cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inglise vabariik
Barebone'i parlament juulist detsembrini 1653
Uus parlament peegeldas selle määranud ohvitseride vaateid. Umbes 40 radikaali hulka kuulus jäik viienda monarhia meeste rühmitus, kes tahtis vabaneda tavaõigusest ning igasugusest riigi kontrollist religiooni üle. Umbes 60 mõõdukat tahtsid teha mõningaid parandusi olemasolevas süsteemis ning võisid teemast sõltuvalt kalduda radikaalide või konservatiivide poole. Umbes 40 konservatiivi tahtsid säilitada status quo, kuna tavaõigus kaitses alamaadli huve ning kümnised ja kirikupatronaaž (maaisanda õigus määrata vaimulikke) olid väärtuslikud omandid.
Cromwell nägi Barebone'i parlamendis ajutist seadusandlikku kogu, mis tema lootust mööda pidi tegema reforme ning töötama välja vabariigi põhiseaduse. Paraku lahknesid liikmete seisukohad võtmeküsimustes, vaid 25 neist olid varem parlamenti kuulunud ning ehkki paljudel oli mingit laadi juuraharidus, ei olnud nende seas kogenud juriste.
Näib, et Cromwell lootis selt "amatööride" rühmalt reforme ilma juhtimise või suunamiseta. Kui radikaalid kogusid piisavalt jõudu, et lükata tagasi seaduseelnõu, mis oleks säilitanud usuasjades senise olukorra, loobusid konservatiivid koos paljude mõõdukatega oma volitustest ning Cromwell saatis sõdurid ülejäänud parlamenti laiali ajama. See oli Barebone'i parlamendi lõpp.
Esimene ja Teine protektoraat
Senises vabariigis olid nii seadusandlik kui ka täidesaatev võim riiginõukogu ja parlamendi käes, Protektoraat aga andis täitevvõimu lordprotektorile, kes valitses põhiseaduse alusel, mis nõudis, et kord kolme aasta takka kutsuks lordprotektor kokku uue parlamendi, mis istuks koos igal aastal mõne kuu.
1653. aastal sai Oliver Cromwellist lordprotektor Inglismaa ja hiljem ka Briti esimese kirjapandud põhiseaduse "Instrument of Government" ("Valitsuse vahend") alusel ning seejärel teise (ja viimase) põhiseaduse toel, milleks sai 1657. aastal vastu võetud "Humble Petition and Advice" ("Alandlik palve ja nõuanne").
Pärast Oliver Cromwelli surma 1658. aastal päris lordprotektori tiitli tema poeg Richard Cromwell, kuid vabariiklaste sisetülide tõttu pani ta ameti maha, millega lõppes protektoraat ning algas vabariikliku valitsuskorra teine periood, mil valitsesid riiginõukogu ja parlament.
1659–1660
Protektoraat võinuks jätkuda, kui Cromwelli poeg Richard, kes isa surma järel sai lordprotektoriks, suutnuks jätkata isa poliitikat. Richard Cromwelli suurim nõrkus oli aga Uue Musterarmee usalduse puudumine.
Sellises õhustikus alustas kindral George Monck, Cromwelli-aegne Šotimaa kuberner, Šotimaalt marssi lõunasse. Lamberti armee hakkas deserteeruma ning ta naasis Londonisse peaaegu üksi. 21. veebruaril 1660 seadis Monck taas ametisse Pika parlamendi presbüterlastest liikmed, kelle Pride oli "eraldanud", et nad saaksid valmistada ette seadused uue parlamendi tarbeks. Fleetwood eemaldati juhipostilt ning tal kästi parlamendi ees oma tegevusest aru anda. 3. märtsil saadeti Lambert Towerisse, kust ta kuu hiljem põgenes. Lambert püüdis õhutada vabariigi kaitseks taas kodusõda, avaldades üleskutse kõigile "vana hea aate" ("Good Old Cause") pooldajatele, et need koguneksid Edgehilli lahinguväljal. Kuningatapjate hulka kuulunud kolonel Richard Ingoldsby aga vangistas Lamberti, lootes anda vangi üle uuele võimule ning andestuse saada. 16. märtsil läks pikk parlament vabatahtlikult laiali.
