cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Male
Pärast Teist maailmasõda (1945–)
1993. aastal lõid Kasparov ja Inglise suurmeister Nigel Short FIDEst lahku ja rajasid Professionaalse Male Assotsiatsiooni (PCA). Sellest ajast kuni 2006. aastani oli males kaks maailmameistritiitlit: PCA ehk klassikaline tiitel, mis järgis Steinitzi ajast pärinevat traditsiooni, kus maailmameister mängib väljakutsujaga tiitlimatši ja FIDE tiitel, mis otsustati FIDE uue formaadi järgi turniiriga. Kasparov kaotas 2000. aastal klassikalise tiitli Vladimir Kramnikule Venemaalt. Male maailmameistrivõistlustel 2006 ühendati need kaks tiitlit. Kramnik võitis FIDE maailmameistrit Veselin Topalovit ja sai üldtunnustatud maailmameistriks. Septembris 2007 kaotas Kramnik tiitli India suurmeistrile Viswanathan Anandile, kes kaitses 2008. aastal tiitlit edukalt Kramniku vastu. Tal õnnestus tiitlit kaitsta ka 2010. ja 2012. aastal, kuid Anand kaotas 2013. aastal Norra maletajale Magnus Carlsenile, kes on sellest saati püsinud maailmameistrina.
Malevõistluste korraldamine
Tänapäeval on male organiseeritud spordiala. Rahvusvahelisel tasemel korraldab malesporti FIDE (Fédération Internationale des Échecs). Enamikus maades on riiklikud maleorganisatsioonid, mis omakorda on FIDE liikmed. FIDE on Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige, kuid male pole kunagi olnud olümpiamängude osa. Olemas on eraldi riikidevahelised võistkondlikud maleolümpiad, mida peetakse iga kahe aasta tagant.
Lisaks maailmameistrivõistlused kuuluvad tähtsate individuaalsete võistluste hulka veel juunioride maailmameistrivõistlused, Euroopa meistrivõistlused ja riikide meistrivõistlused. Prestiižsed võistlused, kuhu pääseb ainult kutsetega, on Linarese turniir Hispaanias, Dortmund Sparkassen Saksamaal ja Tata Steel Hollandis.
Tähtsamad võistkondlikud võistlused on maleolümpia ja Euroopa võistkondlikud malemeistrivõistlused. 2010 toimus Venemaal Hantõ-Mansiiskis 39. maleolümpia, mille võitis Ukraina. Naiste arvestuses võitis Venemaa.
Tiitlid ja paremusjärjestus
Rahvusvahelisi tiitleid omistab maletajatele FIDE.
Kõiki tiitleid antakse nii meestele kui ka naistele. Olemas on eraldi tiitlid naistele (näiteks naiste suurmeister ehk WGM). Alates 1978. aastast, kui Nona Gaprindašvili sai esimese naisena absoluutse suurmeistritiitli (GM), on selle tiitli pälvinud veel nii mõnigi naismaletaja.
Rahvusvahelisi tiitleid antakse ka maleülesannete koostajatele ja lahendajatele ning kirimaletajatele. Kohalikke tiitleid võivad anda ka riiklikud organisatsioonid, näiteks kasutatakse USAs eksperdi tiitlit. Selliseid tiitleid antakse tavaliselt edasijõudnud mängijatele, kes pole veel rahvusvahelist taset saavutanud.
Maletajate järjestamiseks kasutavad FIDE, ICCF (Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon) ja kohalikud organisatsioonid Elo reitingusüsteemi, mille on välja töötanud Arpad Elo. Elo on statistiline mudel, milles mängija tulemus on juhuslik suurus. FIDE hakkas Elo reitinguid kasutama 1970. Pikka aega oli kõrgeima FIDE reitinguga (2851) oli FIDE 1999. aasta juuli ja 2000. aasta jaanuari nimekirjas Garri Kasparov. Selle ületas norralane Magnus Carlsen, kelle reiting tõusis 2014. aasta märtsis 2881 punktini. Kõige värskemas edetabelis juhib ta reitinguga 2853.
Psühholoogia
Malepsühholoogia alane kirjandus on väga suure mahuga. Alfred Binet ja teised näitasid, et malemängu oskus põhineb teadmusel ja verbaalsetel (mitte visuaal-ruumilistel) võimetel. Adrian de Groot näitas oma doktoritöös, et malemeistrid tajuvad kiiresti seisu tähtsaid elemente. De Grooti järgi on tajul, mis on tekkinud aastatepikkuse harjutamise ja õppimisega suurem tähtsus, kui oskusel arvata käike ette. De Groot näitas, et meistrid suudavad tegelikult toimunud mängudest pärit seise peaaegu täiuslikult meelde jätta mõne sekundi jooksul. Võime meelde jätta ei ole siiski peamine faktor, kuna meistrite ja algajate tulemused olid võrdsed, kui neile näidati malelauale suvaliselt asetatud malendeid. Pigem eristab tugevamaid mängijaid nõrgematest võime ära tunda tüüpilisi mustreid.
Hilisemad uuringud on keskendunud malele kui vaimse treeningu vahendile, eri tasemega maletajate aju uurimisele piltdiagnostika meetodi abil, pimemalele, isiksuse ja intelligentsi rollile malemängu oskuses, sugudevahelistele erinevustele ning töö ja ande vahekorrale. Ericsson ja ta kolleegid on väitnud, et males kõrgele tasemele jõudmiseks piisab harjutamisest. Hiljutised uuringud näitavad, et peale harjutamise on tähtsad ka muud tegurid. Näiteks on Gobet ja ta kolleegid näidanud, et tugevamad maletajad on alustanud maletamist nooremana, nende hulgas esineb rohkem vasakukäelisi ja hilistalvel või varakevadel sündinuid.
Variandid
Malemängul on variante, mida mängitakse teistsuguse lauaga, teistsuguste nuppudega või teistsuguste reeglitega. Teadaolevalt on malel ligi kaks tuhat varianti, nendest kõige levinumad xiangqi Hiinas ja shogi Jaapanis. Male variantide hulka kuuluvad:
Kompositsioonmale
Kompositsioonmale on maleülesannete ehk maleprobleemide loomise kunst. Maleülesandeid on mitut tüüpi. Kaks kõige tähtsamat on
Kompositsioonmale on malespordi alaliik ja võistlused toimuvad nii ülesannete koostamises kui ka nende lahendamises.
Malet mängivad arvutiprogrammid
Seoses arvutite ja tehisintellekti hoogsa arenguga on arvutiprogrammid ületanud inimvõimete piirid ka males.
1997. aastal võitis IBMi arvutiprogrammi Deep Blue edasiarendatud variant kuuepartiilises matšis male maailmameistrit Garri Kasparovit 3,5:2,5.
2017. aastal võitis AlphaZero (ettevõtte DeepMind poolt närvivõrkudel põhineva tehisintellektina arendatud programmi AlphaGo edasiarendus) võitis üht tugevaimat maleprogrammi Stockfish. 100 mängust võitis AlphaZero ülekaalukalt 28 partiid ja 72 partiid jäid viiki.
Seega on sellised keerukad mängud nagu male, samuti go, osutunud oluliseks proovikiviks, et edasi arendada arvutiprogramme ja tehisintellekti. Viimaste üleinimlik tase on küll masendav, kuid samas ka õpetlik oma uudse mängustrateegia ja taktikaliste käikude poolest. Seega tuleks seda arvutiprogrammide võidukäiku vaadata kui malemängu loomulikku edasiarengut.
