cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naroŭla rajoon
Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu ligi pooled sealsed asulad ja neli kaheksast varasemast külanõukogust likvideeriti ning elanikud asustati ümber. Rajooni idaosa saastatud tsooni on moodustatud Palesje riiklik radiatsioonilis-ökoloogiline kaitseala.
Paluoja
Paluoja on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas ja Abja-Paluoja linnas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 4,3 km, langus 33 m ja lang 7,67 m/km. Oja saab alguse 70,5 m kõrgusel Abjaku külas ja suubub 37,5 m kõrgusel Päigiste külas vasakult poolt Kariste järve. Abja-Paluoja linnas on ojale paisutatud Abja paisjärv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Sündinud 21. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 21. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Igor Subbotin
Igor Subbotin (sündinud 26. juunil 1990 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti meistriliiga klubis Nõmme Kalju FC.
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Subbotin 31. mail 2014 Balti turniiri 3. koha mängus Soome vastu.
Klubi
''Uuendatud seisuga 22. november 2017''
Agrahhani poolsaar
Agrahhani poolsaare satelliidipilt|thumb Agrahhani poolsaar (vene keeles Аграханский полуостров) on madal poolsaar Euraasias Venemaa edelaosas Dagestanis Kaspia mere rannikul. See asub Tereki jõe laia delta vastas, mille jõe liivased setted selle moodustavadki.
Igor Subbotin
Koondis
''Uuendatud seisuga 22. november 2017''
Agrahhani poolsaar
Poolsaare pindala on 212 km², pikkus umbes 50 km, laius kuni 8 km. Suhteline kõrgus on kuni 20 meetrit üle merepinna. Läänest piirab poolsaart Agrahhani laht, mille suurim osa on täidetud Tereki harude setetega.
Pinnasel esinevad luited ja solontšakkide nõod, mis on kaetud poolkõrbe hõreda taimkatega. Luidete peal kasvavad tamariski põõsad. Talv on vähese lumega ja pehme, suvi on kuiv. Puhuvad tugevad tuuled.
Poolsaare põhjaotsas on endise asula Lopatini varemed.
Poolsaar on kalurite, turistide ja puhkajate seas populaarne. Sealseid maid kasutatakse ka karjamaana.
Agrahhani poolsaarest põhjas asub Tšetšeni saar, mille eraldab poolsaarest kitsas väin.
Poolsaarel paikneb Agrahhani kaitseala.
Maailma Tolliorganisatsioon
Maailma Tolliorganisatsioon (inglise keeles World Customs Organization, lühend WCO) on valitsustevaheline organisatsioon. Oma ülemaailmse liikmeskonnaga peetakse WCOd globaalseks tollide kommuuniks. WCO tegeleb kaupade klassifitseerimise, tolliväärtuste määramise, päritolureeglite, tollitulude kogumise, tarneahela turvalisuse, rahvusvahelise kaubanduse hõlbustamise, intellektuaalomandi õiguste toetamise (seoses tolli toimingute võltsimisega), terviklikkuse edendamise ja stabiilse tolli suutlikkuse tagamisega. Samuti aitab ellu viia tollireforme ja -moderniseerimisi.
1947. aastal asutasid 13 Euroopa riiki uurimisrühma, et uurida GATTi avastatud tolliprobleeme. Selle tulemusena võeti 1950. aastal vastu Tollikoostöö Nõukogu (CCC – Customs Co-operations Council) asutamise konventsioon, millele kirjutati alla Brüsselis. 26. jaanuaril 1953 toimus Tollikoostöö Nõukogu avaistung, millel osales 17 asutajariiki. WCO liikmesus laienes kõigile maailma riikidele. 1994. aastal võttis organisatsioon praeguse nime. Praegu vastutavad WCO liikmed rohkem kui 98% rahvusvahelise kaubanduse tollikontrolli eest.
WCO peamiseks eesmärgiks on suurendada tolliasutuse liikmete tõhusust ja tulemuslikkust, aidates seeläbi neil anda oma panus riigi arengu eesmärkidesse, eriti tulude kogumisel, riigi julgeolekul, kaubanduse lihtsustamisel ja kaubandusstatistika kogumisel.
Oma eesmärkide saavutamiseks on WCO vastu võtnud mitmeid tollialased õigusakte, näiteks:
Anneli Trees
thumb|Anneli Trees (2013) Anneli Trees (sündinud 14. oktoobril 1998) on eesti kabetaja. Ta võitis 2017. aasta Eesti naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Tema treener on Piret Viirma ja ta esindab Nupuklubi (endise nimega Lasnamäe Male-Kabeklubi).
Individuaalselt on ta Eesti noorte meistriks tulnud 2011. aastal minikadettide vanuseklassis ja 2012. aastal kadettide vanuseklassis (mõlemad vene kabes). Ta jagas 2012. aastal Eesti juunioride meistrivõistlustel vene kabes esikohta Janet Tammega, sama juhtus ka 2013. aastal juunioride rahvusvahelise kabe meistrivõistlustel.
2013. aastal võitis ta Eesti naiste kiirkabe meistrivõistlused 100-ruudulisel laual.
2013. aastal mängis ta teise Eesti tütarlapsena poiste seas kadettide maailmameistrivõistlustel (esimene oli 2007. aastal Kadi Veski) ning saavutas seal 20. koha. Neidude hulgas saavutas ta 2013. aasta kadettide maailmameistrivõistlustel välkkabes aga 5. koha.
2016. aastal võitis ta Eesti naiste välkkabe meistrivõistlused (64-ruutu). Tavakontrolliga turniiril oli ta aga kolmas. Samal aastal saavutas ta rahvusvahelise kabe Euroopa noorte meistrivõistlustel välkkabes 7. koha ja tavaajakontrolliga turniiril 11. koha.
Kuprioniškės
pisi
Kuprioniškės (ka Kuprijoniškės) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Kuprioniškės piirneb edelas Lydos Keliasega, lõunas Rudaminos Keliasega, põhjas Liepkalnisega, läänes aga Kirtimaiga.
Linnaosa nimi tuleneb isikunimest Kuprijonas. XVI sajandil asus seal Kuprijonas Rudaminasele kuulunud mõis.
XIX sajandil eristati Kuprioniškėse küla ja karjamõisa. Aastal 1904 ostis Vilniuse raad karjamõisa, et sinna rajada tatarlaste ja karaiimide kalmistud. Aastal 1931 oli karjamõisa aladel 69 elanikku. Küla läänepoolne osa liideti Vilniusega aastal 1996, siis laienes linnaosa ka sinna.
Caraiba
Caraiba on maoperekond.
Leviala
Selle perekonna ainus liik Caraiba andreae on endeemne Kuubas.
Klassifikatsioon
Perekonda Caraiba klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Caraiba andreae seisuga 08.12.2013.
Pristav
Pristav oli Venemaa keisririigis haldusüksuse – maakonna ja linnaosa taseme politseiametnik, kelle pädevuses oli maakonna ühe osa (valla/linnajao vms) korrakaitsepolitseilised ülesanded.
