cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anita Zinn-Kessler
Ta oli esimesi, kes ICCF-ilt sai kirimale naiste rahvusvahelise meistri nimetuse (enne teda sai vaid Olga Rubtsova 1972. aastal).
McDonaldi maakond
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Anita Zinn-Kessler
Tema abikaasa oli rahvusvaheline meister Lothar Zinn (suri 1980. aastal).
Joann Saarniit
Joann Saarniit (ka Joann Voldemar Saarniit, Johannes Woldemar Saarniit ja Voldemar-Johan Saarniit; 11. mai 1909 Luuga maakond, Venemaa – 19. august 1984 Toronto) oli väliseesti maalikunstnik ja graafik Kanadas.
Joann Saarniit sündis Luuga lähedal vedurijuhi pojana. Ta õppis Tallinna 26. algkoolis ja aastast 1925 Riigi Kunsttööstuskoolis August Janseni ja Kristjan Raua õpilasena. Lõpetas kooli aastal 1932 dekoratiivmaali erialal aga täiendas end edasi ja 1939. aastal lõpetas ta diplomiga dekoratiivse kunsti alal. Enne teist maailmasõda töötas Toidukaubastus kunstnik-dekoraatorina.
Tuula-Suurküla
Tuula-Suurküla oli küla Harjumaal. Küla jääb tänapäeval Tuula küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Keila kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tuula külaga.
Joann Saarniit
27. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Ta viibis Udmurdi ANSV-s Kambarka rajoonis Kambarkas, kus töötas 791. ehitus-töökolonni naftabaasis. Seejärel oli ta Eesti Laskurkorpuses, sealt tahtis üle minna sakslaste poolele, kuid langes vangi ja määrati karistusüksusesse. Kevadel 1943 jõudis ta uuesti pärisrindele, kust 1. mai öösel õnnestus nelja eestlasega sakslaste poolele üle joosta. Venelaste pealetungil sattusid mehed uuesti punaväe kätte ning mõisteti 15 aastaks sunnitööle. 1943. aastal õnnestus tal teel vangilaagrisse Smolenski lähedal põgeneda ning ligi aasta kestnud põgenemisteekonna lõpuks jõuda Rootsi, kus leidis eest omal käel sinna jõudnud abikaasa ja pisipoja. Rootsis elatus eesti raamatuid kujundades ning reklaamplakateid ja dekoratsioone joonistades. Üheks tööks oli Kopenhaageni baptistide maailmakongressil eesti näituse korraldamine. 1948. aastal emigreerus Saarniit Rootsist ühena 350 reisijast Walnuti põgenikelaeval Kanadasse Halifaxi.
Tuula-Suurküla
Küla on esimest korda mainitud 1945.
Joann Saarniit
Ta töötas Torontos reklaamifirma osakonnajuhatajana ning pidas oma maali- ja rakenduskunstistuudiot. 1962. aastal toimus Torontos Punase Risti abiga esimese eestlasena tema isikunäitus ning järgmisel aastal andis kunsti- ja kirjanduskriitik ning kunstnik Harri Asi välja tema loomingut tutvustava lühimonograafia. Saarniit joonistas ka karikatuure, mida avaldati ajakirjas Vaba Eestlane. Elu hilisematel aegadel maalis ta vanast Sumerist, mille vastu tal oli suur huvi.
Senati väljak (Peterburi)
pisi|[[Iisaku katedraal ja Senati väljak]] Senati väljak (vene keeles Сенатская площадь), endiste nimedega Dekabristide väljak (Площадь Декабристов) ja Peetri väljak (Петровская площадь), on Peterburi siselinna üks haljastatud väljakutest. See paikneb Suur-Neeva vasakul kaldal, Iisaku katedraali esisel.
150px|pisi|vasakul|"Vaskratsanik" Väljakul asub Peeter I-le pühendatud ratsamonument – Vaskratsanik.
Arras-Ouesti kanton
Arras-Ouesti kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis.
Johan Haagivang
Johan Haagivang (ka Juhan Haagivang; 5. jaanuar 1878 Palometsa, Võrumaa – 30. oktoober 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti omavalitsustegelane ja poliitik.
Õppis Rõuge kihelkonnakoolis, seejärel oli talupidaja. 1903. aastast vallakohtu liige ja esimees. Aastatel 1913–1915 oli Kasaritsa vallavanem, 1915–1917 osales I maailmasõjas.
Aastatel 1929–1932 oli ta IV Riigikogu liige. 1936. aastast oli ta Võru põllumeeste konvendi esindajana Põllutöökoja liige.
Lisaks oli ta eri aegadel Võru maavolikogu juhataja, Võru ühispanga esimees, Rõuge kirikunõukogu esimees, Isamaaliidu Kasaritsa osakonna esimees, Kaitseliidu Võru linnaümbruskonna malevkonna abipealik ja Kasaritsa Põllumeeste Seltsi auesimees.
1934. aastast oli ta taas Kasaritsa vallavanem. 1937. aastal oli ta Rahvuskogu Teise Koja liige. 1939. aastal määras siseminister ta uue Kasaritsa vallavanemaks. Aastatel 1938–1940 oli ta Riiginõukogu maa, töö ja rahva heaolu komisjoni liige.
Ta arreteeriti NKVD poolt 1941. aasta juunis, erinõupidamise otsusega mõisteti surma, hukati 1942. aastal oktoobris Venemaal Sosva vangilaagris.
Patrick McLoughlin
pisi|Patrick McLoughlin Sir Patrick Allen McLoughlin (sündinud 30. novembril 1957 Staffordis Staffordshire'is) on Suurbritannia poliitik, ta kuulub Konservatiivse Partei ridadesse. Ta oli 4. septembrist 2012 kuni 14. juulini 2016 Suurbritannia transpordiminister.
Osmar Donizete Cândido
Osmar Donizete Cândido (sündinud 24. oktoobril 1968 Pradoses) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Mehhiko pass
pisi|322x322px|Mehhiko kodaniku pass Mehhiko kodaniku pass on passi dokument, mis väljastatakse Mehhiko kodanikele välismaale reisimiseks. Mehhiko pass on ka Mehhiko kodakondsuse ametlik tunnus ja tõend. Vastavalt 2018. aasta viisanõudeid käsitlevale indeksile võivad Mehhiko passi omanikud külastada 158 riiki ilma viisata, paigutades Mehhiko 21. kohale ülemaailmse reisivabaduse seisukohalt.
Mõškin (täpsustus)
Mõškin on vene isiku- ja kohanimi.
Jean Gerson
pisi Jean Charlier de Gerson (13. detsember 1363 Champagne – 12. juuli 1429 Lyon) oli prantsuse teoloog.
Ta sündis Gersoni külas Champagne'is talupoeg Arnulphe Charlieri peres. Tal oli üksteist õde-venda. Jean saadeti 14-aastaselt Pariisi Navarra kolledžisse. Viie aasta pärast sai temast kunstide litsentsiaat, misjärel alustas teoloogiaõpinguid. Üks tema õpetajaid oli Pierre d'Ailly, kellest sai hiljem Gersoni hea sõber.
