cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adam Peterson
Elukäik
Pärast keisri jutul käimist kutsuti Peterson siseministeeriumi ülekuulamisele. Peagi ta vahistati, saadeti Peterburist kõigepealt Liivimaa kubermangu pealinna Riiga ja siis sealt edasi Viljandi, kuid vabastati pärast ligi aasta kestnud vangistust senati otsusega. 1866. aastal sai temast kohaliku kogukonna poolt rendile võetud Holstre riigimõisa valitseja, kuid samal aastal vahistati Peterburi palvekirjade esitamist jätkanud Peterson uuesti. 1868. aasta kevadel mõistis senat ta küll taas õigeks, kuid 1871. aastal asus Peterson baltisakslaste-poolse tagakiusamise eest pääsemiseks elama Venemaale, kus ta töötas mõisavalitsejana. 1881. aastal läks Peterson avalikult tülli Carl Robert Jakobsoniga, kellele ta heitis ette ajalehe Valgus toimetaja Mihkel Lindenbergi laimamist. Eestisse pöördus ta tagasi 1900. aastal, hoidudes seejärel poliitikaga tegelemisest.
Derek Parfit
Arvutusoskuseta eetika
Kas tuleks ühe elu asemel päästa mitu elu? Oletame, et oleks kerge päästa üks võõras või viis võõrast. Ühe võõra nimi on David. Taurek arutleb nii. Kui valik oleks Davidi teha, siis oleks tal moraalselt lubatud päästa viie asemel üks. Kui see on Davidile lubatav, siis on see ka meile lubatav. Järelikult ei saa olla tõsi, et me peaksime päästma Davidi asemel viis inimest. Davidi luba on toimijasõlteline.
Adam Peterson
Luuletused
Aastatel 1895–1900 ilmus trükist neli vihikut Petersoni "Laule". Need toimetas trükki tema õepoeg Jaan Lõo, kes tegi onu tekstides ulatuslikke parandusi, arvestamata seejuures tema enda soovidega, mistõttu Peterson lubas koguni luuletamise maha jätta. Aja möödudes vajusid tema luuletused järjest enam unustuse hõlma. 1930-ndatel heideti Petersoni loomingule ette panegüürikat. Pärast EK(b)P Keskkomitee VIII pleenumit 1950/1951 õppeaastaks koostatud TRÜ kirjandusprogrammist jäeti Peterson välja. Samuti ei olnud ta esindatud 1955. aastal avaldatud Eesti luule antoloogias, mis sisaldas väidetavalt paremikku eesti kirjanike luuleloomingust nõukogude-eelsel perioodil. Seda pidasid samas liiga diametraalseks ümberhindamiseks isegi toonased kirjanduskriitikud Oskar Kruus ja Elem Treier. Tänapäeval on Petersoni trükis avaldatud luulekogud digiteeritud kujul vabalt kättesaadavad, kuid paljud tema luuletused on säilinud ainult käsikirjadena arhiivis. Stiilinäide:
Derek Parfit
Arvutusoskuseta eetika
Taurek arutleb nii. Kui David oleks meie sõber, siis meil oleks moraalselt lubatud päästa viie asemel teda. See, et David on meie sõber, oleks liiga triviaalne asjaolu, et meie kohustusi mõjutada. Järelikult isegi kui David ei ole meie sõber, on meil moraalselt lubatud päästa teda, mitte viit inimest. Aga mis siis, kui David on lihtsalt tuttav või me lihtsalt eelistame teda päästa? Argument oleks siis niisugune. Eeldustel, et G) ei oleks tõsi, et me peaksime päästma viis, kui me eelistame päästa kedagi teist, ja H) see, kas me peaksime viis inimest päästma, ei saa sõltuda sellest, mida me eelistame, tuleb tagasi lükata väide, et I) kui meil mingit eelistust ei ole, siis peaksime päästma viis. Taurek kaitseb eeldust H) järgmise küsimusega. Kui me tõesti peaksime päästma viis, kuidas me sellest kohustusest siis nii kergesti pääseksime? Kuidas eelistus selle üles kaaluks? Sellega võib nõustuda. Niisiis tuleb valida G) ja I) vahel, ja vähesed valiksid G). Mis siis, kui me armastame Davidit? Argument oleks siis niisugune. Eeldustel, et J) ei oleks tõsi, et me peaksime päästma viis selle asemel, keda me armastame, ja K) see, kas me peaksime viis inimest päästma, ei saa sõltuda sellest, kas me ei kaotaks sellega midagi või kaotaksime selle, keda me armastame, tuleb tagasi lükata väide, et L) kui me kummalgi juhul midagi ei kaota, siis peaksime päästma viis. Eeldust K) ei saa kaitsta nii, nagu Taurek kaitseb eeldust H), sest armastatu kaotus oleks kohutav. Taurek arutleb nii. Kui meil oleks lepinguline kohustus või sõjaväeline kohus päästa viis, siis armastatu kaotus ei loeks? Miks see siis praegu peaks lugema? Me võime vastata, et siin on jutt erilistest kohustustest, aga võõraste päästmise kohta see ei pruugi kehtida. Peale selle, Taurek ju ei usu toimijasõltelistesse lubadesse: see, kas me peaksime viis päästma, ei sõltu sellest, kui palju me isiklikult seejuures kaotaksime. Mõned utilitaristid nõustuksid sellega, kuid nad lükkaksid tagasi eelduse J). Kui rohkem argumente ei ole, kas me peaksime siis aktsepteerima nii eeldust J) kui ka eeldust K)? Ainult juhul, kui me leiame, et need on usutavamad kui L). Seda leiaksid vähesed.
Adam Peterson
Mälestuse jäädvustamine
Soome kirjanik Ester Ståhlberg kujutas Petersoni palvekirjaaktsiooni ja sellele järgnenut romaanis "Kohti päivän nousua" (1932), mis ilmus Friedebert Tuglase tõlgituna eesti keeles pealkirjaga "Päikese tõusu poole" (1934).
Derek Parfit
Arvutusoskuseta eetika
Taurek arutleb nii. Kui erilisi kohustusi ei ole, siis ainus moraalne põhjend mingit tagajärge ära hoida on see, et see oleks alternatiivist halvem. Viie surm ei oleks halvem tagajärg kui Davidi surm. Järelikult meil ei ole moraalset põhjendit päästa Davidi asemel viis. Miks viie surm ei oleks halvem tagajärg kui Davidi surm? Taurek paistab mõnes kohas ütlevat, et ükski tulemus ei saa olla teisest lihtsalt halvem, vaid üksnes halvem kellegi jaoks. (George Edward Moore (Principia Ethica) väidab vastupidist, aga Taureki seisukoht tundub usutavam.) Aga sellisel juhul tundub väide, et peale eriliste kohustuste on ainus moraalne põhjend mingit tagajärge ära hoida see, et see oleks alternatiivist halvem, ebausutav. Selle järgi tuleb välja, et kui erilisi kohustusi pole, siis meil ei ole moraalset põhjendit midagi ära hoida, isegi mitte selliseid tagajärgi, mis on kõigi jaoks halvemad. Taurek ise ka ei aktsepteeriks seda, nii et ta peab sellest väitest loobuma. Teine võimalus oleks Taurekil põhjendada seda, et viie surm ei ole halvem kui Davidi surm, teistmoodi. Ta peab ütlema, et ühed tagajärjed võiks küll teistest halvemad olla, aga viie surm ei oleks halvem tagajärg kui Davidi surm. Taurek arutlebki nii. Kui me eelistame kahest tagajärjest halvemat, siis me oleme moraalselt puudulikud. David ei oleks moraalselt puudulik, kui ta eelistaks, et me päästaksime viie asemel teda. Järelikult ei saa viie surm olla halvem tagajärg kui Davidi surm. Kui aktsepteerida, et David ei oleks moraalselt puudulik, siis võiks väite, et halvema eelistamine on moraalselt puudulik, tagasi lükata põhjendusega, et parem tagajärg võib nõuda meilt liiga suurt ohvrit. Taurek ei esita argumenti selle vastu. Kas see on vähem usutav kui tema järeldus?
