cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metsik Lääs
Ajaloolaste Hine'i ja Fargheri sõnul "kõneleb piirialade ajalugu kogukondade loomisest ja kaitsest, maakasutusest, turgude arengust ja osariikide moodustamisest". Nad selgitavad, et "see on lugu vallutusest, kuid ka ellujäämisest, visadusest ning rahvaste ja kultuuride sulandumisest, mis andis elu Ameerikale". Võõrvõimude ja põlisrahvastega sõlmitud lepingute, poliitiliste kompromisside, tehnoloogiliste leiutiste, sõjaliste vallutuste, seaduse ja korra kehtestamise ning ulatusliku sisserände toel laienesid Ameerika Ühendriigid Atlandi rannikult Vaikse ookeani rannikule, muutes tõeks selle pooldajate usu Ühendriikide ettemääratud tulevikku (Manifest Destiny).
Lääne ohutustamise ja haldamisega laiendas USA föderaalvalitsus suuresti oma mõjuala, samas kui riik arenes põllumajandusühiskonnast tööstusühiskonnaks. Alustades asunduste ja maa põllumajandusliku kasutuse propagandast, hõivas föderaalvalitsus 19. sajandi lõpuks seni avatud alasid. Ehkki Metsik Lääs muutus ajalooks, püsivad selle müüdid endiselt nii Ameerika rahva kui kogu inimkonna kultuurivaramus.
Afroameerika usundid
Afroameerika usundid on hulk omavahel sarnaseid usundeid, mis on levinud mitmetes Ladina-Ameerika riikides, Kariibi mere saartel ja Ameerika Ühendriikide lõunaosas. Need usundid on tekkinud Aafrikast orjakaubanduse teel teistesse riikidesse asustatud aafriklaste põlisusundite (iseäranis Lääne- ja Kesk-Aafrika) ja kohalike religioonide (kristlus, indiaanlaste traditsioonid) segunemisel.
Iseloomustus
Afroameerika usunditele on iseloomulikuks esivanematekultus ja austatavate vaimolendite või jumaluste mitmekesisus, keda näiteks Haiti voodoos nimetatakse loa ' deks ning santeerias orisha ' deks. Sarnaseid vaimolendeid võib leida Kesk- ja Lääne-Aafrika usunditest, millest nad ka pärinevad – orisha ' d näiteks jorubade kultuuridest, nkisi ' d bantude (Kongo) traditsioonidest. Veel on afroameerika usunditel palju sarnaseid jooni Dahomee (Benin), Togo, Lõuna-Ghana ning Burkina Fasos levinud vodunga. Lisaks mitmete, kuid omavahel sarnaste Aafrika usundite segule afroameerika usundites, võib neis leida ka elemente kristlusest, indiaani kultuuridest, spiritismist ja isegi islamist. Sellist usundite segunemist nimetatakse sünkretismiks.
Afroameerika usundite loetelu
Teisi sarnaseid usundeid:
Herolds Bay
Herolds Bay (afrikaani keeles Heroldsbaai) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas. Herolds Bay asub India ookeani rannikul.
Asula on saanud nime vaimuliku Tobias Johannes Heroldi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Herolds Bay elanikest valgeid 61,65%, värvilisi 33,81%, mustanahalisi aafriklasi 2,70%, India või Aasia päritolu inimesi 0,14% ja teisi 1,70%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 89,53% inimesi ja inglise keelt 9,59%.
Eesti Mõisakoolide Ühendus
Eesti Mõisakoolide Ühendus on 2003. aastal asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on kaasa aidata mõisakoolide riikliku programmi elluviimisele, ühendada erinevaid mõisakoole ja mõisakoole omavaid omavalitsusi ning edendada nendevahelist koostööd mõisakoolide arendamisel kaasaegse õpikeskkonnaga haridusasutusteks. Ühingu juhatuse liikmed on 9. novembri 2017. aasta seisuga Tõnu Kiviloo (juhatuse esimees), Toomas Mitt, Indrek Keskküla, Ülo Needo, Ants Orav, Raina Rumvolt ja Riin Alatalu.
Э
Э (э) on kirillitsa täht, mis hääldub vene keeles ümardamata keskkõrge eesvokaalina /e/.
Vene tähestikus on э 31. täht. See märgib vokaalfoneemi /e/ üksikute vene sõnade alguses ning võõrsõnades ja võõrnimedes.
Kirillitsa э pärineb є variandist, mida kasutati 13. sajandist alates. Vene tähestikku lisati see 1708. aastal.
Eesti keelde translitereeritakse э vene ja valgevene nimedes 'e'.
Kodundus
Kodundus on kodumajapidamise õpetus, mis käsitleb koduse majapidamise korraldamist, kodust toitlustamist, rõivastuse eest hoolitsemist jms koduga seotud valdkondi.
Eesti koolides on kodundus traditsiooniline, kuid tänapäeval vähe levinud õppeaine. Seevastu olid maailmasõdade vahel Eesti Vabariigis levinud tütarlastele mõeldud kodumajanduskoolid, mis keskendusid suuresti just kodundusele, mitte teoreetilisele haridusele või ametiõpetusele.
Aizpute kreis
Aizpute kreis ehk Oberhauptmannschaft Hasenpot oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Lätimaal aastatel 1819–1917.
Aizpute oberhauptmannschaft
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreisi üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles (обер-гауптманства) ehk округ) Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel. pisi|Kuramaa kubermang, [[1821. aastal. Aizpute kreis kubermangu kaardil lääneosas, märgitud I piirkond]]
Aizpute Oberhauptmannschafti territoorium
Aizpute kreisi kreisilinn oli Aizpute (saksa keeles Hasenpoth), kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 9 kihelkonda:
Võru tänav (Tallinn)
Võru tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis.
Võru tänav algab Laagna tee lähedalt, ristub Jaan Koorti tänavaga ja lõpeb Liikuri tänaval. Võru tänav on lõunakagu-põhjakirdesuunaline ja ligikaudu 395 meetri pikkune.
Võru tänav sai nime 29. juunil 1979. Tänav on saanud nime Võru linna järgi.
Jason Wiles
Jason Austin Wiles (sündinud 25. aprillil 1970 Kansas Citys Missouris) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Marie Kalmus
Marie Kalmus (1901. aastani Marie Supp; 5. mai 1885 Kuksema vald, Järva-Jaani kihelkond – 10. jaanuar 1959 Tallinn) oli eesti skulptor.
Elukäik
Sündis Järva-Jaanis möldri tütrena. Õppis Paide linna 6-klassilises koolis. Alates 1902. aastast töötas masinakirjutajana Tšita linna post-telegraafis ja järgnevad 15 aastat Peterburis teedeministeeriumis. Hiljem õppis Petrogradi rahvakonservatooriumis laulu.
Esoteerilised programmeerimiskeeled
Esoteerilised keeled on loodud lõbu pärast, sageli parodeerivad need "päris" või on "tõsiste" programmeerimiskontseptsioonide absurdsed kehastused. Mõned esoteerilised keeled on tahtlikult piiratud (nt HQ9+), teised on universaalsed ja nad on Turing-täielikud (inglise keeles Turing-complete). Iga esoteerilise keele ühine omadus on see, et programmi tekst on arusaadav ainult "valgustatutele" või üldse arusaamatu, sest "töötava" ja "mõistetava" programmi koostamiseks on vaja kirjutada algoritm standardiseeritud laialdaselt kasutatavas programmeerimiskeeles. Üleüldiselt esoteerilised programmeerimiskeeled on kasutud, kuid mõni neist võib kasutada programmeerimiskoolitusena või suurepärase lõbustusmeetodina. Esoteerilised keeled on sageli programmeerimisvõistlustel lubatud.