Immunoloogiline kapillaarülekanne
pisi|Pildil on nähtavad antikehaga seondunud uuritavate valkude fragmendid ja marker valkude molekulmasside määramiseks Immunoloogiline kapillaarülekanne (inglise keeles western blot) on valguanalüüsi meetod, mida kasutatakse valkude tuvastamiseks. Analüüsitakse tavaliselt puhastamata proove, mis sisaldavad polüpeptiide, mis takistavad valgu tuvastamist. Immunoloogilise kapillaarülekande käigus eraldatakse proovist valgud geelelektroforeesiga, seejärel kantakse need üle nitrotselluloosmembraanile, kus spetsiifilised antikehad kinnituvad uuritavale valgule. Seondunud antikehade tuvastamiseks kantakse membraanile sekundaarsed antikehad, mis on kovalentselt seotud kemoluminestsentsi tekitava ensüümiga. Ensüümidena kasutatakse sageli mädarõika peroksüdaasi (HRP) või aluselist fosfataasi (AP). Kinnitunud antikehadega seotud ensüüm reageerib substraadiga ning tekib luminestsents, mille tugevust saab mõõta, et kindlaks määrata uuritava valgu kogust proovis.
Termini western blot võttis esimesena kasutusele W. Neal Burnette. Meetod töötati välja George Starki laboris Stanfordis. Western blot 'i nimetus viitab analoogsele Southerni kapillaarülekande meetodile, mis sai nimetuse selle avastaja Edwin Southerni järgi.
Immunoloogilise kapillaarülekande meetod on peamiselt kasutusel molekulaarbioloogia, biokeemia ja immunogeneetika valdkondades.
Rakkude töötlemine
Bioloogilise proovi ettevalmistamiseks lõhutakse rakud mehaaniliselt klaaskuulide abil. Rakkude lüüsimiseks ja valkude lahustamiseks kasutatakse erinevaid pesuaineid, soolasid ja puhvreid. Proteaasi ja fosfataasi inhibiitoreid lisatakse, et vältida proovide lagunemist rakuensüümide toimel. Rakkude ettevalmistustöö viiakse läbi jää peal, et vältida valkude degradatsiooni ja denatureerumist.
Geelelekroforees
Proovist eraldatakse valgud geelelektroforeesiga. Valkude eristamiseks võib kasutada isoelektrilist punkti (pI), molekulmassi (kDa), elektrilaengut või kombinatsiooni nendest omadustest.
Enim kasutatakse elektroforeesiks akrüülamiidgeeli ja SDS-puhvrit. Negatiivselt laetud SDS-puhvriga kaetud valguproovid liiguvad läbi akrüülamiidgeeli positiivselt laetud elektroodide poole. Väiksemad valgud liiguvad geelis kiiremini, seetõttu on võimalik valke eraldada suuruse järgi. Akrüülamiidi kontsentratsioon geelis määrab valkude eraldumise üksteisest. Väikse kontsentratsiooni juures eralduvad geelis üksteisest paremini suure molekulmassiga valgud. Proovid ja marker kantakse geeli hammastesse. Marker on kaubanduslikult kättesaadav valkude segu, mille kõikidel valkudel on molekulmassid määratud. Seejärel rakendatakse geelile elektriline pinge, misjärel valgud hakkavad sõltuvalt nende suurusest erineval kiirusel liikuma.
Blokeerimine
Pärast valkude ülekannet immutatakse membraan blokeerimispuhvriga, millega blokeeritakse mittespetsiifiliste valkude kinnitumine membraanile. Antikehade ja membraani vastastiktoimel peavad fotofilmil nähtavale ilmuma ainult uuritavad valgud. Mittespetsiifiliste sidemete blokeerimiseks kasutatav puhver sisaldab tavaliselt 3–5% veise seerumi albumiini (BSA) või lõssipulbrit, mis on lahustatud tris-puhverdatud soolalahuses (TBS) ja millele on lisatud väike hulk detergenti, näiteks Tween20 või Triton-X-100. Uuritavad valgud seonduvad blokeerimispuhvris nitrotselluloosmembraaniga. Pärast antikehade lisamist ei saa teised valgud membraanile seonduda. Blokeerimise abil saadakse fotofilmile puhas pilt, millelt on kõik teised valgud eemaldatud.
Hollandi pass
pisi|345x345px|Hollandi kodaniku pass Hollandi kodaniku pass on passi dokument, mida väljastatakse Madalmaade Kuningriigi (hollandi keeles: Koninkrijk der Nederlanden) kodanikele rahvusvahelise reisimise eesmärgil. Kuna Madalmaad eristavad ainult ühte kodanikukategooriat (Nederlandse (Hollandi), NLD), on kõikide riikide puhul passid samad kõigis neljas riigis. Pass on ka identifitseerimisvahend, mida nõutakse Madalmaade seaduses alates 1. jaanuarist 2005 kõigi üle neljateistkümne aasta vanuste isikute jaoks. Hollandi passid kehtivad kümme aastat alates väljaandmise kuupäevast. Pass vastab Euroopa Liidu passide eeskirjadele (ELi Nõukogu määrus 2252/04). Alates 26. augustist 2006 väljastatakse biomeetriliste andmete salvestamiseks kõik passid biomeetrilise passina, millel on sisseehitatud kontaktivaba kiipkaardi RFID kiip.
Immunoloogiline kapillaarülekanne
Uuritava valgu tuvastamine
Valkude tuvastamiseks kasutatakse tavaliselt hiire monoklonaalseid või küüliku polüklonaalseid antikehasid. Monoklonaalsed antikehad on valguanalüüsi jaoks tõhusamad. Hiire monoklonaalsed antikehad seonduvad valkudele spetsiifilisemalt.
Hollandi pass
Iga Hollandi kodanik on ka Euroopa Liidu kodanik. Kodakondsus võimaldab vabalt liikuda ja elada Euroopa Liidu riikides, teistes Euroopa Majanduspiirkonna riikides ja Šveitsis.
Immunoloogiline kapillaarülekanne
Primaarsed antikehad
Membraani inkubeeritakse puhvris primaarse antikehaga, mis on spetsiifiline uuritava antigeeni (valgu) suhtes.
Sekundaarsed antikehad
Pärast seondumata primaarsete antikehade mahaloputamist kantakse membraanile sekundaarsed antikehad. Sekundaarsed antikehad seonduvad primaarse antikehaga ja neile on liidetud biotiin või ensüüm. Antikehaga seondunud ensüümi, näiteks mädarõika peroksüdaasi, kasutatakse kemoluminestsentse agendi lõhestamiseks. Mida rohkem on proovile seondunud sekundaarseid antikehi, seda rohkem on ensüümi, mis luminestsentsi tekitab. Luminestsentsi saab mõõta valgu koguse määramiseks proovis.
Immunoloogilise kapillaarülekande otsese meetodi puhul kasutatakse spetsiifilise valgu tuvastamiseks ainult primaarset antikeha. Kaudse meetodi puhul kasutatakse nii primaarset kui ka sekundaarset antikeha.
