cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piret Sikkel
Isiklikku
Piret Sikkeli isa oli näitleja ja lavastaja Arnold Sikkel ja ema näitleja Evi Rauer.
Dollern
Dollern on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 11,96 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2052 inimest.
Ajalugu
Dollern kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi - mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) - ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis - pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal - liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Dollernist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Transport
Metroosüsteem S-Bahn Hamburg teenindab Dollernit raudteejaamas liini S3 rongidega.
Valeria
Valeria võib tähendada järgmist:
Nikolai Vorontsov
Nikolai Vorontsov (Николай Николаевич Воронцов, 1. jaanuar 1934 Moskva – 3. märts 2000 Moskva) oli vene zooloog, ökoloog, geneetik ja poliitik. Oli aastatel 1989–1991 Nõukogude Liidu keskkonnaminister.
Tunnustus
Nikolai Vorontsov valiti 1992. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Isiklikku
Tütar Darja Vorontsova elab Eestis.
Ruudu tänav
Ruudu tänav on tänav Pärnus Eeslinna linnaosas. See saab alguse ja ka lõppeb Aisa tänaval.
Tänava pikkus on ligikaudu 366 meetrit.
AOC
AOC või AoC võib viidata järgnevale:
Silencium ad cantum!
Silencium ad cantum! tähendab ladina keeles 'vaikust lauluks!', kusjuures sõna cantus võib tähendada ka luuletust, poeemi.
Seda väljendit kasutatakse tänapäeval peamiselt vanades kinnistes akadeemilistes organisatsioonides laulu eel.
Nina Ponomarjova
Nina Ponomarjova (neiupõlvenimi Nina Romaškova; 27. aprill 1929 Sverdlovski oblast – 19. august 2016 Moskva) oli Nõukogude Liidu kettaheitja. Ta oli esimene Nõukogude Liidu koondise sportlane, kes võitis olümpiamängudel kuldmedali.
Ponomarjova alustas sportlaskarjääri pikamaajooksjana. 1948. aastal hakkas ta tegelema kettaheitega ja järgmisel aastal saavutas ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel juba kolmanda koha.
Tööstuse tänav
Tänav on 2,36 kilomeetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7840583. pisi|Tööstuse 3
Nina Ponomarjova
1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis sai temast Nõukogude Liidu esimene olümpiavõitja. 20. juulil toimunud finaalvõistlusel võitis ta kuldmedali olümpiarekordiga 51.42 ja edestas teise koha saanud kaasmaalast Jelizaveta Bagrjantsevat enam kui nelja meetriga. Pärast olümpiamänge püstitas Ponomarjova 9. augustil 1952 Odessas armee meistrivõistlustel maailmarekordi 53.61-ga, parandades Nina Dumbadzele 1951. aastast kuulunud tippmarki 24 sentimeetriga. Aga juba sama aasta 18. oktoobril ületas Dumbadze tema tulemuse uuesti.
Tööstuse tänav
Ajalugu
pisi|Tehase Volta juurdeehitis (Tööstuse tänav 47) 1965. aastal Tööstuse tänav on nime saanud tänava ääres asunud tööstusettevõtete järgi. Enne 24. maid 1939 kandis tänav kuni Salme tänavani nime Girgensoni tänav, Volta tänava ja raudteeülesõidu vaheline lõik kandis Soo tänava nime ning raudteeülesõidu ja Sitsi mäe vaheline lõik Suur-Karjamaa tänava nime.
Nina Ponomarjova
1954. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis võitis ta kuldmedali tulemusega 48.02. 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is võitis ta 52.02-ga pronksmedali. Ponomarjova kordas olümpiavõitu 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas, kui heitis parimal katsel 55.10. Hiljem tuli veel 1962. aasta Euroopa meistrivõistlustel Belgradis kuuendaks ja sai 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs 11. koha.
Tööstuse tänav
Ajalugu
Endise Girgensoni tänava (saksa Girgensohnstraße, Girgensonstraße; vene Гиргенсонская улица ) rajasid maaomanikud R. Girgenson ja C. Schlichting 1883 oma maavalduse tükeldamisel.
Nina Ponomarjova
Ta tuli Nõukogude Liidu meistriks kettaheites aastail 1951–1956 ja 1958–1959.
Tööstuse tänav
Ajalugu
Endine Suur-Karjamaa tänav (raudtee ja Sitsi mäe vahel) rajati 1900. aasta paiku linna karjamaa (Kalamäe soo) tükeldamisel ja ehituskruntidena rendile andmisel.
Triin Lellep
Triin Lellep (sündinud 29. detsembril 1985 Tartus) on eesti ooperilaulja (sopran).
Tööstuse tänav
Ajalugu
1939. aastal nimetas Tallinna linnavolikogu Girgensoni tänava Soo tänavaks.
Nina Ponomarjova
Tema isiklik rekord kettaheites oli 56.62 (1955).
Triin Lellep
Triin Lellep on lõpetanud 2005. aastal Tartu Descartes'i Lütseumi, 2009. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja 2011. aastal Sibeliuse akadeemia klassikalise laulu erialal. 2015. aastal jätkas ta õpinguid Pariisi 8. Ülikoolis muusikateaduse erialal.
Nina Ponomarjova
Maailmarekord
Oma karjääri jooksul püstitas ta ühe maailmarekordi:
Triin Lellep
Karjäär
Aastatel 2013-2014 töötas Triin Lellep ooperiagentuuris International Opera Artists ooperiagendina. Alates 2014. aastast elab ta Pariisis ja tegutses vabakutselise lauljana. Aastast 2018 on ta orkestri Orchestre du Centre Philharmonique solist. Alates 2020. aastast tegeleb ta crossover muusikamaastikul, miksides klassikalist muusikat popi, räpi, etno ja idamaise helikeelega.
2020. aastal ilmus tema kirjutatud raamat „Minu Pariis“ (Petrone Print).
Triin Lellep on juhtinud koos Margus Vaheriga saadet „SuhteVimkad“ Kanal2s (2020) ja Kanal11s (2021) ning koos Mart Sanderiga TV3 saadet "Duubel: Õhtune vahetus" (2021).
Isiklikku
Tal on kaks venda: Taavi Lellep ja Tõnis Lellep. Tema isa on Rein Lellep ja ema Ly Lellep.
Serhi Žadan
Serhi Žadan (ukraina keeles Сергій Вікторович Жадан; sündinud 23. augustil 1974 Starobilskis) on ukraina kirjanik, tõlkija, esseist ja kodanikuaktivist, aga ka muusik ja laulja, ta on osalenud rokkansamblites Žadan i sobaki ja Linija Mannergeima.
Ta lõpetas aastal 1996 Harkovi Pedagoogikaülikooli, aastatel 1996–1999 oli ta aspirantuuris, ta on filoloogiakandidaat. Aastatel 2000–2004 oli ta Harkivi Pedagoogikaülikooli õppejõud.
Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė
pisi|Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė (sündinud 2. jaanuaril 1984 Kaunases) on Leedu ja Euroopa Liidu poliitik. 2009–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Serhi Žadan
Isiklikku
Ta on teist korda abielus, esimesest abielust on tal poeg, teisest tütar.
Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė
Morkūnaitė lõpetas Kaunase muusikagümnaasiumi ja 2006. aastal Leedu muusika- ja teatriakadeemia klaveri erialal. 2008 kaitses samas magistritöö kultuuripoliitika erialal. 2005–2008 töötas ta mitme seimiliikme nõunikuna ja seejärel välisminister Vygaudas Ušackase nõunikuna.
2001. aastal astus ta parteisse Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid (TS-LKD) ning on erakonna volikogu ja juhatuse liige. Ta oli Noorte Konservatiivide Liidu esimees (2006–2007).
Galgauska mõis
Galgauska mõis (saksa keeles Golkowsky, läti keeles Galgauskas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Galgauska vallas Galgauskas muiža külas.
Mõisakompleks (sealhulgas üks tootmishoonetest ja möldri maja) on kultuurimälestisena kohaliku kaitse all.
Ajalugu
Mõisa esimesed omanikud olid von Seßwegenid, kellele kuulus ka Lizumsi mõis. 1631. aastal andis Gustav II Adolf sealsed maad Galgauska mõisana Gotthard Wilhelm Budbergile. Too müüs 1653. aastal mõisa 4700 taalri eest Fromhold Parumile. 1655. aastal omandas Veiši alad 1200 taalri eest Gustav von Mengden, kellele Parum hiljem 3000 taalri eest ka Galgauska jättis. Parum langes Vene vägede kätte vangi ja suri 1656. aastal Aluliina ordulinnuses katku. Gustav von Mengden tasus siis 800 taalriga Parumi võlad ja kuberner de la Gardie lubaski 1858. aastal tal neid valdusi edasi kasutada. Nende alade omanikuks ta aga ei saanud. 1662. aastal läänistati mõis Johan Stiernstrålele. Too ei suutnud aga kaugel asuvat valdust hallata ja selle kordategemiseks investeerida, nii jäi mõis Gustav von Mengdenile edasi.
1688. aastal päris mõisa Gustavi vanim poeg Magnus Gustav Mengden. 1726. aastal jättis too mõisa oma pojale Gustav Johann Mengdenile. 1733. aastal päris mõisa tolle poeg Ernst Mengden. Hiljem jagunes mõis kahe omaniku August ja Charlotte Mengdeni vahel, kellelt siis nende vend Bernhard nende osad kokku 14 600 taalri eest ära ostis. 1821. aastal päris valduse tema poeg Bernhard August, kes maksis teistele pärijatele 52 462 rubla. 1849. aastal loovutas ta mõisa 68 700 rubla eest oma pojale Johann Mengdenile.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/4 adramaad, sellele allus 374 mees- ja 385 naishinge.
1640. aastal oli mõisa suurus 1 ja 1/2 adramaad, 1688. aastal juba 5 ja 1/2 adramaad. 1734. aastal kuulus mõisale 4 ja 3/8 adramaad. 1757. aastal oli mõisa suurus kuus adramaad, 1823. aastal aga 8 ja 3/4 adramaad. Ka 1832. aastal oli adramaid 8 ja 3/4, 1881. aastal oli neid aga 9 ja 57/80, lisaks allus mõisale 12 ja 54/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
1816. aastal kuulus mõisale kaks karjamõisa: Neuhof ja Veiši (Weissenhof). Veiši karjamõisa juurde kujunes asula, mis tänapäeval kannab Galgauska nime.
Soo tänav (täpsustus)
Soo tänav on tänava nimi mitmes Eesti asulas:
Püha Johannes
"Püha Johannes" võib tähendada mitut Johannese-nimelist pühakut:
Mauritshuis
Mauritshuis ([ˈmʌurɪtsɦœys]) on kunstimuuseum Haagis Hollandis. Muuseumis asub kuninglik maalikollektsioon, kokku 854 objekti 15.–17. sajandist, enamasti Hollandi kuldajastu maalikunst. Kogus leidub Johannes Vermeeri, Rembrandt van Rijni, Jan Steeni, Paulus Potteri, Frans Halsi, Jacob van Ruisdaeli, Hans Holbein noorema jt teoseid.
Algselt asus selles 17. sajandil ehitatud hoones krahv Johan Maurits van Nassau-Siegeni residents. Praegu kuulub Mauritshuis Hollandi valitsusele ja on üks 100 tähtsamast pärandiobjektist riigis. Muuseumis käib 400 000 külastajat aastas, prints Willem V galeriis umbes 30 000 külastajat.
Maja
Mauritshuisi hoone ehitati umbes aastail 1633–1644 Johan Maurits van Nassau-Siegeni tellimusel, kes oli Hollandi Brasiilias asuva koloonia kuberner. Hoone projekteerisid hollandi arhitektid Jacob van Campen ja Pieter Post Hollandi barokk-klassitsistlikus stiilis. Kahekorruseline hoone on rangelt sümmeetriline, selle ruumiplaani moodustasid läbi kahe korruse ulatuv saal ja neli apartementi. Iga apartement koosnes eesruumist, vastuvõturuumist, kabinetist ja garderoobist. Algselt oli hoonel keskel kuppellagi, mis hävis tulekahjus 1704. aastal.
Pärast Johan Mauritsa surma 1679. aastal läks maja Maesi perekonna kätte, kes rentis selle Hollandi valitsusele. 1704. aasta tulekahjus hävis enamik sisustust. Aastail 1708–1718 hoone taastati, sisekujundus uuendati Louis XIV stiilis.
Ajaloost
Muuseum on majas alates 1822. aastast. 19. ja 20. sajandi jooksul kujunes Mauritshuis üle Euroopa tuntud muuseumiks ja selle külastajate arv kasvas. 1977. aastal avati Willem V maalikollektsioon eksponeerituna oma algses asukohas Hofvijveri järve vastaskaldal. Seda renoveeriti ulatuslikult aastail 2009–2010 ja seal on eksponeeritud umbes 150 Mauritshuisi kollektsiooni maali 17. sajandi moe järgi tihedalt laeni seinale paigutatuna.
Ka Mauritshuis ise läbis mitu ümberehitust. Et maja polnud algselt mõeldud sellisele hulgale külastajatele, renoveeriti seda aastail 1982–1987, et see vastaks paremini tänapäevase muuseumi vajadustele. Kelder avati vaatajatele ning hoidla ja kontorid ehitati eeshoovi alla. Aastail 2012–2014 ehitati (Hans van Heeswijk architects ) maa-alune fuajee, mis ühendas maja tänava vastasküljel asuva hoonega, veel sai muuseum juurde auditooriumi, hariduskeskuse, raamatukogu ja näituseruume.
