cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaulbarsi palee
Sisekujunduse elemendid
Soklikorrusel on säilinud mustast marmorist sepistatud võrega raidtehnikas klassitsistlik kamin 19. sajandist, aasta ja autor ei ole teada. 1938. aasta hoone vestibüüli ja keldrikorruse ümberehituse käigus on kamin oma algselt asukohalt ümber tõstetud ning uue ahju ette paigutatud. Profileeritud kaminasimss toetub rikkaliku dekooriga kaminaraamistusele.
Esimese korrusel õiguskantsleri kabinetis on säilinud 19. sajandist pärit valgest marmorist nikerdustega, kahhelkivist ja messingist kamin (mõõtmed: kõrgus ca 113, laius ca 145 cm) ning on tõenäoliselt oma algsel asukohal. Lihtne, kergelt eenduv profileeritud kaminasimss toetub saatüripeadest, viinamarjakobaratest ja lehtedest nikerdatud ornamendiga kaminaraamistusele. pisi|Esinduskabinet: laud Wunderlich, seinas Lutheri tehase kasevineer Säilinud on 1930ndatel paigaldatud Lutheri vabriku kasevineer esimesel korrusel paikneva esinduskabineti ja nõupidamiste ruumi seintel ning R. Wunderlich ja Kaarma mööbel, teostaja Karro ja Ko, (laud, 2 kappi ja nõupidamiste laud, materjal: roosipuu, intarsia sidruni- ja eebenipuu ning  tugitoolid). Need on ka tänapäeval kasutusel ja restaureeritud.
Tartu JK Welco
Tartu JK Welco on Eesti poolprofessionaalne jalgpalliklubi, mis loodi 2008. aastal Tartus, kui hakati mängima Eesti jalgpalli IV liiga lõunatsoonis. Hooajast 2017 mängib Tartu JK Welco esindusmeeskond Esiliigas, lisaks osalevad klubi ülejäänud amatööridest koosnevad duubelvõistkonnad eri tasanditel Eesti jalgpallimeistrivõistlustel. Kodumänge peab Tartu JK Welco Tamme staadionil.
Ajalugu
Esimest korda tuli mitmetest hilisematest Welco põhimängijatest koosnev seltskond võistlusmängudeks kokku 6. oktoobril 2007, mil toona veel JK Masuudinaise nime all osaleti kahepäevasel Tartu Meistrivõistluste turniiril. Kuigi turniir osutus meeskonna jaoks üsna edutuks, algas sealt sündmustejada, mis viis selleni, et täpselt pool aastat hiljem – 6. aprillil – joosti juba JK Welco Elektri nime all väljakule esimeses ametlikus kohtumises Väikese Karika raames. Vahepealsel perioodil teostas klubi asutaja ja esimene peatreener Mirko Kikkamägi Tartu klubi- ja kõrtsumaastikul värbamistööd ning 2008. aasta alguseks oli esialgu üsna armetu mulje jätnud JK Masuudinaise seltskonnale lisandunud palju eri liigades karastunud mängumehi. Pärast mitmeid äraütlemisi õnnestus 2008. aasta alguses leida ka sponsor – OÜ Welco Elekter. Sellega sai meeskond ka nime – JK Welco Elekter. Klubi asutasid ametlikult Mirko Kikkamägi ja Andres Reiljan 2008. aasta veebruari alguses.
Algusaastad (2008–2012)
2008. aastal alustas JK Welco Elekter mängimist Eesti Meistrivõistluste IV liiga lõunatsoonis. Debüüthooaeg kujunes meeskonnale üsna keeruliseks. Paljud mängijad ei omanud eelnevalt mingit liigas mängimise kogemust, esimesi samme peatreenerina tegi ka noor Mirko Kikkamägi. Meeskond lõpetas hooaja 21 punktiga 22 mängust ja 9. kohaga. Väikeses Karikas jõuti 2. ringi, kus tuli vastu võtta 1:4 kaotus II liiga klubilt Tallinna FC Anžilt. EJL-i Aastalõputurniirilt toodi koju JK Welco Elektri ajaloo esimene karikas. Turniir lõpetati 3. kohaga, sealjuures valiti Mikk Valtna turniiri parimaks mängijaks.
2010. aastal jätkas JK Welco Elekter samuti IV liiga lõunatsoonis. Meeskonnas toimus aga mitu ümberkorraldust, millest märkimisväärseimaks võib pidada peatreenerivahetust. Senini mängiva peatreenerina tegutsenud Mirko Kikkamäe mantlipärijaks sai kogenud Boriss Hrabrov. Lisaks liitusid Eesti Meistriliiga kogemusega Sergei Ottšik ja Eldar Rassulov. Kogu liigahooaja vältel heitles Welco liigavõidu eest Viljandi JK Liverpool Pubiga. Omavaheline 2:2 viik eelviimases voorus viis liigakarika Viljandisse. 2. kohaga lunastas Welco aga pääsme III liigasse. Head resultatiivsust näitas sel hooajal Mikk Valtna, kes lõi 18 mängus 35 väravat, olles sellega kõikide Eesti liigade peale suurim väravakütt. 2010. hooajal osutusid nii Väike karikas kui ka Eesti jalgpallikarikas Welco jaoks ebaedukaks. Suures Karikas kohtuti sealjuures 2010. aastal Esiliigast Meistriliigasse pääsenud Lasnamäe FC Ajaxiga, kellelt võeti vastu 0:3 kaotus. Tartu linna Meistrivõistlustel saavutas esindusmeeskond 2010. aastal 6. koha, aastalõputurniiril korrati aga 2008. aasta saavutust ja lõpetati kolmandana.
Hooajal 2011 alustas JK Welco Elekter mänge juba aste kõrgemal – III liiga lõunatsoonis. Meeskonnaga liitusid mitmes Eesti noortekoondises mänginud Tartu JK Tammeka kasvandik Marti Pähn ja sama klubi endine mängija Veiko Seliste, Kiviõli Tamme Autost tuli keskkaitsja Juri Avdonin. Kevadring ei alanud klubile kõige edukamalt – kaotati punkte eeldatavalt nõrgemate vastaste vastu ja kuna eelmiste hooaegade parim väravakütt Mikk Valtna viibis välislähetuses, tekkis probleeme väravasoonele saamisega. Sügisringis võistkonna mäng paranes ja liiga lõpetati igati korralikult 4. kohal. Suures karikas JK Welco Elekter välja 1/16 finaali, kus pidi tunnistama Meistriliiga klubi FC Kuressaare 2:1 paremust. Aastalõputurniiril võideti pingelises penaltiseerias Eesti koondis ja saavutati 3. koht. Turniiri parimaks väravavahiks kuulutati Welco väravavaht Lauri Särak.
Oma juubelihooaega alustas Welco juba kahe võistkonnaga – lisaks III liigas mängivale esindusvõistkonnale sai IV liigas tuleristsed ka duubelvõistkond. See tekitas rohkelt koosseisulisi probleeme, kuna mängijaid pidi jätkuma mõlema võistkonna jaoks. Esindusmeeskonnast lahkus ka Mikk Valtna, kevadringis puudus ka Eldar Rassulov. Kõik need tegurid mängisid rolli selles, et kevadringi võib pidada läbikukkunuks. Sügisvooru eel otsustas klubi juhatus loobuda senise peatreeneri Boris Hrabrovi teenetest ja kutsus esindusvõistkonna tüüri juurde tagasi debütandist peatreeneri Mikk Valtna. Lisaks lisandus võistkonnaga endine Eesti noortekoondislane Marten Kihho, kes tõi meeskonna ründeliini vajalikku kvaliteeti. Uue peatreeneri käe all võistkonna mäng paranes ja sügisring lõpetati rahuldaval 5. kohal. Karikavõistlustel lõppes teekond juba 1/32-finaalis, kui kaotati endistele liigakaaslastele FC Elvast 1:6. Ka Väikses Karikas jäi laeks 1/32-finaal – kodustaadionil vannuti 1:2 alla Tabasalu Jalgpalliklubile.
