cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiiumaa
Muinasajast varauusajani
Rauaajast on Hiiumaalt leitud saarelt põletusmatuseid ning üksikleide, mis viitavad asustuse edasipüsimisele piirkonnas. Saarelt on leitud 11.–12. sajandisse kuuluvad põllujäänused, mis annab alust arvata, et Hiiumaal oli hilisrauaajal asustus ning saare asustus on olnud järjepidev.
Keskaja alguses oli saar väga hõredasti asustatud, aga asustus püsis. Saart on esmamainitud 1228. aastal, kui Saksa kuningas Heinrich VII Hohenstaufen läänistas piiskop Gottfriedile tühja saare, mida nimetatakse Dageidaks. 1254. aastal läänistas piiskop saare kirdeosa Liivi ordule, Käina ümbrus jäi Saare-Lääne piiskopi valdusse. Ordu valdused moodustasid Pühalepa ametkonna, mis allus Maasilinna foogtile. Ordu ala keskuseks rajati Pühalepa mõis, mis hiljem kandis Suuremõisa nime. Sajandi vahetusel rajati gooti stiilis Pühalepa kirik, mis sai Pühalepa kihelkonna kirikuks. Saare-Lääne piiskopi valduste keskuseks kujunes Käina, kuhu ehitati samanimeline kirik. Ametkond paiknes arvatavasti Putkaste mõisas, mis hiljem läänistati.
pisi|püsti|Rootsi väejuhile [[Jakob De la Gardiele kuulus 17. sajandi I poolel 3/4 Hiiumaast. Tema eestvedamisel rajati Hütile Eesti esimene klaasivabrik]]
Viimane Saare-Lääne piiskop Johannes V müüs 1559. aastal oma valdused Taani kuningas Frederik II-le. See tähendab, et Hiiumaa lõuna- ja lääneosa läks Taani valitsuse alla. 1560. aastal valiti hertsog Magnus Saare-Lääne piiskopiks 1561. aastal sõlmis viimane Liivimaa ordu maameister Gotthard Kettler alistumislepingu Poolaga ning likvideeris Liivimaa orduriigi. Endise Maasilinna foogtkonna alad, muuhulgas ka Ida-Hiiumaa, olid 1562. aastani reaalse valdajata. Maasilinna foogt Heinrich Lüdinghausen-Wulff keeldus 1561. aastal Maasilinna foogtkonda käest andmast, väites, et see on tema isiklik valdus. Ta püüdis Maasilinna Taanile (hertsog Magnusele) maha müüa ning nimetati 1562. aasta lõpus Taani alade asehalduriks Saare-, Lääne- ja Kuramaal. Reaalset võimu tal ilmselt polnud, sest ametist lahkunud Diedrich Behri asemel saabus Taanist Saaremaale uueks asehalduriks Christoffer Valkendorf. 1564. aastal läks Maasilinn lõplikult taanlastele. Juba 1562. aastast on teateid, et saare on omandanud Taani.
Balkh
Balkh on linn Afganistanis Balkhi provintsis.
Hiiumaa
Muinasajast varauusajani
1563. aastal vallutas Rootsi Taanilt, Põhjamaade 7-aastases sõjas (1563–1570) augusti algul Haapsalu ja septembris kogu Hiiumaa (ka Pühalepa kihelkonna, mis kuulus Maasilinna foogtile ning saar vahetas järgmine kord omanikku alles Põhjasõja käigus. 1568. aastaks langes Maasilinn rootslaste kätte. Pärast Maasilinna vallutamist sõlmiti Hiiumaal vaherahu taanlaste ja rootslaste vahel, mille põhjal Maasilinn, Pöide kihelkond ja Muhu saar jäid rootslaste otsesele haldamisele, Pajumõisa ametkond loode-Saaremaal aga taanlastele vastutasuks hertsog Magnusele ostetud, kuid rootslaste poolt juba 1563. aastal vallutatud Hiiumaa Käina kihelkonna eest.  1570. aastal lahkus Lüdinghausen-Wulff Saaremaalt. 1569. aasta juunis sai Berent Tittefer Pühalepa mõisa valitsejaks ja Hiiumaa foogtiks. Hiiumaa, mida valitses Hiiumaa foogt hakkas Rootsi riigis kuulumaa Haapsalu lossilääni alla. .
Varauusajast 1914. aastani
pisi|[[Suursadama ait pärineb 18. sajandi lõpust. Hoones hoiti vilja ja laevaehitusel vajaminevat materjali ]] pisi|200px|vasakul|Enamik saarel säilinud [[pukktuulikuid ehitati 19. sajandil. Pildil Kukka külas asuv Kukka pukktuulik]]
1624. aastal sai väljapaistvate teenete eest Rootsi riigile Jakob de la Gardie enda valdusse kolm neljandiku saarest. Samal aastal rajati Kõrgessaare mõis koos Kõrgessaare sadamaga, mille kaudu hakati pidama korrapärast laevaühendust Stockholmiga. 1627. aastal eraldati Pühalepa kihelkonnast Loode-Hiiumaal asuv Reigi kihelkond. De la Gardie valduste põhjal loodi 1628. aastal Haapsalu krahvkond, kuhu kuulus ka Hiiumaa. Samal aastal rajati Hütile de la Gardie eestvedamisel Eesti esimene klaasikoda.
Põhjasõja tulemusena läks Hiiumaa 1710. aastal Vene tsaaririigi koosseisu. Pärast sõda kuulus saar Eestimaa kubermangu Haapsalu ja Lääne kreisi.
1712. aastal anti saare riigimaad rendile. 1755. aastal tagastati kolmveerand Hiiumaast De la Gardiede pärandina Stenbockidele. 1755.–1772. aastal ehitati Ebba Margaretha Stenbocki eestvedamisel Suuremõisa mõis. Stenbockid hakkasid Reigi ümbruses elavate vabade rootsi talupoegade koormisi suurendama. See kutsus viimastes esile ägeda vastupanu, mis lõppes sellega, et 1781. aastal küüditati Katariina II käsul üle tuhande hiiurootslase Ukraina.
1781. aastal omandas Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg Kõrgessaare mõisa ning juba 18. sajandi lõpus kuulus juba peaaegu kogu Hiiumaa Ungern-Sternbergidele. 1829. aastal asutati Ungern-Sternbergide eestvedamisel Suuremõisas kalevivabrik, mis viidi juba järgmisel aastal Kärdlasse. Kärdla kalevivabriku juurde kujunes töölisasula, millest sai Kärdla linn.
1866. aastal moodustati Käina kihelkonna lõunapoolsele alale Emmaste kihelkond. Emmaste kirik valmis 1867. aastal.
Talude päriseksostmine puudutas Hiiumaad 19. sajandi viimastel kümnenditel. Mõisarendi talusid säilis kuni Eesti Vabariigi loomiseni.
pisi| 1912–1917 Hiiumaale rajatud [[Peeter Suure merekindluse eelpositsioon pidi koos Soome Hankosse rajatud kaitserajatistega takistama sissesõitu Soome lahte. Teise maailmasõja ajal jätkati analoogiliste kaitserajatiste ehitamist ]] 1912. aastal hakati Hiiumaale rajama Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni. Lõunas Tahkuna poolsaarel ja põhjas Hankos asuvad kaitserajatised pidid takistama Soome lahte sissesõitu. Rannapatareisid rajati Tahkunasse, Sõrule,Hirmustesse ja Lehtmasse. Lehtma ja Tahkuna vahele ehitati kitsarööpmeline raudtee.