Reporterensüümid
Mädarõika peroksüdaas (HRP) on peamine reporterensüüm, mida kemoluminestsentsetes substraatides kasutatakse. HRP on väike (40 kDa), stabiilne ja odav ensüüm. Ensüümi ja produkti reageerimisel tekib valgussignaal, mis mõne minuti jooksul kaob.
Aluseline fosfataas (AP) on teine sageli kasutatav reporterensüüm. Erinevalt HRP-st on AP palju suurem (140 kDa), ebastabiilsem ja kallim. AP ja substraadi reageerimisel tekib signaal palju aeglasemalt kui HRP puhul. Tavaliselt kulub luminestsentsi tekkeks vähemalt 30 minutit. AP eeliseks on see, et signaal võib kesta kuni mõne päeva. Seetõttu on rohkem aega valguanalüüsi tingimuste optimeerimiseks.
Analüüs
Pärast antikehadega inkubeerimist pestakse nitrotselluloosmembraan seondumata antikehade jääkidest puhtaks ning ilmutatakse film.
Kolorimeetriline analüüs
Kolorimeetrilise analüüs põhineb sekundaarse antikehaga kovalentselt seotud reporterensüümi inkubeerimisest substraadiga, mis sellega reageerib. Sellega muudetakse lahustuv värvaine teist värvi lahustumatuks aineks, mis sadestub ensüümi juurde ja tekitab seeläbi kujutise nitrotselluloosmembraanile. Reaktsiooni lõpetamiseks pestakse membraan värvainest puhtaks. Valgufragmente saab hinnata spektrofotomeetri või densitomeetriga.
Kemoluminestsentsanalüüs
Kemoluminestsentsanalüüs põhineb proovi inkubeerimises substraadiga, mis tekitab sekundaarse antikehaga ühendatud reporterensüümiga reageerides valgussignaali. Valgus jäädvustatakse fotofilmile. Kasutusel on ka CCD-kaamerad, mis teevad proovist digitaalse pildi. Pilti analüüsitakse densitomeetriga. Densitomeeter hindab suhtelist valgu hulka ning mõõdab kindla ajavahemiku jooksul optilist tihedust. Uuemat tüüpi densitomeetritega on võimalik analüüsida ka valkude molekulmasse.
Radioaktiivne analüüs
Radioaktiivsete markerite puhul ei ole valgu tuvastamiseks vajalikud ensüümidega reageerivad substraadid. Membraan paigutatakse röntgenifilmile, millele tekivad markerite mõjul tumedad regioonid, mis vastavad uuritava valgu fragmentidele. Tänapäeval kasutatakse radioaktiivset meetodit valkude määramiseks vähem, sest radiatsioon on tervisele kahjulik. Radioaktiivse meetodi alternatiivina kasutatakse võimendatud kemoluminestsentsmeetodit ehk ECL-i (enhanched chemiluminescence).
Fluorestsentsanalüüs
Fluorestsentsmarkeri neelduvus ja ergastuvus on nähtavad fotosensori abil. CCD-kaamera, millel on sobiva neelduvusega filter, salvestab fluorestseeruva ainega markeeritud proovist digitaalse pildi. Selle meetodi abil saab kindlaks määrata ka valgu molekulmassi. Fluorestsentsmeetodit peetakse üheks parimaks kvantitatiivseks immunoloogilise kapillaarülekande analüüsimeetodiks, kuid see on vähem tundlik kui kemoluminestsentsmeetod.
SDS-PAGE
Naatriumdodetsüülsulfaat-polüakrüülamiidgeelelektroforeesi (sodium dodecyl sulfate polyacrylamide gel electroforesis) ehk SDS-PAGE puhul eraldatakse valke geelil kahes dimensioonis ehk kahe tunnuse, näiteks isoelektrilise punkti ja molekulmassi alusel. SDSi lisamine geelile denatureerib valgu ning sellega neutraliseeritakse valkude laengu ja molekulmassi suhete erinevused. Seetõttu on võimalik eraldada valke nende suuruse, mitte laengu järgi. Valgud liiguvad geelis positiivselt laetud elektroodi suunas, sest nad on kaetud negatiivselt laetud SDS-puhvriga.
Immunoloogilise kapillaarülekande kasutamine meditsiinilises diagnostikas
Immunoloogilist kapillaarülekannet kasutatakse HIVi testimiseks inimestel, et tuvastada viirusevastaseid antikehasid vereplasmas. HIViga nakatunud rakkude valgud eraldatakse SDS-geelil ning kantakse nitrotselluloosmembraanile. Testitava vereplasma valkudele lisatakse primaarset antikeha. Pärast inkubeerimist pestakse vabad antikehad maha ja inkubeeritakse membraani sekundaarse inimesevastase antikehaga, mis on seondunud signaali andva ensüümiga. Nähtavad fragmendid näitavad, milliste HIV-valkude vastu sisaldab patsiendi vereplasma antikehasid.
Lisaks kasutatakse immunoloogilise kapillaarülekande analüüsi veel veiste spongiformse entsefalopaatia ja puukborrelioosi testimiseks. Samuti leiab meetod kasutamist ka B-hepatiidi infektsiooni kinnitustestina.
Immunoloogilist kapillaarülekannet kasutatakse veterinaarmeditsiinis kasside immuunpuudulikkuse viiruse (FIV) testimiseks.
Hanna-Maria Seppälä
Hanna-Maria Seppälä (sündinud 13. detsembril 1984 Keraval) on Soome vabastiiliujuja, kes tuli 2003. aastal ujumise maailmameistriks.
Hanna hakkas ujumisega tegelema viieaastaselt. 10-aastaselt sai ta Soome juunioride meeskonna liikmeks, Soome meistriks tuli 14-aastaselt.
1999. aastal võitis ta Euroopa juunioride meistrivõistlustel 50 meetri vabaujumises pronksmedali.
Ta on esimene soomlane, kes on osalenud ujumises viitel olümpiamängudel.
2016. aasta seisuga on ta purustanud ujumises individuaalarvestuses üle saja Soome rekordi.
2016. aasta detsembri alguses teatas ta, et pärast 2016. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlusi loobub ta tippspordist.
Holger Mölder
Holger Mölder (sündinud 13. jaanuaril 1962) on eesti politoloog.
Ta lõpetas 1994. aastal Eesti Humanitaarinstituudi, kaitses 1998. aastal magistrikraadi rahvusvahelises julgeolekus ja tsiviil-militaarsuhetes U.S. Naval Postgraduate Schoolis ja 2010. aastal doktorikraadi politoloogia erialal Tartu Ülikoolis.
Koos Indrek Olmaruga asutas Mölder 1992. aastal ajakirja Magellani pilved, 2010. aastal ühiskondlik-poliitilise blogi "Persona in fieri" ning 2011. aastal kultuuriloolise blogi "Aegumatud intervjuud".
Mere tänav (Kunda)
Mere tänav on tänav Kunda linna põhjaosas.
