cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marinus II
Kloostrireform
Marinus II noomis Capua piiskoppi Siccot, kes oli võõrandanud San Angelo in Formise kiriku varasid, mis kuulusid Monte Cassino kloostri jurisdiktsiooni alla.
Ta kinnitas 942 Schildesche kloostri, 4. veebruaril 943 bullaga "Quotiens illa tribui" Vézelay kloostri, 27. märtsil 943 bullaga "Quoniam semper sunt" Fulda kloostri ja 21. jaanuaril (või 21. juunil) 944 bullaga "Convenit apostolico moderamini" Monte Cassino kloostri privileegid.
Ta kohustas suvel 945 Monte Cassino kloostri abti Balduinot (Baldwin) haldama San Paolo fuori le Mura kloostrit.
Ta sätestas Fulda kloostri kuulumise paavsti jurisdiktsiooni alla.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Marinus II kinnitas 11. novembril 943 Benevento piiskopkonna privileegid.
Ta andis mais 944 bullaga "Convenit apostolico moderamini" privileege Santa Maria in Fornovo kirikule.
Suhted Saksa piiskoppidega
Marinus II kinnitas 946 Mainzi peapiiskopi Friedrichi paavstlikuks vikaariks Saksamaal.
Kellavärgiga apelsin
"Kellavärgiga apelsin" on inglise helilooja ja kirjaniku Anthony Burgessi düstoopiline romaan.
Marinus II
Uued kardinalid
Marinus II määras kolm uut kardinali: hilisema paavsti Agapetus II, hilisema paavsti Johannes XII ja Sutri piiskopi Bonifatiuse (Bonifazio).
Surm
Marinus II suri mais (teistel andmetel aprillis või juunis) 946 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Friisi saared
thumb|Friisi saarte asendikaart Friisi saared on saarestik Põhjameres Hollandi ja Saksamaa põhjarannikul ning Taani läänerannikul.
Saari eraldab mandrist Waddenzee. Nad on madalad ja kaetud luidetega.
Käsmu kool
Käsmu kool avati 1873. aastal Aaspere vallas Käsmu külas.
Friisi saared
Saarte kogupindala on 1047,5 km² ja neil elab kokku umbes 81 300 inimest. Suuremad saared on Texel, Rømø ja Sylt. Hollandi Friisi saarte pindala on 405,2 km² ja seal elab 23 872 inimest. Saksa Friisi saarte pindala on 448,52 km² ja seal elab 53 296 inimest.
Peamine majandusharu on turism.
Viimase jääaja jooksul, mis lõppes umbes 12 tuhat aastat tagasi, oli kogu Põhjameri ja ümberkaudsed mandrijääga kaetud. Merevee tase oli sel ajal Põhjamere kandis 60 meetri võrra madalam kui tänapäeval ja suurem osa Põhjamerest oli kuiv maa. Pärast jääkatte sulamist tõusis meretase ja enamik Põhjamerest muutus mereks. Meri jõudis praeguse rannajooneni 7 tuhat aastat tagasi. Tõus kandis suured liivakogused rannikule ja see tekitas düünid. Katkematu düünide rida ulatus Belgiast Taanini.
Seejärel jätkus meretaseme langus Läänemerel ja kerge meretaseme tõus Põhjamerel. Meri ei tunginud peale natukesehaaval, vaid nii-öelda suurte hüpetega. Kui meri mõnelt poolt läbi düünide murdis, ujutati üle suur maa-ala düünide taga. Endised düüniosad muutusid saarteks. Lõuna pool toimus see varem ja liikus pikkamööda põhja poole. Taanis murdis meri kaldakindlustustest läbi 15. sajandil, uhtus suure osa maismaast merre ja võttis enda alla suure os seni kuivana püsinud maast. Sageli tõid need mere vallutused endaga kaasa inimohvreid, vahel tuhandete kaupa.
Friisi saared Saksamaal ja Hollandis liiguvad aeglaselt itta: saare lääneosast uhub meri maad ära ja idaossa kannab seda järjest juurde. Sajandite jooksul on paljud majad ja isegi terveid külasid merre kadunud.
Käsmu kool
Aaspere parun Dellingshausen, tulles vastu rahva soovile, andis kooli tarvis talumaja ja maa ning lubas oma metsast küttepuid. Kooli vajaduste ja koolmeistri palga eest hoolitses vald. Lastele õpetati usuõpetust, lugemist, kirjutamist, rehkendust, geograafiat ja laulmist; vene keeles nõuti lugemist, kirjutamist ja sõnade päheõppimist.
Käsmu koolmeistrina töötas aastatel 1873–1909 Toomas Eintrei, kes oli õppinud Kuuda seminaris. Lisaks pidas ta köstriametit ja täitis Käsmu tuletornis järelevaataja kohuseid. Toomas Eintrei oli ümbruskonnas tuntud ja lugupeetud mees. Ta oli reibas ja heatujuline, õpetas koolilastele palju laule ja ringmänge, vahel visanud ta ukse vahelt kompvekke klassi, kehvematele ostis raamatuid ja vihikuid. Kui moodustati Käsmu merekooli asutamise selts, võttis selle tegevusest osa ka Eintrei. 1887. aastast hakkas selts korraldama pidusid, nende algatajaks ja näitemängude juhatajaks oli T. Eintrei. Koolmeistrina töötas ta üle 36 aasta.
Pekka Himanen
Ta on töötanud Soomes (Helsingi ülikoolis), Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides (Stanfordi ülikoolis ja California ülikoolis Berkeleys) ning teinud väliuurimistööd Indias, Hiinas ja Jaapanis.
Himanen on tegutsenud ka Soome presidendi, valitsuse (sealhulgas haridusministeeriumi) ja parlamendi nõunikuna infoühiskonna alal, olles pidevas dialoogis maailma juhtivate infotehnoloogiafirmadega inimkeskse infoühiskonna küsimustes.
Viimasel ajal on Manuel Castells ja Himanen tegutsenud infotehnoloogia ja infoühiskonna uurimiskeskuse rajamisel. Himaneni raamatuid on tõlgitud rohkem kui 20 keelde.
Looming
Dialoogivormis teoses "HimEros" jutustab Sokratese abikaasa Xanthippe Helsinglasele, mis sai Sokratesest Hadeses, kuidas Sokrates otsustas Hadesest põgeneda ning Helsingi ülikooli filosoofiat õppima tulla ning ta pärast kolmepäevast vestlust ülikooli filosoofidega arreteeriti, kohtu alla anti ja hukati. Xanthippe annab edasi ka Sokratese jutuajamise filosoofiaõppejõudude Cyborgi (Stephen Hawking, Paavsti (Johannes Paulus II), Unabomberi (Theodore Kaczynski) ja Madonnaga (Madonna Ciccone).
"Häkkerieetikas" püüab Himanen mõista industrialismijärgse paradigma informatsionalismi olemust, arendades niiviisi edasi Manuel Castellsi suurteost "Infoajastu". Tööstuslik-kapitalistliku protestantliku eetika asemele pakub ta häkkerieetikat kui omamoodi küberkommunismi. See on uus süsteem kapitalismi peal või küljes, mis otsekui hülgab kapitalismi. Infoühiskonna struktuuriks on võrgustik, mis tänapäeva ärimaailmas väljendub näiteks dünaamilistes allhankeorganisatsioonides ja isegi koostöös konkurentidega. Selle võrgustiku "sõlmed" aktiveeruvad vastavalt vajadusele ja võimalusele.
