cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 1999/62/EÜ (nimetatud ka Eurovignette'i direktiiviks) on seatud kõikidele Euroopa Liidu liikmesriikidele kohustus maksustada enda riigis registreeritud raskeveokeid. Direktiivi 1999/62/EÜ ja selle muudatustega (direktiivid 2006/38/EÜ ning 2011/76/EL) on seatud raskeveokite ja autorongide (auto ja täis- või poolhaagise ühenduse) maksustamise alammäärad, arvestades sõidukite massi, vedrustuse liiki ja telgede arvu. Transpordimaksud jaotuvad Euroopa Liidus kaheks: sõiduki omandimaksud (registreerimismaks ja sõiduki aastamaks) ja teekasutustasud (läbisõidu- ja ajapõhised teekasutustasud ning ummikumaks). Kuigi teekasutustasud ei ole Euroopa Liidu liikmesriikidele kohustuslikud, seab raskete kaubaveokite direktiiv põhimõtted, millest liikmesriigid kohustuvad maksude kohaldamisel lähtuma.
Sõidukite maksustamise põhimõtted Euroopa Liidus
Euroopa Liidus lähtutakse sõidukite maksustamisel põhimõtetest “kasutaja maksab” ja “saastaja maksab”. “Saastaja maksab” põhimõtte järgi on keskkonna saastajal kohustus kanda tema tegevuse tagajärjel avalduva negatiivse mõjuga seotud kulud. “Kasutaja maksab” põhimõtte puhul on keskkonnasaaste kulud kantud edasi kasutajale, kus isik kohustub maksma teenuse või toote (nt maantee) kasutamise eest. Antud põhimõtete eesmärk on kasutada Euroopa Liidu olemasolevat teedevõrku võimalikult optimaalselt ja vähendada sõidukite negatiivset mõju keskkonnale. Antud eesmärkide saavutamiseks on Euroopa Liit otsustanud maksustada teedevõrku kasutavaid sõidukeid, küll aga on sobiv maksustamislahendus jäetud liikmesriikide enda otsustada.
Transpordimaksude liigid Euroopa Liidus
Euroopa Komisjon jagab transpordimaksud kaheks: sõiduki teekasutustasud ja omandimaksud.
Teekasutustasud
Teekasutustasud jagunevad omakorda kolmeks: läbisõidupõhised teekasutustasud, ajapõhised teekasutustasud ning ummikumaksud.
Kuna teekasutustasud ei ole Euroopa Liidus kohustuslikud, võivad liikmesriigid teekasutustasusid kehtestada vabatahtlikkuse alusel. Ühtsed reeglid teekasutustasude rakendamisel kehtivad sõidukitele, mille registrimass ületab 3,5 tonni. Kergemate (< 3,5 tonni) jäävate sõidukite (eelkõige sõiduautod, mootorrattad, kaubikud) maksustamist Euroopa Liit üldiselt ei reguleeri.
Sõidukitega seotud omandimaksud
Sõiduki omamisega seotud maksud hõlmavad nii sõiduki registreerimismaksu kui ka sõiduki aastamaksu. Sõiduki registreerimismaksu tasutakse sõiduki soetamisel ja selle esmakordsel registreerimisel. Registreerimismaks on kasutusel Soomes, Taanis, Lätis, Portugalis ja Iirimaal. Sõiduki aastamaksu puhul maksustatakse vastava riigi registris registreeritud sõidukeid perioodiliselt (kord aastas). Sõiduautode aastamaksu tuleb maksta enamikus Euroopa Liidu liikmesriikides, v.a Eestis, Leedus ja Poolas. Hoolimata ühtse sõiduautode maksustamislahenduse puudumisest monitoorib Euroopa Komisjon liikmesriikide teemaksustamise skeeme, et need oleksid kooskõlas Euroopa Liidu transpordipoliitika eesmärkide ja Euroopa Liidu asutamislepingu põhimõtetega, mis puudutavad mittediskrimineerimist ja proportsionaalsust. Raskeveokite maksustamisel peavad liikmesriigid lähtuma direktiivist 1999/62/EÜ, mille kohaselt on Euroopa Liidu liikmesriikides kohustus rakendada raskeveokite omandimaksu. Direktiivis mõistetakse raskeveoki all sõidukeid, mille mass ületab 3,5 tonni, kuid teatud tingimused kohalduvad sõidukitele, mille täismass ületab 12 tonni. Direktiiv kehtestab maksu alammäärad, arvestades maksustatava sõiduki telgede arvu või nende kombinatsiooni, vedrustuse liiki ja maksimaalset lubatud täismassi.
Eurovignette'i süsteem
Mitmed Euroopa Liidu liikmesriigid rakendavad Eurovignette'i süsteemi. Eurovignette on üleeuroopaline raamsüsteem raskete kaubaveokite maanteetranspordi maksustamiseks, mille õiguslikud alused tulenevad direktiivist 1999/62/EÜ. Sellega nähakse ette maksude ja tasude arvestamise viisid, mis võtavad arvesse ka sõidukite heitgaasiklassi ning teisi olulisi asjaolusid. Näiteks Belgia, Taani, Luksemburg, Holland ja Rootsi kasutavad raskeveokite maksustamiseks ühtset ajapõhist teekasutustasu süsteemi. Eurovinjett on elektroonne ning paberil dokumenti ei ole vaja kaasas kanda. Teekasutustasu rakendamisel on Rootsi, Belgia, Taani, Luksemburgi ja Hollandi vahel sõlmitud koostöölepe: kui ühes nendes riikides on teekasutustasu juba makstud, siis ei pea seda sama sõiduki eest teistes riikides uuesti tasuma. Eelkõige hõlbustab antud lahendus kaubaveokeid, kes läbivad sihtpunkti jõudmiseks mitme riigi territooriumi.
Sõidukite maksustamise näited Euroopa Liidu liikmesriikides
Kuigi teekasutusmaksud ei ole Euroopa Liidu liikmesriikidele kohustuslikud, seab raskete kaubaveokite direktiiv 1999/62/EÜ (koos 2006/38/EÜ ning 2011/76/EL) reeglistiku, millest liikmesriigid kohustuvad maksude kohaldamisel lähtuma.
Austria
Austrias on teekasutustasuga maksustatud enam kui 3,5 tonni kaaluvad sõidukid. Teekasutustasu kogutakse pardaseadmetega, mis tagab sujuva liiklemise, kuna sõidukitel pole vaja tasumiseks peatuda.
Sloveenia
Sloveenias peavad teekasutustasu maksma kõik sõidukid, mis liiguvad tasulistel maanteedel. Alla 3,5 tonnised sõidukid tasuvad teemaksu vinjetiga ning enam kui 3,5 tonni kaaluvad sõidukid tasuvad teekasutustasu spetsiaalse pardaseadme abil. Teekasutustasu on maksustatud käibemaksuga.
Eesti
Eestis kehtib ajapõhine teekasutustasu, mille määr sõltub veoauto massist, telgede arvust ja heitgaasiklassist. Teekasutustasu rakendub ka välismaal registreeritud veokitele. Lisaks kuuluvad eraldi raskeveokimaksuga maksustamisele liiklusregistris registreeritud, veoste vedamiseks ettenähtud raskeveokid ning täismassiga autorong, mis on registreeritud liiklusregistris ning mille täis- või registrimass on enam kui 12 tonni.