Kogu
Mauritshuisi maalikogu tuumik tuli Hollandi asehalduri Oranje printsi Willem V Batavuse kollektsioonist. Ta ehitas 1774. aastal oma kunstikogu jaoks galerii ja avas selle mõneks päevaks nädalas külastajatele. Printsi kunstikogu oli esimene avalik kunstikollektsioon riigis.
Napoleoni väed konfiskeerisid 1795. aastal kollektsiooni ja see viidi Louvre'is eksponeerimiseks Prantsusmaale. Kogu tagastati Hollandile 1815. aastal ja järgmisel aastal kinkis kuningas Willem I, Willem V poeg, kunstiteosed Hollandi riigile. Kogu jagati riigi muuseumide vahel, sealhulgas said osa Haagi kuninglik maaligalerii ja Amsterdami Rijksmuseum. Kuninglik maaligalerii jõudis Mauritshuisi alates 1820. aastast, muuseum avati 1822. aastal. Algselt olid hoones ka haruldustekabineti objektid, st teine linnale kuuluv kogu. Alles 1875. aastal sai maalikogu endale terve hoone, samal ajal jätkati sellesse kunstiteoste kogumist.
Mauritshuisi kogusse kuuluvate tuntud teoste näiteid:
Janapolė
Janapolė on alev Leedus Telšiai rajoonis Varniai vallas. Alev asub Virvytė jõe kaldal Žemaidi kõrgustikul. Vene keeles on asula kohta kasutatud ka nimekuju Янополь.
Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Janapolė asub Varniai regionaalpargi territooriumil.
Ajalugu
Arheoloogiliste uurimuste põhjal asustati see paik mesoliitikumis, neoliitikumis ja pronksiajal oli seal aga tihe asustus. Sealsed leiud asuvad hoiul Leedu Rahvusmuuseumis.
XIII sajandil kandis asula Vìržuvėnai nime ja kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda, asudes kuralaste ja žemaitide piiri lähedal. Hermann Wartbergest nimetas asulat aastal Verseveneks. Žemaidid asusid sinna elama XIV sajandil. Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija).
XVII sajandil asus külas piiskoppide lauamõis. Aastail 1708–1711 laastas seda piirkonda katk. Sealsest elanikkonnast suri katku kolm neljandikku. Et selle kandi majandust tugevdada, kaotati mõisas pärisorjus. Aastal 1748 rajati külla kirik.
Aastal 1762 sai piiskopiks Jonas Lopacinskis. Tema muutis Vìržuvėnai üheks oma residentsiks, ka lasi ta aastal 1763 ümber ehitada sealse kiriku. Tema järgi hakati asulat Janapolėks kutsuma. Aastal 1776 lasi ta ehitada uue kiriku, Janapolėst sai ühtlasi kihelkonna keskus. Aastal 1778 sai asulast alev. Pärast Jonas Lopacinskise surma kolisid piiskopid Alsėdžiaisse.
XIX sajandiks oli sealne mõis jäänud varemetesse. Praegune kirik valmis aastal 1815, selle kellatorn aastal 1842. Alevi elanikud osalesid aastal 1831 võitluses tsaaririigi võimude vastu. Selle tagajärjel konfiskeeriti Janapolė piiskoppidelt ja sealsest mõisast sai riigimõis.
Confolens
Confolens [konfolan] on linn Prantsusmaal Charente'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskus.
Janapolė
Ajalugu
Pärast Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Janapolė kohaliku kolhoosi keskus.
Confolens
Linna territoorium asub 127–222 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapeaks on Jean-Noël Dupré.
Confolensi linnastu valdade liit koosneb 26 vallast.
pisi|tühi|Confolensi plaan ja linna ümbritsevad vallad
Epicuros
Epicuros (sündinud 23. märtsil 1995) on Eesti võistlushobune, trakeeni tõugu musta värvi ruun.
Epicurose isa oli Palladium, ema Elanta.
Mart Sõrg
Mart Sõrg (sündinud 17. mail 1943) on eesti majandusteadlane, Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse nõunik, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna emeriitprofessor.
Haridus
Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteadlasena rahanduse ja krediidi erialal kaugõppes. 1973. aastal kaitses ta sealsamas majanduskandidaadi kraadi rajanduse, raharingluse ja krediidi erialal. 1989. aastal kaitses ta majandusdoktori kraadi Leningradi Finantsinstituudis.
Töökäik
Aastail 1962–1967 oli ta NSVL Riigipanga krediidiinspektor ja vanemkrediidiinspektor, aastail 1967–1969 Rapla Rajooni Põllumajandusvalitsuse plaani-finantsosakonna juhataja asetäitja, 1970–1975 juhataja.
1975. aastal asus ta tööle Tartu Ülikooli, 1975–1980 oli ta rahanduse ja krediidi kateedri vanemõpetaja, 1980–1990 dotsent, alates 1990. aastast professor. Ta oli 1988–1990 ja 1996–1999 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna teadusprodekaan, 1990–1993 dekaan. Ta on olnud ka rahanduse ja arvestuse instituudi juhataja.
Aastail 1990–1993 ja 1995–2001 oli ta Tartu Ülikooli nõukogu liige, 1997–2001 Tartu Ülikooli akadeemilise komisjoni liige.
Sõrg on olnud ka Eesti Panga Nõukogu liige aastatel 1990–1998 ning esimees aastatel 1998–2008.
Annika
Populaarsus
1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Annika 2746 naisel (2018 – 2743). Annika on Eestis populaarsuselt 48. naisenimi (2018 – 51.). Vanim Annika on vanuserühmas 80–84, noorim vanuserühmas 0–4. Kõige rohkem Annikaid on sündinuid mais, kokku 259. Kõige populaarsem on eesnimi Annika vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 47,98 ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,26. Annika oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 38; 2018 – 35 aasta vanune (mediaanvanus oli 36)).
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Annika 324 inimesel.
Gvido Skulte
Gvido Skulte (8. jaanuar 1939 Riia – 1. juuli 2013) oli läti filmioperaator.
Ta lõpetas 1966. aastal Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi.
Gvido Skulte on maetud Riia metsakalmistule.
Gvido Skulte isa oli helilooja ja pedagoog Ādolfs Skulte.
Guido Paalme
Guido Paalme (10. aprill 1927 Tallinn – 24. november 2004 Tallinn) oli eesti mäeinsener.
Elukäik
Guido Paalme oli käsitööliste poeg. Ta oli Lia Paalme abikaasa ning Tiina ja Toomas Paalme isa.
Lõpetas 1946. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (mäeosakonnas).
