cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich Franz II (Mecklenburg)
Elulugu
Ta sündis Ludwigslusti lossis Paul Friedrichi ja selle naise Alexandrine vanema pojana. Ta sai suurhertsogkonna pärijaks pärast oma vanavanaisa Friedrich Franz I surma 1. veebruaril 1837. Friedrich Franz sai eraharidust 1838. aastani. Siis õppis ta Blochmanni instituudis Dresdenis, enne kui läks Bonni ülikooli. Friedrich Franz sai isa järel suurhertsogiks 7. märtsil 1842.
Friedrich Franz teenis teise Schleswigi sõja ajal kindralfeldmarssal Friedrich von Wrangeli kindralstaabis. Austria-Preisi sõja ajal juhatas ta vägesid, kes okupeerisid Leipzigi ja piirasid Nürnbergi. Ta võttis osa ka Prantsuse-Preisi sõjast, mille ajal tehti ta Reimsi kindralkuberneriks, ja juhatas Saksa vägesid, mis piirasid Touli. Ta kaitses Preisi vägesid Pariisi piiramise ajal Armée de la Loire 'i rünnaku eest. Ta võitis Prantsuse vägesid Beaune-La-Rolande ja Beaugency lahingutes.
Friedrich Franz suri 15. aprillil 1883 Schwerinis. Tema järel sai suurhertsogiks tema vanem poeg Friedrich Franz III.
Abielud ja lapsed
Friedrich Franz abiellus 3. novembril 1849 Ludwigslustis Auguste Reuß zu Köstritziga. Nad said järgmised lapsed:
Friedrich Franz abiellus 4. juulil 1864 Darmstadtis Anna von Hessen-Darmstadtiga. Nad said ühe lapse
Kolmandat korda abiellus ta 4. juulil 1868 Marie von Schwarzburg-Rudolstadtiga. Nad said järgmised lapsed:
Nõmmekimalane
pisi|Nõmmekimalane Nõmmekimalane (Bombus jonellus) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta üsna haruldane, keda võib kohata eriti nõmmedel.
Heiki Haljasorg
thumb|Heiki Haljasorg Heiki Haljasorg (sündinud 22. veebruaril 1977 Tallinnas) on eesti kultuuriajaloolane, raadioajakirjanik ja õpetaja, filosoofiadoktor.
Elulugu
Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kasvatusteaduste alal ning 2004. aastal Tartu Ülikooli ajaloo alal. 2017 lõpetas ta Tallinna Ülikooli filosoofiadoktori kraadiga kasvatusteaduste alal. Ta on osalenud täienduskoolitustel Jeruusalemmas (Yad Vashem 2013), Oxfordis (Oxford English Centre 2014) ja Amsterdamis (Amsterdam University of Applied Sciences 2015).
Aastast 1999 on Heiki Haljasorg kultuuriloosaate "Roosiaed" saatejuht Raadio 7-s. Ta on "Roosiaia" saateid teinud Washingtonis, Pariisis, Roomas, Ateenas, Egiptuses, Kopenhaagenis, Riias, Lübeckis, Helsingis, Firenzes, Santorinil ja Veneetsias. Saate külalised on olnud professorid, diplomaadid, teoloogid ja üliõpilased. 2006–2008 ilmusid Haljasoru ajalooteemalise sarja artiklid Äripäeva lisas Visioon.
1997–2001 töötas Heiki Haljasorg Nissi Põhikooli ajalooõpetajana, 1999–2000 Tallinna Pedagoogikaülikooli Üliõpilasesinduse aseesimehena, 2001–2005 Tallinna Ühisgümnaasiumi ajaloo- ja filosoofiaõpetajana ning 2005–2014 Tallinna 32. Keskkooli ajaloo, filosoofia ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Ta propageeris sealsetes ajalooklassides ladina ja vanakreeka keele õppimist. Tema õpilased on võitnud ühiskonnaõpetuse alaseid võistlusi ning käinud auhinnareisidel Washingtonis, Pariisis, Sloveenias ja Makedoonias.
2011–2015 töötas Heiki Haljasorg Tallinna Ülikooli Pedagoogilise Seminari filosoofia ja kasvatuse ajaloo lektorina ja 2014–2016 oli ta Tartu Katoliku Hariduskeskuse direktor. Aastast 2012 õpetab Heiki Haljasorg Tallinna Toomkoolis (aastast 2016 töötab ka õppealajuhatajana), aastast 2016 on ta Eesti Kirikute Nõukogu haridustöö projektijuht ja aastast 2017 Vanalinna Hariduskolleegiumi filosoofiaõpetaja.
Ta on korraldanud Tallinna Ülikoolis kolm kasvatuse ajaloo konverentsi (2012, 2013, 2014), modereerinud Tallinna Ülikooli riigiteaduste üliõpilaste Euroopa Parlamendi kandidaatide debatti (2009) ning esinenud Paide arvamusfestivali paneeldiskussioonidel (2013, 2015 ja 2018).
Heiki Haljasorg on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 2004, Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 2006, Laurentsiuse Seltsi liige aastast 2010 ja Eesti Ühiskonnaõpetajate Seltsi liige aastast 2010 (esimees 2013-2020).
Isiklikku
Heiki Haljasorg on abielus ja tal on kaks last (tütar ja poeg).
Kaunvili
pisi|Oad Mehhiko turul Kaunviljad on liblikõielised köögiviljad, mille söödav osa on kaun või kaunas olevad seemned.
pisi|Kolme eri värvi läätsed
Liigid
Kaunviljade hulka kuuluvad näiteks hernes, kikerhernes, suhkruhernes, lääts, põlduba, sojauba, aeduba, mungvigna, okra (ehk söödav muskushibisk), guaarauba, lobauba, kaheõieline hobukaun.
Kirjeldus
Enamik kaunvilju kasvab üheaastaste põõsaste, kääbustaimede või hiidsortidena (mõned neist on üle 2 meetri kõrged). Enamik kaunvilju eelistab sooja kliimat, erandiks on hernes ja uba, mis taluvad ka madalaid temperatuure. Kaunad on liikidel keskmiselt 8–20 cm pikkused, neis on 4–12 neerukujulist seemet. Seemned erinevad suuruselt ja värvilt – rohelisest pruuni, musta, punase, kollase ja valgeni.
pisi|Herned kaunas
Kasutamine
Kaunvilju süüakse nii tervelt kui ka püreestatult kas külmalt või soojalt. Neist saab jahvatada jahu, vilju võib röstida, kääritada ja idandada.
Ajalugu
Paljusid kaunviljaliike tunti juba eelajaloolisel ajal. Varaseimad leiud pärinevad Lähis-Idast, seal on ka läätse ja herne kodumaa. Antiik-Kreekas ja Roomas peeti kaunvilju "vaese mehe toiduks". Keskajal söödi kaunvilju palju Euroopa põhjaosas, kus teraviljasaagid kliima tõttu sageli ikaldusid. Tänapäeval on kaunviljad aukohal iseäranis Põhja-Aafrika, Ladina-Ameerika ja Aasia köögis.
