cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Schöni skandaal
Süüdistused ja uurimine
Aruandes leiti, et kõik väärteod pani toime Schön üksi. Schöni kaasautorid, ka meeskonna juht Bertram Batlogg vabastati süüdistustest. Schön tunnistas, et paljude nende tööde andmed olid vigased, küll aga väitis ta, et segadused tekkisid juhuslikult. Siiski tunnistas ta, et on teatud andmeid "kohandanud", et saada selgemaid tõendeid selle kohta, mida ta oma katsetes tegelikult täheldas. Samas kinnitas Schön endiselt, et ta sai niisugused tulemused oma katsetes ega ei ole petnud. Delfti Tehnikaülikooli ja Thomas J. Watsoni uurimiskeskuse teadlased ei suutnud sarnastes katsetes Schöni tulemusi kinnitada. Juba enne süüdistuste avalikuks saamist olid mitmed uurimisrühmad püüdnud edutult reprodutseerida enamikku Schöni suurejoonelistest tulemustest orgaaniliste molekulaarmaterjalide füüsika vallas.
Tagajärjed ja sanktsioonid
Pärat uurimiskomisjoni aruande avaldamist vallandas Lucent Technologies, mille koosseisu kuulus Belli Laboratoorium, Schöni ette teatamata. See oli Belli Laboratooriumi esimene teadaolev teadusliku pettuse juhtum. Ajakiri Science võttis tagasi 8 Schöni artiklit, ajakiri Physical Review 6 artiklit, Applied Physics Letters 4 artiklit ja ajakiri Nature võttis tagasi 7 artiklit. Kahtlusi on avaldatud veel mitme Schöni artikli kohta. 2004. aasta juunis tühistas Konstanzi ülikool Schöni doktorikraadi.
Ökoteoloogia
Ökoteoloogia (inglise ecotheology) on konstruktiivse teoloogia vorm, mille huvikeskmes on religiooni ja looduse vahekord, eriti keskkonnaprobleemide vaatenurgast.
Tavaliselt on ökoteoloogia lähtekohaks eeldus, et on olemas seos inimese religioosse/vaimse maailmavaate ja looduse allakäigu vahel. Ta uurib, kuidas vastasmõjuvad omavahel ökoloogilised väärtused, nagu nt jätkusuutlikkus, ja looduse allutamine inimese poolt.
Ökoteoloogia liikumisest on võrsunud arvukalt usulis-keskkonnakaitselisi projekte üle kogu maailma. Kasvav teadlikkus keskkonnakriisist on viinud laialdasele usulisele refleksioonile inimese ja planeedi omavahelise suhte üle. Säärasel refleksioonil on ilmseid pretsedente enamikus usulistes traditsioonides, eeskätt eetika ja kosmoloogia valdkonnas, ning seda võib käsitleda loodusteoloogia allharu või kaasnähuna.
Kristliku ökoteoloogia kohta on kirjutanud jesuiidi preester ja paleontoloog Pierre Teilhard de Chardin ja filosoof Alfred North Whitehead.
Loomisteoloogia on teine oluline ökoteoloogia avaldumisvorm, mida on arendanud ja populariseerinud endine katoliku preester Matthew Fox. Kristlikule ökoteoloogiale on jätnud jälje ka juudi teoloogid Abraham Joshua Heschel ja Martin Buber, kes on ühtlasi olnud märkimisväärseks inspiratsiooniallikaks juudi ökoteoloogiale.
Martin Bauer
Martin W. Bauer on Šveitsi päritolu briti sotsiaalpsühholoogiaprofessor ja metodoloogiainstituudi juhataja Londoni Majanduskoolis (LSE). Tema uurimistöö põhisuundadeks on avaliku arvamuse dünaamika ning hoiakud ja sotsiaalsed representatsioonid teadusest ja tehnoloogiast, põhjalikumalt on ta uurinud avalikkuse reaktsioone uuematele arengutele geenitehnoloogias ja biotehnoloogias.
Volano
Volano (saksa: Nussdorf) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Trentost lõunas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 2851 inimest ja valla pindala on 10,8 km².
Volano külgneb järgmiste valdadega: Calliano, Pomarolo, Nomi ja Rovereto.
Babecka mõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/8 adramaad, sellele allus 160 mees- ja 165 naishinge.
Rahvuskaaslaste programm
Rahvuskaaslaste programmiga toetatakse välismaal elavaid eestlasi, pakkudes neile tuge eesti keele oskuse säilitamisel, eesti rahvuskultuuri ja identiteedi hoidmisel ning võimalikul tagasipöördumisel Eestisse. Kehtiv rahvuskaaslaste programm (2014–2020) on järjekorras kolmas, varasemad programmid töötasid aastatel 2004–2008 ja 2009–2013.
Programmiga toetatakse:
Città metropolitana di Milano
Haldusjaotus
Città metropolitana di Milano jaguneb 134 omavalitsusüksuseks (comuni):
Altnurga saarik
Altnurga saarik on põlismetsailmeline salumets Põltsamaa vallas Alam-Pedja looduskaitsealal.
Kirjeldus
Altnurga saarik asub Puurmani lähedal, paar kilomeetrit Tallinn–Tartu maanteest läänes. Metsa suuruseks on pakutud 10 või 15 hektarit.
Metsa ümbritsevad heinamaad ja selle veerežiimi mõjutab inimetegvus. Siiski on Riigimetsa Majandamise Keskuse looduskaitseosakonna juhataja Kaupo Kohvi sõnul tegu struktuuri poolest ühega vähestest Eestis säilinud põlismetsafragmentidest. Mükoloog Erast Parmasto hinnangul on Altnurga saarik ainus põlismetsailmeline ja inimetegvusest kõige vähem mõjutatud sedalaadi mets Eestis. Ka on see Eesti kõige põhjapoolsem märkimisväärne saare- ja jalakamets. Botaanik Hans Trassi sõnul teeb Altnurga saariku eriliseks see, et ta on rikkalik, vana, hästi säilinud, raiumisjälgedeta ja sellises asukohas. Tema hinnangul võis mõnede puude vanus ulatuda 200 aastani.
Red Velvet
Red Velvet on Lõuna-Korea K-popansambel, mis tegi oma debüüdi 2014. aasta 1. augustil lauluga "Happiness". Red Velvetil on viis liiget: Irene, Wendy, Seulgi, Joy ning Yeri.
Altnurga saarik
Kirjeldus
Metsa puurindes valitsesid 1997. aasta seisuga saared, jalakad ja künnapuud, alustaimestikus aga keskkonnatundlikud salumetsaliigid, eriti karulauk. Metsast on leitud ka mitmesuguseid seeni, sealhulgas 70 sellist liiki, mida mujal Alam-Pedja looduskaitsealal pole, ja Eesti väga harva esinev hiidmuna. 2014. aasta seisuga oli suur osa saarepuudest (ja ühtlasi kogu puistust) haigestunud saaresurma ja hukkunud. Kaupo Kohvi sõnul annab see teadlastele hea võimaluse jälgida, kuidas sellises olukorras toimub looduslik suktsessioon – milliseks puistu liigiline koosseis ja koos sellega ka muu elustik muutuda võib.