1914. aastast teise Nõukogude okupatsioonini
pisi|vasakul|[[Kärdla Keskväljakul asuv pritsumaja valmis 1930. aastal. ]]
Tsaariarmee lahkus Hiiumaalt Esimese maailmasõja alguses. Oktoobrist 1917 kuni novembrini 1918 oli saar Saksa okupatsiooni all. Et Saksamaa oli ammu enne seda läinud üle uuele kalendrile, siis tehti ka Hiiumaal ja Saaremaal kalendrireform juba 1917. aasta sügisel.
Hiiumaa kuulus iseseisvunud Eesti Vabariigis Läänemaa koosseisu. Saarel elas umbes 16 000 inimest. Ainus suurtööstusettevõtte oli Kärdla kalevivabrik umbes 400 töötajaga. Oluline sissetulekuallikas oli purjelaevandus.
1920. aastal muudeti Kärdla aleviks ja 1938. aastal kolmanda astme linnaks.
28. septembril 1939 sõlmitud baaside lepingu järgi hakati Hiiumaale, eelkõige Tahkuna poolsaarele, ehitama rannakaitsekindlustusi. 19. oktoobril 1939 saabusid saarele esimesed punaväelased. Pärast 1940. aasta kommunistlikku riigipööret asendati senine omavalitsuslik riigiaparaat uuele võimule ustavate inimestega, suurmajapidamised likvideeriti, vabaturumajandus keelati ning suurtootmisvahendid riigistati. Hiiumaa avamererand suleti ning mere äärde minek keelati. Juunis 1941 küüditati Hiiumaalt üle 200 inimese.
Saksa vägede operatsioon Siegfried saare vallutamiseks algas 12. oktoobril 1941 meredessandiga Saaremaalt üle Soela väina. Saar langes 21. oktoobril täies ulatuses sakslaste kätte. Enne taganemist põletasid antifašistid Kärdla kalevivabriku.
Veelikse järv
Veelikse järv on kahe Eesti järve nimi:
Hiiumaa
1914. aastast teise Nõukogude okupatsioonini
1944. aasta suvel ja hilissügisel põgenesid sajad hiidlased uute massiküüditamiste hirmus kalapaatidega Rootsi. 2. oktoobril ründas Punaarmee Hiiumaad. Ööl vastu 3. oktoobrit evakueerisid sakslased kõik üksused ja kogu tehnika Saaremaale. 3. oktoobriks oli saar vallutatud. Pärast saare vallutamist kuulutati kogu saar NSVL kitsendatud liikumisvabadusega piiritsooniks ning jätkati enne sõda alustatud rannakindlustuste ehitamist.
Teine maailmasõda ei toonud Hiiumaale suuri purustusi, peale Kärdla Kalevivabriku hävis ka Käina kiriku hoone. Ent saare elanikkond vähenes langenute, läände pagenute ja küüditatute näol ligi 15%.
Teine Nõukogude okupatsioon
pisi|püsti|1960. aastatel asendati rannikul paiknevad puidust [[NSV Liidu piirivalve Eestis|piirivalve vaatetornid rauast tornidega. Pildil Sääre ninal asuv vaatetorn 2011. aastal]]
1947. aastal algas saarel sunniviisiline kollektiviseerimine, mis hoogustus pärast 1949. aasta märtsiküüditamist. Hiiumaalt küüditati vähemalt 286 inimest. 1949. aastal oli saarel 82 kolhoosi, millest oli 1980. aastate keskpaigaks liitmiste tõttu järele jäänud kuus. Tähtsaimaks majandusharuks sai veise- ja seakasvatus. Saarel oli üks kalurikolhoos – Hiiu Kalur, mis andis tööd umbes 1400 inimesele.
1960. aastate alguses pandi peaaegu kõigisse Hiiumaa kodudesse elekter.
1989. aastal toimusid Hiiumaa rajooni rahvasaadikute nõukogu valimised esimest korda mitme kandidaadiga. Valitud saadikud otsustasid luua Hiiu maakonna alates 1. jaanuarist 1990.
Pärast iseseisvuse taastamist
Pärast Vene sõjaväeosade ja piirivalve lahkumist saart esialgu ei avatud. Kuni 1993. aasta lõpuni pidi saarele pääsemiseks olema saarel välja antud külaliskaart. Hiiumaa ringtee asfalteerimine lõppes 2000. aastal.
Muuseumid
pisi|püsti|[[Mihkli Talumuuseum (Hiiumaa)|Mihkli Talumuuseumis saab tutvuda Põhja-Hiiumaa tüüpilise talukompleksga 19. sajandist]] Hiiumaa muuseum avati 1967. aastal Kassaris. 1998. aastast asub riigimuuseumi peahoone Kärdlas Pikas Majas. Muuseum keskendub laiemalt Hiiu maakonna identiteedi, omakultuuri ja vaimse pärandi säilitamisele. Pikas majas asub muuseumi hoidla, raamatukogu ja muuseumitöötajate ametiruumid. Endise Kärdla kalevivabriku direktorite maja ekspositsioon keskendub eelkõige kalevivabriku ja Kärdla linna ajaloole. Hiiumaa muuseumil on kolm filiaali: Mihkli talumuuseum, Rudolf Tobiase Majamuuseum ja Kassari ekspositsioonimaja. Mihkli talumuuseumis Tahkuna poolsaarel Malvaste külas eksponeeritakse traditsioonilist Põhja-Hiiumaa taluarhitektuuri tarbevaraga. Rudolf Tobiase Majamuuseum asub Käina lähedal Selja külas. Näitus keskendub helilooja elule ja loomingule. Kassari ekspositsioonimajas Kassari mõisa valitsejamajas eksponeeritakse Hiiumaa ajalugu kiviajast 1990. aastateni.
Raamatukogud
pisi|1894. aastal valminud Käina vallamaja teisel korrusel asub valla raamatukogu Esimene raamatukogu asutati Hiiumaal 1871. aastal, kui Kärdla vallakooli juurde rajati raamatukogu. Enne 1918. aastat tegutsesid raamatukogud Kärdlas, Emmastes, Reigis ja Suuremõisas. Vabariigi ajal asutati raamatukogusid eelkõige seltside juurde. Raamatukogud loodi muuhulgas ka Käinasse ja Hellamaale. 1946. aastal oli saarel 13 külaraamatukogu, see arv püsis enam-vähem stabiilne kogu Nõukogude perioodil.
Tänapäeval on Hiiumaal seitse avalikku raamatukogu: Käinas, Emmastes, Kõrgessaares, Paladel, Hellamaal, Suuremõisas ja Kärdlas. Kärdla raamatukogu on maakonnaraamatukogu, mis juhendab teiste saare raamatukogude tööd. Lisaks avalikele raamatukogudele on peaaegu kõikidel saare koolidel oma raamatukogu.
Teater
1998. aastast tegutseb saarel Kärdla Nukuteater, kes mängib eelkõige lasteaedadele ja koolilastele. Harrastusteater korraldab 1999. aastast iga-aastast nukufestivali "Suur sirmik".
Aasta läbi külastavad saart rändlavastused ja tegutsevad kohalikud harrastusteatrid.