Tänava pikkus on 698 meetrit, tänava-ala laius on algosas 7,5 meetrit, lõpus kuni 17 meetrit. Tänav saab alguse Jaama tänava ristmikult. Kirde poole suundudes ületab Uus-Sadama tee, seejärel Lasteaia tänava ristmikul pöördub põhja suunas ja lõpeb Rakvere maantee ristmikul.
Mälestised
Tänava keskosas paiknevad üksikud mitme korteriga elamud, tänava lõpuosas paiknevad kahel pool kõrghaljastusega rohealad, jalgteed puuduvad.
Heino Mölder
Heino Mölder (20. jaanuar 1935 Tallinn – 4. aprill 2018) oli eesti insener, tehnikateadlane ja professor.
Haridus
Lõpetas Tallinna 21. Keskkooli 1950; Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi cum laude 1954;TPI ehitusteaduskonna sanitaartehnika eriala cum laude 1959, aspirant 1962–1966.
Tehnikateaduste kandidaat (Исследование работы аэротенков с низконапорной аэрацией и применение их для очистки сточных вод целлюлозно-бумажного производства), V. Kuibõševi nim Moskva Ehitusinseneride Instituut, 1967, kinnitus 1968; tehnikadoktor 1992; dotsent 1971; professor 1992.
Aiavilja tänav
Aiavilja tänav on tänav Paides.
Heino Mölder
Töökäik
RPI Eesti Projekt vaneminsener 1959–1961, grupijuht 1961–1962; TTÜs 1964–2018: sanitaartehnika ja hüdraulika kateedri tunnitasuline õppejõud 1964–1965, assistent 1966–1968; TPI vastuvõtukomisjoni ehitusteaduskonna vastutav sekretär 1966–1967; sanitaartehnika kateedri vanemõpetaja 1968–1969, dotsent 1969–1992; keskkonnatehnika instituudi veetehnika professor ja õppetooli juhataja 1992–2000, keskkonnatehnika instituudi direktor 1992–1995, 1997–2000; ehitusteaduskonna dekaan 1995–1997; emeriitprofessor 2000–2018. Külalislektor Rootsi Kuninglikus Tehnikaülikoolis (KTH) 1994, Lappeenranna Tehnikaülikoolis 1994, Helsingi Tehnikaülikoolis 1994.
Aiavilja tänav
Aiavilja tänav on umbes 790 meetrit pikk.
Heino Mölder
Teadustöö
Tööstus- ja kommunaalreovee puhastamine (peamiselt biokeemilisel meetodil); biogeensete ainete eraldamine reoveest, jääkmuda käitlus. Avaldanud üle 140 teaduspublikatsiooni, omab 7 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 8 kandidaadi- ja 5 magistritööd.
Aiavilja tänav
Tänav algab Pärnu tänavalt, kulgeb lõunasse ja ristub Mündi teega, kus ta ka lõppeb.
Heino Mölder
Teadustöö
NSV Liidu-Soome vahelise Soome lahe vetekaitse alalise töörühma liige 1975–1988; ühingu Teadus lektor 1980–1989; Eesti Veeühingu juhatuse esimees 1993–2000, auliige 2002; AS Tallinna Vesi nõukogu liige 1995–1998; Kutsekoja Energeetika, Mäe- ja Keemiatööstuse Kutsenõukogu liige alates 1995; Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse mittekoosseisuline ekspert alates 1999; TTÜ keskkonnatehnika ja hüdraulika doktorinõukogu teadussekretär 1992–2000; kandidaadiväitekirjade kaitsmise erialanõukogu teadussekretär 1977–1991; TTÜ nõukogu liige 1993–1997; Rahvusvahelise Vee Kvaliteedi Assotsiatsiooni (IAWQ, International Association of Water Quality) ja Euroopa Reoveekvaliteedi Reguleerimise Assotsiatsiooni (EWPCA, European Water Pollution Control Association) nõukogu liige 1993–2000; Tallinna linnavolikogu keskkonnakomisjoni liige 1993–1996; TTÜ Muinsuskaitse Klubi liige alates 1987.
Aiavilja tänav
Aiavilja tänav ristub Põllu ja Karja tänavaga.
Heino Mölder
Harrastused
Fotograafia, filateelia
Arras-Sudi kanton
Arras-Sudi kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis.
Koosseis
Kanton koosnes üheksast vallast:
Nadežda Dubovitskaja
Nadežda Dubovitskaja (sündinud 12. märtsil 1998 Semejs) on Kasahstani kõrgushüppaja.
2019. aasta Aasia meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali isikliku rekordiga 1.88.
8. juunil 2021 püstitas ta Kasahstani meistrivõistlustel Almatõs kõrgushüppes uue Aasia rekordi, kui ületas 2.00. Eelmine rekord 1.99 kuulus alates 2009. aastast Marina Aitovale. Tōkyō olümpiamängudel ta finaali ei pääsenud.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis ta tulemusega 1.98 pronksmedali, korrates Kasahstani ja Aasia siserekordit.
Radikaaldemokraatlik partei
Radikaaldemokraatlikuks on ennast nimetanud mitmed erakonnad:
Sugutunnused
Sugutunnused ehk sootunnused on isas- ja emasisendeid eristavad morfoloogilised, füsioloogilised ja psüühilised tunnused.
Sugutunnused jaotatakse kaheks: esmased ehk primaarsed ja teisesed ehk sekundaarsed.
Esmased sugutunnused
Esmased sugutunnused on kõik kaasasündinud soolised eripärad. Esmased sugutunnused on nt munasari, emakas, munand, suguti.
Teisesed sugutunnused
Teisesed sugutunnused on suguküpsete loomade (sh inimese) välised morfoloogilised soospetsiifilised tunnused, mis pole vahetult seotud suguelundkonnaga. Teisesed sootunnused võivad olla olulised seksuaalkäitumise kujundamises või mõjutamises.
Tähe tänav (Paide)
Tähe tänav on umbtänav Paides.
Tähe tänav on umbes 75 meetrit pikk.
Tänav algab Prääma teelt ja kulgeb edelasse.
Eesti Kalaliit
Eesti Kalaliit on aastast 1995 tegutsev mittetulundusühing, mis koondab enda alla kalatöötlemisettevõtteid.
Põhikirja järgi on liidu eesmärkideks muu hulgas :
Lendleht (ajakiri)
alt=Lendleht nr 9 - Päewakaja 1907 esikaas|pisi|Lendleht nr 9 – Päewakaja esikaas|204x204px
Lendleht oli ajakiri, mis ilmus pärast ajakirja Tapper sulgemist 16. detsembrist 1906 kuni 1907. aastani. Kokku ilmus 18 numbrit.
Toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach. Ajakiri ilmus ajalehtede Sõnumed ja Maa lisana.
Ajakirja peaülesandeks oli Lilienbachi sõnade järgi "käsuliste lugemiste läbi rahva silmi selgitada, et paremale tulevikule alus panna". Sisuks olid peamiselt tsaarivalitsuse ja Jaan Tõnissoni poliitika pilamine. Lisaks sisaldas see kapitalistlikku korda kritiseerivat materjali. Kirjutati vabrikutööliste raskeist ja tervist kahjustavatest töötingimustest. Samas pilati arsti, kes töötult ja nälgivalt naiselt arstiabi tasumiseks nõudis tema ainsamat kana.
