cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sandrine Bailly
Maailma karikavõistlustel
Sprindikarika arvestuses on ta kolm korda teine olnud: aastail 2004, 2005 ja 2008. Jälitussõidu karika võitis ta 2005 ja 2008. Jälitussõidu karikasarjas tuli ta 2004 ja 2006 kolmandaks.
Bailly on 28. märtsi 2010 seisuga osalenud 210 maailma karika etapil ja jõudnud esikolmikusse 42 korda. Neist 20 korda on ta võitnud.
Kilpsamblik
Kilpsamblik (Peltigera) on suursamblike hulka kuuluv samblike perekond. Kilpsamblikud on tavaliselt suure lehtja tallusega, mille alakülg on vildine. Kilpsamblikud kinnituvad substraadile ritsiinide abil. Perekonnal on fotobiondiks nii tsüanobakter (Nostoc) kui ka rohevetikas (Coccomyxa).
Tallus
Kilpsambliku perekonnale on iseloomulik lehtjas tallus, mis on jagunenud hõlmadeks. Talluse suurus on varieeruv, väike (läbimõõt on alla 5 sentimeetri) kuni suur (läbimõõt kuni 30 cm). Hõlmad ei ole kunagi substraadile liibunud, nad võivad olla lamavad, tõusvad kuni püstised, mõnel liigil allakäändunud servaga, lainelised, kortsus või voltunud. Tallus on ülalpool paraplektenhüümse koorkihiga (seenehüüfid on koorkihis asetunud korrapäratult). Pealtpoolt võivad kilpsamblikud olla sinakashallid, rohekashallid, hallid, pruunikashallid kuni tumepruunid, mõned liigid märjana tume- või erkrohelised, läikivad või tuhmid. Talluse ülapool on kas vildikihiga või ilma, ühel liigil teraline (Peltigera scabrosa, kare kilpsamblik). Alapool koorkihita, sile või viltjas, suurel osal liikidest kitsa ja reljeefse kuni laia ja hajusa soontevõrgustikuga, seejuures on sooned enamasti ülejäänud alapoolest tumedamad. Värvuselt on alapool valge, kollakas kuni mädapruun.
Kinnitumine substraadile
Isendid kinnituvad substraadile ritsiinide abil (välja arvatud P. venosa, viljakas kilpsamblik). Ritsiinid on lihtsad, kimpjad või harunenud (väheharunenud, pintseljad, tutjad, põõsasjad, pudeliharja kujulised), eraldiseisvad või võivad moodustada väiksemaid ja suuremaid tihedaid kogumikke. Värvuselt valged kuni mustad. Ritsiinide pikkus on tavaliselt 4–5 mm, lehtjal kilpsamblikul (P. neopolydactyla) kuni 8 (10) mm.
Paljunemine
Kilpsamblikel esinevad serva- või laiksoraalid, servmised või pindmised isiidid ja regeratsiooniloobulid (kilpsamblike talluse hõlmaservadel, murde- ja vigastuskohtades tekkiv soomusja kujuga talluseosa). Apoteetsiumid ehk viljakehad on lekanoraalsed, need paiknevad kas talluse serval või hõlmatippudes. Viljakeha ketas on helepruun, punakaspruun või must. Ketta läbimõõt 10–15 mm. Kilpsamblikel esineb kaht rühma apoteetsiume. Esimesel juhul paiknevad viljakehad otse talluse serval või lühikese (mitte pikenenud ega ahenenud) lamavate või tõusvate hõlmade tippudel ja on nõrgalt kuni tugevalt allakäändunud servadega kuni ruljad, vahel pikisuunas nõgusad – saduljad. Eeosed on värvusetud ja eoskotis kaheksa kaupa, 3(4)–10-rakulised, seejuures rakud paiknevad ühes reas, nõeljad või vändakujulised, suuruselt (24)30–90(105) х 2–8 mikromeetrit.
Keemia
Tallus nähtavaid keemilisi reaktsioone ei anna.
Kasvukoht ja substraat
Kilpsamblikud on valdavalt maapinnasamblikud. Eelistavad kasvada mullal, maapinnasammaldel ja kõdul. Paljud liigid kasvavad ka puude jalamil, kändudel, kõduneval puutüvel, (eriti sammaldunud) kividel ning väga harva epifüüdina.
Hävinud või tõenäoliselt hävinud
Elisabethi kilpsamblik (P. elisabethae). Elupaigaks on loopealsed ja kaljud, kivipaljandid või kivid. Ohuteguriks on niitude, karjamaade või avamaade võsastumine niitmise või/ja karjatamise katkemisel.
Haruldased liigid
Degeni kilpsamblik (P. degenii). Eelistab elada okaspuumetsades, segapuumetsades ja kaljudel, kivipaljanditel või kividel. Ohuteguriks on metsamajanduslik tegevus.
Kare kilpsamblik (P. scabrosa). Elupaigaks on okas- ja segapuumetsad. Liiki ohustab metsamajanduslik tegevus.
Viljakas kilpsamblik (P. venosa). Eelistab elada järvede ja jõgede kallastel, teeveertel ja jäätmaadel. Ohutegureid ei ole teada.
Looduskaitse
Eesti looduskaitse alla kuulub kilpsamblike perekonnast üks liik – serva-kilpsamblik (P. collina). Peltigera collina kuulub II kategooria kaitsealuste samblike hulka.
Miks kaitstakse?
Kilpsamblikku peetakse tundlikuks õhusaastuse suhtes, eriti oksüdeeriva gaasi puhul nagu osoon. Kilpsamblikud on lisatud paljude riikide (Eesti, Läti, Austria ja Jaapani jt) punasesse nimestikku õhu saastuse ja vanade metsade hävitamise või raie tõttu. Kaitse põhjuseks võib olla vastavate liikide arvukuse langus, elupaikade hävimine või kaitstakse neid, kuna mõistetakse kilpsamblike ökoloogilist tähtsust bioloogilises süsteemis.
Liigid
Kilpsamblik on kosmopoliitne perekond, millesse kuulub hinnanguliselt 60–75 liiki. Euroopas on hinnanguliselt 30 liiki, 16 Uus-Meremaal ja 15 liiki Austraalias. Teistel andmetel võib perekonda kilpsamblikud kuuluda isegi ligi 90 liiki.
Eestis esineb teadaolevalt 20 liiki.
Kasutusalad ja tähtsus
Samblikud on väga head puhta õhu ja kvaliteedi indikaatorid. Eestis leiduvatest kilpsamblikest võib nimetada tähn-kilpsamblikku (P. aphthosa), eriti vääveldioksiidi ja fluoriidide puhul.
Tähn-kilpsamblik on võimeline akumuleerima nii radioaktiivset sadet kui ka mitmesuguseid metalle. Näiteks Ameerika Ühendriikides asuv Saint Helensi vulkaan eritab alumiiniumi ja räni, mis võib akumuleeruda lähikonnas kasvava liigi P. aphthosa isendites.
Kilpsamblikud on sümbioosses suhtes tsüanobakteriga, mis on ökoloogiliselt tähtsad, sest tsüanobakter suudab atmosfäärist lämmastikku omastada. Tsüanobakter on sümbiondiks enamikule kilpsamblike liikidele.
Koer-kilpsamblikku (P.canina) on Euroopas kasutatud ka villa raudpunaseks värvimisel.
