cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Empangeni
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Empangeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 91,32%, valgeid 5,91%, India või Aasia päritolu inimesi 1,73%, värvilisi 0,81% ja teisi 0,24%. Suulu keelt pidas emakeeleks 84,52% inimestest, inglise keelt 7,86%, afrikaani keelt 3,59%, ndebele keelt 1,33% ja tsvana keelt 0,56%.
Maanteesõit
pisi|Maanteesõiduvõistlus Austraalias Maanteesõit on jalgrattaspordi ala, mis toimub kattega teedel.
Maanteesõit on jalgrattaspordi kõige populaarsem elukutseliste ala, kui arvestada võistlejate, võistluste ja pealtvaatajate hulka.
Kaks levinumat võistlusformaati on ühisstart, kus start antakse kõigile võistlejatele korraga, ja eraldistart, kus võistlejad või võistkonnad stardivad samale rajale eri aegadel ning nende paremusjärjestus selgitatakse välja raja läbimiseks kulunud aja mõõtmisel.
XII üldtantsupidu
XII üldtantsupidu oli üldtantsupidu, mis toimus Komsomoli-nimelisel staadionil 3.–5. juulil 1981. Pidu kandis ametlikku nime "ENSV 1981. aasta rahvatantsupidu". Ühtekokku toimus viis etendust.
Tantsupidu pidi harjumuspärast rütmi järgides toimuma 1980. aastal, kuid seoses olümpiaregati toimumisega otsustati lükata tantsupidu järgmisele aastale.
Edasilükkamise põhjustena on välja toodud seda, et kardeti liiga suurte masside saabumist olümpialinna, mis võis häirida olümpiaregati korraldust. Ka nõudnuks mitme suurürituse korraldamine ühe suve jooksul ülemääraseid pingutusi.
Peol osales 44 lasterühma, 91 naisrühma, 65 B-rühma, 64 C-rühma, 14 rahvatantsuansamblit, 400 rahvapillimängijat, 215 viiuldajat, 800 võimlejat ja 11 külalisansamblit. Kokku osales tantsupeol 7006 esinejat.
Minnesota Ülikool
Minnesota Ülikool on ülikool, mis asub Minneapolises Ameerika Ühendriikides.
Ülikool on asutatud aastal 1851.
Enid (eesnimi)
Enid on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 4242. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Enid 5 naisel.
Vēveri (Līgatne vald)
Vēveri on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Līgatne vallas. Aastani 2021 kuulus küla Līgatne piirkonda.
Küla jääb valla keskusest Augšlīgatnest 5,5, piirkonna keskusest Cēsisest 24,5 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Gauja rahvusparki.
Aastal 2007 oli külas 27 elanikku.
Kaitseliidu eriorganisatsioonid
Kaitseliidu eriorganisatsioonid on Naiskodukaitse, Noored Kotkad ja Kodutütred. Kaitseliitu ja selle eriorganisatsioonidesse kuulub kokku umbes 20 000 inimest, sealhulgas on Noortel Kotkastel 3500 , Kodutütardel umbes 3450 (2006. aasta seisuga) ja Naiskodukaitsel umbes 1150 (2008. aasta seisuga) liiget.
Välislingid
Kaitseliidu koduleht
Naiskodukaitse koduleht
Noorte Kotkaste koduleht
Kodutütarde koduleht
Mitrofan Bretškevitš
pisi|Mitrofan Bretškevitš Mitrofan Bretškevitš (ukraina keeles Митрофан Васильович Бречкевич; 4. juuni 1870 Bakoti Volõõnia kubermang – 23. august 1963 Kiiev) oli ukraina ajaloolane, slavist.
1906–1911 oli ta TÜ dotsent.
Saare põhikool
Saare põhikool oli põhikool Jõgeva maakonnas Saare vallas Kääpa külas.
Kool asutati 1929.
Kooli nimed: Viimane koolikell helises Saare Põhikoolis 2001. aastal.
Shashmaqom
Šašmakom (tadžiki keeles шашмақом) on Buhhaara päritolu muusikažanr Tadžikistanis ja Usbekistanis. Šašmakom on UNESCO vaimne kultuuripärand.
Daverdisse
Asulad
Valloonia piirkonna kõige väiksema elanike arvuga valla piirides asuvad järgmised asulad: Daverdisse, Gembes, Haut-Fays (valitsus) ja Porcheresse.
Sabahudin Kurt
Sabahudin Kurt (3. juuli 1935 Sarajevo – 30. märts 2018 Sarajevo) oli Bosnia ja Hertsegoviina laulja.
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Život je sklopio krug", jäädes null punktiga jagama viimast kohta.
Ostwaldi värvisüsteem
Ostwaldi värvisüsteem (saksa keeles Ostwaldsche Doppelkegel) on kolmel värvikarakteristikul – värvitoonil, valgesisaldusel ja mustasisaldusel – põhinev kolmemõõtmeline värvisüsteem, mille lõi keemiaprofessor Wilhelm Friedrich Ostwald.
Värvide uurimisele ja süstematiseerimisele pühendus Ostwald 1914. aastal, värviringi ja kaksikkoonusja värvikeha teooria avaldas ta 1916. aastal ning esimene värviatlas ilmus 1917. aastal.
Ülesehitus
Ostwald hülgas Hermann Helmholtzi poolt kasutusele võetud värvikarakteristikud ja võttis värvisüsteemi kolmeks dimensiooniks Ewald Heringi seisukohtadele tuginedes värvitooni (Farbton), valgesisalduse (Weissgehalt) ja mustasisalduse ehk mustasuse (Schwarzgehalt). Ideaalvalgeks oli tal puhas matt barüütvalge (baariumsulfaat), ideaalmustaks absoluutselt must keha. Hallskaala koosnes kaheksast astmest ja tugines Weberi-Fechneri seadusele.
Värvitoon Ostwaldi värvisüsteemis
Värvitooni ideaalväärtusteks Ostwaldil olid täisvärvid, mis definitsiooni kohaselt ei tohtinud sisaldada valget ega musta. Värvitoonid olid paigutatud 24-toonilisele värviringile. Toonid oli seatud vastavalt Heringi algvärvidele kahele ristuvale teljele: kollase-sinise ja punase-rohelise teljele. Teiste vastandvärvide paarid määratles ta segamise teel, lähtudes komplementaarvärvuste definitsioonist, mis määratleb need omavahel neutraalhalli andvate värvidena.
Värviringil on kindlaks määratud kaheksa põhivärvi (tähistus 2R), millest iga kummalegi poole jääb üks vahetoon (1R ja 3R, kokku 24 tooni). Põhivärvid on
Komplementaarvärvuste paarid on Ostwaldil
Ludmila Meijler
Ludmila Meijler (ka Meijler-Sochnenko; sünninimega Iljina; sündinud 12. aprillil 1950 Minskis) on Valgevene päritolu Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. Ta on 1979. aasta naiste maailmameister rahvusvahelises kabes.