Adam Peterson
Mälestuse jäädvustamine
Peterson esineb tegelasena ka Oskar Kruusi romaanis "Aeg atra seada" (1986) ja Osvald Toominga jutustuses "Seljasirutus" (1986)
Uuemad hinnangud
Viimastel aastatel on Petersoni tegevust uurinud peamiselt folklorist Merili Metsvahi, kelle sõnul tõusis tänu Petersoni energilisele tegutsemisele hüppeliselt eesti rahva enese- ja rahvusteadvus. Tema hilisem vajumine unustuse hõlma oli Metsvahi hinnangul suuresti tingitud Carl Robert Jakobsoni algatatud laimukampaaniast.
Munster (Saksamaa)
Munster (ka Munster (Örtze)) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis, Hamburgist ja Hannoverist peaaegu võrdsel kaugusel. Linna pindala on 193,42 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 983 inimest. Linnas asub Saksamaa maaväe suurim garnison ja see paikneb kahe polügooni vahel (Munster-Nord ja Munster-Süd). See on ka suuruselt neljas garnison Saksa relvajõududes.
Linna loomust kujundavad sõdurid ja teised valitsustöötajad, kes moodustavad enamuse selle elanikkonnast, ja ümbritsevad sõjalised tsoonid piiravad linna kasvu, säilitades selle maalise iseloomu.
thumb|Vesiveski Munsteris thumb|Püha Urbani kirik
Derek Parfit
Me ei ole inimesed
Enamik animaliste usub, et meie olemasolu jätkub siis ja ainult siis, kui meie kehade olemasolu jätkub, ja me oleme elavate loomade kehad (Bernard Williams, "Are Persons Bodies?"). Aga oletame, et Parfiti keha ja Williamsi aju on surmahaiged ning kirurgid panevad Parfiti pea Williamsi keha otsa. Williamsi järgi ta ärkaks üles Parfiti peaga, olles psühholoogiliselt täpselt Parfiti moodi ning arvates ekslikult, et ta on Parfit. Enamik leiaks, et see pole usutav. Paljud animalistid möönavad, et see on tugev vastuväide. Eric Olson ("Animalism and the Remnant Person Problem") ütleb, et animalistid oskavad seletada, miks enamik leiab, et see on usutav vastuväide. Asi on selles, et kõigil tegelikel juhtudel on see, et mingi oleviku isik on psühholoogiliselt järjepidev mingi mineviku isikuga, on see tugev tõend selle kasuks, et neil on sama keha ning nad on sama isik. Parfiti arvates ei ole see vastus. Kui identsuskriteeriume võrrelda, tulebki vaadata juhtumeid, kus nad on konfliktis. Kui üks on teisest usutavam, ei saa teist kaitsta sellega, et tegelikel juhtudel langevad kriteeriumid kokku. Mõned animalistid eeldavad, et kõigil loomadel on sama identsuskriteerium üle aja. Et paljudel loomadel ei ole psühholoogiat ega aju, ei saa nad aktsepteerida loomaidentsuse ajupõhist psühholoogilist kriteeriumi. Teised animalistid võivad väita, et eri loomadel võivad olla erinevad identsuskriteeriumid ning vähemalt inimeste puhul käib loom kaasas ajuga. Nad nõustuksid, et siiratud pea näites oleks tegu Parfitiga. Tundub, nagu sel juhul lahkarvamus kaoks ära.
Gimpo
Gimpo (ka Kimp'o; ametlikult Gimpo-si, hangulis 김포시, hanjas 金浦市) on linn Lõuna-Koreas Gyeonggi provintsis. Gimpo nimetati linnaks 1998. aastal. Elanike arv oli 2016. aasta seisuga 363 443.
Munster (Saksamaa)
Ajalugu
Munsterit on esmamainitud 1252. aastal. Keiserliku Saksamaa pataljon tulevase Saksa riigi presidendi Paul von Hindenburgi juhtimisel hakkas seda ala polügoonina kasutama 1893. aastal. Bundeswehr taastas oma garnisoni Munsteris 1956. aastal, mida laiendati 1990. aastal, ja taas Bundeswehri ümberkujundamise ajal. Täna on Munster Saksa armee suurim garnison. Aastatel 1950–1984 oli osa garnisonist Briti armee baas Dennis Barracks.
1916. aastal avas Saksa keisririik Gasplatz Breloh' ('Breloh' gaasirajatis'), keemiarelvade uurimiseks ja tootmiseks püstitatud ala. Pärast Esimest maailmasõda paik suleti ja siin hoitud laskemoon viidi ära. Selle eemaldamise ajal lendas kogu keemiliste relvade rong 1919. aastal õhku, selle katastroofi põhjuseid ei avastatud kunagi. 1935. aastal taasavas Kolmas riik paiga eksperimentaalse uurimis- ja tootmispiirkonnana, samuti keemiliste relvade pommitamisulatusena nimega Heeresnebelfüllstelle Raubkammer ('armee udutäidise tehas, Raubkammer'), "udu" kasutati keemiliste ainete sünonüümina. Teise maailmasõja ajal toodeti siin suures koguses väävlisinepigaasi ja uut närvigaasi GA. Sõja lõppedes oli Saksamaal pidev tootmisliin GB jaoks valmis võrku minema; see tehas lammutati Briti okupatsioonivägede poolt ja viidi hiljem Suurbritanniasse Porton Downi.
1958. aastal võttis Saksa Bundeswehr ala uuesti kasutusele, luues asutuse, mis mõeldud kaitseks massihävitusrelvade vastu. 2009. aastast on selle asutuse nimetus Wehrwissenschaftliches Institut für Schutztechnologien – ABC-Schutz (WIS) (Bundeswehri Kaitsetehnoloogia ja Massihävitusrelvade Kaitse Uurimisinstituut)
Vaatamisväärsused
thumb|Raekoda thumb|Wilhelm-Bockelmann-Straße, peamine ostutänav thumb|Veskitiik Örtze jõel kesklinna lähedal thumb|Ollershofi talu peahoone thumb|Püha Martini lambaaediku kirik
Majandus
Suurim majanduslik tegur ja tööandja Munsteris on Bundeswehr. Piirkondliku tähtsusega ettevõtted on Meyer Breloh (ehitusmaterjalid ja aknad) ja Abels Consulting und Technology GmbH. Munster asub liidumaanteel B 71 Soltau ja Uelzeni vahel, mitte kaugel kiirteest A 7. Kõige olulisem ühistranspordi lüli Bremenisse, Hamburgi ja Hannoverisse on Munsteri jaam vanal Uelzeni–Langwedeli raudteel, mis algselt kulges kui Amerikalinie Berliinist Uelzeni kaudu Bremenisse ja Bremerhavenisse. Täna sõidavad kohalikud rongid liinil Bremenist Soltau kaudu Uelzenisse. Pikamaarongid (IC) sõidavad ainult reedeti ja pühapäeviti Berliinist ja need on mõeldud peamiselt pendeldavatele Bundeswehri sõduritele.
