cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suur Kollaps
Ülevaade
Kui universumi paisumise kiirus ei saavuta ülekaalu paokiirusest, siis hakkab kõik aine universumis vastastikkuse gravitatsiooni mõjul kokku tõmbuma. Erinevalt algsest universumist, mis oli ühtne, muutub meie praegune universum kokku tõmbumise kühmuliseks. Lõpuks kukuks kõik aine kokku mustadeks aukudeks, mis liiguvad kokku, et moodustada üks suur must auk ehk suure kollapsi singulaarsus.
Reidilahing
Taani-Norra
Steen Bille eskadron ''Need laevad lahingus ei osalenud, nimekiri pole täielik. Umbes 14 moodsat liinilaeva ja sama palju väiksemaid laevu hoiti sadamas.''
Suur Kollaps
Ülevaade
Tulevikusündmuste täpsed detailid, mis toimuvad enne suure kollapsi lõppfaasi, sõltuvad nii universumi paisumise faasi kui ka eelmise kokkutõmbumisfaasi pikkusest. Siiski tuleb ära märkida, et teadlased ei suudaks kohe kindlaks teha, millal universum läheb üle kokkutõmbumisfaasi, sest valgus ei jõua maale silmapilkselt ja seetõttu ei saa ka täpselt kindlaks teha, millal üks faas asendub teisega.
Reidilahing
Kaotused
Et Taani-Norra laevastik organiseeriti nii suure kiiruga, oli seal suur hulk vabatahtlikke, kellel puudus laevastikukogemus või oli seda vähe, ja sellepärast pole täpselt teada, kui suured Taani-Norra kaotused olid. Hukkunute ja haavatute arvud jäävad 1135 ja 2215 vahele. Olfert Fischeri ametliku ettekande järgi oli hukkunuid ja haavatuid 1600–1800.
Briti logiraamatute ning Nelsoni ja Parkeri poolt Briti admiraliteedile saadetud ettekannete järgi oli Briti poolel 264 hukkunut ja 689 haavatut.
Suur Kollaps
Ülevaade
Meie universumile võib ennustada, et kõigepealt ühinevad superklastrid, neile järgneb galaktikaklastrite ja galaktikate ühinemine. Kui tähed asuvad nii lähestikku, et nendevahelised kokkupõrked on muutunud tavaliseks, muutuks kosmiline mikrolaine-taustkiirgus nii suureks, et tähed ei suudaks enam enda soojust eraldada ja nad kuumeneksid seestpoolt niivõrd, et nad plahvataksid ja jätaksid maha kuuma gaasi, mille aatomid kukuksid suure kuumuse tõttu oma ehituskivikesteks.
Rettenschöss
Rettenschöss on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 680 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 16,28 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 476 inimest. Vald paikneb 10,20 km Kufsteinist kirdes ja 6 km Ebbsist kirdes ning piirneb Baieriga Saksamaal.
Suur Kollaps
Ülevaade
Hubble'i konstant mõõdab praegust universumi paisumist. Gravitatsioonilise jõu tugevus sõltub universumis leiduva aine tihedusest ja survest ehk kriitilisest tihedusest. Kui universumi tihedus osutub suuremaks kui kriitiline tihedus, siis toimub paisumise pidev aeglustumine, mis asendub kunagi kokkutõmbumisega ja põhjustab lõpuks universumi kokkukukkumise. Kui tihedus on väiksem kriitilisest tihedusest või sellega võrdne, siis jätkub paisumine igavesti. Järgneks universumi külmussurm, milles universum jahtub samal ajal kui toimub paisumine. Üks teooria oletab, et universum kukub kokku olekusse millest ta alustas ja seejärel algaks Suure Pauguga uus universum. Selle teooria järgi elaks universum igavesti ja temas toimuksid paisumise (Suur Pauk) ja kokkutõmbumise (Suur Kollaps) faasid.
Reidilahing
Kaotused
Taani laevadest, mis lahingus osalesid, läks kaks põhja, üks plahvatas ja 12 hõivati vaenlase poolt. Brittidel polnud piisavalt mehi sõjasaagi mehitamiseks, sest nad muretsesid tulevaste lahingute pärast. Sellepärast nad põletasid 11 laeva ning ainult üks, Holsteen, läks kaasa Londonisse, vedades haavatuid kirurg William Fergussoni järelevalve all. Londonis võttis Kuninglik Merevägi laeva üle ja pani talle nimeks HMS Nassau.
Vaherahuläbirääkimised
pisi|Reidilahing Pärast relvarahu 2. aprillil maabus Nelson Kopenhaagenis, et avada ametlikud rahuläbirääkimised. Kolonel Stewarti sõnul oli kohalike elanike hoiakus imetluse, uudishimu ja ebameeldivuse segu.
Whitstable
Whitstable on mereäärne linn Inglismaal Kenti krahvkonnas.
See asub 8 km Canterburyst põhja pool ja 3 km Herne Bayst lääne pool.
Reidilahing
Vaherahuläbirääkimised
Läbirääkimised jätkusid kirja teel ja 8. aprillil tuli Nelson isiklikult tagasi leppe kavandiga, milles oli 7 artiklit. Ainuke komistuskivi oli artikkel, mis nägi ette 16-nädalase relvarahu, et Suurbritannia saaks Venemaaga sõdida. Stewart väidab, et siinkohal pöördus üks taanlane teise poole, öeldes prantsuse keeles, et mittenõustumine võib viia vaenutegevuse taasalustamiseni. "Jätkake vaenutegevust!" vastas Nelson ning ütles oma tõlgi poole pöördudes: "Öelge neile, et me oleme hetke pärast valmis; valmis pommitama kohe täna õhtul!" Järgnesid rutakad vabandused (Briti laevastik oli nüüd positsioonidel, mis võimaldasid Kopenhaageni pommitamist) ning jõuti kokkuleppeni ja vaherahule kirjutati 9. aprillil alla. . Relvarahu lühendati 14 päevale, kuid selle ajal pidi relvastatud neutraliteet olema peatatud ning brittidel olema vaba juurdepääs Kopenhaagenile. Ka Taani sõjavangid vabastati. Läbirääkimiste viimasel tunnil said taanlased (kuid mitte britid) teada, et Venemaa keiser Paul I on mõrvatud. See tegi relvastatud neutraliteedi liidu lõpu väga tõenäoliseks ja vabastas taanlased hirmust, et Venemaa võib neid rünnata. Nii nõustuti Briti tingimustega kergelt.
Hinnang
pisi|Reidilahingut ja Horatio Nelsonit kujutav [[Reljeef (kunst)|reljeef Trafalgari väljakul Londonis. See lahing oli Nelsonile oluliseks poliitiliseks võiduks]] Kuigi muutunud poliitiline olukord pärast Venemaa keisri Paul I surma vähendas lahingu poliitilist tähtsust ning materiaalsed kaotused lahingus olid kummagi laevastiku võitlusvõimele vähese tähtsusega (taanlased säästsid hoolega oma esmaklassilisi laevu), meenutab Taani pool seda lahingut tänini Taani mereväelaste erakordset vaprust: nad pidasid vastase ülekaalukatele jõududele mitu tundi vastu.
