cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wilhelm Süß
Süß sai doktorikraadi 1904. aastal Gießeni ülikoolis väitekirjaga "De personarum antiquae comoediae Atticae usu abque origine". Ta habiliteerus samas 1909. aastal teosega "Ethos. Studien zur älteren griechischen Rhetorik".
Valga Sõjaväeringkond
Ringkonna staap asus Valgas Maleva tänav 5a, esimene ülem oli kolonel Friedrich-Karl Pinka.
Valga Kaitseringkonna Staap moodustati 1. veebruaril 1919, kui Valga vabastati Eesti Vabadussõjas Eesti vägede poolt. Komandantuur oli üks esimesi asutusi, mis vabastatud linnas tööd alustas. Valga linna ja maakonna komandandiks määrati kornet Kornel.
Wilhelm Süß
Aastatel 1909–1916 töötas ta eradotsendina Leipzigi Ülikoolis, 1916–1922 oli ta samas erakorraline professor. Aastatel 1923–1934 oli ta Tartu Ülikooli professor, seejärel Gießeni (1934–1940), Breslau (1940–1945) ja Mainzi Ülikooli professor (1947–1950). Tema teadustöö käsitles peamiselt antiikkomöödia ja retoorika stilistikat.
Valga Sõjaväeringkond
Ülemad
Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maa-ala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt:
Valter Ani
Valter Ani (30. jaanuar 1914 Peterburi kubermang – 19. juuli 1990 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta sündis Nižnije Osselki (Ala-Osselki) külas Peterburi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Vsevoložski rajoonis Leningradi oblastis). Lõpetas aastal 1936 Leningradi energeetikatehnikumi ja aastal 1949 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.
Aastatel 1936–1939 töötas ta Leningradis tehnik-laborandina, tehnik-konstruktorina ja tehnikuna. Aastatel 1945–1948 ja 1949–1951 töötas ta EKP Keskkomitee aparaadis, 1948–1949 EKP Kohtla-Järve Linnakomitee sekretärina. Aastatel 1951–1961 töötas ta EKP Tallinna Linnakomitee sekretäri ja I sekretärina.
Aastatel 1961–1962 töötas ta Eesti NSV siseministrina, aastatel 1962–1968 Eesti NSV Avaliku korra kaitse ministrina, aastatel 1968–1979 Eesti NSV siseministrina.
Ta oli aastast 1944 NLKP liige; aastatel 1954–1964 ja 1966– oli ta EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IV, V, VI, VII, VIII ja IX koosseisu saadik.
Luka-Meleškivska
Luka-Meleškivska (ukraina keeles Лука-Мелешківська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 3597. Pindala on 0,776 km².
Bataki keel
Bataki keel on Malai-Polüneesia keelte Filipiini rühma kuuluv keel, mida kõnelevad batakid Filipiinidel Palawani saarel.
Kõnelejate arv on umbes 200. Bataki keelt on tugevalt mõjutanud palavani keel.
Malev (eesnimi)
Malev on eesti mehenimi.
Nime Malev nimepäev on 23. juuni.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Malev Eestis 10 mehel.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Malev Eestis 9 mehel.
Pariisi Konservatoorium
pisi|Sissepääs teatriosakonda (mai, 2009) Pariisi Konservatoorium (prantsuse Conservatoire de Paris) on Prantsusmaal Pariisis tegutsev kõrgemat teatri-, muusika- ja balletiharidust andev õppeasutus (konservatoorium). Konservatoorium asutati 1795.
Eesti Maapank
Eesti Maapank oli aastatel –1998 tegutsenud pank. Aastal 1998 läks asutus pankrotti. pisi|260px|Estonia puiestee 11 Eesti Maapank ja Eesti Sotsiaalpank moodustati 1990. aastal Eesti NSV Valitsuse määrusega nr. 50, 5. märtsist 1990. aastal, NSVL Agrotööstuspanga Eesti Vabariikliku Panga ja kõigi tema allasutuste baasil ning NSVL Elamu-Sotsiaalpanga Eesti Vabariikliku Panga ja kõigi tema  allasutuste baasil,  Vabariigi  pangasüsteemi korraldamiseks. 18.06.1992. aastal muudeti Eesti Maapanga ärinimi – Eesti Maapank AS.
Pariisi Konservatoorium
1946 jagati konservatoorium kaheks: teatriosakonnaks (prantsuse Conservatoire national supérieur d'art dramatique) ja muusika-balletiosakonnaks (prantsuse Conservatoire national supérieur de musique et de danse).
Alates 2010. aastast on konservatooriumi rektor Bruno Mantovani.
Eesti Maapank
29.12.1995.a. sõlmisid liitumislepingu Aktsiapank Virumaa Kommertspank (nn. liitev pank) ja Aktsiaselts Eesti Maapank (e. nn. liituv pank).
22. oktoobril 1996 nimetati pank taas Eesti Maapangaks.
CMOS-sensor
pisi|CMOS-sensor CMOS-sensor on CMOS-pooljuhtstruktuuriga pildisensor, mis muundab sellele pealelangeva valguse elektrisignaaliks. Erinevalt sellele eelnenud CCD-sensorile, toimub footonite muundamine elektrisignaaliks (pinge) lokaaselt pildielemendi ehk piksli sees. Tänapäeval on üldiselt kasutusel aktiivpikselsensorid (APS) ehk piksli siseselt toimub ka signaali ehk pinge võimendamine võimendustransistoriga. CMOS-sensori iga piksel koosneb fotodioodist ja ühest või rohkemast transistorist. Pikslites tekkinud signaali saab pildimaatriksist välja lugeda individuaalseid piksleid adresseerides. CMOS-sensorid on tänapäeval kasutuses peaaegu kõikides turul saadavates seadmetes, millel on video- või pilditegemise võimalus (nutitelefoni kaamerad, veebikaamerad, video-fotokaamerad jne).
Eesti Maapank
Eesti Panga Nõukogu tühistas Eesti Maapanga tegevuslitsentsi (otsus 8-1/28.06.98).
CMOS-sensor
Ajalugu
Tänapäeva pildisensorite olemasolu tegi võimalikuks isoleeritud paisuga väljatransistori (MOSFET) leiutamine Mohamed M. Atalla ja Dawon Kahng poolt 1959. aastal. Sellele järgnes CMOS-i leiutamine Chih-Tang Sah ja Frank Wanlassi poolt 1963. aastal, mis on võtme tehnoloogia CMOS-sensorite juures. Veel üks oluline elektroonika komponent modernse CMOS-sensori juures on kaetud fotodiood (ingl Pinned Photodiode), kus siis pn-siirdele on lisatud veel üks aukjuhtuvse (p) kiht, mis võimaldab kiiremat laenguedastust, väiksemat müra ja kõrgemat kvantsaagist. Maetud fotodiood leiutati Jaapanis 1980. aastal.
Eesti Maapank
Tallinna Linnakohus tegi 24.08.1998. aastal otsuse AS Eesti Maapanga pankroti väljakuulutamise kohta. Maapanga võlad ületasid korrigeeritud bilansi järgi vara ligi kaks korda - pangal on võlgu 1,47 miljardit krooni ja vara 740,8 miljonit krooni.