Kabega hakkas ta tegelema suhteliselt hilja 14-aastaselt G. Drobuševitši juhendamisel. 17-aastaselt tuli ta spordiühingu Burevestnik noortemeistriks ja 1971. aastal täiskasvanute meistriks. 1974. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks vene kabes seejärel aga hakkas tegelema rahvusvahelise kabega.
Tema treeneriteks on olnud Gennadi Hatskevitš vene kabes ning Mihhail Kats ja Emanuel Merins rahvusvahelises kabes.
1990. aastast elab ta Hollandis, kus tegutseb psühhiaatrina. Samuti mängib ta süntesaatorit ning on avaldańud instrumentaalmuusika albumeid.
Välismaa karikaturistide loend
Siin on loetletud välismaiseid karikaturiste
Ameerika
Columbia
Island
Itaalia
Kuuba
Prantsusmaa
Rootsi
Saksamaa
Taani
Tšehhi
Venemaa
Berta Ambrož
pisi|Berta Ambrož Berta Ambrož (29. oktoober 1944 Kranj – 1. juuli 2003 Ljubljana) oli Sloveenia laulja.
1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Brez besed", saavutades üheksa punktiga seitsmenda koha.
Vytautas Janulionis
Vytautas Janulionis (28. veebruar 1958 – 1. mai 2010) oli Leedu klaasikunstnik.
Aastal 1981 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.
Aastast 1981 õpetas ta Vilniuse Kunstiakadeemias.
Vytautas Matulionis
pisi|Vytautas Matulionis Vytautas Matulionis (sündinud 4. juulil 1952 Subačiuses) on Leedu ehtekunstnik.
Aastal 1976 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metallikunsti erialal.
Mussurana
Klassifikatsioon
Perekonda Mussurana klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Mussurana seisuga 09.05.2014.
Erge
Erge on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1420. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Erge 31 naisel.
Hrodna Püha Francis Xavieri katedraal
pisi|Kiriku peaaltar pisi|Kiriku pealööv peaaltari ja arvukate kõrvalaltaritega
Hrodna Püha Francis Xavieri katedraal (valgevene keeles Касцёл Святога Францішка Ксаверыя) on kirik Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna linnas.
Kirikut kasutavad katoliiklased, see on ametlikult Basilica minoris. Algselt kuulus kirik jesuiitidele.
Kirikuhoone
Kuigi kirikut ehitati aastatel 1678–1772, oli hoone suuremalt osalt aastaks 1700 juba valmis ja seal peeti esimene jumalateenistus. Kirik pühitseti sisse aastal 1705, tseremoonial viibisid August II ja Peeter I. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist. Kuna interjöör on loodud kirikuhoonest hiljem, siis on selles kasutatud palju rokokooelemente.
Jesuiitide kolleegium
Aastal 1584 asutas Stefan Batory Hrodnasse jesuiitide kolleegiumi. Ka kuningas annetas kolleegiumi juurde kiriku ehitamiseks 10 000 zlotti. Kiriku arhitekt oli Giovanni Maria Bernardoni. Toona oli Hrodna Rzeczpospolita poliitiline keskus, aga kuninga surma järel muutusid Hrodnast tähtsamateks keskusteks Kraków ja Vilnius. Nii müüsid jesuiidid vastalustatud katedraali vundamendi maha (sellest sai Hrodna Püha Maarja kirik), kolleegiumile antud maad aga rentisid välja.
Pärast Hrodna vabastamist pöördusid põgenenud jesuiidid linna tagasi ja aastal 1662 kool taasvati. Aastal 1673 võtsid jesuiidid vastu plaani ehitada kolleegiumi juurde korralik kirik.
Kiriku ehitamise periood
Kiriku ehitustööd algasid aastal 1678. Hoone oli suuremalt osalt aastaks 1700 valmis ja seal peeti esimene jumalateenistus. Kirik pühitseti sisse aastal 1705, tseremoonia juures viibisid August II ja Peeter I. Pärast seda kiriku ehitustööd aeglustusid, kuna jesuiitide kolleegium suunas suurema osa oma kasvanud sissetulekust uute misjonipunktide avamisele. Lisaks suunasid jesuiidid suure osa oma fondidest kolleegiumi juurde raamatukogu rajamiseks ja selle täiendamiseks.
Tol perioodil tehti hoone juures põhiliselt sisustustöid, nii valmis aastail 1736–1737 katedraali nikerdustega peaaltar. Aastaks 1744 olid valminud ülejäänud katedraali juures asuva kolleegiumi hooned, lõpetamata oli vaid kirik ise. Aastaks 1752 lõpetati tööd löövide juures ja valmis kuppel, aastaks 1763 valmis apteegi osa. Aastaks 1765 sai kirik kuplialused kroonlühtrid. Lõplikult valmis hoone aastal 1772, viimane valminud osa oli internaat kooli õpilaste jaoks.
Kiriku hilisem ajalugu
Aastal 1773 andis paavst Clemens XIV välja bulla, millega saadeti jesuiidid laiali. Kooli ülalpidamine jäi nüüd Poola riigi kanda ja selle juurde jäi vaid 8 professorit. Kui Hrodna liideti Venemaaga, siis anti suurem osa kolleegiumi hoonetest muude asutuste käsutusse, kirikuhoone jäi aga edasi katoliiklaste kätte.
Aastal 1960 kirik ametlikult suleti, ent sellele vaatamata käis kohalik rahvas seal igal pühapäeval koos. Kirik avati ametlikult uuesti aastal 1987.
Aastal 1990 pühitses Johannes Paulus II kiriku Basilica minoris ' eks. Aastal 1992 sai katedraalist vastavatud Hrodna diötseesi keskus.
Kiriku arhitektuur
Hrodna katedraal on kolmelööviline kupli ja transeptiga basiilika. Kiriku fassaadi liigendavad talastikud ja karniisid. Samuti paiknevad seal arvukad skulptuuride jaoks mõeldud nišid. Tagumise apsiidi ääres asub kaks hiljem ehitatud kabelit, mida katavad kuplid. Hoone pikkus on 60 ja laius 30 meetrit. Kiriku kõrgus on 65 meetrit.
Kesklööv on kujundatud piilaritel asuva arkaadina, selle ääres asuvad talastikul galeriid. Lööv lõpeb kooriruumiga, kus paikneb orel. Katedraalis asub peaaltar, mis on 21 meetrit kõrge (üks kõrgemaid Euroopas), lisaks on seal veel kaksteist kõrvalaltarit.
Aastal 2006 puhkes kiriku peaaltari juures tulekahju, selles hävis kaks altarit ehtinud puuskulptuuri. Aastast 2009 käivad altari põlenud osa rekonstrueerimistööd.
Enostone
Enostone (soomekeelse täisnimega Enostone kustannus) on Soome kirjastus. Selle peakontor asub Vantaas.
Kirjastus asutati 1999. aastal.
Agulid
Agulid (endanimetus агулар) on rahvas Dagestanis. Kõnelevad aguli keelt, mis kuulub dagestani keelte lesgi-samuri ehk kagurühma. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 34 160 aguli,, neist Dagestanis 28 054 (0,96% elanikkonnast).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 2 aguli, mõlemad Tallinnas.