Soome
Soomes on rakendatud nii kütuseaktsiis kui ka raskeveokimaks, samuti maksustatakse sõiduki omamist. Kehtestatud ei ole ühtegi teekasutustasu.
Poola
Poolas kehtib teekasutustasu kõikidele üle 3,5 tonnistele sõidukitele. Poola teemaksusüsteem põhineb raadioside kommunikatsioonitehnoloogial ja on täielikult automatiseeritud. Erandiks on Poola kiirteed A1, A2 ja A4, kus kasutatakse tollisüsteemi. ''Tabel 1. Ülevaade liikmesriikides kasutusel olevatest maksustamislahendustest 2015. aasta mai seisuga. Kollasega on märgitud riigid, kus viidatud maksustamislahendus oli mais 2015 kasutusel.''
EKo C-591/17 – Austria Vabariik vs. Saksamaa Liitvabariik
Kohtuasja aluseks oli Saksamaa 8. juuni 2015 välja antud seadus taristu kasutustasude kohta (alus Infrastrukturabgabengesatz, BGBl I, lk 904). Nimetatud regulatsioon andis Saksamaal registreeritud mootorsõidukite omanikele vabastuse kohaldatavast teemaksust. Austria Vabariik leidis, et selline meede on diskrimineeriv teiste liikmesriikide suhtes ja annab konkurentsieelise Saksamaal registreeritud kaupu vedavatele sõidukitele.
Diskrimineerimiskeeld sõidukite maksustamise rakendamisel
Euroopa Liidu üks olulisemaid aluspõhimõtteid on diskrimineerimise vältimine liikmesriikide vahel, mistõttu omab diskrimineerimiskeeld olulist tähelepanu nii Euroopa Liidu asjaajamises kui ka kohtulike küsimuste aruteludes. Raskete kaubaveokite direktiivi 1999/62/EÜ p 14 sätestab, et tee- ja kasutusmaksud, mida liikmesriigis rakendatakse, ei tohi olla diskrimineerivad. Kohtulikes küsimustes hinnatakse, et diskrimineerimine ei esineks riikide ega konkureerivas valdkonnas tegutsevate ettevõtete vahel. Üheks Euroopa Liidu olulisemaks diskrimineerimise vältimise alusdokumendiks on Euroopa Liidu toimimise leping (edaspidi ELTL). Nimetatud dokumendi teine osa käsitleb mittediskrimineerimist ja Euroopa Liidu kodakondsust.
Eeltoodud kohtuasjas C-591/17 leidis Austria Vabariik, et Saksamaa Liitvabariigi sätestatud muudatusega kaasneb kaudne diskrimineerimine kodakondsuse alusel, mis on vastuolus ELTL-i artikliga 18.
ELTL artikkel 18 ütleb järgmist:
Ilma, et see piiraks aluslepingutes sisalduvate erisätete kohaldamist, on aluslepingutes käsitletud valdkondades keelatud igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel.
Ülenurme vald
Ülenurme vald oli aastatel 1990–2017 vald Tartu maakonnas. Vald jäi Tartu linnast lõunasse, selle keskus oli Ülenurme alevik.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Diskrimineerimiskeeld sõidukite maksustamise rakendamisel
''Tehes otsuse seadusandliku tavamenetluse kohaselt, võivad Euroopa Parlament ja Euroopa Nõukogu võtta vastu eeskirju, mis on kavandatud niisuguse diskrimineerimise keelamiseks. ''
Ülenurme vald
Ülenurme vald loodi 1990. aastal Ülenurme külanõukogu põhjal. 2017. aastal otsustas Vabariigi Valitsus liita Kambja ja Ülenurme vallad haldusreformi käigus moodustatava uue omavalitsusüksusega – Kambja vallaga. Ülenurme Vallavolikogu ei soovinud vabatahtlikult ühineda, vaidlustades sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks.
Vallas oli neli alevikku: Külitse, Räni, Tõrvandi, ja Ülenurme. Neis elas 7/10 valla asukatest.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Diskrimineerimiskeeld sõidukite maksustamise rakendamisel
Selles käsitluses läheb Saksamaa vastuollu Euroopa Liidu õigusega diskrimineerimist puudutavates sätetes ja sellest tulenevalt on mõjutused ka kaupade vabale liikumisele.
Ülenurme vald
Ülenurme on saanud nime 17. sajandi alguses rajatud Ülenurme mõisa järgi.
Läheduse tõttu Tartu linnale toimus Ülenurmes majandusbuumi ajal ulatuslik kinnisvaraarendus, mille tulemusel sündisid Männi, Aasa ja Mõisa uuselamurajoonid. Külitse ja Räni elanike arv on selle tõttu kiirelt tõusnud ja nad nimetati seetõttu 2013. aastal alevikeks.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kaupade vaba liikumise põhimõte
ELTL artikkel 34 sätestab:
Ülenurme vald
Vallas asus Tartu lennujaam, mille juures tegutses Eesti Lennuakadeemia.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kaupade vaba liikumise põhimõte
Keelatakse liikmesriikidevahelised koguselised impordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed.
Ülenurme vald
Valda läbisid Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee, Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee ning Tartu–Valga ja Tartu–Koidula raudteeliinid.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kaupade vaba liikumise põhimõte
ELTL artikkel 36 sätestab:
Ülenurme vald
Vallast voolasid läbi Ilmatsalu jõgi ja Porijõgi.
Ülenurme vallavanem oli Aivar Aleksejev.
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kaupade vaba liikumise põhimõte
''Artiklite 34 ja 35 sätted ei välista ekspordi, impordi või transiitkaupade suhtes kehtestatud keelde või piiranguid, kui need on õigustatud kõlbluse, avaliku korra või avaliku julgeoleku seisukohalt; inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitsmiseks; kunstilise, ajaloolise ja arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse või tööstus- ja kaubandusomandi kaitsmiseks. Sellised keelud või piirangud ei kujuta endast siiski suvalise diskrimineerimise vahendit või liikmesriikidevahelise kaubanduse varjatud piiramist. ''
Ülenurme vald
Alevikud
Külitse • Räni • Tõrvandi • Ülenurme
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kaupade vaba liikumise põhimõte
Tulenevalt nende punktide koostoimest asus Austria antud kohtuasjas seisukohale, et Saksamaa poolne maksude kehtestamine kahjustab antud juhul ka kaupade vaba liikumise põhimõtet.
Ülenurme vald
Külad
Laane • Lemmatsi • Lepiku • Läti • Reola • Soinaste • Soosilla • Täsvere • Uhti • Õssu
Sõidukite maksustamine Euroopa Liidus
Kohtujurist N. Wahli eriarvamus
Kohtuasja C-591/17 osas esitas enda eriarvamuse kohtujurist Nils Wahl, kes analüüsis põhjalikult diskrimineerimise esinemist vaidlusaluses asjas. Tähelepanuväärne on seegi, et Wahl alustab oma eriarvamust hoiatava keeluga “Sa ei tohi diskrimineerida!”. Oma arvamuses leiab Wahl, et juhul kui kogu liidu õigustikku oleks võimalik koondada vaid üksikute keeldudena, oleks diskrimineerimiskeeld, iseäranis kodakondsuse tõttu, tõenäoliselt üks esimesi.
