cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olaf Barda
Barda tuli kuuel korral Norra (1930, 1947, 1948, 1952, 1953, 1957) malemeistriks. 1947. aastal osales ta Helsingis Põhjamaade meistrivõistlustel, mis olid ühtlasi MM-i tsooniturniiriks. Barda jagas seal 5.–6. kohta ja tsoonidevahelisele turniirile ei kvalifitseerunud. 1951. aastal Mariánské Lázněs peetud tsooniturniiril jagas ta 9.–10. kohta.
Marie de' Medici
17. detsembril 1599 kinnitas paavst Henri IV abielu tühistamise ja Henri tohtis uuesti abielluda. Kuid juba enne seda, 1. oktoobril 1599 oli ta andnud Henriette d'Entraguesile 100 000 eküüd ja kirjaliku tõotuse tunnistajate juuresolekul, millega ta kohustus Henriette'iga abielluma, kui see temast 6 kuu jooksul rasestub ja aasta jooksul poja sünnitab.
Olaf Barda
1958. aastal mängis Barda kümne osavõtjaga rahvusvahelisel turniiril Jönköpingis, kus jagas esikohta Aleksandr Kotoviga ja edestas punktiga kolmandaks tulnud Vjatšeslav Ragozinit.
Marie de' Medici
Henri nõustus Mariega abielluma sellepärast, et Medicid olid väga rikkad ja Henri oli neilt ennegi palju raha laenanud. 25. aprillil 1600 allkirjastati abieluleping. Probleemiks oli aga see, et Henriette oli silmnähtavalt rase. Kuid 2. juunil lõi välk tuppa, kus Henriette magas. Ehmatuse tõttu oli tal nurisünnitus ja Henri ei pidanud temaga enam abielluma. Marie ja Henri abiellusid 5. oktoobril 1600 Firenzes. Henri ei sõitnud sinna ise kohale, teda asendas Marie onu Ferdinando. Nädal hiljem asus Marie teele Prantsusmaale, saabus 3. novembril Marseillesse ja kohtus Henriga 17. detsembril Lyonis, kus toimus teine laulatus. Marie tõi abiellu 600 000 krooni suuruse kaasavara ja järgmisel aastal sündis esimene laps.
Olaf Barda
Barda mängis 1930. aastal Hamburgis Norra võistkonna koosseisus maleolümpial (esimesel laual).
Marie de' Medici
thumb|"Marie de' Medici kroonimine [[St. Denis's basiilikas" (detail). Peter Paul Rubens, 1622–1625]] Marie de Medicit kaunitariks ei peetud, ehkki tema täidlane keha vastas tollasele iluideaalile. Hertsoginna Bouilloni hertsoginna kirjeldas teda nii: "Marie erineb tunduvalt lahkunud Gabrielle d'Estrées'st ... Kuninganna pole blond, vaid helepruunide juustega ning tema suujoon on pisut jämedavõitu. Tema silmad on pruunid, laup kõrge ning näoilme leebe. Peale selle on ta üsna kehakas." .
Olaf Barda
Kirimales pääses Barda mängima esimeste maailmameistrivõistluste finaalturniirile (1950–1953), kus tuli neljandale kohale. Sai ICCF-ilt 1953. aastal kirimale suurmeistri nimetuse.
Marie de' Medici
Hanry pidas abikaasa kõrval hulgaliselt armukesi. Ta ei jätnud Henriette d'Entraguesi maha, see sünnitas talle veel poja ja tütre. Lisaks sai ta veel teiste naistega poja ja kaks tütart väljaspool abielu.
Pärast leseks jäämist valitses Marie oma alaealise poja Louis XIII eest regendina.
Perekond
Marie de' Medici abiellus 1600. aasta oktoobris Prantsusmaa ja Navarra kuningas Henri IV-ga (Navarra kuningana Henri III). Abielust sündisid:
Kõigi laste, välja arvatud Nicolas Henri, järeltulev sugu kestab tänapäevani.
Veriora valla vapp
thumb|Veriora valla vapp Veriora valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Veriora valla vapp.
Vapp kinnitati 9. aprillil 1999.
Vapi kirjeldus
Kaldjaotusega paremalt poolitatud hõbe-sinisel kilbil sinine ja hõbedane laineline varras. Saatetunnusena ülemisel, hõbedasel väljal sinine kuldse ringikujulise südamikuga rukkililleõis ning alumisel, sinisel väljal viieharuline hõbedane heraldiline okaspuutaim.
Värska valla vapp
thumb|Värska valla vapp
Värska valla vapp oli Põlva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Värska valla vapp.
Vapp on kinnitatud Värska valla volikogus, kuid kinnitamata Riigikantselei poolt.
Vapi kirjeldus ja põhjendus
Valla vapil on rohelisel taustal (maa) kollane ring (päike). Maa ja päikese taustal Seto sõle (hõbe) lillemotiiv. Kõik ääristused ja lillemotiivi sisemine muster on must.
Gustav Tammann
pisi|Gustav Tammann
Gustav Heinrich Johann Apollon Tammann (28. mai 1861 Jamburg – 17. detsember 1938 Göttingen) oli baltisaksa keemik.
Gustav Tammann oli baltisakslane (mõnedel andmetel isa poolt eesti päritolu). Sündis Peterburi kubermangus Jamburgi linnahaigla arsti perekonnas.
Gustav Tammann lõi Tartus laialdase tunnustuse võitnud füüsikalise keemia koolkonna ning oli üks füüsikalis-keemilise analüüsi rajajaid. Aastal 1900 avastas ta jää erinevate struktuursete vormide olemasolu. Need erinevad vormid moodustuvad kõrgel rõhul.
Isiklikku
Tema lapselaps on astronoom Gustav Andreas Tammann.
Türisalu pank
pisi|Türisalu pank detsembris 2009 pisi|Pangapealne 2009. aasta detsembris Türisalu pank (harvemini Türisalu paekallas) on pank Harku vallas Türisalus.
Panga kõrgus läänes on 29–31 meetrit, idapoolne ots on 4–6 meetrit madalam. Tegemist on Pakri tüüpi astanguga, mille jalamiks on Kambriumi liivakivid. Panga läänepoolses otsas langeb klindiastangult Türisalu joastik.
Türisalu pank on olnud populaarne koht enesetapjate jaoks. 2008. aasta suvel paigaldati kogu Türisalu pankranniku pikkuses piire, mis ei lase autoga sõita panga äärele – sellega üritatakse ära hoida tulevasi enesetappe ja õnnetusjuhtumeid.
Inhibiitor
Inhibiitor ehk inhibeerija ehk negatiivne katalüsaator on aine või faktor, mis pidurdab keemilist, biokeemilist või füsioloogilist protsessi.
Fluoriidid
Fluoriidid on vesinikfluoriidhappe soolad ja samuti kõik anorgaanilised ühendid, mis koosnevad fluorist ja mingist muust elemendist. (Varem nimetati fluoriidideks kõiki fluoriühendeid.)
Türisalu pank
Türisalu panga järgi on nime saanud Türisalu kihistu, ühtlasi on pank ka selle stratotüübiks.