Irbit
Irbit on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Irbiti rajooni keskus.
Seal asub Irbiti mootorrattatehas.
Periboia (Polybose naine)
Periboia ehk Merope oli Korintose kuninga Polybose naine, kes kasvatas heitlapse Oidipuse üles oma pojana.
Antiosake
pisi|Osakesed ja antiosakesed. Vasakul ülalt alla: elektron, prooton, neutron. Antiosakesed paremal ülalt alla: positron, antiprooton, antineutron Antiosake on elementaarosakese vastasosake, mille elektrilaeng ja teised kvantarvud on vastupidise märgiga (osake on omakorda antiosakese jaoks vastasosake). Antiosakese seisumass on osakese massiga võrdne.
Antiosakese omadused ja käitumine on analoogilised vastava osakesega. Näiteks võib antiprooton ühineda positroniga (antielektroniga) ja moodustada antivesiniku antiaatomi. Antiaatomid võivad moodustada antiaine ja antiainest võib koosneda terve universum või universumi osa. Kui antiainest koosnev teadlane teeks oma antiainest laboratooriumis katseid antiosakestega, saaks ta samasuguse tulemuse kui tema ainest koosnev teisik.
Siit tuleneb praeguse füüsika üks suuremaid vastuseta küsimusi: miks on universumis aine ja antiaine jaotus ebasümmeetriline? Alles laengupaarsuse jäävuse rikkumiste avastamine andis esimesed vihjed selle küsimuse võimalikule vastusele.
Osake ja tema antiosake annihileeruvad kokku põrgates ja kiirgavad footoneid. Kuna osakese ja antiosakese laengud (kvantarvud) on vastupidise märgiga, siis annihileerumise tulemusena on laengud jäävad. Footonid kannavad ära annihileerunud osakeste energia (nii momendist tuleneva kineetilise energia kui ka seisumassist tuleneva potentsiaalse energia). Energia jäävuse seadus on täidetud.
Antiosakesed tekivad looduslikult näiteks beetalagunemisel ja suure energiaga kosmiliste kiirte põrkumisel Maa atmosfääri ülemiste kihtide aatomitega. Nii loodud antiosakesed annihileeruvad kiiresti, põrkudes oma vastasosakesega.
Enamikul osakestest on oma antiosake. Praegu teadaolevalt on ainult footon (ja teoreetiliselt ka graviton) ilma antiosakeseta. Mõne osakese antiosake võib olla osakesest eristamatu. Sellised on näiteks kõik mesonid, mille koostises on sama kvargi kvargi-antikvargi paar.
Arnold Joonson
Arnold Joonson (3. juuni 1904 Audru – 18. jaanuar 1989 Heidelberg) oli eesti ajakirjanik.
Storting
thumb thumb Storting (norra keeles määrava artikliga Stortinget) on Norra parlament. Storting valitakse neljaks aastaks võrdelise valimissüsteemi alusel. Storting koguneb Oslos asuvas Stortingi hoones, mis valmis 1886 rootsi arhitekti Emil Victor Langleti projekti järgi.
Stortingi kojad
Storting on ühekojaline parlament, mis legislatiivsetel põhjustel jaotub kaheks kojaks. Pärast valimistulemuste selgumist valivad parlamendi liikmed ühe neljandiku saadikuid enda hulgast ülemkotta nimetusega lagting. Kolm neljandikku liikmetest jääb alamkoja odelstingi liikmeteks. Kahte koda kasutatakse seadusandlikus protsessis väga harva ja üldiselt on ülemkoja antav kinnitus vaid formaalne akt. Alguse sai jaotus ilmselt 1814. aastal, kui lagting tegutses reaalselt ülemkojana, kuhu kuulusid kogenumad ja vanemad Stortingi liikmed.
Seaduseelnõud annab valitsus üle odelstingile. Odelstingi liikmetel on ka õigus seadusemuudatusi algatada, lagtingi liikmetel sellist õigust ei ole. Seadust arutatakse vastavas komisjonis, kuhu kuulub mõlema koja liikmeid. Kui seadus läbib odelstingi, läheb see edasi lagtingi ülevaatuseks või paranduste esitamiseks. Tavaliselt läbivad seadused lagtingi ilma muudatusi saamata ja need saadetakse kuningale nõusoleku saamiseks. Tänapäeval on kuninga nõusolek vaid formaalne akt.
Kui lagting muudab seadust, läheb see tagasi odelstingi. Kui odelsting kiidab lagtingis tehtud parandused heaks, läheb seadus kuningale, kes selle kinnitab. Kui parandusi heaks ei kiideta, saadetakse seadus tagasi lagtingi. Kui lagting parandusi tagasi ei võta, toimub stortingi plenaaristung. Et seadus plenaaristungil läbi läheks, on vaja kaht kolmandikku poolthääli. Muudel juhtudel piisab tavalisest häälteenamusest. Kodade hääletuste vahele peab jääma kolm päeva. Plenaaristungid toimuvad ka maksude jms muutmiste küsimustes.
2004. aastal tehti ettepanek muuta põhiseadust ning kaotada odelsting ja lagting. Muudatus läbis stortingi 20. veebruaril 2007 ja jõustus pärast 2009. aasta parlamendivalimisi.
Stortingi valimissüsteemi lühikirjeldus
1. etapp – ringkonnas valimine Ringkondades valitakse 157 saadikut. Valimismeetod on modifitseeritud Sainte-Laguë meetod (1.4,3,5,7, jne).
2. etapp – tasandusmandaadid Tasandusmandaatide võitmiseks on vaja nimekirjal saada 4% häältest. Siis jaotatakse 4% ületanud erakondade vahel kohad nii, et arvutatakse nimekirja järgmine mandaat valemiga: nimekirja üleriigiline häälte arv / mandaadile vastava jagaja modifitseeritud Sainte-Lägue jadas. Saadud mandaadid lähevad mandaadi saanud nimekirja kandidaadile, kes oli kõige lähemal ringkonnas koha saavutamisele. 8 mandaati jaotatakse nii.
Ringkonnas võib saada koha ilma 4% ületamata, künnisega on seotud tasandusmandaadid.
Norras jaotatakse kohad tavaliselt kinnise nimekirjaga, aga kui üle poole valijatest on valinud isiklikult kandidaati, siis kehtib avatud nimekiri. Tasandusmandaadid on 1989. aastast alates. Seoses sellega muudeti parlamendi kohtade arvu.
Stortingi viimased valimised toimusid 2013. aastal.
2005. aasta valimistel jagati ringkondade vahel 150 mandaati ja 19 kohta tasandusmandaatidena (samade algoritmidega).
Stortingis on läbi aegade olnud
1882. aastast 114 kohta, 1903. aastast 117 kohta, 1906. aastast 123 kohta, 1918. aastast 126 kohta, 1921. aastast 150 kohta, 1973. aastast 155 kohta, 1985. aastast 157 kohta, 1989. aastast 165 kohta, 2005. aastast 169 kohta.
Viive Aasma
pisi|Viive Aasma 1989. aastalbr> Foto: Jaan Künnap Viive Aasma (sünninimi Viive Paju; sündinud 18. detsembril 1964 ) on eesti suhtekorraldaja.
