cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viljandi Kammerkoor
Viljandi Kammerkoor oli Viljandi Muusikakooli juures aastatel 1966–1976 tegutsenud kammerkoor.
Koori asutasid 1966. aastal Kalle ja Maie Tamra. See koosnes peamiselt kohalikest muusikaõpetajatest. Kümne tegevusaasta jooksul juhatasid koori Maie Tamra, Aita Tammpere, Jaak Moks, Heli Kahu ja Tõnu Kallaste.
Alates 1971. aastast esines koos kammerkooriga mõnikord ka vanamuusikaansambel, mille asutas flöödiõpetaja Tõnu Sepp. Nii sündis tänaseni tegutsev Viljandi Linnakapell.
Sileesia Koidik
Sileesia Koidik (poola keeles Zaranie Śląskie) oli Sileesia kultuuri ja ajaloo teemaline kvartalikiri, mis ilmus 1907–1992 (katkestustega) Cieszynis ja Katowices (eri paigus). Aastail 1957–1992 avaldas seda Sileesia Teaduslik Instituut (Śląski Instytut Naukowy) Katowices.
Ajakirja ilmumine peatus 1912. aastal ning jätkus taas Katowices 1929. aastal. Teise maailmasõja aegse pausi järel ilmus Sileesia Koidik Katowices 1945–1948 ning 1957–1992.
Modena ja Reggio hertsogkond
Modena ja Reggio hertsogkond (itaalia Ducato di Modena e Reggio, ladina Ducatus Mutinae et Regii) oli väike Itaalia riik, mis eksisteeris aastatel 1452–1859, vaheajaga aastatel 1796–1814. Seda valitses Este dünastia, aastast 1814 Austria-Este ertshertsogid.
Este dünastia
1452. aastal läänistas keiser Friedrich III hertsogkonna Borso d'Estele, kelle perekond valitses Modenat ja Reggio Emiliat sajandeid. Borsol õnnestus 1450. aastal panna oma vend markkrahviks külgnevas paavsti Ferrara hertsogkonnas, kus ta sai hertsogiks 1471. aastal. Este maad Saksa-Rooma riigi lõunapiiril Kirikuriigiga moodustasid stabiilse puhverriigi mõlema huvides.
thumb|[[Modena hertsogite palee]]
Esimesed Este hertsogid valitsesid rünnakukindlalt ning saavutasid majandusliku ja kultuurilise tipptaseme: Borso järglane hertsog Ercole I ehitas Modena ümber vastavalt Biagio Rossetti plaanidele, tema järglased olid kunstnike nagu Tizian ja Ludovico Ariosto patroonid. Cambrai liiga sõjas võitlesid Modena väed aastast 1508 paavsti teenistuses Veneetsia vabariigi vastu. Hertsog Alfonso II surmaga aastal 1597 hertsogiliin hääbus. Este maad päris Alfonso nõbu Cesare d'Este, siiski ei tunnistanud järglust paavst Clemens VIII ja Kirikuriik hõivas lõpuks Ferrara. Cesare võis Modena ja Reggio keiserliku läänina säilitada.
1628. aasta Mantova pärilussõjas asusid Modena hertsogid Habsburgide Hispaania poolele ja said keiser Ferdinand II käest vastutasuks Correggio. Hispaania pärilussõja ajal aeti hertsog Rinaldo Louis-Joseph de Vendôme'i juhitud Prantsuse vägede poolt minema, ta sai tagasi tulla alles aastal 1707. Aastal 1711 neelati Estede poolt väike Mirandola hertsogkond.
Tema järglane Francesco III toetas 1740. aasta Austria pärilussõjas Prantsusmaad ja saadeti Habsburgide vägede poolt pagulusse, kuid tema hertsogkond taastati 1748. aasta Aacheni rahuga.
Austria-Este ertshertsogid
Napoleoni Itaalia kuningriigi lõpetamisega aastal 1814 asus Ferdinandi poeg Francesco IV taas Modena hertsogina valitsema. Varsti pärast seda päris ta oma emalt Massa ja Carrara territooriumid. Itaalia ühinemise käigus aeti Austria-Este hertsogid aastatel 1831 ja 1848 lühikeseks ajaks minema, kuid nad tulid varsti tagasi.
Itaalia teise iseseisvussõja ajal pärast 1859. aasta Magenta lahingut sunniti viimane hertsog Francesco V taas põgenema, seekord jäädavalt. Detsembris ühines Modena koos Toscana ja Parmaga Kesk-Itaalia ühendatud provintsidesse, mis annekteeriti märtsis 1860 Sardiinia kuningriiki.
August Reinhold Johannes Walter
August Reinhold Johannes Walter (24. juuni 1860 Pagari – 27. oktoober 1915 Nižni-Novgorod) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1874–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1880–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Vaivara koguduses Christoph Dietrich Georg Tombergi juures. Ordineeriti õpetajaks Tallinnas 13. juulil 1886.
Isiklikku
Tema vend Paul Ferdinand Walter oli Kodavere- ja Alatskivi koguduse õpetaja. Tema esimese naise (Dorothea) isa oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja Woldemar Friedrich Kentmann.
Laba
Laba on mitmetähenduslik sõna.
Uimakaktus
Uimakaktus (Lophophora) on taimeperekond kaktuseliste sugukonnast.
Sellesse arvatakse tavaliselt kaks liiki:
Kurista mõisa kalmistu (Laiuse)
pisi|Kalmistu kabeli varemed (2012) Kurista mõisa kalmistu on kalmistu Laiuse kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kurista külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Kalmistu jääb Kurista mõisa südamest linnulennult umbes 1,2 km kaugusele edelasse.
Kalmistu rajasid Kurista mõisa tollased omanikud Samson-Himmelstjernad millalgi pärast 1820. aastat ning selle lõunaossa rajati arvatavasti 19. sajandi teisel poolel väravaehitis-kabel, mis praegu on varemetes.
Kalmistule maetute arv pole teada. Kalmistut on oluliselt lõhkunud selle põhjaossa rajatud kruusakarjäär ja sellesse hiljem rajatud motokrossirada.
Vaba kultuur
pisi|"Vaba kultuur" ilmus eestikeelses tõlkes 2017. aastal pisi|Lawrence Lessig "Vaba kultuur" (algse pealkirjaga "Free Culture: How Big Media Uses Technology and the Law to Lock Down Culture and Control Creativity", pehmekaanelises väljaandes "Free Culture: The Nature and Future of Creativity") on USA õigusfilosoofi ja aktivisti Lawrence Lessigi tuntuim ja mõjukaim raamat, mis pani aluse vaba kultuuri liikumisele.
Sisu
Raamat kirjeldab, kuidas USA autoriõigus on 1974. aastast märgatavalt laienenud viies tähtsas mõõtmes:
Samuti näitab see, kuidas meediatööstus on õigussüsteemi edukalt ära kasutanud, et piirata suurte meediakorporatsioonide konkurentide tegevust kohtuasjadega:
Tulemuseks on õiguslik ja majanduslik keskkond, mis summutab "teaduse ja kasulike kunstide arengu", ehkki see on USA põhiseaduses otsesõnu määratletud autorikaitse eesmärgina. Tänapäeval ei pruugi enam olla võimalik luua uut Miki-Hiirt, sest suur osa algseis Miki-Hiire multikais kasutatud motiividest pärinesid varasematest autoriõigusega kaitstud teostest ning olid seega "tuletatud teosed".