Looduse romaanivõistlus
pisi|Looduse romaanivõistluse embleem eeslehel|alt= pisi|Mardikas "Tint", auhinnamärgis raamatu eeslehelt Looduse romaanivõistlus oli 1927–1940 kirjastuse Loodus läbi viidud romaanivõistlus.
Auhinnatud raamatuid anti välja nii pehmes kui ka kõvas köites. Kõikidel ilmunud raamatutel oli ühine kujunduselement – romaanivõistluse embleem, mis oli trükitud raamatute eeslehtedele ning kõvaköiteliste raamatute esikaantele. 1927–1930 ilmunud raamatutel oli embleem ka raamatute selgadel, 1938–1938 ilmunud raamatutel ilutses seljal kirjastuse logo.
Ümbrispaberite kujundus olid ühes stiilis 1938–1939 ilmunud raamatutel – autoriks Ernst Kollom. Varem ilmunud raamatutel üldist ühtset stiili polnud – kujundajad olid erinevad kunstnikud.
Auhinnatud romaanid
1928
1929
1930
1931–1934 auhindu ei antud
1938
Armas
Armas võib tähendada järgmist:
Looduse romaanivõistlus
Auhinnatud romaanid
1939
1940
Paepark
Paepark (ka Pae park) on park Tallinnas Lasnamäel. Paepark asub Sikupilli asumis ning jääb Laagna teest lõuna poole vana paekarjääri maa-alale.
Pae pargis asub Pae järv. Veekogu on eri allikates tähistatud erinevate nimedega. Kohanimeregistris on see kirjas Lasnamäe karjääri nime all, kasutatud on ka Lasnamäe järve nime. Tallinna nimekomisjon kinnitas 2011. aastal nimeks Pae järv. See on suuremõõtmeline tehisveekogu, mis on tekkinud pikaajalise paekivi kaevandamise tulemusel. Järve sügavus on 8 m. Ümber korrastatud veekogu kulgeb 1,9 km pikkune asfaltkattega kergliiklustee.
Pargi elustik
Puuliikidest leiduvad pargis näiteks remmelgas, haab, kask, hall lepp, vaher, toomingas, harilik pooppuu, aprikoosipuu.
Veekogul armastavad pesitseda ja puhata veelindudest naeru- ja kalakajakas, sinikael-part, kühmnokk-luik, tuttvart, tuttpütt, lauk. Järve lasti 2009. aastal 350 karpkala.
Looduslaps
"Looduslaps" on 2014. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.
Sisu
Kõik eluks vajaliku saab Mari otse loodusest. Tütarlaps toitub sellest, mida mets pakub: hommikuti kastepiiskadest, suvel marjadest, talvel puhtast allikaveest. Kui ilm vähegi lubab, magab Mari lageda taeva all. Oma päevi sisustab ta taimi korjates ja neist ravivaid tinktuure valmistades. Mari suhtleb meelsamini taimede, loomade ja metsavaimude kui inimestega. Kes oskaks arvata, et vaid neli aastat tagasi oli see tütarlaps Playboy kaanemodell…
Tegijad
Režissöör: Anu Aun
Operaatorid: Mihkel Soe
Helirežissöör: Jevgeni Berezovski
Helilooja: Liisa Hirsch
Monteerija: Priit Pääsuke
Tootja: Luxfilm
Produtsent: Anu Aun
Rahastajad: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, Eesti Rahvusringhääling
Almazbek Atambajev
right|pisi|Almazbek Atambajev Almazbek Atambajev (sündinud 17. septembril 1956 Tšüj oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, Kõrgõzstani president (2011–2017) ja peaminister (2007, 2010–2011 ja uuesti 2011).
Ettevõtlusega hakkas ta tegelema 1989. aastal.
Aastatel 1995–2000 oli Atambajev parlamendi liige.
2000. aastal kandideeris Atambajev Kõrgõzstani presidendiks. Ta esitati presidendikandidaadiks ka 2005. aastal, kuid loobus, kui Kurmanbek Bakijev ja Feliks Kulov valimistel liidu sõlmisid.
2005–2006 tegutses Atambajev tööstus-, kaubandus- ja turismiministrina. 2007. aasta märtsis asus ta pärast Feliks Kulovi tagasiastumist Kurmanbek Bakijevi ettepanekul peaministri ametisse, kuid lahkus juba novembris. Mais väitis Atambajev, et teda püüti pärast ühe riigiettevõtte erastamisotsust mürgitada, ja suundus Türgisse ravile.
Ta on olnud Kõrgõzstani peaminister 29. märtsist kuni 28. novembrini 2007, 17. detsembrist 2010 kuni 23. septembrini 2011 ja 14. novembrist 1. detsembrini 2011.
2009. aastal kandideeris Atambajev Bakijevi peamise vastaskandidaadina presidendiks, võttis aga kandidatuuri viimasel hetkel protesti märgiks tagasi.
Spoltore
Spoltore on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Spoltore sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 12. novembri dekreediga.
Almazbek Atambajev
Atambajev oli 2010. aasta aprillis võimule tulnud ajutise valitsuse juhi asetäitja kuni juulini.
Alice Segali muusikakool
Õppetöö algas 1. septembril 1903 ja esimesel õppeaastal õpetati klaverit ja tšellot. Järgmisest õppeaastast lisandus viiuliõpe, mida õpetas H. Merten.
Spoltore
Keskmiselt 185 meetri kõrgusel merepinnast asuva Spoltore asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Almazbek Atambajev
23. septembril 2011 loovutas ta peaministri kohused asepeaminister Ömürbek Babanovile, et kandideerida oktoobris peetavatel presidendivalimistel.
Spoltore
Haldus
Spoltore piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cappelle sul Tavo, Cepagatti, Montesilvano, Moscufo, Pescara, Pianella, San Giovanni Teatino (CH).
Kiiritustihedus
Kiiritustihedus (inglise keeles irradiance) on radiomeetrias kiirgusvoog kiirgust vastuvõtva efektiivpinna kohta (tähis E_e, ühik W/m2) ehk pinnaelemendile langeva kiirgusvoo \Phi ja elemendi pindala A jagatis:
Almazbek Atambajev
30. oktoobril 2011 peetud valimistel valiti ta 63,2 protsendiga häältest presidendiks. 14. novembril 2011 tema volitused peaministrina taastati.
Kalevi Kotkas
Kalevi Kotkas (ka Kalev Kotkas; 10. august 1913 Tallinn – 24. august 1983 Helsingi) oli Soomet esindanud eesti kergejõustiklane.
Tal oli Eesti kodakondsus 1932. aastani. Enne seda oli ta läinud elama koos emaga Soome.
Spoltore
Haldus
Spoltore halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Caprara d'Abruzzo, Pescarina, Pescarina Superiore, Ripoli, Santa Lucia, Santa Teresa, Torretta, Villa Raspa, Villa Santa Maria.
Armand
Armand võib tähendada järgmist:
Filosoofiline nõustamine
Liikumist seostatakse tihti Sokratese õpetustega. Sokrates leidis, et filosoofia on otsing hea elu leidmiseks ja arvas, et elu ilma filosoofiata ei ole väärt elu.