Raviomadused
Tähn-kilpsamblikku on varem antud tuberkuloosihaigetele närimiseks ja söömiseks.
Koer-kilpsamblikku (P. canina) süüakse Indias maksaprobleemide puhul. Selle põhjuseks võib olla sambliku suur metioniinisisaldus, teisalt sisaldab koer-kilpsamblik palju olulisi valke ning esmatähtsaid aminohappeid. Himaalajas kasutatakse koer-kilpsamblikku ka toiduks ja ergutava ainena.
Bumbești-Jiu
Bumbești-Jiu on linn Rumeenias Gorji maakonnas. Bumbești-Jiu asub Jiu jõe ääres ajaloolises Olteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Târgu Jiust ligi 18 km põhjakirdes.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Curtișoara, Lăzărești, Pleșa ja Tetila.
Bumbești-Jius asub Lainici klooster.
Asulat on esmamainitud 1514. aastal. Linnaõigused sai Bumbești-Jiu 18. aprillil 1989.
Lapsendamine
Lapsendamine ehk adopteerimine on protsess, mille käigus isik võtab endale vanemlikud õigused ja kohustused teise isiku (tavaliselt lapse) üle. Üldiselt kantakse selle käigus bioloogilistelt vanematelt või eestkostjalt uu(t)ele vanema(te)le jäädavalt ja pöördumatult kõik juriidilised õigused ja kohustused lapsendatava suhtes.
Eesti
Lapsendamine on õiguslik toiming, mis loob lapsendaja ja lapsendatu vahel vanema ja lapse vahelised õigused ja kohustused. Lapsendamine on tähtajatu ega saa olla seotud tingimustega. Lapsendamist reguleerib perekonnaseadus.
Lapsendamisega tekivad lapsendaja ja lapsendatu vahel samad õigused ning kohustused, mis bioloogilise lapse sünnil. Lapsendada võib ainult lapse huve silmas pidades ja siis, kui on alust arvata, et lapsendaja ja lapse vahel tekib vanema ja lapse suhe. Vähemalt 10-aastast last saab lapsendada vaid lapse enda nõusolekul. Kui lapsendatakse nooremat kui 10-aastast last, siis selgitatakse välja ka tema arvamus.
Lapsendamise ja hooldusvanemaks olemise vahe. Lapsendada saab ainult neid lapsi, kelle bioloogilistelt vanematelt on vanemlikud õigused (hooldusõigus) täielikult ära võetud. Hooldusperre lähevad lapsed tihti siis, kui kohus on vanemate hooldusõigust ajutiselt piiranud või selle peatanud. Hooldusperes oleva lapse seaduslik eestkostja on elukohajärgne kohalik omavalitsus (konkreetsemalt lastekaitsetöötaja), kellega tuleb perel kooskõlastada kõik lapse elus toimuvad suuremad otsused (kooli valik, välismaale reisimine, haiglaravi jne). Kui bioloogilised vanemad likvideerivad probleemid, mille tõttu neilt laste hooldusõigus ära võeti, siis läheb laps hooldusperest koju tagasi. Hoolduspere peab olema valmis selleks, et laps võib nende juures elada ajutiselt või jääda alatiseks. Lapsendamine seevastu on lõplik ja pöördumatu. Lapsendamise hetkest on lapsel juriidiliselt kõik sidemed bioloogilise perega lõpetatud.
Lapsendada saab orbu; last, kelle vanem on andnud nõusoleku lapsendamiseks; last, kelle vanematelt on vanema õigused ära võetud; last, kelle vanemad on tunnistatud teadmata kadunuks.
Lapsendajale esitatavad nõuded: lapsendaja peab olema vähemalt 25-aastane isik, kelle teovõimet ei ole piiratud; abielus olevad isikud lapsendavad ühiselt, erandina võib lapsendada üksi, kui teise abikaasa teovõime on piiratud; lapsendajaks võib olla ka üksikisik.
Tibor Zsíros
Tibor Zsíros (30. juuni 1930 – 13. veebruar 2013) oli ungari korvpallur.
Arminia Dorpatensis
'''Korp! Arminia Dorpatensis' (lühend C!A!D!) on Tartus tegutsev akadeemiline värve kandev (saksa keeles verbindung'') meeskorporatsioon, mille põhimõteteks on liikmetest ühtse sõpruskonna moodustamine, akadeemiline haritus ning liikmete panustamine riigi ja ühiskonna paremasse käekäiku.
Erinevalt enamikust teistest Tartus tegutsevatest meeskorporatsioonidest ei ole korp! Arminia Dorpatensis puhul tegemist vehkleva korporatsiooniga. Korporatsiooni algusaegadel 19. sajandi keskel sellise küllaltki avangardliku seisukoha võtmise eesmärgiks oli rõhutada kristlikku põhimõtet mitte tõsta relva oma ligimese vastu, vaid katsuda lahendada tülisid läbi arutelu.
Auküsimuste lahendamine mitte-verevalamise teel on tänapäevaks jõudnud ka teiste Tartus tegutsevate nn vehklevate korporatsioonide kokkulepete hulka. Relva kasutamine vabariigi ja vabaduse vaenlaste vastu on seevastu lubatud – Arminiasse kuulub ka palju kaitseväelasi, toetatakse ajateenistust läbivaid liikmeid ning soositud on kuulumine Kaitseliitu.
Traditsiooniliste regulaarsete sündmuste hulka kuulub korporatsiooni asutamise ja taasasutamise tähistamine kommersiga, õllelauad teiste akadeemiliste organisatsioonidega, spordipäevad, väljasõidud liidukommersile või teiste liidukorporatsioonide külastamiseks.
Korporatsiooni liikmed jagunevad vastavalt akadeemilisele vanusele – traditsiooniliselt akadeemilistele organisatsioonidele on liikme reaalne vanus teisejärguline – kolme staatusesse. Värskelt korporatsiooni liikmeks astunud liige on rebane (reb!), kelle peamiseks ülesandeks on organisatsiooni kommete ja reeglistiku õppimine vanemate korp! liikmete juhendamise all.
Reeglina kestab nn rebaseaeg kaks või kolm semestrit. Suur osa õpingute ajast on liige siiski täieõiguslik kaasvõitleja (ksv!), kelle ülesandeks on korporatsiooni igapäevaelust aktiivne osavõtt ja ühiste sündmuste korraldamisele kaasaaitamine ühe või teise ameti näol. Pärast õpingute lõppu suundub liige vilistlaste (vil!) radadele, kuid edaspidine korporatsiooni tegevuses kaasalöömine nõu ja jõuga on sellegipoolest väga oodatud.
ES STEHT AUF FESTEM GRUNDE
Värvid must-valge-kuldne eristasid 19. sajandi keskel Wingolfi revolutsioonilistest Burschenshaftidest, kelle värvideks olid Saksa Rahvusvärvid must-punane-kuldne.
TRAUGOTT HAHN – HAUS
Korp! Arminia Dorpatensis korporatsiooni maja on tema liikmetele justkui teine kodu – üheks erisuseks teistest Tartus tegutsevatest korporatsioonidest omab korp! Arminia Dorpatensis oma kortereid nagu ka enamik teisi Wingolfi korporatsioone.
