cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suurop (miiniveeskja-traaler)
Ajalugu
Eesti ostis laeva koos sõsarlaevaga 1920 Soomelt. Ostetud ratasaurik kohandati esmalt miinitraaleriks. Seejärel oli Suurop kasutusel mõnda aega reisilaevana ja lõpuks ehitati ümber miiniveeskajaks-traaleriks.
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal läks laev Balti laevastiku koosseisu. Laev uppus 11. augustil 1941, kui sattus Saksa miinile.
Laevavrakk asub Virtsu–Kuivastu laevatee lähedal.
Anton Drexler
Anton Drexler (13. juuni 1884 München, Baieri – 24. veebruar 1942 München, Saksamaa) oli Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei asutaja ja esimees aastatel 1919–1921.
Drexler oli hariduselt lukksepp. Pärast kutseõppe lõpetamist 1902 töötas ta masinalukksepana Berliini veduritehases ja Müncheni raudteetöökodades.
Esimeses maailmasõjas ta ei osalenud, kuna ei olnud väeteenistuseks kõlblik. See ei kahandanud tema rahvusmeelsust, mis leidis väljundi sarnaselt mõtlevate tehasetööliste ühendamisel poliitilistesse ühendustesse. 1917 liitus Drexler Saksa Isamaaparteiga (Deutsche Vaterlandspartei, DVP); juba märtsis 1918 asutas ta uue organisatsiooni Freier Arbeiterausschuss für einen guten Frieden ('vaba tööliskomitee hea rahu eest'). Sama aasta oktoobris aitas ta asutada Poliitilist Töölisringi (Politische Arbeitszirkel)
15. jaanuaril 1919 asutas Drexler koos Karl Harreri, Gottfried Federi ja Dietrich Eckartiga Saksa Töölispartei (Deutsche Arbeiterpartei, DAP). Partei programm oli segu sotsialistlikest, rahvuslikest ja antisemiitlikest põhimõtetest. Ühenduse liikmeskond erilist kasvutendentsi ei näidanud, sest Adolf Hitleri liitumise ajaks septembris 1919 oli see kasvanud vaid 54 liikmeni. Drexler oli üks partei võrdsete õigustega kaasesimeestest.
Oma vaadete tutvustamiseks avaldas Drexler 1919 raamatu "Minu poliitiline ärkamine. Saksa sotsialistliku töölise päevaraamatust" (Mein politisches Erwachen. Aus dem Tagebuch eines deutschen sozialistischen Arbeiter).
24. veebruaril 1920 nimetati Saksa Töölispartei ümber Natsionaalsotsialistlikuks Saksa Töölisparteiks (Nationalsozialistische Deutsche Arebeiterpartei, NSDAP). Drexler valiti tagasi partei esimeheks. Ta oli ka uue parteiprogrammi, niinimetatud 25 teesi kaasautor.
29. juulil 1921 valiti partei uueks esimeheks Adolf Hitler. Anton Drexler nimetati auesimeheks, kuid ta kaotas reaalse võimu erakonnas.
Novembris 1923, pärast õllekeldriputši ebaõnnestumist oli ka Drexler lühiajaliselt vahi all, kuigi ta putšis ei osalenud. Kui selle riigipöördekatse tulemusel NSDAP 1924 keelustati, liitus Drexler Baieri Rahva Blokiga (Völkische Block) ja valiti selle partei nimekirjas Baieri liidumaa parlamenti. Sellest rahutule töölisele ei piisanud ja juba veebruaris 1925 asutas ta Natsionaalsotsiaalse Rahvaliidu (Nationalsozialer Volksbund) ning võttis osa NSDAP taasasutamisest.
Pärast oma mandaadi lõppu Baieri liidupäevas 1928 kaotas Drexler viimasegi poliitilise mõju. 1933 liitus ta uuesti NSDAP-ga, kuid avalikkus kuulis temast veel vaid paaril korral: 1934 autasustati teda teenete eest partei ülesehitamisel Vereordeniga ja 1937 anti välja tema raamatu kordustrükk. 1942 suri Anton Drexler tagasitõmbunult oma sünnilinnas Münchenis.
Hitler iseloomustas teda "Mein Kampfis": ''"Herr Drexler war einfacher Arbeiter, als Redner ebenfalls wenig bedeutend, im übrigen aber kein Soldat." (Härra Drexler oli lihtne tööline, oraatorina ebaoluline ja üldsegi mitte sõdur.)''
Ius soli
Selle printsiibi rakendamise eesmärk võib olla siduda sisserändajate lapsi riigiga.
Ius soli põhimõtet järgivad oma kodakondsuspoliitikas näiteks Ameerika Ühendriigid ja Prantsusmaa.
Paljudes riikides kasutatakse vereõiguse ja kohaõiguse põhimõtet korraga.
Ameerika Ühendriikides kehtestati põhimõte kodusõja järel 14. konstitutsiooniparandusega (ratifitseeritud 1868. aastal). Paranduse eesmärk oli orjapidamisele lõpu tegemine. Konstitutsiooniparandus oli sõnastatud nõnda, et see välistas kodakondsuse andmise nendele isikutele, kes ei ole Ühendriikide jurisdiktsiooni subjektid. Selle all peeti tollal silmas eelkõige indiaanihõimude liikmeid.
Võimlemine 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Sportvõimlemine right|150px|Iluvõimlemine right|150px|Batuudihüpped thumb|300px|The O2 Arena Võimlemine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuni 12. augustini. Võistlustel osales 324 sportlast ja välja jagati 18 komplekti medaleid (sportvõimlemine (16), iluvõimlemine (2), batuudihüpped (2)). Sportvõimlemises ja iluvõimlemises peeti olümpiavõistlused Wembley Areenil ning batuudihüpped The O2 Arenal.
Sportvõimlemine
Mehed
Naised
Iluvõimlemine
Naised
Hiiumaa roheline
Hiiumaa roheline on rahvaselektsiooni tomatisort, mis on pärit Hiiumaalt. Kõrgekasvuline sort, mille viljad on keskmised kuni suured ning ka küpsenult rohelist värvi.
Matthias Agur
Matthias Agur (sündinud 25. märtsil 1995 Viljandis) on eesti veemootorisportlane.
Ta on veemotospordiga tegelnud aastast 2010 Aivar Kommisaare juhendamisel. Võitnud EM-il 2012 klassis T-550 hõbeda. Tulnud juunioride arvestuses 2011 klassis JT-250 Euroopa meistriks, saanud samas klassis juunioride MM-il pronksi ja klassis GT-15 juunioride EM-il pronksi. 2012 klassis GT-30 Eesti meister ja 2011 klassis JT-250 Eesti juunioride meister.
Mustikpaju
Mustikpaju (Salix myrtilloides) on taimeliik pajuliste sugukonnast paju  perekonnast.
Taim kasvab Eestis siirdesoodes, soometsades. Taim on Eestis hajusa levikuga.
Pärnumaa (laev)
Pärnumaa oli 3-mastiline. Eesti purjelaev. Laeva ehitamist alustati 1921 Pärnumaal Kablis. Laev valmis 1923 Pärnus. Laeva kapten oli 16 aastat Mihkel Kurgo. Augustis 1941 tahtsid Nõukogude võimud mobiliseeritud sõjaväelasi laevaga Nõukogude Liitu viia, ent see ei õnnestunud. Laeva edasine saatus pole teada.