Sparta hertsog
pisi|Kreeka kroonprintsi vapp Sparta hertsog (kreeka Δοὺξ τῆς Σπάρτης) oli Kreeka troonipärija tiitel aastail 1868–1913.
Kuningas Geórgios I nimetas 1868. aastal oma vastsündinud poja (hilisema kuninga Konstantínos I) Sparta hertsogiks. See otsus põhjustas avalikku meelepaha, kuna Kreeka põhiseadus keelas kuningal aadlitiitlite andmise. Vastavalt kuninga ja valitsuse tõlgendusele see keeld ei laienenud siiski kuningliku perekonna liikmetele. Tiitlit kasutati põhiliselt välismaal. Alates Konstantínos I troonileastumisest pole Sparta hertsogi tiitlit enam kasutatud, vaid Kreeka troonipärijat nimetatakse diadohhiks (διάδοχος).
Õli tänav
Õli tänav on tänav Rakveres. See asub Roodevälja linnaosas Rakvere linna loode piirkonnas. Tänava pikkus on 162 meetrit. Tänav paikneb Jaama puiestee ja Narva tänava vahel. Varem kuulusid need alad kohalikule Roodevälja mõisale. 20. sajandi alguses, kui piirkonnas, mida kutsuti Roodevälja alevikuks, hakkas kujunema hoonestu, oli tänava nimeks Nobeli tänav. Rakvere linna piiresse arvati Roodevälja koos Nobeli tänavaga (variandid: Nobeli tn; Noobeli tn; Noobli tn) 1917. aastal. 1939. aastal, kui toimus tänavanimede eestistamine, sai tänav nimeks Õli.
Õli tänav asus Rakvere viljasalv.
Buire-au-Bois
Buire-au-Bois on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusküla asub 40 km Arrasist läänes teede D117 ja D102 ristumiskoha ümbruses.
Buire-au-Bois on tüüpiline maa-asula, mis koosneb külast endast ja Bachimonti asundusest. Erinevatel põhjustel, näiteks tööpuuduse tõttu, on paljud noored piirkonnast välja kolinud. Inglise ja Hollandi frankofiilid on ostnud ja kasutavad palju maju.
pisi|tühi|
Kalju Teras
Kalju Teras (ka Kaljo Teras; 24. november 1922 Rõngu vald, Tartumaa – 14. november 1990 Põltsamaa) oli Eesti pedagoog ja Põltsamaa Keskkooli kauaaegne direktor.
Kalju Teras õppis aastatel 1931–1936 Valguta 6-klassilises algkoolis ja aastatel 1936–1941 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1941–1945 oli ta mobiliseerituna Punaarmees. Aastatel 1946–1948 õppis ta TPI-s, 1949–1950 aastatel Tallinna Õpetajate Instituudis ja lõpetas 1956. aastal kaugõppes E. Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi ajalooteaduskonna.
Kalju Teras töötas aastatel 1948–1949 Taheva koolis, aastatel 1949–1950 Rõngu mittetäielikus keskkoolis. Aastatel 1951–1990 oli ta Põltsamaa Keskkooli direktor. Ta rajas Põltsamaale uue koolihoonete kompleksi. Tema ajal valmis ka praegune Põltsamaa Ühisgümnaasiumi hoone, samuti mitmekesistas ta õpilaste klassivälist tegevust (moodustati tütarlaste puhkpilliorkester, poiste orkester, liikumisrühmad, seltskonnatantsu-, kunsti- ja käsitööringid) ja juhtis kooli looduskaitsealast tööd.
Ta oli Eesti Looduskaitse Seltsi tegevliige. Aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu saadik.
Moldova lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Moldovas asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Granhamni merelahing
Granhamni merelahing oli Põhjasõja käigus 27. juulil (7. augustil) 1720 Rootsi purjelaevastiku ja Venemaa galeerilaevastiku vahel Soome ranniku lähedal Ahvenamaa saarestiku juures peetud merelahing.
Pärast Põhjasõja käigus maismaalahingute kaotust, mille tulemusena Rootsi kaotas Eestimaa ja Soome territooriumid 1710. aastal, toimus 1720. aasta hilissuvel Rootsi laevastiku poolt mille sihiks pealetungioperatsioon Venemaa poolt loodud tugipunktile Peeter-Pauli kindlusele Jänesesaarel ja ehitatavale Peterburi linnale Neeva jõe suudmes.
Rootsi poolt osales laevastikuoperatsioonis viitseadmiral Karl Georg Siöbladi juhitav purjelaevastik ja Venemaa sõjamerejõude juhtis kindral Mihhail Mihhailovitš Golitsõn.
Lahingu käik ja tulemused
Merelahingus alustasid rünnakut Rootsi purjelaevad, kes kasutades ära oma purjelaevade kiirust ning manööverdamisvõimet võtsid sisse lahingukorra ning suundusid Vene galeerilaevastiku suunas, kuid tuulevaikuse/tuulesuuna muutuse tõttu kaotasid Rootsi purjelaevad oma manööverdamisvõime ning lahingu saatuse otsustasid vene aerudega galeerilaevastiku suurem manööverdamisvõime.
Toimunud abordaažilahingu tulemusena kaotasid lahingus rootslased 4 laeva, mis sattusid madalikule ja venelased ainult ühe galeerilaeva. Rootslastest langes 103 ja vangi sattus 411 meremeest (8 suri haavadesse Helsingis, enne toimetamist sõjavangi Peterburi); Vene vägedes 82 hukkunut, 203 haavatut ja 43 püssirohu õhkimisel kõrvetada saanut.
Merelahingus osalenud sõjajõud
Granhamni merelahing oli ka viimane suurem sõjategevus enne Rootsi ja Venemaa vahel 1721. aastal Uusikaupunki rahu sõlmimist, mis lõpetas Põhjasõja.
Krista Thomson
Krista Thomson (sündinud 21. novembril 1974 Tallinnas) on eesti sisearhitekt.
Thomson õppis aastatel 1998–2002 Eesti Kunstiakadeemias sisearhitektuuri erialal. Ta töötab OÜ-s Superellips.
Krista Thomson on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.
Kroonlinna sadama peakomandör
Kroonlinna sadama peakomandör (vene keeles главный командир Кронштадтского порта) oli aastatel 1722/1724−1917 Kroonlinna sõjasadama ülem.
Ajalugu
Kroonlinna sadama peakomandöri kui olulise sadama ülema ametikoht loodi 1722. aasta mereväereglemendiga, kuid esimene peakomandör nimetati ametisse alles 1724. aastal. Alates 1885. aastast oli peakomandör ühtlasi Kroonlinna sõjakuberneriks. Aastatel 1904−1908 kandis ta ametinimetust Balti mere laevastiku ja sadamate ülemjuhataja ning merekaitse ülem.
Kieveli katekismus
Taust
Alates 1420. aastatest nõuti Vana-Liivimaa vaimulikelt kohalike rahvaste usulise harimise parandamist. Sellega seoses nõuti ka eestikeelsete lihtsate usuõpetuste ehk katekismuste koostamist. On võimalik, et mõnelpool see ka koostati, kuid kindlaid tõendeid selle kohta pole säilinud.