Agulide asualad paiknevad Dagestani kaguosas mäestikualades. Agulide põhiline tegevusala on olnud loomakasvatus. Karmide looduslike tingimuste tõttu on maaviljelus olnud teisejärguline.
Agulid on islamiusulised (sunniidid). Islami võtsid nad vastu 15.–18. sajandil. Enne seda olid nad kristlased ja vähesel määral ka judaistid.
Aguli kirjakeel loodi alles 1990. aastal. Kuni 1952. aastani õppisid aguli lapsed koolis lesgi keeles, alates 1953. aastast toimub õppetöö vene keeles. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas aguli keelt Venemaal 28 054 inimest.
Rimmi püha mänd
Rimmi püha mänd on pühapuu Võrumaal Urvaste kihelkonna Rimmi külas.
Andrei Mazurkevitš
Andrei Mazurkevitš (sündinud 7. märtsil 1985) on Eesti jalgpallur.
Ta on mänginud mitmetes Eesti klubides. 2008 mängis ta klubis Nõmme Kalju FC. Aastast 2012 mängib ta Norra klubis Skedsmo
Lado Leskovar
pisi|Lado Leskovar Vladimir Leskovar (esinejanimega Lado Leskovar; sündinud 23. märtsil 1942 Ljubljanas) on Sloveenia laulja.
1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Vse rože sveta" ning sai seitsme punktiga kaheksanda koha.
Nägemuse-rögajuur
Nägemuse-rögajuur (Psychotria viridis; ketšua keeles chacruna või chacrona) on madaraliste sugukonda kuuluv taimeliik. Põõsas kasvab kuni 5 meetri kõrguseks.
Levila
Nägemuse-rögajuur kasvab Lõuna-Ameerika ja Kesk-Ameerika vihmametsades ning Kuubal.
Biokeemiline koostis
Taime kuivatatud lehed sisaldavad kuni 0,10% alkaloidi dimetüültrüptamiin.
Droog
Üksnes teatud vormi taime lehti kasutatakse koos amasoonase kaapiväädiga droogi ayahuasca valmistamisel.
Isobutaan
pisi|Isobutaan Isobutaan ehk metüülpropaan on alkaan (küllastunud süsivesinik), mille molekulis on neli süsinikuaatomit, nagu ka butaanil, kuid mis erineb butaanist molekulistruktuuri poolest. Nimelt paiknevad butaani molekulis süsinikuaatomid sirge ahelana, isobutaanis on need aga hargnenud.
Normaalolekus on isobutaan lõhnatu ja värvitu gaas, selle sulamistemperatuur on −140 °C ja keemistemperatuur −10 °C.
Alates 1993. aastast, mil keskkonnakaitseorganisatsioon Greenpeace ja Saksa firma Foron tegid vastava ettepaneku, kasutatakse isobutaani külmikute jahutuselementides freoonide asemel. Isobutaani mõju maakera osoonikihile on minimaalne ja see ei mõjuta kuigivõrd ka globaalset soojenemist. Teisalt võib isobutaan lekke korral süttida. 2009. aastal oli isobutaan kasutusel umbes 300 miljonis külmikus.
Erle
Erle on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 495. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Erle 214 naisel.
Hekseen
Hekseen on alkeen (kaksiksidemega küllastumata süsivesinik), milles on kuus süsinikuaatomit (C6H12). Hekseenil on rida isomeere, sõltuvalt kaksiksideme asukohast struktuuris ja süsinikuahela hargnemisest. Üks levinumaid tööstuslikke isomeere on 1-hekseen (CH2CHCH2CH2CH2CH3).
Paris
pisi|"Paris õunaga". [[Herman Wilhelm Bissen ]] Paris (ka Alexandros, kreeka keeles Πάρις) oli vanakreeka mütoloogias Trooja kuninga Priamose ja kuninganna Hekabe poeg, Trooja sõja põhjustaja.
Parist on seostatud Wilusa ajaloolise kuninga Alaksanduga 13. sajandist eKr.
Noorpõlv
Hekabe nägi unes või kuulis ennustajalt, et poiss toob Troojale tulevikus õnnetust. Sellepärast jäeti laps saatuse hoolde.
Priamos käskis oma karjavalitsejal Agelaosel vastsündinud poiss tappa. See viis poisi mäele ja jättis ta sinna. Kuid sinna juhtus emakaru ja imetas poissi. Agelaos läks 9 päeva hiljem sinnasamasse ja nägi imestusega, et poiss oli veel elus. Seetõttu viis ta poisi oma seljakotis koju ja kasvatas ta üles. Priamosele viis ta poisi keele asemel koera keele. Seljakott on kreeka keeles πήρα ja siit sai Paris ka nime.
Kui Paris oli veel nooruk, nabis ta kinni jõugu karjavargaid ja tõi äraaetud loomad tagasi. Sellest sai ta hüüdnime Alexandros, mis kreeka keeles tähendab 'meeste kaitsja'.
Paris kasvas karjasena üles Ida mäeaheliku jalamil. Ta elas seal kokku nümfi Oinonega. Sellest suhtest sündis poeg Korythos, Parise ainus laps.
Parise peamine hobi oli pullivõitluste korraldamine. Ta laskis Agelaose pullidel üksteisega võidelda. Nende seas oli üks teistest tugevam, kes võitis kõiki teisi pulle. Seejärel laskis ta oma pullil võidelda teistegi karjaste parimate pullidega ja needki said lüüa. Lõpuks lubas Paris kullast krooni sellele, kelle pull tema oma võita suudab. Ares võttis selle väljakutse vastu, muundas iseend pulliks ja sai Parise omast kergesti jagu. Paris andiski ilma kõhklemata ja puiklemata Aresele krooni. Teised jumalad said sellest teada ja niisugune ausus hakkas peajumalale Zeusile meeldima.
Parise otsus
pisi|"Parise otsus". [[Angelika Kauffmann (umbes 1781)]] pisi|"Parise otsus". [[Enrique Simonet (1904). Vasakult Athena, Hera, Aphrodite, Eros ja Paris]] Kangelane Peleuse ja merenümfi Thetise abiellumise puhul korraldas Zeus Olümposel pidusöögi. Kutsutud olid kõik jumalad peale tülijumalanna Erise. Kättemaksuks viskas Eris piduliste hulka kuldse tüliõuna kirjaga "Kõige ilusamale". Õuna üle läksid vaidlema kolm ilusaimateks peetud jumalannat: Hera, Athena ja Aphrodite. Zeus keeldus nende vahel valimast, sest Hera oli tema enese abikaasa, ja soovitas jumalannadel pöörduda Parise poole, keda ta nimetas haruldaseks asjatundjaks iluasjades.
Kolm imekaunist jumalannat ilmus Parise ette. Kuid nad ei nõudnud Pariselt üldse, et too valiks nende hulgast välja kõige kaunima, vaid ta pidi kaaluma seda, mida iga jumalanna talle õuna eest vastutasuks lubas, ja valima neist selle, mis talle kõige rohkem meeldib. Hera lubas temast teha Euroopa ja Aasia valitseja. Athena lubas panna Parise juhtima Trooja vägesid sõjas Kreeka vastu, et jätta vaenlase maa varemeisse. Aphrodite lubas Parisele maailma kõige kaunima naise. Paris valis neist viimase ja andis kuldõuna Aphroditele.