CMOS-sensor
Ajalugu
Esimene CMOS-sensor nagu me seda tänapäeval tunneme valmistati 1993. aastal Ameerika Ühendriikides NASA Jet Propulsion Laboratory's (JPL). Selle arendust vedas Eric Fossum. See võimaldas igast pikslist eraldi signaali mahalugemist, kuid lokaalselt võimendust sellel veel ei olnud. 1995. aastal integreeriti JPL-is CMOS-sensorile kaetud fotodiood.
Suuresti tänu 1995. aastal loodud Photobit Corporation'ile jõudis CMOS-sensor laialdasemalt turule ja uue aastatuhande alguseks olid CMOS-sensorid kasutusel juba mitmetes lihtsamates ja odavamates kaamerasüsteemides.
Tārgale
pisi|left|Tārgale mõisa häärber Tārgale on küla (lielciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Tārgale valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 10 meetri kõrgusel, Ventspilsist 13 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Külas on Tārgale bussipeatus.
CMOS-sensor
Ajalugu
CMOS-sensori võidujooksule aitas kaasa ka video- ja filmitööstuse üleminek CMOS-sensoritele, sest üha suureneva pikslite arvuga muutus CCD-sensoritega töötamine väga energiakulukaks ja see viis ka kaamerate ülekuumenemiseni.
2009. aastal tõi Sony turule tagantvalgustatud CMOS-sensori, mis tähendas, et pikslis olev muu elektroonika ei seganud enam valguse kogumist. See võimaldas CMOS-sensoritel olla tundlikumad kui inimsilm.
Tārgale
Tārgalet mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1230. Tänapäevane asula oli varem Tārgale mõisa (Tergeln) keskuseks. Nõukogude ajal sai külast kahe kohaliku kolhoosi (Venta ja Mitšurini nimelise) keskasula, mõisahäärberis asusid kohalik kool ja kolhoosi kontor. Tārgale park on looduskaitse all.
CMOS-sensor
Üldine tööpõhimõte
Olles pildisensor saab CMOS-sensoriga mõõta sellele pealelangeva valguse ehk elektromagnetkiirguse intensiivsust. Sensor koosneb mitmest väiksemast pildielemendist (pikslist), millest iga üks tegeleb individuaalselt kiirguse intensiivsuse mõõtmisega. Elektromagnetkiirgus paistes CMOS-sensori peale põhjustab selle pikslis olevas fotodioodis fotoefekti, mille tulemusena tekib fotodioodis kiirguse intensiivsusega võrdeline kogus vabu laengukandjad. Laengut kogutakse säriaja jooksul kondensaatorisse. Laadunud kondensaator omab laengu kogusele vastava pinge ning seda võimendatakse võimendustransistoriga. Seejärel teostatakse välise vooluringiga pikslist signaali mahalugemine, mida võidakse veel omakorda võimendada, ja analoog-digitaalmuunduriga signaali digitaliseerimine. Viimasena lähtestatakse piksel ehk eemaldatakse laeng pikslist, et see oleks järgmiseks särituseks uuesti valmis. See protsess käib tavaliselt ridahaaval, mida nimetatakse ka veerevaks katikuks (ingl Rolling shutter).
Piksli ülesehitus
raam|4 transistoriga CMOS-piksli põhimõtteskeem: 1 ‒ fotodiood; 2 – laengu edastus MOSFET; 3 ‒ dioodi laengut salvestav kondensaator; 4 ‒ võimendustransistor; 5 ‒ reavalimise MOSFET; 6 ‒ signaali edastus veerusiinile, mille kaudu edastatakse signaal analoog-digitaalmuudurisse; 7 ‒ lähtestamise MOSFET (reset); VDD ‒ toitepinge CMOS-sensori iga piksel on oma ehituset identne, kuid erinevates sensorites võib leiduda erinevaid piksli ülesehitusi. Piksli ülesehitust kirjeldatakse selles oleva fotodetektori ja transistoride arvu järgi. Levinud on notatsioon „nT“, kus n on transistoride arv ja T on transistor. Üldiselt tähendab rohkemate transistoride arv pikslis seda, et see võimaldab suuremat funktsionaalsust või paremat kontrolli mürade üle, kuid iga lisanduva transistoriga lisandub ka ülesehitusele keerukust ja rohkem komponente tähendab ka suuremaid piksleid.
Tārgale
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele ja partisanidele.
CMOS-sensor
3T
3T on kõige lihtsam lokaalse võimendusega piksli ülesehitus. Selles on fotodiood, võimendustransistor, lähtestamise transistor ja rea valimise transistor. Säritamisel sulgetakse lähtestamise transistor ning fotodioodis tekkinud laeng koguneb kondensaatorisse. Kogunenud laengust põhjustatud pinget võimendatakse võimendustransistoriga ning seejärel suletakse rea valiku transistor, millega kandub võimendatud pinge veerusiinile. Edasi registreeritakse veerusiinil olev pinge juba pikslivälise elektroonikaga. 3T ülesehituses kasutatakse tavalist pn-siirdega fotodioodi, kuid leidub ka kaetud fotodioodega CMOS-sensoreid. Kaetud fotodioodi abil saab vähendada soojuslikul toimel tekkinud laenguid ehk pimevoolu. Üks probleem, mis esineb 3T pikslitega on katikuviivis (ingl shutter lag), mis tähendab seda, et kui teha pilti mingist eredast valgusallikast ja seejärel teha kohe uuesti pilti, siis piksel ei jõua vahepeal täielikult tühjeneda ja eelmise pildi kujutis võib esineda ka järgmisel pildil. Lisaks on 3T pikslitega CMOS-sensor sunnitud töötama veereva katiku režiimis, sest peale säritust tuleb signaal pikslist kohe maha lugeda ning seejärel piksel lähtestada ehk ei ole võimalik kuidagi signaali pikslisse talletada.
4T
4T on edasiarendus 3T ülesehitusest, millele on juurde lisatud laengu edastamise transistor, mis paikneb kaetud fotodioodi ja võimedustransistori paisu vahel. Säritamise ajal on laengu edastamise transistor suletud ehk laeng koguneb kaetudf otodioodile ja särituse lõppedes avatakse laengu edastamise transistor, millelt kandub laeng võimendustransistori paisule. Edasine toimub sarnaselt 3T ülesehitusele. Kaetud fotodioodi ja laengu edastamise transistori kasutamine võimaldab täielikult tühjendada fotodioodi ala ja seetõttu saab vähendada müra ning katikuviivist.
Tārgale
Küla järgi on nime saanud siluri Ohessaare lademe Tārgale kihistu.
Aastal 2017 oli külas 488 elanikku.
CMOS-sensor
5T
5T on samuti edasiarendus 4T ülesehitusest, millel on juurde lisatud globaalne lähtestamise transistor, mis on ühendatud fotodioodi külge. See võimaldab eraldi tühjendada fotodioodi, mis teeb omakorda võimalikuks globaalse katiku kasutamise ehk peale iga pikslirea lugemist ei pea enam pikslit kohe tühjendama. 5T arhitektuuri kasutatakse enamasti kõrgtaseme CMOS-sensorites, mis on mõeldud teaduslikeks mõõtmisteks (nt sCMOS).