Aprill 2014
Aprill 2014, kroonika
Vanemad
Vanemad on üldjuhul elusolendi isa ja ema.
Ühesooliste liikide partenogeneesi puhul kõneldakse ka ainult emast, sootute liikide puhul vanemate mõistet ei kasutata. Tavaliselt ei nimetata vanemaks ka surrogaatema, seevastu on adopteerimise korral kasutusel mõiste kasuvanemad.
Ilmar Arens
Ta õppis 1921. aastal Roodi algkoolis ja aastatel 1922–1927 Pärnu-Jaagupi algkoolis. Aastatel 1927–1932 õppis ta Vändra Põllumajanduslikus Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1935–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Ta kuulus korporatsiooni Sakala. Peale täitevkomiteede moodustamist Eesti NSVs 1941.a jaanuaris määrati ta Tartu TK Rahandusosakonna juhatajaks..
Aastatel 1942–1943 oli ta ülikooli juures diplomeeritud edasiõppija ja 1943–1944 teaduslik stipendiaat. Ta tegi tollal uurimistööd Ingerimaal ja Peipsi taga, kaardistades sealseid eesti asundusi.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale. Detsembris 1946 kaitses ta väitekirja "Das Wackenrecht und die rechtliche Schichtung der bäuerlichen Bevölkerung im estnischen Kreis Wiek am Anfang des 16. Jahrhunderts" ("Vakuõigus ja talurahva õiguslik kihistumine Eesti Lääne maakonnas 16. sajandi alguses") ka sai õigusteaduse doktori kraadi (pälvides selle kraadi esimese välismaalasena). Lisaks oli ta aastatel 1946–1948 külalislektor Balti Ülikoolis ja kuulus rahvusvahelise akadeemilise ajakirja Scholar toimetusse.
Novembris 1948 siirdus ta Saksamaalt Rootsi, seejärel töötas ta aastatel 1948–1956 kindlustusseltsis. Aastatel 1956–1977 töötas ta teadurina Rootsi Riigiarhiivis. Samal ajal tegeles ta Uppsala Ülikoolis genealoogiliste uurimustega.
Ta oli ka Eesti Teadusliku Instituudi direktor; ta uuris õigusajalugu, pidas loenguid Eesti õigusest kuni 1963. Tema erialaks olid keskaja nõiaprotsessid ja merendusajalugu. Aastal 1956 ilmus tema teos "Põhijooni Eesti õiguse ajaloost. Ta avaldas saksa, rootsi ja inglise keeles uurimusi koguteostes ja perioodikas, koostas bibliograafiaid ja pidas teaduslikke ettekandeid. Postuumselt ilmus aastal 1994 Tartus "Peipsitagused eestlased: fakte, dokumente ja mälestuspilte Ida-Peipsimaa uurimusilt 1943-1944" (toimetaja Ott Kurs).
San Juani mäed
thumb|San Juani mäed [[Durangost vaadatuna 2008. aasta sügisel]] San Juani mäed on kõrge ja kaljune mäestik Ameerika Ühendriikides Edela-Colorados. Geograafiliselt paikneb ta Kaljumäestiku lõunapoolses osas.
San Juani mägede piirkonnas leidus kulla- ja hõbedakaevandusi. Suuremad kaevanduslinnad olid Creede, Lake City, Silverton, Ouray ja Telluride. Suurem osa kaevandustest on nüüdseks suletud, kuigi tegutsevaid kullaotsijad veel leidub. Viimane suurim kaevandus oli Sunnyside Mine Gladstone'is Silvertoni lähedal, mis töötas kuni 20. sajandi lõpuni. Idarado Mine ja Red Mountain Mine suleti 1970. aastatel. San Juani tähtsamad kaevandused Camp Bird Mine ja Smuggler Union Mine asuvad Telluride'i ja Ouray vahel.
Põhiline majandusharu on turism, mille peamine atraktsioon suvel on Durango ja Silvertoni vaheline kitsarööpmeline raudtee. Populaarsed on ka veel jeeping, kummituslinnade külastamine, põlislooduses matkamine ja mägironimine. Paljudest vanadest kaevanduse asupaikadest on saanud suvekodud. San Juani mäed on ekstreemselt järsud, ainult Telluride'is on laugem. Purgatory (nüüd tuntud kui, ka Durango suusakeskus) on väike suusakeskus Durangost põhjas, Tamarroni suusakeskuse lähedal. Veel asub suusakeskusi Wolf Creeki mäekurus. Viimasel ajal on saanud ka Silvertonist suusakeskus.
Mägedest voolab läbi Rio Grande jõgi. Muud jõed, mis voolavad läbi San Juani mägede, on veel San Miguel, Dolores ja Gunnison, mis kõik on Colorado lisajõed.
San Juani mägedest hõlmab suurema osa San Juani ja Uncompahgre metsakaitseala.
Mäestikud
San Juani mägedes eristatakse mitmeid mäestikke, sealhulgas:
Aasta parim noorjalgpallur
Aasta parim noorjalgpallur on iga-aastane auhind, mida antakse alates 2008. aastast Eesti aasta parimale noorele jalgpallurile.
Ronco Canavese
Ronco Canavese on vald Itaalias Piemonte città metropolitana di Torinos.
Ronco Canavese kõrgus merepinnast on 956 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 3,29 inimest ruutkilomeetri kohta.
Ronco Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cogne, Ingria, Locana, Pont-Canavese, Ribordone, Sparone, Traversella, Valprato Soana.
Oa tänav
pisi|Vaade renoveeritavale Oa tänavale droonilt. 2021. aasta juuli Oa tänav (saksa keeles Bohnenstraße) on tänav Tartus Supilinnas.
Oa tänav algab Kroonuaia tänavalt ja kulgeb loode suunas. Tänavaga ristuvad Kartuli, Marja, Meloni ja Piiri tänav. Oa tänav lõpeb Kauna tänaval.
Tänav on umbes 870 meetrit pikk.
Verkjas paju
Verkjas paju (Salix starkeana) on taimeliik pajuliste sugukonnast paju  perekonnast.
Taim kasvab Eestis niitudel, puisniitudel, võsastikes. Taim on Eestis hajusa levikuga.
Merike Pitk
pisi|Merike Pitk 2009. aastal Merike Pitk (sündinud Pärnapuu, seejärel Paulus; 5. aprillil 1959) on eesti ajakirjanik.
Pärast žurnalistika eriala lõpetamist Tartu Riiklikus Ülikoolis 1982. aastal töötas ta ajakirjas Sotsialistlik Põllumajandus. Kui 1987. aastal loodi ajaleht Maaleht, asus sinna tööle.
1992. aastal siirdus tööle ajakirja Maa Pere. Järgmise aasta sügisest oli ta lühikest aega Saaremaa ajalehe Oma Saar peatoimetaja, seejärel läks aga teise Saaremaa ajalehe Meie Maa ajakirjanikuks.
1998. aastast oli ta Maalehe Lääne-Eesti korrespondent, 2007. aastast Maalehe vanemtoimetaja.
