembris 2011. Vaade põhjakirdest, jõepoolsest küljest. Soklikorrusel on näha väikseid laskeava moodi keldriaknaid
pisi|Kabala mõisa peahoone lõunakülg pargi poolt
Asukoht ja paiknemine
Linnus asetses kohas, kus vana Järvakandi–Koikse maantee ületab Vigala jõge. Seal olid ilmselt veskikoht ja kabel. Linnusease jääb umbes 40 m Vigala jõest lõunasse. Hoone on ristkülikukujuline ja ida-läänesuunaline.
Ajalugu
Juba XIII sajandi II poolel on seal asunud katoliku kabel. Seda on ka ära märgitud ürikus, kui tõmmati looduses Saare-Lääne piiskopkonna ja Taani valduste vaheline piir.
Juba 1305. aastaga seostatakse mõnede ajaloouurijate arvates Kabala mõisat ja sellele nime andnud suguvõsa von Kapell'eid. 1318–1384 olevat see suguvõsa mõisat valitsenud. Ilmselt hakati siiski perekonda kutsuma kabeli asukoha järgi.
XV sajandi algul olevat see kuulunud Vietinghoffidele sarnaselt läheduses asuva Raikküla mõisaga.
1469. aastast on teadaolevalt esmakordselt kirjutatud Kabala mõisast, mille asutajateks peetakse Soyesid (Zöge). Samal aastal, ning 1472 ja 1474 olevat olnud piiritülid metsa pärast Kabala mõisniku Otto Soie ja Raikküla mõisniku Jürgen Vietinghoffi vahel.
1508. aastal oli mõis Oddert Polle valduses, 1522 müüdi see Johann Nierothile, kelle omanduses püsis kuni 1617. aastani.
1560. aasta suvel põletasid venelased linnuse maha.
1750–1760 ehitati linnusevaremed tõenäoliselt ümber praeguseks mõisa peahooneks. Nii Jaan Jungi kui ka Matthias Johann Eiseni teatel olevat mõisasüdame näol tegemist "vana kloostriasemega". Veel kord ehitati ümber XIX sajandil.
Ehitus
Hoone asub Vigala jõe kõrgel lõunakaldal, sellel on paksud paekivimüürid, keldrites on seinanišše, laskeava meenutav keldriaken ja seinas ukse sulgemiseks riivpalgi ava. Linnusemüüre jääb ka künkasse, mis ulatub peahoone põhjaküljelt jõe poole. Kogu hoone all on servjoonvõlvidega keldrid. Kuna hoone on ida-läänesuunaline, siis on võimalik, et koos olidki linnus ja kabel.
Praegune seisukord
Mõisahoone on katuse all ja kasutusel, ning keskaegsed müürid jälgitavad ja leitavad. Hoones asus kuni hiljutise haldusreformini Raikküla vallavalitsus.
Kaarin Kivirähk
pisi|Kaarin Kivirähk (2018) Kaarin Kivirähk (sündinud 22. mail 1993 Tallinnas) on eesti kultuuriteoreetik, kunstikriitik ja ajakirjanik.
Haridus
Ta lõpetas 2011. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi.
2014. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kunstiajaloo erialal. Tema bakalaureusetöö teema oli "Enesekehtestamine. Kunstimuuseumides ja -galeriides toimunud moenäituste roll kaasaegse Eesti kunstimaailmas". 2017. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis magistrikraadi tööga "Kunst võtab vähe ruumi. Eesti kunstiajakirjandus aastatel 1997–2013 Veneetsia biennaalide kajastuste näitel".
Akædeemiliselt on ta Korporatsioon Filiae Patriae liige.
Ta töötab Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuses.
Isiklikku
Ta on kirjanik Andrus Kivirähki ja ajakirjanik Ilona Martsoni vanim tütar. Tal on õed Liisa ja Teele.
Triller (žanr)
Triller ehk põnevik (inglise thriller) on kirjandus- ja filmižanr. Sel on mitmeid alamžanre (psühholoogiline põnevik, poliitiline põnevik jms).
Erinevus põnevike ja trillerite vahel tuleneb teoste sündmuste vormist ja stiilist. Kuigi mõlemad keskenduvad pinge ja põnevuse loomisele ning selle pidevalt üleval hoidmisele, jääb põnevikus sündmuste tempo väljapeetuks ja pinge kasvab aegamööda, trilleris kulgeb lugu seevastu kiirelt ja intensiivselt. Lisaks vürtsitatakse sündmustikku ohtralt vägivalla ja seksiga, mis põneviku puhul jääb sündsuse piiridesse.