Osa numbreid (1, 3, 5–6, 8, 11, 14–16) ilmus raamatu kujul pealkirjaga "Lendkirjad", mis sisaldasid iseseisvaid kirjatöid. Igas kuus ilmus kahevärviliste karikatuuridega ilukirjandus- ja pilkenaljanumber. Suuremateks pühadeks avaldati piltidega illustreeritud spetsiaalsed albumid.
Ajakirja numbrid 1–9 trükiti Mihkel Schifferi trükikojas.
Kaastöölised
Ajakirja kaastöölised :pisi|Lendleht nr 2 – Kuulipilduja esikaas|201x201px
Nikolai King
Nikolai King (10. august 1900 Pärnu – 9. september 1973 Melbourne) oli eesti ja Austraalia piimandusteadlane ja biokeemik.
Sündis ehitusinseneri perekonnas. Lõi võiteratekke teooria ja või pideva valmistamise meetodi, selgitas piimarasvakuulikeste membraani ehituse.
Haridus
Lõpetas Pärnu Aleksandri Ühisgümnaasiumi 1918, Tartu Ülikooli keemia erialal 1925. ''Mag. chem''. 1926 (TÜ).
Töökäik
Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia laboratooriumi abiassistent 1924; Eesti Riikliku Piimandussaaduste Väljaveo Kontrolljaama keemik 1926–1936; Õisu Piimanduskatsejaama juhataja 1937; Õisu Piimandusinstituudi abidirektor 1938–1944. Ajakirja Piimandus vastutav toimetaja 1938–1941.
1951. aastast elas Austraalias. Teadur mitmel pool Austraalias 1951–1965; ühtlasi külalisprofessor USA ülikoolides.
Teadustöö põhisuunad
Piima ja piimasaaduste (juust, või) makrostruktuur, piimasaaduste keemilise uurimise meetodid;
Pani aluse piimasaaduste struktuuri uuringutele Eestis ja või edukale ekspordile Euroopasse 1930ndail. Uurimistulemused või valmistamise alal leidsid piimatööstuses laialdast rakendust. Esines rahvusvahelistel põllumajandustööstuse tehnika-, keemia- ja piimanduskongressidel.
Teoseid
Avaldas üle 80 publikatsiooni, sealhulgas 1955. aastal mitmetesse keeltesse tõlgitud (vene keeles 1956) monograafia piimarasva membraanist:
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulud (Lõuna-Eestis ka talvistepüha) olid Eesti rahvakalendris aasta tähtsaimad pühad. Jõulude aeg on Eestis väldanud toomapäevast (21. detsember) kolmekuningapäevani (6. jaanuar), saartel ja rannikul nuudipäevani (13. jaanuar).
The Century of the Self
"The Century of the Self" ("Enesetähtsustamise sajand") on BBC dokumentaalsari, mis käsitleb isiksuse ja enesetähtsustamise esilekerkimist 20. sajandil.
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulude perioodil on eristatud jõulupühi, mis kestsid 25.–27. detsembrini. Neile eelnenud päeva, 24. detsembrit ehk jõuluõhtut peeti kogu jõuluaja tähtsaimaks tähiseks.
The Century of the Self
Sigmund Freudi kirjelduste kohaselt juhivad inimeste otsustusi irratsionaalsed, teadvustamatud ja ohtlikud psüühilised tungid, mida varjatakse, häbenetakse ja surutakse maha. Enese tähtsustamist, omaenda isiku, oma tunnete, arvamuste ja mõtete esiletoomist on üldiselt peetud ebaviisakaks ja vulgaarseks. Kuid 20. sajandil hakati Freudi psühhoanalüüsi teooriast lähtudes üha enam tähelepanu pöörama psüühikale. Inimese individuaalne ja kordumatu sisemaailm, selle varjatud ja tahtele allumatud tungid ja soovid tõsteti esiplaanile, neist hakati rääkima ja nende väljendamises nähti vabanemist ning vaimset tervenemist.
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulude nimetused
Maarahvas nimetas talvist pööripüha mitmeti: jõulud, joulud, talsipühiq, talvistepühiq, talvistepühä (tal(l)iste-, talsi-, tals(s)e-, talliss(e)-, talsspühi) ja vorstipühad. Sõna jõul on eesti keelde arvatavasti laenatud muinasskandinaavia keelest tuhatkond aastat tagasi. "Talistepüha" oli levinum nimetus Lõuna-Eestis.
The Century of the Self
See oli suur ja pikaajaline muutus, mis mõjutas inimeste igapäevaelu, poliitikat, kaubandust, reklaami, tarbimist jpm ning pani muuhulgas aluse ka tänapäevase konsumeristliku tarbimisühiskonna kujunemisele.
Jõulud eesti rahvakalendris
Tähendus
Jõulud olid pühad päevad, mil üks aasta oli lõppemas ja uus algamas. Maa pööras ennast valguse, soojuse, toidu ja elu poole. Sellest, mida inimene jõuluajal tegi, arvati sõltuvat tema ja ta majapidamise hea käekäik järgmisel aastal. Koju oodati surnud omaste hingi ning neilgi usuti olevat elavate õnnele suur mõju.
The Century of the Self
Sarjas kõlab Aaron Coplandi, Arvo Pärdi, Dmitri Šostakovitši, Johannes Brahmsi jt muusikat.
Jõulud eesti rahvakalendris
Tähendus
Jõulud algasid maarahval pööripäevaga ning lõppesid mõni päev pärast uusaastat. Maausuliste väitel on muistne uusaasta 25. detsember (esimene päev, mis on pikem kui eelmine) ja ametlik uusaasta on nihkunud 1. jaanuarile ebaõnnestunud kalendrireformide tagajärjel. Nende sõnul tõestab seisukohta, et jõulud olid maarahva jaoks aastavahetuspühad, asjaolu, et kui 17. sajandil tõsteti aasta ametlik algus 1. jaanuarile, hakati seda nimetama uueks jõuluks ja pööriaega vanaks jõuluks. 7. jaanuari on nimetatud viimaseks jõuluks, sama päev kannab veel jõuluema päeva nime. Teisal jälle nimetatakse jõulu viimaseks päevaks 2. veebruari (küünlapäev, pudrupäev).
Kenneth Clarke
Kenneth Harry Clarke (sündinud 2. juulil 1940 Nottinghamis Nottinghamshire'is) on Suurbritannia poliitik, ta kuulub Konservatiivse Partei ridadesse.
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulukombestik
Jõuludeks koristati ja ehiti kogu majapidamine ning valmistati aasta rikkalikumad piduroad. Et pühade ajal ei tohtinud tööd teha, tuli kõigi ettevalmistustega varakult hakkama saada. Tehti jõulukroonid ja -krässid, samuti lambarasvast ja mesilasvahast kolmeharulised küünlad. Hädapärast ajas asja ära ka kolmeharuline küünlajalg. Mõnel pool on tehtud ka viieharulisi küünlaid.