Kino
Tänapäeval näidatakse filme Kärdla kultuurikeskuses, mis asub linna Keskväljaku kõrval. Kuni 2014. aasta lõpuni puudus Hiiumaal aparatuur digifilmide näitamiseks. Seetõttu jõudsid uued filmid saarele sageli arvestatava ajanihkega. 2014. aasta lõpus paigaldati Kärdla Kultuurikeskusse uus digitaalne kinosüsteem, millega on võimalik näidata ka 3D-filme. Hiiumaa Kino eestvedamisel on filmide saarele jõudmine muutunud senises tunduvalt kiiremaks.
Muusika
Hiiumaal korraldatakse eripalgelisi traditsioonilisi muusikafestivale. 1991. aastast toimub Kõpu tuletorni jalamil "Kõpu päikeseloojangumuusika" sari. Saarel korraldatakse kahte kammermuusikafestivali: 1999. aastast Hiiumaa kammermuusika päevi ja 2006. aastast toimub "Hiiumaa homecoming". 2005. aastast toimub "Hiiu folk" ja alates 2008. aastast "Sõru jazz". Klassikalist muusikat saab kuulata 2011. aastast Pühalepa kirikus toimuval Pühalepa muusikafestivalil.
Sport
pisi|Endises [[Hiiu-Suuremõisa mõis|Suuremõisa mõisa tallis saavad harrastajad korvpalli harjutada.]] Hiiumaal on spordiklubisid koondav MTÜ Hiiumaa Spordiliit, mis on maakonnas tegutsevate spordiklubide maakondlik katusorganisatsioon. Spordiliitu kuulub 28 saarel tegutsevat spordiklubi. Spordiliidu juhatus on viieliikmeline ning selle tööd juhib Anton Kaljula. Klubi tasandil on Hiiumaal esindatud jalgpall, korvpall, võrkpall, sulgpall, tennis, saalihoki, petank, kergejõustik, ujumine, purjetamine, ratsasport, autosport, orienteerumine, kabe, male, bridž, laskesport, laskesuusatamine, matkamine, aeroobika ja mudelism.
Meedia
1949. aastal asutati saarel ajaleht Nõukogude Hiiumaa. 1989. aastast kandis leht nime Hiiumaa. Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Hiiumaa lõpetas ilmumise 2004. aastal, kui Hiiu Lehe väljaandja OÜ Saaremaa Raadio ostis ära lehe nime ja kohustused.
Aastatel 1995–1999 ilmus kord nädalas Hiiu Teataja, mis koondas rubriikidena seni iseseisvalt ilmunud saare omavalitsuste lehed: Emmaste Valla Teataja, Kõrgessaare Valla Teataja, Käina Kuller, Kohvilähker ja Pühalepa Teataja.
1997. aastal asutati Hiiu Leht, mis on praegu ainus saarel ilmuv ajaleht. Ajaleht ilmub kaks korda nädalas: teisipäeval ja reedel. Hiiu Lehe omanikfirma OÜ Saaremaa Raadio omandas ajalehe Hiiumaa kohustused. Ajalehe peatoimetaja on Harda Roosna.
Lisaks ilmub omavalitsuse häälekandja Hiiumaa Teataja, mille peatoimetaja on Liina Siniveer. Internetis on uudisteportaalid www.hiiumaa.ee.
Aastatel 2010–2012 ilmus kord nädalas Hiiu Nädal.
Transport
Laevaühendust mandriga peetakse Heltermaa sadama ning Saaremaaga Sõru sadama kaudu. Tuntuimad navigatsioonirajatised on Kõpu, Tahkuna ja Ristna tuletorn.
Kärdla lennujaamast on lennuühendus Tallinnaga.
Sobivate jääolude korral saab talviti luua Hiiumaa ja mandri vahele umbes 25 km pikkuse jäätee.
Esimene Hiiumaa ja mandrivaheline transpordivahend oli purjepaat. Sellega veeti posti ja inimesi.
19. sajandi lõpus avati Heltermaa-Haapsalu liin, kus reisijaid vedas Hiiumaa mõisnike laevaühingu ostetud aurupaat Progress. Varsti pärast seda osteti Rootsist uus aurulaev, mis kandis samuti nime Progress. Uus laev hakkas Heltermaa-Haapsalu liinil reisijaid peale võtma ka muudelt laevadelt.
1910. aastal vahetati aurulaev välja Hiiu-Kärdla Kalevivabrikule kuulunud reisi- ja kaubaauriku Grenen vastu. Grenen sõitis liinidel Heltermaa-Haapsalu ja Kärdla-Tallinn.
Esimese maailmasõja ajal võttis laevaliikluse üle riik. Hiljem rentis riik laevaliiklust ettevõttele Balti Päästeselts. Balti Päästeselts avas aurulaev Greneniga liini Tallinn-Heltermaa-Kuivastu-Virtsu-Laimjala-Kuressaare. Aurulaev Endla läbis Hiiumaad liiniga Tallinn-Kärdla-Kuressaare-Pärnu.
1930. aastal avas laevaomanik Gustav Sergo Taanist ostetud väikese aurikuga Gustav Hiiumaa liini.
Referentsellipsoid
Referentsellipsoid on geodeesias kasutusel olev matemaatilisel mudelil põhinev maa või ka teiste taevakehade kuju. Nende suhtelise lihtsuse tõttu eelistatakse mitmesuguste geograafilistel koordinaatidel põhinevate arvutuste tegemiseks referentsellipsoidi pinda. Kaartide, sealhulgas ka merekaartide loomisel kasutatakse kaardiprojektsiooni millega (kasutusel oleva) referentsellipsoidi pinnal olevad objektid kantakse tasapinnale ehk siis kaardile.
Matus
pisi|Kirikuõpetaja [[Mare Palgi pidamas matusetalitust Kose kalmistul]] Matus ehk matused on surnu ärasaatmise tseremoonia, mis toimub enamasti kalmistul puusärgiga mulda sängitamise näol. Matusetalituse kombed on erinevatel religioonidel ja rahvastel erinevad. Matusetseremoonia võib olla kiriklik või ilmalik.
Referentsellipsoid
Erinevad referentssüsteemid
On hulk referentsellipsoide oma Maa matemaatilise mudeliga. Seepärast ei lange ühe referentssüsteemi laius ja pikkus kokku teise referentssüsteemi laiuse ja pikkusega. Euroopa referentssüsteem põhineb Hayfordi ellipsoidil aastast 1910 ja aastal 1924 nim. Rahvusvaheliseks ellipsoidiks. Endises Nõukogude Liidus põhines referentssüsteem Krassovski ellipsoidil 1943. aastast. Satelliitnavigatsiooni süsteem Transit kasutab referentssüsateemina globaalset geodeetilist süsteemi WGS-72 1965 aastast. Selle asukoht ei lange kokku mõne muu referentssüsteemi alusel koostatud kaardi asukohaga, nt WGS84, vahe võib olla kuni üks kaabeltau. Eri süsteemide vahel kehtivad konstandid, mis lubavad määratud koordinaate ümber arvutada. Paljudel merekaartidel on antud parandid, mida tuleb rakendada satelliitsüsteemi abil saadud koordinaatide ümberarvutamisel.