Teine liiga ja nimekuju muutus (2013–2015)
Hooaeg 2013 algas Welco jaoks keerulise otsusega – seoses liigasüsteemi ümberkujundamisega ning Esiliiga B loomisega tekkis Eesti Jalgpalli Liidul probleeme II liiga komplekteerimisega. Kuna mitmed kõrgema asetusega klubid ütlesid koha ära, siis pakkus EJLi president Aivar Pohlak kohta Welcole. Klubi otsustas väljakutse vastu võtta. Nagu arvata oli, osutus hooaeg keeruliseks ning Welco võitles tabeli tagumises pooles liigasse püsimajäämise nimel. Noorenenud koosseis näitas hooaja lõpus aga head minekut ning uute liitujate – Andres Joosep Jr, Marten Marguse ja Oliver Vare – toel võideldi liigas kätte 11. koht. Karikavõistlused olid Welco jaoks hooajal 2013 aga edukad – nii väikestel kui ka Evald Tipneri jalgpallikarikavõistlustel jõuti 16 tugevama hulka.
Petzen
Mägi koosneb triiase ajastu wettersteini lubjakivist ja wettersteini dolokivist. Möödanikus kaevandati mäest pliid ja tsinki, šahtid kuulusid Topla ja Mežica kaevandustele. Pliitsingimaak esineb kesk- ja ülemtriiase karbonaatkivimites, mis ladestunud anoksilises supralitoraalses merekeskkonnas. Lisaks maagile avastati mäe seest mitmeid haruldasi mineraale, nagu vulfeniiti ja kaltsiiti. Mäel asuvasse kaevandusse pääseb mägijalgratastega.
Madalamad nõlvad Sloveenia poolel on metsased, kuid kõrgematel nõlvadel on erinevad alpitaimed, sealhulgas mitu liiki lilli.
Mägihütt ehitati Väike-Pecale (sloveeni: Mala Peca; 1665 m) 1928. aastal, see põletati Teise maailmasõja ajal maha ja ehitati 1957. aastal uuesti üles. 1936. aastast seisab selle kõrval Kyrillose ja Methidose kabel. Kuningas Matjaži järgi Matjaži koopaks nimetatud mahajäetud süvend on ajalooline mälestusmärk. Selles on magava kuninga pronkskuju. Kuju disainis 1958. aastal skulptor ja alpinist Marjan Keršič, pronksi valas skulptor France Rotar ja koopasse pandi 1962. aastal.
Tartu JK Welco
Teine liiga ja nimekuju muutus (2013–2015)
Welco alustas 2014 hooaega enesekindlalt ja ambitsioonikalt eesmärgiga eelmise hooaja ebaedu liigas ümber pöörata. Uusi täiendusi tuli igasse liini – kogenud Erki Kade, endine noortekoondislane Siim Sillaots, linnarivaalist SK 10st tulnud väledajalgne Siim Kaasik ning poole hooaja peal liitunud kõva meistriliigakogemusega VV Kaido Koppel viisid mängukvaliteedi uuele tasemele. Hooaja lõppfaasis mängiti koguni liigast edasipääsu peale, ent ebaõnn viimastes mängudes jättis elektrikute esindusvõistkonna kõrgele III kohale liigas. Edu liigas ei suudetud aga korrata karikavõistlustel – väikese karika võistlustel jäädi pidama koguni 1/64 finaali, ka Evald Tipneri jalgpallikarikavõistlustel ei võidetud ühtegi mängu ning piirduti 1/32 finaaliga.
2015. aasta hooaeg algas klubis suurte muudatustega – palgati esimene ametlik töötaja, kui tegevjuhiks sai esindusvõistkonna peatreener Siim Valtna. Lisaks täiendati võistkonda Levadia ja Tammeka duubelvõistkondade endise põhimehe, Hannes Tiruga, ning taas jõudis koju klubi elav legend Mikk Valtna. Suurima muudatusena otsustas aga MTÜ Jalgpalliklubi Welco muuta võistkondade nimekuju – alates 2015. hooajast mängivad kõik tiimid Tartu JK Welco nime all.
Põnev hooaeg II liiga Põhja/Ida piirkonnas lõpetati kõrge teise kohaga, liigavõidu võtnud Paide Linnameeskond II jäi Welcost viie punkti kaugusele. Liiga teine koht tähendas üleminekumänge, kus kohtuti Tallinna FC Puumaga. Welco võitis avamängu kodus suurelt 5:0 ning kuigi kordusmäng võõrsil kaotati 0:2, tähendas üldkokkuvõttes seis 5:2, et Welco pääses mängima Esiliiga B-sse.
2015. aasta karikavõistlustel jõudis Welco Evald Tipneri karikasarjas 1/16-finaali, kus vastaseks oli hiljem Eesti meistriliiga võitjaks tulnud FC Flora. Mäng peeti Tartu Tamme staadioni kunstmuruväljakul ning kohtumist vaatama tulnud 747 pealtvaatajat oli viimaste aastate suurim publikunumber Tartu jalgpallis. Welco kaotas kohtumise 0:2. Väikestel karikavõistlustel jõudis Welco veerandfinaali ning kohtus pääsu eest nelja parema hulka hilisema karikavõitja FC Merkuuriga, kellele kaotati 1:4.
2016–
Evald Tipneri Karikavõistluste raames loositi JK Welco seekord samuti kokku FC Flora esindusvõistkonnaga – kahjuks ei suutnud elektrikud seekord floorakatele suurt vastupanu osutada ja 1/32-finaalist läks 8:0 võiduga edasi Eesti meisterklubi.
2017 hooaeg oli JK Welco jaoks esimene Esiliigas ja ilmselgelt osutus see klubi jaoks liiga kõvaks pähkliks - debüüthooajal suudeti koguda vaid 19 punkti, mis jättis elektrikud kindlalt liigatabeli viimaseks. Kuigi Eesti jalgpalli vapustanud tormi - ühinesid FCI Tallinn ja FC Levadia ning II liigasse liigutati finantsprobleemide tõttu JK Sillamäe Kalev - suutis JK Welco oma Esiliiga koha säilitada, siis otsustati 2018 hooaja eel lõpetada koostöö kauaaegse peatreeneri Siim Valtnaga. Valtna asus endise JK Welco väravavahi Kaido Koppeli kõrval juhendama linnarivaal Tartu JK Tammekat ning Welco leidis endale uue peatreeneri tegevuse lõpetanud FCI Tallinnast. UEFA Pro litsentsiga Yusuf Erdogan Saksamaalt võttis 2018. üle uuenenud ja noorenenud Elektrikute esindusvõistkonna ohjad.