Eest ja tagant valgustatud pikslid
Iga pildisensori juures on oluliseks parameetriks täitetegur (ingl fill factor), mis on sisuliselt pikslis valgustundliku osa ja kogu piksli suuruste suhe. Täitetegur määrab ära, kui palju pikslile pealelangevast valgusest on kasulik valgus. Näiteks kui täitetegur oleks 50%, siis 50% kogu pealelangevast valgusest läheks kaotsi. Kuna CMOS-sensori pikslis on lisaks fotodioodile veel mitmeid teisi elektroonika komponente, siis iga komponedid lisandumisega väheneb piksli täitetegur. See on tõsi eest valgustatud pikslite puhul, sest fotodiood asub tavaliselt substraadis sügavamatel kihtidel kui muu elektroonika ja seetõttu ei pääse valgus fotodioodile ligi. Eest valgustatud pikslitel saab täitetegurit parendada, lisades selle peale mikroläätse, mis suudab koondada valgust rohkem fotodioodile. Selle probleemi vältimiseks on välja töötatud tagant valgustatavad pikslid, kus piksli alust substraadi kiht õhendades on võimalik pikslit valgustada nii öelda tagant poolt, mis tähendab, et fotodioodi ja pealelangeva valguse vahel on vähem segavaid kihte. Veel lisaks saab ka tagant valgustatud pikslile lisada mikroläätse, mis võimaldab tõsta piksli täitetegurit üle 90%.
CMOS- ja CCD-sensorite võrdlus
CMOS- ja CCD-sensorite üldine tööpõhimõte on üpriski sarnane ehk mõlemas toimub fotodioodiga pealelangeva valguse muundamine valguse intensiivsusele vastavaks signaaliks ning hiljem igast pikslist signaali mahalugemine, kuid kogu protseduur, mis jääb nende kahe sammu vahele on pildisensoritel väga erinev. Kõige suurem erinevus CMOS- ja CCD-sensoritel on elektrilaengu pingeksmuundamine ja saadud elektrisignaali mahalugemine pikslitest. CMOS-sensori tööpõhimõtet on juba kirjeldatud, aga CCD-sensori puhul ei ole võimalik üksikuid piksleid aadresserida ja nendest signaali maha lugeda. CCD-sensoris toimub kogu elektrilaengu pingeks muundamine ja selle võimendamine pikslimaatriksi ääres ehk elektrilaengud kantakse järgemööda ühest pikslist teise ning ääres olevatest pikslitest kantakse elektrilaeng edasi välisesse vooluringi, kus toimub signaali võimendamine ja digitaliseerimine. Erinevus on ka mõlema sensoritüübi tootmisprotsessis, mis väljendub sensorite omadustes.
CMOS-sensori puudujäägid võrreldes CCD-sensoriga:
CMOS-sensori eelised võrreldes CCD-sensoriga:
CCD-sensorid leiavad tänapäeva kasutust enamasti teaduslikes instrumentides, sest nendega on võimalik teha kvaliteetsemaid mõõtmisi, kuid viimastel aastatel on esile kerikunud sCMOS-sensorid, mis on mõeldud just teaduslikeks mõõtmisteks. Praeguseks suudetakse valmistada sCMOS-sensoreid, mis toodavad parema kvaliteediga pilte, kui CCD-sensorid. CMOS-sensorid on kasutusel peaaegu kõikides tavatarbijale mõeldud toodetes (nutitelefonid, veebikaamerad ja video-fotokaamerad).
Ahelverb
Ahelverb on perifrastiline verb, mille sisuliseks tuumaks on tegusõna käändeline vorm ehk infiniit. Tegusõna pöördeline vorm ehk finiitverb väljendab infiniidiga tähistatud situatsiooni
Now That's What I Call Music! 62 (Suurbritannia väljalase)
"Now That's What I Call Music! 62" on 62. album Suurbritannia albumiseeriast "Now That's What I Call Music!". Album avaldati 21. novembril 2005.
Ahelverb
Modaalverbidest moodustuvad ahelverbid
Modaalverbidest moodustavad ahelverbe Neil verbidel puudub subjektiselektsioon, mis tähendab, et nad ei tingi ei grammatilise subjekti ehk aluse olemasolu, tähendust ega vormi lauses. Alus sõltub ainult tegusõna käändelisest vormist.
''Ilm selgineb. - Ilm võib selgineda. Ilm peab selginema. Ilm näib selginevat.''
''Uurija muutis tingimusi. - Uurija võib/tohib/saab muuta tingimusi. Uurija peab muutma tingimusi. Uurija näib muutvat tingimusi.''
Ahelverbi koosseisu ei kuulu
Need tingivad iseseisvalt kogeja-omajalause malli, kus infiniidi tegevussubjekt vormistub alalütleva käände määrusena. da-infinitiivi vormis laiend on sel juhul iseseiseva lauseliige - alus.
Võrdle:
''Me hoiame asja saladuses. - Meil tuleb/maksab/on vaja asja saladuses hoida.''
Tegevuse faase väljendavad ahelverbid
Tegevuse algust ja lõppu väljendavaid ahelverbe moodustavad faasiverbid koos ma-tegevusnimedega.
Algust väljendavad hakkama, asuma, minema, tulema, jääma, kukkuma, lööma, puhkema, kargama, süttima jt + ma-tegevusnimi sisseütleva käändega.
Lõpulejõudmist väljendab lakkama + mast-tegevusnimi.
Faasiverb + mas-tegevusnimi: ''Ta hakkas sööma. Direktor kukkus karjuma. Vend jäi magama. Ta silmad lõid särama.''
Faasiverb + mast-tegevusnimi: ''Kõrvad lakkasid kumisemast. Kell lakkas töötamast.''
Tegevuse põhjustamist väljendavad ahelverbid
Tegevuse põhjustamist väljendavaid ahelverbe moodustavad kausatiivverbid panema, ajama, jätma, laskma, lööma, vajutama, keerama jt + ma-tegevusnimi.
''Ta pani televiisori mängima. Hingevalu ajab inimese lollusi tegema. Ema vajutas tule põlema. Ta laseb endale maja ehitada.''
Tegevuse viisi iseloomustavad ahelverbid
Tegevuse viisi iseloomustavaid ahelverbe moodustavad kirjeldavad verbid da-infinitiiviga.
''Poiss paukus köhida. Jüri vehkis käia töö ja klubi vahet.''
Šokolaadpruun
Šokolaadpruun ehk šokolaadipruun on üks pruunidest värvitoonidest, šokolaadi värvi sügav- kuni tumepruun värvus.
Varudi raba
pisi|[[Alpi jänesvill Varudi rabas]]
Šokolaadpruun
Karakterilt hõrk, õrn, magus, soe.
Varudi raba
Varudi raba on raba Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
Rabas on kaks pelgupaika (Suur ja Väike Hiis), mis on tunnistatud arheoloogiamälestisteks.
Šokolaadpruun
Variatsioonid
Veebivärv Chocolate on hele oranžile lähenev pruun.
Karvavärvusena
Šokolaadpruuniks nimetatakse idamaistele kassitõugudele omast pruuni kasukavärvust.