Reeglina elavad korterites korporatsiooni igapäevaelu korraldavad kaasvõitlejad ning noorliikmetest rebased, vahel ka külalisena Tartus viibivad liiduvennad teistest Wingolfi korporatsioonidest, õppejõud jt korporatsioonile lähedalseisvad inimesed. Korterite toad on nimetatud seni taasavamata liidukorporatsioonide linnade nimede järgi.
Korp! Arminia Dorpatensis taasasutamise algusaastatel toimus tegevus sellel ajal Tartu Ülikooli omanduses olevas Roosi tn 1 elamus. Õpetaja 11 asuv hoone, praegune konvendihoone, soetati aasta pärast taasasutamist, kui oli kogunenud piisavalt vahendeid endale konvendi soetamiseks.
Esimesed kümmekond aastat pärast taasasutamist toimis terve korporatsiooni elu Õpetaja 11 ülemisel korrusel, hoone alumise korruse väljaehitamiseks esialgu vahendeid nappis ning see oli pigem konserveeritud olekus. Sajandivahetuseks oli liikmeskond piisavalt kosunud, et võis hakata kavandama alumise korruse väljaehitamist vastavalt korporatsiooni vajadustele.
Tänapäevaks on praktiliselt kogu korporatsiooni igapäevaelu kolinud teiselt korruselt valminud avarale esimesele korrusele, kus asub saal, puhketuba, baariruum, eraldi köök, raamatukogu jpm. Mõnevõrra üllatuslikuna võib tunduda asjaolu, kuidas ülemisele korrusele üldse legendaarsed sündmused koos kõige raamatukoguga ära võisid mahtuda.
Korp! Arminia Dorpatensis maja on nimetatud märtri ja vilistlase Gotthilft Traugott Hahni austamiseks ja mälestuseks "Traugott Hahn majaks". Tegemist oli Eesti vaimuliku ja usuteaduste õppejõuga ning ühega ohvritest, kes Eesti Vabadussõja käigus vahetult enne Tartu vabastamist linna Krediidikassa keldris kommunistide poolt mõrvati.
Koobassamblik
Koobassamblik (Thelotrema) on kottseente perekond.
Mynämäki vald
Mynämäki on vald Soomes Päris-Soome maakonnas.
Kergejõustiku maailmameistrivõistluste rekordid
thumb|right|[[Tyson Gay teel endise 200 m meistrivõistluste rekordi püstitamisele Osakas 2007. aastal.]] Kergejõustiku maailmameistrivõistlused on iga kahe aasta tagant toimuv üritus, mis sai alguse 1983. aastal Helsingis. Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu (IAAF) korraldatud maailmameistrivõistlused on kergejõustikuvõistlused, kus saab osaleda IAAF-i 214 riigi liikmesliidu mees- ja naissportlast. Meistrivõistluste rekordid püstitatakse siis, kui sportlane saavutab mõnel meistrivõistlustel parima tulemuse. Selle ajaloo jooksul on meistrivõistlustel püstitatud maailma-, ala- ja rahvusrekordeid.
Maailmameistrivõistluste osalejad on pärit üle maailma ja rekordeid on püstitanud sportlased kõigilt kuuelt kontinendilt. USA on olnud maailmameistrivõistluste edukaim maa nii medalite kui ka rekordite poolest.
Neljal sportlasel on mitu rekordit:
Mehed
thumb|180px|parem|[[Colin Jackson püstitas 1993. aastal 110 meetri tõkkejooksu maailmarekordi; rekord, mis püsis üle kümne aasta.]] thumb|180px|parem|[[Mike Powelli maailmarekordit kaugushüpes 1991. aasta MM-il pole seni ületatud.]]
''Statistika on õige 2019. aasta oktoobri seisuga''
Sergei Tretjakov
Sergei Tretjakov (5. oktoober 1956 – 13. juuni 2010) oli Venemaa välisluure ohvitser ja Ameerika Ühendriikide topeltagent.
Töötanud varem Ottawas, asus ta 1995. aastal välisluure residendiks New Yorgis Venemaa ÜRO missiooni pressiatašee New Yorgis diplomaatilise kattevarju all. Alates 1997. aastast, mil suri Tretjakovi Venemaal elanud ema, tegutses ta topeltagendina. 2000. aasta oktoobris pages ta koos perega. See sai ajakirjanduses teatavaks 2001. aasta jaanuaris, mil Venemaa välisministeerium soovis temaga konsulaarkohtumist, veendumaks, ega ameeriklased Tretjakovi vastu tahtmist kinni pea.
Tretjakovi väitel põhjustasid tema ülejooksmise veendumus, et Venemaal olid võimule tulnud inimesed, kelle teenimine oli moraalivastane, ning soov kindlustada oma tütrele parem elu maal, millel on tulevikku.
2007. aastal sai tema pere Ameerika Ühendriikide kodakondsuse.
Sergei Tretjakov suri 53-aastaselt südameataki tagajärjel. Tema abikaasa palus läbi viia lahkamise FBI järelevalve all.
Maare Kümnik
Maare Kümnik (15. märts 1936 – 13. november 2015) oli eesti bibliograaf.
Ta sündis Tartus kirikuõpetaja Alfred Toominga peres esimese lapsena.
Pere kolimise tõttu õppis ta eri algkoolides, keskkooli lõpetas 1954. aastal Viljandis. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal.
Lõpetamise järel töötas ta Sirgalas ja Kallastel. 1961. aastast töötas Tartu Ülikooli raamatukogus kõigepealt bibliograafi, seejärel toimetaja ning viimati sektori- ja osakonnajuhatajana.
Lisaks tavapärasele väljaannete bibliografeerimisele, toimetamisele ja teatmeteenindusele kulus suur osa ajast raamatukogu kirjastuskolleegiumile, nõukogudele ja komisjonidele. Lisaks bibliograafiaõppuste läbiviimine üliõpilastele, raamatukogu ja kolleege tutvustavad artiklid perioodikas, ettekanded konverentsidel. Oma täpsuse, korrektsuse ja asjatundlikkuse tõttu tuli tal sageli nõustada bibliograafiate ja näituste koostajaid, nii õppejõude, üliõpilasi kui ka kolleege.
Enamik Tartu Ülikooli bibliograafia aastaraamatutest ilmus Maare Kümniku toimetamisel. Tema juhtimisel valmis Tartu Ülikooli biobibliograafilise kartoteegi süsteem ja sadadesse kastidesse ulatuv kartoteek.
Toimetatud töid: "Tartu ülikooli toimetiste sisuregistrid 1893–1944", "Professor Juhan Aul". Kirjanduse nimestik 1919–1989, "Viktor Kalnin: bibliograafia 1957–2000".
Rēzekne lade
Rēzekne lade on alamdevoni ladestiku regionaalne lade. Rēzekne lademe all lamab Ķemeri lade ja temal lasub Pärnu lade. Lademe vanus on 391...400 miljonit aastat.
Maare Kümnik
1998. aastal ilmus Kümniku ja Kaja Noodla koostatud artiklikogumik "Meie õppisime raamatukogundust Tartu ülikoolis", kus eri lendude esindajad oma õpinguaastaid meenutavad. Pensionieaski osales ta Eesti raamatukogunduse biograafilise andmebaasi koostamisel.
