cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ale
Ale tegemine
Alet haris kogu küla ühiselt. Talvel (okaspuud) ja kevadel (lehtpuud) langetatud 10–20 aasta vanune noor mets kuivas sügiseni või järgmise kevadeni. Seejärel veeti suuremad puud ära, oksad ja peenem võsa laotati laiali või koguti kokku. Kui põletusmaterjali oli piisavalt, kaeti kogu ale pind ühtlaselt langetatud puiduga ning süüdati pealttuule servast ja põletati täielikult. Kui materjali oli vähe, seati puit vaaludesse ning süüdati vaaludest äärmine. See veeretati konks- või harkotstega teivastega (lõunaeesti murdes topits) aeglaselt järgmise vaaluni. Või põletati oksad ja võsa koos ning aeti ühtlaselt tuhk laiali.
Külv
Terad külvati otse tuha sisse, alles seejärel künti ja äestati. Peamised taimed, mida alemaal kasvatati olid oder ja rukis, samuti naeris. Esimesel aastal andis alemaa harilikult saaki rohkesti, kuid seejärel viljakus vähenes tunduvalt. Alemaale külvati 3–4 aasta jooksul, seejärel jäeti kurnatud maa 10–20 aastaks sööti. Seda kasutati karjamaana kuni järgmise aleteoni. Mõnel juhul hakati maad sõnnikuga täiendavalt väetama.
Pöördproksi
Pöördproksi (ingl. reverse proxy) on proksi, mis paistab klientidele kui harilik server. Pöördproksi võtab vastu päringud klientidelt, edastab need serveri(te)le ja vahendab serveri saadud päringuvastused klientidele tagasi. Pöördproksi paigaldatakse reeglina serveri(te) lähedale ning see vahendab paljude klientide päringuid kindlatele enda teenindatavatele serverirakendustele ja/või veebisaitidele. Termin pöördproksi tuleneb sellest, et ta tundub vastandina harilikule ehk päriproksile (ingl. forward proxy), mis vahendab klientide päringuid paljudele erinevatele serveritele ning on sageli paigaldatud klientide lähedale.
Pöördproksit võidakse kasutada järgmistel põhjustel:
Inese Zandere
Inese Zandere (sündinud 15. septembril 1958 Dobeles ) on läti luuletaja, lastekirjanik, toimetaja, ajakirjanik ja kirjastaja.
Inese Zandere lõpetas 1981. aastal Läti Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Töötas 1981–1987 kirjastuses Avots, 1987–1990 ajakirjas Pioneris (hilisema nimega LaBA). 1990–1993 töötas Zandere ajalehes Diena. 1993–2010 töötas ta ajakirja Rīgas Laiks toimetuses, oli alates 1997. aastast selle peatoimetaja. Alates 2004. aastast on ta kirjastuse "Liels un mazs" peatoimetaja.
Kuuda õpetajate seminar
Kuuda õpetajate seminar oli Märjamaa kihelkonnas Tolli mõisas Kuudal asunud pedagoogikaõppeasutus, mis tegutses aastail 1854–1887.
Asutamine ja ülevalpidamine
Seminari avamise Kuudal saavutas Christoph Adam von Stackelbergi loodud seminari ellukutsumise sihtasutus, mis töötas välja seminari asutamise esialgse põhikirja (1854). Seminari ülesandeks oli talurahvaseisusele vajalike elementaarteadmiste andmine kristliku jumalakasvatuse vaimus. Lisaks pidi seminar andma teadmisi põllumajanduse ja tööstustööliste vajadusi silmas pidades. Seminari peakoolmeistriks määrati endise Ataste seminari abiõpetaja Karl Koch, kelle tegevus oli pastorite järelevalve all.
Seminar sai toetust Eestimaa rüütelkonnalt 480 rubla aastas, lisaks umbes 200 rubla Kuuda majapidamisest. Seminarihoone ehitati annetuste teel kogutud vahenditest ning valmis 1854. aastaks. Kuudale toodi ka osa suletud Ataste seminari inventarist. Õppetöö algas sama aasta sügisel. 1863. aastal toodi Kuudale üle ka suletud Jädivere õpetajate seminari õpilased, kes ei olnud kursust veel lõpetanud. Esialgu oli õppimine seminaris tasuta, alates 1873. aastast tuli osal õpilastest tasuda õppemaksu.
Seminari tööd juhtis inspektor, alates 1864. aastast direktor, kelle valis samal aastal moodustatud seminari kuratoorium (hoolekogu). Direktori kõrval olid ametis pea- ja abikoolmeister (ökonoom).
Õpetajad
Seminari õpetajaist on nimekaim aastail 1886–1887 Kuudal keelte- ja lauluõpetajana töötanud kirjanik Eduard Bornhöhe. Õpilaste poolt lugupeetud olid peakoolmeister (1854–1859) Karl Koch ja abikoolmeister (1859–1861) Wilhelm Tuglas.
Õppetöö
Õppeaeg seminaris kestis kolm aastat ning uusi õpilasi võeti vastu pärast eelmiste lõpetamist. Õppekeeleks oli eesti keel. Õppeaineteks olid usuõpetus, ajalugu, looduslugu, geograafia, matemaatika, füüsika, laulmine, viiuli- ja orelimäng. Õppepraktika toimus seminari harjutuskoolis, kus õppis umbes 15 poissi. Seminar pidi andma ettevalmistuse alama astme talurahvakooli õpetaja elukutseks. 1864. aastast pärinev seminari õppekava sätestas seminari eesmärgiks talurahvakooli õpetajate koolitamise ja seeläbi rahvahariduse taseme tõstmise. Et õpetus seminaris oli tasuta, tuli õpilastel koolitalus teha kõiki töid.
1878. aastal kinnitatud uue õppeplaani kohaselt kuulusid õppeainete hulka usuõpetus (sh kirikuajalugu), saksa, eesti ja vene keel, aritmeetika, algebra, geomeetria, geograafia, ajalugu, pedagoogika, loodusõpetus, kalligraafia, joonistamine, laulmine, orelimäng, võimlemine ja sissejuhatus agronoomiasse. Õppekeelteks olid 1878. aasta õppeplaani järgi saksa, vene ja eesti keel.
Õpilased
Kuuda seminari tuldi õppima peamiselt Lääne- ja Harjumaalt, aga ka mujalt Eestimaa kubermangust. Seminari läbis kokku ligikaudu 320 noort, kellest üle 290 töötasid vähemalt mõnda aega õpetajana.
Kuuda seminari kasvandikel, kes esindasid talurahvakooli õpetaja haritumat tüüpi, oli oluline roll Põhja-Eesti talurahvahariduse arengus. Paljud neist andsid oma osa ka külaühiskonna arengusse, paistsid silma põllumeeste ja aianduse entusiastidena. Seminari nimekamateks lõpetajateks olid külakoolmeister Jaan Veidermann (Aleksander Veiderma isa), Jaan Nebokat, Mihkel Neumann jt. Seminari kasvandikest said tihti kohalikud autoriteedid, laiema silmaringiga maaharitlased, kes juurutasid oma töö- ja kodukohas näiteks koorilauluharrastust ning edendasid seltsitegevust, võtsid osa ärkamisaja algatustest.
