cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makseviis
Ajalugu
Veksliringluse skeem lubab kaupmehel hoiustada oma väärismetallist raha pangas ning pank väljastab selle kohta veksleid. Vekslite alusel saavad kaupmehed võtta raha välja kodulinna panga partnerite juures mõnes teises linnas.
Tänapäeval on kasutusel ka sellised rahainstrumendid nagu kinkekaardid, taaratšekid, boonuspunktid ja muu.
Makseviisid
Peamised makseviisid Eestis
Mobiilmakseid võimaldavad näiteks sideettevõtted, idufirmad ja finantsteenuste pakkujad. Sideettevõtete põhiline eelis on nende tehniline kompetents juhtmevabas tehnoloogias ja suur kliendibaas. Idufirmal on võimalik käituda vahendajana tarbija ja panga või kaupmehe vahel. Teine eelis on nende paindlikkus uue tehnoloogia rakendamisel. Esimese kahe pakkuja tegevust võivad aga takistada sellise teenuse pakkumist reguleerivad õigusaktid. Finantsteenuse pakkuja põhiline eelis on juba olemasolev taristu ning teadlikkus turvalisusest, riskijuhtimisest ja kliendi usaldusest.
E-arve on elektrooniline arve, mis eksisteerib elektroonilises keskkonnas. See sisaldab kõiki arve kohustuslikke andmeid ja vastab Eesti e-arve standardile. E-arve jõuab maksjani kiiremini kui paberarve ja säästab paberit. Väheneb arve kadumise risk. E-arve püsimakselepingu alusel maksab pank internetipanka saabunud arved kliendi arvelduskontolt kindlaksmääratud kuupäevadel. Maksja saab e-arve püsimakselepinguga valida etteantud valikute hulgast maksepäeva ja määrata limiidi, millest suuremaid makseid pank automaatselt ei tee.
Ferrara San Luca lennujaam
Ferrara San Luca lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Ferrara provintsis, 2 kilomeetri kaugusel Ferrara keskusest lõunas. Lennujaamale on antud Michele Allasia nimi.
Andris Bērziņš
Andris Bērziņš (sündinud 10. detsembril 1944 Nītaures) on Läti poliitik. Ta oli Läti president 8. juuli 2011 – 8. juuli 2015.
Bērziņš lõpetas 1971. aastal Riia Polütehnilise Instituudi raadioinsenerina ja hiljem ka Läti Ülikooli majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.
Bērziņšil töötas varem ettevõttes Elektrons, kus ta alustas inseneritööd 1970. aastal. Hiljem sai ta firma direktoriks. 1988 nimetati Bērziņš avalike teenuste aseministriks.
1990. aastal valiti ta Rahvarinde ridadest Läti Ülemnõukogusse. Ta on üks ülemnõukogu liikmetest, kes hääletas 1990. aasta mais Läti vabariigi iseseisvuse taastamise deklaratsiooni poolt.
Aastatel 1993–2004 oli Bērziņš Latvijas Unibanka president. 2006. aasta detsembrist 2009. aasta aprillini tegutses ta Latvenergo nõukogu ajutise esimehena.
Bērziņš üritas poliitikasse naasta 2005. aastal, kui ta osales Riia linnavolikogu valimistel Roheliste ja Talurahva Liidu nimekirja eesotsas, olgugi et ta valimisliidu liige ei olnud. 2010. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta Roheliste ja Talurahva Liidu ridades seimi liikmeks.
Läti meedia teatel on Bērziņš miljonär ja Läti suurimat pensioni saav inimene. Maksuameti avaliku andmebaasi kohaselt kuulus 2006. aastal Bērziņšile 30 kinnistut mitmel pool Lätis. 2007. aastal müüs ta enam kui 4,5 miljoni lati eest maha oma aktsiapaki firmas Lode.
Ta valiti 2011. aastal Läti presidendiks. Esimene voor toimus 2. juunil ning Bērziņš kogus 50 häält ja tema vastaskandidaat, ametis olev president Valdis Zatlers 43 häält. Kokku oli valijamehi 99. Samal päeval peeti teine voor, milles Bērziņš sai 53 häält, võites valimised. Ta andis ametivande 8. juulil.
Isiklikku
Bērziņšil on esimesest abielust täiskasvanud poeg ja tütar.
Ta on 2011. aastast abielus arstiharidusega Dace Seisumaga (sündinud 1973), kellega ta enne seda pikka aega koos elanud. Nad abiellusid varsti pärast seda, kui Bērziņš sai Läti presidendiks. Neil on ka poeg.
Ajakirjandusvabadus
pisi|Valitsusega seotud isikute korruptsiooni uurinud [[Malta ajakirjanik Daphne Caruana Galizia hukkus autopommi plahvatuses 2018. aastal]] pisi|2018. aastal mõrvasid [[Saudi Araabia valitsuse agendid ajakirjaniku Jamal Khashoggi]] Ajakirjandusvabadus ehk pressivabadus (inglise keeles freedom of the press) on kommunikatsiooni- ja väljendusvabadus eri meediumites, nii elektroonilises kui ka trükimeedias. Kuigi pressivabaduse korral ei sekku riik ajakirjanduse tegevusse, võib pressivabaduse säilitamine sõltuda siiski põhiseaduslikest või muudest õiguslikest nõuetest.
Ajakirjandusvabadust võib pidada üheks demokraatliku ühiskonna lahutamatuks ja vajalikuks osaks. Selle ülesanne on luua võimalus jagada informatsiooni ja levitada erinevaid vaateid.
Sõltuvalt vajadusest kaitsta riigi huve on valitsusel võimalik otsustada, millised materjalid on avalikud ja millised avalikustamise eest kaitstud. Nii peab osa valitsusi oluliseks valitsemise läbipaistvust avalikkusele, aga teised eelistavad riigi huvides teabevabadust õigusaktidega piirata. Iga aasta 3. mail tähistatakse ülemaailmset pressivabaduse päeva.
Lühiajalugu
Rootsi parlament võttis 1766. aastal vastu regulatsiooni, mis on tunnistatud maailmas esimeseks ajakirjandusvabadust toetavaks seaduseks. See sisaldas põhimõtet, mis on kujunenud tänapäeval demokraatlike riikide nurgakiviks – kõigil riigi kodanikel on õigus saada avalikku teavet ja seda levitada, kartmata negatiivseid tagajärgi. 25 aastat hiljem lisasid USA põhiseaduse koostajad sama põhimõtte ka esimesse muudatusettepanekusse (first amendment).
Ajakirjandusvabaduse sätestus Eestis
Põhiseaduse paragrahv 45 sätestab igaühe õiguse vabalt levitada ideid, arvamusi, veendumusi ja muud informatsiooni sõnas, trükis, pildis või muul viisil. Selline sõna- ehk väljendusvabadus on üks demokraatliku ühiskonna arengu põhieeldusi. Peale õiguse levitada on avalikkusel õigus ka informatsiooni saada. Seega lasub ajakirjandusel kohustus anda edasi mõtteid ja avalikkusele huvipakkuvat teavet.