Ülemised 3,8 meetrit moodustab Väo kihistu lubjakivi ja dolomiit, selle all on 20 cm ooididega lubjakivi. Allpool on 1,2 meetrit Pakri kihistu liivarikast lubjakivi, seejärel 2,3 meetrit Toila kihistu lubjakivi. Türisalu kihistu savikilt paljandub 5,1 meetri ulatuses ja sisaldab liivakiviläätsesid. Allpool on 4,8 meetrit Kallavere kihistu liivakivi, mis sisaldab savikilda vahekihte. Paljandi alumise otsa moodustab Tiskre kihistu savi vahekihtidega liivakivi.
Panga koordinaadid on:.
Flash
Adobe Flash (aastani 2005 Macromedia Flash) on vektorgraafika tarkvara platvorm ja tehnoloogia selliste animatsioonide loomiseks, mida kasutatakse eelkõige animeeritud veebigraafikas. Flash-tehnoloogiat oli arendanud USA firma Macromedia ja see kuulub praegu Adobele (kes ostis Macromedia 2005. aastal).
Ajalugu
Flashi tarkvara sai alguse firma FutureSplash tarkvarast, mille Macromedia ostis 1996. aasta detsembris ja laskis hiljem välja Flash 1.0-na.
Fluoriidid
Kui fluoriid on fluori ühend metalliga, siis on keemiliseks sidemeks iooniline side. Kui fluoriid on fluori ühend mittemetalliga, siis on keemiliseks sidemeks kovalentne side, kuigi ühine elektronpaar on rohkem fluori aatomite poole tõmmatud.
Fluoriidid tekivad redoksreaktsioonis, kus oksüdeerijaks on fluor, või vesinikfluoriidhappe reageerimisel metalliga.
Inhibiitor
Keemilises reaktsioonis inhibiitor kas pidurdab reaktsiooni kiirust või takistab reaktsiooni.
Inhibiitori vastandmõiste on katalüsaator, mis kiirendab reaktsiooni kulgu.
Yangoni piirkond
Yangoni piirkond on 1. järgu haldusüksus Myanmaris.
Eesti Leegioni Sõprade Selts
Eesti Leegioni Sõprade Selts oli organisatsioon, mis asutati 29. jaanuaril 1943. Selle eesmärgiks oli Eesti Leegioni mobilisatsiooni propageerimine autoriteetsete eesti ohvitseride ja avaliku elu tegelaste kaudu ja jätma leegionist mulje kui "eesti asjast". ELSS-i asutamise idee pärines eesti päritolu SS-sõjakorrespondent Agu Kaselt. Ametlikult oli organisatsiooni ülesandeks leegioni ja Eesti vahelise sideme tihendamine ning leegionäride ja nende sugulaste eest hoolitsemine, mis jäi pärast algset propagandakampaaniat kiirelt soiku. Seltsi esimees oli kolonel Johannes Soodla.
Selts tegutses nimeliselt 1944. aastani Eestis ja püüti taaskäivitada Saksamaal.
2007. aastast tegutseb Eesti Leegioni Sõprade Klubi, mis peab ELSS-i oma eelkäijaks.
Mauri Kiudsoo
Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Reaalkooli.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal. Magistrikraadi sai ta samas 2007. aastal.
Alates 1997. aastast töötab ta Tallinna Ülikooli arheoloogia teaduskogu (endise TLÜ Ajaloo Instituudi) numismaatikakogu hoidjana.
Aastatel 2013–2021 oli ta Muinsuskaitseameti arheoloogiamälestiste eksperdinõukogu liige.
AS Infortar
AS Infortar on 1997. aastal asutatud investeerimisettevõte, mille kolm peamist tegevusvaldkonda on laevandus, energeetika ja kinnisvara. Ettevõtte rajasid 1997. aastal erainvestorid eesmärgiga päästa majandusraskustesse sattunud laevafirma AS Tallink Grupp.
Infortaril on 40% osalus Läänemere juhtivas merelaevandus- ja transpordikontsernis AS Tallink Grupp ja 100% osalus energeetikakontsernis AS Eesti Gaas, mis välisturgudel tegutseb Elengeri nime all. Viimastel aastatel on toimunud suur kasv seoses taastuvenergiaga, avatud on kolm kohalikust toorainest transpordikütust tootvat rohegaasijaama Vinnis, Ilmatsalus ja Oisus ning 13 tuhande paneeliga päikeseenergiajaam Paikres. Infortari kinnisvarainvesteeringute hulka kuulub 90 000 m² hotelli- ja spaakinnistuid ning üle 430 000 m² maad Tallinnas ja selle ümbruses. Ettevõtte omakapital on 2020. aasta seisuga 374 miljonit eurot. Ettevõttele kuuluvad trükikojad Printon ja Vaba Maa, taksondusega tegelev tütarettevõte Tallink Takso, lauanõude ja köögitarvikute hulgimüügiga tegelev Gastrolink ja veel paljud tootmisüksused.
2023. aasta juunis teatas Äripäev, et ettevõtte aktsia tuuakse 2023. aasta lõpuks Tallinna börsile.
Ettevõtte omanikud on Enn Pant, Kalev Järvelill ja Ain Hanschmidt.
Piiumetsa mõis
Piiumetsa mõis (saksa keeles Piometz) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Türi valda Järva maakonnas.
Ajalugu
Piiumetsa mõis rajati 1623. aastal ning selle esimene omanik oli Kiltsi mõisnik Otto von Uexküll. Hiljem läks see tema tütrele Sophie Gertrudele ja tema abikaasale Fabian von Zoegele.
1678. aastal müüsid Zoeged mõisa Otto Reinhold von Taubele, kes omakorda selle 1686. aastal Gustav Johann von Essenile edasi müüs. Essenite valdusse jäi Piiumetsa 1732. aastani.
1750. aastal läks mõis Adam Friedrich von Stackelbergile ja 1799. aastal Carl Alexander von Sternile.
19. sajandil kuulus mõis veel Helffreichidele. 1899. aastal ostsid mõisa Rausch von Traubenbergid Lokuta mõisast. Nende kätte jäi see kuni võõrandamiseni. Mõisakeskus kuulus neile kuni 1939. aastani.
Mõisakompleks
Mõisa endine peahoone ja ka suurem osa kõrvalhooneid jääb uuest härrastemajast umbes sada meetrit loodesse. Enamikust kõrvalhoonetest on alles varemed.
2016. aasta sügisel põles mõisa peahoone, järele jäid vaid esimese korruse kiviseinad.
Andri Ollema
thumb|Andri Ollema (2009) Andri Ollema (sündinud 11. jaanuaril 1977 Haapsalus) on üks Eesti Leegioni Sõprade Klubi asutajaid ja juhte, Läänemaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.
Kämara
Kämara on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Andri Ollema
Ta kuulus 2006–2009 Eesti Iseseisvuspartei juhatusse, kuid lahkus siis omal soovil parteist.
thumb|right|Andri Ollema kõne 19. oktoobril 2009 [[Harald Nugiseksi autasustamisel Eesti Rahva Tänumedaliga.]]
Sampo
thumb|Sampo kaitsmine ([[Akseli Gallen-Kallela maal)]] Sampo on soome mütoloogias väärtuslik õnnetoov ese. Elias Lönnroti tõlgenduse järgi eeposes "Kalevala" oli Sampo sepp Ilmarise poolt Põhjala emandale Louhile pruudilunaks taotud "kirjukaaneline" imeveski, mis jahvatas eimillestki jahu, soola ja raha.
Väinämöinen sõitis laevaga Pohjolasse ja varastas Sampo tagasi. Kui laev olid tagasiteel, lendas Louhi neile kotkana järele ja katsus Sampot röövida. Kokkupõrkes sai Louhi surmavalt haavata, ent Sampo kukkus merre ja jahvatab seal soola edasi.
