cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liechtenstein
Relvajõud
Liechtenstein on neutraalne riik ja üks väheseid, kellel ei ole sõjaväge. Sõjavägi saadeti laiali varsti pärast Austria-Preisi sõda 1866. aastal. Liechtensteini sõjavägi koosnes siis 80 mehest, kuid sõjategevusest nad osa ei võtnud. Saksa Liidu lagunemine vabastas Liechtensteini rahvusvahelisest kohustusest sõjaväge pidada ja parlament kasutas seda võimalust keeldumaks sõjaväe jaoks raha eraldamisest. Vürst oli sellisele asjade käigule vastu, kuna sõjaväe kaotamine jätnuks riigi kaitseta, kuid andis lõpuks siiski järele ja saatis 12. veebruaril 1868 sõjaväe laiali. Viimane Liechtensteini mundris teeninud sõdur suri 1939. aastal 95 aasta vanuselt.
Märtsis 2007 eksis 170 liikmeline Šveitsi jalaväeüksus öösel õppuste käigus ära ja sattus kogemata 1,5 kilomeetri sügavusele Liechtensteini. Viga märgates pöördus üksus kohe tagasi. Šveitsi armee teavitas Liechtensteini eksituse tõttu toimunud invasioonist ja palus vabandust.
Haridus
Liechtensteini haridussüsteem hõlmab lasteaia kasvatuse, põhihariduse ja keskhariduse.
Lapsed käivad lasteaias kaks aastat. Põhihariduse pikkus on viis aastat. Keskharidust omandatakse nelja aasta jooksul kas üldhariduskoolis, reaalkoolis või gümnaasiumis (Unterstufengymnasium). Riigis on ka kunsti- ja muusikakool.
Riigis on kolm ülikooli: Liechtensteini ülikool, 2000. aastal rajatud Liechtensteini Vürstiriigi eraülikool ja 1986. aastal rajatud Liechtensteini instituut.
Kultuur
Liechtensteini tuntumad ehitised on Vaduzi loss ja Gutenbergi loss.
2000 valmis riigis uue kunstimuuseumi hoone. Austria pealinnas Viinis asuvas Liechtensteini muuseumis on eksponeeritud vürsti rikkalik kunstikogu.
Liechtensteinis ilmub kaks ajalehte: Liechtensteiner Vaterland ja Liechtensteiner Volksblatt.
Liechtensteini populaarseim spordiala on jalgpall. Liechtensteini jalgpallikoondis kuulub Šveitsi liigasse. Eesti jalgpallikoondis on Liechtensteiniga pidanud aastatel 1993–2013 kokku viis mängu. Teine populaarne spordiala riigis on mäesuusatamine. Riigis asub 7 staadioni, neist suurim on 1998. aastal rajatud 7584-kohaline Rheinpark Stadion.
Liechtenstein on olümpiamängudel osalenud 1936. aastast. Aastatel 1976–2018 võitsid Liechtensteini sportlased mäesuusatamises kokku 10 medalit, neist 2 kulda. Liechtenstein on olümpiamedalite suhtarvult riigi elanike kohta maailma riikide seas esikohal.
Gerhard von der Brüggen
Gerhard von der Bürggen (surnud 1529) oli Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur.
Gerhardi vanemad olid Philipp von der Brüggen ja Margarete von Beeck. Ta sündis Bockumi kihelkonnas Krefeldi lähedal Reinimaal. Brüggenite suguvõsa juured olid Marki krahvkonnas, kuid 14. sajandil olid nad Kölni peapiiskopi vasallidena Reinimaale ümber kolinud. Gerhardi kaks venda, Eberthard ja Heinrich, tulid samuti Liivimaale, neist esimesest sai orduvasall ja teisest Liivi ordu maamarssal.
Gerhard sai ordu liikmeks enne 1493. aastat, mil temast sai Kuldīgas kumpan, samal ajal oli tema vanem vend Heinrich seal komtuur. 1502. aastal sai tast Dobele komtuur ja 1519. aastal Kuldiga komtuur. Sel ametipostil oli ta kümme aastat, kuni oma surmani.
Tiitsuotsa
Tiitsuotsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Jäähoki 2010. aasta taliolümpiamängudel
Jäähoki 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 13.-28. veebruarini. Jäähokis jagati välja kaks komplekti medaleid. Meeste turniiril osales 12 võistkonda ja naiste turniiril 8. Igas alagrupis võistles neli riiki. Meeste turniir peeti 16.-28. veebruarini ja naiste turniir 13.-25. veebruarini. Mängud toimusid Vancouveris Canada Hockey Places ja UBC Thunderbird Arenal.
Mehed
Eelmiste 2006. aasta Torino olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Naised
Eelmiste 2006. aasta Torino olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Leeritunnistus
Leeritunnistus väljastatakse inimesele, kes on läbinud leeri. Kindlat vormi leeritunnistusel ei ole.
Tara Correa-McMullen
Tara Correa-McMullen (õieti Shalvah McMullen; 24. mai 1989 – 21. oktoober 2005) oli USA filminäitleja.
Correa-McMullen sündis Vermonti osariigis Westminsteris Devra Correa ja Thomas McMulleni peres. Los Angeleses keskkoolis käies laulis ta kooli kooris. Talle meeldis ka tantsida.
Surm
Correa McMullen suri 21. oktoobril 2005 Inglewoodis toimunud tulistamise tagajärjel. Ta oli vaid 16 aastat vana. Kuriteos kahtlustatavana peeti kinni 20-aastane Damien Watts, kellele esitati süüdistus 1. märtsil 2006 ning ta mõisteti süüdi 23. jaanuaril 2009. Teda süüdistati samal ajal ka ühes teises tulistamises.
Kuigi politsei usub, et Tara surm võis olla seotud grupeeringutevahelise võitlusega, võis ka olla, et ta oli lihtsalt vales kohas valel ajal.
Tartu Ülikooli peahoone
pisi|Tartu Ülikooli peahoone Tartu Ülikooli peahoone asub Tartu kesklinnas aadressil Ülikooli tänav 18. See on üks silmapaistvamaid klassitsistliku arhitektuuri näiteid Eestis.
Traditsiooniliselt on peahoones asunud rektoraat ja muud administratiivüksused ja humanitaarteaduskonnad. Viimastel aastakümnetel on ülikooli peahoones tegutsenud eesti jt filoloogid, õigusteadlased, ajakirjandusõpe ning tänini peahoone põhiosa põhjaotsa kõrgeimal korruseil töötav usuteaduskond. Rektoraat paikneb tänapäeval hoone lõunatiivas. Viimasel kümnendil on õppetegevus hajutatud üha enam ülikooli teistesse hoonetesse, andes peahoones maad ülikooli administratsioonile.
Tartu Ülikooli peahoone aulas toimuvad traditsiooniliselt ülikooli aktused, samuti on see esinduslik kontserdipaik. pisi|Jalutuskäik ümber Tartu ülikooli peahoone 2019. aasta jaanuaris
Ajalugu
Ülikooli peahoone projekteeris Johann Wilhelm Krause. Projekt valmis 1805. aastal ja hoone nurgakivi pandi 15. septembril 1805. Peahoone avati piduliku aktusega 31. juulil 1809, kuigi sisetööd kestsid veel 1811. aastani. Hiljem lisati tiibhooned ja ülikooli kirik (1856–59).
