cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sooidentiteet
Sooline identiteet, välimus ja kromosoomid
Paljud inimesed peavad end tsissooliseks, mis tähendab soolise identiteedi ja bioloogilise soo kokkulangemist. Enne 20. sajandit määrati inimese sugu ainult tema suguelundite väljanägemise põhjal, kuid tänapäeval aitavad laialdasemad teadmised kromosoomidest ja geenidest määrata inimese sugu. Soo põhjal defineeritakse naistena neid, kelle suguelundid on naistele omased ning kellel on kaks X-kromosoomi; meestena defineeritakse neid, kelle suguelundid on meestele omased ning kellel on üks X- ja üks Y-kromosoom. Sellest hoolimata on osade inimeste kromosoomide, hormoonide ja suguelundite kombinatsioon selline, mis ei järgi traditsionaalseid definitsioone "meestest" ja "naistest". Lisaks on genitaalid suuresti varieeruvad ning inimesel võib esineda rohkem kui üht tüüpi genitaale. Ka teised sooga seotud kehalised tunnused (keha kuju, näokarvad, kõrge või madal hääl jne) ei pruugi kokku langeda mehe või naise kategooriatega. Näiteks inimesel, kellel on naissuguelundid, kuid samas ka madal hääl ja habemekasv, võib olla raskusi oma soo kindlaks määramisega. Aastatel 1955–2000 läbi viidud uuringud näitavad, et ühel inimesel sajast võib esineda intersoolisuse tunnuseid.
Sooline identiteet ja sugu
Kui inimene on oma soolise identiteedi järgi ühest soost, kuid tema genitaalid ja sekundaarsed soo tunnused viitavad teisele soole, siis kogeb ta ilmselt nn soolist düsfooriat. Mõned inimesed ei usu, et nende sooline identiteet vastab nende sünnihetkel määratud soole, nende hulgas on näiteks transsoolised inimesed või paljud intersooliised inimesed. Probleemid tekivad siis, kui ühiskond nõuab, et inimene võtaks omaks need soorollid, mis on vastuolus tema enda soolise identiteediga. Probleeme tekitavad ka stereotüübid või eeldused, et inimene peab käituma ühest konkreetsest soost lähtuva käitumismalli järgi, kui ta ise samastab end aga teise sooga.
Viimaste aastakümnete jooksul on saanud võimalikuks ka kirurgiline soo muutmine. Inimene, kes kogeb soolist düsfooriat, võib otsida abi meditsiinilisest sekkumisest, et oma füsioloogilist sugu sobitada oma soolise identiteediga. Mõned düsfooriat kogevad inimesed aga soovivad oma kaasasündinud genitaalid säilitada, kuid võtavad omaks sellised soorollid, mis on kooskõlas nende soolise identiteediga.
Fa’afafine
Osades Polüneesia ühiskondades peetakse fa’afafine’t "kolmandaks sooks" mehe ja naise kõrval. Fa’afafine’d on bioloogiliselt mehed, kuid riietuvad ja käituvad viisil, mida peetakse ühiskonnas naiselikuks. Fa’afafine’t aktsepteeritakse kui loomulikku sugu ning nad ei ole ühiskonnas diskrimineeritud. Fa’afafine’d tugevdavad oma naiselikkust ka sellega, et on huvitatud ning saavad seksuaalset tähelepanu ainult heteroseksuaalsetelt maskuliinsetelt meestelt. Samoa peaminister on Samoa Fa’afafine Assotsiatsiooni patroon. Otsetõlkes tähendab fa’afafine "naise kombel".
Hijira
Osades Aasia kultuurides nimetatakse hijira’ks neid, kes ei pea ennast ei meheks ega naiseks. Enamik neist on bioloogiliselt mehed, kuid on ka bioloogiliselt naisi. Hijira’d moodustavad kolmanda soo, kuigi neist ei peeta oma kultuuris samamoodi lugu kui meestest ja naistest. Neil võib olla oma majapidamine ning raha teenivad nad lauldes ja tantsides, koka või teenindajana töötades, mõnikord ka prostitutsiooniga. Hijira’id võib võrrelda transvestiitide või drag queen’idega tänapäeva lääneühiskonnas.
Sergei Volkov
Sergei Volkov (vene keeles Волков, Сергей Александрович; sündinud 21. mail 1952 Joškar-Olas) on endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja endine Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Ta on lõpetanud Mari Pedagoogilise Instituudi, aastal 1978 Kiievi Kõrgema Mereväekooli ja aastal 1990 V. I. Lenini nimelise Sõjalis-Poliitilise Akadeemia.
Ta teenis aastast 1974 NSV Liidu sõjalaevastikus. Aastal 1990 oli tema auastmeks 3. järgu kapten. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles selle väliskomisjoni liige. 11. märtsist 1992 lõpetati tema kui võõrriigi sõjaväelase saadikuvolitused (Koos Zijautdin Abdurahmanovi, Goderdzi Ahaladze ja Jevgeni Kotšegaroviga).
Typhoon
Typhoon (inglise keeles 'taifuun') on mitme asja nimi:
Typhon Tyfon Tyfon Tyfon (olika betydelser)
Conchita Bautista
pisi|Conchita Bautista María Concepción Bautista Fernández (sündinud 27. oktoobril 1936) on Hispaania laulja.
1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Estando contigo".
Heti (eesnimi)
Heti on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1230. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heti 41 naisel.
Joseph-Ignace Guillotin
pisi Joseph-Ignace Guillotin (28. mai 1738 Saintes – 26. märts 1814) oli prantsuse arst, poliitik ja vabamüürlane, kes 10. märtsil 1789 käis välja mõtte korraldada surmanuhtlust vähem piinarikkal viisil. Ta ei mõelnud välja giljotiini ja oli tegelikult surmanuhtlusvastane, kuid sellegipoolest sai tema nimest seadeldise eponüüm. Tegelik mehhanismi leiutaja ja arendaja oli Antoine Louis.
Noorpõlv
Joseph-Ignace Guillotin sündis 28. mail 1738 Saintesis Prantsusmaal. Ta oli üheksas kolmeteistlapselises peres. Tema vanemad olid Joseph-Alexandre Guillotin, žirodiinist advokaat ja Cathrine-Agathe Martin. Seitse aastat õppis Guillotin jesuiitide kolledžis Bordeaux’s, kus ta omandas keskhariduse. Hiljem töötas ta õpetajana iirlaste kolledžis Bordeaux’s. 1763. aastal jätkas ta õpinguid Reimsis meditsiini erialal ja 1768. aastal Pariisis, kus õppis kolm aastat tänu õpitoetusele (stipendium). Temast sai Pariisis olles Antoine Petit' õpilane. Doktorikraadi omandas ta 1768. aastal Reimsi ülikoolist ja hiljem Pariisis, kust ta lõpetas tiitliga doktor-regent. Samas osakonnas, mille ta ise lõpetas, hakkas ta loenguid pidama nii anatoomias ja füsioloogias kui ka patoloogias aastatel 1778–1783. 14. juulil 1787 abiellus ta Elise Saugrainiga.