Sõnavabadus ei ole absoluutne. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 lõikes 1 on reguleeritud õigus sõnavabadusele. Lõikes 2 on sätestatud aga kohustused ja vastutus, mis sellega kaasnevad ning mis omakorda kohalduvad ka ajakirjandusele. Euroopa Inimõiguste Kohus koondab kõik need piirangud mõistesse "vastutustundlik ajakirjandus", mis tähendab, et ajakirjanikud peavad tegutsema heas usus ja kooskõlas ajakirjanduseetikaga, tuginema tõestele faktidele ja pakkuma usaldusväärset teavet.
2018. aastal võeti vastu isikuandmete kaitse seaduse uus redaktsioon, mille paragrahvis 4 kirjeldatakse isikuandmete töötlemist ajakirjanduslikul eesmärgil. Selle alusel võib isikuandmeid subjekti nõusolekuta töödelda ja avalikustada meedias, kui selleks on olemas suur avalik huvi ja see on kooskõlas ajakirjanduseetika põhimõtetega. Selle sätte eesmärk on kaitsta ajakirjandusvabadust.
Aastal 2013 oli Eesti ajakirjandusvabadus 180 riigi võrdluses Piirideta Ajakirjanike andmete kohaselt 11. kohal, aastaks 2021 langenud 15. kohale.
2023. aastal ületas uudiskünnise Tarbijakaitse ja tehnilise järelevalve ameti algatatud arutelu ettepanekust uudistesaadete erapooletuse ja tõelevastavuse kontrollist.
Ajakirjandusvabadus üle maailma
pisi|334x334px|Ajakirjandusvabaduse maailmakaart 2022. aastal. Ajakirjandusvabaduse olukord on tähistatud värvidega: tumesinine – hea; helesinine – rahuldav; kollane – märgatavad probleemid; oranž – keeruline; tumepunane – väga tõsine; hall – klassifitseerimata / andmed puuduvad Kuigi ajakirjandusvabadus on enamiku demokraatlike riikide üks põhiväärtusi, on see üle maailma endiselt ohus ja reguleeritud. Ajakirjanike tööd mõjutavad suurenev rahaline ja poliitiline surve, kontroll, vägivald ja vangistamine. Alates 2020. aastast on UNESCO Observatory andmetel tapetud maailmas 76 ajakirjanikku, kellele lisanduvad veel väga paljud need, keda on vangistatud või ähvardatud. Suur probleem on ka otseselt naisajakirjanike vastu suunatud sooline vägivald.
Rahvusvaheline organisatsioon Piirideta Ajakirjanikud (RSF) jälgib üle maailma ajakirjanike töötingimusi ja reastab need ajakirjandusvabaduse indeksi järgi. Riigid, mis asuvad nimekirja lõpus, piiravad endiselt suuresti ajakirjandusvabadust ja meediat. Nende riikide hulka kuuluvad näiteks Hiina, Iraan ja Põhja-Korea.
2017. aastal viis USA mittetulundusühing Freedom House läbi uuringu, mille põhjal selgus, et vaid 13% kogu maailma elanikkonnast puutub kokku vaba ajakirjandusega, mida ei piira tsensuur ega poliitilised jõud.
Ajakirjandusvabadus ja massimeedia
Massimeedia koosneb suure levialaga kommunikatsioonivahenditest. See aitab levitada veel laialdasemalt ja kiiremalt teavet, kuid samal ajal võib massimeedia ka takistada teabe levikut. Meediaväljaanded kuuluvad enamasti eraettevõtetele ning omanikel on õigus oma väljaande tegevuse ja sisu üle otsustada. Seega mõjutavad avaldavate uudiste ja arvamuste valikut suuresti ka majanduslikud ja poliitilised huvid ning eesmärk tagada endale võimalikult suur kuulajas- ja lugejaskond. Mida enam kajastuvad omanike huvid, seda vähem jääb ruumi vähemusgruppide seisukohtade jaoks. Selle tulemuseks võib olla ebakvaliteetne ja kitsas infolevik.
Bose-Einsteini kondensaat
Bose-Einsteini kondensaadid on makroskoopilised kvantobjektid, milles üksikud bosonid on täielikult delokaliseeritud. Seda seisundit tuntakse ka makroskoopilise kvantolekuna. Bosonid on täiesti eristamatud (identsed) ja seetõttu saab olekut kirjeldada ühe lainefunktsiooniga.
Niisugusele agregaatolekule on omased ülivoolavus, seda ka tahkise puhul (ingl supersolid), ülijuhtivus, või koherentsus makroskoopilises ulatuses. Viimane võimaldab teha Bose-Einsteini kondensaatidega interferentsi eksperimente ja valmistada aatomilaseri, millega saab luua koherentse osakestekiire.
Avastamine
Teoreetiliselt ennustas Albert Einstein 1924. aastal, et homogeenne ideaalne Bose gaas on madalatel temperatuuridel kondenseeritav. Seejuures tugines ta Satyendranath Bose footonite kvantstatistikat käsitlevale tööle.
Seepärast hakati temperatuuril alla 2,17 K veeldatud heeliumi ülivoolavust seletama Bose-Einsteini kondensatsiooniga. Nähtuse otsene jälgimine selles süsteemis on aga äärmiselt keeruline, sest siin ei saa arvestamata jätta aatomite omavahelist vastastikmõju. Seetõttu, erinevalt Bose-Einsteini teooriast, mis on vahepeal ülikülmades gaasides eksperimentaalselt kinnitust leidnud, ei sisaldu ülivedelas heeliumis põhiolekus aatomeid mitte maksimaalselt 100 %, vaid ainult 8 %. Ka katsed saavutada Bose-Einsteini kondensatsiooni polariseeritud vesinikuaatomite gaasis esialgu ebaõnnestusid.
Esimese Bose-Einsteini kondensaadi, mis koosnes rubiidiumi aatomitest, valmistasid eksperimentaalselt 1995. aasta juunis ja septembris Eric A. Cornell ja Carl E. Wieman astrofüüsika instituudist JILA (Joint Institute for Laboratory Astrophysics) ning  Wolfgang Ketterle, Kendall Davis ja Marc-Oliver Mewes Massachusettsi Tehnoloogiainstituudist. Aastal 2001 said Cornell, Wieman ja Ketterle selle eest Nobeli füüsikaauhinna.
Eksisteerimise tingimused
Faasisiire klassikaliselt atomaarselt gaasilt Bose-Einsteini kondensaadile toimub siis, kui saavutatakse kriitiline faasiruumi tihedus, s.t kui peaaegu ühesuuruse impulsiga osakeste tihedus on piisavalt suur.
Seda võib mõista järgmiselt. Aatomid on kvantosakesed, mille liikumist kujutab lainepakett. Selle paketi ulatus on termiline de Broglie lainepikkus. See suureneb temperatuuri langedes. Kui de Broglie lainepikkus jõuab kahe aatomi vahelise keskmise kauguseni, hakkavad toimima kvantomadused. Kolmemõõtmelises statistilises ruumis algab nüüd Bose-Einsteini kondenseerumine. Niisiis on faasisiirde saavutamiseks vaja suurendada gaasi tihedust ja alandada temperatuuri.