Ööl vastu 21. detsembrit 1965 oli peahoones tulekahju. Tulekahju sai alguse umbes keskööl, tuletõrje alustas kustutamist enne kella viit hommikul. Tules hävis peahoone keskmine osa, katus ja pööning ning seal asunud kaks kartserit ja kolmanda kartseri sein, aula ja sellega külgnenud teise ja kolmanda korruse ruumid. Kogu peahoone 6255 m² põrandapinnast hävis 900 m². Eeluurimise käigus tuvastati, et põleng sai alguse hoone teisel korrusel asunud üldfüüsika kateedri üldpraktikumi pimedas (ilma akendeta) ruumis tekkinud elektririkkest. Peahoone taastati 1. septembriks 1966, aula aga 28. aprilliks 1967.
1997. aastani tegutses peahoone keldris kohvik Sophokles.
Arheoloogilised uuringud
2010. aastal toimunud arheoloogilistel uuringutel peahoone ja Tartu Ülikooli vana keemiahoone vahelisel alal tuli maapinnast välja arvukalt kunagise Maarja kiriku kalmistule maetud inimeste luustikke. Arheoloog Martin Malve usub, et kalmistu piir ulatub keemiahoone keskpaigani ja terve Jakobi tänav on kalmistuala. Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi arheoloogia vanemteadur Heiki Valk on ühe lapsematuse dateerinud 13.–14. sajandisse, kaela pandud helmeste järgi. Leiti ka üks Rootsi aega kuuluv mehe matus. Rootsi ajal oli Maarja kirik teadaolevalt Rootsi garnisoni pühakoda.
Mälestustahvlid ja monumendid
pisi|Nikolai Maimu, Ants Piibu ja Jüri Uluotsa mälestustahvel Ülikooli peahoone põhjatiiva otsaseinal paikneb mälestustahvel ainsale Tartu Ülikoolis õpetanud nobelistile, keemik Wilhelm Ostwaldile. Lõunatiiva otsaseinale paigaldas Poola suursaatkond Tallinnas 3. mail 2005 mälestustahvli Poola-Leedu kuningale Stefan Batoryle, kes 1583. aastal andis Tartu linnale selle praegused lipuvärvid ning rajas ülikooli eelkäija, Tartu jesuiitide gümnaasiumi. Peahoone taguses väikses pargis Kuningaplatsil seisab ülikooli rajaja, Rootsi kuninga Gustav II Adolfi monument, mis on sõjaeelse mälestusmärgi koopia.
Peahoone vasemas tiivas on esimesel korrusel koridoriseinal mälestustahvel esimestele Tartu Ülikoolis eesti keeles õigusteadust õpetanud õppejõududele Nikolai Maimule, Ants Piibule ja Jüri Uluotsale.
9. aprillil 2012 avati peahoones mälestustahvel Ferenc Lisztile, kes andis aulas täpselt 170 aastat varem (1842) kaks kontserti.
Auditooriumile nr 139 on antud Johannes Voldemar Veski nimi. Varem on olnud peahoone koridoris ka mälestustahvel Teises maailmasõjas (toona Isamaasõda) langenud õppejõududele.
Be saar
Be (ka Nosy Be; Nossi-bé) on Madagaskarile kuuluv saar Madagaskari saare looderanniku lähedal. Saare pindala on umbes 300 km².
Nosy be tähendab malagassi keeles suurt saart.
Australind
Australind on linn Austraalias Lääne-Austraalia osariigis, Bunbury eeslinn.
Be saar
Saarel elab umbes 60 000 inimest, suurim asula on Andoany.
Australind
Ala põlisasukad olid wardandi hõimu aborigeenid. Esimesed eurooplased külastasid seda ala 1658. aastal. 1841 rajati asundus.
Be saar
Halduslikult moodustab saar Nosy Be linna (prantsuse commune urbaine).
Koroonapandeemia Albaanias
Koroonapandeemia Albaanias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimesed nakatumisjuhtumid tuvastati Albaanias 8. märtsil 2020. Nakatunuteks olid isa ja poeg, kes olid hiljuti käinud Itaalias Firenzes.
Andmestik
<br style="clear:left;" />
Tuvastatud nakatunuid Albaanias, allikas: <br style="clear:left;" />
15. märtsil suleti kõik Albaania maismaapiirid.
21. märtsil kehtestas valitsus alates kella 13.00 40 tundi kestva komandanditunni ja saatis sellest kinnipidamiseks politseile abiks ka sõjaväeüksused.
Under a Funeral Moon
"Under a Funeral Moon" on Norra black metal ' i ansambli Darkthrone kolmas täispikk album. Seda peetakse bändi esimeseks täielikult stiilipuhtaks black metal ' i albumiks. Eelmine album "A Blaze in the Northern Sky" sisaldas veel ''death metal ' ile omaseid elemente.
Fritzlar
thumb|200px|[[Püha Peetruse kirik Fritzlaris|Püha Peetruse kirik, mille ees on Püha Bonifaciuse kuju, kes oli kristlik misjonär Inglismaalt]] thumb|200px|Hall torn thumb|200px|Raekoda
Fritzlar on rikkaliku ajalooga väike Saksa linn (15 000 elanikku) Schwalm-Ederi kreisis Põhja-Hessenis, 160 km Frankfurdist põhjas.
Linnal on keskaegne linnasüda, mis ümbritsetud paljude vahitornidega linnamüüriga. 38 meetrit kõrge Hall torn (Grauer Turm) on kõrgeim säilinud linnakaitsetorn Saksamaal. 1109. aastal esmamainitud linna kaitsepühaku Püha Martini kivireljeefiga raekoda on vanim Saksamaal ikka veel esialgsel otstarbel kasutatav hoone. Gooti stiilis vana frantsiskaani kloostri kirik on tänapäeval protestantlik kihelkonnakirik ja kloostri teised hooned on muudetud nüüdisaegseks haiglaks. Paljud hooned linnakeskmes, peamiselt turuplatsi ümber, pärinevad 15.–17. sajandist ning on hoolikalt säilitatud või taastatud. Linnas domineerib imposantne romaani-gooti Püha Peetruse kirik 12.–14. sajandist.
1974. aastal võõrustas linn 14. Hessentagi festivali.
Hääldusalus
Hääldusalus ehk artikulatsioonibaas on keelele omane häälduselundite asend ja toimimissuund häälikute moodustamisel. Keelte hääldusaluste erinevus on üks võõrkeelte kõnelemisel esineva aktsendi põhjustest.