Kuigi inglased pidasid lahingut suureks sõjaliseks ja poliitiliseks võiduks, ei ole taani ajaloolaste meelest selge, kes oli võitja. Poliitilisest aspektist saavutasid inglased oma eesmärgi, et Taani-Norra väljuks relvastatud neutraliteedi liidust. Ent Paul I surm tähendas, et see liit oli faktiliselt lagunenud, enne kui kroonprints Frederik Suurbritannia nõudmist aktsepteeris. Pealegi sai Taani-Norra säilitada neutraliteedi Suurbritannia ja Prantsusmaa vahelises konfliktis. Sõjalisest aspektist tegi Briti laevastik Taani-Norra laevastikule suurt kahju. Ent Taani-Norra tulejõud oli palju suurem ja Kopenhaageni kaitse palju tugevam kui oodatud ning merelahing kujunes pikemaks ja raskemaks, kui Nelson ja Parker olid arvanud. Taani-Norra oli Kopenhaageni ja laevastiku kaitsmisel edukas, kuigi see võib-olla poleks nii olnud, kui rahuläbirääkimised oleksid nurjunud ja Nelson oleks oma terveks jäänud pommituslaevadega uut lahingut alustanud. Nelsonil oli algselt kavas olnud Taani-Norra laevastik hävitada ja pommitada Kopenhaageni linna. Kuid ta ründas ainult neid Taani-Norra laevu, mis paiknesid lõuna pool Trekronerfortetit, kus oli 66 kindlustatud suurtükki. Põhja pool Trekronefortetit paiknenud Taani-Norra laevad ei olnud kogu lahingu vältel teinud ühtki pauku ja olid endiselt lahinguvalmis. Et Nelsoni enda laev oli vaherahu jõustumise hetkel viga saanud, siis on kahtlane, kas ta oleks suutnud võita lahingu Trekronerforteti ning Taani-Norra laevastiku võitlusvõimelise laevastiku vastu.
Whitstable
Linnas on traditsiooniliseks tegevusalaks austrite püük ning igal aastal korraldatakse austrifestivale.
Reidilahing
Hinnang
Kuigi Taani ja Briti ajaloolastel pole üksmeelt selles, kes võitis merelahingu, on nad ühel meelel Nelsoni poliitilises võidus. Muu hulgas Reidilahingu eest sai Nelson 19. mail või 22. mail 1801 tiitli vikont Nelson (Viscount Nelson, of the Nile and of Burnham Thorpe).
Whitstable
pisi|tühi|Harbour Street
Reidilahing
Järellugu
12. aprillil sõitis Parker Karlskronasse ning brittide lähenedes naasis Rootsi laevastik sadamasse, kus Parker püüdis ka rootslasi veenda relvastatud neutraliteedi liidust lahkuma. Parker keeldus sõitmast Läänemere idaossa ja pöördus selleasemel Kopenhaagenise tagasi. Seal sai ta teada, et teated tema vähesest innukusest on jõudnud Londonisse. 5. mail kutsuti ta tagasi ja tal kästi anda juhtimine üle Nelsonile. Nelson sõitis jälle ida poole ning jätnud kuus liinilaeva Karlskronasse, jõudis ta 14. mail Tallinna, kus ta leidis, et jää on sulanud ja Venemaa laevastik on lahkunud Kroonlinna. Samuti sai ta teada, et on alanud läbirääkimised relvastatud neutraliteedi lepingu lõpetamiseks, ning nõnda pöördus ta 17. mail tagasi. Lord Nelsonile anti tiitel Viscount Nelson of the Nile.
Teekond Ussinuumajani
Filmis alustab Tender oma otsinguid Eestist, kus psühhiaater Pille Vaarmann selgitab muinasjutu lugu tänapäeva vaatepunktist. Järgmisena liigub ta Londonisse rääkima näitekirjaniku ja luuletaja Deborah Levyga, kes räägib lähemalt muinasjutu emotsionaalsest ja seksuaalsest küljest. Seejärel sõidab ta Peterburi pedagoogilisse ülikooli, kus räägib tšuktši keele kateedris tšuktš Ida Vladimirovna Kulikovaga, kelle uurimistöö keskmes on tänapäevane tšuktši põhjapõdrakarjuste sõnavara. Aleksandra Megežekskaja räägib lähemalt tšuktši naiste ürgsest iseloomust. Teekond lõpeb Tšuktšimaal, kus Penentegren rääkis 1953. aastal rahvaluuleuurijale Pjotr Inenlikeile esimest korda "Ussinuumaja" loo.
Rüdi
Rüdi ehk risla (Calidris) on lindude perekond kurvitslaste sugukonnast.
Eestist on teada järgmised liigid:
Austerkarplased
Neid iseloomustavad paksud ebasümmeetrilised kojapoolmed.
Austerkarplastest kasutatakse mitmeid liike söögiks kui austreid.
Läänemeres neid ei esine, kuna nad elavad vaid suurema soolsusega vees.
Golden Valley maakond (Montana)
thumb|Asend Montana osariigis Golden Valley maakond (Golden Valley County) on maakond USA-s Montana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 46°38' N, 109°17' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Ryegate.
Maakonna pindala on 3046 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 884. Aastal 2000 oli elanikke 1042.
Ajalugu
Golden Valley maakond moodustati 8. märtsil 1920.
Espagne (laev 1909–1917)
Espagne oli Belgia kaubalaev, mille uputas 25. detsembril 1917 Inglise kanalis Isle of Wighti lähedal Saksa allveelaev.
Ehitus
Laeva ehitust alustati 6. veebruaril 1909 laevatehases Chantiers Navals Anversois S.A Antwerpenis. Laev oli 71,78 meetrit pikk, 11 meetrit lai ja 3,7 meetrit sügav. Kogumahutavuseks määrati 1463 brt.
Põhjaminek
25. detsembril 1917 aastal oli Espagne sõitmas Le Havre'ist Prantsusmaal Newporti Suurbritannias. Kell 06:35 tabas laeva torpeedo allveelaevalt UC 71. Laev vajus rohkem kui 40 meetri sügavusele. 24 inimesest pardal hukkus 21 ja kolm päästeti.
Vrakk
Vrakk on rohkem kui 40 meetri sügavusel ja on suures osas hävinud.
Yucatáni lipp
Yucatáni osariigi elanikud kasutavad seda oma kohaliku identiteedi väljendamiseks. On tehtud ettepanek kuulutada see osariigi ametlikuks lipuks.
Sado
Sado võib tähendada järgmist:
James Edward Gordon
Ta lõpetas Glasgow' Ülikooli laevaehitusinsenerina. Hiljem töötas Readingi Ülikoolis materjalitehnoloogia professorina.
Antonio Patriota
pisi|Antonio Patriota (2015) Antonio de Aguiar Patriota (sündinud 27. aprillil 1954 Rio de Janeiros) on Brasiilia poliitik ja diplomaat. Ta oli aastatel 2011–2013 Brasiilia välisminister. Aastatel 2013–2016 oli ta Brasiilia esindaja ÜRO-s.
Ta lõpetas Genfi Ülikooli filosoofia erialal. Ta on täiendanud end Rio Branco Instituudis rahvusvaheliste suhete alal.