Käesolev kohtuasi C‑591/17 on selles osas harukordne, et süüdistus tugineb ELTL artiklile 259, mis ei ole sageli esinev alus ning antud süüdistuse valguses jaotab ta teema käsitluse nelja suuremasse kategooriasse, millele Austria on enda seisukohas tuginenud.
Esiteks: kaudne kodakondsuse tõttu diskrimineerimine vaidlusaluste meetmete koostoimes
Austria hinnangul on taristutasu ja maksusoodustus omavahel nii sisu kui ka aja poolest lahutamatult seotud ning diskrimineerimine tuleneb kahe meetme koostoimest. Kuna taristutasu peavad maksma kõik Saksamaa kiirteede kasutajad, siis maksusoodustust summas, mis vastab vähemalt taristutasu summale, antakse aga ainult omamaiste sõidukite omanikele. See aga tähendab, et omamaiste sõidukite omanikud maksavad taristutasu kõigest teoreetiliselt: tegelikkuses arvatakse selle tasu summa maha mootorsõidukimaksust, mida neil tuleb maksta. Seetõttu asus Austria seisukohale, et taristutasu tuleb praktikas maksta ainult välismaiste sõidukite juhtidel, kes kalduvad olema teiste liikmesriikide kodanikud.
Kohtujurist leiab seevastu, et Austria käsitleb teemat meelevaldselt ja tasu osas peavad andma ka teised riigid oma panuse, kuna teedevõrgu korrashoiu eest tuleb tasu nõuda kõigilt kasutajatelt ühiselt. Austria poolne käsitlus aga mõjuks diskrimineerivalt Saksa riigi kodanikele.
Teiseks: Kaudne kodakondsuse tõttu diskrimineerimine selle kaudu, kuidas taristutasu on kavandatud
Austria hinnangul esineb diskrimineerimine InfrAG §‑des 11, 12 ja 14 sätestatud konkreetsetest sekkumisvolitustest, milleks on pisteline kontroll, tagatise sissenõudmine, edasisõidu keelamine. Seevastu leidis kohtujurist Wahl, et need väited ei vasta tõele ja praktilised tõendid puuduvad, et vastavaid meetmeid oleks rakendatud. Siinkohal peeti oluliseks asjaolu, et Euroopa Kohtul tuleb hinnata liikmesriigi õigus- ja haldusnormide ulatust nii, nagu neid praktikas kohaldatakse.
Kolmandaks: ELTL artiklite 34 ja 56 rikkumine
Neljandaks: ELTL artikli 92 rikkumine
Nimetatud punktis oli Austria soov seostada rikkumise ulatust kommertsbussi transpordile ja kaubaveole mootorsõidukitega, mis kaaluvad vähem kui 3,5 tonni. Kohtujuristi hinnangul olid seosed niivõrd kaudsed ja vähe tõendatud, et soovis neljanda väite tagasi lükkamist.
Rakendamine Eesti kohtupraktikas
Teekasutustasu on liiklusseaduses määratletud rahalise kohustusena ning selle tasumine annab isikule õiguse üle 3,5 tonnise veoauto ja selle haagisega kasutada kindla ajavahemiku jooksul avalikult kasutatavat teed. Juhil on sõidu alustamine keelatud, kui teekasutustasu pole tasutud.
Kuna teekasutustasu on määratud vaid veokitele, siis Eesti kohtupraktikas on vaieldud selle üle, millised sõidukid on aga veoautod, millega liiklemine on maksustatud.
Tartu Maakohus on direktiivi 2007/46/EÜ ja Eesti Vabariigi liiklusseadust tõlgendades leidnud, et veoautodena on teekasutustasu kehtestamisel mõeldud sõidukeid, mille täismass on üle 3,5 tonni ning mis on mõeldud kaubaveo või veoste vedamiseks. Seega on Tartu Maakohus asunud seisukohale, et sõidukeid, mis ei ole ette nähtud veoste või kauba vedamiseks, ei saa käsitleda liiklusseaduse § 190 mõistes veoautodena, vaid eriotstarbeliste sõidukitena. Maakohtu tõlgendusel ei saa kohustada näiteks liikurkraanade kasutajaid avalikult kasutatavatel teedel teekasutustasu maksma.
Tomáš Rosický
pisi|Tomáš Rosický Tomáš Rosický (sündinud 4. oktoobril 1980 Prahas) on endine tšehhi jalgpallur.
Tšehhi rahvuskoondises mängis Rosický aastatel 2000–2016 kokku 105 korda ja lõi 23 väravat. Debüüt koondises toimus 23. veebruaril 2000, kui kohtuti Iirimaaga ja võideti 3:2. Esimese värava koondise kasuks lõi Rosický 6. oktoobril 2001, kui mängiti Bulgaariaga ja võideti 6:0.
Isiklikku
Tomáš Rosický pikkus on 175 cm.
Hans Hartung
Hans Hartung (21. september 1904 Leipzig, Saksamaa – 7. detsember 1989 Antibes, Prantsusmaa) oli Saksa päritolu kunstnik ja fotograaf, abstraktsionismi esindaja.
Elukäik
Hans Hartung sündis 21. septembril 1904 Saksamaal Leipzigis kunstilembeses perekonnas.
1924. aastal astus ta Leipzigi ülikooli õppima kunstiajalugu ja filosoofiat. Ta jättis ülikooli pooleli ning kuigi talle soovitati suunduda end täiendama Bauhausis, jätkas ta õpinguid Dresdeni kunstikoolis. 1926. aastal külastas ta Dresdenis rahvusvahelist kunstiülevaatenäitust, kus talle jättis sügava mulje kaasaja Prantsuse ja Hispaania kunst. Nähtu ajel otsustas ta kodumaalt lahkuda, et näha kunsti avarama pilguga. Ta tegi Itaalias jalgrattareisi ning kolis siis Pariisi.
1928. aastal külastas Hartung Münchenit ning õppis seal kunstniku ja kunstiteoreetiku Max Doerneri klassis maalimistehnikaid. 1929. aastal abiellus ta norra kunstniku Anna-Eva Bergmaniga (1909–1987) ning kolis Lõuna-Prantsusmaale Leucate’i ja seejärel Baleaaridele Menorca saarele. 1931. aastal toimus ta esimene näitus Dresdenis, kuid see ei olnud edukas.
Koos isa surmaga katkesid Hartungil kodumaaga viimasedki sidemed. Saksamaal peeti tema maale kubistlikeks ning see läks vastuollu natsiideoloogiaga. Berliini külastamise ajal püüdis politsei teda maalide müümise eest arreteerida. 1935. aastal põgenes ta koos sõbra, kunstiajaloolase Christian Zervosega Pariisi. Kolm aastat hiljem lahutas ta abielu. Need rasked läbielamised, aga ka rahalise olukorra halvenemine viisid ta depressiooni.
Teise maailmasõja alguses astus Hartung Prantsuse Võõrleegioni ning osales sõjas Põhja-Aafrikas, kus kaotas jala. Sõjaliste teenete eest sai ta 1945. aastal Prantsuse kodakondsuse ja teenistuse eest Sõjaristi (Croix de Guerre).
1939. aastal abiellus Hartung talle Prantsusmaal ulualust pakkunud skulptori Julio Gonzáleze tütre Robertaga.