Keeleuurijad märkasid varakult, et erinevate keelte kõnelejatel on hääldusaparaadi "lähteasend" mõnevõrra erinev. Süvenenumalt käsitlesid teemat 19. sajandi saksa lingvistid Sievers ja Viëtor. Henry Sweet esitas 19. sajandi lõpul oma põhjalikus foneetikakäsitluses artikulatsioonibaasi ehk hääldusaluse (articulatory basis) mõiste ning ühtlasi kirjeldas inglise ja prantsuse keele hääldusaluse erinevusi. Daniel Jonesi tööd tõid briti foneetikasse pikaks ajaks foneemide ja segmentide täpsele kirjeldamisele keskendunud atomistliku suuna, kuid saksa traditsioonis elas hääldusaluse mõiste edasi (Vockerath, Wittig, Koziol, Zacher, Arnold ja Hansen). Edinburghi koolkond (Abercrombie, Laver, Honikman) tõi hääldusaluse mõiste foneetikasse tagasi. Beatrice Honikman soovitas õige hääldusaluse (articulatory setting) omandamist keeleõppel sobilikuma meetodina kui üksikute foneemide harjutamist. Hääldusaluse teemat on käsitlenud ka teised Euroopa lingvistid (Malmberg, Hála, Trudgill). Samas on mitmed tunnistanud (Laver, Collins, Mees), et hääldusaparaadi asendis domineerib segmentaalne kontekst, muutes hääldusaluse teadusliku uurimise keerukaks. On küsitud, kas hääldusalus on teistelt kõnelejatelt õpitud keelevaramu teadlik spetsiifiline osa või kõneproduktsiooni häälduseesmärkide sagedusfunktsioon. 20. sajandi lõpust alates on hääldusaluse uurimiseks kasutatud röntgenikiirtel põhinevaid tehnoloogiaid.
Inglise ja prantsuse keele hääldusaluse võrdlus Sweeti ja Honikmani järgi: lõualuud inglise keele puhul vabalt suletud, prantsuse keelel kergelt avatud; huuled inglise keelel neutraalsed ja väheaktiivsed, prantsuse keelel ümardatud, aktiivsed; suuõõs inglise keele puhul lõdvestatud, prantsuse keele puhul põsed pingestatud; kaashäälikuhäälduse valdav tüüp inglise keeles keeletipp-hambasombud, prantsuse keeles keeleots-hambad; keele ankurdatus inglise keeles külgedelt suulaele, prantsuse keeles keskelt suulaele; keeleots inglise keele puhul ahenev, prantsuse keele puhul mitteahenev; keelekeha inglise keele puhul kergelt nõgus, prantsuse keele puhul kumer; keele alakülg inglise keelel nõgus, prantsuse keelel neutraalne.
Eesti keele hääldusalusele on iseloomulik keele madal asend.
Produtsent (bioloogia)
Produtsendid ehk tootjad on organismid (autotroofid), kes anorgaanilistest ainetest sünteesivad orgaanilisi aineid. Produtsendid on kõikide ökosüsteemide toiduahelate esimesteks lülideks.
Eduard Vääri
pisi|200px|Vasakult Eduard Vääri, [[Helju Rajando ja Ellen Uuspõld 1960. aastal.]] Eduard Vääri (26. juuni 1926 Lapetukme küla, Tartumaa – 17. mai 2005) oli eesti keeleteadlane, filoloogiadoktor (1975).
Teadustöö
1957. aastal sai Väärist dotsent, 1980. aastal professor ning 1993. aastal emeriitprofessor. õpetamist jätkas ta 1997. aasta kevadeni. 1976–1978 oli ta Helsingi ülikoolis eesti keele lektor. 1990. aastast oli ta EPMÜ keeltekeskuse õppejõud.
Tartu Ülikoolis õpetas Vääri sissejuhatust keeleteadusse, üldkeeleteadust, liivi ja vadja keelt, soome-ugri keelte ajaloolist grammatikat ning soome kirjandust. Aastaid juhendas ta pedagoogilist praktikat ning käis igal aastal keeleuurimisretkedel liivlaste juures. Vääri peamised uurimisalad olid läänemeresoome keeled, keeleteaduslikud ja metoodilised probleemid, keeleteaduse ajalugu ning Tartu ülikooli ajalugu.
Eduard Vääri avaldas üle 200 uurimuse liivi keelest. Ta koostas ka eesti keele õpiku soomlastele ja "Eesti keele õpiku keskkoolile", millest on ilmunud kümneid kordustrükke. Samuti kirjutas ta eesti keele ja selle õpetamise metoodikast. Koos Johannes Silveti ja Richard Kleisiga oli ta üks "Võõrsõnade leksikoni" autoritest.
Ühiskondlik tegevus
Aastatel 1993–1996 oli ta Tartu linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees.
Vääri oli 1999. aastal loodud Eesti Keele Kaitse Ühingu asutajaid, hiljem esimees, samuti Soome-Ugri Seltsi ja Soome Kirjanduse Seltsi välisliige. .
Isiklikku
Tema abikaasa oli Reet Vääri, tütred Haale LeBlanc, Mairit Kratovitš, Elia Vääri.
James Hetfield
pisi|Hetfield [[2023. aastal]] James Alan Hetfield (sündinud 3. augustil 1963 USA California osariigis Downeys) on heavy metal 'i bändi Metallica laulja ja rütmikitarrist.
James Hetfield asutas Metallica 28. oktoobril 1981 koos Lars Ulrichiga ning on koos temaga bändis tegutsenud tänini.
2001–2002 viibis Hetfield alkoholi võõrutusravil ning et sel ajal oli bändist lahkunud ka bassist Jason Newsted, oli käes hetk, mil tundus, et Metallica läheb laiali. Pärast võõrutusravilt naasmist suutsid Ulrich ja Hetfield bändi jätkamise osas siiski kokku leppida ning salvestada kõigepealt albumi "St. Anger" ja 2008. aastal albumi "Death Magnetic".
Scarlett Thomas
Temalt on ilmunud romaanid "Bright Young Things" (2001), "Going Out"(2002), "PopCo" (2004) ja "The End of Mr Y" (2006) ning mõned lühijutud ajakirjades ja antoloogiates.
Scarlett Thomas on lõpetanud Ida-Londoni Ülikooli kultuuriuuringute alal ning on õpetanud loovkirjutamist mitmes Inglismaa kõrgkoolis. Üheks tema huvialaks on matemaatika; matemaatika-, füüsika-, krüptograafia- ja filosoofiaekskursse on põimitud ka tema romaanidesse, mille läbivaks teemaks on võõrandumine ja identiteedikriis.
Thomas on küllalt kriitiline tänapäeva Lääne ühiskonna ja massikultuuri suhtes, samuti on ta veendunud taimetoitlane.
Nõukogude võimu inimsusvastased kuriteod Eestis 1940–1941
Nõukogude võimu inimsusvastased kuriteod Eestis 1940–1941 on ülevaade Eestis Nõukogude võimu repressiivpoliitikat ja inimsusvastaseid kuritegusid okupeeritud Eestis toime pannud ja läbiviinud asutustest ning nende tegevuse süsteemist alates Eesti okupeerimisest kuni Saksa okupatsiooniperioodi alguseni.
Babakin
thumb Babakin on asula Austraalias Lääne-Austraalia osariigis.
Nõukogude võimu inimsusvastased kuriteod Eestis 1940–1941
17. juunil 1940 okupeeris NSV Liit Eesti ning korraldas 21. juunil riigipöörde. 6. augustil liideti Eesti Nõukogude Liiduga. Alanud sovetiseerimise käigus moodustati Eesti NSV-s repressiivorganite võrgustik: NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse operatiivgrupp Eestis, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Valitsuse, vastuluureosakondade, salajas-poliitilise osakondade, Punaarmee eriosakondade ja 3. osakondade ning Erinõupidamiste – "Troikade" ning Sõjatribunalide süsteem. Eestis rajati 1940. aasta sügisest 1941. aasta varakevadeni 21 mitmesugust süjaväeosade ja ettevõtete eriosakonda.
