cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiindrus
Kasutamine
Kiindrust kasutatakse loodusliku värviandjana igasugustes värvides. Sobib kokku kõikide pigmentidega, on püsiv kõigis sideainetes ning vastupidav valgusele ja kemikaalidele. Peente osakeste tõttu kasutatakse seda tuššides, akvarellides ja trükitehnikas.
Ajalugu
Kiindrustahma tunti juba 2000 aastat e.m.a Hiinas ning seda saadi taimeõlide mittetäielikul põletamisel. Euroopas hakati tahmavärvi laialdaselt kasutama 18. sajandil. Kiindrust toodeti tööstuslikult ning seda müüdi nii linna- kui ka külapoodides. Muuhulgas kasutati seda ühe komponendina püssirohu koostises.
Eesti Vabariigi Post kasutas enne Teist maailmasõda postitemplite värvina orgaanilise õli ja kiindruse segu, mida lahjendati tärpentini abil, see andis tuhmi ja laialivalguva jäljendi. Seda templivärvi ei ole hilisemal ajal kasutatud ja nii on võimalik eristada musta trükivärviga tehtud võltsinguid originaaltemplitest. Ka rahvapärimus annab teateid kiindrusvärvi kodus ise tegemisest 19. sajandil tattnina tahmast ja värnitsast.
Für Dich
Für Dich ('sinule') oli naisteajakiri, mis ilmus Saksa DV-s.
Ajakirja eelkäijaks oli naisteajakiri Die Frau von heute ('tänapäeva naine').
18. augustil 1946 oli Nõukogude okupatsioonitsoonis hakanud ilmuma kaheksaleheküljeline illustreeritud naisteajakiri Für Dich. Selle viimane number ilmus 26. märtsil 1950, misjärel see liideti ajakirjaga Die Frau von heute.
Ajakirja Für Dich proovinumber ilmus 1962. aasta detsembris. Regulaarselt hakkas ajakiri ilmuma 1963. aastal, ilmumissagedus oli üks kord nädalas.
Ajakirja viimane number ilmus juunis 1991.
Saarde Katariina kogudus
pisi|Saarde kirik.
EELK Saarde Katariina kogudus on luterlik kogudus Saardes.
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.
Koguduse õpetaja on Arvet Ollino, organist Tiia Hermann. Juhatuse esimees on Kristi Ollino.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Saarde Katariina kirikus.
Hesseni valitsejate loend
thumb|right|Hesseni suurhertsogi kuninglik standard 1903–1918
See on Hesseni valitsejate loend läbi Hesseni ajaloo Lääne-Kesk-Saksamaal. Need valitsejad kuulusid dünastiasse, mis on kollektiivselt tuntud kui Hesseni dünastia ja Brabanti dünastia, algselt Reginari dünastia. Hessen oli maakrahvkond, kuurvürstkond ja hiljem aastani 1918 suurhertsogkond.
Kõigi järgnevate valitsejate tiitel oli "maakrahv" (saksa: Landgraf), kui ei ole teisiti märgitud.
Hessen-Butzbach, 1609–1643
Philipp III, maakrahv 1609–43 (1581–1643), Hessen-Darmstadti maakrahvi Georg I teine poeg
Nicolás Dujovne
pisi|Nicolás Dujovne (2017) Nicolás Dujovne (sündinud 18. mail 1967 Buenos Aireses) on Argentina poliitik. Ta oli 10. jaanuarist 2017 kuni 17. augustini 2019 Argentina rahandusminister.
Ta sündis aastal 1967 Buenos Aireses. Ta lõpetas majanduse alal Buenos Airese ülikooli, ta on täiendanud ennast California Ülikoolis ja Torcuato di Tella Ülikoolis.
Hesseni valitsejate loend
Hessen-Braubach, 1626–1651
Johann, maakrahv 1626–51 (1609–1651), Hessen-Darmstadti maakrahvi Ludwig V teine poeg
Hessen-Itter, 1661–1676
Georg III, maakrahv 1661–76 (1632–1676), Hessen-Darmstadti maakrahvi Georg II teine poeg
Juuru kirikumõis
Juuru kirikumõis (saksa keeles Pastorat Jörden) oli kirikumõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Ajalugu
pisi|Juuru kirikumõisa peahoone 2011. aastal. Juuru kirikumõisa mainitakse esimest korda 1732. aastal kui ehitati üles osa pastoraadi peahoonest, mis oli ilmselt Põhjasõjas kannatada saanud. 19. sajandil tehti peahoonele juurdeehitused. 1919. aasta maareformiga mõisa maad riigistati, ent mõned aastad hiljem tagastati pool maast pastorile ja köstrile ametimaaks. pisi|Juuru kirikumõisa piirdemüürid 2011. aastal. 1940. aastal maad ja hooned natsionaliseeriti ning said uue otstarbe. Peahoonesse paigutati sidejaoskond ja paigaldati Juuru 200-numbriline automaattelefonikeskjaam ning said korterid side ja keskjaama töötajad; leerimajja said ruumid Juuru kooli algklassid, hiljem õpetajad korterid; hobusetall anti Juuru keskkooli valdusse, kes selle kohandas kooli õppetöökojaks. Riigistatud maale ehitati kortermajad ja individuaalelamud.
Nüüdseks on kõik hooned kogudusele tagastatud.
Juuru kirikumõisas on sündinud Arnold Friedrich Johann Knüpffer, üks esimesi eesti keele ja rahvaluule kogujaid-uurijaid.
Bad Meets Evil
Bad Meets Evil on Ameerika Ühendriikide räppduett Michigani osariigist Detroitist.
Dueti liikmed on Royce Da 5'9" (Bad) ja Eminem (Evil).
Nad alustasid koostööd aastal 1997, aga pidid mõne aja pärast lahku minema. Põhjuseks oli D12 ja Royce'i sõnelus.
Munsieville
Munsieville on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas.
Munsieville on asutatud 1903. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Munsieville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,91%, värvilisi 0,61%, India või Aasia päritolu inimesi 0,15%, valgeid 0,10% ja teisi 0,24%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 67,16% inimesi, suulu keelt 6,68%, koosa keelt 6,50%, sotho keelt 5,32%, inglise keelt 2,80% ja pedi keelt 2,77%.
Palamuse kirikumõis
Palamuse kirikumõis (saksa keeles Pastorat Bartholomäi) oli kirikumõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Ilmajoki vald
Ilmajoki on 1865. aastal loodud Soome vald, mis asub Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elab 12 165 inimest ja selle pindala on 579,79 km², millest 2,89 km² on veekogud. Asustustihedus on 20,2 inimest/km². Naabrid on Isokyrö vald, Kurikka linn, Laihia vald ja Seinäjoki linn.
Igal aastal toimuvad Ilmajoe muusikapidu toob juunis tuhandeid ooperikülalisi. Ilmajokis on palju vaatamisväärsusi eriti ajaloohuvilisele külastajale.
Ilmajoki Rengonkyläs asub rahvusvahelistele normidele vastav eralennuväli. Läbi valla jookseb Suupohja rajana tuntud rajaosa Seinäjoki–Kaskinen. Ilmajokist Seinäjokisse on 17 km, Vaasasse 70 km, Tamperesse 150 km ja Helsingisse 360 km.