Sinan Paša mošee
Sinan Paša mošee (albaania keeles Xhamia e Sinan Pashës; türgi keeles Sinan Paşa Camii; bosnia keeles Sinan pašina džamija; serbia keeles Синан Пашина Џамија) on Kosovo suuruselt teise linna Prizreni keskne Osmanite riigi aegne mošee. Sakraalhoone valmis 1615. aastal Budini ejaleti bei Sofi Sinan Paša korraldusel.
Mošee on vaatega linna peatänavale ning selle minarett on linna siluetis domineeriv element.
Asthenodipsas
Asthenodipsas on maoperekond.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Asthenodipsas seisuga 17.11.2013.
Guesnain
Guesnain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
pisi|püsti|tühi|Guesnaini kirik
Caledon
Caledon on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas, Theewaterskloofi valla halduskeskus.
Caledon on asutatud 1811. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Caledoni elanikest värvilisi 69,65%, valgeid 15,64%, mustanahalisi aafriklasi 13,66%, India või Aasia päritolu inimesi 0,25% ja teisi 0,81%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 85,30% inimesi, koosa keelt 7,07%, inglise keelt 2,89%, sotho keelt 2,40% ja tsvana keelt 0,50%.
Just 4 Fun
Just 4 Fun on Norra ansambel. 1991. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Mrs. Thompson"
Merethe Trøan
Merethe Trøan (sündinud 19. mail 1970) on Norra laulja.
Ari-Pekka Liukkonen
Liukkonen oli 32-aastane, kui ta võitis oma esimese suurvõistluste kuldmedali. Budapestis tuli ta 2021. aastal 50 meetri vabaujumises Euroopa meistriks. 23. mail 2021 ujus ta finaalis aja 21,61.
2. veebruaril 2014 teatas Liukkonen Yle intervjuus, et ta on gei. Ta on esimene Soome tippsportlane, kes on oma homoseksuaalsuse ise avalikustanud.
Rannamõisa vald
Rannamõisa vald (saksa keeles Vogelsang) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Rannamõisa vald Haeska vallaga.
Valla alal asus Rannamõisa mõis.
Kershaw (Lõuna-Carolina)
Kershaw on Lancasteri maakonna väikelinn Lõuna-Carolina osariigis Ameerika Ühendriikides. 1825. aastal avastati tollasest külast kolme miili kaugusel kulda. Haile kullakaevandus oli kunagi üks suurimaid kullatootjaid Apalatšide piirkonnas.
Linnast oli pärit Manhattanile kolinud elukunstnikust videokaameramees Nelson Sullivan.
Kroondal
Kroondal on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas.
Kroondal on saanud alguse 1858. aastal rajatud misjonijaamast.
Lülisammas
Lülisammas (ladina columna vertebralis) on inimeste kere skeleti osa, mis koosneb lülisambalülidest ja kuulub skeletisüsteemi. Lülisammast toetavad paljud lihased ja arvukad sidemed. Lülisamba ja kolju vahel moodustub kuklaliiges.
pisi| Lülisamba osad
Teiste selgroogsete loomade lülisamba kohta kasutatakse terminit "selgroog".
Lülisamba areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii indiviiditi kui ka indiviidi eluperiooditi.
Imiku lülisammas on dorsaalsuunas kõverdunud. Kõverdused vormuvad välja lihaste töö ja keha raskuse vastastikmõjus. Kui vastsündinu hakkab juba pead tõstma, kujuneb välja kaelalordoos. Rinnaküfoos hakkab kujunema koos lapse istuma hakkamisega. Nimmelordoos kujuneb välja koos lapse püstiseismise ja kõndimisega.
Lülisammas koosneb 33–34 lülist: 7 kaela-, 12 rinna- ja 5 nimmelülist (kõik vabalülid) ning 5 ristluuks liitunud ristluu- ja 4–5 õndra- ehk sabaluuks liitunud õndralülist ja lüli(de)vaheketastest.
Lülisamba murru korral on tihti ohustatud lülisambakanalis paiknev seljaaju.
Noortel täiskasvanutel võib põletikulise haigusena välja kujuneda jäigastav lülisambapõletik (Behterevi tõbi).
Patrick Bamford
pisi|Patrick Bamford (2013) Patrick James Bamford (sündinud 5. septembril 1993 Granthamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib Inglismaa kõrgliiga klubis Leeds United. Kuigi ta mängib põhiliselt ründajana, võib ta täita ka ründava poolkaitsja rolli.