Ta õppis Tallinna 44. Keskkoolis, lõpetas 1990. aastal Tallinna Kunstiülikooli õhtuses õppes disaini ala ning õppis magistriõppes USA-s Nebraska-Lincolni Ülikoolis disaini alal. Ta töötas selle ülikooli juures assistendina.
Publikatsioone
Viive Aasma on olnud Äripäeva "Suhtekorralduse käsiraamatu" üks autoreid.
Liikmesus
Ta on Rotary klubi liige, klubi Tallinn International Rotary Club sekretär. Ta on ka Tallinna Toastmasters Clubi ja Magistrite Klubi liige.
Ta kuulus rahvuskala valimise eksperdikomisjoni.
Ristna tuletorn
pisi|Ristna tuletorn pisi|upright|Ristna tuletorn
Bellingshauseni meri
Mere osad on Ronne laht ja Marguerite'i laht.
Meres paiknevad Antarktika suurim saar Aleksander I maa (idas), Peeter I saar, Charcot' saar, Latady saar, Rothschildi saar ja Smyley saar.
Ristna tuletorn
Ristna tuletorn on tuletorn Hiiumaal Kõpu poolsaare läänetipus Põhja-Ristna neeme lähedal.
Bellingshauseni meri
Mere pindala on umbes 487 000 km², suurim sügavus 4115 m.
Vesi
Soolsus on 33,5 promilli. Vee temperatuur on umbes –1°.
Ristna tuletorn
Tuletorni tellis Tsaari-Venemaa valitsus eesmärgiga mereohutust tagada. Tuletorni metallkonstruktsiooni detailid valmistati 1874. aastal Pariisis Gustave Eiffeli tehases, need transporditi Hiiumaale ja pandi seal kokku. Tuletorn koosneb kahest kontsentrilisest raudsilindrist, mille vahel on keerdtrepp.
Bellingshauseni meri
Kliima
Kliima on karm. Ilm on pilves. Sagedased on tuuled ja udud. Suurema osa aastast (suurem osa merest aasta läbi ) on Bellingshauseni meri kaetud ujuva liustikujää ja lume ning jäämägedega.
Ristna tuletorn
I maailmasõja ajal 1915. aastal sai tuletorn kahjustada ja viis aastat hiljem, 1920. aastal kaeti torn kuni teenindusruumini betoonkattega. Seetõttu on Ristna tuletorn tänapäeval nähtav raudbetoontornina.
Bellingshauseni meri
Kliima
Antarktika poolsaare lähedal on tsüklonite keskmine läbimõõt umbes 370 km. Paljud tsüklonid liiguvad Bellingshauseni merelt kirdesse Drake'i väina poole ning toovad sinna karmi ilma. El Niño ajal aga on Bellingshauseni mere kohal ebatavaliselt kõrge õhurõhk. See tingib suurema voolu põhja poole mere lääneosas ja suurema temperatuurigradiendi Antarktise rannikul. See omakorda tingib Antarktika poolsaare lõunaosa poole suunduvate madalrõhusüsteemide kujunemise.
Jää ulatus Bellingshauseni merel on viimastel kümnenditel kahanenud umbes 8% kümnendis. Et aga Rossi merel on jää ulatus kasvanud kiirusega umbes 7% kümne aasta jooksul, on oletatud, et jää on migreerunud Bellingshauseni merest Rossi merre.
Ristna tuletorn
Ristna tuletorn on 29,5 meetri kõrgune ja tema tuli kõrgub üle merepinna 37 meetrit. Tuletorni tuli on nähtav 31,5 km kaugusele.
Bellingshauseni meri
Eltanini asteroid
Hilis-Pliotseenis umbes 2,15 miljonit aastat tagasi kukkus sinna Eltanini asteroid.
Ristna tuletorn
1994. aastal paigaldati tuletorni juurde Soome Mereadministratsiooni kaasabil satelliitnavigatsiooni tugijaam (satelliitmajakas).
Bellingshauseni meri
Avastamislugu
Meri on nime saanud Saaremaalt pärit Fabian Gottlieb von Bellingshauseni järgi. Tema juhitud ekspeditsioon jõudis 1819 või 1821 esmakordselt sellele merele.
Välislingid
Artikli kirjutamisel on kasutatud saksa, inglis-, prantsus-, ukraina-, läti- ja bulgaariakeelset Vikipeediat seisuga 28.3.2009.
Merope (Chios)
Merope oli Oinopioni tütar, kes elas Chíose saarel. Tema isa juures jahimehena töötanud Orion vägistas ta, kui isa teda Orionile naiseks ei andnud. Karistuseks jootis Oinopion Orioni purju ja torkas ta siis pimedaks.
Teiste selle nime kandjate kohta vaata artiklit Merope.
Veebiportaal
Veebiportaal ehk internetiportaal ehk portaal on veebisait, kus ühele temaatilisele leheküljele on koondatud erinevaid alateemasid, mis peateemat laiendavad. Veebiportaalid pakuvad erinevatest allikatest pärit informatsiooni ühtses formaadis. Erinevalt otsingumootoritest pakuvad veebiportaalid ka muid teenuseid nagu e-post, interneti meelelahutus, uudised, tutvumisteenused.
Informaatikas on termin "portaal" kasutuses kui erinevate rakenduste, teenuste ja protsesside integreeritud aluspõhi.
Portaale võib nende teemaderingi laiuse järgi jaotada horisontaalseteks (näiteks Google, kus on erinevat tüüpi teenused) ja vertikaalseteks ehk vortal, mis on orienteeritud mingile konkreetsele tegevusele näiteks müügile.
Üksikisikutele suunatud portaalid internetis pakuvad tavaliselt isikustatud teenuseid kasutajale. Ettevõttes võib olla kasutusel portaal, mis võimaldab ettevõtte töötajatel koostööd teha. Selliste portaalide juurde võib liita näiteks internetifoorumeid ja veebipäevikuid.
Uruguay jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Uruguay jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Treener
Ivan Lopez
Härjapea jõgi
pisi|[[Siselinna kalmistu|Vana-Kaarli kalmistule viiv sild üle Härjapea jõe, taamal Vana-Kaarli kalmistu kabel (1889)]] pisi|Härjapea jõe kunagine säng tänapäevasel kaardil
Härjapea jõgi on endine jõgi Tallinna Kesklinnas.
Härjapea jõgi oli keskajal ja hiljemgi Tallinna tähtsaim vooluveekogu.
Asukoht
Härjapea jõgi oli keskaegse Tallinna veerikkaim jõgi. See algas Ülemiste järvest ja voolas mööda Siselinna kalmistu linnapoolset piiri ning pöördus kalmistu apostliku õigeusu väravate lähedal kaarega Juhkentali tänava poole, moodustades selle äärde Tiigiveski paistiigi (praeguse Tiigiveski pargi piirkonnas). Juhkentali tänava piirkonnast kulges jõgi rööbiti Veski tänavaga Lennuki tänavani ja sealt üle Liivalaia tänava praeguse Maakri tänava kohal (Stockmanni kaubamaja tagant) ja Kivisilla tänava kaudu (uuest SEB Panga hoonest mööda), edasi Tartu maantee algusest diagonaalselt üle Gonsiori tänava Narva maantee ja Pronksi tänava ristumiskohani, kust jätkas mööda Jõe tänavat. Lootsi ja Ahtri tänava nurgalt käänas jõgi järsult paremale ning vähem kui 100 meetrit teisel pool Uus-Sadama tänavat suubus Tallinna lahte. Pikkus järvest kuni laheni u. 4,5 kilomeetrit.