Ta töötas aastatel 1979–1982 Brasiilia diplomaadina ÜRO-s. Aastatel 1990–1992 töötas ta Brasiilia välisministeeriumis. Aastatel 1992–1994 töötas ta Brasiilia presidendi kantseleis. Aastatel 1994–1999 töötas ta Brasiilia ÜRO esinduses.
Gemma di Vergy
Gemma di Vergy on Gaetano Donizetti ooper (tra­gedia lirica) kahes vaatuses Giovanni Emanuelle Bi­déra libretole Alexandre Dumas’ (vanema) näi­dendi Charles VII chez ses grands vassaux (1831) järgi. Esmaettekanne toimus 26. detsembril 1834 Milano Teatro alla Scalas. Rollide esmaesitajad olid Giuseppina Ronzi de Begnis (Gemma), Giovanni Orazio Cartagenova (Vergy krahv), Ignazio Marini (Guido), Domenico Spiaggi (Rolando), Domenico Reina (Tamas) ja Felicita Baillou-Hillaret (Ida di Greville). Dirigeeris Eugenio Cavallini.
Ajalugu
Ooper valmis vahetult pärast Donizetti ebameeldivaid kogemusi Napoli tsensoriga seoses  tema ooperite  Lucrezia Borgia  ja  Maria Stuarda  keeldudega. Tsensuuri uusi võimalikke takistusi silmas pidades valis Donizetti seekord uue ooperi teema väga hoolikalt. 1834. aasta oktoobri alguses oli valik tehtud. Tavaliselt oleks libreto pidanud  kirjutama  La Scala libretist Felice Romani, kuid pärast Lucrezia Borgiat  katkestas Romani igasuguse koostöö Donizettiga ning tekstikirjutajaks valiti  Napolis elav Emanuele Bi­déra. Gemma rollis pidas Donizerri silmas oma tollast lemmiksopranit de Begnist, kelle võimed said talle esitamiseks komponeeritud lugudes maksimaalselt arvestatud. Gemma partii ongi vokaalselt väga raske ning lausa sedavõrd hirmuäratav, et vaid üksikud sopranid on sellega toime tulnud.
Seekord tsensuuriga probleeme ei tulnud. Proovid algasid 4. detsembril ja kestsid kolm nädalat. Esietendus ja ooper üldse oli väga edukas. Esimesel hooajal mängiti selles teatris 26 korda. Donizetti ise lahkus Napolist viis päeva pärast esietendust Pariisi, et seal lavastada oma Marino Faliero.
Kase tänav (Pärnu)
Kase tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Gemma di Vergy
Gemma di Vergyist kujunes üks Donizetti populaarsemaid oopereid 19. sajandil. Õieti vaid niikaua, kui leidus sopran, kes Gemma rolliga toime tuli. Kuid leidus (Terese Brambilla, Giulia Grisi, Eugenia Tadolini, Luigia Boccabadati), sest ainuüksi kuni 1860. aastateni esitati ooperit üle 100 lavastuse. Gemma di Vergyl  oli ka nimetamisväärne roll Itaalia vabadusvõitluses. Temast sai omamoodi Risorgimento sümbol, Vahetult enne 1848. aasta revolutsiooni  puhkes Palermo etenduse ajal mäss, kui etenduse käigus pani primadonna Teresa Parodi endale üle  trikoloori, kui esitas esimeses vaatuses aariat, milles olid sõnad „ Mi togliesti e core e mente/ Patria, Numi e libertà " („Sa võtsid ära mu südame ja mõistuse / Isamaa, jumalad ja vabaduse"). Revolutsioonilised meeleavaldused Gemma etendustel kordusid ka teistes Itaalia linnades.
Ernst II (Braunschweig-Lüneburg)
Ernst II (1564–1611) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1592–1611.
Kase tänav (Pärnu)
Tänav saab alguse Ehitajate teelt, suundub kirdesse ja lõppeb Savi tänaval. Kase tänav ristub veel Arukase, Liblika ja Niidu tänavaga.
Ernst II (Braunschweig-Lüneburg)
Ernst oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi ja Lüneburgi vürsti 1559–1592 Wilhelm Noorema ja Taani kuninga Christian III-a tütre Dorothea vanim poeg.
Monninkylä
Monninkylä (rootsi keeles Monby) on küla Soomes Lõuna-Soome läänis Uusimaa maakonnas Askola vallas, 17 km kaugusel Porvoo ja 21 km kaugusel Mäntsälä.
Kase tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 1,4 km.
Monninkylä
Külas asub Soome ainus kihelkonna hooldatud välibassein, mis on avatud juunist augustini.
Kase tänav (Pärnu)
.
Matmiskombestik
pisi|Eelajaloolise matuse rekonstruktsioon Matmiskombestik ehk matmiskombed ehk matusekombestik on mingile inimrühmale (nt muinaseestlastele) omane surnu ehk laiba erilise kohtlemisega seotud kommete kogum.
Arvatakse, et kindlad matmiskombed tekkisid koos religiooniga. Arheoloogilised uuringud on näidanud, et teatud matmiskombeid olid kasutusel juba ka neandertallastel 30 000–40 000 aastat tagasi.
Gemma di Vergy
Ooperit esitati ka  Londonis,  Pariisis,  New Yorgis, Lissabonis, Peterburis, Viinis ja Barcelonas. 1880. aasta paiku hakkas huvi selle teose vastu kaduma. Viimane etendus  oli Empolis 1901. aastal. Seejärel tekkis kolmveerand sajandi pikkune huvipaus.
20. sajandil sai Gemma lugu taasesitada, kui esile kerkis  katalaani  sopran Montserrat Caballéle. Gemma roll kujunes tema staarrolliks, mida ta esimest korda esitas 1974. aastal Pariisis kontsertetendusel ja seejärel mitmete mainekate ooperimajade lavadel Napolis, Barcelonas, Milanos, New Yorgis ja mujal. Teiseks nüüdisaegseks sopraniks, kellele Gemma roll oli võimetekohane on slovaki koloratuursopran, Austria ja Baierimaa kammerlauljanna  Edita Gruberová, kes Gemma rolli esitas Viini Staatsoperis 1997. aastal Donizetti 200. sünniaastapäeva tähistamisel. Üks ettekandmine oli ka Bergamos Donizetti festivalil 2011. aastal. Vaatamata suurepärastele  muusikalistele omadustele on seda teost kaasajal esitatud vaid üksikutel kordadel.
Helisalvestused on aastatest 1975, 1976, 1987 ja 2013.
Tegelased
-         Gemma (sopran), krahvi naine
-         Vergy krahv (bariton)
-         Guido (bass), krahvi usaldusisik
-         Tamas (tenor), Gemma araablasest teenija
-         Ida di Greville (metsosopran), krahvi väljavalitu
-         Rolando (bass), krahvi relvakandja
Süžee
Tege­vus toimub 1428. aastal saja aastase sõja ajal Prantsusmaal Berry krahvide Vergy lossis. Vergy krahv peab plaane lahutada oma sigimatust naisest Gemmast. Ta on juba uueks naiseks vali­nud Ida. Gemma araablasest ori Tamas armastab oma perenaist. Too on mehe uue valiku pärast armukade ja lubab Tamasile vabaduse, kui ta tapab Ida laulatuse ajal. Tamas keeldub Idat tapmast, kuid surmab laulatuse ajal krahvi. Tunnistanud selle Gemmale üles, torkab ka end surnuks.