Marie Kalmus
Elukäik
Oli haiguse tõttu sunnitud laulu õppimisest loobuma ning alustas 1919 Petrogradi Kunstiakadeemias M. Malõševi ateljees skulptuuriõpinguid. Kolinud Tallinna, õppis ta 1921–1922 Tallinna Kunsttööstuskoolis Jaan Koorti juhendamisel skulptuuri. Aastatel 1923–1924 täiendas end Dresdenis Otto Winkleri eraateljees. 1926–1927 õppis ta Pariisis Rodini assistendi Antoine Bourdelle'i ja kujur Lutzansky juures. Osales 1927. aastal Pariisi Sügissalongi näitusel.
Esoteerilised programmeerimiskeeled
Turingi täielikkus
Turingi täielikkus (inglise keeles Turing-complete) tähendab masina jõudu (ehk arvuti), mis suudab piisava ajaga, mäluga ja koos vajalike juhistega lahendada mis tahes arvutusprobleemi, olenemata sellest, kui keeruline see on. Seda terminit kasutatakse tavaliselt tänapäevaste programmeerimiskeelte kirjeldamiseks, kuna enamik neist on Turingi täielikud (C++, Python, JavaScript jne).
Marie Kalmus
Looming
Töötas 1927. aastast Tallinnas vabakunstnikuna, pühendudes peamiselt realistlikule, detailitäpsele portreeloomingule. Portreteeritute seas on Eduard Vilde, Cyrillus Kreek, Artur Lemba, maalikunstnik Arnold Kalmus, sõjaväelane kapten August Voldemar Vahar (1906-1944), rahvatantsutegelane Enn Loorsoo, koolinõunik August Kuks, Karl Robert Pusta, lauljad Milvi Laid ja Elfriede Zion, luuletaja Virve Rännang, Eesti-Prantsuse Komitee president Georges Reynald ning prantsuse filminäitleja, üks "Andaluusia koera" osatäitjaid Pierre Batcheff.
Kuulus aastast 1932 Eesti Kujutavate Kunstnike Keskühingusse ja osales sõjaeelsel aastakümnel kodumaistel kunstinäitustel.
Isiklikku
Marie Kalmuse abikaasa oli maalikunstnik Arnold Kalmus. Abielu lahutati 1931.
Esoteerilised programmeerimiskeeled
Keeled, mis on loodud konkreetse kontseptsiooni elujõulisuse kinnitamiseks
Need keeled võivad ise olla ebamugavad ja mittetoimivad, kuid need on ümberlükkamatu tõend selle kohta, et kontseptsioonil on õigus eksisteerida. Sellised keeled hõlmavad näiteks Funge keeleperekonda (nt Befunge, Brainfuck, Malbolge), mis kasutab programmide mitmemõõtmelisi esitusi.
INTERCAL
Ilma hääldatava akronüümita kompilaatorikeel ehk INTERCAL on programmeerimiskeel, mille töötasid välja 1972. aastal Princetoni üliõpilased Don Woods ja James Lyon. Erinevalt teistest omaaegsetest arvutikeeltest see keel loodi paroodiana, mis sisaldas palju tarbetuid ja segadusse ajavaid elemente. Eesmärk on selle aja tarkvara disaini konventsioonide üle nalja heita. Isegi nimi INTERCAL on paroodia, kuna keele tegelik nimi ei vasta kuidagi akronüümi tähtedele. Keeledokumentatsioon on täis epigraafe filmist "Alice Imedemaal" ja labaseid kommentaare. Veakoode pole võimalik ilma teatmeraamatuta dešifreerida. Näiteks viga E127 - "Ilma võluvitsata on täiesti kasutu ütlemine" - vihjab, et standardne teek pole ühendatud. E252: "Ma unustasin, mida tahtsin öelda" - mälu ületäitumisel sisend- ja väljundtoimingute ajal. Samuti esineb INTERCALile ainulaadseid veakoode – näiteks E079: "Programmeerija pole piisavalt viisakas." Või E099: "Programmeerija on liiga viisakas." Mõlemad ilmuvad siis, kui koodis on liiga palju või liiga vähe PLEASE-käsku. Igale INTERCALi käsule saab määrata täitmise tõenäosuse ja mõned avaldused mis blokeerivad teiste käskude täitmise või keelavad muutujate muutmise.
"Hello World" INTERCALi keeles:
False
1993. aastal loodud False'i keel käivitas massilise huvilaine esolangi vastu. Kui Wouter van Ortmerssen lõi False'i, siis tema eesmärgiks oli teha kõige keerulisema süntaksiga, kompilaatoriga võimsaim keel, mis saaks kergesti hägustada inimesi ja mille maht on 1 kilobait. False on üsna praktiline esolang, mida saab kasutada rakendusprobleemide lahendamiseks. Kapoti all temal on kõik põhilised aritmeetilised ja loogilised toimingud. Muutujaid tähistatakse ühe väikese ladina tähega, if konstruktsioon kirjutatakse küsimärgiga (?), while tsükkel - #.
Näiteprogramm, mis prindib välja algarvud vahemikus 0–100:
Brainfuck
Brainfucki looja Urban Müller sai inspiratsiooni False'i esolangist. Ta tegi keele segasemaks ja väga tillukese kompilaatoriga. Mõned Brainfucki kompilaatorid on väiksemad kui 200 baiti. Keeles on kokku kaheksa käsku, millest igaüks on tähistatud ühe sümboliga: ja. Brainfucki programmi lähtekood koosneb nende kaheksa märgi jadast ilma eraldajate ja taandeta. Inimeste jaoks tavapärasel kujul tinglikke operaatoreid, korrutamis- ja jagamistehteid keeles ei ole.
"Hello World" Brainfucki keeles:
Shakespeare
See esolang maskeerib koodi Shakespeare'i näidenditeks. Programmi esimene lõik on alati epigraaf. Tähemärkide loendit kasutatakse pinu arvu deklareerimiseks ja kangelaste fraasid on I/O operatsioonid. Kui Shakespeare’i tegelased esitavad küsimusi, siis lisatakse tingimuslik operaator. Programmi üksikuid plokke nimetatakse aktideks (vaatusteks), mis on jagatud väiksemateks Rooma numbritega nummerdatud stseenideks.
"Hello World" Shakespeare'i keeles:
Piet
Piet on programmeerimiskeel, milles programmid näevad välja nagu abstraktsed maalid. Keel on nime saanud Piet Mondriani järgi, kes oli geomeetrilise abstraktse kunsti valdkonna teerajaja. Pietis kasutatakse teksti asemel mitmevärvilisi pilte. Pietil on 20 eri tooni ja heledusega värviplokki.