Rahvastik
2017. aasta lõpu seisuga elas vallas 12 205 inimest.
Ilmajoki elanikest viiendik on alla 14-aastased. Elanike arv on kasvanud viimase kümne aastaga umbes 700 inimese võrra. Ilmajoki valla maksumäär 20,25 on Lõuna-Pohjanmaa valdadest madalaim (Lõuna-Pohjanmaa keskmine on 21,23 %).
Majandus
Ettevõtlusel on Ilmajokis pikk traditsioon ja vallas tegutseb tuhatkond ettevõtet. Lõuna-Pohjanmaa Ettevõtjate iga-aastases uuringus on vald olnud korduvalt ettevõtlussõbralikkuse poolest esiotsas.
Ilmajoe taastuvenergia toodang on suurem kui energiakasutus.
Suurim tööstusettevõte on Altia Koskenkorva tehas, kus valmistatakse Koskenkorva viina. Koskenkorva on kujunenud üheks Soome tuntuimaks brändiks, mida tuntakse ka rahvusvaheliselt. Ilmajoki on arenenud bio- ja keskkonnamajanduses.
Ajalugu
Ilmajoki on koos mitmete teiste Lõuna-Pohjanmaa valdadega kuulunud algselt suurde Kyrö/Kyrönjoensuu/Pohjankyrö ehk tänasesse Isonkyrö kihelkonda. Ilmajoki kirikuvald asutati selle osana aastal 1516 ja sinna kuulusid tänapäevased Alavude, Jalasjärve, Kauhajoe, Kurika, Peräseinäjoe ja Seinäjoe alad. Isostakyröst eraldus see ala iseseisvaks Ilmajoki kihelkonnaks 1532. aastal, kui rajati Ilmajoki kogudus. Tegelikult toimus eraldumine Kyröst tõenäoliselt alles 1550. aastatel. Esimene kohtuistung Ilmajokis toimus 1554. Omavalitsus loodi Ilmajokis alles 1571. aastal, mil on esmamainitud Ilmajoki haldusülemat.
Suur-Ilmajokist on seejärel eraldunud Alavus, Jalasjärvi, Kauhajoki, Kurikka, Peräseinäjoki ja Seinäjoki. Ilmajoki vald loodi 1867. aastal, kui kohalik omavalitsus eraldati 1865. aasta omavalitsusseaduse kohaselt kogudusest.
Aastatel 1596–1597 toimunud nuiassõja talupoegade juht Jaakko Ilkka oli Ilmajokist ja paikkonnas toimus sõjaga seotud Santavuore võitlus 1597. aasta veebruaris.
Ilmajokis on ka mitmeid ehedaid poolteise- ja kahekorruselisi pohjalatalusid. Ka Ilmajokis valmistatud Könnin-kellade ja Nopankylä vankriseppade kontsentratsioon räägivad Ilmajoki pikaajalisest ehitus- ja disainitraditsioonist.
Vaatamisväärsusi
Tuoresluoma, Loukasmäe allikas, Hassulanneva allikas ja Kilsukylä allikas, Lääne-Soome looduskaitsekeskuse kaitstavad väikeveekogud.
Tuntud inimesed
Ilmajokist pärit kuulsaimad sportlased on odaviskaja Tero Pitkämäki ja maadleja Marko Yli-Hannuksela.
Georg-Voldemar Klaus
Georg-Voldemar Klaus (26. august 1907 Moskva – 9. mai 1983 Kloogaranna) oli eesti vaimulik.
Tema isa oli Simunast pärit, aastal 1904 Moskvasse elama asunud rätsep; ema oli Moskvas sündinud eestlanna. Alghariduse sai ta Moskva Peeter-Pauli luteri usu gümnaasiumi algkoolis. Aastal 1920 asusid ta vanemad Eestisse, 1926 käis ta leeris Tallinna Toompea Kaarli koguduses õpetaja Artur Sommeri juures ja 1928 lõpetas ta Tallinna Reaalkooli. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta aastatel 1929–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tallinna Pauluse koguduses õpetaja Rein Uhke ja Keila Miikaeli koguduses praost Ado Köögardali juures. Ordineeriti 19. detsembril 1937 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1937–1938 Tallinna Toomkoguduse õpetaja kohusetäitja. Aastatel 1938–1939 oli ta Tallinna Pauluse koguduses õpetaja Rein Uhke isiklik adjunkt, 1939–1943 oli ta Tallinna Kopli koguduse õpetaja, 1943–1945 Randvere koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1978 oli ta Nõmme Rahu koguduse õpetaja ja 1949–1972 Tallinna praostkonna praost ja konsistooriumi assessor.
Aastal 1978 jäi ta emerituuri. Ta suri aastal 1983.
Heiki Ahonen
pisi|[[Avo Üprus ja Heiki Ahonen 1989. aastal Lindamäel]] Heiki Ahonen (sündinud 3. septembril 1956 Pärnus) on endine dissident ja vabadusvõitleja Eesti NSV-s ning Eesti Vabariigi Okupatsioonide Muuseumi esimene direktor.
Haridus
1971–1975 õppis ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis geodeesiat.
Tegevus dissidendina
1977 liitus ta põrandaaluse vastupanuliikumisega. Ta kirjutas alla kollektiivsetele protestikirjadele ja pidas sidet Moskvas töötavate välismaiste ajakirjanikega.
1983 ta vahistati ja Eesti NSV Ülemkohus mõistis ta Nõukogude-vastases agitatsioonis ja propagandas süüdi ning määras talle viis aastat vangilaagrit koos kaheaastase asumisajaga.
Karistust kandis ta Permi oblastis.
1987 vabastati ta ennetähtaegselt ja ta asus freesijana tööle Tallinna tehases Pioneer.
Ta oli 23. augustil toimunud Hirvepargi miitingu üks peakorraldajaid ja MRP-AEG asutajaliige.
Paguluses
1988 arreteeriti ta taas sõjaväe kordusõppustest kõrvalehoidmise ettekäändel ja saadeti Rootsi, kus ta elas aastatel 1988–1989. Rootsis oli ta Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse abiesimees.
1989–1998 töötas ta Münchenis ja Prahas raadiojaama Vaba Euroopa eesti toimetuse toimetaja ja juhatajana.
Tegevus vabas Eestis
1998 tuli ta tagasi Eestisse. Ta on Kistler-Ritso Eesti Sihtasutuse juhatuse esimees. Samuti oli ta selle sihtasutuse eestvedamisel loodud Okupatsioonide Muuseumi esimene direktor aastatel 2003–2012.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kaks last. Tema tädi (ema õde) on Lagle Parek, emapoolne vanaema kunstiajaloolane Elsbet Parek, emapoolne vanaisa ohvitser Karl Parek, vanavanaema näitleja Anna Markus.
Balti ja Rahvusvaheline Merendusnõukogu
Balti ja Rahvusvaheline Merendusnõukogu (inglise keeles The Baltic and International Maritime Council, varasema nimega The Baltic and International Maritime Conference; lühendatult BIMCO) on suurim rahvusvaheline valitsusväline mereveoorganisatsioon, mis esindab laevaomanikke ja teisi kaubandusliku meresõiduga seotud isikuid ja organisatsioone.
