cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Psühhoos
Esmase psühhoosi teke
Psühhootiliste sümptomite all mõeldakse häiritust, mis võib olla seotud mõttetegevuse ja rääkimise, sensoorse taju, emotsioonide reguleerimise ja/või käitumisega. Paljud psühhootiliste sümptomite all kannatajad võivad langeda allakäigukeerisesse (downward drift) – põhjuseks see, et eespool nimetatud häired segavad nende igapäevast elu ja sotsiaalset hakkamasaamist nii suurel määral, et nende elu kvaliteet kannatab. Sophie lugu algas stressirikka elusündmusega, millele järgnes katastrofeeriv mõtlemine, et ta ei saa millegagi hakkama, sellele järgnes luulu teke (DJ-d räägivad temaga ja teised suudavad ta mõtteid lugeda) ja ta kujutas ette, et omab üleloomulikke võimeid. Ajapikku hakkas ta kogema ka sensoorseid hallutsinatsioone – Sophie lugu lõppes sellega, et ta muutus sotsiaalselt saamatuks ning kaotas palju oma produktiivsust ja motivatsiooni.
Taju ja reaalsuse moonutus
Sellised aistingud võivad klassikaliselt patsientides tekitada hirmu (ning ärevust ja segadust). Esinevad
Motoorse käitumise häired
Selliseid häireid esineb pigem väga rasketel juhtudel või krooniliste psühhoosiga patsientidel.
Skisofreeniat hakati kiiresti pidama isiksuse lõhestumiseks (anekdoot: "Psühhiaatriahaigla ekskursiooni käigus seletab õde: "Siin on meie skisofreeniaosakond. Kaks tuba patsiendi peale."") – üks esimesi skisofreeniauurijaid, Šveitsi psühhiaater Eugen Bleuler (1908) aga väitis, et isiksusi on ikkagi üks, mitmeks "lõhenevad" hoopis inimese erinevad psühholoogilised funktsioonid.
Psühhootiliste sümptomite kulg
Harilikult kujunevad psühhootilised sümptomid hästi defineeritavate (3) staadiumide kaupa.
Prodromaalne (ettenägev) staadium
Suur osa psühhootiliste sümptomitega patsiente näitab esimesi märke hilises teismeeas või varases täiskasvanueas (WHO andmeil – 51% algas skisofreenia 15–25 e.a; 80% 15–35 e.a). Prodromaalne staadium kestab u 5 aastat – tasapisi hakatakse irduma normaalsest funktsioneerimisest ja sotsiaalsetest suhetest, emotsioonid muutuvad pinnapealseks või kohatuks, isiklik või kooli-/karjääriedu kannatab. Arvatakse, et skisofreenia võib avalduda just sellises inimese eluea mõttes kriitilises perioodis, kuna just muutuste ja stressi käigus tulevad skisofreenia bioloogilised mehhanismid esile (70% inimesest, kes esimese psühhoosihoo on saanud, ütlevad, et kogesid viimase kolme nädala jooksul mingit stressirohket elusündmust).
Aktiivne staadium
Sel perioodil hakkavad inimesel ilmnema mitmesugused psühhoosisümptomid (hallutsinatsioonid, luulud jne).
Residuaalne (allesjääv) staadium
Harilikult paranetakse aktiivsest staadiumist järgemööda, aga paljud skisofreeniat põdevad inimesed jäävad mingeid sümptomeid siiski kogema (näiteks kindlad hallutsinatsioonid teatud olukordades – "pilved" ärevas olukorras vms), sagedamini jäävad alles negatiivsed sümptomid (lame meeleolu). Uuringud on näidanud, et pärast psühhoosist paranemist terveneb 28% skisofreeniahaigetest täielikult (normaalsesse seisundisse; ingl remit); 22% inimestest jäävad mingid sümptomid edasi esinema; 50% inimesi jääb aktiivse ja residuaalse staadiumi vahel pendeldama.
Kirjandus
Davey. G. Psychopathology. Research, Assessment and Treatment in Clinical Psychology. 2010
Meningokokk
Meningokokk (Neisseria meningitidis) on gramnegatiivne kaksikkerabakter, mis tekitab inimestel meningiiti.
Antigeense struktuuri järgi jaguneb bakter 12 (teistel andmetel 13) seroloogilisse rühma (A, B, C, 29-E, H, I, K, L, X, Y, Z ja W135), millest osadele on omane epideemiline levik ja osade vastu on välja töötatud vaktsiinid.
Varemerohi (perekond)
Varemerohi (Symphytum L.) on taimede perekond kareleheliste sugukonnast.
NEC
pisi|NEC-i logo NEC (jaapani 日本電気株式会社, Nippon Denki Kabushiki Kaisha) on Jaapani infotehnoloogiaettevõte.
Ettevõte asutati 1899. aastal ning algul tootis see telefone ja lüliteid.
1983. aastani kasutas ettevõte rahvusvaheliselt nime Nippon Electric Company, Limited.
Anonüümsed Alkohoolikud
Eestis alustas esimene AA rühm tegevust 1990. aastal Wismari haigla ruumides, kus tegutseb tänaseni.
AA rühma tugigruppe on loodud mitmes Eesti kohas.
Pakila (linnaosa)
Pakila (rootsi keeles Baggböle) on linnaosa Helsingi põhjaosas.
Linnaosa koosneb järgmistest piirkondadest: Länsi-Pakila ja Itä-Pakila.
Malmi liideti Helsingiga 1946. aastal.
Myrskylä vallas on samanimeline küla.
Kruustangid
Kruustangide korpus valmistatakse kas kõrgekvaliteedilisest malmist või terasest. Liikuva põse juhtpinnad on üldjuhul karastatud ja lihvitud. Pakid valmistatakse karastatavast terasest kõvadusega HRC 55...60. Standardsete pakkide tööpind on kas sile või sooneline. Erikujuga pakkidel võib olla ka prismaatiline või astmeline tööpind.
Neonataalne hüperbilirubineemia
Neonataalne hüperbilirubineemia on väga sageli esinev seisund vastsündinutel, mille puhul esineb ebakõla bilirubiini tootmise ja organismist eritumise juures, mis avaldub kliiniliselt kollase jume ehk ikterusena. Neonataalse bilirubineemia puhul on olulised selle võimalikult varajane avastamine ning asjakohane käsitlus ja ravi. Enamasti avaldub neonataalne ikterus kerge vormina, kuid bilirubiini kõrge taseme korral ohustab last rasket neuroloogilist puuet tekitav bilirubiini entsefalopaatia ehk kernikterus.
Epidemioloogia
Hüperbilirubineemia tekkimise olulisemad riskitegurid on enneaegsus, peapiirkonna ulatuslik hematoom, rinnaga toitmine, isoimmuunne ja hemolüütiline aneemia, lapse meessugu ning emapoolsed haigused, nagu hüpertensioon ja diabeet.