Poliitiline karjäär ja giljotiin
Enne Prantsuse revolutsiooni kogus Guillotin tuntust mitmete poliitiliste väljaannetega ja paljude reformidega, mida ta ellu viia üritas. Assamblee liikmena keskendus ta põhiliselt meditsiinireformi sisseviimisele. 10. oktoobril 1789 tegi ta surmanuhtluseteemalisel debatil ettepaneku surmamõistetute peade maha raiumiseks, mille jaoks tuleks kasutada uutmoodi „mehhanismi“. Seda „mehhanismi“ kirjeldas Guillotin ise kui valutut pea maharaiumise meetodit. Tema väljaütlemine ilmus rojalistlikus nädalalehes Les Actes des Apotres. Sel ajal oli Prantsusmaal tavaks pea maharaiumiseks kasutada kirvest või mõõka, mis ei taganud alati silmapilkset surma. Lisaks sellele oli pea maharaiumine ainult aadli privileeg. Tavainimest ootas selle asemel poomine. Guillotin oli veendunud, et kui võtta kasutusele uus mehaaniline tapameetod, tunneks rahvas, et nende inimõigustest peetakse lugu. Tegelikult oli Guillotin surmanuhtlusvastane ning lootis, et humaansem tapamasin on vaid samm lähemale surmanuhtluse täielikule keelustamisele ja kaotamisele. Samuti lootis ta, et surmanuhtlust hakkab pealt nägema vähem peresid ja lapsi ning tõotas, et surmanuhtlused hakkavad edaspidi olema privaatsemad ja isiklikumad. Lisaks sellele uskus ta, et riiklik surmanuhtlusstandard vähendaks kurja ja ebaõiglast süsteemi. 1. detsembril 1789 tegi dr. Guillotin assambleele seoses surmanuhtlusega remargi: „Nüüd, minu masinaga raiun ma pea otsast silmapilguga, ja see on täiesti valutu!" Sellest väljaütlemisest sai kiiresti levinud nali. Kogu ülejäänud elu kahetses Guillotin, et tema järgi nimetati giljotiinmehhanism. Giljotiini disainis Prantsuse arst Antoine Louis ja selle esmaseks ehitajaks oli sakslane Tobias Schmidt. Esimene avalik hukkamine ja ametlik kasutamine toimus 1792. aasta aprillis. Sellest tapameetodist sai suur vaatamisväärsus ja Prantsuse revolutsiooni ajal rajati Revolutsiooni väljakule, kus hukkamised toimusid, isegi giljotiini nimelisi kohvikuid. Giljotineerimisest sai paljude jaoks igapäevane vaatamisväärsus ja vägagi populaarne meelelahutus. Giljotiini tõhusus seisneb selle mehhanismis. Giljotiini tera purustab seljanärvi, mille tagajärjel kaob kohe teadvus, mistõttu surm on kohene ja valutu. Giljotiin koosneb puust raamist ning selle sisenurga all olevast terast, mis kulgeb piki soont. Nöörist tõmmates kergitab timukas raskustega täiendatud puust raami. Ohvri pea asetatakse raamil olevasse puidust sisselõikesse, mida nimetatakse silmuseks. Kui timukas nööri lahti laseb, langeb raskusjõu tõttu tera.
Meditsiinikarjäär
Guillotin oli üks esimesi prantsuse arste, kes tunnustas Edward Jenneri leiutatud vaktsineerimist. Alates 1805. aastast sai temast Pariisi Vaktsineerimise Komitee president.
Eraelu
Seos giljotiiniga häbistas Guillotini perekonda sedavõrd, et nad palusid Prantsuse valitsust giljotiinile uus nimetus anda, kuid valitsus keeldus nende ettepanekust. Seetõttu muutsid nad ise oma perekonnanime ära.
Kokkusattumuse tulemusel mõisteti giljotiinisurma üks samanimeline arst, dr. Guillotin Lyonist, ning Prantsusmaal levis kuuldus, et giljotiini leiutanud ja vastu võtnud dr. Guillotin mõisteti omaenda mehhanismi läbi surma, mis aga ei vastanud tõele. Guillotin suri oma kodus loomulikku surma ning maeti Pariisi Père Lachaise'i kalmistule.
Inter Arena
Šäfa staadion (aserbaidžaani keeles Şəfa stadionu), tuntud sponsornimega Inter Arena, on jalgpallistaadion Aserbaidžaani pealinnas Bakuus.
Ajalugu
Staadioni ehitas 2001. aastal AFFA.
Staadioni kasutati 2012. aasta FIFA U17 naiste MMi treeninguväljakuna.
Niederlangen
Niederlangen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Valla pindala on 29,37 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1215 inimest.
Supertramp
pisi|Supertramp 1971. aastal pisi|Supertramp 1980. aastal Supertramp oli briti ansambel, mis asutati Londonis 1970. aastal. Ansambli laulude autorid olid peamiselt Roger Hodgson (laul, klahvpillid, kitarr) ja Rick Davies (laul, klahvpillid). Nende muusikat iseloomustab progressiivse roki ja popmuusika segamine. Nende helikeelele on iseloomulik ka Wurlitzeri elektriklaveri kasutamine.
Ansambel tegutses aastatel 1970–1988, 1996–2002, 2010–2011 ja 2015.
Suurima edu saavutas ansambel 1979. aastal ilmunud albumiga "Breakfast in America". Nende tuntuimate hittide seas on "The Logical Song", "Breakfast in America", "Goodbye Stranger", "Take the Long Way Home", "Dreamer" ja "Give a Little Bit".
Meie maa
"Meie maa" on Eesti Kirjanike Kooperatiivi väljaandel Bernard Kangro ja Valev Uibopuu toimetusel neljas köites aastail 1955–1957 Lundis ilmunud koguteos (alapealkiri "Eesti sõnas ja pildis").
Raamat annab maakondade kaupa geograafilise ja ajaloolise ülevaate Eestist, nagu ta oli Nõukogude Liidu okupatsiooni eel.
Víctor Balaguer
Víctor Balaguer (24. märts 1921 – 17. aprill 1984) oli Hispaania laulja.
1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Llámame".
Abel Nagelmaa
pisi|[[Leo Metsar, Abel Nagelmaa ja Ilmar Talve. 8. juuni 2004 Tartu Kirjanike Majas]] Abel Nagelmaa (1939. aastani Abel Nagelmann, pseudonüüm A. Bell; 9. mai 1926 Kureküla, Räpina vald, Võrumaa – 1. veebruar 2013 Tartu ) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik.
Elukäik
Abel Nagelmaa oli talupidaja poeg.
1948. aastal lõpetas Nagelmaa Tartu 6. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ning 1956 samas aspirantuuri (väitekiri "Eduard Vilde näitekirjanikuna" jäi kaitsmata).
Nagelmaa oli 1945–1946 Petserimaal ja Räpinas algklassiõpetaja, 1956–1958 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur, 1958–1959 teadussekretär, 1969–1972 käsikirjade osakonna juhataja, 1972–1983 Keele ja Kirjanduse Instituudi nooremteadur, 1983–1991 kirjastuse Eesti Raamat teadustoimetaja.
Teadustöö
Abel Nagelmaa peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu ja näitekirjandus, peamiselt Eduard Vilde elu ja looming, teatrialane tegevus ja näidendid. Ta kirjutas kirjandus- ja teatriarvustusi ning artikleid eesti kirjanikest, kirjandusteadlastest, kultuuritegelastest jts (kokku üle 80). Nagelmaa toimetas ja kommenteeris Johannes Vares-Barbaruse ja Johannes Semperi kirjavahetust, ta oli ka üks Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetuse ja Otto Wilhelm Masingu kirjade teaduslike publikatsioonide koostajaid. Samuti oli ta ENE kaasautor.
Teoseid
Üle 30 teadustrükise.