Rēzekne lade
Ladet hakkas esimesena eristama L. Lyarskaya aastal 1974. Lademe stratotüübiks on Aknīste puurauk, neostratotüübiks aga Ludza 15. puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Emsi lade, litostratigraafiliselt vastavad sellele Edela-Eestis Lemsi kihistik, Kagu-Eestis eristatakse selles aga Rēzekne ja Mehikoorma kihistikke.
Lademe paksus Eestis on 0,7–51 m.
Maare Kümnik
Tunnustus
Ta kuulus Õpetatud Eesti Seltsi alates selle taasasutamisest 1988. aastal.
Rēzekne lade
Ladet esineb Lõuna-Eestis ja Läti idaosas.
Eestis lade kusagil ei paljandu. Lätis paljandub see väikesel alal Ida-Lätis Viļaka ümbruskonnas.
Lademe kivimkoosseisus on Eesti aladel palju liivakivi. Läti aladel sisaldab liivakivi põhiliselt lademe alumine osa, ülemise osa moodustab valdavalt domeriit.
Gyalectaceae
Gyalectaceae on kottseente sugukond.
Karlovy Vary filmifestival
pisi|46. Karlovy Vary filmifestivali punane vaip (2011)
Karlovy Vary rahvusvaheline filmifestival (tšehhi keeles Mezinárodní filmový festival Karlovy Vary) on Tšehhis Karlovy Varys igal aastal juulis toimuv filmifestival. Enne 1994. aastat toimus festival ühe korra kahe aasta jooksul.
Esimene festival toimus 1946. Festival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Festivali peaauhind (grand prix) on Kristallgloobus (tšehhi keeles Křišťálový glóbus).
Kuusalu JK Rada
Kuusalu JK Rada on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Kuusalus. Klubi mängijad on peamiselt Kuusalu, Kiiu ja Loksa kandist pärit. Klubi koduväljakuks on naturaalmuruga Kuusalu KK Staadion, mis asub Rihumäel. Toetajateks on: Monier OÜ, Tuuletuka Noorjuuksurite Salong, MMT Production, Kohvik Päike ja Capri Pizzakohvik.
Kuusalurahva Teater
MTÜ Kuusalurahva Teater on Kuusalu vallas tegutsev harrastusteater.
Teater on alguse saanud Kuusalu rahvamaja näiteringist, mis hiljem kandis nime Kuusalu näitering Latern. Praegust nime kannab teatritrupp alates 2011. aastast, mil lavastajana asus tööle Tõnu Tamm.
Harrastusteatrit on Kuusalu kihelkonnas tehtud alates 1884. aasta küünlapäevast, mil Haras lavastati saksa keelest tõlgitud ja mugandatud näidend „Kosja kaup“. Regulaarselt hakati Kuusalu kihelkonnas näitemängu õppima 1892. aastast, kui alustas tööd Kuusalu Muusikaselts. Esineti peamiselt Tsitre mõisa suveteatris, mis muutus 20. sajandi alguses tegutsenud seltside armastatuimaks pidude kor­ral­damise kohaks.
Kuusalu rahvamajas on näitemängu peaaegu katkematult harrastatud alates maja valmimisest 1905. aastal. Kuusalurahva Teater peab enda sünnihetkeks aga 1996. aastat, mil pärast pikemat pausi Ellu Puudisti juhendamisel lavastati Dario Fo näitemäng "Iga varas pole suli". Kokku valmis Ellu Puudisti käe all kolm lavastust. Lisaks eespoolmainitule veel ka Erich Bergmani “Hüpe abiellu” ning William Somerset Maughami ainetel valminud “Elu tõsiasjad”, mille instseneeris lavastaja ise.
Aastatel 1999–2012 oli trupi lavastaja Vendo Peebo, kelle käe all valmis kokku 17 lavastust. Enim tunnustust pälvis Vendo Peebo lavastatud Jaan Võõramaa (Dajan Ahmet) draama “Mamma”, millega võideti festivalidel mitmeid auhindu.
Lisaks Ellu Puudistile ja Vendo Peebole on trupiga lavastanud Samima Kallionsivu (Merivoo), Õie Alt ja Eneli Sepp.
Teatri tänapäev
2011. aastal asus Kuusalurahva Teatrit juhendama Tõnu Tamm. Tema käe all valminud lavastusi:
Kauss-samblik
Kauss-samblik (Gyalecta) on kottseente perekond.
Ema (film 2015)
Ema  on 2016. aastal valminud Eesti mängufilm.
2016. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 7513 inimest.
Zeme
Zeme on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla põhjaosas ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 5,8 ja Riiast 51,5 km kaugusele.
Mežvidi ja Zeme piiril asub Mežvidi bussipeatus.
Aastal 2017 oli külas 33 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 72.
Roald Johannson
pisi|Roald Johannson 2016. aastal teisel arvamusfestivalil Narvas Roald Johannson (sündinud 5. märtsil 1979) on eesti teleajakirjanik.
Ta lõpetas 1997. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ja 2002. aastal Akadeemia Nord.
Skyryse
Skyryse on ettevõte, mis on spetsialiseerunud autonoomsetele lennunduslahendustele linnulennunduse jaoks.
Sissejuhatus
Iduettevõte on spetsialiseerunud mehitamata õhusõidukitele ehk droonidele. Skyryse on saanud tuntuks oma projektide ja lahenduste poolest. Skyryse asutati 2016. aastal USA-s. Nende missiooniks on muuta lendamine ohutumaks, tõhusamaks ja kättesaadavamaks. Ettevõte arendab tehnoloogiat, mis võimaldab lennukitel lennata ilma inimsekkumiseta, ning pakub seda teenusena lennufirmadele, transpordiettevõtetele ja muudele partneritele. Ettevõtte peakontor asub Californias, San Franciscos ning teine kontor Singapuris.
Mehitamata õhusõidukite arendus ja lahendused
Skyryse on spetsialiseerunud mehitamata õhusõidukite arendamisele ja loomisele. Ettevõtte sõidukid on varustatud tehisintellekti (Artificial intelligence) ja kaasaegse navigatsioonisüsteemiga, mis võimaldab neil iseseisvalt lennata ja täita erinevaid ülesandeid. Skyryse lahendused on eelkõige suunatud transpordi- ja logistikavaldkondadele, kus nende saab kasutada erinevate ülesannete jaoks, nagu kaupade transport, hädaabi osutamine, maavärinate ja looduskatastroofide jälgimine.
Skyryse projektid
Skyryse on tuntud oma projektide poolest, mis on suunatud uute tehnoloogiate kasutuselevõtuks transpordi ja logistika valdkonnas. Ettevõtte üks projektidest on vertiport, mis on tänapäevane transpordivõrk, kus droonid saavad maanduda ja laadida oma akusid. Skyryse’i teine projekt on suunatud inimeste transpordile ja eesmärk on arendada autonoomseid lennukeid, mis suudavad inimesi transportida erinevate sihtkohtade vahel.
