cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Książ Wielki
Linna tähtsamad vaatamisväärsused on 1381. aastal valminud Püha Vaimu kirik, 14. sajandil rajatud Püha Adalberdi kirik ja 16. sajandi lõpul ehitatud renessanss-stiilis loss.
Northrop X-21
pisi|Northrop X-21A [[Edwardsi õhujõudude baasis (1962)]] Northrop X-21A oli Ameerika Ühendriikide eksperimentaallennuk.
Eesmärk oli uurida lennukauguse suurendamise võimalikkust, kasutades uuemat, n-ö laminaarprofiiliga tiiba ja selle laminaarse vooluga piirkihi pikendamist (juhtimist) tiiva kõõlul, enne turbulentseks vooluks muutumise joont, õhukihi äraimemise teel eriliste augukeste kaudu tiiva pealispinnal. Sellise tiiva tõste- ja takistusjõu suhte parendamise võttega loodeti vähendada lennuki koguõhutakistust.
Seisab üksi mäe peal
"Seisab üksi mäe peal" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi romaan, mis kirjeldab stseene esimese eesti kirjaniku Kristjan Jaak Petersoni elust. Ajaloolise aine varal käsitleb Berg eesti rahvusliku identiteedi probleeme. Teos ilmus 1988. aastal samade kaante vahel teise ajaloolise romaaniga "Kirjutajad" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987), 2. trükk ilmus 1998.
Bosnia keel
pisi|Bosnia keele leviala Bosnia keel (bosnia keeles bosanski jezik, босански језик, بۉسآنسقاى يهزاىق) on üks lõunaslaavi keeltest. Keel ei erine väga serbia ja horvaadi keelest, mistõttu nende keelte kõnelejad saavad üksteisest hästi aru.
Bosnia keelt räägib emakeelena umbes 2,2 miljonit inimest Bosnias ja Hertsegoviinas, kus see on üks kolmest riigikeelest. Lisaks räägitakse bosnia keelt ka teistes Balkani riikides, peamiselt Horvaatias, Montenegros ja Serbias.
Peamine erinevus serbia ja horvaadi keelest seisneb selles, et bosnia keeles on rohkesti türgi, araabia ja pärsia keele laensõnu, mis juurdusid seal Osmanite ülemvõimu ajal.
Dzmitryj Koraboŭ
Dzmitryj Nikalajevič Koraboŭ (valgevene keeles Дзмітрый Мікалаевіч Корабаў; sündinud 12. märtsil 1989 Navapołackis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Minski Dinamo.
Koonik (seen)
Koonik (Valsa) on kottseente perekond.
Dzmitryj Koraboŭ
Hooajal 2008–09 debüteeris ta KHL-is Minski Dinamo meeskonnas.
2012. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Tampa Bay Lightning. Hooajal 2012–13 mängis American Hockey League'is Lightningi noorteklubis Syracuse Crunch. Hooajal 2013–14 sai Koraboŭ NHL-is Lightningi meeskonnas kirja kolm mängu.
Alates hooajast 2014–15	on Koraboŭ mänginud KHL-is kokku kuues klubis: Moskva oblasti Atlant (2014–2015), Moskva Spartak (2015–2016), Minski Dinamo (2016–2018 ja 2021–), Nižni Novgorodi Torpedo (2018–2019), Habarovski Amur (2019–2020) ja Ufa Salavat Julajev (2020–2021).
Yoshirō Moriyama
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1994 7 mängu.
Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliinik
SA Tartu Ülikooli Kliinikumi Hematoloogia-onkoloogia kliinik on hematoloogiliste ja onkoloogiliste haiguste diagnostika ning ravitöö, õppe- ja teadustöö keskus Eestis. , Ludvig Puusepa 10a.
Ajalugu
Tartu Linna Onkoloogiline Haigla avati 15. juulil 1946 Gildi tänav 8 Tartu polikliiniku alumisel korrusel. Vähihaigeid raviti Tartus ka varem ja väga edumeelselt: kasvajate puhul rakendati järjepidevat kiiritusravi aastast 1922. 1. aprillil 1940 asutati naistekliiniku alumisel korrusel omaette kiiritusraviasutus. Regulaarselt hakati vähihaigete arvu ja ravi üle järge pidama aastast 1947.
Onkoloogiahaigla viidi 1948. aasta märtsis nõukogude sõjaväe käest vabanenud endisesse Tartu Pauluse koguduse torniga pastoraadihoonesse Riia tänav 70. 1. märtsil 1951 ühendati onkoloogiadispanser ja 75-kohaline radioloogiakliinik ning tekkis Vabariiklik Tartu Onkoloogia Dispanser.
Natriciteres olivacea
Levila
Neid võib kohata Mosambiigis, Zimbabwes, Botswanas, Sambias, Angolas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Gabonis, Ekvatoriaal-Guineas, Kamerunis, Nigeerias, Togol, Beninis,  Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias,  Senegalis, Guineaa, Malil, Tansaanias,  Ugandas, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias ja Somaalias.
Łahojski meteoriidikraater
Kokkupõrke põhjustas umbes 650–700-meetrise läbimõõduga 42,3 ± 1,1 miljonit aastat tagasi (Eotseenis) Maa atmosfääri kiirusega 18 km/s sisenenud asteroid. Umbes 40-kraadise nurga all maapinnale langemisest ja sellele järgnenud plahvatusest vabanenud energia hulka on hinnatud 25 miljoni kordseks Hiroshimale heidetud aatomipommi tuumalõhustumisel tekkinuga. Samuti Łahojski astrobleemi põhjustanud taevakeha on peetud Tunguusi meteoriidi vennaks.
See peaaegu korrapäraselt ümmargune kraater pealiskorras ei kajastu, sest Valgevene territooriumi katnud liustikud hävitasid taevakehaga kokkupõrkamise kraatrikujulise jälje. Seetõttu esialgne järv 100–200 meetri kõrguse rannanõlvaga meenutas küngastevahelises ja kohati metsaga kaetud tasases maastikus osaliselt kuivunud sood.
Pinnasekihtide alla mattunud kraater avastati juhuslikult 1973. aastal Łahojskist 5–7 km loodes sooritatud geoloogiliste uurimiste käigus, kui Kuzevitši küla ümbruses geoloogid leidsid uskumatu ja paigale ebatavaliste kivimite läbilõike. Kivistised olid täiesti ebatavalises järjestuses: liustikest ladestunud 80–160-meetrise kvaternaarse päritoluga kihi all avastati 230 meetri paksune savi- ja järvesettekiht, mille all oli 240 meetri paksuselt niinimetatud tsementeerunud bretša. Kuna sellist ei olnud Valgevenes varem avastatud, kaldusid teadlased arvama, et tegemist on vulkaanikraatriga.
Aastatel 1976–1977 puuriti kolm auku meteoriitse päritolu täpsemaks teaduslikuks tuvastamiseks. Veelgi ulatuslikum uurimistöö viidi läbi Łahojski kraatri territooriumil aastatel 1979–1984, mille jooksul puuriti 30 auku sügavusega 300–500 meetrit ja üks sügavusega 1254 meetrit.
