cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koluvere piiskopilinnus
Piiskopilinnusena
Koluvere linnus rajati aastatel 1234–1238, kuna stiftifoogti Johannes de Lode pojad, Odewarus Lode ja Henricus Lode ei soovinud uue maahärra Saare-Lääne piiskopi Heinrich I (1234–1260) võimule alluda. 1238 palus paavsti legaat Liivi ordult abi Kullamaa kihelkonna tagasivallutamiseks vendade Lodede käest. 13. sajandi teisel poolel puhkes uus konflikt Liivi ordu ja Saare-Lääne piiskopkonna vahel maavalduste pärast. Ordu vallutas paavsti legaadi palvel vallutasid ordurüütlid kihelkonna ja Koluvere linnuse, mis jäi nende kätte mitmeks aastaks. Sisetülide käigus linnus hävitati ja sellest linnusest, mis asus samal kohal, ei ole meie ajani midagi säilinud. Vennad Loded põgenesid aga taanlaste juurde Tallinna.
Tänaseni säilinud Koluvere linnuse osade ehitust alustati 13. sajandi lõpus pärast Lodedele kuulunud linnuse hävitamist. Säilinud linnuse peahoone pärineb piiskop Winrich von Kniprode valitsusajast 1383–1419. Esialgu oli Koluvere ilmselt nelinurkne tornlinnus, külgede pikkusega 9,2 meetrit. Põhikorruse mõigasroietega võlvlagi lubas oletada torni olemasolu juba 13. sajandi lõpust.
14. sajandi algul alustati torni juurde konvendihoone tüüpi linnuse ehitust, mille kagutiivas asusid refektoorium ja kabel, põhjatiivas eluruumid. Edelatiib ei ole säilinud. Konvendihoone siseõue ümbritses ristikäik. Nelinurkse hoone küljepikkused olid 42×45 meetrit. Linnus asus ülespaisutatud Liivi jõe saarel, millele oli kaitsevõime suurendamiseks lisaks kaevatud vallikraavid. Soisele pinnasele ehitatud linnusehoonete vundamentide alla olid palkidest parved. Pärast 1541. aastat ehitati värava kaitseks Liivi jõe poolsesse nurka ümmargune suurtükitorn.
Koluvere linnust (Schlosse Lode) on kirjalikult esmamainitud 1427. aastal. 1496. aastal on dokumentides esmamainitud Koluvere mõisa.
Koluvere linnus oli 1439. aastast alates üks Saare-Lääne piiskoppide residentslinnus. Ühtlasi oli Koluvere Läänemaa stiftifoogti asupaik, kes juhtis piiskopkonna läänistamata maade ilmalikku haldust (majandamist). Koluvere linnus oli üks neist linnustest, kus asusid piiskopi sõjasulased (palgasõdurid).
pisi|Koluvere linnus sillalt vaadatuna pisi|Koluvere linnus (2012) pisi|püsti|Väravatorn pisi|püsti|Suurtükitorn Saare-Lääne piiskopkonna siseses võimuvõitluses vallutas koadjuutor Wilhelm 1532. aastal Koluvere. Piiskop Reinhold von Buxhövden sai linnuse tagasi 1534. aastal ja elas seal kuni surmani 2. mail 1557. Konvendihoone seinal võib näha tema raidkivist vapi kujutist. Pärast Reinholdi surma läks Koluvere linnus piiskop Johann V von Münchhauseni ja tema venna stiftifoogt Christoph von Münchhauseni valdusse. Vennad müüsid piiskopkonna koos linnustega Taani kuningale Frederik II-le, kes andis selle 1560 oma vennale hertsog Magnusele. 1560. aastal üritasid linnust vallutada ka eesti talupojad Koluvere ülestõusu käigus, kuid see jäi vallutamata.
Liivimaa sõjas
Alanud Liivi sõja ajal vallutasid Koluvere linnuse 1564 rootslased Henrik Klasson Horni juhtimisel. 23. jaanuaril 1573 toimus linnuse lähedal Koluvere lahing rootsi palgasõdurite (mõisameeste) ja Moskva suurvürstiriigi vägede vahel. Koluvere jäi rootslastele, kuid kuna palgasõduritel oli palk saamata, loovutasid nad Koluvere koos Haapsalu ja Lihula linnusega ning nende juurde kuuluva maaga palgasõduritele palga katteks kuni palga saabumiseni. 1575. aasta algul võttis linnused pikkade läbirääkimiste tulemusel üle Taani kuninga esindaja Claus von Ungern.
27. jaanuaril 1576, Vene-Rootsi sõjas vallutas Koluvere linnuse Moskva suurvürsti venelastest ja tatarlastest koosnev vägi. 22. juulil 1581 võtsid rootslased Karl Henriksson Horni juhtimisel linnuse tagasi.
17. sajandil kaotas Koluvere linnus sõjalise tähtsuse ja kustutati kindluste nimistust. 1646 kinkis Rootsi kuninganna Kristiina Koluvere mõisa koos 28¾ adramaa suuruse maavaldusega kindralleitnandile ja maanõunikule Friedrich von Löwenile. Löwenite suguvõsa valduses oli Koluvere mõis kuni 1771. aastani.
Venemaa keisririigis
1771. aastal kinkis Katariina II Koluvere mõisa oma favoriidile Grigori Orlovile. Sel ajal hoidis Katariina II seal vangistuses Württembergi printsessi Auguste Karolinet, kes saadeti sinna 1787. aastal, suri saladuslikult 16. septembril 1788 ja maeti Kullamaa kirikusse. 1797. aastal sai krahv Friedrich Wilhelm von Buxhoeveden, kes abiellus Katariina II ja Grigori Orlovi tütre Natalja Grigorjevna Aleksejevaga, mõisa ametlikult kingituseks, tegelikult aga päranduseks. Mõis jäi Buxhoevedenite suguvõsale kuni riigistamiseni 1919. aastal.
Mõisa ajal kerkis sinna imposantne majandushoonete kompleks ning maaliline park sammaspaviljoni, tiikide ja kaarsillaga, mida ehtisid obeliskid. Aastail 1840 ja 1905 linnuse peakompleks põles ja taastati uusgooti stiilis (tornide sakmelised rinnatised, teravakaarsed aknaavad jms, mis hiljem eemaldati).
Alates 1924. aastast oli linnuses kasvatusasutus, alates 1963. aastast hooldekodu. Alates 2001. aastast oli linnus kasutuseta.
Linnus tänapäeval
2005. aastal müüdi linnus eravaldusse. 1. septembril 2008 varises kokku Koluvere linnuse kivisild.
13. jaanuaril 2005 võttis Muinsuskaitseamet vastu leevendavad tingimused, mille kohaselt on Koluvere linnuses lubatud tavapärased hooldustööd ning nende käigus (näiteks läbijooksvate katuste parandamiseks ja aukude täiteks) tohib kasutada käepärast materjali.
pisi|püsti|Vaade üle [[Liivi jõgi|Liivi jõe Koluvere piiskopilinnusele (2005)]] Koluvere mõisa lähedal on 13,7 ha suurune Koluvere mõisa park, mis alates 1964. aastast on looduskaitse all.
22. veebruaril 2008 avaldas Eesti Ekspressi kultuurilisa Areen loetelu Eesti Vabariigi ajaloo 90 kõige kultuurivaenulikumast teost ja 31. kohale oli seal paigutatud heas korras Koluvere piiskopilinnuse erastamine.