Seminari sulgemine
Kuuda seminar suleti 1887. aastal seoses venestamisreformidega, kui Eestimaa rüütelkond ei soovinud enam üleval pidada tsaarivalitsuse nõutud venekeelset õppeasutust.
Filateelia
right|thumb|Postmarkide käsitsemine spetsiaalse margipintsetiga pisi|Jaapani teemaliste postmaride kogu avatud margialbumis. Filateelia on postmarkide ning teiste postimaksevahendite, postisaadetiste, posti tegevusega seotud dokumentide ning maksumarkide kogumise uurimine ja kollektsioneerimine.
Filateeliaga tegeleja on filatelist.
Postiajaloo kogus kogutakse postisaadetiste, posti dokumente ja muid teemakohaseid materjale, mis annavad ülevaadet posti tegevusest. Postiajaloo kogu piirideks võib olla mingi ajavahemik, geograafiline piirkond või mõni konkreetne postitegevuse aspekt.
Temaatilise filateelia puhul piiritletakse kogu mingi konkreetse teemaga, mille puhul püütakse koguda kõiki mingi konkreetse motiiviga kogumisobjekte - (sport, loomad, liblikad, konkreetne riik, uus aasta, jne).
Maksimumkaardiks nimetatakse kunstiliselt kujundatud postkaarti, mille pildiküljele on kleebitud postkaardi pildiga sobiva motiiviga postmark ning neile on peale kleebitud postmark, mis on kustutatud ilmumispäeval.
Ajalugu
Filateelia ajalugu ulatub 19. sajandisse. Selle algust saab määratleda maailma esimese postmargi ilmumisega 6. mail 1840. Esimeseks filatelistiks on peetud postiljoni arvatava nimega Mansen, kes elas Pariisis ja müüs 1855. aastal oma kollektsiooni, kuhu kuulusid peaaegu kõik selleks ajaks ilmunud postmargid. 19. sajandi lõpuks oli margikogujaid juba arvukalt ja ka mitmetel muuseumitel olid loodud postiajalugu käsitlevad kollektsioonid.
Valdkonnad
Filateelia võib jaguneda ka erivaldkondade kaudu, mis on seotud postiteate kujunemise ajalooga, postikulu maksmisega jne:
Klark
Keemilise elemendi klark näitab tema keskmist sisaldust maakoores.
Omadus on nimetatud Ameerika Ühendriikide geokeemiku Frank Wigglesworth Clarke'i järgi.
Mustamäe linnaosa
270px|pisi|Sõpruse puiestee Mustamäel Mustamäe linnaosa on halduslik linnaosa Tallinna edelaosas, mis piirneb läänes Haabersti, lõunas Nõmme ning idas ja põhjas Kristiine linnaosaga. Linnulennult on linnaosa keskpunktist Tallinna linnasüdamikku umbes 5 km.
Mustamäe linnaosa territooriumi läänepoolsem piir kulgeb mööda endist Hiiu – Harku karjääri raudteed. Kirdesse kulgedes ületab linnaosapiir Kadaka tee, Akadeemia tee, Ehitajate tee ning ristub Tuuliku teega. Seejärel pöördub piir kagusse. Liikudes mööda Tuuliku teed, ületab Laki tänava ja suundub edasi Kadaka teele. Mustamäe teega ristudes jätkub piir mööda Tildri tänavat kuni Sõpruse puiesteeni, viimase ületades liigub Siili asumi piirina kuni Nõmme teeni. Nõmme teel pöördub piir edelasse, kus ristudes Tammsaare teega liigub mööda Retke teed kuni Tervise tänavani. Seal ületab piir Tervise tänava ja hakkab edasi kulgema mööda Nõmme–Mustamäe maastikukaitseala kuni Ehitajate teeni. Viimase ületades suundub edasi piki Üliõpilaste teed, Raja tänavat ja Soone tänavat Lossi tänavani. Seepeale liigub mööda erinevaid kinnistuid ning läbi metsa läänes Kadaka puiesteeni. Üle puiestee pöördub piir loodesse, kus ristub jälle Hiiu – Harku karjääri raudteega.
Mustamäe linnaosa jaguneb kolmeks eriilmeliseks osaks: elamurajoonid eeskätt Mustamäe, Siili ja Sääse asumis, Kadaka tee äärne tööstusrajoon ning Akadeemia tee äärsed Tallinna Tehnikaülikooli ja Tehnopoli tehnoloogiapargiga.
Territoorium
pisi|270px|Vaade Mustamäele Nõmme suusahüppetornist Foto: [[Kasutaja:Avjoska|Ave Maria Mõistlik ]] Mustamäe linnaosa pindala on 8,15 km2, moodustades Tallinna linna pindalast vaid 5%. Sellest on pindalalt pisut väiksem vaid Kristiine linnaosa (7,87 km2).
Asumid
Mustamäe linnaosa koosneb neljast asumist ja 21 struktuursest üksusest (mikrorajoonid ja kvartalid).
Linnaosas on järgmised asumid:
Haldus
thumb|300px|Mustamäe Linnaosa Valitsuse hoone Linnaosa olemus, juriidiline staatus ning pädevus on määratletud Tallinna Linnavolikogu 7. septembri 2006 määrusega nr 54 kehtestatud Mustamäe linnaosa põhimäärusega (Mustamäe linnaosa põhimäärus, 2006). Linnaosa tegevuse juhtimiseks on moodustatud linna ametiasutusena Mustamäe Linnaosa Valitsus, mida juhib Musamäe linnaosa vanem. Tallinna Linnavolikogu tööorganina tegutseb linnaosas Tallinna Mustamäe Linnaosa Halduskogu, mis moodustatakse Tallinna põhimääruses sätestatud korras.
Mustamäe linnaosa vanema kt on Indrek Ahlberg. 2008. aastal töötas Mustamäe Linnaosa Valitsuses 101 inimest, kusjuures koosseisulisi kohti 65,5.
Oola
Oola on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Mustamäe linnaosa
Haldus
Mustamäe Linnaosa Halduskogu juhid läbi aegade:
Oola
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 26 inimest. Neist 23 (88,5%) olid eestlased.
Mustamäe linnaosa
Haldus
Mustamäe Linnaosa Halduskogu juurde on moodustatud ja töötab viis (5) komisjoni ning kaks (2) ajutist komisjoni, Linnaosa Valitsuse tööorganitena töötavad kaheksa (8)komisjoni.
Mustamäe linnaosa territooriumil oli 12. oktoobri 2007. aasta seisuga moodustatud ja registreeritud kokku 4231 äriühingut, 861 mittetulundusühingut ja 19 sihtasutust. See arv on viimaste aastate lõikes kasvanud.
Mustamäe linnaosa korrusmajades on 2007. aasta oktoobri seisuga moodustatud korteri- ja elamuühistud pea 83% majadest, sh 266 korteriühistut (74,5% majadest) ja 61 elamuühistut (17,1%).