Skyryse eVTOL
eVTOL (Electric Vertical Take-Off and Landing) on tulevikutehnoloogia, mis võimaldab sõidukitel lennata vertikaalselt ja horisontaalselt, kasutades elektrilist jõudu. Skyryse eVTOL näeb välja nagu väike helikopter, millel on neli või enam tiivikut, mis annavad vajalikku tõstejõudu. Tiivikud on kinnitatud kere külge. See muudab õhusõiduki väga manööverdusvõimeliseks ja sobilikuks linnakeskkonda. Skyryse on katsetanud oma eVTOL-tehnoloogiat erinevates linnades, näiteks Londonis ja New Yorgis, et tõestada nende ohutust ja tõhusust. Ettevõte töötab koos riiklike reguleerivate asutustega, nagu Euroopa Lennundusohutusamet (EASA), et tagada nende eVTOL-lennukite vastavus kõigile kehtivatele lennundusohutusnõuetele.
Töötajate arv ja investeeringud
Skyryse meeskond koosneb maailma juhtivatest inseneridest,  teadlastest ja ärijuhtidest, kes on pühendunud uute tehnoloogiate loomisele ja innovatsioonile. Hetkel on ettevõttes üle 100 töötaja. 2020. aastal Skyryse kogus investeeringuid kokku 25 miljonit dollarit.
HOIA
pisi|HOIA logo HOIA oli Tervise ja Heaolu Infosüsteemide Keskuse hallatav mobiilirakendus (nn koroonaäpp), mis on loodud koroonaviirusega nakatunutega lähikontaktis olnud inimeste tuvastamiseks ja teavitamiseks.
Rakenduse töötasid välja Sotsiaalministeerium ja vabatahtlike ettevõtete konsortsium: Iglu OÜ, Cybernetica AS, IceFire OÜ, GuardTime OÜ, Velvet DP OÜ, Mobi Lab OÜ, Mooncascade OÜ, Fujitsu Estonia AS, FOB Solutions OÜ, HEISI IT OÜ ja ASA Quality Services OÜ. Eesti koroonaäpi eeskujudeks olid Šveitsi ja Saksamaa äpid.
Ühilduvus
Rakendus töötas telefonides, mille opsüsteem on Android 6 ja iOS 13,5 või uuem. Isikustamata koodide vahetamiseks teiste telefonidega vajas telefon Bluetoothi-ühendust ja serverist koodide allalaadimiseks internetiühendust. Koroonaviirusega nakatumise kinnitamiseks oli vajalik Smart-ID või Mobiil-ID.
Tööpõhimõte
Rakenduse eesmärk oli viiruse edasikandumist vähendada ja kiirendada Terviseameti koroona lähikontaktsete teavitusmeeskonna tööd. Lisaks võimaldas äpp tuvastada ja teavitada neid koroona lähikontaktseid, kellega kokkupuutumist nakatanu ei mäleta või keda ta ei tunne.
Rakendus vahetas Bluetoothi kaudu anonüümseid koode lähedalolevate telefonidega, kus samuti oli HOIA rakendus olemas. Edukaks koodide vahetuseks pidid telefonid olema üksteisest vähem kui kahe meetri kaugusel kauem kui 15 minutit. Pärast äpis end nakatunuks märkimist laaditi nakatanu anonüümne kood serverisse, kus selle põhjal selgitas rakendus välja, kas mõni teine telefon ja tema anonüümne kood oli olnud nakatanu telefoni läheduses. Vajaduse korral saatis rakendus võimalikele lähikontaktsetele teavituse edasiste juhistega.
Äpis enda haigeks märkimine
Äpis enda haigeks märkimiseks oli vaja sisestada sümptomite algusaeg või koroonatesti tegemise kuupäev ja seejärel end Patsiendiportaalis tuvastada, kasutades Smart-ID-d või Mobiil-ID-d. Kui Patsiendiportaal kinnitab, et koroonatesti vastus oli positiivne, siis edastati testi tulemus äpi serveritesse ning nakatanu anonüümsed koodid saadeti teistele kasutajatele.
Trapeliales
Trapeliales on kottseente selts.
HOIA
Äpis enda haigeks märkimine
Pärast enda haigeks märkimist lõpetas rakendus töö, kuna äpi eesmärk ei olnud kontrollida nakatanu eneseisolatsioonireeglite järgimist. Pärast tervekssaamist ja rakenduse uuesti kasutamist tuli äpist oma andmed kustutada ning rakenduse sätetes äpp uuesti aktiveerida.
Serio
pisi|290px|Asendikaart Serio (ladinakeelne nimi Sarius; bergamo murdes Sère) on jõgi Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo ja Cremona provintsides.
HOIA
Lähikontaktsuse teavitus
Lähikontaktsuse teavitus saabus 24-tunnise viivitusega, et tagada kasutajate anonüümsus ja vältida nakatunute põlu alla sattumist. Rakenduse teavitamise algoritm oli üles ehitatud nii, et äpp laadib serverist alla nakatunute koodid ja võrdleb neid koodidega, millega on kasutaja telefon kokku puutunud. Kui algoritm leiab, et kasutaja telefon on kokku puutunud nakatunu koodiga, saadab ta kasutajale teavituse ja juhised edasiseks.
Tunnustus
Digiteenuste konkursil "Su(g" sai HOIA äpp eriauhinna parima koroonapandeemiast tingituna loodud või kohandatud digiteenuse kategoorias.
Serio
Bergamo Alpides, Valbondione lähistel, moodustab jõgi Serio joa (umbes 1750 meetri kõrgusel merepinnast asuva joa kogulangus on 315 m).
HOIA
Kriitika
2021. aasta veebruari seisuga ei vastanud HOIA äpp enam ootustele, sest rakenduse kasutajate arv ja kasutusefektiivsus olid liiga väiksed. Oli ilmnenud ka kommunikatsiooni- ja lähikontaktsete teavitamise, rakenduse edasiarendamise ning HOIA eest vastutajaga seotud probleeme.
Serio
Umbes 50 kilomeetri pikkuses Serio orus asub 38 omavalitsusüksust.
Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused
Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused (vene Высшие курсы сценаристов и режиссёров) on Venemaal Moskvas asuv mitteriiklik kõrgem õppeasutus (kursused). Õppeasutuses õpetatakse tulevasi filmidramaturge, filmirežissööre, stsenariste, filmiprodutsente.
Juunis 1956 loodi filmistuudios Mosfilm NSV Liidu Kultuuriministeeriumi käskkirjaga filmirežissöör Ivan Põrjevi algatusel Kõrgemad Režissööride Kursused.
11. mail 1963 liideti Kõrgemad Režissööride Kursused ja Kõrgemad Stsenaristide Kursused Kõrgemateks Kaheaastasteks Stsenaristide ja Režissööride Kursusteks.
14. septembrist 1995 kannavad need nime Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused'''.
Henno Rajandi
Henno Rajandi (kuni 14. märtsini 1935 Henno-Joonatan Rosenstrauch; 19. oktoober 1928 Tallinn – 1. märts 1998 Haapsalu) oli eesti keeleteadlane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 7. Keskkooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogia alal. 1969. aastal kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Eesti impersonaali ja passiivi süntaks". Ka tema teised uurimistööd on eesti keele grammatika alalt ("Some verb government rules for Estonian", 1965; "Some general properties of the Estonian negation system", 1967).
Rajandi on töötanud eri kirjastustes toimetajana, 1962–1970 ja 1975–1988 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis teadustöötajana, alates 1990. aastast Eesti Instituudis.