Helena röövimine
Maailma kõige ilusam naine oli Zeusi ja Leda tütar ning Kastori ja Polyneikese õde Ilus Helena. Helena ilu oli kuulus ja kõik kreeka printsid tulid talle korraga kosja. Helena ametlik isa, Leda abikaasa kuningas Tyndareos kartis, et kui ta neist ühe välja valib, siis võivad kõik ülejäänud solvuda ja tema vastu liidu moodustada. Sellepärast võttis ta kõigilt kosilastelt piduliku tõotuse võidelda Helena tulevase abikaasa poolel, saagu selleks kes tahes, kui tollele peaks keegi abiellumise pärast kallale tungima. Seejärel valis Tyndareos Helena meheks Sparta kuninga Menelaose, kes ise üldse kosjas ei käinudki (teda esindas Odysseus).
Aphrodite viis Parise Spartasse, kus Menelaos ja Helena külastaja lahkelt vastu võtsid. Tol ajal ei olnud võõrastemajade ja hotellide võrku, mistõttu külalise ja võõrustaja suhted olid ühiskonnas olulised. Kumbki ei tohtinud teineteisele halba teha, vaid nad pidid teineteist aitama. Menelaos jättis Parise usaldavalt oma koju ja läks Kreetale. Sel ajal aga röövis Paris tema naise ära (teistel andmetel läks Helena temaga vabatahtlikult).
Kui Menelaos koju tagasi jõudis ja teada sai, mis oli juhtunud, nõudis ta kõigilt teistelt Helena kosilastelt vande täitmist. Niimoodi koondas ta troojalaste vastu suurema osa Kreeka sõjalisest jõust.
Oinone oli ravitsemises osav. Kui Paris Aphroditega tema juurest ära läks, lubas Oinone, et vajaduse korral tohib Paris temalt alati abi paluda ja Oinone suudab ta ükskõik millisest haigusest terveks ravida. Kuid Paris ei tulnud enam kunagi Oinone juurde tagasi.
Trooja sõda
pisi|Antiikse skulptuuri mitmevärviline rekonstruktsioon. Ahhaia tempel, umbes 485–480 eKr Nagu inimesed, jagunesid jumaladki kreeklaste ja troojalaste toetajateks. Aphrodite toetas kuldse õuna saamise tõttu troojalasi ning just sel põhjusel toetasid Athena ja Hera kreeklasi. Sõjajumal Ares oli oma abikaasa Aphroditega alati ühel meelel, seevastu merejumal Poseidon armastas kreeklasi, kes olid suured meresõitjad. Kaksikud Apollon ja Artemis toetasid troojalasi, eriti Hektorit. Zeus oli ainsana erapooletu.
Homeros kujutas Parist oskamatu ja arana. Parise vend Hektor kritiseeris Parist seepärast sageli. Paris ei võtnud omaks kangelaste aukoodeksit ning kasutas sageli vibu ja nooli, minemata lähivõitlusse.
Sõja alguses võitlesid Menelaos ja Paris omavahel, et lahendada tüli suurema verevalamiseta. Paris heitis esimesena oda, kuid Menelaos püüdis selle oma kilpi ja viskas ise. Oda rebis Parise kitooni lõhki, kuid ei teinud muud viga. Seejärel ründas Menelaos Parist mõõgaga, kuid see purunes. Siis haaras Menelaos Parise kiivri harjast ja tõmbas Parise pikali. Ta kavatses Parise kiivritpidi oma leeri vedada, kuid Aphrodite tuli Parisele appi ja purustas kiivri lõuarihma, nii et Menelaosele jäi üksnes kiiver kätte. Seejärel mähkis Aphrodite Parise tihedasse pilve ja viis ta koju.
Hiljem tappis Paris Achilleuse. Achilleus oli haavamatu kõikjalt peale kanna ja just sinna tabas Paris teda noolega.
Kui Philoktetes sõja lõpul Parist mürgitatud noolega surmavalt haavas, jooksis Helena Ida mäele Parise kunagise armsama Oinone juurde, paludes, et too Parise terveks raviks. Oinone keeldus, kuna Paris jättis ta Helena pärast maha. Helena naasis Troojasse ja Paris suri samal päeval. Kuid Oinonegi tappis seejärel enese.
Kuigi Trooja sõjas hukkus tohutult mehi ja naisi, jäid Menelaos ja Helena ellu. Menelaos viis Helena Spartasse tagasi.
Allikad
Trooja sõja parim allikas on Homerose "Ilias", kuid sellele eelnevatest sündmustest ei kirjuta ta peaaegu midagi: isegi Parise otsusele vihjab ta üksnes kaudselt. Parise valikust kirjutas Euripides tragöödias "Troojalannad". Oinone loo pani kirja proosakirjanik Apollodoros, kes Edith Hamiltoni hinnangul on tavaliselt väga igav, kuid nii tähtsate sündmuste kirjeldamisel kui Trooja sõja eellugu sattus ta nähtavasti vaimustusse ja kirjutas seetõttu huvitavamalt kui oma raamatu teistes osades.
Paris kunstis
Teiste hulgas on maalis Parist kujutanud Lucas Cranach vanem, Peter Paul Rubens (4 varianti), Antoine Watteau, Anselm Feuerbach, Hans von Mares, Max Klinger, Auguste Renoir, Paul Gauguin ja Lovis Corinth. Renoir'l valmis Parisest pronksreljeef ja Hans Sachsil näidend.
Ķopas
Küla asub Vildoga jõe kaldal ja jääb valla keskusest Augšlīgatnest 4, piirkonna keskusest Cēsisest 23 ja Riiast 64,5 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Gauja rahvusparki.
!!Going Places!!
"!!Going Places!!" on Herb Alpert and the Tijuana Brassi viies album. Selle laskis välja  oktoobris 1965 A&M Records ja 2005. aastal Shout!Factory. Produtsendid olid Herb Alpert ja Jerry Moss.
Julius Wechteri laulu "Spanish Flea" kasutati regulaarselt telesaates "The Dating Game".
Kaitseliidu Kool
pisi|Alu mõisa peahoone, kus Kaitseliidu kool tegutseb. [./Https://kaitseliidukool.ee/ Kaitseliidu] Kool on alates 2001. aastast tegutsev mitteformaalset haridust andev Kaitseliidu sisekoolituskeskus, milles korraldatav õppetöö vastab Kaitseliidu koolitus- ja väljaõppevajadusele, on kättesaadav, kvaliteetne ning ülekantav nii sõjaväelisse kui tsiviilharidussüsteemi. Kaitseliidu Kool asub Rapla maakonnas Alu alevikus.
Sadala põhikool
Sadala põhikool on põhikool Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas (varem Torma vallas) Sadala asulas.
Kool asutati 1897.