Sõjavägi
Munster on suuruselt neljas garnison Bundeswehris. Alatest 2007. aastast on Bundeswehri ümberkujundamise käigus Munsterisse majutatud 6675 sõdurit ja nende perekonnad. Koos väljaõppekeskuse stažööridega on seal kokku umbes 10 000 sõdurit. Munsterit kutsutakse väljaõppekeskuse, paljude väljaõppedemonstratsioonide (mõned ka külastajatele avatud) ning uue varustuse ja uue taktika katsetamise tõttu sageli "Saksa armee vitriiniks".
Dimbaza
Dimbaza on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Buffalo City linnaringkonnas.
Munster (Saksamaa)
Sõjavägi
Alates 2006. aastast on Munsteri väljaõppekeskuse alluvuses kolm kadetipataljoni. Bundeswehri ümberkujundamise käigus tsentraliseeriti baasväljaõpet kõigile kadettidele, nii et kolmandik saab nüüd väljaõppe Munsteris.
Dimbaza
Dimbaza on asutatud 1967. aastal. Kuni 1994. aastani kuulus Dimbaza Ciskei bantustani koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dimbaza elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,42%, värvilisi 0,18%, India või Aasia päritolu inimesi 0,05%, valgeid 0,05% ja teisi 0,30%. Koosa keelt pidas emakeeleks 91,62% inimesi, inglise keelt 5,08%, viipekeelt 0,77% ja afrikaani keelt 0,60%.
Ingeri lipp
pisi|Ingeri lipp Ingeri lipp (soome keeles Inkerin lippu) on ingerlaste rahvuslipp.
Lipu mõtles välja E. J. Haapakoski. Lipp võeti kasutusele septembris 1919. Lipul on aja jooksul olnud kolm staatust: 1919 kui polgu lipp, 1919-1920 kui riigilipp ja alates 1921 kui rahvuslipp.
Voog (infotehnoloogia)
2014 nimetati Edicy ümber Voogiks. Ühes sellega kadusid veebitööriista tasuta variandid.
Teaduskollektsioon
Teaduskollektsioon (inglise scientific collection) on püsivat teaduslikku väärtust omav ja peamiselt teadustegevuse eesmärgil kasutatav süstematiseeritud, säiliku tasandil kataloogitud või säilikuna dokumenteeritud artefaktide või looduslike objektide ning infokandjate kogu. Teaduskollektsiooni säilimise, arendamise ja teadustööks kättesaadavuse tagab kollektsiooni haldav teadus- ja arendusasutus.
== Teaduskollektsioonid Eestis == Sama eriala teaduskollektsioonid moodustavad Eesti piires virtuaalse ühenduse ehk rahvuskollektsiooni. Rahvuskollektsiooni eesmärgiks on samatüübiliste teaduskollektsioonide haldamise ja arendamise koordineerimine ning metoodilise juhtimise tõhustamine. Rahvuskollektsioon omab olulist rahvuslikku (üleriigilist) ja loodusteadustes ka rahvusvahelist kaalu. Eesti rahvuskollektsioonid jagunevad kaheks: humanitaarteaduslikud kollektsioonid ja loodusteaduslikud kollektsioonid.
Humanitaarteaduslikud kollektsioonid on vallaskultuuripärandi hulka kuuluvad inimese poolt loodud artefaktid (dokumendipärand, teavikud, esemed jne) või inimese tegevuse tulemusel tekkinud objektid (arheoloogiamälestised), mis omavad teaduslikku, kultuurilist, rahvuslikku vms väärtust, on püsisäilitatavad ja kasutatavad teaduslikuks uurimistööks nii praegu kui ka kaugemas tulevikus, nii säilitustingimustele vastavas säilituspaigas kui ka piiratud ulatuses rahvusvahelise laenutuse ja vahetuse teel. Enamasti on kollektsioon võimalikult terviklik, süstematiseeritud ja dokumenteeritud. Humanitaarteaduslike kollektsioonide alla kuuluvad rahvuskollektsioonid on:
1) arheoloogia rahvuskollektsioon
2) eesti keele rahvuskollektsioon
3) kultuuriloo ja vanaraamatu rahvuskollektsioon
4) rahvaluule rahvuskollektsioon
Loodusteaduslikud kollektsioonid on loodusest kogutud või looduslikult tekkinud elus- ja elutute objektide (liigiisendid, raku- ja mikroobikultuurid, kivistised, mineraalid, pinnaseproovid jm) püsisäilitatavad kollektsioonid, mis on määratud teaduslikuks uurimistööks nii praegu kui ka kaugemas tulevikus, nii haldavas asutuses kui vajadusel ka laenutuse, deponeerimise ja vahetuse teel. Tavaliselt on hoitavad säilikud dokumenteeritud (varustatud andmetega leiukoha, elusolenditel elupaiga, kogumisaja ja koguja kohta, isendid soovitatavalt identifitseeritud ehk määratud). Loodusteaduslike kollektsioonide alla kuuluvad rahvuskollektsioonid on:
1) botaanika rahvuskollektsioon
2) geoloogia rahvuskollektsioon
3) mikrobioloogia rahvuskollektsioon
Seoses Nagoya protokolli rakendumisega hindab Haridus- ja Teadusministeerium alates 2015. aastast, kas geneetiliste ressurssidega seotud teaduskollektsioonid järgivad Nagoya protokollist tulenevaid nõudeid materjali kogumisel, registreerimisel, kasutamisel ja edastamisel. Nagoya protokoll reguleerib juurdepääsu geneetilistele ressurssidele ja nende kasutamisest saadava tulu õiglast ja erapooletut jaotamist.
Välislingid
Eesti Teaduskogude portaal
Loodusteaduslikud arhiivid ja infovõrgustik (NATARC)
Eesti saalihokikoondis
pisi|2022 Eesti saalihokikoondis on Eesti esinduskoondis saalihokis. Koondis kuulub Eesti Saalihoki Liitu.
Maailmameistrivõistlused
Koondis osales esimest korda saalihoki maailmameistrivõistlustel 1996. aastal ja sai 11. koha. Kokku on osaletud 7 korda.
George McKenzie
George McKenzie (22. september 1900 Leith, Edinburgh – 5. aprill 1941 Leith, Edinburgh) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.
McKenzie oli Suurbritannia meister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1920. aastal.
McKenzie sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Clarence Walkerile (Lõuna-Aafrika Liit) ning võites 3. koha kohtumises Henri Hébrants'i (Belgia).