4. aprillil 1660 avaldas kuningas Charles II vastuseks Moncki salateatele Breda deklaratsiooni, milles teatas oma tingimused Inglise kuningatroonile asumiseks. Monck kutsus kokku 1660. aasta konventsiooniparlamendi, mis kogunes esmakordselt 25. aprillil. 8. mail kuulutas see, et Charles II oli olnud seaduslik monarh Charles I hukkamisest saati 1649. aasta jaanuaris. Charles naasis pagendusest 23. mail. Oma sünnipäeval 29. mail sisenes ta Londonisse. Tähistamaks "Tema Majesteedi naasmist oma parlamendi juurde", tehti 29. mai riigipühaks, mida rahvasuus tunti Tammepahapäevana (Oak Apple Day). 23. aprillil 1661 krooniti ta Westminster Abbeys kuningaks.
Radikaalid ja konservatiivid
Parlament julgustas radikaalsete poliitiliste rühmituste kujunemist, kui tavapärased ühiskondlikud takistused Inglise kodusõja aastail purunesid. Uue Musterarmee näol lõi see tahtmatult ka uue poliitilise jõu. Pole eriti üllatav, et kõigil neil rühmitustel olid uuele vabariigile omad ootused.
Levellerid
John Lilburne'i juhitud levelleride toetus pärines peamiselt Londonist ja armeest. 1649. aasta manifestis "Agreement of the People" ("Rahva kokkulepe") nõudsid nad: 1) esindavamat ja vastutuskohustusega parlamenti, mis koguneks iga kahe aasta takka; 2) seaduseuuendust, mis teeks parlamendi kõigile ligipääsetavaks ja kõigi suhtes õiglaseks; 3) usulist sallivust. Ehkki nad tahtsid demokraatlikumat ühiskonda, ei laienenud nende vabadusnõue naistele ega ühiskonna madalaimatele kihtidele.
Levellerid nägid Päraparlamenti vaid pisut paremana kui kuningavõim, mille see oli välja vahetanud, ning nad ilmutasid oma pahameelt meeleavalduste, pamflettide ja mässude kaudu. Ehkki nende arv polnud küllalt suur, et kujutada endast valitsusele tõsist ohtu, hakkas Päraparlament neid kartes tegutsema ning võttis 1649. aastal vastu levelleride vastase riigireetmisseaduse ("Treasons Act").
Diggerid
Gerrard Winstanley juhitud digerid tahtsid veelgi võrdõiguslikumat ühiskonda kui levellerid. Nad toetasid elustiili, mis pidi mitmes suhtes sarnanema hilisema kommunismi ja anarhismiga, kus maa olnuks ühisomandis ning mehed ja naised olnuks seaduse ja hariduse asjus igati võrdsed. Neid oli väga vähe ning neile oli väga tugev vastuseis isegi levelleride seas.
Ususektid
Vaatamata suuremale tolerantsusele olid ülemklassid äärmussektide vastu, kuna neis nähti ohtu ühiskondlikule korrale ja omandiõigustele. Samuti jäeti teistele usulahkudele rakendatud sallivusest kõrvale katoliiklased.
Konservatiivid
Konservatiivid domineerisid endiselt nii keskvalitsuses kui ka kohalikes omavalitsustes. Esimeses hoidus Päraparlament vihastamast radikaalsete ideedega traditsioonilist valitsevat klassi, mille tuge parlament vajas ellujäämiseks. Teises domineeris valitsev klass traditsioonilise kohaliku maa-aadli mõjuvõimu kaudu.
Mademoiselle Rose
"Mademoiselle Rose" on prantsuse kunstniku Eugène Delacroix' (1798–1863) teos.
Maali Louvre'is asuv versioon valmis enne 1824. aastat, teose üks versioon asub Alte Nationalgaleries Berliinis.
Trīsciems
pisi|Trīsciemsi asendikaart Trīsciems on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 11,319 km². Asub Ķīšezersi kaldal. Asum piirneb läänes Vecdaugava asumitega, lõunas Vecmīlgrāvisega, põhjas aga Vecāķiga. 995 elanikku (2010).
Trīsciems asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 2–6 meetrit üle merepinna. Asumi põhjaosas, Vecāķi asumiga piirnevatel metsastel aladel, asuvad aga rannaluited. Neist kõrgeima absoluutseks kõrguseks on 21 meetrit üle merepinna, suhteliseks kõrguseks aga 15 meetrit.
Trīsciems kujunes Ķīšezersi järve ääres asunud Mangaļmuiža mõisa ümber.
