cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Johnson (filosoof)
Hea tahe ja kohusest toimimise moraalne väärtus
Hea tahte omamine on esimeses lähenduses tugev sidumus käituda moraalselt. Sel juhul tähendab Kanti väide, et ainult hea tahe on tingimusteta hea, et ainult niisuguse sidumuse omamine on tingimusteta hea. Tundub, et Kanti meelest see tugev sidumus käituda moraalselt ongi see, mida tavamõtlemises mõeldakse moraalselt hea inimene olemise all. Aga nagu Kant "Kommete metafüüsikas" üllataval kombel ütleb, võib ka parima tahte juures puududa moraalne voorus (tahte moraalne tugevus ületada kohusele vastu käivad soovid). Näiteks julgusel ja lahkusel ei ole hea tahte seisukohast mingit rolli. Voorused aitavad küll heale tahtele kaasa ja kergendavad selle tööd, kuid põhimõtteliselt võib neid mitte olla. Hea tahe võib iseloomu nõrkuse tõttu olla täiesti võimetu viima ellu oma eesmärke (ümbritsevate heaolu edendamine ning enda ja oma iseloomu parandamine). Ometi oleks sellise tahtega inimene moraalselt hea. Ja inimesel võivad olla kõik hea tahte elluviimiseks vajalikud voorused, ent ta võib ometi olla hea tahteta ja seega moraalselt mittehea. Need voorused ja nende eesmärkide saavutamine on küll hea, kuid see pole austusväärne. See tundub hämmastav, sest paljud peaksid just selliste vooruste tõttu inimest moraalselt heaks. Veel hämmastavam on see, et Kanti arvates tavainimesed nõustuvad temaga. Tavainimesed võivad tõesti pidada moraalsesse headusesse mittepuutuvateks arukust, loovust ja teravmeelsust, teine asi aga on tahtejõu, kaastunde, julguse ja teistega arvestamisega.
Rainier
Rainier võib tähendada mitut asja.
Keeleteaduse mõisteid
''Siin on loetletud keeleteaduse ja tõlketeaduse mõisteid ning keeleteaduse ja tõlketeadusega seotud mõisteid. ''
Florizel Glasspole
pisi|Florizel Glasspole Sir Florizel Augustus Glasspole (25. september 1909 Jamaica, Kingston – 25. november 2000) oli Jamaica kindralkuberner (1973–1991).
Ta tõsteti rüütliseisusse 1981. aastal.
Cochabamba departemang
Cochabamba departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi keskosas.
Departemangu lääne- ja keskosa jäävad Altiplano platoole, idaosa katavad vihmametsad.
Departemangu majanduses on tähtsal kohal maisi- ja nisukasvatus.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli departemangu rahvaarv 1 455 711. 74,36% üle 15-aastastest luges end indiaanlaseks. 81,52% oskas hispaania keelt.
Halduslikult jaguneb 16 provintsiks:
Monomineraalne kivim
Monomineraalne kivim on ühest või peamiselt ühest mineraalist koosnev kivim.
Lehola
Lehola on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Monomineraalne kivim
Monomineraalsed on näiteks settekivim lubjakivi (koosneb peamiselt kaltsiidist) või tardkivimid duniit (peamiselt oliviin) ja anortosiit (peamiselt plagioklass).
Lehola
Lehola küla asub Keila–Haapsalu maantee ääres. Leholast voolab läbi Lehola oja. Naaberkülad on Ohtu, Kulna, Luuri, Niitvälja ja Klooga. Küla asub umbes 5 kilomeetri kaugusel Keilast ja 30 kilomeetri kaugusel Tallinnast. Leholas on bussipeatus, kahe kilomeetri kaugusel on Kulna raudteejaam ja nelja kilomeetri kaugusel Niitvälja raudteejaam. Külas on lasteaed-algkool, jalgpalli- ja korvpalliväljak ja Lehola raamatukogu.
Monomineraalne kivim
Täpset monomineraalse kivimi "puhtuspiiri" ei ole kokku lepitud, erinevatel autoritel on see erinev.
Lehola
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 445 inimest. Neist 363 (81,6%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 537.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Lehola kool
Algselt kandis 1987.aastal ehitatud asutus Lehola Lasteaed-Algkooli nimetust. Kuni 2000/2001. õppeaasta lõpuni töötas kaks lasteaiarühma ja 4-klassiline algkool. Alates 2003/2004. õppeaastast töötab kool 6-klassilise algkoolina ja 2004. aasta sügisel lisandus veel ka kolmas lasteaiarühm. 2008. aastal avati Karjakülas kooli filiaalina liitrühm. Alates 2017 on Lehola kool Laulasmaa kooli üks üksusi ning kannab nime Laulasmaa Kool Lehola koolimaja.
Lehola mõis
Lehola mõis (saksa keeles Lehhola) asutati arvatavasti 1620. aastatel. Mõisa esmaomanik oli Caspar Krämer. Peahoonest ida pool asub suur park, mis erandlikult ei paikne mitte hoone taga, vaid vasakul küljel. Mõisa suundus kaks teed. Tallinna–Keila–Haapsalu maanteelt suundus 300 meetri pikkune sirge sihitee otse peahoone keskteljele. Teine tee viis mõisasüdamest mööda pargi põhjakülge Ohtu–Niitvälja teele. Selle ääres paiknes ka mõisa tuulik. Teise maailmasõja järel oli mõisa peahoone kasutusel majandi kontorina ning hiljem kohaliku raamatukoguna. 1999. aasta tulekahju muutis hoone varemeiks, jättes alles vaid kaks korstent ja välisseinad.
Valkse
Valkse on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Valkse küla territooriumil asub kunagise Aru mõisa mõisasüda.
Otto Treufeldt
Otto Treufeldt VR II/3 (10. veebruar 1898 Vaimastvere vald (Laiuse kihelkond), Tartumaa – 23. november 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (major).
Treufeldt teenis Eesti Vabadussõjas Välipatareis nr. 3, autasustati (1925) Vabadusristi 2 liigi (isikliku vapruse eest) III järgu ordeniga. Teenis seejärel 1. diviisi ja 2. diviisi suurtükiväes. 1935. aastal määrati KVÜÕA Topo-hüdrograafia kursustele õppejõuks, 1936. aastal Sõjaväe Õppeasutiste G-ohvitseride kursuste õppejõuks.
1940. aastal määrati major Otto Treufeldt 6. Suurtükiväegrupi ülemaks.
Eesti sõjaväe kujundamisel Punaarmee 22. Eesti Territoriaalseks Laskurkorpuseks, jätkas teenistust 614. suurtükiväe polgu 2. divisjoni ülemana. Treufeldt vahistati NKVD poolt 15. juunil 1941, ta küüditati Krasnojarski kraisse, kus suri 2 aastat hiljem Norillagis.
William Ewart Gladstone
William Ewart Gladstone (29. detsember 1809 Liverpool – 19. mai 1898 Wales, Flintshire, Hawarden) oli Suurbritannia peaminister aastatel 1868–1874, 1880–1885, 1886 ja 1892–1894), varakantsler 1852–1855, 1859–1866, 1873–1874, 1880–1882.
Ta alustas oma karjääri toorina 1832. aastal.
Fanerosoikum
Fanerosoikum on kronostratigraafiline üksus (ladem) ning geokronoloogiline üksus (eoon). Fanerosoikum vastab ajavahemikule 542 miljonit aastat tagasi kuni tänaseni.