Ъ
Ъ (ъ) (vene keeles твёрдый знак (tvjordõi znak) 'kõva märk') on kirillitsa täht. Vene keeles ei märgi see eraldi häälikut ja selle nimetus eesti keeles on kõvendusmärk. Bulgaaria keeles märgib see ümardamata keskkõrget tagavokaali [ɤ̞].
Vene tähestikus on ъ 28. täht ja bulgaaria tähestikus 27. täht.
Kirillitsa ъ pärineb glagoolitsa tähest jer, millega märgiti redutseeritud vokaali [ŭ].
Ellinor Aiki
Ellinor Aiki (kuni 1935 Ellinor Blumenfeldt; 11. jaanuar 1893 Tõstamaa – 25. oktoober 1969 Tartu) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik
Lõpetas 1909. aastal eksternina Pärnu gümnaasiumi. Seejärel siirdus Ellinor Aiki Venemaale, kus töötas Peterburis lastehaiglas põetajana ja koduõpetajana. 1917 lõpetas Valgevenes Tšaussõs algklasside õpetajate kursused. Naasis Eestisse ning olles haigestunud 1918. aasta alguses luutuberkuloosi, oli 1918–1924 voodihaige. Oli ravil Tartu, Tallinna ja Saksamaa haiglates. 1927. aasta kevadel naasis Saksamaalt Eestisse.
Eestistas 1935. aastal oma nime Ellinor Aikiks.
Pärast Pallase lõpetamist Eestis töötas vabakunstnikuna, 1936–1937 Vanemuise teatris, 1940–1941 Eesti Kunstnike Kooperatiivis ja 1941–1944 Tartu kunstibüroos. Põgenes 1944. aasta sügisel kaheks aastaks Saksamaale. Töötas 1946–1955 Kunstifondi Tartu osakonnas. 1946. aastast Kunstnike Liidu liige (1947–1957 nimekirjast kustutatud).
Looming
Esines esimest korda 1935. aasta kevadel Eesti Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse näitusel kolme monotüüpiaga.
Summutatud koloriidiga lillemaalid, portreed ja linnavaated. Viljeles ka monotüüpiat. 1950. aastate lõpust arenes Ellinor Aiki looming tõusujoones. Tema maalide meeleolu on poeetiline ja valdavalt nukker. 1960. aastatel muutus koloriit järjest julgemaks ja jõulisemaks. Lisaks lillemaalidele ja maastikele valmis hulk figuraalkompositsioone. Tema maalid on väga faktuursed ja paksu värvikorraga.
Ra'ad ibn Zayd
pisi|Ra'ad ibn Zayd Ra'ad ibn Zayd (sündinud 18. veebruaril 1936 Berliinis) on Iraagi kuningliku perekonna pea alates 18. oktoobrist 1970.
Tema abikaasa on rootslane Margaretha Inga Elisabeth Lind, kuningliku nimega Majda Ra'ad. Neil on viis last. Nende seas on pojad Zayd ibn Ra‘ad ja Mired ibn Ra'ad.
Kristofer von Burmeister
Kristofer von Burmeister (sündinud u 1600 Eestis) oli sõjaväelane. Ta määrati 1656 Teises Põhjasõjas Viiburi piirkonna kaitsjaks.
1658–1671 oli ta Pärnu komandant.
Kampji
Kampji on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas.
Kampji asub valla põhjaosas merepinnast 219 meetri kõrgusel. Küla asub valla keskusest Māriņkalnsist 10, piirkonna keskusest Alūksnest 15 ja Riiast 199 kilomeetri kaugusel. Seal asub Saulītese bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 26 elanikku.
Heints Kavak
Heints Kavak on Eesti õpetaja.
1973. aastal pälvis ta ENSV teenelise õpetaja aunimetuse.
Haridus ja töökäik
Ta sündis Viljandimaal Päri vallas pere 11-nda lapsena. Kokku oli peres 12 last. Tema perekond oli musikaalne, ka Kavak ise mängis viiulit ja akordionit.
Kooliteed alustas ta 1938. aastal Heimtali kuueklassilises koolis. Peale kooli lõpetamist töötas ta aasta kodutalus. 1944.a. jätkusid õpingud Heimtali kooli 7-ndas klassis. Edasi õpingud Viljandi II keskkoolis, aastatel 1949–1950 Viljandi keskkooli pedagoogilise klassis.
1950. aastal suunati Kavak Kabala seitsemklassilise kooli kehalise kasvause õpetajaks, ehkki ta õpetas ka teiste õppeainete tunde.
Töötamise kõrvalt asus ta 1951. aastal Tallinna Õpetajate Instituuti kaugõppesse, lõpetades kooli 1955. aastal. Aastatel 1957–1960 ta ka Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogiline Instituudis.
1957. aastal sai temast Kabala kooli direktor, aastail 1961–1963 oli Kavak Kabala Maanoorte Keskkooli direktor. Vahemikus 1961–1965 andis ta Kabala koolis õpetajana ka tunde, kuni 1965. aastal sai temast Laupa kaheksaklassilise kooli direktor.
Hiljem, aastatel 1974–1982 töötas Kavak Paide rajooni TSN TK Haridusosakonna koolide inspektorina. 1982. aastal sai temast uuesti kooljuht, seekord Retla kooli direktor. 1984. aastal läks Kavak tervislikel põhjustel pensionile, kuid oli 1986. aastast Paide rajooni TSN TK Haridusosakonna kutsenõuandla metoodik, 1989. aastast ametinimetusega metoodik-nõunik.
Värvitaju
pisi|Värviaistingu tekkimine skeemina: valgusallika nähtav kiirgus > valgust valikuliselt peegeldav materiaalne objekt > ärritust vastu võttev ja edastav [[silma võrkkest, täpsemalt selle valgustundlikud rakud kolvikesed > aju nägemiskeskus]] Värvitaju on võime ära tunda erinevusi valguse spektraalses koostises. Värvitaju moodustab osa nägemisaistingust ja põhineb asjaolul, et värvusi tajuvate elusolendite silmas on eri tüüpi retseptorid, millest igaüks on tundlik valguse spektri kindlate piirkondade suhtes.
Värvitaju uurimise ajalugu
pisi|Komplementaarne (kaht vastanduvat teooriat ühendav) värvitaju käsitlus näitab valgusärrituse töötlemist ja kodeerimist juba võrkkesta rakkudes, jagades protsessi kaheks faasiks. Trikromaatilises faasis reageerivad erinevat tüüpi kolvikesed positiivselt teatud lainepikkustele. Oponentses faasis võtavad heledustundlikud oponent-rakud ärrituse kolvikestelt vastu ja töötlevad neid erinevalt: Cg-rakud edastavad punase ja sinise signaalid ning blokeerivad rohelise. Cb-rakud edastavad punase ja rohelise signaalid, blokeerivad sinise omad. Oponentsed neuronid annavad toe samast spektripiirkonnast tulnud signaalidele ja takistavad teistest spektripiirkondadest tulevaid signaale
Absorptsioon ja refleksioon
Mitteläbipaistvalt objektilt valgus kas peegeldub, seda nimetatakse valguse refleksiooniks, või neeldub objekti pinnas, seda nimetatakse absorptsiooniks. Ka refleksioonil võib osa valgusest samaaegselt neelduda.
Kui neelamine ja peegeldumine toimub eri spektriosade suhtes valikuliselt, tajub vaataja kromaatilist värvust.