Ajalugu
Peter Koestenbaum oli üks varaseid filosoofilise nõustamise juhtfiguure. Tema 1978. aastal välja antud raamatus "The New Image of the Person: The theory and Practice of Clinical Philosophy" arutas Koestenbaum viise, kuidas filosoofilist nõustamist kasutada saaks.
Kiiritustihedus
Spektraalne kiiritustihedus on kiiritustihedus  diferentsiaalse lainepikkusvahemiku  kohta: Spektraalse kiiritustiheduse mõõtühik SI-süsteemis on W/m3. Kuna lainepikkust mõõdetakse harilikult nanomeetrites, siis praktikas on kasutusel ühik W/(m2· nm).
Spoltore
Loodus
Abruzzo mägisel maastikul asuvat Spoltoret lahutab idas Aadria merest provintsi keskus Pescara.
Kalevi Kotkas
Ta osales 1932. aasta Los Angelese OM-il, kus sai kettaheites 7. koha. Ta osales 1936. aasta Berliini OM-il, kus sai kettaheites 14. koha ja kõrgushüppes 4. koha.
Spoltore
Ajalugu
1947. aastal eraldati Spoltore Pescarast ja moodustati praegune haldusüksus.
Kalevi Kotkas
Kotkas on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistu kõrval asuvale Lapinlahti õigeusu kalmistule.
Isiklikku
Ta vend oli sporditegelane Kallio (Kalju) Kotkas.
Reangi oja
Reangi oja (ka Vana-Kariste oja) on oja Sakala kõrgustiku lääneosas, halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas ning Pärnu maakonnas Saarde vallas, Pale jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 18,9 km (koos lisaharudega 19,9 km), valgla pindala 19,7 km², langus 35,5 m ja lang 1,88 m/km. Oja saab alguse 73,5 m kõrgusel Vabamatsi külas ja suubub 38 m kõrgusel Kanaküla külas vasakult poolt Pale jõkke 5,9 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Filosoofiline nõustamine
Ajalugu
Saksa filosoof Gerd B. Achenbach arvas, et filosoofia ei peaks olema eraldiseisev haru ning pidas filosoofiat oluliseks osaks inimese elus. Achenbach hakkas 1981. aastal klientidele filosoofilist nõustamist pakkuma. Tema eesmärk oli luua soodne keskkond, kus inimene saaks kasutada filosoofiat, et arendada enese mõtteid asjakohastel teemadel. Aastal 1982 asutas Achenbach Saksa Koolkonna Filosoofilise Praktika ja Nõustamise jaoks ning avaldas aastatel 1984 ja 1985 sel teemal esimesed raamatud. Mõni aeg pärast seda hakkas filosoofiline nõustamine levima üle Euroopa, saavutades eriti suure populaarsuse Hollandis.
Tänapäeval on maailmas mitmeid professionaalseid filosoofilise nõustamise ühinguid näiteks Prantsusmaal, Belgias, Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Suurbritannias, Itaalias, Hispaanias, Kreekas, Hollandis, Norras, Taanis, Soomes, Iirsaelis, Kanadas, Austraalias, Brasiilias, Portugalils, Koreas, Türgis, Jaapanis ja Ameerika Ühendriikides.
Eesmärgid
Ameerika Ühendriikide Filosoofilise Nõustamise Ühingu (NPCA) juhtkirja järgi aitab filosoofiline nõustaja klientidel enda uskumusi ja maailmapilti läbi filosoofia selgitada, artikuleerida, uurida ja mõista. Kliendid võivad otsida filosoofilist abi selliste muredega nagu keskeakriis, karjääri muutused, stress, enesekindlus, füüsiline haigus, surm, vananemine, ja elu mõte.
Amanda
Amanda võib tähendada järgmist:
Bartolomé Martínez
Bartolomé Martínez Hernández (1873 Lipululu, Matagalpa departemang (praegu Jinotega departemang) – 30. jaanuar 1936 Matagalpa) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua president.
Aastal 1918 astus ta konservatiivina parteisse Partido Conservador de Nicaragua. Aastal 1919 sai temast Emiliano Chamorro Vargase valitsuses minister. Konfliktide tõttu Emiliano Chamorroga lõhenes partei sel ajal ja Bartolomé Martínezest sai sellest eraldunud Partido Conservador Republicano juht. Diego Manuel Chamorro võimuloleku ajal oli ta riigi asepresident, pärast viimase surma aga president (et ta ei olnud Diego Manueli surma ajal pealinnas, siis oli mõned päevad presidendi kohusetäitjaks Rosendo Chamorro).
Võimuloleku ajal kasutas ta ära Esimese maailmasõja ajal tõusnud kohvihindade tõttu suurenenud riigi sissetulekut. Adolfo Díaz oli võlgade katteks lubanud riigi tollimaksudest laekuvad tulud USA valitsusele; Bartolomé Martíneze ajal hakkas tollimaksu koguma taas Nicaragua. Samas sattusid tema võimuloleku ajal USA pankade kätte riigi rahvuspank ja raudteed (need omandasid seal 51% aktsiatest).
Bartolomé Martínez suri 30. jaanuaril 1936 Matagalpas.
Isiklikku
Pärast Dolorese surma abiellus Bartolomé Terrabonast pärit Felipa Lúqueziga. Neil sündis seitse last: Zolia, Gregorio, Juan, Aurora, Laura, Angela ja Antonio. Felipa Lúquez suri 1972.
Bartolomél ja Eva Tercero Guzmánil sündis tütar Mercedes.
Pikantsed nalja-anekdoodid
Pikantsed nalja-anekdoodid oli huumoriajakiri, mis ilmus 1932. aastal Viinistul sagedusega kord kuus.
Väljaandja ja vastutav toimetaja Eduard Koppel.
Har Gobind Khorana
Har Gobind Khorana (ka Hargobind Khorana hindi keeles हरगोविंद खुराना, pandžabi keeles ਹਰਿ ਗੋਬਿੰਦ ਖੁਰਾਨਾ ; 9. jaanuar 1922 Raipur, Chhattīsgarh, India – 9. november 2011 Concord, Massachusetts) oli India päritolu USA biokeemik, Nobeli meditsiiniauhinna laureaat.
Ta pälvis 1968. aastal Nobeli meditsiiniauhinna (koos Robert Holley ja Marshall Nirenbergiga) selle eest, et näitas esimesena nukleotiidide rolli proteiini sünteesis.
1943. aastal lõpetas ta Punjabi ülikooli (asub praeguses Pakistanis) loodusteaduste bakalaureuse kraadiga, 1945. aastal sama ülikooli loodusteaduste magistri kraadiga. Samal aastal jätkas ta õpinguid Liverpooli ülikoolis, 1948 kaitses ta filosoofiadoktori väitekirja ja jätkas järeldoktorantuuri 1948–1949 Zürichi ülikoolis.