Fanerosoikumile eelneb Proterosoikum.
Fanerosoikum jagatakse kolmeks aegkonnaks, millele vastavad samanimelised ladekonnad:
Kolm aegkonda omakorda jagunevad üheteistkümneks ajastuks (ladestuks).
Kainosoikum
Kainosoikum ehk uusaegkond on kronostratigraafiline üksus (ladekond) ning geokronoloogiline üksus (aegkond). Kainosoikum vastab ajavahemikule 65,5 miljonit aastat tagasi kuni tänapäevani.
Kainosoikumile eelneb mesosoikum.
Kainosoikum jagatakse kolmeks ajastuks, millele vastavad samanimelised ladestud. Kolm ajastut omakorda jagunevad seitsmeks ajastikuks (ladestikuks).
Kiro Gligorov
Kiro Gligorov (Киро Глигоров; 3. mai 1917 Štip – 1. jaanuar 2012) oli Makedoonia poliitik, Makedoonia president aastatel 1991–1999.
Talle tehti 1995. aastal ebaõnnestunud atentaat. pisi|vasakul|püsti|Kiro Gligorov (1965)
Sniķeri
Sniķeri on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Vandzene valla loodeosas.
Küla asub Grīva jõe ääres.
Sniķeris kasvab kaks looduskaitsealust põlispuud - Zīlēni Väike tamm ja Zīlēni Suur tamm.
Islandi kirjandus
Islandi kirjandus on islandi keeles kirjutatud kirjandus.
Ket
Ket (vene Кеть, Большая Кеть, sölkupi Kõõt) on jõgi Siberis, Obi parem lisajõgi. Voolab Lääne-Siberi lasukmaal, suubub Kolpaševo linna juures Obi jõkke.
Pikkus 1621 km, valgla 94 200 km². Novembrist maini on jääs.
Suuremad lisajõed on Sotšur ja Jelovaja.
Agvan Doržijev
pisi|Agvan Doržijev (enne 1917) Agvan Doržijev (Агван Доржиев 1853 – 29. jaanuar 1938) oli burjaadi rahvusest buda munk, üks 13. dalai-laama õpetajatest, tema poliitiline nõuandja ning diplomaat, Peterburi Kalatšakra templi ehituse organisaator.
William Fichtner
William Fichtner (sündinud 27. novembril 1956) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Agvan Doržijev
Noorus ja õpingud
Agvan Lobsang Doržijev sündis 1853. aastal Tunkinskis. Tema ema oli Dolgor ja isa Dorzo Jeshi. Seitsmeaastaselt asus Doržijev õppima vanamongoli ja tiibeti kirja, keelt ja lugemist samas Tunkinski orus asuvas Atsagatski datsanis.
William Fichtner
Teda teatakse šerif Tom Underlayna telesarjast "Invasioon", Alexander Mahone'ina telesarjast "Põgenemine" ja Ken Rosenbergina videomängude sarjast "Grand Theft Auto".
Agvan Doržijev
Noorus ja õpingud
Varsti pärast seda nimetati Doržijev üheks noore 13. dalai-laama õpetajaks ning nõustajaks. Väidetakse, et just Doržijevi tegevuse tõttu õnnestus Thubten Gyatsol erinevalt oma neljast eelkäijast elada täiseani ning 1894. aastal võim võtta. 20. sajandi algul põrkusid Tiibetis nii Briti, Venemaa ja Hiina suurriiklikud huvid oma mõjusfääri laiendamiseks, kui ka Tiibeti püüdlused sõltumatuse saavutamiseks. Doržijev dalai-laama nõuandja ning välisministrina oli nende sündmuste keskel. Mõned autorid peavad Doržijevi positsiooni Tiibetis ning tema tegevust vene-tiibeti suhete arendamisel oluliseks ajendiks 1903.–1904. aasta briti vägede invasioonile Tiibetisse.
1899. aastal saatis dalai-laama Doržijevi Euroopasse. Peterburis kohtus Doržijev esimest korda tsaar Nikolai II-ga, siis veel mitteametlikult. 1899. aastal võeti Agvan Doržijev Keiserliku Vene Geograafiaühingu korrespondentliikmeks. Peterburist sõitis Doržijev Pariisi, kus viis läbi esimese lamaistliku teenistuse Prantsusmaal. Agvan Doržijev demonstreeris Euroopas tantra rituaalset külge ja populariseeris Kalatšakrad kui kultust, kuid teoreetiliselt ta seda ei selgitanud.
Pärast naasmist Tiibetisse lähetas dalai-laama Doržijevi uuesti Peterburi nüüd juba kõrgematasemelise delegatsiooniga. 1901. aastal saabus Doržijev koos teiste dalai-laama esindajatega taas Venemaale ning kohtus sel korral ametlikult tsaari, ning valitsuse välisministri krahv Lamsdorffi ja rahandusministri krahv Wittega. Seekordset visiiti kajastati laialdaselt venekeelses pressis, kust see info jõudis ka briti lehte The Times.
Suur osa läänemaailmale kättesaadavaid andmeid Agvan Doržijevi tolle perioodi tegevuse kohta pärineb 1900–1902 Tiibetis inkognito viibinud jaapani buda mungalt Ekai Kawaguchilt, mida uurijad peavad märkimisväärselt kallutatuiks ning isegi väljamõelduiks. Kawaguchi andmetel omas Doržijev äärmiselt suurt mõju noorele dalai-laamale. Samuti väidab ta, et Doržijev üritas dalai-laamat veenda selles, et Venemaa näol on tegemist müütilise Šambala kuningriigiga ning tsaar Nikolai II on gelukpa koolkonna rajaja Tsongkhapa reinkarnatsioon. Samuti olevat Doržijev Kawaguchi andmeil tegelenud Lhasasse arsenali loomisega tuues Mongooliast sisse USA relvi.
Britid süüdistasid dalai-laama britivastases hoiakus just Doržijevit. 1903. aastal tungivad Francis Younghusbandi juhitud britid Tiibetisse ning Doržijev ja dalai-laama põgenevad Mongooliasse Urgaasse. Younghusband väidab, et Doržijevi Venemaa külastused 1900 ja 1901 olid brittide 1903–1904 aasta missiooni otsesteks põhjusteks. Edmund Candler on väitnud, et Doržijev oli suur dalai-laama manipuleerija, intrigaator ja provakaator, mis puutus just Aasia poliitikasse ja vene luure poolsesse panusesse Tiibeti suhetes Inglismaaga.
Ajavahemikul 1903–1906 külastas Doržijev mitu korda Peterburi, et tsaarile üle anda dalai-laama sõjalise abi palveid.
Kawaguchi esitab hüpoteesi selle kohta, et Doržijev olla värvatud Vene salaluure poolt agendiks juba aastal 1885. See pole siiski tõenäoline, kuna Doržijev viibis sel ajal Tiibetis ja saabus Venemaale tagasi alles hiljem.
Doržijev tegeles budistliku hariduse arendamisega ka Kalmõkkias. 1907. aastal rajati tema initsiatiivil Kalmõkkiasse, Amta-Burgusta kanjonisse Maloderbetovski ulussis, kõrgem budistlikku filosoofia (tsannid) õppeasutus (tšoira). 1908. aastal avati sarnane kool ka Ikitsohurovski ulussis.