BIMCO asutati 1905. aastal. Organisatsiooni peakorter asub Kopenhaagenis.
BIMCOs on kolme liiki liikmeid: laevaomanikud, brokerid ja klubid.
Sarve maastikukaitseala
pisi|[[Hall käpp|Hallkäpad Sarve loopealsel]] pisi|Lookaasik Sarve maastikukaitsealal Sarve maastikukaitseala on maastikukaitseala Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kaitseala pindala on 679 ha.
Kaitseala on moodustatud 1973. aastal, et kaitsta haruldasi ja teadusliku väärtusega geoloogilisi objekte (Limneamere rannavallid) ning nendega seotud looduslikke ja poollooduslikke kooslusi.
Mikk Aamisepp
Mikk Aamisepp (7. jaanuar 1881 – 4. juuni 1958) oli Eesti majaomanik ja ühiskonnategelane.
Ta oli Majaomanikkude Koja nõukogu liige. Samuti oli ta kindlustusseltsi Eeks-Maja nõukogu liige. Ta oli ka Tallinna linnavolinik.
Mikk Aamisepp maeti 4. juunil 1958 Rahumäe kalmistule.
Hüpokoer
pisi|Segavereline hüpokoer Simona Hüpokoer on spetsiaalse väljaõppe saanud koer, kes tunneb haistmismeele abil ära inimese veresuhkru taseme hälbe ning annab inimesele sellest märku (markeerib). Märguandmise viisi valib koerajuht ise, kuid enamasti kasutatakse ninaga tonksamist või käpaga kraapimist. Koerad on õpetatud markeerima seni, kuni inimene oma veresuhkru tasemega midagi ette võtab ja palub koeral töö lõpetada. See on vajalik, et vältida olukorda, kus veresuhkru taseme hälbest nõrk ja segaduses olev inimene koera ära saadab ja koomasse langeb. Kui selline asi peaks siiski juhtuma, on hea koer nii iseseisvaks probleemide lahendajaks treenitud, et läheb teistelt pereliikmetelt või vajadusel ka mujalt abi otsima. Lisaks markeerimisele õpetatakse hüpokoeri ka koerajuhile suhkrut sisaldava toidu või joogi toomist, et inimene saaks kiiresti veresuhkrut tõsta.
Pikemas perspektiivis aitab spetsiaalse väljaõppe saanud koer hoida diabeediga inimese tervist ja säilitada oma peremehe elukvaliteeti.
Hüpokoeri treenitakse ja kasutatakse järjest rohkem erinevates riikides.
Hüpokoerad Eestis
2018. aasta alguse seisuga on Eestis neli kodumaise treeningu ja atesteerimise läbinud hüpokoera. Seitse koera on viimases treeningfaasis, kus kõik koerad juba reaalselt töötavad, st oskavad oma peremeest abistada. Atesteerimine on planeeritud 2018. aasta teise poolde.
Tulevase hüpokoera eeldused
Kaks kõige olulisemat eeldust hüpokoera tööks on suur huvi inimesega koostöö vastu ja ninaga töötamine. Esimene tähendab, et koer tahab inimese jaoks töötada, on kergesti motiveeritav ja treenitav. Teine aga seda, et koer hangib võimalikult palju infot nina kaudu. Kui inimesel on soov omale hüpokoera koolitada, on kõige kasulikum valida teadlikult sobiv kutsikas, kellel on olemas vajalikud eeldused (iseloomuomadused) seda tööd teha. Sobiva iseloomuga koera puhul on oluliselt suurem tõenäosus, et koer tulevikus edukalt tööle hakkab. Ka treeningprotsess on oluliselt lihtsam.
Tõud, kelle seast võib leida sobiva kutsika: retriiverid, spanjelid, lamba- ja karjakoerad, hagijad. Välistatud ei ole ka segaverelised koerad, kuigi nende puhul on raskem iseloomu ja käitumist ette ennustada. Arad, agressiivsed ja väga ärevad koerad hüpokoera tööks ei sobi.
Millisele inimesele sobib hüpokoer?
Hüpokoer sobib eelkõige sellisele inimesele, kes ka niisama endale koera võtaks. Kui koera põhivajadused, nagu liikumine, ajutöö (mõtlemist nõudvad harjutused/ülesanded), tervise korrashoid jms, pole rahuldatud, siis temast töölooma ei saa. Väga oluline on koera ja koerajuhi vaheline usalduslik suhe. Hüpokoer sobib inimesele, kellele meeldivad koerad ja kellel on aega ning muid ressursse koera eest hoolitsemiseks ja tema koolitamiseks.
Diabeedist
Diabeet ehk suhkruhaigus on krooniline ainevahetushaigus, mille puhul kõhunääre ei tooda insuliini piisavalt või on selle mõju puudulik või on insuliini tootmine organismis sootuks lõppenud. Insuliin on vajalik organismi loomulikuks ainevahetuseks, et glükoos saaks imenduda rakkudesse.
Eestis on ligikaudu 4200 I tüüpi diabeeti (kõhunääre ei tooda üldse insuliini) põdevat inimest, I + II tüüpi diabeedi põdejaid kokku on ligikaudu 70 000.
Et diabeeti põdev inimene saaks elada täisväärtuslikku elu ning vältida veresuhkru kõikumisega kaasnevaid tüsistusi, on vaja suhkrutase hoida võimalikult stabiilsena. Üheks heaks võimaluseks veresuhkrutaset normis hoida on insuliinipumbaga integreeritud glükoosijälgimise süsteem. Paraku on selliste seadmete ekraanile kuvatav veresuhkrunäit mõõdetud nahaalusest koevedelikust ja väikese viitega, näidates glükoosisisaldust, mis oli veres 10–15 minutit tagasi. Hetkel teadaolev kiireim abiline veresuhkru taseme muutusest märku andma on hüpokoer.
Heino Mardiste
Heino Mardiste (sündinud 24. aprillil 1936 Koidu külas Vana-Vändra vallas Pärnumaal) on eesti geograaf ja orienteeruja.
Haridus
1955. aastal lõpetas Viljandi 2. Keskkooli. 1960. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli geograafia eriala. 1974. aastal sai Tartu Riiklikus Ülikoolis geograafiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Väinamere füüsilis-geograafilised ja hüdroloogilised iseärasused". Aastatel 1978–1981 täiendas end M. Lomonossovi nimelises Moskva Riiklikus Ülikoolis.
Töö
Aastatel 1960–1965 töötas Heltermaa mere-hüdrometeoroloogiajaama insener-okeanoloogina, aastast 1961 ka sama asutuse juhataja. 1973–1975 töötas Eesti NSV Teaduste Akadeemia termofüüsika ja elektrofüüsika instituudi Läänemere sektori vaneminseneri ja vanemteadurina. 1965–1969 ja 1975–2001 töötas Tartu Riikliku Ülikooli / Tartu Ülikooli õppejõuna: aastatel 1965–1968 geograafia kateedri assistent, 1968–1969 ja 1975–1978 füüsilise geograafia kateedri vanemõpetaja, 1978. aastast füüsilise geograafia kateedri dotsent, 1978–1980 ka bioloogia-geograafia teaduskonna prodekaan, aastatel 1980–1991 füüsilise geograafia kateedri juhataja, aastatel 1992–2001 geograafia instituudi geoinformaatika ja kartograafia õppetooli dotsent. 2001. aastast emeriitdotsent.