Bilirubiini metabolism ja neonataalse hüperbilirubineemia patofüsioloogia
Bilirubiini toodetakse retikuloendoteliaalsüsteemis heemi kataboliseerimisel. Heemi vabanemine toimub peamiselt erütrotsüütide lagunemisel. Heemi konverteeritakse bilirubiiniks heemi oksügenaasi ja biliverdiini reduktaasi abil ja tekkinud bilirubiin transporditakse albumiiniga seotuna maksa. Maksas konjugeeritakse bilirubiin uridiini fosfoglükoronosüültransferaasi (UGT) abil glükuroonhappega. Konjugeeritud bilirubiin eritub sapiga peensoolde, kus osa konjugeeritud bilirubiinist muudetakse peensoole hattudes leiduva beetaglükuronidaasi abil tagasi konjugeerimata bilirubiiniks. Osa sellest imendub ja läheb edasi enterohepaatilisse ringesse. Konjugeeritud bilirubiin muudetakse jämesooles olevate bakterite poolt urobilinogeeniks ja sterkobilinogeeniks ning need erituvad organismist vastavalt uriini ja väljaheitega.
Vastsündinutel tekib hüperbilirubineemia seetõttu, kuna ühest küljest on vastsündinutel erütrotsüütide mass oluliselt suurem, teisalt on punavererakkude eluiga lühem, mis omakorda viib ka suurema bilirubiini hulga tekkeni. Hüperbilirubineemia tekke muudeks põhjusteks vastsündinutel on :
1) UGT pole piisavalt küps
Põhjused
Neonataalne hüperbilirubineemia võib oma olemuselt olla kas sagedamini esinev konjugeerimata või harvemini esinev konjugeeritud hüperbilirubineemia.
Konjugeerimata hüperbilirubineemia põhjused :
Suurenenud bilirubiini tootmine:
Vähenenud bilirubiini eritus:
Endokriinsed põhjused: hüpotüreodism*, hüpopituitarism*.
Rinnapiima ikterus*
Geneetilised põhjused: Downi sündroom*, geeni polümorfismid, mis mõjutavad UGT aktiivsust.
Suurenenud enterohepaatiline tsirkulatsioon: soolestiku obstruktsioon, dehüdratatsioon.
Konjugeeritud hüperbilirubineemia põhjused :
Kirurgilised seisundid: biliaarne atreesia, neonataalne hepatiit, duodeenumi atreesia jm
Infektsioonid: TORCH infektsioon, Coxsackie viirus, bakteriaalne septitseemia, malaaria
Endokriinsed seisundid: kaasasündinud hüpotüreoidism* ja hüpopituitarism*
Kaasasündinud metaboolsed häired: galaktoseemia, türosineemia, alfa1-antitrüpsiini puudulikkus, hemokromatoos jm
Perinataalne asfüksia
Rinnapiimaikterus*
Pikaajaline täielik parenteraalne toitmine
Kromosoomihaigused: Downi sündroom*
* võivad tuua kaasa nii konjugeerimata kui konjugeeritud hüperbilirubineemia
Diagnostika
Suurbritannias välja töötatud NICE 2010 soovituste kohaselt tuleb neonataalse hüperbilirubineemia suhtes esimeste 48 elutunni jooksul skriinida järgmistele kriteeriumidele vastavaid vastsündinuid: gestatatsioonivanus < 38 nädala, õde/vend, kes vajas sünnijärgselt fototeraapiat, vaid rinnaga toitmine, silmaga nähtav ikterus esimesel 24 elutunnil.
Bilirubiinitase tõuseb kõigil vastsündinutel esimestel elupäevadel. Kõige intensiivsem kollasus esineb ajalistel lastel enamasti 4.–5. ja enneaegsetel 7. elupäeval. Nahakollasus muutub kliiniliselt nähtavaks, kui seerumi bilirubiini tase ulatub 80–90 umol/l. Visuaalne hindamine võib olla aga ebatäpne ning oluliselt raskendatud tumedama nahavärviga vastsündinutel.
Bilirubiini umbkaudse taseme hindamise mitteinvasiivseks, valutuks meetodiks on transkutaanne bilirubinomeetria, mille puhul mõõdetakse bilirubiini taset läbi otsaesise või rinnaku naha. Kui transkutaanne bilirubiin on lapse vanust arvestades kõrge või nahakaudne määramine ei ole võimalik, siis kõige korrektsema tulemuse annab bilirubiini määramine vastsündinu verest.
Ravi
pisi|Fototeraapia Ravi vajab laps, kelle bilirubiinitase on kõrgem kui tema vanusele (ja enneaegsuse tasemele või täiendavatele riskiteguritele kohandatud) lubatud norm, mida vaadatakse spetsiaalselt nomogrammilt.
Neonataalse konjugeerimata hüperbilirubineemia olulisemaks ravimeetodiks on fototeraapia, mille käigus muudetakse fotooksüdatsiooni käigus rasvlahustuv bilirubiin veeslahustuvaks lumirubiiniks, mis eritub uriini ja väljaheitega. Fototeraapiaks sobib kõige paremini sinine valgus lainepikkusega ligikaudu 460 nm. Kõige parema efekti annavad gallumnitriidiga LED-lambid.
Kui bilirubiini tase jätkab vaatamata adekvaatsele vedeliku manustamisele ja fototeraapiale tõusmist ning tegemist on vastsündinu hemolüütilise haigusega, on abi intravenoosse immunoglobuliini manustamisest. Kernikteruse kliiniliste nähtude või ravile allumatu hüperbilirubineemia korral kaalutakse vere- või plasmavahetust, mida soovitatakse vaid raviasutuste kõrgema etapi kaudu.
Shellshock
pisi|Shellshocki logo Shellshock, tuntud ka kui Bashdoor, on UNIX-i käsureaprotsessori Bash-i turvaauk, mille avastas Stéphane Chazelas. Turvaauk võimaldab meelevaldse koodi täitmist ning seeläbi on ründajal võimalik saada täielik kontroll haavatava arvuti üle. Turvaaugu ekspluateerimiseks pole ründajal vaja mingeid arvestatavaid eelteadmiseid ega oskuseid. Seetõttu suutsid ründajad vaid tunde pärast turvaaugu avaldamist seda ekspluateerida luues robotvõrke(Ingl k. botnet), mis koosnesid haavatavatest arvutitest ning teostasid teenusetõkestamise ründeid või skaneerisid teisi haavatavaid masinaid.
Laiemale avalikkusele tehti turvaauk teatavaks 24. septembril 2014 ning koos sellega tehti kättesaadavaks ka paik(Ingl k. patch). Levinud turvariskide ja haavatavuste nimekirjas viitab esimesena antud turvaaugule identifikaator CVE-2014-6271 ja lisaks teised hiljem avastatud turvaaugud CVE-2014-6277, CVE-2014-6278, CVE-2014-7169, CVE-2014-7186, CVE-2014-7187.
Valulävi
Valulävi on ärrituse intensiivsus, millest alates tekib valuaisting.
Shellshock
Turvaaugu kirjeldus
$ env variable=’ { :; }; /bin/eject’
Valulävi
Helide puhul heli intensiivsus või -rõhk, millest valjemate helide puhul tekib kõrvas valutunne. Selle väärtus on 100 W/m2 (200 Pa).