Muusikalood
-         Gemma kavatiin „Una voce al cor d'intorno”
-         Gemma ja Guido duett „Ripudiata? Me infelice!”
-         Vergy krahvi kavatiin „Qui un pugnale! Chi' l confisse”
-         Vergy krahvi ja Guido duett kooriga „Come luna, che al tramonto”
-         Koor „Vieni, o bella, e ti ristora”
-         Gemma, Ida, Vergy krahvi ja Tamasi kvartett „Rea cagion de' mali miei”
-         Guido aaria „Penoso dover!”
-         Gemma larghetto „Un altare ed una benda”
-         Gemma kabaletta „Ah, chi m’accusa”
-         Tamasi aaria „Mi toglieste a un sole adente”
Matmiskombestik
Inimese surm on protsess, mille käigus saab sotsiaalsest persoonist surnukeha. Matuserituaalid ei piirdu matmisprotsessiga, vaid moodustavad kompleksse uskumuste ja kommete süsteemi ehk surmakultuuri. Surmakultuur on surmaga seotud uskumuste ja käitumisviiside süntees, mis põhineb sotsiaalsetel lepingutel
Sela
Sela võib tähendada järgmist:
Ivančice
Ivančice (saksa keeles Eibenschütz) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno-venkovi rinkonnas. Ivančice asub Brno kesklinnast ligikaudu 20 km lääneedelas.
Matmiskombestik
Matuserituaalid täidavad mitut eesmärki: aitavad toime tulla leinaga, eemaldada kehtiva normi kohaselt surnukeha ja taastada kogukonna sotsiaalne kord. Kirjaeelse ühiskonna surmakultuuri ja selle muutumise kohta ei ole sõnalist infot, aga oletusvõimalust pakub arheoloogia, mis uurib praktikate materiaalseid jälgi: surnu säilmeid, hauda kaasa pandud esemeid ning surnut vahetult ümbritsevaid haua- või kalmekonstruktsioone. Pelgalt säilmete järgi on võimatu öelda, miks on konkreetsed matuserituaalid valiti, selleks võisid olla näiteks kadunu seisus, sugu, vanus, staatus, surnukeha füüsiline seisund, või ka ühiskonna sotsiaalne organiseeritus, keskkond, moraalinormid, religioon ja müüdid, ettekujutus surmajärgsest elust.
Ivančice
Ivančice vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Matmiskombestik
Matusekombestiku jäljed arheoloogias
Maapõuest pärit leidude järgi jõudsid inimesed Eesti aladele umbes 8900 eKr, aga vahemikust 8900–6500 eKr pole inimsäilmeid leitud. Ajavahemikust 6500–2600 eKr on Eesti aladelt teada 18 matmispaika, kokku alla 200 inimese säilmetega. Kõige vanemad matused pärinevad Narva Joaoru asulast (~6500 eKr). Matmisviise oli mitu, valdav oli laibamatus. Hauad paiknesid peamiselt asulate territooriumil, mis näitab elavate tugevat sidet surnutega. Elu ja surm ei olnud selgelt eristatud. Kirstus matmine oli leidude põhjal Eestis tuntud juba nooremal rauaajal, kuid üldlevinuks muutus see alles keskajal, mida tunnistavad rohked kirstunaelte leiud 16.–17. sajandi külakalmetest. Võimalik, et varem on surnuid maetud lautsiga või surnuraamiga. Vanimat tüüpi kirstuks on aga arvatavasti olnud ühest puust õõnestatud künakirst. Eesti alal püsisid matmiskombestiku arhailised jooned muust Euroopast kauem, ristiusustamise järgselt jätkus külade ja talude juures olevate külakalmistute kasutamine kirikukalmistutega paralleelselt. Paljud külakalmistud on kultuurmaastiku harimise või teetööde tõttu kahjustunud või hävinud, kuid leidude põhjal on arheoloogidel üsna hea pilt tollastest matusekommetest. Põhjalikuma muutuse senistes tavades ja elustiilis tõi 19. sajandi teine pool.
Ivančice
Ivančicet on esmamainitud 1221. aastal.
Matmiskombestik
Matusekombestik rahvakultuuris
Erinevate ajajärkude uskumuste tavade vaheldumine ja põimumine on kujundanud keerulise rituaalide kogumi, mis algab juba surma ootusega. Raskesti haigete paranemislootuseta inimeste juurde kutsuti pere- ja kogukonnaliikmed suretama, inimest ei tohtinud lasta üksinda surra. Haiget tuli julgustada, tema soovid ära kuulata ja täita, sest kardeti vastasel korral surnut kodus käima hakkavat. Surm saabus hinge lahkumisega kehast, sellest hetkest tuli täita nõudeid, et surnu saaks korralikult teispoolsusesse minna ja sugulased rahulikult edasi elada. Surnul tuli sulgeda suu ja silmad, et vältida järgmist surma – uskumus, et surnu valib endale järgneja. Suu kaudu võis laiba sisse tungida vanakurat. Peegel kaeti kinni vältimaks surma peegelduse jäädvustumist majja. Uuem komme on kella seiskamine pärast surma.
Ivančice
Ivančicest on pärit kunstnik Alfons Mucha ja tennisist Barbora Krejčíková.
Matmiskombestik
Matusekombestik rahvakultuuris
Surnukeha tuli pärast surma korralikult puhtaks pesta, traditsiooniliselt pesid naised naisi ja mehed mehi. Pesemisjärgselt riietati surnukeha suririietesse, milleks olid uued kasutamata kleit, särk, püksid, jalga käisid villased sukad. Pestud ja rõivastatud surnukeha asetati selili, käed rinnal risti lautsile. Teda hoiti kodus külmas ruumis kolm päeva. Hädavajaduse tõttu ja eriolukordades (näiteks kuum ilm) võidi kiiremini matta. Surnukeha ei tohtinud jätta lautsil valveta, kardeti vanakuradit laipa varastavat või sinna sisse pugevat. Usuti ka, et kui surnukehaga samas majas magada, võib surnu hing magaja hinge endaga kaasa viia. Surnuvalvamise komme on hääbunud, varasematel aegadel oldi igal matuse-eelsel ööl põleva tulega üleval.
Kirstupanek toimus kas õhtul enne matusepäeva või veelgi varem. Ametliku talituse läbiviimiseks kutsuti kirikuõpetaja. Jälgiti hoolega surnukeha seisundit, et selle järgi perekonnaliikmete võimalikku peatset suremist ennustada. Kirstupanusteks on varasemal ajal pandud palveraamat, nuga, raha. Tänapäevalgi teatakse kommet viinameestele pudel kirstu panna, puhas taskurätt ja kamm on panustena samuti tuttavad. Rahvapärimus peab kirstupanuse põhjuseks hirmu surnu kodus käimise ees.
Matustele tuli terve küla. Kirstu toast viimisel tuli järgida tõrjemaagilisi rituaale, et vältida surnu kodus kummitamas käima hakkamist. Surnukeha tuli majast viia jalad ees ja samamoodi vankrile asetada, et teda koduteelt eksitada. Naasmise tõrjumiseks löödi raudnael lävepakku. Kirstu majast väljaviimise järel oli tarvis kodu surmast puhastada, põrandad pühkida ja tuld teha. Matuserongkäigu ja -tseremoonia ajal jälgiti märke, mis võisid järgmist surnut ennustada.