2015. aastal tunnustati Aivar Reivikut ja OÜ Argonfeldi Lääne maavalitsuse tänukirjaga lossi renoveerimise eest.
7. Jalaväerügement
7. Jalaväerügement oli Eesti kaadriväeosa asukohaga Võrus ja Petseris.
Rügemendi asutamise päevaks loeti 18. detsembrit 1918, mil Paides formeeriti nimetuse all Järvamaa löögipataljon, Järvamaa kaitsepataljon. 30. jaanuaril 1919 suurendati pataljoni isikkoosseisu ning moodustati 7. Jalaväepolk.
18. detsembril 1931 pühitsetud lipu varda hõbevõrul on väeosa ladina keeles nimetatud SEPTIMA LEGIO PEDITUM.
Järva kaitsepataljon – 7. jalaväepolk Vabadussõjas
18. detsembril 1918 moodustatud Järvamaa kaitsepataljon osales Eesti vabastamislahingutes pärast 12. jaanuari, kui Eesti väed vabastasid Rakvere ning järgnenud vabastamislahingute käigus taganesid Punaarmee väed 1. ratsapolgu, Järvamaa kaitseüksuse ja eesti sakslaste üksuse eest. Ratsapolgu ja sakslaste üksused suunasid rünnaku Avinurmele, ning Järvamaa kaitsepataljoni Mustvee peale, kuhu nad jõudsid 14. jaanuaril.
Pärast Mustvee vabastamist suunati kaitsepataljon Tartu suunale, kus 2. diviisi ülema juhtimisel, koos Tallinna kaitsepataljoni, Bułak-Bałachowiczi üksuse ja saksa kooliõpilaste rooduga. Tartu vabastati LR soomusrongide nr 1 ja 2. ning Tartu maakonna kaitsepataljoni, Julius Kuperjanovi juhtimisel vabastati Tartu linn Läti punaste kütivägedest 14. jaanuaril.
Järvamaa kaitsepataljon jõudis 29. jaanuaril Lõunarindele Räpina-Mehikoorma piirkonda, kust tegi retki üle Lämmijärve Nõukogude Venemaale. 30. jaanuaril 1919 nimetas Sõjavägede Ülemjuhataja Järvamaa Kaitsepataljoni ümber 7. jalaväepolguks ning allutati 2. Diviisile. Polgu ülemaks nimetati alampolkovnik Hendrik Vahtramäe.
Polk võttis osa sõjategevusest Lõuna-Eestis ja Pihkva oblastis. Veebruariks 1919 oli vägede hoogne edasitung vaibunud ja Võru ja Petseri piirkonnas asunud 7. jalaväepolk oli sunnitud isegi taanduma. Tõmbudes tagasi üle raudtee, loovutas see vaenlasele Vastseliina, Orava ja rea teisi asulaid, üle Lämmijärve tulnud Punaarmee üksus vallutas Räpina, Mehikoorma ja Meeksi.
1920–1940
Vabadussõja lõppedes oli polk piirivalveteenistuses. Pärast osalist demobilisatsiooni 1920. aasta kevadel, paigutati polk Petseri linna ja linnaümbruse küladesse. 1921. aasta 1. jaanuarist formeeriti 7. polgust, 7. pataljon asukohaga Tartus. 7. juulist 1921 lahkus pataljon Tartust Võrru ning nimetati uuesti 7. Jalaväepolguks. 1922. aasta 24. novembril nimetati polk ümber rügemendiks.
1928. aasta sõjaväereformi käigus moodustati Üksikud jalaväepataljonid, sõja ajal oleksid üksikud jalaväepataljonid mobiliseeritavatega täiendatud sama numbriga jalaväerügementideks. 1. ja 7. Jalaväerügement olid juba rahuajal jalaväerügemendid. 7. Jalaväerügement kuulus 2. Diviisi koosseisu.
7. Jalaväerügemendi koosseisu kuulus:
1937. aasta sügisel oli 7. Jalaväerügemendi II ja III pataljonis kummaski kadreeritud koosseisuga 2 laskurkompaniid, kolm laskurkompaniid (5., 7. ja 9.) ajateenijatega komplekteerimata.
Explorer (laev)
thumb Explorer (aastatel 1969–1985 Lindblad Explorer, 1985–1992 Society Explorer) oli Soomes Uusikaupunkis 1969. aastal vette lastud kruiisilaev. Laev oli ehitatud spetsiaalselt polaarkruiisideks. 1984. aastal läbis Explorer esimese reisilaevana Loodeväila.
2007. aasta 23. novembril sõitis laev Antarktikas King George'i saare juures jäämäe otsa ning tema keresse tekkis rusikasuurune auk. Sissetuleva vee tõttu vajus ta kreeni ning laevalt evakueeriti 91 reisijat ja 54 meeskonnaliiget. Uppuvat laeva jäi päästma kapten koos vanemohvitseriga. Laevast üritati vett välja pumbata, kuid tulutult. Laeva kreen üha süvenes ning kapten ja vanemohvitser lahkusid laevalt. 24. novembril mahajäetud Explorer uppus.
Hukkumise ajal sõitis Explorer Libeeria lipu all.
2011. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus
2011. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus oli üheksas Laste Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 3. detsembril 2011. Võitis Gruusia.
Kümnesendine münt (1931)
Eesti Vabariigi 10-sendine metallvahetusraha lasti käibele 1. aprillil 1932 (kuigi mündile on vermitud aastaarv 1931). 1934/35. eelarveaastal vermiti täiendavalt juurde 1 721 000 kümnesendist münti.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
RTL 1932, 23.
Rahaseaduse § 5 põhjal (RT 48 – 1927) Vabariigi Valitsuse poolt 12. aprillil 1929, 12. novembril 1930 ja 19. augustil 1931 kinnitatud 10-sendise metallvahetusraha välise kuju, mõõtude, raskuse ja metallide koosseade järgi valmistatud Eesti Vabariigi 10-sendised metallvahetusrahad Majanduseministeeriumi rahanduseosakond laseb liikvele, sama seaduse § 4 põhjal, alates 1. aprillist 1932.
10-sendise vahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “10”, numbri kohal kaares tekst “EESTI VABARIIK”, mille alul ning lõpul punkt ja numbri all sirge reana sõna “SENTI”.
Emoräpp
Emoräpp on suhteline termin räppmuusika suunale, mida on keeruline defineerida. Väidetavalt kuuluvad emoräpi viljelejate hulka sellised artistid nagu Atmosphere, Sage Francis, Sole, P.O.S. jne. Kõik eelnimetatud artstid aga kuuluvad ennemini alternatiivräpi või underground räpi kilda. Väidetavalt defineerib emoräppi emotsionaalne lüürika, mis on halb eristus, kuna ka gängsta räpp võib olla emotsionaalsete sõnadega ning RnB, kui tänapäeva hiphopmuusika osa, põhinebki emotsioonidel. Väidetavalt nimetatakse emoräpi peamiste esinumbritena Anticoni, Rhymesayersi räppareid ning puhuti ka Def Juxi räppareid.
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Vahetusraha tagakülje joonistuseks on reljeefis: väikese riigivapi kujutis ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1931”.