Koeratõugude puhul tähendab šokolaadivärvi kasukas ühtlast tumepruuni karva; tuntuim tõug, millel see värvus esineb, on labradori retriiver.
Lõuna-Eesti Haigla
Lõuna-Eesti Haigla Võru maakonnas Võru vallas Meegomäe külas asuv haigla, mida haldab AS Lõuna-Eesti Haigla.
Ettevõte kanti Äriregistrisse 2001.
Ad hoc-hüpotees
Ad hoc-hüpotees (inglise ad hoc hypothesis) ehk ad hoc-oletus on teaduses ja filosoofias hüpotees, mis on lisatud mingile teooriale eesmärgiga päästa seda teooriat falsifitseeritavuse eest.
Mõiste on kasutusele võetud teadusfilosoof Karl Popperi poolt.
Karjapasun
Karjapasun (murdes ka pasun, saarte murdes tõri, läänemurdes luik, tartu murdes ja võru murdes piibar) on eesti rahvapill, varem oli karjaste puhkpill.
Valmistamine
Karjapasun oli sirge või kergelt kaarjas sõrmeavadeta kooniline toru, mis valmistati puust või puukoorest. Puust karjapasun õõnestati kaheks lõhestatud puuoksast, mis valiti pikkusega 90–180 cm. Kokkupandud pooled kinnitati vitsvõrudega või mähiti spiraalselt kasetohuribadega. Puhumisotsas oli puust või koorest huulik.
Kagu-Eestis oli piibar kuni 80 cm pikk ning see oli keeratud lepa- või pärna kooreribast, mis laiemast otsast kinnitati puupulgaga. Piibari huulikut asendas mõnikord kuni 8 cm pikkune lepa- või pajupulgast piuk, millele oli keeleke sisse lõigatud nagu roopillil. Piibari eripäraks oli see, et teda hoiti vees, vältimaks kuivamist.
Kasutamine
Karjapasunaga saab puhuda ainult naturaalhelisid (signaalid, improvisatsioonid). Heliga andis karjane hommikul märku karja väljaajamiseks ning õhtul teatas selle kojutulekust. Karjas puhuti pasunat meelelahutuseks, mõnikord ka röövloomade peletamiseks. Karjapasun kadus üldkasutuselt 19. sajandi teisel poolel.
Hannoveri kuningriigi lipp
thumb|220px|Hannoveri kuningriigi riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 2:3.
Ľudovít Ódor
Ta lõpetas aastal 1999 Bratislavas Comeniuse ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonna magistrikraadiga matemaatika ja juhtimise alal.
Pärast õpingute lõpetamist asus ta 1999. aasta aprillis tööle Tšehhoslovakkia Kaubanduspanka (Československá obchodní banka) finantsturu analüütikuna, kus töötas kaks aastat. Seejärel sai temast Slovakkia reitinguagentuuri majandusteadlane ja peaaegu kahe aasta pärast liitus ta riigiametiga Slovakkia rahandusministeeriumi peaökonomisti ja finantspoliitika instituudi direktorina.
2006. aasta jaanuaris sai temast Slovakkia keskpanga (Národní banka Slovenska) pangandusnõukogu liige ja teadusuuringute tegevdirektor. Septembrist 2010 kuni aprillini 2012 oli ta peaminister Iveta Radičová ja rahandusminister Ivan Mikloši nõunik.
Hannoveri kuningriigi lipp
Hannoveri kuningriigi lipp võeti kasutusele 22. juulil 1837. Seadusega kehtestati kollane ja valge värv (Landesfarben). Neid värve oli esmalt kasutatud ratsaväe kiivrite sulgedel aastal 1790. Kuningriigi lipp kaotas kehtivuse pärast Hannoveri kuningriigi annekteerimist Preisimaa poolt aastal 1866. Aastal 1887 kasutusele võetud Preisimaa Hannoveri provintsi lipu värvid olid samad, mis endise kuningriigi lipu värvid: kollane valge kohal.
Ľudovít Ódor
Septembris 2015 sai temast Euroopa Liidu sõltumatute eelarvenõukogude assotsiatsiooni aseesimees ja ta oli sellel ametikohal kuni oktoobrini 2017. Pärast seda oli ta aasta ja kuu Slovakkia Hoiupanga nõukogu liige, ja kuni 2018. aasta veebruarini eelarvenõukogu liige.
Ta on finantspoliitika instituudi, eelarvevastutuse nõukogu ja raha eest hoolitsemise üksuse kaasasutaja. Oma tegevusega aitas ta kaasa ühtse maksu kehtestamisele, riigi rahanduse juhtimise reformile, euro kasutuselevõtu strateegiatele, võlapiduri seadusele ning pensionisüsteemi esimese ja teise samba reformimisele.
Hannoveri kuningriigi lipp
Pärast personaaluniooni lõppu Suurbritanniaga aastal 1837 võttis kuningas Ernst August ametlikult kasutusele kolla-valge bikoloori kolmel kujul (kuigi oli erinevaid variante):
Ľudovít Ódor
Alates 2016. aasta jaanuarist on ta Kesk-Euroopa Ülikooli külalisprofessor. Ta on mitmete raamatute autor.
Hannoveri kuningriigi lipp
Algselt oli hobune rohelisel taustal, kuid see muudeti Preisimaa poolt lõplikult aastal 1881 Welfi dünastia territoriaalse sõltumatuse kadumise tähistamiseks. Pärast Preisi-Hannoveri sõda järgnesid Hannoveris laiaulatuslikud rahvarahutused, mida peamiselt rahastati Welfi dünastia poolt nende eksiilist Viinis kuni kuningas Georg V surmani Pariisis aastal 1878 ja lõpuks Hannoveri kroonprintsi Ernst Augusti noorima poja abieluni keiser Wilhelm II tütrega, mis enam-vähem lahendas pärilusküsimused Preisimaa ja Hannoveri vahel Braunschweigi ja Lüneburgi hertsogkonna osas. Hoolimata sellest pole Welfi dünastia kunagi loobunud oma troonist Hannoveris, mis teeb neist ainsa Saksa kuningliku perekonna, kes veel amatlikult nõuab oma krooni ja maid.
Ľudovít Ódor
7. mail 2023, pärast peaminister Eduard Hegeri tagasiastumist, teatati, et president Zuzana Čaputová nimetab ta ajutise valitsuse juhiks.
Anora Estonia AS
Anora Estonia AS (varasemate nimedega Altia Eesti AS ja AS Ofelia) on ettevõte Eestis, mis toodab ja müüb alkohoolseid jooke. Tegemist on suuruselt teise alkoholitootjaga Eestis Liviko järel. Ettevõtte on Soomes baseeruva kontserni Anora Grupp tütarettevõte. Anora Estonia on Eesti Alkoholitootjate ja Maaletoojate Liidu liige.
Ettevõte asutati 1991. aastal nimega AS Ofelia ja firma oli üks esimesi alkoholitootjaid iseseisvuse taastanud Eestis. 1994. aastal omandas ettevõtte Soome suurim alkoholifirma Altia. Altia ja Arcuse liitumise järel muudeti Altia Eesti nime 2022. aastal Anora Estoniaks.
