cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stampe et Vertongen SV.5
Arendus ja ehitamine
Prototüüp sooritas esmalennu 1933. aasta septembris ning sama aasta oktoobrist alates osales võrdluskatsetes viie konkurendi vastu: Avro 626, Breda Ba.25, Fairey Fox III, LACAB T-7 ja Renard R-34. Seitsmes katsetel osalema pidanud lennuk Caproni Ca.113 sattus lennuõnnetusse ning seetõttu kõrvaldati võistluselt. Katsetuste käigus selgus, et SV.5 oli kõigist konkurentidest lihtsaim hooldada, samuti oli selle soetusmaksumus madalaim, kuid suuresti poliitilistel põhjustel valiti võitjaks Avro 626.
Stampe et Vertongeni firma aitas välja Läti, kes otsis samuti omale sobivat õppelennukit. Kui Läti lennuväe komisjon oli 1935. aastal lennuki sobilikuks tunnistanud, siis järgnesid läbirääkimised, mille järel Läti ostis 10 lennukit, tasudes nende eest 5700 tonni nisuga. Lätile ehitatud lennukid erinesid konstruktsioonilt prototüübist. Mootoril oli NACA kate, muudeti stabilisaatori kuju ning telikut. Lennukile võis paigaldada nii Armstrong Siddeley Serval V kui Armstrong Siddeley Cheetah IX mootori. VEF ostis õiguse ehitada kuus lennukit Armstrong Siddeley Cheetah IX mootoritega. Üheksa Lätile tarnitud lennukit olid Serval V ja viimane juba Cheetah IX mootoriga.
Peale Läti tehingut otsustasid ka Belgia õhujõud osta omale kakskümmend SV.5 treeninglennukit. Need valmisid 1936. aasta oktoobrist kuni 1937. aasta keskpaigani ning leidsid kasutust kuni 1939. aastani.
Arendused
George Ivanov lõi SV.5 baasil terve rea uusi lennukeid, mida aga sariana ei ehitatud. Kõigist neist projektidest valmis vaid üks SV.9, mis väidetavalt müüdi Lätti. VEF ostis koos lennukiga ka ehitamisõiguse. Hoolimata kuulujuttudest puuduvad andmed, et neid lennukeid tegelikult Lätis oleks ehitatud. Võimalik, et SV.9 oli firmasisene nimetus Lätile müüdud Armstrong Siddeley Cheetah mootoriga versioonile, või siis aetakse neid lihtsalt segamini.
Kasutus Eestis
Peale Sonderstaffel Buschmann tegevuse algust 1942. aasta veebruaris otsis Gerhard Buschmann endanimelisele lennuüksusel lennukeid juurde. Kuna tegemist ei olnud ametlikult Luftwaffe koosseisu kuulunud üksusega, siis sai ta arvestada peamiselt sakslastelt saadud trofeedega. Lätist leidis ta neli VEFis litsentsi alusel valmistatud SV.5 lennukit, mis tal õnnestus oma üksusele kaubelda. Teistel andmetel oli tegemist VEFis lõpuni ehitamata jäänud lennukitega, mis ehitati Buschmanni tellimisel lõpuni 1942. aastal
10. septembril 1942 Ülemiste lennuväljal tehtud proovilennul kukkusid ühel SV.5 lennukil alla, hukkusid lennukikonstruktor Rein Tooma ja temaga kaasa lennanud motorist E. Ploomann. SV.5 lennukid tunnistati seejärel lennukõlbmatuteks ning rohkem neil ei lennatud.
Hispaania-Ameerika sõda
Hispaania-Ameerika sõda oli Hispaania ja Ameerika Ühendriikide vahel 1898. aasta 23. aprillist kuni 12. augustini toimunud sõda. Sõja tulemusena kaotas Hispaania oma viimased suuremad ülemere kolooniad – Ameerika Ühendriigid hõivasid Kuuba, Puerto Rico, Guami ja Filipiinid.
Jevgeni Aržanov
Aržanov hakkas 17-aastaselt tegelema kergejõustikuga, kui loobus jalgpallist. 1967. aastal tuli ta Gomelis noorte seas NSV Liidu meistriks. Ühel tema esimestest täiskasvanute võistlustest, mis peeti Leningradis 14. juulil 1968, näitas ta aega 1.47,2. Aržanov pääses juba 1968. aastal Nõukogude Liidu kergejõustikukoondisse. Olümpiamängudel osales Aržanov esimest korda 1968. aastal Mexicos. Eelvõistlusel jõudis ta poolfinaali, kus aga vigastuse tõttu ei startinud.
1969. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas saavutas ta 800 meetri jooksus ajaga 1.47,1 neljanda koha. 1970. aasta Stockholmi Euroopa karikavõistluste finaalis võitis ta 800 meetri jooksu. 1971. aastal Helsingis tuli ta Euroopa meistriks ajaga 1.45,6. 1972. aasta Müncheni olümpiamängudel võitis ta hõbemedali ajaga 1.45,89; ta kaotas dramaatilise finiši 0,03 sekundiga Ameerika Ühendriikide jooksjale Dave Wottle'ile. Erandlikult alustas Aržanov lõpuspurti juba 250 meetrit enne finišit. Tavaliselt oli ta oma jooksud lahendanud viimase 100 meetri spurdiga. Seekord oli see Dave Wottle USA-st, kes oli tuntud ka oma raske lõpu poolest. Aržanovi spurt viimastel kümnetel meetritel ja viimane finišiheitlus ei viinud teda olümpiavõiduni.
Red Wing Shoes
Red Wing Shoes on Ameerika Ühendriikide ettevõte, mis on spetsialiseerunud käsitööna valminud tööjalatsite tootmisele.
Jevgeni Aržanov
1970. ja 1971. aastal tuli Aržanov 800 meetri jooksus Euroopa sisemeistriks. 1973. aasta universiaadil Moskvas võitis Aržanov 800 meetri jooksu ajaga 1.46,88.
Rudolf Svensson
Johan Rudolf Svensson (27. märts 1899 – 4. detsember 1978) oli läbi aegade edukaim Rootsi maadleja nelja medaliga olümpiamängudel.
Jevgeni Aržanov
1975. aastal võitis Aržanov Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 800 meetri jooksus pronksmedali. Seejärel lõpetas ta karjääri.
Rudolf Svensson
Olümpiamängudel on rohkem medaleid (5) võitnud ainult Wilfried Dietrich. 4 medalit on võitnud veel: Aleksandr Karelin, Bruce Baumgartner, Søren Marinus Jensen, Artur Taimazov, Imre Polyák ja Eino Aukusti Leino.
Red Wing Shoes
Saksamaalt Ameerikasse immigreerunud Charles H. Beckman asutas ettevõtte 1905. aastal Red Wingi linnas Minnesota osariigis. Põhjuseks oli see, et Beckman nägi, et selles linnas oli puudus korralikest töösaabastest.
Jevgeni Aržanov
Ta oli spordikommentaator Nõukogude Ukraina televisioonis ja raadios. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist töötas Aržanov treenerina Lõuna-Koreas ja Vietnamis.
Rudolf Svensson
Esimeses maailmasõjas oli ratsaväe teenistuses, hiljem töötas tuletõrjujana.