Viide Kieveli kutses sinodile
1517. aastal toimus Kuressaare Püha Laurentiuse kirikus piiskop Johann IV Kieveli eesistumisel Saare-Lääne piiskopkonna sinod. Kutse sellele kogunemisele teatab spetsiaalse kateheetilise abimaterjali olemasolust, mis olevat loodud "koguduseliikmetele täieliku ja seadusliku usuõpetuse edastamiseks". Selline kirjanduslik ettevõtmine oli igati kooskõlas Johann IV Kievel tegevusega, mis oli sihitud kirikukorralduse parandamisega temale usaldatud piiskopkonnas ja väljendus muusaes aktiivses kihelkondade visiteerimises ning sünodaalkohtute pidamisega erinevates piiskopkonna osades. Taoline katekismus oleks koosnenud traditsioonilistest osadest, tutvustades kasutajale Usutunnistust (dogmaatiline osa), Kümmet Käsku (moraaliteoloogiline osa), Meie Isa palvet (spirituaalne osa) ja sakramente (liturgilis-sakramentaalne osa).
Kui Kieveli katekismuse kohta leitaks kindlamaid andmeid, oleks meil tegemist tõendusmaterjaliga üleüldse esimese eestikeelse trükiteose kohta. Paraku jääb Kieveli katekismuse olemasolu vaid tõenäosuse tasemele, kuigi täiesti võimatu selle trükkimine polnud, sest Kieveli viide pärineb trükikunsti ja reformatsiooni-ideede kiire levimise ajajärgust.
Sermersooq
Sermersooqi omavalitsus (grööni keeles Kommuneqarfik Sermersooq; taani keeles Sermersooq Kommune) on kohaliku omavalitsuse üksus (omavalitsus) Gröönimaa keskosas.
Sermersooq on üks neljast Gröönimaa omavalitsusest, mis moodustati 2009. aastal omavalitsusreformi käigus.
Omavalitsuse pindala on umbes 531 900 km².
Omavalitsuse keskus on Nuuk.
Elanike arv on 21 200.
Biograafiad (Ka)
Biograafiad (Ka) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ka".
Benevento hertsogkond
Benevento hertsogkond (hiljem Benevento vürstkond) oli keskaegse Itaalia kõige lõunapoolsem langobardide hertsogkond, mille keskuseks oli Itaalia lõunaosa ehk Il Mezzogiorno keskosas asuv Benevento linn. Olles muudest Itaalias asunud langobardide territooriumidest paavstliku Rooma hertsogkonna poolt ära lõigatud, oli Benevento neist ka praktiliselt sõltumatu. Vaid Grimoald I valitsemise ajal ja Liutprandist alates valitsenud kuningate valitsemise ajal oli hertsogknd kuningriigiga lähedamalt seotud. Pärast kuningriigi langemist jäi Benevento langobardide aladest ainsana eraldiseisvaks riigiks, säilitades oma de facto sõltumatuse ligi kolmesajaks aastaks; kuigi riik oli pärast aastat 849 osadeks jaotatud.
Paulus Diaconus kasutab Benevento kohta nime "Samniitide hertsogkond" (ducatum Samnitium), viidates sellega piirkonna muistsetest itaalikutest elanikele samniitidele, kelle järgi sai sealne piirkond ka oma nime Samnium.
Rajamine
pisi|Benevento hertsogkond Itaalias 626. aastal Hertsogkonna rajamise asjaolud ei ole selged. Mõnede õpetlaste järgi olid langobardid Lõuna-Itaalias juba enne Po madaliku vallutamist ja nende arvamuste järgi oli hertsogkond rajatud aastal 571. Kuid langobardid võisid sinna jõuda ka hiljem, aasta 590 paiku. Millal iganes hertsogkond loodi, oli sealne esimene hertsog Zotto – mööda Campania rannikut liikunud sõduritesalga juht. Kui algselt oli tegemist sõltumatu riigiga, pidi Zotto lõpuks alluma põhjapoolsele kuningavõimule. Tema järglaseks sai tema võimalik lähisugulane Arechis I, kes pani aluse kuni hertsogkonna ajaloo lõpuni kestnud pärilikule troonijärglusele.
Nõrgalt seotud Langobardide kuningriigi osaks olnud langobardide hertsogkonnad olid suuresti sõltumatud. Seda vaatamata sarnastele juurtele ja keelele, põhjapoolsete langobardide omadega sarnanevatele seadustele ja religioonile ning ka vaatamata faktile, et Benevento hertsogitel oli kombeks võtta naiseks kuninglikust perekonnast pärit naisi. Benevento hertsogeid eraldas Pavias resideerivatest kuningatest kaarena kulgev territoorium, mis oli vandunud truudust Roomale või Ravennale. See tõi loomulikult kaasa kultuurilise autonoomia ja Benevento kirikus kujunes välja eriline Benevento koraal, mida Gregoriuse koraal ei suutnud kuni 11. sajandini täielikult välja tõrjuda.
Ladina keele kirjutamiseks kujunes välja ka ainulaadne benevento kiri. 8. sajandil saabus Beneventosse Paviast pärit printsessi saatjaskonnas kirjutaja Paulus Diaconus. Asudes elama kõige tähtsamasse sealsesse kloostrisse, Monte Cassinosse, kirjutas ta esmalt Rooma ajaloo ja seejärel langobardide ajaloost rääkiva teose "Historia Langobardorum", mis on ka Benevento hertsogkonna selle perioodi ajaloo peamine allikas.
Laienemine
Zottole järgnenud valitsejate ajal laienes hertsogkond Bütsantsi arvelt. Friuli hertsogkonnast pärit hilisem kuningas Arechis vallutas Capua ja Crotone, rüüstas Bütsantsi valduses olevat Amalfit, kuid ei suutnud vallutada Napolit. Tema valitsemisaja lõpuks olid Lõuna-Itaalias Bütsantsi valdusse jäänud vaid Napoli, Amalfi, Gaeta, Sorrento, Calabria ja Apulia mereäärsed linnad (Bari, Brindisi, Otranto jne). Aastal 662 siirdus hertsog Grimoald I (hertsog aastast 647) põhja, et aidata kuningas Godeperti tema võitluses venna ja kaaskuninga Perctariti vastu, kuid tappis seal nad mõlemad ja vallutas Pavia. Lombardite kuningana püüdis ta endise kuninga Aripert I valitud katoliikluse asemel seal küll arianismi taastada, kuid arianism oli kadumas isegi tema hertsogkonnas. Sarnaselt olid kadumas ka langobardide vähemuse ning ladina ja kreeka keelt kõneleva rahvastiku vahelised erinevused. pisi|Benevento hertsogkond kogu Itaalia kontekstis (750) Aastal 663 piirasid Benevento linna bütsantslased osana Tarantos maabunud keiser Konstas II nurjunud katsest Itaalia lõunaosa endale tagasi võita. Ent hertsog Romuald I kaitses linna vapralt ja keiser, kartes, et kohale jõuab hertsogi isa kuningas Grimoald, taandus Napolisse. Romuald aga sai osa Rooma armeest Avellino ja Salerno vahel Forino all kätte ja hävitas selle. Aastal 680 allkirjastati hertsogkonna ja Ida-Rooma keisririigi vaheline rahuleping.