Pinnaehitus
Mustamäe linnaosa paikneb mere- ja tuiskliivast pinnakattega Harku tasandikul. Kagus asub Nõmme liivak, selle järsk nõlv on Mustamägi (63,5 m üle merepinna). Nõlv tekkis mandrijää viimase pealetungi (Valdai jäätumise nn Palivere staadiumis, kuni 11 200 aastat tagasi) ajal ja tähistab mandrijää serva asendit. Mustamäe elurajooni ala vabanes nn Litoriinamere alt 4000–6000 aastat tagasi. 1927. aasta arheoloogilistel kaevamistel muistsel rannaliival leiti tuleasemest pärinevat puusütt ja hulk lihtsaid dekoorita keraamikakilde. Viimased pärinevad kiviajast, umbes aastast 2000 e.m.a. Kuna kaevamistel püsiva asula jälgi ei avastatud, tuleb oletada, et tegemist oli ajutise laagriasemega. thumb|300px|Sütiste mets
Taimkate
Võrreldes Kalamaja ja Kadrioruga on Mustamäel okaspuude (mänd) osatähtsus suurem (11,5%). Levinud on lepad (13,4%), eriti sanglepp, kohati arukased koos sookasega. Tänavaäärse puuliigina on levinud pärnad (7,8%), vähem on vahtraid (5,3%), harilikku hobukastanit (3,7%), toomingat. Palju on õunapuid, mis pärinevad eelnevast haljastusest. Põõsastest on valdavad sirel, viirpuu, villane lodjapuu, kuldsõstar, ebajasmiin, kontpuu, kuslapuu.
Väga väärtuslikud taimekooslused asuvad Sütiste tee luidetel. Tähelepanu väärivad linnatingimustes haruldased kooslused liigniisketes kasvupaikades nt. Mustamäe klindialune sanglepik.
Ohualti taimeliigi hanepaju (Salix repens) kasvupaigad on teada Sütiste metsas ja liivikul. Arvatavasti on osa neist hübriidid hundipajuga.
Veestik
Pinnaveekogusid pole Mustamäel palju säilinud. Enamasti on ajaloolised veekogud jäänud ehitustegevusele ette ja veed on suunatud kanalisatsioonisüsteemi, Näiteks ajalooline Mustjõe oja, mis algab Lepasalu allikatest. Suhteliselt palju on tehisveekogusid.
Looduskaitse objektid
Looduskaitse alla on Mustamäe linnaosa territooriumil võetud maastikukaitsealana Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala Mustamäe klindi serval või nõlva ümber (196,0 ha Mustamäe linnaosas).
Rändrahnud: Mustamäe kivikülv (Mustamäe ja Tammsaare tee ristmiku lähedal), Jäämäe ja Kirstukivi Mustamäe kivikülvist lõunas; Kadaka pst Suurkivi; Lastepäevakodu kivi (E. Vilde tee 72); Lehola kivi (E. Vilde tee Lehola bussipeatuse juures); Renniga kivi (Akadeemia tee ja Kadaka puiestee ristmiku lähedal)
Allikad: Lepasalu allikad. Mustamäel Sõpruse puiestee Lepistiku bussipeatuse juures.
Üksikpuud ja puuderühmad: Arukase kultivar (leinavorm) (Betula pendula Youngii). Mustamäe tee 60 ees.
Pargid ja haljastus
pisi|300px|Parditiigi park Mustamäe elamute vahele on projekteeritud siseõued, mis moodustavad mikrorajoonide haljasalad. Haljasalade pindala on linnaosadest suurim – 260,6 ha. Haljasmaad moodustavad linnaosa pindalast 43,71% (so 355,6 ha), ka see on suurim linnaosadest. Magistraalide haljasalasid on 83,05 ha. Parke ja pargilaadseid alasid on ligikaudu 6 ha.
Pargid.
Taristu
270px|pisi|Sõpruse puiestee Mustamäe üks tõsiseim lahendamata probleem või kitsaskoht on autode hulk ja sellest johtuv parkimise probleemid. Paraku on see täna aina süvenev ja väga kiiresti süvenev. Mustamäe linnaosas oli 2004. aastal 18 300 parkimiskohta.
Sõiduteede kogupikkus on 29,6 km ja kõnniteede kogupikkus 34,2 km. Mustamäe linnaosa on nii era- ja ühistranspordiga hästi ligipääsetav. Probleemne on liiklus vaid tipptunnil ja näiteks avariide korral. Tulevikus avaldab olulist mõju Mustamäed läbivale transiitliiklusele Haabersti ristmik, mille läbilaskevõime ei ole täna piisav ja kus lähiaastail ehitatakse välja mitmetasandiline ristmik. Koos Lõunaväila väljaehitamisest tuleneva liiklusvoogude suurenemisega võib see IB Stratum spetsialistide arvutustele tuginedes väga tõenäoliselt tingida Tammsaare tee rekonstrueerimise vajaduse.
Seoses võimaliku kiirtrammiühenduse rajamisega (aastatel 2014–2020) on üldplaneeringus määratud trammitee koridor piki Sõpruse puiesteed.
Linnaosa tänavad
270px|pisi|E. Vilde tee 270 px|pisi Tänavad, mis asuvad või läbivad linnaosa. Nimed seisuga 12. jaanuar 2009. Sulgudes linnaosa asum.
Hooned ja elamud
270px|pisi|Tammsaare tee Mustamäe linnaosas on arengukavaga hõlmatava perioodi alguses 2006. aastal 473 elamut ning 30 672 eluaset ning elamufondi kokku 1,43 miljonit m2. Mustamäe peamine osa, Mustamäe asum oma mikrorajoonidega on valdavalt nõukogudeaegsest perioodist pärinevate korterelamutega. Need on väga suures osa tüüpsed korrusmajad, mis amortiseerumas või juba amortiseerunud ning kindlasti moraalselt vananenud. Enamus neist on ka just energeetiliselt vähesäästlikud ning nii hoonete poolelt kui ka õuealade väljaarendatuselt kindlasti vähekaasaegse või lausa vananenud ilmega. Korteriühistud, kes on igaüks vastavate kortermajade haldajad, on aastate jooksul maju remontinud ning riigi ja Kredexi toel hooneid soojustanud, tehes nad nii energiasäästlikumateks, mis oluliselt pikendab hoonete eluiga.
Uute kortermajade ehituse potentsiaal hoonestatud alal on väike, sest vaba ruumi olemasolevate hoonete vahel ei ole. Hoonestamine olemasolevatest elamualadest väljaspool võib aga riivata maa-alade kasutatavust üldistes huvides.
Munitsipaalelamute ehitust ei ole Tallinna Linnavalitsuse ja selle Elamumajandusameti poolt Mustamäe arengukava kestusperioodil kavandatud. Peamine põhjus on vabade munitsipaalpindade ja maade puudumine.
Elanikkond
pisi|270px|Szolnok Mustamäe linnaosa on oma rahvaarvult suuruselt Eesti neljas "linn" Lasnamäe ehk Tallinna linna Lasnamäe linnaosa, Tartu linna ja Narva linna järel. Seda muidugi juhul, kui me hüpoteetiliselt käsitleme Tallinna linnaosasid tinglikult iseseisvate üksustena. Mustamäe linnaosas elas rahvastikuregistri andmetel 1. jaanuar 2008 seisuga 64 243 alalist elanikku.
Ka on seal väga suur rahvastiku tihedus – 1. jaanuar 2005 oli asustustihedus 8123 inimest km2-l (võrdluseks Tallinnas keskmiselt 2524 in/km2). See on konkurentsitult suurim kogu Tallinna alal, olles pea kaks korda suurem ehk tihedam kui Lasnamäel.