Shellshock
Turvaaugu kirjeldus
Suureks ohuks on antud turvaauk veebiserveritele, mis kasutavad Bash-i, sest lisaks andmetele on ründajal võimalik saada kontroll ka veebiserveri enda üle, mis omakorda võimaldab ründajal teoreetiliselt võtta oma kontrolli alla antud võrguga ühendatud arvutid. Valdav enamus tuvastatud rünnakutest kasutas [üldist lüüsliidest], mis määrab ära selle, kuidas veebiserver edastab kasutaja nõude antud veebiserveris jooksvale programmile töötlemiseks ning võtab vastu töötlemistulemuse, mis saadetakse tagasi kasutajale.
Haavatavuse kontrollimine ja parandamine
Kõigil Bash-i kasutavatel masinatel saab diagnoosida turvaaugu suhtes haavatavust järgmise käsuga:
export VULNCHECK=' { :; }; echo You are still vulnerable'; bash
Kui antud masin on haavatav kuvatakase järgnev sõnum:
Süsteem, milles kasutatav Bash-i versioon sisaldab paika antud turvaaugu vastu, kuvab järgmised kaks veateadet:
bash: warning: VULNCHECK: ignoring function defintion attempt bash: error importing function definition for `VULNCHECK
Haavatavuse peamiseks põhjuseks on Bash-i vigane sõne “ { :; };” interpreteerimine. Turvaaugu parandamiseks loodi Bash-i lähtekooodi kaks uut lippu SEVAL_FUNCDEF ja SEVAL_ONECMD, millest esimese ülesandeks on lubada ainult funktsiooni definitsiooni ja teisel ainult ühte käsku. Seejärel lisati olemasolevale meetodile parse_and_execute võime kontrollida antud lippe.
Elektreedid
pisi|Elektreetmikrofonikapslid
Elektreedid on teatavad dielektrilised materjalid, mis sobivates tehnoloogilistes tingimustes tugeva elektrivälja abil elektriseerituna säilitavad kestvalt oma polariseerituse. Nähtus on võrreldav magnetiliste materjalide jääkmagneetumisega – sarnaselt püsimagneti magnetväljaga esineb elektreedi ümbruses elektriväli ka polarisatsiooni põhjustanud elektrivälja toime lakkamisel. Kui elektreedi lähedusse asetada mõni keha (elektrijuht või dielektrik), siis toimub ka selles laengukandjate ümberasetumine..
Elektreete leidub ka looduses; üks levinumaid sellistest ainetest on kvarts. Tänapäeval on enamik kasutatavatest elektreetidest sünteetilised; neist levinumad on fluorpolümeerid (näiteks fluorplast-4 ehk teflon). Elektreete saadakse kas teatud dielektrikute jahutamisel (termoelektreedid) või fotojuhtivate dielektrikute valgustamisel (fotoelektreedid) tugevas elektriväljas.
Elektreete kasutatakse muuhulgas sidetehnikas ja elektrofotograafias.
Togo
Haldusjaotus
Riik jaguneb viieks piirkonnaks:
Kuuldelävi
Kuuldelävi on minimaalne puhastooni heliintensiivsuse tase, mida inimene on võimeline tajuma helina.
Sagedusel 1000 Hz on kuuldelävi võetud võrdseks 10−12 W/m2 (2·10−5 Pa).
Kuulmise uurimise tulemuste esitamisel suhtelises helirõhuskaalas (tavaliselt logaritmilises skaalas detsibellides) on see helirõhu väärtus võetud baas- ehk võrdlustasemeks (0 dB).
Konkreetsel indiviidil võib tegelik kuuldelävi sellest väärtusest oluliselt erineda. pisi|400x400px|Kuuldelävi 20–60-aastastel meestel (M) ja 60-aastastel naistel (V) Konkreetse indiviidi korral on kuuldelävi sõltuv veel vanusest, kuulmise seisundist ja muudest asjaoludest.
Uuringud kinnitavad kuuldeläve, eriti aga selle sagedussõltuvuse olulist sõltuvust vanusest (vt graafikut). (NB! Sagedustelg toodud graafikul ei ole logaritmiline.)
Nagu näha, võib meeste puhul täheldada kuuldeläve halvenemist vanuse kasvades 20 eluaastast 60 eluaastani 6–12 dB võrra (2–4 korda) nn parima kuulmise sagedusalas 2000–4000 Hz, kuid kõrgematel sagedustel 4000–6000 Hz halveneb nende kuuldelävi ligikaudu 30 dB (ehk suurusjärgus 30 korda).
Statistiliselt võib täheldada veel sõltuvust soost, mingil määral ka rassist ja muudest asjaoludest.
Loogamäe
Loogamäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Maximiliano Rodríguez
Maximiliano Rubén Rodríguez ehk Maxi Rodríguez (sündinud 2. jaanuaril 1981 Rosarios Santa Fe provintsis) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis Newell's Old Boys.
A. H. Tammsaare
A. H. Tammsaare, kodanikunimega Anton Hansen; 18. jaanuar (vkj) / 30. jaanuar 1878 Albu vald, Järva-Madise kihelkond, Järvamaa – 1. märts 1940 Tallinn) oli eesti kirjanik, esseist, kultuurifilosoof ja tõlkija. Tema peateos on viieosaline romaanisari "Tõde ja õigus" ning teised tuntumad teosed on "Kõrboja peremees" (1922) ja "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1939).
Maximiliano Rodríguez
Karjäär
Rodríguez alustas elukutselise mängijana 1999. aastal kodumaal Newell's Old Boys klubis. Esimesel hooajal mängis ta ainult viies mängus, ega teinud ühtegi väravat. Teisel hooajal osales ta juba 18 mängus ja lõi 5 väravat. Kolmandal hooajal Rodríguez tegi 33 mängus 15 väravat, mille järel hakkasid Euroopa suured klubid tema vastu huvi tundma. 2002. aastal siirdus ta Hispaania klubisse Espanyol, kus ta mängis kolm aastat ja lõi 26 väravat. 2005. aastal müüdi ta Madridi Atléticosse, kus ta mängis 120 kohtumist ja lõi 31 väravat. Aastatel 2010–2012 mängis Rodríguez Liverpoolis.
A. H. Tammsaare
A. H. Tammsaare elu ja loomingut tutvustavad kaks muuseumi: üks tema sünnikodus Põhja-Tammsaare talus Tammsaare väljamäel (nn Vargamäel), teine tema viimases elukohas Tallinnas Kadriorus. A. H. Tammsaarele on püstitatud mitmeid mälestusmärke ning tema mälestuseks on nimetatud tänav Tallinnas (A. H. Tammsaare tee), Pärnus ja Tartus. Lisaks kujutati A. H. Tammsaaret alates 1992. aastast Eesti 25-kroonisel pangatähel. Välja antakse ka Tammsaare romaaniauhinda.
Maximiliano Rodríguez
Karjäär
Rodríguez on nii Itaalia kui ka Argentina kodanik, kuid esindas rahvuskoondises ainult Argentinat. 2001. aastal tuli ta juunioride maailmameistriks ja 2003. aastal osales FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, samuti on ta mänginud maailmameistrivõistluste valikmängudes. Edukate valikmängude tulemusena valiti ta ka 2006. aasta maailmameistrivõistlusteks Argentina koondisse. Saksamaal toimunud MM-i lõi kahes mängus kaks väravat. Mõlemad väravad lõi ta alagrupi teises mängus Serbia ja Montenegro vastu, mille Argentina võitis 6:0.