Benevento vallutas ka järgnenud kümnenditel bütsantslaste alasid, kuid hertsogkonna peamine vaenlane oli nüüd põhja pool asuv Langobardide kuningriik ise. Langobardide kuningas Liutprand sekkus korduvalt hertsogkonna valitsemisse, et suruda seal läbi oma valitsejakandidaate. Tema järglane Ratchis kuulutas Benevento ja Spoleto hertsogkonnad välisriikideks, kuhu oli keelatud ilma kuningliku loata reisida.
Secundum Ticinum
Aastal 758 vallutas kuningas Desiderius lühikeseks ajaks Spoleto ja Benevento. Pärast seda, kui Karl Suur oli aastal 774 Langobardide kuningriigi vallutanud, püüdis Benevento hertsog Arechis II ise kuningaks saada ja teha Beneventost secundum Ticinum ehk "Teine Ticinum" (tänapäevase nimega Pavia, vana langobardide pealinn). Nähes, et see on ebapraktiline ja see tõmbaks frankide tähelepanu tema peale, valis ta tiitli princeps (vürst).
Benevento vürstkond
Benevento hertsogid kasutasid sarnaselt langobardide kuningatega dokumentide tõendamiseks pitsatsõrmuseid ja hilisemad Benevento vürstid võisid jätkata nende kasutamist kuni 9. sajandini. Sõrmused näitavad nii Rooma-aegsete valitsemisviiside jätkumist (või jäljendamist) kui ka laialt levinud kirjaoskust. pisi|Benevento vürstkond 9. sajandil
Langus jagunemise ja vallutuste läbi
Vaatamata frankidest monarhide lakkamatule vaenutegevusele saavutas Benevento järgneval sajandil oma haripunkti, pannes Napolile peale tribuudi tasumise kohustuse ja vallutades Sicardi juhtimisel Amalfi. Kui viimane vandenõu tulemusena tapeti, puhkes riigis kodusõda. Sicardi sugulane Siconulf kuulutati Salernos vürstiks, kuid Sicardi tapjat Radelchis I tervitati samal ajal Beneventos valitsejana. Selle lõpptulemuseks oli Itaalia kuninga Ludwig II käsul riigi kaheks vürstiriigiks jagamine: Benevento (koos Molise ja Apuliaga kuni Tarantoni põhjas) ja Salerno vürstkond. Mitmed selle piirkonna gastaldid ja krahvid (nagu nt Capua oma) said sellest kaootilisest olukorrast kasu ja kuulutasid välja iseseisvuse. pisi|300px|Itaalia 1000. aasta paiku Kriisi süvendas veelgi saratseenide rüüstamiste algus. Esimesed saratseenid kutsus piirkonda Radelchis ja pärastpoole lisandus neid aastakümnepikkuse sõja käigus ka Siconulf soovil. Sageli võistlevate kristlastest valitsejate poolt tiivustatuna rüüstasid saratseenid Napolit, Salernot ja ka Beneventot ennast. Lazio lõunaosas asunud saratseenide koloonia suudeti kõrvaldada alles aastal 915 pärast Garigliano lahingut. Ent samal ajal vallutas Bütsants tagasi suure osa Itaalia lõunaosast, alustades Barist, mille nad võtsid saratseenidelt tagasi aastal 876. Liites strateegide juhtida olnud teemad 10. sajandi lõpuks Itaalia katepanikioniks, vähendas Bütsants veelgi niigi kahanevat Benevento võimu.
Aastal 899 vallutas Capua valitseja Atenulf I Benevento ja ühendas kaks hertsogkonda. Ta kuulutas need lahutamatuks ja võttis kasutusele kaasvalitsemise printsiibi, mille korral pojad valitsesid riiki ühes oma isadega. Selle võttis peagi omaks ka Salerno. Ent kogu Langobardia Minor oli viimast korda ühendatud ajal, mil valitsejaks oli aastal 978 Salerno vürstiks saanud Pandulf Raudpea. Tal õnnestus aastal 969 teha Beneventost peapiiskopkond ja enne oma surma 981. aasta märtsis oli ta ka saanud keiser Otto I käest Spoleto hertsogi tiitli. Ent ta jagas viimase oma poegade vahel: Landulf IV sai Benevento-Capua ja Pandulf II Salerno. Kuid peagi hakkas Raudpea vennapoeg Pandulf II mässama, nõudes oma osa pärandusest.
11. sajandi esimestel kümnenditel kahanes Benevento territoorium väiksemaks kui tema kahel "sõsarriigil" – need olid sel ajal silmapaistvama tähtsusega Salerno ja vähem tähtis Capua. Ent aasta 1000 paiku koosnes Benevento siiski veel kokku 34 krahvkonnast. Aastal 1022 vallutas Saksa-Rooma keiser Heinrich II nii Capua kui Benevento, kuid naasis pärast ebaõnnestunud Trooja piiramist Saksamaale. Samal ajal saabusid Mezzogiornosse juba ka normannid ja Benevento, mida tollal tunnustati paavsti süseräänsuse all oleva riigina, oli vahelduva eduga nende liitlane. Benevento valitsejal oli veel piisavalt prestiiži, et panna oma poeg Atenulf Apulias toimunud normannide-langobardide ülestõusu juhiks. Ent Atenulf hülgas normannid ja Benevento kaotas seeläbi selle vähese, mis tema mõjust järele oli jäänud. pisi|300px|Itaalia 1796. aasta paiku Üks suurimaid lõunapoolseid normannide juhte oli aastal 1053 Benevento vallutanud Robert Guiscard. Ta andis vallutatud alad paavstile, kes omakorda määras sinna alguses hertsogiteks rea vähetähtsaid langobarde ja andis selle seejärel aastal 1078 Guiscardile. Lõpuks sai Beneventost aastal 1081 uuesti paavsti valdus ning selleks ajaks oli kunagisest tähtsast riigist, mis oli paljude põlvkondade jooksul määranud ära Lõuna-Itaalia käekäigu, jäänud alles vaid veidi rohkem kui Benevento linn ise. Pärast seda ei nimetatud sajandite jooksul ametisse enam ühtegi hertsogit ega vürsti.
Benevento 19. sajandi alguses
Pärast Benevento vallutamist aastal 1806 nimetas Napoleon I kuulsa Charles Maurice de Talleyrand-Périgordi Benevento vürstiks. Talleyrand-Périgord oli vürst aastani 1815 ja suutis oma teiste ülesannete kõrvalt hertsogkonda üpris oskuslikult juhtida. Joachim Murat vallutas Benevento 1814. aasta veebruaris ja Viini kongressiga tagastati Benevento paavstile.
Kim Peek
pisi|Kim Peek (16. jaanuar 2007) Kim Peek (sünninimi Laurence Kim Peek; 11. november 1951 Salt Lake City, Utah – 19. detsember 2009) oli ameerika savant (tuntud kui "megasavant"  ), kelle aju oli uurimisobjektiks mitmetele ajuteadlastele.
Elulugu
Kim Peek sündis 1951. aastal. Kim ei õppinud kuni neljanda eluaastani kõndima, ja kui ta millestki aru ei saanud (mida juhtus tihti), läks ta endast täiesti välja.
Arstid, kes tal lapsepõlves vaimse puude diagnoosisid, olid soovitanud ta vaimuhaiglasse panna. See aga leidis vastupanu eelkõige Peeki isa Fran'i poolt, kes oli tähele pannud, et pojal on väga eriline mälu. Kim olevat juba kolmeselt küsinud vanemate käest, mida tähendab sõna confidential, ja enne, kui nemad vastata jõudsid, jõudnud selle sõnaraamatust järele vaadata.