Liikmesus
Ta oli Eesti NSV Teatriühingu (1966–87) ja Eesti Teatriliidu liige (aastast 1987), Eesti Raamatuühingu liige (aastast 1982) ning Tartu Bibliofiilide Klubi esimees (1982–2002), samuti üks Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaist (1992).
Isiklikku
Abel Nagelmaa abikaasa oli kirjandusteadlane Silvia Nagelmaa.
Hetlin
Hetlin on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3120. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Hetlin 8 naisel.
Ingeborg Bachmanni auhind
Ingeborg Bachmanni nimeline auhind (saksa keeles Ingeborg-Bachmann-Preis) on auhind, mida antakse välja saksakeelse kirjanduse eest. Auhinnasaaja otsustatakse Austrias Klagenfurti linnas toimuval iga-aastasel mitmepäevasel saksakeelse kirjanduse festivalil (Tage der deutschsprachigen Literatur), mis toimub alates 1977. aastast. Auhind on saanud nime ühe tuntuma Austria kirjaniku Ingeborg Bachmanni järgi.
Võitja määratakse kolmepäevase kirjandusmaratoni käigus, kus varem valitud kandidaadid esitavad oma avaldamata teoseid üheksaliikmelisele elukutselisele žüriile ja publikule. Teosed peavad olema saksakeelsed algupärandid. Esinemisega peavad kirjanikud veenma kuulajaid oma teoste headuses. Festivalil antakse välja veel 3–5 auhinda. 2008. aastal vähendati žüriiliikmete arvu seitsmeni ja võistlejate arvu 18-lt 14-le.
2006. aastast saab võitja auhinnaks 25 000 eurot. 2009. aastal said kõik osalejad kokku 56 500 eurot.
Pihtla Kool
Ajalugu
Püha kiriku juures tegutses kool juba 1722. aastal, omaette majas aga alates 1861. aastast. Tsaariajast pärit koolimajad olid kitsad ja pimedad, endised ministeeriumikoolid sobisid õppetöö jaoks paremini. Pärast Eesti Vabariigi sündi otsustas Saaremaa koolivalitsus ära kasutada endised mõisa härrastemajad. Nii näiteks rajati Pihtla valla 15 kooli asemele viis ajakohast algkooli, sh muudeti senine Püha kihelkonnakool Püha 6-klassiliseks algkooliks, mis alustas tööd endises Pihtla mõisas. Pihtla, Sagariste ja Kõljala kool liideti Kaali algkooliks, mis alustas tööd endises Kaali mõisas jne.
Aastatel 1893–1932 oli Pühal ka kurttummade laste kool (Püha Kurttummadekool) 1895. aastal ehitati sellele koolile uus maja. Kui Püha Kurttummadekool rahapuuduse tõttu 1932. aastal suleti, ostis Pihtla vald maja Püha algkooli jaoks. Püha algkool alustas selles koolimajas tööd 1933. aastal. Sama aastat peetakse ka Pihtla Kooli asutamisaastaks. Aja jooksul on koolil olnud eri nimesid.
11. veebruaril 1976 puhkes koolimajas tulekahju. Maja vana puitosa põles maha, säilis vaid juurdeehitus. Pärast tulekahju töötas kool 4-klassilisena, vahepeal ka 6-klassilisena. Kui kool oli 8-klassiline, tegutses õhtuses vahetuses töölisnoorte õhtukool.
2005. aasta kevadel otsustas Pihtla vallavolikogu Sandla lasteaia ja Pihtla Algkooli töö ümber korraldada. Selle tulemusel tegutsevad alates 1. septembrist 2005 Püha külas ühe asutusena nii kool kui ka lasteaed. Koolis oli alguses viis õpilast, lasteaias oli kaks rühma. 2005. aastal olid koolis liidetud 1., 2. ja 3. klass. 2010. aastal avati 4. klass. Õpilaste arv on aasta-aastalt kasvanud.
Walter Benjamin
pisi|Walter Benjamin (1928) Walter Bendix Schönflies Benjamin (15. juuli 1892, Berliin, Charlottenburg – 27. september 1940, Portbou) oli juudi päritolu Saksa filosoof, sotsioloog, kirjanduskriitik ja publitsist.
Ta oli seotud Frankfurdi koolkonnaga, arendades kriitilist teooriat. Tema pöördumises marksismi 1930. aastail oli suur mõju ta sõbral Bertolt Brechtil.
Savi tänav (Pärnu)
Savi tänav on tänav Pärnus Rääma ja Ülejõe linnaosas.
Tänav on kahes lõigus. Esimene lõik on umbes 300 meetrit pikk, algab Tallinna maanteelt ja lõppeb Rohelise tänavaga ristudes. Teine lõik on umbes 2,8 km pikk, algab Ehitajate teelt, suundub itta ja lõppeb Niidu tänaval. Savi tänav ristub veel Turba, Plaadi, Betooni, Killustiku, Kreegi, Pähkli, Tikri, Mureli, Raba, Lina, Kase ja Liblika tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 3,1 km.
Aleksander Perri
Aleksander Perri (1. august 1907 – 6. august 1944) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1933).
Ta lõpetas 1929. aastal sõjakooli nooremleitnandina.
1944. aasta suvel võitles leitnant Aleksander Perri 2. Piirikaitserügemendi 3. pataljoni koosseisus Virumaal, oli 12. kompanii ülem.
Suri ilmselt 2. augusti lahingus saadud vigastuste tagajärjel.
Bērzkalne
pisi|left|Võõrastemaja Bērzkalne on küla (vidējciems) Lätis Balvi piirkonnas, Bērzkalne valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 125 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Balvist 6 ja Riiast 229 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel vabaõhulava, postkontor, lasteaed ja raamatukogu.
Küla tekkis nõukogude perioodil kui kolhoosi Sarkanais partizāns keskasula.
Rohu tänav (Pärnu)
Rohu tänav on tänav Rääma ja Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Jaani tänav ja Aasa tänava ristmikult, suundub itta ja lõppeb tupikuna. Rohu tänav ristub veel Kadri, Piiri, Rohelise, Kaevu, Kirsi, Hariduse, Raba, Männi, Lina, Kanepi, Pirni, Tähe, Liblika, Niidu tänava ja Tallinna maanteega. Tänava pikkus on ligikaudu 3 km.
Jaan Parts
Jaan Parts (28. veebruar 1922 Türi – 6. jaanuar 1999 Tartu) oli eesti loomakasvatusteadlane ja teadusorganisaator.
Kõrõlo Budanov
Kõrõlo Budanov (ukraina keeles Кирило Олексійович Буданов; sündinud 4. jaanuaril 1986 Kiievis) on Ukraina sõjaväelane.
Jaan Parts
Elulugu
Lõpetas 1941 Türi Gümnaasiumi, 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse, 1948 lõpetas TÜ põllumajandusteaduskonna, 1952 aspirantuuri, põllumajanduskandidaat (1954, Eesti Põllumajandusakadeemia), väitekiri "Suurt valget tõugu siga ja teed tema edaspidiseks täiustamiseks Eesti NSV-s". Täiendas end 1968 Timirjazevi-nimelises Põllumajanduse Akadeemias Moskvas, 1980 Üleliidulises Loomakasvatuse Instituudis Podolskis. Käis õppereisidel Saksamaal (1964) ja Soomes (1971). Oli 1952–57 ELVI teadur, 1957–59 Üleliidulise Põllumajandusnäituse Eesti Paviljoni direktor, 1960–63 Tartu Näidissovhoosi direktor, 1963–65 ELVI katsemajandite osakonna juhataja, 1965–72 kalakasvatuse osakonna juhataja, 1972–87 tootmiskatsete sektori juhataja, 1987–90 ökonoomika sektori vanemteadur.