The Century of the Self
Dokumentaalsari "The Century of the Self" on pälvinud mitu auhinda.
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulukombestik
Suurem osa ettevalmistustest tehti 21. detsembril. Tõusti varavalges, et teha valmis jõuluvorstid ja panna käima jõuluõlu. Mõnel pool küll ei peetud seda päeva õlleteoks sobivaks. Oma õlu pidi olema igas peres ning seda pidi jätkuma jõulude lõpuni. Eluruumid koristati ja puhastati ülima hoolega ja nüüd ei tohtinud põrandat pühkida enne, kui jõulud läbi – vastasel korral kardeti, et ka õnn saab majast välja pühitud.
Cuxland
thumb|150px|Vaade Elbe estuaari kaitsetammilt ja kaitsetammi neemelt rohuse rannaga Otterndorfis
Cuxland on turismipiirkond Weseri ja Elbe suudme vahel Cuxhaveni kreisis Saksamaa Põhjamere rannikul.
Mõiste
Cuxland on tehisnimi, mis on mõeldud kasutamiseks turismi vallas. See viitab eelkõige Land Wursteni kuurortidele, nagu Dorum, Wremen ja Midlum, kuid ka Cuxhaveni linnale ja Sahlenburgi, Duhneni kuurortidele koos Döse alevikuga, samuti Otterndorfi linnale.
Turism
Cuxlandi peamised võlud on Sahlenburg, Duhnen ja Döse, kus on hästiarenenud turismitaristu restoranide ja hotellidega erinevate maitsete rahuldamiseks, puhkekorterite, väliujula, vabaajarajatiste ja poodidega.
Suurem osa puhkajatest tuleb Saksamaa Alam-Saksi, Nordrhein-Westfaleni, Bremeni ja Hamburgi liidumaadest. Umbes 3 miljoni ööbimisega aastas on Cuxhaven juhtiv kuurort Saksamaal. Rannikukülad Land Wurstenis ja Otterndorfi alev on eriti populaarsed peredele. Sisemaal on populaarsed spaarajatised, rattasõit ja ratsutamine; keskus on Bad Bederkesas.
Mõiste "Cuxland" kasutamine
Kohalik puhkuspargi ettevõte kindlustas aastal 1997 kaubamärgiga seotud õigused sõnale "Cuxland".
2008. aasta suvel vaieldi selle üle. Seoses sellega otsustas maavolikogu toetada mõiste "Cuxland" üldist ja laialdast kasutamist.
Kenneth Clarke
Ta oli aastatel 1988–1990 Suurbritannia tervishoiuminister, 1990–1992 teadus- ja haridusminister, 1992–1993 siseminister, 1993–1997 rahandusminister, 2010–2012 justiitsminister ja lordkantsler ning 2012–2014 portfellita minister.
Isiklikku
Ta on lesk (abikaasa suri aastal 2015). Tal on poeg ja tütar.
Jõulud eesti rahvakalendris
Jõulukombestik
Jõuluajal ei tohtinud öösiti valgus toas kustuda. Pidi ka jälgima, et aknad oleksid tihedalt kinni kaetud, et valgus välja ei paistaks.
Jõuluöödel, eriti vana-aastaõhtul soovitati üleval olla – kui muidu ei jaksa, siis kasvõi vahetustega. Kui magama heideti, siis soovitatavalt õlgedele põrandal ja täies riides.
Jõulutoidud
Usuti, et peres, kus ei valmistata jõuluroogasid, pole järgmisel aastal midagi head loota. Pidulaual pidi kindlasti olema õlu, sealiha (poolik seapea), jõululeib ja jõuluvorstid. Tavalised jõulutoidud olid veel pähklid, kapsas, keedetud oad, herned, naerid, kala ja või ka kollane kringel (magusapoolne palmiksai safraniga). Levinud joogiks oli jõhvikatest valmistatud mahl (morss).
Usuti, et jõululeib (e jõulukakk, jõuluorikas, jõulupull, talsipühi karask, lõpekakk, torniga leib, kuhjaga leib, lemmleib) kogub enesesse erilise kaitsva ja tervistava jõu, mis kandub hiljem edasi selle sööjatele. Jõululeiba ei puututud, tihtipeale viiakse jõululeib uuel aastal viljasalve, ning jagati karjalaskepäeval loomadele ja inimestele.
Jõuluvorstid tehti tavaliselt valged, s.o. vaid tangust ja sibulast. Verivorst tundub meie maal olema uuem nähtus. Valgevorst on meie rahvuslik jõuluroog, kuna kuskil mujal pole ta sedavõrd üldiselt levinud.
Jõululeib, õlu ja liha pidid laual olema terve jõuluaja ja igaüks pidi saama niipalju süüa, kui tahtis. Jõuluööl tuli süüa 7, 9 või 12 korda, siis on inimesel uuel aastal jõudu, jaksu ja tervist, tema tööd õnnistatud ja tal pole leivapuudust. Söögikord ei tähendanud kere täisparkimist, piisas ka mõnest suutäiest. Kui mõni toidupala kukkus laua alla, ei tohtinud seda üles võtta ja üldse ei tohtinud jõuluajal laua ja voodi alla valgust näidata ega sinna vaadata.
Jõulusandid ja jõuluvana
Enne jõuluvanade traditsiooni, käisid taluperedes kingitusi jm jagamas jõulusandid. Jõuluvanad hakkasid taluperedes kingitusi jagama 19. sajandi lõpul.
Maagilised toimingud
Jõuludeks toodi koju kõik välja laenatud asjad ning jõulude ajal ei laenatud midagi välja. Kõik tööriistad viidi ulualla. Inimeste ja majapidamise kaitsmiseks ning selleks, et oleks õnne, tehti mitmesuguseid ohutisi. Tubadesse kaabiti pisut hõbevalget või raputati soola või siis tehti kadakasuitsu. Ohutised olid samuti kõikvõimalikud jõuluks valmistatud krässid, tähed ja ristid. Arvati, et need koguvad pühade ajal endasse kõik soovimatu, seepärast tuli nad peale pühi põletada.
Jõuluõhtul enne pimedat tehti välisustele, väravatele ja sõidukitele valge kriidi või söega ristid. Isegi kaevule, põllunurkadele ja nõudele tehti riste. Ristid olid eri paigus erinevad. Aitas seegi, kui hooned n-ö piirati – tehti nende ümber kõndides ring.
Meelelahutused
Kuna jõulus olid kõik tööd peale hädavajalike keelatud, siis oli aega jõude olla, jäi aega koos perega jõulumänge mängida ja mõistatada. Õlgedest valmistati looma- ja inimkujusid. Tehti ka õlest nuute, ning taoti üksteist nendega. Vähemalt saartel olid jõulud ennevanasti suurim lauluaeg.