"Ideaalne Bose gaas" tähendab siin lõpmatult laienenud homogeenset vastastikmõjuvaba gaasi. Aatomite sulgumine potentsiaalilõksu ja nendevahelised vastastikmõjud toovad kaasa kriitilise temperatuuri tegelikult vaadeldava väikese kõrvalekalde arvutatud väärtusest, ent valem annab siiski õige suurusjärgu. Tüüpiliste, eksperimentaalselt realiseeritavate parameetrite puhul on arvutatud temperatuurid oluliselt alla 100 nK, seega ülimadalad väärtused.
Moodustamise meetodid
Tavaline meetod Bose-Einsteini kondensaatide saamiseks aatomitest on kaheastmeline:
Niiviisi õnnestus kuni 2004. aastani saada ülimadalatel temperatuuridel 100 nK ja alla selle Bose-Einsteini kondensaat paljudest isotoopidest (7Li, 23Na, 41K, 52Cr, 85Rb, 87Rb, 133Cs ja 174Yb). Lõpuks saavutati edu ka vesinikuga, kuigi veidi teistsuguste meetoditega.
2006. aastal saavutasid Demokritov ja kaastöötajad magnonite (kvanditud spinnlainete) Bose-Einsteini kondensatsiooni toatemperatuuril, seda küll optilist pumpprotsessi rakendades.
2009. aastal õnnestus SLV metroloogia instituudil Physikalisch-Technische Bundesanstalt esimest korda saada Bose-Einsteini kondensaat kaltsiumi aatomitest. Sellistel leelismuldmetallidel on, erinevalt varem kasutatud leelismetallidest, optiline üleminek miljon korda kitsam ja seetõttu sobivad nad uut tüüpi täppismõõtmisteks, näiteks gravitatsiooniväljades.
2010. aasta novembris teatas Bonni Ülikooli uurimisrühm Bose-Einsteini kondensaadi loomisest footonitest. Footonid püüti kahe kõverpeegli vahelisse optilisse resonaatorisse. Kuna footonitel ei ole võimalik jahtuda, paigutati resonaatorisse värvusmolekule, et luua termiline tasakaal. Optilise pumpamise käigus toimunud kondenseerumist sai jälgida koherentse kollase valguskiire kujul. Martin Weitzi juhitud uurimisrühma arvates saaks fotoonilist Bose-Einsteini kondensatsiooni rakendades valmistada lühikese lainepikkusega lasereid UV- või röntgenikiirguse sagedusalas.
Esimene Bose-Einsteini kondensaat kosmoses valmistati 2017. aastal. Sel eesmärgil lasti välja rakett MAIUS, mis viidi kaaluta paraboollennule enam kui 240 km kõrgusel. Seal viidi varem loodud ülikõrge vaakumi kambris rubiidiumi aatomid evaporatiivjahutusega magneto-optilises lõksus oleva dioodlaseriga peaaegu absoluutse nullini. Seejärel genereeriti spetsiaalse kiibi abil Bose-Einsteini kondensaat. See vabastati lõksu keskelt kaaluta olekus.
Eksperimentaalne tõendamine
200px|pisi|Bose-Einsteini kondensaadi tihedusjaotus Bose-Einsteini kondensaadi tegelikku olemasolu tõendatakse aatomipilve juhul tavaliselt valguse neeldumise piltide abil. Selleks lülitatakse lõks, millesse aatomigaas kinni jäi, äkitselt välja. Seejärel atomaarne gaasipilv paisub ja pärast lennuaega kiiritatakse seda resoneeriva laservalgusega. Gaasipilve aatomid hajutavad selle valguskiire footoneid, nii et valguskiir nõrgeneb oluliselt. Saadud poolvari salvestatakse tundliku CCD-kaameraga ning saadud pildi järgi on võimalik rekonstrueerida gaasipilve tihedusjaotus.
See jaotus on Bose-Einsteini kondensaatide puhul anisotroopne, samas kui klassikaline gaas paisub termilises tasakaalus alati isotroopselt. Paljudel juhtudel on tihedusjaotus paraboolne, mida võib seletada kui aatomite vastastikmõju tagajärge ja mis eristab Bose-Einsteini kondensaati ideaalsest Bose gaasist.
Sarnased nähtused
Fermi kondensaadi puhul põhineb kondenseerumine tegelikult samuti bosonitel. Pauli printsiibi tõttu ei ole fermionidel võimalik selliselt kondensseruda. See aga ei kehti nende fermionide kohta, mis ühinevad paarikaupa, moodustades bostoneid ja võivad seejärel bosonitena tekitada kondensaadi.
Edwin Bret Hart
Haridustee ja karjäär
Edwin Hart lõpetas 1892. aastal Sandusky gümnaasiumi, misjärel õppis Michigani Ülikoolis keemiat ja meditsiini. Üliõpilasena töötas ta professor E. D. Campelli (kes kaotas laboris toimunud plahvatuse tõttu nägemise) assistendina. Ülikooli lõpetas Hart 1897. aastal.
1897. aastal asus Hart tööle Ontario maakonnas Genevas asuvas Cornelli Ülikoolile kuuluvas New Yorgi Põllumajanduse Eksperimentaaljaamas, kus ta töötas kuni 1906. aastani. Vahepeal täiendas Hart end keemia alal Marburgi ülikoolis ja aasta hiljem ka Heidelbergi ülikoolis professor Albrecht Kosseli juures.
1906. aastast töötas Edwin Hart Wisconsini ülikooli põllumajanduskeemia osakonna juhina ja ka keemikuna ülikooli katsejaamas.
Teadus
Aastail 1907–1911 juhatas Hart ülikoolis niinimetatud single-grain experiment eksperimenti, mille käigus katsetati süsivesikute, rasvade ja valkude keemiliselt tasakaalustatud söödadieeti ja uuriti selle võimalikke seoseid katseloomade heaolu, tervisega ja eluga. Harti abistasid eksperimendi läbiviimisel Steven M. Babcock, George C. Humphrey ja Elmer Verner McCollum.
Harti uurimistööd ja eksperimendid Wisconsini ülikoolis käsitlesid katseloomade, sealhulgas sigade, koerte ja hiirte mitmesuguseid toitumisalaseid uuringuid ja hõlmasid mineraalide, vitamiinide ja muude orgaaniliste toitainetega seotud metabolismi, aga ka haiguslikke seisundeid ja nende ravimeetodite väljatöötamist.
1920. aastatel avastas Hart rottidega tehtud uuringutes, et raua imendumiseks organismis ja selleks, et organism suudaks hemoglobiini komplekteerida, on toitainetes (ka toidus) lisaks rauale väga väikeses koguses vaja ka vaske ja koobaltit.
Isiklikku
Edwin Hart abiellus 1903. aastal Annie Virginia DeMille'iga. Peres oli üks laps.