Repressiivasutused Tallinnas ja Eestis
(Peaprokurör Kaarel Paas, Virumaa maakonna prokuröri kohusetäitja Karl Rossi (−31.12.1942 Velikije Luki), Läänemaa maakonna prokurör Harald Kareva )
Vaata ka repressioonide läbiviimist toetanud NSV Liidu SARKi sisevägede loetelu ja Eesti välispiiri ja väljasõitu Eestist kontrollinud NSV Liidu piirivalveüksused Eestis.
Repressiivasutuste tegevus Tallinnas ja Eestis
Esialgsed arreteeritavate nimekirjad koostasid NKVD ja NKGB töötajad maakonna- ja linnaosakondades, mille kinnitasid NKVD ja NKGB osakondade ülemad. Nimekirjad kinnitasid vabariiklikul tasemel ENSV NKVD (hiljem NKGB) ülem Boris Kumm või tema asetäitja Aleksei Škurin.
Kohtuotsused vormistasid peale NKVD vägede Sõjatribunali ka veel SARKi Raudteevägede Sõjatribunalid, Balti Sõjaväeringkonna Sõjatribunal, NSV Liidu Punaarmee 8. Armee Sõjatribunal, Balti Laevastiku Sõjatribunal ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Erinõupidamine.
Vaata ka 1941. aasta Juuniküüditamine, 1949. aasta Märtsiküüditamine
.
Tallinnas 23. juunil 1941 toimus seeria mahalaskmisi järgmiselt. Surmamõistetud vahialused viidi julgeoleku rahvakomissari Boris Kummi või tema kummagi asetäitja kirjalikul korraldusel kolmest või enamast vangist koosnevate gruppide kaupa üldvanglast nr 1 (nn Patarei vangla) Pagari tänava sisevanglasse. Vangid võttis vastu sisevangla ülem ja komandant valvemeeskonnaga. Surmaotsuse täideviimise juures olid Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi 1., 2. ja 3. osakonna ülemad. Mahalaskmiskomandot juhtisid sisevangla komandant Arnold Brenner ja RJRK 3. osakonna ülem Sergei Kingissepp.
Kinnipidamiskohtadena kasutati ka Keskvanglat ja Kawe keldrit Pärnu maanteel – Tallinna Miilitsavalitsuse nn. miilitsa arestimaja.
Punaarmeelaste ja NKVD/NKGB ja hävituspataljonide poolt mõrvati tsiviilisikud. Nende hulgas oli ka mõnikümmend isikut, kes võitlesid metsavendadena Punaarmee ja hävituspataljonide vastu.
1940. aastal vangistati Eestis ligi 1000 ja 1941. aastal ligi 6000 inimest. Enamik neist mõisteti süüdi ja saadeti NSV Liidu vangilaagritesse, kus suurem osa neist suri või hukati. Olemasolevatel andmetel hukati 1940. aastal vangistatutest vähemalt 250 ja vangistuses suri ligi 500; 1941. aastal vangistatutest hukati üle 1600 ja vangistuses suri ligi 4000.
A Blaze in the Northern Sky
"A Blaze in the Northern Sky" on Norra black metal bändi Darkthrone teine täispikk album. Peale selle albumi ilmumist lahkub bändist Dag Nilsen. Hoolimata selles, et seda peetakse Darkthrone esimeseks black metali albumiks ei ole ta päris stiilipuhas, sisaldades palju death metalile iseloomuliku.
Kihnu
Kihnu (kihnu keeles Kihnumua) on saar Liivi lahes. Kihnu kuulub Pärnu maakonda ja moodustab ümbritsevate laidudega Kihnu valla.
Kihnu on pindalalt kuues saar Eestis ning elanike arvult neljas. 1994. aastal oli elanikke 570 ja 2011. aastal 487.
Saarel on neli küla (Lemsi, Linaküla, Rootsiküla ja Sääre).
Kihnu on võimalik sõita lennukiga (Pärnust), laevaga (Pärnust) ja parvlaevaga (Munalaiust Tõstamaa lähedal), talvel üle jäätee (samuti Munalaiust).
Loodus
Saare pindala on 17,1 km². Kõrgeim punkt asub vaid 8 meetrit üle merepinna. Mandrist eraldab Kihnut umbes 12 kilomeetri laiune Kihnu väin. Liivase ja kivise pinnaga saarel on nõmme- ja palumännikuid, palu-salumetsa, puis-, aru- ja rannaniite ning rannikul liivikuid.
Kihnu rannajoon ja tema lähedased laiud muutusid 2005. aasta jaanuaritormi tagajärjel palju. Niisugune torm tabas saart viimati üle 75 aasta tagasi. Kihnu lähedal on 56 laidu.
Kihnu saare järgi on nime saanud siluri Kihnu kihistu.
Ajalugu
Saart on esimest korda mainitud aastal 1386 (Kyne), asustuse kohta on teateid aastast 1518.
Halduslikult kuulus Kihnu keskajal Saare-Lääne piiskopkonna Vana-Pärnu kihelkonna Audru ametkonda. Liivi sõjas käis Kihnu käest kätte: aastatel 1562–1565 kuulus Taanile, 1565–1575 ja 1582–1600 Rzeczpospolitale, 1575–1582 Moskva tsaaririigile. Aastatel 1600–1710 oli saar nagu kogu Eestigi Rootsi Kuningriigi koosseisus, olles 1627–1680 algul von Thurni ja seejärel de la Gardie eravaldus. 1710. aastal läks Kihnu Moskva tsaaririigi koosseisu.
1624. aastal on esmamainitud Kihnu Püha Nikolai kabelit. 1642. aastal ehitas Pärnu krahvinna Magdaleena Thurn zu Walsasina Kihnu Püha Nikolai kiriku. Kihnu algne kirik oli puust õlgkatusega ehitis, kus aeg-ajalt Audru kiriku koguduse õpetaja käis jumalateenistust pidamas.
Kihnu saare lõunatipul Pitkänä neemel asub 1865. aastal malmosadest monteeritud Kihnu tuletorn.
Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses saarel kalurikolhoos Nõukogude Partisan.
1965. aastal valmis kalasuitsutsehh. Saarel on olnud ka õmblustöökoda.
1991. aastal alustas tegevust turismiettevõte AS Kihnurand.
Saarel tegutseb praegu pood, kohvik ja õllesaal.
Tutku
Tutku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Kihnu
Kultuur
Kihnul asub Kihnu kalmistu, kus on muu hulgas Kihnu Jõnni haud.
Leslie Patrick Abercrombie
Sir Leslie Patrick Abercrombie (Patrick Abercrombie; 1879 Ashton upon Mersey – 1957 Aston Tirrold) oli Briti arhitekt ja linnaplaneerija, oma aja nimekaim linnaplaneerija.
Wilhelm I (täpsustus)
Wilhelm I ja Wilhelmi nimelisi valitsejaid on olnud mitu:
Leslie Patrick Abercrombie
Ta esindas linnaplaneerimises Raymond Unwini rajatud Inglise koolkonda. Ta sidus laiendatavates linnades omavahel vanalinna, haljasalad ja tööstusrajoonid.