Rahvastikuregistri andmetel moodustasid 1. jaanuaril 2012 Mustamäe linnaosa elanikest eestlased 57,5%, venelased 34,3%, ukrainlased 3,3%, valgevenelased 1,7%, soomlased 0,7%, juudid 0,4%, tatarlased 0,3% ja teistest rahvustest inimesed 1,8%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mustamäe linnaosas 62 255 elanikku, neist eestlasi 37 657 (60,49%).
Turvalisus ja korrakaitse
Põhja Politseiprefektuuri statistika järgi on Mustamäe linnaosa üks Tallinna turvalisemaid – seal pannakse toime 31 kuritegu 1000 inimese kohta (kogu Tallinna keskmine näitaja 53; väiksem vaid Haabersti linnaosa osas). Seal pandi 2006. aastal kokku toime 2049 kuritegu, millest politsei suutis avastada 49,4% (Tallinnas 43,1%; suurem on see näitaja vaid Lasnamäe osas). Tänavakuritegusid toimus 852 ehk 9,9% Tallinnas toimunud analoogsetest kuritegudest.
Turvalisuse taseme tõstmisel on kindlasti oma koht koostööl mittetulundusühinguga Eesti Naabrivalve. Mustamäel tegutses 2008. aastal 9 naabrivalve sektorit.
Ettevõtlus
Mustamäe linnaosa territooriumil oli EV Justiitsministeeriumi Registrite ja Infosüsteemide Keskuse andmetel 12. oktoobri 2007. a. seisuga moodustatud ja registreeritud kokku 4231 äriühingut.
Rahvaloenduse andmetel nimetas 11 761 Tallinna elanikku oma töökohaks Mustamäe linnaosa. Mustamäe 31 080 töötavast elanikust nimetas töökohana Tallinna 20 360 inimest ja 4250 Mustamäe linnaosa (36% Mustamäe linnaosas töötavatest Tallinna elanikest). thumb|300px|Põhja-Eesti Regionaalhaigla Suuremad tööandjad on Mustamäe haiglalinnak umbes 2220, Tallinna Tehnikaülikool umbes 1010 ja Tallinna Autobussikoondis umbes 765 töötajaga ja teised. Elurajoonide keskustes on endiste nn ABC-tüüpi kaupluste baasil välja arendatud kohaliku tähtsusega teeninduskeskused koos toidupoodidega.
Uute ettevõtlusobjektide, sealhulgas töökohtade arengualaks saab tulevikus endise Kadaka aiandi maa-alal arendamist Tallinna Läänekeskuseks. Oma panuse annab Tallinna Tehnoloogiapargi, sh tehnoloogilise orientatsiooniga ettevõtlusinkubaatori arendamine koos riigi ja TTÜ-ga.
Tervishoid
Mustamäe linnaosa territooriumil on kaks haiglat, neist üle-eestilise, piirkondliku ja Tallinna mõistes linnalise tähtsusega Põhja-Eesti Regionaalhaigla. Polikliinikutest asuvad seal Lääne-Tallinna Keskhaigla Mustamäe Polikliinik (Ehitajate tee 27 ja Tallinna Lastehaigla Konsultatiivne Polikliinik (Tervise tänav 28).
Turism
Eriti head looduslikud eeldused on Mustamäel lühiajalise puhkuse, ühepäevapuhkuse ja loodusliku puhkuse viljelemiseks. Mustamäe Linnaosa arengukava 2007–2015 peab probleemiks kaasaegsetele nõuetele vastavate majutuskohtade puudumist. Kuna Mustamäe on magalarajoon, asuvad hotellid peamiselt Kesklinnas.
Haridus
Noorsootööd teevad Mustamäe linnaosas (Mustamäe Linnaosa noorsootöö arengukava projekt, 2005): Mustamäe Avatud Noortekeskus (MANK), Mustamäe Kultuurikeskus Kaja, Mustamäe Laste Loomingu Maja (MLLM). Mustamäe koolid (13) pakuvad noortele erinevaid ringitegevusi ja üritusi peale kooli.
Mustamäe linnaosa üldhariduskoolid.
Teadus
thumb|300px|Tallinna Tehnikaülikool Mustamäe linnaosa innovaatilise tegevuse eestvedajad ja innovaatilised üksused on eelkõige Tallinna Tehnikaülikool – väljaarendatav ülikoolilinnak; Tallinna Tehnoloogiapargi Arendamise Sihtasutus Tehnopol – tehnoloogiapark ning ettevõtluse ja innovatsiooni linnak; SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla – meditsiinilinnak.
Teoseid Mustamäe kohta
1970. aastail kirjutasid Arvo Valton ("Mustamäe armastus", 1974) ja Mati Unt ("Sügisball", 1979) oma Mustamäe-teemalised teosed.
Helilooja Avo Tamme ja Heldur Karmo on kirjutanud populaarse laulu "Mustamäe valss".
Ajalugu
1991. aastal nimetati Oktoobri rajoon ümber Läänerajooniks. Alates 1993. aastast eksisteerib Tallinna halduslik linnaosana Mustamäe linnaosa.
Mustamäe valss
Lugu kogumikel
Palamulla
Palamulla on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 30 inimest. Neist 28 (93,3%) olid eestlased.
117
117. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 60. aastad 70. aastad 80. aastad 90. aastad 100. aastad - 110. aastad - 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad
Aastad: 112 113 114 115 116 - 117 - 118 119 120 121 122
.hr
.hr on Horvaatia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
Purila
Purila on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 150 inimest. Neist 142 (94,7%) olid eestlased.
Iluuisutamine 1984. aasta taliolümpiamängudel
Iluuisutamine 1984. aasta taliolümpiamängudel
Iluuisutamisvõistlused peeti 12. - 18. veebruaril Zetra jäähallis.
Meeste üksiksõit
18. veebruar, 24 võistlejat
Naiste üksiksõit
13. veebruar, 23 võistlejat
Paarissõit
12. veebruar, 15 paari
Jäätants
14. veebruar, 19 paari
Julius Kannelaud
Julius Kannelaud VR I/3 (29. november 1896 – 19. november 1980 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapten}.
Sõjalise hariduse sai Põhjarinde lipnikekoolis Gattšinas 1917. Teenis alates oktoobrist 1915 1. tagavarapataljonis ja 480. Danilovi polgus. Lõpetas septembris 1917 lipnikekooli ja määrati Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus oli nooremohvitserina kuni aprill 1918.
Vabadussõjas osales 29. novembrist 1918 ohvitseride reservis, detsembris määrati laiarööpmelisele soomusrongile nr 3, kus oli kuulipildujate komando ja dessantroodu nooremohvitser ning tehnikajaoskonna ülem. Sai 26. augustil 1919 Moglino jaama lähistel lahingus haavata. Detsembris 1919 ülendati alamleitnandiks.
Märtsis 1922 arvati Kannelaud leitnandina reservi. Osales Kaitseliidu Tartu maleva töös. Aprillist 1927 kuni jaanuarini oli 1940 maleva instruktor (ajutiselt 2. malevkonna pealik). Ülendati kapteniks veebruaris 1935. Jaanuarist kuni juunini 1940 oli ta Kaitseliidu Läänemaa maleva instruktor.