Staadion
Tartu JK Welco on pidanud oma kodumänge neljal staadionil. Hooajal 2008 olid võistkonna koduks Tamme staadioni kunstmuruväljak ning Põllu tänava staadion. Hooajal 2009 pidas Welco kõik oma ametlikud kodumängud Tamme staadioni kunstmuruväljakul. Hooaegadel 2010–2012 oli Welco koduks Annelinna kunstmuruväljak, kuid väljaku amortiseerumise tõttu otsustati 2013. hooajast taas kolida Tamme staadioni kunstmuruväljakule, kuhu kerkis ka klubi rahastusel valminud must-valge tribüün pealtvaatajatele.
Seoses tõusmisega Esiliiga B-sse kolis JK Welco oma kodumängud alates 2016. hooajast Tamme staadioni peaväljakule, kus on jätkatud mängimist ka Esiliigasse tõusmise järel.
Welco kodumängude publikurekord pärineb 2015. aastast, kui Eesti karikavõistluste 1/16-finaali Tallinna FC Flora vastu jälgis Tamme kunstmuruväljakul 749 inimest. Tegu on viimase 10 aasta suurima publikuga Tartus jalgpallimängul, kus vastakuti lähevad kaks Eesti jalgpalliklubi.
Electric Legion
Tartu JK Welco on Eesti jalgpallimaastikul tuntud oma rohkearvulise ja valjuhäälse fännibaasi tõttu, missugust vähemalt amatöörjalgpalli tasemel pole ühelgi jalgpalliklubil. Welco toetajad on koondunud nime Electric Legion alla. Esimene pool nimest – Electric – on tuletatud klubi ajaloolisest nimest (JK Welco Elekter) ning teine osa – Legion (eesti keeles leegion) – sümboliseerib ühtekuuluvustunnet, mis on kogu Welco organisatsiooni läbiv mõte. Electric Legion loodi sarnaselt võistkonnaga 2008. aastal ning see on kiiresti kasvanud üheks Eesti jalgpalli suuremaks supporter army'ks. Praegu koosneb Electric Legion 150st rohkemal või vähemal määral aktiivsest Welco toetajast. Lisaks kodulinnale Tartule on Welco toetajaid ka Tallinnas, Suurbritannias, Hollandis, Hispaanias, Portugalis jne. Electric Legionil on tekkinud konflikte ka teiste klubide organiseerumata fännidega. Kõige vihasemad vastasseisud on Legionil klubi algusaegadest Viljandi JK Tulevik II ja FC Tabivere toetajatega. Alates 2015. aastast on üheks oodatumaks grudge-mänguks kohtumine Raasiku FC Jokeri toetajatega. Lisaks on tõusmine Esiliigasse toonud kaasa tulised derbimängud FC Elva vastu ning Siim Valtna nimelise Tartu Derbi Tartu FC Santose vastu. Electric Legioni logo disaini autor on Welco väravavaht Lauri Särak (ka võistkonna logo on tema disainitud). Sellel on kujutatud Vana-Rooma gladiaatori kiivrit ning stiliseeritud kirjas fänniklubi nime.
Praegune koosseis
25 mai 2018 seisuga
Tartu JK Welco naiskond
Alates 2016. hooajast tegutseb klubi juures ka Welco Naiskond, mis osaleb Eesti naiste rahvaliigas. Debüüthooajal tegutses peatreenerina JK Welco naistepsühholoog ja naisjalgpalli metoodik Silver Jahimees. Alates hooajast 2017. võtsid ohjad üle Andres Joosep Jr ja Edgar Leht, kes tüürisid peatreeneriduona naiselektrikud oma alagrupi võitjaks. Rahvaliiga 1/2-finaalis tuli siiski tunnistada FC ERR 2:1 paremust.
Tartu JK Welco kuulsuste hall
Tähelepanuväärseimad mängijad, kes on Welco särki kandnud.
Mustjala Anna kogudus
EELK Mustjala Anna kogudus on luterlik kogudus Mustjalas, mis kasutab Mustjala Anna kirikut.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Rene Reinsoo, organist Ülle Reinsoo, juhatuse esimees Helje Raaper.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Mustjala Anna kirikus.
Selvavutlased
Selvavutlased (Odontophoridae) on väikest kasvu vutisarnased linnud kanaliste (Galliformes) seltsist. Sugukond on levinud Kanadast Brasiiliani. Lisaks on kaks liiki – kalifornia tuttvutt ja nurmvutt – introdutseeritud Uus-Meremaale. Sugukonda kuuluvad ka Aafrikas levinud rahnukana ja uganda frankoliin. Selvavutlased on levinud erinevates elupaikades vihmametsadest kõrbeteni. Mõned liigid on võimelised asustama ka külma kliimaga alasid. Kokku on selvavutlaseid 34 liiki, mis jaotuvad 10 perekonna vahel.
Kirjeldus
Selvavutlased on lühikeste tiibade, kaela ja sabaga kanalised (va perekond Dendrortyx, kelle esindajad on pikasabalised). Nokk on lühike, kergelt kaardus ja saagjaservaline. Jalad on lühikesed, kuid tugevad ja kannusteta. Selvavutlased pigem jooksevad kui lendavad ning ohu eest põgenevad samuti joostes või end peites, lendamist kasutavad viimase võimalusena. Hundsulestik varieerub tuhmist värvikirevani, mitmetel liikidel on peas tanud või erksad suled. Suguline dimorfism avaldub isaste heledama sulestikuna.
Käitumine ja ökoloogia
Selvavutlased on arad päevalinnud ja enamuse elust veedavad maapinnal ringi liikudes. Ka puudel magavad selvavutid toituvad üksnes maapinnal olles. Nad on toitumiselt generalistid, süües nii putukaid, seemneid, rohtu kui taimede mugulaid. Kõrbetes elavad selvavutid on eelkõige seemnetoidulised.
Enamik teadmisi paljunemisbioloogia kohta pärineb Põhja-Ameerika liikidelt, kuna nad on rohkem uuritud kui neotroopika liigid. Sugukonna esindajad on valdavalt mongaamsed, pesa ehitatakse maapinnale. Kurna suurus on 3–15 muna, jäädes enamikul liikidest 10–15 vahele. Haudevältus on olenevalt liigist 16–30 päeva. Tibud on pesahülgajad: lahkuvad pesast kohe pärast kuivamist ning ühinevad pererühmaga.
Kalifornia tuttvutt ja nurmvutt on tähtsad jahilinnud, nende liikide asurkonda on jahinduse eesmärgil ka laiendatud ning nad pole ohustatud liikide seas. Lisaks kasvatatakse neid jahilindudena. Mõned liigid on inimtegevuse tõttu ohustatud, näiteks Mehhikos levinud hallkurk-händvutt, keda ohustab elupaikade vähenemine ja illegaalne küttimine.
Konduši
Konduši (vene keeles Кондуши) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Zagrivje külaasunduses.
Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile. See läks 1920. aastal moodustatud Skarjatina valla koosseisu.
2007. aastal oli külas 13 elanikku.
Baarikärpänen
"Baarikärpänen" (eesti keeles "Baarikärbes") on Soome ansambli Eppu Normaali laul. Laul avaldati esmakordselt nende 1988. aastal ilmunud LP-l "Imperiumin vastaisku". Algselt oli lugu mõeldud lihtsalt ruumitäiteks, aga sellest on saanud bändi üks menukamaid lugusid üldse. Laulu muusika autor on Mikko "Pantse" Syrjä ja sõnade autor Martti Syrjä.
Nii plaadil kui ka kontsertidel laulab seda laulu ansambli tavasolisti Martti Syrjä asemel hoopis kitarrist Pantse.