Vastutustundlik turism
Vastutustundlik turism on turismivorm, kus rõhk on sellel, et kõikidel asjaosalistel on vastutus selle ees, millist turismi nad arendada püüavad. See esindab viisi kuidas turismile läheneda, kas siis turistina, ärina, reisisihtkoha elanikuna või ükskõik millise turismi osana. Iga grupp on omamoodi vastutav, jagatud põhimõte on see, et vastutustundliku turismiga peaks kaasnema turismi paranemine. Turism peaks paranema tänu vastutustundlikule turismile.
Turismi paranemisega kaasneb arusaam, et vastanduvad huvid peaks olema tasakaalus. Kuid eesmärgiks on parandada sihtkohtade olukorda. Tähtis on see, et vastutustundlikul turismil pole piirjooni: vastutustundlikkus võib riikides ja kultuurides erineda.
Ajalugu
Vastutustundliku turismi mõiste defineeriti aastal 2002 Kaplinna konventsiooni raames ning aastal 2007 võttis selle omaks World Travel Market Maailma vastutustundliku turismi päeva tähistamiseks.
Omadused
Keskendudes eriti äridele, Kaplinna konventsiooni järgi, on vastutustundlikul turismil järgmised iseloomulikud tunnused: See minimeerib negatiivse mõju majandusele, keskkonnale ja ühiskonnale. Genereerib suuremat majanduslikku kasu kohalikele ja suurendab nende heaolu, edendab töötingimusi ja juurdepääsu tööstusele. Kaasab kohalikke otsustesse, mis on nendega seotud. Teeb positiivseid jõupingutusi looduse ja kultuuri ning maailma erinevuste säilitamisse. Pakub rohkem nauditavaid elamusi turistidele läbi huvitavate sidemete kohalikega ja pakub paremat arusaamist kohalikust kultuurist, ühiskonnast ja keskkonnast. Pakub juurdepääsu puuetega inimestele. On kultuurselt tundlik, tekitab austust turistide ja kohalike vahel ja loob kohalikku uhkust ja enesekindlust.
Lohusuu kirik
pisi|Lohusuu kirik (2010)Lohusuu kirik on Mustvee vallas Lohusuu alevikus asuv luteri kirik. Uusgooti stiilis kirik valmis aastatel 1878–1882. Arhitekt on teadmata (ehitusmeister oli O. Sommer).
Kiriku juures on kalmistu koos kabeliga.
Esimene kirik
1667. aastal kuulus Lohusuu majanduslikult Avinurme mõisa alla, kiriklikult Torma kihelkonda ning kõik koos kuulusid Laiuse lossi valdustesse. Samal aastal lasi Laiuse lossi omanik Erich Flemming oma kulul ja loal ehitada Lohusuusse (kihelkonna äärele) puust kiriku. Lohusuu tundus kiriku ehituseks ideaalne paik, kuna maanteed olid väga viletsad, Lohusuusse aga oli kerge pääseda mööda järve ja jõge. pisi|Lohusuu kiriku saal tänapäeval 1667.–1668. aastal ehitatud puust kirik asus jõe vasakul kaldal Kutuse ehk Kolla mäel ja vana silla juures, nii väidab rahvasuu. Põhjuseks oli talvel kirikupalkide härgadega vedamine (puusild oli libe ja härjad ei pääsenud üle), seega ehitati Lohusuu kirik enne silda lähimale künkale.
Aja jooksul tekkis kirikla ümber küla, mis allus ainult pastorile. Seda nimetati Õpetajavallaks ehk Papivallaks.
29. juulil 1702 põletasid Vene väed Laiuse kiriku, pastoraadi ja palju ümbruskonna külasid maha.
Teine kirik
13. oktoobril 1732 alustati uue puidust kiriku ehitamist.
1735. aastal ehitas Avinurme riigimõisa rentnik kapten Skogh oma kulul Lohusuusse vana kiriku asemele uue puukiriku kivist vundamendiga. Uus kirik asus vana puukiriku kohal Kutuse ehk Kolla mäel.
Tolleaegseid olusid arvestades oli uus kirik lausa luksuslik hoone: 20 klaasitud akent, ehtsa kullaga kullatud 24-haruline kroonlühter, altarikarikas ja kullatud tornikukk. Kallid vaibad, altaririided ja Stockholmist 1732. aastal saabunud kirikukell hinnaga 77 rubla ja 80 kopikat (just seesama kell asub praeguse Lohusuu kivikiriku tornis).
1723. aastal paigutas Skogh koos pastor de Mouliniga kiriku aknasse pildid, mis kujutavad „kaht meest vöölmündrite kuubedes“. Kiriku aknas olid J. Hiiemetsa arvates ka 1723. aastal paigutatud pastor de Moulini ja kapten Skoghi vapid.
Kolmas kirik
Aastatel 1775–1780 (Christian Masingu ajal) ehitati Lohusuusse uus kirik, mis asus Josua künkal. Uue puukiriku ehitamise põhjuseks oli vana kiriku halb seisukord (vana kirik polnud jumalateenistuste pidamiseks kõlbulik). Vanast kirikust toodi uksed, aknad ja kell. 1774. aastal asutati ka praegune surnuaed.
1824. aastal vajas kirik remonti.
Lohusuu kivikirik
Aastatel 1858–1859 esitati kindralkonsistooriumile uue kiriku projekt ning 1877. aastal hakati Lohusuu kivikirikut ehitama. Kirik sai valmis 29. septembril 1882.
Uue kiriku käärkambri akendesse paigutati vanades kirikutes olevaid vöörmündrite portreed ning õpetaja de Moulini ja kapten Skoghi vapid. Kõik neli klaasimaali toodi ühest kirikust teise üle ning paigutati kivikiriku käärkambri akendesse, 1988. aastal neid enam ei olnud (kolm pilti on tänapäeva Lohusuu kirikus kildudena alles).
Aastatel 1912–1913 ehitati Lohusuusse uus kabelihoone, mis on praegugi alles.
Kiriku sisustus
pisi|428x428px|Lohusuu kiriku altar tänapäeval Kiriku sisustuses on uusgooti stiilis altar, kantsel, oreliväär ja altarimaal (Woldemar Friedrich Krügeri koopia tema kaasaegse Adrian Ludwig Richteri maalist "Kristus Genetsareti järvel", 1882).
Sisseõnnistamispäevaks kingis Lohusuu kogudus kolm uut kroonlühtrit – üks 300 ja teised 250 rubla väärt. Valmistatud Eduard Drossi töökojas Tartus. Carl Schulbach ja Isak Josua kinkisid kolm veinikannu.
Tänapäeva Lohusuu kivikiriku tornis asub 1732. aastal Stockholmist saabunud kell, millel on kirjutatud ja ristilöödud Kristus ning heebreakeelne „Jehova“. Kella autor Eric Näsman. Kirikus asub Württembergis Walckeri juures valmistatud orel.