Peterburi Kalatšakra tempel
1907. aastal alustati Peterburi budistliku templi rajamise paberite vormistamist. Asja algataja ja idee autor oli Agvan Doržijev. Tolleaegne hambo-laama Burjaatias oli Tserempilov.
16. märtsil ostis Doržijev 18 000 rubla eest kodanik Issajevilt maatüki Staraja Derevnjas. Praktiliselt algasid ehitustööd Doržijevi ostetud maatükil juba 15. aprillil. Templi ehitusel töötas terve hulk meistreid ja kunstnike Burjaatiast. Aeg-ajalt tekkis raskusi rahaga, sest dalai-laama oli Tiibetist eemal inglise okupantide eest ja asus ise Urgaas Potala bodhisatval rahakoti kasutamine oli selle võrra raskendatud ja see mõjutas ka ehituse tempot. Lõpuks vedas Agvan Doržijev isiklikult Lhasast raha kohale koos dalai-laama poolt kaasa antud rituaalsete riistade ja haruldaste tekstidega.
1913. aasta 21. veebruaril toimus ehitatavas Piiteri datsanis teenistus, mis oli pühendatud Romanovite dünastia 300-aastase troonilviibimise juubeli auks. Pärast pidulikku teenistust pidasid nii Agvan Doržijev kui Pandido Hambo-laama Daši-Doržo Itigelov kõned, kes tänasid võimu loa eest püstitada pealinna buda usu peakorter templi näol. Seda tänukõnet tsaarile kasutas hiljem tšekaa budistide tagakiusamise eesmärgil ära.
1914. aasta 2. mail kinnitas Nikolai II ametlikult Peterburi templi munkade koosseisu, mis esialgu koosnes 9 mungast. Peagi saabusid Peterburi templisse kolm laamat Taga-Baikalist, Burjaatiast ja 4 Kalmõkkiast; lisaks on ametlikult juba sellest ajast munkade nimekirja märgitud ka Odratsi talust pärit bodhisatva Karl Tõnisson. Tundub, et templi rajamise ajast peale hoolitses Doržijev pidevalt, et Vend Vahindra ka ametlikult ja avalikult templi külge liidetaks.
Seda suhtumist Dharmadhutasse väljendas Doržijev selgelt avades Karlise ees paljud vägevad uksed, nii impeeriumi pealinnas Peterburis, kui Kalmõkkia, Burjaatia ja Mongoolia steppides kuni Lhasani välja.
Millegipärast ei julge sellest Vahindra suhetest Agvan Lobsangiga mainida ei Gennadi Gerodnik ega ka Doržijevi usinad uurijad Venemaal, kuigi nende käest on käinud läbi hulk pabereid ja pitsateid lisaks ka kindlasti mingi osa nende omavahelisest kirjavahetusest.
Doržijev ütleb välja mõtte budistliku kiriku reformimise vajadusest, kuna vana Potala Geluugilik mõtlemismudel takistab uute ideede ja teadmiste teket ning levikut. See oli idee, mis paljudele budistidele ei meeldinud, sest see tähendanuks kohapealse religioosse võimu ja süsteemi strukturaalset ümberehitust paljud vanadest võimul olevatest laamadest oleksid kaotanud enda positsiooni hierarhias seega vaenlasi oli Agvan Doržijevil kohalike kloostrite juhtkonna hulgas arvuliselt. Seda mitte ainult Burjaatias, vaid ka Kalmõkkias ja Mongoolias.
Agvani kasuks reformi ideede levitamisel rääkis see, et teda toetas 13. dalai-laama ja see sundis paljusid kloostreid enda reaktsiooni maha suruma, sest Lhasa oli lamaiitide jaoks kõrgeim instants ja Potalaga või tema saadikuga avalikult sõdima hakata oleks tähendanud hierarhilist enesetappu.
Sellise projekti esitamisel geluugis tavalise munga puhul oleks see muidugi tähendanud kiiret karjääri lõppu, kuid Agvan võis endale seda lubada tänu positsioonile Potalas.
1917–1938
1917. aasta suvel sõidab Agvan Doržijev Peterburist Burjaatiasse, jättes enda asendajaks Kalatšakra templisse Karl Tõnissoni. Sõidu põhjuseks on Ajutise Valitsuse ametlik otsus usuvabaduse ja usuteenistuse seadusest ja tema reisi eesmärk Tamtshinski datsan, kuhu kogunes terve Burjaatia lamaiitide ladvik arutama budismi tuleviku perspektiivi Venemaal ja Aasias. Kuna Venemaal oli tsaar kukutatud, oli burjaatidel ja mongolitel mure, mis neist saab ja paljudel tekkis lamaiitide ühise iseseisva riigi rajamise lootus, et enam mitte Venemaast sõltuda.
Doržijev viis kaasa kongressile ettepaneku projekti, et kuulutada Peterburi Kalatšakra datsan burjaadi, mongoli ja kalmõki budalaste omandiks. Idee koos programmiga Mongooliaga ühinemiseks oli teemaks ka aastaid tagasi kohtumisel Erden-Dzuu kloostris Mongoolias, kus osales ka Dža-laama.
1917. aasta kevadel, poliitiliselt keerulises olukorras jätkas Agvan Doržijev oma ideede elluviimist. Asutatakse Burjaadi Kalmõki komitee, mis saab nimeks "Burjaadi kalmõki omariikluse rajamise keskorgan (centralnõi organ po delam gosudarstvennogo stroitelstvo v Burjatij i Kalmõkij)". Piiteri datsanist kuulus organisatsiooni ka S.Z.Zigzitov, tuntud teadlane mongolist, ülikoolis loenuid pidav Baradijn ja paljud teised pealinnas elavad budistid.
1918. aasta suvel sõitis Doržijev Kalmõkkiasse, kus osales (Tsoira Tsanniid) eksamikomisjonis, hinnates noorte kalmõki laamade oskusi ja teadmisi filosoofias.
Kohalikud kloostrid korjasid samal ajal raha ja väärisesemeid annetuseks, et toetada Petrogradis asuvat Kalchakra templit. Teel Peterburi arreteeriti Doržijev tšekaa poolt Saraatovi lähedal Urbahi raudteejaamas koos kahe kalmõki laamaga. Neid süüdistati kavatsuses Venemaalt emigreeruda raha ja väärtasjad aga endaga kaasa välismaale vedada.
Esialgu otsustasid tšekistid, et Agvan kui varas ja pettur peab saama kõrgeima karistuse – mahalaskmise.
Tänu Peterburi orientalistide Oldenburgi, Vladimirtsovi ja Kotvini jõupingutustele õnnestus Dorzijev koos kalmõkkidega siiski vabastada. Tšekistidele selgitati, et tegu on kõrgelt haritud mungaga, kes ei hooli rahast ega maistest väärtusest. Laamad küll vabastati, kuid raha võtsid tšekistid endale.
1919. aasta suvel sõidab Doržijev taas Astrahani steppides asuvaisse kloostritesse, kus jagab enda kirjutatud manifesti, kus annab teada uutest saabuvatest reformidest budismis ja palub, et kohalik võim ei laastaks ega rüüstaks kloostreid kuna nood on äärmiselt vajalikud hariduse ja kultuuri keskused kohaliku rahva arengu ja kultuuri säilivuse huvides. Kuna tol ajal vaheldus võim iga paari päeva tagant, oli ka suuri raskusi kokku leppida, et leida kaitset röövimiste ja tapmiste vastu. Siit saab mõistetavaks Agvan Doržijevi humaanne püüdlus kaitsta kultuuri ja vaimseid väärtusi tollel rahvale raskel ajal. Kui tähelepanelikult jälgida seda arengu skeemi Doržijevi tegevuste külje pealt, saab selgeks, et enam Agvan ei räägi uutest piirkondadest ega rahvastest, kellele budismi viia ja propageerida. Ta räägib sellest, kuidas sedasama budismi säilitada.