Emoräpp
Tuntuimad emoräpi videod nimetatud artistidelt
Atmosphere – Tryin' To Find A Balance
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Vahetusraha ääred on reljeefist kõrgemad, äärte sisekülgedele rööbastikku mõlemal küljel ümbritseb reljeefe sõõrina pärlinöör. Vahetusraha ringpind on sile.
Emoräpp
Tuntuimad emoräpi videod nimetatud artistidelt
P.O.S. – Bleeding Hearts Club
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Vahetusraha läbimõõt on 17,75 mm ja normaalkaal – 2,5 grammi, milles lubatud tolerants võib olla 1% pluss või miinus.
Emoräpp
Tuntuimad emoräpi videod nimetatud artistidelt
Brother Ali – Uncle Sam Goddamn
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
12. märtsil 1932. Nr. 376/L.
Nvu
Nvu (kääldatakse "N-view" või eestipäraselt "en-vjuu") on veebiautoriseerimisprogramm, mille edasiarendus on lõpetatud ja mis baseerub Mozilla Suite Composeri komponendil ja Geckol.
Emoräpp
Tuntuimad emoräpi videod nimetatud artistidelt
Sage Francis – Escape Artist
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna direktor A. Keller.
Nvu
Kui Mozilla Internet Suite lõhuti eraldi osadeks (brauser, meiliklient, jne) siis Nvu korjas Composeri üles ja arendas teda edasi, lisades mõned seni puudunud funktsioonid. Nvu on vabavara ja sobivaks alternatiiviks näiteks Microsoft FrontPage'ile ja Macromedia Dreamweaverile. See tähendab, et erinevalt teistest samal põhimõttel töötavatest programmidest saab Nvu'd tasuta ja legaalselt alla laadida ning vajadusel ja oskuste olemasolul ka enda vajadustele kohandada. Nvu on disainitud olema võimalikult mugav algajale kasutajale, kes ei pea isegi HTML-i või CSS-i tundma. Kasutaja vormistab oma kodulehe justkui tekstitöötlusprogrammis, millega saab lihtsalt lisada pilte, tabeleid, linke, jne. Projekti alustas ja sponsoreeris Linspire. Linspire palkas Daniel Glazmani, endise Netscape Communications Corporationi töötaja juhtivaks arendajaks. Nvu on saadaval Linuxi, Mac OS X ja Microsoft Windowsi kasutajatele ja teda saab üles sättida peaaegu igale platvormile.
Kümnesendine münt (1931)
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Riigi laenude ja keskarvepidamise büroo juhataja N. Puura.
Nvu
Standardivastavus
Nvu sobitub W3C veebistandarditega. Vaikimisi luuakse lehed HTML 4.01 veebikeeles ja kasutatakse CSS-i stiliseerimiseks, kuid neid sätteid saab ka muuta, kasutamaks vanemaid standardeid. Programm sisaldab ka sisseehitatud HTML validaatorit, mis laeb lehe W3C HTML validaatorisse ja kontrollib ühtivust. Erinevalt konkureerivatest programmidest on Nvu loodud kood üpris lihtne ja kasutajale mõistetav, kui võrrelda näiteks Microsoft Frontpage'i loodud veebilehekoodiga, mis sisaldas liialt ülearust koodi ja oli kasutajale mõistetamatu.
Hässleholmi vald
Suuremad asulad on Hässleholm, Tyringe, Vinslöv ja Bjärnum. Üle 200 elanikuga linnalisi asulaid on 17.
New Orleans Saints
thumb|Saintsi mängijad koos [[George W. Bushi ja Laura Bushiga aastal 2006]] thumb|Saintsi mäng kodustaadionil aastal 2006 New Orleans Saints on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on New Orleans ja kodustaadion Mercedes-Benz Stadium
Meeskond mängib konverentsi NFC Lõunadivisjonis koos Atlanta Falconsi, Carolina Panthersi ja Tampa Bay Buccaneersiga.
New Orleans Saints loodi 1967. aastal. Meeskonna värvid on kuldne, must ja valge.
Oma divisjoni meistriks on Saints tulnud aastatel 1991, 2000, 2006 ja 2009. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud aastatel 1987, 1990, 1991, 1992, 2000, 2006, 2009 ja 2010, 2017, 2018.
Meeskonna mängujuht (quarterback) on Drew Brees. Aastatel 2006–2010 meeskonna tähtede hulka kuulunud ründaja (running back) Alvin Kamara siirdus 2017. aastal Miami Dolphinsisse.
2009. aasta hooajal pääses New Orleans Saints esimest korda liiga finaalmängu Super Bowl ' i. 7. veebruaril 2010 peetud XLIV Super Bowlis võitis Saints soosikuks peetud Indianapolis Coltsi punktidega 31–17.
2010. aasta hooajal jõudis Saints väljalangemismängudeni, kuid kaotas esimeses ringis Seattle Seahawksile.
Viljandi maakond
Viljandi maakond ehk Viljandimaa on maakond Eesti lõunaosas.
Viljandimaa piirneb läänes Pärnu, põhjas Järva, kirdes Jõgeva, idas Tartu ja kagus Valga maakonnaga ning lõunas Lätiga.
Kohalikud omavalitsused
2017. aasta haldusreformi tulemusel kuulub Viljandi maakonda neli omavalitsusüksust: Viljandi linn, Mulgi vald, Viljandi vald ja Põhja-Sakala vald.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli Viljandi maakonnas 12 omavalitsusüksust. Neist kolm olid linnad: Mõisaküla, Viljandi ja Võhma. Ülejäänud omavalitsusüksused olid vallad: Abja, Halliste, Karksi, Kolga-Jaani, Kõo, Kõpu, Suure-Jaan, Tarvastu ja Viljandi vald.
Loodus
Suur osa maakonnast asub Sakala kõrgustikul, mille kõrgeim tipp Härjassaare mägi on ka maakonna kõrgeim koht.
Demograafilised näitajad
Arvestuslikult seisuga 1. jaanuar 2009 oli Viljandi maakonnas 55 657 elanikku, kellest 46,69% mehed ja 53,31% naised. Sündimuse üldkordaja oli 9,29‰, suremuse üldkordaja 13,04‰ ja loomulik iive –3,76‰. 94,33% elanikest olid eestlased ja 3,33% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,86%, tööealisi (vanuses 15–64) 66,76% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 18,37%. Töötuse määr oli 7,0%. Rahvastiku tihedus oli 16,3 in/km².