Kooli nimed:
MAC Cosmetics
pisi|M·A·C'i kauplus MAC Cosmetics, stiliseeritud kui M·A·C, on kosmeetikatootja, mis asutati Frank Toskani and Frank Angelo poolt Torontos Kanadas 1984. aastal. Firma peakontor asub New Yorgis, ning 1998. aastal omandas kogu ettevõtmise ja brändi korporatsioon Estée Lauder Companies.
Võrdlusoperaator
Võrdlusoperaator on kahekohaline loogiline operaator. Neid kasutatakse eelkõige võrrandites ja võrratustes ning programmeerimiskeelte loogilistes avaldistes.
Programmeerimiskeeltes kasutatakse võrdlusoperaatoreid enamasti silmustes ja hargnemiskäskudes. Võrdlusele järgneb reeglina hargnemine.
Pēteris Stučka
pisi|Nõukogude delegatsioon Brest-Litovski rahuläbirääkimistel (1918). Pēteris Stučka teises reas vasakult teine, temast paremal [[Lev Trotski. Esimeses reas keskel Adolf Joffe]] Pēteris Stučka (venepäraselt Пётр Иванович Стучка; 26. juuli (vkj. 12. juuli) 1865 Pakuļi talu, Koknese vald, Riia maakond, Liivimaa kubermang, Venemaa Keisririik – 25. jaanuar 1932 Moskva, Nõukogude Liit) oli läti kirjanik, ajakirjanik, jurist ja Vene NFSV ning Nõukogude Liidu riigitegelane. Ta oli üks Läti Kommunistliku Partei loojaid.
Pēteris Stučka lõpetas 1888. aastal Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna. Alates 1893. aastast tegutses Riias advokaadina. Ta oli üks liikumise "Uus vool" ("Jaunā strāva") juhte. Aastatel 1883–1891 ja 1895–1897 oli Stučka ajalehe Dienas Lapa toimetaja. Ta arreteeriti 1897. aastal ja saadeti järgmisel aastal välja Vitebskisse ja sealt 1899. aastal Vjatka kubermangu Slobodskoisse. 1903–1906 elas Vitebskis, seejärel Riias. 1907. aastal saadeti Pēteris Stučka Riiast välja ja ta asus elama Peterburi, kus töötas advokaadina ja osales Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei tegevuses. Veebruarirevolutsiooni järel oli ta Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei Peterburi linnakomitee liige.
20. märtsist kuni 4. septembrini 1918 oli ta Vene NFSV Justiitsrahvakomissariaadi rahvakomissar.
1918. aasta detsembrist kuni 1920. aasta jaanuarini oli Pēteris Stučka Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi Rahvakomissaride nõukogu esimees (valitsusjuht).
Pēteris Stučka abikaasa Dora Stučka (1870–1950) oli luuletaja Rainise noorem õde.
Urn Stučka tuhaga paigutati Moskva Kremli müüri sisse.
Aizkraukle linn Lätis kandis aastail 1967–1991 nime Stučka.
Tarvas (restoran)
Tarvas oli Tartu kesklinnas aadressil Riia tänav 2 Tartu Kaubamaja tiibhoones 1965 –1997 tegutsenud restoran.
Ettevõte
Nõukogude ajal kuulus Tarvas ETKVL-ile. Pärast Eesti taasiseseisvumist vahetas ettevõte omanikku, 1995. aasta oktoobris omandas Tartu Tarbijate Kooperatiivilt inventari ja hakkas ruume rentima Reinu pizza kaubamärgi all tuntud toitlustusfirma AS Ratek. 1996. aastal iseloomustas Argo Taal Tarvast kui söögikohta, millest teised on aastatega ette läinud, samas kui Tarvas "on palju jäänud samale – kaheksakümnendate aastate väga heale tasemele". Samal aastal pälvis restoran Postimehe koostatud Tartu ajaviitekohtade edetabelis kolm punkti neljast kommentaariga: "Nostalgiaaustajatele, samasugune nagu kümme aastat tagasi." 31. detsembril 1997 lõppes koos Rateki rendilepinguga ka restorani tegevus, 1998. aasta 11. juunil avati restorani ruumides Eesti Ühispanga Tartu harukontor.
Ameerika Ühendriikide rahandusminister
Ameerika Ühendriikide rahandusminister on Ameerika Ühendriikide rahandusminister. Ta on valitsuskabineti liige ja juhib Rahandusministeeriumi.
Tarvas (restoran)
Ettevõte
Restorani Tarvas juhatajana töötas 1979–1983 hilisem Tartu Kaubamaja direktor, haridus- ja teadusministeeriumi kantsler ning PRIA peadirektor Jaan Kallas. 1990–1994 juhatas restorani hiljem Tartu Ülikooli Kliinikumi toitlustusteenistuse juhiks saanud Juta Laatsit.
Ameerika Ühendriikide rahandusminister
2021. aasta jaanuaris sai 78. rahandusministriks Janet Yellen.
Tarvas (restoran)
Meelelahutus
Restorani juurde loodi 1981. aastal ansambel Tarvas. Selle solist ja asutaja oli Guido Sooläte, ansamblis on muuhulgas mänginud Jüri Rosenfeld, Viktor Vassiljev, Peeter Jaska, Priit Pihlap, Žeka Koroljov, Anne Adams jt. Ka tegutses Tarvase varietee, kus esinesid näitlejad Tõnu Kilgas, Liina Orlova, Hannes Kaljujärv ja Vanemuise balletitantsijad.
Hoone
Hoone põhiosas asus Nõukogude ajal Tartu Kaubamaja, restoran ja majatarvete kauplus tegutsesid kolmekorruselises terrasiitkrohviga kaetud tiibhoones, kus teisel korrusel olid Tartu Tarbijate Kooperatiivi ruumid. Restorani kaunistas Elmar Kitse 1965. aastal loodud sgrafiitotehnikas figuraalkompositsioon, mis on osaliselt säilinud Turu tänava äärses endises pangasaalis. 2009. aastal tekitas muinsuskaitse ägeda vastuseisu Tartu Tarbijate Kooperatiivi plaan kaubamajahoone lammutada ja rajada selle asemele 14-korruseline hoone. Kuni selle ajani ei olnud maal kaitse all ning arutati võimalust võtta see kaitse all vallasmälestisena, sest vana kaubamaja ei peetud muinsuskaitse vääriliseks. Toonased ehitusplaanid jäid siiski majanduskriisi tõttu seisma.
Tarvase fassaadi ehtisid metallist sepistatud figuurid ("restorani välisseinalt Riia tänava poole vaatavad kaks pronksnaist ja haamriga pronksmees" ), mis 2009. aastal oli Tartu Tarbijate Kooperatiivi haldusdirektori Tõnu Sooaru sõnul veel alles. Interjööri kujundas Viktor Salmre.
Florenville
Florenville on vald ja asula Valloonia piirkonnas Belgias Luxembourgi provintsis. 1997. aastal sai Florenville linnaõigused.
Asulad
Semois' jõe kallastel asuv ja Prantsusmaaga piirnev vald jaguneb järgmisteks osadeks: Chassepierre, Florenville, Fontenoille, Lacuisine, Muno, Sainte-Cécile ja Villers-devant-Orval. Valla piirides paiknevad veel järgmised asulad: Azy, Laiche, Martué, Le Ménil, Watrinsart, Lambermont ja Orval.