1920. aastal määras Doržijev enda ametliku käskkirjaga Karl Tõnissoni Peterburi datsani eestseisjaks. Doržijev ise sõidab Bakuusse, kus toimus Ida rahvaste kongress, kus otsustati taotleda autonoomiat kalmõkkidele, burjaatidele ja mongolitele.
1921 taastas Agvan Atsagatski kloostris tohtrite õppeasutuse (manba datsan), mis oli asutatud 19. sajandil. Aastaks 1926 oli see budistlik asutus koos haiglaga üks paremaid Burjaatias (ametlik nimetus Atsagatskii arshan). Hiljem saabus Leningradist üleliidulise eksperimentaalmeditsiini instituut, mis tõi kaasa palju teadlasi ja meedikuid, kes uurisid kohaliku Tiibeti ravimiskunsti, et lääne meditsiini otstarbeks kohandada kloostrites kasutatavaid töövõtteid ja teadmisi. 1932. aastal arreteeriti tšekistide poolt suur hulk arshanis tegutsevast rahvast. Klooster suleti Ulan-Ude linnanõukogu otsusega.
1937. aasta jaanuaris sõitis Agvan Doržijev Petrogradist tagasi Burjaatias asuvasse Atsagatski kloostrisse. Sama aasta 13. novembril arreteeriti 85-aastane Agvan Lobsang Doržijev tšekistide poolt Tunkinski orus asuvas kloostri majas, kus ta tavaliselt peatus oma külaskäikudel. Doržijev viidi Ulan-Udes asuvasse vanglasse. 1938. aasta 29. jaanuaril suri Agvan Lobsang Doržijev Ulan-Ude vanglas.
Doržijev käis elu jooksul Venemaa ja Tiibeti vahet 12 korda.
South Lanarkshire
South Lanarkshire (inglise 'Lõuna-Lanarkshire') on omavalitsus Šotimaa keskosas. See hõlmab ajaloolise Lanarkshire'i krahvkonna lõunaosa.
Alpinism
pisi|[[Korženevskaja (7105 m) nõlv. Jaan Künnapi foto]] pisi|Alpinist [[Ilmar Priimets 1985. aastal. Jaan Künnapi foto]] pisi|Andrzej Bargiel ronis ilma lisahapnikuta [[K2 tippu ning oli esimene, kes sealt suuskadel laskus. 8-kilomeetrisele laskumisele kulus seitse tundi.]] Alpinism ehk mägironimine on liikumine kõrgmägedes. Seda harrastatakse nii hobina, spordina kui ka elukutsena. Alpinism nõuab turvalisuse huvides eriettevalmistust ja -varustust.
Ameeriklased kasutavad alpinismi asemel sõna mountaineering ehk mägironimine ja sõnal "alpinism" on nende jaoks spetsiifilisem tähendus: mägironimine, mis on segu jääronimisest ja kaljuronimisest ning kus ronijad kannavad kogu oma varustust kogu aeg kaasas.
Ajalugu
Alpinismile eelnesid kultuslikud mäkketõusud (nt jaapanlaste Fudžijamale, inkadel Andide tippudele) ja uurimisretked (nt konkistadooride käik Popocatépetli vulkaanile 1519).
Alpinismi alguseks loetakse sageli Jacques Balmat' ja Michel-Gabriel Paccardi esmatõusu Mont Blancile (4810 m) 1786. aastal. Samas on esimeseks tehnilist oskuslikkust nõudvaks tõusuks peetud ka Mont Aiguille esmavallutamist 1492. aastal ning tänapäevase alpinismi algusena on nimetatud ka näiteks Ararati (5165 m) vallutamist 1829. aastal, mida juhatas Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot Eestist. Seega on alpinismi algusaja määratlemine keeruline.
Üle 8000 m kõrguse mäetipu vallutasid esimestena Maurice Herzog ja Louis Lachenal: Annapurna (8091 m) 3. juunil 1950. Maailma kõrgeima mäe Džomolungma esmavallutajateks said 29. septembril 1953 Edmund Hillary ja Tenzing Norgay.
Naised alpinismis
pisi|[[Wanda Rutkiewicz]]
Naismägironijad olid 19. sajandil ja 20. sajandi alguses harva esinev nähtus. Sellegipoolest mägedes käidi ja mäetippe vallutati. 1907. aastal asutati Londonis Leedide Alpiklubi. Kõrgtõusude rekordeid fikseeriti. Kuuetuhandelise tippu tõusis naisalpinist esimest korda 1903. aastal, seitsmetuhandelise tippu 1934. aastal.
1975. aastal vallutas jaapanlanna Junko Tabei naistest esimesena Džomolungma (8848 m) tipu. 20. sajandi edukaim naisalpinist oli poolatar Wanda Rutkiewicz.Ta tõusis esimese Euroopa naisalpinistina Everesti tippu (1978) ja esimesena 1988. aastal K2 (8611 m) tippu (seejuures ei kasutanud ta lisahapnikku). Rutkiewiczil oli kirjas 8 tipputõusu kaheksatuhandelistele, kui hukkus 1992. aastal katsel tõusta maailmas kõrguselt kolmanda mäe Kanchenjunga (8586 m) tippu.
Alpinism arenes kiiresti. Aastatel 2010–2011 tõusid juba kolm naisalpinisti oma 14. kaheksatuhandelise tippu.
Tehnikad
pisi|Alpinistide võistlus Karulas
Ööbimine
Mägedes liikudes tuleb rajada mitmesuguse iseloomuga välilaagreid, kus tavaliselt kasutatakse ööbimiseks telke.
Telklaagri lubatavus tuleb alati enne kindlaks teha, sest looduskaitselistel või piirkondlikel põhjustel ei pruugi need mõnes kohas lubatud olla.
Telklaager pinnasel
Kui liigutakse metsavööndis oru põhjal, siis pole laagripaiga leidmisega raskusi. Vähe mäes käinud kipuvad otsima maalilisi kohti jõgede läheduses. Kõige tähtsam põhimõte on hoopis ohutus. Mägijõgi on väga muutlik, öösel võib vihma sadada või kõrgel mägedes päevaga sulanud vesi alla jõuda ja väike jõeke võib muutuda möirgavaks mägihiiglaseks. Parem on panna laager püsti mõnevõrra eemale.
Tavaliselt on käidavates kohtades kindlad telkimiskohad, mis on aastate jooksul tuntuks saanud just ohutuse tõttu. Ometi, ootamatult võib sealgi midagi juhtuda: laviin, seli või suureks paisunud jõgi, mis sööstab oma sängist välja.
Kõige sobivam telklaagriplats on suurest jõest eemal asuv rusuriba, mille läheduses pole suuremaid kivi- ja lumenõlvu ega seinu. Hea on omada läheduses värske vee allikat – väikest oja.