Asustusüksused
Linnad: Abja-Paluoja – Karksi-Nuia – Mõisaküla – Suure-Jaani – Viljandi – Võhma
Alevikud: Halliste – Kolga-Jaani – Kõpu – Mustla – Olustvere – Ramsi – Viiratsi – Õisu
Külad: Abjaku – Abja-Vanamõisa – Aidu – Aimla – Aindu – Ainja – Allaste – Alustre – Anikatsi – Arjadi – Arjassaare – Arussaare – Atika – Auksi – Eesnurga – Epra – Ereste – Heimtali – Hendrikumõisa – Hirmuküla – Holstre – Hõbemäe – Iia – Ilbaku – Intsu – Ivaski – Jakobimõisa – Jaska – Jõeküla – Jälevere – Jämejala – Järtsaare – Järveküla – Kaarli – Kaavere – Kabila – Kalbuse – Kalvre – Kamara – Kangrussaare – Kannuküla – Karjasoo – Karksi – Karula – Kassi – Kerita – Kibaru – Kibeküla – Kiini – Kiisa – Kildu – Kingu – Kirivere – Kivilõppe – Kobruvere – Koidu – Kokaviidika – Koksvere – Kookla – Kootsi – Kuhjavere – Kuiavere – Kulla – Kuninga – Kuressaare – Kurnuvere – Kuudeküla – Kõidama – Kõo – Kõvaküla – Kärevere – Kärstna – Laane – Laanekuru – Laatre – Lahmuse – Lalsi – Lasari – Leeli – Leemeti – Leie – Lemmakõnnu – Lilli – Loime – Lolu – Loodi – Loopre – Luiga – Lõhavere – Lätkalu – Maalasti – Maltsa – Marjamäe – Marna – Maru – Matapera – Meleski – Metsaküla – Metsküla – Metsla – Moori – Morna – Mudiste – Muksi – Mulgi – Munsi – Muri – Mustapali – Mustivere – Mõnnaste – Mõõnaste – Mäeküla – Mäeküla – Mäeltküla – Mähma – Naistevalla – Navesti – Niguli – Nuutre – Odiste – Oiu – Oorgu – Oti – Otiküla – Paaksima – Paelama – Paenasti – Pahuvere – Paistu – Parika – Peetrimõisa – Penuja – Pikru – Pilistvere – Pinska – Pirmastu – Polli – Pornuse – Porsa – Puiatu – Pulleritsu – Punaküla – Põhjaka – Põlde – Põrga – Päidre – Päigiste – Päraküla – Päri – Pärsi – Pärsti – Pöögle – Raamatu – Raassilla – Raja – Raudna – Rebase – Rebaste – Reegoldi – Ridaküla – Rihkama – Riiassaare – Rimmu – Riuma – Roosilla – Ruudiküla – Räägu – Rääka – Saareküla – Saarepeedi – Saate – Saksaküla – Sammaste – Sandra – Sarja – Saviaugu – Savikoti – Seruküla – Sinialliku – Soe – Soomevere – Sooviku – Sudiste – Suislepa – Sultsi – Supsi – Surva – Suuga – Sürgavere – Taari – Taevere – Tagamõisa – Taganurga – Tarvastu – Tilla – Tinnikuru – Tipu – Tobraselja – Tohvri – Toosi – Tuhalaane – Turva – Tusti – Tõnissaare – Tõnuküla – Tõrreküla – Tällevere – Tänassilma – Tääksi – Tömbi – Uia – Umbsoo – Unakvere – Unametsa – Univere – Uue-Kariste – Uusna – Vabamatsi – Vaibla – Valma – Vana-Kariste – Vanamõisa – Vanausse – Vanaveski – Vana-Võidu – Vanavälja – Vardi – Vardja – Vasara – Vastemõisa – Veelikse – Veisjärve – Venevere – Verilaske – Veskimäe – Vihi – Viisuküla – Vilimeeste – Villa – Vissuvere – Vooru – Võhmassaare – Võistre – Võivaku – Võlli – Väike-Kõpu – Välgita – Väluste – Ämmuste – Ängi – Äriküla – Ülde – Ülemõisa – Ülensi
Ajalugu
pisi|Eesti haldusjaotus (1925) pisi|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
12. aprillil (30. märts vkj) 1917. aastal kinnitas Venemaa Ajutine Valitsus määruse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", millega seni Liivimaa kubermangu kuulunud Viljandi maakond liideti autonoomse Eestimaa kubermanguga.
1920. aastal moodustati naabermaakondade aladest uus Valga maakond. 11. veebruaril 1921 määras valitsus kindlaks Valga maakonna maa-ala, Viljandi maakonnast eraldati Jõgeveste, Patküla, Koorküla, Taagepera, Leebiku, Helme, Lõve ja Hummuli vald.
1922. aastal elas Viljandi maakonnas 64 547 inimest. 1934. aastal oli Viljandi maakonna pindala 4057 km² ja 58 622 elanikku.
1950. aastal likvideeriti maakonnad ja vallad ning moodustati Viljandi rajoon.
1990. aastal 1. jaanuarist moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Viljandi rajooni piires Viljandi maakond. thumb|Viljandimaa omavalitsusüksused enne [[2017. aasta haldusreformi]] 1995. aastal kinnitatud Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu järgi kuulusid Viljandi maakonda järgmised haldusüksused:
1998. aastal ühines Abja-Paluoja linn Abja vallga ning 1999. aastal ühines Karksi-Nuia linn Karksi vallaga. 2013. aastal ühinesid Pärsti, Paistu, Viiratsi ja Saarepeedi vald Viljandi vallaks. 2017. aasta haldusreformiga moodustati Viljandi maakonnas seniste omavalitsusüksuste liitmise teel Mulgi, Viljandi ja Põhja-Sakala vald. Haldusreformieelsetes piirides säilis Viljandi linn.
Välislingid
🇪🇪
Leipzigi Gewandhaus-orkester
Leipzigi Gewandhaus-orkester (saksa keeles Gewandhausorchester Leipzig, ka Gewandhausorchester) on kuulus orkester Saksamaal, Leipzigis, üks vanimaid orkestreid maailmas, asutatud 1743. aastal. Sel aastal hakkas 16 kaupmeest rahastama 16 muusiku tegevust. Aastal 1781 kolis orkester Leipzigi riidekaupmeeste messihoonesse (Tuchwarenhändler ehk Gewandhaus) ning sellest ajast pärinebki nimetus Gewandhausorchester.
Üleeuroopaline kuulsus on orkestril ajast, mil Gewandhaus-orkestri kapellmeistriks (peadirigendiks) sai Felix Mendelssohn Bartholdy. Aastal 1840 sai orkester linnaorkestriks (Stadtorchester) kohustusega regulaarselt mängida raekojas ning kahes peakirikus (Tooma kirikus ja Nikolai kirikus).
Aastal 1981 koliti uude, moodsasse, hea akustikaga kontserdisaali (arhitekt Rudolf Skoda). Hoone asub Leipzigi vanalinna lähedal ooperimaja vastas. Selles on suur, amfiteatri eeskujul ehitatud ligi 2000 kohaga saal ning väike, Mendelssohni-nimeline saal ligi 500 kuulajale.
Gewandhaus-orkester annab aastas umbes 48 kontserti, 12 kammermuusikaõhtut ja üle 20 erakorralise kontserdi, lisaks mängitakse ooperis ja Tooma kirikus. Sellepärast on orkestril umbes kahe orkestri suurune koosseis.
Gewandhaus-orkestri dirigente (Gewandhauskapellmeister):
Kahekümnesendine münt (1935)
Eesti Vabariigi 20-sendine metallvahetusraha lasti käibele 15. oktoobril 1935. 1935/36. eelarveaastal vermiti 4 254 000 ja 1936/37. 355 000 kahekümnesendist münti.
Majandusministeeriumi rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 20-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
RTL 1935, 80.
Halhõn goli lahing
pisi|Jaapanlased Halhõn goli jõge ületamas Halhõn goli lahing oli 11. mail 1939. aastal alanud vahejuhtum Mongoolia ja Mandžuuria piiril Halhõn goli jõe juures.
Kahekümnesendine münt (1935)
Majandusministeeriumi rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 20-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 - 1933) põhjal Majandusministeeriumi rahandusosakond laseb käibele, alates 15. oktoobrist 1935, Vabariigi Valitsuse 14. augusti 1935 otsuses määratud nõuete kohaselt münditud 20-sendilised metallvahetusrahad.