Septembrist 2011 töötas Merike Pitk ajalehe Saarte Hääl peatoimetajana. 1. novembril 2012 nimetati ta Pressinõukogu liikmeks. 2015. aasta veebruarist kuni 2018. aasta jaanuarini töötas taas Maalehe vanemtoimetajana. 2018. aasta jaanuarist töötab ta Saaremaa valla meediaspetsialistina.
Christa McAuliffe
Sharon Christa Corrigan McAuliffe (2. september 1948 – 28. jaanuar 1986) oli USA õpetaja ja üks seitsmest astronaudist, kes hukkus Challengeri katastroofis.
1985. aastal valiti McAuliffe koos Barbara Morganiga enam kui 11 000 inimese seast osalema programmi "Õpetaja kosmoses". Peale aasta kestnud treeningu lõppu koos Challengeri meeskonnaga, valiti Challengeri järgmise missiooni meeskonda ja esimeseks kosmosesse saadetavaks õpetajaks McAuliffe. 28. jaanuaril 1986 Challenger startis ja purunes 73 sekundit hiljem. McAuliffe sai katastroofis surma.
Lohetätoveeringuga tüdruk (film 2009)
"Lohetätoveeringuga tüdruk" on 2009. aasta Rootsi põnevusfilm, mis põhineb Stieg Larssoni samanimelisel romaanil.
Sisu
Mikael Blomkvist on keskealine uuriv ajakirjanik, kes kaotab kohtus ärimees Wennerströmile, kes süüdistas teda laimus. Ootamatult võtab temaga ühendust Henrik Vanger, jõuka Vangeri suguvõsa liige, kes palkab ta uurima aastakümnete tagust kadumisjuhtumit. Nimelt kadus 1966. aastal Vangeri saarel tema sugulane Harriet. Kadumispäeval oli ainus saarele viinud sild bensiiniveokiõnnetuse tõttu suletud ja Vanger usub, et Harrieti tappis keegi saarel olnud inimestest. Tasuks lubab Vanger infot Wennerströmi afääride kohta. Blomkvisti tee ristub salapärase häkkeri Lisbeth Salanderiga, kellega koos asub ta Harrieti jälgi ajama.
Silufilter
Silufilter on elektroonikalülitus, mis vähendab alaldist saadava elektripinge pulsatsiooni ehk lainjust, s.o pinge perioodilist lainetaolist muutumist. Võrgupinge täisperioodalaldamise korral toimub see muutumine kahekordse võrgupinge sagedusega (100 Hz). Impulsstoitelülituse alaldis ulatub pulseerimissagedus kümnetesse või sadadesse kilohertsidesse.
Zamfara
pisi| Zamfara on jõgi Nigeeria loodeosas, Sokoto lisajõgi.
Silufilter
Ilma filtrita alaldi väljundpinge pulsatsioon on nii suur, et pinge langeb nullini, mis põhjustab paljude toidetavate seadmete töös tõsiseid häireid. Seepärast ühendataksegi alaldi väljundi ja koormuse vahele silufilter, mis vähendab alaldi väljundpinge pulsatsiooni mõne protsendi suurusjärku. Näiteks raadio- ja helivõimendusseadmeis avaldub toitepinge pulsatsioon nn võrgumürana. pisi|Alalduslülitus silukondensaatoriga C T ‒ trafo sekundaarmähis G ‒ sildalaldi (Graetzi sild) R ‒ koormustakistus
Tundlik sisu
Tundlik sisu on selline materjal avalikus ruumis, mis võib oluliselt häirida mõnda ruumi kasutajat ja kellelt ei saa maailmavaatelistel, psühholoogilistel, esteetilistel, meditsiinilistel vmt põhjustel eeldada selle materjali olemasolu vaikimisi aktsepteerimist end ümbritsevas keskkonnas. Tüüpilised tundliku sisu kategooriad on nt vägivald, pornograafia, aga ka filmide jm narratiivide olulised šüžeepöörded, lisaks evolutsioonilist päritolu foobiad nagu arahnofoobia või meditsiinilised näidustused nagu epilepsia, mida teatud sisu näitamine võib esile kutsuda.
Silufilter
Lainjustegur ja silutegur
Pinge lainjustegur kus Sageli näidatakse lainjuse määra pulsatsioonipinge väärtusena (väljundpinge kõikumise ulatusena):
Tundlik sisu
Tundliku sisu hoiatused
Eri väljaannetes ja keskkondades on aegade jooksul koostatud tundliku sisu hoiatuste süsteeme, nt filmide puhul rakendavad Eesti kinod silte nagu PERE, MS6, MS12, K12, K14, K16; veebisisu puhul on rahvusvaheliselt tuntud lühendid nagu NSFW (inglise keeles not safe for work) või märgistused nagu "CW POL" (inglise keeles content warning: politics) või TW SUI (trigger warning: suicide).
Eristatakse tundliku sisu hoiatusi, mille aluseks on objektiivsed näidustused nagu posttraumaatiliste stressihäirete tüüpilised põhjustajad, evolutsioonilist päritolu foobiad vmt ja selliseid, mis on kultuurilised, esteetilised või ideoloogilised. Tundliku sisu hoiatustega püütakse luua avalikku ruumi, mille liikmeteks saab olla võimalikult lai spekter osalejaid ja on võimalik nendevaheline suhtlus.
Hoiatused eri platvormidel
Mastodoni födiversumis saab lisada igale postitusele vabas sõnastuses tundliku sisu hoiatuse, Redditis on standardiseeritud hoiatussildid NSFW ja "Spoiler" ning kogukond võib juurutada oma täiendavad sildid.
Instagram lõi võimaluse tundliku sisu piiramiseks juulis 2021, valida saab kolme piiramise taseme vehel ja tundlik sisu on määratletud viie kategooria poolt, milleks on vaimsed häired ja enesevigastamine, vägivald, seksuaalsus, ravimid ja mõnuained, piiratud levikuga kontod. Twitter võimaldab 2022. aasta veebruarist lisada multimeediale tundliku sisu eest hoiatavaid silte nagu "alastus", "vägivald" ja "tundlik".
Zamfara
Jõgi voolab läbi Zamfara ja Kebbi osariigi. Zamfara kaldal asub muu hulgas Gummi.
Silufilter
Lainjustegur ja silutegur
Filtri silutegur on sisendpinge lainjusteguri ja väljundpinge lainjusteguri suhe:
Nature's Best Photography
Nature's Best Photography on Ameerika Ühendriikides igakuuselt ilmuv loodusfotoajakiri. Toimetus asub Restonis Virginias.
Ella Külv
Ella-Emilie Külv (1. november 1921 Tallinn – 31. juuli 2003) oli eesti nahakunstnik.
Ta lõpetas 1941. aastal Riigi Kunsttööstuskooli. Aastatel 1942–1944 täiendas end Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli kursustel.
Aastatel 1945–1947 õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis maali erialal, 1948. aastal lõpetas instituudi nahkehistöö erialal. Tema õpetajateks instituudis olid Adamson-Eric ja Adele Reindorff. 1949. aastal asus samas instituudis pedagoogilisele tööle, õpetades nahkehistööd Eesti NSV Riiklikus Kunstiiinstiuudis kuni 1987. aastani. Aastatel 1961–1980 oli ta nahkehistöö kateedri juhataja. 2003. aastast emeriitprofessor.