Matus
Kiriklik matus
Kirikliku matusetalituse viib läbi vaimulik. Ärasaatmine toimub kirikus, kodus, krematooriumis või surnuaia kabelis – kõigil neil on erinev kord. Kiriklikul matusetalitusel võib osaleda ka kirikumuusik. Kiriklikul matusel lauldakse kiriklikke matuselaule.
Ilmalik matus
Ilmalik ärasaatmine toimub matusebüroos, kodus, krematooriumis või surnuaia kabelis. Ilmaliku matusetalituse viib läbi matusebüroo töötaja. Ilmalikul matusel lauldakse ilmalikke laule.
Bāmyān
Bāmyān on linn Afganistanis, Bāmyāni provintsi keskus.
Georgs Andrejevs
pisi|Georgs Andrejevs (2011) Georgs Andrejevs (30. oktoober 1932 Tukums – 16. juuli 2022) oli Läti arst, diplomaat ja poliitik.
Ta lõpetas 1953. aastal Riia Meditsiiniinstituudi. Andrejevs on täiendanud ennast anestesioloogia ja intensiivravi alal Moskvas, Leningradis, Kiievis ja Vilniuses. 1995. aastast on ta Läti Teaduste Akadeemia akadeemik.
1990. aastal valiti ta Läti Rahvarinde kandidaadina Läti NSV Ülemnõukogu liikmeks. 1992–1994 oli ta Läti välisminister Ivars Godmanise 1. valitsuses.
6. oktoober
6. oktoober on Gregoriuse kalendri 279. (liigaastal 280.) päev. Juliuse kalendri järgi 23. september (1901–2099).
Veskimäe (Mulgi)
Veskimäe on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
Defenestratsioon
Defenestratsioon ehk aknast välja viskamine ehk aknast alla viskamine oli eriti hiliskeskaegsel ja varauusaegsel Böömimaal levinud tava väljendada rahulolematust valitsevate võimudega. Seda tuli ette ka mujal, kuid kaks Praha defenestratsiooni on ilmselt kõige kuulsamad.
Veskimäe (Mulgi)
Külas asuvas Ärma talus on elanud president Toomas Hendrik Ilves.
Külas voolab Lüütre oja, millele on paisutatud Kille paisjärv.
Defenestratsioon
Defenestratsioon tähendab, et külaline pole enam tagasi oodatud. Nimelt tuleb tagasi tulla sama teed kaudu, kust lahkuti, st antud juhul aknast. Et aga sisenetakse ainult ukse, mitte akna kaudu, siis võeti aknast välja visatult võimalus naasmiseks.
Beijing Shi
Beijing Shi on Hiina 1. järgu haldusüksus, keskalluvusega linn. See jaguneb 16 linnarajooniks (区 qū) ja kaheks maarajooniks (县 xiàn).
Elanike arv on koos mittealaliste elanikega 22 miljonit inimest.
Pekingi linna kitsamas mõttes moodustavad 8 linnarajooni (kogupindala 1370 km², 7 072 000 elanikku).
Haldusjaotus
Pekingi kesklinn koosneb kaheksast linnarajoonist:
Pekingi lähiümbruses asub veel kuus linnarajooni, mis nimetati aastate 1986 ja 2001 vahel maakondadest linnarajoonideks:
Kesklinnast kaugemal asub veel 2 linnarajooni. Need moodustati 2001 endistest maakondadest. Lisaks kuulub Pekingi haldusalasse 2 maakonda:
Rosenrot
Rosenrot on Saksa ansambli Rammstein viies stuudioalbum.
See ilmus 28. oktoobril 2005 Saksamaal, 6. detsembril 2005 Kanadas ning 28. märtsil USAs.
Raul Narits
Raul Narits (sündinud 19. septembril 1952 ) on eesti õigusteadlane.
Elulugu
Raul Narits on tööliste poeg.
1971 lõpetas Narits Tallinna Spordiinternaatkooli (tegeles pikamaajooksuga) ja 1976 cum laude Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 1978-1982 õppis ta Moskva Ülikoolis aspirantuuris ning kaitses 1987 Moskva samas kandidaadikraadi õigusteaduses väitekirjaga "Принцип прав свобод и обязанностей граждан в условиях развитого социалистического общества". Ta täiendas end 1991 Helsingi, 1993–94, 1996, 1999, 2002 Münsteri ja 1994 Glasgow' ülikoolis ning 1996 Kieli Maailmamajanduse Instituudis.
1976–78 oli ta TÜ õigusteaduskonna stažöör-uurija, 1981–88 õpetaja ja vanemõpetaja, 1988–92 dotsent, 1992. aastast võrdleva õigusteaduse professor, 1993–94 ja 2002 ka vahetusõppejõud Münsteris ; avaliku õiguse instituudi juhataja alates aastast 1993. Tähtsamad loengukursused TÜ-s: õiguse entsüklopeedia, riigi ja õiguse teooria, õiguse tõlgendamise teooria (magistriõppes), õigusteaduse metoodikaõpetus (doktoriõppes). Narits on pidanud loenguid ka TÜ Euroopa Kolledžis.
Teadustöö
Raul Naritsa peamise uurimisvaldkonnad on võrdlev õigusteadus, konstitutsiooniõigus ning praktiline juriidiline semantika ja kõneaktiteooria. Ta on Rahvusvahelise Õigus- ja Sotsiaalfilosoofia Assotsiatsiooni Eesti sektsiooni president, ajakirja Juridica, sh Juridica International Law Review University of Tartu ning ajakirja Riigikogu Toimetised toimetuskolleegiumi liige. Narits on avaldanud üle 70 teadustrükise.
Alessandro Farnese
Alessandro Farnese on olnud Farnese suguvõsast pärit mitme isiku nimi:
Gardēz
Gardēz on linn Afganistanis, Paktīā provintsi keskus.
Umbsoo
Umbsoo (ka Kamalipera soo) asub Viljandi maakonna Mulgi vallas, ajalooliselt kuulus aga Pärnumaa Halliste ja Saarde kihelkonna valdustesse.
MET ART
MET ART (algselt Most Erotic Teens) on alates 1999. aastast tegutsev kunstiliste aktifotode galerii internetis.
Morava (täpsustus)
Morava (ajaloolises kontekstis ka Määrimaa) on ajalooline piirkond Tšehhis.
Morava nime kannab ka kaks jõge:
Romeo Mukk
Romeo Mukk (sündinud 3. jaanuaril 1948 Tartus) on Kuhjavere külavanem ja aktiivne külaliikumise edendaja. Tema eestvedamisel korraldatakse alates 2005. aastast Kuhjaveres külateatrite päevi.
Vesilääts
Vesilääts (Spirodela) on võhaliste sugukonda lemleliste alamsugukonda kuuluv veetaimede perekond.
Taime läbimõõt võib olla kuni 10 mm. Nii on ta suurem kui lemle (2–5 mm, 1 juur taime kohta) või Landoltia punctata (3–6 mm, 2-3 juurt taime kohta). 2–5 taime võib olla üksteise külge kinnitunud. Vesiläätsed võivad veekogude pinnale moodustada rohuvaipu koos lemlede ja maailma kõige väiksemate õistaimede volfiatega.
Vesiläätsede pealmine külg on roheline, kuid alakülg võib olla punane või pruun. Iga taime küljest tuleb välja 7–12 juurt.
Vesiläätsed ujuvad vabalt veekogu pinnal. Nad eelistavad seisva veega veekogusid.