2005. aastast kuulub Fila Hall of Fame'i.
Red Wing Shoes
Algusaastad
1905. aastal asutas ettevõtte kingakaupmehest Charles H. Beckman koostöös 15 investoriga. Ettevõte alustas tootmist efektiivsemalt kui teised sama valdkonna ärid. Ettevõte tootis 150 paari saapaid kümne tunniga. Firma valis oma sihtrühmaks inimesed, kes töötasid kas põllunduses, raudteel, kaevanduses, metsatööstuses või seppadena. Nende äri nutikus seisnes selles, et oma sihtrühmaks valiti töölisklass, mille tõttu kasvas nende populaarsus inimeste seas väga kiiresti. Selle tõttu hakkas ettevõte pakkuma oma saapaid erinevates suurustes ja erineva laiusega. Aastaks 1909 hakati tootma saapaid nii, et kasutati nahariba, mis ühendas saapa talla ja -pealse osa, mille tõttu paranes saapa mugavus ja vastupidavus. Seepärast muutus ettevõte veelgi populaarsemaks töölisklassi seas, eriti nende inimeste seas, kes töötasid põllunduses. Vähem kui kümne aastaga suurenes nende saabaste nõudlus niivõrd, et ettevõte pidi kolima neljakorruselisesse tehasehoonesse ning seetõttu suurenes nende tootmine 150 paarilt 500 paarile.
1912. aastaks täiendati saabaste mudelivalikut. Eriti populaarseks sai mudel Chief, mida kutsuti inimeste seas põllumeeste saapaks. Selle mudeli tõttu tugevnes kaubamärgi suhe põllumeestega, mille tõttu saadi endale rohkem lojaalseid kliente.
Esimese ja teise maailmasõja vaheline aeg
Suure depressiooni aja otsustas ettevõte töölisklassile vastu tulla ning langetas oma saabaste hinda. Näiteks müüsid nad mudelit 99 hinnaga 99 senti. Odava hinna tõttu jätkasid inimesed Red Wingi saabaste ostmist. Teise maailmasõja ajal aitasid riigiga sõlmitud lepped Red Wingi majandusolukorda parandada ja nii saadi pärast sõja lõppu laieneda väljapoole Ameerikat.
Teise maailmasõja järgne periood
1952. aastal teenis Red Wing ettevõte ajaloo suurima kasumi. Sellel on mitu põhjust. Esiteks toimus 1940. aastate lõpus juhtkonna vahetus ja nende uuendused toimisid. Samuti suutis Red Wing rahuldada aastate jooksul kasvanud nõudlust matkasaabaste vastu. Lisaks sellele omandati kaks Ameerika matkasaabaste tootmisega tegelevat ettevõtet ja täiustati nende mudeleid. 1950. aastatel tõusis Red Wing üheks suurimaks ettevõtteks Ameerika jalanõude turul. 1960. aastatel avas Red Wing uue tehase ning järgnenud aastad möödusid ettevõte jaoks rahulikult. Nimelt ei tekkinud neil rahalisi raskusi, kuigi 1970. aastat olid paljude Ameerika jalatsitootjate jaoks keerulised. Järgmised suured muutused toimusid 1980. aastatel. Inimeste arv teenindussektoris kasvas järk-järgult ning Red Wing otsustas keskenduda sellele turusegmendile. Seetõttu muutsid nad oma motot, mis varem oli “töösaapad”, uueks motoks valiti “saapad töö jaoks”. Lisaks tehti suur tehing ettevõte ajaloos, kui 1987. aastal omandati S.B. Foot Tanning Company, mis tegeleb naha tootmisega.
Red Wing tänapäeval
Tänapäeval on Red Wingil neli brändi :
60% ettevõtte toodangust toodetakse Ameerikas. Väljaspool Ameerikat toodetakse põhiliselt WORXi ja Vasque'i brändi. 2008. aastal loodi Red Wing Heritage, mis keskendub ettevõte ajalooliste saapamudelite tootmisele nii, nagu seda tehti vanasti. Samuti kasutatakse jalanõude valmistamiseks samu vanu masinaid, mis ettevõte soetas 1920. aastal.
Iron Ranger
Iron Rangeri mudel loodi esialgu rauamaagi kaevuritele. Selle saapa eripäraks oli see, et see on valmistatud õli hülgavast nahast. Ettevõte lisas saabastele kinnisenagad, et inimesed saaksid saapapaelad kiiresti kinni siduda. Lisaks oli saapa nina kaetud topeltnahast. Iron Ranger on siiani üks suurema läbimüügiga mudel Red Wingi kollektsioonis.
Moc-Toe
Seda mudelit toodetakse kahes variandis. Esimene mudel on kuue tolli ja teine kaheksa tolli pikkune. See mudel loodi 1950. aastatel tehasetööliste jaoks.
Sankt Marein bei Graz
Sankt Marein bei Graz on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
pisi|tühi|
Lunenburgi maakond
pisi|Asend Virginia osariigis pisi|Lunenburgi maakonna kohtumaja Lunenburgi maakond (Lunenburg County) on maakond USA-s Virginia osariigis. Geograafilised koordinaadid on 36°95' N, 78°24' W.
Maakonna halduskeskus on Lunenburg.
Maakonna pindala on 1119 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 914. Aastal 2000 oli elanike arv 13 146.
Ajalugu
Lunenburgi maakond moodustati 1. mail 1746 Brunswicki maakonna osast. Maakond on saanud nime Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna järgi.
Dan Bittman
pisi|Dan Bittman Dan Bittman (sündinud 29. märtsil 1962 Bukarestis) on Rumeenia laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rumeeniat lauluga "Dincolo De Nori".
Mangaļi raudteejaam
pisi|left|Mangaļi jaamahoone Mangaļi raudteejaam on raudteejaam Riia-Skulte raudteeliinil Riia linna Mīlgrāvise asumis aadressil Vitrupes iela 2.
Bernhard Grzimek
Bernhard Klemens Maria Grzimek (24. aprill 1909 – 13. märts 1987) oli saksa zooloog, loomaaiadirektor, raamatute autor, toimetaja ja looduskaitsja.
Asunud sõjajärgsel Saksamaal Frankfurdi loomaaia direktoriks, ehitas ta üles ühe suurima ja tuntuima Saksa loomaaia. Koos poja Michael Grzimekiga on ta raamatu ja dokumentaalfilmi "Serengeti ei tohi surra" autor. Tema pikaajaline uurimis- ja teavitustöö said tõukeks Serengeti rahvuspargi asutamisel. Oli samuti oma aja põhjapanevaima loomade elu entsüklopeedia peatoimetaja ning saksakeelse loodusajakirja Das Tier toimetaja.
Mangaļi raudteejaam
Iga päev peatub seal 25 reisirongi, tööpäeviti 33. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam asub Riia raudteejaamast 10,6 km kaugusel. Jaamas on kolm teed ja kaks ooteplatvormi. Mangaļi raudteejaama ja Ziemeļblāzma raudteejaama vahel on Riia-Skulte raudtee üheteeline. Jaama vanas asukohas asub naftatsisternide sorteerimisjaam, kus on üheksa teed. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni.