Keemilisi ühendeid, millel on võime valikuliselt neelata ja peegeldada valgust, nimetatakse pigmentideks. Värvusaistingu tekitavad nii anorgaanilised ühendid (värvipigmendid) kui ka orgaanilised ühendid (pigmendid) elusolendite rakkudes samal põhimõttel, valguse valikulisel absorptsioonil ja refleksioonil. Pinnalt peegeldunud valguse jaotust kirjeldab spektraalse refleksiooni kõver, mis on igal keemilisel ühendil ainult sellele ühendile omane.
Igal keemilisele ühendile ainuomane peegeldumis-neeldumisspekter leiab kasutust näiteks kunstiajaloo ja pärandkultuuri objektide uurimises multispektraalfotograafia abil.
Värvitaju füsioloogia
pisi|Kepikeste (must joon) ja kolme tüüpi kolvikeste (sinine, roheline ja punane joon) tundlikkuse ulatus pisi|Nägemise juhteteed inimajus
Ettearmustus
Ettearmustus ehk abolitsioon on kuriteos süüdi oleva isiku vabastamine kohtulikust karistusest enne kohtuotsuse tegemist amnestiaga või armuandmisega.
Värvitaju
Silm
Inimese silm hakkab tajuma valgust 3-5 footoni valgusenergia mõjul. Väga nõrga valguse puhul värvitaju ei teki ja valgusele reageerivad vaid kepikesed. Värvitaju tekkeks peab valgusärritus olema teatud minimaalse intensiivsusega (0,1 cd/cm²) ja sellest allpool on võimalik ainult heleduse-tumeduse eristamine (illustreerivaks näiteks sobib hästi vanasõna "öösel on kõik kassid hallid").
Aju
Eri lainepikkusega valguslained kutsuvad võrkkestas esile erinevate pigmentrakkude reaktsiooni ja valgusenergia transformeerub elektrokeemilise protsessi tagajärjel närviimpulssideks. Võrkkesta bipolaar-, horisontaal-, amakriin- ja ganglionrakud formeerivad nägemisnärvi, kus on ligikaudu 1 miljon närvikiudu. Edasi liigub transformeerunud valgusenergia nägemisteedes, milleks on eelpool nimetatud multipolaarsete rakkude aksonid. Valguse energiat kandev biovool liigub kiirusega ligikaudu 100 m/s ja põhineb raku membraani valikulisel, peamiselt Na+ ja K+, aga ka Ca2+ ja Cl- ioonide läbilaskvusel. Nägemisteed lõpevad nägemiskulglatena koorealustes nägemiskeskustes, enamik ehk 80% neist vaheaju külgmises põlvikkehas, kuid osa kiude siseneb ka nägemiskühmu ja keskaju katteplaadi, nelikküngastiku ülakünkasse. Nägemisanalüsaatori tsentraalne osa algab subkortikaalsetest keskustest, kus närvikiud moodustavad kimbu – nägemisradiatsiooni ja suunduvad ajukoore kuklasagara mediaalossa, kannusvao piirkonnas asuvasse nägemiskeskusse. Seal asub optilise analüsaatori tsentraalne osa, kus toimub valgusärrituse kõrgem analüüs ja süntees ning kulgevad juhtteed teistesse keskustesse.
Brebeneskul
Brebeneskul (ukraina keeles Бребенескул) on mägi Ukrainas Ida-Karpaatides Ida-Beskiidides Tšornohora ahelikus.
Värvitaju
Värvide eristamine
Värvide eristamist mõjutab
Brebeneskul
Mägi asub Taga-Karpaatia oblasti ja Ivano-Frankivski oblasti piiril.
Värvitaju
Metamerism
pisi|Metameerse värvitooni (M1 ja M2 on metameerid) tekkimine erinevatest algkomponentidest Metameerseteks nimetatakse erineva spektraalse koostisega värve (see tähendab, ka erineva keemilise koostisega), mis tekitavad ühesuguse värvimulje. Metamerismi teke on tingitud erinevatest peegelduskõveratest. Spektrofotomeetriliste mõõtmisega võivad eri värvainete Lab-väärtused ühes valguses kattuda, teises erineda. Näiteid:
Brebeneskul
Brebeneskul on kõrguselt teine mägi Ukrainas.
Mäe jalamil orus asub Brebeneskuli järv.
Värvitaju
Metamerism
Metamerismi ilmingu vältimiseks tuleb kontrollmõõtmisi viia läbi paralleelselt eri valgusallikate all. Igapäevaelu näitena on tuntud tekstiilitootjate tava esitleda ostjale kangaid nii tehis- kui loomulikus valguses.
Värvikonstantsuse illusioon
pisi|Värvikonstantsuse illusioon: sama hall võib paista eri kontekstides nii valge kui mustana, sama ruuge paistab [[oranži ja pruunina]] Tegemist on värvitaju iseärasusega tõlgendada täpselt samu värve eri kontekstis erinevatena. Värvikonstantsuse fenomeni illustreerimiseks on välja mõeldud erinevaid optilisi illusioone. Üks tuntumaid nendest on Edward Adelsoni malelaua-illusioon.
Weberi-Fechneri seadus vähima märgatava erinevuse kohta
pisi|Weberi ja Fechneri seaduse illustratsioon. Ülemises reas kasvab ringi [[diameeter aritmeetilises progressioonis, igal astmel 10 ühiku võrra. Seda tajume ebaühtlase kasvamisena (20 ja 30 erinevus on suurem kui 60 ja 70 erinevus). Alumises reas kasvab ringi diameeter geomeetrilises progressioonis, iga järgmise ringi diameeter on eelmisest 40% suurem. Seda tajume ühtlase kasvamisena]] Tajupsühholoogias tähendab vähim märgatav erinevus (inglise keeles just-noticeable-difference) suurust, mille võrra miski peab muutuma selleks, et muutus oleks märgatav.
Ernst Heinrich Weberi 1843. aastal sõnastatud seadus sätestab, et vähima märgatava värvierinevuse taju on konstantses suhtes algstiimuliga (st füüsikalise suurusega).
Gustav Fechneri teooria, mis toetab Weberi seadust, kirjeldab seost füüsilise ärrituse suuruse ja sellele antava tajuhinnangu vahel. Füüsikalise suuruse (R) väärtuse ja sellele antava subjektiivse hinnangu (S) vahel kehtib logaritmiline sõltuvus S = c logR (c on konstant Ri/Rj, kus Ri ja Rj on kaks sama tõenäosusega eristatavat stiimulit).
Seadusest tuleb välja, et selleks, et vaataja tajuks aistingu tugevnemist aritmeetilises progressioonis, peab füüsiline ärritaja tugevnema geomeetrilises progressioonis. Seadust on kasutatud halltoonide ridade ja värvide heledusastmestike konstrueerimiseks põhimõttel, et vaataja tajuks üleminekuid võrdsetena.