Gemma di Vergy
-         Koor „Assassino che il ferro inmergesti”
Matmiskombestik
Matusekombestik rahvakultuuris
Haua kaevasid pereliikmed eelmisel päeval ning neile tuli töö eest tasu anda, et nad haigeks ei jääks. Ka kirikusse või haua juurde kanti surnut jalad ees. Enne matmist avati kirstukaas, et kontrollida, kas surnu pole toomisega külili kukkunud. Valesti matmise korral kardeti surnu koju pöördumist.
Gemma di Vergy
-         Vergy krahvi aaria „Deh! taci”
Egon Aagaard
Egon Aagaard (25. juuli 1941 Kopenhaagen – 19. august 1984) oli taani akordionist ja näitleja.
Gemma di Vergy
-         Gemma, Tamasi ja Vergy krahvi tertsett „Quella man che disarmasti”
-         Gemma finaaliaaria kooriga „Fian mia cura insino a morte”
Allikad
-         William Ashbrook. Donizetti and His Operas, Cambridge University Press, 1982
-         Tiit Made. Ooperimaailm I köide, Tallinn, 2012
-         Opera d'Oro. Gaetano Donizetti Gemma di Vergy, 1975
Egon Aagaard
1970. aastast osales ta koos John Ravni ja Peter Bastianiga trios Balkan trioen. 1971. aastal asutas ta veel ühe trio, kuhu kuulusid ka Kim Skovbye ja laulja Herman. Nad esinesid muu hulgas tänavamuusikutena ja andsid 1978. aastal välja albumi "The Road Out".
Aagaard on maetud Kopenhaageni kalmistule Assistens Kirkegård.
Sina
Sina võib tähendada järgmist:
Matmiskombestik
Matusekombestik rahvakultuuris
Matustele järgnes peielaud, mida tavaliselt peeti lahkunu kodus. Surnu heaks ohverdati mõni koduloom, et tema hing rahu saaks ega hakkaks hiljem kodus käima karjale halba tegemas. Peied tähistasid surnu liitmist surnutemaailmaga, tema hirmutav võim elavate üle oli möödas, nüüdsest pidid leinajad olema heatahtlikud, meenutama lahkunut ainult hea sõnaga.
Tänapäevased matusekombed
Matused pole tänapäeval tervet kogukonda puudutavad sündmused, need pole enam nii avalikud. Lapsi ei võeta tihtipeale matustele kaasa, mistõttu jääb vähemaks neid, kes vanu kombeid edasi kannavad. Surm ei ole enam igapäevaelu osa, vaid seda peetakse enamasti hirmutavaks ja võõraks. Nüüdisaega iseloomustab võimaluste paljusus, lisaks kirstumatusele domineerib urnimatus, on ka teisi tuhaga ümber käimise viise. Mitmed vanad kombed on endiselt kasutusel, kuigi nende tekkelugu enamasti ei teata. Matuste korraldamisega tegelevad suures osas matusebürood, kes pakuvad ka tuge ja käitumisjuhiseid. Kombed muutuvad järk-järgult vastavalt nende tähtsuse kadumisele, uskumussüsteemi teisenemisele, välistele mõjudele, pikkadele vahemaadele seoses välisriikides elamisega, elustiilile ja erioludele. Näiteks sundis koroonapandeemia mõnel juhul ära jätma tubaseid peielaudu.
Jānis Streičs
pisi|Jānis Streičs (2011) Jānis Streičs (sündinud 26. septembril 1936 Preiļi vallas) on läti filmilavastaja ja stsenarist.
Jānis Streičs lõpetas 1955. aastal Rēzekne Pedagoogilise Kooli. Lõpetamise järel töötas lühikest aega õpetajana ja võeti seejärel sundajateenistusse Nõukogude armees. 1963. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi teatriteaduskonna lavastajana. 1963–1990 töötas ta Riia Filmistuudios filmilavastajana.
Aastatel 1991–1995 oli ta Läti Kinematografistide Liidu esimees.
Egiptuse sultanaat
pisi|Egiptuse sultanaadi tunnuslipp Egiptuse sultanaat (araabia keeles السلطنة المصرية) oli lühiajaline protektoraat, mille Ühendkuningriik aastatel 1914–1922 Egiptuse üle kehtestas.
Egiptuse iseseisvus
Britannia teostas Egiptuse iseseisvuse ühepoolset deklaratsiooni alates 28. veebruarist 1922. Sultan Ahmad Fuadist sai kuningas Fu'ād I ning tema poeg Fārūq nimetati troonipärijaks.
A-hepatiit
A-hepatiit ehk kollatõbi (vananenud nimega ka Botkini tõbi) on maksakahjustusega kulgev nakkushaigus. Sümptomid on iiveldus, palavik ja valu, mis avalduvad harilikult 3–6 nädala jooksul pärast viirusega kokkupuutumist.
Mõne päeva möödumisel võivad nahk ja/või silmavalged muutuda kollakaks. Haigus kulgeb indiviiditi erineva raskusastmega, kuid tavaliselt maksapõletik krooniliseks ei muutu. A-hepatiit esineb väikelastel sageli kergemal kujul. A-hepatiidi vastu on võimalik lasta end vaktsineerida.
Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus
pisi|Eesti Infotehnoloogia Sihtasutuse logo Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus ehk EITSA oli aastatel 2000–2013 tegutsenud mittetulunduslik organisatsioon, mille ülesanne oli aidata kaasa nüüdisaja nõuetele vastava kõrgharidusega IT-spetsialistide ettevalmistamisele ning toetada info- ja sidetehnoloogiaharidust Eestis.
EITSA asutasid 2000. aasta märtsis Eesti Vabariik, Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, AS Eesti Telekomi ja Eesti Infotehnoloogia- ja Telekommunikatsiooniettevõtjate Liit (siis veel Eesti Arvutifirmade Assotsiatsioon) vara kogumiseks ja haldamiseks, et saadud vahendite abil edendada info- ja sidetehnoloogiaalast kõrgharidust Eestis.
1. mail 2013 ühinesid EITSA, Tiigrihüppe Sihtasutus ning Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrk (EENet). Alates 1. maist 2013 kandis ühendasutus nime Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus (HITSA). Viimane likvideeriti 1. augustist 2020, kui alustas tegevust Haridus- ja Noorteamet, mis võttis üle kõik senise sihtasutuse teenused ja tegevused.
E.O.S. ralli
E.O.S. ralli (inglise keeles E.O.S. Rally) oli 2000. aastatel Eestis toimunud autoralli võistlused. Võistluste peasponsor oli ettevõte E.O.S. Võistlused olid osa Eesti meistrivõistlustest rallis.
2002 korraldas võistlusi AS EK Holding.
Bojmuhammad Nijozov
Bojmuhammad Nijozov (tadžiki keeles Боймуҳаммад Ниёзов või Боймуҳаммад Ниёзӣ ; 27. septembril Hudžandis – 1. veebruaril 2009 Hudžandis) oli Tadžikistani muusik, Tadžikistani rahvakunstnik (1994). Aastatel 1980–1886 õpetas ta kunstiülikoolis. Ta töötas ka tg professorina. Laulja Tahmina Nijozova on tema tütrepoeg.