Badgingarra
Badgingarra on asula Lääne-Austraalias.
Leslie Patrick Abercrombie
Ta õppis Locker's Parkis ja Uppinghamis arhitektuuri.
1913. aastal võitis ta rahvusvahelise konkursi, mis oli korraldatud Dublini ümberehituse planeerimiseks. Ta planeeris muu hulgas Bathi, Bristoli, Doncasteri, Plymouthi, Sheffieldi ja Stratford upon Avoni (koos Lascelles Abercrombiega). Aastatel 1943 ja 1944 koostas ta koos J. H. Forshaw'ga Londoni sõjajärgse ülesehitamise plaanid "County of London Plan" ja "Greater London Plan", kus ta linna detsentraliseerimiseks nägi ette rohelise vööndiga eraldatud satelliitlinnad. Tema eluajal jõudsid mõned neist peaaegu valmida.
Ta oli 1915–1935 Liverpooli ülikooli arhitektuuri professor ja 1935–1947 Londoni ülikooli (University College) linnaplaneerimise professor.
Ta oli ka ajakirja Town Planning Review toimetaja.
Kihnu
Kultuur
Kihnu levinuim sõiduvahend on mootorratas. 1956. aastal toimus Kihnus esimene mootorrattakursus. Külgkorvid said tuntuks 1960ndail. Tänapäeval on Kihnus umbes 30 mootorratast.
Haridus
31. augustil 2006 avati Kihnus läbi aegade esimene lasteaed, kus hakkas sel ajal käima 17 mudilast. Lasteaia ruumid rajati koolimaja suurde saali, sest kehalise kasvatuse tunde peetakse rahvamajas.
Lasteaia rajamiseks kulunud 1,3 miljonist kroonist (830 tuhat eurot) ligi neljandiku ehk 350 000 krooni sai vald hasartmängumaksu regionaalsete investeeringute toetamise projektist. Põhiosas valmisid lasteaiaruumid aga laenurahaga.
Tuntud kihnlasi
pisi|150px|[[Virve Köster (Kihnu Virve)]]
Triigi (Saaremaa)
Triigi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Triigi lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal on Triigi nina ja Triigi sadam. Oitme oja nimetatakse tihtipeale Triigi ojaks. Seal elas Aleksander Heintalu ehk Vigala Sass kuni oma elupäevade lõpuni.
Küla kuulus Karja kihelkonda ja külas oli mõis ja kalmistu.
Kinga Göncz
pisi|Kinga Göncz (2007) Kinga Göncz (sündinud 8. novembril 1947 Budapestis) on Ungari psühhiaater ja poliitik, Ungari välisminister 2006–2009. Ta on endise Ungari presidendi Árpád Gönczi tütar.
Konfirmatsioon
Konfirmatsioon on katoliku kirikus ja luteri kirikus ristimise kinnitamine. Katoliku kirikus on see sakrament.
Kohati on mõiste konfirmatsioon kahemõtteline:
Õigeusu kirikus on selle asemel salvimise sakrament, mis toimetatakse tavaliselt kohe pärast ristimist.
Kose kirik
pisi|350px|Kose kirik ja kabelid pisi|Droonivideo Kose kirikust ja Pirita jõest 2021. aasta septembris Kose Püha Nikolause kirik on kindluskirik Harju maakonnas Kose vallas aadressil Jõe 2 Kosel. Ajalooliselt on tegu Harjumaa Kose kihelkonna kirikuga.
Kiriku juures tegutseb EELK Kose Püha Nikolause kogudus.
Ajalugu
pisi|Kose kirik tellingutes 1. jaanuaril 2020 Kose Püha Nikolause kirik ja Kose kirikumõis olid olemas juba siis, kui 1241. aastal Kose küla Taani hindamisraamatus esimest korda kirjalikult mainiti.
Kose puukirik oli üks Eesti vanemaid kirikuid, mis ehitati varsti pärast Lindanise (Tallinna) vallutamist taanlaste poolt, umbes 1230. aastal.
Hiljemalt 1370. aastal valmis kivikirik. Esialgsest kirikust on säilinud vaid müürid.
Katolikuaegne kirik hävis 1482. aasta venelaste süüdatud tulekahjus. Kirik oli pärast tulekahju pikka aega varemeis. Ülesehitamisel on kiriku põhiplaan jäänud üldiselt samaks, välja arvatud kiriku põhjapoolne juurdeehitis (1858).
Liivi sõjas 1560 kannatas kirik suurte purustuste all.
Kiriku ulatuslikud ümberehitused olid aastatel 1856–1858, siis sündis nn uus kirik. Pärast nimetatud ümberehitusi pühitseti kirik 16. novembril 1858 uuesti.
Aastal 1873 ehitati kirikule uus torn, mis pühitseti sisse 16. augustil.
Järgmine suurem remont oli 1890. aastal, kui kirik sai uue 2 manuaali ja 15 registriga oreli, mille valmistas orelimeister Gustav Normann.
Läänetorni, teine teisele poole portaali on sissemüüritud kaks 16. sajandi lõpust või 17. sajandi esimesest veerandist pärit ratasristi. Arvata võib, et ristid müüriti torni 19. sajandil, võib-olla 1873, mil läänetorn sai juurde kaks lisakorrust ning uusgooti stiilis kiivri.
Kunstimälestised
pisi|1898. aastal valminud kabel, mis on Ravila mõisniku [[Paul von Kotzebue kingitus Kose kirikule.]] Kose kirik on arhitektuurimälestisena kaitse all.
Kirikus on ka mitmeid kunstimälestisi. Nende seas:
Kose kiriku tornis on Eesti maakirikule harvaesinevalt korraga nii kuul, kukk kui ka rist. Nende täpne vanus pole teada. Kuuli läbimõõt on 92,4 cm, ümbermõõt 2,9 m. Kuulis on 104 püssikuuliauku II maailmasõja ajast. 2021. aastal toimunud restaureerimise käigus kuul, rist ja kukk kullati ja paigaldati tagasi torni. Samuti vahetati endisaegne tornikiivri laastkatus vaskpleki vastu.
Pastoraat
Nõukogude ajal oli pastoraadis kultuurimaja ja keldris varjend. Kaheksakümnendate lõpus sai kirik ehitise tagasi, kui hoone taastamine kiriku vajadusteks hakkas venima. Maja rüüstati põhjalikult, kuid suudeti siiski restaureerida. Praegu asuvad seal kirikuõpetaja eluruumid ning tegutseb talvekirik ja muu kiriku jaoks vajalik.
Pastoraadi lähistel avanevad Kose Kirikuallikad.
Kirikuaed
Kose kirikuaeda on maetud kuulus meresõitja-maadeuurija Otto von Kotzebue, kes tegi esimese ümbermaailmareisi aastail 1803–1806, 15-aastaselt koos Adam Johann von Krusensterniga. Hiljem juhatas ta ise kaht ümbermaailmareisi.
A.G.
A.G. ehk André the Giant (õieti Andre Barnes; sündinud New Yorgis) on USA räppar. Ta on pärit Bronxist.