Silma adaptatsioon
adaptatsioon või adaptatsioon on silma kohanemine välise ärritajaga. Pidev ümberkohanemine on vältimatu, sest ümbritsevad valgusolud muutuvad pidevalt. Valgusolude muutumisel võib silm fotoopiliselt nägemiselt minna üle skotoopilisele nägemisele või vastupidi. Näiteid:
Värvikonstantsus
Kromaatiline adaptatsioon ehk värvikonstantsus on üks silma adaptatsiooni erivorme. See on inimese nägemisaparaadi omadus arvestada valguse muutumisega, et tajuda ümbritsevate objektide värve muutumatuna, tagamaks nende äratundmine ja orienteerumine keskkonnas. Silm peab jooksvalt võrdlema värve ja minimeerima valgusallika poolt tehtud muudatuse. Näide:
Purkinje nihe
See on tšehhi anatoomi Jan Evangelista Purkyně kirjeldatud nägemisele omane tendents, mis tekib fotoopiliselt nägemiselt skotoopilisele nägemisele ülemineku mesoopilises vahefaasis. Nõrgas valguses nihkub silma tundlikkus spektri sinise otsa poole. See tähendab, et kui päevavalguses paistavad säravamad punased ja punakad toonid, siis hämaruses paistavad rohkem silma sinakad toonid.
Unustatud mõisad
Unustatud mõisad on Eesti Mõisakoolide Ühenduse korraldatud külastusmäng, millest võtab osa 23 mõisakooli.
Kokkulepitud külastuspäevadel toimuvad igas koolis giidiga jalutuskäigud, avatud on näitused ja kohvikud. Lisaks korraldatakse kontserte, töötubasid ja muid üritusi. Külastajad saavad esimesest mõisast osalejaraamatu, millesse nad koguvad külastuspäevadel mõisatest templeid. Vähemalt 10 mõisat külastunute vahel loositakse välja auhindu.
Ṣàngó
Ṣàngó (portugalipäraselt Xangô, hispaaniapäraselt Changó, inglispäraselt Shango, prantsuspäraselt Shangô) on joruba usundis ja sellel põhinevates afroameerika usundites jumal (Òrìşà). Ta on taevaisa, äikesejumal ja jorubate esivanem. Kariibi mere piirkonna santería usundis on ta peafiguur, kes esindab Lääne-Aafrika ojosid.
Verkiai vald
Verkiai vald (leedu keeles Verkių seniūnija) on vald Vilniuse linna omavalitsuse koosseisus, Vilniuse põhjapoolses osas, kuhu kuuluvad linnaosadest Šilinė, Babiniai, Balsiai, Baltupiai, Bireliai, Didieji Gulbinai, Bajorai, Dvarykščiai, Gulbinėliai, Jeruzalė, Kalvarijos, Krakiškės, Krempliai, Kryžiokai, Mažieji Gulbinai, Naujaneriai, Naujieji Verkiai, Ožkiniai, Pagubė, Prašiškės, Sakališkės, Santariškės, Skersinė, Staviškės, Trinapolis, Turniškės, Ustronė, Verkiai, Verkių Riešė ja Visoriai. Valla pindala on 56 km². Aastal 2011 oli seal 42 179 elanikku.
Vallamaja asub aadressil Kalvarijų g. 156, vallavanemaks on Rasius Virbalas.
Wulpen
Wulpen on hollandikeelne osavald ja küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Koksijde vallas.
Põhjamere rannikul asuv Wulpen on Koksijde osavald alates 1977. aastast.
Narva Linna Sakslaste Selts Harmonie
Narva Linna Sakslaste Selts Harmonie on Eesti sakslaste organisatsioon. Organisatsiooni juhatuse esimees on Boris Eidemiller.
Organisatsioon asutati 30. detsembril 1990.
Organisatsiooni üks põhitegevusi on 1806 Narvas asutatud Harmonie-nimelise organisatsiooni ajaloo uurimine.
Harmonie
Harmonie võib tähendada järgmist:
Erkki Vihula
Erkki Vihula (sündinud 23. jaanuaril 1969) on eesti alpinist.
Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu Roofer juhatuse liige.
Ta võttis osa 1993. aastal ekspeditsioonist Tian Shani mäestikus asuva seitsmetuhandelisele Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil tõusis ta Peedo Nelke juhtimisel tippu.
Fugaato
Fugaato (itaalia keeles fugato) on muusikas homofoonilise muusikalise materjali sisse paigutatud fuugat meenutav, enamasti lühike kontrapunktiline fragment.
Kuigi fugaato näeb välja nagu fuuga, ei toimu selle puhul tavaliselt teema läbiviimist kõigis häältes. Fugaatod võivad sageli olla ka vaid mõne takti pikkused.
Fugaato näiteid võib tuua enamikest Bachi klavessiinikontsertidest ja -partiitadest, Brandenburgi kontsertide nr 2 ja 5 lõpuosadest, Prantsuse avamängude kiiretest keskosadest või orkestrisüitide esimestest osadest. Händel kasutab oma Messiase Halleluuja-kooris oskuslikult fugaatot. Mozart arendab oma Jupiter-sümfoonia viimases osas välja äärmiselt põneva fugaato. Tuntud fugaatod leiduvad ka Beethoveni 9. sümfoonias ja Bruckneri 5. sümfoonias. Šostakovitši 4. sümfoonias viib fugaato esimese osa kulminatsioonini.
Kaszuby
thumb|Kašuubide maa - [[Pomorze vojevoodkond|Pomorze pealinn - linn elanike arvuga üle 200 000 - maakonnalinnad - muud linnad - külad-vallakeskused Bôłt – Läänemeri]] Kašuubimaa (Kaszuby) on ajalooline piirkond Poolas.
Kassuubimaa tuntuim linn on Gdansk, suuremad linnad: Gdynia, Sopot, Bytow, Kartuzy ja Rumia.
Ajalugu
Kassuubide esivanemad pomoraanid asusid Pomorzesse, 6.–9. sajandil, tõrjudes välja ja assimileerides seal varem elanud balti hõimud. 11. sajandi alguseni olid pomoraanid valdavalt iseseisev rahvas, kuigi kašuubide elualad olid alates 10. sajandist Poola kuningriigi ja polaabi slaavlaste tüliobjekt.
11. sajandi alguses liideti piirkond Poola kuningriigiga ning see jagunes hiljem kaheks osaks – Lääne-Pomorzeks, mis aja jooksul liideti Preisimaa valitsejate võimu alla ja Ida-Pomorzeks, mis ühendati Poola riigiga ning alade piir kulges enam-vähem piki Leba jõge.
Jeff Buckley
Jeffrey Scott Buckley (sünninimi Scott Moorhead; 17. november 1966 – 29. mai 1997) oli Ameerika laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.
Pärast kümmet aastat stuudios salvestuskitarristina töötamist leidis ta kuulajaskonna ja sai populaarseks 1990. aastatel, kui hakkas kaverdama lugusid avalikel esinemistel Manhattanil. Plaadifirmad huvitusid temast samuti ning tema isa Tim Buckley agent Herb Cohen sõlmis talle Columbiaga plaadilepingu, palkas bändi ja salvestas 1994. aastal tema ainsa albumi – "Grace".
Järgmise kolme aasta jooksul reklaamis ansambel agaralt oma albumit. Kontserdid toimusid USAs, Euroopas, Jaapanis ja Austraalias. 1996. aastal turnee lõppes, seejärel algasid teise albumi salvestused produtsent Tom Verlaine’iga.