Kriitika
The New York Timesis ilmunud arvustuses kirjutas Adam Cohen, et "Vaba kultuur" on "võimsalt argumenteeritud ja tähtis analüüs", milles Lessig veenvalt väidab, et me oleme kultuurilise vaesumise kriisis. Samas nentis ta, et "pärast meile selle sõnumi edastamist 300 lehekülje sügavusel tema raamatus" ei vii Lessig tööd lõpuni ning tema ettepanekud on nii "ebapraktilised kui ka poliitiliselt saavutamatud".
David Posti väitel näitab Lessig, et "vaba kultuur" on alati olnud osa meie vaimsest pärandist, ning valgustab pinget juba loodu ja veel loomatu vahel. Ehkki Post nõustub üldiselt Lessigi argumentatsiooniga, kinnitab ta, et autoriõigus on omandiõigus ja "omandiõigus on üldjuhul õige asi" ning vaidluse sellele küljele ei pööra Lessig raamatus piisavalt tähelepanu.
Eesti keeles
Raamatu eestikeelne tõlge "Vaba kultuur: loovuse loomus ja tulevik" ilmus 2017. aastal Tartu Ülikooli Kirjastuse ja Wikimedia Eesti koostöös Creative Commonsi vabakasutuslitsentsi all.
Amazonase jõedelfiin
Amazonase jõedelfiin (Inia geoffrensis), tuntud ka kui boto, bufeo või roosa jõedelfiin on jõedelfiinide (Iniidae) sugukonda, hammasvaalaliste (Odontoceti) seltsi kuuluv liik. Tänapäeval on teada kolm alamliiki: I. g. geoffrensis (Amazonase jõedelfiin), I. g. boliviensis (Boliivia jõedelfiin) ja I. g. humboldtiana (Orinoco jõedelfiin). Need kolm alamliiki on levinud vastavalt Amazonase vesikonnas, Boliivias Madeira jõe ülemises osas ja Orinoco vesikonnas.
Amazonase jõedelfiinid on suurimad jõedelfiinid maailmas, täiskasvanud isased delfiinid võivad kaaluda kuni 185 kilogrammi ja olla 2,5 meetrit pikad. Täiskasvanud isendid on üldiselt roosat värvi, eriti isasloomad. Erilisest värvusest tingituna on nad saanud ka oma hüüdnime "roosad jõedelfiinid". Jõedelfiinidel on väga selgelt erinev sooline dimorfismia, isased on emastest 16% pikemad ja 55% raskemad.
Nagu ka teistel hammasvaalalistel on ka Amazonase jõedelfiinidel organ nimega melon, mida delfiinid kasutavad kajalokatsiooniks.
Amazonase jõedelfiinid toituvad hammasvaalaliste hulgast kõige rikkalikumalt. Nad võivad süüa 53 liiki kalu, näiteks säga, tetrasid ja piraajasid. Samuti on nad võimelised sööma jõekilpkonnasid ja magevee krabisid.
Välimus
Amazonase jõedelfiinid on suurimad jõedelfiinid maailmas. Täiskasvanud isased delfiinid võivad kaaluda kuni 185 kilogrammi ja olla 2,5 meetrit pikad, emased delfiinid on seevastu maksimaalselt 150 kilogrammi rasked ja 2,15 meetrit pikad. Suur erinevus emaste ja isaste isendite pikkuses ja massis näitab suurt liigisisest dimorfismi. Täiskasvanud isased on roosamad kui emased, sest võimuvõitluste käigus tekkinud haavad paranevad ja moodustavad roosa armkoe, mis asendab nende hallikamat nahka.
Jõedelfiinide seljauim on küll lühike, kuid suured rinnauimed ja selgroolülide eraldatus võimaldavad delfiinidel teha üleujutatud metsas kiireid ja osavaid manöövreid saagi tabamiseks. Nad on võimelised ujuma ka tagurpidi või külili.
Paekivi tänav
Paekivi tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. Paekivi tänav algab Kivimurru tänavalt, ristub Katusepapi tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Paekivi tänav on põhiosas peaaegu põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 210 meetri pikkune.
Amazonase jõedelfiin
Eluiga
Amazonase jõedelfiini eluiga looduses pole tänaseni teada, kuid hea tervisega isendid elavad vangistuses 10–26 aastat. Kahjuks, tingitud haigustest ja stressist on keskmise Amazonse jõedelfiini eluiga vangistuses vaid 33 kuud.
Paekivi tänav
Piirkonna 20. sajandi alguse miljööd esindab kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ning Paekivi 9 – moodustuv ansambel.
Amazonase jõedelfiin
Paljunemine
Isased Amazonse jõedelfiinid saavad suguküpseks umbes 2 meetri pikkuselt, emased saavutavad suguküpsuse umbes 1,6–1,75 meetri pikkuselt. Paaritumine toimub vastavalt aastaajale, pojad sünnivad maist juulini. Veetase on poegimisperioodil kõige kõrgem ja seetõttu jäävad emasloomad poegadega üleujutatud aladele kauemaks kui isased, mis pakub neile mitmeid eeliseid. Veetaseme langedes jääb madalasse vette väga palju saakloomi, millest emasloomad peale sünnitust toituvad, sest alanevas vees väheneb ka elupaikade hulk.
Paekivi tänav
Hoonestus
Paekivi tänav 2 asub 20. sajandi alguse Tallinna puitagulile tüüpiline kahekorruselise väikekorteritega puitelamu. Elamu on ehitatud 1907. aastal insener Konrad Mauritza projekti järgi. Hoones on säilinud Lenderi tüüpi majale iseloomulik plaanilahendus: keskne koridor ja kummalgi korrusel neli ligikaudu 25,5 m2 suurust kööktuba. Väärtuslikeks detailideks interjööris on kaks puittreppi koos piirete ja käsipuudega, lambrii koridoris ja trepikojas ning sarnaste profileeritud laudadega kaetud laed, laudpõrandad, korterite välisuksed koos piirdelaudadega, akende sisemised piirdelauad, ehitusaegsed soemüüriga pliidid. Hoone all on ruumikas täiskelder. Krunt on piiratud piirkonnale iseloomuliku kõrge plankaiaga. Kultuurimälestis nr 28351.
Amazonase jõedelfiin
Paljunemine
Tiinusperiood kestab hinnanguliselt umbes 11 kuud, sünnitusprotsess vangistuses kestab 4–5 tundi. Ema sünnitab korraga ühe poja ja aitab ta nabanööri purunedes veepinnale õhku hingama. Pojad on umbes 0,8 meetrit pikad ja vangistuses tehtud mõõtmiste järgi kasvavad ühe aastaga 0,2 meetrit. Emad imetavad poegi üle aasta või isegi kauem. On teada juhtumeid, kus emasloom on korraga tiine ja imetab eelmist poega. Kahe poegimise vahe on enamasti 15–36 kuud ja poeg iseseisvub 2–3 aastaga.