Rene Mandri
2005. aastal võitis ta amatööride velotuuri Tour du Pays Roannays.
2006. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustelt hõbemedali.
2012. aasta suveolümpiamängudel meeste maantee grupisõidus sai ta 50. koha.
Parm (perekonnanimi)
Parm on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Parm 206 inimesel: 94 mehel ja 112 naisel. Perekonnanimede levikult on Parm meeste puhul 892. kohal ja naiste puhul 800. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,88.
Nimede eestistamisel on perekonnanime Parm asemele võetud uueks nimeks Allikvee, Kalde, Noor, Palomets, Palumäe ja Püüsalu.
Marju Salve
Marju Salve (sündinud 26. juunil 1942 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu
Marju Salve on teenistujate tütar.
Lõpetanud 1961. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna.
Oli aastatel 1961–1964 Tartu Riikliku Ülikooli elektrokeemia labori laborant, 1970–1972 anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1972–1980 elektrokeemia labori nooremteadur, 1980–1992 juhataja, 1993–1994 füüsikalise keemia instituudi teadur, ühtlasi 1991–1993 keemiaosakonna majandusprodekaan, 1994–2005 Tartu Ülikooli keemiaraamatukogu raamatukoguhoidja, 2005– füüsika-keemiateaduskonna raamatukoguhoidja, ühtlasi aastast 2000 keemiaraamatukogu juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: elektrilise kakskihi ehitus ja adsorptsiooniprotsessid vismutelektroodil. Akadeemilise Keemia Seltsi taasasutajaid (1991), juhatuse liige ning laekur. Üle 50 teadustrükise.
Kirjutajad
"Kirjutajad" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi romaan, mis kirjeldab Barbara von Tisenhuseni elu. Ajaloolise aine varal käsitleb Berg eesti rahvusliku identiteedi probleeme. Teos ilmus 1988. aastal samade kaante vahel teise ajaloolise romaaniga "Seisab üksi mäe peal" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987), 2. trükk ilmus 1998. I. Grönholmi tõlgituna ilmus see 1993. aastal saksa keeles pealkirjaga "Barbara von Tisenhusen".
Kryscijan Chienkieĺ
pisi|Kryscijan Chienkiel 2020. aastal Valgevene U-20 koondises Kryscijan Andrejevič Chienkieĺ (valgevene keeles Крысціян Андрэевіч Хенкель; sündinud 7. novembril 1995 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Kaasani Ak Bars.
KHL-is debüteeris Chienkieĺ HK Minski Dinamo meeskonnas hooajal 2016–17. 2019. aasta mais siirdus ta Ak Barsi.
Aastatel 2019 ja 2020 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.
Valgevene jäähokikoondise koosseisus osales Chienkieĺ maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2016. aastal.
Kristi Salve
Elukäik
Kristi Salve on talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1960. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna. Aastatel 1976–1979 oli ta Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) aspirant. Magistrikraad (eesti ja võrdlev rahvaluule, 1995, TÜ), väitekiri "Vaateid liivi rahvakalendrile"; doktorikraad (eesti ja võrdlev rahvaluule, 1999, TÜ), väitekiri "Läänemeresoomlaste traditsiooniline vaimne kultuur: pärimusliikide vahelised seosed ja etnilised suhted".
Oli aastatel 1965–1968 õpetaja ja bibliograaf, 1968–1971 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) rahvaluule sektori laborant, 1971–1976 F. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV TA Kirjandusmuuseumis rahvaluule osakonna teadur, 1980–1986 KKI rahvamuusika sektori insener ja vaneminsener, 1986–1990 folkloristika osakonna nooremteadur, 1990–2000 (1994. aastast Eesti Keele Instituudi sama osakonna) teadur, 2000– Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonna vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: läänemeresoome rahvaste (liivi, vepsa, eesti) rahvaluule mitmed liigid ja rahvausund, sh kristlik rahvapärimus. Teinud välitöid kõigi nimetatud rahvaste juures.
Emakeele Seltsi, Folklore Fellowsi ja Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liige. Kuulunud korduvalt Akadeemilise Rahvaluule Seltsi ja selle funktsioone täitnud Emakeele Seltsi rahvaluulesektsiooni juhatusse. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
1867. aasta Pariisi maailmanäitus
pisi|Linnulennuvaade toimumiskohale 1867. aasta Pariisi maailmanäitus (prantsuse keeles ametliku nimega Exposition Universelle de 1867) oli 1867. aastal Pariisis toimunud maailmanäitus.
Näitusel oli näha 50 226 väljapanekut, millest 15 055 olid Prantsusmaalt või selle kolooniatest. Näitust külastas üle 9 miljoni inimese.
Näitusel oli esindatud ka asju Eesti alalt, seejuures saadi kaks kuldauraha: üks Sindi kalevivabriku toodangu eest ja teine Tori hobusekasvanduse täkk Vapsikase eest.
Paul Eduard Hörschelmann
Paul Eduard Hörschelmann (5. november 1781 Tallinn – 3. november 1833 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta oli alates 28. novembrist 1828 Venemaa uue evangeelse luterliku kirikuseaduse teksti toimetaja. samuti oli ta Tallinna abipiibliseltsi üks asutajaid. Ta kirjutas leinajutluse Käina Martini koguduse õpetajale, praost Jakob Pontus Hallerile ja kindral Benckendorffile.
Isiklikku
Tema isa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vend Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Õemees Dietrich Martin Luther oli notar, kaupmees, suurgildi oldermann ja "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Õepoeg Theodor Dietrich Witgenstein Luther oli Tallinna Püha Vaimu- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, õepoeg Robert Johann Dietrich Luther oli Jüri koguduse õpetaja.
Burgstall (Lõuna-Tirool)
thumb| thumb|Burgstalli valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Burgstall (itaalia: Postal) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.
Geograafia
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1585 inimest ja valla pindala on 6,7 km².
Burgstall külgneb järgmiste valdadega: Gargazon, Lana, Merano, Mölten ja Vöran.
Abdel Abqar
Abdelkabir "Abdel" Abqar (sündinud 10. märtsil 1999 Settatis) on Maroko jalgpallur (kaitsja), kes mängib Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo Alavés.
Ta alustas enda klubikarjääri Mohammed VI jalgpalliakadeemiast. Aastatel 2017–2020 mängis ta Málaga reservmeeskonnas. Seejärel liitus ta Alavésiga. Alavési põhimeeskonnas debüteeris Abqar Hispaania esiliigas mängides hooajal 2022/23.
Lisaks on ta esindanud Maroko U-17 jalgpallikoondist.
1832. aasta Londoni konverents
1832. aasta Londoni konverents kutsuti rahvusvahelisena kokku pärast Esimese Kreeka Vabariigi kiiret lagunemist, et luua stabiilne valitsus. Kolme suurriigi (Suurbritannia, Prantsusmaa ja Venemaa) läbirääkimiste tulemusena anti Baieri printsi Otto valitseda vastloodud Hellenite kuningriik. Hiljem samal aastal kinnitati otsused Konstantinoopoli lepinguga. Leping järgis Akkermani konventsiooni, mis oli Balkani poolsaarel tunnustanud veel üht territoriaalset muutust — Serbia vürstkonna süseräänsust.