Raaba-Grambach
Raaba-Grambach on 2015. aastast turulinn (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui liideti Raaba ja Grambachi linnad. Konstitutsioonikohtule esitati mõlema kogukonna ühine ühinemisvastane kaebus, mis ei läinud läbi.
Mangaļi raudteejaam
Aastal 1872 avati Mangaļi raudteejaam, mis toona oli lõppjaamaks. Avamisajal jäi see Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda Iļķēnsala mõisa maadele. Aastal 1930 valmis raudteesild üle Mīlgrāvise kanali. Sillale viiv raudtee algas jaama vanast asukohast lõuna pool ja selle uue tee äärde rajati Dzirnupe raudteejaam, vana jaama kutsuti ka Mīlgrāvise raudteejaamaks. Vana nimi taastati XX sajandi viiekümnendatel aastatel.
Raaba-Grambach
Linn asub Grazi kaguservas Ida-Steiermargi mägismaal ja on osa Grazi nõost.
Ajalugu
Raaba ja Grambachi kogukonnad tekkisid 1850. aastal autonoomsetena. Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal läksid vallad Steiermargi Reichsgaule. Aastatel 1945-1955 kuulusid nad Briti okupatsioonitsooni Austrias.
2000. aastal sai Raabast turuvald.
Liiklus
Tänu Grazi lähedusele on Raaba väga mugav asukoht. Süd Autobahn (Lõunakiirtee) A2 kulgeb otse läbi piirkonna ja sinna pääseb kõigist linnaosadest Puchwerki liiklussõlmest kiirtee Graz-Osti mahasõidul. Kirchbacher Straßeni B73 jõuab u. 2 km pärast Hausmannstättenis.
Raabas on Steirische Ostbahni (Steiermargi Idaraudtee) jaam, mis pakub igatunnist piirkondlikku rongiühendust Grazi ja Gleisdorfiga. Hauptbahnhofi peajaam Grazis on u. 8 km kaugusel. Raaba on ühendatud Graz AG Verkehrsbetriebe bussiliiniga.
Kaugus Grazi lennujaamast on u. 7-10 km.
Kultuur ja vaatamisväärsused
thumb|upright|Spielerhofi loss Grambachis thumb|upright|Böhmervilla Raabas
Triigi mõisa kalmistu
Triigi mõisa kalmistu on kalmistu Karja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Triigi külas Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Kirjeldus
Kalmistu jääb kunagisest mõisasüdamest umbes 300 meetri kaugusele põhjaloodesse. Kalmistu on tänapäeval jäetud maha ja on rüüstatud, säilinud on hauatähiste üksikuid osi.
Kalmistu kabel
Kalmistul paiknes matusekabel, millest praegu on maapinnal säilinud ainult alusmüüri osa.
Taxi (ansambel)
Taxi on Rumeenia ansambel.
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rumeeniat lauluga "The Moon"
Filmifestival
Filmifestival on festival, kus tutvustatakse filmikunsti teoseid. Enamasti on kohal ka tutvustatava filmi tegijad. Festivali raames toimuvad sageli filmikonkursid ja jagatakse auhindu.
Rahvusvaheline Filmiprodutsentide Liitude Föderatsioon (FIAPF) tegeleb rahvusvaheliste filmifestivalide akrediteerimisega.
Ängie
Angelina Dehn, lavanimega Ängie, on Rootsi pop- ja trap-hop 'i laulja.
Lapsepõlv ja karjäär
Dehn sündis Stockholmis ja kasvas üles Nynäshamni linnas.
Ta tundis ennast sõprade poolt kõrvale tõrjutuna, kui nad said teada tema tüdruksõbrast. Dehn võitles noorukieas aktiivsus- ja tähelepanuhäire ning vaimse tervise häiretega ning mõtles enesetapule, kuid leidis leevendust kanepist. Ta on tunnistanud, et oli varem narkomaan, kuid on nüüdseks narkootikumidest loobunud.
Pärast seda kui Dehn oli laadinud Snapchatti üles Death Teami räpikavereid, pakuti talle esimese singli stuudiosalvestuse võimalust. Enne oma singliga saavutatud tähelepanu pälvimist töötas ta baarimehe, lasteaiaõpetaja ja aknapaigaldajana.
Tal on plaadileping Rich Parents AB-ga (Universal Music AB allüksus). Tema debüütalbum "Suicidal Since 1995" ilmus aprillis 2018.
Sabaku pärnad
Sabaku pärnad on kaitsealused pärnad Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vardi külas Sabaku talu alal. Puud võeti kaitse alla 1990.
Gratwein
Gratwein oli vald Austrias Steiermargi liidumaal, mis ühendati 2015. aastal Gratwein-Straßengeli valda.
thumb|
Élysée palee
pisi
Élysée palee (Palais de l'Élysée) on Prantsuse regendistiilis palee Pariisis, Prantsuse Vabariigi Presidendi ametlik residents.
Palees asuvad presidendi tööruumid ja leiavad aset Ministrite Nõukogu kokkusaamised. Palee asub Champs-Élysées' lähistel. Palee arhitekt oli Armand-Claude Mollet. See ehitati aastatel 1718–1722 Évreux' krahvile linnaresidentsiks. Kuningas Louis XV ostis palee ja tegi sellest oma armukese Madame de Pompadouri residentsi.
Lõbbus Juttustaja armsaks aeawiteks
pisi|Ajalehe "Löbbus Juttustaja armsaks aeawiteks" päis Lõbbus Juttustaja armsaks aeawiteks, oli Perno Postimees lisaleht, mis ilmus 1865 juulist kuni 1866, sagedusega kaks korda kuus. Ajalehte oli võimalik tellida ka põhilehest eraldi. Väljaandjaks oli Friedrich Wilhelm Borm ja toimetajaks Berend Gildenmann. Valdava osa lisalehe mahust hõlmas Napoleon I elulugu ja tema Venemaa sõjakäigu kirjeldus, lisaks oli seal juttu ka Napoleon III, Napoleoni I õemehest Joachim Murat, Giuseppe Garibaldi, George Washingtoni ja James Watti eludest ning tegevustest. Kokku ilmus 48 numbrit.
Nikomachose eetika
Et mõned selle raamatud on ühised "Eudemose eetikaga", siis ei ole võib-olla Aristoteles ise seda meieni jõudnud kujul koostanud.
Pole selge, miks teosel on niisugune pealkiri. Nii Aristotelese poeg kui ka isa kandsid Nikomachose nime, aga mõeldud võib olla ka kedagi kolmandat.
Tõlge
1094a
1094a5
Aga neil juhtudel, kui on mingid eesmärgid tegude kõrval, on tulemused tegevustest loomu poolest paremad. Et on palju tegusid ja kunste ja teadusi (ἐπιστημῶν), siis tuleneb ka palju eesmärke: arstikunstil tervis, laevaehituskunstil laev, väejuhtimiskunstil võit, majapidamiskunstil rikkus. Kõikide
1094a10
nende puhul, mis on mingi ühe võime (δύναμιν) all, nii nagu päitsete valmistamise [kunst] ja kõik teised hobuseriistade valmistamise [kunstid] on ratsutamiskunsti all, see [kunst] aga ja iga sõjaline tegu väejuhtimiskunsti all ning samal moel ühed teiste all, on juhtivate kunstide eesmärgid
1094a15
eelistatavad kõikide nende all olevate omadele: viimaseid taotletakse ju esimeste pärast. Pole mingit vahet, kas tegude eesmärgid on tegevused ise või miski muu nende kõrval, nii nagu mainitud teaduste puhul.