Paekivi tänav
Hoonestus
Paekivi tn 3 // Kivimurru tn 30 asub 20. sajandi algul ehitatud kahekorruseline puitelamu. Kultuurimälestis nr 28352.
Paekivi tänav 9 asub kahekorruseline nn Lenderi tüüpi puitelamu. Kultuurimälestis nr 28353.
Ajalugu
Paekivi tänav sai nime 1902. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Flisenstrasse ja venekeelne Плитная улица. Tänavale on nimi pandud paemurrust saadavate kõnniteeplaatide järgi, nagu tõendab tänava saksa- ja venekeelne nimi.
Amazonase jõedelfiin
Eluviis ja käitumine
Amazonase jõedelfiinid on enamasti üksi elavad loomad. Vahel moodustavad delfiinid ka grupi, sel juhul on see umbes 2–4 isendit. Tihemini tuleb ette paare, ema koos lapsega või noorte isaste rühmasid.
Delfiinid on aktiivsed nii öösel kui ka päeval. Oma sõbraliku iseloomu pärast on teada juhtumeid, kus nad on saavutanud kontakti ka teiste imetajatega jagades oma toitu või mängides kaldal inimlastega. Siiski võin neil esineda ka agressiivseid hetki, kui tekib konkurents toidule või paaritumisel.
Amazonase jõedelfiinid on aeglasemad ujujad kui enamused teised delfiinid maailmas, ujudes tavaliselt kiirusega 1,5–3,2 km/tunnis. Vaatamata oma malbele olekule ja aeglasele edasiliikumisele on nad võimelised sooritama äkksööste saavutades kiiruse 14–22 km/tunnis. Äkksööstud võimaldavad neil ületada takistusi ja kärestikke, kus nad saaki püüavad. Oskus ja võimekus väga tugeva vooluga kärestikel hakkama saada näitab, kui tugevate loomadega tegemist on. Üldiselt ei sukeldu botosed väga sügavale, vaid ujuvad jõe keskmises või pinnakihis. Harva tõstavad nad oma kehaosasid veest välja. Siiski on nähtud Amazonase jõedelfiine veepinnal keerlemas, sabaga vett löömas või paate uudistamas.
Amazonase jõedelfiinide kohta on teadlastel veel üsna vähe informatsiooni, sest nende arvukus on vähenenud ja nad elutsevad jõgikonna erinevates paikades. Täpselt ei ole teada nende arvukus ega eluviis, sest nende põhjalikuma uurimisega alustati alles sellel sajandil.
Borovany
Borovany asub merepinnast 522 meetri kõrgusel.
Borovanyt on esmamainitud 1186. aastal. Linnaõigused sai 1973. aastal.
Trocnovi linnaosa on tuntud Jan Žižka sünnikohana.
Gurglbach
Gurglbach on jõgi Tiroolis, Austrias.
Gurglbach saab alguse Heiterwandi kaljult Nassereithi lähedal. See voolab läänest itta Tarrenzisse; ainus küla, mille jõgi täielikult läbib. Edasi voolab see lõunasse Imsti, kus see linnast 4 km kaugusel Inni suubub. Jõe pikkus on 25,2 km.
Jõgi on üks puhtaveelisemaid Tiroolis. See on rahulik, aeglaselt voolav oja.
Properzia de' Rossi
thumb|Properzia de' Rossi thumb|upright 1.5|"[[Paastumaarjapäev", Bologna muuseum]]
Properzia de’ Rossi (umbes 1490 Bologna – 24. veebruar 1530 Bologna) oli Itaalia renessansiaja naisskulptor.
Properzia oli notari tütar ja õppis kunsti Bologna graveerija Marcantonio Raimondi ateljees.
Orchidantha
Liigid
World Checklist of Selected Plant Families liigitab perekonda Orchidantha alljärgnevad taimeliigid :
52 (Tallinna bussiliin)
52 on Tallinna asendusbussiliin. Liin on käigus kõigil päevadel trammitaristu remondi korral. Liinil Sepa-Hobujaama sõidab buss alates 1 juunist 2016.
Muudatused sõiduliini töös
12. juunil 2017 kella 10.00-st kuni 31. juulini, seoses trammide rööbasteede ehitustöödega, suletakse liikluseks Kopli tänava, Erika tänava ja Ristiku tänava ristmik. Liini nr 52 autobussid suunatakse Hobujaama suunal ümbersõidule marsruudil Kopli tänav, Tööstuse tänav ja Niine tänav. Ümbersõidul tehakse täiendavad peatused Tööstuse tänaval paiknevates Tööstuse ja Erika peatustes. Kopli suunal sõidab liini nr 52 autobuss marsruudil Kopli tänav, Volta tänav, Tööstuse tänav, Kopli tänav. Ümbersõidul tehakse täiendavad peatused Tööstuse tänaval paiknevates Erika ja Tööstuse peatustes.
3. juulil 2017 kella 10:00-st kuni 18. juuli tööpäeva lõpuni, seoses trammi rööbasteede ehitustöödega, suletakse liikluseks Kopli tänava tagasipöörde ringtee. Bussiliini ümbersõidu marsruut kulgeb Kopli tänava, Ketta tänava, Kaluri tänava, Süsta tänava ja uuesti Kopli tänava kaudu. Ümbersõidul tehakse ajutine alg- ja lõpp-peatus Süsta tänaval.
5. juulil 2017 tööpäeva algusest kuni 19. juuli tööpäeva lõpuni, seoses trammi rööbasteede ehitustöödega, suletakse liikluseks Suurtüki tänav ja liini nr 52 bussid suunati Hobujaama sõidusuunal ümbersõidule, jättes ära Balti jaama peatuse.
Veljo Teder
Veljo Teder, (kuni 1936. aastani Voldemar Roman Bruno Teder; 22. veebruar 1904 Pärnu – 28. jaanuar 1945 Wolfsgrund, Oppelni ligidal, Saksamaa (nüüd Poola)) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa (Hauptsturmführer) sõjaväelane.
Teenis 6. Üksikus Jalaväepataljonis Pärnus.
Langedes oli ta pataljoniülema kohusetäitja, alludes Alfons Rebasele.
Nisko
Nisko on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Nisko maakonna ja Nisko valla halduskeskus. Nisko asub Rzeszówist umbes 55 km põhjas.
Niskot on ürikutes esmamainitud 1439. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Raudteeühenduse sai Nisko 1900. aastal ja linnaõigused 1933. aastal.
Mihail Mikk
Mihail Mikk (14. mai 1896 Kaarma-Suure vald – 13.detsember 1941 Saaremaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja õpetaja.
Nicolas Desmarest
thumb|Nicolas Desmarest Nicolas Desmarest (16. september 1725 Soulaines-Dhuys – 20. september 1815 Pariis) oli prantsuse geoloog. Ta väitis esimesena, et basalt on vulkaanilist päritolu.
Mihail Mikk
Alates 10. novembrist 1931 oli ta Kaitseliidu Kuressaare malevkonna pealik, enne seda I malevkonna pealik.