Himase järgi on häkkerieetikal kolm põhitunnust:
Manuel Castells peab häkkerite toodetavaid innovaatilisi lahendusi kogu kultuuri arengu aluseks. Sotsiaalne häkkerlus algab Himase arvates kas või näiteks taimetoitlusest, selle vastandi aga leiame näiteks Microsofti ja arvutiprogrammide litsentseerimise näol. Infoühiskonnas vajame Himase arvates radikaalset eelarvamusetust, nagu ta seda on kohanud lastele peetud filosoofiatundides. Internetiajastu kriitiliseks väljakutseks peab ta ka võimet kohata teist inimest.
Hans Peter Doskozil
pisi|Hans Peter Doskozil (aastal 2016) Hans Peter Doskozil (sündinud 21. juunil 1970 Voraus Steiermargi liidumaal) on Austria poliitik (Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Ta oli 28. jaanuarist 2016 kuni 18. detsembrini 2017 Austria kaitseminister (Werner Faymanni teises valitsuses).
28. veebruarist 2019 on ta Burgenlandi liidumaa peaminister.
Isiklikku
Hans Peter Doskozil on abielus ja tal on kaks last.
David Boreanaz
David Paul Boreanaz (sündinud 16. mail 1969 Buffalos New Yorgi osariigis) on USA filminäitleja.
Ta on tuntud eeskätt hingega vampiiri Angeli kehastajana telesarjades "Vampiiritapja Buffy" (1997–2003) ja "Angel" (1999–2004). Aastatel 2005–2017 kehastas ta FBI agenti Seeley Boothi telesarjas "Kondid".
Vorsti mõis (Põltsamaa)
Vorsti mõis (saksa keeles Worsti) oli Pajusi mõisa karjamõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.
Liiva kõrts
Liiva kõrtse oli Eestis mitu:
Kazõri jõgi
Kazõr (vene Казыр) on jõgi Aasias. Algab Ida- ja Lääne-Sajaanide hargnemiskohast. Voolab mägijõena läände. Alamjooksul laskub Minussinski nõkku. Ühinedes Amõliga, moodustab Tuba jõe.
Che Guevara
pisi|Che [[Moskvas]] Che Guevara [tše ge'vaara] (ka El Che, Che; tegelik nimi Ernesto Guevara; 14. juuni 1928 Rosario – 9. oktoober 1967 Vallegrande lähedal Boliivias) oli Argentina päritolu marksistlik revolutsionäär Ladina-Ameerikas. Ta oli poliitik, kirjanik, arst, sõjateoreetik ja partisaniliikumise juht. Pärast surma sai tema stiliseeritud kujutisest kogu maailmas tuntud protestiliikumise kultuuriline sümbol.
Noore meditsiinitudengina reisis Guevara läbi Ladina-Ameerika. Külastatud paikade vaesus kujundas põhjalikult ümber tema maailmavaate. Reisikogemused ja vaatlused tõid ta järeldusele, et regioonis sügavalt juurdunud majanduslik ebavõrdsus on omane monopolistlikule kapitalismile, uuskolonialismile ja imperialismile, mille ainus ravim on maailmarevolutsioon.
Hiljem kohtas ta Mehhikos Fidel Castrot ja liitus tema 26. Juuli Liikumisega. Detsembris 1956 oli ta nende revolutsionääride hulgas, kes Castro juhtimisel tungisid Kuubasse eesmärgiga kukutada USA poolt toetatud Kuuba diktaator Fulgencio Batista. Guevara sai varsti mässuliste seas kuulsaks, ülendati komandandi auastmesse ja mängis pöördelist rolli edukas kaheaastases partisaniliikumises, mis tõukas Batista troonilt. 1959–1961 töötas ta Kuuba riigipanga presidendina ja 1961–65 tööstusministrina. Diplomaadina maailmas ringi liikudes ja riigijuhtidega kohtudes esindas ta Kuuba sotsialismi. Ta oli viljakas literaat ja päevikupidaja, kirjutades partisanisõja teoreetilise ja praktilise käsiraamatu ning tuntud memuaarid oma mootorrattareisist üle Lõuna-Ameerika mandri. Guevara lahkus Kuubast 1965. aastal, et õhutada revolutsiooni, kõigepealt edutuks osutunud katsel Kongos Kinshasas ning seejärel Boliivias, kus ta CIA toetusel tabati ja hukati.
Guevara on tuntud kui vastuoluline ja tähelepanuväärne ajalooline isiksus, olles kurikuulus kui halastamatu distsipliininõudja, kes kõhklematult laskis maha ülejooksikud ning keda toetajad samas austasid kui rangelt doktriinidele pühendunud juhti. Guevarast on kujunenud vasakpoolsete ühiskondlike liikumiste ikoon tänu tema märtrisurmale, poeetilisele truudusvandele klassivõitlusele ja soovile luua "uue inimese" teadlikkus, keda ajendavad rohkem moraalsed kui materiaalsed stiimulid.
Lapsepõlv
Ernesto Guevara sündis 14. juunil 1928 Rosarios Argentinas. Ta oli hispaania, baski ja iiri juurtega perekonna viiest lapsest vanim. Kuigi kogu oma elu jooksul kannatas ta ägedate astmahoogude all, oli ta silmapaistev sportlane, nautides ujumist, jalgpalli ja golfimängu. Ta oli Ameerika jalgpalli koondise innukas liige ja teenis oma agressiivse mängustiili tõttu endale hüüdnime Sütik. Koolikaaslased hüüdsid teda Chancho ('põrsas'), sest ta pesi ennast harva ja kandis uhkelt nädal aega pesemata särki.
Oma isa käest õppis Guevara selgeks malemängu ja alates 12. eluaastast osales ta kohalikel turniiridel. Noorukieas ja kogu hilisema elu vältel armastas ta kirglikult luulet, eriti Pablo Neruda, John Keatsi, Antonio Machado, Federico García Lorca, Gabriela Mistrali, César Vallejo ja Walt Whitmani teoseid. Ta võis lugeda peast Rudyard Kiplingi luuletust "Kui" ja José Hernándeze teost "Martin Ferro". Guevarade koduses raamatukogus oli üle 3000 trükise. See lubas Guevaral olla entusiastlik ja eklektiline lugeja, keda huvitasid Karl Marxi, William Faulkneri, André Gide'i, Emilio Salgari ja Jules Verne'i looming. Lisaks nautis ta Jawaharlal Nehru, Franz Kafka, Albert Camus’, Vladimir Lenini, Jean-Paul Sartre'i, Anatole France'i, Friedrich Engelsi, Herbert George Wellsi ja Robert Frosti töid.