Alam-Pannoonia vürstiriik
pisi|Alam-Pannoonia vürstiriik Alam-Pannoonia vürstiriik ehk Balatoni vürstiriik oli Frangi riigile alluv territoorium Pannoonia tasandikul aastatel 846–875. Selle põhja- ja idapiir kulges mööda Rábat ja Doonaud. Selle elanikkonna enamuse moodustasid varaslaavlased. 10. sajandi alguseks oli see asendunud Ungari vürstiriigiga.
Räägime asjast
"Räägime asjast" on raadiosaade, mis on eetris 2015. aasta sügisest. Saate loomise tingis Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna soov tekitada ajalehele Vaba Sõna lisaväljundeid.
Saade on kuulatav Tre raadios, Kuma Raadios ja Pereraadios, samuti internetis raadiosaate lehel. Saates käsitletakse peamiselt Eesti, aga ka välismaa poliitikat puudutavaid teemasid.
Tancredi
"Tancredi" on Gioachino Rossini ooper (melodramma eroico) kahes vaatuses Gaetano Rossi libretole Voltaire’i tragöödia "Tancrède" (1760) järgi.
Räägime asjast
"Räägime asjast" saatejuhid on Martin Helme ja Mart Helme, lisaks on mõnes saates ka külalised. Enamus saatest salvestatakse ette reedel või laupäeval.
Liepaine
Liepaine on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla põhjaosas  maantee A1 ja Riia-Skulte raudtee ääres. Liepaine jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 6,6 ja Riiast 52,3 km kaugusele.
Aastal 2017 oli külas 5 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 24.
SWE-7
Ajalugu
SWE-7 liitus esimesel 2005/2006. hooajal Eesti meeste korvpalli III liigaga, kus mängiti nime all Kuressaare SWE-7. Klubi võitis kõik peetud kohtumised ning tõusis järgmiseks hooajaks Eesti meeste korvpalli II liigasse. Hooajal 2006/2007 mängis klubi samuti Kuressaare SWE-7 nime all ning saavutas teise koha, mis võimaldas klubi ajaloos astuda uue sammu ning tõusta Eesti meeste korvpalli I liigasse. Hooaegadel 2007–2010 mängis klubi stabiilselt keskmike hulgas, saavutades vastavalt 13., 10. ja 12. koha. Hooajal 2010/2011 muutis klubi nime ning mängiti JAVICAR/SWE-7 nime all ning saavutati 17 meeskonna konkurentsis 9. koht. Hooajal 2011/2012 võttis klubi tagasi Kuressaare SWE-7 nime ning tegi klubi ajaloo parima tulemuse, kui 18 meeskonna konkurentsis saavutati 7. koht. Kusjuures veerandfinaalis tuli alla vanduda hilisemale meistrile BC Baltecole.
Tancredi
Esmaettekanne toimus 6. veebruaril 1813 Veneetsia Teatro La Fenices. Ooperit peeti algusest peale menukaks, ehkki Tancredi osatäitja Melanotte-Montresor ja ka Amenaide osatäitja Manfredini-Gurmani haigestusid korraga esietenduse ajal ning ooperi ettekandmine katkestati keset teist vaatust. Tervikuna kuuldi Rossini uut teost alles 11. veebruaril. Tegemist on helilooja esimese menuka ooperiga, mis pani aluse Rossini tollasele itaalia juhtiva helilooja reputatsioonile ning demonstreeris tema võimeid tõsise ooperi komponistina. Rossini nõudis töö eest teatri impressaario Alexis Azevedolt 600 franki, kuid seda peeti noorele heliloojale liiga kõrgeks honorariks ja maksti 500 franki. Mõne aja pärast sai Rossini oma töö eest siiski väga rikkalikult tasutud.
Saamislugu
"Tancredi" komponeeriti Como järve ääres asuvas Villa Plinianas. Rossinil jäi komponeerimiseks aega vaid üks kuu, ehkki ta oli La Fenice tellimuse võtnud vastu juba 1812. aasta sügisel. Samal ajal oli käsil "Il signor Bruschino" komponeerimine Veneetsia Teatro San Moisèle, mis oli seal esiettekandel 27. jaanuaril 1813, ehk 11 päeva enne "Tancredit". Kuna aega nappis, kasutas Rossini "La pietra del paragone" avamängu. Kommet kasutada uutes teostes oma varasemate teoste avamänge ja muid muusikapalu jätkas Rossini ka hiljem, kui oli uue ooperi komponeerimisel ajahätta sattunud.
"Tancredi" menu tähendas, et 20-aastane Rossini jõudis paugupealt Euroopa ooperikomponistide tippu. Teost tituleeriti kohe meistriteoseks. See eksisteerib kahes erineva lõpuga variandis. Veneetsia teatrile komponeeritud oopus on õnneliku lõpuga nagu määras opera seria traditsioon. Mõni kuu pärast väljatulekut, kui valmistati ette Ferrara esietendust, muutis maestro koos libretist Rossiga vastavalt nimiosa esitaja Adelaide Malanotte-Montresori armukese, poeet Luigi Lechi soovitusele ja tema värssidele finaali traagiliseks. See versioon oli kooskõlas Voltaire'i teose lõpuga. Muudetud versiooni esitati 21. märtsil 1813 Ferrara Teatro Comunales ning esitatakse sageli ka väljaspool Itaalias kaasajal. Kuid Itaalia publikule ja kriitikutele meeldis siiski rohkem õnnelik lõpp ning Rossini taastas selle 1813. aasta 18. detsembril toimunud Milano vastvalminud Teatro Ré avaetenduseks ning komponeeris juurde ka kolm uut aariat.
Esitatud
Teos oli väljatulekul tohutult populaarne ja levis kiiresti üle Itaalia ning püsis aastakümneid teatrite püsirepertuaaris. Seda esitati kohe mõne aasta jooksul Bolognas, Napolis, Milanos, Roomas, Torinos, Firenzes, Padovas, Livornos, Vicenzas, Macaretas, Camerinos, Viterbos ja Triestes. Väljaspool Itaaliat oli esimene ettekandmine Londonis (1820), siis Korful (1822), New Yorgis (1825), Lissabonis (1826), Genfis (1828) ja Pariisis (1829).
Langes Donizetti ja Verdi esilekerkimise järel rohkem kui sajandiks teatrite tähelepanu alt välja. Esimene ettekanne 20. sajandil toimus Firenzes (1952, 2005). Pärast Camdeni festivalil (1971) ja Ferraras ettekandmist (1972) olnud sageli esitamisel, kuid ei kuulu teatrite püsirepertuaari. Esitatud Houstonis (1977), Roomas (1977, 2005), San Franciscos (1979), Aix-en-Provence’i festivalil (1981), Veneetsias (1981, 1983), Pesaros (1982, 1991, 1994, 2004), Chicagos (1989), Gentis (1991), Salzburgi festivalil (1992), Milanos (1993), Berliini muusikafestivalil (1996), New Yorgis (1997), Varssavis (2000, 2003, 2008), Torontos (2005), Firenze (2005), Carmoori muusikafestivalil (2006), Madridis (2007), Bostonis (2009), Barcelonas (2009), Viinis (2009), Pariisis (2009) ja Berliinis (2011).