1939. aastal sai kirik uue altari ja kantslikatted, mis pühitseti sisse kontsertjumalateenistusega 11. juunil 1939. Kohal olid esinejad koos puhkpilliorkestriga Wadi. Katted olid valmistatud Tallinna Kaarli Kiriku eeskujul rohelisest kalevist, mis olid omakorda kaunistatud siidi ja pärlitega. Katted valmisid naiskodukaitsjate abiga ja olid kalliks kingituseks kirikule. Suure pühaliku päeva jaoks ehiti kirik sireliõitega. Kohal viibis Kodavere koguduse õpetaja J. Walter kes viis läbi jumalateenistuse
Altar
Altarimaali "Kristus Genetsareti järvel" on maalinud kunstnik Woldemar Friedrich Krüger. Tegu on Adrian Ludwig Richteri maali koopiaga. Mälestis moodustab osa Lohusuu kiriku ajaloolisest interjöörist. 10. juunil 1995 altarimaal varastati, kuid see saadi tagasi ja restaureeriti aastal 1996.
Orel
Sarnaselt Torma kirikuga on ka Lohusuu kirikus Walckeri orel. Uhke kahe manuaali ja pedaaliga oreleid tellisid sel ajal mõisnikud ainult parimatelt meistritelt Saksamaalt. Kultuurilembeste mõisnike jõukus Peipsimaal sel ajal polnud kellelegi võõras.
Lohusuu kiriku kogudus
pisi|353x353px|Lohusuu kiriku orel Lohusuus tegutseb luterlik kogudus EELK Lohusuu kogudus, mis kuulub Tartu praostkonda ning kasutab Lohusuu kirikut.
Koguduse hooldajaõpetaja on Eenok Haamer, kiriku organist on Eha Haamer ning juhatuse esimees on Jüri-Henn Uuetoa.
Jumalateenistused toimuvad Lohusuu kirikus iga kuu teisel ja neljandal pühapäeval.
Eenok ja Eha Haamer
pisi|268x268px|Noor Eenok Haamer alustamas tööd kirikus 1964. aastal 2. augustil 1964 pidas E. Haamer oma esimese jumalateenistuse Lohusuus ning on seal tänapäevani koos oma abikaasa Eha Haameriga, kes on seal organist. On üpris tavaline, et kirikuõpetaja naine on organist. Jutlusi käib kuulamas keskmiselt 18–20 inimest. 2019. aastal täitus neil 55 aastat Lohusuus, mille puhul kingiti neile pink kiriku juurde pühendusega „Eha ja Eenok Haameri perele, tänuga Lohusuu kogudus“.
Surnud 30. jaanuaril
Siin loetletakse 30. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Karl Aavik
Karl Aavik (25. mai 1913 – 27. august 2009) oli eesti klarneti- ja saksofonimängija.
Õppis klarnetit 1930. aastast eraviisiliselt Aleksander Kirikali juures.
Arno Kamminga
Arno Kamminga (sündinud 22. oktoobril 1995 Katwijkis) on Hollandi ujuja, kes on spetsialiseerunud 50 m, 100 m ja 200 meetri rinnuliujumisele. Kamminga treenib Mark Faberi juhendamisel; varem treenis ta Martin Truijensi, Kees Robbertseni ja Bregje van der Pluijmi juhendamisel. Kamminga on 50, 100 ja 200 meetri rinnuliujumises Hollandi rekordi omanik. Ta võitis kullad 100 m ja 200 m rinnuliujumises 2019. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel ja 4 × 50 m kompleksujumises segavõistkondadele 2017. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel.
Karl Aavik
1935. aastal jätkas õpinguid Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klarnetiklassis, 1938. aastast õppis samas altsaksofoni, kuid konservatoorium jäi lõpetamata.
Arno Kamminga
Isiklikud rekordid
''Seisuga 7. detsember 2019''
Karl Aavik
Aastatel 1941–1944 mängis ka Tallinna politseiorkestris.
Peale 1945. aastat mängis bigbändis Mickeys, Uno Naissoo juhatatud džässiansamblis Metronoom, svingiansamblis Swing Club, Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestris, bigbändis Kalev, Kaitseliidu puhkpilliorkestris ja mujal.
Karl Aavik on maetud Rahumäe kalmistule.
Isiklikku
Tema isa oli Juhan Aavik.
Nartsissistlik isiksushäire
Nartsissistlik isiksushäire on isiksushäirete hulka kuuluv psüühikahäire.
Nartsissistlik isiksushäire sisaldub psüühikahäirete DSM-klassifikatsioonisüsteemis alates 1980. aastast, kuid seda on korduvalt vaidlustatud. Rahvusvahelises haiguste klassifikatsiooniregistris ICD-10 seda häiret eraldi koodiga välja toodud ei ole, vaid see on liigitatud rubriigi alla "muud spetsiifilised isiksushäired" – diagnoosikood F60.8.
Nartsissistlikule häirele on iseloomulikud kõrgenenud enesehinnang, soov olla teiste poolt imetletud ja vähene empaatiavõime. Häiret kandev inimene on veendunud, et tal on õigus saada erilise kohtlemise osaliseks. Samas ta ise kadestab teisi. Selliseid inimesi iseloomustab ülbe käitumine ja üleolev suhtumine ning teiste inimeste kõhklematu ärakasutamine endale seatud eesmärkide saavutamiseks.
Häire avaldumine
Üldisemalt võib isiksushäireid käsitleda ka arenguetappidena, mis saavad oma alguse lapsepõlves, nooruses või kõige hiljem varajases täiskasvanueas. Psühhiaatrilise või somaatilise haiguse põhjustatud pikaajalise stressi tagajärjel tulenenuid muutusi küpsemas eas nimetatakse muutusteks inimese personaalsuses. Piiri tõmbamine isiksushäirega ja normaalselt käituva inimese vahele on suhteliselt keeruline, kuna ka psüühiliselt tervete inimeste käitumises võib leida (eriti stressirohketes olukordades) käitumist ja hoiakuid, mis on omased pigem iseloomuhäirega inimestele.
DSM-IV kriteeriumid
DSM-IV klassifikatsiooni järgi on nartsissistliku isiksushäire kandjatele iseloomulikud liialdatud ettekujutus oma tähtsusest, vajadus saada teiste imetluse objektiks ning empaatiavõime puudumine. Tegemist on psühhiaatrilise diagnoosiga, milles peavad realiseeruma vähemalt viis haigussümptomit :
Milloni alatüübid
Psühholoog Theodore Millon eristab nartsissistlikus isiksushäires nelja alamtüüpi:
Ravi
Isiksushäirete esinemine hakkab pärast 30. eluaastat vähenema. Seda on püütud seletada inimese küpsemisega täiskasvanuks saamisel ning samuti sellega, et teatud tüüpi isiksushäiretega inimestel – sealhulgas nartsissistliku häire kandjatel – suureneb vananedes ka surmasaamise risk.
Ajalugu
Nartsissisismi mõistet hakati mainima kõigepealt psühhoanalüüsis, hiljem võeti mõiste kasutusele ka psühhiaatrias ja psühholoogias. See sündis Sigmund Freudi artikliga "Zur Einführung des Nartsissmus" (1914). Freud täheldab, et selle mõiste loojaks pole ta ise, vaid ta laenas selle Paul Näckelt. Esmakordselt kirjeldas Freud nartsissistlikku isiksust 1931. aastal. Seda peetakse selle häire esimeseks kirjelduseks.