Tundrasamblik
Eestist on leitud kaks sellesse perekonda kuuluvat liiki:
Har Gobind Khorana
Khorana oli esimene, kes sünteesis keemiliselt oligonukleotiide.
1970. aastate keskpaigast uuris Khorana bakteriorodopsiini. See on rakumembraanis sisalduv proteiin, mis muundab valguse energiat keemiliseks energiaks prootonite gradiendi loomise kaudu. Hiljem uuris ta rodopsiini, mis on struktuuri poolest sarnane pigment ja mida leidub silmas.
Pilkenali
"Pilkenali : poliitiline pilke- ja nalja ajakiri", oli huumoriajakiri, mis ilmus 1932. aastal Tallinnas. Väljaandja H. Jõbbeda. Vastutav toimetaja oli Juhan Kruberg. Ajakirja trükiti Tallinnas trükikojas "J. ja A. Paalmann". Ilmus üks number.
Ajakapsel
pisi|Ajakapsli panek maja nurgakivisse Ajakapsel on esemeid ja/või infokandjaid sisaldav suletud anum, mis on mõeldud tuleviku inimestele ajaloolise teabe edastamiseks. Ajakapsleid luuakse näiteks tähtsate sündmuste puhul, lisatakse hoonete nurgakividesse või hoiustatakse muul moel.
Ajakapslisse pannakse kapsli loomise ajale iseloomulikke esemeid või sõnumeid tuleviku inimestele, kes kapsli kunagi avavad.
Üks varajasi ajakapsleid oli 31. detsembril 1900 Detroitis kokku pandud Detroit Century Box, mis pidi avatama täpselt sada aastat hiljem. Kapslis olid 58 elaniku fotod ja kirjad, mis kirjeldasid elu aastal 1900 ja tegid ennustusi tulevikuks. Kapsel avati 31. detsembril 2000.
Ajakapsleid on lennutatud ka kosmosesse.
Komooride vapp
pisi Komooride vapp on Komooride riigivapp.
Vapp on kasutusel alates 1978. aastast.
Vapp kujutab Komooride riigipitsati jäljendit. Selle keskel on kaheksaharuline täht, mis sümboliseerib päikest, ning kuusirp nelja tähega. Keskse kujutise ümber on riigi endine nimi prantsuse ja araabia keeles. Vapi külgedel on kaks oliivioksa. All on prantsuskeelne rahvuslik deviis "Unité, justice, progrès" ('ühtsus, õiglus, edenemine').
Jekaterina Patjuk
Jekaterina Patjuk (sündinud 6. aprillil 1983 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane.
Aastatel 2005–2017 on ta tulnud individuaalaladel Eesti meistriks 34 korda: 11 korda 5000 meetri jooksus, 8 korda 3000 meetri takistusjooksus, 6 korda 4 kilomeetri murdmaajooksus, 3 korda 1500 meetri jooksus ja poolmaratonis, 2 korda 10 000 meetri jooksus ja 1 korra 12 kilomeetri murdmaajooksus.
Tema nimel on Eesti rekord 3000 meetri takistusjooksus.
Adalbert Toots
Adalbert Toots, ka Aristokles-Adelberg Toots (12. märts 1910 Tartu – 25. august 1948 Južkuzbasslagi vangilaager, Kemerovo oblast, Vene NFSV) oli eesti maadleja.
Ta tuli 6 korda Eesti meistriks: 3 korda Kreeka-Rooma ja 3 korda vabamaadluses. Kui edaspidi on kaal nimetamata, võistles ta kergekaalus.
Ta alustas maadlustreeninguid Tartu Kalevis 1928. aastal.
1930
Detsembris korraldati Helsingis esimene Eesti–Soome maavõistlus. Toots esines Eesti koondises kergekaalus. Eesti kaotas 6:22 ja ka kergekaalus jäi Soome peale. Tõenäoliselt kaotas Toots mõlemad kohtumised.
1935
Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses võitis Toots Eesti esinumbrit Voldemar Välja, kes siiski meistriks tuli, aga samal aastal peetud Raskejõustiku mängudel võitis Toots kindlalt. Toots tuli Eesti meistriks vabamaadluses, mida Väli ei harrastanud.
1936
1936. aasta suveolümpiamängudel Berliinis osales Toots vabamaadluses. Ta jäi esimeses ringis vabaks. Teises ringis kaotas ta jaapanlasele Eiichi Kazamale 0:3. Kolmandas ringis oli ta kindlalt parem Kanada maadlejast Howard Thomasest. Neljandas ringis prantslase Charles Delporte'i vastu sai Toots vigastada ja langes välja. Toots sai 7.–8. koha.
1937
17.–18. märtsil korraldati Tallinnas maavõistlus Soomega, kus Toots arvati Eesti B-koondisse. Ta sai mitmekordselt Euroopa meistrilt Lauri Koskelalt seljakaotuse ajaga 15.54. Eesti B-koondis võitis Soome B 4:3 (võitsid Heino Kaaremäe-Kristal, Voldemar Roolaan, Olaf Luiga ja Johannes Kotkas). Eesti A-koondis alistas Soome A koguni 5:2, kusjuures kergekaalus sai Voldemar Väli A. Reini vastu väikese töövõidu.
1938
14. novembril alistas Eesti Tallinnas Saksamaa maavõistlusel 5:2. Toots kohtus F. Weickartiga. Mõlemad said märkuse passiivsuse eest, mis aga ergutas neid vähe. Parteris suutis Toots vastase korra üle silla tõmmata ja seetõttu anti talle väike paremusvõit. Veel võitsid Martin Maiste, Voldemar Roolaan, Ago Neo ja Johannes Kotkas.
Eesti meistrivõistlused vabamaadluses toimusid 10. ja 11. detsembril Tallinnas ja Toots tuli teist korda Eesti meistriks.
1939
Veebruari lõpus alistas Eesti maavõistluses Läti 6:1. Eesti sai üheainsa seljavõidu, Toots võitis vastase kohtunike häältega.
5. ja 6. märtsil toimusid Tallinnas Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluse kergekaalus. Toots tuli Välja järel teiseks.
25. ja 26. märtsil toimus Tallinnas maavõistlus Soomega. Toots oli taas B-koondises. Ta sai A. Soinilt suure punktikaotuse nagu A-koondislane Väli Lauri Koskelaltki. Eesti A-koondis kaotas 3:4, aga Eesti B võitis 4:3 (võitsid Evald Sikk, Voldemar Mägi, Edgar Rohtmets ja Nikolai Karklin).
Iatmüli keel
2003. aastal hinnati kõnelejate arvuks 8400, kuid hiljem on kõnelejate koguarvuks hinnatud umbes 46 000. Seda räägitakse Ida-Sepiki provintsis Sepiki jõe äärsetel aladel.