José Guardiola
José Guardiola Díaz de Rada (22. aprill 1930 – 9. aprill 2012) oli Hispaania laulja.
Jaan Parts
Teadustöö
Uurimisvaldkond: sea- ja kalakasvatus, eriti peekonsead ja nende toitmine. Üleliidulise Põllumajandusnäituse hõbemedal (1954), kuldmedal (1960), orden "Austuse Märk" (1965). Üle 20 teadustrükise.
José Guardiola
1963. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Algo prodigioso".
Kõrõlo Budanov
Sõjaväeteenistus
Ta on alates 5. augustist 2020 Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse ülem.
Ungari kuningriik
Ungari kuningriik (ungari keeles Magyar Királyság, ladina keeles Regnum Hungariae) rajati 1000. aastal, kui 896. aastal loodud Ungari vürstiriik István I Püha juhtimisel kuningriigiks ülendati.
Ungari sai monarhiast vabariigiks 1918. aastal ja taas 1946. aastal, kui likvideeriti kuningriik ja loodi Ungari vabariik.
Suurema osa oma ajaloost hõlmas kuningriigi territoorium peale Ungari pärusmaade ka Transilvaaniat, Horvaatiat-Slavooniat ja territooriumi, mida tunti kui sõjaväestatud piiritsoon.
Ungari kuningriik koosnes tänapäeva Ungari, Transilvaania (tänapäeval Rumeenias), Slovakkia, Ruteenia (tänapäeval Ukrainas), Vojvodina (tänapäeval Serbias), Burgenlandi (tänapäeval Austrias), Slavoonia, Horvaatia, Dalmaatsia (tänapäeval Horvaatias) ja mõnest väiksemast territooriumist ümber tänapäeva Ungari piiride.
Vaatamata katkestusele, mille põhjustas mongolite invasioon 1241. aastal, arenes Transilvaania järgnevate sajandite kestel selgelt eristuvaks autonoomseks üksuseks Ungari kuningriigis, koos oma erilise vojevoodiga (või kuberneriga), oma ühtse, kuigi heterogeense juhtimisega (mis tulenes székely, saksi ja ungari kolonistidest) ja oma seadustega kuni Mohácsi lahinguni 1526. aastal, mil Transilvaania iseseisvus (vt Ida-Ungari kuningriik).
Nimed ja nimetused
pisi|püsti|[[Gesta Hungarorum]] Hiliskeskajal kasutati ladinakeelseid nimetusi Natio Hungarica ja Hungarus kogu elanikkonna kohta, kuid István Werbőczy "Tripartitumi" järgi kasutati nimetust Natio Hungarica ainult privilegeeritud aadelkonna (olenemata rahvusest) kui Ungari Püha Krooni subjektide kohta.
Ladina  (Regnum tähendas kuningriiki); Regnum Marianum (Püha Maarja kuningriik); või lihtsalt Hungaria oli nimekuju, mida kasutati ametlikes dokumentides kuningriigi algusest kuni 1840. aastateni.
Saksakeelset nime () kasutati 1849. aastast kuni 1860. aastateni ja ungarikeelset nime () kasutati 1840. aastatel ja siis 1860. aastatest kuni 1918. aastani. Kuningriigi nimed teistes keeltes: poola keeles Królestwo Węgier, rumeenia keeles Regatul Ungariei, horvaadi keeles Kraljevina Ugarska, sloveeni keeles Kraljevina Ogrska, tšehhi keeles Uherské království, slovaki keeles Uhorské kráľovstvo; itaalia keeles kasutati (Fiume linna kohta) nime Regno d'Ungheria.
Austria-Ungaris (1867–1918) kasutati mõnikord Ungari kuningriigi hõlmatud alade tähistamiseks mitteametlikku nime Transleitaania. Ametlikult kasutati Austria-Ungari keisririigi Ungari osa kohta nimetust István Püha krooni maad, kuigi see oli kasutusel ka varem.
Ajalugu
560. aastatel asutasid avaarid Avaari kaganaadi, mida nõrgestasid pidevad sõjad ja väline surve. Avaaride 250-aastane võim lõppes, kui selle vallutasid Karl Suure juhtimisel läänest frangid ja Krumi juhtimisel idast bulgaarid. Kumbki neist ega ka keegi muu ei suutnud luua piirkonnas püsivat riiki. 895. aastal asustasid äsja ühinenud ungarlased Árpádi juhtimisel Karpaatia jõgikonna. Árpádi juhitud jõud oli hinnanguliselt umbes 400 000 inimest, koosnedes seitsmest ungari hõimust, ühest kabari hõimust ja mõnest väiksemast hõimust., 895–1000, Álmos, Árpád, Árpádi dünastia, Ungarlaste suurvürst pisi|[[Saksa-Rooma riik|Saksa-Rooma riigi, Ungari ja Poola kuningriigi piirialad u 1000. aastal]]
Árpádi dünastia
pisi|vasakul|[[Ungari kuningas|Kuningas (1000–1038) István Püha]] pisi|[[Kagu-Euroopa alad aastal 1080]] pisi|Euroopa ja Vahemere maad, u 1097 Kuningriigi esimesed kuningad olid Árpádi dünastiast ja esimene kristlik kuningas (1001–1038) oli István I Püha, kes kanoniseeriti katoliku pühakuks. Ta võitles Koppany vastu ja aastal 998, Baieri abiga, võitis teda Veszprémi lähedal. pisi|vasakul|[[Ungari püha kroon ja teised regaalid]] István viis lõpuni Ungari kuningriigi rajamise, ta krooniti 1001. aastal kuningaks. 1028. aastal kaotas ta hõimuvürstide võimu, jaotas riigi komitaatideks, mille eesotsas seisid kuninga määratud išpanid ehk komitaadi ülemad. Jagas riigi maid alamatele ja kirikutele luues nii Ungaris feodaalkorra Võttis vastu ristiusu ja levitas seda oma rahva seas, selle eest pühitseti ta pühakuks.
István I abiellus Saksa-Rooma riigi Welfide dünastiast Saksa-Rooma keiser (1002–1024) Heinrich II õe Baieri Giselaga, mis tagas rahu Saksa-Rooma riigiga. Rooma katoliku kirik sai tugevat toetust Istvánilt, kes koos kristlike ungarlastega ja Saksa rüütlitega soovis kristliku kuningriigi loomist Kesk-Euroopas. See oli tema, kes lõi Ungari raske ratsaväe, nagu oli näiteks Lääne-Euroopa suurvõimudel.
Ungari–Horvaatia
Kálmánit, nagu Lászlót enne teda, ei nähtud vallutajana, vaid Horvaatia troonipretendendina. Kálmán kogus suure armee, et oma trooninõue ellu viia, ja võitis aastal 1097 Horvaatia kuningas Petari väge Gvozdi mäe lahingus, viimane tapeti lahingus. Kuna horvaatidel ei olnud enam juhte ja Dalmaatsias oli mitu kindluslinna, mida oli raske kaitsta, algasid läbirääkimised Kálmáni ja Horvaadi feodaalisandate vahel. Võttis hea mitu aastat, enne kui Horvaadi aadel tunnistas Kálmáni kuningaks. Kálmán krooniti aastal 1102 Biogradis ja Kálmáni uus tiitel oli "Ungari, Dalmaatsia ja Horvaatia kuningas".