Telgiplatsil tuleb kiviklibu kirkaga tasandada ja suuremad kivid eemaldada. Tihtipeale nõuab see tunnikese kõva tööd. Platsi peaks saama enam-vähem horisontaalseks. Mägedes telgivaiu kasutada ei saa, seega pole neid mõtet kaasa võtta. Vaiasid asendavad seal kivid, mis kinnitatakse nööridega telgi külge.
Telklaager lumel
pisi|Telklaager eestlaste 1982. aasta [[Pamiiri ekspeditsiooni ajal]] Kui telk tuleb lumele, tuleb samuti rajada horisontaalne plats, et telk ära ei libiseks, seda enam, et korralikuks kinnitamiseks pole kive. Telginööride kinnitamiseks saab kasutada kasse ja kirkasid, aga kui hommikul on teeleminek, telk jääb maha ning kasse ja kirkasid on tarvis, siis tuleb juba algselt kaasa võtta lumeplaadid, millega saab telginöörid lumme suruda. Võib kasutada ka lumekuubikuid, kui on sellist lund. Väga põhjalikult ei tule telginööre lumekuubikutesse matta, sest hiljem ei saa neid muidu eriti lihtsalt enam kätte.
Ööbimine ilma telgita
Kui telki ei saa püstitada, siis tuleb öö istudes mööda saata. Enda isoleerimiseks maapinnast istutakse vabale köiepuntrale või isoleermatile, kui võimalik, tõmmatakse üle pea ikkagi mingi riie või termokile. Tõelise külmööbimise korral on vaja aeg-ajalt rahvast kontrollida, üle küsida kõigi tervise kohta. Külmas üldiselt keelatakse magada, aga kui on olemas väljavahetatav valve, kes pidevalt teisi jälgib, polegi sellest midagi hullu. Külmööbimisel istutakse tihedalt üksteise ligi ja aeg-ajalt vahetatakse äärmisi.
Kui on aga väga suured kõrgused või madalad õhutemperatuurid, siis on targem öö mööda saata liigutades: midagi kaevata, rajada, lihtsalt rahmeldada.
Ööbimine lumekoopas
Lumekoobas on iseenesest väga mugav. Seda saab rajada nõlva sisse, kusjuures ööbijad asuvad kõrgemal ja ukseava ees on kõige madalam koht. Hea on tähistada oma koopa ülemine pool väljastpoolt kirkaga, mis ühtlasi on värske õhu juurdevoolukanaliks (see tuleb teha veidi suurem, et õhk pääseks liikuma). Ukseks võib panna lumekuubikud või seljakotid.
Marsruudil tuleb ette igasuguseid olukordi. Seepärast on hea, kui alati on kaasas väike istumismatt, veepudel ja nn taskusöök või avariisöögipakk (kiirsupike, puljong, suhkur, teepakk, spordijoogipulber), rühmal ka taskulamp. Kuna gaasipõleti ei kaalu palju, pole raske igaks juhuks see ja väike pott kaasa võtta.
Ohud mägedes
pisi|Haavatu kandmine
Kivivaringud ja kivilaviinid
Kivivaringud ja kivilaviinid on mägedes ühed levinumaid õnnetuse põhjuseid: õnnetusjuhtumitest kuulub kivivaringute arvele tervelt 15–17%. Vastu nõlva kukkudes võib ka väike ja üksik kivi lüüa lahti ja liikvele teisi nõlval olevaid kive, haarates kaasa pinnast ja purustades oma teel kildudeks kaljunukke. Nii tekibki kivivaring – laviin, kusjuures ohtu suurendab see, et kivide kukkumisteed on raske aimata. Kivide kukkumist soodustavad tuul ja vihm, inimeste lohakas liikumine või köitega töötamine, loomad, aga ka pikselöök. Kõige sagedamini on kivivaringute põhjuseks mägede kivipinnase lagunemine ehk "jäine tuuldumine". Kivivaringute koha tunnuseks on kuluaaride ja nõlvade seintel olevad värsked heledamad jooned ja kriimustused. Eriline väävlilõhn õhus on märk hiljuti toimunud varingust.
Selid ehk rusuvoolud
Selid ehk rusuvoolud tekivad vooluveekogu vooluhulga järsul suurenemisel. Jõed ja ojad kannavad endaga siis kaasa palju tahket murendmaterjali. Selid jagatakse kolme alaliiki: mudaselid, muda-kiviselid ja vesi-kiviselid. Levinuimad on mudaselid ehk mudavood, mis kannavad kaasas kergelt ärauhatavat pinnast: liiva, savi ja lössi. Tekkelt jagunevad selid liustiku- ja vihmaselideks. Liustikuselid saavad alguse liustikukeele otsa juurest. Vihmaselide korral küllastub murendmaterjal veega pikkade vihmaperioodide ajal ja tugev vihmahoog päästab seli valla. Selivoo kestus ei ületa tavaliselt 6 tundi. Seliohu korral tuleb püüda väljuda kitsastest orgudest laiematesse, tõusta liustikukeelele, kõrgemal olevale terrassile, laugele oruveerele, tehniliselt lihtsa külgribi harjale. Seliohtlikul alal ei tohi laager mingil juhul paikneda madalal jõekaldal ega orunõlval kuluaari suudmes. Laagrikoht peab olema kõrgendikul või veelahkmel.
Lumelaviinid
Lumelaviinid on suurim oht mägedes liikujale. Kõigist õnnetustest ligi 30% võib kirjutada lumelaviinide arvele. Põhiline laviinioht on talvel ja kevadel, aga teatud tingimustel ka suvel. Laviin võib tekkida isegi väikese kaldega (alates 15 kraadist) nõlvalt ja laviinioht on kõikides mägedes. Laviin liigub kiirusega kuni 300 km/h ja tema purustusvõimsus on kuni 9 tonni/m². Laviiniga võib kaasneda lööklaine, mis võib olla laviinist ohtlikumgi. Suurim oht on Alpides, Kaukaasias, Hibiinides, Kesk-Aasias ja kõikides Põhjamaade mägedes. Põhiline lumelaviiniohu tunnus on ohtrad lumesajud. Suurema osa lumelaviine päästavad aga valla inimesed ise, näiteks vale aja ja liikumistee valimisega või ohtliku nõlva läbilõikamisega. Statistika näitab, et 85% laviine tekitasid osavõtjad ise ja neis hukkus 45% mägedes hukkunuist.
Jäävaringud ehk liustikuvaringud
Mägede nõlvu katvad jäämassid liiguvad raskusjõu mõjul pidevalt allapoole. Nende kiirus kõigub mõnest meetrist aastas sadade meetriteni ööpäevas. Kohtades, kus liustikusängi kalle on eriti suur, hakkab jää murduma. Eriti ohtlikud on jäävaringud rippliustikelt, kuna seal ei näe nõlva kumeruse taga peituvat rippliustikku. Jäävaringuohtlikke kohti saab ära tunda liustikel või kaljudel lebavate jääkamakate, värske lume ja jääpuru järgi.
Karniisid
Karniisid on mitmekordselt ohtlikud. Nad võivad purunedes tabada allolijaid, lumenõlvale langedes kutsuda esile lumelaviini või olla liustikuvaringu allikaks. Sageli põhjustab karniisi varingu matkaja oma tegevusega. Juba ühe-kahe inimese liikumine karniisil või selle all võib põhjustada varingu. Igal juhul tuleb vältida sattumist karniisialustele nõlvadele.