Erinevad uurijad ja ilukirjanduslikud tõlgendajad on Sampos näinud ka maailmapuud või -telge, ilmasamba ja käsikivi metafoorset ühendust, samuti aardekirstu, tootemisammast, rahavermimismasinat ja algelist kellavärki.
Kosmiline veski on tuntud ka skandinaavia mütoloogias.
Hiiemetsa
Hiiemetsa (ka Repniku) on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Küla läbib Tallinna–Narva maantee ja Hiiemetsa–Auvere tee nr 13145 ning teda ümbritsevad järgmised külad: põhjast Udria, kirdest ja idast Laagna lõunast Auvere küla, läänest Hundinurga ja Udria küla.
Hiiemetsa küla lõunapiiriks on Tallinna–Narva raudtee.
Kuni 1939. aastani kandis küla nime Repniku.
Hiiemetsa külas elas 2008. aastal 13 inimest, 2006. aastal 14 inimest ja 2005. aastal 15 inimest.
Ajalugu
Esmateated külast pärinevad aastast 1499, kui küla kuulus Laagna mõisale. Põhasõja ajal hävitati küla täielikult. Need inimesed, kes veel venelaste rüüsteretkedest alles jäid, haigestusid katku. 1712. aastal elas külas ainult üks pere – vana Lallo oma naise Pille ja kahe pojaga. 1726. aastal oli külas juba 10 peret, kes olid tulnud Ingerimaalt ja Jüri Pavopoig, kes oli tulnud rannast ja on nüüdisajal külas elavate Torpanite eelkäija.
18. sajandi lõpus moodustati külla Repniku mõis, mis kuulus H. G. von Wulfile.
1827. aastal toimusid Repniku mõisas talurahvarahutused, kus talupojad keeldusid tegemast teorenti mida mõisnik tahtis suurendada.
Külas on vana hiiemägi, mis Tallinna-Narva maanteelt enne Laagnat paremale keerates jääb kohe tee äärde. Hiiemäel metsa all on kaks ohvrikivi. Juba vanast ajast kasutab kohalik rahvas hiiemäge jaanitulepaigana.
Tupslunn
Tupslunnid pesitsevad rohkeisendiliste kolooniatena Briti Columbias, Alaska kaguosas ja Aleuudi saartel, Kamtšatkal, Kuriili saartel ja kogu Ohhoota mere rannikul, vähesel arvul California rannikul. Tupslunni levila kattub osaliselt idalunni (Fratercula corniculata) omaga.
Taksonoomia
Tupslunni kirjeldas 1769. aastal saksa zooloog Peter Simon Pallas.
Välimus ja elupaik
Tupslunni üldpikkus on umbes 35 cm ja tiibade siruulatus umbes sama suur. Isaslinnud on emaslindudest veidi suuremad. Keha on must, näoalal valge laik, nokk eredavärviline punane-kollane. Kulmualalt ulatuvad kuklasse juukseid meenutavad pikad kollased suletutid (lad.k. cirri), mille järgi see liik on saanud nimetuse mitmes keeles (ka eesti keeles).
Eluviisid
Nagu teised lunnid, on ka tupslunnid pelaagilised linnud. Tupslunn kraabib pesitsemiseks tavaliselt uru, kuid mõnikord kasutab pesana kaljulõhet. Need vooderdab taimede ja sulgedega. Muneb ühe muna, mida mõlemad vanalinnud hauvad umbes 45 päeva. Pojad lahkuvad pesast 40–55 päeva vanuselt. Tupslunnid toituvad peaaegu eranditult kaladest, keda nad püüavad sukeldudes. Vanalinnud võivad muuhulgas süüa kalmaarilisi või teisi selgrootuid. Toitumisalad võivad asuda pesitsusaladest kaugel avamerel. Tupslunni vaenlasteks on lumekakk, valgepea-merikotkas, rabapistrik, kajakad, rongad ja polaarrebane.
Kohtulik hüpoteek
Kohtulik hüpoteek on hüpoteek, mille kohus on seadnud hagi tagamiseks või kohtulahendi alusel rahuldatud nõude tagamiseks.
Semjon Farada
Semjon Farada oli Moskva Taganka teatri näitleja. Selle kõrvalt tegi ta ligi 70 filmirolli.
Eesti Humanitaarinstituut
Eesti Humanitaarinstituut (EHI) on alates 15. maist 2005 Tallinna Ülikooli koosseisus olev teaduskonna tasemel olev struktuuriüksus (Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituut).
Semjon Farada
Semjon Farada suri 20. augustil 2009, olles 75-aastane. Ta maeti 24. augustil Moskva Trojekurovo kalmistule.
Eesti Humanitaarinstituut
Kuni 2005. aastani oli õppeasutus eraülikool, millisena on ta olnud Eesti vanim ning seni ainuke valdavalt humanitaaralast haridust andev eraülikool. Ametlik asutamiskoosolek peeti 14. detsembril 1988.
1989. aasta kevadel võeti vastu esimesed üliõpilased. Kool on kasutanud õppetööks erinevaid ruume. Aastatel 1993–2003 asus humanitaarinstituut Salme Kultuurikeskuse majas Salme 12, kuid osa õppetööst (teatriõpe) toimus Eesti Humanitaarinstituudi ja Vanalinna Hariduskolleegiumi ühisprojektina asutatud teatri THEATRUM ruumides Vene 14 ning üksikud õppetöö osad toimusid ka mujal. Alates 2003. aastast on humanitaarinstituudi käsutuses ruumid Tallinna Pedagoogikaülikooli, hilisema Tallinna Ülikooli ruumes Narva mnt 29. Osa õppetööst toimub Ajaloo Instituudi ruumes Rüütli tänavas.
Esimesena Eestis võttis humanitaarinstituut kasutusele aine- ja punktisüsteemi, lektüürieksamid ja keeletestid sisseastujaile, samuti keelte tasemeeksamid, mis vastavad Lääne-Euroopa nõuetele.
Eesti Humanitaarinstituut jaotus õppetoolideks, mille juhatajad moodustavad koos administratsiooni, üliõpilaste ja Humanitaarinstituudi Sihtasutuse esindajatega kolleegiumi. Iga õppetool teostab ühte või mitut lähedalt seotud õppekava, need aga võivad omakorda jaguneda õppesuundadeks. Kokku toimus 2002. aastal õppetöö 11 bakalaureuseõppekava, 6 magistriõppekava ja 3 doktoriõppekava alusel.
Humanitaarinstituudi aine- ja punktisüsteemi on reformitud kolm korda : 1991. aastal, kui algselt kursusepakettide süsteemilt mindi üle 200-punktilisele bakalaureuseõppe süsteemile, 1995, kui bakalaureusekraadi nõuded alandati riikliku kõrgharidusstandardi tasemele (160 punkti), ja 2001, kui alustati üleminekut uuele, kolmeaastasele (120-punktisele) bakalaureuseõppele ja esimesed sellised õppekavad said Haridusministeeriumilt koolitusloa. See reform peaks hõlbustama ka humanitaarinstituudi üliõpilaste lõpetamist, sest seoses kõrgete nõuetega on lõpetajate hulk seni olnud suhteliselt väike ning õppeaeg küllalt pikk.