Ta võttis esinejanime André the Gianti järgi.
Ta oli üks ansambli D.I.T.C. asutajaid.
Koos Showbiziga moodustasid nad duo Showbiz & A.G..
Aastal 1999 ilmus tal sooloalbum "The Dirty Version" ja 2006 "Get Dirty Radio".
Täätsi
Täätsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Elmar Emil Leppik
pisi Elmar Emil Leppik (aastani 1950 Lepik; 21. november / 3. detsember 1898 Painküla-Väljaotsa küla, Laiuse khk – 4. veebruar 1978 Beltsville, Maryland, USA) oli eesti bioloog, botaanik, fütopatoloog ja algoloog.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli aastal 1926 ja kaitses väitekirja aastal 1928 Zürichis. Aastast 1929 töötas ta Tartu Ülikooli õppejõuna, aastail 1938–1944 professorina. Ta oli ühtlasi Tartu Fütopatoloogia Jaama juhataja aastast 1929. Aastast 1947 töötas ta Saksamaal ning aastast 1950 Ameerika Ühendriikides.
Tal on rida olulisi töid teoreetilise bioloogia alal.
Ernst von Münchhausen
Ernst von Münchhausen (surnud 1550) oli Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur aastatel 1535–1544.
Ernsti vanemad olid Ludolf von Münchhausen ja Katharina von dem Busche. Ta sündis Vestfaalis Haddenhausenis Mindeni lähedal. Tema suguvõsa oli üks Weseri piirkonna mõjukamaid. Tema vend või nõbu oli Kuramaa ja Saare-Lääne piiskop Johann, nende vend või nõbu oli ka Läänemaa stiftifoogt Christoph. Veel üks tema sugulane, nõbu Heinrich, oli orduvasall Kuramaal. 1530. aastal viibis Ernsti juures ka tema vend Wilhelm. Jasper von Münchhausen, kes oli 16. sajandi alguses Bremeni komtuur, oli Ernsti kaugem sugulane, pärinedes Münchhausenite teisest harust.
1521. aastal oli Ernst kumpan Kuldīgas, 1527. aastal sai temast Grobiņa foogt. 1535. aastal sai ta Kuldīga komtuuriks ja oli seda üheksa aastat. Kuus aastat pärast komtuuri ametist lahkumist ta suri.
Bailup
Bailup on asula Lääne-Austraalias.
Louis XV
thumb|Louis XV
Louis XV (15. veebruar 1710 Versailles – 10. mai 1774 Versailles) oli Prantsusmaa ja Navarra kuningas 1715. aastast kuni surmani.
Riigivalitsemisest Louis XV täisealisena eriti osa ei võtnud, teda mõjutasid tugevalt tema soosikud ja armukesed (Madame de Pompadour). Ta on läinud ajalukku temale omistatud lausega: "Pärast meid tulgu või veeuputus!" Prantsusmaa oli ka tema ajal tugevaim Euroopa riik, kuid hakkas oma positsiooni aegamööda kaotama. Suurenes (valgustuse mõjul) rahulolematus feodaalkorraga. Louis XV suri rõugetesse.
Guy de Maupassant
Henry-René-Albert-Guy de Maupassant [gii dö mopass'aa(n)] (5. august 1850 – 7. juuli 1893) oli prantsuse novellikirjanik.
Maupassanti mõlemad vanemad Gustave de Maupassant ja Laure Le Poittevin olid pärit jõukast kodanlaseperest. Guyl oli 6 aastat noorem vend Hervé. Kui Guy oli 11-aastane, taotles tema ema lahutust, ehkki see tõi kaasa ühiskonna halvakspanu. Ema kasvatas mõlemad pojad ise üles.
Guy kasvas koos emaga seni, kuni oli 13-aastane. Ema oli väga suure lugemusega ja armastas klassikalist kirjandust, eriti Shakespeare'i. Seejärel saatis ema poisi Roueni lähedal olevasse Yvetot'sse vaimulikku seminari õppima. Ta visati 16-aastaselt seminarist välja liha söömise tõttu paastu ajal. Seminarist sai Maupassant kaasa vaenulikkuse religiooni vastu ning kui otsustada tema sel ajal kirjutatud [luuletus]]te põhjal, mõistis ta hukka kirikliku õhkkonna, selle rituaalid ja distsipliini. Seejärel pani ema oma mõlemad pojad Rouenis erakooli, aga ilma ööbimiseta (ööbisid kodus).
1867 astus Maupassant kõrgkooli ettevalmistuskooli ja tutvus ema pealekäimisel Gustave Flaubertiga, kes oli sündinud 1821 ja sel ajal juba väga tuntud kirjanik. Flaubert jäi kuni surmani (1880) Maupassanti mentoriks. 1868. aasta sügisel astus Maupassant Rouenis Pierre Corneille lütseumi, kus osutus heaks õpilaseks.
Maupassant osales Saksa-Prantsuse sõjas (1870–1871), pärast sõja lõppu lahkus Normandiast ja asus Pariisi, kus töötas ametnikuna Mereministeeriumis. Tema peamine meelelahutus ja puhkus oli sõudmine Seine'il, mida tegi pühapäeviti ja riigipühade ajal. 1878 viidi ta üle avaliku halduse ministeeriumi. Sel ajal hakkas ta kaastööd tegema paljudele Pariisis ilmuvatele juhtivatele ajalehtedele. Samuti hakkas ta vabal ajal novelle kirjutama.
1880 avaldas Maupassant oma esimese novelli "Rasvarull". Seda saatis silmapilkselt tohutu menu. Flaubert nimetas seda meistriteoseks, mis jääb kestma. Sellele järgnesid teised lühijutud: "Kaks sõpra", "Ema Savage" ja "Preili Fifi". Tema loomeperiood ei olnud väga pikk, kestes 11 aastat, aga Maupassant oli viljakas kirjanik ja praktilise meelega ning sai rikkaks.
Ühiskonna suhtes tundis Maupassant loomulikku vastumeelsust. Ta eelistas eraldiolemist, üksindust ja mõtisklemist. Ta reisis nii Prantsusmaal kui välismaal, sealhulgas Alžeerias, Itaalias ja Inglismaal ning igal reisil kirjutas ta uue raamatu. Ta ostis erajahi "Bel-ami", mille nimetas oma romaani järgi. Kuid selline elu ei takistanud tal olemast sõber paljude kuulsustega, kelle hulka kuulus näiteks Alexandre Dumas noorem.
Aastal 1891 jäi Maupassant vaimuhaigeks. Tal ilmnesid soov olla üksi, kartus surra ja tagakiusamise paranoia. See oli seotud süüfilisega, millesse ta juba noorpõlves haigestus. 2. jaanuaril 1892 püüdis ta end tappa, lõigates oma kõri läbi. Sealtpeale kuni oma surmani, poolteist aastat elas ta Pariisis Passy linnaosas olevas Esprit Blanche'i erahullumajas.
Holzminden
Holzminden on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Holzmindeni kreisis. Linna pindala on 88,25 km². 31. detsembril 2017 elas seal 20 132 inimest. Linn on Holzmindeni kreisi keskus. See paikneb Weseri jõe ääres, mis siit alates moodustab piiri Nordrhein-Westfaleni liidumaaga.