Aastatel 1985–1993 ajakirja Eesti Loodus toimetuskolleegiumi liige, 1988–2010 Eesti Teaduste Akadeemia looduskaitse komisjoni liige.
Eesti Geograafia Seltsi liige, aastatel 2005–2010 aseesimees.
Üle 40 teaduspublikatsiooni. Avaldanud artikleid ajakirjades Eesti Loodus, Geodeet ja Orienteeruja ning ajalehtedes.
Kirjutanud Eesti Entsüklopeediale, ENEle ja TEA Entsüklopeediale mitusada artiklit maailma loodusgeograafiast ja geograafia ajaloost.
Sporditegevus
15. juunil 1958 tuli sõjajärgse Eesti esimeste individuaalsete orienteerumisvõistluste – Viiratsis toimunud Kalevi valikorienteerumise meistrivõistluste – võitjaks.
1967. aastal tuli Eesti meistriks orienteerumisjooksu teates Tartu Riikliku Ülikooli meeskonnas koos Rudolf Mürgi ja Arne Kivistikuga. 1960. aastal võitis Eesti meistrivõistlustel hõbeda orienteerumisjooksu tavarajal ja pronksi suusaorienteerumise märkesuusatamises.
OK Kape asutajaliige 1981. aastast.
Filmspiegel
Filmspiegel ('Filmipeegel') oli filmiajakiri, mis ilmus Saksa DVs.
Bulgaaria Rahvavabariik
Bulgaaria Rahvavabariik (lühend Bulgaaria RV; bulgaaria keeles Народна република България (НРБ)) oli Bulgaaria sotsialistliku vabariigi ametlik nimi, mis eksisteeris aastatel 1946–1990, kui Bulgaaria Kommunistlik Partei (BKP) valitses üheskoos oma väidetavalt sõltumatu koalitsioonipartneri Rahvusliku Agraarparteiga. Bulgaaria oli Vastastikuse Majandusabi Nõukogu ja idabloki osa ning Nõukogude Liidu liitlane külma sõja ajal, Varssavi Lepingu Organisatsiooni liige.
Mikulčiai
Mikulčiai (žemaidi Mėkoltē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas Erla jõe kaldal.
Bulgaaria Rahvavabariik
Aastal 1989 alustati demokraatlike reformidega pärast mõneaastast vaikiva liberaliseerimise perioodi ja pärast kaua valitsenud Todor Živkovi võimu juurest eemaldamist 1989. aasta sügisel BKP kongressil. Aastal 1990 võttis BKP oma nimeks Bulgaaria Sotsialistlik Partei (BSP) ja võttis tänu Georgi Pǎrvanovile, siis poliitilisele ajaloolasele BKP Instituudis, marksismi-leninismi asemel omaks vasaktsentristliku poliitilise ideoloogia. Pärast esimesi vabu valimisi 1931. aastast saati (võitis BSP) muudeti riigi nimeks Bulgaaria Vabariik.
Mikulčiai
Külla ulatuvad osaliselt Salantai regionaalpark ja Erla geomorfoloogiline kaitseala.
Bulgaaria Rahvavabariik
Algusaastad ja Červenkovi ajastu
pisi|150px|vasakul|Georgi Dimitrov
Mikulčiai
Nõukogude perioodil asutati Mikulčiai algkool, mis asus Igariais.
Bulgaaria Rahvavabariik
Algusaastad ja Červenkovi ajastu
Kuigi Bulgaaria kuningriik vahetas liitu ja kuulutas 7. septembril 1944 Natsi-Saksamaale sõja, pani riigipööre, Punaarmee toel, 9. septembril ametisse Isamaarinde juhitud uue valitsuse, kus domineeris Bulgaaria Kommunistlik Partei.
Järgmisel kahel aastal toimusid mittekommunistliku opositsiooni suhtes karmikäelised repressioonid. Need kasvasid kohe, kui sai selgeks, et Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia on Bulgaaria suhtes suuresti ükskõiksed. Repressioonide tempo kasvas veelgi novembris 1945, kui Kommunistliku Partei juht Georgi Dimitrov tuli pärast 22 aastat paguluses Bulgaariasse tagasi. Ta pidas armutu kõne, millest sai selgeks, et partei ei kavatse koos opositsiooniga töötada. Mõni nädal hiljem peetud valimistel sai suure enamuse Rinne.
Septembris 1946 andis referendum, et kas säilitada monarhia või teha Bulgaariast vabariik, tulemuseks 95,6% toetuse vabariigi kasuks. Peaaegu kohe pärast seda kuulutati Bulgaaria rahvavabariigiks. Noor tsaar Simeon II, tema ema ja õde pidid riigist lahkuma. Vasil Kolarov, kolmas mees parteis, hakkas tegutsema riigipeana. See hetk tähistas varjamatu kommunistliku võimu algust Bulgaarias.
Järgmise aasta jooksul kindlustasid kommunistid oma võimu. Põhiseadusliku Assamblee valimised oktoobris 1946 andsid kommunistidele enamuse. Kuu hiljem sai Dimitrov peaministriks. Põhiseaduslik Assamblee andis Nõukogude juristide abiga detsembris 1947 välja niinimetatud "Dimitrovi põhiseaduse" – 1936. aasta NSV Liidu konstitutsiooni koopia. Aastaks 1948 olid ülejäänud opositsiooniparteid hävitatud; sotsiaaldemokraadid sunniti kommunistidega liituma, samas Maaharijate Liit muutis end kommunistide ustavaks partneriks.
Aastatel 1948–1949 piirati või keelustati õigeusklike, moslemite, protestantide ja katoliiklaste usuorganisatsioone. Bulgaaria õigeusukirik jätkas tegutsemist, kuid seda piirati ja hiljem imbusid sellesse kommunistlikud funktsionäärid.
Dimitrov suri aastal 1949. Mõneks ajaks võttis Bulgaaria omaks kollektiivse juhtimise, kui Vǎlko Červenkov sai Kommunistliku Partei juhiks ja Vasil Kolarov sai peaministriks. See lagunes aasta hiljem, kui Kolarov suri ja Červenkov sai taas kord liita parteijuhi ja peaministri ametikohad. Červenkov alustas kiiret ja jõulist industrialiseerimise protsessi. Põllumajandus kollektiviseeriti ja talupoegade mässud suruti jõuga maha. Püstitati töölaagrid ja repressioonide kõrghetkel asus seal umbes 100 000 inimest. Tuhandeid teisitimõtlejaid hukati kommunistliku võimu ajal ja paljud surid töölaagrites.
Kuid Červenkovi toetusbaas oli isegi Kommunistlikus Parteis liiga kitsas, et pikalt vastu pidada, kui tema patroon Stalin oli läinud. Märtsis 1954, aasta pärast Stalini surma, kukutati Červenkov parteisekretäri kohalt kooskõlastatult uue juhtkonnaga Moskvas ja asendati noorusliku Todor Živkoviga. Červenkov jäi peaministriks aprillini 1956, kui ta lõplikult vallandati ja Anton Jugoviga asendati.