Nature's Best Photography
Ajakiri väljaandja ja peatoimetaja on ajakirja loomisest saadik (1995) Stephen Freligh. Esialgu ilmus ajakiri kord aastas, praegu kaks korda aastas. Ajakiri korraldab alates 1996. aastast rahvusvahelist fotokonkurssi Nature's Best Photography Windland Smith Rice International Awards.
Silufilter
Silumislülitused
pisi|175px|Mahtuvusliku sisendiga LC-silufilter Lihtsaim filter on kondensaator, mida kasutataksegi impulsstoitelülitustes. Võrgusagedusel töötava alaldi korral võib ka suure mahtuvusega kondensaatori silutoime jääda ebapiisavaks ja siis tuleb kasutada LC-filtrit, mis koosneb kondensaatoritest ja paispoolist.
Silufiltri pulsatsiooni vähendav efekt põhineb kondensaatori ja paispooli energiasalvestusvõimel.
Silukondensaatori mahtuvus
Kondensaator salvestab energiat, s.t laadub elektrivooluga pulseeriva pinge tõusmise ajavahemikel, ja toidab salvestatud energiaga tarbijat ajavahemikel, mil toiteping alaneb. Mida suurem on kondensaatori mahtuvus, seda rohkem ta mahutab energiat ja vastavalt seda vähem pinge alaneb.
Näiteks elektrivõrgu 50-hertsise vahelduvpinge periood kestab 1/50 = 0,02 sekundit ja poolperiood ∆t = 0,01 s. Et pinge koormusel, mis tarbib voolu I = 0,1 A, ei langeks selle ajavahemiku kestel rohkem kui ∆U = 0,05 V võrra, tuleb kasutada kondensaatorit mahtuvusega seega osutub mahtuvus ebareaalselt suureks, nii et tuleks kasutada LC-filtrit.
Et täita samu lähtetingimusi impulsstoiteallikas, mille hakkimissagedus on 50 kHz, seega ∆t 1000 korda väiksem, piisab mahtuvusest 20 µF.
Valemist nähtub, et mida suurem on alaldist tarbitav vool (vastavalt mida väiksem on koormustakistus), seda suurem peab olema kondensaatori mahtuvus etteantud lainjuse tagamiseks.
Aktiivne silumisfilter
Aktiivse silumisfiltrit kasutades saab oluliselt vähendada väljundpinge pulsatsiooni, sest aktiivfiltri silumistegur ei sõltu otseselt koormusvoolust. Primaarse silumiskondensaatori mahtuvuse valikut aktiivse silumisfiltri kasutamine väga oluliselt ei mõjuta, sest pinge sellel ei tohi hetkekski langeda alla aktiivse silumisfiltri väljundpinge keskmist väärtust.
Silumisfilter signaali detektorites
Signaali detektorites peab silumisfilter summutama kandevsageduse ja tema harmoonikud, kuid läbi laskma signaali tema muutumise ajalises dünaamikas (näiteks helisagedussignaali puhul soovitud helisageduste alas).
Voltmeetrite mõõtedetektorites võib silumisfiltril madalamate sageduste puhul olla oluline osa mõõtevigade kujunemisel.
Lähtekood
pisi|Näide [[C (programmeerimiskeel)|C-s kirjutatud koodist integreeritud arenduskeskkonnas]] Lähtekood (kõnekeeles kood) on programmeerimiskeeles kirjutatud tekst, mis kirjeldab arvutile antavaid käske. Lähtekood tuleb teisendada masinakeelde ehk transleerida (tõlkida) arvutile arusaadavasse keelde. Seda saab teha kompilaatori või interpretaatori abil.
Kompilaator tõlgib kogu lähtekoodi mõnda vahekeelde või kohe masinakeelde. Kompileeritud koodi saab salvestada uude faili, kust seda saab käivitada ilma lähtekoodita. Interpretaator tõlgib samuti lähtekoodi, kuid teeb seda sammhaaval: tõlgib ühe lause ja täidab selles olevad käsud, siis võtab järgmise lause jne. Interpretaatori puhul on käivitamisel alati vaja ka lähtekoodi.
Programmeerimiskeeli jaotatakse laias laastus kaheks: on kompileeritavad (nt C++, Java) ja interpreteeritavad keeled (nt Python).
Töökorraldus
pisi|Versioonihaldustarkvara [[TortoiseHg]] Enamjaolt jagatakse suuremate programmide kood tarkvara loogilisest ülesehitusest lähtudes eraldi moodulitesse ja/või failidesse. Seda tehakse selleks, et programmi struktuuris oleks lihtsam orienteeruda ja et ei peaks iga muudatuse pärast uuesti tervet programmikoodi kompileerima. Koodifailid saab omakorda paigutada kaustadesse.
Programmi loomiseks vajalikud failid (sh lähtekood) moodustavad tarkvaraprojekti. Projektil võib lisaks olla faile, mis viitavad projekti kuuluvatele failidele ja kirjeldavad nende kompileerimiseks vajalikke samme. Sellised failid on näiteks Makefile ehitussüsteemis Make või .csproj-fail ehitussüsteemis MSBuild.
Ühe projekti raames võib olla kasutusel mitu erinevat programmeerimiskeelt. Koodifaili laiend näitab, mis keelega on tegu, näiteks: .java (Java), .py (Python), .js (JavaScript). Erinevates keeltes kirjutatud komponente saab kompileerida objektkoodiks ning seejärel ühendada linkuri abil ühtseks programmiks. Ka ühe koodifaili raames saab mõnel juhul kasutada erinevaid keeli, näiteks C kood võib jõudluse parandamiseks sisaldada assemblerit.
Veel üks programmide loomise meetod on teha peaprogramm, mis töötleb muus keeles kirjutatud alamprogrammide lähtekoodi. Töödeldav keel võib olla mitme otstarbega või spetsiifiliselt ühe rakenduse jaoks loodud ehk domeenispetsiifiline keel.
Versioonihaldus
Lähtekoodi hoitakse tavaliselt arvuti kõvakettal. Et lihtsustada koodis tehtud muudatuste haldamist, kasutatakse versioonihaldustarkvara. Versioonihaldus lubab mitmel programmeerijal töötada sama koodiga ja laadida kõvakettal tehtud muudatused üles ühtsesse koodihoidlasse, kust saab teiste muudatusi ka alla laadida. Kui tehtavad muudatused satuvad konflikti mõne muu programmeerija muudatustega, siis pakub versioonihaldus võimalusi konfliktide lahendamiseks.
Loetavus
Lähtekoodi loetavus kirjeldab seda, kui kerge on kirjutatud koodi lugeda ehk kui kerge on koodi eesmärgist, toimimisest, kontrollist ja struktuurist aru saada. Seega on loetavus tähtis eelkõige inimese, mitte kompilaatori jaoks.
Tihtipeale mõjutab koodi ülesehitus eeltoodud aspektide kvaliteeti, kasutusvõimalust ja püsivust.
Lähtekoodi hea loetavus on tähtis eelkõige programmeerijatele, kes peavad enamasti tegelema juba olemas oleva koodiga, nad peavad sellest aru saama ning olema suutelised vajadusel koodi muutma. Vaid väike osa programmeerijatest kirjutab päris uut koodi. Halvasti loetav kood võib põhjustada programmivigu ja koodi duplikaate.