Pristavid allusid ametialaselt läbi kubermangu või kubermangulinna politseijuhi, kes määrati siseministri poolt Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangule.
Maakonnapristavid
Piirkonnapristavite (vene keeles становой пристав) ametikohad loodi Venemaal 1837. aastal semstvopolitsei põhimäärusega, maapiirkondade piirkonnapristavid määrati ametisse kuni 1862. aastani kubermangu kuberneri poolt kohaliku aadli esitatud kandidaatide seast. Kuni 1916. aastani nimetati vaid linnajaoskonna ülemat pristaviks (полицейский пристав), maakonnas vastas pristavile politseiülema nooremabi. 1916. aasta sügisest muudeti maakonna politseiülema nooremabi nimetus maapristaviks (становой пристав). Ametialaselt allus ta maakonna korrakaitse eest vastutavale maakonna politseivalitsuse juhile ispravnikule ja maakohtule.
Alates 1878. aastast olid piirkonnapristavi alluvuses ka maakonnaurjadnikud. Piirkonnapristavi ametikoht likvideeriti 1917. aastal Venemaa Ajutise Valitsuse poolt ning asendati miilitsaga.
Linnapristavid
Pärast 1867. aasta Venemaa Keisririigi linnakorraldusseaduse vastuvõtmist loodi linnapeale alluva linnapolitsei politseiülema (politseimeister) alluvuses olevate linnapristavite (участковый пристав) ametikohad. Linnapristavite ülesandeks oli teenistuskohaks määratud piirkonnas valvata linna heakorra järele, jälgida korrakaitsealaste korralduste täitmist ning tagada seaduste ja korralduste täitmine, kontrollida politseipostide tööd ning teostada tagaotsitavate isikute ja vara tagaotsimist ning väljastada linnas asumise lube. pisi|Enne 1917. aastat pidasid korda linnapolitseinikud e kardavoid (vene городовой ehk "linnavaht") Kuni 1916. aastani nimetati politseivalitsuse linnajaoskonna ülemat, politsei territoriaalse jaoskonna ülemat, pristaviks (полицейский пристав). Politseipristav allus linna politseiülemale ja tema vanemabile. Talle allusid: pristavi abi, kardavoid (городовой), järelevaatajad (oколочный надзиратель) ehk kvartaliülevaatajad lihtpolitseinikud jt madalama astme politseiametnikud.
Politseipristavi ülesandeks oli:
Rool (perekonnanimi)
Rool on eesti perekonnanimi.
Pristav
Kohtupristavid
Pärast 1864. aasta kohtureformi loodi kohtute tegevuse kindlustamiseks kohtupristavite (судебный пристав) institutsioon.
Rool (perekonnanimi)
Perekonnanime Rool (Rohl) on pandud Tapa mõisas Ambla kihelkonnas Järvamaal, Soonlepa mõisas Pühalepa kihelkonnas Läänemaal ja Edise mõisas Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Rool uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Markson (Rakveres 1936. aastal). Martin Rooli palvel kanti Rool perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 246 all (Siseministeeriumi teadaanne 6. juulist 1936).
Pristav
Duumapristavid
Pärast 1905. aasta 17. oktoobri manifesti alusel Venemaa Riigiduuma moodustamist loodi duuma tegevuse kindlustamiseks ja korra hoidmiseks duumapristavite institutsioon (думские приставы).
Rool (perekonnanimi)
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rool Eestis 20 mehel ja 28 naisel.
Liivimaa linnukoer
Liivimaa linnukoer (saksa keeles Livländischer Vorsteher) oli Eestis 18.-19. sajandil aretatud linnukoer. Need olnud suured lõhestatud ninaga, tüübilt üsna ühtlased loomad. Vanade asjatundjate oletusel sisaldanud need koerad rohkesti pointeri verd. Nad olnud puhtad seisukoerad ega pole aporteerinud.
Pärtlioru paljand
Pärtlioru paljand on paljand Purtse jõe kaldal; halduslikult Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Paljand koos lähedal asuva Kõrgekalda paljandiga on arvele võetud ürglooduse objektidena.
Roovere (perekonnanimi)
Roovere on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roovere uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Rotenborck ja Rotenbork. Viktor Roovere palvel kanti Roovere perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 97 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roovere Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Lõunaminikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Lõunaminikeelne Vikipeedia on Vikipeedia lõunaminikeelne versioon.
Popocatépetli kloostrid
Popocatépetli kloostrid on 16. sajandist pärit 14 kloostrit Mehhikos Méxicost kagus Popocatépetli vulkaani nõlvadel.
Lõunaminikeelne Vikipeedia
Lõunaminikeelne Vikipeedia sai alguse aprillis 2003.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
84% lõunaminikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Parkimistool
pisi|Parkimistool Madara tänaval Tallinnas 2022. aasta jaanuaris pisi|Parkimistoolid Pittsburghis Parkimistool on eraisikute omaalgatuslikult kasutatav ese, millega tähistatakse (tavaliselt talvel) auto parkimiskohta. Kuigi õiguslikult pole sellisel parkimiskoha reserveerimisel mingit alust, püütakse kohta nii-öelda kinni panna, kuna tähistaja on selle ala lumest puhastamisega vaeva näinud ning soovib samasse kohta hiljem uuesti parkida, mitte uut kohta puhastama hakata. Parkimiskoha tähistamiseks kasutatakse ka muid vahendeid, näiteks kaste.
Komme on väga vähe levinud, kuid seda esineb vahel kortermajade juures, kus parkimiskohti napib. Parkimistooli kasutatakse peamiselt lumerohkel talvel, mil lund ei jõuta piisaval määral ära koristada, tekivad suured hanged, mis omakorda parkimisvõimalusi vähendavad.
Eino Niineste
Eino Niineste (aastani 1935 Nihver; 13. detsember 1926 Vohnja vald, Kadrina kihelkond, Virumaa – 22. juuni 1983 Kohtla-Järve) oli eesti maadlustreener ja Kohtla-Järve maadluskoolkonnale alusepanija.
Ta hakkas sportima Kolu koolis. Sundvõeti Teise maailmasõja ajal Saksa sõjaväkke, tegi läbi Tšehhi põrgu ja viibis mitmes sõjavangilaagris, teenis vangipõlve lõpus Nõukogude tööpataljonis Sillamäel, kust vabanemise järel suundus aastal 1951 Kohtla-Järvele kaevuriks. Osales vabal ajal maadlustreeningutel, mille käigus näitas annet treeneritööks, millest sai elukestev kutsumus. Võistles ka Eesti NSV meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses.
Tegutses ka kohtunikuna, oli üleliidulise kategooria maadluskohtunik (1970). Oli Maadlusföderatsiooni presiidiumi mitme koosseisu liige, Eesti, Kalevi ja Nooruse koondise vanemtreener ja treener. Tema tuntuim õpilane oli Avo Talpas.
Eino Niineste suri ootamatult peale spordikooli treenerite omavahelist korvpallimängu. Erinevalt nekroloogis väidetust ei kuulunud mitte kunagi kommunistlikku parteisse.