Adalbert Toots
1939
25.–28. aprillil toimusid Oslos Euroopa meistrivõistlused. Kuna Väli ei tundnud end hästi, loovutas ta oma koondisekoha Tootsile. Toots sai avavoorus Taani maadlejalt Aage Meierilt väikese punktikaotuse. Teises voorus sai ta aga väikese punktivõidu Türgi maadleja Yasar Dogu üle. Dogu seevastu alistas need meistrivõistlused võitnud Rootsi maadleja Gösta Anderssoni ja tuli hõbemedalile. Kolmandas ringis tuli talle vastu Saksamaa maadleja Heinrich Nettesheim. Toots vajas võitu, Nettesheim seljavõitu, et mitte välja langeda. Toots tegi ilusa matši ja sai sakslase sildagi, aga ei jaksanud teda seal hoida. Kohtumise lõpus ründas sakslane maruliselt. Toots ei lasknud end seljatada, aga siiski sai ta suure punktikaotuse ja mõlemad langesid välja.
Eestlastest tuli Johannes Kotkas Euroopa meistriks, Edgar Puusepp pälvis hõbemedali ja Ago Neo pronksmedali. Riikidevahelises punktiarvestuses kogus Eesti 6 punkti, millega sai Rootsi (13), Soome (9) ja Saksamaa (7) järel neljanda koha.
9. ja 10. detsembril kaitses Toots Eesti meistri tiitlit vabamaadluse kergekaalus.
1940
2. ja 3. märtsil toimusid Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses. Toots sai seekord pronksmedali, ettepoole jäid Voldemar Väli, kellele see oli 13. järjestikune meistritiitel, ja Aat Männis.
1941
Toots osales Gorkis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel, tulles kergekaalus 5. kohale.
Toots tuli esimest korda Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluses.
1942
Toots tuli teist korda Kreeka-Rooma maadluses Eesti meistriks, aga seekord erandlikult kergekeskkaalus. Kergekaalus võitis taas Väli.
1945
Toots tuli Kreeka-Rooma maadluses kolmandat korda Eesti meistriks, jällegi kergekaalus. Väli oli Rootsi põgenenud.
Nõukogude Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel ei konkureerinud liiduvabariikide, vaid linnade esindused. Tallinna koondises oli ka Toots. Kõigepealt alistas Tallinn Tondi maneežis Riia 6:1. Seejärel sõideti Sverdlovskisse ja võideti sealsetki koondist 6:1. Sellega jõuti Moskvas peetud finaalturniirile, kus osalesid veel Moskva, Kiievi ja Tbilisi koondised. Tallinn alistas Tbilisi 5:2, Moskva alistas Tbilisi 6:1. Kiievit võitsid mõlemad 4:3. Järgnes Tallinna ja Moskva vaheline finaal, mille Tallinn napilt 3:4 kaotas. Toots kaotas A. Solovjovile.
Edaspidine elu
Adalbert Toots arreteeriti NKVD poolt 1946. Ta suri 1948. aastal Kemerovo oblastis Južkuzbasslagi vangilaagris.
Vaata ka
Maadlus 1936. aasta suveolümpiamängudel
Ray Fränkel
2002. aastal mängis ta Eesti Meistriliiga klubis FC Tallinna Flora. Klubikarjääri jooksul mängis ta veel muuhulgas Hollanid klubides Groningen, Fortuna Sittard ja Haarlem, Belgia klubis Royal Antwerp, Katari klubis Al-Shahania ning Suriname klubis Transvaal.
Aedkimalane
Aedkimalane (Bombus hortorum) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse.
Eestis on ta tavaline.
Pavel Avdejev
2013 mängis ta klubis FC Narva Trans.
Arvid
Arvid on mehenimi.
1. jaanuaril 2018 oli Eestis eesnimi Arvid 33 mehel (esinemissageduselt 1073. mehenimi).
26 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 26 sõidab Väike-Õismäe ja Paljassaare vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäeviti.
Marsruut Paljassaare suunal: Õismäe tee, A.H. Tammsaare tee, Ehitajate tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee.
Marsruut Väike-Õismäe suunal: Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Kadaka tee, Ehitajate tee, Õismäe tee.
Aare Urm
Aare Urm (5. märts 1950 Otepää – 9. jaanuar 2022) oli eesti sporditegelane, ühiskonnategelane, poliitik ja pankur.
Aare Urm lõpetas 1968 Otepää Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja hakkas tööle militsionäärina. 1987. aasta oktoobris, kui noored läksid Võru surnuaiale avaldama austust Vabadussõjas langenutele, siis kutsus ta üles mitte kasutama nende noorte vastu vägivalda. Sellise tegevuse pärast vallandati ta miilitsaorganist. 1988. aasta lõpus sai temast maakonnaajalehe Võru Teataja toimetaja, seejärel valiti teda maakonna volikogusse, kus valiti ta esimeheks. 1997–1999 oli ta Ratsaspordiliidu president ja 1997–2000 ka EOK liige. 1992. aastal osales ta Eesti Ühispanga loomisel, mille nõukogu esimees oli ta kuni 2000. aastani. Aastatel 2000–2002 oli ta ETV juhatuse esimees. Alates 2003. aastast kuulus MTÜ Muhutuur juhatusse.
2010. aastatel andis välja ka paar muusika CD oma lauludega.
Oleksandr Volkov
Oleksandr Volkov (ukraina Олександр Анатолійович Волчков; sündinud 18. juulil 1985 Uspenovkas Odessa oblastis) on Ukraina jalgpallur.
Ta on mitu korda mänginud ka Eesti klubides:
Babymetal
pisi|Babymetal [[2023, MOAMETAL, SU-METAL, MOMOMETAL|420x420px]] Babymetal (stiliseeritult BABYMETAL) on Jaapani kawaii-popi (J-pop + metal = idol metal, cute metal, J-pop metal, kawaiicore) ja heavy metal'i ansambel, mis sai alguse 2010. aastal.
Ansambel koosneb kolmest teismelisest neiust.
Vabrik Tekstiil
Vabrik Tekstiil oli tekstiili ettevõte Tallinnas. , Veerenni tänav 29.
Ettevõte asutati 1959. . Vabriku «Tekstiil» direktorina tegutses 1980ndail aastatel Jüri-Eduard Hansu p Köhler.
Nimed:
Surnud 25. augustil
Siin loetletakse 25. augustil surnud tuntud isikuid.
Auvere külanõukogu
Auvere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimisega allutati Auvere külanõukogu 1950 septembris administratiivselt Narva Linna Töörahva Saadikute Nõukogule.
1954 juunis Auvere külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Alutaguse külanõukoguga.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängus peetakse Wimbledoni meistrivõistluste raames alates 1884. aastast. Turniiri mängitakse muruväljakutel All England Lawn Tennis and Croquet Clubis (AELTC) Londoni eeslinnas Wimbledonis Suurbritannias.
Ahnenblatt
Ahnenblatt on Windowsil põhinev suguvõsauurijate andmebaasi programm. Sellega on võimalik isikute kohta andmeid sisestada, säilitada ja töödelda ning sugupuid printida. Programmi autor ja arendaja on Dirk Böttcher. Programm on vabavaraline ning seda levitatakse kodulehe kaudu.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri
Wimbledoni meistrivõistlusi peetakse juuni viimasel ja juuli esimesel nädalal ning need on olnud kronoloogiliselt kalendriaasta kolmas suure slämmi turniir alates 1987. aastast. Turniiri ei mängitud aastatel 1915–1918 Esimese maailmasõja tõttu ja aastatel 1940–1945 II maailmasõja tõttu. 2020. aastal tühistati meistrivõistlused koroonapandeemia tõttu.