Liigid
Vesiläätsi on kolm liiki:
Sündinud 19. novembril
''Siin loetletakse 19. novembril sündinud tuntud inimesi.
Valeri Brumel
Valeri Brumel (vene keeles Валерий Николаевич Брумель) (14. mai või 14. aprill  1942 – 26. jaanuar 2003) oli NSV Liidu kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (1964).
Brumel osales kahtedel olümpiamängudel ja tuli 1964. aasta olümpiamängudel Tokyos olümpiavõitjaks. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas sai ta hõbemedali.
1962. aasta Euroopa meistrivõistlustel Belgradis tuli ta tulemusega 2.16 Euroopa meistriks. Aastatel 1961–1963 tunnistati Brumel maailma parimaks sportlaseks.
Valeri Brumel püstitas karjääri jooksul kuus maailmarekordit. 1963. aastal püstitatud maailmarekord 2.28 püsis 1971. aastani.
3. oktoobril 1965. aastal oli tal liiklusõnnetuse tagajärjel ohtlik jalaluumurd. Talle tehti kokku 29 operatsiooni. Pärast paranemist alustas ta uuesti treeninguid. 1970. aastal hüppas ta pärast pikka taastumist avariist ja tugevaid treeninguid 2.09. pisi|püsti|vasakul|Tōkyō olümpiamängude (1964) pjedestaalil vasakult [[John Thomas (kõrgushüppaja)|John Thomas, Valeri Brumel ja John Rambo]]
Brumel on arvatud IAAFi kuulsuste halli liikmeks.
27px Olümpiamängudel
hõbemedal 2.16 olümpiavõitja 2.18
Euroopa meistrivõistlustel
Euroopa meister 2.16
Khōst
Khōst (ka Khowst) on linn Afganistanis, Khōsti provintsi keskus. Khōstis asub Khōsti Ülikool (Šeik Zayedi Ülikool).
Veelikse (Mulgi)
Veelikse (kohalikus kõnepruugis Lambaküla) on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
Külast läheb läbi Valga–Uulu maantee.
Veelikse külas oli Veelikse rüütlimõis. Mõisal oli Hendrikhansu ojal vesiveski.
1926. aastal avati Abja ning Mõisaküla vahelisel raudteelõigul uus jaam - Laatre. Samal aastal valmis ka stiilne Laatre jaamahoone, mis on Eesti väikeraudteede miljöö ehedaks näiteks. Kitsarööpmeline raudtee suleti 1973. aastal. Laatre jaamahoone asub Veelikse külas.
Välislingid
Abja Maaturism
Veelikse küla
Mulgimaa loodus ja pärandikultuuri objektid
Justitia bastion
pisi|Narva kindlus koos bastionide asukohtadega tänapäevasel Narva kaardil. 2 – Justitia Justitia (ladina keeles iustitia – 'õiglus') oli Narva linnakindlustuse täiendamisel 1683–1704 Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi Narva linnuse kirdenurka kavandatud bastionilaadne kindlustus ehk poolbastion.
Meymaneh
Meymaneh on linn Afganistanis, Fāryābi provintsi keskus.
Kirst
thumb pisi|Lõhestatud kuusepalgist õõnestatud kirst Kirst on etnograafias kaanega laudkast, mida kasutati riiete, relvade, toiduainete või väärtesemete hoidmiseks. See on üks kõige vanemaid mööbli liike.
Abajtõ Vaso
Abajtõ Vaso on uurinud osseedi ja iraani keelte etümoloogiat, osseedi folkloori. Temalt on ilmunud osseedi keele ajaloolis-etümoloogilise sõnaraamatu, osseedi grammatika ja töid üldkeeleteaduse alalt. Koostöös Georges Duméziliga uuris ta sküüdi keelte ja osseedi keele suhteid. Tema varased tööd on mõjutatud Nikolai Marri teooriatest.
Tshinvalis asub Abajtõ Vaso mälestussammas. Vaso oli paljude akadeemiate ja teaduslike seltside auliige.
Khānābād
Khānābād on linn Afganistanis Kondūzi provintsis.
Ethel Brafmann
Ethel Brafmann (8. juuli 1921 – 7. november 2005) oli Eesti maastikuarhitekt.
Geenitriiv
pisi|Geenitriivi tagajärjel võib väikestes [[populatsioonides kergesti väheneda geneetiline mitmekesisus]] Geenitriiv ehk geneetiline triiv (inglise genetic drift, random genetic drift, allelic drift) on geeni alleelide (ja mittegeensete geneetiliste markerite alleelsete variantide) sageduse juhuslikud muutused populatsiooni järjestikustes põlvkondades juhuvaliku tõttu.
Järglase alleelide kombinatsioon on vanematelt juhuslikul moel pärandunud, mistõttu see, kas üks või teine isend jääb ellu ning saab järglasi, oleneb mingil määral juhusest. Mingi alleeli sagedus (alleelisagedus) populatsioonis on selle alleeli eksemplaride osatähtsus selle alleeli eksemplaride hulgas. Geneetilise triivi tagajärjel võib osa alleele (geenivariante) kaduda, nii et geneetiline mitmekesisus väheneb.
Geenitriivi mõju on seda suurem, mida väiksem on populatsioon. Teadlased vaidlevad ägedalt selle üle, kui suur roll võrreldes loodusliku valikuga on evolutsioonis neutraalsetel protsessidel, sealhulgas geenitriivil. Ronald Fisher oli seisukohal, et geenitriivi roll evolutsioonis on tagasihoidlik või olematu, ja see vaade jäi mitmeks aastakümneks valdavaks. Vaidlus läks uue hooga käima, kui 1968. aastal esitas Motoo Kimura oma molekulaarse evolutsiooni neutraalse teooria, mille väitel geneetiline muutus (mis ei pea tingimata avalduma fenotüübis) fikseerub populatsioonis enamasti just geenitriivi tagajärjel.
Analoogia värvipurkidega
Maalril P1 on auto pakiruumis 20 värvipurki, millest 10 sisaldavad punast ja 10 sinist värvi. Teine maaler (P2, kes esindab järgmist põlvkonda) saabub esimese juurde 20 tühja värvipurgiga, et see need täidaks. Esimene maaler haarab ükshaaval kaasa täitmist ootavaid purke, täidab need juhuslikult valitud kanistrist ja viib need tagasi P2-le. Nõnda jätkates on varsti kõik 20 purki täidetud. (Teeme eelduse, et purgist võib lõputult värvi võtta.)
P2 võtab värvipurgid ja kohtub peatselt maalriga, kellel on nimeks P3 ning kellel on jällegi 20 tühja purki. P2 täidab need juhuslikult valitud purkidest. Varsti tuleb P3-lt värvi küsima P4 ja kõik kordub sama stsenaariumi alusel järjest uute maalritega. Lõpuks jõuab kätte olukord, kus ühel maalril olevad purgid on täidetud ainult ühe värviga.
On ilmne, et selline sündmus võib toimuda mis tahes põlvkonnas: näiteks P1 võib juhuslikult purke täites iga kord punase värvi valida ja P2-l puuduks pärast seda igasugune võimalus P3-le sinist värvi anda. Pisut vähem ilmne on see, et säärase sündmuse toimumise tõenäosus on seda väiksem, mida suurem on täidetavate purkide arv (ehk populatsiooni suurus). 20 purgi puhul on P1-l tõenäosus valida iga kord punane värv (1/2)20 ehk umbes üks miljondik ja ka koos igakord sinise värvi valimise võimalusega on tõenäosus kõigest 1/524 288. Kui aga purke on juba 200, siis on iga kord punase värvi valiku tõenäosus umbes 1/1,6×1060, mis on väiksem kui tõenäosus valida konkreetne aatom kõigi Päikese aatomite seast.