Vanemaks saades tekkis tal huvi Ladina-Ameerika kirjanike Horacio Quiroga, Ciro Alegría, Jorge Icaza, Rubén Darío ja Miguel Asturiase vastu. Paljud nende kirjanike ideed kirjutas ta käsitsi oma kartoteeki, mis sisaldas mõjukate intellektuaalide mõisteid, definitsioone ja filosoofiaid. Need sisaldasid Buddha ja Aristotelese analüütilist ülevaadet, Bertrand Russelli uurimust armastuse ja patriotismi kohta, Jack Londoni uurimust ühiskonna kohta ja Nietzsche ideid surma kohta. Sigmund Freudi ideed kütkestasid teda ja Guevara tsiteeris teda paljudel teemadel alates unenägudest, sugutungist kuni Oidipuse kompleksini. Tema lemmikained koolis olid filosoofia, matemaatika, insenerialad, politoloogia ja sotsioloogia.
1948. aastal astus Guevara Buenos Airese Ülikooli, kus õppis meditsiini. 1951 võttis ta aastaks akadeemilise puhkuse, et reisida koos sõber Alberto Granadoga läbi Lõuna-Ameerika. Tema eesmärk oli töötada vabatahtlikuna paar nädalat San Pablo pidalitõbiste koloonias Peruus, Amazonase jõe kallastel. Reisil tehtud märkmete põhjal andis Guevara hiljem välja raamatu "Mootorrattapäevik", millest sai New York Timesi bestseller ja mille järgi tehti 2004. aastal hulgaliselt auhindu võitnud film.
Olles kogu Ladina-Ameerikas laialt levinud vaesuse, rõhumise ja vangistamiste tunnistajaks ning saades mõjutusi Karl Marxi kirjutistest, hakkas Guevara nägema relvastatud revolutsiooni kui sotsiaalse ebavõrdsuse likvideerimise vahendit. Reisi lõpus hakkas ta Ladina-Ameerikat nägema enam mitte kui eri rahvuste kogumit, vaid kui ühtset tervikut, mis vajab kogu kontinenti haaravat vabastamise strateegiat. Guevara kujutlus piirideta, ühendatud Hispaania Ameerikast, mis jagab ühist latiino pärandit, mängis suurt rolli tema hilisemas revolutsioonilises tegevuses. Argentinasse tagasi jõudes lõpetas ta meditsiiniõpingud ja sai diplomi 1953. aasta juunis.
Kuuba
Fidel Castro oli revolutsioonijuht, kes oli asutanud 26. Juuli Liikumise ja pidas plaani diktaator Fulgencio Batista kukutamiseks. Esimesel kohtumisel toimunud pika öise vestluse tulemusel otsustas Guevara, et Kuuba on see põhjus, mida ta on otsinud. Enne päevatõusu oli ta juba liitunud 26. Juuli Liikumisega. Alates sellest eluhetkest hakkas Guevara pidama USA kontrollitavaid konglomeraate nendeks, kes toetavad represseerivaid riigikordasid kogu maailmas. Batistat pidas ta "USA juhitud hüpiknukuks, kelle nöörid tuleb läbi lõigata".
Kuigi Guevara planeeris grupis töötada sõjaväearstina, osales ta ka sõjaväelaagrites ja kursuse lõpus nimetas nende instruktor kolonel Alberto Bayo teda "kõikidest kõige paremaks partisaniks". Castro revolutsiooniplaani esimene samm oli rünnata Kuubat Mehhikost vanal lekkival ristlejal "Granma". Nad alustasid liikumist Kuubale 25. novembril 1956. Batista sõjaväelased ründasid neid varsti pärast maabumist ja paljud 82 mehest said surma.
Ainult väike grupp revolutsionääre pääses, et grupeeruda uuesti lahingujõuks kaugel märgades ja poristes Sierra Maestra mägedes. Toiduvaru kahanes ja moraal langes. Guevara nimetas seda aega "minu kõige valurikkamateks sõjapäevadeks", sest tal oli allergia moskiitohammustuste vastu, mis katsid piinarikaste pähklisuuruste tsüstidena ta keha.
Seal edutas Castro Guevara teise armeekolonni komandandiks. Guevara esimene plaan rünnata vaenlase garnisoni Bueuycitos ei läinud nii, nagu esialgu planeeritud. Kui tema mehed õigel ajal ei saabunud, alustas ta rünnakut ilma nendeta. Tema relv kiilus kinni ja Guevara põgenes kuulirahe alt.
Guevara muutis taktikat ja kehtestas veel rangema distsipliini. Desertööre karistati nagu reetureid ja Guevara oli tuntud selle poolest, et saatis hukkamisrühmad jälitama neid, kes püüdsid põgeneda. Selle tulemusel hakati Guevarat kartma tema julmuse ja halastamatuse pärast. Partisanisõja ajal oli Guevara vastutav mitmete meeste hukkamise eest, keda süüdistati salakuulamises ja äraandmises. Hoolimata oma nõudlikust ja järsust meelelaadist tunnetas Guevara, et juhina on tal ka õpetajaroll, ning töö vaheaegadel lahutas ta meeste meelt sellega, et luges neile ette Robert Louis Stevensoni, Cervantese ja Hispaania lüürikute teoseid.
Tema vastutav juht Fidel Castro on kirjeldanud Guevarat kui intelligentset, kartmatut ja eeskujulikku juhti, kellel oli "suur moraalne autoriteet oma vägede seas". Castro on ka märkinud, et Guevara riskis liiga palju ja tal oli kalduvus hulljulgusele.
Guevara mängis tähtsat rolli salaraadiojaama Radio Rebelde loomisel veebruaris 1958. Jaam edastas Kuuba rahvale 26. Juuli Liikumise uudiseid ja seisukohti ning võimaldas pidada raadiosidet üha kasvavate mässuliste rühmade vahel kogu saarel. Ilmselt oli Guevara saanud innustust Guatemalas CIA raadio efektiivsusest, kui see oli aidanud minema kihutada Jacobo Arbenz Guzmáni juhitud valitsuse.
1958. aasta juulis oli Guevaral otsustav osa Las Mercedesi lahingus, kus tema rühm pidas kinni 1500 Batista kindrali Cantillo juhitud meest, kelle eesmärk oli ümber piirata ja hävitada Castro väesalgad. Aastaid hiljem Che lahingutaktikat analüüsides nimetas Ameerika Ühendriikide mereväe major Larry Bockman seda "suurepäraseks".
Laia toetust omanud revolutsioon muundus mõne kuugakommunistlikuks võimuhaaramiseks. Selles etendas Che Guevara küllaltki saatuslikku, Castro peamise timuka osa, kehtestades Kuubas kommunistliku režiimi ülevalhoidmiseks vägivallasüsteemi ning hirmu õhkkonna. Erakordset julmust ilmutades surus Guevara maha Kuuba maapiirkondades kommunistliku süsteemi vastu puhkenud ülestõusu, jätkates seejärel karmi terrorit. Guevara kuulutas avalikult: "Mul pole vaja tõendeid, et kedagi maha lasta – mul on vaja ainult kinnitust, et seda on vaja teha!". "Kommunismi musta raamatu" kohaselt oli 1970. aastate alguseks hukkamiskomandode poolt maha lastud vähemalt 14 000 inimest, kokku ulatub revolutsiooni tulemusel tapetud või hukkunud inimeste hulk üle 100 000. Guevarale meeldis inimesi tappa: ta kirjutas kirega alla hukkamiskäskudele, talle tegi rõõmu hukkamisi oma kabineti aknast vaadata ning seal ka ise osaleda. Guevara ohvrite seas oli ka arvukalt naisi ning lapsi, revolutsiooni Robespierre ei halastanud kellelegi. 1960. aastal rajas Guevara Kuubasse esimesed GULAGi süsteemi meenutavad koonduslaagrid. 1961. aastaks istus seal juba 300 000 kuubalast 6,4 miljonist. Kommunistide terror tõi kaasa ulatusliku põgenemise maalt. Viie aastaga põgenes Kuubast üle poole miljoni inimese.