Ajalugu
Uus-Sadama tänaval enne lahte suubumist ületas "tõtakat jõge" kivisild, mille kaudu jõuti linnasüdamesse. Härjapea jõel oli mitmeid lisajõgesid, nendest veerohkeim oli allikatest toituv Mardi oja mis tänapäeval on samuti suletud allmaakollektorisse.
Härjapea jõel tekkis Kivisilla eeslinn ja paiknesid soodsa languse tõttu mitmed vesiveskid (sh Ülemiste veski, Jaaniveski, Tiigiveski), millest nii mõnestki kujunes hiljem suurem tööstus. 1300. aasta paiku oli Tallinnas 5–6 Härjapea jõe veejõul töötavat veskit. Tiigiveski rajati juba 13. sajandil ja kuulus algselt Mihkli nunnakloostrile. Veski töötas Tiigiveski/Liivaoru veski paistiik veevarudel.
29. septembril 1345 andis Taani kuningas Valdemar IV  loa Tallinna raele ja Tallinna linna kodanikele õiguse juhtida vett Tallinna vallikraavidesse Härjapea jõest, ojadest ja allikatest ja samuti lubati rajada veskeid. Tingimuseks oli, et ei kannataks Ülemiste veski veerežiim.
Alates 1345. aastast toitis jõe vesi spetsiaalselt tehtud kanali kaudu ka Tallinna linnamüüri lõuna- ja idapoolset vallikraavi. Härjapea jõgi vuliseb maa all praegugi: sellest annavad märku Maakri tänava üleujutused sula ja suurvihmade aegu. Härjapea jõgi oli kasutusel juutide palvetuskohana, kuna Tallinnas ei olnud teist vooluveekogu. pisi|Härjapea jõgi 1910. aasta linna kaardil Härjapea jõe suudmealal asus 13. sajandist Jaani seegi leprosoorium.
Tõenäoliselt on Härjapea jõgi saanud nime muistse Härjapea (Härjänpää) nime kandnud neeme järgi, mis 15.–16. sajandil hakkas kandma Toompea nime.
1688. aasta Samuel Waxelbergi linnaplaanil on Härjapea jõel näidatud 8 vesiveskit. Lähtudes ülemjooksult: Juhkentali piirkonnas 1) Ülemiste veski; 2) Vase-Paberiveski; 3) Suru-seemisnahaveski; 4) Vaseveski; 5) Suru-Tiigiveski ja alamjooksul 6) Jaaniveski; 7) Suruveski; 8) Saeveski.
1867. aasta kevadel toimus Tallinnas suur üleujutus, kui tormi tekitatud lained murdsid läbi muldtõkke, mis oli rajatud kaitseks Ülemiste järve üleujutuste eest. Ülemiste mäel oli lahtine linna suubuv magistraaltoru, kust Härjapea jõgi voolas Suur-Tartu maantee kohalt paesse raiutud kanalit mööda mäest alla. Jõe vesi täitis ääreni veskitiigi Juhkentalis (praegu asub sel kohal Tiigiveski park ja Kalevi spordihall), mis peagi üle ajas, ujutades üle Tartu maantee ja Maakri tänava lähikonna. Tartu maantee oli Mõigust kuni seegini järvelaadseks veekoguks muutunud, Narva maanteed mööda voolas suur jõgi. Lühikese ajaga oli Tartu maantee kuni Kivisillani vee all. Pärast üleujutustest rikutud Tartu maantee parandamist ja veemagistraali kraavi katmist paigaldati 1867. aastal Tartu maanteele 10 kilomeetri pikkune malmtorustik.
Praegusel Juhkentali tänaval, Kalevi spordihalli ja pargi piirkonnas paisutagune mülkaks muutunud Tiigiveski/Liivaoru veski paistiik aeti täis 1910–1911 Estonia teatri alt kaevatud mullaga. ja Tiigiveski tiigi kohale rajati Tiigiveski park.
Kuna 13. sajandist saadik veskeid ja tööstusi tööle pannud jõgi oli lõpuks vägagi reostatud ja kinni kasvamas (sinna suubusid ka käimlate ülevoolurennid), kaeti ta 1914. aastal plaatidega ja suunati lõplikult kanalisatsioonitorusse 1937. aastal. Hinnanguliselt oleks Härjapea vesi Kalaranna muutnud täiesti haisvaks 50 aasta pärast, millise aja jooksul loodeti ehitada kollektorisse filter ja kasutada orgaaniline sete väetiseks. Eeslinnade elanikud tarvitasid jõe vett kuni 1880. aastateni.
Härjapea jõgi varustas veega Tallinna äärelinnade inimesi ja keskajal Tallinna vallikraave, kuid sinna voolasid kokku ka kõikvõimalikud heitveed, mistõttu 20. sajandi alguses oli see liiga haisev koht, et selle pervel lihtsalt jalutamas käia. Haisu tõttu otsustatigi ta 1936. aastal torudega maa sisse suunata.
Herman Lipp
Lõpetas 1938 Tartu Ülikooli, oli 1938–1940 Järvamaa abimaavanem ja 1941–1944 maavanem.
Arreteeriti NKVD poolt oktoobris 1944 Türil. Viibis 1945–1954 vangilaagris Arhangelski oblastis. Hiljem töötas Kosejõe Eriinternaatkooli õpetajana.
Maetud Metsakalmistule.
Sportlik vabavõitlus
thumb|The U.S. Army - MMA- Mixed Martial Arts in Hawaii Sportlik vabavõitlus (ka MMA, akronüüm inglise keelest mixed martial arts 'segatud võitluskunstid') on tänapäevane täiskontaktne kahevõitlusala, kus kasutatakse tehnikaid poksist ja Tai poksist, Kreeka-Rooma ja vabamaadlusest, brasiilia ju-jutsust ja teistest kahevõitlusaladest. Lubatud on igasugune võitlus kõigilt distantsidelt, st püstivõitlus löögidistantsilt, lähivõitlus haardedistantsilt ning löökidega maasvõitlus. Seejuures seatakse võitluses kasutatavatele tehnikatele võimalikult vähe piiranguid, lubatud on nii eri löögitehnikad käte ja jalgadega kui ka haarded, heited, liigeselukud jm valuvõtted ning kägistamised. Keelatud on enamasti võtted, mille sooritamine pole kontrollitav või mille õnnestumine sõltub juhusest ning millega tekitatakse vastasele pöördumatuid vigastusi. Matš võidetakse läbi nokaudi, vastase alistumise, tehnilise nokaudi, nurga loobumise või kohtunike otsusega.
Sportliku vabavõitluse matšid toimuvad enamasti kas poksiringis, ringikujulises või kaheksanurkses võrepuuris (oktogoonis). Matš koosneb kolmest 3-5 minutilisest raundist. Võistlejate puhul hinnatakse head sooritust ja võtete tehnilisust.
Vabavõitluse populaarsus on andnud tõuke mitmesuguste moodsate hübriidvõitluskunstide- või süsteemide tekkeks, mille sihiks on koondada ühtseks võitlusvõttestikuks traditsioonilistest võitluskunstidest pärit elemente, mis on tõestanud oma tõhusust sportliku vabavõitluse reeglite järgi peetavatel matšidel.