Pindapata
Piṇḍapāta on munkade toidu-almuste kogumine theravaada budismi maades.
Mungad ehk bhikkhud (algses tähenduses 'kerjused') elavadki üksnes annetustest. Igal hommikul, päikesetõusu ajal, lähevad pühitsetud mungad almuste kogumise ringile (pindacara) ning võimaldavad ilmalikel järgijatel annetada toitu (piṇḍapāta). Mahajaana maades on see traditsioon enamasti kadunud.
Piṇḍapātale minnakse kas üksinda või üheskoos, reeglina paljajalu. Kui mungad lähevad koos, siis kõnnivad nad ühes reas, üksteise järel, järjestatuna staatuse (vanuse) järgi. Nende järel võivad tulla noormungad ehk (saamaneerad) ning kõige lõpus ilmikjärgijad (upasakad). Almuseid kogutakse vaikides, silmi tõstmata, kellelegi otsa vaatamata ja peatudes vaid selleks, et annetajad saaksid munga kerjakaussi toitu asetada. pisi|vasakul|Mungad almuste kogumisel.|589x589px Munkadele toidu annetamine on kohalikele budistidele suur rõõm ja au. Buddha on öelnud, et almustoidu annetamine mungale toob inimesele pärast uuestisündi viis omadust, milleks on pikk eluiga, kaunis välimus, õnn, elujõud ja arukus. Tais, Myanmaris, Sri Lankal ja teistes theravaada maades võib näha, kuidas kohalikud inimesed hommikuti ootavad munkade saabumist, olles valmis pannud parimad toidud, mis neil on pakkuda.
Munkadele annetatakse üksnes söömiseks valmis toitu, mitte tooreid toiduaineid. Annetatava toidu hulgas võib olla ka liha ja muid loomseid produkte, samuti poepakendis kompvekke, küpsiseid, šokolaadi vmt.
Annetamisel laskutakse võimaluse korral põlvili, et olla madalamal ja näidata oma austust. Pärast annetuse tegemist tänatakse munkasid selle võimaluse eest.
pisi|alt=|keskel|1062x1062px|Mungad teel kloostrisse
Alu raamatukogu
Alu raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Rapla vallas Alu asulas. Alu raamatukogu on Rapla keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu tegutseb samas hoones Alu Lasteaed-Algkooliga.
Arg (Kabul)
Arg (puštu keeles ارګ; pärsia keeles ارگ; ‘tsitadell’) on palee Afganistanis Kabulis.
2021. aasta 15. augustil võtsid palee oma kontrolli alla Ţālebāni võitlejad, kes kuulutasid hilisõhtul välja Afganistani Islamiemiraadi.
Eesti Tiibeti Traditsioonilise Meditsiini Akadeemia
Eesti Tiibeti Traditsioonilise Meditsiini Akadeemia (lühend ATTM Eesti) on Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis tegeleb Tiibeti meditsiiniga seotuga. Ühing loodi 2008. Ühing on teinud tihedat koostööd MTÜ-ga Eesti Ngak-Mang Instituut.
Ühing haldab Välustes asuvat Väluste Tiibeti meditsiini kooli.
Roht
Roht on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Roht (Rocht) on pandud Holstre mõisas Paistu kihelkonnas Viljandimaal, Konju mõisas Jõhvi kihelkonnas, Laagna mõisas Vaivara kihelkonnas, Karitsa mõisas Rakvere kihelkonnas ja Pudivere mõisas Simuna kihelkonnas Virumaal ning Varbuse mõisas Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Rohu-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Rohtsalu (1937. aastal Viljandis) ja Roht määrati uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Frosch, Jakovlev, Lammast ja Pöttjer. Evald Rohu palvel kanti Roht perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 88 all (Siseministeeriumi teadaanne 9. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roht Eestis 53 mehel ja 56 naisel.
Rõude (perekonnanimi)
Rõude on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Rõude uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Veitmann. Alfred-Ferdinand Rõude palvel kanti Rõude perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 357 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Sessi
Sessi on jõgi Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis.
Sessi voolab omanimelises orus ning on Dora Riparia vasakpoolne lisajõgi.
Sessi lisajõed on Rio Tomba, Rio Garnero ja Rio Freddo. Sessi suubub Dora Ripariasse Caprie juures.
Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov
Vjatšeslav Ivanov [iv'aanov] (vene keeles Вячеслав Всеволодович Иванов, Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov; 21. august 1929 Moskva – 7. oktoober 2017 Moskva) oli vene keeleteadlane, semiootik ja antropoloog.
Tema isa oli kirjanik Vsevolod Ivanov ja ema oli näitleja Vsevolod Meierholdi teatris. Tema lapsepõlve varjutasid haigus ja sõda, mille ta veetis evakuatsioonis Taškendis.
Ivanov lõpetas 1951. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ja töötas seal kuni 1958. aastani, mil ta vallandati, sest ta ei nõustunud Boriss Pasternaki teosele "Doktor Živago" antud ametliku hinnanguga ja toetas Roman Jakobsoni vaateid. Selleks ajaks oli tal juba tähtis panus indoeuropeistikas ja ta oli saanud juhtivaks autoriteediks heti keele alal. Tema doktoritöö heti keele suhtest teiste indoeuroopa keeltega valmis 1955. aastal, aga kõrgem atesteerimiskomisjon ei kinnitanud seda, kuna käsikiri oli kaduma läinud. Teist korda kaitses ta doktoriväitekirja 1978. aastal Vilniuse Riiklikus Ülikoolis tööga balti ja slaavi keelte verbist.
1960. aastate algul oli ta üks esimesi Nõukogude Liidu õpetlasi, kes huvitus semiootikast. Ta on üks Tartu-Moskva semiootikakoolkonna rajajaid koos Juri Lotmani ja Vladimir Toporoviga.
1980. aastatel töötas ta koos Tamaz Gamkrelidzega välja uue teooria indoeurooplaste migratsiooni kohta. Nende fundamentaalses teoses "Indoeuroopa keel ja indoeurooplased" käsitletakse kõigi indoeuroopa keelte ühise eellase protoindoeuroopa keele grammatikat ja leksikat. Samuti püütakse selles rekonstrueerida protoindoeurooplaste sotsiaalset organisatsiooni, religiooni ja materiaalset kultuuri. Arheoloogiliste leidude valguses käsitletakse indoeurooplaste päritolu. Selles teoses tuuakse esimesena välja niinimetatud armeenia hüpotees, mille järgi indoeurooplased kujunesid välja Armeenia mägismaal.
Ta juhtis aastatel 1989–1993 Üleliidulist Väliskirjanduse Raamatukogu ja ta oli Venemaa Ülemnõukogu saadik. Samal ajal asutas ta Maailmakultuuri Instituudi ning ta juhatas Moskva Ülikoolis maailmakultuuri teooria ja ajaloo õppetooli. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on ta töötanud Stanfordi ülikoolis ja Yale'i ülikoolis ning pärast seda California Ülikoolis Los Angeleses.
Lisaks teadustöödele on Ivanov kirjutanud luulet. Ta on avaldanud mitu mälestusteraamatut, sealhulgas kaks oma tutvustest Boriss Pasternaki ja Anna Ahmatovaga.