Kongo
Aastal 1965 otsustas Guevara riskida ja minna Aafrikasse, et pakkuda oma teadmisi ja kogemusi partisanina Kongo konfliktis. Guevara, tema asetäitja Victor Dreke ja 12 kuubalasest ekspeditsiooniliiget saabusid Kongosse 24. aprillil 1965. Hiljem liitus nendega veel umbes 100 afro-kuuba päritolu meest. Nad tegid koostööd partisanide liidri Laurent-Désiré Kabilaga, kes oli hiljuti aidanud tapetud Patrice Lumumba toetajatel korraldada mässu, mis siiski ebaõnnestus. Kaotanud illusioonid Kabila vägede distsipliini suhtes, vallandas Guevara ta, teatades: "Miski ei pane mind uskuma, et Kabila tunneb aega."
Boliivia
Guevara partisanisalgad, mida oli kokku 50 ja mis tegutsesid Boliivia Rahvusliku Vabastusarmee nime all, olid hästi varustatud. Rasketes maastikutingimustes mägises Camiri regioonis oli võitluses Boliivia regulaarvägede üle saavutatud mitmeid võite. Kuid septembris õnnestus armeel vägivaldses lahingus hävitada kaks partisanide väesalka ja tappa üks nende liidritest.
Vangi langemine ja hukkamine
Guevara seoti kinni ja toodi 7. oktoobri öösel poollagunenud mudasesse koolimajja, mis asus kõrvalolevas La Higuera külas. Järgmise päeva ja poole jooksul keeldus Guevara Boliivia politseiohvitseride küsimustele vastamast ning rääkis vaikselt ainult Boliivia sõduritega. 9. oktoobri hommikul palus Guevara, et tema juurde toodaks külakooli õpetaja, 22-aastane Julia Cortez. Hiljem on Cortez Guevarat kirjeldanud kui "meeldiva välimuse ja pehme ning iroonilise pilguga meest". Ta väitis, et nende vestluse ajal leidis ta olevat end "võimetu vaatama Guevarale silma", sest Guevara silmavaade oli "talumatu, läbitungiv ja väga rahulik". Nende lühikese vestluse ajal kaebas Guevara koolimaja viletsa seisukorra üle, väites, et on "ebapedagoogiline" loota, et külalapsed õpivad sellises koolis, sama ajal kui "valitsuse ametnikud sõidavad Mercedestega" ja deklareeris, et "see on olukord, mille vastu me võitleme".
Mõni hetk enne hukkamist küsiti Guevaralt, kas ta mõtleb enda surematusele. "Ei," vastas ta. "Ma mõtlen revolutsiooni surematusele." Siis ütles ta oma timukale: "Ma tean, et sa oled tulnud mind tapma. Tulista, argpüks, sa ju tapad ainult inimese." Terán kõhkles ning avas siis automaadist tule, sihtides Guevarat kätesse ja jalgadesse. Guevara väänles maas, hammustades ilmselt oma kätt, et vältida valukarjeid. Terán tulistas peale seda veel mitu korda, haavates Guevarat surmavalt rinda Rodrígueze andmetel kell 13.10. Üldse tulistati Guevara pihta üheksal korral, sealhulgas viiel korral jalgadesse, üks kord paremasse õlga ja kätte, üks kord rinda ning lõpuks kõrisse.
Lõplik hävitamine
Siis seoti Guevara keha helikopteri maabumisjaluste külge ja transporditi kõrvalasuvasse Vallegrande külla. 11. oktoobril 1967 välja antud memorandumis nimetab USA president Lyndon B. Johnson Rahvusliku Julgeolekuagentuuri juhile Walt Whitman Rostow'le Guevara tapmisotsust rumalaks, aga "Boliivia seisukohast võetuna arusaadavaks". Pärast hukkamist võttis Rodríguez endale mitmed Guevara isiklikud esemed, seal hulgas kella, mida ta kandis palju aastaid, näidates seda tihti reporteritele. Tänapäeval on mõned esemed, kaasa arvatud välgumihkel, eksponeeritud CIAs.
Peale seda, kui sõjaväearst oli amputeerinud tema käed, transportisid Boliivia armee ohvitserid Guevara keha teadmata asukohta ja keeldusid teatamast, kas säilmed maeti või põletati. Käed pandi säilitamiseks formaldehüüdi lahusesse ja saadeti Buenos Airesesse sõrmejälgede võrdlemiseks, kuna Guevara sõrmejäljed olid Argentina politsei käes. Hiljem saadeti need Kuubasse. 15. oktoobril 1967 teatas Castro, et Guevara on surnud ja kuulutas kogu saarel välja kolmepäevase leina.
Punapea-tsiitsitaja
Punapea-tsiitsitaja (Emberiza bruniceps) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.
Liik on levinud Kasahstanis, Kesk-Aasias, Afganistanis ja Iraanis nii steppides kui kultuurmaastikul, kõrbevööndis ka mägedes. Euroopas pesitseb Volga alamjooksul. Lääne-Euroopas on teda kohatud sageli, kuid viimasel ajal harvem. Kahel korral (mõlemad 1996) on teda kohatud isegi Soomes. Talvitub Indias.
Erekollane sulestik on kombineeritusd niisama ereda pruuni värviga. Selle poolest erinevad isaslinnud hästi teistest tsiitsitajatest, emaslind ja noorlinnud on tagasihoidlikuma välimusega. Emas- ja noorlinnud sarnanevad väga mustpea-tsiitsitajatega, mistõttu neid liike peetakse omavahel eriti lähedasteks. On täheldatud isegi nende liikide ristumist.
Punapea-tsiitsitaja kehapikkus on 15–17 cm ja kaal 25 g.
Punapea-tsiitsitaja teeb pesa põõsa otsa. Sinna muneb ta 3–5 muna, mida haub 10–14 päeva. Poegi toidab ta putukatega, muidu sööb seemneid.
Kai saared
thumb|Kaart
Kai saared on Indoneesiale kuuluv saarestik Banda meres.
Saarte pindala on umbes 1500 km².
Saared on künklikud, kõrgus kuni 800 m.
Love Is War
"Love Is War" on Vanilla Ninja neljas album, mis ilmus 2006. aasta maikuus. Plaadilt leiab 14 ingliskeelset laulu, nende hulgas singlitena välja antud laulud "Rockstarz", "Dangerzone", "Insane In Vain".
Max Weber
pisi|Max Weber Max Weber (21. aprill 1864 Erfurt – 14. juuni 1920 München) oli saksa sotsioloog, jurist ja filosoof.
Elukäik
Weber sündis 1864. aastal Erfurdis juristi ja hilisema Saksa riigipäeva liikme Max Weber vanema ja tema abikaasa Helene (sünd Fallenstein) esimese pojana. Kaks aastat hiljem sündis tema vend, hilisem majandusteadlane ja kultuuriteoreetik Alfred Weber.