Nicolas Desmarest
Ta tundis huvi Georges Louis Leclerc de Buffoni tööde vastu, muu hulgas tutvus põhjalikult teosega "L'histoire naturelle". Sellest ajendatuna osales ta aastal 1753 Amiensi teaduste akadeemia võistlusel tööga Prantsusmaa ja Inglismaa kunagise maismaaühenduse teemal, sai selle eest auhinna ning äratas suurt tähelepanu. Ta sai tööd mitme manufaktuuri juures ing aastal 1788 nimetati Prantsusmaa manufaktuuride peainspektoriks.
Mihail Mikk
1933. aastal anti talle Kotkaristi V klassi teenetemärk.
1935. aastal ülendati ta kapteniks.
Nicolas Desmarest
Aastal 1757 andis valitsus talle ülesande külastada kalevivabrikuid, et koguda andmeid erinevate tootmismeetodite kohta. Aastal 1761 tutvus ta juustutootmisega Prantsusmaa idaosas. Aastatel 1768 ja 1777 tegi ta kaks reisi Hollandisse, kus uuris paberi tootmist ning tõi kodumaale kaasa palju edumeelseid tootmismeetodeid.
Aastal 1771 sai Nicolas Desmarest Prantsusmaa Teaduste Akadeemia liikmeks. Kuigi ta tegi riigi teenistuses edukat karjääri, on tema teened suuremad ikkagi teaduse ees.
Ta tegi muu hulgas vabrikuid külastades mööda Prantsusmaad ringi reisides palju jalgsirännakuid, õppides tundma pinnavorme ja kivimeid. Ta hakkas huvi tundma Puy de la Nugère'i ja teiste vulkaanide vastu Auvergne'is ning uuris Jean-Étienne Guettardi kirjeldatud kolme vulkaani ümbrust ja leidis kokku märke rohkem kui 60 kunagisest vulkaanist. Aastal 1763 Auvergne'is basalti uurides tegi ta järelduse, et see pärineb ammustest laavavooludest. Tollal valitsenud neptunistliku hüpoteesi kohaselt oletati, et kõik kivimid olid tekkinud merepõhjas. Olles põhjalikult uurinud Auvergne'i piirkonda ning tutvunud ka vulkaanidega Itaalias, avaldas Nicolas Desmarest 1774. aastal oma uurimistöö tulemused koos geoloogilise kaardiga. Ta kirjeldas järjestikuste vulkaanipursete ning kivimite murenemise ja orge tekitava erosiooni käiku.
Nicolas Desmaresti Auvergne'i piirkonna täiendatud ja parandatud kaardi avaldas pärast tema surma (aastal 1823) tema zooloogist poeg Anselme Gaëtan Desmarest.
Füüsikainstituut
pisi|200px|Füüsikainstituudi logo pisi|200px|Füüsikainstituudi hoone [[Londonis]]
Füüsikainstituut (inglise keeles Institute of Physics; akronüüm IOP) on Suurbritannia ja Iirimaa professionaalne organ ja teadusühing füüsika valdkonnas, mille eesmärk on arendada inimeste füüsikalaseid teadmisi.
Tänapäevane Füüsikainstituut loodi 1960. aastal Londoni Füüsikaseltsi ja 1920. aastal asutatud Füüsikainstituudi ühendamise tulemusena. Presidendiks valiti nobelist John Cockcroft. Ühendorganisatsioon kandis aastatel 1960–1970 nime Füüsikainstituut ja Füüsikaselts.
Füüsikainstituudi peakorter asub Londonis. 2019. aastal oli instituudil üle 23 tuhande liikme (members). Lisaks liikmetele on Füüsikainstituudil valitud liikmed (fellows) ja auliikmed (honorary fellows).
2018. aastal oli Füüsikainstituudi eelarve suuruseks 72 miljonit £.
Füüsikainstituudi auhinnad
Füüsikainstituut annab välja hulk auhindu, sealhulgas:
Svētais ciems
Svētais ciems ('püha küla') on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas.
Otmuchów
Asulat on esmamainitud 1115. aastal, linnaõigused 1347. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal hõivasid ja rüüstasid Rootsi väed mitmel korral linna. 18. sajandil etendas linna majanduselus tähtsat rolli villaketramine, 19. sajandil arenesid puidu- ja toiduainetetööstus. Raudteeühenduse sai linn 1874. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Svētais ciems
Küla asub valla lääneosas, Mežaciemsist lõunas. Küla jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.
Otmuchów
Otmuchówi tähtsamad vaatamisväärsused on piiskopiloss, barokkstiilis Püha Nikolai kirik ja renessansstiilis raekoda.
Victoria West
Victoria West (afrikaani keeles Victoria-Wes) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas, Ubuntu valla halduskeskus.
Asula on rajatud 1844. aastal, linnaõigused sai 1859. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Victoria Westi elanikest värvilisi 69,28%, mustanahalisi aafriklasi 23,70%, valgeid 5,65%, India või Aasia päritolu inimesi 0,45% ja teisi 0,94%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 82,11% inimesi, koosa keelt 13,78%, inglise keelt 1,09% ja viipekeelt 0,84%.
Kiira Aaviksoo
Kiira Aaviksoo (neiuna Kiira Ulanova; 10. detsember 1955 Tartu – 15. oktoober 2011) oli Eesti geograaf.
Elulugu
Ta lõpetas 1974. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal. 1993. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi, kaitstes Viktor Masingu juhendamisel väitekirja "Application of Markov Models in Investigation of Vegetation and Land Use Dynamics in Estonian Mire Landscapes". Hiljem täiendas ta end Stockholmis ja Põhja-Carolinas.
1995. aastani töötas ta Tartu Ülikooli geograafia instituudis teadurina, 1996. aastast Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse kaugseire peaspetsialistina.
Kiira Aaviksoo uuris taimekoosluste ja maakattetüüpide arengut, kasutades selleks aerofotomeetodeid ning interpreteerides satelliidifotode aegridu. Muu hulgas arendas ta soode kaugseiret ja osales Eesti CORINE'i maakattekaardi koostamises. Ta avaldas üle 30 teadustrükise, sh artiklid ajakirjades Landscape Ecology ja Landscape and Urban Planning.
Isiklikku
Kiira Aaviksoo oli abielus Jaak Aaviksooga, neil oli kaks last. Ta suri pikaajalise raske haiguse tagajärjel.
Lloyd Kelly
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Bristol City, millega liitus 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 8. augustil 2017 EFL Cup'i mängus Plymouth Argyle'i vastu. Inglismaa esiliigas debüteeris ta Bristol City meeskonnas 23. detsembril 2017 mängus Queens Park Rangersi vastu ja lõi esimese värava kolm päeva hiljem mängus Readingi vastu. Hooajal 2018/19 kindlus ta koha Bristol City põhikoosseisus.
2019. aasta mais siirdus ta umbes 19 miljoni naelsterlingi eest Bournemouthi. Bournemouthi põhikoosseisu kuulub Kelly alates hooajast 2020/21. 2022. aastal kindlustas ta Bournemouthiga pääsu tagasi Inglismaa kõrgliigasse. Hooajal 2021/22 valiti Kelly lisaks Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2017–2021 mängis Kelly Inglismaa noortekoondistes.
Kelly on Jamaica päritolu.
Kolu mõis
Eestis oli kaks Kolu mõisa:
Kołaczyce
Kołaczyce asub Jasłost umbes 6 km põhja pool.