Suurem värvipurkide arv annab parema valimi: mida suurem on värvipurkide arv, seda tõenäolisem on, et järgmises põlvkonnas jääb punase ja sinise värvi purkide vahekord lähedaseks sellele, mis oli eelmises põlvkonnas. Geenitriivi mõju on suuremates populatsioonides väiksem: mingi alleeli sagedus (meie näites punaste värvipurkide arv) muutub suuremate populatsioonide puhul aeglasemalt. Väikestes populatsioonides võib see aga toimuda väga kiiresti. Geenitriivi tõttu on seega väikestel populatsioonidel kalduvus kiiremini geneetilist mitmekesisust kaotada ja suurematel populatsioonidel on tendents olla geneetiliselt mitmekesisem.
pisi|center|550px|Siinses simulatsioonis toimub "sinise alleeli" fikseerumine viie põlvkonna jooksul. Simulatsiooni vaatamiseks klõpsa pildil
Tõenäosus ja alleelisagedus
Väikese populatsiooni kalduvust geenitriivi tagajärjel kergesti muutuda võib illustreerida ühe lihtsustatud näitega. Kujutame ette, et meil on suur bakterikoloonia, millesse kuuluvad bakterid on geneetiliselt peaaegu täiesti identsed – erinevusi on ainult ühes geenis. Seejuures kannavad pooled bakterid selle geeni alleeli A ja pooled bakterid alleeli B ehk alleelisagedus on mõlemal geenivariandil 50%. Oletame, et need on neutraalsed alleelid: bakteri võime ellu jääda ja paljuneda ei sõltu sellest, kumb alleel tal on.
Bakteritel lastakse pikka aega soodsates tingimustes elada ja paljuneda. Suure tõenäosusega alleelisagedused ajas eriti ei muutu ja säilivad mõlemal geenivariandil 50% juures. Kui aga elutingimused oluliselt halvenevad ja valdav osa bakteritest hukkub, siis võib geenitriiv hakata mõju avaldama.
Oletame, et järele on jäänud ainult neli bakterit. Nüüd on meil 16 võimalust, kuidas alleelid võivad olla bakterite vahel jagunenud. Võimalikud on järgmised kombinatsioonid:
'''(A-A-A-A), (B-A-A-A), (A-B-A-A), (B-B-A-A), (A-A-B-A), (B-A-B-A), (A-B-B-A), (B-B-B-A), (A-A-A-B), (B-A-A-B), (A-B-A-B), (B-B-A-B), (A-A-B-B), (B-A-B-B), (A-B-B-B), (B-B-B-B).'''
Alleelide A ja B jaotuste tõenäosused on järgmised:
Iga võimaliku kombinatsiooni tõenäosus on:
kus 1/2 (alleeli A või B esinemise tõenäosus) korrutatakse neljaga, sest ellujäänud baktereid on neli.
Nagu tabelist näha võib, on selliseid kombinatsioone, kus alleelide A ja B arv on võrdne, kokku 6. See tähendab, et alleelide omavahelise võrdse jaotumise tõenäosus (6/16) jääb oluliselt alla alternatiivsetele võimalustele (10/16).
Kõigi võimalike kombinatsioonide arvu saab väljendada binoomkordaja abil ja tuletada Pascali kolmnurgast. Iga esineda võiva kombinatsiooni arvu saab leida järgneva valemi abil:
kus N vastab bakterite arvule ja k märgib A (või B) alleelide hulka kombinatsioonis. Funktsioon  tähistab binoomkordajat ja seda võib väljendada kui "N valib'' k". Selle valemi kasutamine, et leida tõenäosus, kus neljal ellujäänud bakteril on kaks A ja kaks B alleeli, näeb välja järgmine:
Wrighti-Fisheri mudel
Võtame taas kasutusele geeni, millel on kaks alleeli: A ja B. Diploidses populatsioonis, mis koosneb N arvust individuaalidest on iga geeni kokku 2N. Ühel indiviidil võib olla kas kaks koopiat ühte ja sama alleeli või üks koopia ühte ja teine teist. Tähistame esimese alleeli sageduse tähega p ja teise alleeli sageduse tähega q.
Wrighti-Fisheri mudel eeldab, et põlvkonnad ei kattu. Näiteks üheaastastel taimedel on iga aasta uus põlvkond. Iga geenikoopia, mida annab uuest põlvkonnast leida, jõudis sinna juhuvaliku tõttu vanempõlvkonna samade geenide hulgast. Valem, mille järgi arvutada tõenäosust, et edasi kandub k koopiat alleeli, mille sagedus eelnevas põlvkonnas oli p, on:
kus sümbol "!" tähistab faktoriaalset funktsiooni. Seda avaldist võib samuti formuleerida kasutades binoomkordajat:
Morani mudel
Morani mudel eeldab põlvkondade ülekattumist. Igal sammul valitakse üks indiviid, kes sureb, ja üks indiviid, kes annab järglase. Nõnda võib iga sammuga valitud alleeli sagedus kasvada ühe võrra, langeda ühe võrra või jääda samaks. See tähendab, et ülemineku maatriks on tridiagonaalne – see tähendab, et matemaatiliste lahendite leidmine on Morani mudeli puhul lihtsam kui Wrighti-Fisheri mudeli puhul. Samas on arvutisimulatsioonides hõlpsam kasutada viimast kuna see vajab vähem samme lahendini jõudmiseks. Kui Morani mudelis kulub N sammu, et ühe põlvkonnaga valmis saada (N on siin efektiivne populatsioonisuurus), siis Wrighti-Fisheri mudelis piisab ühest sammust põlvkonna kohta.
Praktikas annavad Morani mudel ja Wrighti-Fisheri mudel kvalitatiivselt sarnaseid tulemusi, aga geneetiline triiv toimub Morani mudelis kaks korda kiiremini.
Valimiveale lisanduvad juhuslikud tegurid
Juhuslikud muudatused alleelide esinemissageduses võivad lisaks geenitriivi poolt põhjustatud valikuveale olla tingitud ka näiteks valikusurvest.
Üheks oluliseks alternatiivseks stohhastiliseks allikaks, võimalik et isegi olulisemaks kui geneetiline triiv, on aheldatuse tasakaalutus (linkage disequilibrium), mis võimaldab neutraalsetel või isegi kergelt kahjulikel alleelidel kasulike geenide lähedusse sattudes nendega "järgmistesse põlvkondadesse kaasa hääletada" (genetic hitchhiking). See tähendab, et tekkinud mutatsiooni levikut populatsioonis võib oluliselt mõjutada see, milliste geenide lähedusse see tekkis. Kuna lähestikku paiknevad geenid päranduvad enamasti edasi koos, ühes aheldusrühmas, siis võib ka neutraalne alleel kiirelt populatsioonis levida, kui selle geenivariandi kõrval on mõni olulist tunnust kodeeriv geen, mille variant on antud tingimustes isendile väga kasulik. Ehk kui toimub mingi kasuliku alleeli sageduse fikseerumine populatsioonis, siis viib ta endaga kaasa ka hulga neutraalseid lookusi.