1104. aastal naitis Kálmán oma õe Irene Bütsantsi keisri (1087–1143) Ioannes II-ga, kes sai 1118. aastal Bütsantsi ainuvalitsejaks. Kálmán lõi Bütsantsiga liidusuhted.
1136. aastal tungis Ungari Béla II esimest korda Bosniasse ja asutas tiitli "Bosnia ban", esialgu vaid autiitlina oma täiskasvanud pojale László II-le. Bosnia banaat hõlmas enamuse sellest, mis nüüd on Bosnia ja Hertsegoviina, samuti Dalmaatsia, Serbia ja Montenegro osi. pisi|Bütsantsi alad Komnenoste dünastia lõpus, u 1180 12. sajandi kestel tegutsesid Bosnia valitsejad üha enam iseseisvamalt Ungarist ja/või Bütsantsist. Tegelikult omasid välisvõimud väikest kontrolli mägisel ja mõnevõrra ääremaal, millest Bosnia koosnes. Eriti ban Borić oli aastal 1154 tähtis isik, olles Ungari kuninga liitlane. Ta osales liidus Ungari ja Serbiaga pealetungis bütsantslaste vastu, jõudes lõunas kuni Braničevoni.
Bütsantsi keiser (1143–1180) Manuel I Komnenos vallutas Bosnia ungarlastelt aastal 1166 ja nimetas Bosnia põliselaniku Kulini banaadi kuberneriks. 1167. aastal lõid bütsantslased Ungari kuningriigi vägesid Sirmiumi linna lähistel toimunud lahingus. Tänu sellele võidule sai Bütsants 1168. aastaks peaaegu kogu Aadria mere idaranniku (Bosnia banaat, Serbia kuningriik) oma kontrolli alla. Kulin oli Bosnia teine ban ja tal õnnestus vabastada Bosnia Bütsantsi mõju alt liidu kaudu Ungari Béla III, Miroslav Zavidovići ja Serbia Stefan Nemanjaga, kellega koos sõdis ta aastal 1183 edukalt bütsantslaste vastu. Bosnia tagas rahu, kuigi jätkas Ungari vasallina. Kuigi nominaalselt Ungari kuningriigi vasall, oli Bosnia banaat de facto sõltumatu riik.
Võitlus Venezia ja Bütsantsiga
Aastaks 1107 oli kuningas Kálmán saanud enda kontrolli alla enamiku endistest Bütsantsi rannikulinnadest Dalmaatsias. Kuna need linnad olid tähtsad, võitlesid ungarlased ja horvaadid sageli Venezia ja Bütsantsiga piirkonna pärast. Aastal 1116, pärast kuningas Kálmáni surma, ründas Venezia Dalmaatsia rannikut, võitis Horvaatia baani Klaudije armeed ning hõivas Biogradi, Spliti, Trogiri, Šibeniki, Zadari ja mitu saart. Kálmáni järglane, kuningas István II püüdis aastal 1117 edutult kaotatud linnu tagasi saada, kuigi Venezia doodž Ordelaffo Falier tapeti lahingus Zadari lähedal. Sõlmiti viieaastane vaherahu, mis kinnitas status quo. Aastal 1124 ründas István II taas Venezia valdusi ning sai tagasi Biogradi, Spliti, Šibeniki ja Trogiri, kuid Zadar ja saared jäid Venezia kontrolli alla. Kuid aastal 1125 vallutas doodž Domenico Michiel need linnad tagasi ja hävitas Biogradi. Aastal 1131 asus troonile Béla II ja aastal 1133 võitis ta kaotatud linnad peale Zadari.
Bosnia banaat ja Dalmaatsia
Aastal 1167 vallutasid bütsantslased osa Horvaatiast Krka jõest lõunas, samuti Bosnia, ja jäid nende kontrolli alla kuni keiser Manuel I Komnenose surmani aastal 1180, kui Bütsants nõustus maad loovutama. Pärast 1180. aastat kasvas Bosnia baani haldusala, kuid tema domeeni ja tegevuse ulatust ei saa veel täielikult formuleerida. Bosnia põliselaniku Ban Kulinil õnnestus vabastada Bosnia Bütsantsi mõju alt liidu kaudu Ungari Béla III, Miroslav Zavidovići ja Serbia Stefan Nemanjaga, kellega koos sõdis ta aastal 1183 edukalt bütsantslaste vastu. Bosnia tagas rahu, kuigi jätkas Ungari vasallina. pisi|vasakul|Ungari aastal 1190, [[Béla III valitsemise (1172–1196) ajal (oranž)]] pisi|Ungari, Horvaatia ja [[Dalmaatsia, Bosnia ja Galiitsia 12. sajandi lõpul, Béla III valitsemisajal (1172–1196)]] Pärast keiser Manuel I Komnenose surma ei suutnud Bütsants oma võimu Dalmaatsias enam järjekindlalt säilitada. Varsti mässas Zadar Venezia vastu ja muutus pidevaks lahinguväljaks aastani 1202, kui Neljanda ristisõja ajal rüüstasid veneetslased doodž Enrico Dandolo juhtimisel ja ristisõdijad Zadarit (Zara), vaatamata tõsiasjale, et Ungari kuningas Imre I tõotas ristisõjaga ühineda. See oli ristisõdijate esimene rünnak katoliikliku linna vastu. Venezia nõudis seda kompensatsiooniks nende transportimise eest kaugemale itta Konstantinoopoli suunas, kus nad hiljem asutasid Ladina keisririigi. Vaenutegevus Veneziaga jätkus aastani 1216 Ungari kuningas András II valitsemisajal, kes kasutas Venezia laevastikku Viienda ristisõjaga ühinemiseks.
Galiitsia ja Volõõnia alad
Galiitsia ja Volõõnia aladel, pärast viimase Rostislavitšite soost Galiitsia vürstiriigi vürsti Vladimir Jaroslavitši surma toimunud võitluses ülemvõimu pärast, osalesid naabermaad, Poola ja Ungari kuningriik. 1189. aastal toimunud sissetungi tulemusel kuulutas Ungari kuningas end ka lühiajaliselt Galiitsia ja Lodomeeria kuningaks.
Balti tee (matemaatika võistlus)
Balti tee on matemaatikavõistlus, mida korraldatakse igal aastal alates 1990. aastast, tavaliselt novembri alguses. Oma nime võistlus sai 1989. aastal toimunud Balti keti aktsiooni järg.
Ungari kuningriik
Galiitsia ja Volõõnia alad
1211. aastal kutsus Ungari kuningas András II Saksa ordu Transilvaaniassse, andes neile 12 000 m² Borca (Burzenland) piirkonna (Țara Bârsei) Valahhia piiri ääres, tasuks võitluse eest polovetsidega. Ordu püüdis sinna luua Ungarist sõltumatut võimu, mistõttu tal tekkisid vastuolud nii kuninga kui ka Ungari aadli ja vaimulikkonnaga ning 1225. aastal pidi Saksa ordu Transilvaaniast lahkuma.
Balti tee (matemaatika võistlus)
Erinevalt enamikust matemaatikavõistlustest on Balti tee meeskondlik võistlus. Igas võistkonnas on viis keskkooli õpilast, kes peavad nelja ja poole tundi jooksul kakskümmend ülesannet lahendama ja neile on lubatud koostööd teha.