Ahnenblatt
Programmi keeled
Programm loodi saksa- ja ingliskeelsena, kuid on nüüdseks tõlgitud ka eesti, hispaania, hollandi, itaalia, poola, prantsuse, rootsi, rumeenia, serbohorvaadi, taani, tšehhi, türgi, ungari ja vene keelde.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri
Meeste paarismängu turniiri reegleid on aja jooksul päris palju muudetud. Aastatel 1886–1921 kvalifitseerusid eelmise aasta võitjad järgmise aasta turniiril otse finaali (nn „väljakutse voor”), teised osalejad mängisid aga „kõigi osalejate turniiril” õiguse eest väljakutseringis tiitlikaitsjate vastu mängida. Kaheksal juhul ei tulnud tiitlikaitsjad järgmisel aastal kohale, mistõttu tulid nendel kordadel meistriks kõigi osalejate turniiri võitjad. See formaat kaotati seoses Wimbledoni meistrivõistlustega 1922. aastal. Kõik mängud on alates esimesest meistrivõistlustest mängitud viiest mängukomplektist kõige paremini, vähemalt kahe üleliigse mänguga, ja see formaat oli olemas kuni 1970. aastani (kaasa arvatud). 1971. aastal viidi tiebreak esimeses neljas sarjas positsiooni 8-8 sisse ja 1979. aastal viidi nende mängude sarjas tiebreak otsusega 6-6. 2019. aastal viidi tiebreak viienda seti positsioonil 12-12.
Aastatel 1913–1924 tunnustas rahvusvaheline murutennise föderatsioon (International Lawn Tennis Federation, nüüd ITF) Wimbledoni meistrivõistlusi muruväljakute tennise ametlikuks maailmameistrivõistluseks. Seejärel kaotati maailma karikavõistlused ametlikult, nii et alates 1925. aastast on meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks.
Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani ainult amatööridele, kuid alates 1968. aastast on need avatud ka elukutselistele mängijatele.
Todd Woodbridge on aastatel 1993–2004 paarismängus võitnud turniiri üheksa korda, mis on paarismängu rekord. Reginald Doherty ja Laurence Doherty võitsid amatööride ajastul turniiri koos kaheksa korda.
Amatööride ajastu
right|thumb|250px|William ja Ernest Renshaw võitsid viiel korral turniiri paarismängus thumb|right|250px|Vennad [[Herbert Baddeley |Herbert ja Wilfred Baddeley võitsid 1890. aastatel turniiri neli korda]] thumb|right|250px|Vennad [[Laurence Doherty|Laurence ja Reginald Doherty võitsid aastatel 1897–1906 kaheksa korda turniiri meeste paarismängus]] thumb|right|250px|[[Herbert Roper Barrett ja Charles Dixon võitsid turniiri 1912. ja 1913. aastal. Roper Barrett võitis koos Arthur Goreiga turniiri ka 1909. aastal]] thumb|right|250px|Prantslased [[Jacques Brugnon ja Henri Cochet tulid 1920. aastatel kaks korda Suurbritannia meistriks]] thumb|right|250px|Austraalia paar [[Lew Hoad ja Ken Rosewall võitsid turniiri kaks korda 1953. ja 1956. aastal. Hoad võitis koos Rex Hartwigiga turniiri ka 1955. aastal.]]
Avatud ajastu (Open era)
thumb|right|250px|[[Peter Fleming ja John McEnroe Wimbledonis 1980. aastate keskel]] thumb|right|250px|1999. aastal turniiri võitnud [[Leander Paes ja Mahesh Bhupathi on seni ainus India paar, kes on tulnud Suurbritannia meistriks]] thumb|upright|right|250px|[[Jonas Björkman ja Todd Woodbridge 2004. aastal mänguhoos. Todd Woodbridge on Wimbledoni turniiri võitnud meeste paarismängus üheksa korda, millest kuus korda koos Mark Woodfordega ja kolm korda koos Björkmaniga]] thumb|right|250px|Vennad [[Bob Bryan|Bob ja Mike Bryan võitsid turniiri kolmel korral (2006, 2011, 2013) paarismängus. Mike Bryan võitis neljandat korda turniiri paarismängus koos Jack Sockiga 2018. aastal]]
Vaata ka
Suure slämmi turniiride meeste paarismängu võitjate nimekirjad
Gomesophis
Gomesophis on maoperekond.
Levila
Need maod elavad Brasiilias, Minas Geraisi, São Paulo, Paraná, Rio Grande do Suli ja Santa Catarina osariigis.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Gomesophis brasiliensis seisuga 26.04.2014.
Inessa
Inessa (vene keeles Инесса) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 517. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Inessa 200 naisel.
Südamest skaut
"Südamest skaut" on 2012. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.
Sisu
Film viib vaataja skautlikele radadele, näidates ehedalt ja lähedalt skautide tegemisi läbi aastaringi. Kaamera on käinud noortega kaasas nii kodumaistel skaudiüritustel kui ka suures maailmalaagris Rootsis. Oma skaudiaega meenutab teiste seas president Toomas Hendrik Ilves. Film on valminud Eesti skautluse 100. aastapäevaks.
Tegijad
Režissöör: Anu Aun
Operaatorid: Erik Põllumaa, Margus Sikk, CJ Kask, Mart Ratassepp, Mihkel Soe. Ermo Säks
Helioperaatorid: Priit Pääsuke, Jevgeni Berezovski, Ants Andreas
Monteerija: Margo Siimon
Eesti Skautide Ühingu meeskond
Filmi projektijuht: Nele Hendrikson
Idee autor ja konsultant: Kristjan Pomm
Projekti finantsjuht: Jüri Ehandi
Tootja: Luxfilm
Rahastajad: Eesti Skautide Ühing, Haridus- ja Teadusministeerium, WOSM Partnership for Development and Growth Fund, Hasartmängumaksu Nõukogu
Pofadder
Pofadder on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas, Khâi-Ma valla halduskeskus.
Pofadder tähendab afrikaani keeles lärmakat aafrikarästikut, kuid linn on saanud nime kohaliku elaniku Klaas Pofadderi järgi.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pofadderi elanikest värvilisi 89,81%, valgeid 5,35%, mustanahalisi aafriklasi 3,71%, India või Aasia päritolu inimesi 0,49% ja teisi 0,64%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,17% inimesi, koosa keelt 1,03%, inglise keelt 1,00% ja sotho keelt 0,82%.
Hongkong 2018. aasta taliolümpiamängudel
Hongkong osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis. See oli viies kord, kui Hongkong taliolümpiamängudel osaleb.
Hongkongi esindas üks sportlane, kelleks on mäesuusataja Arabella Ng.
Oleg Valov
Oleg Valov (vene keeles Валов Олег Евгеньевич; sündinud 3. jaanuaril 1992 Moskvas) on Venemaa jalgpallur.