A. H. Tammsaare
Lapsepõlv ja esimesed õpingud
Anton Hansen sündis 30. jaanuaril (vana kalendri järgi 18. jaanuaril) 1878 Järvamaal Albu vallas Tammsaare-Põhja talus Peeter (1841–1920) ja Ann Hanseni (1852–1903, neiupõlvenimega Backhoff) neljanda lapsena. Peres sündis kaksteist last, kellest kaks aga surid imikutena. Antonil olid vennad Jüri (1873–1943), Jaan (1874–1948), August (1876–1954), Otto (1885–1930), Paul (1892–1922) ja Oskar (1895–1918) ning õed Marie (1879–1959), Anette (1883–1942) ja Marta (1886–1979).
Maximiliano Rodríguez
Karjäär
Rodríguez kuulus Argentina koondisse aastatel 2003–2014. Ta mängis koondises 57 korral ja lõi 16 väravat. Rodríguez debüteeris Argentina rahvuskoondises 8. juunil 2003, kui mängiti Jaapaniga.
A. H. Tammsaare
Lapsepõlv ja esimesed õpingud
Tammsaare õppis omal käel lugema ja läks 8-aastaselt kooli. Esimesed teadmised omandas Sääsküla koolis, kuhu ta läks 1886. aastal. 1888. aastal asus Anton koos õe Mariega õppima Prümli vallakoolis ning hakkas ka ise luuletusi kirjutama. 1891. aastal aga pidi Anton tagasi kodutallu minema, kus ta jälle rakendati tööle. Mõned aastad hiljem jätkus tema koolitee Väike-Maarja kihelkonnakoolis. Samal aastal, kui Anton sinna õppima asus, tuli sinna kooliõpetajaks ka Jakob Tamm, kelle eeskujul hakkas Anton luuletusi kirjutama ning Tamme õpetusi üritas ta järgida oma kirjutistes elu lõpuni. 1896.(???) aastal lõpetas Tammsaare kihelkonnakooli, misjärel jätkas tööd talus. Tammsaarel aga oli tohutu huvi uusi teadmisi omandada ning soov jätkata oma kooliteed.
Maximiliano Rodríguez
Isiklikku
Maxi Rodríguez on 180 cm pikk ja kaalub 73 kg.
A. H. Tammsaare
Lapsepõlv ja esimesed õpingud
Koolikaaslaste mälestuste järgi oli tulevane kirjanik vaikne, tagasihoidlik ja abivalmis. Ta armastas lugeda (kevadel tihti varahommikuti kirikumõisa koplis), mängis vahel viiulit ning käis kalmistul jalutamas ja luuletusi kirjutamas. Mõnikord, kui J. Liiv koolimaja külastas, kutsuti ka Tammsaare Jakob Tamme korterisse ja siis oli läbi ukse kuulda luuletuste lugemist. A. H. Tammsaare on öelnud: "Väike-Maarjas puutusin esmakordselt kokku kirjandusega. Mind juhatas sinna Jakob Tamm."
Gümnaasiumiõpingutest ülikooliõpinguteni
Aastatel 1898–1903 õppis Tammsaare Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis, mis tol ajal ei olnud veel ametlik gümnaasium, vaid valmistas õpilasi ette gümnaasiumieksamite sooritamiseks. Tartusse õppima asumine oli Tammsaare elus murranguline, sest ühtäkki sai maapoisist linnainimene. Kuna Antonil polnud piisavalt kooliraha, pidi ta täitma ka kooliteenri ülesandeid. Algul abistas ta köögis ja äratas hommikuti kaaslasi, kuid hiljem töötas valvelauas ning võttis vastu gümnaasiumisse saabuvaid külalisi, samuti õpetas ta nooremaid klasse ja andis eratunde.
Õpingute ajal kirjutas Tammsaare ka luuletusi ning 1900. aastal ilmus Rahva Lõbu-Lehes tema luuletus "Petetud". 1900. aastal ilmus Postimehes tema jutustus "Kilgivere Kustas" ja 1901. aastal ilmus Gustav Suitsu ajakirjas Kiired tema lühijutt "Kuresaare vanad" (hiljem "Mäetaguse vanad"), mis sai juba suurema tunnustuse osaliseks. Gümnaasiumiõpilasena kirjutas ta ka veel jutustused "Kaks paari ja üksainus" ning "Vanad ja noored".
1903. aastal sooritas Tammsaare Narvas edukalt oma gümnaasiumieksamid, misjärel kutsuti ta Tallinna, kus ta asus tööle ajalehte Teataja. Samal aastal suri tema ema.
1911. aastal sai Tammsaare küll ülikooli lõputunnistuse, kuid osa riigieksameid jäi tal sooritamata, kuna ta oli vahepeal tuberkuloosi haigestunud.
Elukäik pärast ülikooli
pisi|"A. H. Tammsaare portree" ([[Nikolai Triik|Nikolai Triigi söejoonistus, 1927)]] Pärast ülikooli elas Tammsaare Koitjärvel venna Jüri juures ning üritas rahvameditsiini abil end ravida. Tervis aga ei paranenud ning arstide soovitusi järgides sõitis ta 1912. aasta märtsis Kaukaasiasse. Pikemalt viibis ta Sotšis ja suvel elas Punasel Lagedal külas nimega Eesti Aiake Vaarmannide pere juures. Aegamisi hakkas tema tervis paranema ning ta hakkas kirjutama artikleid ja tegeles ka tõlkimisega. Samuti kirjutas ta miniatuure, millest tuntuimad on "Poiss ja liblikas" ning "Kandlemängija". Kaukaasia-reisist on inspireeritud ka 1917. aastal ilmunud jutustus "Varjundid". Sügisel suundus Tammsaare Suhhumisse, kuhu ta jäi terveks talveks. 1913. aasta kevadel aga oli kirjaniku tervis sedavõrd paranenud, et ta asus koduteele. Kodumaale naasnuna läks ta esialgu jälle Koitjärvele elama. Seal tekkisid tal aga uued terviseprobleemid, nimelt avastati tal 1914. aastal tõsine maohaigus ning ta pidi minema operatsioonile. Tammsaare toob ühes oma intervjuus ühe meeldejäävama eluhetkena välja selle, et kirurg oli tookord operatsiooni õnnestumise tõenäosuseks pidanud vaid 2%. Pärast operatsiooni naasis Tammsaare Koitjärvele ning aitas venda talutöödel, selle kõrvalt aga tegeles ka tõlkimisega.