Loominguline edu järgnes pärast sõda. Hartungi esimene suur isikunäitus toimus Pariisis 1947. aastal. Seal eksponeeritud töödes kasutas ta pikkade löökide kombinatsioone, värv oli lõuendile kantud kiirete liigutustega ja eelneva plaanita. See stiil tõi Hartungile kuulsuse tašistina. Pärast edukat näitust hakati ta teoseid eksponeerima ka teistes Euroopa linnades, samuti USA-s, Jaapanis ja Ladina-Ameerikas.
Looming
pisi|Hans Hartung "T46-17" (1946) Hans Hartungi varasemat loomingut mõjutasid Rembrandt van Rijn ja Francisco de Goya. Hiljem aga mängisid suurt rolli ekspressionistlikud kunstnikud Oskar Kokoschka ja Emil Nolde ning impressionismi ja ekspressionismi sünteesinud kunstnikud Max Slevogt ja Lovis Corinth. Tema omakorda andis tõuke uue kunstisuuna – lüürilise abstraktsionismi loomisele.
Hartungi stiili iseloomustavad mitmesugused muutused. Teise maailmasõja ajal lisandus ta teostesse abstraktsust. Aastate kestel muutus ta stiil, mis põhines žestide vabadusel, dünaamikal ja spontaansusel, formalistlikumaks, eriti pärast insulti 1986. aastal.
Hartung tegeles ka fotograafiaga, mille vastu oli tal huvi tekkinud juba lapsepõlves. Ta tegi umbes 30 000 fotot, millest suuremal osal on kujutatud maastikke ja portreid, aga nende seas on ka abstraktseid pilte.
1960. aastatest elu lõpuni korraldas Hartung 11 isikunäitust, sh näituse Metropolitani muuseumis New Yorgis (1975) ning retrospektiivi Pompidou keskuses Pariisis (1977).
Hartungi loomingut leiab kogudest üle maailma: Hans Hartungi ja ta abikaasa Anna-Eva Bergmani loomingut koondab Hartung-Bergmani fond, mis asub Prantsusmaal Antibes’is. Fond on loodud Hartungi ja Bergmani ostetud krundile, kuhu nad kavandasid maja. 1994. aastal asutatud fondi kogusse kuuluvad kunstnike joonistused, maalid, fotod, keraamika ning loominguga seotud dokumendid, reklaamid, era- ja avalik kirjavahetus, bibliograafia jne.
Auhinnad
Oma elu jooksul pälvis Hartung mitu mainekat rahvusvahelist auhinda: 1957. aastal oli ta esimene, kes pälvis Rubensi auhinna, 1960. aastal sai ta maalipreemia Veneetsia biennaalil.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti Vabariigi peakonsulaat Peterburis on Eesti Vabariigi välissuhtlusametkonna Välisministeeriumi esindus Venemaa Föderatsioonis Peterburi linnas aadressil Bolšaja Monetnaja 14.
Antaimorod
Antaimorod (malagassi keeles 'randlased') on malagasside etniline rühm.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti esindus Petrogradis
Eesti peakonsulaadi eelkäija oli peale Eesti Vabadussõda Nõukogude Venemaal Eesti Vabariigi ja Nõukogude Venemaa vahel kodakondsuse valikut puudutava kokkuleppe alusel moodustatud kontrolli-opteerimiskomisjoni osakond Petrogradis, mis alustas tööd pärast 6. aprillil 1920. Neeva ääres Prantsuse kaldapealse 24/Gagarinskaja 1 asuvas nurgamajas.
Antaimorod
See on metsatalupoegade hõim Madagaskari saare idaranniku lõunaosas Manakara piirkonnas Namorona ja Manampatra vahel. Hõim on keskmise suurusega.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti esindus Petrogradis
Tartu rahulepingalusel said Eestisse opteerumise ehk Eesti kodakondsuse valimise võimaluse varem Venemaa Keisririiki rännanud ning Esimese maailmasõja ning Vene kodusõja ajal Venemaale sattunud eestimaa päritoluga elanikud. Aastatel 1920 –1923 opteerus Eestisse ligi 40 000 inimest (37578-1920. aastal - 14909, 1921. aastal - 15866, 1922. aastal - 5380 ja 1923. aastal - 1423 inimest )
Antaimorod
Antaimorod on araabia päritolu ja islamiusku.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti esindus Petrogradis
Tegeleti ka eestlastest vangide probleemidega, alates nende kodakondsuse väljaselgitamisest ja lõpetades nende vabastamise taotlemise ja majandusliku abistamisega vanglates.
Kontrolli-opteerimiskomisjoni osakond töötas 1922. aasta sügiseni. 6. detsembril 1922 peakonsul Viktor Tombergi korraldusega asuti tööle Eesti peakonsulaadina Petrogradis.
Antaimorod
Neil on ammust ajast olnud oma Kiri (keeleteadus)kiri sora be. Nad on kuulsad oma paberi poolest, mis on tehtud bambusekiududest ja kaunistatud õielehtedega.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti esindus Petrogradis
Peale Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liikme Jaan Kreuksi kinnipidamist illegaalse tegevuse eest Eestis ja tema hukkamist tungisid 3. aprillil 1923 peakonsulaati umbes 40 inimest ning rüüstasid konsulaadi.
Antaimorod
Ivato külas Vohipeno lähedal võib tänini näha antaimoro kuningate haudu.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Eesti esindus Petrogradis
Rüüstatud maja enam ei taastatud, vaid peakonsulaat taasavati 5. augustil 1923 suurvürst Vladimir Aleksandrovitši adjutandi Erich Gerhard von Pistohlkorsi endises elamus aadressil Bolšaja Morskaja 59.
Antaimorod
Tuntud on nende rituaal esivanemate hauale (kibory) lähenemisel.
Eesti peakonsulaat Peterburis
Konsulaat Venemaa olustiku kajastajana
1926. aastal toimus Leningradis nn "Inglise-Eesti spionaaži kohtuasi", mille käigus 48 inimest, sh ka endist Eesti konsulit Kingissepas Siegfried Taari süüdistati Punaarmeed puudutava salateabe hankimises ja edastamises ning Leningradi veevärgi ja Gattšina lennuvälja õhkulaskmise ettevalmistamises.
Tegevuse lõpetamine
1930. aastate lõpus hakati NSV Liidus välisriikide konsulaaresindusi sulgema, tuuees ettekäändeks vajadust "seada jalule konsulaaresinduste pariteet Nõukogude Liidu ja välisriikide konsulaarsuhetes". Koos Suurbritannia, Rootsi, Norra, Taani ja Läti konsulaadiga pandi ajavahemikul 1. aprill 1937 – 31. märts 1938 kinni ka Eesti peakonsulaat. Viimane peakonsul oli Aleksander Warma.
Konsulaadi taasavamine
2010. aasta märtsis toimus diplomaatiline skandaal, kui Venemaa Föderatsiooni Välisministeerium teatas Eesti peakonsuli Peterburis Rasmus Lumi, väljasaatmisest ning põhjendas oma otsust vastusammuna Eesti võimude keeldumisele anda nõusolek Vene Föderatsiooni Narva peakonsuli kandidaadi ametisse asumisele.
Konsulaadil asub Pihkvas oma talitus: Peterburi peakonsulaadi Pihkva talitus.
René Cassin
René Samuel Cassin (5. oktoober 1887 Bayonne – 20. veebruar 1976 Pariis) oli prantsuse jurist ja kohtunik.