Anoras toodetakse tänapäeval tunnis kuni 8000 pudelit jooke. Ettevõtte olulisemad kaubamärgid on Saaremaa Vodka, Saaremaa Gin, Koskenkorva Vodka, O.P. Anderson Aquavit, Larsen konjak, Blossa Glögg ja Chill Out veinid.
Ajalugu
Aktsiaselts Ofelia asutasid viis eestlast ja üks soomlane 1991. aasta lõpus, kui eraettevõtetele hakati andma alkoholitootmise litsentse. Ettevõtte nimi valiti ühe töötaja väitel Ofelia-nimelise kommikarbi järgi. Oktoobris sõlmiti asutamisleping, novembris registreeriti ettevõte ja esimene toodang (Safir-Gin) valmis detsembris ühe omaniku garaažis Tallinnas. Safir-Gin osutus menukaks ja Ofelia kolis Liivalaia tänavale, endise Agro siirupitehase ruumidesse. Mõne aja pärast koliti kontoriruumid ja tootmine Tallinnast 15 kilomeetri kaugusele Laabile endisesse kanalasse. 1994. aastast omandas ettevõtte aktsiaenamuse (70%) Soome suurim alkoholifirma Alko, millest eraldus 1995. aastal Altia. Tänaseks kuulub Anora Estonia 100% Altia järglasele Anora Grupile. Soome firma alla mineku järel ettevõte laienes ja algas viski tootmine.
Pärast alkoholitootmise vabaks andmist tuli Ofelia välja viinaga "Ofelia", mis nimetati 1996 aastal "Saaremaa viinaks". Samal aastal lõpetati juunis ligi pooleks aastaks Ofelia litsents, kuna firmat kahtlustati salaviina välismaale müümises. Novembris taastati kõik firma müügiõigused. Samuti tuli võidelda selle vastu, et töötajad toodangut koju ei viiks. Selleks loodi firmas preemiasüsteem, kus töötajad võisid igal reedel viia koju ühe alkoholipudeli. Ettevõte on mitu korda paistnud silma poleemikat tekitavate reklaamidega. Näiteks 1996. aastal reklaamiti "Saaremaa viina" surnud kultuuritegelaste piltidega ja 2004. aastal reklaamis viina Marko Matvere, mis tekitas probleeme, sest alkoholi ei tohi kuulsa inimesega seostada.
Viited
<references group="" responsive="1">
Semen Sementšenko
Semen Sementšenko (kodanikunimega Kostjantõn Grõšõn, ukraina keeles Костянтин Ігорович Гришин; sündinud 6. juunil 1974 Sevastopolis ) on nom de guerre, mida kasutab Ukraina sõjaväelane, vabatahtlikest koosneva pataljoni "Donbass" asutaja ja endine komandör,. Hiljem sai temast poliitik.
Sõjaväeteenistus
Endine mereväeleitnant ja turvatöötaja Semen Sementšenko oli üks tuntumaid Ukraina siseministeeriumile alluvate vabatahtlike sõjaväeüksuste juhte.
Perekonna ja tuttavate julgeoleku huvides keeldus ta Donbassi sõja alguses oma tegelikku nime avaldamast ja kandis avalikes kohtades alati näomaski.
Poliitikas
Ta oli Ülemraada VIII koosseisu liige (oli poliitilise partei Ühendus "Eneseabi" valimisnimekirjas teine).
Kolm
Kolm ehk 3 on täisarv, mis otseselt eelneb arvule 4 ja otseselt järgneb arvule 2.
Kolm järgarvuna märgitakse Rooma numbriga III.
Taari talu kalmistu
Taari talu kalmistu on kalmistu Kambja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Aardla külas Kastre vallas Tartu maakonnas.
Kalmistu rajati Taari talu maadele (tänapäeval asub see Joosepi talu maadel) ja selle omanik oli perekond Ivane. Kalmistule on arvatavasti maetud 2 inimest.
Capitis deminutio minima
Capitis deminutio minima tähendab Rooma õiguses peremuutust. Suhted vana perega katkesid ning muutus võis olla nii isiku vabaduse piiramise kui ka suurenemise suunas.
Gaius selgitab Institutsioonides G.1.162 capitis deminutio’t järgmiselt: „Capitis deminutio on väikseim, kodakondsus ja vabadus jäävad alles, kuid inimese isiklik seisund muutub. Nii juhtub nendega, keda adopteeritakse; nendega, kes on teinud läbi enda rituaalse (fiktiivse) müügi (coemptio), ja nendega, kes on antud mancipium’isse ja vabaks lastud mantsipatsiooni-protseduuriga.“
Seega võis Gaiuse järgi capitis deminutio minima toimuda läbi kolme toimingu:
1)    adopteerimise – nii alaealise isiku kui ka täisealise ja iseseisva isiku perre võtmise puhul.
G. 1.134 iseloomustatakse seda nii: „Pealegi kaotavad vanemad oma võimu laste üle, kui annavad nad adopteerimiseks. Sel juhul kui poeg antakse adopteerimiseks, leiavad tegelikult aset kolm mantsipatsiooni ja kaks vahepealset võimu alt vabastamist (nagu siis kui isa tahab poega oma võimu alt vabastada, et teha teda iseseisvaks). /.../“
2)    cum manu abiellumise coemptio-protseduuriga.
G.1.113 on abiellumine cum manu coemptio-protseduuriga kirjeldatud järgmiselt: „Kui abiellutakse coemptio-protseduuriga, läheb naine mantsipatsioonitehinguga oma abikaasa võimu alla. See on fiktiivne müük, mille juures peab olema vähemalt viis tunnistajat, kes on Rooma kodanikud ja täisealised, ja ka kaalumees.“
Õiguslikult läks naine sel viisil abielludes mehe võimu alla ja sai vastava staatuse.
3)    protseduuridega, millega kaasnes mancipatio ja manumissio (näiteks emancipatio ja adoptio).
G.1.132 on kirjutatud emancipatio’st: „Meie vanemlik võim laste üle lakkab ka emantsipatsiooni läbi. Isavõimust vabastab poja kolme ja teised lapsed ühe mantsipatsiooni teel müümine. /.../“
Mõju ja tagajärjed agnaatilisele sugulusele
Agnaatiline sugulus tähendas, et isikud olid üksteisega suguluses meesliini pidi. Agnaatilised sugulased olid isikud, kes olid ühe ja sama perepea (paterfamilias 'e) võimu all või oleksid tema võimu all, kui see isik oleks veel elus. Capitis deminutio minima lõpetas agnaatilise suguluse, sest isik ei olnud enam selle paterfamilias 'e võimu all. Sellest kirjutab Gaius ka järgmiselt: G.1.163 „Mitte ainult suurem capitis deminutio ei hävita agnaatilist sugulust, vaid ka capitis deminutio minima. /.../“
Mõju isiku varalistele suhetele
Kui isik tegi läbi capitis deminutio minima, läks selle isiku vara sellele, kelle võimu alla ta läks. G.3.83 sätestab, et isiku adopteerimisel või naise minekuga mehe võimu alla abiellumisega, omandavad adoptiivisa ja see isik, kelle võimu alla naine läheb, õigused kogu tema kehalisele ja mittekehalisele varale ja hagidele, välja arvatud nendele, mis lõppevad capitis deminutio tõttu, näiteks kasutusvaldus. /.../
Samuti võis varajasel ajal (juba enne klassikalist ajastut) perekondliku seisundi muutus kaasa tuua ka isiku vastutuse lõppemist oma lepingulistest suhetest tekkinud võlgade eest.