Pärast Eesti okupeerimist ja Kaitseliidu laialisaatmist võeti sundkorras Punaarmeesse. Lahkus tegevteenistusest omavoliliselt ja varjas ennast kuni Saksa vägede saabumiseni.
1. juunist 1943 oli ta Petserimaa territoriaalrügemendi (rügemendiülem major Valter Pedak) 3. pataljoni ülem. Võttis osa lahingutest Petseri–Irboska ruumis 1944 suvel. Augustist 1944 Omakaitse Viru Maleva 8. pataljoni ülem. Pataljoni ei jõutud formeerida lõpuni.
Julius Kannelaud suri 19. novembril 1980 Tartus liiklusõnnetuses saadud vigastustesse. Maetud Ahja kalmistule.
Mordvalased
pisi|Mordvala folkansambel [[OYME Mordva rahvarõivastes]] pisi|Mordvalaste asualad (kaardi kirdeosas) ca 1000. aastal Mordvalased on mordva keeli kõnelevad soome-ugri rahvad – ersad ja mokšad. Nad elavad Volga keskjooksul, mokšad lääne ja ersad ida pool.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 744 237 mordvalast, neist Mordva Vabariigis 333 112 (40,0% elanikkonnast). 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 484 450 mordvalast.
Viimaste aastakümnete jooksul on mordvalaste arv kiiresti vähenenud. Veel 1979. aasta rahvaloenduse andmetel elas Nõukogude Liidus 1 191 765 mordvalast, neist Vene NFSV-s 1 111 075.
Ersad ja mokšad räägivad vastavalt ersa keelt ja mokša keelt ning "erinevad mõneti ka antropoloogiliselt tüübilt ja kultuurilt."
Sellegipoolest on neid nimetatud üheks rahvaks. Rahvanimetus mordvalased on teistesse keeltesse levinud vene keele vahendusel. Mordvalased ise nimetavad end ersadeks või mokšadeks ja ütlevad: "Oleme ühe pea, kuid kahe suuga rahvas."
Rahva laialipaisatus, asumine väga laialdastel aladel on olulisemaid põhjusi, miks mordvalaste rahvuslik kultuur on jäänud suhteliselt vähem väljaarenenumaks kui mõne arvult väiksema, kuid kompaktselt koos elava rahva kultuur.
Mordvalased Eestis
2003. aasta seisuga elas Eestis 562 mordvalast. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 368 mordvalast (161 meest ja 207 naist). Neist 268 emakeel oli vene keel, 10 eesti keel ja 89 muu keel (sealhulgas ersa ja mokša keel). 129 olid Eesti kodanikud.
Eestis tegutseb Eesti-Mordva Selts ja Eesti-Ersa Kultuuriühing "Sjatko" (tõlkes: Säde).
Dedekindi lõige
Dedekindi lõige (matemaatik Richard Dedekindi järgi) lineaarselt järjestatud hulgas S on hulga S selline klassijaotus (A, B), et A on allapoole kinnine  (see tähendab, hulga A mis tahes elemendi a korral järeldub sellest, et  x≤a, et ka  x on  A element) ning B on ülespoole kinnine (see tähendab, hulga B mis tahes elemendi b korral järeldub sellest, et  a≤y, et ka  y on  B element) ning hulgal A puudub suurim element.
"Lõige" tähendab siin hulkade A ja B vahelist "tühimikku".
Dedekindi lõigete abil tõestati reaalarvude hulga täielikkus, kasutamata valiku aksioomi. See näitas ühtlasi, et täieliku järjestatud korpuse olemasolu ei sõltu valiku aksioomist.
Dedekindi lõigetega ümberkäimine
Tähistusviis (A, B) on küll sümmeetriline, ent kuna hulgad A ja B määravad Dedekindi lõikes teineteist ära, siis võib teda üles märkida ka ainult ühe "poole" (näiteks alumise) abil ning nimetada Dedekindi lõikeks mis tahes allapoole kinnist hulka A, millel puudub suurim element.
Kui S on täielikult järjestatud hulk,  peab mis tahes Dedekindi  lõikes  (A, B) hulgal B olema minimaalne element b, mistõttu  A on lõpmatu vahemik (−∞, a ) ja B on lõpmatu poollõik [ b, +∞ ).
.ht
.ht on Haiti Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1997. aastast.
53
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastad: 48 49 50 51 52 - 53 - 54 55 56 57 58
Ohulepa
Ohulepa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Boris Harten
Boris Harten (11. märts 1899 Pärnu – 10. november 1960) oli Kohtla ja Adavere metskonna metsaülem.
Ohulepa
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 19 inimest. Neist 18 (94,7%) olid eestlased.
Boris Harten
Osales Vabadussõjas, õppis Tartu Ülikoolis 1917–1918 matemaatikat, 1920–1924 ja 1930 (lõpetas 1930) metsandust ja 1932–1936 (lõpetas 1936) õigusteadust.
Asus Saksamaale, oli Geildorfi metsaülem.
Ohulepa
Küla lõuna-, ida- ja põhjaküljes asub Linnuraba looduskaitseala, mille territoorium jätkub naaberkülades. Küla keskel asuvad kaitsealused Ohulepa põlispuud. Samuti asub külas kaitsealune Viirakivi rändrahn.
Ohulepa põhjapiiril voolab Kasari jõgi. Edelaosas asuvad Põlli kraav ja Vardi jõgi. Küla põhjaosas suubub Kasari jõkke Pihali kraav.
Ohulepa lääneosas asuvad Adila-Krimmi soo ja Aigitse soo.
Kultuurimälestistest asuvad külas üks lohukivi ja kaks kivikalmet.
Külas asus Ohulepa mõis, mille puidust peahoone on tänapäevaks hävinud. Mõis oli aastatel 1818–24 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi (1803–1882) vanematekoduks, kus noor Kreutzwald puutus kokku ka elava rahvaloominguga.
Aurorid
Aurorid on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" Võlukunsti Ministeeriumi poolt välja treenitud võlurid-nõiad, kes jahivad musti võlureid (surmasööjad, Lord Voldemort). Et auroriks saada, on vaja häid eksamitulemusi mustade jõudude vastases kaitses, muundamises, taimeteaduses ja nõiajookides. Hiljem tuleb läbida testid, mis panevad proovile inimese arukuse, leidlikkuse, reageerimisvõime ja hiilimisvõime.
Teadaolevad aurorid
Ministry of Magic Ministerstwo Magii
Filtreerimine
Filtreerimine ehk filtratsioon ehk filtrimine ehk kurnamine on ainete lahutamise meetod, see on  vedelikust või gaasist tahke mittelahustuva aine eraldamine poorse materjali või kihi (filtri) abil. Laborites kasutatakse selleks tihti filterpaberit.
Ridaküla (Rapla)
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 27 inimest. Kõik olid eestlased.
Linden (Alberta)
Linden on küla Kanadas Alberta provintsis Kneehilli maakonnas. Linden asub umbes 100 km Calgaryst loodes, 28 km Three Hillsist edelas ja 26 km Beisekerist põhjas.