Puis-aaloe
Puis-aaloe (Aloe arborescens) on aaloe perekonda kuuluv populaarne toataim ja ka ravimtaim.
Klassifikatsioon
Puis-aaloel klassifitseeritakse järgmised alamliigid:
Nimi
Nimena on kasutatud:
Lühike botaaniline iseloomustus
Puis-aaloe on igihaljas taim. Lehed on tal veidi kõverdunud ja ogaliste servadega. Õiete värvus on varieeruv, on kollaste, punaste ja oranžide õitega puis-aaloesid.
Puis-aaloe saadused
Droogiks on aaloemahl (Aloes succus), värsked lehed (Aloes arborescentis folium recens), värsked võrsed (Aloes arborescentis cormus lateralis recens) ja kuivatatud lehed (Aloes arborescentis folium siccum).
Toime inimestele
Biogeenseid stimulaatoreid sisaldavad puis-aaloe saadused toimivad stimulaatorina. Stimulatsioon seisneb immuunsüsteemi ergutamises ning kudede taastumise stimuleerimises (näiteks põletuste korral).
Puis-aaloe omab kasvajavastast toimet.
Vastunäidustused
Puis-aaloe saadusi ei soovita ägedate neeruhaiguste ja hemorroidide korral, samuti raseduse ja imetamise ajal (uuringute puudumise tõttu).
Grigori (Krug)
Grigori (vene keeles Григорий; kodanikunimega Georgi Krug, ka Georg Krug, vene keeles Георгий Иванович Круг; 23. detsember 1907 (ukj 5. jaanuar 1908) Peterburi – 12. juuni 1969 Püha Vaimu skiita Mesnil-Saint-Denis lähedal Prantsusmaal), oli rootsi päritolu vene kunstnik, õigeusu kiriku munk, ikooni- ja freskomaalija.
Elulugu
Georg Krug sündis Peterburis rootslasest isa ja venelasest ema peres. Isa oli luteri, ema õigeusku, poega kasvatati luteri usus. Õppis aastatel 1916–1917 Peterburi Karl May Gümnaasiumis. Pärast Eesti kodakondsuse saamist 1921. aastal asus perekond Narva, kus Georg lõpetas 1926. aastal Narva Vene Gümnaasiumi. Gümnaasiumiõpingute ajal võttis ta akvarellmaali tunde.
17-aastaselt huvitus Georg religioonist. Ta ühines õigeuskliku Vene Üliõpilaste Kristliku Liikumisega Eestis, külastas korduvalt Petseri kloostrit ja võttis 19-aastaselt vastu õigeusu. Samal ajal hakkas ta huvi tundma ikoonimaali vastu.
1926. aastal läks Georg Krug kunsti õppima Tallinna: joonistamist Klara Zeidleri ja Eduard Verberi juures ja graafikat Riigi Kunsttööstuskoolis Günther Reindorffi juhendamisel. Krug lõpetas kursuse parimate seas, Eesti Rahva Muuseum omandas diplomitööde näituselt kaks tema oforti. Aastatel 1928–1930 õppis ta maalimist Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Ado Vabbe ja Nikolai Triigi maaliateljeedes. Ta äratas kunstnikuna, eriti joonistajana, tähelepanu. Temast loodeti väljapaistvat noort jõudu graafikapõllule.
1931. aastal läks Georg Krug Pariisi ja jätkas maalimist äsja rahaliste raskuste tõttu suletud Academie Russe de Peinture'i õpilaste rühmas, keda juhendas Nikolai Milioti. Seal sai ta tuttavaks Leonid Uspenskiga, sõprus temaga kestis elu lõpuni.
Tallinnas osales Krug neljal korral Sihtkapitali näitustel, välismaal Prahas 1935. aastal ja Pariisis 1936. aasta Salon d'Automne'i näitusel. Veel täiendas Krug end ikoonimaalimises, pühendudes sellele täielikult ning astudes mungaks.
1932., 1934. ja 1937. aastal osales ta Konstantin Somovi suvistel joonistusstuudiumitel Alam-Normandias Granville'is. Ta sai lähedalt tuttavaks avangardistlike kunstnike Natalja Gontšarova ja Mihhail Larionoviga ning töötas nende ateljees.
Jaanilaupäev
Jaanilaupäev on 23. juuni – see on jaanipäevale eelnev päev.
pisi|Jaanituli [[Randvere (Viimsi)|Randvere külas]] Jaanilaupäeva õhtul on Eestis kombeks teha jaanituld. Jaanilaupäeva ja jaanipäeva vaheline öö on jaaniöö.
Kunst ja Kodu
Kunst ja Kodu oli aastatel 1958-1990 ilmunud almanahh. Seda andis välja kirjastus Kunst. Almanahhi ilmus kokku 59 numbrit.
Kui almanahhi koostaja oli Leida Madisson (aastatel 1958-1971), siis kajastas see peamiselt kodukujundustemaatikat. Andres Toltsi ajal (1974-1982) väljaande temaatika laienes ja seal kajastati muu hulgas kunstiteooriaid, kaasaegset kunsti ja eksperimentaalseid mõttevoole.
Newby-McMahon Building
1912. aastal avastati Burkburnetti linnast lääne pool suur naftamaardla, mis suurendas läheduses asuva Wichita Fallsi elanikkonda paarikümne tuhande inimese võrra. J. D. McMahon lubas püstitada uuselanikele 480 jala (146,3 meetri) kõrguse hoone ja valmistas ka selle projekti. Ükski investeerijatest ei märganud aga, et projektis oli hoone kõrguseks märgitud 480 tolli (12,192 m), mitte 480 jalga.
Pontedeerialised
pisi|[[Südajas pontedeeria]] Pontedeerialised (Pontederiaceae) on kommeliinilaadsete seltsi kuuluv veetaimede sugukond.
Pontedeerialiste sugukonda kuulub näiteks erakordselt invasiivne harilik vesihüatsint.
Muşi provints
Muşi provints (kurdi keeles Mûş, armeenia keeles Մուշ) on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Muş.
Välislingid
🇹🇷
Tudor Bompa
Tudor Olimpius Bompa (sündinud 23. detsembril 1932 Năsăudis) on rumeenia endine sportlane ja treener. Teda peetakse treeningu periodiseerimisele alusepanijaks. See meetod töötati algselt välja Nõukogude Liidus. Meetod seisneb treeningukoormuse varieerimises aasta lõikes (vastandina ühesuguse koormuse rakendamisele), et saavutada optimaalne tulemus.
Bompa avaldas 1963. aastal Rumeenias oma töö "Periodization: Theory and Methodology of Training" ning aitas kaasa idabloki sportlaste domineerimisele võistlustel kolme aastakümne vältel.
Treenerina töötades juhendas Bompa 11 kergejõustiku ja sõudmise medalivõitjat olümpiamängudel (2 kulda) ja maailmameistrivõistlustel. Olles ise olümpiamängudel sõudjana osalenud, muutis Tudor Bompa hiljem murdmaasuusatamise treeningupõhimõtteid.
Praegu on Bompa Toronto Yorki ülikooli emeriitprofessor. Tema abikaasa Tamara Bompa töötab samas ülikoolis lektorina.
Valmy hertsog
pisi|250px|Marssal François Christophe de Kellermanni vapp Valmy hertsog (Duc de Valmy) oli tiitel, mille Prantsuse keiser Napoleon I andis 3. juunil 1808 Valmy lahingu (20. septembril 1792) võitjale, marssal François Christophe de Kellermannile.