Operatsioon Valge Mõõk
Operatsioon Valge Mõõk oli 1919. aasta sügisel Vene Loodearmee, Eesti sõjaväe ja Suurbritannia laevastiku laevade pealetungioperatsioon Loode-Venemaal eesmärgiga vallutada Petrograd. Sõjalist operatsiooni ühise vaenlase suhtes teostanud liitlastel olid erinevad sõjalised ja poliitilised eesmärgid:
Loodearmee pealetung
pisi|vasakul|Loodearmee pealetung Petrogradile oktoobris 1919. Krasnaja Gorka operatsioon Loodearmee teine pealetung Petrogradile algas 28. septembril, Strugi-Belaja suunal. 10. oktoobril vallutasid Loodearmee väed tankirünnakuga Jamburgi, Loodearmee väed vallutasid Jamburgi-Gattšina suunal 16. oktoobril Luuga ja Gattšina Petrogradi kubermangus. 20. oktoobril 1919 vallutati Tsarskoje Selo ja Pavlovsk, kuid Pulkovost edasi valged ei jõudnud.
Krasnaja Gorka operatsioon
Loodearmee teist pealetung toetasid Eesti üksused. 13.–14. oktoobril toimus Eesti merejõudude dessantoperatsioon Kaporje lahes Peipja sadamas ning 14. oktoobril Krasnaja Gorka fordi ja Seraja Lošadi fordi pommitamine Eesti merejõudude ja Suurbritannia laevastiku poolt.
1. novembril Narvas toimunud nõupidamisel otsustati operatsioon lõpetada. Laevastiku peajõud pöördusid tagasi Tallinna, kuid paar laeva jäeti Koporje lahele. Lahinguid jätkasid 4. jalaväepolk ja Ingeri polk, kes tõmbusid tagasi Kernovo-Koporje-Kotlõ üldjoonele.
pisi|vasakul|Taandumine Krasnaja Gorka alt novembris 1919
Loodearmee taandumine
29. oktoobril said Loodearmee väed Petrogradi juures lüüa ja hakkasid taganema. 9. novembril lõpetati eesti vägede Krasnaja Gorka operatsioon ja algas Eesti vägede tagasitõmbumine Ingerimaalt. Loodearmee vasakut tiival tehti Krasnaja Gorka all punamadruste dessant. 13. novembril loovutasid Loodearmee väeosad Gattšina ja 14. novembril Jamburgi.
Laius-Tähkvere vald
pisi|200px|Laius-Tähkvere vallavalitsuse pitsat Laius-Tähkvere vald (ka Tähkvere vald) oli aastatel 1866–1939 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda. Haldusjaotuslikult kuulus vald Laiuse kihelkonda.
Laius-Tähkvere vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aasta vallaseadusega Laius-Tähkvere mõisa (saksa keeles Flemmingshof) juurde. Esimene vallavanem oli Joosep Daavel (1867–1872).
Esialgsesse Laius-Tähkvere valda kuulusid järgmised külad: Altveski, Aosilla, Kaasiku, Kilbavere, Kodismaa, Koimula, Metsaküla, Nukelise, Ookatku, Oti, Pedasi, Sadala, Tuimõisa, Tõreda, Tähkvere, Veneküla. Vallamaja asus Tähkvere külas.
1891. aastal liideti Laius-Tähkvere vallaga Reastvere ja Leedi vald. Valdade liitmisega lisandus Laius-Tähkvere valda Kirivere, Leedi, Mõisamaa, Reastvere ja Vaheküla küla.
1939. aasta vallareformiga arvati valla maa-ala enamus uue Sadala valla ja väiksem osa Avinurme valla koosseisu.
Jüri Eintalu
Jüri Eintalu (sündinud 8. aprillil 1962 Tallinnas) on eesti teadusfilosoof ja tõlkija.
Ta töötas aastatel 2003–2004 Tartu Ülikoolis teadurina ja 2004–2008 Sisekaitseakadeemias dotsendina. 2018. aastal vahendas ta eesti keelde Robert Nozicku peateose "Anarhia, riik ja utoopia".
Haridus
Eintalu on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna füüsika erialal. Aastatel 1991–1995 õppis ta Tartu ülikooli filosoofiateaduskonnas magistri- ja 1996–2001 doktoriõppes. Ta sai 1995. aastal teadusmagistri (Magister artium) kraadi filosoofias ja 2001. aastal doktorikraadi filosoofias (doktoritöö "The Problem of Induction: The Presuppositions Revisited" ('Induktsiooniprobleem: lähte-eelduste taasanalüüs'); juhendaja Rein Vihalemm).
1998. aastal täiendas ta end Århusi Ülikooli filosoofia teaduskonnas ja 2000. aastal Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis, kus läbis doktoriõppe abiprogrammi filosoofias.
Siugsuudmelaadsed
Siugsuudmelaadsed (Ophiostomatales) on kottseente selts.
Kenneth G. Wilson
Kenneth Geddes Wilson (8. juuni 1936 Waltham, Massachusetts – 15. juuni 2013 Saco, Maine) oli Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik.
Zavood
Zavood oli aastatel 1995–2021 tegutsenud pubi Tartus aadressil Lai 30.
Selle omanik oli Mario R. Pizzolante, kellele kuulub Tartus ka Pirogovi baar.
Zavoodi vana baarilett on Tartu Ülikooli muuseumis.
Deira
thumb|200px|right|Deira asukoht.
Deira (vanainglise: Derenrice või Dere) oli kuningriik Põhja-Inglismaal, mis kujunes arvatavasti siis, kui anglitest sõdalased vallutasid 5. sajandi kolmandal veerandil Derwenti oru. See ulatus Humberi estuaarist Teesi jõeni ja merest Vale of Yorki lääneservani. See oli lõunapoolsem Deira ja Bernicia kuningriikidest, mis hiljem Northumbria kuningriigi moodustamiseks ühendati.
Kuningriigi nimi on briti päritolu, võib-olla sõnast Deifr, mis tähendab "veed", või sõnast Daru, mis tähendab "tamm", millisel juhul peaks see tähendama "Derwenti inimesed", tuletuse leiab ka Maltoni ladina nimest Derventio.
Durhami Simeoni järgi (kirjutas 12. sajandi algul) ulatus see Humberi estuaarist Tyne'i jõeni, kuid maa Teesi jõest põhjas oli mahajäetud. Pärast seda, kui brittide kuningriik, mille keskus oli Eboracum (Ebrauc), võeti kuningas Edwini poolt ära, sai Eboracum selle pealinnaks ja anglite poolt nimeks Eoforwic ("metskuldi koht"). Enne seda näib, et pealinn oli Pocklingtonis või selle lähedal.
Esimene ürikutest leitav Deira anglist kuningas oli Ælla, kes õitses 6. sajandi lõpul pärast riigi vallutamist brittidelt aastal 581. Pärast tema surma oli Deira Bernicia kuninga Æthelfrith'i alam, kes ühendas kaks kuningriiki Northumbriaks. Æthelfrith valitses kuni Ælla poja Edwini tulemiseni aastal 616 või 617, kes valitses samuti mõlemat kuningriiki aastani 633.