Ahtalehine ängelhein
Ahtalehine ängelhein (Thalictrum lucidum) on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Peit-porosamblik
Peit-porosamblik  (Cladonia cryptochlorophaea) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Helina Tilk
pisi|Helina Tilk oma koduhoovis hapukapsasuppi tegemas 3. septembril 2021 Helina Tilk (sündinud 3. jaanuaril 1962) on eesti kunstnik.
Ta lõpetas 1991. aastal Tallinna Kunstiülikooli graafika erialal.
Tilk on portselanimaalija ja ettevõtja. Tal on Tallinna vanalinnas kaks portselanipoodi ning omaenda ateljee, kus töötab mitu maalijat. Helina Tilga keraamika on populaarne ka välismaal, eriti hinnatud on tema looming Soomes.
Alates aprillist 2018 on ta Eestimaa Roheliste liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 265 häält ning ei osutunud valituks.
Cooke'i maakond
pisi|Asend Texase osariigis pisi|Cooke'i maakonna kohtumaja Gainesville'is Cooke'i maakond (Cooke County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33°38' N, 97°13' W.
Maakonna halduskeskus on Gainesville.
Maakonna pindala on 2328 km², millest 65 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 38 437. Aastal 2000 oli seal 36 363 elanikku.
Ajalugu
Cooke'i maakond moodustati 1848. aastal Fannini maakonna osast. Maakond on nime saanud Texase revolutsiooni sõduri William Gordon Cooke'i järgi.
Admiral (ansambel)
Admiral oli eesti instrumentaalansambel.
Ansambel asutati 1976. aastal ja see tegutses Eesti Reklaamfilmi juures. Ansamblit juhatas Kustas Kikerpuu. Ansambel lõpetas tegevuse 1982. aastal.
5. mail 2019 tulid ansambli elusolevad liikmed kolmeks looks Tõnu Sal-Salleri 80. sünnipäevaks kokku. Esineti Riisipere kultuurikeskuses. Lood olid “Sa äratasid luiged minus lendu” ja “Suudlused soolaste huultega”. Lisaks saadeti “Sünnipäeva laulu”, mille esitas Laura Maria Hunt.
Stroopi efekt
Stroopi efekt on nime saanud John Ridley Stroopi järgi, kes kirjeldas sellist nähtust esimest korda oma väitekirjas. Väitekiri avaldati ajakirjas The American Journal of Experimental Psychology 1935. aastal. See keskendus tähelepanule ja selle häirimisele. Stroop järeldas, et inimestel kulub lihtsalt objektide nimetamisele vähem aega kui nende objektide omaduste (nagu värv) nimetamisele. Stroopi efekt näitab, et mõned protsessid nagu lugemine on automaatsed ja neid viiakse läbi kiiremini ning seega mõjutavad need aeglasemaid protsesse. Reaktsiooniaja uurimine on aidanud paremini mõista ka mentaalset töötlust.
Hübriidsõna
Hübriidsõna on sõna, mille osad pärinevad erinevatest keeltest.
Stroopi efekt
Tema tööst kasvas välja test, Stroopi test, mis on olnud teerajaja kognitiivses psühholoogias.
Hübriidsõna
Hübriidsõna on nt biorelv, milles liitsõna esiosa (bio-) tuleb kreeka keelest ja tagaosa (relv) eesti keelest.
Stroopi efekt
Stroopi test
Stroopi test on edasi arenenud Stroopi efektist ja näitab, kuidas tähelepanu häirimine ajuprotsesse mõjutab. Selles testis näidatakse katseisikutele sõnu värvidest, nii et sõna enda värv ja sõna sisu ei ühti (näiteks sõna roheline võib testis olla trükitud punasena). Katseisikud peavad kõigepealt lugema ette sõnad ja seejärel lugema ette värvid, millega sõnad on trükitud. Mõlemal juhul mõõdetakse aega, mis kulub sõna ütlemisele. Efekt esineb, kui teise testiosa ajad on esimestest pikemad. Seega ilmneb, et keeleline töötlus on ajus märksa automaatsem ja tõhusam kui värvide oma.
Stroopi test on psühholoogias laialt kasutusel ja seda on tehtud üle 700 korra. Lisaks värvide nimetamisele on sõnade lugemisega võrreldud näiteks sõnade asukohta, kategooriatesse jagamist, piltide nimetamist ja sõnade kuju (kaldkiri või paks kiri). Toodud näited on vaid väike osa uurimustest ja edasiarendustest, mida on inspireerinud Stroopi efekt.
Mikaela Shiffrin
thumb|Suurslaalomi medalivõitjad, Pyeongchang 2018: [[Ragnhild Mowinckel (hõbe), Shiffrin (kuld) ja Federica Brignone (pronks)]] Mikaela Pauline Shiffrin (sündinud 13. märtsil 1995 Vailis) on Ameerika Ühendriikide mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud peamiselt slaalomile ja suurslaalomile.
Ta on tulnud slaalomis olümpiavõitjaks 2014. aastal Sotši olümpiamängudel ja neli korda maailmameistriks. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta kuldmedali ka ülisuurslaalomis. Lisaks on ta võitnud maailmameistrivõistlustel suurslaalomis 2017. aastal hõbemedali ja 2019. aastal pronksmedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta suurslaalomis olümpiavõitjaks. Oma põhialal slaalomis jäi ta aga esimesena medalita, kuid võitis Alpi kahevõistluses hõbemedali.
Ta on võitnud slaalomi maailma karika nii 2013., 2014., 2015., 2017.,2018., 2019 kui ka 2023. aastal lõppenud hooajal. Hooajal 2016–2017, 2017–2018, 2018–2019, 2021–2022 ja 2022–2023 on ta tulnud viiel korral maailma karikasarja üldvõitjaks.
2019. aastal sai temast esimene talisportlane, kes on ühel hooajal saanud 17 MK-etapivõitu.
Maailma karikavõistluste tulemused
thumb|Shiffrin Åres 2018. aastal
Maailma karika etappide võidud
Mikaela Shiffrin on ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 19. märts 2023</FONT> ) jõudnud poodiumile 138 korral, millest 88 korda kõige kõrgemale astmele.
Shigeyoshi Mochizuki
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2001 15 mängu ja lõi 1 värava.
Dzmitry Pinievič
Dzmitry Pinievič (valgevene kirillitsas Дзмітрый Леанідавіч Піневіч; sündinud 17. oktoobril 1967 Ilijas Vilejka rajoonis Minski oblastis) on Valgevene riigitegelane, arst ja tervishoiujuht. Ta on 27. novembrist 2020 Valgevene tervishoiuminister.
Ta sündis aastal 1967 Ilijas Vilejka rajoonis Minski oblastis kooliõpetajate perekonnas. Pärast keskkooli kuldmedaliga lõpetamist asus ta õppima S. M. Kirovi nimelisse Sõjameditsiini Akadeemiasse, mille lõpetas aastal 1990 ravi erialal kiitusega, saades punase diplomi ja kuldmedali.