20-sendilise metallvahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “20”, numbri kohal kaares tekst “Eesti Vabariik”, mille algul ning lõpul punkt ja numbri all sirge reana sõna “senti”; tagakülje joonistuseks on reljeefis: väikse riigivapi kujutis ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1935”. Vahetusraha mõlema külje reljeefe ümbritseb sõõrina pärlinöör. Vahetusraha ääred on reljeefist kõrgemad; raha ringpind on sile.
30. septembril 1935. Nr. 57/L.
Majandusministeeriumi rahandusosakonna direktor A. Keller.
Halhõn goli lahing
Kuna kogu piirkond oli kaardistamata, puudus üheselt määratletud piirijoon. Jaapan teatas, et kes Mandžuuria piiri rikub, see rikub Jaapani piiri ja Nõukogude Liit teatas, kes Mongooliat ähvardab, see ähvardab Nõukogude Liitu.
11. mail 1939 oli üks umbes 80-meheline Mongoolia piirivalve grupp Halha jõe lähistel, valis omale ööpaika ja hobustele söödapaika. Neile sattus peale Mandžuuria piirivalvegrupp ja peletas nad tagasi üle Halha jõe. 14. mail kohtusid grupid samas kohas, aga seekord sunniti mandžuurlased põgenema.
Halha jõe ääres oli Jaapani kontingent juuliks kasvanud terveks armeegrupiks. Venelased olid ehitanud 7 silda üle Halha ja kaitsesid sillapäid suurtükiväe, tankide ja automaatrelvadega hästi varustatud jalaväega. Juuli lõpul katsus Jaapani 6. armeegrupi ülem, kindral Michitarō Komatsubara ületada Halha jõge pontoonsillaga ja tungida kõrgendikule venelaste tagalas. See õnnestus, aga varustuse järelvedu polnud võimalik ja vene väed lõid jaapanlased pärast mõne-päevast võitlust tagasi idakaldale. Stalin määras Nõukogude Liidu üksuste juhatajaks Georgi Žukovi. Kuuajalise ettevalmistusega määras Žukov pealetungi alguseks 20. augusti. Nõukogude Liidu parimad eliitväeosad, tankiüksused ja lendurid, kaasa arvatud Hispaania kodusõja kogemustega lendurässad, koguti Mongooliasse.
20. augusti hommikul oli õhus üle 150 pommilennuki ja 100 hävituslennuki. Kolmanda päeva, 22. augusti õhtuks, oli Jaapani 6. armee purustatud.
Abdera koolkond
Abdera koolkond oli presokraatiline filosoofiakoolkond, mille asutasid Abdera linnaga seostatavad varajased atomistid Leukippos ja tema õpilane Demokritos. Koolkonda kuulusid veel Metrodoros Chiosest ja Anaxarchos.
Tallinna Ülikool
Tallinna Ülikool (lühend TLÜ) on Tallinnas asuv avalik-õiguslik ülikool. See on üliõpilaste arvult kolmas ülikool Eestis.
2019. aastast on ülikoolil kuus instituuti ja Haapsalu kolledž.
Tallinna Ülikoolis on 116 õppekava (43 bakalaureuse-, 59 magistri- ja 14 doktoriõppekava, sh 20 ingliskeelset õppekava).
Ülikooli tunnuslause on "Tallinna Ülikool – targa eluviisi eestvedaja". Peamised valdkonnad on haridusuuendus, terve ja jätkusuutlik eluviis, kultuurilised kompetentsid, ühiskond ja avatud valitsemine ning digi- ja meediakultuur.
Tallinna Ülikooli rektor on alates 17. maist 2021 Tõnu Viik. pisi| pisi|
Struktuur
1. septembrist 2015 jõustunud struktuurireformiga kuulub Tallinna Ülikooli kuus suuremat instituuti ja kaks regionaalset kolledžit.
Lisaks kuuluvad ülikooli struktuuri: Instituutides tegutsevad ka teadus- ja arenduskeskused. Viimaste hulka kuuluvad maastiku ja kultuuri; ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo; ökoloogia; rahvusvaheliste sotsiaaluuringute; Eesti demograafia; haridustehnoloogia; haridusinnovatsiooni ning BFMi tehnika-ja tootmiskeskused. Haapsalu kolledži juures tegutseb Terviseedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus.
Ülikooli juures töötab ka viis interdistsiplinaarsest tippkeskust: haridusuuenduse, käitumis- ja neuroteaduste, eluteeuuringute, kultuuridevaheliste uuringute ning meediainnovatsiooni ja digikultuuri tippkeskus.
Rahvusvaheline tegevus
Ligi 400 partnerülikoolist koosnev võrgustik võimaldab rahvusvahelist koostööd teha nii üliõpilastel kui ka õppejõududel.
TLÜ on ka nelja rahvusvahelise koostöövõrgustiku – UNICA, EUA, BUP ja Magna Charta Universitatum – liige.
Ülikoolilt ühiskonnale suunatud tegevusi edendab ning partnerlussuhteid arendab avatud akadeemia.
Kultuur ja sport
Tallinna Ülikoolil on oma sümfooniaorkester, meeskoor, naiskoor, BFMi segakoor, tantsuansambel Soveldaja ja vokaalansambel Vox Nova.
Spordis esindavad ülikooli mitu korda Eesti meistriks tulnud korvpallinaiskond, võrkpallinaiskond ja võrkpallimeeskond. Ülikool toetab ka meistriliiga korvpallimeeskonda TLÜ/Kalev.
Ajalugu
Tallinna Ülikool asutati 2005. aastal, aga selle juured ulatuvad aastasse 1919, mil pandi alus Tallinna Pedagoogikaülikooli eelkäijale, Tallinna Õpetajate Seminarile.
Taasiseseisvumisaja muutustes kujunes õppeasutusest 1992. aastal Tallinna Pedagoogikaülikool.
Tallinna Ülikooli ajaloos on tähtis koht ka Eesti Teaduste Akadeemia ökoloogia instituudil, Eesti Teaduste Akadeemia rahvusvaheliste ja sotsiaaluuringute instituudil, Eesti Kõrgkoolidevahelisel Demouuringute Keskusel, Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumil, Eesti Akadeemilisel Raamatukogul, Eesti Teaduste Akadeemia ajaloo instituudil, Eesti Humanitaarinstituudil, Audentese ülikooli meediateaduskonnal, Eesti Tuleviku-uuringute Instituudil, Akadeemia Nordil ning Tallinna Pedagoogilisel Seminaril.
Linnak
Tallinna Ülikooli linnak asub Tallinnas Narva maanteel, osa loodus- ja terviseteaduste instituudi tööst toimub aadressil Räägu 49. Kampuse majadel on ladinakeelsed nimed: Terra, Astra, Mare, Nova, Silva ja Vita. TLÜ ühiselamud asuvad Räägu, Västriku ja Karu tänavas.
Eesti kunstnike loend
''Siin on loetletud Eestist pärit, Eestis elanud, Eesti kodakondsusega ja eesti rahvusest kunstnikke. Keraamikud on loetletud ka Eesti keraamikute loendis. Disainerid on loetletud ka Eesti disainerite loendis. Karikaturiste on loetletud ka Eesti karikaturistide loendis.