Osric, Edwini nõbu, valitses Deirat pärast Edwinit, kuid tema poeg Oswine tapeti Oswiu poolt aastal 651. Mõni aasta hiljem valitses Deirat Oswaldi poeg Œthelwald.
Beda kirjutas Deirast oma Historia Ecclesiasticas (lõpetatud aastal 731).
Artur Ávila
pisi|Artur Ávila (2012)
Puidumesilane
Puidumesilane (Xylocopa) on mesilaste perekond, millesse kuulub umbes 500 liiki. Perekonna nimetus tuleneb nende pesitsuskäitumisest, kuna peaaegu kõik neist õõnestavad oma pesakäigud surnud või elus puitu, sealhulgas bambusesse. Erandiks on peamiselt alamperekonna Proxylocopa liigid, kes kaevavad urud pinnasesse.
Artur Ávila
Artur Ávila Cordeiro de Melo (sündinud 29. juunil 1979 Rio de Janeiros Brasiilias ) on brasiilia ja Prantsuse matemaatik, Brasiilia Teaduste Akadeemia liige; esimene ladinaameeriklasest Fieldsi medali kavaler (2014).
Puidumesilane
Perekonnale andis nime esmakirjeldaja, Prantsuse entomoloog Pierre André Latreille 1802. aastal. Ta tuletas selle vanakreeka sõnast ξυλοκὀπος xylokopos 'puusepp'.
Artur Ávila
Ta lõpetas Rio de Janeiro Föderaalse Ülikooli ja sai 2001. aastal Rio de Janeiro asuvast Puhta ja Rakendusliku Matemaatika Riiklikust Instituudist (IMPA) doktorikraadi (doktoritöö "Bifurcations of unimodal maps: the topological and metric picture"; juhendaja Welington de Melo).
Puidumesilane
Enamik puidumesilaste liike on üksiklased, kuid mõned moodustavad ka väikesi kolooniaid, kus emamesilased tütardega koos elavad. Sel juhul võib esineda tööjaotus: üks emamesilane kogub toitu ja muneb, teised aga valvavad pesa. Euroopas levinud liikidel kolooniaid ei esine. Munad on emamesilasega võrreldes suured ja kuuluvad putukamunadest suurimate hulka.
Puidumesilased ei toitu puidust, kuid ehitavad sellesse pesad. Emane puidumesilane närib puitu käigu, mille jaotab kambriteks, kuhu toob õietolmu ja nektarit ning muneb ühe muna. Puidu pinna lähedale õõnestatud käigud võivad olla küllaltki suured (sisenemisava läbimõõt kuni 12 mm) ning pikad, ulatudes mitme meetrini. Seetõttu võivad puidumesilased põhjustada aastate jooksul tõsiseid kahjustusi puithoonetele, peamiselt katmata puidule rõdudel, terrassidel, seinavoodris jms. Valdavalt on kahjustused siiski pindmised ja väheolulised.
Artur Ávila
Seejärel siirdus Prantsusmaale, kus töötas mitmes uurimisasutuses, sealhulgas Pariisis asuvas Teadusuuringute Keskuses (CNRS), kus edutati 2008. aastal uurimisdirektoriks. 2018. aastast on ta Zürichi Ülikooli matemaatikainstituudi professor. Ühtlasi on Ávila 2009. aastast IMPA erakorraline teadur. Tema töögraafiku kohaselt viibib ta pool aastat Euroopas ja seejärel pool aastat Rio de Janeiros.
Puidumesilane
Puidumesilasi söövad mitmed loomad ja linnud, näiteks rähnid, kes kuulevad mesilasevastsete häält ning teevad puusse nende kättesaamiseks auke.
Artur Ávila
Teadlasena on Ávila peamised uurimissuunad matemaatikas dünaamilised süsteemid ja spektraalteooria. 2014. aastal Seoulis toimunud Rahvusvahelise Matemaatikute Kongressi (IMC) avatseremoonial anti kätte Fieldsi medalid, sealhulgas Ávilale, kes sai medali "suure panuse eest dünaamiliste süsteemide teooriasse, mis on muutnud selle allharu nägu tänu ideele kasutada renormalisatsiooni ühendava põhimõttena".
Ávilal on nii Brasiilia kui ka Prantsusmaa kodakondsus.
Tunnustus
pisi|100px|Fieldsi medal
Puidumesilane
Üks Euroopas levinumaid puidumesilaste liike on metallsiniselt helkiv Xylocopa violacea, mis kuulub ühtlasi Euroopa suurimate mesilaste hulka. Tema looduslik levila ulatub ka Aasiasse, kus selle lõunapiiriks on 30. laiuskraad. Euroopas jäävad levila põhjapiirile Wales, Inglismaa ja Saksamaa. Nagu enamik puidumesilasi, teeb ta pesa jalal kuivanud puude tüvedesse. Ta ei ole kuigi agressiivne ning ründab vaid ohu korral, isastel puuduvad astlad sootuks.
Eestis
Eestist on ainsa puidumesilaste liigina leitud nii metsas kui ka asulates elav Xylocopa valga, keda on tuvastatud vähemalt viiel korral, seega peetud haruldaseks. XIX sajandil arvatavasti kadunud kogu Baltikumis.
Enamik selle perekonna liike elab soojemates maades. Puidumesilased on soojalembesed ning Kesk-Euroopas on nad aktiivsed aprillist augustini.
Kullervo Manner
pisi|Kullervo Manner Kullervo Achilles Manner (12. oktoober 1880 Kokemäki – 15. jaanuar 1939 Uhta, Komi ANSV) oli Soome ajakirjanik ja poliitik.
Kullervo Manner oli pärit kaplani ja kirikuõpetaja Gustaf Manneri perekonnast. Ta õppis Helsingi Ülikoolis kreeka-rooma filoloogiat.
1900–1906 töötas ta Porvoos ilmuva ajalehe Uusimaa toimetuses. 1906. aasta lõpus asutas ta ajalehe Työläinen, mille peatoimetaja ta oli 1909. aastani. 1910–1918 oli ta ajalehe Työmies ajakirjanik. Alates 1905. aastast oli ta Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
Alates 1. märtsist 1910 oli Manner Soome Eduskunna liige. 1917. aasta 4. aprillist kuni 31. oktoobrini oli ta Eduskunna esimees. Alates 1917. aasta juuni keskpaigast oli ta Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.
28. jaanuaril 1918 nimetati Kullervo Manner Soome revolutsioonivalitsuse esimeheks (sisuliselt valitsusjuhiks). 1918. aasta aprillis oli punased sunnitud Helsingist taanduma. 10. aprillil 1918 nimetati Manner Viiburis diktaatoriks. 25. aprillil 1918 oli ta sunnitud koos punase Soome valitsusega Petrogradi põgenema.
1918. aasta augustis oli ta Nõukogude Venemaal üks Soome Kommunistliku Partei asutajatest. 1920–1930 oli ta Soome Kommunistliku Partei esimees ja 1930–1934 peasekretär.