Ungari kuningriik
Mongolite invasioon
Aastal 1241 tungisid pärast Vene aladele vallutamist Ungarisse Batu-khaani Kuldhordi ja vasallide väed sõjakäigul Euroopasse. Mongolite väed ründasid Béla IV valitsetud Ungarit kolme armeega, ühega neist läbi Poola, et hoida ära võimalikku Poola abi ja võitsid Sileesia hertsogi Henryk II Vaga armeed Legnica lahingus.
Balti tee (matemaatika võistlus)
Ajalugu
Esialgu osalesid võistluses vaid kolme Balti riiki võistkonnad, kuid kutsutud võistkondade nimekiri on kasvanud ja praegu hõlmab kõiki riike, millel on juurdepääs Läänemerele. Saksamaa võistkonnas on riigi põhjaosa esindajad, Venemaa võistkonnas on ainult Peterburi õpilased. Islandi võistkonda kutsutakse sellepärast, et see oli esimene riik, mis tunnustas Baltimaade iseseisvust. Korraldajate valikul oli kutsutud täiendav "külaliste" võistkond:
Võistluse korraldamisega tegelevad kordamööda riigid, mis on selle alalised osalejad.
Ungari kuningriik
Mongolite invasioon
Lõunapoolne armee ründas Transilvaaniat, võites vojevoodi ja hävitades Transilvaania ungarlaste armee. Peaarmee Batu-khaani ja Subutai juhtimisel ründas Ungarit läbi kindlustatud Veretsky mäekuru ja hävitas palatiini juhitud horvaatide ja Templiordu armee Mohi lahingus 11. aprillil 1241. Mohi ehk Sajó jõe lahingus purustas Batu-khaani peavägi täielikult Béla IV armee. Mongolid olid Ungarit juba ulatuslikult laastanud, kuni Béla oma armeed kogus. Ungari vägede Pesti kindlusemüüride tagant väljumise järel aga ei võtnud mongolid lahingut vastu, vaid neil õnnestuski kuninga leer Sajó jõe ääres ümber piirata, alanud umgari vägede taganemisel aga hävitati korratult taganevad ungari väed. Kuningas Béla vend Kálmán sai raskelt haavata ja viidi Horvaatiasse, kus ta haavadesse suri. Mongoli väed vallutasid Pesti 16. aprillil, kuningas pages Austriasse. Austria ja Steiermargi hertsog Friedrich II Riiakas kasutas juhust, et kuningas vangistada ja temalt nii tohutut lunaraha kui ka maaloovutusi läänepoolsest aladest nõuda. pisi|vasakul|[[Ungari kuningas (1235–1270) Béla IV vanemas eas]] 1242. aasta alguses ületasid mongolid ka külmunud Doonau ning jõudsid peagi Aadria mere äärde. Kuningas Béla IV põgenes Zagrebi ning seejärel rannikulinna Trausse, olles valmis maalt lahkuma. Béla palus abi paavstilt, Püha Rooma keisrilt ja teistelt suurvõimudelt võitluses mongolitega, kuid keegi ei andnud talle otsest abi. Euroopas oli käimas kaua küpsenud avalik sõda ühelt poolt Saksa-Rooma keiser Friedrich II ning teiselt poolt paavsti ja Lombardia linnade liiga vahel.
Batu-khaan saatis oma nõo Kadani 10 000 – 20 000-mehelise armeega jälitama kuningas Bélat, kes põgenes Horvaatiasse. Aastal 1242 ületasid mongolid Drava jõe ning hakkasid rüüstama Slavooniat. Nad rüüstasid Čazma ja Zagrebi linnu, mille toomkirikud põletati. Aadel liikus koos kuningas Bélaga lõunasse Klisi kindlusse, Splitti, Trogiri ja ümbritsevatele saartele. Märtsis 1242 olid mongolid Spliti lähedal ja hakkasid ründama Klisi, kuna arvasid, et kuningas Béla, kes oli sel ajal Trogiris, oli sinna varjunud, kuid ei suutnud kindlust vallutada.
Mongolid tungisid pidurdamatult edasi Boheemiasse, Serbia kuningriiki ja eelsalgad tulid peaaegu Viinini, kuid kaugemale Austriasse ehk Saksa-Rooma riiki ei tunginud, kuid uudis Ugedei-khaani surmast Karakorumis, peatas detsembris 1241 vallutusretke. Et võtta osa uue khaani valimisest, pöördusid mongolid tagasi.
Pärast mongolite lahkumist oli maa laastatud ja puhkes suur nälg. Mongolite sissetung näitas, et vaid kindlustatud linnad pakuvad kaitset nende vastu. Kuna mongolid valdasid ikka veel enamust Ida-Euroopast, algas töö kaitsesüsteemide ehitamisega, tehes uusi kindlusi ja tugevdades või parandades olemasolevaid. Aadlikel lubati oma maadele losse ehitada ja oma armeede suurust kasvatada, tehes nad veel sõltumatumaks.
Vaatamata sellele, et mongolite invasioon näis olevat üllatusrünnak, teadsid ungarlased mitmest allikast, et mongolid on tulemas. Ettekäändeks Ungarisse tungimisel oli ka Ungari kuninga poolt mongolite poolt võidetud ja nende võimu alt põgenenud kumaanidele varjupaiga andmine Ungari aladel. Peatse invasiooni tuntumaid kuulutajaid oli munk Julianuse seltskond, kes hoiatas kuningat eelseisva invasiooni kohta.
Aastal 1242, pärast mongolite invasiooni lõppu, rajas Béla IV arvukalt kindlustusi kogu riigis kaitseks tulevaste invasioonide vastu. Tänutäheks nimetasid ungarlased ta "teiseks kodumaa asutajaks" ja Ungari kuningriigist sai taas arvestatav jõud keskaegses Euroopas.
Dolby Theatre
pisi| Dolby Theatre (varem tuntud kui Kodak Theatre) on teater Los Angeleses Hollywoodi linnaosas kaubandus- ja meelelahutuskeskuses Hollywood and Highland.
Ungari kuningriik
Võimuvõitlus Böömimaaga
pisi|Ungari kuningriigi alad [[13. sajandi lõpul]] pisi|[[Lahing Moraavia väljal]] Järgnenud aastatel oli Béla IV peamiseks probleemiks Austria hertsog, kellelt ta piirimaakonnad küll tagasi sai, kuid sealne hertsog Friedrich II Riiakas püüdis neid peagi tagasi saada. 1246. aastal lõppes Ungari-Austria sõda aga Friedrichi hukkumisega. Béla IV nimetas poja Slavoonia hertsogi ja Transilvaania hertsogi Istváni, Steiermargi hertsogiks. Et Babenbergide dünastia suri välja, siis algasid võitlused Austria hertsogi tiitli pärast. Nendes osales ka Béla IV, kuid ta sai lüüa Böömimaa kuninga Ottokar II Přemysli käest. Aastal 1260 kaotas Béla IV Babenbergide pärilussõja, tema väed said Kressenbrunni lahingus ühendatud Böömimaa vägedelt lüüa.
1260. aastatel hakkas Béla IV-le probleeme valmistama ka tema poeg Istvàn, kes oli nimetatud 1258. aastal Transilvaania vürstiks. Aastatel 1262–1266 oli nende vahel kaks kodusõda, mille tulemusena pidi Béla IV Doonau idakalda loovutama pojale. Nende suhted halvenesid üha, nii et kui Béla IV suri, siis usaldas ta oma naise ja tütre Anna perekonnad oma väimehe, Böömimaa kuninga (1253–1278) Ottokar II Přemysli, mitte poja hoolde.