Mõju ja tagajärjed muudele õiguslikele suhetele
Samuti loeti peale capitis deminutio 't kehtetuks ka testament ning kui isik ei teinud peale seda uut, siis läks tema vara tema seadusjärgsetele pärijatele.
Põllumajandusnäitus
Põllumajandusnäitus on näitus, mis tutvustab põllumajanduse toodangut, põllumajandusmasinaid, väetisi, põllumajandusloomade tõuge, põllumajandusalase uurimistöö tulemusi ja uusi töövõtteid.
Baltimaade esimene põllumajandusnäitus toimus 1871 Riias. Eesti esimene põllumajandusnäitus toimus Märt Miti algatusel Otepääl. Tartus korraldati esimene põllumajandusnäitus 1887 ja Tallinnas 1891.
Eesti NSV-s korraldati ülevabariigilisi ja rajoonidevahelisi põllumajandusnäitusi sageli koos lüpsi- ja künnivõistlustega.
Pärast taasiseseisvumist on Eestis korraldatud rahvusvahelisigi põllumajandusnäitusi, näiteks Maamess ja Agro Tartu 2003.
Pimen (Moskva patriarh)
Pimen (vene Пимен; kodanikunimega Sergei Mihhailovitš Izvekov, vene Сергей Михайлович Извеков; 23. juuli (vkj 10. juuli) 1910 Kobõlino, Kaluga kubermang – 3. mai 1990 Moskva) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik, aastatel 1971–1990 Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Elulugu
Ta sündis mehaanik Mihhail Izvekovi ja tema abikaasa Pelageja peres. Tulevane patriarh omandas hariduse keskkoolis, laulis varateismelisena kirikukooris ja osales jumalateenistustel piiskoppide hüpodiakonina.
Pärast kooli lõpetamist sõitis ta 1925. aastal Moskvasse, astus Sretenski kloostrisse ja juhatas koore mitmes Moskva kirikus. 1927. aastal pühitseti ta mungaks Pimeni nime all, vaga Pimen Suure auks.
16. juulil 1930 pühitses Zvenigorodi ülempiiskop Filipp (Gumilevski) ta munkdiakoniks ja 12. jaanuaril 1931 munkpreestriks.
1932. aastal kutsuti ta kaheks aastaks aega teenima Tööliste ja Talupoegade Punaarmee ühte väeossa Valgevenes.
Järgnevate aastate kohta kuni 1945. aastani puuduvad ametlikes biograafiates igasugused andmed. Öeldakse vaid, et sõja lõppedes oli munkpreester Pimen Rõõmukuulutamise katedraali vaimulik Vladimiri oblasti Muromi linnas.
Teise versiooni järgi vahistati ta 1934. aastal kiriku ja riigi lahutatuse seaduse rikkumise eest. Talle mõisteti kolm aastat vabadusekaotust. Kandis karistust Moskva-Volga kanali ehitusel. Pärast karistusaja lõppu 1937. aastal saadeti administratiivkorras asumisele Andijoni linna Usbeki NSV-s, kus juhtis kuni Suure Isamaasõja alguseni sanitaarharidusmaja. 1941. aasta juunis kutsuti armeesse ja teenis 702. laskurpolgus Lõuna- ja Stepirindel.
Tümo-lümfaatiline seisund
Tümo-lümfaatiliseks seisundiks (status thymicolymphaticus, ka status lymphaticus) nimetati patsiendi seisundit, mil arst tuvastas kas elaval (või ka surnud) patsiendil suurenenud tüümuse ja lümfisõlmed.
Termin leidis mitmel pool maailmas küll kasutamist, kuid meditsiinitöötajate seas puudusid kokkulepped ning tõendusmaterjal seisundi tuvastamiseks ja diagnoosimiseks.
Tümo-lümfaatiline seisund (ka 'tüümuse surm' mors thymica, Felix Platter, 1614) oli mõnda aega klassifitseeritud haigusliku seisundina, mis mõnede meditsiinitöötajate arvates võis põhjustada ka vastsündinute ja väikelaste äkksurma.
Diagnoosimisel (ka surma järgsel) peeti tähtsaks asjaolu, et ei esineks muid tuntud haigusi ja lahkamisel ei tuvastaks anatoomilisi kõrvalekaldeid.
1860. aastatel arvas arst Samuel Wilks, et laste vormikad kehad ja suurenenud tüümus on hea tervise tunnusteks, kuid tema oli teadaolevalt üks väheseid selle seisukoha pooldajaid.
1889/1890 defineeris A. Paltauf seisundit kui lümfaatilist, mille korral tüümus on säilinud ning tuvastatavad on aktiivsed Hassalli kehad, arteriaalse süsteemi hüpolaasia ja hüperplastilised lümfoidkoed.
Vahepeal aga avastas Wilhelm Conrad Röntgen röntgenikiirguse ja alates 1903. aastast hakati kasutama tüümuse vähendamiseks kiiritusravi.
Dr. Charles Norris (New York) oli esimene, kes pakkus 1905. aastal kriteeriumid tümo-lümfaatilise seisundi diagnoosimiseks.
20. sajandi alguses kasutati imikute ja väikelaste tümo-lümfaatilise seisundi ja laryngismus stridulus'e raviks kirurgilist ravimeetodit – harkelundieemaldust. Seisundi raviks pakkus König 1906. aastal tüümuse kirurgilist eemaldamist. Kuid kirurgilisetel sekkumistel olid soovimatud kõrvaltoimed 33,3% (üks kolmest patsiendist) surma näol.
Enne 1930. aastat arvati, et suurenenud tüümus ja lümfisõlmed, mida nimetati tümo-lümfaatilise seisundiks, on haiguslik seisnud, mis põhjustab vastsündinute ja väikelaste äkksurma.
1929. seostati suurenenud tüümust mitme haigusliku seisundiga ja seetõttu peeti oluliseks tüümust (ka vastsündinutel) radioloogiliselt uurida.
1930. aastatel aga uuriti Suurbritannias seisundit põhjalikult ja seda ei liigitatud enam haiguste hulka.
Eesti NSV-s arvati aga veel 1960. aastatel, et suurenenud tüümus kutsub esile tümo-lümfaatilise seisundi.
Termin
Seisundi kohta on kasutatud ka termineid constitutio-lymphatica, lymphatic constitution, lymphatic-chlorotic constitution, lymphatic diathesis, lymphatic dyscrasia, lymphatic habitus, lymphatism, status lymphaticus, status thymicus, ja thymo-lymphaticus.
SEB Tallink Open
SEB Tallink Open on igal aastal Tallinnas peetav naiste tennisevõistlus. Võistlus on üks ITF Women's Circuit'i turniire.