Ta alustas klubikarjääri Nottingham Forestis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Hooajal 2011–12 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas. 2012. aasta jaanuaris liitus ta Chelseag, kuid klubi põhimeeskonda ta kordagi ei pääsenud. Aastatel 2012–2017 mängis Bamford laenul Inglismaa 1.–3. liigataseme klubides: aastatel 2012–2013 Milton Keynes Donsiga League One'is, hooajal 2013–14 Derby Countyga ja 2014–15 Middlesbrough'ga esiliigas, hooajal 2015–16 Crystal Palace'i ja Norwich Cityga ning hooajal 	2016–17 Burnleyga kõrgliigas. Hooajal 2014–15 lõi ta Middlesbrough' särgis esiliigas 17 väravat ja valiti sel hooajal kogu liiga parimaks mängijaks.
2017. aasta jaanuaris naasis Bamford Middlesbrough'sse, kuid samal hooajal jäi klubi Premier League'is eelviimaseks ja langes esiliigasse. Middlesbrough's mängis ta ka järgmisel hooajal.
Beja
pisi|Beja kindlusetorn Beja on linn Portugali lõunaosas, samanimelise ringkonna halduskeskus.
Patrick Bamford
2018. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Leeds Unitediga.
Beja
Linnas asub Beja kindlus 40 m kõrguse torniga.
Linna lähedal asub Portugali õhuvägede baas nr 11.
Meredivisjon
Meredivisjon on Kaitseliidu Tallinna Maleva eksterritoriaalne merenduslik allüksus.
Tegevus
Meredivisjoni peamisteks eesmärkideks on koostöö arendamine Tallinna Maleva ja selle allüksustega ning koostöö arendamine Kaitseliidu ja Mereväe vahel.
Meredivisjoni kuuluvad kaitseliitlased, kes on kuidagi seotud merendusega.
Ajaliselt
Kui Sadama ja Mereasjanduse Peavalitsuse ametnikud 1924. aasta 1. detsembri hommikul tööle tulid, said nad teada enamlaste riigipöörde mässust. Eduard Avik asus kohe organiseerima ametnikest sadama ja peavalitsuse maja kaitset. Samaks õhtuks pandi välja laevadelt ja laost saadud püsside ja revolvritega varustatud piilkonnad. 6. detsembril tuli taaselustatud Tallinna Kaitseliidu ülema korraldus vajalike relvade väljastamiseks, mis jõudsid kohale 3 päeva pärast. Määrati ka Eduard Avik ametlikult Kaitseliidu Sadama jaoskonna ülemaks. Väike meeskond pidas sadamas ööpäevaringselt valvet, seejuures mõni mees sai puhata ainult paar tundi. Sadama malevkonna loomise päevana hakatigi hiljem tähistama '''1. detsembrit 1924'''.
1925. aastal kuulusid Sadama malevkonna juhatusse malevkonnapealik Eduard Avik, tema abi kaugsõidukapten Oskar Treilmann (Toomara), Jakob Koppel ja E. Regi. Majanduspealik oli Pikalaenu Panga president Paul Öpik. Malevkond asus Veeteede Valitsuse ruumides, kus peeti ka suurem osa õppusi ja koosolekuid. Kokku oli liikmeid malevkonnas 125.
1. juunist 1928 kuni 1940. aastani oli Sadama malevkonna pealik Edgar-Eduard Maremaa. (Manitski). Eduard Avikust sai hiljem eraldi Kaitseliidu Tallinna maleva mereüksuste pealik.
1932. a. septembrist tegutses malevkonna juures laskurklubi. Mereväe ja Sadama malevkonna vahel hakkasid toimuma iga-aastased laskevõistlused. R. Kuusner ja Alfred Kalm annetasid laskevõistluste rändauhindadeks väärtuslikud hõbeesemed.
1933. aastal hankis malevkond endale klubiruumid koos sisustusega.
1933.-1934. aasta talvel korraldati esimesed paadijuhtide kursused, mille lõpetas kevadel 19 meest. Suvel toimusid õppused sõude- ja mootorpaatidel ning mereväe traaleritel. Pikematel õppesõitudel liini- ja abilaevadel täitsid malevlased laevameeskonna kõiki kohustusi. Iga kursuse lõpetanu pidi iseseisvalt saama vähemalt kaks kuud sõidupraktikat. Õppuste eestvedajateks olid maleva mereüksuste pealik E. Avik, kaugsõidukapten E. Pahl ja tegevteenistuses olevad mereväeohvitserid.