Alates 1997. aastast osaleb Eesti Humanitaarinstituut riikliku koolitustellimuse programmis. Mitmed üliõpilased õpivad riigi rahastatud õppekohtadel.
EHI juhid
EHI rektorid on olnud Rein Raud, Mikko Lagerspetz ja Jaan Tamm. Aastatel 2004–2007 oli rektor (2006. aastast direktor) filosoof Tõnu Viik.
15. mail 2005 allkirjastasid Tallinna Ülikool, Ajaloo Instituut ja Eesti Humanitaarinstituut lepingu, mille alusel viimased ühinevad Tallinna Ülikooliga. Eesti Humanitaarinstituut ühines Tallinna Ülikooliga allakirjutamise ajast. Pärast Tõnu Viiki on instituudi direktor olnud Hannes Palang.
Perjatsi
Perjatsi on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Ajalooliselt kuulus küla Vaivara kihelkonda.
Eesti Vabariigi Riigikohtu kohtunike loend
Eesti Vabariigi Riigikohtu kohtunike loend on loetelu Eesti Vabariigi Riigikohtu kohtunikest aastatel 1919–1940 ja alates 1992. aastast.
Lahingkomplekt
Lahingkomplekt on sõjaväelasega, relvasüsteemiga või allüksusega korraga kaasa võetav maksimaalne laskemoonakogus.
Üksikvõitleja lahingrelva lahingkomplekti suurus sõltub salvede mahutavusest ja relva komplektis ette nähtud salvede arvust.
Relvasüsteemi lahingkomplekti suurus sõltub kandeplatvormil, kandesõidukil või vedukil olevate laskemoona panipaikade arvust.
Erinevad lahingkomplektid ja nende täpsem koostis kinnitatakse tavaliselt arvuliselt vastava kõrgema ülema käsu või käskkirjaga. Samuti planeeritakse lahingkomplekti suurus ette uue relvasüsteemi projekteerimise või ümberehituse käigus. Lahingkomplekt on kaasas olev osa ööpäevasest laske- või lahingumoona kulunormist (DOS), mis arvestatakse keskmisest reaalsest lahingulisest vajadusest lähtuvalt.
Abiogeensus
Abiogeensus ehk abiogeenne päritolu on pärinemine eluta loodusest.
Algoritmiline komponeerimine
Algoritmiline komponeerimine on muusikas kompositsioonitehnika, mille rakendamisel kasutatakse algoritme.
Heliloojad kasutavad inspiratsiooni ammutamiseks ka mitmeid algoritme, mis ei ole konkreetselt muusikale iseloomulikud. Algoritmid nagu fraktaalid, L-süsteemid, statistilised mudelid ning isegi juhuslikud andmed (näiteks joonised, GIS-koordinaadid või magnetväljade mõõtetulemused) on kõik muusikaliseks interpretatsiooniks kasutatavad. Nende andmete alusel loodava muusikateose õnnestumine või ebaõnnestumine oleneb suuresti helilooja poolt kasutatavast andmeteisendus-süsteemist, mis tõlgib need andmed muusikaliseks andmevooks.
Ei ole ühte ainsat metoodikat, mille järgi erinevaid kompositsioonialgoritme kategooriatesse jagada. Üks võimalus seda teha on märkida ära, kuidas algoritmi kompositsiooniprotsessis kaasatakse ehk jagada muusika arvuti poolt komponeeritud teosteks ja arvuti abil komponeeritud teosteks. Muusikat peetakse täielikult arvuti poolt looduks kui algoritm suudab teha muusikaloome protsessis ise valikuid.
Kõige laiemalt on levinud algoritmide kategoriseerimine nende struktuuri järgi ning selle järgi, kuidas nad muusikalisi andmeid töötlevad. Ühes detailsemas jaotises jagatakse need kuueks osaliselt kattuvaks mudeliks:
Heliloojaid, kes on tuntud algoritmiliste protsesside kasutamise poolest
Artikkel on koostatud inglise keelse Wikipedia artikli "Algorithmic composition" põhjal.
Aastarütm
Aastarütm ehk annuaalne rütm on biosüsteemi sündmuste toimumine kord ühe aasta jooksul.
Vaata ka
Infradiane Rhythmik
Koivaliina vald
pisi|Koivaliina vald Koivaliina vald (läti keeles Gaujienas pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas.
Vald piirneb läänes Zvārtava ja Grundzāle vallaga, lõunas Vireši vallaga, idas Trapene vallaga ja põhjas Eesti Valga ja Rõuge vallaga.
Valda läbib Koiva jõgi, seal asub ka Zvārtava järv.
Ajalugu
Koivaliina mõisa juurde tekkis mõisavald aastal 1822. Aastal 1895 liideti sellega Sikšņi vald, aastal 1897 Grundzāle vald, aastal 1902 aga Bormaņi vald. Agraarreformi ajal oli Koivaliina mõisa (Schloß-Adsel) pindala koos Dārta mõisaga ja Koivaliina kirikumõisaga 2665,44 hektarit, Sikšņi mõisale kuulus aga 1179,65 hektarit maad. Agraarreformi järel loodi taas Grundzāle ja Bormaņi vallad.
Aastal 1935 oli valla pindala 232 km², elanikke oli seal 2487. 1945. aastal moodustati valda Koivaliina ja Vidaga külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1967 liideti Koivaliina külanõukoguga Zvārtava külanõukogu "Straume" kolhoosi maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Hopa piirkonda.
Kaitstvad objektid
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Koivaliina mõisakompleks (park, ait, tall, tallmeistri maja, laut (hilisem tuletõrjujate maja), aedniku maja (hilisem viinaköök), kasvuhoone, mõisavalitseja maja, peahoone ja kahe selle toa laed), Zvārtava mõisa peahoone ja Koivaliina kirikumõisa hoonetekompleks (peahoone, tall, ait, laut, tõllakuur, kaks ahju ja viis ust), samuti ka Atsele ordulinnus, Koivaliina kalmistu kabel ja helilooja Jāzeps Vītolsi kodukoht. Kohaliku kaitse all on Zvārtava tuulik, Zvārtava mõisa park, tallid, ait, aedniku maja, Koivaliina mõisa pumbajaam, allikas "Lauvas mutes", veinikeldri varemed, jääkelder ja rehi, samuti ka Wulffide perekonna rahula värav, Koivaliina keskaegne kalmistu ja Salakase muinaskalme.
Looduskaitse all on Jaunrāmnieki pärn, Zvārtava mõisa pargis kasvavad tamm ja ebatsuuga, Vārpase lehiseallee, Vārpase jalakas, Koivaliina dolomiidipaljand, Kalameca ja Markuzi kraavid. Valda jäävad ka 51 hektari suurune Koivaliina männiku hoiuala, 325 hektari suurune Lepuri soo hoiuala, 618 hektari suurune Melnsala soo hoiuala ja 528 hektari suurune Slokase soo hoiuala. Valla keskosa läbib Ziemeļgauja kaitstav maastik.
Asustus
Valla elanikest on 89,9% lätlased, 6,0% venelased ja 1,2% valgevenelased. Teisi rahvusi on 2,9%.
Valla külad on:
Kalju Jakobsoo
Kalju-Johannes Jakobsoo (2. oktoober 1924 – 15. september 2010) oli Eesti Leegioni võitleja.