''Artiklitele Eesti ja eesti kunstnike kohta lisatakse kategooria Eesti kunstnikud.
A
Vahur Agar "Vako" • Mari Aakre • Anne Aare • Reio Aare • Liis Aarne • Alo Aarsalu • Heinrich Aasamaa • Käty Aasmäe • Edgar Aavik • Priidu Aavik • Virve Aben • Natalja Abramova • Christian Ackermann vanem • Amandus Adamson • Ida Emilie Adamson • Jaak Adamson • Mari Adamson • Adamson-Eric • Maria Ader • Ingrid Agur • Eduard Ahas • Ellinor Aiki • Arnold Akberg • Hans von Aken • Johann Aken • Erik Alalooga • Aino Alamaa • Arnold Alas • Valdek Alber • August Albo • Viktor Aleksejev • Enn Allik • Enno Allik • Ingrid Allik • Paul Allik • Peeter Allik • Tiiu Allikvee • Helga Alling • Raimund Alling • Art Allmägi • Efraim Allsalu • Vano Allsalu • Toomas Altnurme • Tiina Alver • Ene Ammer • Katrin Amos • Anders • Aet Andresma-Tamm • Linda Andreste • Tiina Andron • Siim-Tanel Annus • Vladimir Anšon • Ida Anton-Agu • Malle Atson • Karin Elle Aren • Peet Aren • Linda Arike • Joachim Armbrust • Lea Armväärt • Arno Arrak • Eevart Arrak • Erich Arrak • Helmi-Elfriede Arrak • Henno Arrak • Jüri Arrak • Melanie Arrak • Urve Arrak • Jaak Arro • Sofi Aršas • Inga Aru • Tiiu Aru • Rafael Arutjunjan • Vello Asi • Ada Aspe • Epp Asper • Ann Audova • Arvo Aun • Anton Aunma • Virve Aunre • Reet Aus
B
Aino Bach • Igor Balašov • Irina Baleva • Matz Balk • Nikolai von Baranoff • Franz von Bazan • Gert Bavendamp • Hans Becker • Anžela Beljakova • Bert Bennicker • Johann Rudolph Berendhoff • Heinrich von Bergen • Nikolai James Bergholz • Endel Bergmann • Piret Bergmann • Werner Birkenfeldt • Pilvi Blankin-Salmin • Blum • Lilja Blumenfeld • Edmond Arnold Blumenfeldt • Gregor Alexander Heinrich von Bochmann • Georg Bogatkin • Ludwig Bohnstedt • Magda Bormeister • Marju Bormeister • Märt Bormeister • Märt Bormeister noorem • Andreas Bornemann • Johann Brauer • Ülle Braun • Erna von Brinckmann • Irina Bržeska • Carl Friedrich Christian Buddeus • Tatjana Buhhenskaja • Helen Bunder • Karl Burman noorem • Karl Burman vanem • Kristi Burman • Paul Burman • Gottfried Böhme
C
Jan van der Capelle • Merike Christensen • Michael Ludwig Claus • Engelhard Corjus
D
Jakob Dam • Erna Josephine von Deeters • Riina Degtjarenko • Tamara Ditman • Nelly Drell • Juri Dubov • Jüri Dubov • Franz Burchard Dörbeck • Arved Erich Dörwald • Eugen Gustav Dücker
E
Imbi Ebrus • Anthony Eckmeyer • Herald Eelma • Kaarel Eelma • Sirje Eelma • Õnne Eelma • Kertu Ehala • Mihkel Ehala • Hillar Ehaste • Ole Ehelaid • Kaisa Eiche • Tiia Eikholm • Mai Einer • Eduard Einmann • Johannes Einsild • Jaan Elken • Liidia Elken • Aleksander Eller • Valli Eller • Voldemar Eller • Herlet Elvisto • Ülo Emmus • Aivar Dominiq Ennet • Leopold Ennosaar • Leesi Erm • Illu Erma - Eike Eplik • Marje Ernits • Albert Eskel • Juta Eskel • Osvald Eslon • Nigul Espe • Kadi Estland • Merike Estna • Made Evalo • Tönnies Evers noorem • Erki Evestus • Maria Evestus • Johann Gottfried Exner • Ainikki Eiskop
F
Ene Falkenberg • Dénes Farkas • Vadim Fomitšev • Margarethe Fuks
G
Johannes Leopold Gahlnbäck • Helle Gans • Taevo Gans • Eduard Karl Franz von Gebhardt • Theodor Gehlhaar • Berent Geistman • Julius Gentalen • Aleksander Otto Gern • Anna Gerretz • Gerd Ghercke • Lambert Glandorf • Gori • Johann Michael Graff • Johannes Greenberg • Tõnis Grenzstein • Aleksander Grinev • August Grünberg • Jaan Grünberg • Maile Grünberg • Elsa Grünverk • Nikolai Guli • Albert Gulk • Elisabeth Gurjeva • Toomas Rudolf Gutmann • Faina Gutmann-Kuma
H
Helena Hanni • Ulvi Haagensen • Eerik Haamer • Voldemar Haas • Margus Haavamägi • Roman Haavamägi • Mari Haavel • Lygia Habicht • Hedda Hacker • August Matthias Hagen • Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz • Erika Haggi • Lemme Haldre • Enno Hallek • Eve Hallenberg • Sofia Hallik • Ehalill Halliste • Herman Halliste • Ernst Hallop • Hans de meler • Aime Hansen • Albert Hansen • Ellen Hansen • Hermann Eduard Hartmann • Marquard Hasse • Jean Francois Xavier Hattenberger • Eduard Hau • Johannes Hau • Woldemar Hau • Lehti Heapost • Luule Heapost • Henning van der Heide • Ruth Heidok • Herman Heinla • Tobias Heintze vanem • Lüdert Heissman • Maie Helm • Albrecht von Hembsen • Eha Henning • Helmi Herman • Karl-August Herman • Iir Hermeliin • Johannes Georg Heroldt • Hugo Hiibus • Karl August Hermann Hindrey • Anu Hint • Minna Hint • Gustav Adolf Hippius • Alfred Hirv • Helgi Hirv • Indrek Hirv • Johannes Hirv • Friedrich Voldemar Hist • Zinovi Hmelnitski • Alfred Hoffmann • Dolores Hoffmann • Oskar Georg Adolf Hoffmann • Alo Hoidre • Hilja Hollas • Edith Holm • Enno Holm • Franz Hoppenstätt • Paul Horma • Vello Hubel • Ruth Huimerind • Mare Hunt • Endel Härm • Lilian Härm • Louis Höflinger • Riho Hütt • Hynrik byldensnyder •
I
• Otto Friedrich Ignatius • Aleksander Igonin • Leida Illend • Jarõna Ilo • Leida Ilo • Mihkel Ilus • Voldemar Ilus • Aapo Ilves • Indrek Ilves • Kadri Ilves • Piret Ilves • Aleksander Ipsberg • Raivo Ird • Anni Irs • Lagle Israel • Sergei Isupov • Anu Ivask • Udo Ivask • Udo-Nestor Ivask • Ülle Ivask-Voosalu