Kuueselt soovitati talle lobotoomiat, "ravimaks" tema lakkamatuid värinaid, nihelemist ja edasi-tagasi kõndimist. Haridusega polnud paremad lood – kui Kim seitsmeselt kooli läks, saadeti ta koolitunnist seitse minutit hiljem kui "kontrollimatu" minema. Pärast seda käisid tal kodus kaks korda nädalas à 45 minutit juhendajad.
Peeki mälu peetakse erakordseimaks dokumenteeritud mäluks. Ta teadis peast entsüklopeedilisi fakte ajaloost, kirjandusest, geograafiast, spordist, muusikast ja aastaarve. Pärast raamatu läbilugemist suutis ta seda sõna-sõnalt meenutada. Oma elu jooksul luges ta läbi ja teadis pisima detailini peast üle 9000-12 000 raamatu (sh Shakespeare teosed ja Piibel), kulutades väidetavalt igale leheküljele vaid kümme sekundit. Mitmete allikate sõnul suutis ta samaaegselt kahte lehekülge lugeda, kumbagi ühe silmaga, samal ajal aru saades ja kõike perfektselt mäletades.
Peekil oli probleeme motoorikaga ja ta vajas ööpäevaringset hooldamist. Ta ei tulnud toime väga lihtsate asjadega, näiteks riietumisega.
Kim Peekil oli suurenenud pea (makrotsefaalia). Teadlaste sõnul puudus Peekil mõhnkeha ja väikeaju oli kahjustatud. Hilisemad testid näitasid, et tema suuraju poolkerad ei olnud vasakuks ja paremaks pooleks eraldunud.
Tõenäoliselt põdes ta savanti sündroomi, kuid mitte autismispektri häireid.
Kim Peek suri 2009. aasta detsembris 58-aastaselt infarkti.
Mälestuse jäädvustamine
Peeki lugu inspireeris teda intervjueerinud Barry Marrow'd. Tema filmistsenaariumi põhjal valmis 1988. aastal film "Vihmamees", milles peaosa mängis Dustin Hoffman.
Kalnapededze mõis
Kalnapededze mõis (saksa keeles Charlottenburg) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisakompleks Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas Kalnapededze külas.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisate, sealhulgas ka Vecanna mõisa, kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisatele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge.
Mehhiko lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Mehhikos asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Kesk-Florida kogudus
Kesk-Florida kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb Florida osariigis Clearwateris.
Koguduse õpetaja on Priit Rebane.
Henrique Mecking
pisi| Henrique Mecking (1978)
Henrique Mecking (sündinud 23. jaanuaril 1952 Santa Cruz do Sulis) on Brasiilia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1972).
Mecking sai 15-aastaselt 1967. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 20-aastaselt 1972. aastaselt. Ta on kahekordne Brasiilia malemeister (1965, 1967).
Ta võitis kaks maailmameistrivõistluste tsoonidevahelist turniiri (1973. aastal Petrópolises ja 1976. aastal Manilas) ja pääses mängima MM-i pretendentide matšturniiridele, kus ta kaotas 1974. aastal veerandfinaalis Viktor Kortšnoile ja 1977. aastal veerandfinaalis Lev Polugajevskile. Mecking mängis Brasiilia võistkonna koosseisus neljal maleolümpial (1968, 1974, 2002, 2004).
Düsseldorfi gau
Düsseldorfi piirkond (saksa keeles Gau Düsseldorf) oli 1933. kuni 1945. aastani Natsi-Saksamaa haldusüksus Düsseldorfi ringkonnas, osa Preisimaa Reini provintsist.
Aastatel 1930–1933 oli see NSDAP struktuuriüksus. Piirkonna juht (Gauleiter) oli Friedrich Karl Florian.
pisi|tühi|[[Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei|NSDAP gaud aastatel 1926, 1928, 1933, 1937, 1939 ja 1943]]
Uus-Lõuna
Uus-Lõuna (inglise keeles New South, New South Democracy või New South Creed) on loosung, mis vastandub väljendile Vana-Lõuna.
Termini mõtles välja Sügava Lõuna eestkõneleja ja “Atlanta” toimetaja Henry W. Grady.
Hlíðar
Hlíðar on Reykjavíki linnaosa. Hlíðari linnaosa koosseisu kuulub 6 asumit: Hlíðar, Norðurmýri, Holt, Hlemmur, Suðurhlíðar ja Öskjuhlíð.
Hlíðaris asuvad muuhulgas muuseum Perlan ja Reykjavíki Ülikooli peahoone.
Russalka rannapark
Russalka rannapark (ka Kadrioru rannapark) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus Pirita tee ja mere vahelisel alal. Pargi pindala on 14,4 ha.
Park kujundati 1901-1902 seoses Russalka mälestussamba püstitamisega.
Minneapolise kogudus
Minneapolise kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb Minnesota osariigis Saint Paulis.
Koguduse õpetaja on Nelli Vahter. Koguduse esimehe kohusetäitja on T. Tammearu.
Rooma kuuria
Rooma kuuria (Curia Romana) on paavsti kuuria ehk õukond, mis koondab paavsti tähtsamaid abilisi; ka administratiivaparaat, mis korraldab kiriku valitsemist.
Monito saar
Monito saar (hispaania Islote Monito) on palju suuremast Mona saarest 5 kilomeetrit loodes asuv asustamata Puerto Rico saar. Monito on meessoost sõna (vaste naissoost Mona ' le). Saar on üks kolmest Mona väila saarest ja osa Isla de Mona e Islote Monito ringkonnast, mis on Mayagüezi maakonna alljaotus. Saar on ligipääsmatu, viljatu, kuni 65 meetri kõrgune ja pindalaga 0,147 km².
Taimestik ja loomastik
Monito saare taimestik koosneb 37 liigist, 36 perekonnast ja 23 sugukonnast. Suuremad perekonnad on Cactaceae, Poaceae ja Malvaceae. Liikide vähesus (vähem kui 9% Mona saare liikide arvust) on tingitud mitmetest mõjuteguritest: Monito väiksus; väike elupaikade mitmekesisus, konkreetsemalt öeldes rannaelupaikade puudumine, saar on madal jm; ja eksootiliste liikide puudumine. Samal ajal tekitavad pesitsevad linnud, eriti Sula leucogaster, saarel segadust. Rohttaimede taksonoomilise rühma leidumine on seostatav lagedamate aladega põõsastiku vahel. Mona platoole iseloomulike vabalt levivate liikide (nt orhideede) puudumine on märkimisväärne.
Monito geko, ohustatud liik, on unikaalne just Monito saarele.
Città metropolitana di Venezia
Città metropolitana di Venezia on 2. järgu haldusüksus (città metropolitana) Itaalias Veneto maakonnas. See moodustati endise Veneetsia provintsi asemele. See hakkas toimima alates 2015. aasta 1. jaanuarist. Piirneb Aadria mere ning Treviso, Pordenone, Udine, Rovigo ja Padova provintsiga.
Haldusjaotus
Città metropolitana di Venezia jaguneb 44 omavalitsusüksuseks (comuni):
Todd Kane
Todd Arthur Lucien Kane (sündinud 17. septembril 1993 Huntingdonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Coventry City.