Ülikoolis õppis Weber õigusteadust, majandust, filosoofiat ja ajalugu. Ehkki ta tundis suurt huvi vanema ajaloo vastu, lõpetas ta 1889. Berliini Friedrich Wilhelmi ülikooli siiski juristina. 1892. aastal habiliteerus ta kirjatööga Rooma ja Saksa õiguse teemal. 1893–1894 töötas ta erakorralise õigusteaduse professorina Berliinis, 1894–1896 rahvamajanduse professorina Freiburgis ja 1896–1903 samas ametis Heidelbergis. Seejärel pidi ta haigestumise tõttu professorikohast loobuma, kuid jätkas tegutsemist sotsiaalteaduslike kirjutiste avaldaja ja toimetajana. 1909. aastal oli ta üks Saksa sotsioloogiaseltsi asutajaid.
1914. aastal astus Weber vabatahtlikult sõjaväkke ja teenis reservohvitserina 1915. aastani Heidelbergis sõjaväehaiglate organiseerijana. Esimese maailmasõja jooksul muutusid Weberi vaated Saksamaa sõjapoliitikale oluliselt: sõja alguses toetas ta sõda täielikult, kuid pärast Belgia annekteerimist ja piiramatu allveesõja väljakuulutamist muutus ta üheks olulisemaks sõjakriitikuks.
1918. aastal oli Weber Pariisi rahukonverentsil Saksamaa delegatsiooni liige ning hiljem osales ta nõustajana Weimari vabariigi põhiseaduse koostamisel. Ta toetas tugeva presidendivõimu kehtestamist ja hädaolukorra puhul presidendile ka erakorraliste volituste andmist. 1918. aasta novembris osales Weber liberaaldemokraatliku Saksa Demokraatliku Partei asutamises ja kandideeris edutult ka parlamenti.
1919. aastal asus Weber tööle Müncheni ülikooli, kuid nakatus järgmisel aastal Hispaania grippi ja suri.
Panus teadusse
Weberi mõjukaimaks panuseks sotsioloogiasse on tema teos "Die protestantische Ethik und der 'Geist' des Kapitalismus" ("Protestantlik eetika ja kapitalismi vaim"), kus ta esitas hüpoteesi, et 16. sajandil toimunud reformatsiooni tagajärjel kujunenud protestantlik eetika, eriti kalvinistlik tööeetika, aitas olulisel määral kaasa kapitalismi võidukäigule.
Weberi loodud on termin Entzauberung ('lummusest vabanemine'), mis tähendab Euroopa kultuuri vabanemist kristlike uskumuste ja traditsioonide alt.
E = mc²
Tegemist on Albert Einsteini relatiivsusteooria valemiga.
Füüsikas väljendab võrdus E = m c^{2} ekvivalentsust energia E ja massi m vahel, kus võrdeteguriks on ruutu võetuna valguse kiirus vaakumis (c^{2}). Selle valemi kaudu saab erirelatiivsusteoorias defineerida massi.
Massi sõltuvus kiirusest
Kui kiirendada keha korduvalt, tuleb meil igal ajavahemikul lisandunud kiirus liita eelnevaga relativistlikult. See tähendab, et kiirus küll läheneb valguse kiirusele, kuid ei saavuta seda iialgi. Kui rakendame kehale üha suuremat jõudu, muutub tema kiirendamine üha raskemaks. Newtoni II seaduse põhjal peab mass kiiruse suurenemisel kasvama. Loomulik on oletada, et mass kasvab võrdeliselt kinemaatilise teguriga \gamma:
Pannes keha liikuma Need suurused on nähtavasti võrdelised: \ m_{kin} on lisandunud mass ehk kineetiline mass ja E_{kin} on lisandunud kineetiline energia.
Keha koguenergia koosneb keha seisuenergiast ja liikumisest või asendist tulenevast energiast.
Kui suur on võrdetegur k? Uurime olukorda väikeste kiiruste juures, kus peab kehtima Teiselt poolt Kui kiirused on väikesed, võib kinemaatilise teguri arvutamiseks kasutada ligikaudset valemit, mille saame, kui arendame kinemaatilise teguri Maclaurini ritta ja võtame sealt 3 esimest liiget: Seda arvestades saame väikeste kiiruste puhul
Järelikult k = c^2 ja Sellega on kineetilise energia ja kineetilise massi võrdelisus tõestatud.
Seisuenergia ja koguenergia
Üldistame massi ja energia võrdelisuse ka seisumassile. Saame seisuenergia
Seisuenergiat omab keha ka siis, kui tal muud energiat pole. Ja teistpidi: igasugune energia omab massi vastavalt seosele Järelikult mass ja energia on ekvivalentsed.
Viimasest valemist saab teha huvitavaid järeldusi. Näiteks peab laetud aku mass olema suurem kui laadimata aku mass. Või näiteks kui suudaksime muuta 1 kg kivisütt täielikult energiaks, saaksime 25 miljardit kWh elektrienergiat.
Uduvere peakraav
Uduvere peakraav (ka Rahkvere kraav) on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Enge külas.
Peakraavi pikkus on 3,2 km ning see suubub vasakult Enge jõkke. Peakraavi valgla pindala on 2,7 km². Kraavi lähe on Enge küla keskuse ja Oese raba vahel. Lähtest umbes 800 m kagus kulgeb Libatse–Enge tee.
Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Uduvere peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1114600.
Thorvald Aadahl
pisi|Thorvald Aadahl (umbes 1935) Thorvald Aadahl (23. juuni 1882 Østfold, Rødenesi vald – 26. märts 1962) oli norra ajakirjanik ja kirjanik.
Ta toimetas põllumajandusajalehte Landmansposten. Aastal 1918 kujundati see ümber poliitiliseks ajaleheks Nationen, millest sai Talurahvapartei (Bondepartiet; praegu Keskpartei) häälekandja.
Aadahlil oli agitaatorina tähtis roll Talurahvapartei loomisel.
Aastal 1931 soovitas Aadahl oma sõbral Peder Kolstadil võtta oma valitsusel kaitseministriks Vidkun Quisling. Aadahlile soovitas Quislingit Fredrerik Prytz.
Ta on kirjutanud mitu näidendit. "Det store fund" ("Suur leid"; 1913), "Anklagede" (1920) ja "Millionen" (1927) on lavastatud rahvusteatris (Nationaltheatret).
Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas
"Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas" on 2006. aastal esilinastunud Eesti lühimängufilm, mis räägib Eesti subkultuurist, mida on nimetatud jõmluseks või ka rullnokluseks. Film kujunes kiiresti kultusklassikaks.
Saanud tüli käigus labidaga löögi pähe, unustab rullnokk Valdis ära kõik, mis tema igapäevases jõmmielus normaalne oli. Kuigi sõbrad üritavad Valdise mälu virgutada, muutub mõistmatu noormees erinevusi vihkavas ühiskonnas peagi häirivalt üleliigseks ning tema pääsemine ei ole sugugi lihtne.
Sisu
Film koosneb 11 osast.
Kõlavärvimeloodia
Kõlavärvimeloodia (saksa keeles Klangfarbenmelodie) on muusikas helide või meloodiate järgnevus, mille käigus tämber muutub.