Dolby Theatre
Teatris toimuvad iga-aastased Oscari gala üritused, alates 2002. aastast ka "American Idoli" finaal.
Ungari kuningriik
Võimuvõitlus Böömimaaga
Aastatel 1270–1272 valitses riiki lühiajaliselt István V.
1278. aastal hävitasid kuningas (1272–1290) Laszlo IV ja Austria hertsogkonna väed Böömimaa kuningas Ottokar II Přemysli lõpuks Marchfeldi lahingus Moraavia väljal ja tema Austria valdused anti Rudolf I poegadele ja pärijatele, kes lisasid need oma laialdastele pärusvaldustele Švaabimaal.
Aastal 1301, koos Andras III surmaga, Árpádi dünastia hääbus.
Anjou ajastu
pisi|120px|Ungari kuningas (1308–1342) [[Károly I]] Kui kuningas (1272–1290) László IV suri, nõudis trooni endale tema õe, Ungari Maria (kuningas István V tütre) ja Anjou dünastiast Napoli kuningriigi kuninga Carlo II poeg Charles Martel (ungaripäraselt Martell Károly) Anjou dünastiast.
Kuid András III kindlustas võimu endale ja valitses (1290–1301) pärast titulaarkuninga Charles Marteli surma aastal 1295 ilma ebamugavusteta. András III oli Árpádi dünastiast Ungari kuninga András II poja, István Postuumse järglane. András III oli Árpádi dünastia viimane kuningas. Kui András III aastal 1301 suri, nõudis kuninganna Maria, kes kasvatas Charles Marteli lapsi, Ungari trooni oma pojapojale Carlo Robertole, kes oli 13 aastat vana.
Pärast segaduste aega, mil Ungarit valitses (1301–1305) Böömi kuningas Václav IV ning (1305–1308) Béla IV tütre Elizabethi ja Baieri hertsogi Heinrich XIII poeg Otto III, Béla V nime all, võttis Carlo Roberto kontrolli ja ta krooniti lõpuks kuningaks (1308–1342) Károly I (Károly Róbert) nime all.
Károly I rakendas märkimisväärseid majanduslikke reforme ja võitis Maté Csaki juhitud kuningavõimule opositsioonilist aadlit. Ungari kuningriik jõudis heaolu ja stabiilsuse ajastusse kuninga valitsemise all, kes teadis ka itaalia, ladina ja prantsuse keelt. Kuningriigi kullakaevandused olid ulatuslikult töötanud ja varsti jõudis Ungari tähtsale kohale Euroopa kullatootmises. Teenarite asemel kehtestati valuutaks forint ja varsti pärast kuninga kehtestatud reforme läks kuningriigi majandus pärast selle katastroofilist olukorda 13. sajandil jälle õigele teele. pisi|Ungari kuninga ja magnaatide ([[Maté Csaki, Amadé Aba ja Ladislaus Káni) valitsetud alad 1301–1310]] Károly I õhutas kuningas László Püha kultust ja kasutas teda kui vapruse, õigluse, vagaduse sümbolit, mida oli ideaalne järgida. Károly I austas ka oma onu Püha Louis Toulouse'ist ja teiselt poolt tähtsustas ta printsess Püha Margaret Ungarist ja Püha Elisabeth Ungarist pühakukultust, mis said uue kuninga instrumentideks, lisades asjakohasust pärimissugupuule naiselike okste kaudu, seadustades sellega iseennast. Károly I taastas kuningavõimu, mis oli langenud feodaalisandate kätesse, ja siis sundis ta neid endale truudust vanduma, et nad oleksid tema poolt. Selle tarvis asutas ta aastal 1326 Püha Georgi ordu, mis oli esimene ilmalik rüütliordu maailmas, ja ühendas kõige tähtsamad aadlikud kuningriigis.
Pärast kolme korda abiellumist ja kõigi oma naiste üks teise järel kaotamist võttis Károly I neljandaks naiseks Poola kuninga Władysław I Lühikese tütre Elisabethi Poolast. Temaga sai ta palju lapsi, kellest enamus olid posid, mis tagas perekonna järjepidevuse võimul.
pisi|vasakul|Ungari alad ja Poola kuningriik, aastatel 1333–1370, Kazimierz III Suure valitsusajal
Sigismundi Saksa-Rooma ajastu
pisi|vasakul|Ungari kuningas (1387–1437) [[Sigismund (Saksa-Rooma keiser)|Sigismund ja Saksa-Rooma keiser (1410–1437)]] Ungari (1342–1382) ja Poola kuningas (1370–1382) Lajos I hoidis alati häid ja tihedaid suhteid Saksa-Rooma keisri (1346–1378) Karl IV-ga. Arvestades Karl IV poja Sigismundiga kui järgmise Ungari kuningaga, nimetas ta selle oma pärijaks, ja korraldas abielu oma tütre Mariaga. Sigismund elas Lajosi õukonnas, ja õppis varsti selgeks keele ja Ungari elustiili, kuid kuninganna Elizabethile, Maria ja Jadwiga emale, ei meeldinud väga noore printsi kohalolek. Pärast Lajosi surma tegi leskkuninganna oma parima, et Sigismundi ei kroonitaks Ungari kuningaks. See tekitas kaootilise perioodi, kus Jadwiga sai Poola kuningannaks ja väike Maria Ungari kuningannaks, kuid tema ema ja aadel otsustasid tema eest. Sigismund abiellus Mariaga aastal 1385, kuid varsti saadeti ta minema.
Suur osa tema valitsemisajast oli pühendatud võitlusele Osmanite riigiga, kes alustas oma piiride ja mõju laiendamist Euroopasse. Aastal 1396 võideldi Nikopolise lahingus Osmanite vastu, mille kaotasid Ungari-Prantsuse väed Sigismundi ja Philippe d'Artois' juhtimisel. Aastatel 1395–1396 olid Osmanite väed jõudnud Ungari aladeni ja vallutasid Põhja-Bulgaaria, Dobrudža ja Vidini. Kuna Timur lõi lahingus Ankara juures 1402. aastal Osmanite vägesid, siis mõneks ajaks oli Osmanite oht kadunud. Kuid Sigismund jätkas edukalt Osmanite vägede väljaspool kuningriiki hoidmist kogu oma ülejäänud elu.
Kaotades Ungari aadli hulgas populaarsust, sai Sigismundist peagi tema võimu vastaste ohver. Kohale kutsuti Napoli, Jeruusalemma ja Sitsiilia ja Dalmaatsia kuningas Ladislaus (mõrvatud kuninga Károly II poeg) ja krooniti. Kuid kuna tseremooniat ei teostatud Ungari Püha krooniga ja see viidi läbi Székesfehérvaris, peeti seda ebaseaduslikuks. Ladislaus püsis ainult mõned päevad Ungari territooriumil ja lahkus varsti, tekitamata Sigismundile ebamugavusi.
Aastal 1408 asutas Sigismund Draakoniordu, mille liikmeks olid selle Euroopa piirkonna kõige olulisemad monarhid ja aadlikud. See oli alles esimene samm. Aastal 1410 valiti Sigismund Roomlaste kuningaks, mis tegi temast kõrgeima monarhi Saksamaa territooriumil.
1413. aastaks oli Osmanite riik pärast Osmanite interreegnumit jälle ühendatud ning aastatel 1416 ja 1418 tegid Osmanid jälle rüüsteretki Ungari aladele.