Markii de Sade
thumb|Portree Sade'ist Markii de Sade [dö saad] (prantsuse keeles Marquis de Sade; õieti Donatien Alphonse François de Sade; 2. juuni 1740 – 2. detsember 1814) oli prantsuse aristokraadist kirjanik ja filosoof, kes on tuntud kui libertiin oma seksuaalsuse ja eluviiside tõttu. Tema teosed sisaldavad ohtralt vägivalda ja pornograafiat, kuid kes on kirjutanud ka rangelt filosoofilisi teoseid. Markii de Sade'i nimest on tulnud sõna "sadism".
Markii de Sade'i looming on tugevalt mõjutanud 20. sajandi kultuuri ja kirjandust. Tema teoste põhjal on tehtud palju filme, kirjutatud näidendeid, loodud kujutava kunsti teoseid jpm. Simone de Beauvoir on teda nimetanud eksistentsialismi eelkäijaks; Guillaume Apollinaire'i meelest oli ta "kõige vabam inimene, kes iial on elanud"; Salvador Dalí on illustreerinud tema teoseid jne. Pier Paolo Pasolini film "Salò o le 120 giornate di Sodoma" ("Salò ehk Soodoma 120 päeva"; 1976) kuulub maailma filmikunsti tippteoste hulka.
Ivan Turgenev, kes pidas poleemikat Fjodor Dostojevskiga, iseloomustas viimast oma kirjavahetuses kui "vene markii de Sade'i".
Merope (Messeenia)
''See jutt on Messeenia kuningannast. Teiste samanimeliste isikute kohta vaata artiklit Merope.''
Merope oli Messeenia kuninganna. Tema abikaasa Kresphontes oli Heraklese poeg. Messeenias toimus mäss. Mässuliste juht Polyphontes tappis Kresphontese ja tema kaks poega. Kolmanda, Aipytose, suutis Merope maapakku saata. Siis Polyphontes abiellus Meropega.
Aastate möödudes saabus Aipytos Messeeniasse ja kuulutas, et on tapnud Aipytose. Polyphontes võttis noormehe rõõmuga vastu. Merope kavatses algul oma poja mõrtsuka tappa, aga sai lõpuks teada, kellega on tegemist. Nüüd tapsid ema ja poeg üheskoos Polyphontese. Aipytos sai Messeenia kuningaks.
1990. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
'''Eesti meeste 35. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes''' olid Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti 1990. aastal.
Põhiturniir
Paide, 6.–16. aprill 1990
Järelturniir meistri selgitamiseks
augustis Vokal
Parlament
pisi|Põhiseaduse vastuvõtmise hääletus [[Poola Seimis 1791. aastal (Kazimierz Wojniakowski maal, 1806)]] Parlament on üleriigiline seadusandlik esinduskogu ja -asutus, mille liikmed on valitud üldistel ühetaolistel otsestel salajastel vabadel valimistel. Lisaks seaduste vastuvõtmisele on sageli parlamendi pädevuses teiste riigijuhtimise asutuste valimine, nimetamine ja kinnitamine ning poliitiline ja õiguslik kontroll nende tegevuse üle. Tavaliselt on parlamendi oluline ülesanne riigieelarve kinnitamine.
Eesti parlament on Riigikogu. Skandinaavia traditsioonis tuleneb parlamendi nimetus enamasti sõnast "ting", mis tähendab rahvakogunemist, kus arutatakse kogukonna asju. Sageli ongi parlamendid saanud alguse sellistest koosolekutest, näiteks Novgorodi vabariigi kõrgeim võimuorgan veetše. Teine parlamentaarne traditsioon pärineb monarhidele nõuandvatest kogudest.
Parlament eksisteerib ka mõnes sellises riigis, kus sel tegelikku võimu pole. Ehkki Nõukogude Liitu valitses sisuliselt Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei, valiti riigis formaalselt kõrgeim riigivõimuorgan NSV Liidu Ülemnõukogu.
Parlament võib olla ühe- või kahekojaline. Üldjuhul tulenevad kahekojalised parlamendid keskaegsetest seisuste esindustest, kus üks koda esindas aadlit ja teine lihtrahvast.
Demokraatia alged kujunesid Vana-Kreekas, kuid tänapäeva mõistes parlamente seal ei olnud, sest kõrgeimasse seadusandlikku organisse buleesse inimesi ei valitud, vaid loositi. Rooma riiki valitsenud senatit ei valitud samuti, vaid selle koosseisu määras vabariigi ajal tsensor, keisririigi ajal keiser.
Tänapäeva parlamentidest on kõige vanem Hispaania parlament, mille eellaseks on 1188 Leóni kuningriigi esinduskogu Cortes, mille oli kokku kutsunud Alfonso IX, kui 17-aastaselt võimule sai.
Sõna "parlament" pärineb Inglismaalt aastast 1236. Enne seda kutsuti kuninga nõunike lähimat ringi nõukoguks (council).
Vaata ka
pisi|Ühe- ja mitmekojalisi parlamente
Manuela Di Centa
Manuela di Centa (sündinud 31. jaanuaril 1963 Paluzzas) on Itaalia poliitik ja endine suusataja, kahekordne olümpiavõitja (1994).
Olümpiamängudel
Albertville 1992 Lillehammer 1994 Nagano 1998
Maailmameistrivõistlustel
Val di Fiemme 1991 Falun 1993 Thunder Bay 1995
Adolf Schmal
Felix Adolf Schmal [aadolf šmaal] (18. august 1872 – 28. august 1919) oli juudi rahvusest Austria jalgrattasportlane ja vehkleja, kes võitis 1896. aasta suveolümpiamängudel ühe esikoha ja kaks kolmandat kohta. Klubi: Academischer Technischer R.V. Wien.
1894 võitis Schmal 1500 km pikkuse velotuuri Pariis–Viin–Graz. Sellegipoolest oli ta enne olümpiat tuntum vehklejana.
Ateena olümpiamängudel osales Schmal 8. aprillil 100 km trekisõidus, mille ta katkestas.
9. aprillil toimunud espadronivõistlust juhtis ta kahe võiduga, kui sisenes Kreeka kuninglik perekond. Korraldajad käskisid võistlust otsast alustada, et kuningas näeks kogu turniiri. Schmal kaotas mõlemale võistlejale, keda ta enne oli võitnud, ning jäi neljandaks ühe võiduga neljast.
11. aprillil tuli ta trekisprindis kolmandaks ajaga 26,0 (jagas teist kohta Stamatios Nikolopoulosega, kuid kaotas talle kordussõidu 26,6:25,4) ja 10 000 m trekisõidus samuti kolmandaks.
13. aprillil peeti võistlus 12 tunni trekisõidus. Pärast teiste võistlejate katkestamist jäid trekile ainult Schmal ja inglane Frank Keeping. Nad olid kurnatud ja näljased ning jalad olid neil paistes. Keepingil olid ka käed paistes. Nad ei olnud kell 5 hommikul alanud võistluse jooksul midagi söönud ning olid joonud ainult mõned lonksud. Nad olid eritistega määrdunud ja väsimusest poolhullud. Kui nad teineteisest möödusid, oli kuulda nuttu. Schmal tuli olümpiavõitjaks, olles läbinud 295 km ja 300 m (886 tiiru). Keeping oli ainult 1 ringi võrra taga.
Schmal paistis välja ka autovõidusõitja ja suusatajana. Elukutselt oli ta ajakirjanik varjunimega Filius, üks Austria parimaid spordiajakirjanikke. Ta tegi kaastööd nii Illustrierte Allgemeine Radfahrerzeitungile kui ka saksa, inglise ja prantsuse spordilehtedele.