Krunoslav Slabinac
Krunoslav Slabinac (esinejanimega Kićo Slabinac; 28. märts 1944 Osijek – 13. november 2020) oli Horvaatia laulja.
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Tvoj dječak je tužan", saavutades 68 punktiga 14. koha.
Magnetosfäär
374x374px|pisi|Maa magnetosfääri välja renderdatud magnetvälja joonedMagnetosfäär on astronoomilist eset ümbritsev kosmose piirkond, kus selle objekti magnetväli manipuleerib või mõjutab laetud osakesi. Sellise keskkonna loob täht või planeet, millel on aktiivne sisedünamo.
Planeedilise keha lähedal asuvas kosmosekeskkonnas meenutab magnetväli magnetilist dipooli. Kaugemal võib väljajoont moonutada lähedalasuvast tähest eralduva elektrit juhtiva plasma puhang, näiteks päikesetuul. Aktiivsete magnetosfääridega planeedid, nagu Maa, on võimelised leevendama või blokeerima päikesekiirguse või kosmilise kiirguse mõju. See kaitseb ka kõiki elusorganisme potentsiaalselt kahjulike ja ohtlike tagajärgede eest. Magnetosfääri uuritakse plasmafüüsika, kosmosefüüsika ja aeronoomia erialadel.
Ajalugu
Maa magnetosfääri uurimine algas 17. sajandil, kui William Gilbert avastas, et Maa pinnal asuv magnetväli sarnanes väikese, magnetiseeritud sfääri – terreliga. 1940. aastatel pakkus Walter M. Elsasser välja dünamoteooria mudeli, kus ta seob Maa magnetvälja ja Maa välimise rauast tuuma liikumise. Magnetomeetrite abil suutsid teadlased uurida Maa magnetvälja variatsioone nii aja kui ka laius- ja pikkuskraadi funktsioonina.
Alates 1940. aastate lõpust kasutati kosmiliste kiirte uurimiseks rakette. Aastal 1958 käivitati Explorer 1, et uurida atmosfääri kohal kosmiliste kiirte intensiivsust ja kõikumisi. See missioon kontrollis Van Alleni kiirgusvööndi olemasolu (asub Maa magnetosfääri sisemises piirkonnas), mille eksisteerimise tõestas Explorer 3 hilisematel missioonidel lõplikult. 1958. aastal tegi Eugene Parker ettepaneku ka päikesetuule ideele. Mõiste “magnetosfäär” pakkus Thomas Gold välja 1959. aastal, et selgitada, kuidas päikesetuul reageerib Maa magnetväljaga. Explorer 12 hilisem missioon 1961. aastal, mida juhtisid Cahill ja Amazeen, vaatlesid 1963. aastal magnetvälja tugevuse järsku langust keskpäevameridiaani lähedal, hiljem nimetati seda magnetopausiks.
Struktuur ja käitumine
Magnetosfäärid sõltuvad mitmetest muutujatest: astronoomilise objekti tüübist, plasma- ja impulsiallikate olemusest, objekti pöörlemissagedusest, telje olemusest, mille suhtes objekt keerleb, magnetilise dipooli teljest ja suurusjärgust ning päikesetuule voolu suunast.
Planeedi kaugust, kus magnetosfäär talub päikesetuule rõhku, nimetatakse Chapmani-Ferraro vahemaaks. Seda modelleeritakse valemiga, kus R_p tähistab planeedi raadiust, B_{surf} tähistab magnetvälja planeedi pinnal ekvaatoril ja V_{SW} tähistab päikesetuule kiirust:
Magnetosfääri klassifitseeritakse sisemiseks, kui või kui päiksetuule voolu esmaseks vastandiks on magnetvälja objekt. Näiteks Merkuur, Maa, Jupiter, Ganymedes, Saturn, Uraan ja Neptuun eksponeerivad iseloomulikke magnetosfääre. Magnetosfäär klassifitseeritakse indutseerituks, kui või kui päikesetuul ei ole taevakeha magnetväljaga vastuolus. Sel juhul mõjutab päikesetuul planeedi atmosfääri või ionosfääri (või planeedi pinda, kui planeedil puudub atmosfäär). Veenusel on indutseeritud magnetväli, mis tähendab, et kuna Veenusel ei näi olevat sisemist dünaamilist efekti, on ainus esinev magnetväli see, mis moodustub Veenuse füüsilisest päikesetuule takistusest ehk sellest, et planeeti ümbritseb päikesetuul. Kui, siis panustavad nii planeet kui ka selle magnetväli. Võimalik, et Mars on seda tüüpi.
Magnetokest
Magnetokest on magnetosfääri piirkond vibušoki ja magnetopausi vahel. See moodustub peamiselt šokeeritud päikesetuulest, ehkki see sisaldab vähesel määral magnetosfääri plasmat. See on osakeste suure energiavooga ala, kus magnetvälja suund ja tugevus varieeruvad. Selle põhjuseks on päikesetuulegaasi kogud, mis on tõhusalt läbi kuumutatud. See toimib pehmendajana, mis vähendab päikesetuulevoolu rõhu ja taevakeha magnetvälja tõkke.
Magnetosaba
Tihendatud magnetvälja vastas on magnetosaba, kus magnetosfäär ulatub astronoomilise objekti mõistest kaugele. See sisaldab kahte lohku, mida nimetatakse põhja- ja lõunaosa sabaks. Põhjapoolses sabaosas asuvad magnetvälja jooned suunatakse taevakeha poole, lõunapoolses sabaosas olevad aga suunaga eemale. Sabajuhad on peaaegu tühjad, vaid üksikud laetud osakesed hakkavad päikesetuule voolule vastu. Neid kahte lohku eraldab plasmaleht - ala, kus magnetväli on nõrgem ja laetud osakeste tihedus on suurem.
Maa magnetosfäär
alt=Maa magnetosfääri diagramm|214x214px|pisi|Maa magnetosfääri diagrammMaa ekvaatori kohal muutuvad magnetvälja jooned peaaegu horisontaalseks, tagades seejärel uuesti ühendust kõrgetel laiuskraadidel. Kuid suurtel kõrgustel moonutab päikesetuul ja selle päikese magnetväli oluliselt Maa magnetvälja. Päikesetuul surub päeval Maakera magnetvälja kokku umbes 65 000 kilomeetri (40 000 miili) kaugusele. Maa vibušokk on umbes 17 kilomeetrit (11 mi) paks ja asub Maast umbes 90 000 kilomeetri (56 000 mi) kaugusel. Magnetopaus asub mitmesaja kilomeetri kaugusel Maa pinnast. Maa magnetopausi on võrreldud sõelaga, kuna see võimaldab päikesetuule osakeste sisenemist. Kelvini-Helmholtzi ebastabiilsus ilmneb siis, kui suured plasma keerised kulgevad mööda magnetosfääri serva magnetosfäärist erineva kiirusega. Selle tulemuseks on magnetiline taasühendus ning kui magnetvälja jooned purunevad ja taasühenduvad, on päikese tuule osakesed võimelised sisenema magnetosfääri. Öösel ulatub magnetväli maakeral magnetosappa, mis pikisuunas ületab 6 300 000 kilomeetrit (3 900 000 mi). Maa magnetisaba on polaarsete virmaliste peamine allikas. Samuti on NASA teadlased väitnud, et Maa magnetosaba võib kuul põhjustada "tolmutorme", luues potentsiaalse erinevuse päevakülje ja öökülje vahel.