J
Silva Jaanberg • Elmar Jaanimägi • Hillar Jaanus • Jacob snitker • Kirsti Jahilo • Lilli Jahilo • Géza Jakó • Ilona Jakó • Eduard Magnus Jakobson • Vaike Jakobsoo • Aleksander Jakovlev • Kaspar Jancis • Valve Janov • August Jansen • Amanda Jasmiin • Aleksei Jastrebov • Andrei Jegorov • Jüri Jegorov • Heigo Jelle • Gennadi Jeltsov • Jaan Jensen • Karl Alfred Jentson • Vjatšeslav Jeršov • Joachim meler, snitker • Annelie Joandi • Andrus Johani • Johanken snitker • Enn Johannes • Elsie Johanson • Andrus Joonas • Vanda Juhansoo • Maia Juhkam • Osvald Jungberg • Maila Juns-Veldre • Ants Juske • Anu Juurak •Lauri Juursoo Loit Jõekalda • Virge Jõekalda • Ann Jõers • Helga Jõerüüt • Ernst Jõesaar • Valter Jõeste • Silvia Jõgever • Eha-Pilvi Jõgi • Lydia Jõõts • Eeva-Aet Jänes • Pille Jänes • Zoja Järg • Villu Järmut • Mai Järmut-Winnal • Eduard Järv • Elo-Reet Järv • Monika Järvekülg • Mai Reet Järve-Vomm • Raivo Järvi • Külliki Järvila • Aldo Järvsoo • Kadri Jäätma • Leida Jürgen • Hans Jürgens • Eero Jürgenson • Leo Jürisson • Aime Jürjo • Irene Jürna • Reet Jürna • Tiit Jürna
L
Ilmar Laaban • Ahto Laadoga • Jaanus Laagriküll • Tarrvi Laamann • Kirsti Laanemaa • Tõnis Laanemaa • Vello Laanemaa • Märt Laarman • Ivi Laas • Lydia Laas • Lia Laasberg • Diana Laev • Riho Lahi • Anita Laigo • Arkadio Laigo • Tõnu Laigu • Ants Laikmaa • Marco Laimre • Silja Lamp • Krista Laos • Leonhard Lapin • Heldur Laretei • Anders Larsson • Tiiu-Maret Lass • Arnold Laugus • Tõnu Lauk • Maia Laul • Rein Laur • Tiiu Laur • Valeri Laur • Peeter Laurits • Ilmi Laur-Paist • Mihhail Lebedev • Abel Lee • Kristel Leedjärv • Ilse Leetaru • Anastasia Lemberg-Lvova • Aino Lehis • Enno Lehis • Pille Lehis • Friedrich Leht • Jeguda Leiba • Heikki Leis • Katrin Leis • Malle Leis • Silvia Leitu • Alfred Leius • Juta Lember • Valli Lember-Bogatkina • Leo Leola • Mati Leon • Armand Lepik • Hugo Lepik • Rudolf Lepik • Ilse Lepikson • Raimond Lepiste • Esko Lepp • Elmar Leppik • Mati Leppik • Erich Leps • Pauline Elfriede Leps-Estam • Ants Lepson * Rudolf Lepvalts • Ly Lestberg • Elga Leškin • Liivia Leškin • Viktor Leškin • Galina Leškina • Silvia Liiberg • Kaarel Liimand • Anna-Liisa Liiskmaa * Elo Liiv • Ferdinand Liiv • Vello Liiv • Silvi Liiva • Nette Liivak • Paul Liivak • Lola Liivat • Ado Lill • Annika Lill • Ivo Lill • Evelin Lill • Eva Limberg • Imbi Lind • Elise Lindsaar • Taivo Linna • Epp Linnaks • Lilian Linnaks • Peeter Linnap • Ilmar Linnat • Peeter Linzbach • Ernst Friedrich von Liphart • Lea-Tuti Livšits • Saima Loik • Valerian Loik • Artur Lokk • Eve Lokk • Signe Lomp • Ernst Wilhelm Londicer • Heiki Looman • Berent Lorentz • Paul Luhtein • Kai Luiga • Eve Luik • Jaan Luik • Kaie Luik • Boris Lukats • Maie Lukats • Herbert-Joachim Lukk • Regina Lukk • Regina Lukk-Toompere • Meelis Luks • Marita Lumi • Ann Lumiste • Karin Luts • Ene-Mai Luur • Lembit Lõhmus • Tiina Lõhmus • Andres Lõo • Kerttu Lätt • Liia Lüdig • Neeme Lüdimois • Ella Lüüs • Urmas Lüüs
M
Luule Maar • Ruuda Maarand • Tõnu Maarand • Eduard Maaser • Maasike Maasik • Mirjam Maasikas • Karl Ludwig Maibach • Endel Maisaar • Maximilian Maksolly • Ilmar Malin • Inge Malin • Jaan Malin • Lea Malin • Guido Mamberg • Elfriide Maran • Olav Maran • Helga Maranik • Aadu Mardi • Keesi Mardisalu • Eevi Mardna • Epp Marguste • Mihkel Maripuu • Georgi Markelov • Reda Marks • Ülle Marks • Karl Leopold Marley • Jüri Marran
• Krista Matsu • Fritz Matt • Mattis snitker • Jutta Matvei • Eveline Adelheid von Maydell • Friedrich Ludwig von Maydell • Raul Meel • Kristine Mei • Lydia Mei • Natalie Mei • Leonardo Meigas • Lylian Meister • Ülle Meister • Voldemar Mellik • Herkki-Erich Merila • Karl Merilaid-Schnell • Aarne Mesikäpp • Hillar Mets • Mall Mets • Rein Mets • Tiia Mets • Gunnar Meyer • Andreas Michaelson • Michel snitker • Aino Migul • Konstantin Mihhailov • Artur Mihkelsoo • Aarne Miikmaa • Reet Miitel • Olev Mikiver • Urmas Mikk • Maanus Mikkel • Hilda Mikkelsaar • Lepo Mikko • Mare Mikof • Maie Mikof-Liivik • Aleksander Mildeberg • Jüri Mildeberg • Piret Mildeberg • Jaan Miljan • Nicolaes Millich • Hugo Mitt • Valentin Mokijevski • Marge Monko • Eléonore de Montesquiou • Reet Moor • Peet Moorats • Andreas Mor • Maiu Mooses • Gustav Mootse • Maire Morgen-Hääl • Lilian Mosolainen • Rauno Thomas Moss • Johanna Mudist • Peeter Mudist • Hando Mugasto • Juhan Muks • Ants Murakin • Tanja Muravskaja • Arnold Murd • Oskar Murdmaa • Maarit Murka • Urmas Muru • Marju Mutsu • Leili Muuga • Aarne Mõttus • Liili Mõtuste • Märt Mõtuste • Eino Mäelt • Ulvi Mäesalu • Marko Mäetamm • Anni Mäger • Berta Mäger • Konrad Vilhelm Mägi • Mai Mägi • Taso Mähar • Kadri Mälk • Liidia Mälksoo • Merike Männi • Olav Männi • Maire Männik • Eduard Mässo • Ella Mätik • Ants Mölder • Arseni Mölder • Helene Mölder • Krista Mölder • Signe Mölder • Voldemar Mölder • Mirjam Mölder-Mikfelt • Hans Möldermann • Aleksander Möldroo • Otto Friedrich Theodor von Möller • Reinhold von Möller • Rudolf Julius von zur Mühlen • Aleksander Mülber • Heino Müller • Meiu Münt • Tiiu Mürk • Evelyn Müürsepp