Valmy hertsogid olid:
Salava (organisatsioon)
Salava on Saare maakonnas tegutsev mereorganisatsioon. Salava on Saaremaa Merekultuuri Seltsi tütarorganisatsioon.
Salava asutati 1996.
Jaunpagasts
pisi|left|Neivakene vanausuliste kirik Jaunpagasts (ka  Virbi, vanasti ka  Neivakene) on küla (lielciems) Lätis Talsi piirkonnas, Virbi valla halduskeskus. Küla asub Virbupe jõe kaldal merepinnast 90 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Talsist 16 ja Riiast 105 kilomeetri kaugusel. Küla läbib Riia-Ventspilsi raudtee, seal asub Sabile raudteejaam.
Küla mainitakse esimest korda aastal 1237ja algselt kandis see nime Neivakene. Sinna rajati ka Jaunpagastsi mõis (Neuwacken), millest on kujunenud tänapäeva Brūzise küla Virbupe teisel kaldal. Tänapäevane Jaunpagastsi küla kujunes mõisa maadele Sabile raudteejaama juurde. Aastail 1909-1911 asustati sinna Venemaalt ligi 120 peret.
Teise maailmasõja järel kujunes Jaunpagasts kolhoosi «Virbi» keskasulaks. Külas on kultuurimaja ja raamatukogu, lisaks veel Virbi põhikool ja aastal 1928 valminud Neivakene vanausuliste kirik. Suurimaks tööandjaks on SIA «Jaunalko».
Aastal 2017 oli külas 406 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 377.
Sinine surmaekraan
thumb|Näide sinisest surmaekraanist [[Windows XP-l]] thumb|Sinine surmaekraan Londoni liinibussi infoekraanil Sinine surmaekraan (inglise keeles Blue Screen of Death ; lühend BSoD) on veateade, mida kuvatakse Windowsi ja ReactOSi kokkujooksmise korral. Arvuti ekraan muutub siniseks ja sellele ilmub valge tekstiga veateade.
Nimetust "surmaekraan" kasutatakse seepärast, et edasi saab vaid arvutit taaskäivitada või kinni panna. Teisi tegevusi ei võimaldata, et vältida süsteemi terviklikkuse pöördumatut kahjustumist. Sageli ei ole süsteem teistsugusteks tegevusteks ka suuteline. Kui selline veateade ilmub, on süsteemil midagi tõsist viga.
Ilmuvaks veateateks võib olla registritõmmis, kuid võib olla ka lihtsalt sõnaline teade, et nüüd jooksis arvuti kokku. Enamik operatsioonisüsteeme püüab kasutajat siiski kuidagi abistada rikkepõhjuste kindlaksmääramisel ja kõrvaldamisel ning näitab lisaks standardtekstile mingil määral registrite seisu rikke ilmnemise hetkel. Veateated võivad olenevalt operatsioonisüsteemist olla väga mitmesugused, kuid ühe operatsioonisüsteemi piires üldjuhul eriti ei muutu. Mõnikord käivitab süsteem ekraanil kella ja võimaldab kasutajal sinist surmaekraani vaadata ainult kindla aja, näiteks poole minuti jooksul. Selle aja möödudes taaskäivitub arvuti automaatselt.
Olenemata sellest, kas registritõmmis kuvatakse või mitte, püüab vastavalt konfigureeritud operatsioonisüsteem kirjutada registritõmmise koopia faili, kust pärast arvuti taaskäivitamist saab vaadata registri sisu kinnijooksmise hetkel ja mõnikord isegi andmeid taastada. Tõmmisefailist andmete taastamiseks peab siiski olema vastav väljaõpe. Ka tõmmisefaili maht (kas sinna kirjutatakse kogu muutmälu või ainult osa sellest) sõltub operatsioonisüsteemist ja selle konfiguratsioonist.
Linuxis kasutatakse terminit kernelišokk, millele vastab Windowsis termin puugistopp. See tähendab süsteemis tekkinud sisemist probleemi, mida operatsioonisüsteem ise ei suuda lahendada. Sellele seisundile võib, kuid ei pea järgnema surmaekraan.
Windows 11 operatsioonisüsteemi all on kavas asendada algussõna Blue (sinine) sõnaga Black (must), ehk siis sõnaühendiga „Must surmaekraan“.
Dāvis Stalts
Ta sündis aastal 1982 Riias. Ta on õppinud Riia eesti algkoolis ja Riia Põhjamaade Gümnaasiumis, seejärel õppis ta Läti Ülikoolis.
Ta on töötanud kaitseministeeriumi värbamis- ja noorsookeskuse ajalehe Tēvijas Sargs ajakirjanikuna. Ta on Liivi Liidu juhatuse esimees.
Ta on Läti üliõpilaskorporatsiooni Patria liige.
2009. aasta Läti kohalikel valimistel kandideeris Riia linnavolikogu "Kodanike liidu" nimekirjas. 2011. aastal lahkus ta "Kodanike liidust" ja moodustas ühingu "Demokraatlikud patrioodid", mille fraktsioon oli hiljem Riia linnavolikogus esindatud. Ta on ühingu juhatuse aseesimees.
2011. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta rahvusliku liidu Rahvusliku Liidu "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele / LNNK" nimekirjast seimi 11. koosseisu liikmeks, ilma et ta oleks erakonna liige. Pärast pikki erimeelsusi lahkus ta 2013. aasta aprillis Rahvusliidu Saeimas fraktsioonist, kuid teatas, et jätkab Valdis Dombrovskise valitsuse toetamist.
Isiklikku
Tema isa Dainis Stalts ja ema Helmī Stalte olid (liivi) folkloristid ja poliitikud. Õde Julgī Stalte on muusik.
Keskea rõõmud
"Keskea rõõmud" on 1986. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.
Algselt pidi filmi režissööriks saama Valentin Kuik, kuid tema haigestumise tõttu võttis filmi tegemise üle Lembit Ulfsak. Kuik oli tahtnud filmi lavastada kui psühholoogilist draamat, mis süüvib inimsuhete keerulistesse valdkondadesse. Ulfsaki lavastajakäe all aga omandas film rohkem komöödiale iseloomulikke jooni.
Süžee
Kaks abielupaari ja üks vallaline naine sõidavad kahe autoga Tallinnast Lõuna-Eestisse imearsti ja sensitiivi Nigula juurde. Filmi peategelased on jõudnud keskikka ja lähenevad juba 40. eluaastale, kuid sisemist rahuldustunnet pole neil kellelgi. Paljud unistused ja soovid ei ole täide läinud, nad tunnetavad häirivalt tänapäeva elu pidetust ja pinnapealsust. Reisil puutuvad nad kokku erinevate inimestega. Vaatajate ees avanevad erinevad tüüpkarakterid nende elukäsitluse ja tõekspidamiste kaudu.
Filmi retseptsioon
Eesti vaatajaskond võttis filmi hästi vastu. Filmikriitikud olid mõnevõrra reserveeritumad. Tõnu Karro kirjutas muuhulgas: "Väga on tunda, et Ulfsak on tahtnud oma filmiga vaatajale meeldida." (Tõnu Karro. "Tundeline teekond läbi suvise Eestimaa", Sirp ja Vasar, 19. juuni 1987). Samuti heideti filmile ette karakterite lahtikirjutamatust. Kõik retsensendid aga mainisid näitlejate head ansamblimängu.