Elukutselisena
McKenzie poksis jaanuarist 1922 kuni märtsini 1931 elukutselisena. Ta osales kokku 19 kohtumisel, millest võitis 12 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Isiklikku
George McKenzie noorem vend James oli samuti tuntud Šotimaa ja Suurbritannia poksija ning tema nõbu oli tuntud elukutseline poksija Tancy Lee.
Nyamata
Nyamata on linn Rwanda Idaprovintsis, Bugesera ringkonna halduskeskus.
Nyamata asub umbes 30 km Kigalist lõuna pool, umbes 20 km kaugusel Burundi piirist. Linn asub 1340 meetri kõrgusel merepinnast.
Linna lähedale rajatakse Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam.
Aastal 1993 elas Nyamatas hinnanguliselt 120 000 inimest ja 2009. aastal umbes 12 000 inimest.
Gonnoscodina
Gonnoscodina on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis.
Gonnoscodina kõrgus merepinnast on 112 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Gonnoscodina piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Baressa, Gonnostramatza, Masullas, Siddi, Simala.
Vaatamisväärsused
Gonnoscodina territooriumil asub üks nuraag:
Karl Ludwig Maibach
Karl Ludwig Maibach (2. oktoober 1833 Vanamõisa Haljala kihelkond – 26. jaanuar 1889 Simpferopol) oli eesti maalikunstnik.
Karl Ludwig Maibach õppis Rakvere kreiskoolis ja aastatel 1853–1859 Peterburi Kunstide Akadeemias, kus teda premeeriti 1858. aastal akvarelli eest, mis kujutas Tallinna Niguliste kiriku sisevaadet, väikese hõbeaurahaga. Matkas 1865 Saksamaal, Itaalias ja Šveitsis, kus õppis Genfis Alexandre Calame'i ja François Diday juures.
Johannes Koleri eestkostmisel hakkas ta alates 1866. aastast saama iga-aastast rahalist toetust suurvürstinna Helene Pavlovna käest.
Töötas Münchenis, kust sooritas reise Egiptusse ja Süüriasse. 1874. aastal pöördus tagasi Peterburi, kus ta 1876. aastal sai Peterburi Kunstide Akadeemiast maastikumaali kunstniku nimetuse. Alates 1875. aastast võttis Peterburis osa akadeemilistest näitustest. Maibach suri Simferopolis jaanuaris 1889, kus viibis Krimmis oma sõbra Johann Köleri ülesandel.
Maibachi töid ei ole palju säilinud. Säilinud on mõned Eesti maastikud Eesti Rahva Muuseumis ja varasemast loomeperioodist pärit õlimaal "Rukkilõikajad", mis asub Eesti Kunstimuuseumis.
Schola Geologica
Schola Geologica on geoloogia sügiskooli regulaarselt ilmuv ettekannete kokkuvõtete ja artiklite kogumik, mida annab välja Eesti Looduseuurijate Seltsi geoloogiasektsioon.
Ilmub alates aastast 2005.
Lõkke tänav
Lõkke tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tõnismäe ja Uue Maailma asumis. Lõkke tänav algab Endla tänavalt ja lõpeb Toom-Kuninga tänaval.
pisi pisi|left Lõkke tänav on ligikaudu 120 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu
Aastail 1879–1880 oli tänava nimi Bienerti tänav (saksa keeles Bienert-Strasse, vene keeles Бинертская улица) sealse suure maa-ala omaniku, apteeker Friedrich Ernst Bienerti järgi. 1882. aastal pandi sellele tänavale maa-ala hilisema omaniku Tallinna raehärra Eugen Eduard Erbe järgi nimeks Erbe tänav (saksa keeles Erbe-Strasse, vene keeles Эрбеская улица).
Pärnu teenetemärk
Pärnu teenetemärk antakse Pärnu linna tunnustusena füüsilisele isikule silmapaistvate teenete eest.
Kirjeldus
Teenetemärgi keskel on sinisel põhjal emaileeritud valge rist, mida ümbritsevad õielehed. Õielehtede ümber on omakorda valged emaileeritud detailid. Märgi keskel asuval ristil asetseb Pärnu linna vapp. Teenetemärgi läbimõõt on 42 mm. Märgi materjaliks on hõbe prooviga 925. Kinnitus on prossnõela tüüpi nõelaga.Teenetemärgi võib isikule anda korduvalt.
Dolhasca
Dolhasca on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub seitse küla: Budeni, Gulia, Poiana, Poienari, Probota, Siliștea Nouă ja Valea Poienei.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dolhasca elanikest rumeenlasi 82,65% ja mustlasi 12,21%. Rahvus oli teadmata 5,12%-l inimestest.
Goesani maakond
Goesani maakond (ka Koesani maakond; Lõuna-Korea omaladinas Goesan-gun, korea kirjas 괴산군, hani kirjas 槐山郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Lekėčiai
Lekėčiai on alev Leedus Šakiai rajoonis, Lekėčiai valla halduskeskus. Alevi juures asub Leedu pindalalt kolmas metsamassiiv, Lekėčiaist neli kilomeetrit edelas on aga Novaraistise ornitoloogiline kaitseala.
Alevis on raamatukogu, kultuurimaja ja keskkool. Vaatamisväärsusteks on metsandusmuuseum, aastal 1843 ehitatud kirik ja selle aastal 1906 valminud kellatorn ning alevi juures metsas asuv Lekėčiai allikas.
Ajalugu
Esimest korda on asulat mainitud aastal 1506 (Leikiadcy). Aastast 1579 on teada, et küla kuulus Sapiehadele. Aastal 1837 rajati sinna karjamõis. Aastal 1843 valmis sealne kirik, kuigi algselt oli see kabeli staatuses. Toona kuulusid sealsed alad Zapyškise kihelkonda. Aastal 1863 toimus külast lõuna pool lahing leedu ülestõusnute ja kasakate vahel, milles hukkus 15 ülestõusnut.
Aastal 1906 sai Lekėčiaist kihelkonnakeskus. Kaks aastat hiljem põles maha vastvalminud pastoraadihoone; uus hoone valmis alles aastal 1933. XX sajandi alguses läks asula Darevskis-Veryhade valdusse. Aastal 1916 rajasid asula hõivanud sakslased sinna kitsarööpmelise raudtee, mis ühendas Kazlų Rūdat Pavilkijysega. Raudtee tegutses Teise maailmasõjani. Aastal 1920 hakkas seal tegutsema saekaater.
Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Aastail 1940–1941 ja 1944–1953 küüditati asulast 39 elanikku. Nõukogude võimu ajal oli Lekėčiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Ruby (programmeerimiskeel)
Ruby on interpreteeritav programmeerimiskeel, mille looja on Yukihiro Matsumoto.
Ruby on dünaamiliselt tüübitud ja mälukoristusvahenditega keel, mis võimaldab kasutada mitmesuguseid programmeerimise paradigmasid, kaasa arvatud protseduraalset, objektorienteeritut ja funktsionaalset programmeerimist. Ruby loomisel võttis Matsumoto inspiratsiooni mitmest programmeerimiskeelest, näiteks Perlist, Smalltalkist, Adast, Eiffelist, BASICust ja Lispist.
Ruby teeke tuntakse nimetuse "gem" all ning programmi RubyGems abiga on neid võimalik lihtsasti läbi käsurea installida.