Ajalugu
thumb|Vaade linnale sügisel
Holzmindenit on esmamainitud 9. sajandil kui Holtesmeni. Kuid nimi ei viidanud toona praegusele linnale, vaid külale Altendorf ('vana küla'), mis liidendati linnaga 1922. aastal.
Ludwig Vaga valitsemisajal (814–840) tulid mungad Corbie kloostrist Prantsusmaalt sellesse Saksamaa ossa ja asutasid Hethises Sollingis tütarkloostri. Kui sai selgeks, et paik oli elujõuetu (veeallikate puudumise tõttu), jäeti see maha ja uus klooster Corbeia nova (Corvey klooster) avati jõe lähedal. Vanad dokumendid näitavad, et Holtesmeni (kloostrile) tehti palju suuri annetusi.
Bakers Hill
Bakers Hill on asula Austraalias Lääne-Austraalia osariigis.
Tõre
Tõre on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Võlupe jõe nimevariant on Tõre jõgi.
Holzminden
Ajalugu
Usutavasti tekkis asula, üheskoos teiste asulatega lähikonnas, 6.-7. sajandil. Teised külad jäeti maha seejärel, kui Holzminden sai omavalitsuslikud vabadused, mis võimaldas selle elanikele suuremaid õigusi ja meelitas uusi elanikke ümbritsevalt tagamaalt.
1408. aastast kuulus linn Welfi vürstidele; ja 16. sajandist Braunschweigi Wolfenbütteli liini vürstidele. 16. sajandist kuni 1942. aastani asus Holzminden seega Braunschweig-Lüneburgis.
1640. aastal, Kolmekümneaastase sõja ajal purustati linn keisri vägede poolt, löök, millest ta ainult aeglaselt taastus. Kuni 20. sajandini jäi Holzminden väiketalunike ja -ettevõtete provintsilinnaks.
Esimese maailmasõja ajal oli Holzmindenis suur interneeritute laager linnaservas, kus hoiti kuni 10 000 Poola, Vene, Belgia ja Prantsuse kodanikku, sealhulgas naised ja lapsed (1914–1918); ja ka väiksem sõjavangilaager Briti ja Briti impeeriumi ohvitseridele (1917–1918).
Majandus
thumb|Holzminden: Weseri kai ja suur viljaait thumb|Fürstenberger Straße vaatega Haarmannplatzile, mis on nime saanud kreisi ehitusmeistri Friedrich Ludwig Haarmanni järgi, paremal Hochschule für angewandte Wissenschaft und Kunst (HAWK) thumb|Rongijaam
Käsitöö ja põllumajandus ei ole linnas juba ammu enam peamised sissetulekuallikad. Holzminden on nüüd suuresti tööstuslinn.
19. sajandi lõpul alustas Wilhelm Haarmann lõhna- ja maitseainete tööstuse väljaarendamist. 1874. aastal suutis ta koos Ferdinand Tiemanniga koniferüülalkoholist vanilliini sünteesida. Seejärel töötati välja veel tooteid. Ettevõtte kaasaegne järglane on Symrise vabrik: Holzminden on lõhna- ja maitseainete tööstuse keskus, selle tooteid kasutatakse kogu maailmas kosmeetika- ja toiduainete tootmisel.
Suurfirmal Stiebel Eltron, mis toodab kütteseadmeid ja ahjusid, on Holzmindenis peakorter.
Owens-Illinois tegeleb linnas klaasitöödega.
Religioon
Endise Braunschweigi territooriumi osana säilitab Holzminden protestantlikku traditsiooni. Pauluse kirik Altendorfis, mis pärineb 1200. aasta eelsest ajast, on vanim linna kirik. Oma ilustamata lihtsuses pakub see kirgast paika puhkuseks ja mõtiskluseks. Teised linna kirikud on nimetatud Lutheri, Miikaeli, Toomase ja Joosepi järgi.
Vaatamisväärsused
Tilly maja 1609. aastast paikneb Johannise väljakul. Sellel on ilus renessanssuks, mis säilis Kolmekümneaastase sõja tules. Keisrivägede juht Johann T'Serclaes von Tilly olevat seal öö veetnud.
Reichspräsidentenhaus ühendab linna vana osa Hafendammiga ja avati 1929. aastal. Kaunis Glockenspiel (kariljon) on väga populaarne ja mängib määratud kellaaegadel tuntud meloodiaid.
Luterliku kiriku torn on saanud Holzmindeni sümboliks. Interjööri remonditi 1577. aastal, kui see tehti kahekojaliseks kirikuks.
Severinsche Haus on rikkalikult kaunistatud maja 1683. aastast. See on suurim linnakodaniku maja, mis on kaunistatud iselaadse tuulelipuga ja on tuntud oma kaldus põrandate poolest.
Linnast lõunas on Keiser Wilhelmi Tornil hea vaatlusplatvorm.
André the Giant
André the Giant (prantsuse André le Géant; Québecis Jean Ferré; õieti André René Roussimoff; bulgaaria Андрей Рене Руссимов, poola Andrzej Renat Russimow; 19. mai 1946 Grenoble – 27. jaanuar 1993 Pariis) oli bulgaaria-poola päritolu Prantsusmaa wrestler ja näitleja.
Tal oli haigusest tingitud pikk kasv (213 cm) ja akromegaalia, mille tõttu tal oli väga massiivne kehaehitus. Kasvu ja kaalu (210 kg) tõttu kutsuti teda ka kaheksandaks maailmaimeks ning Eiffeli torniks.
Postuumselt (viis päeva pärast surma) sai temast WWE kuulsuste halli esimene wrestler.
Veske
Veske on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Christian Braw
thumb|Christian Braw, jaanuar 2010 Lars Christian Braw (sündinud 26. juulil 1948) on Rootsi kiriku pastor ja teoloog.
Tänavavalgusti
pisi|Tänavalampe Tänavavalgusti ehk tänavalatern ehk tänavalamp on tänava valgustamiseks kasutatav valgusti. Tänaval või tänavatel kasutusel olevate tänavavalgustite kogumit nimetatakse tänavavalgustuseks.
Tiheda asustusega asulate, nagu linnad, valgustamine inimeste ohutu liikumise tagamiseks, ulatub ajas tagasi säherduste linnade tekke juurde. Kirjalikult leidub viiteid tänavavalgustuse kohta Vana-Kreeka ja -Rooma linnadest, siis põletati tavaliselt õli.
Tänapäeval kasutatakse tänavate valgustamiseks elektri jõul valgust loovate gaashõõglampe ja lähitulevikus on oodata pooljuhtdioodidel põhinevate tänavalampide igapäevakasutusse jõudmist.
Tänavavalgustusega kaasnevad ülevalgustusprobleemid, näiteks valgusreostus.
Elmar Leppik
Elmar Leppik (11. juuli 1904 Tartu – 20. aprill 1949 Pühajärv) oli eesti maalikunstnik.
Õppis Tartu kaubanduskoolis ja töötas metsanduse alal. Maalimist õppis 1935–1940 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja lõpetas 1943. aastal Kõrgemad Kujutavkunstide Kursused (Pallase kunstikooli nimi õppeaastal 1942/1943). Tema peamine juhendaja oli Aleksander Vardi. Kunstnik uppus Pühajärve.