Faabula
Tegevus Veneetsia algversiooni järgi toimub 1005. aastal Siracusa linnriigis (Sitsiilia) Argirio palees, linna peaväljakul, vanglas ja koopas Etna mäeahelikus ning räägib pagendatud Itaalia ristisõdijast Tancredist (1077–1112). Perekonnatüli aadlisuguvõsa pea Orbazzano ja Amenaide isa, Senati liidri Argirio vahel on lõppenud. Nad on sõlminud liidu, et koos võidelda Solamiri juhitud saratseenide vastu. Et kokkulepet tugevdada annab Argirio Orbazzanole lubaduse, et too saab tema tütre Amenaide omale naiseks. Amenaide venitab pulmade korraldamisega, sest ta ootab pagendusest tagasi oma armastatut Tancredit, kes on Siracusast perekonnatüli tõttu reetlikkuses süüdistatuna Orbazzano poolt välja saadetud ning varandusest ja maadest ilma jäänud. Amenaide on talle enne sündmuste algust pagendusse sõbra Isaura vahendusel salaja kirja saatnud. Tancredi ja talle lojaalsed rüütlid Roggiero juhtimisel pöörduvadki Sitsiiliasse tagasi. Tancredi astub samme, et takistada Amenaide abiellumist rivaali Orbazzanoga. Viimane saab kätte Amenaide kirja Tancredile ja esitab seda, nagu see oleks saadetud Siracusa vaenlastele saratseenidele. Amenaide mõistetakse surma reetmise eest. Tema isa peab allkirjastama surmaotsuse, mida ta ka pärast viivitusi vastumeelselt teeb, kuid korraldab asjad nii, et mõni soovija saab Amenaide eest võimaluse turniiril võidelda. Tancredi teeb seda ja võidab Orbazzano. Ta viib sitsiillased võidule saratseenide vastu. Orbazzano intriig tuleb välja ning armunud võivad nüüd segamatult kokku saada. (Ferrara redaktsioonis saab Tancredi võitluses surma ning Amenaide abiellub Orbazzanoga. Surres on Tancredi õnnelik, teades, et teda armastavad nii Amenaide kui ka Siracusa rahvas lahingus saadud võidu eest).
Greinert
Greinert (varem ka Grünert) on Volmarist pärit käsitöölise ja literaadisuguvõsa.
Ajalugu
Greinertite suguvõsaliin algab XIX sajandi algul Volmaris elanud Günther Greinertiga, kes oli ametilt sadulsepp. Tema poeg mölder Nikolaus Greinert (1825−1906) siirdus elama Tarvastusse. Suguvõsast võrsus mitu vaimulikku.
Varssavi filmifestival
pisi|Varssavi filmifestival (2009) Varssavi rahvusvaheline filmifestival (poola Warszawski Międzynarodowy Festiwal Filmowy) on Poolas Varssavis igal aastal septembri keskpaigas toimuv rahvusvaheline filmifestival. Esimene festival toimus 1985.
Aastast 2001 kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
2013 võitis festivali peaauhinna Eesti-Gruusia film "Mandariinid".
Johann Georg Leuckfeldt
Johann Georg Leuckfeldt (? Großheringen – 5. november / 16. november 1762 Põltsamaa) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Großheringenis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Weimarer Landi kreisis Tüüringi liidumaal), tema sünniaeg pole teada, kuid see on 18. sajandi alguses. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 8. oktoobril 1722) Jena ülikoolis.
Ta oli aastatel 1732–1735 adjunktõpetaja ja aastatel 1735–1762 õpetaja Põltsamaa Niguliste koguduses.
Isiklikku
Tema vend Georg Friedrich Leuckfeld oli Paistu Maarja koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich Wilhelm Leuckfeld oli samuti Paistu Maarja koguduse õpetaja.
Montodine
Montodine (crema murdes Muntóden, Culumbare ja Bóca Sère) on vald Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis.
Montodine kõrgus merepinnast on keskmiselt 61 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Montodine piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bertonico, Castelleone, Castiglione d'Adda, Gombito, Moscazzano, Ripalta Arpina, Ripalta Cremasca, Ripalta Guerina.
Jakob Pöltl
Jakob Pöltl (sündinud 15. oktoobril 1995 Viinis) on Austria elukutseline korvpallur, kes mängib 2018. aastast NBA klubis San Antonio Spurs.
Pöltl on esimene austerlane, kes on mänginud NBA-s.
Karjäär
Enne USA-sse Utah' ülikooli siirdumist mängis Pöltl ühe hooaja (2013/14) Austria meistriliigaklubis Traiskirchen Lions.
Pöltl värvati 2016. aasta NBA draft 'i 9. valikuna Toronto Raptorsisse, kelle eest kogus oma avahooajal keskmiselt 3,1 punkti ja 3,1 lauapalli mängus. Pöltl esindas debüüthooajal korduvalt ka Raptorsi G-liiga sõsarklubi Raptors 905.
2017/18. hooajal Raptorsi kasuks keskmiselt 6,9 punkti ja 4,8 lauapalli toonud Pöltl vahetati 2018. aasta suvel koos DeMar DeRozaniga Kawhi Leonardi ja Danny Greeni vastu San Antonio Spursi. Spursis kogus Pöltl hooajal 2018/19 keskmiselt 5,5 punkti ja 5,3 lauapalli ning hooajal 2019/20 keskmiselt 5,6 punkti, 5,7 lauapalli ja 1,4 viskeblokeeringut mängus.
Rahvuskoondis
Pöltl tegi debüüdi Austria koondises 30. juulil 2015, kui kogus 52 : 64 kaotusmängus Saksamaa vastu 5 punkti, 5 lauapalli ja 4 viskeblokeeringut.
Isiklikku
Pöltli vanemad on olnud rahvuskoondise tasemel võrkpallurid.
Parema käe rusikareegel
pisi|Kui voolu I suunda näitab pöial, siis magnetvälja B suunda näitavad sõrmed pisi|Rusikareegel juhtmepooli magnetvälja B suuna leidmiseks
Võrumaa Keskraamatukogu
Võrumaa Keskraamatukogu on Võru Linnavalitsuse hallatav rahvaraamatukogu asukohaga Jüri tänav 54 Võru.
Parema käe rusikareegel
Parema käe rusikareegel, ka parema käe reegel, on elektriõpetuses mnemotehniline juhis, mis määrab elektrivooluga kaasneva magnetvälja suuna.
Võrumaa Keskraamatukogu
Teenindusosakond
Osakond teenindab täiskasvanud raamatukogu lugejaks registreerunud külastajaid. Lugejaks saab registreeruda alates 16. eluaastast. Raamatute kohalkasutus ja kojulaenutus on tasuta, kirjandust laenutatakse üldjuhul 21 päevaks. Raamatu tagastamistähtaega, kui seda raamatut ei vaja teised lugejad, saab pikendada telefoni või e-posti teel.
Parema käe rusikareegel
Juhet läbiv vool tekitab sirge juhtme ümber silindrilise magnetvälja. Seda välja näitlikustavad jõujooned ümbritsevad juhet kontsentriliste ringidena.
Võrumaa Keskraamatukogu
Teenindusosakond
Lugemissaalis saab:
Parema käe rusikareegel
"Parema käe rusikareegel ütleb, et kui rusikas parema käe väljasirutatud pöial näitab voolu suunda (vooluallika plussilt miinusele), siis neli kõverdatud sõrme näitavad selle vooluga kaasneva magnetväljasuunda jõujoontel."