Tammsaare tutvus Tallinnas Käthe Veltmaniga (1896–1980) ning 1919. aasta sügisel lahkus kirjanik Koitjärvelt, et Tallinna kolida. Anton ja Käthe registreerisid oma abielu 13. märtsil 1920 ning asusid elama Käthe ema kahetoalisse korterisse, mis asus Õuna tänaval. Tolleks ajaks oli Tammsaare juba kirjanikuna üsna tuntud ning ta otsustaski end ja oma naist elatada vabakutselise kirjanikuna. Pärast abiellumist intensiivistus tema loometegevus tunduvalt. 1921. aastal sündis neil tütar Riita. Kuigi perel oli aeg-ajalt majanduslikke raskusi, tõi "Tõde ja õigus" edu ning andis võimaluse suuremasse korterisse kolida. Nimelt üüriti Toom-Kuninga tänaval kuuetoaline korter ning seal elati neli aastat.
Linda Kongo
pisi|Linda Kongo Tartu Ülikooli ajaloomuuseumi valges saalis 2005 Linda Kongo (18. jaanuar 1929 Taagepera – 13. september 2022) oli eesti teadusajaloolane.
A. H. Tammsaare
Elukäik pärast ülikooli
Tammsaare loomingu suurteos "Tõde ja õigus" on kirjutatud Toomkuninga tänava 3 riigikohtunik Rein Eliaseri majas. Sinna kolis ta koos perekonnaga elama 27. augustil 1928, kuid juba varem oli tal samas majas väike ärklituba üüritud, kus ta käis oma loomingulist tööd tegemas. Kirjanik sai kirjanduse sihtkapitalilt tööstipendiumi, mille toel valmis 1926. aastal teose esimene köide.
pisi|A. H. Tammsaare haud [[Metsakalmistul]]
Linda Kongo
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafina. Ta on töötanud pikka aega Eesti Looduseuurijate Seltsi teadussekretärina.
A. H. Tammsaare
Elukäik pärast ülikooli
1928. aastal sündis poeg Eerik. Sünnitus oli Käthe jaoks väga raske ning ta ei taastunud sellest päriselt kunagi. Üldse kimbutasid perekonda mitmesugused haigused.
1932. aastal üüris perekond Kadriorus Koidula 12a maja teisel korrusel viietoalise korteri.
Linda Kongo
Pere
Tema abikaasa oli geograaf ja geoloog Agu Kongo (1928–2015).
A. H. Tammsaare
Elukäik pärast ülikooli
1939. aasta jaanuaris oli Tammsaare pikalt maoprobleemidega haiglas ning sealt koju naastes oli ta endiselt nõrk. Elu muutsid veelgi pingelisemaks puhkenud sõda ja langenud sissetulekud. 1940. aasta 1. märtsi pärastlõunal leiti Tammsaare oma kabinetist surnuna. Surmatunnistuse järgi suri kirjanik südamerabanduse tagajärjel. 5. märtsil toimusid tema matused ning sellest päevast sai üldrahvalik leinapäev. Tammsaare maeti Tallinna Metsakalmistule kirjanike künkale. A. H. Tammsaarelt võttis surimaski Eesti skulptor Herman Halliste ja see asub Tammsaare muuseumis. Tammsaare viimane soov oli, et ta hauale ei toodaks pärgi ega lilli, vaid soovi korral annetataks see raha tema teoste võõrkeeltesse tõlkimiseks.
Pärast kirjaniku surma võttis Käthe endale südameasjaks, et kunagi saaks nende viimasest ühisest kodust kortermuuseum ning hakkas perekonnale kuuluvaid esemeid säilitama. Tammsaare sajandal sünniaastapäeval, 1978. aasta 30. jaanuaril avatigi ametlikult Koidula 12a asuv A. H. Tammsaare memoriaalmuuseum.
Isiklikku
Tammsaare oli abielus Käthe Hanseniga (neiuna Veltman; eluaastad 1896–1979). Käthe enda mälestuste järgi olevat ta esmakordselt kohtunud Anton Hanseniga siis, kui oli kõigest üheteistkümneaastane. See juhtus Käthe õemehe August Peeti korteris Narvas. Tüdrukule oli tollal juba tuntud kirjanik jätnud sügava mulje.
Sõja ajal kohtuti ajalehe Eesti Päevaleht toimetuses, kus Käthe töötas ning kuhu Tammsaare aeg-ajalt artikleid tuues sisse astus. Kuna mõlemad armastasid muusikat, sai sagedasemaks kohtumispaigaks Estonia kontserdisaal. Käthe Veltman ja Anton Hansen abiellusid 13. märtsil 1920 kell veerand üks, ehkki Käthe pani nende abiellumisest teatava kuulutuse lehte juba 7. juunil 1919 ning teavitas sellest omavolilisest teost samal päeval Anton Hansenit. See oli mõlema esimene abielu. Peigmehe tunnistajateks olid August Arras ja Rein Eliaser, pruudil August Hanko ja Anton Palvadre.
Neil sündis kaks last: tütar Riita ja poeg Eerik. Riita sündis 17. veebruaril 1921, suri 25. juunil 2004. Eerik sündis 17. novembril 1928, suri 16. novembril 1981.
Tammsaare tütrel Riital on tütar Riia, kellel oli poeg Kalle (1985–2006). Eerikul ei olnud lapsi. Kirjaniku järglaste liin on katkenud.
Tema vennapoeg Arthur Hansen (1908–1944) oli metsateadlane ja Eesti sõjaväelane (lipnik).
Looming enne 1919. aastat
Aastal 1901 avaldati albumis "Kiired I" Tammsaare lühijutt "Kuresaare vanad".
Kirjandusse tuli Tammsaare 20. sajandi alguses külaolustikuliste novellide ja jutustustega ("Kilgivere Kustas", "Kuresaare vanad", "Käbe-Kaarli noor naine", "Kaks paari ja üksainus" (1902), "Tähtis päev", "Vanad ja noored" (1903), "Raha-auk" (1907)).
Ülikooliaastatel kirjutas ta jutustused "Pikad sammud", "Üle piiri", "Noored hinged" jt.
Looming pärast 1919. aastat
Aastatel 1923–1940 oli ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
1921. aastal ilmus näidend "Juudit" ning samal aastal jõudis see ka Draamateatris lavale. Kuigi näidendit on peetud sündmustevaeseks ja tekstikeskseks, kujutab see kahtlemata uut kvaliteeti Tammsaare loomingus. "Juudit" on ekspressionistlik näidend, mis kajastab nii Esimese maailmasõja meeleolusid, modernistlikku naisekujutust kui ka Tammsaare isiklikku elu.
1923. aastal ilmus Tammsaarelt kogumik "Pöialpoiss", 1924. aastal artiklikogumik "Sic transit..." ja jutukogumik "Kaks paari ja üksainus" ning 1925. aastal jutukogu "Tähtis päev ja Tõsi jah!".
"Tõe ja õiguse" ilmumisajal oli selle vastuvõtt vastuoluline. Romaani kui tervikut ei suudetud hinnata, kuigi selle väärtusteks peeti elavaid tegelaskujusid ja värvikaid situatsioone. Kompositsiooni aga peeti laialivalguvaks ja stiili halvaks. Samuti heideti ette tegelaste monoloogides ilmnevat liigset targutamist. Siinkohal aga võib märgata Fjodor Dostojevski ja Thomas Manni mõjutusi, sest selline "liigne targutamine" oli omane ka nende teostele. Romaani ei suudetud piisavalt mõista seetõttu, et romaani loeti realistliku arenguromaani võtmestikus. Tammsaare modernne maailmanägemus jäi sel viisil lugedes kättesaamatuks ja nii ei jõutudki romaani pealiskihtide mõistmisest kaugemale. Ometi aga paistis romaanitsükkel tolle aja kirjanduses silma ning oli menukas. Näiteks osutus romaan 1930. aastatel raamatukogudes kõige taganõutavamaks teoseks. "Tõe ja õiguse" seostest Piibliga aga hakati rääkima alles 1980. aastatel.