Mägijõed
Mägijõed on matkal tõsiseks takistuseks. Pärast suuri sadusid võib nende tormitsev voog sundida rühma loobuma plaanitud põhimarsruudist, ootama veetaseme langust või otsima uut jõeületamise kohta.
Kõige ohtlikum veetakistuse ületamise viis on jõe läbimine. Mägijõed toituvad peamiselt lumesulamisveest. Veetaseme maksimum on pärast lõunat kella 15–16 paiku. Mida kaugemal ja allpool liustikest, seda hilisemale kellaajale maksimum langeb, kuni pimedani välja. Õhtust alates, kui temperatuuri langedes lume ja jää sulamine mägedes väheneb, hakkab veetase langema ja nii kuni päikesetõusuni välja. Seepärast on kõige soodsam jõe ületamise aeg varahommikul kell 5–7. Mägijõgede veetaseme suuri kõikumisi tuleb arvestada ka laagripaiga valikul, et ootamatu veetaseme tõus laagrit uputama ei ulatuks. Mägijõgede ohtudeks on tugev veevool, sogase vee tõttu jõe põhja mittenägemine, ebatasane põhi, järsud nõlvad ja külm vesi (2...6 °C).
Temperatuur
Nii liiga kõrge kui liiga madal temperatuur on matkajale ebameeldiv. Kõrge õhutemperatuuri korral ähvardab ülekuumenemine ja madala temperatuuri korral külmumine. Õhutemperatuur langeb kõrguse tõustes. Kuumal suvepäeval võib õhutemperatuuri langus olla kuni 1 °C iga 100 meetri kohta. Väga madal õhutemperatuur võib põhjustada üksikute kehaosade külmumist. 90% külmumistest on seotud jalgadega (eelkõige märgade jalanõude tõttu) ja 5% kätega.
Skreite
Skreite on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Vandzene valla keskosas.
Alpinism
Tuul
Tuul on mägedes sagedane oht. Tugevate tuultega piirkonnad on laviiniohtlikumad. Tuul tekitab kivivaringuid, maskeerib liustikulõhesid, suurendab inimese soojusvahetust (külmumise oht). Tuule mõju inimesele iseloomustab ekvivalentne temperatuur ehk tuule-külma indeks, mis arvestabki külma ja tuule tugevuse koosmõju inimesele, st kui tugev külm organismile toimib ja milline on külmakahjustuste tekke oht. Tugev tuul, eriti aga mitu korda tugevamad tuulepuhangud, mõjuvad inimesele lisaks lükkava jõuna. Järsud tuulemuutused võivad inimese kergesti tasakaalust välja viia ja põhjustada kukkumise, eriti kui liigutakse järsul nõlval või teraval harjal. Tugev vastutuul vähendab liikumiskiirust 20–30%, segab hingamist, mõjub ärritavalt närvisüsteemile – lihtsalt segab.
Sademed
Sademed esinevad suvel kõrgustes kuni 3000 meetrit vihmana, kõrgemal lumena. Mägedes jaotuvad sademed väga ebaühtlaselt. Sademehulk kasvab (mäed peavad pilved kinni) kuni kõrguseni 2500–3000 meetrit, edasi aga väheneb. Viimane on tingitud vähesest veeauru kogusest õhus (5000 meetri peal on õhus 10 korda vähem veeauru kui merepinnal). Ilmamuutus koos sademetega toimub tavaliselt pärastlõunal, kui maapinnalähedane õhukiht on kuumenenud. Tekkivad vertikaalsed tõusvad õhuvoolud viivad pilvede ja seejärel sademete moodustumiseni. Sademed muudavad nõlvad ja kaljud libedateks. Seetõttu tasub kasutada julgestust ka seal, kus muidu ilma hakkama saab (näiteks rohunõlvade traavers). Libedatele jäätunud kaljudele minekut ja kive mööda liikumist tuleb vältida. Sademed hajutavad liikujate tähelepanu, vähendavad kuuldavust ja nähtavust, suurendavad laviini- ja seliohtu, aeglustavad liikumist (nt paks kohev lumi) jne. Mõistlik on jääda esimeses sobivas kohas laagrisse ja oodata ilma paranemist.
Nähtavus
Nähtavus. Lumesadu, vihm ja eriti udu vähendavad ja raskendavad orienteerumist. Udu on kõrgmägedes suur ohuallikas. Udu vähendab nii nähtavust ja võimalust teed leida kui ka kuuldavust ja silmsidet matkajate vahel. Udu korral on soovitatav teha iga 10–15 minuti järel lühike peatus, et vältida rühma hajumist ja liikmete kadu. Keegi ei tohi peatuda teisi hoiatamata, sest nii võib kaduda side rühma liikmete vahel. Kui inimene eksib mägedes ja tal ei õnnestu gruppi leida, on hukkumine tõenäoline. Siit tuleneb reegel: nähtavuse kadumisel peab rühm kogunema, otsima ohutu paiga ja jääma laagrisse, olenemata kellaajast. Alles udu möödumisel ja nähtavuse paranemisel tohib mõelda edasiminekule.
Pimedus
Pimedus muudab takistused märkamatuks või moonutab tugevasti nende iseloomu, peites hädaohtu. Lisandub inimese ebapiisav füüsiline ja psüühiline ettevalmistus öiseks liikumiseks, päevane väsimus, raskused pimedas kauguste hindamisel, aeglane reaktsioon ohtu sattumisel – kõik see kokku on peamine öisest liikumisest tingitud õnnetusjuhtumite põhjus. Öine liikumine on õigustatud vaid erandjuhtudel: otsimis-päästetöödel, kannatanu kiire transportimise vajadusel jne. Põhjendatud on ka varajased tõusud eelnevalt uuritud ja hästi jälgitavat rada mööda.
Äike
Äike on üks ohtlikumaid ilmastikunähtusi, mis on eriti iseloomulik mägedele. Mägede tipud, harjad, väljaulatuvad reljeefielemendid ja inimesed moodustavad loodusliku piksevarda. Välgulöögist põhjustatud kivivaringutes ja kukkumistel saadakse traumasid, mis moodustavad ligi 50% rasketest õnnetusjuhtumitest äikese ajal. Äikese korral ei tohi asuda kõrgendikel, teravatel kaljustel mäeharjadel ega tippudel. Hea koht on üksiku kalju või kõrgendiku (samuti puu) kõrval, mis ületab inimese kõrguse 10–15 korda. Laager peab asuma varjekohast vähemalt 1,5–2 meetrit eemal ja mitte kaugemal tema kõrgusest. Eemale tuleb hoida niisketest kohtadest, samuti ei tohi teha lõket, sest soe suitsusammas juhib hästi elektrit. Kõik metallesemed, mis pole hädavajalikud, tuleb viia vähemalt 20 meetrit eemale alla ja kõrvale. Kirkad tasub kindlasti lähedal hoida, sest neid läheb pärast vaja varustuse äratoomisel. Telgi peale ei tohi piksevarrast konstrueerida. Telgis tuleb selga panna kuivad riided ja lamada rahulikult, ilma äärmise vajaduseta ei tohi püsti tõusta.