Sigismund pidi tegelema hussiitide liikumisega, religioosse reformistliku grupiga, mis tekkis Tšehhias. Ta kutsus kokku Konstanzi kirikukogu, kus teoloogise grupi asutaja Jan Husi üle kohut peeti. Aastal 1419 päris Sigismund pärast oma venna Wenzeli surma Tšehhi krooni, saades ametliku kontrolli kolme keskaegse riigi üle, kuid ta võitles Tšehhi kuningriigi kontrolli üle Hussiitide sõdades (1419–1437) kuni rahulepinguni hussiitidega ja kroonimiseni aastal 1436.
Aastal 1433 krooniti Sigismund Saksa-Rooma keisriks ja valitses kuni oma surmani aastal 1437. Temast jäi pärijana maha ainus tütar Elisabeth, kelle abielu korraldati Austria hertsogi Albrechtiga, kes hiljem samal aastal krooniti Ungari kuningaks nimega Albert I.
Albert I valitsusaeg
Habsburgide dünastiast pärit Albert I oli Ungari ja Böömimaa kuningas 1437–1439 ning ta valiti ka Saksa kuningaks Albrecht II-na, kuid juba 1439. aastal suri ta sõjakäigul Osmanite vastu ning tema tiitlid ja troonid päris tema 1440. aastal sündinud poeg Ladislaus Postumus, kelle eestkostjaks sai tolle onu Steiermargi hertsog (järgmise Austria hertsogina Friedrich V, järgmise Saksa-Rooma keisrina Friedrich III).
Ladislaus Postumus (1440–1457) päris Saksa kuninga Albrecht II poja ja pärijana sünniga kõik isa senised valdused: Böömimaa kuningriigi, Ungari kuningriigi ja Austria hertsogkonna. Ta sai kohe Austria hertsogiks ja Habsburgide suguvõsa peaks ja mõne aja pärast Böömimaa kuningaks. Tema ametlikud tiitlid olid Böömimaa kuningas ja kuurvürst, Ungari apostellik kuningas ja Horvaatia, Sloveenia kuningas, Austria (erts)hertsog ja Sileesia, Luksemburgi hertsog, Määrimaa ja Lausitzi markkrahv.
Kuigi Ladislaus oli sünnijärgselt Böömimaa ja Ungari kuningas ja tema ema Elisabeth võitles tema õiguste eest, valiti 1440. aastal Ungari kuningaks Jagelloonide soost Poola kuningas Władysław III (Ulászló I nime all). 10. novembril 1444 sai Władysław Osmanite-vastases sõjas surma, langedes Varna lahingus.
(1443–1444)
Aastal 1456, kui János Hunyadi suri, sai Ungari tegelikuks valitsejaks Ulrich Celjest, kelle Ladislaus Futtaki riigipäeval oktoobris 1456 määras ungari kuberneriks. Juba samal aastal, pärast Belgradi piiramist, aga tappis Ulrichi 9. novembril 1456 László Hunyadi, makstes kätte katse eest teda ennast tappa. Ladislaus taotles Hunyadi hukkamist ning 16. märtsil 1457 raiuti tal pea maha. See tekitas aga sellise pahameeletormi, et noor kuningas Ladislaus Postumus pidi Ungarist Prahasse põgenema. Seal veetis ta oma elu viimase aasta, surres ootamatult 17-aastaselt 1457, veidi aega enne kavas olnud abiellumist. Et Ladislaus suri pärijateta, siis jagunesid tema valdused eri valitsejate vahel: Ungari kuningaks sai Mátyás I, Böömimaa troonile valiti Jiří Poděbradyst ning Austria valdused päris tema sugulane ja keiser Friedrich III.
Hunyadi perekond
pisi|Ungari kuningas (1458–1490) [[Mátyás Hunyadi, Böömimaa kuningas (1471–1490)]] pisi|vasakul|Ungari alad 1480. aastal pisi|vasakul|[[Mátyás I vallutused läänes, 1490. aastaks]] pisi|[[Buda (Budapest)|Buda linn Mátyás Hunyadi ajal]] Osmanite esimese sissetungi ajal seisid ungarlased edukalt vallutamise vastu. Janos Hunyadi oli Pika sõjakäigu juht, mille käigus püüdsid ungarlased osmaneid Balkanilt välja ajada; alguses oli see edukas, kuid lõpuks pidid nad tagasi tõmbuma. Aastal 1456 põhjustas Janos Hunyadi, Mátyás Hunyadi isa, Belgradi piiramise käigus, Türgi sultani Mehmed II juhitud Osmanite vägede purustava lüüasaamise.
Ungari kuningriigi kuldaeg oli Mátyás Hunyadi, Janos Hunyadi poja valitsemisajal (Ungari kuningas (1458–1490)), Böömimaa kuningas (1471–1490)). Tema hüüdnimi oli Mátyás Õiglane. Ta parandas veelgi Ungari majandust ja kasutas nutikat diplomaatiat sõjaliste toimingute asemel, kui vähegi võimalik. pisi|vasakul|[[Lahing Leivaväljal, 1479]] 15. sajandil oli Ungari must armee muljetavaldav kaasaegne palgasõdurite armee, kus husaarid olid kõige kogenumad sõdurid Ungari ratsaväes. Aastal 1479 hävitasid Ungari väed Pal Kinizsi juhtimisel Osmanite ja Valahhia väed Leivavälja lahingus. Ungari väed hävitasid oma vaenlase peaaegu iga kord, kui Mátyás kuningas oli. Mátyás ei alustanud sõda, kui see ei olnud vajalik. Aastal 1485, eesmärgiga piirata Saksa-Rooma riigi mõju ja Habsburgide sekkumist Ungari asjadesse, vallutas ta Saksa-Rooma keisrilt Friedrich III-lt ja okupeeris ta Viini 5 aastaks, kus asus tema residentsiks kuni surmani. Pärast tema surma sai Ungari troonile (1490–1516) Ulaszló II Jagelloonide dünastiast.
Ungari kuningas Ulászló II (Böömimaa kuningas Vladislav II) oli Poola kuninga ja Leedu suurvürsti Kazimierz IV (Kazimierase) poeg, kes valiti pärast Böömi kuninga (1458–1471) Jiří Poděbradyst surma Böömimaa troonile. Et Böömimaa trooni taotles ka Ungari kuningas Mátyás Corvin, siis puhkes Ungari ja Böömimaa vahel sõda ning Mátyás okupeeris enamuse Määrimaast. Ungari kuningas kandis sellest ajast Böömi kuninga tiitlit. 1490. aastal surigi Mátyás pärijateta ning Vladislav sai Ulászló II nime all ka Ungari kuningaks. Ta valis oma põhiresidentsiks Buda ning oli sellest ajast alates pigem Ungari kui Böömi kuningas. Et Ungarit ähvardasid üha enam osmanid, siis otsustas ta sõlmida liidu Habsburgidega. Ta leppis keiser Maximilianiga kokku, et Lajose pärijateta surma korral lähevad Ungari ja Böömimaa Habsburgidele, otsesemalt Maximiliani lapselapsele Ferdinandile, kes abiellus Ulászló tütrega. Keisri teine lapselaps Austria Maria abiellus aga Lajosega. Lajos surigi varsti pärijateta ning tema valdused läksid Ferdinandile.
Aastal 1526 hävitasid Osmanite riigi väed Mohacsi lahingus Ungari armee, ja põgeneda püüdes uppus Lajos II Doonausse. Ka Ungari sõjaväe juht Pal Tomori sai lahingus surma.