Kommentaar
Nagu veel viis Aristotelese teost, sealhulgas "Metafüüsika", algab "Nikomachose eetika" üldjaatava otsustusega. (Sellisel üldistusel ei pruugi olla empiirilist põhja.) See seostub süllogistliku arutlusviisiga.
Hüve poole püüdlemisest rääkisid Platon ja Eudoxos.
Targa inimese asi on korrastada (982a18), sest tarkus on mõistuse kõige vägevam täius, millele on iseloomulik korra tundmine. Ainult aru või mõistus tunneb korda. Asjades on terviku osade omavaheline kord ning kord eesmärgi poole, mis on tähtsam, sest sõjaväe osade kord on olemas tänu terviku järjestusele väejuhi poole. On kord, mida mõistus ei kehtesta, vaid ainult vaatab (kord looduses), kord, mille mõistus kehtestab vaatlemisega (mõistete ning nende märkide korrastamine), kord, mille kaalutlev mõistus kehtestab tahtetoimingutega, ja kord, mille kavandav mõistus kehtestab välistes asjades, mille ta põhjustab. Et mõistuse toimimist täiustab harjumus, siis vastavalt korra viisidele, mida mõistus vaatleb, eristuvad teadused. Loodusfilosoofia (sealhulgas metafüüsika) vaatleb nende asjade korda, mida inimmõistus vaatleb, kuid ei kehtesta. Korda, mille mõistus tekitab vaatlusega, uurib ratsionaalne filosoofia ehk loogika (sõnalise väljenduse osade järjestust ning printsiipide omavahelist korda ja järjestust järelduste suhtes). Tahtlike tegude korda uurib moraalifilosoofia. Korraga, mille mõistus kavandades kehtestab välistes asjades, tegelevad mehaanikakunstid. Nii et moraalifilosoofia vaatleb inimtoiminguid omavahel korrastatutena ja eesmärgi poole järjestatutena. Inimtoimingud tulevad inimese tahtest mõistuse korra järgi. Inimese toimingud, mis ei allu mõistusele ja tahtele, (sealhulgas vegetatiivse hinge toimingud) on looduslikud; moraalifilosoofia neid ei vaatle. Nii nagu loodusfilosoofia aine on liikumine, on moraalifilosoofia aine inimese tegevus, mis on suunatud eesmärgile, ja inimene kui tahtlikult eesmärgi nimel toimija. Et inimene on loomult ühiskondlik loom, kes vajab eluks paljut, mida ta üksi ei suuda hankida, on ta loomulikult osa rühmast, mis aitab tal hästi elada. Ta vajab abi, et saada eluks vajalkku, selles aitab teda kodune rühm. Peale selle on inimene osa rühmast, mis aitab tal elada hästi, hankida elu täielikuks piisavuseks. See on kodanikurühm, mis ei aita teda ainult kehalistes vajadustes, vaid ka õiges käitumises, sest avalik võim ohjeldab karistuse hirmuga noori mehi, kellele isa noomimine ei mõju. Tervikul, mille poliitiline rühm või perekond moodustab, on ainult korra ühtsus, see pole absoluutselt üks. Selle osal saab olla toiming, mida tervikul ei ole, ja tervikul toiming, mis pole osadele omane. Paadi liikumine on sõudjate tegevuse kompositsioon, konjunktsioon või pidevus, ja selle ühtsuse poolest on asja ühtsus absoluutne: pole osa toimingut. Ühest tükist asjade puhul on osa toiming ja terviku toiming sama; sama lugu on liitasjades ja konjunktsioonides. Sellepärast kuuluvad osa ja tervik sama teaduse alla, kuid mitte terviku puhul, millel on ainult korra ühtsus. Selle pärast jaguneb moraalifilosoofia individuaalseks eetikaks (käsitleb indiviidi toiminguid, mis on järjestatud eesmärgi poole), koduseks eetikaks (käsitleb kodurühma toiminguid) ja poliitikafilosoofiaks (käsitleb kodanikurühma toiminguid).
Tegudel on kaks aktiivset printsiipi: aru ehk mõistus ja himu (434a5a22). Aru ehk mõistus vaatleb teoreetilist ja praktilist, mõistuslik himu tegeleb valiku ja täideviimisega. Igaühel on eesmärgiks mingi hüve, sest tõde on spekulatsiooni eesmärk. Spekulatiivse aru alla kuulub õpetamine, praktilise aru alla kunst, milles valmistatavatele asjadele rakendatakse õiget mõistust. Himulise aru tegu on valik, täideviimine on akt. Aristoteles ei maini prudentsi, mis on koos kunstiga praktilise mõistuse all, sest prudents peaks valikut suunama.
Platonistide järgi headus eelneb olemisele, kuid tegelikult on headus olemisega pööratav. Algseid asju ei saa mõista eelneva, vaid järgneva järgi, nagu põhjusi neile omaste tagajärgede järgi. Et hüve on eriomaselt himu liikumapanev alge, kirjeldatakse hüve himu liikumise kaudu. Sellepärast Aristoteles ütlebki, et filosoofid on õigesti öelnud, et hüve on see, mida kõik soovivad. Need, kes soovivad kurja, soovivad seda kui head, sest nad peavad kurja heaks. Sellepärast on nende kavatsus suunatud primaarselt hüvele ja ainult juhuslikult puudutab kurja. Ütlus "mida kõik soovivad", ei käi ainult nende kohta, kes teavad, et nad taotlevad hüve. Teistel on loomulik soov, mis ei tule teadmisest, vaid sellest, et neid paneb liikuma miski tunnetuslik, neid juhib Jumala aru, nii nagu noolt paneb sihi poole liikuma vibulaskja eesmärk. See kalduvus hüve poole ongi hüve soovimine. Kuid ei ole ühte hüve, mille poole kõik kalduvad. Sellepärast pole siin juttu mõnest konkreetsest hüvest. Et aga miski pole hüve, kui see pole kõrgeima hüve sarnasus ja selles osalemine, siis igas konkreetses hüves kuidagi soovitakse kõrgeimat hüve. Seega võib öelda, et tõeline hüve on see, mida kõik soovivad. Aristoteles mainib eesmärkide erinevust. Lõplik hüve, mille poole iga asi asja kalduvus kaldub, on selle asja viimne täius. Esmast täiust omatakse vormi moodi, teisest täiust omatakse toimingu moodi. Sellest tulebki, et mõned eesmärgid on toimingud ja teised on esemed, mis on toimingutest eraldi. Asi on selles, et tegevust on kahesugust (1050a23). Üks, "toimimine", näiteks nägemine, soovimine, arusaamine, jääb toimijasse endasse, teine, "valmistamine", läheb üle mateeriasse. Mõnikord võetakse väline mateeria vastu ainult kasutamiseks, mõnikord selleks, et muuta selle vormi. Esimest ja teist tüüpi toimingutel pole eesmärgiks saadust, sest mõlemad on eesmärgid. Esimene on suurepärasem, sest ta jääb toimijasse endasse. Kolmandat tüüpi toiming tekitab asja, eesmärk on valmistatav asi. Sel juhul on saadud asi parem kui toiming. Eesmärk on vahendist tähtsam, vahend saab headuse suhtest eesmärgiga.