N
Winandt Nack • Kalju Nagel • Lemming Nagel • Johann Naha • Ave Nahkur • Navitrolla • Gunnar Neeme • Ilme-Anu Neemre • Pille Neeve • Carl Timoleon von Neff • Naima Neidre • Virge Nemvalts • Nerva • Eevi Nerva • Stanislav Netšvolodov • Johann Dietrich Neuhausen • Juho Nikkarinen • Ivo Nikkolo • Lydia Nirk-Soosaar • Viive Noor • Lydia Nordentoft Lavrov • Aleksander Normak • Kristina Norman • Monica del Norte • Bernt Notke • Katja Novitskova • Mall Nukke • Siiri-Merike Nummert • Kaire Nurk • Ain Nurmela • Harry Nurmet • Madis Nurms • Henriete Nuusberg • Ingrid Nõges • Juhan Nõmmik • Roman Nyman
O
Jaan Oad • Erik Obermann • Valdur Ohakas • Ilmar Ojalo • Pilvi Ojamaa • Jüri Ojaver • Terje Ojaver • Evald Okas • Jüri Okas • Anke Oks • Anne Oks • Kai-Mai Olbri • Eduard Ole • Eva Ole • Kaido Ole • Aet Ollisaar • Kaire Olt • Mihkel Olt • Maret Olvet • Henrik Olvi • Uno Ong • Eino Ootsing • Mart Org • Hilda Orgusaar • Urmas-Jüri Orgusaar • Linda Ormesson • Villem Ormisson • Ludvig Oskar • Susanna Otema • Boris Ottenberg
P
Anu Paal • Dagmar-Viive Paalamäe • Jaan Paavle • Juhan Paberit • Tõnis Paberit • Aulo Padar • Tiiu Pai • Avo Paistik • Priit Pajos • Otto Paju • Miralda Pajumaa • Veevi Pajupuu • Rein Pakk • Al Paldrok • Clemens Pale • Richard Pallas • Tiiu Pallo-Vaik • Hille Palm • Jüri Palm • Lembit Palm • Endel Palmiste • Leida Palu • Vello Paluoja • Lembit Paluteder • Adam Pampe • Priit Pangsepp • Rudolf Pangsepp • Anne-Reet Paris • Edith Paris • Rudolf Johannes Paris • Väino Paris • Anne Parmasto • Ene Pars • Kaie Parts • Arent Passer • Minni Patune • Illimar Paul • Louis Pavel • Erika Pedak • Urmas Pedanik • Virve Pedari • Ede Peebo • Andrus Peegel • Aleksander Peek • Agu Peerna • Erich Pehap • Karl Pehme • Voldemar Peil • Katrin Pere • Peeter Pere • August Georg Wilhelm Pezold • Leopold von Pezold • Lorenz-Heinrich Petersen • Agu Pihelga • Helge Pihelga • Liina Pihlak • Vella Pihlak • Evald Piho • Juss Piho • Ellinor Piipuu • Juta Piirlaid • Tiina Piisang • Ene Pikk • Alar Pikkorainen • Aleksander Pilar • Agu Pilt • Harles Pilter • Varmo Pirk • Tiiu Pirsko • Axel Plath • Maimu Plees • Rihet-Urmas Ploomipuu • Imbi Ploompuu • Eduard Poland • Helmut Polberg • Liane Polberg • Ellen Polli • Heitti Polli • Kaljo Polli • Garibaldi Pommer • Hans Pops • Valter Pormeister • Maria Posledova • Marju Pottisep • Herbert Felix Prees • Saima Priks • Aleksander Promet • Sirje Protsin • Leonhard-Florentin Pruul • Heldur Pruuli • Rait Prääts • Harri Pudersell • Tiina Puhkan • Urmas Puhkan • Tuuli Puhvel • Mart Pukits • Aapo Pukk • Kersti Pukk • Laine Pukk • August Pulst • Anu Purre • Arville Puström-Uus • Vello Puujalg • Eeva Puustak • Jutta Puustak • Kaisa Puustak • Anu Põder • Helle Põld • Aino Põldra • Hellekai Põldra • Enn Põldroos • Kaljo Põllu • Made Põlluaas • Anna Põllusaar • Arvo Pärenson • Matti Pärk • Jaan Pärn • Priit Pärn • Milvi Pärnamägi • Karl Pärsimägi • Leila Pärtelpoeg • Mari Pärtelpoeg • Voldemar Päts • Vida Pääbo-Juse • Tiit Pääsuke • Vaike Pääsuke • Koit Püss • Juhan Püttsepp • Kustav-Agu Püüman • Iris Papstel • Helgi Polli
R
Haivi Raadik • Ülle Raadik • Rein Raamat • Nora Raba • Anthony Rabe • Johann Valentin Rabe • Qirinus Rabe • Eha Raend • Riina Raheltšik • Ruudu Rahumaru • Mare Raidma • Toivo Raidmets • Svea Raidna • Mark Raidpere • Raul Rajangu • Ülle Rajasalu • Felix Randel • Saima Randjärv-Berlokko • Gunta Randla • Remo Randver • Robert Rannast • Voldemar Rannus • Balthasar Raschky • Evi Rass • Haidi Ratas • Kersti Rattus • Mark Raidpere • Anu Raud • Gustav Raud • Kristjan Raud • Paul Raud • Piret Raud • Annela Raud Selge • Iivi Raudsepp • Juhan Raudsepp • Loomet Raudsepp • Õie Raudsepp • Päären Raudvee • Silvia Raudvee • Helve Raun • Ludvig Raun • Maie-Ann Raun • Ane Raunam • Oskar Raunam • Salme Raunam • Urmo Raus • Mati Rautso • Elmar Rebane • Elgi Reemets • Paul Reeveer • Friedrich-Valdemar Reigo • Helga Reimo • Adele Reindorff • Günther Reindorff • Kristina Reineller • Tiina Reinsalu • Alvar Reisner • Tiiu Reissar • Sirje-Mall Reitav • Eha Reitel • Kalju Reitel • Voldemar Reiter • Jane Remm • Joosep Remme • Eldor Renter • Maria Reppo • Reynken • Salme Rosalie Riig • Tõnu Riit • Riina Rillo • Aulin Rimm • Hermen Rode • Georg Rogožkin • Leo Rohlin • Jüri Ristna • Aleksander Ristmägi • Esther Roode • Henn-Olavi Roode • Liina Roomet • Henn Rooneem • Enn Roos • Reet Roos • Lembit Roosa • Igor Roosaar • August Roosileht • Tarmo Roosimölder • Maks Roosma • Märt Roosma • Mari Roosvalt • Uno Roosvalt • Nikolai Root • Fideelia-Signe Roots • Katrin Roots • Linda Rosin • Rait Rosin • Axel Bernhard Rossman •Lembe Ruben • Piia Ruber • Peeter Rudaš • Sirje Runge • Friedrich Nikolai Russow • Hando Ruus • Artur Ruuser • Albert-Jaan Ruutsoo • Andrus Rõuk • Ilme Rätsep • Irina Rätsep • Mari Rääk • Eduard Rüga
Š
Boris Šestakov • Juri Šestakov • Jüri Illimar Šestakov • Heli Šestakova • Kaie Šestakova • Natalie Šišajeva • Siima Škop
Z
Catherine Zarip • Klara Zeidler • Magnus Zeller • Salomon Zeltrecht • Eduard Zentšik • Heikki Zoova