Oslo
Oslo on Norra suurim linn ja aastast 1814 pealinn. Linna asutas 1048. aastal kuningas Harald III. Oslo on Euroopa tähtis merendusteadmiste keskus, merendussektoris tegutseb umbes 980 firmat ja 8500 töötajat. Suur-Oslo piirkonnas elas 2004. aasta seisuga 1 403 268 inimest.
Oslo asub Kagu-Norras Bohusi lahest algava Oslo fjordi põhjakaldal Akerselva suudmes. Läbi Oslo voolab Akerselva jõgi.
Nimi
Pärast 1624. aasta laastavat tulekahju ehitati linn Taani ja Norra kuninga Christian IV korraldusel uuesti üles ning see sai uue nime Christiania (hiljem Kristiania; eesti keeles on kasutatud ka nimekuju Kristiaania). 1925. aastal taastati esialgne nimi Oslo.
Ajalugu
Põhjala saagade järgi asutas Oslo kuningas Harald Hardråde ligikaudu aastal 1049. Hiljutine arheoloogiline uurimus on paljastanud kristlikke matmispaiku, mis pärinevad enne aastat 1000. See on tõend eelnevast asustusest ja andis Oslole ka põhjust tähistada oma millenniumi aastal 2000.
Oslot on peetud pealinnaks alates Håkon V (1299–1319) valitsemisajast, kes seal alaliselt elas. Ta alustas ka Akershusi lossi ehitamist. Sajand hiljem olid isiklikud suhted Taaniga jahenenud ning Oslo rolliks oli olla administratiivne keskus. Monarhid elasid aga Kopenhaagenis. Kuna Oslo ülikool loodi alles 1811, ei olnud rahva areng kuigi kiire.
XIV sajandi must surm oli Oslo ümbruses väga laastav. Enamik linlasi suri ja 3000 elaniku piir saavutati uuesti alles XVII sajandil. Linna laastasid ka mitmed tulekahjud. Pärast järjekordset suurtulekahju 1624. aastal otsustas Taani-Norra kuningas Christian IV Oslo kodanike protestidest hoolimata rajada uue linna umbes 3 km lääne poole jõe teisele kaldale. Linn sai ajastule kohase korrapärase planeeringu ja asutaja kuninga nime.
Viimane katkupuhang laastas Oslot aastal 1654.
Christiania sai taas tõeliseks pealinnaks aastal 1814, kui liit Taaniga tühistati. 19. sajandil rajati hulk silmapaistvaid hooneid: Oslo kuningaloss (1825–1848), Stortingi hoone (1861–1866), Oslo ülikool, Nationaltheatret ja Oslo börs (Oslo Børs). Maailmakuulsad inimesed nagu Henrik Ibsen ja Knut Hamsun elasid sel perioodil Oslos. Aastal 1850 ületas Christiania rahvaarvult Bergenit ning sellest sai kõige suurema elanike arvuga linn Norras. 1878 nimetati linn ümber Kristianiaks. Algne nimi Oslo taastati 1925.
Linna pitser
Oslo ja Bergen on ainsad Norra linnad, mis ei kasuta formaalset vappi, vaid linna pitserit. Oslo pitseril on kujutatud linna pühakut Püha Hallvardi. Pitser näitab Püha Hallvardi koos veskikivi ja nooltega, surnud naine jalgade juures. Hallvard on istuma pandud lõvidega kaunistatud troonile, mida tavaliselt kasutasid Norra kuningad. Sellisel toolil istumine tegi temast kuningaga võrdse isiku.
thumb|Oslo sadam
Vaatamisväärsused
Peamised vaatamisväärsused on ampiirstiilis kuningaloss Slottet (1825–1848, arhitekt Hans Linstow), Akershusi kindlus (13. sajand), Norra muuseum, viikingilaevade muuseum, Frami, Kon-Tiki ja meresõidumuuseum, Holmenkolleni puhke- ja talispordikeskus ning suusamuuseum, Norra rahupreemia instituut (1897), Frogneri pargis kujur Gustav Vigelandi 150 skulptuuri, Bærumi eeslinnas Henie-Onstadi kunstikeskus. Tähelepanu väärivad ka Storting (parlamendihoone), Oslo ooperimaja (kus tegutseb Norra rahvusooper ja -ballett) ning rahvuskunsti-, arhitektuuri- ja disainimuuseum.
Sport
Oslos toimusid 1952. aasta taliolümpiamängud. Linn kandideerib 2022. aasta taliolümpiamängude korraldajaks.
Linnas tegutsevad jalgpalliklubid Oslo Lyn ja Oslo Vålerenga.
Linnaosad
Oslo linnaosad on Alna, Bjerke, Frogner, Gamle Oslo, Grorud, Grünerløkka, Nordstrand, Nordre Aker, Sagene, St. Hanshaugen, Stovner, Søndre Nordstrand, Ullern, Vestre Aker, Østensjø. Kesklinn Sentrum ja osaliselt Oslo äärealasid hõlmav Marka ei ole ametlikult linnaosad.
Ervin Jüri Nõmmera
Ervin Jüri Nõmmera (kuni 1926 Ervin Jüri Kristjan, 8. detsember 1900 Abja – 12. november 1988 Stockholm) oli eesti poliitik ja agronoom.
1923 (vabakuulajana) ja 1924–1939 (lõpetas 1939) õppis Tartu Ülikoolis agronoomiat, Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Oli lambavilla ekspert, Põllutööministeeriumi villalabori ja kaubandusliku keskühisuse "Estonia" villaosakonna juhataja.
1944 põgenes Rootsi.
Heinrich Marga valitsuse liige (finantsminister 1977–1988). Eesti Rahvusnõukogu juhatuse ja presiidiumi liige, Teataja vastutav väljaandja 1953–1985.
1991. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
'''Eesti meeste 36. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1991)'''
Põhiturniir
Laulasmaa, 30. juuni - 6. juuli 1991
Järelturniir meistri selgitamiseks
Tallinn, 22 - 27. november
PON-1
Ajalugu
ÕGL-1 konstrueeriti Õhu- ja Gaasikaitse Liidu (ÕGL) tarbeks õppelennukitena. 1933. aastal kohalike õhuasjanduse ühingute katusorganisatsioonina moodustatud ÕGL korraldas järgnevail aastail eralennundust Eestis. Kuna kohalikel lennuühinguil sel ajal lennukid puudusid (vaid Tallinna Õhuasjanduse Ühingul oli kaks õppe-treeninglennukit), siis oli üheks eelistatumaks suunaks neile ühinguile lennukite hankimine. Kõige soodsam leiti olevat lennukite ise ehitamine. Selleks taotleti riigi majanduskriisi mõjude leevendamiseks loodud töökorralduse erifondist toetust ning asutati, tolleaegse nimetusega Peetri tehases, (tänapäeval rohkem tuntud kui Noblessneri laevatehas) oma töökoda.
Aastail 1934–1935 ehitati Eesti Õhu- ja Gaasikaitse liidu tehases kolm lennukit ÕGL-1, neist esimene registritunnusega ES-PON, anti üle Tartu lennuühingule, teine müüdi Lätti koos jooniste ja õigusega täiendavate lennukite ehitamiseks ) ning kolmas (ES-LDM) Sakalamaa õhuasjanduse ühingule. Lätis ehitati Liepaja Sõjasadama töökojas (läti keeles: Kara ostas darbnīca) veel 13 seal KOD-1 tüübinimeks saanud lennukit.