Cassin lõpetas Aix-Marseille Ülikooli. Osales esimeses maailmasõjas, kus sai haavata. Aastatel 1920–1929 oli ta Lille'i Ülikooli õigusteaduste professor.
Aastatel 1924–1938 oli Cassin Prantsusmaa esindaja Rahvasteliidus ning tegutses desarmeerimise ja rahvusvaheliste konfliktide lahendamise nimel.
Teise maailmasõja ajal osales Cassin Prantsuse vastupanuliikumises. Ta oli esimesi, kes juunis 1940 ühines Londonis kindral Charles de Gaulle'iga. Liikumises Vaba Prantsusmaa tegeles ta juriidiliste küsimustega.
Osaluse eest Inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti koostamisel sai Cassin 1968. aastal Nobeli rahuauhinna.
Cassin oli tegev ka ÜRO Inimõiguste Komisjonis ja Alalises Vahekohtus. thumb|left|150px|Cassini mälestusmärk [[Forbachis]]
Anders Torstenson
Anders Torstenson sündis feldmarssal Lennart Torstensoni (1603–1651) ja vabapreili Beata De la Gardie (1612–1680) pojana. Tema ema oli Ekholmi vabahärra Johan De la Gardie (1582–1642) tütar.
Ta oli Ortala krahv, Virestadi vabahärra, Forstena, Reesta, Raasiku, Lennartsnäsi, Segersjö, Penningby, Ökna ja Lydöö härra.
Eestimaal talle De la Gardie perekonnalt pärimise teel kuulunud Kehra mõisa müüs ta 1665 Tallinna superintendendile Magnus Gabriel Elferingile, isalt päritud Järvamaa Koeru kihelkonna Aruküla ja Paide kihelkonna Mäo mõisad müüs ta 1669 35 000 hõberubla eest Liivimaa Kubernerile kindralleitnant Hans von Fersenile (Sipa). , ning Raasiku mõisa pantis ta 1674. aastal 38 000 riigitaalri eest krahv Otto Wilhelm Königsmarckile (1639–1688), kes 1682 abiellus tema abikaasa onu Magnus Gabriel De la Gardie tütrega.
1977
1977. aasta (MCMLXXVII) oli 20. sajandi 77. aasta.
Anders Torstenson
Perekond
Andres Torstenson abiellus 1665 Christina Stenbockiga (1649–1719), kes oli riiginõuniku, Bogesundi krahvi Gustaf Otto Stenbocki ja Läckö krahvinna Christina Catharina De la Gardie tütar ning Jakob De la Gardie tütretütar. Abielust sündisid:
1977
Viited
1951 – 2000
Roman Abt
thumb|Carl Roman Abt Carl Roman Abt (16. juuli 1850 Bünzen, Aargau – 1. mai 1933 Luzern) oli Šveitsi masinaehitusinsener, leiutaja ja ettevõtja.
Perekond
Carl Roman Abt sündis katoliiklikus peres. Tema isa oli suurnõunik ja tööstur Roman Abt. Carl Roman oli Joachim Wey lapselaps. Tema vennad olid põllumajandustegelane Heinrich Eugen Abt ja Siegfried Abt.
Elu ja looming
Aastal 1872 lõpetas ta Zürichi Polütehnikumi diplomeeritud masinaehitusinsenerina. Ta oli Niklaus Riggenbachi õpilane.
thumb|[[Abti süsteem]] thumb|Abti tüüpi vedur Carl Roman Abt tegi teedrajavaid leiutisi, sealhulgas Abti süsteemi hammasratasraudteede jaoks, mis kombineeris adhesioonvedureid ja hammasratasvedureid, ja automaatsed möödasõidukohad (Abti pöörang) köisraudteedele.
Ta juhatas isiklikult 72 mägiraudtee ehitust kõigis maailmajagudes. Nende hulgas on Vispi–Zermatti raudtee, Gornergrati raudtee, Furka–Oberalpi raudtee ja Monte Generoso raudtee (kõik Šveitsis).
Gotthardi raudtee seltsi presidendina pidas Carl Abt aastal 1903 eraraudteede riigistamisel Šveitsi riigiga läbirääkimisi.
Kutsetöö ja leiutised tõid Abtile märkimisväärse jõukuse. Ta oli kunstitundja ning metseen. Aastatel 1904–1907 oli ta Šveitsi riikliku kunstikomisjoni liige ning 1905-1911 Šveitsi Kunstiühingu president.
Kunstikogu
Roman Abt kogus eelkõige kullassepakunsti teoseid. Seejuures ei lasknud ta käest ühtki eriti ilusat või kunstiliselt huvipakkuvat münti ega medalit.
22. mail 1936 pandi tema müntide ja medalite kogu oksjonile.
Isiklikku
Carl Roman Abt oli abielus Anna Josepha Felberiga.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
pisi| Tuumamagnetresonantsspektroskoopia (lühend TMR-spektroskoopia) on raadiosagedusdiapasoonis töötav spektroskoopia liik, mille puhul spektri saamiseks rakendatakse tugevasse püsimagnetvälja (4...24 T) viidud aine aatomituumade ergastamist ja sellele järgneva kiirguse registreerimist.
Erinevate aatomituumade signaalide sagedused on väga erinevad. Nad on lineaarses sõltuvuses tuuma güromagnetilisest konstandist ja talle rakenduva magnetvälja tugevusest, ulatudes praeguste TMR-spektromeetrite korral mõnest megahertsist umbes 1 gigahertsini. Vajalik magnetväli saadakse enamasti ülijuhtmagneti abil.
Enim mõõdetavad tuumad (isotoobid) on 1H, 13C, 19F, 31P, jt.
TMR on üks olulisematest orgaaniliste ühendite struktuuri uurimise ja identifitseerimise meetoditest.
Greta Garbo
"Guinnessi rekordite raamatus" on teda nimetatud kõige ilusamaks Maal elanud naiseks.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Eestis kasutatakse tuumamagnetresonantsspektromeetriat näiteks Tartu Ülikoolis, Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis ja Tallinna Tehnikaülikooli keemiainstituudis. Peamised TMR-spektromeetrite tootjad on Bruker BioSpin Gmbh, Varian Inc. ja Jeol Inc.
Ain Mere
Ain Mere (kuni 22. veebruarini 1936 Ervin Martson ; 22. veebruar 1903 Vändra Uue-Vändra vald – 5. aprill 1969 Leicester, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik) oli Eesti sõjaväelane (major), teise maailmasõja ajal Saksamaa sõjaväes (Obersturmbannführer).
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Ajalugu
Tuumamagnetresonantsi kui nähtust kirjeldas esimesena 1938. aastal Isidor Isaac Rabi, kes sai 1944. aastal selle avastuse eest füüsika Nobeli auhinna. 1952. aastal pälvisid Felix Bloch ja Edward Mills Purcell Nobeli füüsikaauhinna, töötades välja tehnika, mis võimaldab mõõta lahuseid ja tahkiseid. Edasi algas TMR-i hüppeline areng, mille käigus 1950. aastatel hakati TMR-i kasutama laialdaselt orgaaniliste ühendite analüüsiks. 1970. aastatel arendati välja 2D TMR spektroskoopia. Tänapäeval on TMR leidnud kasutust väga paljudes valdkondades, eelkõige keemias. 1991. aastal sai Richard R. Ernst Nobeli auhinna Fourier' teisenduste ja mitmedimensioonilise TMR-i arendamise eest.