Ajalugu
Matsumoto mõtles Ruby välja aastal 1993 ning kirjeldab Rubyt kui keelt, mis on sisemuselt justkui Lisp, objektisüsteemiga nagu Smalltalk, plokkidega, mis võtavad inspiratsiooni kõrgemat järku funktsioonidelt ning Perli praktilise kasulikkusega.
Nimi Ruby pärineb 24. veebruaril 1993 toimunud veebivestlusest Matsumoto ning Keiju Ishitsuka vahel, veel enne kui Matsumoto oli keelt looma hakanud. Algul pakkusid nad välja kaks nime: Coral ja Ruby, millest Matsumoto valis viimase. Matsumoto on hiljem öelnud, et nimevalikus üks mängis rolli ühe tema kolleegi sünnikivi, milleks oli rubiin.
Wienhausen
Wienhausen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Ruby (programmeerimiskeel)
Ajalugu
Esimene avalik Ruby versioon oli 0.95, mis tuli välja 21. detsembril 1995. Järgmise kahe päeva jooksul ilmus veel kolm uut Ruby versiooni. Selles faasis olid Rubys juba mitmed tuttavad funktsioonid, seehulgas peamiselt objektorienteeritud disain, klassid koos pärimisega, mikserid, iteraatorid, sulundid, eranditöötlus ja mälukoristusvahendid.
Wienhausen
Wienhausen on Flotwedeli ühisvalla keskus.
Ruby (programmeerimiskeel)
Ajalugu
Esimene artikkel Ruby kohta kirjutati alles aastal 1997. Samal aastal värvati Matsumoto tööle ettevõttesse netlab.jp, et töötada Ruby kallal täiskohaga arendajana. 1998. aastal lõi Matsumoto Ruby Application Archive'i ning esimese ingliskeelse veebilehe Ruby kohta. 1999. aastal loodi ka ingliskeelne Ruby meililist kasvava huvi tõttu keele vastu väljaspool Jaapanit. 1999. aastal kirjutasid Matsumoto ja Keiju Ishitsuka Ruby kohta raamatu "Objektorienteeritud skriptimiskeel Ruby" (オブジェクト指向スクリプト言語 Ruby), mis avaldati Jaapanis 1999. aasta oktoobris. 2000. aastate alguses kirjutati Ruby kohta Jaapanis veel paarkümmend raamatut.
Wienhausen
See on tuntud Wienhauseni kloostri poolest, mida on kujutatud ka valla vapil.
Ruby (programmeerimiskeel)
Ajalugu
2000. aastaks oli Ruby Jaapanis populaarsem kui Python. 2000. aasta septembris ilmus Ruby kohta ka ingliskeelne raamat "Programming Ruby", mis avaldati hiljem internetis tasuta, mis suurendas huvi Ruby kohta väljaspool Jaapnit veelgi rohkem. 2002. aasta alguseks oli ingliskeelne Ruby meililist tunduvalt populaarsem kui jaapanikeelne, demonstreerides Ruby kasutuse kasvu mujal maailmas.
Wienhausen
Valla pindala on 40,38 km². 31. detsembril elas seal 4159 inimest.
Ruby (programmeerimiskeel)
Varased Ruby versioonid
Pärast Ruby versiooni 0.95 1995. aastal anti välja veel mitu stabiilset Ruby versiooni:
Ruby 1.8
Ruby versioon 1.8 ilmus algselt 2003. aasta augustis ning oli pikka aega Ruby stabiilne versioon. Ruby 1.8 määratleti aegunud versioonina alles 2013. aasta juunis. Sellest hoolimata leiab veel palju koodi, mis on kirjutatud just selles versioonis. Ruby versioonil 1.8 kirjutati algne versioon veebiraamistikust Ruby on Rails, mis aitas muuta Ruby veelgi populaarsemaks.
Ruby 1.9
Ruby versioon 1.9 ilmus algselt 25. detsembril 2007. Versioon 1.9 erines päris palju varasematest versioonidest ning seetõttu võttis aega, et 1.9 omaks võetaks, kuna see nõudis suure osa koodi ümberkirjutamist ning ka kolmandate osapoolte kirjutatud gemide uuendamist.
Ruby 1.9 tõi keelde suuri muudatusi, näiteks:
Ruby 1.9 määratleti aegunud versioonina 23. veebruaril 2015.
Ruby 2.0
Ruby versioon 2.0 ilmus 24. veebruaril 2013. Peaaegu kogu Ruby 1.9 kood sobitub automaatselt Ruby versiooniga 2.0, esineda võib vaid üksikuid probleeme.
Ruby 2.0 tõi keelde veelgi muudatusi, näiteks:
Ruby 2.1
Ruby versioon 2.1.0 ilmus 25. detsembril 2013. See versioon aitas kaasa keele optimeerimisele ning parandas mõningaid vigu.
Ruby 2.1 määratleti aegunud versioonina 1. aprillil 2017, viimane versiooninumber oli 2.1.10.
Ruby 2.2
Ruby versioon 2.2.0 ilmus 25. detsembril 2014. Versioon optimeeris keelt veelgi ning parandas vigu, samuti uuendati teeke ning eemaldati mõningad aegunud rakendusliidesed. Suurimad muudatused Ruby 2.2.0 puhul on seostatud mäluga, näiteks on mälukoristusvahendid nüüd inkrementaalsed ning töötavad ka sümbolitega.
Ruby 2.2 määratleti aegunud versioonina 31. märtsil 2018, viimane versiooninumber oli 2.2.10.
Ruby 2.3
Ruby versioon 2.3.0 ilmus 25. detsembril 2015. Mõned tähtsamad muudatused versioonis 2.3:
Versioon 2.3 aitab kaasa ka keele üleüldisele optimeerimisele ning parandab muid vigu.
Ruby 2.3 määratleti aegunud versioonina 31. märtsil 2019, viimane versiooninumber oli 2.3.8.
Ruby 2.4
Ruby versioon 2.4.0 ilmus 25. detsembril 2016. Mõned tähtsaad muudatused versioonis 2.4:
Ruby 2.4 on jätkuvalt toetatud versioon ning viimane versiooninumber on 2.4.8, kuid määratletakse kui aegunud versioon 1. aprillil 2020.
Ruby 2.5
Ruby versioon 2.5.0 ilmus 25. detsembril 2017. Mõned tähtsamad muudatused versioonis 2.5:
Versioon 2.5 toob kaasa ka palju parandusi keele optimeerimiseks, näiteks plokkide läbimine on 3 korda kiirem ning mõned objektide liitmismeetodid on samuti kiiremad.
Ruby 2.5 on jätkuvalt toetatud versioon ning viimane versiooninumber on 2.5.7.
Ruby 2.6
Ruby versioon 2.6.0 ilmus 25. detsembril 2018. Ruby 2.6 on jätkuvalt toetatud versioon ning viimane versiooninumber on 2.6.5.
Ruby 2.7
Ruby versioon 2.7.0 ilmus 25. detsembril 2019. Ruby 2.7 on hetkene stabiilne versioon ning viimane versiooninumber on 2.7.0.