1997. aastal kolis Buckley Memphisesse Tennessee osariigis, et jätkata tööd albumi "My Sweetheart the Drunk" kallal, salvestada demosid ja esineda nädalati soolokontsertidel kohalikul kontserdilaval. 29. mail 1997, oodates oma bändi saabumist New Yorgist, läks Buckley spontaanse mõtte ajel, riided seljas, Mississippi jõkke ujuma, kuid õnnetul kombel uppus ta mööduva paadi lainete tõttu. Tema keha leiti 4. juunil. Pärast surma on ilmunud palju tema loodud materjali nii demode kui ka albumilindistuste näol. Tema teine album oleks kandnud nime "My Sweetheart the Drunk". Ka suurem tuntus sai artistile osaks surmajärgselt, kui Buckley kaver Leonard Coheni laulust "Hallelujah" Billboardis 2008. aasta märtsis esikohale tõusis. See tõi talle sama aasta detsembris teise koha ka UK Singles Charti edetabelis.
2004. aastal nimetas ajakiri Rolling Stone Jeff Buckley kõigi aegade parimate lauljate nimekirjas 39. kohale.
Lapsepõlv ja noorus
Jeff Buckley sündis California osariigis Orange’i linnas Mary Guiberti ja Tim Buckley ainukese lapsena. Ta ema soontes voolas kreeklase, prantslase ja panamalase verd, isa juured ulatusid Iirimaale, Ameerikasse ja Itaaliasse. Poiss kasvas üles ema ja kasuisa Ron Moorheadi hoole all Lõuna-Californias ja tal oli ka kasuvend Corey Moorhead. Lapsepõlves pidi Buckley Orange’i piirides palju kolima, hilisemas elus nimetas ta seda kasvatust "juurteta haagise prügikastiks" (rootless trailer trash). Ta oli tuntud Scott (Scottie) Moorheadina. Tema bioloogiline isa, keda poiss oli vaid korra (kaheksa-aastaselt) näinud, oli Tim Buckley – laulja ja laulukirjutaja, kes 1960. aastate lõpus ja 1970. aastate alguses avaldas kõrgelt tunnustatud folk- ja džässialbumeid. Tim suri narkootikumide üledoosi aastal 1975, misjärel otsustas Jeff kasutada perekonnanimena Buckley ja oma päris eesnime Jeff, mille ta avastas oma sünnitunnistuselt. Perekonna jaoks oli ta edaspidi siiski Scottie.
Buckley lapsepõlv oli muusikarikas. Tema ema oli pianist ja tšellomängija. Poisi kasuisa tutvustas talle Led Zeppelini, Queeni, Jimi Hendrixit, The Who’d ja Pink Floydi. Kuna terve pere laulis, möödus ka poisi lapsepõlv lauldes. Kitarri õppis Jeff mängima viieaastaselt, olles oma vanaema riidekapist avastanud akustilise kitarri. Tema esimene album oli Led Zeppelini "Physical Graffiti", ka bänd Kiss oli tema üks esimesi lemmikuid.
Johannes Aulinus
Johannes Aulinus (1650 Tallinn – 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Jeff Buckley
Lapsepõlv ja noorus
12-aastaselt otsustas Buckley muusikuks hakata ja sai oma esimese elektrikitarri aasta hiljem, selleks oli must Les Paul. Loara High Schoolis mängis ta ka džässansamblis, fännates selliseid bände nagu Rush, Genesis ja Yes ning kitarrist Al Di Meolat. Pärast kooli lõpetamist suundus noormees Hollywoodi, kus täiendas end aastase kursusega Muusikute Instituudis. Hiljem tõdes ta ajakirjale Rolling Stone, et kool oli puhas ajaraiskamine. Kuid intervjuus ajakirjale Double Take Magazine tunnistas, et nautis siiski muusikateooria õppimist: "Mulle meeldisid väga huvitavad harmooniad, materjal, mida kuuleksin Raveli, Ellingtoni, Bartóki teostes."
Johannes Aulinus
Ta õppis Tallinna Gümnaasiumis, seejärel õppis ta (immatrikuleeriti 4. septembril 1672, oli kohal veel aastal 1676). Ordineeriti 13. novembril/23. novembril 1676 õpetajaks.
Jeff Buckley
Karjäär
Järgmised kuue aasta jooksul töötas Buckley hotellides ja mängis mitmes bändis, kus viljeleti džässi, reggae 't, heavy metal 'it. Ta tuuritas reggae-artisti Shineheadiga, samuti mängis vahepeal funk'i ja R&B muusikat, tehes koostööd noore produtsendi Michael J. Clouse’iga. Sel perioodil laulis ta ka tausta.
Veebruaris 1990 kolis Buckley New Yorki, kus leidis uusi võimalusi muusikuna. Ta tutvus sufismimuusikaga ja teda tutvustati Nusrat Fateh Ali Khanile, kes oli selle muusika parim teadaolev laulja. Buckley ise oli andunud Khani fänn, oma "kohvikupäevadel" kaverdas Buckley palju tema laule. 1996. aasta jaanuaris intervjueeris Jeff Khani ajakirja Interview jaoks. Samuti tekkis tal huvi Robert Johnsoni ja Bad Brainsi vastu.
Johannes Aulinus
Ta oli aastatel 1676–1687 Tallinna Mihkli koguduse abiõpetaja, aastatel 1687–1696 oli ta sama koguduse õpetaja. Aastal 1696 sunniti ta lahkuma Tallinnast, põhjuseks hooletu suhtumine ametisse (laulatas abielus naise, kes väitis, et on lesk). Aulinus ise oli ametikoha vahetuse vastu, ta väitis kirjas kuningale, et ta ei oska eesti keeles jutlustada ning keele õppimiseks on ta liialt vana. Oli aastatel 1696–1709 (kuigi oli mitu korda Stockholmis kohtuprotsessidel) Harju-Madise koguduse õpetaja. Aastatel 1709–1710 oli ta uuesti (pärast Gabriel Herlini surma) Tallinna Mihkli koguduse abiõpetaja. Ta osales 28. märtsil 1710 Tallinnas Eestimaa piiskopi valimistel ja hääletas Jacob Langi poolt.
Jeff Buckley
Karjäär
Septembris kolis Buckley tagasi Los Angelesse, kui tema isa endine mänedžer Herb Cohen pakkus talle abi salvestamaks mehe algsete laulude demod. Buckley tegi valmis kasseti "Babylon Dungeon Sessions", mis sisaldas laule "Eternal Life", "Unforgiven" (hiljem ümber nimetatud "Last Goodbye"), "Strawberry Street" ja "Radio". Nende demodega lootsid Cohen ja Buckley saada muusikatööstuselt rohkem tähelepanu.
Johannes Aulinus
Ta kirjutas aastal 1696 leinajutluse pietismist mõjutatud Rootsi leskkuninganna Hedwig Eleonora surma puhul, see jutlus trükiti (ja on säilinud) Stockholmis.
Ida-Virumaa Sakslaste Ühing
Ida-Virumaa Sakslaste Ühing on Eesti sakslaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Jõhvis aadressil Kutse tänav 3. Organisatsiooni juhatuse esimees on Igor Kukolev.