1934. aastal ilmus romaan "Elu ja armastus", mis on psühholoogiline romaan, milles Tammsaare huvi inimkonna vastu paigutub ümber huviks kahe inimese vahelise suhte vastu. Ka sellele teosele on omane lunastuseotsing. Nimelt loodab Rudolf, et noore ja rikkumata tüdruku armastus suudab teda muuta. Lunastus aga jääb tulemata, sest hoolimata Irma armastusest ei suuda Rudolf oma eluviisi vähese tahte tõttu muuta. Teoses ilmneb terav kriitiline hoiak linnakodanluse vastu. Tähtis roll on pikkadel dialoogidel ning väliseid sündmusi on vähe. . Teos sai palju kriitikat ja seda on peetud üheks Tammsaare kõige nõrgemaks romaaniks "Tõe ja õiguse" III osa kõrval.
1935. aastal ilmus päevikuvormis romaan "Ma armastasin sakslast". Teos keskendub kahe inimese eraelulistele suhetele, kuid samas kirjeldatakse ka ühiskonna sisemisi mehhanisme. Selle teose puhul kasutab Tammsaare esimest korda minajutustust. Keskmes on eesti üliõpilase ja baltisaksa tütarlapse vaheline armastus. Tegelastelt on ära võetud illusioonid, millele toetuda, kuid ka illusioonidevaba elu ei paku väljapääsu. Nimelt tähendab Oskari armastus armastuse ohverdamist, mis toob endaga kaasa surma. Oskar lihtsalt ei tahtnud oma armastatut viletsusse sundida.
1936. aastal ilmus allegooriline näidend "Kuningal on külm", milles naeruvääristatakse poliitilisi väärnähte. Näidend põhineb Vana Testamendi lool külmetavast kuningast ning sellel on kaks tähendustasandit: see, mida jutustatakse ja see, mida selle justustatu all tegelikult mõeldakse. Seega kehastavad selle loo tegelased mingit ideed või omadust ning neid tuleks võtta sümbolitena.
1939. aastal kirjutas Tammsaare oma viimase romaani "Põrgupõhja uus Vanapagan", mis on tema kõige pessimistlikum teos hoolimata sellest, et see sisaldab ka palju huumorit. Romaanis on nähtud nii teoloogilisi, poliitilisi, folkloorseid kui ka intertekstuaalseid tasandeid, mistõttu peetakse seda kirjaniku kõige mitmekihilisemaks teoseks. Teoses saadab Jumal Vanapagana maa peale lunastust otsima, kuid siiski osutub jumalasõna ja moraaliseaduste järgi käitumine võimatuks. Mütoloogilised Vanapagana ja Kaval-Antsu rollid on läinud vahetusse ning hoopis Vanapagan on see, kes orjab Kaval-Antsu. Lõpuks saab lunastusest justkui märk, millel pole tähendust. Nimelt saab ka Jumal ise aru, et maapealses maailmas tema lunastuseteooria ei toimi.
Suurem osa Tammsaare käsikirju on tänu Noor-Eesti Kirjastusele säilinud ning need on hoiul Eesti Kirjandusmuuseumi ja Kadriorus asuva Tammsaare muuseumi arhiivides.
Tammsaare 1920.–1930. aastate romaane iseloomustab seotus argitegelikkusega, kus tavalised tegevused ja otsused on seotud sügavalt nii moraali- kui ka eetikaküsimustega. Tegelasi painavad elulised probleemid, mille kaudu kõnelevad Uus ja Vana Testament ning mitmed mõtlejad (nt Kant, Marx, Nietzsche, Freud jt). Tammsaare teosed annavad väga hea ülevaate omaaegsest eluolust. 1930. aastate loomingus muutub ta aga oluliselt päevapoliitilisemaks. Tema kriitilised teosed on ajendatud murest eesti kultuuri ja rahva pärast ning oma teostes pakubki ta välja positiivseid lahendusi probleemidele.
Tammsaare teostele on iseloomulikud ootamatused ja ebatavaliste olukordade loomine, kuid ometi mõjub ta realistliku ja lihtsana. Samas ei ole ta realist tavatähenduses, milles nähakse realismi kirjandusvooluna, kus keskendutakse igapäevase ja materiaalse objektiivsele kujutamisele ning välditakse üleloomulikku. Nimelt keskendub Tammsaare oma tekstides väga palju sellele, mis on nähtamatu, kuid ometi inimeste elu mõjutav. Seega võib öelda, et Tammsaaret huvitab reaalsuse mitmemõõtmelisus. Ebatavalised situatsioonid on eriti sagedased tema novellides (nt novellikogu "Pöialpoiss", novell "Jõulupuu" (1934), "Elavad nukud" (1939) ja "Vanaisa surm" (1939)).
Suurele osale Tammsaare loomingust on omane mingi sisemine rahutus ja ees tundub ootavat mingi saatuslikkus, mida aga välja ei öelda (nt "Kõrboja peremees", "Tõe ja õiguse" II osa). Tegelased räägivad tihti umbkaudu ja justkui vaid vahendavad kellegi teadet, mis jätab samuti mulje, et miski jääb varjatuks. Selline salapärasus annab teoste reaalsusele lisamõõtme, mis ei lase unustada seda, et inimene ei saa oma elu täielikult juhtida. Saatus on tema teostes korduv motiiv ning tihti teadvustavad tegelased endale ettemääratust. Samas aga meeldib Tammsaarele kujutada inimesi, kes ei lepi ettemääratusega. Peategelaseks on tihti intriigide loomiseks mõni kummaline isik, kes juba oma olemuselt on salapärane (nt Anna "Kõrboja peremehes", Tiina "Tões ja õiguses", Rudolf "Elus ja armastuses" ja Jürka "Põrgupõhja uues Vanapaganas"). Tihti on sündmuste käivitajaks mõne tegelase saladus.
Samuti on väga oluline koht loodusel ja maastikel, sest ta avab inimese hingeelu looduslike metafooride kaudu. Tammsaare maastikud võib jagada kolmeks: nimelised (Kõrboja, Vargamäe, Põrgupõhja), Tallinn ja linnakeskkond ("Tõde ja õigus" III, IV, "Elu ja armastus", "Ma armastasin sakslast", üliõpilasnovellid) ning konstrueeritud maastikud (eelkõige draamatekstides).
pisi|Tammsaaret ja Koidulat kujutav grafiti Tartus, Tartu Linnaraamatukogu ees pingil
Kirjaniku loomingus võib märgata ka viiteid muusikale. Näiteks on tema romaanidest enim muusikalisi mõjusid märgatud "Kõrboja peremehes" ja novell "Viiul" (1923) on kaudselt pühendatud muusikamotiivile. Kõige enam aga on muusikaga seotud tema sümbolistlikud miniatuurid, kus muusikamotiiv tuleb esile müütide ja piibliga. Nende lugudega üritab Tammsaare justkui vahendada keeleülest maailma, kasutades muusikamotiivi meediumina.