25. mail 1935. aastal toimus Tallinnas Veeteede Valitsuse hoone ees Tallinna maleva Sadama malevkonnale lipu üleandmine. Lipu annetas malevkonnale Naiskodukaitse jaoskond (esinaine Veera Toomara). Annetatud siidiriides lipu ühel küljel oli täies purjes sõitev viikingilaev ja kiri malevkonna nimetuse ning asutamisaastaga. Teine külg kandis Tallinna värve ja Kaitseliidu embleemi. 1935. aastaks oli jõutud muretseda vajalikud relvad, mis aitas tõsta malevkonna võimet. 1935. aastal kuulus Sadama malevkonda 192 liiget.
1936. aastal laskmise karikavõistlustest võttis osa 100% malevkonna tegevliikmeist. Väärtuslikud rändauhinnad annetasid malevkonnale laskevõistluseks Johannes Hergauk ja Karl Sander.
1937. aastal toimus malevkonna signalistide kursus, mille lõpetasid aprillis edukalt 10 merekaitseliitlast. 1937. aasta septembris toimusid mereõppused, mida loeti igati kordaläinuks.
18.-19 juunil 1939. aastal korraldas malevkond õppesõidu Helsingisse laevadel Sekstant ja Lood.
1939. aastaks oli Sadama malevkond suurim Merekaitseliidu koosseisus olnud üksus. Malevkonna koosseisus olid Luurepaatide divisjon, Traalerite divisjon, Eridivisjon ja Suurupi Meredivisjon. Koosseisulistest veesõidukitest olid malevkonna koosseisus näiteks "Vikerlane", "Malevlane" ja "Mimosa" (annetatud).
Enne likvideerimist 1940. aastal oli malevkonnas u 240 liiget.
Üldist
Malevkond koosnes peamiselt riigiametnikest. Lähtuti põhimõttest, et kunstlikult liikmete suurt arvu taga ei aeta. Järjekindlalt kustutati nimestikust passiivseks jäänud liikmed, mistõttu malevkonnas valitses juba algusest peale täielik üksmeel ja väga kindel distsipliin ning kõik võtsid aktiivselt osa Kaitseliidu elust. Malevkonna koosseisu kuulusid ka 2 arsti, 2 velskrit, õed ja samariitlased. Sadama malevkonna liikmete vormiks oli Merekaitseliidu vorm. Suurem osa malevlasi oli varustatud vormiriietuse ja jalanõudega.
Ujuvvahendite meeskonnad määrati malevkonna pealiku käskkirjaga. Näiteks 15. juunil 1937 määrati Malevkonna pealiku käskkirjaga nr 11 navigatsiooniajaks mootorpaadi “Malevlane” koosseis alljärgnevalt: paadijuht Gerhard Keck, paadijuhi abi Richard Kabrits, motorist Villem Mast, motorist abi Adolf Köst, minöör Jaan Kõrge, signalistid Aleksander Koemets ja Armand Eller.
Sadama malevkonnaga tegid koostööd mitmed üksikisikud, seltskondlikud organisatsioonid ja asutused, aidates ka materiaalselt. Samuti tegid koostööd A/S Eesti Aga, laevaäri E. Bergmann & Co, Riigi Sadamatehased, A/S Tallinna Laevaühisus, Käsmu Laevaühisus ja teised. See võimaldas malevkonnal tegevusaastate jooksul riikliku toetuseta ja ainult mõne üksiku peo korraldamisega katta kõik oma jooksvad väljaminekud.
Pärast taasiseseisvumist
Pärast Eesti taasiseseisvumist moodustasid 12 mereharidusega ja laevadel töötanud kaitseliitlast Tallinna malevas omal algatusel Meredivisjoni. Teadaolevalt said Tallinna kaitseliitlased 1992. aastal enda käsutusse Jaroslavets-tüüpi abilaeva (laev oli kasutusel vaid paar aastat), kuid pole selge, kas antud tegevus oli toona seotud ka Meredivisjoniga.
Sadama malevkond taasloodi ametlikult '''2. detsembril 1994''', kui Kaitseliidu ülem nimetas Meredivisjoni Teise maailmasõja eelse Sadama malevkonna õigusjärglaseks. Taasloodud malevkonna esimeseks pealikuks sai Ruurich Rätsep, tema abiks Valeri Sirel.
1996. aasta jaanuaris asus malevkonna pealiku ametikohale nooremleitnant Raivo Noorhani.
2001. aastal asus malevkonna etteotsa ettevõtja ja insener leitnant Toomas Peek, kes jäi pealikuks kuni 2016. (teistel andmetel 2017.) aastani. pisi|[[Ristna Meredivisjoni liikmetega 2012. aastal tutvustusüritusel Lennusadamas]] 25. mail 2002. pühitseti Tallinnas Kaarli kirikus malevkonna uus lipp. Kavandi autor oli malevkonna liige, heraldikaekspert Priit Herodes ning lipu annetas leitnant Toomas Peek.