Lindeni elanikest moodustavad 50% mennoniidid. Külas on klaastaara vastuvõtupunkt, autopesula, seenioride puhketuba, koduste toitudega restoran Country Cousins, pitsarestoran TNT, hiina restoran Hong Kong, kolmeosaline motell, toidupood, pank Alberta Treasury Branch, arvutite edasimüüja ja internetikohvik. Lindenis ei müüda alkoholi.
Eižens Laube
pisi|Eižens Laube (1913) Eižens Laube (25. mai 1880 Riia – 21. juuli 1967 Portland, USA) oli läti arhitekt, Läti rahvusromantilise stiili peamine esindaja arhitektuuris.
Elukäik
Seejärel töötas mõnda aega Konstantīns Pēkšēnsi arhitektuuribüroos ja reisis palju Euroopas. Juba tudengina käis ta 1904. aastal Soomes, 1909. aastal viibis Rootsis, Taanis ja Saksamaal, 1910. aastal külastas Saksamaad ja Prantsusmaad.
Aastail 1907–1917 töötas õppejõuna Riia Polütehnilise Instituudis ja 1919–1944 Läti Ülikoolis (mõlemad tänapäeval Riia Tehnikaülikool). Eižens Laube oli Läti Ülikooli audoktor (1930), arhitektuuriteaduskonna rektor (1922) ja dekaan aastatel 1919–1922, 1932–1934, 1938–1940.
1938. aastal asutas ta esimese Läti arhitektuuriajakirja Latvijas Architektūra. Ajakiri ilmus 1938–1940.
1944. aastal emigreerus Saksamaale Berliini, hiljem elas Hamburgis ja seejärel Pinnebergis, kus töötas Balti Ülikoolis.
1950. aastast kuni elu lõpuni elas USA-s. Töötas ühes arhitektuuribüroos Washingtoni osariigi pealinnas Olympias. 1955. aastast elas Portlandis.
Eižens Laube suri 21. juulil 1967 Oregoni osariigis Portlandis 87-aastaselt.
Looming
Eižens Laube projekteeris umbes 200 hoonet. Tema esimene suurem töö oli koos Pēkšēnsiga projekteeritud ja väga rikkalikult juugendstiilis dekoreeritud hoone Riias aadressil Tallinas ielā 23. 1903. aastal valmis Laube ja Pēkšēnsi ühistööna elamu aadressil Alberta ielā 12. Konstantīns Pēkšēns elas ise selles majas, 2009. aastast on majas avatud Riia Art Nouveau muuseum.
1908. aastal projekteeris elamu aadressil Alberta ielā 11. Hoone viimistluses on kasutatud looduslikke materjale, sh tuffi ja puitu, ning seda ilmestavad rahvuslikud mustrid.
Eižens Laube üheks viimaseks tööks Lätis jäi Riia lossi rekonstrueerimine (1935–1939). Selleks ajaks oli loss juba kohandatud Läti Vabariigi presidendi residentsiks, aga Laube projekteeris sellele nn Kolme tähe torni ja muutis presidendi esindusruumidest punase saali kujundust, vestibüüle jms.
Maantee
right|thumb|Maantee [[E20 Taanis]] Maantee on asulatevaheline maismaatee sõidukite (sealhulgas liikurmasinate) ja jalakäijate liiklemiseks.
Maanteed Eestis
pisi|Tugimaanteede klassi kuuluv [[Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (Piibe maantee) Vaimastvere lähistel (2017)]]
.il
.il on Iisraeli Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1985. aastast.
Maantee
Maanteed Eestis
Eesti riigimaanteed liigitatakse talituslikult nelja liiki:
Kõigile maanteedele on antud unikaalne teenumber. Kui kahel teel on üks ühine lõik, kuulub see lõik üldjuhul väiksemat numbrit omava tee juurde.
Omandivormi järgi liigitatakse maanteed Eestis riigi-, valla- ja eramaanteedeks, sellest tulenevalt vastutab tee haldamise ja hoolduse eest ka vastav omanik – riigimaanteed Transpordiamet, vallamaanteed kohalik omavalitsusüksus ja eramaanteed eraomanik. Sealjuures on riigimaanteedel tagatud talihooldus täies ulatuses, valla- ja eramaanteel vastavalt kohaliku omavalitsuse määratud ulatusele. Tee omanik või haldaja vastutab rajatise seisukorra eest ning on kohustatud puuduste põhjustatud kahjude korral liiklejatele kahju hüvitama.
Gedeon Richter Ltd.
pisi|Gedeon Richteri peakorter pisi|Gedeon Richteri teadusuuringute keskus Gedeon Richter Ltd. (ungari Richter Gedeon Nyrt.) on Ungari ravimifirma, mis tegeleb teadus- ja arendustegevusega farmakoloogia vallas ning ravimite tootmise ja müügiga. Eelkõige arendatakse ja toodetakse kesknärvisüsteemi, südame-veresoonkonna, günekoloogia ja seedeelundkonna ravimeid.
Firma asutas farmatseut Gedeon Richter 1901. aastal. Peakorter asub Ungaris Budapestis.
Gedeon Richteri filiaale on umbes 40 riigis, sealhulgas ka Eestis.
Jaan Kruusi bareljeef
See avati 23. veebruaril 2004. Pronksist bareljeefi autor on Airike Taniloo.
.io
.io on Briti India ookeani ala Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1997. aastast.
Domeeni saavad registreerida nii üksikisikud kui ka organisatsioonid. Selleks ei ole vaja registreeringut või tegevuskohta Briti India ookeani ala territooriumil.
Soome punkansamblite loend
''Siin on loetletud Soome punkansambleid.
Sulgudes olev arv näitab, mitu kontserti on ansambel andnud 2005. aasta 1. jaanuari seisuga.
Röa (Rapla)
Röa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 39 inimest. Neist 31 (79,5%) olid eestlased.
Mägiraat
Mägiraat (Prunella collaris) on raatlaste sugukonda kuuluv lind.
Mägiraat on levinud hajusalt Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Ta on peamiselt paigalind ja elutseb enamasti 1500–3000 meetri kõrgusel mägedes. Talvel laskub alla orgudesse.
Eestis on ta haruldane eksikülaline. Aprillis 2014 vaadeldi üht isendit Hiiumaal ning see oli teine kord, kui mägiraati Eestis nähti.
Eugen Sandow
pisi|Eugen Sandow Eugen Sandow (ka Eugene Sandow; sünninimega Friedrich Wilhelm Müller; 2. aprill 1867 – 14. oktoober 1925) oli saksa kulturist.
Sandow oli arvatavasti esimene modernse kulturismikoolkonna esindaja maailmas. Ta alustas karjääri Preisimaa laatadel jõumehena esinedes. Varakult, suuresti tänu Florenz Ziegfeldile, otsustas Sandow, et pelgalt jõu demonstreerimine ei ole piisav, ning ta hakkas oma lihaselist keha kunstiteosena eksponeerima. Peatselt saigi tema kulturismitehnikale tuginevast etteastest "Muscle Displays" lavanumbri põhiline osa.