Pärast Valgevenesse tagasipöördumist töötas ta arstina erinevates Minski polikliinikutes ja haiglates: aastatel 1993–1994 - 36. linna polikliiniku kirurgina, 1994-1999 - 5. linna kliiniline haigla meditsiiniosakonna peaarsti asetäitjana tsiviilkaitse alal, 1999-2002 - 6. linna kliinilise haigla peaarstina.
Alates 2002. aastast töötas ta administratiivsetel ametikohtadel. 2002. aasta jaanuarist kuni juunini oli ta Valgevene Vabariigi riikliku kontrollikomitee tervishoiu-, sotsiaalkaitse-, spordi- ja turismiasutuste kontrolliosakonna juhataja, kes kontrollis sotsiaalvaldkondade tööd. Aastatel 2002–2011 juhtis ta Minski linna täitevkomitee tervishoiukomiteed.
2005. aastal lõpetas ta Valgevene Vabariigi Presidendile alluva Juhtimisakadeemia ärijuhtimise erialal. Aastatel 2011–2020 oli ta Valgevene tervishoiuministri esimene asetäitja. 24. augustil 2020 pärast tervishoiuminister Vladimir Karaniku tagasiastumist, nimetati ta Valgevene tervishoiuministri kohusetäitjaks.
27. novembrist 2020 on ta Valgevene tervishoiuminister.
Gorizontõ Estonii
Горизонты Эстонии: человек, природа, наука (Gorizontõ Estonii, Eesti horisondid) on Loodusajakirja poolt kord aastas välja antav venekeelne ajakiri.
Väljaanne on asutatud 2003. aastal, ilmunud enamasti kord aastas. Selle peatoimetaja on Toomas Tiivel (varem Toomas Kukk).
Ajakirjanumbrid on olnud temaatilised:
Monroe maakond (Kentucky)
Monroe maakond (Monroe County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Siméon Denis Poisson
pisi|Siméon Poisson Parun Siméon Denis Poisson (21. juuni 1781 – 25. aprill 1840) oli prantsuse matemaatik, insener ja füüsik, kellel on palju olulisi teaduslikke saavutusi. Tuntuimad on tema panused määratud integraalide, elektromagnetismi teooria ja tõenäosusteooria alal.
Monroe maakond (Kentucky)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 963.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Tähtsalu
Tähtsalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Tähtsalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Treiman ja Treimann (mõlemad Taebla vallas). Sasha Tähtsalu palvel kanti Tähtsalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 283 all (Siseministeeriumi teadaanne 28. oktoobrist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tähtsalu Eestis 8 mehel ja 6 naisel.
Ya Boy
pisi|Ya Boy Ya Boy (õieti William Joseph Crawford; sündinud 28. jaanuaril 1984 Fillmore'is San Franciscos) on ameerika Ühendriikide räppar.
Inci Y.
Autor sündis 1970 Saksamaal, kuid elas 11. eluaastani Ankaras. Seejärel elas ta kuus aastat Saksamaal ning seejärel sunniti ta Türgis abielluma. Nüüdseks on ta lahutatud ja elab jälle Saksamaal.
Ilmunud on kaks raamatut:
Aastal 2009 ilmus Daniel Dettlingi ja Christian Schüle toimetatud raamatus "Minima Moralia" veel üks Inci Y. tekst.
RedOne
Nadir Khayat (araabia keeles: نادر الخياط‎‎) (sündinud 9. aprillil 1972 Tétouanis Marokos), lavanimega RedOne,on Maroko-Rootsi produtsent, laulja, laulukirjutaja ja plaadifirma tegevjuht.
Rahivere vesiveski
Rahivere vesiveski on vesiveski kunagises Kudina vallas Tartumaal Rahivere külas. Veski rajati Kudina mõisa jahuveskiks ning pärast Vabadussõda oli see erakätes Müllersonide peres. Veski toimis ka veel Nõukogude okupatsiooni ajal. Kuid 1970. aastate alguses, kui talukoht maaomanikku vahetas, vesiratas lõhuti, et veskiga ei saaks eratulu teenida. Pärast seda on veskiruumid järjest rohkem lagunenud. Tänapäeval on paisjärv tühjaks jooksnud, kuna pais on osaliselt hävinud. Hoone on varemetes, kuid säilinud üsnagi algsel kujul. Hilisemal ajal ehitati veskihoone katusekorrusele eluruumid.
RedOne
Olles albumite produtsent, on ta töötanud selliste kuulsustega nagu Lady Gaga, Michael Jackson, U2, Nicki Minaj, Jennifer Lopez, Cross Gene, Pitbull, Enrique Iglesias, Shakira, Wyclef Jean, Mariah Carey, Paulina Rubio, Mylène Farmer, Inna, Alexandra Burke, Austin Mahone, One Direction, Marc Anthony, The Band Perry, Prince Royce, Rod Stewart. RedOne'il on ka endanimeline plaadifirma RedOne Records.
John Ridley Stroop
John Ridley Stroop (21. märts 1897 – 1. september 1973) oli Ameerika Ühendriikide psühholoog, kes pühendas oma eksperimentaalpsühholoogilise karjääri tähelepanu ja selle häirimise uurimisele. Tema järgi on nimetatud üks kognitiivses psühholoogias hästi tuntud fenomen: Stroopi efekt.
RedOne
Mitmed tema laulud on jõudnud Billboardi edetabelisse ja saanud isegi ülemaailmseteks hittideks. RedOne on olnud nomineeritud kümnele Grammy auhinnale, millest ta on võitnud kolm. Ta võitis ka The Grammis auhinna "Aasta produtsent" kategoorias (võistlus on Grammy auhindade Rootsi versioon). Aastal 2009 oli ta edetabelis Billboard Hot 100 esikohal produtsendina ja kolmandal kohal laulukirjutajana, kuid BMI nimetas ta ka aasta laulukirjutajaks. Tavaliselt on ta pop-, rokk-, dance-, eurodance- ja house-muusika produtsent.
John Ridley Stroop
Elulugu ja akadeemiline karjäär
John Ridley Stroop sündis 1897. aastal väikeses külas Tennessee osariigi Rutherfordi maakonnas Murfreesboro lähistel. Ta lõpetas keskkooli David Lipscombi Kolledžis, kus õppis ka ülikooli ajal. Lisaks õppimisele oli ta samas koolis ka keskkooli osas õpetaja ja pidas muid ameteid, näiteks raamatukogus. Ülikoolihariduse sai Stroop lisaks ka George Peabody Kolledžis eksperimentaalpsühholoogias. Tema uurimissuund oli seotud mentaalsete protsessidega, nagu objektide nimetamine või nimetuste lugemine. Pärast doktorikraadi saamist töötas mõnda aega Tennessee Hariduskomisjonis (Tennessee Educational Commission) ja Tennessee Polütehnilises Instituudis. Seejärel töötas kuni pensionieani David Lipscombi Kolledžis.
Stroopi elu läbivaks osaks oli ka usk, mis oli tema elutöö. Ta oli pühendunud usu õpetamisele ja edasikandmisele. Ta pidas igal pühapäeval jutlusi. Stroop on kirjutanud usust ja selle õpetamisest seitse raamatut. Pärast Stroopi efekti kirjeldamist lahkus ta psühholoogiast ning oli elu lõpuni teoloogiaprofessor.