2004. aastal nimetati Sadama malevkond seoses Kaitseliidu rahuaegse struktuuri reformiga ("malevkonnas" pidi olema kindel minimaalne arv liikmeid, kuid "divisjon" polnud selliselt määratletud) uuesti Meredivisjoniks.
2006. aastal osalesid divisjoni liikmed koostöös mereväega mereparaadi korraldamisel Saaremaal.
Divisjon kasutas 2011. kuni 2014. aastani koostöös mereväega väljaõppeks patrull-laeva Ristna P422. Kuna mereväel laeva ülalpidamiseks ja remondiks rohkem vahendeid polnud võimalik eraldada ja Kaitseliit merelist ülesannet ei omanud ega kulusid kanda ei soovinud, tuli laev seejärel seisma jätta.
Azovi rajoon
Azovi rajoon (vene keeles Азовский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Azovi linn (ei kuulu Rostovi rajooni koosseisu).
Eesti Disainerite Liit
Eesti Disainerite Liit (lühend EDL) on Eesti disainereid ühendav organisatsioon.
Azovi rajoon
Rajoon piirneb põhjas Mjasnikovi rajooniga ja Doni-äärse Rostoviga, kirdes Aksai rajooniga, idas Kagalnitskaja rajooniga, lõunas ja läänes Krasnodari kraiga ja loodes Aasovi merega.
Eesti Disainerite Liit
EDLi kuulub 2014. aasta seisuga 145 toote-, tekstiili-, moe- ja graafikadisaineri.
Azovi rajoon
Rajooni pindala on 2861,93 km². Elanike arv oli 2012. aastal 93 637, 2009. aastal 90 873 ja 2002. aastal 92 568.
Azovi rajoonis on 99 asulat ja nad kuuluvad kaheksateistkümne külaasunduse koosseisu.
Eesti Disainerite Liit
EDL annab välja Eesti Disainiauhindade raames tootedisainiauhinda BRUNO.
EDL korraldab disainifestivali Disainiöö ja Eesti disaini päeva.
Agusta
pisi|[[Agusta A129 Mangusta, esimene Lääne-Euroopas konstrueeritud ja toodetud ründekopter]] Agusta S.p.A. on Itaalia lennundus ettevõte, mille peamiseks tegevusalaks on helikopterite ja pööratavate rootoritega õhusõidukite tootmine. 2000. aasta juulis ühines Agusta ettevõttega Westland Helicopters ning alguse sai AgustaWestland. Agusta peakorter asub Põhja-Itaalias Samarates. Agusta on Finmeccanica haruettevõte.
1919. aastal asutas krahv Giovanni Agusta Põhja-Itaalias õhusõidukite hoolduseks ja remondiks mõeldud ettevõtte Costruzioni Aeronautiche Giovanni Agusta S.A. Esimesed töökojad avati Tripolis (1920) ja Bengasis (1922). Itaalias, Milano-Malpensa lennuvälja läheduses asuvas Cascina Costas paiknev töökoda pühitseti sisse 1923. aastal.
Sõja järgsel ajal Itaaliale pandud õhusõidukite tootmise keelu tingimustes arenes Agustast kõrvalharuna välja MV Agusta, mille peamiseks tegevusalaks sai mootorrataste tootmine.
Agusta alustas kopterite tootmist 1952. aastal, ehitades esmalt litsentsi alusel Belli koptereid (esimesena Euroopas), hiljem ka Sikorsky, Boeingu ja McDonnell Douglase helikoptereid.
Harri Rein
pisi|Harri Rein Ruhnu vanas kirikus 2011. aastal Harri-Johannes Rein (21. juuli 1926 Tallinn – 3. jaanuar 2017 Tallinn) oli eesti vaimulik ja teoloog.
Agusta
Ettevõtte esimeseks suurimat edu saavutanud omatoodanguks oli 1970. aastatel välja arendatud kahemootoriline Agusta A109, mille viimased modifikatsioonid on tootmises tänini.
Harri Rein
Harri Rein ristiti aastal 1926 ja konfirmeeriti 1964. aastal Tallinna Kaarli koguduses. Ta lõpetas aastal 1944 Tallinna 5. Gümnaasiumi. Aastatel 1964–1975 õppis ta Usuteaduse Instituudis, aastal 1979 kaitses ta usuteaduse magistri väitekirja. Ta ordineeriti aseõpetajaks 16. novembril 1967 ning sai õpetaja õigused aastal 1975.