Mõiste võttis kasutusele Arnold Schönberg "Harmooniaõpetuses" ("Harmonielehre, Viin 1911), et viidata tämbrite järgnevusele, milles tämbrite omavahelised suhted sarnanevad helikõrguste loogikaga meloodias („Klangfarben, deren Beziehung untereinander mit einer Art Logik wirkt, ganz äquivalent jener Logik, die uns bei der Melodie der Klanghöhen genügt“). Schönberg komponeeris esimese kõlavärvimeloodia kolmandas palas tsüklist "Viis orkestripala" op. 16 (1909), mille algne pealkiri oli "Värvid" ("Farben").
Kõlavärvimeloodia rakendusi võib aga leida juba Richard Wagneri ooperi "Reini kuld" ("Rheingold", 1869) avamängus, kus staatilist Es-duuris kõlavälja elavdab üksnes instrumentatsioon, st muutused tämbris. Ka impressionistlikus orkestrikäsitluses sai kõlavärvimeloodia laialt levinud väljendusvahendiks.
Vastupidi Schönbergi ideele tämbri sõltumatusest on Anton Webern orkestreerinud Bachi ricercari kuuele häälele teosest "Muusikaline ohver" (1935) helikõrgusstruktuuriga seotud tämbri muutumise struktuurina.
Alates 1960. aastatest on tämbrist saanud nüüdismuusikas sedavõrd iseseisev valdkond, et on kadunud vajadus kõlavärvimeloodia mõistet eraldi analüütiliselt nimetada või kirjeldada.
Joonia helilaad
thumb|72px|Joonia Joonia (muinaskreeklaste hõimu joonlaste järgi) on diatooniline helilaad, mille kõrgusastmik on
1 - 1 - ½ - 1 - 1 - 1 - ½ joonia c-st c  d   e   f   g   a   h   c
thumb|left|300px|joonia [[heptatoonika]] Joonia langeb oma struktuurilt kokku tänapäeval tuntud loomuliku mažooriga. Erinevus joonia ja loomuliku mažoori vahel on selles, et joonia on modaalne laad, loomulik mažoor tonaalne laad.
Joonia pentatoonika (kus puuduvad pooltoonid) on c, d, e, g, a ja fis-noodist üles ehitades saame fis, gis, ais, cis, dis. Need on klaveri mustad klahvid fis-st ja võime laulda Põdrakasvataja laulu (Minu vend on põdrakasvataja kaugel põhjas...).
Kommunismi ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev
Kommunismi ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on 16. juunil ülemaailmselt tähistatav tähtpäev kommunismi ohvrite mälestuseks. Lisaks leinale on tähtpäev mõeldud üldsuse teavitamiseks Nõukogude Liidu poolt toime pandud inimsusvastastest kuritegudest ja vastava haridus- ja uurimistöö ergutamiseks.
Metsümiseja
Metsümiseja (Marmota monax) on Põhja-Ameerika suurim oravlane.
Täiskasvanud isend on tavaliselt 40–65 cm pikk (sealhulgas 15 cm saba) ja kaalub 2–4 kg.
John Irving
thumb|John Irving [[Varssavis 10. septembril 2006.]] John Winslow Irving (sünninimi John Wallace Blunt, Jr. ; sündinud 2. märtsil 1942 Exeteris New Hampshire'is USA-s) on USA kirjanik. Ta on üks viimaste aastakümnete populaarsemaid ameerika kirjanikke.
Elukäik
John sai sündides nimeks John Wallace Blunt, Jr. . Tema vanemad lahutasid, kui ta oli kaheaastane, mõnede allikate järgi enne tema sündi. Kui John Irving oli kuueaastane, siis ema abiellus uuesti ning pani poisile nimeks John Winslow Irving.
Õppinud USAs Pittsburghi ülikoolis kui ka Austrias Viini ülikoolis, siirdus ta New Hampshire'i ülikooli, mille ta lõpetas 1965. aastal cum laude. Aastal 1967 sai ta magistrikraadi (MFA) Iowa ülikoolist. Ülikoolis tegeles ta maadlusega, hiljem tegutses ta samas koolis maadlustreenerina. Maadlus on tema elu palju mõjutanud ja raamatutes on see olulisel kohal. Ta on öelnud, et maadlus on andnud talle vajaliku distsipliini ka kirjutamiseks. Kooli ajal ta abiellus esimest korda ning 23-aastaselt sai esimest korda isaks. Pärast kooli lõpetamist naasis John Irving Uus-Inglismaale ning asus tööle professori abilisena Windhami kolledžis Vermontis.
Tema esimene romaan "Setting Free the Bears", ilmus kui ta oli 26-aastane.
Oma suurima eeskujuna on ta sageli nimetanud Charles Dickensit ja Günter Grassi.
Looming
Irvingi romaanides korduvad mitmed märksõnad: tegevuspaigana New Hampshire või Viin, keerulised peresuhted, prostitutsioon, haigused, maadlus.
Eestimaa rüütelkonna peameeste loend
Artiklis on loetletud Eestimaa rüütelkonna peamehi.
Kubermangu aadlimarssalid (1783–1796)
1783–1796 olid ametis kubermangu aadlimarssalid Tallinna asehaldurkonnas
Farmakoloogia
Farmakoloogia on teadus ravimite toimest tervele või haigele organismile.
Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas on farmakoloogia instituut alates 1802. aastast.
Danny Jones
Danny Jones (õieti Daniel Alan David Jones; sündinud 12. märtsil 1986 Boltonis Suurbritannias) on laulja ja kitarrist inglise bändis McFly.
Tartu valla lipp
thumb|Tartu valla lipp Tartu valla lipp on Eesti haldusüksuse Tartu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 2. juunil 1994 (Tartu Vallavolikogus 26. mail 1994).
Lipu kirjeldus
Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp. Valgel kangal kuue lehega rukkililleõis, mis on lipu keskpunktist veidi kõrgemale nihutatud. Õie südamik on kollane. Lippu läbib õiest allpoolt horisontaalne sinine laineline laid.
Rukkilille kuus õielehte viitavad kuuele endisele vallale: Raadi, Sootaga, Tammistu, Tartu, Vesneri ja Äksi, millest on kujunenud praegune Tartu vald. Nende valdade inimeste töö ja vaimne looming moodustavad Tartu valla jõukuse ning on osa Eesti kultuurist, sellele osutabki rukkililleõie kollane südamik. Sinine laineline laid sümboliseerib valla piires asuvat Amme jõge ja Saadjärve.
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 (2:3).
Lipu kasutamise kord
Tartu valla lippu kasutatakse valla pidupäevadel, avalikel üritustel ja suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu või mõne teise riigi lipuga, asub Tartu valla lipp lippude poolt vaadatuna Eesti riigilipust ja teiste riikide lippudest vasakul. Alaliselt on valla lipp heisatud Tartu vallamaja ees lipuväljakul.
Retrograad
Retrograad ehk vähikäik (inglise keeles cancrizans, crab) on muusika kompositsioonimeetod, mille puhul toimub muusikalise materjali peegeldus suhtes vertikaalteljega.
Rudolf Tobiase monument
pisi|Rudolf Tobiase monument (mai 2011) Rudolf Tobiase monument on Haapsalus Jaan Poska pargis aadressil Promenaadi tänav 3 asuv mälestusmärk, mis on püstitatud eesti helilooja Rudolf Tobiase auks.