Päike
pisi|Silmade kaitsmiseks tugeva valguse eest on vaja kanda tumedate klaasidega prille Päike, tavaliselt nii hea, soe ja sõbralik, tähendab mägedes palju ebameeldivusi. Päikese intensiivsus on seal tunduvalt suurem kui madalikel. Nii kiirgus ise kui tema mõju inimesele suureneb koos kõrgusega. Oluline on kiirguse summaarne mõju ning see koosneb järgmistest osadest: otsene kiirgus, hajutatud kiirgus (hajumine atmosfääris või pilvedelt peegeldumine) ja peegeldunud kiirgus (peegeldumine ümbritsevatelt esemetelt). Kui üldine kiirgus 5000 meetri peal on võrreldes 500 meetriga ligi 1,7 korda suurem, siis ultraviolettkiirguse osakaal selles on tõusnud juba 6 korda. Kuna õhk on kõrgemal jahe, ei panda sageli tähelegi, kuidas päike "võtab", ja ohustatud on kõik katmata kehaosad. Eriti kriitiliselt tuleb mägedes suhtuda päevitamisse: põletushaavad on kerged tulema. Pikaajalisel päikese käes katmata peaga viibimisel võib ootamatult tabada päikesepiste. Silmade kaitseks tuleb kasutada tumedate klaasidega prille, mis kaitsevad ka küljelt tuleva valguse eest.
Mägihaigus
Mägihaigus (morbus montanus, hypsonosus) ehk hüpobaropaatia on hapnikunälguse (hüpoksia) põhjustatud elutegevushäired, mis tekivad aklimatiseerumata tervel inimesel mägedes 2500–3500 meetrist kõrgemale tõustes. Iseloomulikud tunnused on peavalu, füüsiline ja vaimne väsimus, mõnikord ka eufooria, hingeldamine, südamepekslemine, iiveldus ja oksendamine. Kui inimene jääb sellest hoolimata kõrgmägedesse, võib tal areneda krooniline mägihaigus.
Inimtegur
Subjektiivsed tegurid ehk inimtegur on lisaks eelpool kirjeldatud ohtudele suur ohuallikas. Inimese enda tegevus võib ohuallikad reaalseks ohuks muuta.
Varustus
pisi|vasakul|Varustuse kaasaskandmine Alpinisti varustuse hulk sõltub suuresti raja raskusest ja tüübist. Üldiselt jaguneb varustus isiklikuks ja rühmavarustuseks.
Isiklik varustus
Igal mägedes liikujal peavad olema matkasaapad, soe jope, soojad kindad, suusamüts, soe pesu, villased sokid, magamiskott, magamismatt, seljakott, taskulamp (soovitatavalt laubalamp), päikesekreem, päikeseprillid, kerged jalatsid, kerge nokkmüts, veepudel, kauss, kruus, lusikas, kompass, kaart ja nuga.
Igal alpinistil ehk kõrgmägedes liikujal peavad olema alpinismi- või väga head matkasaapad, pikk soe pesu, tumedad prillid, soojad (tuulekindlad, voodriga) püksid, bahillid (säärekaitsed), näomask, abinöör (läbimõõt 6 mm ja pikkus vähemalt 5 m), sellele lisaks kõik A-kategooria nimekirjas loetletud esemed, mis ei kattu siinnimetatutega.
Alpinistil ehk kõrgmägedes liikujal võivad olla kassid, kirka või suusakepid, karabiin, julgestusvöö ja tumedad tagavaraprillid.
Välislingid
Klättring
Mesosoikum
Mesosoikum ehk keskaegkond on kronostratigraafiline üksus (ladekond) ning geokronoloogiline üksus (aegkond). Mesosoikum vastab ajavahemikule 251...65,5 miljonit aastat tagasi.
Mesosoikumile eelneb Paleosoikum ja järgneb Kainosoikum.
Mesosoikum jagatakse kolmeks ajastuks, millele vastavad samanimelised ladestud. Kolm ajastut omakorda jagunevad kaheksaks ajastikuks (ladestikuks).
Artur Kuznetsov
Artur Ivanovitš Kuznetsov (vene Артур Иванович Кузнецов; sündinud 12. märtsil 1945 Lõuna vallas Petserimaal, praeguse Venemaa haldusjaotuse järgi Laura külanõukogus Petseri rajoonis Pihkva oblastis) on Venemaa ametnik ning endine Eesti NSV riigitegelane ja füüsik.
Ta lõpetas 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, 1975. aastal kaitses füüsika-matemaatika kandidaadi kraadi.
1968–1990 töötas Kuznetsov Teaduste Akadeemia füüsika instituudis.
Ta oli 24. aprill 1990 – 29. jaanuar 1991 rahvussuhete problemaatika eest vastutav minister Edgar Savisaare valitsuses.
1991. aasta detsembris võttis Kuznetsov Venemaa kodakondsuse. Peale Eestist lahkumist asus ta tööle Venemaa välisministeeriumis. 1992. aasta jaanuaris määrati Kuznetsov Venemaa suursaadikuks Eestis, kuid Eesti valitsus ei olnud nõus Kuznetsovi suursaadikuna aktsepteerima. Ta oli 1995–2002 Vene välisministeeriumi suursaadiku auastmes esindaja Kaliningradis.
Abdi İpekçi Arena
pisi|Abdi İpekçi Arena sisevaade Abdi İpekçi Arena (varem tuntud kui Abdi İpekçi Spordikompleks) oli mitmeotstarbeline sisehall, mis asus Zeytinburnu rajoonis İstanbulis, Türgis. Hall suleti 2017. aastal ning lammutati 2018. aastaks. Selle asemele kerkib uus korvpalli treening- ja võistluskeskus.
Sisehall avati 1986. aastal ning nimetati kuulsa türgi ajakirjaniku Abdi İpekçi järgi.
Halli publikumahutavus oli 11 500 inimest. Seal toimussid paljud rahvuslikud ja rahvusvahelised spordiüritused korvpallis, võrkpallis, maadluses ja tõstmises. Ka on toimunud kontserte ning kongresse.
Mõned suuremad üritused, mis on toimunud Abdi İpekçi Arenal:
Elektromagnetism
pisi|Kui elektrilaeng liigub (kiirusega v), siis moodustub laengu ümber magnetväli  B (ülal), nii nagu liikuva magnetpooluse ümber moodustub elektriväli E pisi|Ülal: positiivsest ja negatiivsest elektrilaengust koosneva elektrilise dipooli elektriväli (d on [[elektriline dipoolmoment). All vasakul: matemaatilise magnetdipooli magnetväli, mis oletamisi koosneb eraldiseisvast põhja- ja lõunapoolusest (monopoolusest), paremal: reaalse magneti magnetväli (m on magnetmoment)]] Elektromagnetism on füüsika haru, mis uurib elektri- ja magnetnähtusi ja nendevahelisi seoseid.
Elektromagnetiline vastastikmõju on üks neljast fundamentaalsest vastastikmõjust.
Hamari vald
Hamari vald on vald Norras Innlandeti maakonnas Lillehammeri lähedal.
Elektromagnetism
Esialgu peeti elektrit ja magnetismi eri nähtusteks. Niisugune käsitlus muutus pärast seda, kui James Clerk Maxwell avaldas 1873 "Uurimuse elektrist ja magnetismist". See teos pani aluse klassikalisele elektromagnetismile. Selle uurimuse kohaselt põhjustab positiivsete ja negatiivsete laengute omavahelisi mõjusid üks ja sama jõud. Maxwelli uurimusel on neli peamist järeldust, mis kõik on katseliselt hästi tõendatud:
Hamari vald
pisi|püsti|tühi|Valla kaart
Elektromagnetism
Elektromagnetismi teoreetilised järeldused viisid erirelatiivsusteooria väljatöötamiseni Albert Einsteini poolt 1905. aastal. Relatiivsusteooria näitab selgesti, et kui magnetväli hakkab liikuma, siis muundub ta väljaks, mille elektriline komponent erineb nullist, ja vastupidi: kui elektriväli hakkab liikuma, siis muundub ta väljaks, mille magnetiline komponent erineb nullist. Sellepärast kasutataksegi mõistet "elektrimagnetväli".