Lapsepõlv
Kalju Jakobsoo sündis kümnelapselise pere esiklapsena. Tema isa oli võidelnud Vabadussõjas. Jakobsoo õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis ja kuulus Noorte Kotkaste organisatsiooni. Kümneaastaselt levitas ta vabadussõjalaste ajalehte Võitlus.
Teine maailmasõda
16-aastaselt kuulus Jakobsoo Ahja jõe lähedal tegutsenud metsavendade salka. Seejärel teenis ta politseipataljoni koosseisus.
Jakobsoo astus 1943. aastal vabatahtlikuna Eesti Leegioni ja võitles pataljoni Narva koosseisus tankitõrjekahuri meeskonnas, kus sai mitu korda haavata. Veebruaris 1944 osales ta Tšerkassõ kotist väljamurdmisel. Hiljem määrati ta Eesti Diviisi koerarakendi juhiks.
Sõjajärgne tegevus
Jakobsoo oli pataljoni Narva veteranide ühenduse president ja Eesti Leegioni Sõprade Klubi auliige nr 1.
Kärevere
Kärevere on mitme Eesti küla nimi:
Audru valla vapp
thumb|150px|Audru valla vapp Audru valla vapp on Eesti endise haldusüksuse Audru valla vapp.
Vapp kinnitati 31. märtsil 1994.
Audru valla vapi autor on AGE Pärnu.
Vapi kirjeldus
Audru valla vapp on S-lõikelise vasakult langeva hõbedase vardaga kaldjaostatud kilp, mille ülemine väli on roheline ja alumine must. Vapikilpi ümbritseb peen hõbedane raamjoon. Ülemise osa keskel optilises tsentris paikneb hõbedane kujund. Kujund koosneb neljast stiliseeritud tammelehest, neljast kolmnurgast ja kaheksast ringist, mis kõik on vaheldumisi paigutatud ümber hõbedase ringi.
Wilhelm I
Wilhelm I ehk Wilhelm Suur (saksa Wilhelm der Große; 22. märts 1797 Berliin – 9. märts 1888 Berliin) oli Preisimaa kuningas 1861. aastast kuni surmani (regent 1859–1861) ja esimene Saksamaa keiser 1871. aastast kuni surmani.
Audru valla vapp
Põhjendus
Hõbedane varras sümboliseerib Audru jõge, mis algab Lavassaare järvest ja suubub Pärnu lahte. Must tähistab soid ja rabasid ning roheline metsa ja põllumaad.
Wilhelm I
Wilhelm I oli konservatiivne, kindlate harjumuste ja militaristliku eluviisiga sihikindel mees, kes tõi Preisi poliitikasse Otto von Bismarcki. Ta tegi palju ära Saksamaa ühendamiseks ning kuulutati Saksa keisriks (Versailles' peeglisaalis). Sel puhul ütles ta: ''Me võtame keisrivõimu üle täie teadmisega kohustusest kaitsta saksa truuduses Riigi ja selle osade õigusi, hoida rahu ja kaitsta Saksamaa sõltumatust, toetudes tema rahva ühendatud jõule. Me võtame selle vastu lootuses, et saksa rahvale saab olema antud nautida tasu oma ägedate ja ohvrimeelsete võitluste eest kestvas rahus ja nendes piirides, mis kindlustavad isamaale aastasadade jooksul puudunud turvalisuse Prantsusmaa uute kallaletungide suhtes.''
Audru valla vapp
Vapi ajalugu
Vapp on kinnitatud Audru valla vapina 31. märtsil 1994. Lavassaare valla ja Audru valla ühinemisel, 20. oktoobril 2013 tekkinud uue omavalitsusüksuse Audru valla lipu ja vapina jäid kasutusele endised Audru valla sümbolid. Lavassaare valla sümboolika anti aga hoiule Lavassaare Külaseltsile.
Wilhelm I
Isiklikku
Tema vanemad olid Friedrich Wilhelm III ja Mecklenburg-Strelitz hertsoginna Augusta Wilhelmine Amalie Luise.
Ta abiellus Sachsen-Weimar-Eisenachi hertsogiriigi hertsoginna Marie Luise Augusta Katharinaga. Nende järglased olid
Novgorodi veresaun
300px|pisi|[[Ivan Julm ja Maljuta Skuratov - Novgorodi veresauna peaorganisaatorid. Grigori Sedovi maal]]
Novgorodi veresaun toimus 9. kuni 12. veebruaril 1570, mil Ivan Julm lasi opritšninal tappa või surnuks piinata peaaegu kõik Suur-Novgorodi elanikud, seda ise pealt vaadates. Põhjuseks või ettekäändeks oli see, et ta pidas Novgorodi ebalojaalseks ja separatistlikuks linnaks. 1570. aastate alguses teatas opritšnik Maljuta Skuratov Ivan Julmale, et Novgorodi bojaarid ja peapiiskop Pimen tahavad minna Poola kuninga poolele.
Reetmises kahtlustatuid põletati elusalt. Enamus linnaelanike koos naiste ja lastega viidi Volhovi jõe äärde ja aeti jääauku.
Assali järv
thumb thumb Assali järv asub Djibouti keskosas Adeni lahe lähedal Järve vee soolsus on 34,8 %, mis ületab 10-kordselt maailmamere soolsuse. Järve pindala on 54 km² ja see asub 153 (teistel andmetel 155) m allpool merepinda. Järve toidavad maa-alused allikad.
Suvel on järve vee temperatuuriks mõõdetud 57 °C, keskmine temperatuur on 33–34 °C.
Järve ümbritseb soolaväli, kust kogutud soola viiakse karavanidega Etioopiasse.
Folie à Deux
Plaadil on tehtud koostööd järgmiste artistidega: Lil Wayne, Pharrell, Panic at the Disco, Debbie Harry, Elvis Costello, Alex DeLeon, William Beckett, Doug, Gabe Saporta, Travis McCoy.
Soldina
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
1939. aastal taotles Auvere-Joala vallavalitsus Soldino küla ja raudteejaama ümbernimetamist Alutaguseks.
Aastast 1977 hõlmab Soldina küla ka endised Härmamäe, Mudajõe, Sundja ja Tuleviku külad.
20. aprill
20. aprill on Gregoriuse kalendri 110. (liigaastal 111.) päev. Juliuse kalendri järgi 7. aprill (1901–2099).
Lewis Hamilton
thumb Sir Lewis Carl Davidson Hamilton (sündinud 7. jaanuaril 1985 Stevenage'is Inglismaal) on Suurbritannia Vormel 1 sõitja; seitsmekordne maailmameister (2008, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 ja 2020).
20. aprill
Pühad
20. aprill (tuntud kui 420) on kontrakultuuri tähtpäev, mil tähistatakse kanepi tarvitamist.
Lewis Hamilton
Enne Vormel 1
Lewis Hamilton on afrokariibi päritolu. Tema ema Carmen Larbalestier (praegu Lockhart) on valge britt, isa Anthony on tumedanahaline, kelle vanemad tulid Suurbritanniasse Grenadast 1950. aastatel. Isapoolne vanaisa töötas Londoni metroos, isa töötas IT-juhina.
Lewise nimi on pandud Carl Lewise järgi. Vanemad lahutasid, kui poiss oli kaheaastane. Ta kasvas koos poolõdede Nicola ja Samanthaga kuni 12. eluaastani ema juures, pärast seda hakkas elama isa juures koos kasuema Linda ja poolvenna Nicholasega, kes põeb laste tserebraalparalüüsi.