Oli aastatel 1951–1952 Põlevkivi ja Keemiatööstuse Peavalitsuse vaneminsener, 1952–1957 Eesti Põlevkivi insener, vaneminsener, peainseneri abi, 1957–1966 töötas Eesti NSV RNK Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Peavalitsuses, 1966–1977 Eesti Põlevkivi tehnikaosakonna juhataja, tehnikadirektor, 1977–1979 Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis uue tehnoloogia osakonna juhataja asetäitja, 1979 looduskasutuse labori juhataja asetäitja, 1980–1987 juhataja, 1987 vanemteadur, 1988–1990 juhataja kohusetäitja, metsamonitooringu töögrupi juhataja, 1990–1995 Keskkonnaministeeriumi maapõueosakonna peaspetsialist ja maapõue talituse juhataja kohusetäitja, 1995–1998 maapõueosakonna juhataja, 1998–2000 Keskkonnaministeeriumi nõunik, seejärel 2004. aastani Riigikogu keskkonnakomisjoni konsultant.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: mäendus, maavarad, kaevandamine, looduskeskkond, looduskaitse.
"Vene-eesti mäenduse sõnastiku" (1969) kaasautor ja toimetaja, "Vene-eesti tehnika sõnaraamatu" (1975) kaasautor.
Osales Eesti geotoopide väljaselgitamisel ja nende kaitse korraldamisel. Eesti õigusaktide (maapõueseadus, keskkonnaregistri seadus jt) koostajaid. Maavarade komisjoni liige (1990–1995 esimees; 1998. aastast teadussekretär), Eesti TA Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Geoloogia Seltsi liige.
Appellation d'origine contrôlée
pisi|AOC märgised Appellation d'origine contrôlée ('kontrollitud apellatsioom; lühend AOC) on Prantsusmaal, Tuneesias, Marokos, Belgias ja Luksemburgis on riiklik märgis (sertifikaat), mis kaitseb päritolukoha ja kindla valmistamisviisiga toodet, näiteks veini, tõendades selle ehtsust. Šveitsis sai see 2013 uueks nimetuseks appellation d'origine protégée (AOP).
Märts 2023
Märts 2023, kroonika.
Michael Luiga
Michael Luiga (1. veebruar (vkj)/ 13. veebruar 1867 Uderna – 27. märts (vkj)/ 9. aprill 1915 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Tartus elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1875–1886 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1887–1892. Akadeemiliselt oli ta aastast 1887 Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Oli aastatel 1892–1894 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1896–1902 oli Torma Maarja koguduse õpetaja, pidas jumalateenistusi ka Mustvees ja Lohusuus. Oli kahel korral Soomes sanatooriumiravil. Tagasi tulles sai kahel korral märkuse rekonvertiitidele (õigeusust pöördunutele) ametitalituste pidamise eest.
Lahkus ametist tervislikel põhjustel, elas aastatel 1905–1910 Nõo kihelkonnas Maanuse talus. Aastal 1910 asus elama Tartusse, kus ta aastal 1915 suri.
Isiklikku
Michael Luiga vend oli psühhiaater Juhan Luiga.
Tema abikaasa oli koolijuhataja Elisabet Luiga.
Lia Paalme
Lia Paalme (aastani 1950 Lia Paas; 29. august 1927 Tartu – 4. november 2016) oli eesti keemik.
Elulugu
Lõpetas 1946 Tallinna 4. Keskkooli, 1952 TPI kütuste tehnoloogia alal, keemiakandidaat (1958, KI), väitekiri "Исследование процессов движения и распределения потоков газа и насыпного материала при термической перерботке сланца." Oli 1952–61 KI teadur, 1961–96 vanemteadur.
Teadustöö
Uurinud 3,4-bensopüreeni lagunemise mehhanismi ja kineetikat valgusega initsieeritud protsessis olenevalt lahustitest ja temperatuurist ning polütsükliliste ühendite mõju kantserogeensete ühendite lagunemisele. Nõukogude Eesti preemia 1967 (kollektiivis).
Isiklikku
Tema abikaasa oli Guido Paalme ning lapsed on Tiina ja Toomas Paalme.
Saksaveske järv
Saksaveske järv (ka Saksaveski paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas Karksi ürgorus, haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Mulgi vallas Polli külas.
Saksaveske järve pindala on 1,9 ha, keskmine sügavus 1,9 m, suurim sügavus 2,65 m, kaldajoone pikkus 852 m, kõrgus merepinnast 49,5 m. Järv on paisutatud Halliste jõele, järve suubub ka Kutsiku oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Järve kaldal kasvab kaitsealune Polli elupuu.
Saksaveske järv on tegevuspaigaks August Kitzbergi jutustuses „Koopavana“ (1893) ja kaksikjutustuses „Veli Henn“ (1901) ja „Hennu veli“ (1904), viimastes kannab järv nime Nõuni järv.
Ibrahima Konaté
Ibrahima Konaté (sündinud 25. mail 1999 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Liverpool.
Aastatel 2009–2014 kuulus ta klubisse Paris FC. Seejärel liitus ta Sochaux'ga, debüteerides klubi põhimeeskonnas hooajal 2016–17 Prantsusmaa esiliigas.
2017. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga RB Leipzig, kus mängis neli hooaega.
2021. aasta juulis liitus ta Liverpooliga.
Konaté on Mali päritolu.
Kloodi külanõukogu
Kloodi külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Ronon Dex
Ronon Dex (teda mängib Jason Momoa) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulmelises telesarjas "Tähevärav Atlantis".
Kloodi külanõukogu
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Rakvere vallas. Külanõukogu keskus asus Kloodi külas.
Ronon Dex
Ta on pärit planeedilt Sateda (P3R-534). Selle tehnoloogia oli võrreldav 20. sajandi Maaga, kuid nagu teisedki arenenud tsivilisatsioonid, olid nad lõpuks otsa leidnud wraith’ide tõttu. Kui Ronon Dex 2. hooaja jaos "Runner" Atlantise ekspeditsiooniga kohtus, oli ta olnud jooksja viimased seitse aastat. Ta liitub Atlantise ekspeditsiooniga pärast seda, kui Aiden Ford Sheppardi tiimist lahkus, olles sõltuvuses wraith’ide ensüümist. Ronon Dex asendas Aiden Fordi.
Lista över rollfigurer i Stargate
Kloodi külanõukogu
1954 juunis Kloodi külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Rakvere külanõukoguga.
Kaduna osariik
Kaduna on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Ta asub riigi keskosas.
Kaduna osariik jaguneb 23 omavalitsusalaks.
2. järgu insener-flagman
pisi|150px|2. järgu insener-flagmani eraldusmärk vormikuue käisel
2. järgu insener-flagman (vene keeles инженер-флагман 2-го ранга) oli Nõukogude Liidu mereväes aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa mereväes on kontradmiral.