Süvahavva (seriaal)
Süvahavva oli Kanal 2-s näidatud Eesti telesari. Sarja sündmused keerlesid Süvahavva talu ümber. Talu hoone kohta käisid legendid, et seal saavad elavad kohtuda surnutega. Sarja stsenarist oli Indrek Hargla, lavastaja Gerda Kulli-Kordemets, produtsendid Ivo Uukkivi ja Ken Saan.
Sarjas mängisid teiste seas Ivo Uukkivi (ärimees Ludwig von Risebetter), Doris Tislar (Arnika), Ene Järvis, Mari-Liis Lill, Uku Uusberg, Hans Kaldoja.
Hagudi raamatukogu
Hagudi raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Rapla vallas Hagudi asulas. Hagudi raamatukogu on Rapla keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu asub samas hoonetekompleksis koos Hagudi põhikooli ja lasteaiaga.
Lootsi tänav (Kuressaare)
Tänav algab Abaja ja Suur-Sadama tänava ristmikult. Tänav ületab Tori jõe (Põduste jõe vasakpoolse haru) silla ja lõpeb Põduste jõe sillal, jätkudes pärast seda juba Tuulte Roosi linnaossa viiva Ranna tänavana.
Tänava tekkelugu
Endise Tori kõrtsi eest, Suur-Sadama ja Abaja tänava ristmikult algav Lootsi tänav (Pilot Gasse) ja Tori sild rajati koos Saaremaa Rüütelkonna haigemaja ehitamisega Tori laiule 19. sajandi algul. Lootsi tänav rajas otseühenduse maapinna tõusu eest loodesse liikunud kaubasadamaga ja elavdas Loode tammiku kultuurielu. Silla juures seisis nn Kopikamaja (sillamaksu kogumise majake). Kuna varem pääses linnast Sõrve ainult ringiga Suuresillalt, loos Lootsi tänava läbimurre olulise liiklussõlme Sõrve poolsaare ja Kuressaare vahel, etendades seda ainulaadset rolli tänapäevalgi. Kuressaarele kingitud 1930. aastatest pärineval linnakaardil kannab tänav Lootsmanni nime.
Lootsi tänava seotus piirkonna ajalooga
Endise Tori kõrtsi (praegu elamu aadressil Suur-Sadama 57) ja kalaranna ümber tekkis küla, kus elasid lootsid, kalurid, meremehed, sadamatöölised, kümnikud, laevaehitajad, kaptenid jt. Piirkonnas on veelgi mere ja merendusega seonduvaid tänavanimesid: Mere, Suur-Sadama, Ranna, Abaja, Suur-Sadama põik, Kaluri tee jne. Ristmikust suunaga Sadamaaida poole on koha leidnud ka STÜ Ranna kauplus (Abaja 12). Maapinna pideva tõusu tõttu oli Tori abajas asunud kaubasadam 19. sajandi lõpuks sunnitud kolima lõuna poole Loodesse, 1894 aga Roomassaarde. 1913. aastal elas majas nr 2 loots Eduard Melkert. Tänapäeva mõistes küllalt kitsaks jäänud majadega palistatud tänava liikluskoormust püütakse hajutada planeeritava Aia tänava pikendusega.
Hooneid Lootsi tänaval
Endine Tori kõrts jääb küll fassaadiga Lootsi tänavale, kuid aadress on tal Suure-Sadama tänava järgi. Praegu kasutusel elamuna.
Vjatšeslav Ivanov
thumb|Vjatšeslav Ivanov 1900. aastal Vjatšeslav Ivanovitš Ivanov [iv'aanov] (Вячеслав Иванович Иванов; 16. veebruar (28. veebruar) 1866 Moskva — 16. juuli 1949 Rooma) oli vene sümbolistlik luuletaja.
Richart Báez
Richart Báez (sündinud 31. juulil 1973) on endine Paraguay jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Paraguay jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2002 26 mängu ja lõi 2 väravat.
Kramatorski raketirünnak (2015)
Kramatorski raketirünnak oli Kramatorski pommitamine Vene vägede või venemeelsete separatistide poolt Donbassi sõja ajal. Kramatorskit kontrollisid rünnaku ajal Ukraina valitsusväed. Pommitamise tagajärjel hukkus 17 inimest ja umbes 60 sai vigastada.
Oleksandr Kihtenko sõnul lasti välja 32 raketti, neist 18 maandusid tsiviilaladel, 14 aga Kramatorski sõjaväelennuvälja lähistel, kus asus ATO peakorter.
Taust
10. veebruaril kell 11.51 kuulis OSCE SMM plahvatust Kramatorski sõjaväelennuvälja lähedal, kus asus ATO peakorter. OSCE monitoridel oli võimalik jälgida valget suitsurada plahvatuse suunas. Hiljem teatati, et enne rünnaku algust Kramatorskile tulistati lennuvälja lähedal Buki raketisüsteemi abil alla Venemaa UAV Orlan-10.
Mälestusmärk
Kolm aastat pärast rünnakut avati Kramatorskis pommiplahvatuste ohvrite mälestusmärk. See on pühendatud Kramatorski, aga ka Mariupoli ja Volnovahha pommirünnakute ohvritele. Mälestusmärk näeb välja nagu klaaskuubik, milles on rakett BM-30 Smertš. Kuubile on kirjutatud küsimus "Kui palju inimesi veel peab surema?" ja rünnakus hukkunud tsiviilisikute nimede loend.
Lage (Alam-Saksi)
Lage on vald Dinkeli jõe ääres Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis.
Vaatamisväärsused on 1687. aastal ehitatud kirik, 1270. aastal ehitatud vesiveski, lossivaremed (esmamainitud 1183. aastal, purustati aastatel 1324–1326 ja 1626), 1686. aastal ehitatud härrasmõis ja ajalooline tammepuiestee mõisa vanade kõrvalhoonetega.
Loss
1183. aastast pärineb esimene dokumenteeritud maining lossist Lages, ja Hermann von Lagest, kes aastatel 1173–1183 oli kapiitel Münsteris. Aastatel 1324–1326 purustati loss Gelderni vaenuse ajal Münsteri piiskopi Ludwigi käsul.
Aastatel 1329–1330 ehitas Utrechti piiskop Johann lossi uuesti üles oma liitlasele Hermann von Lagele, kes 1346. aastal müüs piiskopile "dat huys toe Lage" ("maja Lages"), kuigi see jäi von Lage kätte, kuna ostuhinda ei tasutud lõpuni. 1380. aastal rüüstas Utrechti piiskop Florenz Lage lossi, mis viis selle enamalt jaolt hävinemiseni. Aastatel 1439–1447 ehitati see taas kord üles, seekord Utrechti piiskopi Rudolfi korraldusel. Lage oli sel ajal piiskopikoht, mille oli hõivanud haldur, ja aeg-ajalt laenati seda pandiks.