Häid õppelennukeid läks vaja ka lennuväel. Nii alustati Lennubaasi aviotöökojas 1935. aasta augustis nelja õppe-treeninglennuki PON-1a ehitust. Lennuväes sai lennuk tüübitähise konstruktorite perekonnanimede esitähtede järgi (PON), indeks "a" oli lisatud, kuna lennuväe lennukitele paigaldati teine jõuallikas. Lennuväes said need lennukid järjestikuse tähistuse 154 kuni 157.
Konstruktsioon
ÕGL-1 oli kahekohaline biplaan, dubleeritud juhtimisega mõlemast kabiinis. Lennuki sõrestikkere oli keevitatud õhukeseseinalistest terastorudest, mõlema puittiiva talad valmistati männipuidust. Tiivad, juhtpinnad ja kere kaeti aerolakitud perkaliga, kere esiosa kaeti vineerpaneelidega. Lennuki kahelabalise propelleriga jõuallikaks oli 105 hj tähtmootor Armstrong Siddeley Genet Major.
PON-1a oli konstruktsioonilt ÕGL-1 sarnane, kuid jõuallikaks kasutati neljasilindrilist õhkjahutusega ridamootorit de Havilland Gipsy Major. Genet Major mootorid kippusid üle kuumenema ning neil esines ka muid probleeme, mistõttu oli Armstrong nende seeriatootmise lõpetanud. Gipsy Major oli aga järele proovitud ka ÕGLi ehitatud RWD-8 õppelennukil.
KOD-1 lennukeid ehitati aastail 1935 kuni 1938 13 eksemplari. Kuna ka Eestist ostetud prototüüp leidis Lätis kasutamist, siis võib sealses lennuregistris leida andmeid kokku 14 seda tüüpi masina kohta. Neist neljateistkümnest kuus olid Läti Aeroklubi kasutada ning kaheksa "Läti kaitseliidu" lennuüksuste - Aizsargu Aviācijā - lennukid. Lätis ehitatud lennukeist varustati seitse Genet Major ja kuus Gipsy Major mootoriga.
Ameerika Ühendriikide kirjanike loend
''Siin on loetletud USA kirjanikke.
Pierre Corneille
Pierre Corneille [pjeer kornei] (6. juuni 1606 Rouen – 1. oktoober 1684 Pariis) oli Molière'i ja Jean Racine'i kõrval üks 17. sajandi Prantsusmaa suurtest näitekirjanikest.
Pierre Corneille kohta on liikvel kaks väärarusaama: esiteks, et ta kirjutas vaid neli näidendit ("Cid", "Horatius", "Polyeucte" ja "Cinna"), ja teiseks, et tema teoste läbivaks ideeks on mõistuse vastandumine tunnetele.
Jakob Koit
Jakob Koit (12. august 1906 Emmaste kihelkond – 16. oktoober 1988 Stockholm) oli eesti ajaloolane.
Lõpetas Tartu Ülikooli 1942. EYS Veljesto vilistlane. 1944 põgenes Rootsi.
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis abiesimees 1950–1954 ja auliige.
Ursula Wallberg
Ursula Wallberg (sündinud Ursula Kanep; 16. jaanuar 1925 Valga – 31. oktoober 2008) oli väliseestlasest Rootsi poliitik.
Wallberg oli Toompea lossi komandandi, kolonel Konstantin Kanepi tütar. Ursula õppis Tartu Ülikoolis 1942–1944 arstiteadust ning Stockholmi Ülikoolis rahvamajandust ja sotsioloogiat. Õpingud lõpetas ta 1951.
Wallberg oli Eesti Rahvusnõukogu juhatuse liige ja valiti 1988 selle esimeheks.
Philippe II
thumb|Philippe II. [[Louis-Félix Amieli maal]] Philippe II [fil'ipp teine] ehk Philippe Auguste [fil'ipp og'üst] (21. august 1165 – 14. juuli 1223) oli Kapetingide dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas aastail 1180–1223.
Philippe oli Prantsusmaa kuninga Louis VII (valitses aastatel 1137–1180) ja Champagne'i Adèle'i poeg. Ta sai isa tervise halvenemise tõttu 1179. aastal kaasvalitsejaks ning järgneval aastal kuningaks. Samal ajal (1180) abiellus ta ka Flandria Artois' krahvkonna pärija, Hainaut' Isabelle'iga, kes sünnitas talle 1187. aastal troonipärija ja hilisema kuninga Louis VIII. Artois' krahvkond ja linnad Arras, Bapaume ja Saint-Omer läksid aastal 1180 Prantsusmaale, kui printsess Isabelle kaasavara, ja tehti aastal 1237 taas eraldi krahvkonnaks Isabelle'i lapselapsele Robertile.
pisi|[[Artois' krahvkond (1350)]] Philippe'i valitsusaja algetapil oli riigivalitsemises suur mõju tema emal Champagne'i Adèle'il ning selle vendadel Champagne'i krahvil Henry I-l, Blois' krahvil Theobald V-l ja Reimsi peapiiskopil Williamil. Henry ja Theobald olid abiellunud Louis VII ja selle esimese naise, Akvitaania Eleanori tütardega.
Pärast Philippe'i kuningaks saamist 1180 Adèle'i mõjuvõim vähenes, valitses ta 1190. aastal regendina, kui Philippe II oli Kolmandas ristisõjas. Kui Philippe II 1192. aastal naasis, taandus Adèle avalikust elust.
Philippe II osales koos Inglismaa kuninga Richard Lõvisüdamega ka Kolmandas Ristisõjas Egiptuse ja Süüria sultani Saladini vastu, kuid ehkki esialgu olid ristisõdijad edukad, ebaõnnestus sõda Saksa-Rooma keisri Friedrich I Barbarossa uppumise ning Richardi ja Philippe'i tüllimineku tõttu. 1189–1192
Pärast Isabelle'i surma aastal 1190 väitis Prantsuse kroon Artois' krahvkonna tagastatud lääniks, mis kohtas aga tugevat vastuseisu Flandria poolt. Pärast Prantsuse kroonprintsi Louis VIII "Artois' krahviks" kuulutamist võideldi Flaami maadel ja püüti krahv Ferrand kinni, ning Prantsuse Kapetingid omandasid krahvkonna pärast Flaami kaotust Bouvines' lahingus aastal 1214 ja pärast 1226. aasta Meluni rahu.
Philippe osutus vägagi võimekaks ja kavalaks poliitikuks. Tema peamisteks eesmärkideks kujunesid kuningavõimu tugevdamine ja kogu Prantsusmaa enda võimu alla ühendamine. Teise eesmärgi jaoks oli vaja vallutada Inglismaa kuningatelt Normandia ja Akvitaania, mis alates Anjou Plantagenetite dünastiasse kuuluva Henry II võimulesaamisest oli noile kuulunud. See õnnestus Philippe'il Inglismaa kuninga John Maata valitsusaja jooksul (1199–1216).