2. järgu insener-flagmanist kõrgem auaste oli 1. järgu insener-flagman ja madalam auaste 3. järgu insener-flagman. Punaarmee maa- ja lennuväes aastatel 1935–1940 vastas 2. järgu insener-flagmanile diviisikomandöri auaste.
Viie aasta jooksul sai 2. järgu insener-flagmani auastme 11 inimest.
2. järgu insener-flagmaneid
pisi|150px|left| [[Nikolai Aljakrinski, uurimisinstituudi direktor. Hukkus repressioonide käigus ]]
Ida-Siber
Ida-Siberi pindala on umbes 4 100 000 km².
Loodus
Suurema osa piirkonnast hõlmab okasmetsaga kaetud Kesk-Siberi kiltmaa, põhjaosas on tundraga kaetud madalikud (Põhja-Siberi jm). Lõuna- ja idaosas on Lääne- ja Ida-Sajaanid, samuti Taga-Baikali ning Jana ja Kolõma jõe vahel paiknevad kõrged mäeahelikud.
Ida-Siberis voolavad Venemaa suurimad jõed Jenissei, Leena, Viljui, Selenga, Oljokma ja Angara.
Haldus
Ida-Siberi territooriumil paiknevad Burjaatia, Taga-Baikali krai, Irkutski oblast, Krasnojarski krai, Tõva ja Sahha.
Rahvastik
Ida-Siberi suurimad linnad on Krasnojarsk, Irkutsk, Ulan-Ude, Tšita, Jakutsk, Bratsk ja Norilsk.
Autun
pisi|tühi|Autuni plaan ja teda ümbritsevad vallad
Sõpruslinnad
Autunil on neli sõpruslinna.
Onotoa
pisi Onotoa on Kiribatile kuuluv atoll Mikroneesias, üks Gilberti saartest.
Koosneb 30 saarest, kus on kokku 7 küla. Halduskeskuseks on Buariki küla.
Atolli elanike arv oli 2015. aastal 1393.
Atolli maismaapindala on 15,62 km². Laguuni pindala on 54,4 km².
Lepiku tänav
Lepiku tänav (Leppikstraße) on tänav Tartus Supilinnas. Tänava pikkus on umbes 270 meetrit. Tänav algab Kroonuaia tänavast, sel on kaks täisnurkset käänakut ning läbikäik Kõrvitsa tänavale.
Enamik maju on 2–3-korruselised puumajad, suurem osa neist on muinsuskaitse all. Lepiku tänav tervikuna jääb Supilinna miljööväärtuslikku alasse.
Lembit Rajala (näitleja)
Lembit Rajala (sünninimi Voldemar-Eduard Toomberg; 20. juuli 1914 Roela vald, Virumaa – 25. mai 1956 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatritegelane.
Lepiku tänav
Tänava nimi tuleneb selle tänava kunagise majaomaniku Leppiku nimest.
Lembit Rajala (näitleja)
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Konservatooriumi Lavakunstikooli.Peale juunipööret 1940 määrati Tallinna kunstsarvetehase komissariks ja hiljem direktoriks. Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse. Kuulus aastatel 1942–1944 Eesti NSV Riiklikesse kunstiansamblitesse.
Lembit Rajala oli aastatel 1944–1947 ja 1951–1953 Estonia Teatri direktor ning 1946–1949 näitleja. Aastatel 1949–1952 oli ta ühtlasi ka Draamateatri näitleja. Aastatel 1953–1956 töötas Lembit Rajala Kultuuriministeeriumi Kunstide Valitsuse ülemana.
Isiklikku
Lembit Rajala oli abielus pianist Tekla Kohaga.
Kiiruisutamine 1968. aasta taliolümpiamängudel
Kiiruisutamisvõistlused 1968. aasta taliolümpiamängudel Grenoble'is peeti 4.–12. veebruarini. Võistluspaigaks oli Anneau de vitesses Paul-Mistrali park. Katmata võistluspaiga mahutavus oli 2500 pealtvaatajat. Välised tingimused mängisid otsustavat rolli: linna arvukatest tööstusettevõtetest eralduv tahm ja tolm ladestusid jääle, nii et eelis oli neil võistlejatel, kes sattusid startima vahetult pärast jää pühkimist. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest nii meestele kui ka naistele oli neli ala.
500 m
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 48 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 39.2 Erhard Keller 25px Saksa FV, 28. jaanuar 1968, Inzell Olümpiarekord: 40.1 Terry McDermott, 4. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 40.1 Terry McDermott <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 53 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 2.02,5 Magne Thomassen, 5. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 2.08,6 Jevgeni Grišin, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo ............................2.08,6 Juri Mihhailov, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1964: 2.10,3 Ants Antson <br style="clear:both;" />
5000 m
Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 7:26.2 Fred Anton Maier, 7. jaanuar 1968, Deventer Olümpiarekord: 7:38.4 Knut Johannesen, 5. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 7:38.4 Knut Johannesen <br style="clear:both;" />
10 000 m
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 15.20,3 Fred Anton Maier, 28. jaanuar 1968, Oslo Olümpiarekord: 15.46,6 Knut Johannesen, 27. veebruar 1960, Squaw Valley Olümpiavõitja 1964: 15.50,1 Jonny Nilsson <br style="clear:both;" />
500 m
Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 11 Maailmarekord: 42,5 Tatjana Sidorova, 3. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova, 30. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 45,0 Lidija Skoblikova <br style="clear:both;" />
1000 m
Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 1.31,8 Lidija Skoblikova, 22. veebruar 1963, Karuizawa Olümpiarekord: 1.33,2 Lidija Skoblikova, 1. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 1.33,2 Lidija Skoblikova <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 2.19,0 Inga Artamonova, 27. jaanuar 1962, Alma-Ata Olümpiarekord: 2.22,6 Lidija Skoblikova, 31. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 2.22,6 Lidija Skoblikova <br style="clear:both;" />
3000 m
Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 26 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 4.54,6 Stien Kaiser, 3. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 5.14,3 Lidija Skoblikova, 23. veebruar 1960, Squaw Valley Olümpiavõitja 1964: 5.14,9 Lidija Skoblikova <br style="clear:both;" />
Okka tänav (Pärnu)
Okka tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Käo tänavalt, suundub edelasse, kõige pealt ristub ja siis lõppeb Sambla tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 259 meetrit.
EÜL
EÜL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Smržovka
Smržovka on linn Tšehhis Libereci maakonnas Jablonec nad Nisou ringkonnas. Smržovka asub Poola piirist natuke vähem kui 10 km kaugusel, Jablonec nad Nisoust umbes 5,5 km ja Liberecist ligikaudu 14 km idas.
Smržovka paikneb merepinnast 585 meetri kõrgusel.