Manner vahistati 1. juulil 1935. Nõukogude Liidu Ülemkohus mõistis talle 1935. aasta novembris kümme aastat vabaduskaotust. Ta suri 1939. aasta jaanuaris vangilaagris kopsutuberkuloosi.
Takafumi Ogura
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1994 5 mängu ja lõi 1 värava.
Ma armastasin venelast
"Ma armastasin venelast" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi lühiromaan, mis kirjeldab rahvusliku kuuluvuse ja tärkava seksuaalsuse probleeme.
Cornelius Hasselblatt on nimetanud romaani teemadena ka keeleküsimust ja pedofiiliat, rõhutades, et selline teos ei saanuks mingil juhul ilmuda Nõukogude Liidus. Tõepoolest pälvis raamat ilmudes suurt tähelepanu ning on Bergi enim tõlgitud romaan. Hasselblatt tõstab esile ka teksti keelelist avatust ja radikaalsust. Nii teema kui keele poolest on "Ma armastasin venelast" iseloomulik taasiseseisvunud Eesti esimese kümnendi kirjandusele, mis suures osas käsitles seniseid tabuteemasid ning katsetas seni keelatud väljendusvahendeid.
Teos ilmus 1994. aastal samade kaante vahel teise lühiromaaniga "Nemad" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987).
"Kirjutatud" on tõlgitud vene (1994), rootsi (1997), soome (1998) ja saksa keelde (1998, "Ich liebte einen Russen").
Raamatu pealkiri viitab Anton Hansen Tammsaare romaanile "Ma armastasin sakslast".
Linda ait
Linda ait oli laevasõiduseltsile Linda kuulunud hoone (ait), mis asus Tallinnas Maneeži tänaval.
Hoone valmis 1892.
Hoone on ajalukku läinud eeskätt sellega, et seal hakkasid Gustav Boesbergi eesvõttel treenima tulevased raskejõustiklased. Aidas on treeninud teiste seas Aleksander Aberg, Georg Hackenschmidt ja Georg Lurich.
Sookalduse kollase nartsissi kasvukoht
thumb|Vaade kasvukohale (aprill 2022) Sookalduse kollase nartsissi kasvukoht on kollase nartsissi kasvukoht Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Sookalduse külas. Kasvukoht jääb Aovere–Kallaste–Omedu maanteel sõitjate nägemisulatusse.
Aastatel 1964–2021 oli kasvukoht looduskaitse all. Kaitseala pindala oli 0,3 ha.
Kollane nartsiss metsistub ehk hakkab looduslikult levima väga harva. Liik jõudis Eestisse Tartu Ülikooli botaanikaaia vahendusel 1807. aastal. Kokkuleppeliselt kulub taimeliigi naturaliseerumiseks ehk looduslikes kooslustes inimese abita iseseisvalt levimiseks 250 aastat. Kuna Sookalduse nartsissid pole selles kohas kasvanud üle 250 aasta, siis ei loeta nende kasvukohta looduslikuks.
Legendi kohaselt käis Sookalduse Singli talu perepoeg Peep 1880. aastate lõpul või 1890. aastate algul tööl Saare mõisas ja armus sealsesse mõisapreilisse. Kui mõisapreili isa sellest kuulis, jäi Peep töökohast ilma, kuid mõisapreili kinkis poisile armastuse ja kiindumuse märgiks ühe nartsissisibula, öeldes, et nii kaua, kuni nartsissid õitsevad, püsib nende armastus. Peep pistis nartsissisibula talu akna alla mulda ja see hakkas paljunema. Nartsiss kohanes uue elupaigaga niivõrd hästi, et kasvas edasi isegi siis, kui talu uus elumaja teise paika ehitati ja vana aeda enam ei hooldatud.
Sõnnikukeralaadsed
Sõnnikukeralaadsed (Sordariales) on kottseente selts.
Sepa Jalgpallikeskus
Sepa Jalgpallikeskus on jalgpallistaadion Eestis Tartus, mis kuulub klubile Tartu JK Tammeka. Jalgpallikeskus asub Ropka tööstusrajooni linnaosas, aadressil Sepa 15a.
Sepa Jalgpallikeskuse jalgpalliväljak on 105 x 68 m altküttega soojendatud kunstmuruväljak. Lisaks on jalgpallikeskuses ka 90 x 75 m naturaalmuruga harjutusplats.
Kasutajad
Tammeka kodustaadion on Tamme staadion, aga meeskond mängib talvisel ajal Sepa kunstmuruväljakul. Tammeka duubelmeeskond Tartu JK Tammeka U21 mängib peamiselt Sepal.
Renoveerimisplaan
2012. aastal hakkas Tammeka juhatus arutlema, kus oleks võimalik rajada kunstmurustaadion, mis oleks talvel hästi kasutatav. 2013. aastal otsustati, et vana Sepa staadioni renoveerimine oleks parim võimalus, ja 2015 jaanuaris andis Tartu linnavolikogu vana Sepa staadioni hoonestusõiguse Tartu JK Tammekale. . Kui esimestel eskiisidel oli uus kunstmuru pneumaatilise kupliga kaetud, otsustati lõpuks siiski rajada katmata väljak altküttega.
Ühisrahastuskampaania
Jalgpallikeskuse ehitamise eelarve oli 452 818€. 100 000€ sai Tammeka Eesti Jalgpalli Liidust, 200 000 pangalaenuna, ja 150 000€ jaoks korraldasid Tammeka ja Neway Eesti spordiajaloo suurima ühisrahastuskampaania, mis algas 2. novembril 2015. Üle 3000 inimese aitas uut staadioni rahastada, ja kampaania lõppes edukalt 12. jaanuaril 2016. Rahastuskampaania sai 2016. Kuldmuna galal Aasta Turundustegu avaliku sektori auhinna.
Ruuge-võiliblikas
Levila
Ruuge-võiliblikas elab peamiselt Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas, idas ulatub levila Kesk-Siberini. Põhja-Euroopas on ruuge-võiliblikas väga haruldane rändliblikas.
Ruuge-võiliblikas on Eestisse sisserändav liik. Alates 1872. aastast, mil Wilhelm Petersen püüdis Eestist (Kiidevast) esimese ruuge-võiliblika, leiti teda 21. sajandi algusaastateni vaid 10 korral. 2013. aastal vaadeldi kolmes kohas Kagu-Eestis üle 20 isendi.
Kirjeldus
Tiibade alakülg on kollane. Eestiival on mõned mustad, tagatiival punased täpid. Tagatiiva kesktähn on hõbedane.
Sepa Jalgpallikeskus
Renoveerimine, avamine ja edasiarendus
pisi|Sepa Jalgpallikeskuse kunstmuru paigaldamine Staadioni renoveerimine algas 2016. aastal aprillis, ehitusfirma oli Jaagor Grupp. Renoveerimise käigus paigaldati uued väljakud, ehitati ka tribüün, riietusruumid ja valgustussüsteem. Jalgpallikeskuse avamine toimus 10. juulil 2016 festivalina, kus esines muusik Daniel Levi ja mis lõppes Euroopa meistrivõistluste finaali ühisvaatamisega.