Philippe Auguste võttis talt Normandia Château Gaillardi linnuse vallutamisega Pariisist ülesvoolu (1204). Selle provintsi vallutamine oli väga oluline, kuna see suurendas märgatavalt Prantsuse krooni tulusid. Normandia järel liitis Philippe kuningliku domeeniga ka Anjou, Maine, Touraine'i ja Poitou. Philippe Auguste oli tegelikult esimene kuningas, kelle võim laienes Île-de-France'ist kaugemale. Tema tegevusvälja ulatust ja tema võimu tõhusust parandati. Kuningas rahustas märkimisväärselt Vermandois' krahvkonde, Touraine'i ja Auvergne'i krahvkonna võtmeosi.
Philippe Auguste'i edu kinnitas tema võit Saksa-Rooma keisri üle Bouvinesi lahingus aastal 1214. Pärast Bouvinesi lahingu võitmist 1214. aastal, kus prantslased võitsid kuninga vasalle Flandria krahvi, Boulogne'i krahvi, inglasi ja Saksa-Rooma keisrit Otto IV-t, sai Philippest Euroopa võimsaim monarh, kuningliku domeeni alad suurenesid kolmandiku võrra ning talle anti hüüdnimi Auguste (Augustus).
Philippe II ajal asutati Pariisi ülikool (1200) ning rajati Louvre'i loss.
Isiklikku
Tõsised probleemid olid Philippe'il abieludega. Philippe II esimene abielu oli Hainaut' krahvi Baldwin V ja Marguerite I tütre Hainaut' Isabelle'iga (1170–1190), kes aga suri sünnitamise järel.
Pärast oma esimese naise surma (1190) abiellus Philippe II 1193. aastal Taani kuninga (1157–1182) Valdemar I tütre ja (1182–1202) Knud VI õe Ingeborgiga, ent seejärel oli ta viimase teadmata põhjustel eemale tõuganud.
Ta soovis abielluda Genova krahvi tütre Margueritega, ent seda takistas Savoia dünastiast, Savoia krahv Tommaso I, kes pruudi röövis ning temaga ise abiellus.
Siis otsustas Philippe abielluda Dalmaatsiast pärineva Meraania Agnesega, see saigi teoks 1196. aastal. Ta sai naisega kaks last: tütar Marie ja poeg Philippe Hurepeli. Ent Rooma paavst Innocentius III ei kiitnud seda abielu heaks, kuna ametlikult oli Philippe Auguste ikkagi Ingeborgiga abielus. Taani kuningakoja survel pani paavst Innocentius III ta 1200. aastal mõneks kuuks kirikuvande alla. Ka tolle vend, Taani kuningas (1202–1241) Valdemar II avaldas Prantsuse kuningale survet, nii et 1213. aastal võttis Philippe Ingeborgi enda juurde lõpuks tagasi ning tunnustas teda ametlikult Prantsusmaa kuningannana.
Blagoveštšenski väin
Blagoveštšenski väin (Благовещенский пролив) on väin Põhja-Jäämere Ida-Siberi meres, mis eraldab Uus-Siberi saart Faddejevi saarest. Laius umbes 30 km.
Zarja väin
thumb|Kuunar Zarja, mille järgi sai oma nime väin Zarja väin (vene пролив Заря) on väin Põhja-Jäämere Laptevite meres, mis eraldab Belkovski saart Kotelnõi saarest.
Väin on saanud nime Eduard Gustav von Tolli ekspeditsiooni kuunari Zarja auks, mis 1902. aastal läbis selle väina üldse esimesena.
Vijayawāda
Vijayawāda on linn Indias Andhra Pradeshi osariigis Krishna ringkonnas. Asub Krishna jõe ääres.
Linnas asub Kanaka-Durga tempel.
Vijayawāda on raudteede ja maanteede sõlmpunkt.
Pikkus
Pikkus on füüsikaline suurus, mis kirjeldab keha lineaar- ehk joonmõõtmeid. Pikkuse tähis on l, mis tuleneb ladina keele sõnast longitūdō (pikkus, kestus). Pikkuse mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis on meeter (tähis m).
Ruumala
Ruumala on füüsikaline suurus, mille abil väljendatakse keha mahtu või aine mahulist kogust. Tavapäraselt (kolmemõõtmelises ruumis) leitakse ruumala mõõdetava ruumiosa kolme mõõtme – pikkuse, laiuse ja kõrguse – korrutisena.
Ruumala tähis füüsikalise suurusena on V, mis tuleneb ladina sõnast volūmen ('raamat, rull, pööre').
Meelemürk
Meelemürk ehk mõnuaine ehk lõbuaine on aine, mille manustamine põhjustab inimese vaimses seisundis muutusi. Need muutused ei pruugi olla mõnusad, kuid esialgse tarvitamise põhjustab tavaliselt soov saada mõnus elamus.
Lisaks on meditsiinilise tähelepanu all sõltuvust mittepõhjustavate ainete kuritarvitamine, mis jaotatakse järgmiselt: Nende ainete mittevajalikule tarvitamisele on iseloomulik, et ei teki sõltuvust ega abstinentsisümptomeid, nagu on iseloomulik psühhoaktiivsetele ainetele. Sageli on tegu ravimitega, mida arst on kunagi soovitanud või määranud, kuid mille tarvitamine jätkub vajaduseta ja sageli ülemäärastes annustes. Sageli võib nende ainete kasutamine põhjustada või süvendada raskeid kehalisi kahjustusi.
Saavutatava efekti järgi võib meelemürgid jaotada järgmiselt: Kanepitoodete mõju võib sarnaneda kõigi kolme eelpoolmainitud kategooriaga, sõltuvalt eelnevast psüühilisest seisundist, kogusest jms. teguritest. Ka amfeetamiin, kokaiin ja ecstasy võivad põhjustada hallutsinatsioone,
Samuti on kohati raske eristada uimasteid ja erguteid, sest paljud ained sisaldavad mõlemaid. Näiteks vähem kvaliteetne kanep sisaldab kõrvalaineid, mis viivad inimese suurte koguste puhul "kivisse", mis on omalaadne letargiaseisund – seda seetõttu, et kanepis on väikses koguses uimastavaid aineid, mis hakkavad suurte koguste puhul mõjuma.
Erinevatest psühhoaktiivsetest ainetest tekkiv sõltuvus avaldub peamiselt kahel moel: psüühilise sõltuvuse korral on olulisel kohal aine tarvitamisega seonduv, rituaal, seltskonna omaksvõtt ja heakskiit, harjumus. Tekib tugev tung, lausa sundmõte tarvitada ainet, muud vaba aja veetmise võimalused ja huvid/hobid kaotavad oma tähtsuse. Aine tarvitamist ei suudeta lõpetada ka vaatamata ilmsetele tervist kahjustavatele tagajärgedele. Füüsilise sõltuvuse korral harjub organism aine olemasoluga ning aine mittetarvitamisel tekib võõrutusseisund, mille nähud kaotab uus annus. Selle iseloom ja täpne pilt sõltub suuresti tarvitatud ainest.
Uimastid ei põhjusta peale pikaajalist tarbimist enam mingit positiivset seisundit, sest inimese seisund on muutunud selliseks, et uimastamine ei vii enam hea enesetundeni, kuna mingi osa tundlikkusest jääb siiski alles ja väga haige inimene ei tunne ennast valuvaigisti mõju all ühestki vaatenurgast paremini, kui terve inimene tunneks ilma. Kuna uimastid vähendavad tundlikkust, teeb inimene nende mõju all tihti asju, mis on enesetundele ohtlikud ja põhjustavad pohmelust, samuti seetõttu, et organismi (immuunsüsteemi) reaktsioonid on uimasti mõju all ebaautentsed ja aeglased.