Cloppenburgi kreis
Cloppenburg on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Kreisi pindala on 1418 km². 31. detsembril 2015 elas seal 164 734 inimest.
Cloppenburg külgneb (põhjast ja päripäeva) järgmiste kreisidega: Ammerland, Oldenburg, Vechta, Osnabrück, Emsland ja Leer.
thumb|Põllumajandusvabrik Hemmelte juures thumb|Biogaasi tootmine Sevelteni juures
Nagu ka naaber Vechta kreis, on see hästi tuntud põllumajandusvabrikute poolest, eriti kalkunite ja sigade. Need kaks kreisi on tuntud ka kui Schweinegürtel ("seavööde"). Pinnas on enamasti väheviljakas. Loomasööda massiline sissevedu teeb põllumajandusvabriku võimalikuks. Vedela sõnniku abil kasvatatakse teravilja, mida kasutatakse ka biogaasi kasvavaks tootmiseks.
Koos Vechta naaberkreisiga on kreis tugevalt katoliiklik peamiselt luterlikus piirkonnas, olles nii üks Saksamaa kõige konservatiivsemaid piirkondi. Liidupäeva valimistel moodustab kreis koos Vechta kreisiga Cloppenburg-Vechta valimisringkonna, mis on traditsiooniliselt CDU tugevaimaks valimisringkonnaks.
Ajalugu
Piirkond oli keskajal Tecklenburgi krahvkonna osa. Siis oli see pikka aega (1400–1803) Münsteri piiskopkonna omand. 1803. aastal annekteeris selle Oldenburg ja see jäi Oldenburgi osaks 1945. aastani. Kreis loodi 1933. aastal.
Geograafia
thumb|Thülsfelde veehoidla
Kreis hõlmab läänepoolse osa ajaloolisest piirkonnast Oldenburger Münsterland, mille nimi tähendab Oldenburgi maid, mis varem kuulusid Münsterile. See on tasane maapiirkond, mis oli algselt soine ning täis väikseid jõgesid ja ojasid.
Thülsfelde veehoidla on tehisjärv, mis ehitati aastatel 1924 kuni 1927, et vältida piirkonnas üleujutusi. Täna on see suur turismisihtkoht mitme telkimisplatsi ja noortehosteliga.
Linnad ja vallad
thumb|300px|tühi|Linnad ja vallad Cloppenburgi kreisis
Pärtel (perekonnanimi)
Pärtel on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pärtel 466 inimesel (215 mehel ja 251 naisel). Perekonnanimede levikult on Pärtel meeste puhul 259. ja naiste puhul 237. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 9,22.
Kõige levinum on perekonnanimi Pärtel vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,47.
Hiiessoo
Soos paikneb Hiiesoo Suurlaugas.
Roman Darmohrai
Roman Darmohrai (ukraina keeles Роман Анатолійович Дармограй) on Ukraina sõjaväelane.
Ankogeli rühm
thumb|Seebachi org [[Mallnitzi juures koos Hochalmspitzega]]
Roman Darmohrai
Sõjaväeteenistus
Korraldas 2022. aasta märtsis Kiievi lahingu ajal Brovarõ rajoonis Puhivka, Roživka ja Kalõnivka asulate kaitsmist.
Ankogeli rühm
Ankogeli rühm (saksa: Ankogelgruppe) on Kesk-Ida-Alpide alamrühm. Koos Goldbergi rühma, Glockneri rühma, Schoberi rühma, Kreuzecki rühma, Granatspitze rühma, Venedigeri rühma, Villgrateni mägede ja Rieserferner rühmaga moodustab see Kõrg-Tauerni mäestiku.
Ankogeli rühm asub Austria Salzburgi ja Kärnteni liidumaadel. Selle kõrgeim tipp on Hochalmspitze (3360 m).
Ankogeli rühm on Kõrg-Tauerni idapoolseim mäerühm ja asub Alpide peaahelikus. Madal-Tauern algab kaugemal idas. Mäestik on nime saanud Ankogeli mäelt (3252 m).
Ankogeli rühm jaguneb edasi Ankogeli massiivi, Hochalmspitze rühma, Hafneri rühma ja Reißecki rühma alamrühmadeks Mölli orust lõunas. See koosneb maalilisest Maltatalist ("langevate vete org") koos Fallbachi joa ja Kölnbreini paisuga.
Ankogeli rühm külgneb järgmiste teiste mäestikega Ida-Alpides:
(mõlemad ka Kõrg-Tauerni osad)
Tipud
Kõik nimedega kolmetuhandesed Ankogeli rühmas:
Luodis
Järv on loode-edelasihiline. Järve kaldad on looklevad, arvukate lahtedega. Lõunaosas asuvad Raudonasis tiltelise, Kanapinio ja Juodoji lahed, põhjas Dumblynė laht. Kagupoolne pikk ja kitsas abajas kannab Plavėjai või Kopta lahe nime. Järve kaldad on enamasti kõrged ja järsud, lahtede kohal kohati ka madalad ning soostunud. Luodis asub jääajal jää sulamisel tekkinud lohus.
Kaldajoone pikkus on 33,43 kilomeetrit. Järves on kuus saart. Suurim neist on Juodasis Astravase saar ehk Krutamoja saar pindalaga 10 hektarit. Arvatakse, et see oli varem asustatud. Teine suurem saar on Sadausko saar pindalaga 7,86 ha. Väiksemad saared on Pilelė (0,2 ha), Kanapinė (0,05 ha) ja kaks nimetut saart (0,19 ha ning 0,15 ha), saarte kogupindala on 18,45 ha. Saarte ümbruses on järv suhteliselt madal, mujal sügavam. Järve põhja katavad sapropeel ja lubjarikas muda, lahtedes ka lubjakivi. Luodis jääb Gražutė regionaalparki.
Järvest voolab läbi Šventoji jõgi, sinna suubub veel 20 oja. Kaladest elavad järves latikas ja haug, kaldavööndis ka särg ja roosärg. Viimased kaks kolmest meetrist sügavamale ei lähe ja hoiduvad kaldavööndi taimestiku varju. Kaldavööndis kasvavad kaislad ja pilliroog, lahkedes ka vesiroosid. Kagupoolses abajas moodustavad veetaimestiku mändvetikad ja vesikatk. Luodisest läänes asub Salakase alev, küladest asuvad järve kaldal Sabalunkos, Luodžiai, Luodkos, Paluodė, Plavėjai, Žagarinė, Marceliškis ja Dumblynė. Luodise kaldal asub kolm turismitalu.
Kazimieras Būga arvates tuleneb järve nime seeli keelest. Aleksandras Vanagas seevastu peab tõenäolisemaks nime soome-ugri päritolu (näiteks liivi keele sõnast luod, mis tähendab loodesuunda).
Novik
Novik on vene (Новик), valgevene (Новiк) ja poola (Nowik) päritolu nimi, mis pärineb idaslaavi sõnatüvest tähendusega "uus". Venemaal tähendas "novik" ajalooliselt aadli-, bojaari- või kasakasuguvõsast noorukit, kes teenis armees või muus sõjaväestatud organisatsioonis (Народное ополчение).