Hiina pokker
Ajalugu
Hiina pokker on uus pokkeri mänguformaat, mis sai alguse Soomes eelmise kümnendi keskpaigas. Kõige populaarsem on mäng olnud Venemaal, kuid fänne on nad korjanud ka mujal. Praegu on võimalik Hiina pokkerit mängida ka internetis, kus seda võimalust pakub Tonybet kasiino. Tulenevalt sellest, et Hiina pokker on hetkel võrdlemisi uus pokkeri alaliik, siis mängijate tasemevahe on mängus võrdlemisi suur, sest osad alles alustavad, teised aga on juba kogenud mängijad. Võrreldes Texas Holdemiga, on Hiina pokkeris suurem roll õnnefaktoril.
Reeglid
Hiina pokkerit mängitakse tavalise 52 kaardist koosneva kaardipakiga. Korraga on laus 2-4 mängijat, kuid suuremate seltskondade korral võib korraldada ka turniire, kus osalejate arv ei ole piiratud.
Hiina pokkeri tähtsaimaks eesmärgiks on kombineerida saadud kaartidest kolm võimalikult tugevat pokkerikätt, mis oleksid tugevamad vastaste võrreldavatest pokkerikätest. Mängida saab nii avatud kui ka suletud kaartidega ning kombinatsioonide tugevused on täpselt samad, mis harilikus pokkeris. Põhiliseks iseärasuseks on vaid see, et mängijatel tuleb moodustada 13 kaardist kolm pokkerikätt, millest kaks koosnevad viiest (alumine ja keskmine) ning üks (ülemine) kolmest kaardist.
Samuti tuleb arvestada järgmiste reeglitega: - Ülemine käsi on kõige nõrgem, - Keskmine käsi on tugevam kui ülemine, kuid nõrgem kui alumine, - Alumine käsi on kõige tugevam.
Kui mängija kombineerib oma käed vigaselt (näiteks keskmine käsi on tugevam alumisest), läheb ta “lõhki” (rahvapäraselt “bustoks”) ning kaotab automaatselt kõikidele teistele mängijatele, kelle käed on korrektsed.
Punktide arvestamine
Punkte saab: - Oma käte tugevuse eest (kuninglikud kombinatsioonid), - Oma käte võrdlemisel teiste mängijate kätega.
Kuninglikud kombinatsioonid e. royaltyd tasustatakse kindla punktimäära alusel vastavalt kombinatsiooni tugevusele ega sõltu vastaste kombinatsioonide tugevusest. Kuninglikel kombinatsioonidel on miinimumnõuded: ülemisel vähemalt kuute paar, keskmisel kolmik ning alumisel rida. Kui mängija „läheb lõhki“, siis on tema kõik käed vigased ning mingisuguseid preemiaid ei maksta.
OFC Royaltyd: Lisaboonused alumise käe eest:
Galloanserae
Galloanserae on lindude ülemselts.
Hiina pokker
Punktide arvestamine
Lisaboonused keskmise käe eest (võrreldes alumise käega topeltpunktid):
Galloanserae
Ülemseltsi on arvatud kaks seltsi: hanelised (Anseriformes) ja kanalised (Galliformes).
Hiina pokker
Punktide arvestamine
Lisaboonused ülemise käe eest (“x” tähistab suvalist kaarti):
Lisaks kuninglikele kombinatsioonidele arvestatakse punkte ka käte võrdlemisel. Seda teevad omavahel kõik mängijad ning võrreldakse kõiki võrreldavaid käsi. Ehk – kui lauas istub neli mängijat, siis peab igaüks võrdlema oma käsi kolme oponendiga. Alguses võib see võtta live-mängudes päris paljuaega, kuid mida kogenumaks mängijad (sh. punktiarvestaja muutuvad), seda kiiremini see läheb. Seetõttu on kõige mugavam mängida internetis, kus arvestuse teeb ära arvuti. Võrreldakse aga alati ainult võrdseid käsi ehk alumist alumisega, keskmist keskmisega ja ülemist ülemisega. Vastasest tugevam käsi annab ühe pluss-, nõrgem aga ühe miinuspunkti. Kui üks mängijatest võidab teist kõiges kolmes käes, korrutatakse punktid kahega. Reeglid on samad, mis tavalises pokkeris.
Punktide arvestamisel tuleb alati silmas pidada reeglit, et punktid „ei teki tühja koha pealt“ ning kui keegi saab x-koguse punkte, lahutakse täpselt sama kogus punkte teiste mängijate punktidest maha.
Mängukeskkond
Harrastada saab nii rahamängu, SNG-sid kui ka mitmelauaturniire.
Internetipokker
Alates 2012.aastast on Hiina pokkerit võimalik mängida ka internetis. Seda võimalust pakub Leedu firma Tonybet. Internetis mängimiseks on vajalik luua Tonybet keskkonnas konto ja teha läbi isiku tõestamise protsess. Mänguks vajaliku tarkvara saab tõmmata nii PC, iOS kui ka Android seadmetele. . Mängides internetis, tuleb aga siiski silmas pidada seda, et kuna mäng on avatud kaartidega, võib internetiühenduse katkemine mängu tulemusele väga halvasti mõjuda. .
Juhan Mitt (sõudja)
Juhan Mitt (10. oktoober 1942 Tartu – 6. jaanuar 1999 Pärnu) oli Eesti sõudja ja sõudetreener.
Võta või jäta
"Võta või jäta" on eestikeelne versioon telemängust "Deal or No Deal", mis põhineb Hollandi saatel "Miljoenenjacht". Teleseriaal oli TV3 eetris aastail 2007–2013. Algul juhtis saadet Sepo Seeman, hiljem Alari Kivisaar.
Juhan Mitt (sõudja)
Sõudmistreeninguid alustas 1955 Pärnu Spartakis Evi Lepiku juhendamisel.
Võta või jäta
Kasutajal on võimalik valida 26 kohvri vahel, millest üks sisaldab 100 000 eurot (Eesti krooni ajal kuni 1 000 000 krooni) ning teised märgatavalt vähem. Saate käigus avatakse järjest järele jäänud kohvreid ja vastavalt lauas olevatele summadele tehakse mängijale rahaline pakkumine. Tal on võimalik pakutav rahasumma vastu võtta või avada enda käes olev kohver.
Juhan Mitt (sõudja)
Töötas sõudetreenerina 1961–62 Pärnu Kalevis, 1965–66 Dünamo vab nõukogus, 1972–78 Tallinna KSMK-s, 1978–80 Usbekistanis, 1981 Viljandi Kalevis ja 1985–96 Kalevi Tallinna LNSK-s.
Charlotte Rampling
pisi|Charlotte Rampling (2009) Tessa Charlotte Rampling (sündinud 5. veebruaril 1946) on inglise näitleja.
Juhan Mitt (sõudja)
Kuulus 1972–75 Sõudeföd-i presiidiumi ja 1992–97 Sõudeliidu juhatusse.
Charlotte Rampling
Charlotte Rampling on tuntud rollide poolest filmides "Georgy Girl", "The Damned", "The Night Porter", "Farewell My Lovely", "Stardust Memories" ja "The Verdict".
Isiklikku
Tema endine abikaasa on prantsuse helilooja Jean Michel Jarre, nad tutvusid Saint-Tropez's 1976. aastal ja abiellusid 1978. aastal. 1995. aastal tuli avalikuks Jarre'i suhe 31-aastase sekretäriga ning Rampling ja Jarre lahutasid abielu 1996. aastal. Neil on poeg David Jarre (sündinud 1977).