Kołaczycet on ürikutes esmamainitud 1339. aastal. Linnaõigused sai 1354. aastal. Kołaczyce kaotas linnaõigused 1919. aastal, kuid sai need tagasi 2010. aastal.
Evi Soo
Evi Soo (neiuna Evi Sinimäe; sündinud 28. oktoobril 1941) on eesti pedagoog, komsomoli- ja parteitöötaja ning kirjastaja.
Ta lõpetas aastal 1960 Viljandi 2. Keskkooli ja aastal 1964 Tallinna Pedagoogilise Instituudi algõpetuse metoodika ja keskkooli tütarlaste käsitöö erialal.
Ta töötas aastatel 1965–1969 Tallinna 4. Keskkoolis õpetaja ja õppealajuhatajana. Aastatel 1969–1973 oli ta ELKNÜ Keskkomitee lektorite grupi juhataja. Aastatel 1974–1980 oli ta EKP Tallinna Linna Oktoobri Rajooni Komitees osakonna asejuhataja ja juhataja, aastatel 1980–1987 EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee sekretär. Aastatel 1987–1992 oli ta vabariikliku kultuuriametiühingu liidu esimees. Aastast 1992 oli ta AS Kirjastus Ilo tegevjuht.
Biosaaste
Biosaaste ehk bioreostus (ka biosaastumine, bioreostumine; inglise biofouling) on elusate organismide soovimatu kogunemine niisketele pindadele.
Majanduslikult on kõige olulisem laevakerede biosaastumine (laevakere kattumine). See halvendab laeva üleüldisi hüdrodünaamilisi omadusi ning suurendab hõõrdejõudu ja kütusekulu.
Biosaaste jaguneb mikro- ja makrosaasteks. Mikrosaastet põhjustavad vetikad ja bakterid, kes moodustavad biokile. Makrosaastet põhjustavad nuivähid, karbid, hulkharjasussid, sammalloomad, mererohi ja teised organismid. Ühtekokku nimetatakse neid organisme saastekogukonnaks.
Kuigi saastekogukonna organismid on eraldi võetuna väikesed, võivad nad ühtekokku moodustada tohutu massi, mis oluliselt kahjustab laeva manööverdamis- ja isegi kandevõimet. Biosaaste kõrvaldamine tekitab ettevõtetele, mis tegelevad laevandusega, marikultuuriga või näiteks mereveetorustike haldamisega, suuri kulutusi. Igal aastal kulutavad valitsus- ja tööstusorganisatsioonid biosaaste ennetamiseks ja kõrvaldamiseks rohkem kui 5,7 miljardi USA dollari suuruse summa.
Biosaaste erijuhtum on hammastele kogunev biokile, mis võib viia kaariese tekkeni.
Biosaaste ei ole tingimata kahjulik. Mõnel pool oodataksegi makrosaaste teket, sest seda moodustavad molluskid ja karbid on söödavad.
Esteban Rolón
Esteban Leonardo Rolón (sündinud 25. märtsil 1995) on Argentina jalgpallur (keskpoolkaitsja), kes mängib Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors.
Ta on mänginud ka Hispaania kõrgliigas ja esiliigas ning Itaalia kõrgliigas.
Alexander Kerfoot
Alexander Douglas Kerfoot (sündinud 11. augustil 1994 Vancouveris) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
Aastatel 2011–2013 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Coquitlam Expres ja 2013–2017 Harvardi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2012. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i draft'is 150. valikuna. Devilsiga ta lepingut ei sõlminud. 2017. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche. Kerfoot paistis silma hooaja 2017–18 eel toimunud treeninglaagris ning kindlustas kohe koha Avalanche'i põhikoosseisus. Esimese värava lõi ta liigas 11. oktoobril 2017 mängus Boston Bruinsi vastu. Debüüthooajal sai NHL-is kirja 19 väravat ja 24 väravasöötu.
Tsütopaatiline efekt
Tsütopaatilise efekti ülesanne
Viiruslike komponentide sünteesi ajal toimuvad rakus erinevad morfoloogilised ja biokeemilised muutused. Selliseid iseloomulikke muutusi on kõige parem vaadata koekultuuris, kus saab sünkroonida rakkudega nakatamist viirusega. Samuti saab koekultuuris kasvatatud rakke uurida lihtsasti ja kiiresti ka infektsiooni käigus. Morfoloogilisi muutusi rakkudes viirusega nakatumise ajal nimetatakse tsütopaatiliseks efektiks. Selle eest vastutav viirus on aga tsütopatogeenne. See, kui tugev on tsütopaatiline efekt, sõltub viirusest, peremeesrakkudest, infektsiooniliste partiklite arvukusest (inglise keeles multiplicity of infection, lühendatult MOI) ja veel muudest teguritest. Mõned viirused põhjustavad väga väikest tsütopaatilist efekti oma looduslikes peremeesrakkudes. Selliste viiruste olemasolu rakkudes saab kontrollida ainult hemadsorptsiooniga või interferentsiga, Mõned viirused aga põhjustavad pärast infektsiooni täielikku ja kiiret peremeesraku üksikkihi hävinemist. Kuna viiruste põhjustatud tsütopaatiline efekt on spetsiifiline, siis on võimalik selle kaudu tuvastada tundmatuid viirusi. Idee klassifitseerida viirusi tsütopaatilise efekti järgi pakkus 1954. aastal välja J. F. Enders. Tema rühmitas viirusi järgmiselt: Kuigi selline informatsioon on jätkuvalt oluline, on tänapäeval olemas paremaid mehhanisme viiruste klassifitseerimiseks.
Alexander Kerfoot
2019. aasta juulis kaubeldi Kerfoot Maple Leafsi.
Tsütopaatiline efekt
Täielik hävitamine
Peremeesraku monokihi täielik hävitamine on tsütopaatilise efekti kõige raskem vorm. Selle uurimiseks külvatakse rakud üksikkihina pinnale, näiteks Petri tassile, nii, et nad kataksid seda täielikult. Saadud rakkude kiht nakatatakse viirusega. Kõik rakud ja nende tuumad tõmbuvad kokku ning vabanevad tassi küljest kolme päeva jooksul. Selline tsütopaatilise efekti tüüp on iseloomulik enteroviirustele.
Osaline hävitamine
Sarnaselt totaalse hävitamisega uuritakse seda nii, et külvatakse rakud üksikkihina Petri tassile ja oodatakse, et tass kasvaks täiesti täis, ning siis nakatatakse viirusega. Siin ilmneb tsütopaatiline efekt rakkude osalises lahtitulekus ja hävinemises. See on omane togaviirustele, mõnedele pikornaviirustele ja paramüksoviirustele.
Fokaalne degeneratsioon
Fokaalne degeneratsioon põhjustab lokaalset rünnakut peremehe rakkude üksikkihile. Selline tsütopaatiline efekt võib küll lõpuks koe hävitada, aga algsed staadiumid ja viiruse levik toimuvad rakkude sees lokaliseerutud viiruslikes keskustes. Selline tsütopaatiline efekt põhjustab peremeesrakkudes iseloomulikke muutusi. Rakud suurenevad, muutuvad ümaraks ja refraktiilseks. Lõpuks tulevad peremeesrakud pinna küljest ka lahti. Viiruse levik toimub nii, et lahtitulevad rakud on ümbritsetud suurenenud ümarate rakkudega, mis on ümbritsetud tervete kudedega. Sellist tsütopaatilist efekti võib näha herpesviirustel ja poksviirustel.