1982. aastal järeldasid James L. Elshoff ja Michael Marcotty oma uurimistöös, et isegi kõige väiksemad muudatused lähtekoodi ülesehituses, nt selle paari rea võrra kärpimine, lühendasid märgatavalt aega, mis programmeerijal kulus koodist aru saamiseks.
Lähtekoodi kirjutades on mõistlik järgida ühtseid stiilireegleid, sest see parandab koodi loetavust.
Lähtekoodi tüübid
Legaalselt eksisteerib kaks põhimudelit, mis on tihedalt seotud lähtekoodi omandiõigusega.
Avatud lähtekoodil põhinev, üldjuhul tasuta tarkvara võib olla avalikkusele kättesaadav nii avatud lähtekoodi litsendilepingu alusel kui ka ilma selleta.
Avatud lähtekoodi litsendilepingu eesmärk on säilitada mõned elementaarsed õigused autori jaoks. Osad selletaolised avatud koodi litsendilepingul põhinevad kokkulepped limiteerivad muudatuste ja modifitseerimisvõimaluste hulka, mida saab lähtekoodis teha.
Teised avatud lähtekoodi litsendilepingu nõuded märgivad ära vaid seda, et iga inimene, kes koodi muuta soovib, peab viitama algsele autorile.
Tasuline ja kinnine lähtekood on teine lähtekoodiga seotud mudel. Privaatse lähtekoodi puhul ei tohi kasutajad dekompileerida käivitatavat faili või rakendust, et näha selle lähtekoodi.
Samuti on neil keelatud seda teiste kasutajatega jagada. Kinnise lähtekoodi põhimõtte on omaks võtnud enamik kommertstarkvara ja riistvara tootjatest, vaatamata sellele, et avatud lähtekoodil põhinevad rakendused ei ole sugugi ebapopulaarsemad ega vähem tulu toovad.
Ajalugu
pisi|Matemaatik Ada Lovelace lõi 19. sajandil esimese "arvutiprogrammi" ja lähtekoodi
Kuigi programmeerimiskeele olemasolu võib märgata juba umbes aastast 2500 eKr pärinevas Sumeri abakuses, peetakse lähtekoodi esmaloojaks Ada Lovelace'i – matemaatikut ja ühtlasi esimest programmeerijat.
1842. aastal avaldati teadusajakirjas Bibliothèque universelle de Genève Charles Babbage'i analüütilise masina loengu põhjal kirjutatud prantsuskeelne artikkel. Ada Lovelace tõlkis selle artikli Babbage'i sõbra, Charles Wheatstone'i palvel inglise keelde ning lisas juurde hulganisti kommentaare, muuhulgas ka kirjelduse, kuidas selle masina abil saaks leida Bernoulli arve. Neid juhiseid hakati hiljem pidama ajaloo esimeseks programmiks. Ada Lovelace'i kommentaarid avaldati 1843. a Richard Taylori raamatusarjas "Scientific Memoirs" initsiaalide AAL all. Programmeerimiskeelte arengus on oluline osa John von Neumannil, kes töötas 1945. aastal Institute for Advanced Study jaoks. Von Neumann töötas välja kaks olulist mõistet, mis mõjutavad programmeerimiskeeli tänapäevani. Esimene on tuntud "salvestatava programmi" (stored program) mõistena. Selle tehnika teoreetilises kirjelduses osutati, et arvuti riistvara peaks olema lihtne ja selle tööd peaks korraldama mälu, kuhu salvestatakse nii programmikäsud kui ka andmed. Mälu pidi saama kustutada ning seega pidi programmikäske saama muuta ka sel ajal, mil programm töötab. Seni eeldas programmi muutmine, et eelmine programm on oma töö lõpetanud. Töötava arvuti programmikäskude muutmiseks pakkus von Neumann välja muutujaid kasutava programmeerimiskeele (variable-address program language).
John von Neumanni loodud teine mõiste on "tingimisi kontrolli üleandmine" (conditional control transfer), mis pani aluse alamprogrammide loomisele ja väikeste koodiplokkide kasutusele, kust arvuti loeb informatsiooni korrektselt, kuid eelkõige suvalises järjekorras, läbimata kronoloogilist koodi lugemist.
Tingimisi kontrolli üleandmise idee teine osa märkis, et arvuti kood põhineb loogilistel avaldustel nagu IF (väljend), THEN ja FOR.
Taani matemaatikule ja arvutiteadlasele Bjarne Stroustrup'ile meeldis objektorienteeritud programmeerimise idee. Ta hakkas täiendama C programmeerimiskeelt lisadega ja lõi seeläbi "klassidega C" ("C with Classes"). 1983. aastal võeti kasutusele nimetus C++ ning 1985. a avaldati selle programmeerimiskeele esimene versioon.
pisi|Objektorienteeritud programmeerimine Viimaste aastakümnete jooksul on lisandunud hulganisti uusi programmeerimiskeeli, mis kasutusse võetuna moodustavad kõik lähtekoodi. Näiteid teistest lähtekoodi tüüpidest: Javascript, Python, HTML (mis ei ole programmeerimiskeel, aga kvalifitseerub sellegipoolest lähtekoodina), Perl jt.
Piiri tänav
Piiri tänav on paljudes Eesti asulates.
Umjoti rajoon
Umjoti rajoon (vene keeles Умётский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti idaosas. Rajooni keskus on Umjoti alev.
Rajoon piirneb kirdes ja idas Penza oblasti Belinski ja Tamala rajooni, lõunas Saratovi oblasti, edelas Inžavino rajooni, läänes Kirsanovi rajooni ja loodes Gavrilovka rajooniga.
Rajooni pindala on 1140 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 761, 2009. aastal 12 318 ja 2002. aastal 13 545.
Raudteesild
pisi|[[Jänese raudteesild üle Emajõe]] Raudteesild on sild, mis viib raudtee üle jõe, maantee, tänava või muu takistuse.
Austuse orden
<th colspan="2" style="background:#eeeeee;text-align:center;">Aumärgi andja: Venemaa Föderatsioon <th style="width:40%;text-align:right;background:#f2f2f2;padding-right:5px;">Asutamine Moskva, 2. märts 1994 <th style="width:40%;text-align:right;background:#f2f2f2;padding-right:5px;">Staatus aktiivne <th colspan="2" style="background:#eeeeee;font-size:110%;text-align:center;">Järjestus <th style="style="width:40%;background:#f2f2f2;text-align:right;padding-right:5px;"><abbr title="Kõrgema järgu orden">Kõrgem Mere teenete orden   <th style="width:40%;background:#f2f2f2;text-align:right;padding-right:5px;"><abbr title="Madalama järgu orden">Madalam  Sõpruse orden   <td colspan="2" style="text-align:center;padding-top:6px;">    Lindilõige
Austuse orden (vene keeles oрден Почёта) on Venemaa Föderatsiooni orden, mida antakse Vene Föderatsiooni tsiviilisikutele või ka sõduritele hea ja eeskujuliku töö, teenete ning vapruse eest. Ordenit antakse välja alates 1994. aastast.
Pakruojise rajoon
Pakruojise rajoon (leedu keeles Pakruojo rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) endise Šiauliai maakonna aladel Leedus. Rajoon piirneb põhjas Lätiga.