Eureka
Eureka on mitme asula ja muu objekti nimi:
Ameerika Ühendriikide olümpiakomitee
Ameerika Ühendriikide olümpia- ja paralümpiakomitee (inglise keeles United States Olympic & Paralympic Committee; USOPC) on Ameerika Ühendriikide rahvuslik olümpiakomitee ja rahvuslik paraolümpiakomitee. See asutati 1895. aastal ja selle peakontor asub Colorado Springsis Colorado osariigis.
USOPC on üks ainult neljast rahvuslikust olümpiakomiteest maailmas, mis on ühtlasi ka rahvuslik paralümpiakomitee. USOPC vastutab USA olümpiamängude, paralümpiamängude, noorte olümpiamängude, Panameerika mängude ja Ameerika Ühendriikide parapaniimängude meeskondade toetamise, sisenemise ja järelevalve eest ning korraldab Ameerika Ühendriikide olümpia- ja paralümpialiikumist.
Kel Azizim
"Kel Azizim" on Feruza Jumaniyozova 2004. aastal ilmunud teine stuudioalbum.
Frýdlant nad Ostravicí
Frýdlant nad Ostravicí (saksa keeles Friedland an der Ostrawitza) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Frýdek-Místeki ringkonnas. Frýdlant nad Ostravicí asub Frýdek-Místekist umbes 10 km ja Ostravast ligikaudu 26 km lõunas.
Frýdlant nad Ostravicí on esmamainitud 1395. aastal. Linnaõigused sai Frýdlant nad Ostravicí 1948. aastal.
Judendorf-Straßengel
Judendorf-Straßengel oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aasta vallareformiga liideti see Gratwein-Straßengeli vallaga.
Linn asub mõni kilomeeter Grazist põhjas Muri jõe paremkaldal.
Linna on esmamainitud 860. aastal kui Strazinolum.
Tovstonogovi-nimeline Suur Draamateater
pisi|Teater (august 2015) Tovstonogovi-nimeline Suur Draamateater (vene Большой драматический театр имени Г. А. Товстоногова; lühend БДТ (BDT)) on draamateater Venemaal Peterburis.
Judendorf-Straßengel
14. sajandi gooti stiilis Maria Straßengeli pühamu ehitati aastatel 1346–1355, seal on oluline kõrgaltar.
thumb|
Tovstonogovi-nimeline Suur Draamateater
Teater asutati 1918. aastal Maksim Gorki eestvedamisel. See oli üks esimesi teatreid, mis pärast Oktoobrirevolutsiooni asutati.
Asuu
pisi|Asuu Asuu (vene sõnast азу ja see türgi sõnast azık 'pajuk, reisimoon') on toit, mis on tehtud hautatud lihatükikestest, praetud kartulitest, hapukurgist ja kastmest. Asuu on omane tatari köögile.
Tovstonogovi-nimeline Suur Draamateater
Aastail 1932–1992 kandis teater nime Gorki-nimeline Suur Draamateater. 1992. aastast kannab Georgi Tovstonogovi nime. Tovstonogov oli 1956–1989 teatri pearežissöör.
Adina Vălean
pisi|Adina Vălean 2019. aastal Adina-Ioana Vălean (sündinud 16. veebruaril 1968) on Rumeenia poliitik ja alates 2019. aastast Euroopa Komisjoni von der Leyeni komisjoni transpordivolinik.
Ta on lõpetanud Bukaresti ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja Alexandru Ioan Cuza ülikooli magistrikraadiga Euroopa integratsiooni ja kaitseuuringute alal.
Kui Rumeenia liitus 1. jaanuaril 2007 Euroopa Liiduga, sai Euroopa Parlamendi liige. Ta oli Euroopa Parlamendi liige kuni 2019. aastani. Ta oli Euroopa Parlamendi tööstus-, teadus- ja energiakomitee liige ja 2019. aastal selle juht, tegutsedes muu hulgas Euroopa Liidu rändlusregulatsioonide raportöörina. 2014–2017 oli ta Euroopa Parlamendi presidendi Antonio Tajani üks asepresidente, kes vastutas informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia teemavaldkonna eest. 2017–2019 juhtis ta keskkonna, rahvatervise ja toiduohutuse komitee tööd ja 2009–2014 oli ta petitsioonide komitee liige.
Euroopa Komisjoni transpordivolinikuna vastutab Vălean Euroopa Liidus muu hulgas jätkusuutliku ja nutika liikuvusstrateegia väljatöötamise eest, edendab alternatiivsete kütuste kasutamist nii maa-, mere kui õhutranspordis ja töötab kvootidega kauplemise süsteemi laiendamise kallal merendussektorisse.