Paisumine ja kokkukleepumine
Paisumine ja kokkukleepumine on selline tsütopaatiline efekt, mille tagajärjel rakud paisuvad märgatavalt. Suurenedes rakud kleepuvad omavahel kokku ja moodustavad klastreid, mis näevad välja nagu viinamarjakobarad. Lõpuks tulevad rakud ka pinna küljest lahti. Selline tsütopaatiline efekt on omane adenoviirustele.
Rakkude integratsioon ehk sünsüütsium
Rakkude integratsioon ehk sünsüütsium hõlmab nelja või enama raku kokkusulamist üheks, moodustades mitmetuumse raku. Väikesed sünsüütsiumid on nähtavad ainult pärast värvimist. Mõnede paromüksoviiruste jaoks on see ainus tsütopaatilise efekti vorme. Seda kasutavad veel ka herpesviirused, kuid neil esineb ka muid vorme. Rakkude integratsiooni tuleb eristada lihtsalt kokkukleepumisest või klastrite moodustumisest.
Inklusioonkehakesed
Inklusioonkehakesed on alad rakus, mis värvuvad valikuliselt. Neid ei saa näha elusrakkude kultuuris. Selline tsütopaatiline efekt on sõltuv nakatava viiruse tüübist. Kehakesed võivad esineda üksikult või mitmekesi koos, olla suured või väikesed, ümarad või ebaregulaarse kujuga, tuumasisesed või tsütoplasmaatilised, eosinofiilsed (värvuvad roosalt) või basofiilsed (värvuvad sinakaslillalt). Võib esineda ka kromatiini marginatsioon, mille puhul põhjustab värvimine peenikese joone ümber tuuma. Enamasti näitavad inklusioonkehakesed alasid rakus, kus sünteesitakse viiruse valke või nukleiinhappeid või kohti, kus pannakse kokku virione. Mõnedel juhtudel pole inklusioonkehakeste tekkimiseks vajalik aktiivse viiruse olemasolu, sest need võivad näidata ka viiruslike armide asukohti.
Diagnostika
Mõnede viiruste tsütopaatilised efektid on ainult neile omased ning seetõttu on olulised vahendid viroloogidele diagnoosimaks nakatunud loomi ja inimesi. Viiruste identifitseerimiseks on oluline ka tsütopaatilise efekti ilmnemise tase. Kui see ilmneb koekultuuris 4–5 päeva pärast nakatumist madalama infektsiooniliste partiklite arvuga (MOI), siis võib öelda, et viirus replitseerub aeglaselt. Kui aga samadel tingimustel ilmneb 1–2 päevaga, siis loetakse sellist viirust kiiresti replitseeruvaks. Siiski tuleb arvestada, et kultuure inokuleeritaks madalama MOI-ga, sest kõrge MOI puhul ilmnevad kõik tsütopaatilised efektid kiiresti.
Esimene märk viiruslikust infektsioonist on rakkude ümardumine. Tihti ilmnevad pärast seda peremeesraku tuumas ja/või tsütoplasmas inklusioonkehakesed. Neid saab tuvastada valgusmikroskoopiaga patsiendi verest või spetsiifiliselt värvitud nakatunud koetüki lõigust. Siiski selleks, et näha tsütopaatilise efekti kõiki omadusi, on vaja kasutada elektronmikroskoopi. Inklusioonkehakesed võivad olla viiruse replikatsiooni kõrvalsaaduste kogumid või peremeesraku moondatud struktuurid. Mõned viirused põhjustavad ka sünsüütsiumite moodustumist. Need on suured tsütoplasmaatilised massid, mis koosnevad hulktuumsetest rakkudest. Need on tavaliselt põhjustatud nakatunud rakkude integratsioonist. Selle mehhanismi kaudu saab viirus liikuda nakatunud rakust nakatumata rakkudesse.
Kuna peremeesrakkudes tekkivad tsütopaatilised efektid on viirusspetsiifilised, saavad uurijad kasutada neid eksperimentides erinevuste väljatoomiseks. Paljud viirused annavad erineva vastuse, kasutades teist peremeesraku liini. Samuti saab tsütopaatilist efekti kasutada ka laboris paljundatavate rakuliinide puhtuse kontrollimiseks. .
Rooslepa Laevarahn
Rooslepa Laevarahn on rabakivist hiidrahn Lääne maakonnas Rooslepa külas metsas.
Kivi pikkus on 11,0 m, laius 7,0 m, kõrgus 4,5 m, ümbermõõt 28,9 m ning maapealse osa maht 170 m³.
Rahn on laevakujukline, alt ahenev, pikliku korrapäratu kuju ja püstiste, 3-4 m kõrguste seintega. See on tugevasti sammaldunud. Rahn paikneb niiskes tihedas kuuse-lepa-kase segametsas. Rahnus esineb subhorisontaalseid, pisut kallakuid lõhesid; põhjaotsa eenduval osal on üks rahnu läbiv lõhe.
Rahn on alates 2021. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Argo (kirjastus)
Argo on Eesti kirjastus, mis kirjastab põhiliselt õpikuid, eksamimaterjale ja ajalookirjandust.
Argo asutasid 1999. aastal ajaloolastest abikaasad Andres Adamson ja Lea Adamson. Andres Adamson on tänini kirjastuse omanik ja juhatuse liige.
Argo kirjastus annab välja raamatusarja "Abiks õpetajale", kuhu kuuluvad kogumikud üksikute õppeainete didaktikast ja pedagoogikast, samuti kirjastatakse sarju nagu "Eksaminandile ajaloo riigieksamist", "Eksaminandile ühiskonnaõpetuse riigieksamist", "Elav teadus" jne.
Ajalookirjandusest on ilmunud näiteks Priit Raudkivi kolmeosaline raamatusari Suurbritannia ajaloost, mälestustekogu "Eesti idapataljonid Idarindel 1941–1944", Toomas Karjahärmi "Ajaloolase käsiraamat", Tiit Saare "Eesti mõisnike vapid", Inna Põltsami "Söömine-joomine keskaegses Tallinnas", "Taani ristisõjad: sõda ja misjon Läänemere ääres" ning terve rida Tiit Made raamatuid.
Ilukirjandusest on avaldatud näiteks Enn Kasaku, inBoili, Kivisildniku, Vladimir Sorokini ja Mats Traadi teoseid.
Raskopel
Raskopel on küla Venemaal Pihkva oblastis Oudova rajoonis Spitsino vallas.
Kyle Naughton
Kyle Naughton (sündinud 17. novembril 1988 Sheffieldis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Swansea City.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Sheffield United, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1996. aastal. Profidebüüdi tegi ta hooaja 2007/08 teises pooles Šotimaa kõrgliigaklubis Gretna, kus ta oli Sheffield Unitedist laenul. 2008. aasta augustis debüteeris Naughton Sheffield Unitedi põhimeeskonnas. Naughton kujunes kiiresti Sheffield Unitedi põhikoosseisu liikmeks. Hooaja lõpus valiti Naughton Sheffield Unitedi hooaja parimaks noormängijaks ja Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.