1523. aastal jäi loss Gelderni vägede tule alla, kellele loss üle anti. 1592. aastal oli siin veel rohkem ehitisi ja kerkis linnuselaadne loss koos majakabeliga, mille ehitas lääniisand Dietrich von Ketteler, kellele loss 1576. aastal panditi ja 1590. aastal läänistati, pärast mida läks Lage koos Utrechti piiskopkonnaga keiser Karl V-le ja siis 1555. aastal tema pojale Felipe II-le. 1626. aastal piirati renessansslossi Kaheksakümneaastases sõjas hollandlaste poolt ja sellest ajast saati on see varemeis.
Härrasmõis
Mõis ehitati 1686. aastal Amadea von Raesfeld née von Vlodrupi poolt leseelamuks klassitsistlikus Hollandi stiilis. 1762. aastal ehitati sellele idatiib.
Vesiveski
thumb|Vesiveski Lages
Vesiveskit Lage an der Dinkelis on esmamainitud 1270. aastal ja ka garneerimisdokument 1377. aastast räägib veskist Lages. Kuid alles umbes 200 aastat hiljem andis toonane Hispaania kuningas Felipe II Hollandi valitsejana loa ehitada veski Dinkeli jõele. Eeldatakse, et see oli olemasoleva veski rekonstrueerimine või laiendamine, kuid täpselt pole see teada.
Täna tundub, et veski näeb välja nagu 17. sajandi lõpust. Eritunnuseks on kaks altlaetavat vesiratast, mis ajavad ringi nii viljaveskit kui ka õliveskit. 20. sajandi alguses genereeriti veskis ka elektrit kohaliku kogukonna tarbeks. Pärast Esimest maailmasõda pandi õliveski kinni. Viljaveski töötas kuni 1957. aastani, kuigi 1931. aastast ei ajanud seda enam rini vee-energia, vaid diiselmootor. Pärast viimase möldri surma seisab veski tühjana.
Kui hoone ähvardas kokku variseda, alustati 1962. aastal kõige pakilisemaid kindlustustöid. Kümme aastat hiljem laskis Grafschaft Bentheimi kreis veski terviklikult taastada. Selle käigus pandi paika taas kord kaks vesiratast, lammutati 1930. aastatel tehtud jõerajatised ja taastati voolukiiruse parandamiseks ülevoolupais. Kuni 1976. aastani uuendati veski masinavärki, nii et üksikutel päevadel saab veski tänapäevalgi töötada. Endise möldri eluasemes asutati pärast restaureerimist teesalong.
Kirik
11. juunil 1687 pani Amadea von Raesfeld vundamendi nurgakivi kiriku ehitamiseks Lagesse.
T ja O kaart
pisi|T ja O kaart esimesest [[Sevilla Isidorus oma entsüklopeedias Etymologiae prinditud versioonist. Kaardil on tähistatud kontinentide nimed ja neid asustanud Noa poegade nimed]] T ja O kaart või T-O kaart on teatud tüüpi keskaegne maailmakaart (mappa mundi), mis levis Euroopas alates 8. sajandist. Vahel nimetatakse neid 8. sajandi Hispaania munga, Liébana Beatuse järgi ka Beatuse kaartideks. T-O kaart põhineb Sevilla Isidoruse kirjeldustel maakerast. Tegemist ei ole kaartidega, mis peaksid esitama reaalse kujutise Maast, vaid skemaatiliste kujutistega tollaste inimeste teadmistest maailma kohta.
Kirjeldus ja ajalugu
pisi|[[Herefordi mappa mundi|Herefordi Mappa Mundi, umbes 1300. aastast pärinev näide T ja O kaardist]] T ja O kaardid kirjeldavad maailma nii, nagu seda teeb 7. sajandi kirikuisa ja õpetlane Sevilla Isidorus oma entsüklopeedias Etymologiae. Selle järgi oli ümmargune maa jagatud kolmeks osaks: Aasiaks, Euroopaks ja Aafrikaks ning seda ümbritses ookean. Erinevad autorid on vaielnud, kas Isidorus mõtles "ümmarguse" all sfäärilist Maad või pidas Maad hoopis kettakujuliseks. Isidorus väljendab end selles küsimuses ebaselgelt ja üleüldse toetub ta oma töö geograafiat puututavates osades paljuski teistele autoritele, neid tihti lausa sõna-sõnalt kopeerides. Seetõttu on raske tuvastada, milliseks ta ise Maa kuju pidas.
Kuigi üldiselt ülesehituselt on kõik T ja O kaardid sarnased, erineb eri piirkondades eri autorite poolt loodu detailides. Kohustuslike elementidena lisaks kontinentidele olid alati kujutatud püha maa ja Jeruusalemm kaardi keskel ja neli püha jõge. Mida kaugemale kaardi keskkohast, seda ebareaalsemaks läheb kujutatu: kujutatakse erinevaid müütilisi olendeid ja rahvaid ning näiteks Hiina asukohas paikneb oletatav Eedeni aed.
Alates 14. sajandist hakkavad Euroopas levima maailma reaalsemalt kujutavad kaardid. Need muudatused mõjutavad ka T ja O kaartidelt kujutatut: näiteks kujutatakse mõnel kaardil reaalset Vahemere rannajoont. Neid muutusi saab seletada täpsemate geograafiliste teadmiste jõudmisega Lääne-Euroopasse läbi ristisõdade, Idamaade kartograafide tööde ja kaubareiside idamaadesse.
Samas tuleb mõista, et T ja O kaardid ei olnud kunagi mõeldud kasutamiseks kaartidena selle tänapäevases mõttes. Need ei ole maakaardid, mille abil rändurid teed otsisid. Tegemist on skemaatiliste kujutistega tollaste inimeste maailmapildist. Ekslikult on T ja O kaarte peetud tõestuseks, et keskaegne inimene pidas maad lamedaks. Tegelikult see nii ei ole ning T ja O kaarte leidub teostes kõrvuti teistsuguste kaartidega, kus Maad selgelt sfäärilisena kujutatakse, mis näitab, et autorid ei pidanud Maad lamedaks.
Prokurör
pisi|Peaprokurör [[Robert H. Jackson Nürnbergi protsessi kõnepuldis]] Prokurör ehk süüdistaja on riigiametnik, kes juhib kohtueelset kriminaalmenetlust ja esitab riikliku süüdistuse kohtus kriminaalasja arutamisel. Süüdistajaks võib olla ka kannatanu.
Prokurör on prokuratuuri seaduslik esindaja riikides, kus kehtib kas tavaõiguslik kohtumenetlus või tsiviilõiguslik uurimismenetlus. Prokuratuur on riigiorgan, mille ülesandeks on järelevalve jälitustegevuse ja kohtueelse kriminaalmenetluse seaduslikkuse üle ning riikliku süüdistuse esindamine kohtus. Juriidilise isikuna vastutab prokuratuur kriminaalmenetluses seaduse rikkumises süüdistatava isiku vastu kohtuasja esitamise eest. Tavaliselt esindab prokurör süüdistatava isiku vastu algatatud kohtuasjas riiki või valitsust. Ameerika Ühendriigid on ainus riik maailmas, kus prokuröri valivad ametisse riigi kodanikud.