Retrograad
Retrograadi on võimalik kirjeldada imitatsiooni liigina, kus motiivi või teema helid järgnevad tagantpoolt ettepoole.
Dooria helilaad
Dooria (Vana-Kreeka Dorise maakonna või doorlaste järgi) on diatooniline helilaad, mille kõrgusastmik on
1 - ½ - 1 - 1 - 1 - ½ - 1 dooria c-st c  d  es   f   g   a   b   c dooria a-st a   h   c   d   e   fis g   a  dooria d-st d   e   f   g   a   h   c   d
Vastab kõrgendatud VI astmega minoorile.
Rudolf Tobiase monument
Monumendi tegi Roman Haavamägi ja see avati 1929. aastal.
Monument on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kepimurdja
pisi|"Kepimurdja" (august 2013) pisi|"Kepimurdja". [[Jaan Künnapi foto aastast 1971]] "Kepimurdja" on Juhan Raudsepa 1933. aastal valminud skulptuur, mis asub Haapsalus Väikse viigi kaldal. Skulptuur on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Ajka
Ajka on linn Ungaris Veszprémi komitaadis, Ajka kreisi halduskeskus. Asub Bakonyi keskosas.
Ajalugu
Ajkat on esmamainitud 1214. aastal. 1836. aastal hakati kaevandama kivisütt, 1930. aastatel hakati kaevandama ka boksiiti. Linn loodi 1960. aastal mitme küla liitmise teel.
4. oktoobril 2010 purunes Ajkas asuva alumiiniumitehase mudahoidla kaitsetamm, ujutades mürgise mudaga üle 40-ruutkilomeetrise ala, sealhulgas Kolontári ja Devecseri küla.
Sostenuto-pedaal
pisi|[[Tiibklaveri kolm pedaali]] Sostenuto-pedaal (itaalia keeles sostenuto 'püsiv') on klaveri keskmine pedaal.
See pedaal lisati klaverile pedaalidest viimasena 19. sajandi keskel. Süstemaatiliselt hakkas seda klaveritele lisama Steinway sajandi viimasel veerandil. Tänapäeval kuulub see Ameerikas valmistatud klaverite standardisse, kuid Euroopas pole see nii populaarne.
Sostenuto-pedaali kasutatakse, kui soovitakse saavutada orelisarnast tekstuuri pikkade bassinootide ja kõrgemal muutuva harmooniaga (orelpunkt). Seda kasutatakse pedaalidest kõige vähem ning ainult mõni helilooja on oma teostes ette näinud selle kasutamist.
Sostenuto-pedaali vajutatakse vasaku jalaga.
Cayenne
thumb|Cayenne'i raekoda, juuni 2003
Cayenne on Prantsusmaa meretaguse territooriumi Prantsuse Guajaana pealinn. Asub Cayenne'i jõe suudmes Atlandi ookeani rannikul. Geograafilised koordinaadid on 52°20'W, 4°56'N.
Elanike arv on 50 594 (1999).
Cayenne'i asutasid 1664. aastal prantsuse kolonisaatorid. Linn oli vahepeal hollandlaste, brittide ja brasiillaste käes, enne kui sai uuesti Prantsusmaa valdusse.
Cayenne on krevetitööstuse keskus.
Cayenne'is on mitu ujumisranda, kuid rannaäärsetes vetes on palju haisid.
Cayenne'i linna järgi on nimetatud Cayenne'i pipar.
Live-elektroonika
Live-elektroonika on muusikainstrumentide kõla elektrooniline transformeerimine muusikateose ettekandmise ajal.
Koila (Väike-Maarja)
Koila on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Kiri heebrealastele
Kiri heebrealastele (lühend Hb) on Piibli Uue Testamendi kaanoni 19. raamat. Sellele eelneb Pauluse kiri Fileemonile ja järgneb Jaakobuse kiri. Kiri on kirjutatud koinees.
Autorsus
Tänapäeva evangeelsete teoloogide üldlevinud seisukoht on, et kirja autor pole tuvastatav. Autorit pole kirjas mainitud ja 16. sajandini peeti autoriks traditsiooni põhjal apostel Paulust, mida tunnustasid ka Hieronymus ja Augustinus. Samuti on Pauluse autorlus tunnustatud siiani õigeusu kirikus. Seda argumenti toetab kirja lõpp, mis sisaldab Pauluse kirjadele omaseid isiklikke teateid, tervitusi ja manitsusi. Kirjas mainitakse Timoteost, kes kuulus apostlikaastööliste hulka.
Koila (Väike-Maarja)
Ajalugu
Koilas asus Koila mõis.
Kiri heebrealastele
Autorsus
Tekstianalüüsi alusel on Pauluse autorluse vastu see, et Pauluse kirjades sisaldub Pauluse pöördumine, mis kirjas heebrealastele puudub. Samuti on kirja stiil Pauluse kirjadest erinev, kuigi põhimõtted langevad Pauluse omadega paljuski kokku. Kirja järgi kuulub autor Jeesuse jüngrite hulka ; Paulus aga rõhutab oma sõltumatust Jeruusalemma apostlitest.
Kiri on keeleliselt hoolikalt viimistletud. Näiteks Vana Testamendi tsitaadid ei alga kirjas heebrealastele kunagi Pauluse tarvitatud vormelitega, vaid sõnadega: "Jumal", "Tema Poeg", "Püha Vaim" ja "prohvet ütleb". Vastuolu Paulusega märkas Martin Luther, kui ta oma eessõnas piiblile septembris 1522 tõstis esile teise meeleparanduse keelamist kirjas heebrealastele kui vastuolu evangeeliumidele ning Pauluse kirjadele. Samas tunnustas Luther kirja heebrealastele, kuna see kajastab Kristuse preesterlust.
Paulus ei kasuta Jeesuse kohta kirjas heebrealastele omistatud ülempreestri tiitlit. Kiri kõneleb Jeesuse ülestõusmise asemel valdavalt Kristuse ülesminemisest, mille kaudu ta on saanud ülempreestriks. Kirjas puudub ka Pauluse tekste iseloomustav vormel εν Χριστώ ("en Christō", 'Kristuses').
Kui Paulus kirjas roomlastele kõneleb Kristuse kui käsuseaduse lõpust, nii et käsuseadus lunastusteena on kaotanud kehtivuse, peab kiri heebrealastele silmas vaid käsuseaduse kultuslikke sätteid. Kirja autorile on käsuseadus Jeesuses täideviidud.
Clemens Aleksandriast oletas, et Paulus kirjutas kirja heebrea keeles ja Luukas tõlkis selle kreeka keelde. Tänapäeval ei toeta teoloogid tema arvamust. Origenes pidas kirja autoriks Rooma Clemensit, Tertullianus Barnabast, samuti on kirja autoriks pakutud Apollost.
Teoloog Adolf von Harnack pidas autoriks algkristlaste abielupaari Aquilat ja Priscillat, põhjendades nii kirjas mitmuse 1. vormi ("meie"-vorm) kasutamist. Tema väitel ei soostunud algkristlased naisterahva autorlusega, mistõttu eemaldati vastav sissejuhatus.