2009. aasta juulis siirdus Naughton koos meeskonnakaaslase Kyle Walkeriga Sheffield Unitedist Inglismaa kõrgliigaklubisse Tottenham Hotspur. Hooaja 2009/10 esimeses pooles pääses Naughton Tottenham Hotspuri meeskonnas väljakule vaid kolmes mängus. Hooaja teises pooles oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Middlesbrough. Hooajal 2010/11 oli ta laenul esiliigaklubis Leicester City ning lõi 34 liigamänguga viis väravat ja valiti hooaja lõpus taas esiliiga sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2011/12 oli Naughton laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Norwich City. Tottenham Hotspuri meeskonnas mängis Naughton pärast seda kaks ja pool hooaega.
Aastatel 2008–2010 mängis Naughton Inglismaa kuni 21-aastaste koondises.
Google Maps
pisi|Google mapsi jaoks palgatud [[Regio auto Tallinna tänavapilti jäädvustamas. Karu tänav, 2014. aasta juuli.]] Google Maps ('Google'i kaardid') on kontserni Google Inc. arendatav veebipõhine kaarditarkvara. Mõnda aega kandis see ka nime Google Local ('Google kohalik').
Google Mapsi kasutamine mitteärilisel eesmärgil on tasuta. Rakendus hõlmab kaardipõhiseid teenuseid, nagu veebilehekülg Google Maps, Google Ride Finder, Google Transit ja Google Maps API kaudu kolmanda osapoole veebilehtedele integreeritud kaardid. Rakendus sisaldab linnade kaarte, marsruudiplaneerijat nii jalgsi, autoga kui ka ühistranspordiga reisijatele, ning paljude maailma linnade asutuste asukohamäärajat. Lars Rasmusseni sõnul, kes on üks Google Mapsi loojaist, on Google Maps "üks viis maailmas leiduva teabe geograafiliseks organiseerimiseks".
Satelliidivaade
Google Maps pakub suure lahutusvõimega satelliidipilte enamikust linnapiirkondadest USA-s (sh Hawaii, Alaska, Puerto Rico ja Neitsisaared), Kanadas, Suurbritannias, osas Austraaliast ning paljudes teistes maailma riikides. Google Maps kasutab suure lahutusvõimega pilte, et katta kogu Egiptuse Niiluse org, Sahara kõrb ja Siinai poolsaar. Samuti katab Google Maps mitmete inglise keelt kõnelevate alade linnad. Samas ei ole Google Maps pelgalt inglise kaarditeenus, vaid on mõeldud tervele maailmale.
Seoses kaardiotsingu ja satelliidipildi kasutamise võimalusega on Google'i kaardimootor tekitanud suure huvi satelliidipiltide vastu. Inimesed on loonud veebilehekülgi, kuhu pannakse üles satelliidipilte huvitavatest looduslikest ja inimese rajatud tähistest. Siia hulka kuuluvad ka hiiglasuured kirjutised, mis on satelliidifotolt näha, samuti ka tuntud staadionid ja unikaalsed geoloogilised moodustised. 2008. aasta novembrist alates kasutab USA riiklik ilmateenistus (National Weather Service) Google Mapsi kohalikes ilmaprognoosides, näidates ilmamudelites 5 × 5 cm suurusi kohaprognoosiruudukesi.
Kuigi Google kasutab sõna "satelliit", on enamik suure lahutusvõimega pilte aerofotod, mis on tehtud pigem lennukitelt kui satelliitidelt.
Suunajuhised
Google Mapsi suunajuhised töötavad järgmistes piirkondades:
Rakendus
Sisestusvormi puhul kasutatakse peidetud IFrame'i, sest see säilitab brauseri ajaloo. Lehekülg kasutab paremaks toimimiseks XML-i asemel andmeedastuseks JSON-i. Need tehnikad kuuluvad Ajaxi alla.
Google Mapsi kasutusalad Google'is
Google Mapsi põhiveebileht sisaldab otsingut, mida saab kasutada teatud asutuste otsimiseks kindlal maa-alal.
Google Ditu
Google Ditu (hiina keeles 'Google'i kaardid') anti avalikult kasutusse 9. veebruaril 2007 ning see vahetas välja vana Google Bendi (hiina keeles 'Google'i lokaalne'). Tegemist oli Hiina kohaliku versiooniga Google Mapsi ja Google Locali rakendustest.
Google Moon
Tähistamaks Apollo 11 Kuule laskumise 36. aastapäeva (20. juuli 1969), võttis Google avalikult kasutatavad fotod Kuust, liitis need Google Mapsi rakendusega ning lõi Google Mooni (Google'i Kuu) tööriista. Sellel rakendusel on vähem võimalusi, ent see näitab kõiki Apollo kosmoselaevade maandumispaiku Kuul. Google Mooni rakenduses oli ka virtuaalne üllatusmuna, mis näitas kõige suuremal suurendusastmel aukudega Šveitsi juustu. Selle on Google aga eemaldanud. Hiljutise NASA Ames Research Centeri ja Google'i koostööprojekti (Planetary Contenti projekt) raames integreeritakse ja parandatakse Google Mooni jaoks kasutatavaid andmeid. Google Mooni veebilehele viitas ka eriversioon Google'i logost, mis oli pandud 20. juulil 2005 Apollo 11 mälestuseks Google'i otsinguvälja kohale webarchive.org.
Google Mars
Google Mars ('Google'i Marss') võimaldab planeedist Marss näha satelliidipilti (nagu Google Moon Kuust) ning infrapunapilti ja varjutatud reljeefset vertikaalprojektsiooni. Kasutajad saavad valida vertikaalprojektsiooni ning nähtavate ja infrapunaandmete vahel samamoodi, nagu nad valivad kaardi, satelliidipildi ja kombineeritud kaardi vahel Google Mapsis. Koostöös NASA teadlastega Mars Space Flight Facilitys, mis asub Arizona Ülikoolis, on Google avalikult välja pannud kahelt NASA Marsi missioonilt: Mars Global Surveyorilt ja 2001 Mars Odysseylt kogutud andmed.
NASA on veebilehel http://onmars.jpl.nasa.gov/ teinud kättesaadavaks mitmed Google Earthi Marsi kaardid.
Golden (Harry Stylesi laul)
Lugu teenindati kaasaegne hittraadio formaatides Ühendkuningriigis 23. oktoobril 2020 albumi viienda singlina. USA-s teenindati lugu vastavalt 26. ja 27. oktoobril 2020 adult contemporary ja contemporary hit radio formaadis. See laul saavutas Ühendkuningriigi singlite edetabelis 26. ja USA Billboard Hot 100 57. koha.
Google Maps
Google Mars
Google Earth 5-ga on võimalik ligi pääseda ka uuele, parandatud Google Mars andmestikule, kus on palju suurema lahutusvõimega pildid. Samuti on seal võimalik vaadata maastikku kolmemõõtmelisena ning näha panoraamvaateid Marsile maandunud kosmoselaevadest – see toimib sarnaselt Google Street View'ga.
Google Sky
27. augustil 2007 esitles Google programmi Google Sky (Google taevas), mis on veebipõhine kosmosekaardi tööriist. See võimaldab kasutajatel uurida nähtava universumi kaarti, kasutades Hubble'i teleskoobi tehtud fotosid.