Šilalė vald
Šilalė vald (leedu keeles Šilalės kaimiškoji seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 126 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2951 inimest. Valla keskuseks on Šilalė linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil J.Basanavičiaus g. 2. Vallavanem on Stasys Lidžius.
Stanfordi vanglaeksperiment
pisi|Mälestustahvel eksperimendi kohas Stanfordi ülikoolis Stanfordi vanglaeksperiment on 1971. aastal USA-s korraldatud psühholoogiline eksperiment, mille eesmärk oli uurida vangivalvuri ja vangi rollidele iseloomulikku inimpsühholoogiat. Eksperiment toimus 14.–20. augustil 1971 Californias Stanfordi ülikoolis. Uuringurühma juht oli psühholoogiaprofessor Philip Zimbardo.
Eksperimendi käik
Eksperimendis osales 24 vabatahtlikku meestudengit, kes määrati juhuslikult vangi või vangivalvuri rolli. Katse toimus Stanfordi ülikooli psühholoogiahoone keldris, mis kohandati vanglaks. Võltsvanglat juhatas Philip Zimbardo ise.
Uuringust selgus, et katseisikud ületasid rollidega kohanemisel Zimbardo ootusi – vangivalvuri rolli asetatud isikud kehtestasid võltsvanglas autoritaarsed reeglid ja rakendasid vangide peal psühholoogilist piinamist. Mitmed vangid talusid psühholoogilist ahistamist passiivselt ja ahistasid valvurite palvel teisigi vange.
Kuna kogu oli osalejate jaoks rusuv ja vägivaldne, loobusid kaks vangi enneaegselt katses osalemisest ja kogu eksperiment katkestati juba kuus päeva hiljem. Hiljem selgus, et katse oli oma olemuselt rohkem lavastus kui uuring, mida näitab ka tõsiasi, et kordusuuringud ei ole seni sarnaste tulemusteni jõudnud. Sellest hoolimata sai katse laialdast tähelepanu ja Zimbardo nimi sai avalikkuse ees suure tuntuse osaliseks.
Kriitika
Eetiliste probleemide uurimisel võrreldakse käesolevat katset sageli Milgrami eksperimentidega, kus uuriti katseisikute kuulekust.
Eelretsenseerimine
Eksperimendi ülesehituse tõttu ei saanud Zimbardo kasutada kontrollgruppe. Olles ise võltsvangla juhataja ja suunates eksperimendi kulgu, ei suutnud ta jääda erapooletuks – eksperimendi raames tehtud järeldused ja vaatlused olid suuresti subjektiivsed ja põhinesid üksikvaatlustel. Tänapäeval oleks teistel uurijatel seda eksperimenti keeruline sarnaselt korrata ehk replikeerida.
Kriitikud, sh Erich Fromm, on seadnud kahtluse alla eksperimendi põhjal tehtud üldistused. Tuues näiteid natside koonduslaagritest, argumenteerib Fromm, et indiviidi isiksuse omadused mõjutavad tema käitumist vangistuses. See tõsiasi on aga vastuolus vanglaeksperimendi järeldustega, et indiviidi käitumist kontrollib ainult vanglaolukord ise. Lisaks leidis Fromm, et katses kasutatud meetodid ei olnud sobivad, et osalejate sadismi taset kindlaks teha.
Kallutatus
Mõned kriitikud leiavad, et katseisikud osalesid justkui rollimängus, kus oma käitumist tuletati ja kohandati eksperimentaatorite ootustele vastavalt või matkiti teatud stereotüüpe. Zimbardo vastuväite kohaselt internaliseerusid rollid katse edenedes isegi siis, kui osalejad algselt harrastasid rollimängu.
Muu kriitika
Uuringut on kritiseeritud ka ökoloogilise valiidsuse puudumise eest – mitmed katses kehtestatud tingimused ei pruugi kattuda päriseluga. Näiteks saabusid vangid vanglasse kinniseotud silmadega, neil keelati aluspesu kandmine, akendest välja vaatamine ja oma nime kasutamine. Zimbardo õigustas katsekorraldust sellega, et vangistus on segadusttekitav ja dehumaniseeriv kogemus, mistõttu olid seesugused tingimused vajalikud, et tekitada osalejates sobivat mõtteviisi. Siiski on ka tema enda hinnangul keeruline öelda, kui sarnane oli eksperimendi tulemusel saadud mõju reaalse vanglakogemusega.
Marco Reus on väitnud, et uuringus pandi põhjendamatult suur rõhk vangivalvurite julmusele. Ühe vangivalvuri nimeks määrati John Wayne, mis soodustas katseisiku sõnul vaenu õhutamist vangivalvurite ja vangide vahel – vangivalvuri rolli asetatud katseisik hakkas teadlikult matkima tegelast vesternist "Cool Hand Luke".
On täheldatud, et psühholoogilistes uuringutes osalejad on tavaliselt väga motiveeritud eksperimendi korraldaja eeldatavaid ootusi täitma. Kuna Zimbardo juhendas vangivalvureid julmalt käituma, võib arvata, et oma tegudega proovisid nad kõigest tema ootustele vastata.
Viited
<References/>
Pimedus
Pimeduses selgroogsete loomade (sh inimese) pupillid laienevad, et vähesest valgusest rohkem silma jõuaks ja võimalus objekte näha oleks suurem. Inimsilm eristab pimedas halvasti värvusi.
Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium
Ajalugu
Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium sai alguse aastal 1919 tänu Tallinna Rahvaülikoolide seltsile. Tallinna Rahvaülikoolide Selts alustas tegevust 1917. aastal eesmärgiga edendada Eesti haridust. 1919. aastal avasid nad Tallinna Kolledži, mille eesmärgiks oli sarnaneda Ameerika kolledžiga. See pidi seisma keskkooli ja ülikooli vahel ning neid siduma, andes üleüldist haridust.
1935. aastal likvideeriti Tallinna Kolledž tema endisel kujul ning sama nime all avati eraõppeasutus Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi kursused. Kooli eesmärgiks oli õpetada neid, kes mingitel põhjustel avalikes keskkoolides õppida ei saanud.
1940. aastal likvideeriti okupatsiooni tõttu Tallinna Kolledž ning jätkati hariduse andmist Tallinna 12. Keskkoolis. 1941. aastal muudeti kooli nimi Tallinna 12. Gümnaasiumiks ning 1944. aastal Tallinna 9. Keskkooliks, esimene Saksa okupatsiooni ning viimane järjekordse Nõukogude okupatsiooni tõttu.
1946. aastal nimetati kool ümber Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooliks. Kool oli mõeldud õpilaste jaoks, kes tulevad õhtul töölt otse kooli õppima ning see kujundati vastavalt.
1996. aastal töötati välja uus põhikiri ning kooli nimeks sai Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium. Uue kooli põhimõtted teostati koos Taani Täiskasvanute Koolituskeskusega, kuna terves Euroopas oli vaja õhtukoole paindlikumaks muuta. Haridusministeeriumi arvates oli õhtukool iganenud ning ei toonud piisavalt tulemusi, et riigi toetust õigustada ning sel põhjusel tehti rahvusvahelises koostöös uus süsteem. 1994. aastal lubati õhtukeskkoolidel rakendada paralleelselt klassisüsteemiga ainekursusi.