Ta alustas klubikarjääri Londoni Chelseas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Ta mängis Chelsea noortevõistkondades ja reservmeeskonnas, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta üheski ametlikus mängus. Hooajal 2010/11 võitis ta Chelsea reservmeeskonnaga Premier Reserve League'i ja hooajal 2011/12 FA Youth Cup'i.
2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Queens Park Rangers.
2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Coventry Cityga.
Aastatel 2011–2012 mängis Kane Inglismaa kuni 19-aastaste koondises.
Vassili Lõtkin
Vassili Lõtkin (vene keeles Василий Ильич Лыткин, kirjanduslik pseudonüüm Illja Vas; komi keeles Илля Вась; 27. detsember (vkj 15. detsember) 1895 Tentjukovo küla, Ust-Sõssolski maakond, Vologda kubermang (tänapäeval Komi Vabariik) – 27. august 1981 Moskva) oli komi keeleteadlane ja luuletaja.
Kuveidi lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Kuveidis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Vassili Lõtkin
Vassili Lõtkin õppis Ust-Sõssolski linnakoolis ja seejärel Totma õpetajate seminaris. Mobiliseeriti sõjaväkke, osales Esimeses maailmasõjas ja Vene kodusõjas. 1925. aastal lõpetas ta Moskva ülikooli keeleteaduskonna ja hiljem samas aspirantuuri. Vassili Lõtkin oli kaks aastat teaduslikus komandeeringus Soomes, Saksamaal ja Ungaris. 1927. aastal sai ta Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi. 1930–1933 oli ta Moskva ülikooli dotsent ja alates 1932. aastast ka Komi Pedagoogilise Instituudi õppejõud. 1933. aastal Vassili Lõtkin arreteeriti ja teda karistati viieaastase vabaduskaotusega vangilaagris. 1956. aastal ta rehabiliteeriti täielikult.
1946. aastal sai ta uurimistöö "Древнепермский язык и историческая грамматика" ('Muinaspermi keel ja ajalooline grammatika') eest filoloogiadoktori kraadi. Vassili Lõtkin juhatas kümme aastat NSV Liidu Teaduste Akadeemia Keeleteaduse Instituudi soome-ugri keelte sektorit. Ta avaldas 11 monograafiat ja üle 300 teadusliku artikli. Alates 1956. aastast oli ta NSV Liidu Kirjanike Liidu liige.
Esimese Vassili Lõtkini luuletus avaldati 1918. aastal. Ta kirjutas poeeme, värssmuinasjutte ja lasteluulet. Tema kõige olulisemaks teoseks peetakse 1927. aastal ilmunud kodusõja-teemalist poeemi "Мунöны" ('Lähevad').
Meryem Uzerli
Meryem Sahra Uzerli (sündinud 12. augustil 1983 Kasselis) saksa-türgi päritolu Türgi näitleja.
Euroopa ruumi arenguplaan
pisi|Tallinna vanalinn on osa maailma kultuuripärandist
Meryem Uzerli
Ta on tuntud türgi seebiooperist "Sajandi armastus", kus mängis Suleiman I lemmiknaist Hürremit.
Ta on sündinud saksa-türgi segaperekonnas, tema ema on sakslanna ja isa türklane. Ta õppis aastatel 2000–2003 näitlemist Hamburgis.
Euroopa ruumi arenguplaan
Euroopa ruumi arenguplaan (inglise European Spatial Development Perspective (ESDP), otsetõlkena ka Euroopa ruumilise arengu perspektiiv) on Euroopa Liidu planeeringudokument, mille eesmärgiks on tagada Euroopa Liidu territooriumite ühtlane ning jätkusuutlik areng. Selle võtsid vastu Euroopa Liidu liikmesriikide planeeringu ministrid 1999. aastal Saksamaal Potsdamis. Sellest ajast alates on see EL planeeringualase koostöö programmdokument.
Euroopa Ruumilise Arengu Perspektiivi mõte seisneb selles, et ei piisa majanduslikust kasvust ning püüdlemisest kindlate majanduslike näitajate tasemele selleks, et saavutada kogu Euroopa Liidu territooriumi majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust. Selleks, et seda eesmärki saavutada on vaja kooskõlastatud tegevust ruumilises arengus.
ESDP eesmärgid
ESDP kolm peamist eesmärki on :
Lähtuvalt nendest eesmärkidest, keskendutakse neljale põhivaldkonnale :
Eesmärkide täitmise peaks tagama liikmesriikide omavaheline koostöö arengustrateegiate väljatöötamisel, arvestades kohalikke olusid ja eripärasid.
Veel ESDP sisust
pisi|Euroopa Liidu liikmesriigid
ESDP käsitleb ka muudatusi seoses Euroopa Liidu laienemisega. Tuuakse välja asjaolu, et kandidaatriikide (nüüdseks on enamus juba liikmesriigid ) maapiirkondades, kus on majanduslik transformatsioon valusalt läbi elatud, valitseb suur ebavõrdsus, mis koos tööpuuduse ja halvas seisukorras oleva infrastruktuuriga võib viia massilise väljarändeni ning põhjustada seega ruumilise struktuuri purunemist. Tänu sellele riskile on välja toodud vajadus kaasata kandidaatriigid ja nende ruumiline ja regionaalpoliitika keskse punktina Euroopa Liidu ruumilise arengu dokumentidesse.
Lisaks eelnimetatule peaksid riigid püüdma keskkonnakaitseliste piirangutega vältida Euroopa killustumist olemasolevate ja kavandavate transpordikoridoridega, arendades territooriume terviklikult. Keskkonna poole pealt peaksid Euroopa Liidu liikmed tagama üldise veeringe säästva majandamise, bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ning kavandama leevendusmeetmeid kliimamuutustele nii kohaliku kui ka globaalse taseme võtmes
Eesti seotus Euroopa Ruumilise Arengu Perspektiiviga
pisi|left|Eesti lipp ESDP võeti ametlikult vastu 1999. aastal, mil Eesti ei olnud veel Euroopa Liidu liikmesriik. Eesti liitus sellesse koostöösse täieõigusliku partnerina 2004. aastal. Eesti osales antud koostöös ka enne täieõiguslikuks partneriks saamist, kuna alates 1998. aastast on EL kandidaatriike perioodiliselt kutsutud sellest osa võtma. . Üleriigiline planeering Eesti 2030+ lähtub ruumilise arengu põhimõtetest, mida on väljendatud ka ESDP-s. Lisaks sellele lähtuvad ka üldplaneeringud mingil määral ESDP-st, olles kõrgema tasemega planeeringudokument.
MSC Magnifica
MSC Magnifica on ettevõttele Mediterranean Shipping Company (MSC) kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud 2010. aastal STX France'i tehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal.
Liina Langemets
Liina Langemets (sündinud 20. veebruaril 1978 Tallinnas) on eesti sisearhitekt.
Langemets on õppinud aastatel 1984–1992 Tallinna 42. Keskkoolis (nüüdne Kadrioru Saksa Gümnaasium), 1992–1996 Tartu Kunstikoolis kunstilise kujunduse erialal ja 1998–2002 Eesti Kunstiakadeemias sisearhitektuuri erialal.