Lewis hakkas võistlema viieaastaselt, esmalt automudelismis. Isa ostis talle ühe automudeli 1991 ning Lewis tuli täiskasvanute vastu võisteldes järgmisel aastal Suurbritannia meistrivõistlustel teiseks. Seejärel ostis isa talle jõulukingiks kardi ja lubas toetada poisi kardisõitu seni, kuni poiss koolis hästi õpib. Kardisport on kallis, mistõttu isa töötas mitmel kohal, et poeg saaks sõitmist jätkata, ometi leidis isa aega kõiki poja sõite vaatamas käia. Hiljem lõi ta oma arvutiettevõtte ja hakkas Lewise mänedžeriks.
Kardispordis tuli edu kiiresti. 1995. aastal astus ta Briti autospordi auhindade jagamisel McLareni bossi Ron Dennise juurde autogrammi saama ja ütles talle: "Tere, mina olen Lewis Hamilton. Ma tulin Suurbritannia meistriks ja ühel päeval ma tahan juhtida Teie autot." Dennis kirjutas talle autogrammiraamatusse: "Helista mulle üheksa aasta pärast, me nuputame midagi välja."
Hamilton sõitis 1997 Junior Yamaha sarjas, 1998 Super One sarjas, 1999 Intercontinental A sarjas, 2000 Vormel A sarjas (võitis 9 sõidust 5, 5 parimat tulemust läkski arvesse) ja 2001 Vormel Super A sarjas (sai 15. koha, ühtki sõitu ei võitnud). Neist kahel viimasel hooajal oli tema meeskonnakaaslane Nico Rosberg. Nende tulemuste põhjal andis Briti rallisõitjate klubi talle 2000. aastal Tõusva tähe auhinna.
2001. aastal osales Michael Schumacher ühel näidisvõistlusel kardispordis. Ehkki Schumacher lõpetas sõidu 3. ja Hamilton üksnes 7. kohal, ütles Schumacher pärast sõitu tema kohta järgmist: "Ta on hea sõitja, väga tugev ja üksnes 16-aastane. Kui ta sedasi jätkab, siis ma olen kindel, et ta jõuab Vormel 1-sse. Üsna eriline on näha temavanust poissi ringrajal. Tal on kindlasti õige sõitjavaim."
2002. aastal sõitis Hamilton Vormel Renault' sarjas. Ta võitis 13 etapil 3 kvalifikatsiooni ja 3 etappi ning oli kokkuvõtteski 3. Järgmisel aastal võitis ta Vormel Renault's juba 10 etappi 15-st ja tuli Briti meistriks.
Hamilton jäi silma favoriidiks peetud Prantsuse meeskonnale ASM Formula 3, kes Hamiltoni palkas. Hamilton sõitis number 1 all ja väga edukalt: 20 etapist võitis ta 15 ja kogus 172 punkti, teiseks jäi tema meeskonnakaaslane Adrian Sutil 94 punktiga, muidugi võitis ka nende meeskond 261 punktiga (2. koht 103 p.).
thumb|Hamilton Mercedese autospordihooaja lõpuüritusel "Tähed ja autod" (2006) 2006. aastal sõitis Hamilton GP2 sarjas. Ta võitis 21 etapist üksnes 5, kuid sellestki piisas sarja üldvõiduks 114 punktiga. Talle järgnesid Nelson Angelo Piquet 102, Alexandre Prémat 66, Timo Glock 50 ja Giorgio Pantano 44 punktiga.
2007
Hamilton liitus Vormel 1 McLareni meeskonnaga 2007. aastal ja korjas kohe enda nimele hulgaliselt rekordeid.
Ta on esimene Vormel 1 uustulnuk, kes on tõusnud sarja üldliidriks. Ühtlasi on ta noorim sarja üldliidriks tõusnud vormelisõitja (22 aastat 4 kuud 8 päeva). Eelmise rekordi püstitas Fernando Alonso 2005. aastal (23 aastat 7 kuud 22 päeva).
Ta on esimene, kes oma debüüthooajal 9 esimest sõitu poodiumil lõpetas (eelmine rekord, 2, pärines 1964. aastast). Brittidest on ainult Jim Clark 9 järjestikusel etapil poodiumile tulnud (1963. aastal).
4 etapivõidu ja tiitlivõistluse teise kohaga sai temast kõigi aegade edukaim debütant F1-sarjas, ehkki ka Jacques Villeneuve võitis debüüthooajal 1996 4 etappi.
Debüüthooajal võitis ta 6 kvalifikatsiooni. Eelmist rekordit (3) jagasid Villeneuve (1996) ja Juan Pablo Montoya (2001).
Ning peale selle on Hamilton läbi aegade esimene mustanahaline, kes sõitnud Vormel 1-s.
2009
Hamilton noppis avaetappidelt vaid mõned punktid ja lõpetas ka viis sõitu järjest punktidelt väljas. Hooaja teiseks pooleks oli McLaren oma autoarendusega teistele järele jõudnud ning Hamilton noppis võidud Ungari ja Singapuri etappidelt, lisaks veel mõned poodiumikohad ning hooaja üldarvestuses lõpetas Hamilton 5. kohaga.
Rene Busch
Haridus
Busch omandas keskerihariduse Tallinna Spordikolledžis. Ta on täiendanud end mitmes riigis toimunud koolitustel ja seminaridel.
Tegevus treenerina
Busch asus abitreenerina tööle 1991. aastal, olles USA spordiakadeemias praktikal. Alates 1996. aastast on ta treenerina tegutsenud Eestis. 1998 asutas ta tenniseklubi TC 2000 ja samast aastast korraldab tennisekoolitust lastele. 2003. aastal asutas ta omanimelise tennisekooli, kus hakati 2005. aastal tennisekoolitust andma ka täiskasvanutele.
Tema õpilased on olnud näiteks Anett Schutting, Anja Maskaljun, Jakov Tsirkin ja Danil Proskura.
Simen Agdestein
pisi| Simen Agdestein (2009)
Agdestein tuli 15-aastaselt 1982. aastal Norra malemeistriks. 1983. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Aastavahetusel 1983/1984 Groningenis võitis ta hõbemedali Euroopa juunioride meistrivõistlustel. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 1985. aastal. 1987. aastal Gausdalis juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Agdestein hõbemedali.
Parima tulemuse MM-i valikvõistlustel sai ta 1985. aastal Taxcos peetud 16 osavõtjaga tsoonidevaheliselt turniiril, kus ta jäi jagama 6.–7. kohta (pretendentide turniirile kvalifitseerus neli paremat). 1990. aastal tsoonidevahelisel turniiril Manilas (64 osavõtjat) jäi jagama 29.–39. kohta, juulis 1993 Bielis FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jäi jagama 42.–54. kohta ja detsembris 1993 Groningenis PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril (54 osavõtjat) jäi 52. kohale.
Agdestein on mänginud Norra võistkonna koosseisus üheksal maleolümpial (1982, 1984, 1988, 1990, 1996, 2004–2008, 2014).
Jalgpallurina mängis ta Norra koondise koosseisus kaheksa matši.
Agdestein on tegutsenud ka maletreenerina. Ta on olnud Magnus Carlseni treener.
Nivelliir
pisi|Nivelliir Nivelliir on instrument, mis tööasendis tagab horisontaalse viseerimiskiire (niitristi keskmine horisontaalniit).