Raamatu ja roosi päev
Raamatu ja roosi päev (ka rahvusvaheline raamatu ja autoriõiguste päev) on 23. aprillil tähistatav raamatupüha. Eri maades on sel erinev nimetus ja tähendus.
Hispaanias on tähtpäeva nimetus San Jorge. Kataloonias on 23. aprill kui püha Jüri päev (Sant Jordi ) olnud juba 1436. aastast ka "roosipäev", mil armsamad kinke vahetavad, sarnaselt tänapäeval levinud valentinipäevaga. Raamatu ja roosi päev sai sellest 1920. aastatel. Eri andmeil kas 1923. või 1926. aastal vahetati Kataloonias sel päeval esimest korda raamatuid. Teise versiooni kohaselt pärineb püha idee Barcelona raamatukaupmehelt, kes raamatumüügi suurendamiseks leiutas uue kombe: sel päeval kinkigu iga mees naisele roos ja naine mehele raamat.
Tänapäeval toimuvad 23. aprillil mitmel pool maailmas raamatulaadad või muud kirjandusüritused. Hispaanias loetakse kahepäevasel lugemismaratonil ette Miguel de Cervantese raamat "Don Quijote" ning Alcalá de Henareses annab Hispaania kuningas üle Miguel de Cervantese auhinna. Suurbritannias ja Iirimaal tähistatakse raamatupäeva märtsi esimesel neljapäeval, et see ei langeks koolides lihavõttevaheajale.
Lodine
Lodine on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Nuoro provintsis.
Radaja Seto Muuseum
pisi|Radaja Seto Muuseum (august, 2016) Radaja Seto Muuseum on Venemaal Petseri rajoonis Radaja külas asuv muuseum.
Sa‘dābādi kompleks
Pärast 1979. aasta Iraani revolutsiooni muudeti suur osa kompleksist muuseumiks. Osa hooneid on ka Iraani presidendi käsutuses.
Lodine
Lodine kõrgus merepinnast on 884 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Raamatu ja roosi päev
23. aprill on tähtis ka kirjandusloos. Tuntud autoritest sündisid sel päeval Maurice Druon, Vladimir Nabokov, Manuel Mejía Vallejo ja Halldór Laxness, surid aga Miguel de Cervantes, Inca Garcilaso de la Vega ja William Shakespeare (kõik kolm 1616. aastal).
Kukin Bereg
Kukin Bereg (vene keeles Кукин Берег, vananenud nimi Куйкин Берег, eesti keeles Kukiranna) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Zagrivje külaasunduses.
Lodine
Lodine piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fonni, Gavoi.
Kukin Bereg
Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile. See läks 1920. aastal Vaivara kihelkonnas moodustatud Karjati valla koosseisu.1922. aastal liideti Kukirannaga lähedane Samohhini (endine Malentsovo) küla. Kukin-Beregi küla asub väikese, samanimelise struuga kõrval, mille kaldal on kohalik paadisadam. Kukin-Beregi ja Perevoloki vahel asub Venemaa piirivalvekordon.
Raamatu ja roosi päev
Viited
Sant Jordi
Eesti võrkpallikoondis
Eesti võrkpallikoondis on Eesti esindusmeeskond võrkpallis. Koondise liikmed valib peatreener ning seda haldab Eesti Võrkpalli Liit.
Riia Püha Jakobi kirik
pisi|püsti|Kiriku sissepääs thumb|Kiriku sisevaade
Riia Püha Jakobi kirik (läti keeles Rīgas Svētā Jēkaba Romas katoļu katedrāle) on katedraal Lätis Riia linnas Vecrīga asumis aadressil Mazajā pils ielā 4.
Katedraal on Rooma-katoliku kiriku Riia peapiiskopkonna katedraaliks.
Kirikuhoone
Püha Jakobi kiriku pikkus on 20 meetrit, laius aga 24 meetrit. Kiriku kõrgus on 86 meetrit. Torni tipus on kukke kujutav tuulelipp, mis pandi sinna aastal 1736. Koori osa on ilma apsiidita.
Interjööris on kasutatud gooti stiilis kirikute juures haruldast taimornamenti, mis ehib sammaste kapiteele.
Ajalugu
Kirikut on esimest korda mainitud aastal 1225, mil hoone sisse pühitseti. Toona oli tegemist tavalise kirikuga, katedraali funktsioone täitis aga Riia toomkirik. Ehitus ise algas ilmselt aastal 1212. 15. sajandil asuti kirikule ehitama kivist torni, samuti ehitati selle juurde Püha Risti kabel.
Aastal 1522 algas Riias jutlustega Püha Jakobi kirikus ja Riia Püha Peetri kirikuis reformatsioon Liivimaal, mis lõpetas Riia peapiiskopi võimu. Püha Jakobi kirikust sai luterlik kirik, kus jutlusi peeti läti keeles (tõenäoliselt ka liivi keeles).
Rzeczpospolita ja katoliku kiriku ülemvõimu taastamise järel tugevnes Rooma paavstile alluva poola katoliku kiriku mõju usupuhastusega luteri usku läinud Läti ja Liivimaa elanikkonnale. Riias tõi see kaasa selle, et Püha Jakobi kirik anti katoliiklastele üle.
1582. aastal kehtestas Rooma paavst Gregorius XIII uue ehk Gregoriuse kalendri järgse ajaarvamissüsteemi, mis Poola kuninga Stefan Batory korraldusega viidi sisse ka 1582. aastal Liivimaa hertsogkonnas ja Riia linnas. Korraldus uuele ajaarvamisele üleminekust täideti Riia rae poolt alles 1584. aastal, pärast suure rahatrahviga ähvardamist. Riia rae allumine Poola keskvõimu nõudmistele, kutsus esile 1584. aasta jõulude ajal rahvarahutused Riias, nn 1584.–1589. aasta Kalendrirahutused. Uue kalendri järgi peetava jõulumissa ajal tungisid Riia linnakodanikud Püha Jakobi kirikusse ning rüüstasid selle.
1621. aastal läks Riia nagu kogu Liivimaa Rootsi kuningriigi koosseisu ja protestantism taaskehtestati usundina. Rootsi kuningas Gustav II Adolf muutis Püha Jakobi kiriku Rootsi garnisoni luteri kirikuks, kus peeti jutlusi ka saksa ja eesti keeles, kuid pärast 1710. aastat sai Jakobi kirik Vene krooni kirikuks. 1736. aasta septembris alustas Riias jutlustusi Riia Jakobi kirikus vendade koguduse ehk hernhuutlaste liikumise rajaja krahv Nikolaus Ludwig von Zinzendorf.
Eesti võrkpallikoondis
2016. aastal võitis Eesti võrkpallikoondis Euroopa Liiga ja kindlustas koha Maailmaliigas. 2017. aastal võideti Maailmaliiga tugevuselt 3. grupp ning kokkuvõttes oldi 25. kohal. Juulis 2017 avaldatud maailma edetabelis tõusis Eesti 32. kohale.
Riia Püha Jakobi kirik
Ajalugu
Aastal 1765 restaureeriti tornikiiver, ühtlasi muudeti see barokseks. Aastal 1782 ehitati ümber peasissekäik. Kirikutorni asetati neli kella, aga Esimese maailmasõja ajal viidi need Venemaale ning need läksid kaotsi. Riia Jaani kiriku altarit ehib Johann Köleri maal "Halastus". Aastal 1901 asendati senine vana altar uuega.