Smržovkat on esmamainitud 1568. aastal, linnaõigused sai 1905. aastal.
Montbard
Montbard [mon'bar] on linn Prantsusmaal Côte-d'Ori departemangus. Ta on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 202–366 meetri kõrgusel üle merepinna.
Montbardi linnastu valdade liit koosneb 28 vallast.
pisi|tühi|Montbardi plaan ja linna ümbritsevad vallad
Linna nime võiks eesti keelde tõlkida kui "habemäe".
Davor Božinović
Aastatel 2002–2004 oli ta Horvaatia saadik Serbias ja Montenegros. 2004–2005 oli ta Horvaatia presidendi kantseleiülem. 2005–2008 oli ta Horvaatia esinduse juht NATO juures. 2008. aasta septembris määrati ta Euroopa integratsiooni riigisekretäriks ja 2009. aasta juulis poliitikaküsimuste riigisekretäriks.
29. detsembrist 2010 kuni 23. detsembrini 2011 oli Davor Božinović Horvaatia kaitseminister.
2011. aasta detsembris sai ta Horvaatia parlamendi liikmeks. Alates 2012. aasta märtsist oli vaatleja Euroopa Parlamendis. Alates 2016. aasta oktoobrist oli ta Horvaatia peaministri kantseleiülem.
Alates 7. juunist 2017 on Davor Božinović Horvaatia siseminister. Lisaks on ta alates 19. juulist 2019 Horvaatia asepeaminister.
ESÜ
ESÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
John Forsythe
John Forsythe (sünninimi John Lincoln Freund; 29. jaanuar 1918 – 1. aprill 2010) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta mängis muu hulgas telesarjades "Dünastia" ja "Charlie inglid". pisi|vasakul|Kaader filmi "The Trouble With Harry" treilerist.
Smithi maakond (Kansas)
Smithi maakond (Smith County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Smith Center.
Maakonna pindala on 2320 km².
Maakonnas asub Lebanoni linnast umbes 4 kilomeetrit kirdes USA mandriosa (ehk ilma Alaska ja Hawaii osariikideta) geograafiline keskpunkt koordinaatidega 39° 49' 42" N, 98° 34' 46" W.
Maakond jaguneb 25 vallaks (township).
Maakonda läbivad maanteed U.S. Route 36 ja U.S. Route 281.
Ajalugu
Maakond moodustati 1867. aastal. Maakond sai nime 2. Colorado ratsaväerügemendi major J. Nelson Smithi järgi, kes hukkus Ameerika Ühendriikide kodusõjas 1864. aastal tänapäeva Kansas City alal toimunud Westporti lahingus Uniooni pool võideldes.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3853.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Alates 1900. aastast, mil maakonnas elas 16 384 inimest, on maakonna elanike arv pideval vähenenud.
Petikarkaad
Petikarkaad ehk petikkaaristu on arhitektuuris esinev dekoorielement, mille moodustab petikutest kaarterida; võib olla kujundatud sammastele või poolsammastele toetuvana.
Petikkaaristu motiivi esineb väga palju romaani kunstis, kuid seda leiab ka mauri arhitektuuris, osal Kiievi-Venemaa ehitistel ja gootikas. Sel pole ehitises kandvat funktsiooni, vaid tegemist on lagedat seinapinda liigendava puhtalt kaunistusliku elemendiga. Petikarkaadina võib olla kujundatud kiriku pseudotrifoorium, mida esineb nii romaanikas kui gootikas.
Tonny Vilhena
Ta liitus 2003. aastal Feyenoordi noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas tegi ta Hollandi kõrgliigas debüüdi 2012. aasta jaanuaris. Alates järgmisest hooajast on ta kuulunud Feyenoordi põhikoosseisu. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Hollandi meistriks.
2019. aasta juuni siirdus ta Venemaa kõrgliigaklubisse FK Krasnodar. 2022. aasta jaanuaris läks ta laenule Espanyoli. 2022. aasta juulis läks Vilhena Espanyoli püsivalt üle, kuid kuu aega hiljem suundus ta laenule Salernitanasse.
2011. ja 2012. aastal tuli ta Hollandi kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Hollandi jalgpallikoondises tegi Vilhena debüüdi 2016. aastal.
Tema isa on pärit Angolast ja ema on hollandlanna.
1998. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
1998. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Rootsis Gävles.
Erich von Beeck
Erich von Beeck (ka Ericus, Beck, Beek; 1588 Tallinn – 16. november 1650 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
1617. aastal ordineeriti ta Niguliste diakoniks ja 1632. aastal pastoriks. Ta oli Tallinna linnakonsistooriumi assessor.
Ericus von Beeck ja hulk tema pereliikmeid on maetud Niguliste kirikusse hauakivi nr 87 alla.
Perekond
Ericus von Beecki esimene abikaasa oli Margareta Vestring. Abielust sündis:
Hiljem abiellus Ericus von Beeck Elisabeth zur Teltiga, kes oli Engelbrecht Ströyeri lesk.
Valter Haamer
Valter Haamer (sündinud 1. aprillil 1929 Räpinas ) on pedagoogikategelane ja kirjastaja, aktiivne kultuuritegelane, Tartu Ülikooli prorektor aastatel 1969–1990.
Valter Haamer on ka Tartu Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees ning Vanemuise Seltsi ja Tartu Kivisilla Taastamise Seltsi juhatuse liige.
1997. aastal asutas ta Eesti Kultuuriseltside Ühenduse, kuhu kuuluvad kodumaal ja välisriikides tegutsevad Eesti kultuuri hoidvad seltsid. 2019. aasta veebruariks on ühendusse koondunud 49 seltsi.
Voldemar Kirotar
Voldemar Kirotar (18. jaanuar 1906 Võru – 3. juuni 1942 hukati Irkutskis Venemaal) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1926 Räpina ühisgümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1929–1933. Oli prooviaastal Tartu Pauluse ja Rõuge Maarja koguduses. Ordineeriti pastoriks 10. detsembril 1933.
Oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja 1933–1936. 1936–1937 oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduses Joosep Liivi isiklik adjunkt. 1937–1941 oli Käina Martini koguduse õpetaja ning aastatel 1939–1941 Kärdla Johannese koguduse ja Pühalepa Laurentsiuse koguduse asetäitja õpetaja. Lisaks oli 1937–1941 Saarte-Lääne praostkonna abipraost ja 1939–1941 Saarte-Lääne praostkonna praosti kohusetäitja. Viidud asumisele Venemaale.
Isiklikku
Abikaasa isa oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse pastor Joosep Liiv. Abikaasa Salme Kirotar (ja ka abikaasa õe Helga Kibbermanni perekond) said tuntuks saksa-eesti ja eesti-saksa sõnaraamatute koostamisega.
ET
ET või et on mitme tähendusega lühend.