Jeff Buckley
Karjäär
Järgneval aastal lendas Jeff tagasi New Yorki, kus tegi oma lauljakarjääri debüüdi kontserdil, mille ta pühendas oma isale ja mis kandis nime "Greetings from Tim Buckley". Üritus toimus 26. aprillil 1991. aastal St. Anni kirikus Brooklynis ning seda aitas korraldada lava-show 'de veteran Hal Willner. Kuigi kontserti peetakse Buckley muusikakarjääri hüppelauaks, on ta ise öelnud, et tegi seda pigem isiklikel põhjustel ja pühenduseks oma isale.
Johannes Aulinus
Aulinus suri aastal 1710 (pärast aprilli) Tallinnas katku.
Ida-Virumaa Sakslaste Ühing
Organisatsioon asutati 20. detsembril 1991.
Jeff Buckley
Karjäär
Kontserdil esitas Buckley kitarrist Gary Lucase saatel laulu "I Never Asked To Be Your Mountain", mille Tim Buckley oli kirjutanud Jeffist imikuna ja tema emast. Veel mängiti "Sefronia – The King’s Chain", "Phantasmagoria in Two" ja lõpetuseks "Once I Was". Buckley esitus kontserdil oli alateadlik püüe eristuda muusikaliselt oma isast. Hiljem seletas ta ajakirjale Rolling Stone: "See ei olnud minu töö, polnud minu elu. Aga see häiris mind – et ma polnud ta matustel, ei saanud talle kunagi midagi öelda. Kasutasin seda kontserti, avaldamaks talle oma viimast mälestust." Kontsert avas värava sügavamale muusikatööstusesse, mis sinnamaani oli alati käest ära lipsanud.
1991. aasta sagedased reisid New Yorki viisid koostööni Gary Lucasega, mille tulemusena sündisid laulud "Grace" ja "Mojo Pin". Samal aastal alustati koos laulmist bändis Gods and Monsters, kuid juba 1992. aasta märtsis otsustas Buckley ansambliist lahkuda.
Johannes Aulinus
Isiklikku
Tema isa Peter Aulinus oli samuti Tallinna Mihkli koguduse õpetaja. Tema tütre Maria Elisabethi (1685–1713) abikaasa Carl Philipp Knieper oli Viru-Jaakobi ja Vaivara koguduse õpetaja, teise tütre Gerdrutha Elisabethi (u. 1690–1748) abikaasa Paul Johann Knieper oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja.
Johanson
Johanson on skandinaavia päritolu eesti perekonnanimi.
Ida-Virumaa Sakslaste Ühing
Organisatsiooni eestvedamisel tegutseb Jõhvi kirikus saksakeelne kogudus.
Organisatsiooni juures tegutseb saksakeelne laulugrupp.
Jeff Buckley
Karjäär
Ta hakkas taas esinema klubides ja kohvikutes Lower Manhattanil, Sin-é East Village’is oli tema peamine esinemispaik. Seal esines ta esimest korda 1992. aasta aprillis ning üsna kiiresti õnnestus tal saada ka omale esmaspäeviti kindel esinemisaeg raha teenimiseks. Oma repertuaaris kasutas ta folki, rokki, R&B-d, bluusi ja džässi. Samal ajal avastas ta lauljad nagu Nina Simone, Billie Holiday, Van Morrison, Judy Garland. Tema esitatavad kaverid olid võetud Led Zeppelinilt, Nusrat Fateh Ali Khanilt, Bob Dylanilt, Édith Piafilt, Elton Johnilt, the Smithsilt, Bad Brainslit, Leonard Cohenilt, Robert Johnsonilt ja Siouxsie Sioux'lt. Samuti esitas ta omaenda loomingut. Buckley oli laval üksi, mängides vaid elektrikitarriga taustaks kaasa. Ta on öelnud, et just väikese publiku ees olles õppis ta laval esinema.
Uppsala maja
Uppsala maja on Tartu linna vanim puumaja, see asub Tartu kesklinnas aadressil Jaani 7.
Maja põhiosa valmis 1720. aasta paiku ning jäi õnnekombel puutumata linnas 25. juunil 1775 toimunud tulekahjust, milles hävis suurem osa linnast. Praeguse suuruse sai hoone aastatel 1777–1783. Peamiselt on seda kasutanud käsitöölised, kuid majas on elanud ka Liivimaa kohtusekretär. 19. sajandi alguses asusid hoones üliõpilaste üürikorterid, üürielamuna tarvitati seda veel Nõukogude ajalgi.
Aastatel 1995–1996 renoveeriti hoone Tartu ja Uppsala linna koostöös Uppsala majaks. 28. maist 1996 kuni 2010. aastani täitis see külalistemaja funktsiooni, algselt linnaasutusena ning 2001. aastast OÜna Uppsala Maja, mille viimane juhataja oli Ruta Alakivi. Majutuskohana pälvis Uppsala maja 2009. aastal äramärkimise Lonely Planeti reisijuhis. Tänapäeval tegutseb Uppsala majas Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond.
Jeff Buckley
Karjäär
Järgnevatel kuudel äratas Buckley andunud fänne ja meelitas inimesi muusikatööstusest enda poole, isegi ekspert Clive Davis käis teda vaatamas. 1992. aasta suveks polnud tavapäratu, et Sin-é tänav oli täis limusiinidega juhtivtöötajaid, kes kõik tahtsid Buckleyga lepinguid teha. Diil tehti aga Columbia Recordsiga (Bob Dylan, Bruce Springsteen), see sisaldas kolme albumit ja miljoni dollari suurust kasumit.
"Grace"
1993. aastal alustas Buckley oma esimese albumi tegemist koos produtsent Andy Wallace’iga. Kokku pandi bänd, kuhu kuulusid lisaks Buckleyle veel bassimängija Mick Grøndahlist ja trummar Matt Johnsonist. Septembris suunduti üheskoos New Yorki, kus salvestati kuue nädala jooksul laule uue albumi tarbeks.
1994. aasta jaanuaris läks Buckley oma esimesele sooloturneele Põhja-Ameerikasse, millele järgnes 10-päevane Euroopa turnee märtsis. Buckley mängis klubides ja kohvikutes ning pärast tagasitulekut kutsus ta bändiga liituma kitarrist Michael Tighe’i. Koostöös valmis laul "So Real", mis hiljem lisati ka albumisse. Juunis alustati bändi turneed "Peyote Radio Theatre Tour", see kestis augustini.
Album "Grace" avaldati 23. augustil 1994. See sisaldas kolme kaverdatud laulu: "Lilac Wine", "Corpus Christi Carol" ja "Hallelujah". Viimast on tagantjärele peetud ajakirja Time poolt Buckley parimaks esituseks ja lauluks ning see on lisatud ajakirja Rolling Stone edetabelisse The 500 Greatest Songs of All Time.
Albumi müüginumbrid kasvasid aeglaselt ning seda kajastati erinevates raadiotes vähe, kuigi oli kriitikutelt positiivset vastukaja saanud. Ajakiri The Sydney Morning Herald kirjeldas seda fraasidega "romantiline meistriteos" (a romantic masterpiece) ja "pöördeline, eristuv töö" (pivotal, defining work). Seevastu Prantsusmaal ja Austraalias läks albumi müük väga hästi, USAs saavutas see 2002. aastal kuldplaadi staatuse ning 2006. aastal Austraalias oli seda müüdud rohkem kui kuuekordse plaatinaplaadi jagu.