Živkovi ajastu
pisi|"Sõprus Nõukogude ja Bulgaaria rahva vahel – igavesti kindel", 1969. aasta Nõukogude mark Bulgaaria sotsialistliku revolutsiooni 25. aastapäeva tähistamiseks pisi|170px|Bulgaaria Kommunistliku Partei peakorter aastal 1984
Živkov valitses Bulgaariat järgmised 33 aastat, olles täiesti ustav nõukogulastele, kuid järgides kodus palju mõõdukamat poliitikat. Suhted taastati Jugoslaavia ja Kreekaga, Trajčo Kostovi ja teiste "titoistide" (kuigi mitte Nikola Petkovi ja teiste 1947. aasta puhastuste mittekommunistlike ohvrite) kohtuprotsessid ja hukkamised mõisteti ametlikult hukka. Piiratud määral taastati sõnavabadust ja kiriku tagakiusamine lõpetati.
Vapustused aastal 1956 Poolas ja Ungaris ei levinud Bulgaariasse, kuid Partei pani selliste puhangute vältimiseks intellektuaalsele ja sõnavabadusele kindlad piirid ja piirangud. 1960. aastatel võeti vastu mõned majandusreformid, mis võimaldasid vabalt müüa toodangut, mis ületas plaanitud koguse. Riik muutus Idabloki inimestele populaarseks turismisihtkohaks. Bulgaaria omas ka suurt tootmisbaasi sellistele kaupadele nagu sigaretid ja šokolaad, mida oli raske saada teistes sotsialismimaades.
Jugov läks aastal 1962 erru ja Živkov sai siis nii peaministriks kui ka parteisekretäriks. Ta elas aastal 1964 üle Nõukogude juhtkonna ülemineku Hruštšovilt Brežnevile ning demonstreeris aastal 1968 taas oma ustavust Nõukogude Liidule, võttes ametlikult osa Varssavi Lepingu Organisatsiooni sissetungist Tšehhoslovakkiasse; see on, ta saatis piiratud arvul vägesid osalema, kuid ei võtnud tegelikult osa Praha kevade kukutamisest. Siit alates peeti Bulgaariat üldiselt kõige ustavamaks Nõukogude Liidu Ida-Euroopa liitlaseks.
Aastal 1971 ülendas Živkov ennast uue põhiseaduse vastuvõtmisega riigipeaks (Riiginõukogu esimeheks) ja tegi Stanko Todorovist peaministri.
Aastal 1978 äratas Bulgaaria laialdast rahvusvahelist tähelepanu, kui pagendatud teisitimõtleja, kirjanik Georgi Markovi juurde tuli Londoni tänaval võõras, kes torkas tema jalga vihmavarju otsaga. Markov suri varsti pärast ritsiiniga mürgitamist ja usuti, et ta oli Bulgaaria salapolitsei ohver, kahtlus leidis kinnitust pärast Nõukogude Liidu langemist, kui KGB dokumendid vabastati, paljastades, et see töötas Markovi surma korraldamiseks Bulgaariaga koos.
Sotsialistliku režiimi langemine
Kuigi Živkov ei olnud kunagi stalinist, oli aastaks 1981, kui ta sai 70, tema režiim väga autokraatlik, kuid tõi ka mõningase sotsiaalse ja kultuurilise liberaliseerimise, ning edu juhtis tema tütar Ljudmila Živkova, kes muutus aga Kommunistlikule Parteile hukkamõistu ja pahameele allikaks tänu oma ebatavalisele elustiilile, mis sisaldas idareligioonide harrastamist. Ta suri aastal 1981 nädal enne oma 39. sünnipäeva ja levisid kuulujutud, mida kunagi ei tõestatud, et salapolitsei mõrvas ta.
Enne kommunismi langemist näitas see autokraatia ennast eeskätt etnilise türgi vähemuse sundassimileerimise kampaanias; neil keelati 1984. aasta talvel kõneleda türgi keeles ja sunniti omaks võtma Bulgaaria nimed. See küsimus pingestas Bulgaaria majandussuhteid Läänega. Türklaste 1989. aasta väljasaatmine Bulgaariast põhjustas umbes 300 000 töötaja kadumise tõttu põllumajandustoodangu märkimisväärse languse lõunapiirkondades.
Selleks ajaks, kui Mihhail Gorbatšovi Nõukogude Liidu reformiprogrammi mõju 1980. aastate lõpul Bulgaarias tunduma hakkas, olid kommunistid, nagu nende juhtki, muutunud liiga mannetuks, et seista pikalt vastu muutuste nõudmistele. Liberaalne pahameeletorm keskkonnameeleavalduse lagunemisel Sofias oktoobris 1989 laienes poliitilise reformi üldiseks kampaaniaks. Mõõdukamad elemendid kommunistlikus juhtkonnas reageerisid kiiresti, kukutades 10. novembril 1989 Živkovi ja asendades ta välisminister Petǎr Mladenoviga.
See kiire käik andis Kommunistlikule Parteile vaid lühikese kergenduse ja hoidis ära revolutsioonilise muutuse. Mladenov lubas režiimi avada, minnes ütlustes isegi nii kaugele, et toetab vabu valimisi. Kuid meeleavaldused kogu riigis lõid olukorra pea peale. 11. detsembril läks Mladenov riigi televisiooni teatama, et Kommunistlik Partei loobus võimust. 15. jaanuaril 1990 tühistas Rahvusassamblee ametlikult Kommunistliku Partei "juhtiva rolli". Juunis 1990 peeti esimesed vabad valimised 1939. aastast saati, sillutades seega Bulgaaria tee mitmeparteilisele demokraatiale. Lõpuks 15. novembril 1990 hääletas 7. Suur Rahvusassamblee riigi nime muutmise Bulgaaria Vabariigiks ja eemaldas kommunistliku riigivapi rahvuslipult.
Valitsus ja poliitika
pisi|vasakul|Suurpaneelelamud Mladostis, Sofias pisi|1970. aastatel oli Bulgaaria Rahvavabariigi [[Gini koefitsient 18, asetades ta madalaima sissetuleku ebavõrdsuse tasemega riikide sekka maailmas]]
BRV toimis kui üheparteiline rahvavabariik, Rahvakomiteed esindasid kohalikku omavalitsust. Nende roll oli teostada Partei otsuseid vastavas valdkonnas ja samal ajal tugineda rahva arvamusele otsuste tegemisel. 1980. aastate lõpul saavutas BKP hinnangulise maksimumi 1 000 000 liiget – rohkem kui 10% rahvastikust.
Sõjavägi
Aastal 1988 oli Bulgaaria Rahvaarmee (Българска народна армия) arvuks 152 000 meest, kes teenisid neljas erinevas väeliigis – maaväed, sõjalaevastik, õhujõud ja õhukaitsejõud ning raketiväed. BRA opereeris muljetavaldava hulga varustusega riigi suurust arvestades – 3000 tanki, 2000 soomukit, 2500 suurekaliibrilist suurtükisüsteemi, üle 500 lahingulennuki, 33 lahingulaeva, samuti 67 Scud raketti, 24 SS-23 raketti ja kümneid FROG-7 miinipildujaid.