Karikakra tänav (Pärnu)
Karikakra tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Kirsi tänavalt, suundub kagusse ja lõppeb tupikus. Karikakra tänav ristub veel Kreegi, Mureli ja Sireli tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 534 meetrit.
Ajalugu
Tänav sai nime 1. detsembril 1998.
Jugla järv
Jugla järv (endine nimi Ropažu järv) on järv Riia idaosas.
Järve kaldal on Jugla asum.
Järve järgi on nime saanud siluri Jaagarahu lademe Jugla kihid.
Argaadi Parol
Argaadi Parol (sündinud 20. augustil 1951 Mulgi vallas Viljandimaal) on eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu
Argaadi Parol on talupidaja poeg.
Lõpetas 1970 Olustvere Sovhoostehnikumi, 1977 EPA agronoomiateaduskonna, 1980–83 aspirant, põllumajanduskandidaat (1986, EPA), väitekiri "Kultuurkarjamaade saagikus ja zootehniline produktiivsus sõltuvalt väetustasemest (katse lüpsilehmadega)".
Oli 1977–80 EPA rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri teadur, 1980–86 assistent, 1986–91 vanemõpetaja, 1992–2004 EPMÜ rohumaaviljeluse ja botaanika instituudi dotsent, 2005– põllumajandus- ja keskkonnainstituudi dotsent. Õpetanud botaanika üldkursust, rohumaateadust ja -viljelust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kultuurkarjamaatüüpide agronoomiline ja zootehniline produktiivsus ning mõju loomade tervisele, karjamaade liigilise koosseisu ja tiheduse dünaamika, rohukamarate eluiga, liblikõieliste heintaimede püsivus ja mõju karjamaa saagile intensiiv- ja maherohumaal. Eesti Rohumaade Ühingu liige, revisjonikomisjoni esimees (aastast 1993). Üle 20 teadustrükise, arvukalt aimeartikleid.
Scheffau am Wilden Kaiser
Scheffau am Wilden Kaiser on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 745 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 31,45 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1372 inimest.
Vald asub Sölllandli piirkonnas. Vald paikneb 8,50 km Kufsteinist kagus ja 13 km Kitzbühelist loodes ning koosneb kolmest osast. Peamine sissetulekuallikas on suveturism. Külas on avalik ujumiskoht.
Just Scheffau lähedal asub Hintersteiner See, suurim järv Wilder Kaiseri orus.
Tõstukid
Ühendused on suure suusapiirkonnaga Ski Welt. Seal on 8-kohaline ja 4-kohaline gondeltõstuk. Scheffau suusapiirkond on Ski Welti keskel.
Lysá nad Labem
Lysá nad Labem (saksa keeles Lissa an der Elbe) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Nymburki ringkonnas. Lysá nad Labem asub Elbe (Labe) jõe paremal kaldal, Nymburkist umbes 14 km läänes ja Praha kesklinnast ligikaudu 32 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1034. aastal. Linnaõigused sai Lysá nad Labem 1291. aastal.
Arnold Graf
Arnold Andreas Werner Graf (13. detsember 1887 Mõisaküla – 15. jaanuar 1960 Gadebusch, Mecklenburg-Vorpommern, Saksa Demokraatlik Vabariik) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Viljandis gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1909–1926. Vahepeal, 1915–1920, oli armees. Prooviaastal oli Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. mail 1927.
Sobe (ansambel)
Sobe on Eesti ansambel.
Arnold Graf
Aastatel 1927–1939 töötas ta Võru Katariina koguduse õpetajana.
Sobe (ansambel)
Ansambel osales lauluga "Look In My Eyes" võistlusel Eurolaul 2005 ja saavutas finaalis 9. koha.
Arnold Graf
1939. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1941–1946 pastor Wittenburgis. Aastatel 1948–1960 teenis ta Gadebuschis, kus ka suri.
Kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline pakt
Kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline pakt (ICCPR) on rahvusvaheline leping, mille ÜRO Peaassamblee võttis vastu 1966. aasta 16. detsembril ja mis jõustus 1976. aasta 23. märtsil.
2018. aasta oktoobri seisuga oli paktiga ühinenud 172 riiki, alla oli kirjutanud 74 riiki. Eesti ratifitseeris lepingu 1991. aasta 21. oktoobril.
Järelevalvet lepingu täitmise üle teostab ÜRO Inimõiguste Komitee.
Lennart Green
pisi|Lennart Green 2016. aastal Sven Lennart Green (sündinud 25. detsembril 1941) on Rootsi kaardimustkunstnik, meelelahutaja, kes on tuntud oma isikupäraste huumoriga vürtsitatud, näiliselt kaootiliste lavaesinemiste poolest, mis vaatamata esmamuljele on tegelikult tehniliselt keerulised ning demonstreerivad harukordset kaardikäsitsemisoskust. Tema originaalsed kaarditrikid ja esinemisstiil moodustavad ebatavalise ning uuendusliku lähenemise kaardimustkunstitehnikates.
Ta tunnistati 1991. aastal Fédération Internationale des Sociétés Magiques'i (FISM) konventsioonil Lausanne'is maailmameistriks lähivaate (close-up magic) kaardimustkunstis.
Green alustas mustkunstiga tegelemist 18-aastaselt. Green võistles 1988. aasta FISM-i konverentsil Haagis Hollandis ja ta diskvalifitseeriti ekslikult, kuna kohtunikud arvasid, et ta kasutas laval kaartide segamisel abilistena "näiliselt juhuslikke" inimesi, kuid kellega tegelikult oli eelnevalt kokku lepitud ning keda oli enne spetsiaalselt instrueeritud. 1991. aastal osales ta samal üritusel laval, kuid seekord nõudis, et kohtunikud ise segaksid kaarte, tõestamaks, et pole kasutanud salaabilisi. Seejärel andsid kohtunikud talle esikoha.
Green on esinenud neljandas "World's Greatest Magic" erisaates televisioonis. Ta elab Göteborgis Rootsis ja esineb paljudel maadel loengutega.
Ta astus üles 2005. aasta veebruaris TED-il, kus esines oma originaalkavaga.
Rene Krhin
pisi|Rene Krhin (2009) Rene Krhin (sündinud 21. mail 1990 Mariboris) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western United.
Aastatel 1999–2007 kuulus ta Sloveenia klubisse NK Maribor. Seejärel liitus ta Itaalia klubi Milano Internazionale noorteakadeemiaga. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta klubi põhimeeskonnas 13. septembril 2009 mängus Parma vastu. Kokku pääses ta sel hooajal Itaalia kõrgliigas väljakule viies mängus ning tuli Internazionalega Itaalia meistriks. Ainsal korral kuulus ta algkoosseisu 1. novembril 2009 mängus Livorno vastu.
2010. aasta juulis siirdus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Bologna. Seal mängis ta kokku neli hooaega. Ta oli Bolognas olles sageli kimpus vigastustega. Enam mänguaega sai ta kahel viimasel hooajal. Ainsa värava lõi ta Itaalia kõrgliigas 11. märtsil 2012 mängus Rooma Lazio vastu.
2014. aasta juunis naasis ta Milano Internazionalesse, kuid klubi põhikoosseisu ei suutnud ta murda ning suundus 2015. aasta jaanuaris laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Córdoba.