2020. aasta märtsis määras Ursula von der Leyen ta Euroopa Komisjoni COVID-19 pandeemiaga tegeleva töörühma liikmeks.
Isiklikku
Adina Vălean on abielus Rumeenia poliitiku Crin Antonescuga ning neil on üks laps.
Buzet
Buzet on linn Horvaatias Istra maakonnas.
Buzeti haldusalas on 70 asulat, nende seas ka Hum.
Jalgpallikohtunik
pisi|Jalgpallikohtunik [[Howard Webb Premier League matšil (2011)]] Jalgpallikohtunik on spordikohtunik, kes viib läbi jalgpallimatši.
Jalgpallikohtunik tugineb oma otsustes kirjapandud eeskirjadele.
Enne iga jalgpallimatši määratakse peakohtunik, kaks abikohtunikku ja mõnes matšis on ka näiteks kaks väravakohtunikku.
Monica Anghel
pisi|Monica Anghel (2018) Monica Anghel (sündinud 1. juunil 1971 Bukarestis) on Rumeenia laulja.
Echo
Echo (inglise keeles 'kaja') võib tähendada järgmist:
Rwanda genotsiid
Rwanda genotsiidil on teadlaste sõnul eri põhjused – sisemised pinged, välised mõjud ja psühholoogilised tegurid, mille koosmõju viis tapatalguteni. Genotsiidis kaotas 100 päeva jooksul elu kuni 1 miljon Rwanda elanikku, s.o 5–10% kogu elanikkonnast. Selline arv tapetud inimesi on üks haruldasemaid juhtumeid maailma ajaloos, mille puhul pole tegemist loodusõnnetusega. Põhiliselt tapeti etnilist vähemust – tutsisid.
1994. aastal, kui president Habyarimana lennuk alla tulistati, kees konfliktne olukord riigis üle ning relvastatud hutud ründasid tutsidest tsiviilisikuid. Valimatult tapeti mehi, naisi ja lapsi, põhjendades seda kurjuse hävitamisega juurestaadiumis. Vaid 3 kuuga tapeti vähemalt 800 000 rwandalast: 10% kogurahvastikust ning 75% tutside vähemusrahvusest.
Pinged Rwanda Vabariigis sundisid valitsust leidma väljapääsu riigisisestest probleemidest ning see suunas riigijuhte haarama viimasest võimalusest oma populaarsus säilitada. Seega vastutavad genotsiidi eest peamiselt tollal juhtivatel positsioonidel olnud ametnikud. Rahvuslik propaganda tagajärjel olid tutsid Rwandas 1994. aastaks sarnaselt juutidega Teise maailmasõja aegse Saksamaa koosseisus "sotsiaalselt surnud" inimesed, kelle tapmine muutus vastuvõetavaks.
Rahvused
Rwanda elanikud on mitu sajandit jaotanud ennast põhiliselt hutudeks ja tutsideks. Esimesed neist olid peamiselt põlluharijad ja teised karjakasvatajad. Kuna karja omamist on ajaloos alati kõrgemalt hinnatud, siis tõusid ühiskonnas kõrgemale positsioonile tutsid. Selline klassikuuluvus polnud siiski hutude jaoks igavene ning piisavalt suure tööga võidi hutusid tutsideks edutada.
Kohvitööstuse areng
Koloniseerimisperioodil hakkas Rwanda silma Saksamaale ja Belgiale, kes pidasid riigi põllumajanduslikke tingimusi ja organiseeritud poliitilist struktuuri ahvatlevaks. 1905. aastal alustati piirkonnas kohvikasvatuse juurutamist, mis iga järgmise aastakümnega maailmaturul koos kohvi hinnaga aina jõulisemalt kasvas.
Saagi väärtuse tõusu tõttu kasvas ka kohvi poliitiline tähtsus, mis muutis antud majandusharu põhiliseks võimaluseks oma rikkust kasvatada ning seega ka võimu koondada. Pärast valitsuse agressiivsete nõudmiste suurenemist kohvikasvatajatele ning hutude allutamist halvemalt tasustatud töödele hakkasid hutud tutsidest tööandjatele vastu. Haritud hutud avaldasid oma vastupanu põhjuseid nii Euroopa publikule kui ka Ühinenud Rahvaste Organisatsioonile. Sellega koguti massiliselt toetust ka Rwandas, luues poliitilisi parteisid nagu Parmehutu Demokraatliku Vabariigi Liikumine ning väljendades oma pahameelt ajakirjanduses.