Tekkelugu
Kiri oli kirjutatud juudakristlastele nende kalduvuse pärast kristlusest judaismi tagasi pöörduda. Autor kirjutab kirja, kuna tahab demonstreerida, et kristlus on ülem judaismist. Ta kartis, et juudakristlased pöörduvad judaismi tagakiusu pärast
Kirja tsiteerib esimesena Rooma piiskop Clemens I. Kirja vanimad säilinud katkendid sisalduvad Papüürus 46 manuskriptil 2. sajandist, kus see on Pauluse kirjades paigutatud roomlaste kirja järele. Hieronymus paigutas kirja heebrealastele Pauluse kirjade lõppu, kuhu see on Piibli kaanonis tänaseni jäänud.
Sisu ülevaade
Kiri heebrealastele koosneb 13 peatükist, mis jagunevad 303 salmiks. Kirja jagas peatükkideks kardinal Stephen Langton 13. sajandil ja salmideks Robert Estienne 1551.
Mahukale õpetuslikule osale järgneb pikk lõik.
Peateemad
Kirja heebrealastele on peetud Pauluse kirja roomlastele ja Pauluse kirja galaatlastele täiendavaks traktaadiks ning samuti omamoodi kommentaariks 3. Moosese raamatule ja templiteenistusele üldse.
Kirja autori mõte on näidata Moosese õpetuse tõelist eesmärki ja tähendust ning selle sümboolset ja ajutist iseloomu. Juutide käsuseadus on ebatäiuslik, kuna see ei ole võimeline täitma oma ülesannet inimeste lunastamiseks. Juba Vana Testamendi prohvetid ennustasid ja kuulutasid, et Jumal loob uue lepingu, kuna vana ei olnud enam suuteline viima täide Jumala plaani inimkonna lunastamiseks. Uus seadus oli nähtav Moosese seadustes ja sai reaalsuseks Jeesuse surma ja ülestõusmise läbi. Vana leping on viidud Jeesuses täide ja kristlased peavad kinni pidama uuest lepingust.
Kirja autor selgitab, et leviitide preesterlik teenimine kuulutas ette Jeesuse Kristuse teenimist ning et seadusega ette nähtud ohvrid kuulutasid ette Jeesuse ristilöömist. Sellepärast ei olnud evangeelium mõeldud selleks, et Moosese käsuõpetust teisendada, vaid selleks et seda asendada ja tühistada.
Kiri heebrealastele annab kristliku usu mõiste. . Kirjas maalitakse meile pilt Jeesusest kui kõrgeimast preestrist, kes on "läbinud taevaste taevad" ning selle kaudu avanud inimestele tee Jumala juurde.
Õpetus
Kiri julgustab usklikke tagakiusule vastu panema ning jääma kindlaks sellele, mida nad on Kristusest uskunud. . Kiri koosneb kahest osast: õpetuslik osa ja praktiline osa. Autor tahab teist kristlaste põlvkonda aidata katsumuste ning usunõrgenemise vastu, püüdes iseloomustada usku kui kristlaseks olemist.
2. sajandil hakkasid kristlased vaidlema selle üle, kas Jeesus oli Jumal või inimene või mingil viisil hoopis mõlemat. Kirja kasutati tekkinud debattides, sest seal on kirjakohti, kus esineb kolmainsuslikke väiteid, mida mujal Uues Testamendis ei leidu, nagu Jeesuse nimetamine Jumalaks. Teisalt tuuakse kirjas heebrealastele välja Jeesuse täiuslikkus inimesena. Jeesus suri karjudes ja pisaratega, anudes, et Jumal päästaks tema surmast ning ta õppis kannatlikkust läbi kannatuste. Kirjas on viide Psalmile, kus arvatakse, et Jumal räägib oma Pojast ja kutsub teda Jumalaks: "Aga Pojale ta (Jumal) ütleb, sinu troon, Jumal, seisab igavesest ajast igavesti." Kreeka keelest saab vastavat salmi tõlkida erinevatel viisidel. Näiteks: "Aga Poeg (Jumal) ütleb, Jumala troon seisab igavest ajast igavesti." .
Kiri eesti keeles
Georg Mülleri jutlustest 17. sajandi algusest on säilinud varasemad teadaolevad eestikeelsed kirjakohad kirjast heebrealastele. Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Rahmat Hebrealistille". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Ramat Hebräalistele kirjotud" ja 1739 piiblis "Apostli Paulusse Ramat Ebrea-rahwale kirjotud."
Fagotsütoos
Fagotsütoos on õgirakkude (fagotsüütide) toimimine organismi kaitsjana. Fagotsütoos üks kahest endotsütoosi tüübist (teine on pinotsütoos), kus rakk "imeb" membraani sisse võrreldes pinotsütoosiga suhteliselt suuremaid partikleid (näiteks baktereid).
Organismi seisukohalt võib fagotsütoos olla kaitsereaktsioon, mille puhul fagotsüüdid ehk õgirakud kapseldavad endasse kehavõõraid osakesi (milleks võib olla bakter, viirus või kahjustatud kude) ja hävitavad need lagundamise teel.
Mõned pisielurid (näiteks algloomad) toituvad fagotsütoosi teel.
Mate
pisi|Mate kalebassis Mate on matepuu ehk paraguai iileksi (Ilex paraguensis) kuivatatud lehtedest valmistatud jook, mis on traditsiooniline Lõuna-Ameerikas, peamiselt Argentinas, Uruguays, Paraguays, Brasiilia ja Tšiili lõunaosas ning Boliivias.
Nimetus
Sõna mate (hääldatakse ma-tee – rõhk viimasel silbil) tuleb ketšuakeelsest sõnast "mati", mis tähendab 'pudelkõrvits' (Lagenaria siceraria), mille seest (eelnevalt õõnestatuna ja kuivatatuna) matepiirkonnas elavad guaranii indiaanlased seda jooki jõid – seepärast hakkasidki hispaania vallutajad nimetama seda jooki mateks. Guaraniid ise kutsusid jooki nimetusega caiguá, mis tuleneb guaraniikeelsetest sõnadest káa ("ürt" või "taim"), y ("vesi") ja gua ("pärit"), mida võib tõlkida kui "taimevesi" või "taimeleotis", caiguá tähendas ka lihtsalt "matejoogiga täidetud pudelkõrvits".
Matepuu
pisi|left|Matepuude istandus Matet valmistatakse matepuu kuivatatud lehtedest. Matepuu kuulub samasse perekonda näiteks teravalehise iileksiga, millest Inglismaal valmistatakse jõulupärgasid. Tegemist on igihalja iileksite perekonda kuuluva puuga, mis kasvab vaid Lõuna-Ameerikas 10. ja 30. lõunalaiuse vahel Paraná ja Paraguay jõgikonnas ehk Brasiilia lõunaosas Santa Catalina ja Rio Grande do Suli osariikides, Paraguays Itapua piirkonnas ja Argentina kahes provintsis – Misionesi ja Corrientesi kirdeosas.
Matepuu vajab kasvamiseks rauarikast mulda, lähistroopilist kliimat ning vähemalt 1500 mm sademeid aastas. Matepuu viljadeks on kobarais kasvavad, väga kõva väliskihiga erepunased marjad. Idanemiseks peavad kõva kestaga marjad läbima suure noka ja kireva sulestikuga tuukani (Ramphastidae) happelise seedekulgla.