Maasi kihid
pisi|Maasi linnuse järgi on nimetatud Maasi kihid Maasi kihid (inglise keeles Maasi Beds) on siluri ajastu Jaagarahu lademe Muhu kihistu kihid. Neid hakkas esimesena eristama Ago Aaloe 1958. aastal.
ET
ET võib olla:
Maasi kihid
Kihistiku stratotüüp on Maasi puurauk, kus selle kivimid esinevad 0,5–4,6 meetril, ja Maasi murd. Kihid on nimetatud Maasi linnuse järgi. Suures osas koosneb nende kihtide kivimitest ka Abula pank.
Kihid koosnevad lubjakivist ja dolokivist. Mõnes allikas loetakse Maasi kihid Jaagarahu kihistusse kuuluvaks.
ET
Et võib olla:
et võib olla:
Vilsandi kihid
Vilsandi kihid (inglise keeles Vilsandi Beds) on siluri ajastu Jaagarahu lademe Jaagarahu kihistu kihid. Neid hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1925.
Kihistiku stratotüüp on Vilsandi saar, mille järgi kihid ka nime on saanud. Lisastratotüübiks on Jaagarahu puurauk, kus kihid esinevad 0.3..13.1 meetril.
Kihid koosnevad lubjakivist ja dolokivist. Kihtides erineb arvukalt bioherme.
ETI
ETI on lühend, mis võib tähendada järgmist:
2010. aasta Suurbritannia parlamendivalimised
2010. aasta Briti alamkoja üldvalimised peeti 6. mail 649 ühemandaadilises valimisringkonnas. Ühes ringkonnas lükati valimised kandidaadi surma tõttu edasi.
Valimised võitis Konservatiivne Partei, mis aga ei saavutanud alamkojas lihthäälteenamust. See oli alles teine kord pärast Teist maailmasõda, mil üski partei parlamendienamust ei saavutanud.
Kostjantõn Grõštšenko
Kostjantõn Grõštšenko (ukraina keeles Костянтин Іванович Грищенко; sündinud 28. oktoobril 1953 Kiievis) on Ukraina poliitik ja diplomaat, Ukraina välisminister 2003–2005 ja 2010–2012.
Elulugu
1975. aastal lõpetas Grõštšenko Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvahelise õiguse erialal.
1976–1981 töötas Grõštšenko New Yorgis ÜRO sekretariaadis. 1981–1990 töötas ta NSV Liidu välisministeeriumis. Kuni 1985. aastani oli ta välisministeeriumi konsulaatide valitsuses algul atašee ja siis 3. sekretär, alates 1985. aastast töötas Kanadas NSV Liidu peakonsulaadis algul asekonsuli ja siis konsulina.
1990–1993 töötas ta Ukraina välisministeeriumis, kuhu siirdus Ukraina välisministri Anatoli Zlenko kutsel. 1993–1998 oli ta Ukraina esindaja rahvusvahelise relvastuse ja desarmeerimise kontrolli protsessi (START-1-leppe) juures. Ta kuulus leppe alalisse konsultatiivkomisjoni ja leppe keskkontrollkomisjoni. Ühtlasi juhtis ta Ukraina delegatsiooni peamistel rahvusvahelise pingelõdvenduse alastel konverentsidel, mis toimusid ÜRO egiidi all. 1996 esindas ta Ukrainat tuumarelvastuse vähendamisele pühendatud G8 tippkohtumisel Moskvas. 1995–1998 oli ta Ukraina välisministri asetäitja relvastuse ja desarmeerimise, Euroopa julgeoleku ning SRÜ koostöö alal.
1998 sai ta Ukraina saadikuks Belgias, Hollandis ja Luksemburgis ning Ukraina NATO-missiooni juhiks. 2000–2003 oli ta Ukraina saadik USA-s.
2. septembrist 2003 kuni 2005. aasta veebruarini oli ta Ukraina välisminister. Ta määrati sellesse ametisse president Leonid Kutšma ukaasiga. 2006. aasta augustist 2007. aasta detsembrini oli ta välissuhete nõunik Viktor Janukovõtši valitsuses. Seejärel oli ta 4 kuud parlamendiliige ja varivalitsuse välisminister. 2008. aasta aprillis sai temast Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu (Рада національної безпеки і оборони України) sekretäri esimene asetäitja, sama aasta juunis Ukraina täievoliline suursaadik Venemaal ja 2010. aasta märtsis Ukraina välisminister Mõkola Azarovi valitsuses.
24. detsembrist 2012 kuni 27. veebruarini 2014 oli ta Ukraina asepeaminister.
Ametlik uurimine
2022. aasta juulis esitas Ukraina Riiklik Juurdlusbüroo Grõštšenkole ja endisele Ukraina justiitsministrile Oleksandr Lavrõnovõtšile kahtlustuse riigireetmises seoses Harkivi lepete ettevalmistamisega.
Isiklikku
Kostjantõn Grõštšenko valdab ukraina, inglise, prantsuse ja vene keelt.
Tema isa Ivan Grõštšenko oli nõukogude ajal Ukraina NSV alaline esindaja ÜRO Euroopa osakonnas.
Alates 1974 on Kostjantõn Grõštšenko abielus Natalja Grõštšenkoga, neil on tütar Oksana ning lapselapsed Solomeja ja Filimon.
Välislingid
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud poolakeelset artiklit pl:Kostiantyn Hryszczenko ja venekeelset artiklit ru:Грищенко, Константин Иванович seisuga 11. oktoober 2011 ning ukrainakeelset artiklit uk:Грищенко Костянтин Іванович seisuga 23. mai 2011.''
Kalju Koha
pisi|Kalju Koha 2011. aastal Kalju Koha (sündinud 16. augustil 1956 Tartus) on eesti poliitik, omavalitsustegelane ja riigiametnik.
Ta lõpetas aastal 1974 Tartu 7. Keskkooli ja aastal 1979 Eesti Põllumajanduse Akadeemia elektriinsenerina.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kus ta tegutses majanduskomisjonis. Ta kuulus Rahvarindesse, oli selle saadikutekoja liige. Samuti oli ta Põhiseaduse Assamblee liige.
Aastatel 1992–1993 oli ta Tartu maavanem, aastatel 1994–2000 Riigikontrolli peakontrolör, Lõuna-Eesti osakonna juhataja. Aastast 2000 on ta Eesti Energia AS Jaotusvõrgu Tartu piirkonna juht.
Mart Vihmand
Mart Vihmand (sündinud 19. märtsil 1979) on eesti kosmosetehnoloogiaspetsialist ja õppejõud.
Kalju Koha
Ta oli aastatel 1984–1990 NLKP liige, ta oli aastal 1990 Eesti Maa-Keskerakonna asutajaliige.