Agusta
1983. aasta 15. septembril esmalennu sooritanud Agusta A129 Mangusta oli esimene Lääne-Euroopas konstrueeritud ja ehitatud ründekopter.
Harri Rein
Ta teenis EELK Kursi (1967–1976), Laiuse (1971–1975), Harju-Jaani (1976–1996), Jõelähtme (1979–1986 ja 1994–1996), Jüri (1984–1985), Kose (1985–1986), Loksa (1995–1996) ning Ruhnu kogudust (1997–2016), oli Ida-Harju praostkonna praost (1982–1996), EELK kirikukogu liige (1985, 1987, 1990–1996), Usuteaduse Instituudi (UI) üldkirikuloo dotsent, UI raamatukogu bibliotekaar (1976–1991) ja juhataja (1991–1996), EELK agendakomisjoni (1983–1990) ja EELK liturgiakomisjoni liige (1992–1997). 2016. aasta 5. juulil arvati ta emerituuri.
Teoseid
pisi|Harri-Johannes Rein, kauaaegne Ruhnu kirikuõpetaja 09 Foto: Jaan Künnap
Agusta
pisi|Šveitsi õhupäästeteenistuse helikopter A109K2 pisi|Lõuna-Aafrika Vabariigi õhujõudude A109LUH. pisi|AgustaWestland AW109 Grand pisi|AgustaWestland AW119 Koala pisi|Pööratavate rootoritega Bell-Augusta BA-609 vertikaallennul (2007. aasta [[Pariisi lennundusnäitus)]]
Biograafiad (St)
Biograafiad (St) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "St".
Silje Vige
Silje Vige (sündinud 24. mail 1976) on Norra laulja.
1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Alle mine tankar".
Salatsi vald
pisi|Vana-Salatsi mõisa hoonetekompleks Salatsi vald (läti keeles Salacgrīvas pagasts) on vald Lätis Limbaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Salacgrīva ja Heinaste linnaga ning Liepupe, Heinaste, Staicele, Aloja, Pāle ja Viļķene vallaga.
Valla pindala on 313 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2214 inimest.
1958. aastal moodustati Salatsi linna maaterritoorium. Sellega liideti osa seni Salatsi linnale allunud likvideeritavast Dzintari külanõukogust, osa Salatsi külanõukogu sovhooside «Ainaži» ja «Salacgrīva» maadest, Vitrupe külanõukogu sovhoosi «Salacgrīva» Vitrupe osakond ja põllumajandusartelli «Enkurs» maad. Aastal 1977 liideti osa maaterritooriumi maadest Salatsi külanõukoguga, osa aga Heinaste linnaga. Aastal 1998 liideti Salatsi linna maaterritooriumiga Salatsi vald. Aastal 2009 liideti Salatsi linn ja Salatsi linna maapiirkond ühtseks Salatsi piirkonnaks. 2010. aastal eraldati Salatsi linna maaterritoorium taas linnast ja hakkas kandma Salatsi valla nime. 2021. aastast kuulub vald Limbaži piirkonda.
Vald jääb Salatsi jõe kallastele, teised tähtsamad jõed on Svētupe ja Vitrupe jõgi.
Kaitsealused objektid
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Liivi ohvrikoobas ja Krogkalnsi muinaskalmed ehk Kirikumägi. Regionaalse kaitse all on Rootsi tee ja Kilzumi muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu. Kohaliku kaitse all on hiiepaik Kuiķuļi pühade tammede salu, Priecumi muinaskalmed ja lubjaaahju ase.