Juhtme ümber olev magnetväli on nõrk. Kui kerida juhe pooliks (solenoidiks), osutavad kõik pooli sees olevad väljajooned samas suunas. Juhtmepooli ühest otsast väljuvad väljajooned teevad väljaspool pooli ringi ja sisenevad pooli teisest otsast. "Kui ümbritseda pool parema käega nii, et sõrmed näitavad voolu suunda juhtmekeerdudes, siis näitab pöial magnetilise põhjapooluse (N) suunas."
Võrumaa Keskraamatukogu
Lasteosakond
Lasteosakonna kojulaenutuses saab raamatuid koju laenutada kaheks nädalaks. Raamatu tagastamistähtaega, kui seda ei vaja teised lugejad, saab pikendada telefoni või e-posti teel.
Lugemissaalis saab:
Lugemissaalist saab kuulamisraamatuid, lastelauluplaate, raamatuid ja vanemaid ajakirjanumbreid laenutada üheks nädalaks.
Komplekteerimisosakond
Komplekteerimisosakonna ülesanne on väljaannete tellimine kirjastustelt ja üksikpakkujatelt. Maakonna külaraamatukogudele näidiste tutvustamine, tellimuste vastuvõtmine ja tellimine. Saabunud väljaannete töötlemine, saatelehtede tegemine, väljaannete jagamine keskraamatukogule ja külaraamatukogudele. Arvestuse pidamine rahalise seisu kohta ja maakondliku aastaaruande koostamine ja esitamine.
Majandusosakond
Majandusosakonnas tegeletakse raamatukogu ruumide koristamise ja korrashoiuga.
Phlyctidaceae
Phlyctidaceae on kottseente sugukond.
Quland
Quland on küla põhja-Afganistanis Balkhi provintsis.
Harald von Bosse
Harald Julius von Bosse (lätipäraselt Haralds Jūliuss fon Bose; 29. september 1829 Riia – 13. aprill 1894 Dresden) oli baltisaksa päritolu, peamiselt Peterburis tegutsenud arhitekt.
Õppis Saksimaal Dresdenis ehituskoolis ja hiljem Hessenis neli aastat Darmstadtis. Läks 1831. aastal Peterburi, kus töötas arhitekt Aleksander Brullovi juures. Alates 1851. aastast töötas ta Teede ja Avalike Hoonete Peavalitsuses ning õppejõuna Ehituskoolis. Tema õpilane on ka arhitekt Robert Gödicke.
Ta sai Peterburi Kunstide Akadeemias 1832. aastal vabakunstnikuks, 1839. aastal akadeemikuks ja 1854. aastal professoriks.
1863. aastal lahkus ta tervislikel põhjustel Peterburist ja asus elama Dresdenisse.
Looming
Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Peterburis, kuid üksikuid ehitisi on ka mujal Venemaal ja Soomes. Eestlaste jaoks on ta eelkõige tuntud kui Peterburi Jaani kiriku arhitekt. Ka hiljem Saksimaal elades projekteeris ta seal üksikuid ehitisi.
Centro Sportivo Alagoano
pisi|[[Estádio Rei Pelé]] Centro Sportivo Alagoano (CSA) on Brasiilia jalgpalliklubi, mis tegutseb Alagoase osariigis Maceiós. See mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Alagoase osariigi meistrivõistlustel Campeonato Alagoano.
Klubi on asutatud 7. septembril 1913. Algselt kandis see nime Centro Sportivo Sete de Setembro. Praeguse nime sai klubi 1918. aastal. 1928. aastal võitis esimest korda Alagoase osariigi meistrivõistlused.
2016. aastal mängis CSA alles Brasiilia tugevuselt neljandal liigaastmel Campeonato Brasileiro Série D. Samal hooajal õnnestus klubi kindlustada pääs Brasiilia tugevuselt kolmandasse liigasse Campeonato Brasileiro Série C. 2017. aastal tuli CSA selle liiga võitjaks ja tõusis Brasiilia esiliigasse. 2018. aastal saadi esiliigas teine koht ja tõusti pärast enam kui 30 aastat tagasi Brasiilia kõrgeimale liigaastmele. Parima kohana on Brasiilia meistrivõistlustel saadud 13. koht (1981. ja 1985. aastal).
Alagoase osariigi meistriks on CSA tulnud kokku 39 korda. 1999. aastal osales CSA Lõuna-Ameerika klubide sarjas Copa CONMEBOL, mille finaalis kaotati Argentina klubile Talleres.
1970. aastatel oli klubi esimees hilisem Brasiilia president Fernando Collor de Mello.
Klubi suurim rivaal on Clube de Regatas Brasil (CRB).
Praegune koosseis
''Seisuga 25. aprill 2019''
Kaxgari mäeahelik
pisi|[[Pamiiri topokaart]] pisi|[[Kongur (7649 m), Kaxgari kõrgeim mägi]]
Kaxgari mäeahelik on mäeahelik Aasias, mis territoriaalselt jääb Xinjiangi Hiinas.
Vladimir Komarov
Vladimir Mihhailovitš Komarov (16. märts 1927 Moskva – 24. aprill 1967 Orenburgi oblast) oli Nõukogude lendur, lennundusinsener ja kosmonaut, kes hukkus kosmosekapsli Sojuz 1 ebaõnnestunud maandumisel. Ta oli esimene kosmosemissioonil surnud inimene.
Lapsepõlv ja noorus
Komarov sündis 16. märtsil 1927 Moskvas, kus ta kasvas üles koos õe Matildaga. Komarovi isa oli tööline, kes pidas madalapalgalisi töökohti. 1935. aastal alustas Komarov kooliteed kohalikus algkoolis, kus ilmnes tema matemaatikaanne. 1941. aastal Komarovi koolitee katkes Teise maailmasõja tõttu ja temast sai kolhoositööline. Varases nooruses tekkis tal huvi lennunduse vastu ning ta kogus lennundusajakirju ja -pilte ning valmistas mudellennukeid. 1942. aastal astus Komarov Moskva 1. Õhuväekooli. Mõni aeg pärast seda hukkus Komarovi isa segastel asjaoludel. Sõja tõttu viidi kool üle Tjumeni piirkonda.
1945. aastal lõpetas Komarov õhuväekooli ja jätkas õpinguid A. K. Serovi nimelises lennuväekoolis, mille lõpetas 1949. aastal. Sõjategevuses Komarov osaleda ei jõudnud.
Karjäär lendurina
1949. aasta detsembrist teenis Komarov hävituslendurina 42. Põhja-Kaukaasia õhuväediviisi 383. polgus, mis paiknes Groznõis.
1952. aastal edutati ta leitnandiks ja ta läks üle 279. Ees-Karpaatia õhuväedivisjoni 486. polku. Seal teenis Komarov 1954. aastani ning jätkas seejärel õpinguid N. E. Žukovski nimelises lennundustehnika akadeemias ning lõpetas need 1959. aastal.
1959. aastal sai Komarov vaneminsener-leitnandi auastme. Samal aastal sai ta katselenduriks Tškalovski teadusinstituudis.
Isiklik elu
pisi|Vladimir Komarov oma naise Valentina ja tütre Irinaga Komarov abiellus 1950. aasta oktoobris Valentina Kisseljovaga. Nad sündisid poeg Jevgeni ja tütar Irina.