Rajoonis on 8 omavalitsust, selle pindala on 1316 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 21 997 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Guostagalise, Klovainiai, Lygumai, Linkuva, Pakruojise, Pašvitinysi, Rozalimase ja Žeimelise vald. pisi|tühi|Joniškise rajooni omavalitsused
Suurim asula on halduskeskus Pakruojis (5002 inimest). Teine linn rajoonis on Linkuva. Lisaks asuvad rajoonis Klovainiai, Lygumai, Pašvitinysi, Rozalimase ja Žeimelise alevid. 2011. aasta seisuga oli elanikest 98,28% leedulasi, 0,61% venelasi, 0,18% ukrainlasi, 0,15% lätlasi, 0,08% poolakaid.
Rajooni tähtsamaks jõeks on Mūsa, suuremad jõed on ka selle lisajõed Kruoja ja Daugyvenė.
Muusikapsühholoogia
Muusikapsühholoogia (inglise keeles music psychology või psychology of music) on psühholoogiat ja muusikateadust ühendav empiiriline teadusvaldkond, mis uurib inimese ja muusika vastastikust suhet. Muusikapsühholoogia eesmärgiks on seletada ja mõista muusikaga seotud käitumisi ja kogemust, sealhulgas protsesse, mille kaudu muusikat tajutakse, luuakse, sellele reageeritakse ning igapäevaelus kasutatakse. Muusikapsühholoogias kogutud teadmistel võib olla praktiline väärtus mitmetele teistele valdkondadele, näiteks muusika esitamisele, -haridusele, -kriitikale, -teraapiale ja heliloomingule ning ka inimese võimete, soorituse, intelligentsuse, loomingulisuse ja sotsiaalse käitumise uurimisele.
Ajalugu
Muusikapsühholoogia kui kaasaegne iseseisev teaduslik uurimissuund sai alguse 19. sajandi keskpaigas. Varem kuulus muusika kui kunstilise ja inimesele ainuomase fenomeni käsitlemine filosoofia, aga ka loodusteaduste huviorbiiti. Esimeseks muusikapsühholoogiliseks tööks peetakse Hermann von Helmholtzi raamatut "Õpetus heliaistingutest kui muusikateooria füsioloogiline alus" ("Die Lehre von den Tonempfindungen als physiologische Grundlage für die Theorie der Musik", 1863). Kuigi introspektsioonil põhinev, andis Helmholtzi teos tol ajal kõige põhjalikuma ülevaate "heli tekkimisest, helide vahel kujunevatest seostest ning nende tajumisest inimese poolt“ . Eesti lugejale võib huvi pakkuda ka asjaolu, et Helmholtzi õpikus on muuhulgas kajastatud Tartus tegutsenud füüsikaprofessori ja muusikateadlase Arthur von Oettingeni tähelepanek eestlaste väljaarenemata funktsionaalharmoonilisest mõtlemisest . Muusikalis-psühholoogiliste fenomenide, täpsemalt konsonantside ja dissonantside tajumise uurimiseks kasutas kaasaegset teaduslikku metodoloogiat esmakordselt füüsik Carl Stumpf oma 1883. aastal avaldatud teoses "Helide psühholoogia" ("Tonpsychologie"). Kui eelnevalt nimetatud töödes on keskendutud psühhoakustikale ja pigem toonipsühholoogiale, siis 1930ndatel hakati geštaltpsühholoogia populaarsuse tuules rohkem tähelepanu pöörama muusika kui meloodia, harmoonia, vormi ja rütmi keerukaid mustreid ühendava terviku uurimisele. Selle uue suuna esindajaks võib pidada muusikateadlase Ernst Kurthi tööd "Muusikapsühholoogia" ("Musikpsychologie", 1931). 1930ndatel kujunes populaarseks uurimisteemaks ka afektiivsed reaktsioonid muusikale. Muljetavaldav hulk empiirilisi andmeid viitab, et muusikal on potentsiaal kutsuda esile sügavaid ja kompleksseid emotsionaalseid vastuseid, kuid otsest lineaarset kausaalset efekti ühegi muusika omaduse ja konkreetse afektiivse reaktsiooni vahel pole siiani suudetud usaldusväärselt näidata. 20. sajandil sai tehnoloogia arenguga võimalikuks muusika mõju uurimine füsioloogiliste muutuste kaudu autonoomses närvisüsteemis ning hiljem tänu aju uurimiseks kasutatava piltdiagnostika meetodite täiustumisele. 20. sajandi lõppu jäävad ka muusikapsühholoogia-spetsiifiliste eelretsenseeritavate teadusajakirjade, organisatsioonide, konverentside, uurimisgruppide ja -keskuste ning õppekavade loomised.
Keila algkooli hoone
pisi|Keila algkooli hoone pisi|Keila algkooli hoone talvel pisi|Keila algkooli hoone küljelt Keila algkooli hoone asub Keilas aadressil Pargi tänav 2.
Algkooli hoone on lihtne traditsionalistlik kolmekorruseline kivimaja. Pargi tänava poolset otsafassaadi rõhutab monumentaalne barokne portaal. Soklikorruse välissein on väljastpoolt vooderdatud klombitud paega.
Hoone ehitati aastaga ehk 1929–1930. Arhitekt oli Tõnis Mihkelson, teistel andmetel osales ka arhitekt August Tauk. Ehitas ettevõtjast arhitekt Madis Kolk 95 000 krooni eest.
Hoones oli 15 klassiruumi, saal ja muud kõrvalruumid.
1960. aastail ehitati vana kõrvale tüüpprojekti järgi uus keskkoolihoone.
Kink-kibuvits
Kink-kibuvits (Rosa ciesielskii) on roosõieliste sugukonna kibuvitsa perekonda kuuluv põõsaste liik.
Taim kasvab lagendikel, parkides, teede ääres. Taim leidub Eestis harva.
Tipperary krahvkond
Tipperary krahvkond (iiri keeles Contae Thiobraid Árann) on krahvkond Iirimaa lõunaosas Munsteri provintsis.
Krahvkond on saanud nime krahvkonna keskuse, Tipperary linna järgi.
Võtikvere Küla Selts
Seltsi majas asub Võtikvere raamatukogu.
Selts asutati 1998.
Ceres (Itaalia)
Ceres on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Cerese kõrgus merepinnast on 704 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ceres piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ala di Stura, Cantoira, Chialamberto, Mezzenile, Monastero di Lanzo, Pessinetto.
Cerese halduspiirides asuvad järgmised asulad: Almesio, Arveir, Balmassa, Bracchiello, Cernesio, Cesale, Chiamorio, Chiampernotto, Fè, Procaria, Vana, Vernetto, Voragno.
Ulla Preeden
Ulla Preeden (sündinud 29. aprillil 1980) on eesti geoloog, haridustegelane ja poliitik.
Preeden on õppinud Räpina ühisgümnaasiumis ja Tartu ülikoolis, kus kaitses 2009. aastal geoloogia erialal doktorikraadi.
Teadustegevus
Ta on Tartu ülikoolis töötanud õppeosakonna analüüsispetsialisti ja teadurina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geofüüsika ja mineraloogia.