Leppik viljeles peamiselt maastikumaali. Ta maalis hallikates-pruunikates, aga ka sinakates-rohekates toonides, meelisteemadeks olid Lõuna-Eesti põllud, metsad ja järved.
Nicolaus Bergius
Nicolaus Bergius (ka Nicolaus (Nils) Berg; ladina Nicolaus Olai Bergius, Revaliensis; vene Николаус Олафсон Бергиус; 4. detsember 1658 Tallinn – 5. aprill 1706 Pärnu) oli rootsi vaimulik ja teoloog, Rootsi-aegne Liivimaa luterlik ülemsuperintendent.
Ta alustas 1676. aastal õpinguid Turu Akadeemias ja 1677 Uppsalas, sai kuningliku stipendiaadina õppida Giesseni (Mag. 1684), Leideni, Oxfordi, Cambridge'i jmt. Euroopa ülikoolides. 20. oktoobril 1687 sai Uppsala piiskopkonnas pastoriks ja määrati samal aastal Stockholmi prantsuse koguduse pastoriks.
Põhjasõja ajal oli ta 1700–1701 Narva ja Ingerimaa superintendent, Narva Mihkli rootsi koguduse pastor, ning 4. juulist 1701 Liivimaa ülemsuperintendent, Academia Gustavo-Carolina teoloogiaprofessor ja prokantsler Pärnus, ning Pärnu Nikolai kiriku koguduse õpetaja.
Perekond
Tema vanemad olid Tartu Ülikoolis õppinud Tallinna Toomkiriku rootsi koguduse pastor ja konsistooriumi assessor Olof (Olaus) Bergius (surnud 1670) ja Vendela Svensdotter Rylander.
Abdaalid
Abdaalid 'asendajad' (araabia keeles abdāl, ainsus badīl) on islami folklooris 70 (või 7) salapärast olendit, kelle ülesandeks on hoolitseda selle eest, et elu ja maailm alles püsiks.
Ainult Allah teab, kes nad on ja mis on nende salanimed. Kui üks abdaalidest sureb, määrab Allah salaja uue.
Sufismi järgi on abdaalid 40 pühakut. Teise versiooni järgi on nad vaimud, kellel on ingellik loomus. Teised inglid ei tea, kes nad on.
Abdaalideks nimetatakse ka mitmeid muslimite (eriti Iraani dervišite) rühmi.
Dervisar Abdal
Heinrich von Münchhausen
Heinrich von Münchhausen oli rüütel ja orduvasall Kuramaal.
Häälik
Häälik ehk foon on vähim kuuldeliselt eristatav suulise kõne üksus.
Hääliku all mõistetakse olenevalt kontekstist kas hääliku eksemplari – konkreetse kõneleja poolt konkreetsel hetkel moodustatud häälikut – või hääliku tüüpi – teatud foneetiliste tunnustega häälikueksemplaride klassi.
Häälik ja foneem
Häälikuna realiseerub suulises kõnes foneem – vähim tähendust eristav keeleüksus.
Foneem võib realiseeruda lõputute erinevate omadustega häälikutena. Realiseerumisviisi mõjutavad nii naaberhäälikud (realiseeruvad allofoonid, mis olenevad hääliku asendist) kui ka kõneleja ja olukorra eripärad.
Häälikueksemplarid
Häälikud moodustatakse kõnetraktis häälduselundite tegevuse kaudu.
Häälikute liigitus
Häälikud jagunevad moodustusviisi ja moodustuskoha järgi häälikurühmadeks:
Häälikute märkimine
Kõne häälikuliselt täpseks ülestähendamiseks kasutatakse foneetilist transkriptsiooni.
Häälikuid uurivad teadusharud
Häälikute moodustamist, tajumist ja akustilisi omadusi uurib foneetika, foneemide uurimisega tegeleb fonoloogia.
Häälikute korrigeerimist kõnes uurib logopeedia.
Viira (Saaremaa)
Viira on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Heinrich von Münchhausen
1545. aastal oli Heinrich üks piiskop Johanni saadikutest Saksa-Rooma riigipäevale.
Harry Potter ja saladuste kamber (film)
thumb|Saladuste Kambri uks, mis avaneb kõneledes vaid ussikeelt. "Harry Potter ja Saladuste kamber" (ingl Harry Potter and Chamber of Secrets) on inglise kirjaniku J. K. Rowlingu samanimelise raamatu järgi tehtud film, mille valmistas filmistuudio Warner Bros.. Film esilinastus 2002. aastal ja on seitsmeosalise Harry Potteri filmide sarja teine osa. Sellele eelnev osa on "Harry Potter ja Tarkade kivi" ja järgnev osa "Harry Potter ja Azkabani vang".
Välislingid
ハリー・ポッターと秘密の部屋
Põhja-Saksamaa
Põhja-Saksamaa (saksa Norddeutschland) on geograafiline ala Saksamaa põhjaosas.
Ajalugu
Hansa Liit on Põhja-Saksamaa linnade ajaloo ja kultuuri ühiseks osaks, ala tänapäevaseks keskuseks on Hamburg. Ajalooliselt on piirkonnas räägitud alamsaksa keelt.
Põhja-Saksamaal on ajalooliselt olnud luterlik - Schleswig-Holstein on Saksamaa kõige luterlikum liidumaa (2016. aasta andmeil 61.5% luterlased), samas näiteks Mecklenburg-Vorpommern on tänu Saksa DV mõjule ebareligioosne (70%).
Lidia Kopania
Lidia Kopania-Przebindowska (sündinud 13. mail 1978 Koluszkis) on poola laulja.
Ta esindas Poolat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas looga "I Don't Wanna Leave", mis finaali  ei pääsenud.
Mount Elbert
Mount Elbert on Kaljumäestiku kõrgeim tipp. Selle kõrgus on 4401 m üle merepinna. Asub Põhja-Ameerikas USA Colorado osariigis Lake'i maakonnas umbes 16 km Leadville'i linnast edela pool.
Inese Lībiņa-Egnere
1996. aastal lõpetas ta Liepāja 6. Keskkooli ja 2001. aastal Läti Ülikooli õigusteaduse alal. Magistrikraadi õigusteaduse alal summa cum laude omandas ta Freiburgi Ülikoolis 2002. aastal. 2007. aastal sai ta Läti Ülikoolis doktorikraadi õigusteaduse alal. 1999. aasta jaanuarist kuni 2001. aasta oktoobrini töötas ta Läti Konstitutsioonikohtu kohtuniku abina. 2002. aasta novembrist kuni 2007. aasta juulini tegutses ta advokaadina. 2007. aasta juulist kuni 2011. aasta juulini töötas ta Läti Vabariigi presidendi juriidilise nõunikuna. 2011. aasta valimistel valiti ta Zatlersi Reformipartei nimekirjas Läti Seimi liikmeks. 14. juunil 2012 valiti ta Läti Seimi aseesimeheks. 2014. aastal ühines ta erakonna Ühtsus fraktsiooniga. Ta valiti Läti Seimi liikmeks ka 2014. ja 2018. aastal. 17. jaanuaril 2018 valiti ta Läti Seimi rahvusliku julgeoleku komitee esimeheks.