Eesti võrkpallikoondis
2018. aastal kaotas FIVB Maailmaliiga ning lõi Rahvuste Liiga, kuhu pääses osalema 16 meeskonda, Eesti mängis Euroopa Liiga esimeses tugevusgrupis (Kuldliigas), mis taas võideti.
Riia Püha Jakobi kirik
Ajalugu
1777. aastast pidas Riia Jakobi kirikus eestikeelseid jumalateenistusi Eesti kogudus. Riia Jakobi eesti koguduse kellamees ja koguduse eeslaulja oli Viljandimaalt pärit Kikka Jaak, kelle Riias sündinud poega Kristjan Jaak Petersoni (1801–1822) peetakse eesti rahvuskirjanduse loojaks.
Aastal 1923 toimus referendum, kus rahvas otsustas, kellele kirik kuuluma peaks. Referendumi tulemusel sai kirik katoliiklastele, kes võtsid selle kasutusele Riia peapiiskopkonna katedraalina.
Eesti võrkpallikoondis
Mängijad
Järgmised mängijad kuulusid koondisse 2023. aasta Euroopa Kuldliiga alagrupiturniiri mängudel.
Personal
Eesti võrkpallikoondise personal 2023. aasta Euroopa Kuldliigaks valmistumise perioodil on järgmine.
Rekordkoondislased
Enim mänge koondise eest mänginud mängijad seisuga 17.08.2022. Mängijad rasvases kirjas on klubitasandil tegevad.
Tunnustus
Võrkpallikoondis valiti 2010. aastal Eesti aasta võistkonnaks.
Kukin Bereg
2007. aastal oli külas 11 elanikku.
Küla lähedale jääb palju suvilaid ja suur aiandusühistu, kuhu tuleb rahvast suveks puhkama Slantsõst, Kingissepast ja Peterburist.
.
Tartu 2. Mittetäielik Keskkool
right|thumb|Koolihoone. Right|thumb|Mälestustahvel koolihoone seinal. '''Tartu 2. Mittetäielik Keskkool''' oli kool Tartus.
Kooli varasem nimi oli '''Tartu 12. Algkool'''.
Koolihoone asus aadressil Kesk tänav 19.
Daniel Fridman
pisi|Daniel Fridman (2013)
Kuritšek
Kuritšek (vene keeles Куричек) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis.
Ajalugu
1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Virumaa ja Vaivara kihelkonna Karjati valda (alates 1939. ümbernimetatud Raja valda).
Pärast 1939. aasta valdade reformi pakuti välja ka Narva-taguse venepäraste kohanimede eestistamist ja Kuritšeki ümbernimetamist Kurundiks.
Daniel Fridman
1995. aastal sai Fridman FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 25-aastaselt 2001. aastal. 1999. aastal asus ta elama Saksamaale.
Fridman on 1996. aasta Läti malemeister ja kolmekordne Saksamaa malemeister (2008, 2012, 2014).
Ta mängis maleolümpiatel: Läti (1996, 2004, 2006) ja Saksamaa (2008, 2012–2018) võistkonna koosseisus. 2011. aastal võitis kuldmedali Saksamaa meeskonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel.
Fridman on abielus naiste malesuurmeistri Anna Zatonskihiga, neil on aastal 2007 sündinud tütar.
Dorchester Heights
pisi|[[Dorchester Heights Monument]] pisi|Bostoni linn nähtuna Dorchester Heightsist 19. sajandil Dorchester Heights on South Bostoni naabruskonna keskosa. Kuna tegu on piirkonna kõrgeima kohaga, siis avanevad sealt suurepärased vaated Bostoni sadamale ja Bostoni südalinnale.
Ajalugu
pisi|vasakul|Dorchester Heightsis viibiv Washington [[Gilbert Stuarti maal aastast 1806]]
History 2
pisi|History 2 logo
History 2 (lühend H2) on dokumentaaltelekanal.
Maailma ühe populaarseima telekanali History tegijad lõid uue telekanali H2, mis pakub ägedat ajalugu ja “kas-teadsid-et” fakte. History 2 kaevub sündmuste telgitagustesse, uurib teadust, sõjaajalugu ning antiikaega, aga ka kaasaja ajalugu, paljastades vähetuntud fakte maailmast meie ümber. H2-s on rohkem avastamist, rohkem teadmist, rohkem arusaamist, rohkem ajalugu.
Heli: inglise
Subtiitrid: soome
Radaja festival
pisi|[[Liinatsuraq esinemas festivalil (2016)]] Radaja festival on Petseri rajoonis Radajal ja Petseris toimuv rahvusvaheline setu kultuuri festival; ühtlasi suurim Petseri rajoonis toimuv setu kultuurile pühendatud üritus.
Festivali korraldavad Irboska muuseum-looduskaitseala, Pihkva oblasti kultuurikomitee ja Petseri Setu Etnokultuuri Ühing.
2019. aastal toimus festival 12. korda.
Ordu provints
Ordu provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Ordu.
Välislingid
🇹🇷
Krāslava piirkond (2001–2021)
Krāslava piirkond (läti keeles Krāslavas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Valgevenega.
Illuminatsioon
pisi|[[Kristus auhiilguses. Aberdeeni bestiaarium, illumineeritud käsikiri 12. sajandist (illuminatsioon metallilehega kaunistamise tähenduses). Aberdeeni ülikooli raamatukogu, MS 24, fo 4v]] pisi|Illumineeritud käsikirja valmimine pisi|Miniatuuriga kaunistatud initsiaali valmimise etapid. I märgitakse üldkompositsioon. II eeljoonistus hõbepulgaga. III joonistus tindiga. IV pind töödeldakse kullalehe jaoks. V kullalehe paigaldamine. VI kullalehe poleerimine. VII mõnikord töödeldakse kullalehe pind või servad täpp- vm ornamendiga. VIII pinnad koloreeritakse värvidega. IX tumedamate toonidega antakse varjud. X joonistatakse detailid. XI vahel lisatakse täiendavad ornamendid. XII initsiaali piirjooned markeeritakse ja kaunistatakse tindiga Illuminatsioon (keskladina keelest illuminatio 'valgustamine', ülekantud tähenduses ka 'kaunistamine') ehk raamatumaal on käsikirjade kaunistamine värviliste initsiaalide ja miniatuuridega.
Kaôh Kŏngi provints
Provintsi põhjaosas on osa Krâvanhi mägedest.
Illuminatsioon
Ajalooliselt varaseim tähendus sel sõnal oli käsikirjade kaunistamine kulla ja hõbedaga, nii et valgust peegeldav metallipind näis käsikirja sõna-sõnalt valgustavat. Hiljem hakati sõna kasutama ka erksate mineraalvärvidega maalitud detailsete piltide, servakaunistuste (marginaalide) ja initsiaalide loomise kohta, mis dekoratiivse eesmärgi kõrval illustreerisid või kommenteerisid tekstis kirjutatut ja nii-öelda valgustasid teksti sisu. Veel hilisemal ajal on illuminatsiooni mõistet kasutatud ka laiemas tähenduses, nii et see tähistab inkunaablite puulõikes illustratsioonide koloreerimist ja initsiaalide joonistamist trükiteksti sisse, ka kaartide ja plaanide koloreerimist.