Eri asjad on järjestatud eri eesmärkide poole, sest eesmärgid ja vahendid on proportsionaalsed. Näide, et rikkus on majapidamiskunsti eesmärk, vastab enamiku arvamusele; Aristotelese järgi (1253 b 12-1254 a) on rikkus hoopis majapidamise vahend.
Tõlge
Kui nüüd [kõigil] tegudel (πρακτῶν) on mingi [üks] eesmärk, mida me soovime selle enda pärast, teisi [eesmärke] aga sellesama [eesmärgi] pärast, ja me
1094a25
nii, siis tuleb püüda üldjoonteski aru saada, mis see üldse on ja millise teaduse või võime juurde see kuulub. Võib arvata, et see kuulub kõige isandlikuma ja kõige juhtivama juurde. Ja see paistab olevat poliitika[-teadus või -võime]. Seda, milliseid teadusi on polistes tarvis
1094b
ja milliseid keegi peab õppima ja kuhumaani, määrab tema [poliitikakunst]; näeme ka, et kõige austusväärsemad võimed on tema all, nagu näiteks väejuhtimiskunst, majapidamiskunst, kõnekunst; et ta kasutab ülejäänud [praktilisi] teadusi
1094b5
ning ka kirjutab seadusandlikult ette, mida peab (δεῖ) tegema ja millest peab hoiduma, siis tema eesmärk hõlmab teiste [kunstide] eesmärgid, nii et see ongi inimese hüve. Sest kui ka see on ühele [inimesele] ja polisele sama, paistab polise hüve saavutamine ja hoidmine suurem ja täielikum: soovitav on see ka
1094b10
ainult ühe puhul, aga rahva (ἔθνει) ja poliste puhul on see kaunim ja jumalikum. [Siinne] uurimine püüdlebki selle poole, nii et see on mingi poliitiline uurimine.
Kommentaar
Lõputu regressi vältimine (horror infiniti) on Aristotelesele tüüpiline. See motiiv esineb teadaolevalt esimest korda Platoni "Lysises".
Siinne jutt, et poliitikakunsti eesmärk on parim, on vastuolus 10. raamatu jutuga "teooriast" kui parimast.
Iga kord, kui me soovime teisi asju selle pärast ja soovime seda selle enda pärast, mitte millegi muu pärast, siis see eesmärk ei ole mitte ainult hea, vaid ülim. See on ilmne sellest, et eesmärk, mille pärast teisi eesmärke taotletakse, on tähtsam kui need. Aga mingi selline inimeste asjade eesmärk peab olema. Sellepärast on inimese elul või tegevusel mingi hea eesmärk, mis on ülim. Väikeeelduse tõestab Aristoteles vastuväiteliselt. Ühte eesmärki soovitakse teise nimel. Me kas jõuame mingi eesmärgini, mida ei soovita teise nimel, või ei jõua. Kui jõuame, on propositsioon tõestatud. Kui me sellist eesmärki ei leia, siis iga eesmärki soovitakse mõne teise nimel. Sel juhul me peame lõputult edasi minema. On aga võimatu, et eesmärgid läheksid lõputult edasi. Järelikult peab olema mõni eesmärk, mida ei soovita teise nimel. Seda, et eesmärkides on võimatu lõputult edasi minna, tõestab ka argument, millel on võimatu lahendus. Kui me läheksime oma eesmärkide soovimises lõputult edasi, nii et ühte eesmärki soovitaks alati teise nimel lõpmatuseni, siis me ei jõuaks kunagi punkti, kus inimene saavutaks soovitud eesmärgid. Aga seda, mida inimesel pole võimalik saada, soovib ta viljatult. Järelikult oleks eesmärk, mida ta soovib, kasutu ja asjatu. Aga see soov on loomulik, sest hüve on see, mida kõik olendid loomulikult soovivad. Sellest järeldub, et loomulik soov oleks kasutu ja asjatu. Aga see on võimatu, sest loomulik soov ei ole midagi muud kui kalduvus, kuulub asjadele esmaliikumapanija dispositsiooni tõttu, ja see ei saa asjatuks jääda. Aristoteles järeldab sellest, et inimesel on tarvis teada, et inimeste asjadel on ülim eesmärk, sest see on elus väga tähtis: sellest on kõigis inimelu järkudes palju abi. Tõepoolest, inimene ei saa vahetult saavutada midagi, mis on suunatud teisele, kui ta ei tea seda teist, millele see on suunatud. Näiteks vibulaskja laseb otse, sest ta hoiab silma sihtmärgil. Inimese kogu elu tuleks järjestada inimelu ülimale ja viimsele eesmärgile. Sellepärast on tarvis seda inimelu eesmärki teada. Asi on selles, et vahendi põhjend peab alati leiduma eesmärgis endas (199b34‒200b10).
Et selle ülima eesmärgi teadmine on inimelu jaoks vajalik, siis peame kindlaks tegema, mis on ülim eesmärk ning millisesse spekulatiivsesse või praktilisse teadusesse selle uurimine kuulub. Teaduste abil ta saab aru spekulatiivsetest teadustest, ja oskuste abil praktilistest teadustest, sest seal on mõnede toimingute printsiibid. Me peame selle katse tegema, et näidata raskust inimelu viimsest eesmärgist arusaamisel, nagu ka kõigi viimsete põhjuste vaatlemisel. Me peaksime sellest aru saama üldjoontes, ainult tõenäosuslike tõendite põhjal, sest suuresti niisugune arusaamisviis ongi inimeste asjades kättesaadav. Aristoteles põhjendab oma ettepanekut, et ülim eesmärk kuulub kõige tähtsamasse ja kõige tõelisemalt juhtivasse teadusesse. See on selge sellest, et eesmärgi vahendit käsitlevad teadused või kunstid sisalduvad eesmärki käsitleva teaduse või kunsti all. Siis peaks viimne eesmärk kuuluma kõige tähtsamasse teadusesse, mis tegeleb põhilise ja kõige tähtsama eesmärgiga, ja tõeliselt juhtivasse teadusesse, mis juhendab teisi selles, mida teha. Aga niisugune paistab olevat poliitikateadus. Sellepärast kuulub ülima eesmärgi vaatlemine sinna.
Tõlge
Arutlus on rahuldav, kui räägitakse selgelt vastavalt ainele; kõikidest arutlustest ei tule ühtemoodi täpsust otsida, nagu ka mitte käsitööde puhul. Kaunitel ja õiglastel asjadel,
1094b15
mida poliitikakunst uurib, on palju lahknevust ja korrapäratust, nii et tundub, et need on ainult kokkuleppeliselt (νόμῳ), mitte loomulikult (φύσει). Aga mingi samasugune korrapäratus on ka headel asjadel, sest paljudel tekib neist kahju: mõnesid on hukutanud rikkus, mõnesid mehisus. Nii et arutledes nendest
1094b20
ja lähtudes nendest tuleb rahulduda tõe näitamisega laias laastus ja ähmaselt, ning arutledes enamasti olevast ja selle põhjal, sellist ka järeldada. Samamoodi tuleb vastu võtta ka selle arutluse iga üksikasja; sest haritule on omane taotleda iga asja soole vastavat täpsuse astet,
1094b20 nii nagu asja loomus võimaldab; sest tundub, et võtta matemaatikult vastu tõenäosuslikke arutlusi on umbes nagu nõuda reetorilt tõestusi.