Greta Garbo
Elukäik
Ta sündis Karl Alfred Gustafssoni (1871–1920) ja Anna Lovisa Johanssoni (1872–1944) kolmelapselise pere noorima lapsena. Tal olid vanem vend Sven ja õde Alva.
Ain Mere
Noorus
Ta sündis Vändras, kus sai alghariduse. Vabadussõja puhkemisel õppis ta Tallinna II Reaalkoolis. Ta astus vabatahtlikuna Tallinna Kooliõpilaste Roodu, mis hiljem sai nimetuse Tallinna Kooliõpilaste Pataljon.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Olemus
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia on aatomspektroskoopia liik, mis võimaldab mõõta aatomeid, mille spinn pole 0. Spinn iseloomustab tuuma asendit magnetväljas. Tuumade võimalike spinnide arvu iseloomustab spinnkvantarv (I). Vastavalt spinnkvantarvule jagunevad aatomite tuumad: I=(0; 0,5; 1; 1,5; jne).
Greta Garbo
Elukäik
Kui Greta oli 14-aastane, suri tema isa. Greta lahkus koolist ja hakkas juuksuri abilisena elatist teenima. Seejärel töötas ta müüjana Stockholmi kaubamajas, kus tegi kohaliku ajalehe reklaamides modellitööd.
Ain Mere
Tegevus Vabadussõjas
Tallinna Kooliõpilaste Pataljon saadeti 30. detsembril 1918 rindele laiarööpmelise soomusrongi nr 3 mehituse täienduseks. 1919. aasta kevadel lõunarindel sai soomusrongi vagun, kus viibis Mere, punaste patareist tulistatud granaadist täistabamuse. Granaat lõhkes vagunis ja tekkinud õhusurve paiskas Mere kuulipildujaluugist välja. Selle tulemusena sai ta hulga raskeid haavu pähe ja näkku. Haavad nõudsid mitut operatsiooni, mille Tartu sõjaväehaiglas tegi kirurgiaprofessor Werner Zoege von Manteuffel. Pärast paranemist saabus Mere tagasi Tallinna, kus jätkas teenistust Kooliõpilaste pataljonis, samuti õpinguid koolis.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Tuumade mõõdetavus
TMR-is on hästi mõõdetavad need tuumad, mille spinnkvantarv on 0,5, näiteks 1H, 13C, 31P, 15N, 19F. Kaks esimest on eriti laialt kasutatavad, kuna TMR-iga on väga lihtne tuvastada orgaanilisi ühendeid. Mõnedel looduses leiduvatel tuumadel on aga spinnkvantarv 0, näiteks 12C ja 16O, ning seetõttu on need TMR-i jaoks inaktiivsed. Tuumade mõõdetavus oleneb ka nende leidumisest looduses. Näiteks 1H tuumi leidub proovides 99,99%. Seetõttu pole vaja proovi selle tuumaga rikastada ja prootonspektri mõõtmine toimub kiiresti (kuni 10 sekundiga). 13C tuumi on looduses aga ainult 1,07% ja süsinikspektri mõõtmiseks peab mõõtmisaega pikendama, tehes kordusmõõtmisi.
Greta Garbo
Elukäik
1922. aastal mängis Greta esimese nimetamisväärse rolli Eric Petscheri filmis "Luffar-Peter" ("Hulgus-Peter"). Aastail 1922–1924 õppis ta prestiižses Stockholmi Kuninglikus Draamateatris. Teatris tutvus ta lavastaja Mauritz Stilleriga, kes õpetas Gretale filminäitlemist, Mauritz andis Gretale ka lavanime Greta Garbo. Greta mängis hiljem peaosa Mauritzi tummfilmis "Gösta Berlingi saaga".
Christine Guldbrandsen
pisi|Christine Guldbrandsen Christine Guldbrandsen (sündinud 9. märtsil 1985 Bergenis) on norra laulja.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Energiatasemete erinevus
Tavaolekus on tuumad ühel energiatasemel. Viies proovi magnetvälja ja rakendades raadiosagedusliku impulsiga kiirgust, ergastatakse tuumad. Selle tulemusena on mõned tuumad mõjuva magnetväljaga samas suunas ja mõned tuumad vastassuunas.pisi|Kui väline magnetväli on suunatud üles, siis tuumad, mille spinn on +1/2, asuvad madalamal energiatasemel ja spinniga −1/2 tuumad asuvad kõrgemal energiatasemel Osakeste jaotust kõrgema ja madalama energiataseme vahel väljendab valem: Nk/Nm= e–cγβ0=1-cγβ0,
Laupa mõis
pisi|Laupa mõisa peahoone Pärnu jõe ääres Laupa mõis (saksa keeles Laupa) oli rüütlimõis Järvamaal Türi kihelkonnas.
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
1921. aastal lõpetas Mere Tallinna II Reaalkooli ja astus samal aastal Sõjaväe Tehnikakooli. Lõpetas 27. juunil 1923 Sõjaväe Tehnikakooli autoosakonna, ülendati nooremleitnandiks ning määrati teenima Sõjaministeeriumi Mehaanika Töökodadesse, kus asus autotöötoa töödejuhataja kohale. 1924. aastal nimetati see asutus ümber Sõjaministeeriumi Arsenaliks ning Mere määrati samast päevast tööstustehnikuks. 1. aprillist 1924 viidi Mere omal soovil üle Lennuväerügementi, lähetati seal õppejaoskonda lendurite klassi, mille lõpetas 1925. aastal. 10. novembrist 1924 – 1. aprillini 1927 teenis maalennudivisjoni töökodade ülema kohal. Asus Tallinna Tehnikumis masinaehitust õppima, kuid teenistusülesannete täitmise tõttu jäid need õpingud pooleli.
Laupa mõis
Ajalugu
Laupa mõisa asutajaks peetakse Rootsi ratsaväeohvitseri Claus Trällot, kes ostis Laupa küla 1614. aastal kuningas Gustav II Adolfi käest. 1630. aastal kingiti mõis Reinhold von Fersenile, kelle järeltulijatele (von Fersen a. d. H. Laupa) kuulus Laupa mõis aastani 1849.
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
Pärast sõjaväelenduri kutse omandamist sai ta korralduse asuda Claude Scudamore Emery käe all lendurinstruktoriks õppima. Lõpetas kursuse 23. märtsil 1926. 1. aprillist 1927 määrati ta eskadrilli nr 9 instruktori kohusetäitjaks ja mootoriteaduse lektoriks. 1928. aastal sai ta veelkord instruktorikoolitust, sedapuhku kuninglike õhujõudude Flight Lieutenant O.E. Worsley juhatusel. Samast sügisest töötas ta Lennukooli õppejõuna mootoriteaduse ning materjalide ja nende ümbertöötamise alal. 1929. aasta algul kinnitati ta eskadrilli nr 9 instruktori kohale ning mõni kuu hiljem määrati ta sama eskadrilli rühmaülemaks. 1. juulist 1930 Lennukooli ümberformeerimisel sai ta I salga ülemaks. Samal aastal korraldatud esimese Eesti lennuvõistluse võitja.