Näited
Klassikaline Hello world programm:
Rubys käsitletakse kõiki andmetüüpe (sealhulgas täisarve ja tõeväärtusi) objektidena, seega:
Sisendid:
Konversioonid:
Sõned
Rubys on sõnesid võimalik defineerida mitmel viisil. Järgnevad muutujad on sama väärtusega:
Sõnedes saab muutujaid interpoleerida:
Sõnekonstante saab defineerida järgnevalt:
Andmestruktuurid
Rubys on kasutusel mitmed andmestruktuurid.
Järjendite kasutamine käib järgmiselt:
Rubys on olemas ka sõnastiku tüüpi andmestruktuur, mida nimetatakse paisktabeliks (inglise keeles hash)
Tingimuslaused
If-lause:
Plokid ja korduslaused
Rubys on kaks süntaksit koodiplokkide loomiseks:
Koodiploki saab anda meetodile argumendiks. Paljud meetodid kasutavad neid argumente:
Korduslaused vahemike ja järjendite puhul kasutavad plokke:
Klassid
Järgnev kood defineerib klassi nimega. Lisaks  meetodile, millega klass konstrueeritakse, on sellel veel kaks meetodit: üks, mis kirjutab üle võrdlusoperaatori  (nii, et  saab sorteerida vanuse järgi) ja teine, mis kirjutab üle  meetodi (nii, et  saab väljundit vormindada). on Ruby metaprogrammeerimise näide: defineerib nii getteri kui ka setteri meetodid, kuid  defineerib ainult getter meetodi. Viimane lause meetodis on väärtus mille see väljastab, seega ei ole vaja defineerida  lauset.
Erindid
Erindeid saab tekitada  lause abil:
Erindile saab juurde lisada ka mingi sõnumi:
Võimalik on defineerida ka erindi tüüpi:
Erindeid käsitletakse  lausega. See lause püüab kõiki erindeid, mis pärinevad  klassist. Erindite püüdmisel saab kasutada ka  ja   lauseid:
ja  on Rubys eraldi klassid,   pärineb  ist, kuid kuna   käsitleb vaid erindeid, mis pärinevad   klassist, ei pruugi ta alati kinni püüda kõiki erindeid. Selleks peab eraldi defineerima:
Või kinni püüdma mõne kindla erindi:
Erindi objekti saab kätte sedasi:
Isabella Olga von Ungern-Sternberg
Isabella (Isa) Olga von Ungern-Sternberg (sündinud von der Pahlen, 22. september / 4. oktoober 1846 Tallinn – 19. august / 1. september 1915 Tallinn) oli grafoloog.
Ta oli teadusliku grafoloogia algatajaid, Pariisi Grafoloogia Ühingu asepresident.
1876. aastal tutvus ta Itaalias Friedrich Nietzschega. 1902. aastal avaldas ta grafoloogilise uurimuse "Nietzsche im Spiegelbilde seiner Schrift".
Pere
Tema isa oli Eestimaa rüütelkonna peamees Alexander Johann von der Pahlen (1820–1895) ja ema Olga Fredrika von Grote (1826–1888). Tema abikaasa oli Rudolf Robert Wilhelm von Ungern-Sternberg (1837–1897).
Jeungpyeongi maakond
Jeungpyeongi maakond (ka Chŭngp'yŏngi maakond; Lõuna-Korea omaladinas Jeungpyeong-gun, korea kirjas 증평군, hani kirjas 曾坪郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Kalad (tähtkuju)
pisi pisi Kalad (ladina Pisces) on ekliptika tähtkuju. Asub Veevalaja ja Jäära vahel.
Kalade otsetõus on 1 h ja pindala 889 ruutkraadi ning on ulatuselt 14. tähtkuju. Eestis on ta vaadeldav sügisel.
Kalades ei ole heledaid tähti, heledaim on Eta Piscium, mille näiv heledus on 3,62 m.
Kalade tähtkujus asub spiraalgalaktikad Messier 74, NGC 488 ja NGC 520.
Kalad on üks sodiaagi 12 tähtkujust.
Eduard Vilde monument (Pajusti)
Eduard Vilde monument on monument Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Pajusti asulas Pajusti Klubi ees (Tartu maantee 11). (Ka Vinni vallas Muuga asulas on Eduard Vilde monument).
Monumendi tegid kujur August Vomm ja arhitekt Ilmar Bork. Monument avati 1965. aastal.
One Grand Central Place
One Grand Central Place (varasema nimega Lincoln Building) on 55-korruseline kontoripindadega kõrghoone Midtown Manhattani ärikeskuses New Yorgis raudteejaama Grand Central Terminal vastas aadressil 60 East 42nd Street.
Deluviaalsed veed
Deluviaalsed veed ehk ajutised vooluveed moodustuvad kõrgendike nõlvadel pärast suuremaid vihmasadusid ja lume sulamist.
Deluviaalsete vete moodustumine oleneb nõlva kaldenurgast ja pinnase iseloomust.
Ajutised vooluveed võivad endale uuristada ka voolusängi, mis pidevalt suurenedes muutub ovraagiks.
Refraktor
pisi|Maailma suurim [[akromaatiline refraktor asub Yerkesi observatooriumis. Selle objektiivi diameeter on 1,02 m]]
Refraktor on läätsedest koosnev optiline teleskoop.
Nüüdisaja suurim refraktor asub USAs Yerkesi observatooriumis.
1825 paigutati Tartu Tähetorni Fraunhoferi refraktor, mis oma 9-tollise läbimõõduga objektiiviga oli selle aja suurim ja parim läätsteleskoop maailmas.
Pulkovo kõrgustik
pisi|Vaade Pulkovo kõrgustiku kõrgeimale mäele: Pulkovo mäele (august, 2005) Pulkovo kõrgustik (vene keeles Пулковские высоты) on kõrgustik Venemaal Peterburist lõunas. Pulkovo kõrgustiku lähedale jääb Isuri kõrgustik. Kõrgustiku kõrgeim mägi on Pulkovo mägi (75 m), millel asub Pulkovo observatoorium.
Jonathan Beecher
Jonathan French Beecher (sündinud 26. aprillil 1937) on Ameerika ajaloolane ning California Ülikooli Santa Cruzis emeriitprofessor.
Tema erialadeks on Prantsusmaa ajalugu ja Euroopa ideedeajalugu. Tema tuntuimate tööde hulka kuuluvad utoopilise sotsialisti Charles Fourier' ja tolle õpilase Victor Consideranti biograafiad.
Eesti naiste saalihokikoondis
Eesti naiste saalihokikoondis on Eesti naiste esinduskoondis saalihokis. Koondis kuulub Eesti Saalihoki Liitu.
Koondis pidas esimese maavõistluse 10. veebruaril 2007, kui mängis Slovakkiaga; Eesti kaotas 4–8.
Esimest korda osales koondis maailmameistrivõistlustel 2017. aastal, seal saavutati 11. koht.
Jagerberg
Jagerberg on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.
Wilhelm List
Siegmund Wilhelm Walther List (14. mai 1880 – 17. august 1971) oli II maailmasõja ajal Saksamaa sõjaväelane, kelle USA sõjakohus mõistis pärast sõda sõjakuritegudes süüdi. List juhtis 14. armeed Poola sissetungis ja 12. armeed Prantsusmaa, Jugoslaavia ja Kreeka alistamisel. 1941. aastal juhtis ta Saksamaa ja Jugoslaavia okupatsiooni eest vastutavaid Kagu-Euroopa vägesid. 1942. aasta juulis nimetati Lõuna-Venemaal Saksamaa suve ofensiivi ajal väegrupi A ülemaks, vastutades rünnaku eest Kaukaasia ja Bakuu suunas.