2015. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Granada. 2017. aasta augustis läks ta laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nantes, kellega sõlmis 2018. aasta juunis püsiva lepingu.
2021. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Hispaania esiliiga klubiga Castellón.
2021. aasta septembris sõlmis ta lepingu Western Unitediga.
Sloveenia jalgpallikoondises mängis Krhin aastatel 2009–2019 kokku 48 korda. Koondises lõi ta kaks väravat: 7. juunil 2013 MM-i valikmängus Islandi ja 4. septembril 2016 MM-i valikmängus Leedu vastu. Ta kuulus Sloveenia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.
Güiro
pisi|Guiro Güiro on Kuuba päritoluga rütmiinstrument.
Güirot kasutasid juba Antillide indiaanlased oma rahvamuusikas. Sõna "güiro" tulebki Antillide põlisrahvaste tainode keelest. Tänapäeval on güiro Ladina-Ameerika muusikas üldiselt ja laialt levinud.
Güiro on kuivatatud õõnes pudelkõrvits, mis on ühest otsast avatud ja mille ühel küljel on palju paralleelseid sälke, mida pulgakesega kraabitakse. Selle pulga nimi on pua.
Tavaliselt ei ole sälgud sümmeetrilise kujuga. See võimaldab mängides tekitada nii pikki kui ka lühikesi helisid. Sagedamini on güiro valmistatud nii, et puad ülespoole tõmmates tekivad pikad helid ja allapoole tõmmates lühikesed.
Güirot mängitakse nii, et seda hoitakse vasakus käes, kusjuures pöialt hoitakse heliava taga, et pilli paigal hoida. Paremas käes hoitakse puad. Tavaliselt saadab güiromängija end lauluga ja kui bänd kasutab güirot, siis on see tavaliselt solisti käes. Selles suhtes sarnaneb güiro marakaga, mida samuti hoiab tavaliselt solist.
Güiro teisend on muusika rütmis raputatav pudelkõrvits, mis on kaetud võrguga, millele on kinnitatud klaaspärlid või kuivad puuviljaseemned. Vabrikutoodangus kasutatakse ka muid materjale.
Güiro saatel tantsitakse sageli salsat või tšatšat.
Martin Linnas
Martin Linnas (2. august 1908 – 25. juuli 1989 Suure-Jaani) oli Eesti NSV põllumajandustegelane, majandijuht ja rahvasaadik.
1951. aastast oli ta Viljandi rajooni kolhoosi "Kindel Tee" esimees.
Aastatel 1963–1967 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu saadik.
Ta oli Eesti Looduskaitse Seltsi auliige.
Ta on maetud Suure-Jaani kalmistule.
Schwoich
Schwoich on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 583 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 18,77 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2421 inimest. Vald paikneb 5,50 km Kufsteinist lõunas Innist lõuna pool. Külas on 9 asundust. Piirkonna asustamine algas 6. sajandil, kuid kogukonda on esmamainitud kui Swiuch / Schweng 1280. aastal.
Kaevu põik
Kaevu põik on umbtänav Pärnus Rääma linnaosas, mis saab alguse Kaevu tänavalt.
Schwoich
Piirkond sai kuulsaks suurte mustikavälude tõttu. Muud olulised sissetulekuallikad on tsemenditööstus ja turism (eriti sporditegevusega seotud).
Heino Viikholm
Heino Viikholm (22. jaanuar 1929 – 20. august 2014 Stockholm) oli eesti lennuväepoiss, insener ja Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor.
Lembit Raid
Lembit Raid (sündinud 30. juuni 1931 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 19. märts 2021) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Heino Viikholm
Ta on pärit Viimsist. 1944. aastal läks ta lennuväepoisina Saksamaale, kus teenis vahikompaniis. Hiljem elas ta Inglismaal, kus tegutses Ashingtonis (asub Northumberlandi krahvkonnas Põhja-Inglismaal) ja oli meremees. Seejärel õppis misjonikoolis.
Lembit Raid
Elulugu
Lembit Raid oli talupidaja poeg ja Tiit Raidi isa.
Heino Viikholm
1963. aastast elas Rootsis, kus töötas elektriturbiinide tootmise ettevõttes Finspångis. Ühtlasi oli ta 1980. aastast Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor.
Lembit Raid
Elulugu
Lõpetas 1950 Viljandi 2. Keskkooli ning 1955 TRÜ ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonna, kus õppis teise erialana etnograafiat. Ajalookandidaat (1968) väitekirjaga "EKP klerikalismivastane võitlus ja ateistlik kasvatustöö rahvahulkades (1920–1968). 1971 ja 1977 täiendas end Leningradi Ülikoolis.
Oli 1955–1960 Nõo Keskkooli õpetaja ja Elva Keskkooli direktor,
Edasine töökäik
1965–1970 TRÜ NLKP ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1971–1979 dotsent, 1980–1988 professor, 1988–1990 sotsialismi ajaloo kateedri professor, 1990–1991 TÜ sotsioloogia kateedri professor, 1991–1995 filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna vanemteadur-professor. On juhendanud aspirante jt teaduskraadi taotlejaid.
1993–1995 Eesti Ajalooarhiivis arhivaar.
Teadustöö
Varasem uurimistöö käsitles kiriku, religiooni ja ateismi arengut Eestis 20. sajandil, hilisem – aastail 1940–1952 asetleidnud stalinistlikku repressioonipoliitikat, mille keskmes olid EK(b)P Keskkomitee 1950. aasta märtsipleenumi otsused ja nende realiseerimist valgustavad ning Tartu Ülikooli lähiajalugu käsitlevad publikatsioonid.
Samuti ilmusid uurimused teaduse ajaloost, arhiivindusest ja kirikuloost, sh Tartu Ülikooli usuteaduskonna arengust. On koostanud selle teaduskonna õppejõudude biograafiad aastaist 1632–1940, tutvustanud publikatsioonides ja konverentsiettekannetes Eesti Ajalooarhiivis säilinud kirikuarhiive ajaloo allikatena. Toimetanud TÜ teadustööde kogumikke, sh leksikoloogilisi.
Teoseid
Üle 80 teadustrükise ja 150 õppemetoodilise või aimetrükise.
Isiklikku
Tema vend Kaljo Raid (1918–1995) oli Kohila Baptistikoguduse pastor. Tema poeg Tiit Raid on ihtüoloog.
Stop
Stop võib tähendada järgmist:
Pedro Ferreira
Pedro Gil Ferreira (sündinud 18. märtsil 1968 Lissabonis Portugalis) on portugali päritolu Briti astrofüüsik, kosmoloog ja teaduskirjanik.
Ta on 2008. aastast Oxfordi Ülikooli astrofüüsika professor.
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1991. aastal Lissaboni Tehnikaülikooli litsentsiaadikraadiga tehnilise füüsika alal ja jätkas 1992. aastal õpinguid doktoriõppes Inglismaal, kus sai 1995. aastal Imperial College Londonist pärast väitekirja kaitsmist doktorikraadi (PhD) teoreetilises füüsikas. Seejärel töötas järeldoktorina California Ülikoolis Berkeleys (1995–1999) ja CERN-is (1999–2000). Pärast CERN-i naasis Inglismaale, kus sai töökoha Oxfordi Ülikoolis. Alustas uurimisteadurina, aastatel 2005–2006 oli füüsikalektor ja 2006–2008 füüsika-reader. Alates 2008. aastast töötab ta füüsikaosakonna astrofüüsika allosakonnas astrofüüsika professorina ja füüsikaosakonna akadeemilise allüksuse Beecrofti osakeste astrofüüsika ja kosmoloogia instituudi direktorina.