Google Ride Finder
Google andis välja ka eksperimentaalse Google Mapsi põhise tööriista Ride Finder (sõiduvahendi leidja), mida saab kasutada autos olevate GPS-seadmetega ning kuhu on sisestatud valik takso- või limusiiniteenustest. Tööriist näitab Google Mapsi tänavakaardil kõikide süsteemis olevate suuremate USA linnade (sh Chicago ja San Francisco) teenuseosutajate sõidukite asukohta. Näib, et 2009. aastast on tööriist käigust maha võetud.
Google Biking directions
10. märtsil 2010 lisas Google Google Mapsi rakendusele võimaluse otsida rattateid. Valitav kaardikiht näitab eri tüüpi jalgrattateid – alates spetsiaalsetest jalgrattateedest kuni eelistatavate teedeni. Google Biking directions ('Google'i rattarajad') teenus on esialgu kasutatav vaid USA-s.
Google My Maps
2007. aasta aprillis lisati Google'i kohalikele otsingukaartidele uus rakendus nimega My Maps (minu kaardid). See lubab kasutajatel ja ettevõtetel luua oma kaardi, asetades kaardile tähiseid, mitmeosalisi jooni ja hulknurki. Rakendus joonistub otse kaardi peale. My Maps pakub kasutamiseks 84 eelnevalt loodud tähist baaridest ja restoranidest veebikaamerate ja maavärina sümboliteni. Kasutaja saab valida nii joonte kui ka hulknurkade värvi, suurust ja läbipaistvust. My Mapsi rakendusega muudetud kaarte saab salvestada hilisemaks vaatamiseks ning neid saab teha kas avalikuks või märkida isiklikuks.
Kõikide My Mapsi elementide juurde kuulub ka muudetav silt. See sisaldab teksti, rikasteksti või HTML-i. HTML-i abil saab lisada ka videoid või muid elemente.
My Mapsi väljatuleku ajal ei olnud võimalik lisada loodud kaarte veebilehele või blogisse. Nüüd on mõned iseseisvad veebilehed loonud tööriistu, millega kasutajad saavad lisada kaarte teistele veebilehtedele ning lisada neile muid funktsioone. Versioon 2.78 on aga ka My Mapsi rakenduses kaartide teistele veebilehtedele lisamise võimalikuks teinud.
Motherwell FC
Motherwell Football Club on 1883. aastal asutatud šoti jalgpalliklubi, mis tegutseb Motherwellis. Motherwell mängib Šoti jalgpalli kõrgliigas ja nende kodustaadion on Fir Park. Meeskonna peatreener on Stephen Robinson.
Verduno
Verduno kõrgus merepinnast on 381 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Verduno piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bra, La Morra, Roddi, Santa Vittoria d'Alba.
Ken Kesey
Kenneth Elton "Ken" Kesey (hääldus: / ki ː zi ː /, 17. september 1935, La Junta, Colorado – 10. november 2001, Eugene, Oregon) oli ameerika kirjanik. Ta on mõjutanud oluliselt alternatiiv- ja popkultuuri. Kesey oli vastuvoolu-kultuuritegelane, kes pidas ennast vahelüliks 1950. aastate biitnike põlvkonna ja 1960. aastate hipide vahel. "Ma olin liiga noor, et olla biitnik ja liiga vana, et olla hipi" ütles Kesey 1999. aastal intervjuus Robert K. Elderile. Tema kõige tuntumaks romaaniks on "Lendas üle käopesa" (1962).
Asta Willmann
Asta Willmann (aastast 1951 kodanikunimi Asta Linnolt; 2. oktoober 1916 Tallinn – 3. detsember 1984 Farmington, Connecticut, USA) oli eesti proosa- ja näitekirjanik, luuletaja, teatri- ja draamateoreetik ning näitleja ja lavastaja.
Ta sündis Tallinnas Hiiumaalt pärit laevakapteni tütrena, õppis aastatel 1929–1934 Tallinna kommertsgümnaasiumis ja seejärel Paul Sepa erateatristuudios. Ta mängis aastatel 1934–1937 Draamastuudio Teatri noorsoolavastustes ja 1937–1944 teatris Endla.
Aastal 1944 põgenes Rootsi.
Õppis 1950–1951 Stockholmi Ülikoolis filosoofiat. Aastal 1951 siirdus ta aga Kanadasse, kus õppis Vancouveri Briti Columbia ülikoolis ning omandas 1955. aastal bakalaureusekraadi ajaloo ja poliitilise filosoofia alal. Oli Vancouveri Eesti Seltsis lavastaja. 1960. aastal kolis Connecticuti osariiki Farmingtoni. Seal õppis ta Yale'i Ülikoolis, mille lõpetas 1963. aastal draamakirjanduse ja näitejuhtimise alal. Magistritööna valmis draama „Jumalate mõistatus”, mis lavastati 1964 Torontos Eesti Rahvusteatris Kanadas. Seejärel töötas aastani 1971 Hartfordi Konservatooriumis teatriosakonna juhatajana.
Aastast 1982 oli Eesti PEN-klubi president.
Asta Willmann kirjutas eesti teatri ajaloo ingliskeelse ülevaate (The Reader’s Encyclopaedia of World Drama, London, 1970).
Isiklikku
Viimase näidendi kirjutamisel põdes ta vähki.
Rahvusvaheline suurmeister
pisi|[[Robert Fischer sai suurmeistriks 15-aastaselt 1958. aastal]]
Rahvusvaheline suurmeister (inglise keeles Grandmaster; lühend RSM või GM) on males sportlike saavutuste eest tulemustepõhiselt antav nimetus.
Tegu on eluaegse nimetusega ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm vastavat FIDE normi. Nõuded RSM-i saamiseks on kõrgemad kui naiste suurmeistri (WGM) või rahvusvahelise meistri (IM) nimetuse saamiseks.
Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 27 maletajat, sealhulgas 11 Nõukogude Liidu maletajat.
Vladimir Klotškov
Vladimir Klotškov (30. jaanuar 1938 Leningradi oblast – 18. veebruar 2013) oli Eesti jalgpallur ja jalgpallitreener.
Rahvusvaheline suurmeister
Aastatel 1951–1959 said nimetuse 34 maletajat, sealhulgas hilisemad maailmameistrid Tigran Petrosjan, Boriss Spasski, Mihhail Tal ja Robert Fischer.
Vladimir Klotškov
Ta kasvas vanemateta, asus Eestisse elama pärast II maailmasõda. Ta lõpetas Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi.
Rahvusvaheline suurmeister
Kuuekümnendatel said suurmeistriteks 36, seitsmekümnendatel 104 (sealhulgas 1 naismaletaja) ja kaheksakümnendatel 152 maletajat (sealhulgas 1 naismaletaja).
Vladimir Klotškov
Ta tuli aastal 1961 Kopli Kalevi jalgpallimeeskonnas Eesti meistriks.
Rahvusvaheline suurmeister
2019. aasta märtsi seisuga on rahvusvahelise suurmeistri nimetuse saanud kokku 1649 maletajat, sealhulgas 37 naist. pisi|150px|[[Paul Keres]]