Aastast 2013 mängib ta klubis FC Infonet.
Rakke lubjavabrik
Rakke lubjavabrik on ettevõte Virumaal Rakke asulas. pisi|Rakke lubjavabriku korsten (mai 2013) Ettevõtte asutas 1910 Karl Kaddak. Esialgu oli ettevõttel üks lubjapõletusahi, 1913 aastal ehitati ka teine lubjapõletusahi. Rakke lubjatehases toodeti kustutamata lupja, mis läks ehitusmaterjalide tööstusele. Algsest lubjavabrikust on praeguseks säilinud nelja Kamariku maa-ahju varemed, Rakke ringahjude korpuste varemed ja maailmas ainulaadne korsten.
Aastatel 1904–1905 rajati Kamarikult Rakkesse 17 versta pikkune kitsarööpmeline raudtee (algul 762 mm, 1915. aastast 750 mm laiune).
Endine Simuna kõrtsmik Karl Kadak rajas viis suurt maa-ahju ja Kamariku paemurru Jaola külas 1890. aastatel, millega pani ta aluse lubja tööstuslikule tootmisele Rakkes. 20. sajandi alguses, tõi Kadak lubjatootmise Kamarikust Rakkesse ja seniste maa-ahjude asemele ehitati kaks moodsat ringahju.
Tehas oli algusaastatel Baltimaade suurim ja moodsaim lubjavabrik. ja enne Esimest maailmasõda Venemaa keisririigi suurima lubjatehas. 20. sajandi alguses töötas tehases 70–80 inimest, hiljem tõusis tööliste arv üle saja.
1920. aastate lõpuks kujunes Rakke lubjavabrikust kõrvuti Tamsalu lubjatehasega Eesti ala suurimaks lubjatootjaks. 1927. aastal ehitati laiarööpmeline raudteeharu Rakke jaamast lubjavabriku ringahjudeni. 1920. aastate lõpus omandas Karl Kaddak ehitusmaterjale tootva osaühistuse Silikaat, millest kujunes Rakke lubjatehase toodangu suurim tarbija. pisi|left|Rakke lubjavabrik ja [[Tapa-Tartu raudtee|raudtee (2021)]] 1950. aastatel sai vabrikuhoone praeguse kuju, mis on hästi vaadeldav näiteks Tallinna–Tartu rongiliini reisijatel. 1959. aastal valmis Rakke lubjatehases neli uut põlevkiviahju, 1960. aastal reorganiseeriti Tamsalu lubjatehas Rakke lubjatehase tsehhiks. 1988. aastal valmis Rakke lubjatehase kaks uut gaasiga köetavat šahtahju, 3 vana ahju viidi gaasiküttele üle 1991. aastal. Rakke lubjatehas jäi seisma 1992. aastal, kuid alustas uuesti tööd 1996. aastal.
Praegu on Nordkalk Eesti Rakke lubjatehas suurim kohalik tööandja. Ettevõtet opereerib AS Nordkalk.
Arved
Arved on mehenimi.
Tallinna Klaveriduo
Tallinna Klaveriduo on Eesti klaveriduo, mille moodustavad Nata-Ly Sakkos ja Toivo Peäske.
Arved
1. jaanuaril 2018 oli Eestis eesnimi Arved 245 mehel (esinemissageduselt 394. mehenimi).
Tallinna Klaveriduo
Tallinna Klaveriduo alustas tegevust 1974. aastal Leningradi Konservatooriumis, kus Nata-Ly Sakkos ja Toivo Peäske täiendasid end kammeransambli assistentuur-stažuuris professor Tamara Fiedleri klassis. Duo astus esimest korda üles 9. jaanuaril 1975 Leningradi Konservatooriumi saalis, duo esimene Eesti-kontsert toimus Estonia Kontserdisaalis 2. detsembril 1975.
Tallinna Klaveriduo on andnud kontserte Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal, Inglismaal ning endise Nõukogude Liidu linnades, sh sellistes mainekates saalides nagu Peterburi Filharmoonia Suur ja Väike saal, Moskva konservatooriumi Väike saal ja Rahmaninovi saal, Stockholmi Konserthuset, Londoni Kings Place jt. Solistina on duo üles astunud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Peterburi Sümfooniaorkestri, Uurali Filharmoonia Orkestri (Jekaterinburgis) ja Novosibirski Sümfooniaorkestriga. Dirigentidest on tehtud koostööd Eri Klasi, Kurt Wössi (Austria), Andrei Boreiko (Venemaa), Arvo Volmeri, Toomas Vaviloviga jt. Duo on osalenud Balti festivalil Stockholmis, Eesti Kultuuripäevadel Karlsruhes, Jyväskylä suvefestivalil, festivalidel „Nyyd“ ja „Klaver“ ning mitmetel rahvusvahelistel festivalidel Venemaal (Peterburi, Jekaterinburg, Nižni Novgorod, Novosibirsk), Gruusias (Thbilisi), Leedus (Šiauliai), Inglismaal (London) ja mujal. Lisaks on duo olnud festivali „Klaveriduode festival Tallinn 2000“ korraldaja.
Tallinna Klaveriduo osaleba ka 2002. aastal loodud klaveriorkestris, kuhu kuuluvad veel lisaks klaveriduod Kai Ratassepp – Mati Mikalai, Piret Habak – Reet Ruubel Kopvillem ning Piret Väinmaa – Lauri Väinmaa.
Klaveriduo repertuaaris on praktiliselt kogu oluline muusika kahele klaverile ja hulk teoseid neljale käele. Esiettekandele on toodud ligi 70 Eesti heliloojate teost, sh Jaan Rääts, Lepo Sumera, Raimo Kangro, Alo Põldmäe, Johan Tamverk, Mati Kuulberg jpt.
Iraida
Iraida (vene keeles Ираида) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 404. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Iraida 300 naisel.
Karl Luckin
Karl Luckin (16. veebruar 1874 Võrumaa, Kaagjärve – 1941 ) oli eestlasest misjonär Aafrikas ja harrastusfotograaf.
Elulugu
Aastal 1841. aastal ühines Eesti Luteri kirik Leipzigi misjoniseltsiga, mis võimaldas eestlastest misjonihuvilistel saada vastav koolitus Saksamaal. Selline areng aitas kaasa siinse misjonitegevuse populaarsuse kasvule. 1891. aastal loodi Eesti Misjonikonverents, mis hakkas käima koos kord aastas ja kuhu kuulusid peaaegu kõik Eestimaa kirikuõpetajad. Konverentsi raames hakati välja andma eestikeelset misjonilehte ja traktaate, lisaks korraldati kogudustes misjonitunde. 1897. aastal otsustas Soome Misjoniselts hakata eestlastest õpilasi oma misjonikooli vastu võtma.
Üks nendest, kes misjonitegevusest huvituma hakkas, oli Karl Luckin. Pärast ebaõnnestunud katset liituda Soome misjoniseltsiga õnnestus tal oma puudulikust haridusest ning vähesest saksa keele oskusest hoolimata pääseda Leipzigi misjoniseltsi abiga tislerikursustele.