Laupa mõis
Mõisahooned
Viimasteks omanikeks oli perekond Taube, kes lasi ka ehitada 1905. aastal mahapõletatud hoone asemele praeguse esindusliku uusbarokse mõisahoone. 1913. aastal valminud hoone arhitekt oli Jacques Rosenbaum. Hoonet iseloomustavad mansardkatused, nii esi- kui ka tagaküljel asuvad suurejoonelised terrassid ja ülikülluslik stukkdekoor.
Mõis asub Pärnu jõe kaldal, ümbritsetuna ilusast pargist. Mõisa juurde kuulub viinavabrik, valitsejamaja, kuivati, tall ja kelder. Peahoone ja eelnimetatud on kultuurimälestised. Lisaks on park looduskaitse all.
Greta Garbo
Elukäik
Pärast seda rolli kutsuti Garbo ja tema õpetaja Mauritz MGM filmistuudiosse, kus töötav Louis B Mayer hindas Garbo mängitud rolli kõrgelt. Greta kõige kuulsamad tummfilmirollid jäid filmidesse "Valing" (1926), "Liha ja kurat" (1927) ja "Armastus" (1927). Ühena vähestest tummfilmitähtedest jätkas Garbo helifilmis ja tegi mitu tähelepanuväärset osatäitmist peamiselt melodraamades, kuid ka komöödiates. Tema olulisemad tööd olid filmides "Anna Christie" (1930), "Romaan" (1930), "Grand Hotel" (1932), "Anna Karenina" (1935), "Kameeliadaam" (1936) ja "Niinake" (1939). Eraelus vältis Garbo intervjuusid ja esilinastusi, keeldus autogramme andmast ega vastanud kirjadele, aidates nii kaasa omaenese legendi kujundamisele. Tema lööklausena sai tuntuks "Ma tahan olla üksi". Pärast ebaedu filmiga "Kahepalgeline naine" (1941) tõmbus Garbo karjäärist tagasi, sattus avalikkuse ette vaid juhuslikult ja elas erakuna oma New Yorgi korteris, suheldes üksnes valitud tuttavatega.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Energiatasemete erinevus
kus Nk on osakeste arv kõrgemal energianoovil, Nm osakeste arv madalamal energiatasemel, c võrdetegur, β0 välise magnetvälja tugevus ja γ güromagnetiline suhe. Võrdetegur c on avaldatav kui h/kB*T, kus h on Plancki konstant, kB Boltzmanni konstant ning T temperatuur.
Laupa mõis
Mõisahooned
Aastast 1922 tegutseb mõisahoones Laupa Põhikool.
Nüüdisajal jääb Laupa mõis Järva maakonda Türi valla territooriumile.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Relakseerumine
Kui kiirituse mõju on lõppenud, hakkavad tuumad relakseeruma ehk pöörduvad tagasi oma algasendisse. Relakseerumise käigus tuumad tiirlevad ümber oma telje ehk pretsesseeruvad. Relakseerumise tulemusena tuumade tekitatav magnetväli muutub ning seda muutust mõõdetaksegi. Relakseerumise käigus saadakse aeg-signaal spekter, mis näeb välja nagu siinus- või koosinusfunktsiooni graafik, juhul kui kõik tuumad pretsesseeruvad samasuguse sagedusega. Tavaliselt toimub pretsesseerumine aga erineva sagedusega ning seetõttu on mõõdetud spektri põhjal keeruline uuritava aine struktuuri analüüsida. Rakendades aeg-signaal spektrile Fourie teisendust, saadakse sagedus-signaal spekter.
Keemiline nihe
ϭ= 106*(ν-νs)/ νs,
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
1931. aastal asus Kõrgemasse Sõjakooli õppima. Selle lõpetamisel määrati ta Sõjavägede Staapi, kus oli 5. osakonna B-jaoskonna ülem majori auastmes.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Millest keemiline nihe sõltub?
Keemiline nihe sõltub aatomituuma ümbrusest. Tuuma ümbritsevad elektronid ning nende liikumine tekitab lisamagnetvälja, mis on aatomituuma jaoks välist magnetvälja nõrgestava toimega (vastupidises suunas välise magnetväljaga). Välise magnetvälja muutust, mis on põhjustatud tuuma ümbritsevate elektronide poolt, nimetatakse varjestuseks. Keemilist nihet mõjutab ka naaberaatomi elektronegatiivsus. Mida suurem on naaberaatomi elektronegatiivsus, seda tugevamini tõmbab see elektrone enda poole, mõõdetava tuuma varjestus väheneb ja seetõttu tuuma keemiline nihe suureneb. Ka kordsed sidemed mõjutavad keemilist nihet, kuna kordseid sidemeid moodustavad π elektronid, mis on võimelised tekitama uue magnetvälja. Üldiselt kehtib rusikareegel: mida suurem varjestus, seda väiksem keemiline nihe uuritaval tuumal.
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
Meret autasustati Kotkaristi IV klassi teenetemärgiga. Kõrgema Sõjakooli lõpetamisel tunnistati Mere diplomitöö kursuse parimaks.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Korrelatsioonitabelid
Keemilise nihke alusel on enammõõdetavad rühmad jaotatud korrelatsioonitabelitesse, kusjuures tasub jälgida, et keemilise nihke skaala kasvab paremalt vasakule. Samuti on tuumade keemiliste nihete vahemikud vägagi erinevad. Näiteks 1H keemilised nihked jäävad vahemikku 0…20 ppm, 13C omad 0…220 ppm, erandjuhtudel 400 ppm, kuid 15N keemiliste nihete vahemik võib jääda vahemikku −500…1200 ppm või 0...1700 ppm, olenevalt referentsainest, mida mõõtmistel kasutatakse. Seega tuleks enne tulemuste võrdlemist veenduda, millise standardaine suhtes andmed on saadud. 1H ja 13C TMR-i juures on standardaineks tetrametüülsilaan (TMS).
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
Tallinna linna perekonnaseisuametniku otsusega 22. veebruarist 1936 määrati Ervin Martsoni uueks perekonnanimeks Mere ja uueks (ees)nimeks Ain, seega pole ta kunagi kandnud Ain-Ervin Mere nime.
Võnnu vald
Vaatamisväärsused
Valla peamisi vaatamisväärsusi oli Võnnu kihelkonnakirik, mis on Eesti suuremaid maakirikuid. Praeguse väliskuju sai kirik põikhoone lisamisega 1871. aastal. Samas on kivikirik algsel kujul ehitatud ilmselt juba Tartu piiskop Hermann von Buxhövdeni korraldusel aastail 1232–1236. Arvatavasti sellest ajast on säilinud ühe romaanipärase külgportaali fragmendid (kaasajal välja puhastatud). Tegu on tõenäoliselt Lõuna-Eesti ainsa romaani stiilis detaile sisaldava ehitismälestisega ja Tartumaa ühe vanima teadaoleva kivikirikuga.
Ain Mere
Tegevus Eesti Vabariigi ajal
7. novembril 1938 valiti major Ain Mere Eesti käsipalliliidu esimeheks.
Tuumamagnetresonantsspektroskoopia
Spinn-spinn vastasmõju
kui spinn lõhestab n omavahel ekvivalentset spinni X, lõheneb A signaal 2nIx+1 jooneks,
Ain Mere
1940. aasta riigipööre
Eesti okupeerimisel Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal ja järgnenud Eesti regulaararmee üksuste liitmisel Punaarmeega määrati Mere 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 180. Eesti laskurdiviisi Staabi 1. osakonna (Staabi operatiivosakond) ülema asetäitjaks.