Teised kehad
Jupiteri magnetosfäär on Päikesesüsteemi suurim planetaarne magnetosfäär, ulatudes päevaküljel kuni 7 000 000 kilomeetrini (4 300 000 mi) ja öösel peaaegu Saturni orbiidini. Jupiteri magnetosfäär on suurusjärgu võrra tugevam kui Maa oma ning tema magnetiline impulss on umbes 18 000 korda suurem. Pluutol seevastu magnetväli puudub.
Tohkri Tammetsõõr
right|pisi|Tammetsõõr 2012. aasta maikuus pisi|Tohkri Tammetsõõr 2021. aasta maikuus Tohkri Tammetsõõr (ka Tammelump) on püha puudesalu Võrumaal Vastseliina kihelkonna Tohkri külas.
Christian David Lenz
Christian David Lenz (26. detsember 1720 Köslin – 26. august 1798 Riia) oli Läti ja Eesti vaimulik ning Liivimaa kindralsuperintendent.
Aastatel 1742–1749 oli ta Dzērbene ja Drusti koguduste õpetaja. Aastatel 1749–1758 oli ta Cesvaine koguduse õpetaja, olles aastatel 1757–1758 veel Võnnu 2. kreisi praost. Aastatel 1759–1779 oli ta (introdutseeriti 1. märtsil/12. märtsil 1759) Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja, olles samaaegselt Tartu linnakonsistooriumi assessor ja linnakooli järelevaataja. Aastatel 1779–1798 oli ta Liivimaa kindralsuperintendent ja Liivimaa ülemkonsistooriumi vaimulik eesistuja.
Kuigi Lenz oli pietismi pooldaja, lähenes ta ortodoksiale, astudes välja hernhuutlaste äärmuste vastu välja teoses "Gedanken über die Worte Pauli 1 Cor. 1. von der ungleichen Aufnahme des Worts vom Kreutz, zwei Theile, nebst einer Starken und für unsere Zeiten sehr nöthing geachteten Vorrede, worinnen die Kreutz-Theologie der so genannten Herrenhuter, ... geprüfet wird" I–II (Königsberg ja Leipzig, 1750). Kui aga hernhuutlaste seas pääsesid mõjule August Gottlieb Spangenbergi mõõdukamad vaated, muutus Lenzi vahekord nendega sõbralikuks. Seda enam asus ta ratsionalismi suhtes eitavale seisukohale, kuid pidi ajavaimuga leppima.
Isiklikku
Tema poeg Friedrich David Lenz oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor; teine poeg Jakob Michael Reinhold Lenz oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, "tormi ja tungi" liikumise juhtfiguure, tema tütre Charlotte mees Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, tütre Elisabeth Christine mees Theophil Schmidt oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, äi Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, pojapoeg Gottlieb Eduard Lenz oli Tartu Jaani koguduse õpetaja ja aastast 1824 Tartu Ülikooli praktilise teoloogia professor, vanem tütrepoeg Johann Christian David Moritz oli Tori ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, keskmine tütrepoeg Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, noorem tütrepoeg Ludwig Wilhelm Moritz oli Tartu Jaani koguduse eesti pihtkonna õpetaja ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor.
Viešvilė vald
Viešvilė (leedu keeles Viešvilės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 121 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1076 inimest. Valla keskuseks on Viešvilė alev (2011. aastal 843 elanikku), vallamaja aadress on Klaipėdos g. 63. Vallavanem on Valentinas Kucinas.
Lisaks küladele asuvad vallas veel kolm huutorit: Naumalūnis, kus aastal 2011 oli 3 elanikku, Smaladaržis, kus aastal 2011 elanikke ei olnud, ja Vilkdaubis, kus aastal 2011 oli 5 elanikku.
Ulanivka
Ulanivka (ukraina keeles Уланівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 238. Pindala on 0,82 km².
Erli (eesnimi)
Erli on naisenimi ja mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1280. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Erli 38 naisel.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3565. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Erli 5 mehel.
Nyékládháza
Nyékládháza on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Miskolci kreisis. Nyékládháza asub Miskolcist ligikaudu 13 km lõunas.
Nyékládháza moodustati 1932. aastal, kui liideti kaks küla – Mezőnyék ja Ládháza. Mezőnyéki on esmamainitud 1270. aastal ja Ládházat 1293. aastal. Linnaõigused sai Nyékládháza 2003. aastal.
Kiinapuu
Kiinapuu (Cinchona L.) on madaraliste sugukonda kuuluvate igihaljaste lehtpuude perekond. Perekonda kuulub ligi 40 liiki.
Enamik liike kasvab looduslikult troopilise Ameerika Andide idanõlvadel: Peruus, Ecuadoris, Boliivias, Columbias ja Venezuelas. Kasvandustes kasvatatakse neid ka troopilistes maades farmaatsiatööstuse tooraineks, aga ka homöopaatias kasutamiseks.
Olulisemad kiinapuuliigid on järgmised:
Esmeralda
Esmeralda võib tähendada järgmist:
Kiinapuu
Nimepanek
Kiinapuude perekonnale nimepanijaks peetakse Carolus "Carl" Linnaeust, kes olevat aastal 1742 nimetanud kiinapuu perekonna Chinchóni krahvinna auks, krahv olevat 1600. aastail ketšuate tarkuse kohaselt tarvitanud malaariasse haigestunud krahvinna raviks kiinapuu koort (Cinchonae cortex).
Kosh
Kosh võib tähendada järgmist:
Kiinapuu
Ravi
Kiinapuu koort ehk kiinakoort (Cinchonae cortec) on kasutatud mitme haiguse (näiteks malaaria) raviks juba sajandeid.
Homöopaatias
Kiinapuu koore (ingl peruvian bark) tarvitamisega seostatakse ka homöopaatia teket. Nimelt otsustas Samuel Hahnemann, tõlkides William Culleni raamatut "A Treatise on the Materia Medica", mõningaid kiinapuu koorele omistatud “tervistavaid” omadusi malaariaravis ka enda peal proovida. Ilmnenud sümptomitest tuletas ta, et sarnased sümptomid peaksid ilmnema ka teistel tervetel indiviididel. Seda koort tarvitanud haiged tervenesid. See ajendas teda sõnastama ravi juhtmõtte: "sarnane ravib sarnast" (ladina keeles similia similibus curentur), mida ta kasutas esmakordselt essees "Indications of the Homeopathic Employment of Medicines in Ordinary Practice", avaldatud 1807 (Hufeland Journal).