Iga inimene otsustab õigesti selle üle, millest ta aru saab, ja on selle hea kohtumõistja.
1095a1
1095a5
siis ta kuulab asjatult ja kasutult, sest eesmärk ei ole mitte tunnetus, vaid tegu. Pole aga mingit vahet, kas ta on ealt noor või iseloomult nooruslik; sest puudujääk ei tule mitte ajast, vaid sellest, et tema elu ja iga tema püüdlus [διώκειν] järgib tunnet. Sest tema jaoks jääb tunnetus tulutuks, nii nagu nende jaoks, kes end ei ohjelda;
Kommentaar
Tõe ilmutamise meetod igas teaduses peaks olema kohane selle teaduse ainele. Kõigis aruteludes ei saa leida ega peaks otsima kindlust samal määral. Sama meetodit ei kasutata ka kõigi kunsti saaduste puhul. Iga töötegija töötab materjaliga sellele materjalile kohasel viisil, ühtmoodi mullaga, teistmoodi saviga, kolmandat moodi metalliga. Moraaliuurimise ainel on selline loomus, et täielik kindlus pole sellele kohane. Moraali aines on esimesel kohal vooruslikud teod. Neid nimetatakse õiglasteks ja põhiliselt need moraaliteadust huvitavad. Nende kohta ei ole ühiseid arvamusi, vaid inimeste hinnangud lahknevad. Esineb mitmesuguseid vigu, sest teatud tegusid peavad vastavalt ajale, kohale ja inimesele ühed õiglaseks ja heaks, teised ebaõiglaseks ja halvaks. Selle lahkarvamuse tõttu on mõned arvamusel, et ükski tegu pole õiglane või hea loomu poolest, vaid ainult seaduse järgi (sellest tuleb 2. raamatu juures rohkem juttu). Teiseks, väliste hüvede puhul tehakse vigu: kõik ei kasuta neid alati ühtemoodi. Mõnesid need aitavad, mõnesid kahjustavad. Paljusid hukutab rikkus, näiteks neid, keda röövlid mõrvavad. Mõned seavad end füüsilise julguse tõttu hooletult ohtu. Moraaliasjad on muutlikud ja lahknevad, need ei ole alati ühtmoodi kindlad.
Et tõestavas teaduses printsiibid peavad vastama järeldustele, siis nii muutliku aine ja nii muutlike eelduste juures on parem esitada tõde kõigepealt laias laastus, rakendades üldisi printsiipe üldistele asjadele ning liikudes tegude asjus lihtsalt (üldiselt) keerulisele (üksikule). Sest igas praktilises teaduses tuleb liikuda sünteetiliselt, deduktiivselt. Spekulatiivses teaduses seevastu tuleb liikuda analüütiliselt. Teiseks, tuleb näidata tõe lähendust, lähtudes selle teaduse printsiipidest. Moraaliteadus käsitleb tahte toiminguid, ja tahet ei pane liikuma mitte ainult hüve, vaid ka fiktiivne hüve. Kolmandaks, tuleb rääkida sündmustest, nii nagu need enamasti juhtuvad, st tahtlikest toimingutest, mis lähtuvad tahtest ja võib-olla kalduvad ühe alternatiivi poole, kuid ei toimu kunagi sunni all. Printsiibid peavad vastama järeldustele.
Kuulaja peab nende piirangutega leppima. Haritu otsib igast asjast nii palju kindlust, nagu aine võimaldab. Muutlikus ja sattumuslikus asjas ei saa olla nii palju kindlust nagu paratamatus. Haritu ei peaks otsima rohkem kindlust ega leppima vähemaga, kui aine võimaldab. Vigu tuleb ette sellepärast, et ei arvestata, milline meetod on kohane. Matemaatika tegeleb ainega, kus on täielik kindlus; retoorika tegeleb poliitilise ainega, kus on vaadete mitmekesisus.
Tõlge
Tagasi tulles aga öelgem, kui igasugune tunnetus ja valimine
1095a15
püüdleb millegi hea poole, siis mis see on, mis me ütleme olevat poliitikakunsti eesmärk ja mis on kõikide tegude viimne hüve. Nime asjus on küll enamik enam-vähem ühel meelel, sest nii paljud kui ka elegantsed (χαρίεντες) nimetavad seda õnneks (εὐδαιμονίαν) ning mõistavad hästi elamist (εὖ ζῆν) ja hästi minemist ("hästi tegutsemist", εὖ πράττειν) samana
1095a20
õnnelik olemisega; aga selles, mis õnn on, on neil lahkarvamused, ning paljud annavad teistsuguse vastuse kui targad. Sest esimesed [peavad selleks] midagi silmnähtavat ja ilmset, nagu näiteks naudingut või rikkust või au, ühed üht, teised teist, sageli ka üks inimene erinevat: haigena tervist, vaesena
1095a25
rikkust; oma teadmatusest teadlikena aga imestavad nad nende üle, kes nimetavad selleks midagi suurt ja nendest üle olevat. Mõned aga arvasid, et nende paljude heade [asjade] kõrval on miski muu iseenesest (καθ᾽ αὑτὸ) [hea] [teine tõlgendus: olev], mis on ka kõigi teiste [asjade] hea olemise põhjus (αἴτιόν). Aga kõiki arvamusi (δόξας) läbi uurida on vist asjatum, piisab [nende vaatlemisest], mis on kõige
1095a30
valdavamad või millel paistab olevat mingi põhjendus.
Ent ärgem unustagem, et on vahe arutlustel [λόγοι], mis lähtuvad esmaalustest [ἀρχῶν], ja arutlustel, mis viivad esmaalusteni. Sest ka Platon tõstatas õigusega [εὖ] küsimuse ja uuris, kas tee algab esmaalustest või viib esmaalusteni,
1095b1
nii nagu staadionil kohtunikest piirimärgi poole või ümberpöördult. Sest alustada tuleb tuttavast, see aga on kahesugune: meile [tuttav] ja lihtsalt [tuttav]. Küllap meil tuleb alustada meile tuttavast. Sest peab olema kommetelt kaunilt kasvatatud,
1095b5
et sobida kuulama kaunitest ja õiglastest ja üldse poliitilistest asjadest. Sest esmaalus on "et", ja kui see saab piisavalt selgeks, siis "miks" ei olegi vajalik; sellisel [inimesel kas] on esmaalged käes või tal on neid kerge haarata. Kellel aga pole kumbagi, see kuulaku Hesiodost:
Kõige parem on see, kes ise kõigest aru saab,
hea jälle see, kes võtab kuulda head nõu.
Ent see, kes ise ei saa aru ega teiselt kuuldut
Kommentaar
Hästi elamine tähendab nii head elu kui ka õilsalt elamist; heakäekäik tähendab ka hästi tegutsemist. Juba Platon samastas mõlemat õnnega.