Silvia Pertens
Silvia Pertens (sündinud 2. juunil 1998) on eesti võrkpallur.
Ta on 2016. aastast kuulunud Eesti naiste võrkpallikoondisse ja alates hooaja 2022/23 keskpaigast mängib ta Sloveenia meistriliigaklubis GEN-I Volley.
Noortekoondis
Silvia Pertens kuulus aastatel 2013–2017 Eesti tütarlaste koondisse (sündinud 1998. aastal ja hiljem), kelle peatreener oli Merle Keerutaja. Koondis osales omavanuste EM- ja MM-valikturniiridel, kuid põhiturniirile ei pääsenud.
Eesti võrkpallikoondis
Alates 2016. aastast on ta kuulunud Eesti naiste võrkpallikoondisse ; paus tuli sisse vaid siis, kui ta õppis Ameerika Ühendriikides ülikoolis. Ta on Eestit esindanud Euroopa liigas kolmel turniiril ning võitnud Hõbeliiga 2023. aastal. Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril ta koondisse mahtunud ei ole.
Klubivõrkpall
Õpingute ajal (2013–2017) Audentese Spordigümnaasiumis võistles ta kooli esindusklubi koosseisus, kellega osaleti Eesti meistrivõistlustel ja Eesti karikavõistlustel. Esimesel hooajal (2013/14) ta põhimängijate hulka ei kuulunud, kuid järgmisel hooajal sai juba rohkem väljakule. Selle võistkonnaga medalitele ei jõutud. Alates hooajast 2015/16 osales ta paralleelselt ka Kohila võrkpalliklubiga Balti liigas, mis võideti samal hooajal (Silvia naiskonna põhikoosseisu ei kuulunud). Hooajal 2016/17 oli Silvia mänguaeg suurem ning Balti liigas saadi teine koht.
2017. aasta sügisest alustas Silvia õpinguid USAs Houstoni Ülikoolis ning sõlmis lepingu sealse võrkpallinaiskonna Houston Cougarsiga, kellega osaleti Ameerika üliõpilasvõistlustel ja liigades. Oma esimesel aastal (2017/18) alustas ta 23. mängust üheksas ning üldiselt naiskonna põhikoosseisu ei kuulunud. Järgmisel aastal (2018/19) kuulus ta juba naiskonna põhikoosseisus alustades kõigis 33 mängus ning oli üks kindlatest rünnakuliidritest. 2018. novembris valiti ta ka NCAA nädala sümboolsesse koosseisu. Ülikooli naiskonnaga medalitele ei jõutud.
2019/20 hooaja keskel naasis Silvia kodumaale ning liitus Tallinna Ülikooli võrkpallinaiskonnaga, kuid hooaeg katkestati koroonapandeemia tõttu ning medalikohti välja ei mängitud.
Hooajaks 2020/21 läks Pertens võrkpalliklubisse TalTech/Tradehouse, mis komplekteeriti koondise baasklubiks mängijatele, kes välismaale ei siirdunud. Naiskond võitis hooajal kõik kohalikud tiitlivõistlused: Eesti karika- ja meistrivõistlused ning Balti liiga.
Hooajast 2021/22 läks Silvia välismaale profimängijana ning liitus Soome meistriliiga klubiga Pihtipudase LiigaPloki. Klubi osales Soome meistriliigas, kus play-off 'i ei jõutud ning hooaeg lõpetati üheksandana. Silvia oli naiskonna põhimängija.
Uueks hooajaks (2022/23) liitus Silvia Pertens Itaalia esiliiga klubiga Akademia Sant'Anna. Silvia alustas põhimängijana, kuid klubi plaanide muutusega lühenes ka Silvia mänguaeg. Hooaja keskel (detsembris 2022) klubi loobus temast ning hooaja teise poole mängis Pertens Sloveenia meistriliiga klubiga GEN-I Volley. Klubi oli selleks hetkeks taganud pääsu Sloveenia karikavõistluste poolfinaali, kuid finaali ei jõudnud. Sloveenia meistrivõistlustel saadi teine koht.
Saavutused
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Amguema
Amguema (vene keeles Амгуэма, ülemjooksul Vulvõvejem – Вульвывеем) on jõgi Euraasias Venemaa kirdeosas Tšuktšimaal.
Amguema pikkus on 498 km, valgala pindala 28 100 km².
Jõgi saab alguse Tšuktši mägismaalt Paljavaami ahelikust ja suubub Tšuktši merre.
Ülemjooksul on see mägine kärestikutega kiire vooluga jõgi, mis voolab sageli kanjonides. Keskjooksul ta läbib mägedevahelist tasandikku – Amguema nõgu. Alamjooksul voolab ta mitmete jõgede ja järvedega Vankaremi madalikul. Jõe suudmeosas on laguun, mida eraldab Tšuktši merest Dvuh Pilotov maasäär.
Suurvesi on juunis, juulis tõuseb vee temperatuur kuni +13 °C. Oktoobrist on jõgi kaetud jääga.
Amguema jõgikonnas on tina, volframi ja kulla tootmine.
Jõe paremal kaldal asub Amguema asula.
Sõnajalaõis
Sõnajalaõis on folklooris sõnajalal ainult jaaniööl esinev õis, mille leidmine on seotud suurte raskustega.
Folkloor
See on müstiline imekaunis õis, mis puhkeb sõnajalal jaaniööl ainult mõneks hetkeks. Õis pidavat andma tema leidjale ning noppijale õnne, rikkust, kõigi loomade, lindude ja inimeste keele mõistmise, teadmise kõigi maailma asjade kohta. Sõnajalaõis teeb omaniku soovi korral nähtamatuks. Sõnajalaõit on aga väga raske kätte saada, sest kurat ja kurjad vaimud veeretavad otsija teele mitmeid takistusi. Samalaadne uskumus ja kujutelm sõnajalaõie või sõnajala seemnete kohta on omane ka teistele Euroopa rahvastele.
Sõnajalaõit tuli otsida üksinda, seejuures ei tohtinud pöörata tähelepanu häältele enda ümber ega kohkuda ühestki lähenevast olendist. Ei tohtinud ka hüüdmise peale ringi vaadata ega sellele vastata. Leitud õis tuli viia kohe metsast välja. Sõnajalaõit võis hõlpsamalt leida see, kes õiele ei mõelnudki, siis sai õis ise jalanõu külge või püksisäärde kinni jääda. Kuid sedamaid võis vanapagan ilmuda inimesele osaks langenud õnne ära röövima. Vahel proovis ta õit endale saada hirmutades, teinekord meelitades. Vahel võis ta moondada end õie omaniku pereliikmeks või mõneks muuks sugulaseks, isegi mõisahärraks, paludes leitud õit näha.
Jaaniööl võivad targad inimesed kuulda looduse jutte tuleviku kohta. Üks võimalus oleks minna sõnajalgade keskele ja teha seal endale ümber rist, et vanapagan segama ei tuleks. Vanapaganal olevat sõnajalgadega omamoodi suhe – ta pidavat nende alla varjule pugema, kui mõni vaenlane kiusama kipub.