Pärast sõda süüdistati Listi sõjakuritegudes ja inimsusvastastes kuritegudes. Ta mõisteti süüdi ja mõisteti eluaegsesse vangistusse. List vabastati aga varakult ja ta suri 1971. aastal.
Lapsepõlv ja karjäär
List sündis 1880. aastal Oberkirchbergis ning astus Baieri armeesse 1898. aastal; 1913. aastast oli ta kindralstaabis ja teenis I maailmasõjas staabiülemana. Pärast sõda jäi List Reichswehrisse. Aastaks 1932 edutati ta kindralleitnandiks. 1938. aastal, pärast Austria anšlussi, vastutas List Austria relvajõudude integreerimise eest Wehrmachti.
Teine maailmasõda
1939. aastal juhtis List Saksa 14. armeed Poola sissetungil. Listi ülesandeks oli jõuda oma sõjaväega Lõuna-Poolasse kohe sissetungi alguses, mille eesmärk oli püüda Poola väed kotti. Pärast Poola alistumist, mida kiirendas riigi idaosa okupeerimine Nõukogude vägede poolt (Molotovi – Ribbentropi paktis kokku lepitud), jäid List ja tema armee Poolasse okupatsioonivõimudeks.
Prantsusmaa invasioon
Saksa ja Hollandi vahelise suurte süüdistuste ajal 1940. aasta maist juunini jäi 14. armee Poolasse, kuid see ei olnud nii tema ülemaga. 1940. aasta mais juhtis List 12. armeed Prantsusmaa langemisel. 12. armee oli väegruppi A kuuluv üksus, mida juhtis Gerd von Rundstedt. Just see väegrupp murdis läbi Ardennide edukalt ja tegi seejärel läbimurde 15. mail 1940, mis tekitas paanikat Prantsuse vägedes ja lõikas Briti ekspeditsiooniväed tagalast ära.
Pärast seda edukat kampaaniat oli List üks kaheteistkümnest kindralist, kelle Hitler ülendas kindralfeldmarssaliks 1940. aasta kindralfeldmarssalite tseremoonia ajal. 1941. aasta alguses liikusid Saksa väed pidevalt Kolmanda Reichi idapiirile, valmistudes Barbarossa operatsiooniks, mis oli Saksamaa sissetung Nõukogude Liitu. OKW uskus, et enne Barbarossa käivitamist oleks vaja kõrvaldada võimalus kreeklaste sekkumiseks operatsiooniga mille koodnimi oli Marita. List delegeeriti läbirääkimistele Bulgaaria peastaabiga. Allkirjastati salajane leping, mis lubas Saksa vägede vaba liikumist Bulgaaria territooriumil. 1941. aasta 28.-29. veebruari ööl asusid Bulgaariasse Saksamaa väed, sealhulgas List, kes juhtis siis 12. armeed. Bulgaaria liitus järgmisel päeval kolmikpaktiga.
Kreeka ja Jugoslaavia invasioon
pisi|List (paremal) koos [[Waffen-SS kindral Sepp Dietrichiga (vasakul) Kreekas, aprill 1941]] Kreeka ja Jugoslaavia invasioon algas 6. aprillil 1941. Listi 12. armee koosnes neljast soomusdiviisist ja 11 motoriseeritud jalaväediviisist, ületades mitu korda oma vastaste vägesid. Belgradi okupeerisid Saksa väed 13. aprillil ja 27. aprillil Ateena. Sõjategevus Balkanil lõppes 28. aprillil Briti vägede evakueerimisega. Balkanil osales List sadade tuhandete tsiviilisikute massimõrvades, andes käsu pantvangide võtmiseks represseerimistapmisteks.
1942. aasta suve ofensiiv ja ametist vabastamine
1942. aasta juuli alguses juhtis List väegruppi A, mis oli äsja moodustatud väegrupi Süd jagunemisest sakslaste suvise ofensiivi Fall Blau ajal. Tema ülesanne oli vallutada Rostov ja seejärel tungida edasi Kaukaasiasse kuni Bakuuni, et saada kontroll naftarikka piirkonna üle. Saksa väed saavutasid kaks kuud järjest suuri edusamme, jõudes peaaegu Groznõini, umbes 650 km kaugusele Rostovist.
Augusti lõpuks oli aga nende edasiminek peatunud, peamiselt Nõukogude vastupanuvõime tugevnemise ning kütuse ja laskemoona kriitilise vähesuse tõttu, kuna väegrupp oli oma varudest nii kaugele jõudnud. Sakslastele valmistas veel raskusi see, et enamik Luftwaffe üksusi viidi augustis keskel minema, et toetada 6. armee võitlust Stalingradis.
Hitlerit vihastas hoo kadumine ning kui List tegi ettepaneku paigutada mõningad peatunud üksused teisele, vähem liikunud rinde ossa, et aidata kaasa Nõukogude jõudude hävitamisele, vabastas Hitler ta 9. septembril ametist ning püüdis väegruppi ise juhtida. 22. novembril 1942 määras ta väegrupi ülemaks Paul Ludwigi Ewald von Kleisti. List veetis ülejäänud sõja kodus ega naasnud aktiivsesse teenistusse.
Kohtupidamine
pisi|Wilhelm List (vasakul) ja [[Walter Kuntze (paremal) jalutamas vangla hoovis kohtupidamise ajal]] Liitlased arreteerisid Listi pärast sõda. 1947. aastal süüdistati Listi ja 11 endist sõjaväelast sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes – eeskätt Serbia pantvangide tapmises Jugoslaavias. Listi üle peeti kohut USA sõjaväekohtus. Ta mõisteti süüdi ning talle määrati eluaegne vanglakaristus 1948. aasta veebruaris. List vabastati vanglast 1952. aasta detsembris, ametlikult halva tervise tõttu. Kuid ta elas veel 19 aastat, surres 17. augustil 1971 91-aastaselt.
Reflektor
pisi|Refraktor
Reflektor on peeglitest koosnev optiline teleskoop, mille objektiiv on enamasti nõgus paraboloidpeegel.
Erinevalt refraktorist ei teki reflektoril värviaberratsiooni.
Eduard Vilde monument (Muuga)
Eduard Vilde monument on monument Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Muuga asulas. (Vinni vallas Pajusti asulas asub samuti Vildele pühendatud monument).
Monumendi tegi Ferdi Sannamees. Monument avati 1959.
Rába
Rába (saksa: Raab; ungari: Rába; sloveeni: Raba [ˈɾáːba]) on jõgi Kagu-Austrias ja Lääne-Ungaris ning Doonau parempoolne lisajõgi.
Nimi
Rábat tunti antiikajal ladina keeles kui Arrabo ja kreeka keeles kui Arabon (Ἀραβον), 791. aastal kui Raba ja Hrapa ning 890. aastal kui ad Rapam. Jõe mitmesugused tänapäevased nimed on tuletatud romaani refleksist Rābo. Nimi on tõenäoliselt indoeuroopalik, kuid selle päritolu on teadmata.