Skonto Hall
pisi Skonto Hall (läti Skonto Arēna) on spordihall Riias, Lätis. Peamiselt toimuvad seal jäähoki ja korvpalli võistlused. Skonto Hall mahutab 6500 pealtvaatajat ning halli renoveeriti 2006. aastal, et seal saaks korraldada 2006. aasta meeste jäähoki maailmameistrivõistlusi.
Landestrosti loss
pisi|Lossitiib [[Kelder|sektikeldriga]] Landestrosti loss (saksa: Schloss Landestrost) on Weseri renessanss-stiilis loss, mis ehitati aastatel 1573–1584 Neustadt am Rübenberges Alam-Saksimaal Saksamaal.
Integreerituna koos linnaga kindlustustesse, arenes see 16. sajandile omaseks linnakindluseks. Loss oli oma isanda Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Erich II esindusresidents ja halduspeakorter. Ehitamise ajal nimetas ta aastal 1574 Neustadti linna ümber Landestrostiks, pärast tema surma aastal 1584 võeti vana nimi tagasi.
Niitvälja
Niitvälja on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 143 inimest. Neist 106 (74,1%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 90.
Niitväljal asub Baltikumi esimene 18-rajaline golfiväljak. Seal asub ka lasketiir.
Külas on Niitvälja raudteepeatus. Sinna jääb ka endise Niitvälja mõisa süda.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Külas asub 2007. aastas väike autovärvimistöökoda Niitvälja Auto
Diepholzi krahvkond
Diepholzi krahvkond oli Saksa-Rooma riigi territoorium Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas.
Krahvkonna territoorium asus Dümmeri järvest ja Hunte jõest idas ning hõlmas umbkaudu järgmised tänapäevased vallad Altes Amt Lemförde, Barnstorf, Rehden, Diepholz ja Wagenfeld. Selle järgi sai nime endine Landkreis Grafschaft Diepholz.
Yongsani ringkond
Yongsani ringkond (Yongsani-gu, hangulis 용산구, hanjas 龍山區) on Souli haldusüksus. Jaguneb 20 linnaosaks (dong).
Salvador Jorge Blanco
José Salvador Omar Jorge Blanco (5. juuli 1926 Santiago de los Caballeros – 26. detsember 2010 Santo Domingo) oli Dominikaani Vabariigi poliitik.
Ta oli Dominikaani Vabariigi president 16. augustist 1982 kuni 16. augustini 1986.
Helene Vannari
Helene Vannari (aastast 1969 Helene Pillak; 20. märts 1948 Kilingi-Nõmme – 16. märts 2022 Tallinn) oli Eesti näitleja.
Ta lõpetas 1966. aastal Tartu 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri IV lennu.
Vannari suunati pärast lavakooli lõpetamist Ugala teatrisse, kus ta töötas näitlejana aastatel 1970–1974. Vannari lahkus Ugalast, kuna teatri toonane repertuaar ei pakkunud noorele näitlejale piisavalt motiveerivat rakendust. Pärast tütre Annaliisa sündi suundus ta 1976. aastast tööle töötas Tallinna Linnateatrisse. Näitlejakoha sai Vannari linnateatris siiski alles pärast seda, kui oli ühe hooaja töötanud inspitsindina, sest peanäitejuht Kalju Komissarov ei olnud Vannari rolle Ugalas näinud ning soovis olla kindel, et Vannari erialased oskused näitlejatööks on piisavad. Tallinna Linnateater jäi Vannari koduteatriks kuni surmani.
Lisaks koduteatrile oli Helene Vannari oodatud külalisnäitleja projektiteatrites, aga ka näiteks Endla teatris. Ta mängis arvukates telelavastustes ja -sarjades, osales Eesti Raadio "Meelejahutajas" ning mängis filmides.
Isiklikku
Tema abikaasa oli endine näitleja Peep Pillak, nende tütar on ooperilaulja Annaliisa Pillak.
Tuloma
Tuloma on alevik ja raudteejaam Murmanski oblasti Kola rajoonis Koola poolsaarel, samanimelise valla keskus. Asub Tuloma jõe ääres.
Salomon Kalou
Salomon Armand Magloire Kalou (sündinud 5. augustil 1985 Oumés) on Elevandiluuranniku jalgpallur. Kaloud kasutatakse ründajana, aga ta mängib tihti ka vasakul äärel, kust saab mugavalt parema jalaga lüüa.
Aastatel 2003–2006 mängis Kalou Hollandi klubis Rotterdami Feyenoord. Hooajal 2004–2005 valiti ta Hollandi kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Aastatel 2006–2012 mängis ta Londoni Chelseas, kellega tuli hooajal 2009–2010 Inglismaa meistriks ja hooajal 2011–2012 Meistrite Liiga võitjaks. Aastatel 2014–2020 mängis ta Bundesliga klubis Hertha BSC. 2020. aasta juulis liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Botafogo.
Koondisekarjäär
2005. aastal soovis Kalou saada Hollandi kodakondsust, millega oleks ta saanud esindada Hollandi jalgpallikoondist, kuid ei Hollandi kodakondsust talle ei antud.
Debüüdi Elevandiluuranniku rahvuskoondises tegi Kalou 6. veebruaril 2007 sõprusmängus Guinea vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 21. märtsil sõprusmängus Mauritiuse vastu.
2008. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus 21. jaanuaril lõi ta värava Nigeeriale. 3. veebruaril toimunud veerandfinaalmängus Guinea vastu lõi Kalou kaks väravat. Elevandiluurannik jäi turniiril lõpuks neljandaks, kui kolmanda koha mängus kaotati Ghanale.
2010. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 25. juunil lõi ta värava Põhja-Koreale.
Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse veel ka 2010., 2013. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Elevandiluuranniku olümpiakoondisse.
Kalou teatas koondisekarjääri lõpetamisest 2017. aasta jaanuaris.
Jaanus Sorokin
Jaanus Sorokin (sündinud 9. veebruaril 1986 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Christian von Braunschweig-Wolfenbüttel
thumb|right|Christian von Braunschweig-Wolfenbütteli portree, Jan Anthonisz van Ravesteyn, 1620.
Jaanus Sorokin
Mänginud üle 50 korra Eesti jäähoki koondises. 5-kordne Eesti meister jäähokis.
Ljupčo Jordanovski
Ljupčo Jordanovski (13. veebruar 1953 Štip – 7. oktoober 2010 Skopje) oli Makedoonia poliitik. Ta oli Makedoonia presidendi kohusetäitja 26. veebruarist kuni 12. maini  2004.
Christian von Braunschweig-Wolfenbüttel
Christian Noorem (20. september 1599 – 16. juuni 1626), Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Halberstadti piiskop, oli Saksa protestantlik väejuht Kolmekümneaastases sõjas. Sõja ajal teenis ta ohtliku fanaatiku maine.