Majandus
BRV majandus oli plaanimajandus, sarnane sellega, mis teistes Vastastikuse Majandusabi Nõukogu riikides. 1940. aastate keskpaigas, kui algas kollektiviseerimine, oli Bulgaaria peamiselt põllumajandusmaa, kus umbes 80% rahvastikust elas maapiirkondades. Kõigi sektorite tootmishooned riigistati, kuigi alles Vǎlko Červenkovi ajal lammutati eramajandustegevus täielikult.
Vaatamata negatiivsetele mõjudele mõnes muus riigis, kasvas Bulgaaria põllumajanduse tootlikkus pärast kollektiviseerimist kiiresti. Laiaulatusliku mehhaniseerimise tulemuseks oli tööviljakuse tohutu kasv. Suur hulk valitsuse toetusi kulus igal aastal kunstlikult alandatud tarbijahindade kahjumi katmiseks.
Červenkovi stalinistlik poliitika viis ulatusliku industrialiseerimiseni ja energiasektori arenemiseni, mis on tänaseks üks Bulgaaria kõige arenenumaid majandussektoreid. Tema valitsemine kestis aastatel 1950–1956 ning nägi kümnete tammide ja hüdroelektrijaamade, keemiatehaste, Elatsite kulla- ja vasekaevanduse ja paljude teiste ehitamist. Sõjaaja kupongisüsteem kaotati, tervisekaitse ja haridus tehti tasuta. Kõik see saavutati riigipoolse range kontrolli ja organiseerimisega, vangibrigaadidega töölaagritest ja Bulgaaria Brigaadideliikumisega – noorte tööliikumine, kus noored inimesed töötasid vabatahtlikult ehitusprojektides.
1960. aastatel algatas Todor Živkov arvukalt reforme, mis olid positiivse mõjuga riigi majandusele. Ta säilitas plaanimajanduse, kuid pani 1970. ja 1980. aastatel rõhku ka kergetööstusele, põllumajandusele, turismile, samuti infotehnoloogiale. Põllumajandustoodangu ülejääki võis vabalt müüa, hindu langetati veelgi ja kergetööstusele imporditi uut sisseseadet. Bulgaaria sai ka esimeseks kommunistlikuks riigiks, mis soetas aastal 1965 Coca-Cola litsentsi, toote kaubamärk oli kirillitsas.
Vaatamata stabiilsusele jagas majandus teiste Ida-Euroopa riikidega samu puudusi – see kauples peaaegu täielikult Nõukogude Liiduga (rohkem kui 60%) ja planeerijad ei võtnud arvesse seda, kas toodetud kaupadele oli turgu. Seetõttu toodeti teatud tooteid üle, samas teisi kaupu jäi puudu.
Peale Nõukogude Liidu olid teised peamised kaubanduspartnerid Saksa Demokraatlik Vabariik ja Tšehhoslovakkia, ka mitte-Euroopa riigid, nagu Mongoolia, ja mitmed Aafrika riigid, olid suured Bulgaaria kaupade importijad. Riigil olid head kaubandussuhted ka mitme mittekommunistliku arenenud riigiga, eeskätt Lääne-Saksamaa ja Itaaliaga. Selleks, et võidelda paljude kaupade madala kvaliteediga, võeti aastal 1970 kasutusele terviklik riigi standardisüsteem, milles olid täpsed ja ranged kvaliteedinõuded kõigile tootesortidele, masinatele ja ehitistele.
Bulgaaria Rahvavabariigil oli Idabloki riikide hulgas keskmine SKT elaniku kohta. Võrdlev tabel on allpool. Vähemalt paberil, keskmine ostujõud oli üks madalamaid Idablokis, peamiselt kaupade suurema kättesaadavuse tõttu, kui teistes sotsialismimaades. Välismaal töötavad töölised said sageli kõrgemat tasu, seega võisid endale lubada laiema kaubavaliku ostmist. Ametlikel andmetel oli aastal 1988 igas majapidamises televiisor, 95-s 100-st raadio, 96-s 100-st külmutuskapp ja 40-s 100-st auto.
!style="text-align: left;background:#B0C4DE"|SKT elaniku kohta (1990 $) !style="background:#B0C4DE"|1950 !style="background:#B0C4DE"|1973 !style="background:#B0C4DE"|1989 !style="background:#B0C4DE"|1990 $7762 (Slovaki)
pisi|
Autotööstus
Aastast 1965 valisid paljud Lääne-Euroopa firmad Bulgaaria Rahvavabariigi oma tehaste ehitamiseks, et müüa autosid Idabloki riikidesse. Renault ja Citroën Prantsusmaalt ning Fiat ja Alfa Romeo Itaaliast püüdsid Bulgaariat partnerluses veenda, kuid Bulgaaria Rahvavabariik tegi tehingud vaid Renault' ja Fiatiga.
Elina Sildre
Elina Sildre (E. Raska; sündinud 1980 Tartus) on vabakutseline illustraator, kujundaja ja koomiksikunstnik.
Bulgaaria Rahvavabariik
Kultuur
Kultuur Bulgaaria Rahvavabariigis oli valitsuse poolt rangelt kontrollitud ja reguleeritud, kuigi oli teatud liberaliseerimsperioode (mis tähendab Lääne kirjanduse, muusika jne sissepääsu Bulgaariasse). Sula intellektuaalses elus kestis aastast 1951 kuni kümnendi keskpaigani. Vǎlko Červenkovi tagasiastumine ning kirjanduslik ja kultuuriline õitseng Nõukogude Liidus lõid ootusi, et protsess jätkub, kuid Ungari ülestõus 1956. aasta sügisel hirmutas Bulgaaria juhtkonda teisiti mõtleva intellektuaalse tegevuse julgustamiselt eemale.
Elina Sildre
Haridus
Õppinud aastatel 1999–2003 Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini.
Bulgaaria Rahvavabariik
Kultuur
Vastuseks sündmustele Ungaris nimetati Červenkov haridus- ja kultuuriministriks; aastatel 1957 ja 1958 puhastas ta Bulgaaria Kirjanike Liidu juhtkonna ning vallandas liberaalsed ajakirjanikud ja toimetajad. Tema tegevus lõpetas tõhusalt sõltumatute kirjanike ja kunstnike "Bulgaaria sula", mille inspireeris Hruštšovi 1956. aasta stalinismivastane kõne.
Maarja-Magdaleena kirikumõis
Maarja-Magdaleena kirikumõis (saksa keeles Pastorat St. Marien-Magdalenen) oli kirikumõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
Tmutarakani vürstkond
Tmutarakani vürstkond oli Aasovi ja Musta mere vahel asuva Kertši väina, Kertši poolsaarel ja Tamani poolsaarel asunud vürstkond, 10. sajandi II poolest kuni 12. sajandi I pooleni. Kertši väin ühendab Musta- ja Aasovi merd ning eraldab loodusgeograafilist Euroopat Aasiast. pisi|Kiievi-Vene (1054–1132) Osastisvürstkond allus algselt Kiievi-Vene riigile, 11. sajandi II poolel aga Kiievi suurvürst Jaroslav Targa surma järel (1054) toimunud valduste jagamise ajal tema poegade vahel, Tšernigivi vürstile.
Thermococci
Thermococci on arhede klass hõimkonnas Euryarchaeota.