Rába sloveenid
Rába sloveenid, kes elavad Rába orus (sloveeni Porabje, ungari Vendvidék), on Ungari sloveenide läänepoolseim rühm. Raba org on osa laiemast Prekmurje piirkonnast.
Süvamuusika ja levimuusika
Süvamuusika ja levimuusika ehk tõsine muusika ja kerge muusika (saksa keeles E- und U-Musik, ernste Musik und Unterhaltungsmusik, 'tõsine muusika ja kerge muusika') on muusika liigitamise viis, mis tekkis 20. sajandi alguses seoses muusika turumajandusliku väärtuse hindamisega. Liigitamine süva- või levimuusikaks hakkas mõjutama muusikute tasustamist jpm.
Süvamuusika ja levimuusika vastandamine on tavaliselt ebajärjekindel ja sellel puuduvad ühtsed esteetilised kriteeriumid. Levimuusikas on juba ammu esindatud kõik needsamad vormid ja žanrid, esituskoosseisud ja kompositsioonivõtted mis tolles süvamuusikaski. Ingliskeelses keskkonnas tehakse samamoodi vahet populaarsel ja kunstmuusikal (popular music, art music), pidades viimast elitaarsemaks, sügavamaks või keerukamaks. Lääne muusika ajaloos on kõik muusikastiilid välja kasvanud tarbemuusikast ning väga sageli just nimelt tantsumuusikast. Tõsiselt võetavat muusikateoreetilist kirjandust ilmub popmuusika kohta viimastel aegadel üha rohkem.
338 eKr
338. aasta eKr ehk ab urbe condita CDXVI (416).
Drăgășani
Linn asub Olti jõe paremal kaldal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Drăgășani elanike arv 17 871, neist rumeenlasi oli 87,29%, mustlasi 5,82% ja teistest rahvustest inimesi 0,05%. Rahvus oli teadmata 6,82%-l inimestest.
Osan
Osan on linn Lõuna-Koreas Gyeonggi provintsis.
Bruno Klein
Bruno Klein (sündinud 1957. aastal Kölnis ) on saksa kunstiajaloolane, Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis liige.
Ta on Dresdeni Tehnikaülikooli hilisantiikaja ja keskaja kristliku kunsti professor. Tema uurimistöö keskendub keskaja kunstile ja arhitektuuri ajaloole antiikajast tänapäevani.
Kirjastus Tandem Verlag GmbH avaldas 2004. aastal saksakeelse kunstiajaloolise raamatu "Gotik", mille üks kaasautoreid on Bruno Klein (raamatu peatüki "Gooti arhitektuuri sünd Prantsusmaal ja naabermaades" autor, 88 lk). 2007. aastal tõlgiti teos eesti keelde.
Haridustee ja töökäik
Ta õppis kunstiajalugu Berliinis, Pariisis, Kölnis ja Bonnis. Aastal 1983 sai ta doktorikraadi Berliini Vaba Ülikoolist (väitekiri käsitles prantsuse kõrgkeskaja arhitektuuri).
Klein on töötanud Firenzes ja Göttingenis. 1991. aastal habiliteerus ta Göttingeni Ülikoolis (habilitatsioonitöö käsitles itaalia romaani arhitektuuri ja skulptuuri).
Ta töötab Dresdeni Tehnikaülikooli filosoofiateaduskonna kunsti- ja muusikateaduse instituudi hilisantiikaja ja keskaja kristliku kunsti osakonnas professorina.
Eesti naiste käsipallikoondis
Eesti naiste käsipallikoondis on Eestit käsipallis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Käsipalliliitu.
Aastal 2008 osales koondis võistlusel Women's Challenge Trophy ja sai 6. koha.
Eerikneeme tee
Eerikneeme tee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Aegna saarel.
Tänav sai nime 10. jaanuaril 1997.
Erply
Erply on tarkvaraettevõte, mis tegeleb veebipõhise majandustarkvara jaemüügiga. Ettevõtte asutas 2009. aastal Eestis Kristjan Hiiemaa.
2009 võitis ettevõte Euroopa alustavate ettevõtete programmi (inglise early stage investment program) Seedcamp.
Tuhalaane raamatukogu
Tuhalaane raamatukogu on rahvaraamatukogu Mulgi vallas Tuhalaanes.
Ajalugu
Raamatukogu loomise soov Tuhalaane valda ilmnes 1883. aastal, mil valla talupoeg Aleksei Reis andis avalduse see asutada. Luba saadi samal aastal, kuid raamatukogu seejärel siiski ei asutatud. Alles 1909. aastal, kui Tuhalaane laulu- ja mänguseltsi raamatud anti üle Tuhalaane Nooresoo Seltsile, sai sellest valla avaliku raamatukogu ülesandeid täitev kogu.
Nõukogude ajal asus Tuhalaane raamatukogu endises vallamajas. 1979. aastal raamatukogu likvideeriti, sel ajal sai raamatuid laenutada küla teenindanud teenindusbussist.
12. märtsil 1990 alustas Tuhalaane raamatukogu tööd rahvamajas. Pärast rahvamaja põlengut 1996. aastal algatati kampaania, mille käigus hakati kodudest vanu raamatuid koguma.
Tänapäev
1998. aastal alustas tööd Tuhalaane külamaja, mille ühte tuppa kolis raamatukogu.
1998. aastal renoveeriti külas vana Saare talu, kus avati Tuhalaane külamaja. Juhataja ametikohale kuulutati välja konkurss, kus nelja kandidaadi hulgast valiti välja kohalik elanik Anneli Anijärv, kes on selles ametis praeguseni. Selles majas saavad inimesed koos käia, ajalehti lugeda, raamatuid laenutada, tellida ajalehti, maksta arveid. Majas asub internetipunkt ja raamatukogu ning väikses saalis on võimalik korraldada peoõhtuid. Majas on väga hea heli- ja valgustehnika, korralikud arvutid, paljundusmasin, skanner ning printerid. Seltsidest tegutseb majas MTÜ Tuhalaane.
Külamaja teeb koostööd eri organisatsioonidega. Nii on koostööpartnerid oma külas tegutsevad seltsid, aga ka vallas tegutsevad seltsid ja ühendused.
Külamaja loomise esmane eesmärk oli külaelanikke kultuuriliselt teenindada. Avamisest on möödas 21 aastat ning külamajast on saanud külarahva kooskäimise paik: siia tullakse internetti, raamatukokku ja makse maksma, aga ka niisama istuma ja lobisema. Läbi aegade on külamajas tegutsenud eri ringid. Kõige kauem tegutses laste taidlusring, mis sai alguse vana koolimaja ruumides ning jätkas juba avatud külamajas. Algusaastatel oli taidlusringis kokku 16 eri vanuses last ja noort, kes käisid koos kord nädalas. Esineti oma maja üritustel, aga käidi ka kaugemal. Kavad koostati ühiselt ja selgeks õpiti need külamaja juhataja abiga. Üheskoos lauldi, tantsiti nii rivitantsu kui ka rahvatantse ja tehti näitemängu ning tähtpäevadeks koostati iga kord uus kava, kuhu otsiti luuletusi, laule ja tantse.