Karl Luckin õpetas kohalikele puutööd, andis algharidust ning leidis võimaluse neile ka orel ehitada. Lisaks tegeles ta aafriklaste eluolu, etnograafiliste esemete, sealsete loomade ja looduse sihipärase fotografeerimisega. Selline kirg oli ilmselt pärit vend Johannes Luckinilt, kes kodusel Kaagjärvel koolmeistri ameti kõrvalt ka külafotograafina leiba teenis.
1908. aastal koju tagasi jõudes esitas ta kodustele värvitud klaaspositiive koos põnevate jutustustega. 1910. aastal naasis Karl misjonärina Aafrikasse.
Tänapäeval hoiustatakse Karl ja Johannes Luckini fotonegatiive Tallinna Linnamuuseumi Fotomuuseumis.
Joala vald
Joala vald (saksa keeles Joala) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866 –1924.
1891 liideti Joala vallaga Arumäe vald. 1892 liideti Joala vallaga Suur-Soldina ja Väike-Soldina vald.
Asso
Asso võib tähendada järgmist:
Keelatud vili (film)
"Keelatud vili" on 2011. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.
Tegijad
Režissöör: Anu Aun
Produtsent: Priit Pääsuke
Operaatorid: Mihkel Soe, Erik Põllumaa, Margus Sikk
Enge vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Enge vald (saksa keeles Enge) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866 –1939. Vallamaja asus Enge külas.
Avinurme külanõukogu
Avinurme külanõukogu on Eesti NSV endine külanõukogu.
Keelatud vili (film)
Tegijad
Helirežissöör: Priit Pääsuke
Monteerija: Priit Pääsuke
Avinurme külanõukogu
Külanõukogu moodustati 1945. aastal Avinurme vallas Tartumaal. Aastatel 1949–1950 oli see Jõgevamaal, 1950–1959 Mustvee rajoonis, 1959–1962 Jõgeva rajoonis, 1962–1964 Kohtla-Järve linnapiirkonnas, 1964–1990 Kohtla-Järve rajoonis ja Kohtla-Järve maakonnas ning 1990–1991 Ida-Viru maakonnas.
Enge vald
Valla alal asus Enge, Pööravere ja Uduvere mõis.
Avinurme külanõukogu
Külanõukogus oli 1968. aastal üks majand: Avinurme kolhoos.
Nikolajus Misiukas
2009–2010 mängis ta klubis FC Narva Trans.
Issidor Barahhov
pisi|left|160px|Issidor Barahhov pisi|[[Maksim Ammossov (vasakult esimene), Issidor Barahhov (kolmas) (1930)]]
Enge vald
1893 liideti Enge vallaga Pööravere vald.
Issidor Barahhov
Issidor Nikiforovitš Barahhov (vene keeles Исидор Никифорович Барахов; 12. veebruar (vkj 31. jaanuar) 1898 Verhneviljuiski uluss, Jakuudi oblast – 15. september 1938 Moskva oblast) oli  jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV partei- ja riigitegelane. Ta oli bolševik alates 1917. aasta septembrist. Koos Platon Oiunski ja Maksim Ammossoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisel. Ta oli aastatel 1922–1924 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees ja 1926–1928 ÜK(b)P Jakuudi Oblastikomitee juht (vastutav sekretär).
Barahhov lõpetas 1933. aastal Punase professuuri instituudi. Pärast seda töötas ta ÜK(b)P Keskkomitee aparaadis Ida-Siberi ja Kaug-Ida põllumajandussektori juhatajana.
1938. aastal Barahhov ebaseaduslikult represseeriti. Hukati samal aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal
Keelatud vili (film)
Tegijad
Kestus 26 minutit
Iirimaa 2018. aasta taliolümpiamängudel
Iirimaa osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis viie sportlasega, kes võistlesid 4 spordialal.
Iirimaad esindasid murdmaasuusatamises Thomas Hjalmar Westgård, mäesuusatamises Patrick McMillan ja Tess Arbez, vigursuusatamises Brendan Newby ja lumelauasõidus Seamus O'Connor.
2012. aasta kiiruskaamera skandaal
2012. aasta kiiruskaamera skandaal oli 2012. aasta novembris puhkenud skandaal, kui Eesti Televisiooni saade "Pealtnägija" paljastas, et Ida politseiprefektuuri liikluspolitseinikud olid ülemuste teadmisel mitu kuud kiirust mõõtnud taatlemata kiirusmõõdikuga ja teinud 178 õigustühist trahvi. Sisekontroll oli asjast teadlik ja informeeris ka peadirektor Raivo Küüti. Tehtud vead vaikiti maha ja avalikkus sai sellest teada alles siis, kui "Pealtnägija" kätte sattus sisekontrolli aruanne. Puhkenud skandaali tõttu pidid mitmed politseijuhid tagasi astuma ja politsei usaldusväärsus langes tõsise kriitika alla.
Skandaali sisu
Lugu algas 2011. aasta 12. augustil, kui liikluspolitsei Škodale paigaldatud kiirusmõõteseadme üheaastane taatlustähtaeg sai läbi. Selle asemel, et mõõdik autolt maha võtta ja see hooldusse saata, pidid politseinikud sellega kiirust edasi mõõtma.
Sisejuurdluse dokumentide kohaselt käskis liikluspolitsei juht Alvar Ottokar oma alluvatel mõõteriistaga tööd edasi teha, ent Ida prefekt Aldis Alus lükkas selle väite ümber. Liiklusjurist Indrek Sirk, kellele juurdluse kokkuvõtet tutvustati, selgitas, et politseinikud täitsid kiirusmõõteseadme kasutamise protokolli valesti: "Nad teadsid, et neil ei ole seda aparaati kaasas, aga nad tegid risti hoopis teise kasti ja teise aparaadi ette, mille kohta oli teada, et see on taadeldud ja korras". Juurdluse andmetel sai juhtunu võimalikuks, sest politseinikud kartsid oma ülemustega vastuollu minna. Kokku tehti taatlemata seadmega 178 õigustühist trahvi.
"Pealtnägija" ja skandaali puhkemine
"Pealtnägija" hakkas asja uurima, kui nende valdusse sattus sisekontrolli aruanne. Politsei tunnistas juhtunut alles pärast seda, kui taibati, et "Pealtnägija" valduses on kindlad tõendid, mis kirjeldavad, kuidas ajavahemikus 16. august 2011 kuni 21. detsember 2011 mõõdeti kiirust taatlemata seadmega. Skandaali puhkedes vassisid mitmed politseiametnikud, üritades enda vastutust pisendada ja tehtud vigu eitada. Siseminister algatas teenistusliku järelevalve. Detsembris kontrolliti üle liiklustrahvid üle Eesti, et teha kindlaks, kas sarnaseid juhtumeid oli veel. Politsei leidis veel 23 õigustühist trahvi. 203 autojuhist, kes said õigustühise trahvi, loobusid vaid kolm juhti selle tühistamisest.