Tammsaare teosed on ka tänapäeval haaravad, sest tihti on tegelaste mured sarnased ka tänapäeva inimese probleemidega. Tammsaare on suutnud oma teoseid kirjutades neisse sisse elada, mistõttu võib öelda, et ta on need hingega kirjutanud, kuigi Tammsaare ise kasutas väljendit "südameverega kirjutama".
Tammsaare teosed
Pärast Tammsaare surma on tema loomingust ilmunud arvukalt kordustrükke ja kaks teostesarja:
Publikatsioone
Ka aastakümneid pärast surma on Tammsaare üks kõige loetumaid eesti kirjanikke. Näiteks kuulus Tammsaare 2004. aastal 10 kõige enam autorihüvitist saanud kirjaniku hulka: 8. koht ja 14 892 Eesti krooni, kusjuures esikümnes oli ainult kaks surnud kirjanikku (Tammsaare ja Eno Raud). Seesama kehtib ka 2006. aasta andmete kohta, üksnes autorihüvitis oli 12 431 krooni.
2010. aastal möödus Tammsaare surmast 70 aastat. Seetõttu läksid Tammsaare teosed alates 1. jaanuarist 2011 avalikku omandisse ning nende ostmise ja laenutamise eest enam autorihüvitist ei maksta.
Tammsaare vaateid ja loomingut on mõjutanud näiteks sellised maailmakirjanikud nagu Fjodor Dostojevski, Johann Wolfgang von Goethe, Knut Hamsun, Edgar Allan Poe.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|Põhja-Tammsaare talu
Nüüdisajal tegutseb kaks kirjaniku elu ja loomingut tutvustavat muuseumi. Üks Tammsaare muuseum asub tema sünnikohas Vargamäel Tammsaare-Põhja talus, teine Tammsaare muuseum on Tallinnas. Lühikest aega on Tammsaare muuseum tegutsenud ka Kaukaasias Krasnaja Poljana eesti külas.
pisi|Tammsaare monument Albu vallas pisi|Tammsaaret kujutav grafiti Tartus Tartu Linnaraamatukogu seinal
Tammsaarele on pühendatud mitmed kohanimed. Nii on Tallinna kesklinnas asuvat Tammsaare mälestusmärki ümbritsev pargiala nimetatud Tammsaare pargiks. Teine Tammsaare park asub Tartu kesklinnas Emajõe vasakkaldal. Tammsaare nime kandvad tänavad asuvad Tallinnas, Tartus, Pärnus, Jõhvis ja Tamsalus. Aastani 1987 oli Tammsaare tänav ka Haapsalus. A. H. Tammsaare nimelised on varem olnud Tallinna Keskraamatukogu ja Hugo Treffneri Gümnaasium. Samuti kandsid kirjaniku nime kaks kolhoosi: üks Tammsaare kolhoos asus Tartu rajoonis, teine Tammsaare kolhoos Paide rajoonis. Tallinnas tegutseb temanimeline rahvateater (Tammsaare Teater). Lisaks on Pärnus Tammsaare tennisestaadion.
Tammsaaret on kujutatud aastatel 1992–2011 käibel olnud Eesti 25-kroonisel pangatähel.
Välja antakse A. H. Tammsaare nimelist kirjanduspreemiat ja Tammsaare romaaniauhinda.
Luutsniku
Luutsniku on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Teadus
Teadus (inglise research, science) on süstemaatiline inimtegevus, mis on suunatud püsiväärtusega teadmiste saamisele, süstematiseerimisele ja rakendamisele, kasutades teaduslikku meetodit – reeglite süsteemi, mis tagab saadavate teadmiste võimalikult suure objektiivsuse ja kontrollitavuse.
Sõna kõrvaltähendused
Teaduse all võidakse mõista ka teaduslike meetoditega saadud teadmiste kogumit, mingit konkreetset teadusliku uurimise valdkonda (teadusharu) või teadusasutuste võrku, mis moodustab ühiskondliku institutsiooni.
Teaduseks võidakse harva nimetada ka mistahes laadi teadmiste, nende hankimise või loomusega seotud kaalutlusi. Selles tähenduses ei pruugi teadus olla seotud tavapäraste teaduslike distsipliinidega.
Teaduse piiritlemine
Teaduse piirid ei ole üheselt määratavad. On väga erinevaid vaateid sellele, kuidas eristada teadust mitteteadusest, prototeadusest või pseudoteadusest. Seda probleemi koos mitmete teiste teadust puudutavate (kuid teadusliku uurimise raames mitte lahenduvate) küsimustega käsitleb teadusfilosoofia. Kuigi teaduslikud meetodid on tunnustatud teaduses eneses, ei ole nad teadusfilosoofias siiski üldtunnustatud.
Sõna päritolu
Eestikeelse sõna "teadus" eeskujuks on saksakeelne sõna Wissenschaft (Wissen 'teadmine', wissen 'teadma'), mille eeskujuks omakorda on ladinakeelne sõna scientia (sõnast scio 'tean'), mis algselt tähendas põhjalikku teadmist, tundmist või valdamist ning mida hiljem hakati kasutama teaduse või teadusharu tähenduses. Samast ladina sõnast pärineb ka inglise sõna science, mille tähendus on aga kitsenenud peamiselt loodusteadusele.
Teaduste klassifikatsioon
Teadusharusid on filosoofias mitmeti klassifitseeritud. Tavaelus on tuntuim jaotus reaalteadusteks ja humanitaarteadusteks, kuid sellel puudub range loogiline alus. Kasutatakse ka jaotust täppisteadusteks (näiteks matemaatika; mõnikord nimetatakse ka reaalteadusteks), humanitaarteadused (näiteks keeleteadus), loodusteadusteks (näiteks bioloogia) ja sotsiaalteadusteks (näiteks politoloogia; varem kasutati nimetust "ühiskonnateadused"). Ka sellel jaotusel puudub range loogiline alus. Peale selle eristatakse fundamentaal- ja rakendusteadusi.
Selged ja täpsed piirid valdkondade ja teadusharude vahel puuduvad, sest ka maailm, milles elame pole piiridega jaotatud. Pigem on tinglikud piirid selleks, et lihtsustada selgemat arusaamist. Näiteks ajalugu on osalt humanitaar- ja osalt ühiskonnateadus. Samuti võib vaadelda ajaloos teaduse enese ajalugu jne. Geograafia jaguneb loodus- ja inimgeograafiaks ning kuulub osalt loodusteaduste ja osalt sotsiaalteaduste alla. Tänapäeval on paljud teadusuuringud interdistsiplinaarsed.
Teadustöö korraldus
Teadusega tegelemine on tänapäeval enamasti koondunud teadus- ja arendusasutustesse ja ülikoolidesse. Teadustööd finantseerivad nii riigid kui teadustulemuste kasutamisest huvitatud ettevõtted (eeskätt rakendusuuringute ja eksperimentaalarenduse puhul). Teadustöö tulemusi esitatakse valdavalt teadustekstide kaudu.