Uusaastakombestik
24. detsember vana-aastaõhtuna oli saunaskäimise päev. Saun pandi kütte juba hommikul ja enne pimedat pidi kindlasti saunas käidud olema. Oldi kodus oma perega. Südaööst, kui algas uus aasta, võisid poisid ja mehed minna küla peale head uut aastat soovima. Kui vana-aasta sees või uuel aastal tuli külla naisterahvas, pidi talle meeste püksid kaela viskama – siis ei kaduvat õnn kodust ära. Uue aasta öösel või hommikul viskas peremees kaevu soola ja tõi sealt vett. Vesi valati kaussi ning selle põhja pandi nuga ja midagi hõbedast. Peremehest alates pesid kõik seal nägu – see pidi hoidma inimest uuel aastal haiguse ja kõige kurja eest. Uue aasta juurde kuulus ka õnnevalamine ja igasugune ennustamine.
Uuem jõulukombestik
Ristiusu levikuga Eestis omandas muistne talvepüha Jeesuse sünnipäeva lisatähenduse ning jõulupühade kombestikku lisandus kirikuskäimine. Mõisa- ja linnakultuuri kaudu jõudis maarahvani 19. sajandi keskpaiku ka jõuludeks kuuse tuppa toomise ning ehtimise komme. 20. sajandi algul kujunes komme käia jõulude ajal kalmistul ja süüdata küünlad lähedaste haudadel. Jõulukaartide saatmise komme tekkis 20. sajandi algul ja levis laiemalt 1920ndatel. 20. sajandi algusest hakkas kodusid külastama ka jõuluvana, kes tõi perele kingitusi ja kellele tuli tänutäheks salmi lugeda. Jõululauale lisandusid piparkoogid.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist on esimene ja teine jõulupüha (25. ja 26. detsember) riigipühad ja puhkepäevad, alates 2005. aastast ka jõululaupäev. Jõulukombestikku mõjutab järjest rohkem rahvusvaheline traditsioon. Rahvusringhääling kannab üle nii jõululaupäeva kui esimese jõulupüha jumalateenistusi. Paljudes asulates püstitatakse juba advendiaja alguses keskväljakule elektrituledega ehitud jõulukuusk, mis jääb enamasti püsti kolmekuningapäevani (langeb kokku õigeusu jõululaupäevaga). Skandinaaviast on üle võetud komme asetada akendele advendiküünlad. Paljudes lastega peredes pannakse jõulude eel õhtuti aknalauale suss, kuhu toob maiustusi päkapikk – jõuluvana abiline, kes kontrollib ja talle ette kannab, kas lapsed on hästi käitunud. Kaubandusettevõtted rõhutavad jõulude eel külluse, heaolu ja kinkide tegemise tähtsust, püüdes suurendada oma läbimüüki; jõuludekoratsioonid ilmuvad kauplustesse sageli juba novembrikuus. Jõuluaja traditsioonilisteks toitudeks on jäänud verivorstid ning seapraad ahjukartuli ja hapukapsaga.
The Century of the Self
1. osa. "Happiness Machines" ("Õnne masinad")
Pariisi rahukonverentsil USA presidendi Woodrow Wilsoni kaaskonnas osalenud Edward Bernays hakkas huvi tundma, kuidas saaks propaganda meetodeid kasutada ka rahu ajal. Kuna sõna "propaganda" oli omandanud halvustava tähenduse, siis võttis ta selle asemel kasutusele sõnaühendi public relations, lühendatult PR, 'suhtekorraldus', ning avas Broadwayl esimese avalike suhete konsultatsioonifirma.
Tema esimene edukas kampaania oli ameerika tubakafirma tellimustöö, millega pandi naised suitsetama. Tol ajal oli naiste suitsetamine avalikes kohtades täielik tabu. Bernays aga korraldas kampaania, mille tagajärjel hakkasid naised oma sõltumatust, võimu ja vabadust demonstreerima just nimelt sigarettide, "vabaduse tõrvikute" suitsetamisega. Ehkki see seos oli täiesti meelevaldne ja irratsionaalne, pani see naised tundma ennast sõltumatutena ning sigarettide läbimüük tõusis järsult.
USA-s oldi 1920. aastate alguseks jõudnud mass-tootmisega sellisele tasemele, et ähvardas üleproduktsioon. Kui inimestel on kõik vajalik olemas, siis nad võibolla enam ei osta midagi, uusi tooteid ei saa enam müüa. Reklaam keskendus sel ajal eelkõige kaupade praktilistele väärtustele, nende otstarbele ja vajadustele. Nüüd aga pandi toime pööre inimeste teadvuses. Mitte inimeste vajadused pole olulised, vaid nende soovid. Hakati näitama, kuidas kaubad rahuldavad just sinu erilisi tahtmisi ja soove, pöörati tähelepanu inimese kordumatule isiksusele ja sellele, kuidas just see toode aitab seda esile tuua ja väljendada.
Wall Streeti pankur Paul Mazur: "Me peame muutma ameeriklaste tarbimiskultuuri - vajadustepõhisest soovidepõhiseks. Inimesi tuleb treenida soovima uusi asju isegi siis kui senised on veel täiesti kõlblikud. Soovid peavad hakkama varjutama vajadusi."
Selle pöörde taga oli taas Edward Bernays, kes hakkas esimesena kasutama kuulsusi, filmitähti ja teisi avaliku elu tegelasi toodete reklaamimisel, samuti hakati tema nõuannete põhjal paigutama tooteid reklaami eesmärgil filmidesse. Tema reklaamikampaaniate mõjul hakkasid inimesed massiliselt investeerima ettevõtete aktsiatesse, laenates selleks raha pankadelt, kes olid ühtlasi ka tema kliendid. 1924. aastal aitas Bernays kaasa president Calvin Coolidge reputatsiooni parandamisele, kasutades selleks taas kuulsusi ja filmitähti.
Samal ajal oli Viinis tema onu Sigmund Freud sattunud üsna viletsasse majanduslikku olukorda. Bernays aitas teda, publitseerides Freudi raamatuid USA-s, tutvustades üldsusele tema ideid, tehes need vastuvõetavaks ning teenides seeläbi nii endale kui Freudile korraliku kapitali.
Walter Lippmann, üks tolle aja mõjukamaid arvamusliidreid, jõudis Freudi teoste mõjul veendumusele, et demokraatia on põhimõtteliselt saavutamatu, kuna inimesi juhivad taltsutamatud tungid ja mõistusevastased tahtmised. Edward Bernays näitas, kuidas neid sügavamaid hirme, tunge ja tahtmisi saab soovitud suunas mõjutada. President Herbert Hoover nõustus sellega ja oli veendunud, et konsumerism on ameerika elu mootor:"Inimestest tuleb kujundada pidevalt muutuvad õnne masinad, see on majandusliku arengu võti."
1930. aastatel hakati üha rohkem tähelepanu pöörama inimeste teadvustamata hirmude ja soovide kasutamisele poliitikas. Ehkki rahvahulkade otsused on irratsionaalsed ja nende käitumine ettearvamatu, on seda siiski võimalik mõõta ja ka suunata, nagu näitas George Gallup. Samal ajal oli president Franklin D. Roosevelt hakanud jõuliselt reguleerima eraettevõtlust. Sellele vastukaaluks moodustasid suurettevõtted organisatsiooni National Association of Manufacturers, mis hakkas Edward Bernays juhtimisel korraldama kampaaniaid, kasutades massimeediat, ajalehti ja ajakirju jmt. Sel ajal oli üks tema võtmekliente General Motors.