Elukäik
Friedrich Wilhelm Müller sündis 2. aprillil 1867. aastal Königsbergis Preisimaal (praeguses Kaliningradis Venemaal). Tema ema oli venelane ja isa sakslane ning mõlemad olid luterlased. Vanemad tahtsid, et Müllerist saaks luteri usu esindajana kirikuisa, ent hiljem leppisid nad sellega, et pojal see huvi puudus. Müller lahkus Preisimaalt 1885. aastal, et pageda sõjaväekohustuse eest, ja reisis läbi Euroopa. Ta hakkas tsirkuseartistiks ja võttis kasutusele esinejanime Eugen Sandow.
Brüsselis viibides külastas ta endise jõumehe Ludwig Durlacheri (esinejanimega Professor Attila) jõusaali, kus too Sandow' potentsiaali märkas. Aastal 1889 julgustas ta Sandow’d minema Londonis toimuvale jõumeestevõistlusele, kus Durlacher teda ka juhendas. Sandow alistas valitseva meistri oskuslikult ning võitis palju kuulsust ja tunnustust. Sealt sai hoo sisse tema sportlaskarjäär ning peagi saabusid võistluskutsed juba kogu Suurbritanniast.
Järgmise nelja aasta jooksul lihvis Sandow oma tehnikat ja töötas välja professionaalse meelelahutusetteaste, milles esitles erinevaid poose ja demonstreeris uskumatut jõudu.
Aastal 1894 tegi Sandow kaasa ka Edison Studiosi lühifilmide jaos, milles demonstreeris oma lihaste sitkust, mitte füüsilist jõudu, ning filmi kontekstist tõusis esile tema unikaalne võimekus. Filmiteoreetikud on seda kirjeldanud kui taustast eristuvat silmatorkavat detaili. Sama on täheldatud Lumière'i vendade dokumentaalfilmis "Repas de bébé", kus väidetavalt köitis publiku tähelepanu enam puude liikumine taustal kui esiplaanil toimuvad sündmused. Aastal 1894 astus Sandow üles ka lühikeses kinetoskooptüüpi filmis, mis oli üks esimesi kommertsfilme kinofilmi ajaloos. Sama aasta aprillis esines Sandow ühe oma "lihaste demonstratsioonetendusega" ka üritusel California Midwinter International Exposition, mis toimus Golden Gate Parkis teatris Vienna Prater.
Ameerika ringreisi ajal pöördus Sandow lühikeseks ajaks tagasi Inglismaale, et abielluda Manchesterist pärit Blanche Brookesiga. Hiljem naasis ta stressi ja haigestumise tõttu jäädavalt koju, et kosuda.
Tervise edenedes avas Sandow oma esimese kehakultuuriinstituudi, kus ta õpetas erinevaid treeningumeetodeid (sh edukat jõutreeningut) ning vajalikke toitumisviise. Tema ideed kehakultuurist olid tol ajal uudsed ja avaldasid inimestele väga suurt mõju. Sandow’ instituudil oli ka gümnaasiumiosa, mis oli kõigile soovijatele harjutamiseks avatud. Aastal 1898 asutas ta ka kõikidele kehakultuuri aspektidele keskenduva igakuise ajakirja, mille algne nimi oli "Kehakultuur" (inglise keeles "Physical Culture") ning hiljem "Sandow's Magazine of Physical Culture". Ajakirja väljaandmisega kaasnes ka mitmete raamatute ilmumine ajavahemikus 1897–1904. Neist viimase pealkirjaks sai "Body-building", ning see raamat on märkimisväärne, kuna seal kasutati esimest korda mõistet kulturism.
Sandow töötas kõvasti, et arendada edasi ka erinevaid treeninguvahendeid. Sealjuures leiutas ta kummist ekspandri ning treeninguvahendi randmeliigestele. Aastal 1900 kirjutas William Bankier raamatu "Ideal Physical Culture", kus esitas Sandow’le väljakutse osaleda võistlusel, kus mõõduvõtmisaladeks olid näiteks tõstmine, maadlus, jooksmine ja hüppamine. Sandow aga keeldus pakkumusest, mille peale tembeldas Bankier ta argpüksiks, šarlataniks ja valetajaks.
Aastal 1901 organiseeris Sandow Londonis Royal Albert Hallis esimese suurejoonelise kulturismivõistluse maailmas. Saal oli puupüsti rahvast täis, paljud ei mahtunud sisse. Võistlusel oli kolm kohtunikku: skulptor Charles Lawes, raamatute autor Arthur Conan Doyle ja Sandow ise.
Elu jooksul reisis Sandow väga palju. Näiteks külastas ta ringreisidel Lõuna-Aafrikat, Indiat, Austraaliat ja Uus-Meremaad. 1909. aastal koolitas Sandow enda kulul erialase ettevalmistuseta uustulnukaid territoriaalse armee jaoks, et nad vastaksid fitnessistandarditele. Sama tegi ta ka aktiivses teenistuses viibivate vabatahtlikega I maailmasõja ajal.
Sandow’d on nimetatud ka kuningas George V füüsise personaaltreeneriks, sest kuningas järgis ta õpetusi aastal 1911.
Kreeka ideaal
Sandow' arusaam kehalise ilu olemusest sarnanes kreeka ja rooma skulptuuriga ning lisaks skulptuuride arvustamisele aitas ta muuseumis välja töötada nn kreeka ideaali ehk ideaalse keha mudelit. Sellest tulenevalt ehitaski Sandow oma käsitluse ja õpetused üles just "kreeka ideaalile". Sandow oli üks esimesi sportlasi, kes keskendus oma lihaste arendamisel kindlate mõõtmete saavutamisele, mistõttu nimetatakse teda ka modernse kulturismi isaks. Oma raamatutes "Strength and How to Obtain it" ja "Sandow’s System of Physical Training" andis ta soovitusi, kuidas saavutada raskuste ja kehakaalu ideaalne vahekord.
Surm
Sandow suri 14. oktoobril 1925. aastal 58-aastaselt ajuverejooksu tagajärjel oma kodus Holland Park Avenue 61 Londonis. Trauma esines väidetavalt kolm aastat varem, mil liiklusõnnetuse tagajärjel kraavi sõitnud Sandow tõstis oma auto ilma kõrvalise abita sealt välja. Seega lahkamist tegemata kirjutati surma põhjuseks siiski aordi aneurüsm, mis tema biograafiale "Oxford Dictionary of National Biography States" tuginedes võis olla süfiitilise päritoluga.
Eugene Sandow maeti abikaasa Blanche’i soovil Putney Vale’i kalmistule. Aastal 2002 lisas Sandow' austaja kirjanik Thomas Manley tema hauale kivi ning mustast marmorist tahvli. Tahvlile oli kuldtähtedega kirjutatud: "Eugen Sandow, 1867–1925, atleetvõimlemise isa".
2008. aastal ostis Sandow’ lapselapselapselaps Chris Davies haua ära. Manley organiseeritud hauakivi ja marmortahvel asendati Sandow' sünniaastapäeval uue, poolteist tonni kaaluva roosa liivakivist monoliidiga. Kivil seisis lihtsalt "Sandow" ning tekst oli kirjutatud vertikaalselt ehk sellega vihjati Vana-Kreeka hauasambale.