Aga platonistid arvasid, et peale paljude erinevate meeltega tajutavate hüvede on üks, mis on absoluutne hüve ning on headuse enese lahutatud olemus. Nii nagu nad inimese lahutatud vormi nimetasid inimeseks iseeneses, nii ka lahutatud hüve hüveks iseeneses, ja see on kõikide teiste asjade headuse põhjus, niivõrd kui nad saavad osa ülimast hüvest.
Aristoteles näitab, mis järjekorras niisuguseid arvamusi ja üldse kõiki moraaliasju tuleb arutada. Mõned arutlused lähtuvad printsiipidest, st liiguvad põhjustelt tagajärgedele, nagu näiteks põhjendatud faktitõestused (propter quid). Teised arutlused liiguvad tagajärgedelt põhjustele või printsiipidele. Need ei anna põhjendatud faktitõestusi, vaid lihtsalt faktitõestused (quia). Selle eristuse tegi varem Platon, kui ta küsis, kas tuleb lähtuda printsiipidest või liikuda nende poole. Siis ta pakub võidujooksu näite. Kohtunikud on jooksuraja alguses. Mõnikord jooksjad alustasid kohtunikest ja jooksid lõpujoone poole, mõnikord alustasid lõpust ja jooksid kohtunike poole. Ka arutluses on kahesugune järjestus. Et igas aines järjestust teada, peab mõtlema, et alustada tuleb sellest, millest paremini aru saadakse. Tuttavamate asjade kaudu jõutakse tundmatute asjade tundmiseni. Asju nimetatakse tuttavamateks kahel moel. Mõned on tuttavamad meie suhtes, nagu näiteks liitne ja meeltega tajutav; teised on tuttavamad absoluutselt ja iseeneses, nagu lihtsad ja aruga haaratavad. Et me tunnetame arutledes, tuleb lähtuda sellest, mis on meile tuttavam. Kui absoluutselt tuttavam on sama mis meile tuttavam, siis mõistus alustab printsiipidest, nagu matemaatikas. Kui aga absoluutselt tuttavam erineb meile tuttavamast, tuleb liikuda tagajärjelt põhjusele, nagu loodus- ja moraaliteadustes. Et moraaliteadustes tuleb alustada meile tuttavamast, teatud täheldatud tagajärgedest inimeste tegude juures, siis peab see, kes tahab olla pädev moraaliteaduse õppija, olema kursis inimese elamise viisidega ja nendes kogenud, jutt on nimelt välisest hüvest ja õiglastest ehk vooruslikest tegudest ning üldse kodanikuasjadest, nagu seadustest ja poliitilistest asjadest ja teistest niisugustest asjadest. Asi on selles, et moraaliasjades tuleb võtta printsiibiks, et asi on nii. Näiteks me võtame kogemusest ja kombest, et himurust ohjeldab paastumine. Kui see on kellelegi ilmne, siis tal ei ole tegutsemise juures vajalik saada aru tervikseletusest. Nii on arstil ravimiseks tarvis teada ainult seda, et see ravim ravib teatud haigust. Selleks aga, et põhjust teada, on tarvis teaduslikku teadmist, mida taotletakse peamiselt spekulatiivsetes teadmistes.
Tõlge
Tuleme aga tagasi sinna, kust me kõrvale kaldusime. Sest paistab, et hea
1095b15
ja õnn võetakse eludest mitte ilma aluseta, paljud ja kõige jämedamad [peavad selleks] naudingut; sellepärast neile meeldib naudingule pühendatud elu. Sest on kolm kõige põhilisemat [elamise viisi], äsja mainitu, poliitiline ja kolmandana teoreetiline. Paljud paistavad olevat täiesti
1095b20
orjalikud, valides nuumloomade elu, saades õigustuse sellest, et paljudel võimul olijatest on samasugused tunded nagu Sardanapallosel. Elegantsed ja tegevad aga [peavad heaks ja õnneks] au, sest poliitilisel elul on enam-vähem see eesmärk. Aga see paistab olevat otsitavast pealiskaudsem, sest tundub, et [au]
1095b25 on rohkem neis, kes austavad, kui selles, keda austatakse, Hüve aga me arvame olevat midagi isiklikku ja raskesti äravõetavat. Ometi tundub, et au aetakse taga selleks, et olla kindel, et ollakse hea; nad tahavad igatahes, et neid austaks elutargad, kes neid tunnevad, ja vooruse eest; nii et on selge, et vähemalt
1095b30
nende silmis on voorus parem [kui au]. Võib-olla võibki siis pidada hoopis seda poliitilise elu eesmärgiks. Paistab aga, et seegi on poolik: tundub ju, et ka magades on võimalik omada voorust, või kogu elu tegevuseta olles, ja vaeveldes kõige suurema kannatuse ja häda käes;
ja seda, kes niimoodi elab, ei nimetaks keegi õnnelik olevaks, kui ta just teesist hoolega kinni ei hoia. Aga aitab sellest, sest sellest on küllalt juttu ka üldistes [ἐγκυκλίοις] [õpetustes]. Ja kolmas [elamise viis] on teoreetiline,
1096a5
mida me uurime allpool.
Raha taga ajav elu on aga midagi sunnitut, ja rikkus nähtavasti ei ole see Hüve, mida me otsime, sest see on kasulik ka millegi muu pärast. Sellepärast võib [selleks] pidada pigem ülalpool mainitud eesmärke [naudingut ja au], sest neid armastatakse nende endi pärast. Paistab aga, et ka kumbki neist pole [see], kuigi nende kasuks
on esitatud palju argumente. Nii et jäägu need nüüd kõrvale.
Kommentaar
Siin uurib Aristoteles nende arvamust, kes arutavad õnne moraali seisukohast ja kelle meelest õnn on mõni selle elu hüvedest. Järgmises peatükis uurib ta nende arvamust, kes ei aruta õnne moraali seisukohast ja kelle meelest see on mingi lahutatud hüve. Paistab, et mõned arvavad mitte ilma aluseta, et õnn on puhtinimlik hüve, mis kuulub sellesse ellu. See on kõigi tegemiste eesmärk elus. Vahendid on selle eesmärgiga vastavuses. Sellepärast on tõenäoline, et õnn on sellesse ellu kuuluvate asjade seas.
Mõned inimesed valivad selle elu hüvede seast naudingu ning paigutavad õnne sellesse. Nende seas on ka teadmise ja õpetatuse või moraalsuse poolest väljapaistvaid inimesi. Isegi epikuurlased, kes pidasid naudingut ülimaks hüveks, kultiveerisid hoolikalt voorusi. Nad tegid seda aga naudingu nimel, kartes, et pahed seda takistavad. Näiteks liigsöömine tekitab kehalist kannatust, vargus viib vanglasse. Eri pahed takistavad naudingut eri moel. Need, kes teevad naudingust ülima eesmärgi, armastavad väga naudinguelu, sest viimne eesmärk on väga armastamisväärne.