Koospärandumine on seda tõenäolisem, mida lähemal geenid kromosoomis üksteisele asuvad ja sellest tulenevalt saab sellises olukorras kasutada erinevaid matemaatilisi mudeleid, mis aitavad ennustada alleelisageduste muutuseid ajas. Aheldatuse tõttu on geenid kaotanud osa oma sõltumatusest. Siin väljendub sõltumatus asjaolus, et järglaspõlvkonna alleelisagedus sõltub ainult vanemate alleelisagedusest ja mitte varasematest populatsioonidest: seda nimetatakse Markovi omaduseks.
Triiv ja fikseerumine
Hardy-Weinbergi mudeli järgi püsivad piisavalt suures ja vabalt ristuvas populatsioonis alleelisagedused muutumatutena ka põlvkondade vaheldudes, kui seda tasakaalu ei häiri migratsioon, mutatsioonid või valik.
Geenitriivi käigus ei omanda populatsioon uusi alleelivariante, kuigi juhuvalik võib tingida osade alleelide kaotsimineku. Kui populatsioon on piisavalt arvukas ning looduslik valik ja mittejuhuslik ristumine ei mõjuta geneetilist varieeruvust on populatsioon Hardy-Weinbergi tasakaalus. Kui genotüübisagedustest on alati võimalik arvutada alleelisagedused, siis vastupidine (ehk alleelisagedustest genotüübisageduse arvutamine) on võimalik vaid ennustusena, mis on täpne kui populatsioon on Hardy-Weinbergi tasakaalus. Seega saab nõnda tuvastada valiku või mittejuhusliku ristumise toimumist populatsioonis.
Kui alleel saavutab aja jooksul sageduse 1 (100%), siis on see fikseerunud. Kui aga alleel jõuab sagedusele 0 (0%), siis tähendab see, et mitte ükski populatsiooni liige seda alleeli enam ei kanna ning populatsiooni jaoks on see kadunud. Pärast alleeli fikseerumist ei saa sellele toimuda geenitriiv, kuni mutatsioon või geenivool ei too just lisaks mõnda uut geenivarianti. Seega saab geneetiline triiv toimida ainult geneetilist mitmekesisust vähendava tegurina.
pisi|center|600px|Näide geneetilise triivi toimest
Fikseerumiseks või kadumiseks kuluv aeg
pisi|300px|Kümme arvuti poolt genereeritud simulatsiooni juhusliku geneetilise triivi mõjust üksikule alleelile vaadelduna viiekümne põlvkonna vältel. Algne alleelisagedus on 0,5 ja vaadeldud on selle võimalikku muutumist kolme populatsioonisuuruse (20, 200 ja 2000) juures. Alleeli kadumine või fikseerumine (vastavalt siis sagedusele 0,0 või 1,0) toimub märgatavalt kiiremini väikestes populatsioonides Eeldades, et geneetiline triiv on ainuke evolutsiooniline jõud, mis alleelile mõjub, siis näitab igal ajahetkel parasjagu populatsioonis esinev alleelisagedus sellesama alleeli fikseerumise tõenäosust. Näiteks kui alleeli A sagedus p on 75% ja alleeli B sagedus q on 25%, siis piiramatu aja olemasolul fikseerub alleel A tõenäosusega 75% ja alleel B tõenäosusega 25%.
Üks valem, mida kasutatakse neutraalse alleeli fikseerumiseks kuluva aja ligikaudseks hindamiseks geenitriivi kaudu vastavalt Wrighti-Fisheri mudelile, on järgmine:
Selles märgib T põlvkondade arvu, Ne on efektiivne populatsioonisuurus ja p tähistab algset alleelisagedust. Lahend annab meile põlvkondade arvu, mis eelduste kohaselt kulub selleks, et toimuks mingi konkreetse alleeli fikseerumine (mille sagedus on p) populatsioonis suurusega (Ne).
Neid arvutusi kasutatakse ka sel eesmärgil, et hinnata, mis mõju võib geenitriiv avaldada mutatsiooni käigus tekkinud uuele alleelile. Arvestades geneetilise triivi mõju neutraalsele alleelile suures populatsioonis (mille puhul võib eeldada, et kõik sai alguse ühest mutatsioonist ja seega on alleeli algne sagedus nõnda väike, et selle võib valemist välja arvata), siis võib valemit ka järgnevalt lihtsustada:
Keskmine põlvkondade arv, mis kuluks neutraalse alleeli kadumiseks.
Olukordades, kus Ne ja N on eelduste kohaselt võrdsed, on fikseerumiseks kuluva aja suhe kadumiseks kuluva ajaga järgnev:
Geneetiline triiv vs. ja looduslik valik
Kuigi mõlemad protsessid mõjutavad evolutsiooni, toimib geenitriiv juhuslikult ja looduslik valik suunatult. Ehk sellel ajal kui valik veab populatsioone suurema kohasuse suunas ja võimaldab neil nõnda muutuvate keskkonnatingimustega paremini kaasas käia, juhindub triiv ainult matemaatilisest tõenäosusest. Selle tulemusena toimib triiv genotüübi sagedusele hoolimata fenotüübilistest mõjudest. Valik aga eelistab alleele, mis avaldavad positiivset mõju fenotüübile (suurendades seeläbi organismi võimet ellu jääda ja järglasi anda) ning pärsib kahjulike alleelide sagedust, kuid ignoreerib neutraalseid muudatusi genoomis.
Looduslikes populatsioonides ei toimi geneetiline triiv ja looduslik valik üksteisest isoleeritutena – mõlemad jõud on pidevas tegevuses ja mõjutavad üksteist. Siiski oleneb suuresti populatsiooni suurusest, kui palju saab populatsiooni mõjutada triiv ja kui palju valik. Geenitriivi roll suureneb oluliselt väikestes populatsioonides ja ületab valikut, kui selektsioonikoefitsient on väiksem kui 1 jagatuna efektiivse populatsioonisuurusega. Seepärast toimib triiv alleelisagedustele palju edukamalt just väikestes populatsioonides.
Kui alleelisagedus on äärmiselt madal, siis võib geenitriiv sellistele harvadele alleelidele looduslikust valikust palju suuremat toimet avaldada ja seda ka suurtes populatsioonides. Näiteks, kui kahjulikud mutatsioonid kaovad suurtes populatsioonides valiku tõttu kiirelt, siis vasttekkinud kasulikud mutatsioonid võivad geenitriivi toimel sama kergelt kaduma minna kui neutraalsed mutatsioonid, sest triiv neil vahet ei tee, ning valik ei pruugi jõuda nende hulka kasvatama hakata. Valik hakkab selliste uute mutatsioonide levikut jõulisemalt soodustama alles siis, kui nende hulk ületab teatava lävendi ning nad ei ole enam sellisel määral juhuse meelevallas.