Sõltuvalt konstruktsioonist võib eristada elevatsioonikruviga ehk silindrilise vesiloodiga nivelliire ja kompensaatoriga nivelliire. Nivelleerimislattidelt tehtud lugemite vahe (erinevus) annab maastikupunktide (latipunktide) kõrgusliku erinevuse ehk kõrguskasvu.
Digitaalnivelliirid on kompensaatori, sisearvuti ja mäluga. Need võimaldavad automaatset lugemite tegemist koodlatilt, kõrguskasvu arvutust ja salvestamist. Lisaks saadakse ka kaugus instrumendist latini, samuti on võimalik automaatne projektkõrguste väljamärkimine.
Lasernivelliir
Lasernivelliir on mõõtmistel ja ehitustel kasutatav laseritaseme juhtimisseade, mis koosneb laserkiireprojektorist ja statiivist.
Laserkiireprojektor kinnitatakse statiivile vajalikule kõrgusele. Siis lülitatakse seade sisse ja projitseeritakse fikseeritud punane või roheline valgusvihk horisontaal- ja / või vertikaalteljele.
Kassatsioonikohus
Kassatsioonikohus on kohus, mis edasikaebeinstantsina kontrollib kaevatud kohtulahendite õiguslikku põhjendatust. Elulisi asjaolusid kassatsioonimenetluses ei tuvastata ega kontrollita.
Kassatsioonikohus on üldjuhul kohtusüsteemi kõrgeim kohus, kuid kassatsioonikohtuna võib käituda ka kohtusüsteemi madalam lüli, kui ta seadusest tulenevalt kontrollib üksnes kaevatud kohtulahendi õiguslikke asjaolusid.
Eestis on kassatsioonikohtuks Riigikohus. Riigikohus ei ole kassatsioonikohus selle puhtal kujul, sest ta teostab teatud asjaoludel ka eluliste asjaolude tuvastamist ja kontrolli.
Västermalm
Västermalm on
Axel Oxenstierna
200 px|thumb|Axel Oxenstierna thumb|200px|Axel Oxenstierna monument [[Riddarhuseti ees Stockholmis.]] Krahv Axel Oxenstierna af Södermöre (16. juuni 1583 Fånö mõis, Uppland – 28. august 1654 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane.
Elulugu
Sündis vabahärra Gustaf Gabrielsson Oxenstierna (1551–1597) ja Barbro Axelsdotter Bielke (1556–1624) pojana. Tema isa oli aastatel 1585–1588 Tallinna ja Eestimaa asehaldur ja noorem vend, Tallinnas sündinud vabahärra Gabriel Gustafsson Oxenstierna (1587–1640), Rootsi riigidrots aastatel 1634–1640.
19.novembril 1645 sai ta Smålandis asunud Södermöre krahvkonna krahviks ja immatrikuleeriti 1647. aastal krahvisuguvõsana nr. 4 Oxenstierna af Södermöre Rootsi rüütelkonda.
Ta on maetud perekonna hauakambrisse (rootsi Oxenstiernska gravvalvet) Jäderi kirikus (rootsi Jäders kyrka) Södermanlandis.
Mõisad
Lisaks Smålandis asunud Södermöre krahvkonna oli ta 1614 aastast Kimito (Kemiö) ja 1619 aastast Nynäse (Nousiaineni Nyynäinen) vabahärra Soomes, ning ka Fiholmi ja Tidö härra Rootsis.
Eestimaal kuulus talle teiste hulgas Läänemaal Lihula linnuseläänis asunud ja 1597. aastal isalt päritud Vanamõisa (Wannamois) mõis, Martna kihelkonnas Suure-Lähtru mõis (Lechtigall), Virumaal Vohnja (Fonal), Vatku (Watküll) mõis. ja Püssi ja Roela mõisad.
Tartumaal Otepää kihelkonnas 1625 aastast Otepää (Odenpäh) ja Kambja kihelkonnas 1630 aastast Prangli ("Alt"-Wrangelshof) mõis, kuid vahetas need 1636 aastal Herman Wrangeli Valgamaal Ēvele kihelkonnas (saksa k. Kirchspiel Wohlfahrt) asunud Ēvele mõisa ("Alt"-Wohlfahrt) vastu.
Liivimaa Läti alal Vidzemes kuulusid talle (nimi läti keeles Aksels Ūksenšerna): Valgamaal lisaks Ēvele mõisale ("Alt"-Wohlfahrt), ka Trikāta (Trikaten) koos Lipšukalnsi (Lipskaln), Lubu (Lubbenhof), Plāņi (Planhof), Vijciema (Wiezenhof) ja Vecbrenguļi (Alt-Wrangelshof) mõisaga, ning Vecvāle (Alt-Sackenhof) Trikāta kihelkonnas (Kirchspiel Trikaten). Võnnumaal Võnnu linnuselään (Schloß Wenden), Priekuļi (Freudenberg) ja Lenči (Lenzenhof) Võnnu kihelkonnas (Kirchspiel Wenden), ning Bānuži (Kudling) Skujene kihelkonnas (Kirchspiel Schujen). Volmarimaal Valmiermuiža (Wolmarshof) ja Mujāni (Mojahn) Valmiera kihelkonnas (Kirchspiel Wolmar); Breslava (Breslau) Matīši kihelkonnas (Kirchspiel St. Matthiä); Vecate ("Alt"-Ottenhof) Mazsalaca kihelkonnas (Kirchspiel Salisburg); Veļķi (Welkenhof) Rubene kihelkonnas (Kirchspiel Papendorf); Burtnieki lossimõis (Schloß Burtneck) koos Jaunburtnieki (Sternhof) ja Rencēniga (Ranzen) Burtnieki kihelkonnas (Kirchspiel Burtneck).
Sõtke (Narva-Jõesuu)
Sõtke on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Külas asub Sõtke ohvrikivi.
Sõtke külas on sündinud näitekirjanik Kristjan Rajasaare.
Kaido Nõmmik
Kaido Nõmmik (sündinud 3. märtsil 1969 ) on Eesti poliitik.
Vladimir Bukovski
pisi|Vladimir Bukovski (1987) Vladimir Konstantinovitš Bukovski (Владимир Константинович Буковский; 30. detsember 1942 Belebei, Baškiiri ANSV – 27. oktoober 2019 Cambridge) oli vene kirjanik ja ühiskonnategelane, endine Nõukogude dissident.
Bukovski oli esimesi, kes püüdis paljastada poliitvangide psühhiaatrilist karistamist NSV Liidus.
Kaido Nõmmik
Aprillini 2015 oli Nõmmik Eesti Iseseisvuspartei aseesimees.
Vladimir Bukovski
1976. aastal Bukovski deporteeriti ja ta asus elama Suurbritanniasse.
Vladimir Putini valitsusajal astus Bukovski üles aktiivse opositsionäärina.
Elukäik ja tegevus
Vladimir Bukovski sündis 30. detsembril 1942 Belebei linnas Baškiirias. Tema vanemad olid sinna sõja eest evakueerunud Moskvast. Sõja lõpul pöördus Bukovskite perekond tagasi Moskvasse, tema isa Konstantin Bukovski (1908–1976) oli tuntud ajakirjanik ajakirja Ogonjok juures.
Keskkooli viimases klassis visati koolist välja kuna toimetas põrandaalust ajakirja. Lõpetas õhtukeskkooli ja astus 1960. aastal Moskva Riiklikku Ülikooli õppima bioloogiat. Ta eksmatrikuleeriti järgmise aasta sügisel komsomoliorganisatsiooni kritiseerimise eest, kui tal ilmus samizdat-trükis "Teesid komsomoli lagunemisest" ("Тезисы о развале комсомола").