Preeden on Euroopa impaktiuurijatest tudengeid ja noorteadlasi siduva ühingu ESIR (European Student Impact Researchers) üks asutajaliikmetest. Samuti tegutseb ta Eesti Teaduste Akadeemia meteoriitika komisjonis.
Ta on pälvinud üliõpilasena auhindu oma teadustöö ja ettekannete eest.
Tegevus poliitikuna
Alates 21. oktoobrist 2007 on ta IRLi liige. Aastatel 2011–2016 oli ta Põlva maavanem. 31-aastaselt sai Preedenist Eesti taasiseseisvumise järel Põlva maakonna esimene naismaavanem ja ka riigi noorim maavanem üldse.
6. juunil 2015 valiti ta 98 häälega IRLi eestseisusse.
Isiklikku
Preeden on harrastuskunstnik. Kaks tema näitust on olnud üleval ka Tartu Linnaraamatukogus.
Ta kuulub naiskodukaitsjana alates 2013. aastast Kaitseliidu vanematekogusse.
Tiit Käbin
1966. aastal lõpetas Käbin Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna diplomitööga "Kohalike nõukogude valimised Tallinnas".
Käbin töötas Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee aseesimehe abi (1962–1963), Tallinna Keskrajooni Täitevkomitee sekretäri (1963–1973), Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi õigussektori teaduri (1973–1977), ühiskonnateaduste osakonna teadussekretäri (1977–1989) ning Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi teadurina (1989–1990). Aastatel 1961–1990 oli ta NLKP liige.
Oma poliitilise karjääri jooksul kuulus Tiit Käbin Eesti Liberaaldemokraatlikku Parteisse (oli asutajaliige), Reformierakonda ja Res Publicasse, kuid kandideeris ka Erakonna Eestimaa Rohelised valimisnimekirjas ning Rahvaliidu ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ühisnimekirjas.
Poliitiline tegevus
Tiit Käbin oli NSV Liidu rahvasaadik 1989–1991, Eesti Kongressi saadik, Põhiseaduse Assamblee ja Eesti Komitee liige. Ta kuulus Eesti Rahvarindesse. Iseseisvuse saabudes sai temast Eesti Vabariigi Riigikogu liige. Ta kuulus Riigikogu VII, VIII ja IX koosseisu.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi esimestel vabadel valimistel 1989. aastal saavutas Käbin ülekaaluka võidu oma konkurentide üle. Ülemnõukogu kahest kojast kuulus Käbin 269-liikmelisse Rahvuste nõukokku koos veel 8 Eestist pärit saadikuga (nende seas oli nt Juhan Aare, Igor Gräzin ja Siim Kallas). Ta esindas Eestit seadusandluse, seaduslikkuse ja õiguskorra komisjonis.
Põhiseaduse Assambleel oli Käbin vastu ettepanekule mitte määrata põhiseaduses Riigikogu valimistel osalemise vanuse alampiiri: "Mis puutub valimiseasse, siis ma ei usu, et lähema 50 aasta jooksul sellest allapoole minnakse. Nii et see ei ole mingi lühiajaline probleem ja me võime selle rahulikult vaatluse alt välja jätta."
13. märtsil 1990 määrati Käbin Eesti Komitee liikmena delegatsiooni läbirääkimisteks Moskvaga. Samuti kuulus ta 13. septembril moodustatud põhiseadusliku riigivõimu taastamise komisjoni, mida juhtis Kaido Kama.
1991. aastal hääletas Käbin Eesti Kongressi saadikuna "Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsuse Eesti riiklikust iseseisvusest" poolt. 1994. aastast kuulus ta ka 20. Augusti Klubisse, mis koondab 20. augustil Eesti Vabariigi Ülemnõukogus Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise poolt hääletanuid.
Samal aastal kuulus ta 12-liikmelisse komisjoni, mis moodustati Eesti Vabariigi ja Vene Föderatsiooni vahel sõlmitud riikidevaheliste suhete aluste lepingu täitmise kontrollimiseks tähtajaga 1995. aasta suveni.
VII Riigikogu koosseis
Alates 24. maist 1994 oli Käbin liberaalide fraktsiooni esimees kuni 27. juunini 1994, mil teda asendas Paul-Eerik Rummo ja Käbinist sai aseesimees. 17. oktoobril 1994 esitati ta ka Riigikogu aseesimehe kandidaadiks, kuid sai vaid 24 häält ning kaotas Tunne Kelamile ja Edgar Savisaarele. 20. detsembrist 1995 oli Käbin põhiseaduskomisjoni esimees, kuna senine põhiseaduskomisjoni esimees, Keskerakonna liige Olev Anton astus umbusaldusavalduse järel tagasi.
Püsimetsandus
pisi|Põlismets Valgesoos. Valgesoo maastikukaitseala pisi| Oandu loodusmets Lahemaa rahvuspargis pisi|Alutaguse põlismets Püsimetsandus on püsimetsa metsa valikraietega majandamise viis, kus:
Tiit Käbin
VII Riigikogu koosseis
Käbin kuulus 1993. aastal moodustatud ajutisse Riigikogu komisjoni kaitsepolitsei tegevuse seaduslikkuse kontrollimiseks, mida juhtis Viktor Niitsoo, samuti oli ta 2. juunist 1993 moodustatud Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni liige. Ta osales 21. oktoobril 1993 moodustatud Vaba Parlamentaarse Ühenduse töös, mille eesmärk oli ületada koalitsiooni ja opositsiooni vastasseis.
16. juunil 1994 toetas Käbin umbusalduse avaldamist siseminister Heiki Arikesele segaduse tõttu relvaostulitsentside väljaandmisega, konkreetselt siseministri soovitusega "politseiameti peadirektorile härra Uuno Ellenile rikkuda seadust". Sama aasta 26. septembril toetas ta 58 Riigikogu liikme algatatud umbusaldusavaldust peaminister Mart Laarile, mille põhjenduseks toodi "ebakorrektne riigiasjade ajamine", sealhulgas "ebaseaduslikult garanteeritud Lekto laenutehing, segadusi relvaostuga Iisraelist, Vene rublade vahetamise viisi ja palju muud".
Püsimetsandus
Saksa keeles on see mõiste Dauerwald, inglise keeles continuous cover forest. Tasub tähele panna, et nende võõrkeelsete terminite täpne definitsioon võib allikati siiski mõnevõrra varieeruda.
Švaabi kiri
pisi|Švaabi kiri (4. veerg) Švaabi kiri ehk schwabacher on gooti kirjade hulka kuuluv kirjastiil, mis kujunes välja 15. sajandil ja oli Saksamaal 15.-16. sajandil levinuim kirjastiil. 16. sajandil hakkas see asenduma fraktuuriga. Vähesel määral kasutati švaabi kirja kuni 20. sajandi keskpaigani.
Püsimetsandus
Metsa saab edukalt majandada ka lageraiet tegemata. Kui majandada looduslähedaselt, kasvukohale omaste puuliikidega ning raiudes üksikuid puid või puudegruppe, on tegu püsimetsandusega. Püsimets sarnaneb mõneti põlismetsaga: puud on eri vanusega, leidub varjulisemaid ja päikselisemaid laike, mitmesuguseid puuliike ja säilikpuid. Metsa looduslikkust ei riku suured kuivenduskraavid ega väljaveoteed.