Looduskaitse all on Vana-Salatsi ussikuusk, Vana-Salatsi pärn, Vana-Salatsi paju, Silvēveri lehis, Silvēveri mänd, Veckalēji kased, Veckalēji mänd, Munase mänd, Jaunaģi seedermännid, Oļķi mäe pärn, Oļķi tamm, Lielmežkadagi tamm, Mustanči pärn, Priecumi tamm, Priecumi pärn, Lauvase tamm, Kuiķule lehis, Kuiķule kooli allee pärnad, Kuiķule pärn, Kuiķule männid, Kuiķule vallamaja pärn, Mazkuiķule tamm, Ķilzumi mänd, Liivi ohvrikoobas, Vedamurgase pühad tammed, Kraukļi mänd, Ķulaurga mänd, Reisagrāvjise mänd, Kraujase kivikülv, Kraujase Suur Mererahn, Toberkalnsi tammed, Toberkalnsi allee tamm, Toberkalnsi männid, Svētciemsi kivikülv, Kaspari tuulepesaga mänd, Ērgļkalni pärn, Ķuļļese mänd, Vējavi mänd, Vangase tamm, Vecdambji pärnad, Urgaskalni elupuu, Brasla mänd, Muižuļi mänd, Muižuļi hobukastan, Muižuļi rändrahn, Kutkājase kask, Kutkājase männid, Bērziņi mänd, Veczemi männid, Veczemi pank, Vētrase tammed, Kuršulejase tammed, Ligzdi tamm, Mantiņi Suur mänd, Mantiņi männid, Stauģi männid, Jaunzemi oja pärn, Zivtiņase mänd, Vilnīši männid, Kāpnieki männid, Līčupese jugapuu, Rozītese männid, Ežurgase Punane pank (osaliselt), Lepstese mänd, Nabagmāja tamm, Vāvuļi pärn, Jaunkalēji saar ja Jaunkalēji tamm. Valda jääb 27,9 hektari suurune Karateri hoiuala, seda läbib Salatsi oru maastikukaitseala. Valla loodeosa ulatub hoiuala staatuses rannaniitude vööndisse Randu pļavas, kirdeosa asub osaliselt Lielpurvsi hoiualal, kaguosa asub osaliselt Niedrāji-Pilkase soo hoiualal, lõunaosa osaliselt Vitrupe oru hoiualal, osaliselt aga Vidzeme kivise mereranna hoiualal, vald ise asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Piirkonna rannik jääb suures osas Vitrupe-Tūja kaitstavale merealale.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1892 lätlast, 91 venelast, 13 valgevenelast, 51 ukrainlast, 14 poolakat ja 9 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Paluküla järv
Paluküla järv (ka Paluküla paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas Morna ja Tuhalaane külas.
Järve pindala on 2,3 ha, valgla suurus 59 km² ja kõrgus merepinnast 83,5 m. Järv on paisutatud Vidva ojale, sinna suubub ka Tuhalaane oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Paluküla järv on viimane Tuhalaane oja alamjooksul asuvatest järjestikustest paisjärvedest (sellele eelnevad Mäejärv ja Vahejärv).
Kabala mõis
Kabala mõis on mitme mõisa nimi:
Karl Eduard Aun
Karl Eduard Aun (6. (vkj)/ 18. jaanuar 1861 Kanepi kihelkond, Võrumaa – 29. mai 1945 Danzig) oli eesti metsandustegelane.
Ta lõpetas Tartu Reaalkooli. 1885. aastal lõpetas ta Moskvas Petrovski-Razumovski Maaviljeluse ja Metsanduse Akadeemia. Aastatel 1886–1888 töötas ta Riias, 1888–1894 oli Tartumaal Võtikvere metskonna metsaülem. Aastatel 1894–1896 töötas Riias Baltikumi Riigimaade ja Metsade Valitsuses.
Aastatel 1897–1926 oli ta Pärnumaal Kilingi metskonna metsarevident ja metsaülem.
1919. aastal juhendas ta metsaülemana metsanduslikke täienduskursusi. Samal aastal kutsuti teda tööle Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna õppejõuks, kuid ülikool ei jõudnud temaga tingimustes kokkuleppele.
Väina liivlased
Väina liivlased, Henriku Liivimaa kroonikas ka väinalased (Veinalenses), olid alates hiljemalt 10. sajandist Väina ehk Daugava jõe alamjooksul elanud ja 19. sajandiks assimileerunud liivlased.
Karl Eduard Aun
1926. aastast elas Pärnus. Ta viis läbi dendroloogilisi uurimusi ja osales Eesti metsaseaduse väljatöötamisel. Ta on kirjutanud metsandusalaseid raamatuid ja artikleid ajakirjale Eesti Mets.
Väina liivlased
Päritolu ja kultuur
Arheoloogiliste andmete järgi ilmusid Väina äärde liivlastega seostatavad kalmistutüübid ja hauapanused seniste semgalipäraste kääbaste asemele alates 10. sajandi teisest poolest. Avastatud kalmistud koosnevad peamiselt maa-alustest haudadest, aga leiduvad ka mõned kääbastikud. 10.–11. sajandil on domineerinud põletusmatused, hiljem kasvas laibamatuste osakaal. Haudadest on mõnikord leitud kive või kivikonstruktsioone. Tüüpilised hauapanused on olnud savinõu peatsis ja koer jalutsis, naistel mitmerealised rinnakeed koos nende külge kinnitatud ripatsite ja noaga, rinnanõelad, sõled ja käevõrud, meestel kirves, 1–2 oda, tuleraud tulekiviga, nuga ja tähtsamatel isikutel ka kaheteraline mõõk, pronksnaastudega vöö, kaalud koos vihtidega ja joogisarv. Omapäraseks kombeks oli hauda kaasa panna muna. Kalmetes ja hauapanustes avalduvas Väina liivlaste muinasaegses kultuuris oli olulisi sarnasusi eelkõige tolleaegsete Koiva liivlaste kultuuriga. Eriti varasemal perioodil iseloomustavad sealseid asukaid ka Skandinaavia, semgalite, seelide, latgalite, võndlaste, Ojamaa, saarlaste ja muinaseestlaste kultuuri elemendid, hiljem ka slaavi mõju. Ilmselt on tegu osalt inimeste, osalt kultuurinähtuste liikumisega. 10.-13. sajandi Väina liivlaste ala tuvastatud naistematustest on u 30% hinnatud mitteliivipärasteks.