1939.-1940. aasta New Yorgi maailmanäitusel oli Bernays USA ekspositsiooni peakorraldaja. Ta ehitas üles tulevikunägemuse "Democracity", millega rõhutati kapitalismi ja demokraatia vältimatut ühtsust ja demonstreeriti, kuidas just suurtööstus saab täita inimeste unistusi ja soove nii nagu poliitikud seda iialgi ei suuda. See polnud käsitlus aktiivsetest kodanikest, nagu Roosevelt seda nägi, vaid passiivsetest tarbijatest, mis Bernaysi järgi oli demokraatia võti. Mitte inimesed, vaid nende soovid pidid olema olulised.
Teine maailmasõda näitas, kui jõulised ja taltsutamatud võivad olla inimeste kõige madalamad instinktid ja poliitikute huvi Freudi teooriate vastu suurenes üha. Sigmund Freudi elupäevad lõppesid 1939. aastal Londonis; tema tütar Anna Freud asus elama USA-sse.
Hiid-tüvevaablane
Hiid-tüvevaablane (Urocerus gigas) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik. Varasem nimetus on hiid-puiduvaablane (Sirex gigas).
The Century of the Self
2. osa. "The Engineering of Consent" ("Nõusoleku tekitamine")
Sigmund Freudi ideid rakendades töötasid Anna Freud ja Edward Bernays USA-s koos suurfirmade, poliitikute ja luureorganitega, et oleks võimalik paremini kontrollida ja juhtida inimeste kõige destruktiivsemaid ja ohtlikumaid instinkte.
Ligi pooled Teise maailmasõja ajal rinnetelt naasnud USA sõdurid kannatasid psüühiliste häirete all. Nende puhul rakendati katseliselt Freudi psühhoanalüüsi meetodit. Selgus, et paljud nende probleemid pärinesid märksa varasemast ajast ning ühtlasi tuli nende puhul taas ilmsiks sügavalt irratsionaalsed, teadvustamata instinktid ja tungid. Näis olevat reaalne oht, et need ohtlikud jõud võivad hulganisti vallanduda ning psühhoanalüüs tundus olevat kõige sobivam meetod selle vältimiseks ja ühtlasi ka demokraatia kindlustamiseks.
Hiid-tüvevaablane
Putukat on ka Eestis.
The Century of the Self
2. osa. "The Engineering of Consent" ("Nõusoleku tekitamine")
1946. aastal alustati USA-s "Vaimse tervise projekti" (National Mental Health Project). Psühhiaatritele hakati õpetama, kuidas aidata patsientidel kontrollida alateadvuslikke tunge ja impulsse ning seeläbi loodeti parandada kogu rahva vaimset tervist. Üle terve riigi avati sadu vaimse tervise kliinikuid, kus rakendati Freudi psühhoanalüüsi meetodit. Seda õpetati tuhandetele abielunõustajatele ja sotsiaaltöötajatele. Parem arusaamine oma varjatud ja mahasurutud emotsioonidest pidi tulemusena andma parema isiksuse.
Ernest Dichter asutas motivatsiooni-uurimise instituudi ning pühendus eelkõige tarbija käitumise uurimisele. Tema (nagu ka Edward Bernaysi, Anna ja Sigmund Freudi) eelduseks oli, et inimesi juhivad alateadvuslikud tunded ning seetõttu tuleb tarbijate ostukäitumist suunata just nende kaudu, neid arvesse võttes, eemaldades kaitsed, tõrked, häbi- või süütunded. Dichter uskus, et sel viisil on võimalik luua uus keskkond ja turvalisem ühiskond.
1950. aastateks oli psühhoanalüüs juurdunud sügavale ameerika ühiskonda. Sellest oli saanud moetrend, mida järgisid poliitikud, tipp-ärimehed, filmistaarid ja teised avaliku elu tegelased. Usuti üsna üldiselt, et seeläbi saadakse paremaks kodanikuks nii demokraatia kui ka tarbimise kontekstis.
Üks Edward Bernaysi juhitud suuremaid operatsioone oli koostöös CIA-ga Guatemalas võimule tulnud USA-vastase valitsuse kukutamine ja ameerikameelsuse taastamine. Selleks kasutati hirmutamist, valet jm manipulatsioone, kuna Bernays oli veendunud, et õiged ja ratsionaalsed argumendid ei toimi. Ta nimetas seda "nõusoleku tekitamiseks" (engineering of consent).
1950. aastate külma sõja ajal usuti CIA-s, et NSV Liit kasutab psühholoogilise mõjutamise vahendeid, ning hakati välja arendama omapoolseid. Nii näiteks katsetas dr Ewen Cameron inimeste psüühikaga, kasutades elektrišokke ja tugevatoimelisi aineid, et puhastada mälust kõik eelnev ja luua n-ö uus isiksus. Nii see kui ka kõik teised CIA poolt algatatud psüühika mõjutamise eksperimendid luhtusid.
Anna Freudil oli suur mõju Los Angelese psühhoanalüüsi instituudis (The Los Angeles Institute for Psychoanalysis), mis tegeles Hollywoodi filmitähtede, režissööride ja stuudiobosside nõustamisega. Nüüd pöördus tolle aja kõige kuulsam filmistaar, Marilyn Monroe, nende poole abi saamiseks. Ta kannatas üksinduse ning alkoholi- ja uimastisõltuvuse all. Dr Ralph Greenson üritas talle näidata, milline üks õige perekonnaelu peaks olema ja kutsus ta enda lähedusse elama. See oli kooskõlas Anna Freudi õpetustega, mille kohaselt pidavat destruktiivsed tungid kaduma, kui inimene saab aru, mida ühiskond temalt ootab. Kuid sealsamas, oma uues kodus, lõpetas Marilyn Monroe oma elu 1962. aastal enesetapuga.
Arthur Miller: "Psühhoanalüütikud usuvad, et kannatamine on viga või nõrkuse ilming või koguni haigus. Tegelikult jõuavad inimesed just läbi kannatuste tõe juurde."
Herbert Marcuse: "Juba idee inimesi kontrollida oli vale. Mitte inimesed ei ole seesmiselt pahelised, vaid ühiskond teeb nad sellisteks."
1970. aastateks oli psühhoanalüüs kaotanud oma senise sära ja usaldusväärsuse. Anna Freud oli tõmbunud Londonisse, oma isa Sigmund Freudi kunagisse elukohta koos Dorothy Burlinghami, tema hea sõbra ja kauaaegse kaastöötajaga. 1970. aastal suri Dorothy poeg Robert alkohoolikuna. 1973. aastal saabus nende juurde Dorothy tütar Mary, et saada Anna Freudilt mõned psühhoanalüüsi seansid, kuid peagi lõpetas ta sealsamas, Sigmund Freudi kunagises elukohas, ka oma elu enesetapuga.