Mart Vihmand
Ta on omandanud teadusmagistri kraadi Rahvusvahelises Kosmoseülikoolis Strasbourgis. Varem on ta õppinud Mainori Majanduskoolis ning Türi Tehnika- ja maamajanduskoolis.
Vihmand on pidanud loenguid pangandusest ja finantsturgudest Tallinna Tehnikaülikoolis.
Liikmesus
Vihmand kuulub organisatsiooni MTÜ Laagri Lions Klubi.
ETKA
ETKA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Troška mõis
Troška mõis (saksa keeles Espenhöhe, ka Charlottenhain, läti keeles Troškas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Tirza vallas Troškase külas.
Ajalugu
Aduliena alad eraldati Tirza mõisast aastal 1589. Esimeseks omanikuks oli Fabian von Tiesenhausen. Aastal 1629 sai mõisa omanikuks Gertrude Tiesenhausen, aastal 1640 aga Johann von Tiesenhausen. Aastal 1665 kuulus mõis Heinrich von Tiesenhausenile, kes osa mõisast 130 taalri eest süülunaks oma väimehele Hans Jürgen von Dießenile loovutas. Hiljem pantisid Adam Feiliß ja tema abikaasa Sophie Aduliena alad 2000 taalri eest Matthias Hildegårtnerile, kes pandiõigused aga krahvinna Siegritta Bielkele loovutas. See jättis mõisa aga reduktsioonikomisjoni hirmus aastal 1683 Tiesenhausenitele, kelle traditsiooniline lään see oli. Aastal 1749 pantis Adam Johann von Tiesenhausen Aduliena 12 000 taalri eest neljakümneks aastaks Peter Müllerile. Too viiski läbi Aduliena valduste jagamise, tagastades aastal 1780 Vecaduliena mõisa Tiesenhausenitele, omandades ise Jaunaduliena mõisa.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Troška mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 145 mees- ja 167 naishinge.
Aastal 1640 oli mõisa suurus koos Jaunaduliena mõisa ja Troška mõisaga kolm adramaad, aastail 1688 kuulus neile seitse adramaad, aastal 1734 aga 6 ja 3/4 adramaad. Aastal 1757 oli mõisa suurus 2 ja 3/8 adramaad, aastal 1823 aga 2 ja 4/5 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 2 ja 1/5, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 11/80, lisaks allus mõisale 3 ja 61/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Aastal 1640 oli mõisa suurus koos Jaunaduliena mõisa ja Vecaduliena mõisaga kolm adramaad, aastail 1688 kuulus neile seitse adramaad, aastal 1734 aga 6 ja 3/4 adramaad. Aastal 1757 oli mõisa suurus 2 ja 3/8 adramaad, aastal 1823 aga 2 ja 17/20 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 2 ja 17/21, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 39/80, lisaks allus mõisale 3 ja 79/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Männimetsa tee (Pärnu)
Männimetsa tee on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tiina Paalme
Tiina Paalme (sündinud 23. märtsil 1960 Tallinnas) on eesti bioloog.
Elulugu
Tiina Paalme on Guido ja Lia Paalme tütar, Toomas Paalme õde.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti rannikumere makrovetikate ökofüsioloogia ja primaarproduktsioon. Üle 10 teadustrükise.
Barthold Martini
Barthold Martini (perekonnanimi ka Bartholomäus; umbes 1575 Viiburi – pärast 1634. aastat) oli Eestimaa vaimulik.
1615 sai ta Simuna koguduse pastoriks ja samal ajal oli ka Väike-Maarja koguduse pastor.
Concordia (LAV)
Concordia on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Nama Khoi vallas.
Concordia asutati misjonijaamana 1852. aastal. Samal aastal leiti piirkonnast vasemaaki. Vasemaagi kaevandamine Concordias kestis kuni 1930. aastate alguseni.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Concordia elanikest värvilisi 97,79%, mustanahalisi aafriklasi 1,00%, India või Aasia päritolu inimesi 0,58%, valgeid 0,26% ja teisi 0,38%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 98,52% inimesi, tsvana keelt 0,38% ja inglise keelt 0,22%.
Lauko Soda
left|thumb|Lauko Soda paisjärv Lauko Soda (ka Lauksoda) on alev Leedus Telšiai rajoonis Ryškėnai vallas.
Alevis on raamatukogu. Sealne kool on Ryškėnai kooli osakond.
Ajalugu
Aastal 1787 rajati külla kirik. Kuni aastani 1848 oli Lauko Soda piiskoppide valduses. Praegune kirik pärineb aastast 1889.
Aastal 1936 sai Lauko Sodast kihelkonna keskus. Peale Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lauko Soda kohaliku sovhoosi keskus. Asulast sai alev aastal 1972.
Tiirlemisperiood
Tiirlemisperiood on ringliikumise (tiirlemise) periood ehk ajavahemik, mille jooksul üks keha läbib ümber teise keha tiireldes ühe täisringi ehk jõuab tiirlemiskeskme koordinaadistikus uuesti samasse kohta.
Paskov
Paskov (saksa keeles Paskau) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Frýdek-Místeki ringkonnas. Paskov asub Frýdek-Místekist umbes 6,5 km põhjaloodes ja Ostrava kesklinnast ligikaudu 12 km lõunas.
Paskovi on esmamainitud 1267. aastal. Paskov sai linnaõigused 2011. aastal.
1983. aastal alustas tööd Paskovi paberi- ja tselluloosikombinaat.
Margi keel
Margi keel on Nigeeria kirdeosas, Kamerunis ja Tšaadis kõneldav keel, mis kuulub Tšaadi keelte keskrühma ehk biu-mandara rühma. Kõnelejaid on umbes 160 000.
Margi keeles on 4 vokaali: /a/, /i/, /u/ ja /ə̀/. Võõrsõnades eristatakse ka /ɛ/-d and /o/-d.
Arthur Abele
Arthur Abele (sündinud 30. juuliil 1986 Mutlangenis) on Saksamaa kergejõustiklane (kümnevõistlus).
Margi keel
Konsonantfoneemide arv pole selge, neid on 66 või 54 (kui labialiseeritud konsonante lugeda häälikujärjendiks /Cw/) või 36.
Dihüdrotahhüsterool
pisi Dihüdrotahhüsterool ehk (1S,3E,4S)-3-[(2E)-2-[(1R,3aS,7aR)-1-[(E,2R,5R)-5,6-dimetüülhept-3-een-2-üül]-7a-metüül-2,3,3a,5,6,7-heksahüdro-1H-indeen-4-ülideen]etülideen]-4-metüültsükloheksaan-1-ool on D-vitamiini sünteetiline analoog. Kaubanduslikud nimetused on А.Т.10® ja Tachystin.
Margi keel
Margi keeles 2 tooni (kõrge ja madal), näiteks minimaalpaar fá "aasta" - fà "talu".