Tiit Käbin
VIII Riigikogu koosseis
pisi|vasakul|Tiit Käbin VIII Riigikogu liikmena 1994. aastal kiitis ELDP kongress heaks otsuse ühineda vastloodud Reformierakonnaga. Nii kandideeris Käbin 1995. aastal Riigikokku juba Reformierakonna nimekirjas ning 3. ringkonnas. Sedapuhku anti talle koguni 9812 häält, mis tõid jällegi isikumandaadi. Terve VIII Riigikogu vältel kuulus ta Reformierakonna fraktsiooni, jätkates põhiseaduskomisjoni esimehena. Käbin oli ka Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu liige.
Švaabi kiri
Kirja saksakeelne nimi Schwabacher tuleneb Schwabachi linna nimest.
Vanim säilinud švaabi kirjas inkunaabel on pärit 1472. aastast. Švaabi kirjas on trükitud Wanradti ja Koelli katekismus.
Tiit Käbin
VIII Riigikogu koosseis
VIII Riigikogus oli Käbin 10. juunil 1999 loodud Eesti-Albaania parlamendirühma aseesimees.
20. septembril 1995 toetas Käbin umbusaldusavaldust majandusminister Liina Tõnissonile, eelkõige seoses riigiaktsiaselts Silmeti ümberkorraldamisega. 10. veebruaril 1997 hääletas ta peaminister Tiit Vähi umbusaldamise poolt "ebakorrektse ning riigi mainet kahjustava tegevuse tõttu" ning 22. aprillil 1998 keskkonnaminister Villu Reiljani tagandamise poolt, kuna too "ei ole austanud seadusi enne ministriks saamist ega ole teinud seda ka hiljem".
Koos Daimar Liiviga esitas Käbin 1998. aastal Riigikogule eelnõu erakonnaseaduse ning tulumaksuseaduse muutmiseks, eesmärgiga tuua selgust erakondade rahastamisse. Eelnõu järgi pidid erakondade tegevust toetavad isikud saama maksusoodustusi, kuid mahaarvatava summa ülempiir pidi olema füüsilistel isikutel 50 000 ja juriidilistel isikutel 100 000 krooni.
1998. aastal vaidles Käbin vastu Riigikohtu tollase esimehe Rait Maruste põhiseadusetõlgendusele, mille kohaselt "olla riigikohtu esimees ja mitte riigikohtu liige on mõeldamatu". "Riigikohtu esimees ei ole riigikohtu liige – nii kohtu esimees kui kohtu liikmed on kohtunikud," kirjutas Käbin Postimehes. Viimaks riigikogu juhatuse eelnõu kooskõlla põhiseadusega, esitas Käbin ka oma eelnõu.
IX Riigikogu koosseis
Järgmistel Riigikogu valimistel 1999. aastal kandideeris Käbin endistviisi Reformierakonna nimekirjas, kuid tema häältesaak vähenes mitmekordselt, 1215 hääleni. Riigikokku pääses ta kompensatsioonimandaadiga. Seekord oli ta 31. märtsist 1999 põhiseaduskomisjoni esimees ning 22. aprillist samal aastal ka Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni juht. 1999–2001 Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee asepresident.
IX Riigikogus oli Käbin 27. mail 1999 loodud Eesti-Kuveidi parlamendirühma, 15. juunil 1999 moodustatud Eesti-Albaania parlamendirühma ja 29. mail 2000 loodud Eesti-Norra parlamendirühma esimees.
16. jaanuarist 2001 kuni 15. aprillini 2002 kuulus Käbin Riigikogu ajutisse uurimiskomisjoni endise Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee tegevuse lõpetamisega seonduvate asjaolude väljaselgitamiseks. Komisjoni juhtis Aimar Altosaar. Komisjoni loomise järel Eesti Päevalehes Enno Tammerile antud intervjuus polnud Käbin siiski töötulemuste suhtes kuigi lootusrikas.
2001. aastal tegid toona Reformierakonda kuulunud Tiit Käbin ja Isamaaliidu liige Jüri Kaver SL Õhtulehes ettepaneku legaliseerida Eestis oma tarbeks puskariajamine, nii nagu kodutöönduslik alkoholitootmine mõnel pool mujalgi Euroopas legaalne on. Käbini ja Kaveri hinnangul andnuks legaliseerimine löögi salaviinaärile, tagaks selle kvaliteedi ja toetaks turismitalusid, muutumata siiski massiliseks. Ettepanek laia kõlapinda ei leidnud.
2002. aasta alguses ajakirjanduses toimunud debatis pooldas Käbin valimiseelsete arvamusküsitluste keelustamist. Ta toetas valimisseaduse eelnõusse lisatud paragrahvi, mille järgi olnuks "valimispäeval kuni hääletamise lõpuni ja sellele eelneva seitsme päeva jooksul /---/ keelatud läbi viia avaliku arvamuse uuringuid ning avaldada või kommenteerida varasemate uuringute tulemusi, mis seonduvad valimistega".
25. veebruaril 2002 lahkus Käbin Reformierakonna fraktsioonist. Samal päeval valiti ta maha ka põhiseaduskomisjoni esimehe kohalt, uueks esimeheks sai Indrek Meelak. Riigikogu IX koosseisu töö lõpuni Käbin ühtegi fraktsiooni ei kuulunud.
2002. aasta mais esitas Käbin Riigikogus karistusseadustiku muutmise seaduse eelnõu narkopoliitika karmistamiseks. Tema hinnangul olid senised karistused liiga nõrgad ja narkootikumide tarvitamine seetõttu dramaatiliselt kasvanud. Ka ajakirjanduses kutsus Käbin üles karmistama karistusi narkootikumidega kaubitsejatele, rakendades maksimaalselt eluaegset vangistust. Samas soovitas ta saata narkootikumide tarbijad mitte vangi, vaid ravile.
Järgnenud poliitiline tegevus
2003. aastal toimunud Riigikogu valimistel kavatses Käbin algul kandideerida uue erakonna Res Publica liikmena. Kui partei sisehääletuse alusel reastatud nimekirjas platseerus ta aga üleriigilises järjestuses 35. ja ringkonnas 6. kohale, otsustas Käbin erakonnast lahkuda: "Seega näitas Res Publica sisehääletus, et nad mind nii väga ei tahagi."
Nii kandideeriski Käbin hoopis Rahvaliidu nimekirjas, olles üleriigilises nimekirjas 34. kohal. Vaatamata teisele kohale Mustamäe ja Nõmme ringkonnasiseses nimekirjas need valimised talle siiski parlamendikohta ei toonud.
Käbin kuulus Nõmme Linnaosa Halduskogu 6. koosseisu Rahvaliidu ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ühisnimekirja esindajana.
2008. aastal vastustas Käbin Eesti Rahvusringhäälingu telesaates "Vabariigi kodanikud" õiguskantsler Indrek Tederi kriitikat Tallinna linnavõimu valimiskorra suhtes ning väitis, et vastuolusid põhiseadusega leiab kõigist valimisseadustest. Näiteks oli suletud nimekirjade süsteem Euroopa Parlamendi valimistel tema hinnangul vastuolus otseste valimiste printsiibiga, 5% künnis aga vastuolus valimiste proportsionaalsuse põhimõttega.