2017 suvel ehitati tribüün ümber, ja lisati sellele katus. Pärast ümberehitamist on tribüünil 487 istekohta.
Vigri (täpsustus)
Vigri on XXII olümpiamängude purjeregati ametliku maskoti nimi. Nimi on võetud viigri järgi.
Etna cirneco
Etna cirneco on Itaaliast pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: "Jahikoer, iseäranis jäneste küttimisel."
AgustaWestland
AgustaWestland NV on inglise-itaalia hargmaine ettevõte, Leonardo (varem Finmeccanica) tütarettevõte. Ettevõtte peamiseks tegevusalaks on kopterite projekteerimine ja tootmine.
AgustaWestland moodustati 2000. aasta juulis, kui Finmeccanica ja GKN ühendasid oma vastavad koptereid tootvad haruettevõtted (Agusta ja Westland Helicopters). Finmeccanica omandas GKNi osa AugustaWestlandis 2004. aastal.
Suurekivi tee
Suurekivi tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Kuldala tee lõpu lähedalt (aga Kuldala teega puudub autoga läbitav ühendus) ja lõpeb ristumisel Küti teega, olles ligikaudu 560 meetrit pikk (koos tänavalt algavate nimetute tupikute ja ringteega 1130 meetrit).
James Tarkowski
2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brentfordiga, mis mängis toona Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Samal aastal kindlustas klubiga pääsu Inglismaa esiliigasse.
Suurekivi tee
Tänav on eraomanduses ega ole seetõttu avalikuks liikluseks avatud. Ehitaja ei ole tänavat projektikohaselt välja ehitanud (on oluliselt kitsam, puudub tänavavalgustus).
James Tarkowski
2016. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Burnleyga, mis mängis toona Inglismaa esiliigas. Inglismaa kõrgliigas mängis ta Burnleyga pärast seda kuus hooaega.
Pärast seda, kui Burnley oli Inglismaa kõrgliigast välja langenud, sõlmis Tarkowski 2022. aasta juulis nelja-aastase lepingu Evertoniga.
Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu.
John Perry Barlow
John Perry Barlow (3. oktoober 1947 Cora, Wyoming – 7. veebruar 2018, San Francisco) oli Ameerika Ühendriikide küberaktivist, libertaar, esseist ja luuletaja ning ansambli Grateful Dead paljude laulutekstide autor.
Ta oli Electronic Frontier Foundationi ja Freedom of Press Foundationi asutajaliige.
Aleksei Heints
Aleksei Heints (1898 Põltsamaa – 2.juuni 1971 Leningrad) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.
Aleksei Heints liitus kommunistliku liikumisega 1917. aastal ning osales bolševike võimu kehtestamisel Punakaardis.
Eesti Vabadussõjas oli ta Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 5. Võru Eesti kommunistliku kütipolgu roodu- ja 2. pataljoni komandör. Lahinguliste teenete eest autasustati teda Punalipu ordeniga. A. Heints astus VK(b)P liikmeks 1919. aastal.
Pärast Eesti Vabadussõja ja Vene kodusõja lõppu lõpetas ta NSV Liidus Sõja-meditsiini Akadeemia.
A. Heints represseeriti 1930. aastate lõpus ning viibis kuni 1955. aastani, mil ta rehabiliteeriti, Siberis vangilaagrites, kus ta töötas arstina.
KI
KI või Ki on lühend, tähis või sümbol, mis võib tähendada:
Jüri Samarütel
Jüri Samarütel (17. aprill 1938 Tallinn – 2. jaanuar 2018) oli eesti arstiteadlane ja anestesioloog-reanimatoloog.
Elulugu
Jüri Samarütel oli juristi poeg.
Lõpetas 1956 Tallinna 10. Keskkooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1974, TRÜ), väitekiri "Happe-alustasakaalu ja arteriaalse vere gaaside dünaamika, seoses operatsiooni ja anesteesiaga". Oli 1965–1966 TÜ üldkirurgia kateedri assistent, 1968–1976 hospitaalkirurgia kateedri assistent, 1977–1992 dotsent, 1992–2003 anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku dotsent. Aastast 2003 emeriitdotsent ja Tartu Ülikooli Kliinikumi arst-konsultant.
Teadustöö
Uurimusi anestesioloogiast, reanimatoloogiast, südamekirurgiast, kunstvereringest, vältimatust kirurgilisest abist ja traumatoloogiast. Aktiivne osaleja uute meetodite juurutamisel anestesioloogias ja intensiivravis (kehaväline vereringe jm). erialanõunik ja erialakomisjoni liige, Euroopa Anestesioloogiakadeemia liige, Eesti Anestesioloogia-Reanimatoloogia Seltsi asutajaliige ja esimees (1979–2003). Umbes 230 teadustrükist.
Hans Bethe
pisi Hans Albrecht Bethe (2. juuli 1906 Strasbourg – 6. märts 2005 Ithaca, New Yorgi osariik) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide tuumafüüsik.
Emanuel Cecchini
Rodrigo Emanuel Cecchini (sündinud 24. detsembril 1996) on Argentina jalgpallur (keskpoolkaitsja), kes mängib MLS-i meeskonna Seattle Sounders eest, ta on seal laenul Hispaania esiliiga klubist Málaga.
Arapaima
pisi|Arapaima gigas Arapaima (Arapaima gigas; ka pirarucu või paiche) on luukeellaste sugukonda kuuluv Lõuna-Ameerika troopiline mageveekala. See on üks nn elavaist fossiilidest ja üks maailma suuremaid mageveekalu.
Hans Bethe
1967. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind tähtede tuumasünteesi teooria eest.
Emanuel Cecchini
Ta on mänginud ka Hispaania, Argentina ja Mehhiko kõrgliigades.
Saavutused
Seattle Sounders
Arapaima
Anatoomia ja morfoloogia
pisi|vasakul|Täispikkuses arapaima Arapaima võib kasvada pikemaks kui 2 meetrit, mõnel juhul isegi üle 2,5 meetri, kaaludes enam kui 100 kg. Sageli mainitav maksimumpikkus 4,5 m pärineb ühestainsast kaudsest allikast 19. sajandi esipoolelt ning pole kinnitust leidnud. Liigi maksimaalne kaal on kirjanduse andmeil 200 kg. Arapaima on üks otsitumaid toidukalu Lõuna-Ameerikas, seda püütakse peamiselt käsitsi võrkudega ekspordiks ja harpuunidega kohalikuks tarbeks. Seetõttu leidub looduses tänapäeval harva arapaimasid pikkusega üle 2 m.
Püük
Brasiilia valitsus on keelanud arapaimade tööstusliku püügi liigi väljasuremisohu tõttu. Püük on lubatud vaid Amazonase basseini üksikutel kaugetel aladel – kas siis sportliku püügina, mille käigus püütud kalad vabastatakse, või põlisrahvastel omaks tarbeks. Kuna arapaimast on võimalik saada suuri luudeta kalalihalõike, peetakse seda delikatessiks. Arapaimapüügi kõrgajal 1918–1924 püüti aastas umbes 7000 tonni arapaimasid. Nõudlus arapaimade järele ajendas jõeäärseid asukaid kalu kasvatama.