2000. aastast tegutses ta vabakutselise sisearhitektina. 2011. aastast töötab ta sisearhitektina Riigikogus.
Liina Langemets on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.
Emamedal
pisi|130px|Emamedali I järk pisi|130px|Emamedali II järk Emamedal oli Nõukogude Liidu medal, millega autasustati lasterikkaid emasid, kes olid sünnitanud ja kasvatanud viis või kuus last.
Emamedal kehtestati NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi 18. augusti 1944 seadlusega.
Eesti NSV-s otsustati autasustamine Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega.
Jordanka Fandakova
pisi|Jordanka Fandakova (2018) Jordanka Asenova Fandakova (bulgaaria keeles Йорданка Асенова Фандъкова; sündinud 12. aprillil 1962 Samokovis) on Bulgaaria poliitik (Kodanikud Euroopa Arengu Poolt Bulgaarias (GERB, bulgaaria keeles Граждани за европейско развитие на България).
27. juulist kuni 19. novembrini 2009 oli ta Bulgaaria haridus- ja teadusminister.
23. novembril 2009 valiti ta Sofia linnapeaks. Uuesti valiti ta Sofia linnapeaks 2011. ja 2015. aastal.
Granada emiraat
Granada emiraat (araabia: إمارة غرﻧﺎﻃﺔ‎‎), tuntud ka kui Nasriidide Granada kuningriik (hispaania: Reino Nazarí de Granada), oli emiraat, mis loodi aastal 1238 – pärast seda, kui Almohaadide riigi Muhammad al-Nasir Las Navas de Tolosa lahingus kristlike kuningriikide liidult aastal 1212 lüüa sai.
Pärast seda, kui prints Idris Pürenee poolsaarelt lahkus, et asuda juhtima Almohaade, asutas Mohammed I ibn Nasr viimase Pürenee poolsaare moslemite dünastia – Nasriidide dünastia. Nasriidi emiirid rajasid näiteks kuulsa Alhambra kindluse. Aastaks 1250 oli emiraat jäänud viimaseks moslemite valduseks Pürenee poolsaarel. Andaluusia araabia keel oli riigikeel ja seda kõneles emakeelena suurem osa rahvastikust. Emiraadi õitseng kestis veel kaks sajandit.
Tribuutriik
Kui rekonkista juunis 1236 Córdoba vallutamisega hoogu juurde sai, liitus Mohammed I ibn Nasr Kastiilia Fernando III-ga; selle tulemusel sai Granadast Kastiilia krooni tribuutriik. Granada jäi tribuutriigi staatusse järgmiseks 250 aastaks, emiirid maksid Kastiilia kuningatele kullas, mida nad importisid läbi Sahara tänapäeva Mali ja Burkina Faso aladelt. Nasriidid aitasid Kastiilial teisi moslemeid poolsaarelt väja ajada, nt novembris 1248 Sevilla vallutamisel ja 1262. aastal Nibela taifa vallutamisel.
Granada vallutas 1305. aastal Ceuta, kuid kaotas kontrolli linna üle 1309. aastal Fesi kuningriigile, keda aitasid Aragóni krooni väed. Granada sai linna tagasi aasta hiljem, kuid kaotas uuesti aastal 1314. Aastatel 1315–1327 oli Ceuta jälle Granada kontrolli all. Aastal 1384 sai Granada veel viimast korda linna endale, 1415. aastal kaotati kontroll linna üle lõplikult.
Buissy
pisi|Buissy peatänav
Granada emiraat
Tribuutriik
Granada rahu Kastiiliaga rikuti mitu korda. Granada kaotas 1330. aasta Teba lahingus Kastiiliale valdusi. Aastal 1340 toetas emiir Yusuf I Mariinide dünastia ebaõnnestunud Pürenee poolsaare vallutuskatset, mis lõppes Río Salado lahinguga. pisi|Hispaania kuningriigid aastal 1360
Buissy
Buissy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Granada emiraat
Piirkonna vahesadam
Granada tribuutriigi staatus ja soodne geograafiline asukoht (Sierra Nevada mäed olid heaks kaitseks) pikendasid Nasriidide valitsusaega ning aitasid saada emiraadil Magribi ja ülejäänud Aafrika jaoks tähtsaks vahesadamaks. Hiliskeskaja majanduskriiside ajal, kui muu Euroopa oli raskustes, jätkus Granada jõukuse kasv. Sel perioodil oli Granada üks suurematest linnadest, sest moslemitest pagulased, kes põgenesid kaotatud aladelt, kahekordistasid linna rahvaarvu; Granada linn sai 1450. aastaks Euroopa suurimaks linnaks. Granada oli rekonkista ajal moslemitele tähtis varjupaik. Hoolimata jõukusest jätkusid sisepoliitilised tülid. Granada piirialadel toimusid tihedad kokkupõrked ja järk-järgult kaotati territooriume Kastiiliale.
Buissy
Põllumajandusküla asub 24 km Arrasist kagus teede D14 ja D19 ristumiskoha ümbruses.
Sandis Ģirģens
pisi|Sandis Ģirģens (2019) Sandis Ģirģens (sündinud 11. mail 1980 Varakļānis) on Läti jurist ja poliitik. Ta oli alates 23. jaanuarist 2019 kuni 3. juunini 2021 Läti siseminister.
Granada emiraat
Granada langus
Sõda Granada vastu tundus nii Isabel I-le kui ka Fernando II-le kasulik, sest see oleks liitnud kroonide rahutud aadlikud ühe eesmärgi alla. Granada sõda algas 1482. aasta veebruaris, kui kristlased Alhama de Granada vallutasid. Granada sõda kestis järgmised 10 aastat. Kristlaste väed koosnesid Kastiilia aadlike ja linnade sõduritest, Santa Hermandadi vägedest ja Šveitsi palgasõduritest. Katoliku kirik kutsus avalikult teisi kristlikke maid Granada vallutamist toetama. Samal ajal puhkes ka Granada kodusõda, kuna ei suudetud otsustada uue valitseja üle. Kastiilia kasutas Granada sisekonflikte, et kaugemale Granada sisemaale tungida. Aastal 1491 algas Granada linna piiramine. Granada leping allkirjastati 25. novembril 1491, sellega sätestati kapituleerumise tingimused. Lõplikult andis viimane moslemi valitseja Muhammad XII, keda hispaanlased tundsid nime Bobadil all, kontrolli Granada üle Fernando ja Isabela kätte 2. jaanuaril 1492.
Buissy
pisi|tühi|
Sandis Ģirģens
Ta on lõpetanud Turība kõrgema ärikooli.
Granada emiraat
Tagajärjed
Rekonkista ei lõppenud viimaste moslemite Püreneelt väljaajamisega. Isabela kutsus kristlasi üles Aafrikat vallutama. Põhja-Aafrikasse põgenes pärast Granada langemist umbes 200 000 moslemit. Algselt oli leppes sätestatud, et moslemitele, kes Granadasse jäid, pidid olema tagatud nende vara, õiglased seadused, tavad ja usk. Pärast Alpujarrasi ülestõusu aastal 1500 tühistati need tingimused ning moslemitel jäi valida põgenemise ja usumuutuse vahel. Aastatel 1568–1571 korraldasid usku muutnud moslemite järeltulijad veel ühe ülestõusu, mis lõppes kõikide endiste moslemite kunagise Granada aladelt väljasaatmisega Põhja-Aafrikasse ja Anatooliasse.