Sellesse kuulub üks selts – Thermococcales.
Hullud Päevad
pisi|Hullud Päevad Tallinna Stockmannis sügiseste hullude päevade ajal 2010. Hullud Päevad on osades Stockmanni kontsernile kaubamajades, sealhulgas Eesti ja Soome kaubamajades,  organiseeritav.
Soodusmüügikampaania toimub tavapäraselt aprillis ja oktoobris. 2014. aastal toimub sügisene soodusmüügikampaania Tallinna Stockmanni Kaubamajas 8.–12. oktoobrini.
Kevadine soodusmüügikampaania Tallinna Stockmanni Kaubamajas toimus 8. kuni 12. aprillini 2015, sügisene toimub aga 7.–11. oktoobrini 2015.
Hullude Päevade soodusmüügikampaania ajal pakutakse ostjatele lisaks tavapäraselt müügil olevatele normaalhinnaga kaupadele valdavalt uut tööstuskaupade lisavalikut, mida Stockmann Eestis muul ajal ei müü. Kosmeetikakaupadest ja esmatarbekaupadest (nagu WC-paber jt) võidakse müügile paisata suurtes kogustes üksikuid enimmüüdavaid kaubaartikleid.
Hullusid Päevasid iseloomustavad värvid on kollane ja must, nende värvidega on kaunistatud (märgistatud) ka soodusmüügikampaania kampaaniakaupade kastid.
Harilikult jagavad spetsiaalselt sooduskampaania ajaks tööle võetud müügiabilised vastava sümboolikaga tasuta kilekotte.
pisi|Hullud Päevad [[Helsingi kesklinnas asuvas Stockmannis.]]
Muu
Soomes on termin "Hullud Päevad" seadusega kaitstud sõnapaar, mida teised kaubandusketid ei tohiks ilma loata sarnaste väljamüükide korral tarvitada.
Eestis on kaubamärgina registreeritud nii "Hullud Päevad" kui ka soomekeelne nimekuju "Hullut Päivät", rootsikeelne nimekuju "Galna Dagar" ja ingliskeelne nimekuju "Crazy Days".
Dublini Ülikool
pisi|Vapp Dublini ülikool (iiri keeles Ollscoil Átha Cliath) on ülikool Iirimaal Dublinis; ühtlasi riigi vanim ülikool.
Ülikool asutati 1592.
Ülikoolis õpib umbes 15 000 üliõpilast (2003). pisi|left|[[Dublini Trinity College'i Raamatukogu, mis teenindab ka Dublini Ülikooli]]
Klient (infotehnoloogia)
paremal|pisi|200x200px|Arvuti võrguskeem, mis näitab, kuidas klientarvutid suhtlevad serverarvutiga läbi interneti
Klient (inglise keeles client) on infotehnoloogias serverilt jaosteenuseid saav funktsionaalüksus.
Klient võib olla kas riistvara või tarkvara, mis kasutab serveri poolt kättesaadavaks tehtud teenust.
Server võib olla teine arvuti, mille kaudu klient võtab ühendust arvutivõrguga.
Paide kirikumõis
Paide kirikumõis (saksa keeles Pastorat Weißenstein) oli kirikumõis Paide kihelkonnas Järvamaal.
Jordan Kyrou
pisi|Jordan Kyrou 2019. aastal [[San Antonio Rampage'i mängijana]] Jordan Kyrou (sündinud 5. mail 1998 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana paremäärel.
Aastatel 2014–2018 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting. Hooajal 2017–18 pälvis ta liiga resultatiivseimale paremründajale antava Jim Mahon Memorial Trophy (39+70) ja kõige silmapaistvamale mängijale antava Red Tilson Trophy.
2016. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft'is 35. valikuna. NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 9. detsembril mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimesel hooajal sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis San Antonio Rampage ning valiti 2019. aastal AHL-i tähtede mängule.
Bluesi meeskonnas tõusis Kyrou esile hooajal 2020–21, mil lõi 14 väravat ja andis 21 väravasöötu. 2021. aasta augustis sõlmis ta Bluesiga uue kaheaastase lepingu. Veelgi edukama hooaja tegi Kyrou 2021–22, mil lõi 27 väravat ja andis 48 väravasöötu. 2022. aastal valiti ta ka NHL-i tähtede mängule.
2018. aastal tuli Kyrou Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Kyrou on Kreeka päritolu. Tema isapoolsed vanavanemad kolisid Põhja-Ameerikasse Kreekast.
Frey (Eestimaa suguvõsa)
Frey oli Eestimaalt pärit suguvõsa.
Liht-naistepuna ürt
Liht-naistepuna ürt ehk naistepunaürt (Hyperici herba) on liht-naistepuna (Hypericum perforatum) rohelistest lehtedest ja kollastest õitest saadus, mida kasutatakse mitmeks otstarbeks ja valmistusviisiga nii töönduslikult kui ka kodumajapidamistes.
Droogina
Naistepunaürt on kantud droogina Euroopa farmakopöa 6. väljaandesse.
Liht-naistepuna ürt omab tähtsust dermatoloogias ja psühhiaatrias.
Droogiks korjatakse taime maapealset puitumata vartega osa – ürti. Ürti kogutakse õitsemise ajal enne viljade tekkimist. Taime latv lõigatakse õitsevate varte tipust umbes 20–30 cm kõrguselt. Kuivatatakse temperatuuril 35–60 °C. Droog koosneb rohelistest lehtedest ja kollastest õitest, on nõrga lõhnaga ja mõrkja, vaiguse, kootava maitsega.
Euroopa farmakopöas käsitletakse droogina vaid sellist liht-naistepuna ürti, mille hüperitsiinide sisaldus on vähemalt 0,08%. Päevane annus on 2–5 grammi droogi.
Droogi säilivusaeg on ligi 3 aastat.
Seespidine kasutamine
Galenos, Dioscorides, Plinius ja Hippokrates soovitasid naistepunaürti diureetikumi, haavu parandava ürdina, menstruaalhäirete, siseparasiitide ja maohammustuse korral.
Lähtudes tema biokeemilisest koostisest ja eri ainete sisaldusest, on ta kasutamine laialdane: siseparasiitide, bronhiidi, astma, sapikivitõve, kõhulahtisuse, öise voodimärgamise, reuma ja seedehäirete ravis. Lisaks mao- ja soolekatarri, maohaavandite, menstruatsioonivaevuste, peapöörituse, lihasevalude ja jämesoolepõletiku korral.
Põhitoime kinnitatakse olevat depressioonivastane.
Naistepunaleotis
Naistepunaleotist saab kasutada järgmiste haiguslike seisundite korral: kesknärvisüsteemi häired, migreen, öine kusepidamatus lastel, kusepõie nõrkus vanematel inimestel, eesnäärmepõletik meestel, koliit, kõhulahtisus, gastriit, mao- ja kaksteistsõrmikuhaavand, maksa- ja sapipõiehaigused, peavalu, äge ja krooniline püelonefriit, tsüstiit, neerukivitõbi, günekoloogilised naistehaigused, podagra, radikuliit, mastopaatia, põletikuprotsessid, angiin, endokardiit, müokardiit, kopsutuberkuloos, vereköhimine, hemorroidid, maksa- ja maokasvaja, ussnugilised, põletused ja haavad nahal, nahavähk.