Stroop oli Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni liige.
Stroop keskendus oma uurimustes juba Cattelli ja tema juhendaja Wundti esitatud suunale, mis vaatles aega, mis kulus inimestel objektide ja nende omaduste nimetamiseks. Cattell esitas oma väitekirjas, et sõnade ettelugemine on kiirem kui nende sõnade omaduste nimetamine. Ta tõlgendas seda kui tõestust, et ulatuslik harjutamine muutis lugemise protsessi automaatseks, kuid palju vähem harjutatud omaduste nimetamine on vabatahtlik. Seega vastandas omavahel lugemise ja nimetamise. Stroopi ei huvitanud kahe tegevuse eraldi vaatlemine, vaid nende koosesinemine. Tema esimene väitekiri järeldas, et inimestel kulub lihtsalt objektide nimetamise peale vähem aega kui nende objektide omaduste (nagu ka värv) nimetamisele. Väitekirjast kasvas välja veel kaks artiklit samal teemal, milles üks neist kirjeldas testi, mis näitab Stroopi efekti. Stroopi efekt näitab kahte asja: teatud protsessid nagu sõnade lugemine on automaatsed ning et teatud protsesse viiakse läbi kiiremini ja seega omavad need mõju aeglasematele protsessidele. Tema töö on aidanud reaktsiooniaja uurimise abil paremini aru saada mentaalsetest protsessidest. Stroopi uurimus on olnud väga populaarne ja kognitiivses psühholoogias kasutusel siiani. Kokku kirjutas Stroop neli psühholoogiaalast artiklit.
Mitmehäälsus
Mitmehäälsus on muusikas ühine nimetaja faktuuridele, milles üheaegselt on vähemalt kaks partiid.
Mitmehäälsete faktuuride põhilised tüübid on polüfoonia, homofoonia ja heterofoonia.
Mitmehäälsus euroopa muusikas
Keskaegset mitmehäälse musitseerimise praktikat kirjeldatakse juba 7. sajandi tekstides.
Esimesed teadaolevad mitmehäälse muusika üleskirjutused pärinevad siiski alles 9. sajandist.
Mitmehäälsuse arengut mõjutas ka neumanoodikirja kasutuselevõtt 9. sajandi alguses.
Millal võeti vaimulikus muusikas kasutusele polüfooniline mitmehäälsus, pole täpselt teada. Vihjeid sellele esineb juba 7. sajandist pärit ürikutes, kuid esimesed teadaolevad noodinäited on säilinud 9. sajandist. On tõenäoline, et Euroopas esitati polüfoonilist muusikat palju varem, kui seda mainivad varaseimad säilinud kirjalikud allikad. Oletatakse, et tõuke mitmehäälsuseks andis nii oreli levik kui ka briti saarte mitmehäälne rahvamuusika.
Kõige lihtsamat polüfoonia vormi, pideva põhitooni ehk burdoonhääle peale lauldud meloodiat, esineb enamikus Euroopa rahvamuusikatraditsioonides ja ka paljudes Aasia kultuurides, mis viitab sellele, et see võib pärineda juba ammustest aegadest.
Esimesed kahehäälsed vaimulikud laulud olid organum ' id. Organumis oli Gregoriuse koraalile lisatud alumine hääl kvindi või kvardi kaugusel. Lihtsam organum oli paralleelorganum, kus alumine hääl liikus ülemisega paralleelsetes intervallides. Ajuti võisid hääled ka ühtida või liikuda oktavites. Mõlemat häält võidi ka dubleerida oktav madalamalt või kõrgemalt. Esimest korda kirjeldati sellist laulu 9. sajandist pärit teoses "Musica enchiriadis". Seal kirjeldatu ja organum 'iks nimetatu ei olnud kompositsioonitehnika, vaid esituse ajal toimuv spontaanne laulu kaunistamise viis.
Guido Arezzost kirjeldas oma teoses "Micrologus de disciplina artis musicae" (kirjutatud umbes aastal 1025) juba keerulisemat polüfooniat, mis võimaldas teisele häälele improviseerimiseks mitmesuguseid valikuvõimalusi. Organumi hääled võidi ka varem valmis kirjutada. Esimesed leitud noodikäsikirjad, mis sisaldavad noodistatud organume, on pärit 11. sajandi algusest. Umbes 12. sajandil vahetasid hääled oma kohad, nii et Gregoriuse koraalist sai alumine hääl (cantus firmus). Nüüd võis häältevaheline intervall ka vahelduda, kuid kasutati siiski ainult "puhtaid intervalle": kvarti, kvinti ja oktavit. Sageli ei liikunud hääled ka enam ühes rütmis: ülemine hääl oli keerukam ning liikuvam. Gregoriuse koraali aga hakati laulma aeglasemalt, iga nooti pikaks venitades. Sellist organumit nimetati vabaks organumiks. Nii oli polüfoonia arenenud lihtsast esituse rikastamisest kompositsioonitehnikaks.
Täheväli
Täheväli on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Täheväli uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Hendrikson, Israel, Martinson, Savcenko, Sernfeld, Sternfeld, Sternfeldt, Ternfeldt ja Vaimann. Aleksander-Johannes Tähevälja palvel kanti Täheväli perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 332 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. juulist 1937).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Täheväli Eestis 18 mehel ja 13 naisel.
Mulgi Öömatk
Mulgi Öömatk on alates 2012. aastast korraldatav meelelahutuslik matkamäng.
Tegemist on võistkondliku jalgsimatkaga, kus osalejaid ootavad paarikümne kilomeetri pikkusel rajal ülesanded. Matk toimub igal aastal eri kohas, kuid ajaloolise Mulgimaa piirides.
Orhan Džemal
Ta võttis osa religioosse-ühiskondliku organisatsiooni Venemaa islamikomitee tegevusest ja oli 2003. aastal Venemaa ajakirjanike islamistliku liidu loojaid.
Ta sündis Geidar Džemali perekonnas. Pärast Moskva Geoloogilise Luure Instituudi lõpetamist 1990. aastal töötas ta kolm aastat Jakuutias Jakutgeologijas. 1995. aastast töötas ajakirjanikuna ajalehtedes Vetšernjaja Moskva, Nezavissimaja Gazeta, Novaja Gazeta, oli ajakirja Russki Newsweek sõjaline vaatleja. Peab ennast Dmitri Muratovi õpilaseks. Tegi kaastööd internetiväljaannetele. Töötas Põhja-Kaukaasias, Lõuna-Osseetias, Afganistanis, Liibanonis, Süürias, Saudi Araabias ja Donbassis. 2011. aastal sai ta haavata Tripoli lahingus.
Juttomulk
Jutumulk on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Jutumulk (Juttomulk) on pandud Vana-Vigala mõisas Vigala kihelkonnas Läänemaal.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
IL Teataja
IL Teataja oli Eesti NSV Töötajate Internatsionaalse Liikumise Koordinatsiooni Nõukogu häälekandja.