Ökoloogia
Arapaima sööb kalu, koorikloomi ja isegi kaldal kõndivaid väikesi kuivamaaloomi. Kala hingab õhku, kasutades oma labürintorganit, milles on arvukalt veresooni ja mis avaneb kala suhu. See annab talle eelise Amazonase sageli hapnikuvaeses vees. Nii suudab kala jääda ellu ka sootides, mille vees võib hapniku kontsentratsioon langeda 0,5 miljondikuni. Araguaia märgaladel, mis on üks liigi tähtsamaid pelgupaiku, on arapaima taolistes järvedes madalvee aegu toiduahela tippkiskja. Jõgedest eraldatud järvedes väheneb hapnikusisaldus, muutes saakloomad uimaseks.
Paljunemine
Laia asuala tõttu mõjutavad arapaimade elutsüklit tugevalt iga-aastased üleujutused. Arapaima koeb kuudel, mil veetase on madal või alles hakkab tõusma. Kala ehitab umbes 50 cm laia ja 15 cm sügava pesa, tavaliselt veekogu mudapõhja. Kui vesi tõuseb, kooruvad marjast maimud, kes kasvavad kiiresti tulvavee perioodil maist augustini. Nii reguleerivad kudemist aastaajad. Oletatavasti hoiab isane arapaima maime suus, nagu ka arapaimade sugulased aravanad (Osteoglossum). Emane arapaima aitab isast ja maime kaitsta, tiireldes nende ümber ja tõrjudes kiskjaid.
Raamatus "Sahisev maa" kirjeldab looduseuurija Gerald Durrell Argentinas kuuldud lugu, mille kohaselt eritab emane arapaima peas asuvast näärmest valget nõret, mida maimud paistavad söövat.
Evolutsioon
Arapaimade või nendega väga sarnase liigi fossiile on leitud müotseeni kihistustest Colombias Villaviejas.
Tähtsus inimeste jaoks
pisi|140px|Arapaima kujutis [[Briti Guayana margil 1954. aastast]] Kohalikud asukad püüavad ja kasutavad arapaimat mitmel viisil. Arapaimasid püütakse harpuunide ja suurte võrkudega ning nende liha peetakse hõrgutiseks. Kuna arapaima peab hingamiseks aeg-ajalt pinnale ujuma, on üks traditsiooniline püügiviis kalu kõigepealt harpuunida ning seejärel surnuks tümitada. Ühest kalast võib saada kuni 70 kg liha.
Arterite loend
Siia nimekirja palume kanda arterite (veresoonte liik) eestikeelseid nimetusi. Arterite ladinakeelsed nimetused võimaluse korral sulgudesse lisada.
Arapaima
Tähtsus inimeste jaoks
Suuruse tõttu tuleb neid kalu käsitseda äärmiselt ettevaatlikult. Kui arapaima soovitakse pärast püüdmist taas vette lasta, tuleb oodata viis minutit, kuni ta hingab. Piki kala selgroogu jookseb suur veresoon, mis võib lõhkeda, kui kala pildistamiseks veest välja tõstetakse. Häiritud arapaimad võivad ka veest välja hüpata.
Arapaimasid peetakse tihti akvaariumikaladena, ehkki see nõuab eriti mahukat akvaariumi, pidevat hoolitsust ja suuri kulutusi.
2009. aasta juulis teatasid Terengganu küla elanikud Malaisias, et on külalähedases Kenyiri järves arapaimat korduvalt näinud. Kohalikud nimetasid seda "Kenyiri koletiseks" või "lohekalaks" ning süüdistasid kala kahe mehe uppumises segastel asjaoludel 17. juunil.
Kurzelów
Kurzelów sai linnaõigused 1285. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
Tartumaa Arendusselts
Põhikirja järgi on ühingu tegevuse põhieesmärk "kohaliku elu arendamine tuginedes avaliku, era- ja kolmanda sektori koostööle". Ühing on üks LEADERi tegevusgruppe Eestis.
Ühingusse kuulub 38 ettevõtet ja 53 mittetulundussektori esindajat.
Michael Sata
pisi|Michael Sata (2013) Michael Chilufya Sata (hüüdnimi King Cobra; 6. juuli 1937 – 28. oktoober 2014) oli Sambia poliitik, 23. septembrist 2011 kuni surmani Sambia president.
Michael Sata oli Patriootliku Rinde esimees. Ta alustas oma poliitilist karjääri 1960. aastatel tollal valitsenud Ühendatud Rahvusliku Sõltumatuse Parteis, oli muu hulgas 1980. aastatel Lusaka kuberner ja parlamendi liige, kuid president Kenneth Kaunda autoritaarses stiilis pettununa astus 1991. aastal erakonda Liikumine Mitmeparteilise Demokraatia eest. Pärast Frederick Chiluba võitu 1991. aasta presidendivalimistel oli Sata mitmes ministriametis. Nii kuberneri kui ka ministri ametist jäi ta rahvale meelde tegude inimesena.
Pärast seda, kui teda 2001. aastal partei presidendikandidaadiks ei valitud, lahkus Sata erakonnast ja asutas uue partei, Patriootliku Rinde. Samal aastal peetud presidendivalimistel sai Sata umbes kolm protsenti häältest. 2006. aasta presidendivalimistel sai Sata Levy Mwanawasa järel teise häälesaagi, 2008. aastal jäi teiseks pärast Rupiah Bandat.
20. septembril 2011 peetud presidendivalimistel valiti Michael Sata 43 protsendiga häältest presidendiks. Tema peamine vastaskandidaat oli ametis olev president Rupiah Banda, kes sai 36 protsenti häältest.
Isiklikku
Michael Sata oli katoliiklane.
Ta oli abielus arstiga. Neil on kaheksa last.
Amata vald
pisi|[[Spāre mõisa häärber]]
Valla pindala on 108 km². 2016. aasta seisuga elas seal 763 inimest. Valla keskuseks on Ģikši küla, vallamaja asub aadressil Egļu iela 1. Vallavanem on Līga Jauniete.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Kosa vallas Kosa külanõukogu, aga vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Kosa külanõukoguga likvideeritav Rencēni külanõukogu. Aastal 1965 arvati Amata sovhoosi maad Kosa külanõukogu koosseisu, ent Skujene sovhoosi ja külanõukogu keskuseks olnud Kosa küla maad arvati Skujene külanõukogu koosseisu. Samal aastal nimetati Kosa külanõukogu ümber Amata külanõukoguks. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2000. aastal liideti vald Drabeši vallaga ühiseks Amata piirkonnaks. 2021. aastast kuulub vald Cēsise piirkonda.
Muinsusmälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kurmji muinaskalmed ehk Kalmistuküngas, Kaikūņi muinaskalmed, Lejaskauļi muinaskalmed ehk Kalmistuküngas ja Doļi linnamägi. Regionaalse kaitse all on Olnieki keskaegne kalmistu, Rencēni mõisa keskaegne kalmistu, Rēveļi muinaskalmed koos sealse hiiega, Palmēni keskaegne kalmistu, Kalnasīļi keskaegne kalmistu ja sealne kirikuase ehk Pühamägi, ning Bērzkalni muinaskalmed ehk Kallisküngas.