Naistepuna tee
Teena kasutatakse verejooksu tõkestamiseks, vereköhimise, köha, jämesoolepõletiku, seedehäirete, kõhulahtisuse, maksa- ja põiehaiguste korral.
Tee valmistamine: võetakse 1 supilusikatäis droogi 1 klaasi keeva vee kohta ning keedetakse 10 minutit, lastakse jahtuda ja kurnatakse. Teed juuakse 3 korda päevas, pool tundi enne sööki, kolmandik klaasi korraga.
Depressiooni ravi
Liht-naistepuna ürt on tuntuim ja tõenäoliselt tõhusaim taim kerge ja keskmise raskusega depressiooni vastu. Erinevalt teatud antidepressantidest ei vähenda ürt suguiha.
Ürti kasutatakse laialdaselt depressiooni raviks. Mõnedes maades, näiteks Saksamaal, ravitakse sellega just laste ja noorukite mõõdukat depressiooni.
Komisjon E järgi sobib ürt nii ängistuse, masenduse, närvilisuse, seedehäirete, põletushaavade kui ka marrastuste raviks.
Välispidine kasutamine
Välispidiselt kasutatakse liht-naistepuna vesitõmmist kootava vahendina igemepõletiku korral igemete määrimiseks või suu loputamiseks.
Naistepuna ürdist valmistatakse kuivainena antiseptilist ravimit imaniini, mida kasutatakse II ja III astme põletuste, haavandite, paisete, rinnanibude lõhenemise, nina ja kurgu limaskesta ägeda põletiku ning põsekoopapõletiku ravimisel erimenetluse järgi valmistatud loputise või salvina.
Psoriaasi korral
Kliinilistes katsetes on kasutatud naistepunaürdisalvi (ingl ointment) psoriaasilesioonidele määrimiseks, kuid pole teada, kas selleks on kasutatud looduslikku ürti või üksnes taimest eraldatud keemilisi ühendeid.
Teatud psoriaasiliikide korral on naistepunaürdisalvi määrimine (2 korda päevas) nahale vähendanud efektiivselt PASI indeksiga mõõdetavaid psoriaasilesioone.
Liht-naistepuna õlitõmmis
Rahvameditsiinis ja homöopaatias kasutatakse naistepunaõli, mis saadakse liht-naistepuna ürdi keetmisel mingis taimses õlis, haavade, marrastuste, põletuste ja lihasevalu raviks.
Positiivne toime, mida naistepunaõli kasutamisel on täheldatud, omistatakse hüperforiinile, sest tal on antibakteriaalne ja põletikuvastane toime. Samal põhjusel võib hüperforiin olla kasulik infitseerunud haavade ja põletikuliste nahahaiguste ravis.
Vastunäidustused
Looduslikult heleda juuksevärviga (blondiinid) või punapeadele võib ürt ohtlikult mürgine olla.
Liht-naistepuna ürti ei soovitata kasutada raseduse ega imetamise ajal, samuti ei soovitata neid alla 12-aastastele lastele.
Koostoime muude ravimitega
Vältida tuleb naistepunaürdi ja krisotiniibi koostarbimist (võib vähendada krisotiniibi plasmakontsentratsiooni).
Kõrvaltoime
Hüperitsiinil on fotosensibiliseeriv toime. Seega tuleb naistepuna kasutamisel vältida päikese käes viibimist ja solaariumis käimist. Suurtes annustes sissevõetuna muutub naha vastupanuvõime ultraviolettkiirtele nõrgemaks ning võib tekkida mürgistus – hüperitsism.
Loomad tavaliselt naistepuna ei söö, kuid võivad seda siiski teha toidupuudusel või kui kevadel loomad esmakordselt karjamaale lastakse. Valge karvkattega lehmadel ja lammastel võib pärast taime söömist tekkida mürgistus, pruuni ja musta karvkattega loomadel vähem, sest ultraviolettkiirguse toime nende teatavatele rakkudele ja rakuosistele on pisut teistsugune.
Ravimina kasutatavad kogused on nii väikesed, et need mürgistust esile ei kutsu.
Biokeemiline koostis
Droog sisaldab: Lisaks sisaldab ürt karoteeni (provitamiin A), vaiku, askorbiinhapet, koliini jpt.
Farmakoloogia
Liht-naistepuna toimimise täpset mehhanismi ei tunta, kuid pakutakse oletusi. Suukaudselt manustatuna läbib ta tsütokroom P450, ja võib nimetatud ensüümisüsteemi aktiivsust kahekordistada. Arvatakse, et tema toimemehhanism sarnaneb selektiivsete serotoniini tagasihaarde inhibiitorite (SSRI) omaga, liht-naistepuna on seotud serotoniini (5-hüdroksütrüptamiin ehk 5-HT) tagasihaarde inhibeerimisega.
Liht-naistepuna suurendab mitme aine, näiteks serotoniini, noradrenaliini ja dopamiini sisaldust veres.
Peamisteks antidepressiivse toimega koostisosadeks peetakse hüperforiini ja hüperitsiini, kuigi teised bioloogiliselt aktiivsed ained nagu flavonoidid või tanniinid võivad samuti olla seotud antidepressiivse toime saavutamisega.
Meeli mõjutavateks bioaktiivseteks aineteks peetakse antratseeni derivaate, flavonoide, floroglutsinoole, fenoolhappeid, ksantoone ja terpeene.
Mõned arvavad, et hoopis hüperforiin on peamine aktiivne aine, mis antidepressiivset toimet avaldab. On tõestatud, et hüperforiinil on võime inhibeerida serotoniini (5-HT), dopamiini ja noradrenaliini tagasihaaret. Samuti on hüperforiin võimeline seostuma GABA ja glutamaadi retseptoritega. Teisest küljest võib ka näiliselt täiesti hüperforiinivaba ekstrakt omada antidepressiivset toimet.
Kahjulik toime
Naistepuna sisaldavate preparaatide kasutamine kauem kui kaks kuud võib meestel kaasa tuua impotentsuse.
Tudusoo looduskaitseala
pisi|Laudtee Tudusoo looduskaitsealal. Tudusoo looduskaitseala on looduskaitseala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Kaitseala pindala on 4723,6 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1976, mil loodi pruunkarude reservaat. 1978 läksid ühise kaitse alla Tudu-Järvesoo ja Luusaare sookaitseala. Aastal 1997 moodustati Tudusoo maastikukaitseala, mis hiljem organiseeriti looduskaitsealaks.
Karogs
Karogs ('lipp') oli kirjandus-, kunsti- ja kultuuriajakiri, mis ilmus Riias aastatel 1940–2010. Aastatel 1942–1943 ilmus ajakirja asemel Moskvas kolm samanimelist almanahhi.
Ajakiri ilmus üks kord kuus, 2010. aastal üks kord kahe kuu jooksul.
Hilda Koni
Hilda Fernanda Koni (perekonnanimi kuni 1938 ja 1939–1940 Müür; 1938–1939 Soomer; alates 1940 Koni; 1. detsember 1913 – 1. märts 1996) oli eesti laulja.
Aastatel 1955–1961 kogus ta tuntust, lauldes duetti koos Leida Sibulaga.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.