Ferreira on teinud kaastööd väljaannetele Nature, Science, New Scientist, Physics World, Physics Today, Scientific American, Sky at Night, CERN Courier, BBC Focus ja The Guardian.
Teadus
Ferreira peamised teadushuvid on seotud teoreetiline kosmoloogia ja astrofüüsikaga, peamised uurimisalad on Universumi suuremastaabiline struktuur, üldrelatiivsusteooria, tumeaine ning tumeenergia. Koos Michael Joyce'iga pakkus 1997. aastal välja kvintessentsi skalaarvälja mudeli kui võimaliku seletuse tumeenergiale.
Borchardt
Borchardt on saksa perekonnanimi.
Bouchard
Bouchard on prantsuse perekonnanimi.
Liilia Raid
Liilia Raid (26. november 1934 Väätsa vald Järvamaa – 18. jaanuar 2019) oli eesti metsateadlane.
Elulugu
Liilia Raid oli talupidaja tütar.
Lõpetas 1952 Türi 1. Keskkooli, 1958 EPA ja 1965 Eesti Teaduste Akadeemia aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1969, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Edaafilised tingimused pohla ja mustika kasvukohatüübis". Oli 1958–59 Otepää metskonna metsakultuuride meister, 1959–63 Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi vaneminsener, 1965–68 EPA maaviljeluse kateedri vanemteadur, 1968–69 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminsener ja nooremteadur, 1969–72 Eesti Metsainstituudi nooremteadur, 1972–82 vanemteadur ja 1982–96 teadussekretär.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsaparandus, metsamuldade väetistarve, metsamullateadus. Umbes 95 teadustrükist.
Aļmi
Aļmi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas.
Küla asub valla lääneosas Dzērvīte jõe kaldal. Aļmi jääb vallakeskusest Vecpiebalgast 7,8 ning Riiast 129 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 7 elanikku.
Fortune'i hosta
Iseloomustus
Mullasisesteks organiteks on lühikesed risoomid, millel arenevad lihakad juured. Lehed paiknevad taimel juurmise kodarikuna. Lehed on enamasti olenevalt sordist lainjad või tekstuursed, sügavrohelised, kujult südajad kuni odajad, teravatipulised ja sageli ka valge-rohelise, valge-kreemja või valge-kollasekirjud. Kahvatulillad kuni lavendliroosad õied on lehterjad, valged või helelillad, asetsevad varre tipus olevas ühekülgses kobaras. Õiekate on lihtne, kuue perigoonilehega. Vili on kupar. Õisikud võivad saavutada õitsedes kuni 100 cm kõrguse. On aretatud palju haljastuses kasutatavaid ja hinnatud sorte. ’Albomarginata’ – laiuvad rohelised valgete servadega lehed; ’Aureamarginata’ – tekstuursed südajad lehed kollaste ebakorrapäraste äärtega, ’Gold Standard’ – lavendliroosade õitega, lehed keskel ebakorrapäraste kollaste üleminekutega sügavroheliseks ; ’Minuteman’ – säravrohelised laisüdajad lehed ebakorrapäraste kreemikate rantidega; ’Obscura’ – piklike, sooniliste lehtedega ; ’Spinners’ – lehed südajad, matid, tumerohelised ebakorrapäraste hallikasroheliste ja kreemikasvalgete rantidega, mis hiljem valgeks pleekivad, õied lavendlisinised ; ’Whirlwind’ – tekstuursed värskerohelised laiuvad lehed keskel kollaka laia märgisega.
Levik ja kasvukoht
Hosta on ka Eesti iluaianduses levinud, enamasti lehtdekoratiivse taimena kasvatatav püsilill. Varjuaedade üks põhilisi taimi. Kasvatatakse peamiselt varjulistel aladel, et säiliks nende lehtdekoratiivsus. Väga mõjuv on ta suuremates rühmades korraga. Hea taustataim varjulistel piiridel, varjuaedades või metsaaladel. Hostad on külmakindlad ja väga hea kohanemisvõimega. Nad kasvavad hästi nii mõõduka kliimaga piirkondades kui ka lähistroopikas, kuid vajavad talvist puhkeperioodi, kus temperatuur oleks alla +4,5 °C vähemalt 3-4 nädalat aastas. Hostad vajavad toitainerikast ja vett hästi läbilaskvat mulda.
Kahjurid ja haigused
Varjulise ja niiskema kasvukoha tõttu ahvatleb lehestik nälkjaid ja tigusid, kes närivad lehtedesse sakilisi auke, mis võivad kontrolli alt väljudes tekitada lühikese aja jooksul tõsiseid kahjustusi. Nematoodid, kes toituvad lehtedest, põhjustavad lehtede pruuniks minemist. Harvemini põhjustavad probleeme lehelaigud ja võramädanik. Rahetormid võivad tugevalt kahjustada lehti, eriti katmata taimedel. Lehti söövad metsloomad võivad tekitada taimedele kahjustusi.
Oskar Uluots
Oskar Uluots (6. jaanuar 1904 (vkj 24. dets 1903) Kirbla, Läänemaa – 28. november 1991) oli Eesti ohvitser (leitnant).
Tema vend oli Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Jüri Uluots, poeg oli tootmisjuht, sõjaajaloolane ja poliitik Ülo Uluots.
Shia LaBeouf
pisi|Shia LaBeouf Shia Saide LaBeouf (sündinud 11. juunil 1986 Los Angeleses) on ameerika näitleja ja režissöör, kes sai noorema publiku seas tuntuks Louis Stevensi rolliga Disney Channeli seriaalis "Even Stevens". LaBeouf esitati rolli eest 2001. aastal Young Artist Awardi kandidaadiks, 2003. aastal võitis ta Daytime Emmy Awardi.
Filmidebüüdi tegi ta filmis "Holes", mis põhineb Louis Sachari samanimelisel romaanil.
2007. aastal mängis LaBeouf peaosa tuntud filmides "Disturbia" ja "Surf's Up". Samal aastal kaasati ta Michael Bay mängufilmi "Transformerid", kus mängis Sam Witwickyt. Vaatamata vastakatele arvustustele oli film üliedukas, olles üks enimvaadatumatest filmidest 2007. aastal. LaBeouf mängis hiljem ka filmi järgedes "Transformers: Revenge of the Fallen" ja "Transformers: Dark of the Moon".
2008. aastal mängis ta Mutt Williamsit filmis "Indiana Jones ja Kristallpealuu kuningriik", mis oli Indiana Jonesi sarja neljas osa. Filmi saatis kriitiline ja kaubanduslik edu.
LaBeouf on mänginud ka sellistes tuntud filmides nagu "Wall Street: Raha ei maga", "Lawless", "Sinu suhtlusringkond", ja "Nümfomaan".
Leivamardikas
Leivamardikas (Stegobium paniceum) on liik mardikalisi sugukonnast teesklased.