Loodus
Valla tähtsaim jõgi on selle piirialadel voolav Amata. Looduskaitse all on Kaļļi allikad, Aleksandrs Čaksi istutatud tamm, üks mets-õunapuu, üks haab, üks mänd, üks kuusk ja neli looduskaitsealust nimetut põlist tamme.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 647 lätlast, 14 venelast, 7 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakas ja 7 leedulast.
Valla külad on:
Lang (Steiermark)
Lang on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Männi tänav
Männi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Männi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Raudtee tänaval Tallinna–Keila raudtee ääres. Männi tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ja ligikaudu 155 meetri pikkune.
Lang (Steiermark)
thumb|Vaade Langile
Vallas asuvad Göttlingi, Langi, Langabergi, Dexenbergi, Schirka, Stangersdorfi ja Jößi külad.
Männi tänav
Männi tänava ääres asub Tallinna Nõmme Põhikool.
Tänava nimi ja ajalugu
Tänava varasem nimi oli Promenaadi tänav (saksa keeles Promenaden-Strasse, vene keeles Променадная улица). 17. märtsil 1923 sai tänava nimeks Männi tänav (Kiefernstrasse, Сосновая улица). Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi Ladva tänav.
Kenji Honnami
Kenji Honnami (jaapani keeles 本並 健治 Honnami Kenji; sündinud 23. juunil 1964 Hirakatas) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Küti tee
Tänav saab alguse Vana-Tartu maanteelt endise Tammiku talu kõrvalt ja lõpeb ristumisel Mõigu teega, olles ca 1100 meetrit pikk.
Kenji Honnami
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1994 3 mängu.
Küti tee
Tänava algus on tänava muust osast kitsam ja sillutataud freesasfaldiga; ülejäänud tänav on sillutatud mustkatte või asfaldiga. Küti tee ääres asub Peetri kooli staadion.
Floursies
Floursies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
Vigri
Vigri on XXII olümpiamängude purjeregati maskott. Hülgepoeg Vigri autorid on keraamik Saima Sõmer ja Polümeeri töötaja ­Elsie Johanson. Nimi on tuletatud sõnast viiger.
Paul Poska
Paul Poska (22. veebruar 1871 Laiusevälja, Laiuse vald – 8. märts 1931 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik.
Ta sündis Laiuse Jumalaema Sündimise koguduse köstri pojana. Õppis Laiuse kihelkonnakoolis, seejärel 1887. aastast Riia vaimulikus koolis ja Riia vaimulikus seminaris, mille lõpetas 19. juulil 1893. 10. oktoobril 1893 pühitseti köstriks Põltsamaa Pühavaimu koguduses, kus tegutses kuni 1898. aastani, olles ühtlasi Põltsamaa kaheklassilises kihelkonnakoolis õpetaja, hiljem kaks aastat ka kooli juhataja. 14. septembril 1898 määrati preestriks Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kogudusse. Aastatel 1907–1914 oli ta preester Jõhvi Jumalailmumise koguduses, 1. augustist 1914 usuõpetuse õpetaja Rakvere õpetajate seminaris. Septembris 1918 kolis perega Tallinna, kus töötas usuõpetajana algkoolides ja eesti keele õpetajana gümnaasiumides. Aastatel 1927–1929 oli ta Tallinna Issanda Muutmise koguduses asetäitja-preester.
Isiklikku
Tema vend Jaan Poska oli advokaat ja riigitegelane, vend Nikolai Poska oli õigeusu preester.
Andres Bergmann
Andres Bergmann (13. aprill 1959 Tartu – 12. juuni 2010 Tallinn) oli eesti majandus- ja rahandustegelane, aktsiaseltsi ERA Pank asutaja ja tegevjuht kuni selle pankrotistumiseni 1999. aastal.
Bergmann oli päritolult sakslane. Bergmanni pere oli kolinud ümberasumisleppe alusel Eestist Saksamaale 1974. aastal. Naasnud 1989. aastal Eestisse, asus Bergmann tegutsema Tartu Majas, mida juhtis Olari Taal. 1992 töötas ta Eesti asemajandusministrina. Bergmannile kuulusid 1990. aastatel veel Polarise kindlustusseltsid, konsultatsioonifirma ja hulk muid ettevõtteid.
Bergmann oli Eesti Erastamisettevõtte looja ja selle nõukogu juht 26. novembrini 1992. Ta vallandati varsti pärast Eesti ettevõtete esimese erastamisvooru väljakuulutamist. Seejärel oli ta 1993–1994 majandusminister Toomas Sildmäe nõunik.
Bergmann oli Eesti Suusaliidu president aas­ta­tel 1993–1999.
1999. aasta juunis kuulutas kohus välja ERA panga pankroti. Pangaga ühte gruppi kuulunud Polarise kindlustus pankrotistus sama aasta oktoobris. Prokuratuuri arvates kuritarvitasid panga juhatuse ja nõukogu liikmed aastail 1995–1999 oma ametiseisundit ja tegid ebaseaduslikke majandustehinguid. Nii tekitasid Bergmann ja tema kaasosalised ERA Pangale 214,4 miljoni kroonise kahju ja ajasid sellega panga pankrotti. 2003. aastal kinnitas prokurör Andres Bergmanni järjekordse süüdistuskokkuvõtte kriminaalasjas, mis käsitleb vara varjamist ja valevande andmist, kuna "Andres Bergmann varjas temale kuuluvat pangaarvet Münchenis asuvas pangas ja sellel arvel olevat vara, kuigi ta oli andnud Tartu Maakohtus võlgniku vande temal olevate varade ja võlgade kohta".
12. novembril 2004 kuulutas Tartu maakohus välja Bergmanniga seotud OÜ Cynakese (likvideerimisel) pankroti. Selle ettevõtte kaudu oli tehtud hulk kahtlasi ERA Panga tehinguid. Cynakese kaudu kuulus Bergmannile näiteks Klooga mõisahoone ja 49 ha suurune kinnistu.
23. detsembril 2004 jõudis Bergmann lihtmenetluse korras prokuröriga kokkuleppele ning pidi vangis olema 3 aastat ja 6 kuud. Samuti pidi ta hüvitama 15,7 miljoni Eesti krooni eest tema vastu esitatud tsiviilhagisid. 27. detsembril kinnitas Tartu maakohus selle kokkuleppe.
Kokku oli kohtu all neli meest. Neist Bergmannile mõisteti kolm ja pool aastat vangistust. ERA Panga juhatuse endisele liikmele Peep Akkelile mõisteti 2 aastat vangistust, neist 6 kuud reaalselt ning 1 aasta ja 6 kuud tingimisi. ERA Panga Tallinna filiaali endisele juhile Raivo Lingile mõisteti tingimisi 1 aasta ja 9 kuud vangistust. Bergmanni vanglakaristuse hulka arvestas kohus eelvangistuses oldud aja ja karistuse kandmise alguseks loeti tema vahi alla võtmine 31. märtsil 2004.