Aristoteles eristab meelelist, avalikku ja kontemplatiivset elu kui põhilisi tüüpe. IX raamatus ütleb Aristoteles, et igaühe meelest on tema elu see, mille poole teda kõige tugevamani tõmbab. Et inimest tõmbab kõige tugevamini viimne eesmärk, siis elu tüüpe eristatakse viimse eesmärgi tüüpide järgi. Eesmärgil on hüve loomus, ja hüve on kolmetine: kasulik, nauditav ja vooruslik ehk auväärne. Nauditaval ja vooruslikul on eesmärgi loomus, sest need on soovimisväärsed nende endi pärast. Vooruslikuks nimetatakse seda, mis on mõistuse järgi hea, ja sellega on seotud nauding. Nauditavat kui vooruslikust erinevat nimetatakse heaks meelte põhjal. Mõistus on nii spekulatiivne kui ka praktiline. Meeleliseks nimetatakse elu, mis võtab eesmärgiks meelte naudingud, avalikuks elu, mis võtab eesmärgiks praktilise mõistuse hüve, näiteks vooruslikud teod, kontemplatiivseks elu, mis võtab eesmärgiks spekulatiivse mõistuse hüve – tõe kontempleerimise.
Meeleline elu võtab paratamatult eesmärgiks need väga tugevad naudingud, mis tulevad loomulikest toimingutest indiviidi säilitamiseks – söömisest, joomisest ja suguelust. Sellised naudingud leiduvad nii inimestel kui ka loomadel. Järelikult paistavad inimesed, kes need eesmärgiks võtavad, loomalikud, sest nad valivad elu, mida naudivad isegi sead. Kui inimese õnn seisneks selles, tuleks ka toitu ja sugulist läbikäimist nautivaid loomi õnnelikuks nimetada. Eeldusel, et õnn on inimesele iseloomulik hüve, ei saa see nendes seisneda. Mõned on sel arvamusel sellepärast, et paljud valitsejad, keda lihtinimesed pidasid väga õnnelikuks, olid väga andunud meelelisusele.
Tegeva ehk avaliku elu eesmärk on auväärne hüve. Seda nimetatakse auväärseks, sest see kuulub au juurde. Sellepärast kuuluvad selle juurde au ise ja voorus, mis on au põhjus. Vooruslikud ja tegevad inimesed peavad õnneks au, sest avaliku elu ainus eesmärk paistab olevat au, millega tasutakse poliitiliselt edukatele, mistõttu avalikult tegevatele näib õnn tõenäoliselt seisnevat aus. Aga me arvame, et õnn on õnnelikule inimesele omane hüve, mida on temalt raske ära võtta. Aga au tundub seisnevat hoopis austaja tegevuses ning olevat tema, mitte austatava võimuses. Sellepärast on au midagi õnne suhtes välist ja pealiskaudset. Õnn on mingi väga hea asi, mida ei taotleta teise asja pärast. Aga aust on midagi paremat, nimelt see, mille eest au taotletakse. Paistab, et au taotletakse selleks, et teiste otsustusega kinnitada kindlat arvamust, et ollakse hea inimene. Sellepärast otsitakse au elutarkadelt õige otsustusvõimega inimestelt, ja nendelt, kes neid kõige paremini tunnevad ning saavad olla paremad kohtunikud. Sellepärast taotlevad nad, et neid austataks vooruse eest, mis on inimese hüve allikas, nagu II raamatus näidatakse. Nii et voorus, mille eest au taotletakse, on parem kui au. Järelikult õnn ei seisne aus.
Võib-olla keegi arvab sellepärast, et avaliku elu eesmärk ei ole mitte au, vaid voorus. Aga tundub, et õnn on kõige täiuslikum hüve. Aga voorus seda ei ole, sest seda leitakse mõnikord ilma tegevuse täiuseta, nagu magava voorusliku inimese puhul. Võib ka olla, et vooruslikul inimesel ei tule kogu elu jooksul juhust oma voorust rakendada. Eriti ilmne on see suuremeelsuse ja helduse puhul, mida vaesel pole kunagi võimalik rakendada. Sellepärast voorus ei ole sama mis õnn. Teiseks, vooruslik võib olla saatuse ebasoosingus. Siis ta ei ole õnnelik. Sellepärast voorus ei ole sama mis õnn.
Kontemplatiivse elu uurimine lükatakse edasi X raamatusse.
Vähem tõenäoline arvamus peab õnneks raha, millel on kasuliku eesmärgi loomus. Aga see pole ühitatav viimse eesmärgi loomusega, sest asja nimetatakse kasulikuks sellepärast, et ta on järjestatud eesmärgile. Et aga rahal on üldine kasulikkus ajalike hüvede suhtes, on arvamusel, et õnn on raha, teatud tõenäolisus. Aga raha omandatake sunni all ja sellest lahkutakse sunni all. Aga see ei käi kokku õnnega, mis on vabatahtlike toimingute eesmärk. Järelikult õnn ei seisne rahas. Me otsime õnne kui hüve, mida ei taotleta millegi muu pärast. Aga raha taotletakse millegi muu pärast, sest ta on loomu poolest kasulik hüve. Sellepärast õnn ei seisne rahas.
Tõlge
Üldist on parem samamoodi uurida [ἐπισκέψασθαι] ja näidata raskusi [διαπορῆσαι] selles, kuidas sellest räägitakse, kuigi see uurimine läheb raskeks [προσάντους], sest mehed, kes ideed sisse tõid, olid [meie] sõbrad. Ja samamoodi peetakse küllap paremaks ja selleks, mida peab, tõe päästmiseks
1096a15
isegi omasest lahti öelda, pealegi kui ollakse ka filosoofid; sest kui ka mõlemad on sõbrad, on vaga eelistada tõde.
Selle arvamuse sissetoojad ei postuleerinud ideid selles, millest nad rääkisid kui eelnevast ja järgnevast, sellepärast nad ka ei väitnud arvude ideed; Hüvest aga räägitakse nii
selles, mis on, missuguses kui ka selles, mis on millegi suhtes, aga see, mis on iseenesest ja substants, on loomu poolest eelnev sellele, mis on millegi suhtes ([viimane on] nagu oleva kõrvalvõrse ja aktsidents [συμβεβηκότι]); nii et ei ole mingit nendele ühist ideed.
Edasi, hüvest räägitakse sama mitmeti nagu olevast (seda öeldakse nii selles, mis, nagu näiteks jumal ja
1096a25
aru, missuguses, [nagu näiteks] voorused, kui paljus, [nagu näiteks] õige mõõt, selles, mis on millegi suhtes, [nagu näiteks] kasulik, ajas, [nagu näiteks] õige hetk, kui ka kohas, [nagu näiteks] [hea] elukoht, ja muus sellises), nii et on selge, et ei saa olla mingit ühist ja ühte üldist, sest sellest ei räägitaks kõikides kategooriates, vaid ainult ühes. Edasi, kuna
1096a30
ühe idee järgi oleva kohta on üks teadus, oleks ka kõigi heade [asjade] kohta üks teadus; nüüd aga, ka ühe kategooria all oleva kohta on paljud [teadused], nagu näiteks õige hetke kohta sõjas väejuhtimisteadus ja haiguses arstimisteadus, ning paraja määra kohta toidus arstimisteadus ja kehalises tegevuses gümnastikateadus. Kellelegi jääks aga arusaamatuks, mida
1096a35