Cinchona alkaloidid
pisi|Cinchona alkaloidid
Kiinapuu koor sisaldab näiteks järgmisi alkaloide:
Kiniin
Kiinapuu koores leiduv alkaloid kiniin takistab malaariasääskede edasikantava malaariaplasmoodiumi arengut erütrotsüütides ja alandab palavikku. Leiab kasutust ka orgaanilises keemias ja farmaatsiatööstustes, kus koorest toodetakse kiniinhüdrokloriidi, kiniindihüdrokloriidi, kiniinsulfaati ja muid aineid.
Kiniini sünteesis esimesena Robert Burns Woodward.
Kiinapuu on Peruu ja Ecuadori rahvuspuu.
Bouilloni vald (Belgia)
pisi|Bouilloni kindlus pisi|Bouilloni linn ja kindlusloss (10.–16. sajand)
Bouillon on vald Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis.
Valla pindala on 149,09 km² ja vallas elas 1. jaanuari 2011 seisuga 5464 inimest, mis teeb rahvastiku keskmiseks tiheduseks 37 in/km². Valla keskus on Bouilloni linn.
Linn asub 210 km pikkuse Semois' jõe järsul käänakul. Linna ümbrus on peamiselt metsane.
Vallas asuvad järgmised asulad: Bellevaux, Bouillon, Corbion, Curfoz, Dohan, Frahan, Les Hayons, Poupehan, Noirefontaine, Rochehaut, Sensenruth, Ucimont ja Vivy.
Tänapäeval on Bouillonis mitu kooli, nende seas lütseum ja gümnaasium ning paar panka.
Ajalugu
Keskajal kuulus Bouilloni vald Alam-Lotringi hertsogkonda ning oli 10. ja 11. sajandil selle keskus. Sel ajal valitses hertsogkonda Ardenni-Verduni dünastia, mida nimetatakse ka Ardenni dünastiaks ja selle asutaja järgi Wigerichi dünastiaks. Bouillonis asus ka hertsogkonna rahapaja.
Bouilloni kindlust mainiti esimest korda 988, aga kindlus ise on palju vanem. 1045 tõstis hertsog Godefroy II Saksa-Rooma keisri vastu mässu ja seejärel loss lammutati, kuid taastati kiiresti. Kindlus ehitati 17. sajandil ümber ja on säilinud suhteliselt heas seisukorras. Tänapäeval on see linna peamine turistide vaatamisväärsus.
Levinud eksiarvamuse järgi oli Bouillon krahvkond. Kuigi valda valitsesid sageli hertsogid ja krahvid, ei olnud Bouilloni krahvkonda siiski olemas.
Bouilloni valitsejatest on kõige tuntum Godefroy V ehk Bouilloni Godefroy, kes müüs 1087 Bouilloni kindluse koos juurdekuuluvate aladega Liège'i piiskopkonnale, et rahastada oma sõitu Esimesse ristisõtta. Kindluse hind oli 3 mõõtu kulda ja 1300 mõõtu hõbedat. Godefroy sai 1099 Jeruusalemma kuningriigi esimeseks valitsejaks. Tema järeltulijad püüdsid 1129 kindlust jõuga tagasi võtta, aga keiser otsustas, et kindlus on seaduspäraselt piiskopkonnale müüdud ja peab neile jääma.
Varem olid Bouillonis valitsenud hertsogid, nimelt Alam-Lotringi omad, ja sellepärast hakkasid Liège'i piiskopid iseendki Bouilloni hertsogiteks kutsuma. See oli ekslik selles mõttes, et Bouilloni hertsogkonda polnud kunagi olemas olnud. Bouilloni kindluse valitsemiseks määras piiskop ametisse kastellaani. Alates 1415 oli kastellaanideks Kleve hertsogite noorem haru van der Markide suguvõsa.
1482 organiseeris Willem van der Mark Liège'i piiskopi Louis de Bourboni tapmise selleks, et panna uueks piiskopiks oma poega. Järgnes kodusõda, mis lõppes 1484 krahv Horni võiduga, kes ka ise järgmiseks piiskopiks sai. Vastutasuks lojaalsuse ja abi eest sõjas keisriga lubas Horn talle 30 tuhat liivrit. Raha tal ei olnud, sellepärast pidi Bouilloni kindlus kuni selle summa tasumiseni van der Markidele pandiks jääma. Kui seda summat ei tasutud, siis hakkasid van der Markid iseend Bouilloni hertsogiteks kutsuma, kuid seegi nimetus oli juriidilise aluseta. Kui 1494 puhkesid Itaalia sõjad, läksid van der Markid üle Prantsusmaa poolele nime La Marck või de la Marck all. Ühtlasi andis Prantsusmaa neile Bouilloni hertsogi tiitli ja sellega loodi Bouilloni hertsogi tiitel juriidilises mõttes. Hertsogkonda aga ei loodud kasvõi juba sellepärast, et Bouillon ei kuulunud tollal Prantsusmaale.
Liège'i piiskopid ei olnud asjade sellise käiguga nõus ja pöördusid abi saamiseks keisri poole. Karl V vallutas 1521 Bouilloni ja andis selle piiskopile tagasi. 1529 sõlmiti rahuleping, milles Prantsusmaa kuningas François I lubas mitte abistada Prantsusmaa marssalit Robert III de la Marcki Bouilloni tagasivõitmisel. 1552, kui kõik kolm nimetatut olid juba surnud, vallutas Prantsusmaa siiski Bouilloni ja andis selle valitseda Robert IV de la Marckile, kes samuti oli Prantsusmaa marssal. 1559 sõlmiti lõpuks Cateau-Cambrésis' rahu, mis lõpetas Itaalia sõjad. Rahulepinguga määrati Bouillon Liège'i piiskopile seniks, kuni erikomisjon otsustab kindluse saatuse, aga seda komisjoni ei moodustatudki.
1591 suri Henri de la Marck ja sellega suri de la Marckide sugu meesliinis välja. Tema ainus ellujäänud laps, tütar Charlotte de la Marck abiellus samal aastal Henri de La Tour d'Auvergne'iga, kuid suri 1595 pärast seda, kui oli ilmale toonud oma ainsa, kohe surnud lapse. Tema mees abiellus uuesti ja teisest abielust sündis talle palju lapsi. Sel moel omandas de La Tour d'Auvergne'ide suguvõsa nõudluse Bouillonile ja Bouilloni hertsogi tiitlile.
pisi|püsti|Ucimonti kirik pisi|püsti|Rochehaut' kirik [[18. sajandist]] pisi|Poupehani kirik [[1930. aastad|1930. aastatest ]] See ei meeldinud sugugi de la Marckide järeltulijatele mittemeesliinis, sest de La Tour d'Auvergne'id polnud üldse de la Marckide veresugulased. De la Marckide järeltulijad ei jõudnud isekeskis kokkuleppele, kes neist peaks tiitlid pärima, sellepärast palusid nad kuningal Henri IV-l otsustada ja too valis uueks Bouilloni hertsogiks Montpensier' hertsogi Henri de Bourboni, kes oli Louis IX järglane meesliinis. Tema sugu suri kaks põlvkonda hiljem 1693 välja ja Montpensier' hertsogid elasid kogu aeg Prantsuse õukonnas, Bouilloni üle puudus neil vähimgi võim.