OMI
Omar Samuel Pasley; tuntud kui OMI (sündinud 3. septembril 1986 May Penis) on Jamaica reggae-muusik ja -laulja.
Kesk-Atlandi osariigid
298px|pisi|Kesk-Atlandi osariigid (harvem [[Virgina ja Lääne-Virgina)]] Kesk-Atlandi osariigid (inglise keeles Mid-Atlantic states või Middle Atlantic states) moodustavad geograafilise piirkonna Uus-Inglismaa ja Lõuna-Atlandi osariikide vahel. Läbi ajaloo on piirkonnal olnud kandev roll Ameerika Ühendriikide kultuuri, kaubanduse, rände ja tööstuse arengus.
Osariigid
298px|pisi|[[Independence Hall, mis asub Philadelphia linnas Pennsylvania osariigis]]
OMI
Tema tuntuim lugu on "Cheerleader", mis ilmus 2012. aastal. Aastal 2014 tegi saksa muusikaprodutsent ja DJ Felix Jaehn loost uue versiooni, mis tõusis paljude riikide muusikaedetabelite tippu.
Granada emiraat
Tagajärjed
Sellega lõppes ka juutide usu tolereerimise periood selles piirkonnas.
Ovidiu
Ovidiu (ajalooline nimi Canara, türgi keeles Kanara) on linn Rumeenias Constanța maakonnas. Linn asub ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas Siutghioli järve (limaani) kaldal, maakonnakeskuse Constanța kesklinnast ligikaudu 11 km põhjaloodes.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ovidiu elanikest rumeenlasi 81,01%, tatarlasi 3,01%, türklasi 2,51%, mustlasi 1,83% ja teistest rahvustest inimesi 0,25%. Rahvus oli teadmata 11,36%-l elanikest.
Asulat on esmamainitud 1650. aastal. Praeguse nime sai Ovidiu 1930. aastal Vana-Rooma luuletaja Ovidiuse auks, kes on legendi kohaselt maetud Siutghioli järve saarele.
Pseudaspis cana
Pseudaspis cana on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levila
Neid madusid võib kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Keenias, Rwandas, Burundis, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis, Sambias, Lõuna-Aafrikas, Svaasimaal, Namiibias, Botswanas ja Angolas.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudaspis cana seisuga 24.03.2015.
Pļaviņase hüdroelektrijaam
pisi|Pļaviņase HEJ (aprill, 2006) Pļaviņase hüdroelektrijaam (lühemalt Pļaviņase HEJ) on Lätis Daugava jõel Aizkraukle linnas asuv hüdroelektrijaam.
Hüdroelektrijaama kümne turbiini koguvõimsus on 894 MW. See on Läti suurim hüdroelektrijaam ja ka Euroopa Liidu riikides üks suuremaid. Jaama esimene turbiin pandi tööle 1965 ja täisvõimsuses hakkas jaam tööle 1968.
Jaam on Läti suurim elektrienergia tootja.
Prusie
Prusie on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Lubaczówi maakonnas Horyniec-Zdrój vallas. Prusie asub Ukraina piirist natuke vähem kui 1 km kaugusel.
Dzisna
Dzisna on linn Valgevenes Viciebski oblastis Miory rajoonis. Leedu keeles Dysna. Asub Dzisna ja Daugava jõe ühinemispaigas.
Majauss
Eestis, ka Lätis ja Leedus, oli veel 19. sajandil levinud majaussi austamine, mis põhines ürgsel surnute kultusel ja arvamusel, et surnud esivanema hing siirdub ussi sisse. Usuti, et majauss toob majale, perele ja loomadele õnne, halva kohtlemise puhul aga õnnetust. Kui ta suri, kardeti majale ja selle elanikele halbu aegu.
Majausse peeti au sees juba antiikajal Kreekas, hiljem levis see komme kogu Euroopasse.
Dzisna
Ajalugu
Esimest korda on seda asulat mainitud aastal 1374 nimega Капец-гарадок. Alates 1461. aastast tuntud praeguse nime all. Aastal 1569 sai linnaõigused. Dzisnast sai tähtis kaubanduskeskus, kus oli mitu kloostrit ja kirikut. Aastal 1793 läks teisel Poola jagamisel Venemaa keisririigi koosseisu. XX sajandi alguseks oli Dzisnas umbes 10 000 elanikku, aga seoses jõeliikluse vähenemisega hakkas kahanema ka rahvaarv. 1921. aastal liideti Dzisna Poolaga, aastal 1939 Valgevene NSV-ga.
Andrei Karlovi atentaat
Andrei Karlovi atentaat leidis aset 2016. aasta 19. detsembri õhtul. Venemaa suursaadiku Türgis Andrei Karlovi tappis kunstinäitusel Ankaras Türgis politseinikuna töötanud, kuid parajasti mitte tööl olnud Mevlüt Mert Altıntaş. Atentaat pandi toime mõni päev pärast Türgis toimunud meeleavaldusi Aleppo lahingu ja Venemaa osaluse vastu Süüria kodusõjas.
Bibliokaeve
Bibliokaeve on defineeritud kui andmekaeve, bibliomeetria, statistika ja aruandlusvahendite kogum. Bibliokaevet kasutatakse nii infoteaduses, äris (kindlustus, pangandus), teadusuuringutes (astronoomia, meditsiin) kui ka valitsuse julgeolekus (kurjategijate ja terroristide avastamine). Bibiliokaevet kasutatakse raamatukoguüsteemides käitumismustrite väljaselgitamiseks. Bibliokaeve võimaldab raamatukogu juhtidel ja teadlastel paremini mõista raamatukogus sisalduvaid ressursse ja kuidas raamatukogu kasutajad ressurssidele ligi pääsevad.
Täielik bibliokaeve protsess hõlmab mitut etappi alates projekti eesmärgi mõistmisest kuni selleni, millised andmed on kättesaadavad protsessi muudatuste rakendamiseks lõpliku analüüsi põhjal.
Termini "bibliokaeve" võttis 2003. aastal kasutusele Syracuse ülikooli infoteaduste kooli õppejõu Scott Nicholson, et eristada andmekaevet raamatukogudes teist tüüpi andmekaevetest.
Bibliokaeve rakendamine
Bibliokaeve rakendamiseks tuleb luua andmeait. Selleks on vajalik koguda informatsiooni ressursside kohta (nt andmed töö autori kohta). Kui andmed on kogutud, korrastatakse demograafiline informatsioon ja lõpuks otsitakse raamatukogu informatsioon. Seejärel on võimalik andmeid analüüsida ning töödelda. Lisaks on võimalik uurida ka, millal inimesed kõige sagedimini raamatukogu külastavad. Tänu bibliokaevele suudab raamatukogu paremini mõista oma kasutajaid. Bibliokaeve abil saavad raamatukogu juhid planeerida eelarvet, keskendudes ressurssidele, mida kõige rohkem kasutatakse.
Bibliokaeve tehnikad
Bibliokaevandamise liike on palju, mis on tavalisel jagatud teadaoleva teabe liigi ja andmekaevandamise mudelist otsitavate teadmiste tüüpidega.