Teadlaste tunnustamine
Füüsikas, keemias, füsioloogias ja meditsiinis on mainekaim autasu oluliste teadussaavutuste eest Nobeli auhind ning majandusteaduses Rootsi Panga auhind majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks. Eestis on kõrgeimaks riiklikuks tunnustuseks Eesti Vabariigi teaduspreemia ja noore teadlase preemia.
Teadus ja filosoofia
Teadusharud on suurelt jaolt tekkinud filosoofiast iseseisvumise tulemusena. Nõnda on filosoofiasse jäänud probleemid, millega teadus ei tegele. Need on küsimused, millele teadus kas veel ei oska vastata või ei saagi vastata. Ka see, miks teadus neile ei vasta, on filosoofia küsimus. Kui neile küsimustele on siiski võimalus teaduslik vastus saada, jääb filosoofia küsimuseks, kuidas see võiks käia. Niisugused küsimused on näiteks "Mis on arv?" ja "Mis on aeg?".
Võidakse väita, et teadus annab varem või hiljem vastuse igale mõttekale küsimusele. Sel juhul on küsimused, millele teadus põhimõtteliselt vastust ei saa anda, pseudoküsimused. Et seda kinnitada või sellele vastu väita, on tarvis filosoofilisi argumente, mis rajanevad filosoofilistel teooriatel teaduse ja filosoofia kohta.
Filosoofia on teaduse mõistmiseks hädavajalik. Selles seoses ilmneb ta teadusfilosoofiana.
Filosoofilised küsimused võivad saada vastuse ka tänu teadusele. See tähendaks, et tükike filosoofiast murdub lahti teaduseks.
Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olympische Ringe right|150px|Feldhockey Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 10. augustist 23. augustini. Võisteldi nii meeste, kui naiste arvestuses, seega oli mängus kaks komplekti medaleid. Osales võrdselt 12 võistkonda mõlemas arvestuses. Võistlused peeti Olümpiapargis asuval maahokiväljakul.
Mehed
Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
11.–12. koht
Hiina võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 3:3 <br style="clear:both;" />
Poolfinaal
Saksamaa võitis penaltitest, kuna normaalaeg ja lisaaeg lõppes viigiga 1:1 <br style="clear:both;" />
Naised
Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
11.–12. koht
<br style="clear:both;" />
7.–8. koht
Hispaania võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 2:2 <br style="clear:both;" />
Poolfinaal
<br style="clear:both;" />
Lambahanna oja
Lambahanna oja on oja Lõuna-Eestis. Ta suubub Antsla jõkke.
Antsla linna kirdepiiril läbib oja Nässmõisa järve.
Kaljukits (tähtkuju)
right|250px|Kaljukits pisi|Kaljukitse tähtkuju öötaevas Kaljukits (Capricornus, lühend Cap) on üks sodiaagi tähtkujudest, otsetõus 21 h, kääne –20°. Kaljukitse tähtkujusse kuuluvaks loetakse üle 40 tähe, neist heledaim meist u 39 valgusaasta kaugusel asuv Kaljukitse delta ehk Deneb Algedi ehk Scheddi. Meile lähim täht (HD 192310) on 29 valgusaasta kaugusel. Vähemalt ühel tähel (HD 202206) on planeete. Meil on tähtkuju nähtav sügisõhtutel lõunataevas.
Kaljukits on oma suhteliselt madalast heledusest hoolimata arvatavasti üks vanimaid inimeste poolt eristatud tähtkujusid, mille kujutisi on leitud juba 3000 aasta tagustelt Babüloonia savitahvlitelt nimega MULSUḪUR.MAŠ (Kits-kala). See oli vetejumala Ea tähtkuju ning märkis talvist pööripäeva. Kaljukits kuulus ka 48 Ptolemaiose loetletud tähtkuju hulka.
Kaljukitse kujutist on tähti mõtteliste joontega ühendades võimalik näha erineval viisil. Ühe variandi järgi moodustavad ι Cap, θ Cap, ja ζ Cap kaljukitse pea, γ Cap ja δ Cap sarve, β Cap ja α2 Cap saba ning ψ Cap ja ω Cap tagajala.
Mäe-Lüütsepä
Mäe-Lüütsepä on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Haanja valda ja kandis nime Lüütsepä.
Tsütoplasma
pisi|Tsütoplasma tsirkulatsioon [[Harilik sibul|sibula epiteelkoe rakus ]] Tsütoplasma on raku kogu elussisu (protoplast), välja arvatud rakutuum. Väljastpoolt piirab tsütoplasmat rakumembraan.
Taimerakus, mille sees on tohutu tsentraalvakuool, piirab tsütoplasmat väljastpoolt plasmalemm ning seestpoolt tonoplast, mis on samuti biomembraan.
Tsütoplasma ise koosneb umbes 80% vett sisaldavast rakuvedelikust (tsütosoolist), valkudest, mikrotuubulitest ning (eukarüootidel) rakuorganellidest. Prokarüootidel (bakterirakkudel) paikneb pärilikkusaine DNA kujul vabalt tsütoplasmas, eukarüootidel paikneb see rakutuumas.
Julius Kuperjanov
Julius Kuperjanov VR I/2, VR II/2, VR II/3 ( Venemaa, Pihkva kubermang, Lahhovo küla Novorževi lähedal – 2. veebruar 1919 Tartu) oli eesti väejuht, Eesti Vabadussõja kangelane.
Auastmelt leitnant, kuid Saksa okupatsiooni ajal ja mõjul nimetati teda vastava Saksa auastme järgi ülemleitnandiks.
Lapsepõlv Venemaal (1894–1903)
Julius Kuperjanov sündis 11. oktoobril (vana kalendri järgi 29. septembril) 1894 Pihkvamaal Duhnovо vallas Lаhhovо külas. Ristitud Pihkvas Püha Jakobi kirikus 26. detsembril 1894. Perekonnanimi Kuperjanov tuli arvatavasti esiisalt, keda talu järgi Kupperi Jaaniks kutsuti. Esimesed üheksa lapsepõlveaastat möödusid sünnikohas, kuid algkoolihariduse viletsa kättesaadavuse ning laste venestumise hirmus tõi isa Daniel pere tagasi Eestimaale.
Eestis
Eestis asuti elama ema Liisa esivanemate asukohajärgsesse Vana-Kuuste Rebase mõisamaade naabrusse Lalli tallu, mille põllu- ja karjamaad asusid Pori jõe parema kalda künklikul maastikul.
Tartu Õpetajate Seminar ja Kambja külakooli õpetajana
Pärast viis aastat kestnud õpinguid Kambja vallas Sipel Vana-Kuuste 2-klassilises ministeeriumikoolis astus Kuperjanov 1910. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Kooli lõpetamise järel 1914. aastal palus ta end määrata Kambja külakooli õpetajaks, sest Esimesse maailmasõtta mobiliseeritud õpetajate puuduse tõttu ähvardati külakool sulgeda.