Ta oli juba 1960. aasta sügisel hakanud koos sõpradega käima Majakovski väljakul, kus toimusid mitteformaalsed noorte kogunemised (loeti luuletusi, mängiti kitarril lugusid jne), mis olid võimudele pinnuks silmas. Sellised noorte kogunemised, hoolimata ilmast, toimusid Majakovski ausamba juures Moskvas alates ausamba püstitamisest 1958. aastal kuni oktoobrini 1961, mil võimud keelasid väljakul kogunemised, väljakut kutsuti Moskva Hyde Parkiks. Majakovski väljakul tutvus ta mitmete dissidentidega, nende hulgas põrandaaluste samizdat-väljaannete toimetajate Vladimir Ossipovi ja Juri Galanskoviga. Ühel õhtul pärast kogunemist pidasid tundmatud isikud ta kinni, peksid ta jõhkralt läbi ja lubasid ära tappa, kui ta jätkab väljakul käimist.
KGB arreteeris Bukovski 6. oktoobril 1961 tema kodus. Ta viidi Lubjankale, kust ta pärast päev otsa kestnud ülekuulamist ööseks tagasi koju sõidutati. 9. oktoobril pidas Majakovski väljaku seltskond viimase kogunemise: luuletusi loeti nii Majakovski väljakul, kui V. I. Lenini nimelise Nõukogude Liidu Riikliku Raamatukogu ees. Samal ajal toimus Kremlis NLKP 22. kongress. Õhtu edenedes ilmus Lenini-nimelise raamatukogu ette rohkearvuliselt kongressi delegaate, kellele demonstrandid kurtsid oma kurba saatust KGB käes. Antud üritust kirjeldas ka Nõukogude ametlik meedia, kus Bukovskit nimetati "läbikukkunud tudengiks, kes on eksinud hea elu vastu, mida tema isa üritas talle anda."
Neli kuud hiljem toimus suletud kohtuistung, kus rida tema kamraade saadeti pikemaks ajaks vangi süüdistatuna "nõukogudevastases agitatsioonis ja propagandas", kuna nad lugesid Majakovski väljakul luuletusi. Kartes arreteerimist, ühines Bukovski Siberisse suunduva geoloogilise ekspeditsiooniga. Ta oli Siberis pool aastat ja pöördus sügisel 1962 tagasi Moskvasse.
1. juunil 1963 vahistas KGB ta oma kodus uuesti. Teda süüdistati NSV Liidus keelatud Milovan Đilasi raamatu "Uus klass. Kommunistliku süsteemi analüüs" omamises ja paljundamises. Bukovskile pandi skisofreenia diagnoos ja ta saadeti Leningradi Eripsüühiaatriahaiglasse, kus ta viibis veebruarini 1965.
Tagasi Moskvas, aitas ta korraldada 5. detsembril 1965 meeleavaldust Moskva Puškini väljakul kirjanike Juli Danieli ja Andrei Sinjavski üle peetava kohtuprotsessi vastu. Sellel esimesel NSV Liidus pärast sõda toimunud poliitilisel võimudevastasel meeleavaldusel, nn Glasnosti miitingul ("Митинг гласности"), ta ise ei osalenud, kuna oli arreteeritud kolm päeva varem. Seejärel veetis kaheksa kuud Serbski-nimelise psühhiaatriakeskuse kinnises osakonnas. Psühhiaatrite kolleegiumi liikmete arvamus temast lahknes: kaks leidsid, et ta on vaimuhaige ja kaks jällegi arvas, et terve. Tollal lasti Läände minna tema sõbral kirjanik Valeri Tarsisel, kes korraldas Bukovski toetuseks laialdase kampaania, mille tulemusena augustis 1966 saabus Moskvasse Amnesty Internationali delegatsioon. Rahvusvahelise surve tulemusena vabanes Bukovski augustis 1966.
Krüüsel (perekond)
thumb|[[Krüüsel]] Krüüsel (Cepphus) on kolme liigiga perekond alklaste sugukonnas.
Vladimir Bukovski
Elukäik ja tegevus
Osales 22. jaanuaril 1967 Puškini väljakul toimunud meeleavalduse organiseerimisel, mis toimus arreteeritud kirjanike Juri Galanskovi, Aleksander Ginzburgi, Aleksei Dobrovolski ja Vera Laškova toetuseks. Arreteeriti jaanuaris 1967. Kohtuistungil 1. septembril 1967 ründas ta oma viimases sõnavõtus Nõukogude võimuesindajaid suutmatuses kaitsta NSV Liidu põhiseadust, mille üks paragrahv lubas korraldada avalikke meeleavaldusi. Tema sõnavõttu kohtus tsiteeriti laialdaselt põrandaalustes samizdat-väljaannetes. Kuna keeldus kahetsemast oma tegusid, mõistis kohus talle kolm aastat vabadusekaotust üldrežiimiga vanglas. Vabanes Voronži oblastis olevast vangilaagrist jaanuaris 1970 ja asus tööle kirjanik Vladimir Maksimovi kirjandusliku sekretärina.
Detsembris 1970 osales inglise keele tõlgina "Leningradi lennukiprotsessis" (kohtuprotsess isikute üle, keda ei olnud lastud Iisraeli emigreeruda ja kes plaanisid reisilennuki kaaperdamist) ja oli lähedalt seotud rahvusvahelise kampaaniaga (protesteerisid muuhulgas USA president Richard Nixon ja Iisraeli peaminister Golda Meir), millega kahele juhtfiguurile Mark Dõmšitsile ja Eduard Kuznetsovile mõistetud surmaotsused muudeti vanglakaristusteks.
Vabaduses asus uurima Nõukogude psühhiaatriahaiglate tegevust dissidentliku liikumise lämmatamisel. Tal õnnestus saata Läände üle 150 lehekülje dokumente, mis tõendasid Nõukogude psühhiaatriahaiglate kuritegelikku tegevust. Oma kirjas Lääne psühhiaatritele kutsus Bukovski üles käsitlema seda teemat järgmisel rahvusvahelisel psühhiaatriakongressil. Tema kiri ilmus 12. märtsil 1971 Londonis The Timesis ja veidi hiljem British Journal of Psychiatry's. Tema poolt Läände smugeldatud dokumendid avaldas 10. märtsil 1971 grupp Prantsuse inimõiguslasi. Novembris 1971 andis Vaimse Tervise Maailmaföderatsioon välja korralduse uurida Bukovski süüdistusi. Selle tulemusena ja rahvusvahelise surve alla sattununa mõistis Maailma Psühhiaatrite Ühendus (WPA) oma kuuendal maailmakongressil 1977. aastal hukka Nõukogude psühhiaatriapraktika dissidentide kallal, mille tulemusena NSV Liit lahkus 1983. aastal antud organisatsioonist, et vältida väljaviskamist.
Krüüsel (perekond)
Kirjeldus
Krüüslid on keskmise suurusega punaste jalgade ja kitsa nokaga pelaagilised linnud. Nende hundsulestik on peamiselt must, puhkesulestik hele ja ülapoolel kirju. Krüüslil ja kirdekrüüslil on kõigis sulestikes valged tiivalaigud, prillkrüüslil on valged laigud silmade ümber.