Karl Eduard Aun
Isiklikku
Tema õde oli luuletaja Elise Rosalie Aun.
Väina liivlased
Päritolu ja kultuur
Erineval seisukohal on olnud mõned, eelkõige Eesti ajaloolased, kelle arvates arenes liivi kultuur kohalikult läänemeresoome baasilt, mis varem võis lihtsalt semgalite kultuurilise mõju all olla, välistamata siiski mõningast sisserännet.
Kaubandus ja käsitöö
Elavast kaubandustegevusest Väina liivlaste alal annavad tunnistust sealt pärinevad rohked mündileiud. Veel on Väina-äärsetest asulatest leitud suhteliselt palju rauasulatusahje ja haruldase leiuna ka sepaesemeid 11. ja 13. sajandist. Lisaks on sealt piirkonnast pärit Baltikumi varaseimad tõendid potikedra kasutamise kohta. Väina liivlaste suhteliselt kõrget arengutaset saab seletada asjaoluga, et Väina jõgi oli nooremal rauaajal osa varjaagide juurest kreeklasteni kulgevast kaubateest, vahendades ida- ja läänepoolsete arenenumate alade vahel nii kaubanduslikke, kultuurilisi kui poliitilisi kontakte, mis mõjutasid ka liivlaste elu. 12. sajandi algul algas Väina liivlaste kultuuri allakäik, mida võib seostada Balti kaubateede suundade muutumisega.
Keskused
Varaseim Väina liivlaste keskus oli Väina suudmest 30 km kaugusel jõe mõlemal kaldal asunud Daugmale-Laukskola kompleks, mis oli Baltikumi üks arenenumaid varalinnalisi asulaid. Erakordselt rikkaliku arheoloogilise leiumaterjaliga kompleksi, kust on avastatud tõendeid isegi Lääne-Euroopa müntide koopiate vermimisest, kuulusid jõe vasakul kaldal Daugmale muinaslinnus, selle kõrval olev 2 ha suurune küla, sadam ja kaks kalmistut. Vastaskaldal Laukskolas asus kaks suurt küla koos kalmistuga. See oluline kohalik administratiivne ja kaubanduskeskus oli varem asustatud semgalitega ja alates 10. sajandist liivi, latgali, vene ja Skandinaavia segarahvastikuga, kus liivlaste osatähtsus tõusis alles 11. sajandil. 12. sajandi keskel Daugmale kompleks hävitati, tõenäoliselt kas kohalike ülikute rivaalitsemise tagajärjel või sõdades semgalitega.
Uueks suuremaks keskuseks sai läheduses asuv Holmi ehk Mārtiņsala saar. Seal oli 5 ha suurune kindlustatud asula, kus neljal tänaval paiknes 20–30 elamut koos paarisaja elanikuga ja tegeldi põllumajanduse, käsitöö, kaubanduse ja kalastusega. Lisaks Holmile olid hilisemateks keskusteks ka Riia piirkond, kus enne linna rajamist asus kaks liivlaste küla, Üksküla ehk Ikšķile, Lielvārde ja Aizkraukle. Igaüks neist koos lähema ümbruskonnaga moodustas ilmselt iseseisva poliitilise ja organisatoorse üksuse.
Asend ja naaberalad
Väina liivlased elasid peamiselt Väina jõe alamjooksu paremal ehk põhjapoolsel kaldal, suudmest kuni Aizkraukleni. Henriku Liivimaa kroonikas on nende ala nimetatud Liivimaaks, enne kui see nimi laiema piirkonna nimeks sai. Mööda jõge ülesvoolu ehk ida pool asusid Koknese ja Jersika vürstiriigid ning seelide asuala. Väina liivlaste põhjanaabriteks olid Koiva liivlased, lõunas Väina vasakul kaldal asus aga Upmale semgalite piirkond.