Album sai tagasisidet ka artistidelt, nagu näiteks Led Zeppelin. Jimmy Page nimetas seda oma sajandi lemmikalbumiks. Brad Pitt avaldas: "Tema muusikas on mingisugune varjatud allvoolus, midagi, mida sa täpselt mõista ei saa. Nagu parimates filmides või parimas kunstis – seal on miski, mis pesitseb peidus, aga seal on ka tõde. Ja ma leian tema muusika täiesti kummitava olevat. See lihtsalt... see on lihtsalt mu naha all." Teised, kes Buckley muusikat mõjutanud olid, kiitsid teda samuti. Bob Dylan nimetas ta üheks sajandi parimaks laulukirjutajaks ning intervjuus The Village Voice’iga ütles David Bowie, et see album oleks üks kümnest, mille ta endaga asustamata saarele kaasa võtaks. "Grace" sai 2003. aastal ajakirja Rolling Stone edetabelis 500 Greatest Albums of All Time 303. koha.
Kontserditurneed
Buckley veetis järgmisel aastal palju aega oma albumit reklaamides. Esineti Austraalias, Suurbritannias, Euroopas ja Ameerikas. Kanada ja USA turnee algas 19. oktoobril 1994 ja kestis 18. detsembrini, mille järel oli plaanis uuesti üks Euroopa turnee teha, peamiselt reklaami eesmärgil. Jaanuaris toimusid esimesed kontserdid Jaapanis, kus oli valmis tehtud ka jaapanikeelne versioon laulust "Last Goodbye".
Ringirändamine jätkus aprillis. Suvel esineti mitmetel muusikafestivalidel, samuti anti kaks kontserti Pariisi kontserdisaalis Paris Olympia, mille tegi kuulsaks prantslanna Édith Piaf. Kuigi bändil oli aja jooksul olnud raskusi ka väiksemate kontserdisaalide täitmisega, siis sealsed kaks õhtut olid läbi müüdud.
Järgmine Buckley turnee "Mystery White Boy" kestis augustist septembrini, ära käidi Sydneys ja Melbourne’is, hiljem avaldati ka kontsertalbum "Mystery White Boy". Kui "Grace'i" oli Austraalias müüdud juba üle 35 000 eksemplari, otsustas Buckley turneed pikendada, naastes Austraaliasse järgmise aasta veebruaris.
Vahepeal tekkisid pinged ka bändiliikmete vahel. Viimast korda mängiti täies koosseisus 1. märtsil aastal 1996, misjärel otsustas trummar Matt Johnson lahkuda. Bändiliikme puudumise tõttu ei esinetud pea aasta aega, kuid Buckley hakkas siiski vaikselt taas lavadel käima, sedapuhku küll üksi.
Surm
1997. aasta 29. mai õhtul lendas Buckley bänd Memphisesse, et töötada stuudios uue materjali kallal. Buckley läks samal õhtul ujuma Wolf River Harborisse, lauldes Led Zeppelini laulu "Whole Lotta Love". Buckley oli varemgi selles jões ujumas käinud ja kaldal ootas teda tehnikamees Keith Foti. Too sättis parasjagu raadiot ja kitarri, kui vaatas vee poole ega näinud Buckleyt enam kusagil. Kuigi veel samal õhtul toimus suur otsing, lisaks ka järgneval hommikul, ei leitud teda kusagilt. Tema keha märkasid 4. juunil kaks kohalikku ühe jõelaeva lähedal ja tõid ta kaldale.
Lahkamine ei tuvastanud organismist ei alkoholi ega narkootikume ning leiti, et surm oli saabunud õnnetuse tõttu uppumise tagajärjel. Avalduses selgitati tema surma järgmiselt: "Jeff Buckley surm ei olnud salapärane, seotud narkootikumide, alkoholi ega enesetapuga. Meil on politseiraport, arsti lahkamisaruanne ja pealtnägija, kes tunnistab, et tegu oli juhusliku uppumisega ja et härra Buckley oli enne õnnetust heas meeleseisundis."
Venemaa kultuuriministeerium
Venemaa Föderatsiooni Kultuuriministeerium (vene keeles Министерство культуры Российской Федерации) on Venemaa Föderatsiooni valitsusasutus, mis korraldab ühiskonnaelu kultuurivaldkonnas.
21. jaanuarist 2020 on Venemaa kultuuriminister Olga Ljubimova. Varasemaid kultuuriministreid: Mihhail Švõdkoi (2000–2004) ja Vladimir Medinski (2012–2020).
Sofiane Feghouli
Sofiane Feghouli (sündinud 26. detsembril 1989 Levallois-Perret's) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, poolkaitsja. Alates 2017. aastast mängib ta Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray.
Koondisekarjäär
Debüüdi Alžeeria rahvuskoondises tegi Feghouli 29. veebruaril 2012 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Gambia vastu, Feghouli lõi selles mängus võiduvärava, oma esimese värava rahvuskoondises.
2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 7. juunil lõi ta penaltist värava Belgia vastu.
Johanson
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Johanson 961 inimesel: 439 mehel ja 522 naisel. Perekonnanimede levikult on Johanson meeste puhul 84. kohal ja naiste puhul 68. kohal. Perekonnanime Johanson kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus oli 41). Perekonnanimi Johanson on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 15,7.
Eero Ots
Eero Ots (sündinud 9. mail 1964) on eesti alpinist.
Alpinistina on ta roninud Tian Shanis Džengiši mäel 7100 m kõrgusele – Musta Obeliskini. Kõrgemale on sel mäel eesti mägironijatest tõusnud vaid Ilmar Priimets.
Alpinism
Ta võttis osa 1993. aastal ekspeditsioonist Tian Shani mäestikus asuvale seitsmetuhandelisele Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil tõusis ta Peedo Nelke juhtimisel tippu.
1994. aasta Eesti-Soome ühisekspeditsioonil Pobedale (7439 m) jõudis ta koos Peedo Nelkega Musta Obeliskini (7100 m), misjärel olid nad muutunud ilmaolude tõttu sunnitud tagasi pöörduma.
Sofiane Feghouli
Koondisekarjäär
Ta on kuulunud Alžeeria koondisse lisaks 2013. ja 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Feghouli on mänginud ka Prantsusmaa noortekoondistes.
Hugo Toom
Hugo Toom (sündinud 25. oktoober 2002 Tallinnas) on Eesti profikorvpallur.
Klubikarjäär
Hugo Toom alustas korvpalli mängimist Nõmme Spordikoolis, seejärel mängis Kesklinna KK/Viimsi KK koosseisus Eesti noortesarjades.
Aastatel 2017–2019 mängis Toom lisaks noortevõistkonnale ka klubis KK Viimsi/Noto, osaledes Meeste I liigas. Hooajal 2019/2020 esindas G4S Noorteliiga võistkonda (I liiga). Järgmisel hooajal (2020/2021) ja 2021/2022) võistles ta korvpalliklubi Pärnu Sadam eest Meistriliigas ja Eesti-Läti Korvpalliliigas. 2020/2021 hooajal nimetati ta Paf Korvpalli Meistriliiga parimaks noormängijaks. Hooaeg 2021/2022 jäi tal vigastuse tõttu enamuses vahele, kui Pärnu Sadama võitis esmakordselt Eesti meistritiitli.