Pärand
Sandow sõbrustas kuningas George V, Thomas Alva Edisoni, Sir Anthon Conan Doyle’i ja pianist Martinus Sievekingiga. Näitleja Nat Pendleton kujutas Sandow'd Oscari saanud filmis "Suur Ziegfeld" (1936). Samuti kehastati teda ka filmi "The Venture Bros." kolmanda seeria episoodis peaosatäitja vanavanaisana. Lisaks on Sandow'd kujutatud ka sarja "One Step Beyond" osas "Earthquake", kus hotelli administraator ennustab 1906. aastal toimunud San Francisco maavärinat juba paar tundi enne selle toimumist. Sandow’d mainitakse seal kui hotelli külalist.
Tunnustuseks Sandow' suure panuse eest kulturismi on skulptor Frederick Pomeroy vorminud pronkskuju, mille saab 1977. aastast toimuva ja Maailma Kulturistide Föderatsiooni rahastatud professionaalse kulturismikonkursi võitja ehk "Mr. Olympia".
Tartu linnakodaniku muuseum
19. sajandi linnakodaniku muuseum (lühemalt Tartu linnakodaniku muuseum või linnakodaniku muuseum) on muuseum, mis asub 1740. aastatel valminud puust elumajas aadressil Jaani tänav 16. Hoone on Tartus säilinuist üks vanemaid.
Eugen Sandow
Pärand
Profimaadluses võttis Golden Dust Triost pärit Wilhelm Baumann Sandow' auks oma lavanimeks Billy Sandow. Peaaegu sajand hiljem võttis World Wrestling Entertainmenti staar Damien Sandow Billy Sandowi nime, austades sellega omakorda ka Eugen Sandow' mälestust.
Tartu linnakodaniku muuseum
Muuseum on osa Tartu Linnaajaloo Muuseumidest.
Püsinäitus
Muuseumi ekspositsioon on kujundatud 1830. aasta keskklassi kodaniku kodu järgi. Biidermeieri stiili interjöör ja mööbel annavad edasi saksa perekonna eluolu. Majas on elutuba ehk saal, söögituba, magamistuba ja köök. Muuseumi nätiuseruumides puudub ajastule omaselt elektrivalgus.
Hoone muuseumiks restaureerimise projekti koostasid 1989. aastal arhitektid Kai Siim ja Udo Tiirmaa (ARC-Projekt). Säilinud ehitusdetailide baasil taastati hoone 19. sajandi II poole välisilme. Ajastule omase biidermeieri stiilis ajaloolise interjööri kujundas sisearhitekt Leila Pärtelpoeg. Ajaloolise interjööri rekonstruktsioon toetub dokumentaalsetele allikatele.
Muuseumi hoone ajalugu
Pärast Tartu täielikku hävitamist Põhjasõjas 18. sajandil alguses seisis suur krunt Jaani tänaval mõned aastakümned tühjalt. 1734 sai selle omanikuks abiõpetaja Gabriel Pflug, kes 1744. aastaks ehitas tänava äärde väikese puust elamu. Majas oli tuba, kolm kambrit ja ärkel.
Abiõpetaja Pflugi ehitatud väikesel puumajal õnnestus üle elada kõik 18. sajandi II poole Tartu suured tulekahjud (1755, 1763, 1775). Maja säilis vaatamata 1775. aasta tuleõnnetuse-järgsele käsule lammutada kõik südalinna piirkonnas asuvad puumajad.
1782. aastal ostis krundi Rostockist Tartusse rännanud müürsepp Voss. 18. sajandi lõpukümnendil ehitas Voss õuele uue kivist elumaja (säilinud Jaani 18 vasakpoolne tiib) ning vajalikud kõrvalhooned.
Aastatel 1808–1843 oli krundi omanikuks Imukvere mõisa (Palamuse kihelkond Tartumaal) rentnik Carl Schulz. Vana puust elamu sai 1828. aastaks õuepoolse laienduse. Põhiliselt sellisel kujul on hoone säilinud tänapäevani ning linnakodaniku muuseumis on näha tolleaegne ruumide planeering.
1843 ostis kahe elumaja ja suure õunapuuaiaga krundi Tallinnast tulnud tislermeister Steinberg. Tisleritöökoja tarvis ehitas Steinberg uuele elumajale parempoolse tiiva. Tema järeltulijate omandusse jäid hooned kuni 1938. aastani.
1920–1938 tegutses õuepealses elumajas Jaani 18 tisler Steinbergi tütrepojale Hugo Gottfried Masingule (1873–1939) kuulunud teadusaparatuuri konstrueerimise töökoda. Siin koostöös Tartu Ülikooli professori Johann Vilipiga valminud uut tüüpi seismograafid töötasid omal ajal 23 seismoloogiajaamas üle kogu maailma.
1940. aastal natsionaliseeriti mõlemad krundil olevad elumajad.
1989. aastal anti auväärne maja Tartu linna omandisse ja pärast põhjalikku restaureerimist avati seal 1993. aastal 19. sajandi linnakodaniku muuseum.
Memphis Grizzlies
Memphis Grizzlies on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub läänekonverentsi edeladivisjoni ja peab oma kodumänge FedExForumis.
Ajalugu
Korvpalliklubi Vancouver Grizzlies pääses koos Toronto Raptorsiga NBA-sse 1995. aastal, kui NBA laienes Kanadasse. Klubi kolis 2001. aastal Memphisesse ja võttis kasutusele oma praeguse nime.
Aastatel 2011–2017 seitse hooaega järjest väljalangemismängudele jõudnud klubi parim tulemus pärineb 2013. aastast, kui Los Angeles Clippersi ja Oklahoma City Thunderi alistamise järel jõuti välja läänekonverentsi finaali, kus tuli aga tunnistada San Antonio Spursi paremust.
Fonograaf
pisi|Thomas Edison oma fonograafiga pisi|Edisoni fonograaf umbes 1899. aastast Fonograaf oli esimene heli salvestamiseks ja taasesitamiseks mõeldud seade.
Thomas Alva Edison teatas selle „rääkiva masina“ leiutamisest 21. novembril 1877. Edisoni idee järgi oli fonograaf mõeldud kõne salvestamiseks ja taasesitamiseks, kuid peagi leiti, et see sobib ka muusika jaoks. Esimest korda demonstreeris ta seda avalikult 29. novembril 1877 ja patenteeris selle USA patendiametis 19. veebruaril 1878.
Esimese salvestatud fonogrammi luges Edison ise sisse ja selleks oli luuletus "Maryl oli talleke". See salvestis ei ole säilinud, kuid fonogrammi leiutamise 50. aastapäeval 1927 salvestas Edison selle luuletuse uuesti, ja see salvestis on säilinud.
Tööpõhimõte
Salvestamisel koondas suur ruupor hääle akustilise energia membraanile. Selle küljes olev lõiketera (nõel) jättis pöörlevale vahasilindrile jälje (esialgses variandis oli silinder kaetud tinapaberiga). Vertikaalsuunalise salvestuse korral vastab vao sügavuse kõikumine membraani liikumisele heli toimel.
Mida tugevam on salvestatav heli, seda suurem on vao sügavuse kõrvalekalle vao keskmisest sügavusest (ehk sügavusest heli puudumisel).
Nõela ja pöörleva trumli omavahelisel pideval nihkumisel kruviajami abil tekib trumlile kindla vahekaugusega kruvijoone kujuliselt paigutuv helivagu.