Keelealgatus
Eesti Rahvusringhäälingu keelealgatusega valiti 2019. aastal kõige eestilikumaks sõnaks sõnajalaõis. Kokku anti rahvahääletusel selle sõna poolt enam kui 7000 häält. Rahvahääletuse tulemusena selgunud esiviisik oli populaarsuse põhjal järgmine: sõnajalaõis, öö, kullakallis, pööriöö, kurat.
Bernie Ecclestone
Ta on kõiki Vormel 1-ga seotud kommertsõigusi omavate ettevõtete Formula One Management ja Formula One Administration suuromanik ja juht.
Bernie Ecclestone osales ka ise 1958. aastal kahel Vormel 1 etapil, Monaco ja Suurbritannia GP-l, kuid ei pääsenud kvalifikatsioonist kaugemale. Seejärel oli ta vormelisõitjate Stuart Lewis-Evansi ja Jochen Rindti mänedžer.
Aastal 1972 ostis Ecclestone Brabhami vormelimeeskonna, mida juhtis 15 aastat. Aastal 1974 asutas ta koos Frank Williamsi, Colin Chapmani, Teddy Mayeri, Ken Tyrrelli ja Max Mosleyga vormelikonstruktorite organisatsiooni FOCA, mille juhiks ta sai 1978. aastal. Võitlus teleülekandeõiguste pärast konkureeriva katusorganisatsiooni FISA-ga viis Concorde'i lepingu sõlmimiseni 1981. aastal. Sellega sai Ecclestone teleõigused endale.
Eraelu
Ajaleht Sunday Times reastas 2009. aastal Suurbritannia rikkaimad inimesed. Selles loendis oli Ecclestone 934 miljoni naelsterlingiga 24. kohal.
2004. aasta algul müüs Ecclestone ühe oma Londoni residentsidest (Kensinton Palace Gardens) terasetöösturile Lakshmi Mittalile 57,1 miljoni naela eest. See oli sel ajal kõige kallimalt müüdud hoone kogu maailmas läbi aegade.
Ecclestone oli 25 aastat abielus endise Armani modelli Slavica Radićiga. Radić oli oma mehest 29 cm pikem (1.88 ja 1.59) ning 28 aastat noorem (sündis 1958). Neil on kaks last, Tamara (sündis 1984) ja Petra Ecclestone (sündis 1988). 2008. aasta lõpus kolis Slavica oma mehe juurest ära ja esitas lahutusavalduse. Abielu lahutati 11. märtsil 2009.
Tööliit
Tööliit (1922–1923 nimega Paljas Tõde) oli Töörahva Liidu häälekandja, mis ilmus 1922–1926. Ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli eri aegadel Jakob Ploompuu. Ajaleht ei ilmunud 1924–1925.
Ivo Saksakulm
Ivo Saksakulm (sündinud 1. detsembril 1966 Tallinnas) on eesti korvpallur.
Haridus
Ivo Saksakulm lõpetas 1984. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis puidutöötlemise tehnoloogiat (1984–1985).
Mängijakarjäär
Aastatel 1987–1991 mängis ta Kalevi esindusmeeskonnas, mille koosseisus tuli 1991. aastal NSV Liidu meistriks ning sai meistrivõistlustel 1990. aastal 5. ja 1989. aastal 6. koha.
Tallinna klubides mängides tuli Saksakulm Eesti meistrivõistlustel 1985., 1992. ja 1993. aastal meistriks, 1997. aastal hõbemedalile ning 1988., 1994., 1996., 2000. ja 2001. aastal pronksmedalile. Eesti karika võitis ta 1992. ja 1997. aastal. Hiljem on Saksakulm mänginud meesseenioride Eesti meistrivõistlustel.
Nõukogude armees ajateenistuses olles mängis Saksakulm 1985.–1986. aastal Riia ASK-s ning tuli 1986. aastal Läti meistriks. NSV Liidu meistersportlaseks sai ta 1989. aastal.
Reniin-angiotensiin-aldosteroon-süsteem
Reniin-angiotensiin-aldosteroon-süsteemiks ehk RAA-süsteemiks (lüh:RAAS) nimetatakse kesknärvisüsteemiga loomadel (sh inimestel) teatud hormoonide ja ensüümide ringlust reguleerivat regulatsioonimehhanismi.
RAA-süsteemi, mis on humoraalne regulatsioon, loetakse käesoleval ajal tähtsaks vererõhu regulatsioonimehhanismiks ja tähtsaimaks elundiks nimetatud süsteemis on neerud.
Reniin-angiotensiin-aldosteroon-süsteemi füsioloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Teatud kudedes nagu neerud, neerupealised, süda ja närvisüsteem eristatakse ka kohalikke reniin-angiotensiin-aldosteroon süsteeme.
Toime
Neerude eritatud reniin muundab maksas sünteesitud angiotensinogeeni angiotensiin I-ks. Kopsudest pärit angiotensiini konverteeriv ensüüm (AKE) katalüüsib angiotensiin I angiotensiin II-ks. Angiotensiin II seondub neerupealistes spetsiifiliste retseptoritega, vabaneb aldosteroon ja tõuseb vererõhk. Angiotensiin II mõjutab ka hüpotalamuses asuvat janu reguleerivat ala.
Kliiniline kasutus
RAASi mõjutavaid ravimeid – angiotensiini konverteeriva ensüümi inhibiitoreid kasutatakse palju südamepuudulikkuse ja kõrgrõhu ning müokardiinfarkti korral.
Mario Kempe
Hooajal 2009–10 mängis Kempe Rootsi kõrgliigas taas Rögle ridades. Seejärel kuulus ta kaks hooaega Djurgårdensi koosseisu. 2012. aastal liitus Modo Hockeyga, kus ta oli noorena mänginud.
2014. aastal sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga HK Vitjaz, kus mängis kokku kolm hooaega. 2017. aastal naasis Kempe pärast kaheksat aastat Põhja-Ameerikasse, sõlmides üheaastase lepingu NHL-i klubiga Arizona Coyotes. Hooajal 2017–18 mängis ta põhiliselt AHL-i klubis Tucson Roadrunners, kuid sai 18 põhihooaja mängus väljakule ka Coyotesi meeskonnas. NHL-is lõi ta sel hooajal kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. 2018. aasta mais pikendas Kempe Coyotesiga lepingut ühe aasta võrra. Hooajal 2018–19 sai ta Coyotesi meeskonnas rohkem mänguaega (52 mängu) ning sel hooajal jäi tema arvele NHL-is neli väravat ja viis väravasöötu. 2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Los Angeles Kingsiga. Ta asus mängima AHL-is Ontario Reigni meeskonnas, kuid 2019. aasta novembris katkestati osapoolte kokkuleppel tema leping Kingsiga.
2019. aasta novembris sõlmis Kempe lepingu Moskva CSKA-ga, kus mängis kuni hooaja 2020–21 lõpuni. Seejärel liitus ta Minski Dinamoga.
2008. aastal võitis Kempe Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema noorem vend Adrian Kempe on samuti jäähokimängija.