Christine Guldbrandsen
Ta esindas lauluga "Alvedansen" Norrat 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas. Laul tuli 36 punktiga 14. kohale. Ta on avaldanud sooloalbumeid ning mänginud muusikalis "Hüljatud" Cosette'i rolli.
Võnnu vald
Vaatamisväärsused
Kiriku kõrval asub Vabadussõja mälestussammas – Eesti iseseisvuse eest langenute mälestuseks püstitatud mälestusmärk, mis ühtlasi kannab mälestust taasiseseisvumisajal toimunud ühiskondlikest protsessidest. Mälestussamba kavandi valmistas kujur Aleksander Eller, kivitöö tegi August Levold. Sammas avati 11. septembril 1934, kuid lõhuti 1945 ning selle osad kanti laiali. Mälestussammas avati uuesti 1. septembril 1990.
Ain Mere
1940. aasta riigipööre
10. oktoobril 1940 värvati Mere Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi andmetel 180. Eesti Laskurdiviisi eriosakonna agendiks agendinimega Müller.
Võnnu vald
Ajalugu
Võnnu vallavanemad olid:
Ain Mere
Deserteerumine Punaarmeest
Pärast Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja algust taandus 180. Laskurdiviis Venemaale, kus 28. juulil 1941 Porhovi rindelõigus Mere deserteerus Punaarmeest ja jooksis sakslaste poole üle, võttes kaasa kogu staabi kirjavahetuse ja kaardimaterjali. Tema poolt kaasatoodud kaardid põhjustasid venelaste lennuväele raskeid kaotusi, kuna sakslaste Luftwaffe ründas kaasatoodud kaartide põhjal Tuleblja lennuvälja, mille olemasolust neil enne aimugi polnud. Luftwaffe rünnaku tulemusel hävis üle 60 Punaarmee lennuki.
Võnnu vald
Ajalugu
2016. aastal sõlmisid Haaslava, Mäksa ja Võnnu vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati nende kolme valla ning Meeksi valla Järvselja ja Rõka küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Kastre vald.
Alevik
Võnnu
Ain Mere
Tegevus Eestis 1941. aastal Eesti Omavalitsuses
1. augustiks 1941 saadeti ta tagasi Eestisse, kus astus Tallinna-Nõmme Omakaitse teenistusse Staabi I jaoskonna (operatiivjaoskond ehk juhtimine) ülemana, 28. augustist 1941 oli ta Omakaitse Staabi Üldosakonna ülem.
Pärast Eesti alade vallutamist hakkas 15. septembril 1941 tööle Eesti Omavalitsus ja 18.09.41 määras selle sisedirektor Oskar Angelus politsei- ja omakaitse ülemaks Johannes Soodla. Politsei ja omakaitse loomisel püüti võimalikult palju aluseks võtta varem Eestis kehtinud struktuure. Politsei ja Omakaitse Valitsus sai kindla organisatsioonilise struktuuri 28. oktoobriks 1941 ja sinna kuulusid ka Poliitilise Politsei inspektuur, Kriminaalpolitsei inspektuur, Eesti Omakaitse, Eesti Välipolitsei, Tuletõrje ja Piiriomakaitse. 8. oktoobril 1941 asus ta tööle Tallinn-Harju Poliitilisse Politseisse. 8. detsembril 1941 määrati ta Poliitilise Politsei ülemaks.
1942. aasta märtsis moodustati Eestis Suursaksa Riigi Saksa okupatsioonivõimude repressiivorgan Riigi Julgeoleku Peaameti organisatsiooni eeskujul Julgeolekupolitsei ja SD Eestis, mis koondas ühisesse organisatsiooni eri osakondadena kriminaal- ja ka poliitilise ehk julgeolekupolitsei IV osakonna (Gestapo).
Tegevus Eesti Julgeolekupolitsei ülemana
11. mail moodustati tagasiulatuvalt 1. maist 1941 Eesti Politsei (kriminaalpolitsei) ja Poliitilise Politsei ühendamise teel Eesti kindralkomissariaadi kindralkomissari Karl Siegmund Litzmanni määruse alusel Eesti Omavalitsuse juhile alluv Eesti Julgeolekupolitsei ja SD, mille ülemaks sai Ain Mere. Julgeolekupolitsei ja SD Dienststelle Reval'i eesti ja saksa sektori üldjuht oli Mere otsene ülemus Martin Sandberger. Mere NKVD agenditoimik oli selleks ajaks Riia kaudu Venemaale evakueeritud ega sattunud sakslaste kätte, vastasel korral oleks teda oodanud mahalaskmine.
Ain Merele allusid Eesti Julgeolekupolitsei ja SD ametnikest koosnenud 1942. aastal asutatud erikohtud. Need erikohtud langetasid tuhandetele inimestele surmaotsuseid, mis viidi täide 24 tunni jooksul. Ta osales ka ülekuulamistel, millega kaasnesid piinamised. 1942. aasta augustis loodi Mere otsesel osavõtul 30 km kaugusel Tallinnast Jägala koonduslaager. Oma käskkirjaga nimetas Mere selle laagri ülemaks Aleksander Laagi ja tema asetäitjaks Ralf Gerretsi. 1942. aasta septembris saabus Eesti Julgeolekupolitsei käsutusse kaks ešeloni juudi soost vange Tšehhoslovakkiast ja Saksamaalt. Major Mere viibis isiklikult Raasiku jaamas, kui ešelonid sinna saabusid, ning juhtis ise vangide selekteerimist ja hukkamist. 1942–1943 inspekteeris Mere mitu korda Jägala laagrit ja andis komandandile juhtnööre vangide hukkamiseks. Mere ja Laak korraldasid Jägala laagris joominguid, kuhu lasti tuua laagris kinnipeetavaid naisi, kes pärast tapeti. Mere korraldusel valiti tema jaoks välja ja saadeti talle mahalastute riietusesemeid ja väärtasju.
Tegevus Eesti Leegionis
1943. aasta aprillis komandeeriti Mere julgeolekupolitseist erivolinikuks Eesti Leegioni rügemendi Estland värbamise alal ja hakkas ühtlasi Eesti SS-vabatahtlike brigaadi 43. SS-vabatahtlike rügemendi I pataljoni ülemaks. Ta juhtis edukalt oma üksust Rossonõ partisanide vabariigi purustamisel, samuti hiljem Neveli rindel.
1944. aasta veebruaris Narva rindele siirdunud, määrati Mere 46. Eesti SS-Vabatahtlike rügemendi I pataljoni ülemaks, kellena osales Punaarmeele suuri kaotusi põhjustades 24. veebruaril Punaarmee väeosade valduses oleva Riigiküla sillapea likvideerimisel (II pataljoni allüksused Rudolf Bruusi juhtimisel põhjast, I pataljon lõunast).
1944. aasta suvel määrati vahepeal Obersturmbannführer 'iks ülendatud Mere Eesti väeosade kindralinspektorile Brigadeführer Johannes Soodlale alluvasse Sõjaväe Ringkondade Peastaapi staabiülemaks. Kindralinspektori käsul evakueeriti Sõjaväe Ringkondade Peastaap kogu koosseisuga septembris 1944 Saksamaale, kus see tegutses edasi Ersatzkommando nime all.