Geneetilise triiviga seotud matemaatika oleneb suuresti efektiivsest populatsioonisuurusest, kuid ei ole päris kindel, kuidas see seostub tegelikku populatsiooni moodustavate indiviidide arvuga. Aheldatus loodusliku valiku all olevate geenidega võib neutraalsetele alleelidele vähendada efektiivset populatsioonisuurust. Mida suurem on homoloogilise rekombinatsiooni sagedus, seda nõrgemaks jääb aheldatuse mõju ning koos sellega ka efektiivse populatsioonisuuruse avaldatav efekt. See efekt on nähtav molekulaarses andmestikus korrelatsioonina rekombinatsioonisageduse ja geneetilise mitmekesisuse vahel ning negatiivse korrelatsioonina geenide tiheduse ja mittekodeerivate regioonide mitmekesisuse vahel (ehk mida pikema vahemaa tagant geenid genoomis paiknevad, seda suurem on nende vahele jäävate mittekodeerivate regioonide mitmekesisus). Juhusest sõltuv seos teiste geenidega, mis on valiku all, ei ole sama, mis valimiviga ning seetõttu nimetatakse seda aheldatuse tasakaalutuseks, et eristada viimast geneetilisest triivist.
Kontseptsiooni ajalugu
Geenitriivi kontseptsiooni tutvustas esmakordselt Sewall Wright, kes kuulus ühtlasi populatsioonigeneetika rajajate sekka. Ta kasutas esmakordselt sõna "triiv" (drift) 1929. aastal ilmunud artiklis "The evolution of dominance", kuigi sel ajal pidas ta selle all silmas veel suunatud protsesse (mitte juhuslikke, nagu geenitriiv tegelikult on) või siis loodusliku valiku protsesse. Veidi hiljem, kuid siiski veel samal aastal, kasutas Wright seda mõistet juba viitamaks täiesti juhuslikele protsessidele või valimivea tõttu tekkida võivatele muutustele. See sai tuntuks kui "Sewall-Wrighti efekt", kuigi Wrightile endale säärane nimi päris meeltmööda ei olnud – ta eelistas ise "juhuslikku triivi" (drifting at random). Tehnilise terminina, märkimaks stohhastilist protsessi, leidis "triiv" aga peatselt laialdast kasutust.
pisi|"Kohasuse maastik", kus nn mäetipud märgivad kõrgema kohasusega kombinatsioone populatsioonis Sünteetilise evolutsiooniteooria algusajal, kui teadlased olid alles alustanud populatsioonigeneetika liitmist Charles Darwini loodusliku valiku teooriaga, keskendus Wright inbriidingu mõjule väikestes ja suhteliselt isoleeritud populatsioonides. Ta tutvustas kohasuse maastiku (adaptive landscape ehk fitness landscape) kontseptsiooni, mille puhul võivad ristumine ja geenitriiv väikestes populatsioonides neid kergelt kohasuse küngastelt (adaptive peaks) ära tõugata, võimaldades seetõttu looduslikul valikul neid uute kõrgema kohasusega geenikombinatsioonide suunas lükata (seda võib näitlikustada kõrvaloleva joonise abil, kus A tähistaks ühte lokaalset kohasuse maksimumi. Kui populatsioon kalduks antud maksimumilt piisavalt palju kõrvale, siis võib ta selle tulemusena liikuma hakata ka hoopis kõrgema kohasusega geenikombinatsioonide suunas (B).). Wright pidas väikeseid populatsioone looduslikule valikule enam meelepäraseks, kuna "inbriiding on nendes piisavalt intensiivne, loomaks geenitriivi kaudu uusi integreeruvaid süsteeme, aga samas mitte liiga intensiivne, et põhjustada juhuslike mitteadaptiivsete geenide fikseerumist."
Wrighti vaated geneetilise triivi rollile evolutsiooni kontekstis põhjustasid algusest peale vastuolusid. Üks kõige häälekam ja mõjukam kriitik oli seejuures tema kolleeg Ronald Fisher, kes nõustus küll sellega, et geenitriiv võis evolutsioonis mõningast rolli mängida, kuid tema arvates oli see osa üsna tagasihoidlik. Samas on Fisherit süüdistatud ka Wrighti vaadete mittemõistmises, kuna tema kriitika viitas justkui sellele, nagu Wright oleks valiku rolli evolutsioonis praktiliselt kõrvale jätnud. Fisheri jaoks oli evolutsioon kui pikk, stabiilne ja adaptiivne (ehk suurema kohasuse suunas liikuv) protsess, sest muul viisil ei saaks seletada lihtsate eluvormide järjest keerukamaks muutumist. Nõnda jätkusid arutelud gradualistide ja Wrighti mudeli pooldajate vahel, kellest viimased uskusid, et valik ja triiv omavad mõlemat olulist rolli evolutsiooniliste protsesside suunamisel.
Geenitriivi rolli evolutsiooni mõjutava jõuna on kritiseerinud John H. Gillespie ja Will Provine, kes väidavad, et suurem mõju neutraalsete mutatsioonide levikule on hoopis valikul, mis veab tänu geenide aheldatusele soodsamate geenivariantidega kaasa nende külge aheldunud neutraalseid alleele.
Roostik
pisi|[[Matsalu rahvuspark|Matsalu roostik]] Roostik on kõrgete kaldaveetaimede ehk helofüütide kooslus. Roostikke moodustavad taimed paljunevad enamasti vegetatiivselt, moodustades suuri kloone.
Eestis on tavalisteks roostikku moodustavateks taimedeks pilliroog, kare kaisel, järvkaisel, meri-mugulkõrkjas, suur parthein, laialehine hundinui, ahtalehine hundinui, rooghein, päideroog, kalmus.
Roostikud on taimede osas liigivaesed, kuid tihti linnurikkad.
Eesti suurimad roostikud asuvad Matsalu lahes, mõnevõrra väiksema pindalaga roostikud kasvavad Peipsi ja Võrtsjärve kaldavööndis.
Mosh
pisi|Kontserdipublik moshimas Mosh (tuntud ka kui slam dancing) on pungi, hardcore pungi, hard rocki ja vähemal määral ka metali austajate seas levinud tantsustiil, mida võib kirjeldada kui agressiivselt üksteisega tõuklemist ning energilist ja kohati kaootilist liikumist.
Hoolimata näivast vägivaldsuset on moshimisel siiski kujunenud teatav etikett, mida üldiselt järgitakse. Näiteks kaotatud esemed korjatakse üles ja tõstetakse kõrgele pea kohale, et omanik neid märkaks, ja kukkunud moshija aidatakse kohe püsti.
Ajalugu
Moshi kui termini päritolu kohta on erinevaid arvamusi. Üks levinumaid on, et sõna tuleb hardcore punk bändi Bad Brains liikmete H.R. ja/või Darryl Jeniferi Jamaica-pärasest sõna mash hääldusest, mida on täheldatud Bad Brainsi lauludes "Mash It Up" ja "Mash down Babylon". Teine levinud seisukoht on, et termini leiutas Vinnie Stigma hardcore bändist Agnostic Front, kes kasutas seda akronüümina väljendist "March Of Skin Head".
Mosh(imine) kui tegevus on pärit 1980. aastate Washingtoni hardcore pungi lavapildist ning selle eellaseks oli pogo-vormis slam-dancing.
Moshimise elemendid
Mida moshimiseks peetakse ja mida mitte, võib piirkonniti (ja ka ringkonniti) varieeruda. N-ö üldtunnustatud on järgmised elemendid.
Headbanging
Headbanging on ilmselt vanim ja populaarseim osa moshimisest, mille käigus moshija pillutab pead ette-taha, enamasti muusika rütmis. Harilikult liigub kaasa ka ülakeha. Efekti lisavad pikad juuksed.