Kõrgekalda paljand
Kõrgekalda paljand (ka: Purtse-Kõrgekalda paljand) on paljand Purtse jõe kaldal; halduslikult Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool
Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool (vene keeles Харьковское гвардейское высшее танковое командное училище) oli Nõukogude Liidu tankivägede õppeasutus Harkivis 1944–1991.
Eesti Gaidide Liit
Eesti gaidlus sai alguse 1919. aastal, mil tekkisid esimesed gaidiühingud. Aastal 1924 asutati Eestis Eesti Gaidide Malev. Nõukogude võimu oludes 1940. aastast gaidlus Eestis keelustati. Eesti Gaidide Malev taasasutati 1989 ja samal aastal loodi ka Eesti Gaidide Ühendus. Aastal 1999 Eesti Gaidide Malev ja Eesti Gaidide Ühendus liitusid ning moodustati Eesti Gaidide Liit.
Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool
Ajalugu
1997. aastal loodi selle põhjal Tankivägede Sõjaväeinstituut.
Eesti Gaidide Liit
Aastast 2002 on Eesti Gaidide Liit rahvusvahelise gaidide organisatsiooni (WAGGGS, inglise keeles World Association of Girl-Guides and Girl-Scouts) liige.
Kõrgekalda paljand
Paljand koos lähedal asuva Pärtlioru paljandiga on arvele võetud ürglooduse objektidena.
Kodila raamatukogu
Kodila raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Rapla vallas Kodila külas. Kodila raamatukogu on Rapla keskraamatukogu haruraamatukogu.
Minna Hint
Minna Hint (sündinud 12. mail 1981) on eesti kunstnik.
Minna Hint lõpetas 1999. aastal Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi. Aastatel 1999–2003 õppis ta Eesti Kunstiakadeemias bakalaureuseõppes maali erialal ja 2003–2006 samas magistriõppes interdistsiplinaarsete kunstide erialal. Ta on olnud vahetusüliõpilane Hulli kunstiakadeemias Suurbritannias.
Minna Hint loob peamiselt dokumentaalsel materjalil põhinevaid filme ja installatsioone, otsides loomingus vastuseid keerukatele elulistele küsimustele. Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi ning Eesti Rahva Muuseumi kogudes.
Kõrgekalda paljand
Paljandi järgi on nime saanud Kõrgekalda kihistu, ühtlasi on see ka kihistu stratotüübiks.
Paljand on ligi 20 meetri pikkune ja sellel on kõrgust üle 3 meetri. Paljandi alumine osa jääb vee alla. Panga ülemine osa eendub, koosnedes puhtamatest kukersiiti sisaldavatest lubjakividest, allpool on paas savikam. Alumine osa ulatub laugemalt jõe poole, koosnedes kõvemast lubjakivi kihist.
Eesti Gaidide Liit
Ajalugu
Gaidide tegevus Eestis tugineb 1907. aastal Inglismaal Lord ja Leedi Baden-Powelli poolt loodud rahvusvahelise skautluse ja gaidluse põhimõtetele. Esimesed gaidiüksused tekkisid Eestis 1919. aastal ning Eesti Gaidide Malev loodi 1920. aastal. 1922. aastast alates olid Eesti gaidid Rahvusvahelise Komitee liikmed. 1928. aastal, kui loodi gaidide maailmaorganisatsioon WAGGGS (the World Association of Girl-Guides and Girl-Scouts), oli Eesti Gaidide Malev üheks selle asutajaliikmeks.
Gaidlus taastati Eestis 1988/89, kui taasasutati Eesti Gaidide Malev (26.08.1989) ja loodi Eesti Gaidide Ühendus (21.10.1989). Mõlemad organisatsioonid registreeriti 26. oktoobril 1989. aastal Eesti NSV Haridusministeeriumi poolt. 1992. aastal moodustati Eesti Gaidide Maleva ja Eesti Gaidide Ühenduse Koostööliit, mis võeti 1993. aastal WAGGGS-i vaatlejaliikmeks. 1999. aastal ühines Eesti Gaidide Ühendus Eesti Gaidide Malevaga, muutes oma nime Eesti Gaidide Liiduks. Väljaspool Eestit tegutsenud eesti gaidide organisatsiooni juhid olid nõus nimetama oma organisatsiooni ümber Välis-Eesti Gaidide Liiduks. Seega tegutseb alates 1999. aastast Eestis üks gaidide organisatsioon Eesti Gaidide Liit, mis 2001. aastal sai taas gaidide maailmaorganisatsiooni täisliikmeks. 2018. aastal on gaidiüksusi Eestis 11 maakonnas ning peale Eesti veel Kanadas ja USA-s.
Eesti Gaidide Liidu Liikmeskond
Eesti Gaidide Liidu liikmeskond jaguneb vanusegruppideks:
Gaidijuhid on vähemalt 15-aastased Eesti Gaidide Liidu liikmed, kes tegutsevad aktiivselt noorte õppeprogrammi läbiviimisel või on tegevad lipkonna, piirkondliku maleva või Eesti Gaidide Liidu juhatuses. Eesti Gaidide Liidu toetajaliikmed on täiskasvanud, kes ei pruugi aktiivselt gaidlusega tegeleda, aga võtavad valikuliselt osa organisatsiooni üritustest või aitavad kaasa mõnele tegevusele.
Gaiderkogu liikmed on nooremgaiderid ja gaiderid. Gaiderkogul on nõuandev funktsioon Eesti Gaidide Liidu tegevuse kavandamisel organisatsiooni eesmärkide saavutamiseks.
Noortekogu liikmed on vanemgaidid. Noortekogul on nõuandev funktsioon Eesti Gaidide Liidu tegevuse kavandamisel.
Eesti Gaidide Liidu Üldehitus
Eesti Gaidide Liidu kõige väiksem üksus on salk, millesse on koondunud ühe piirkonna samasse vanusegruppi kuuluvad noored. Igas salgas on 5-8 liiget.
Kui ühes kohas tegutseb vähemalt kaks salka, moodustatakse rühm.
Kohalik gaidide malev koosneb vähemalt kahest gaidirühmast või lipkonnast.
Kõik piirkondlikud gaidiüksused - salgad, rühmad, lipkonnad ja malevad ning üksikgaidid moodustavad üle-eestilise gaidide organisatsiooni – Eesti Gaidide Liidu. Igal gaidiüksusel on oma sümboolika ja traditsioonid, üksust juhib juht.
Gaidi tõotusmärk
Gaidide sümboliks on kolmeharuline ristikheinaleht. Kolm lehte sümboliseerivad kolmeosalist gaidi tõotust ning tähendavad vasakult vaadates isamaad, oma jumalat ja gaidiseadusi. Nool ristikheinalehel näitab gaidile kompassinõelana õiget suunda. Tähed külgmistel ristikheinalehtedel tähistavad gaidide rõõmsaid silmi. Tekst „Ole valmis” on gaidide juhtlause, lint märgi all sümboliseerib gaidi naeratavat suud. Roheline värv sümboliseerib loodust ja valge lint lootust.