Majanduslikud pinged
1961. aastal hääletas 80% Rwanda elanikest Parmehutu partei poolt, mis tõi kaasa hutude revolutsiooni. Antud erakonna pooldaja, endine Rwanda president Juvénal Habyarimana oli väga ambitsioonikas liider, kes suurendas kohvitootmist jõuliselt ning ühendas selle majandusharu riigi eesmärkidega. Muutused ühiskonnas viisid pöördunud ühiskonnaklassideni, mis päädis olukorraga, kus tutsisid hakati taga kiusama ning neile keelduti töökohti andmast.
Karin Rava
Elulugu
Lõpetas 1989 Tallinna 42. Keskkooli ja 1994 TTÜ majanduse andmetöötlussüsteemide erialal; tehnikateaduste magister (1995, TTÜ), väitekiri "Süsteemianalüüsi protsess". 1994–98 TTÜ informaatikainstituudi assistent, 1998– lektor.
Rwanda genotsiid
Majanduslikud pinged
Isaac A. Kamola leiab, et just kohvitööstuse arengu ületähtsustamisel oli suur roll pingete tekkimisel, mis kulmineerusid peaaegu miljoni inimese vägivaldse surmaga. Juba 1989. aastal jõudis Rwanda Vabariik olukorda, kus toidu väärtus oli suuresti langenud ning seega ei väärtustatud põllumehi ega toiduainete tootmist õiglaselt. Muutused tõid kaasa näljahäda, mille tagajärjel surid tuhanded inimesed ning riigist põgenes üle 10 000 tutsi.
Karin Rava
Teadustöö
Uurimisvaldkond: infosüsteemide arendamise juhtimine, projektijuhtimine, meeskonnatöö.
Rwanda genotsiid
Väline sekkumine
Ülemaailmne kohvihinna äkiline langus, Rwanda pingelised sündmused ja järgnenud ulatuslik majanduskriis ei jäänud välismaailmale nähtamatuks. 1993. aastani toetasid Rahvusvaheline Valuutafond ja Maailmapank Rwanda valitsust lootuses, et president Habyarimana täidab vajalikud muudatused ning taastab stabiilse ühiskonna, rahustades vaenulikke osapooli. Toetusi ei kasutatud aga eesmärgipäraselt ning rahaline abi läks valitsust toetavatele hutudele, kes ostsid eri andmetel Prantsusmaalt, Egiptuselt ning Lõuna-Aafrika Vabariigilt 112 miljoni dollari väärtuses relvi. Sellised otsused tõukasid Rwanda Vabariiki jõuliselt genotsiidi poole.
Relvi hankisid ka kohvitootjad, kes olid Habyarimana tulised pooldajad ning tutsidena vaenujalal. Koguti massiliselt kõplaid, kirveid ja matšeetesid. Rwanda oli kodusõjaks valmis.
Ohvrite süüdistamine
pisi|Genotsiidiohvrite endises [[Murambi tehnikakoolis]] Genotsiidide põhjustajad üle maailma on ohvreid süüdistades oma tegevust alati õigustanud. Massiline vägivald pole võimalik ilma inimeste veenmiseta vähemuse kuritahtlikes eesmärkides. Norman Cohn on väitnud, et sellised müüdid vaenlase kohta annavad kurjategijatele oma tegevuse õigustamiseks justkui loa. Rwanda poliitiline eliit süüdistas kõikides riigis tekkinud probleemides tutsisid, kes takistasid riigi õitsengut, kuna neil oli plaan võimule saada.
Rwanda genotsiidi uurivad teadlased on avastanud, et mõned hutudest ametnikud koostasid tutside nimel avaldusi, milles plaaniti tappa vajalik arv hutusid, et saada endale valijaskonna enamus.
QI (Quite Interesting)
"QI" ehk "Quite Interesting" (eesti k 'päris huvitav') on humoorikas, mänguline populaarne Briti televiktoriin, mille looja ja kaasprodutsent on John Lloyd.
Aastatel 2003–2016 juhtis saadet näitleja Stephen Fry.
Saara Kuugongelwa-Amadhila
Saara Kuugongelwa-Amadhila (sündinud 12. oktoobril 1967) on Namiibia poliitik, alates 21. märtsist 2015 Namiibia peaminister.
Ta on Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni liige ja on alates 1995. aastast kuulunud Namiibia parlamendi alamkotta Rahvuskogusse.
Aastatel 2003–2015 oli ta rahandusminister.
Marcel Pavel
Marcel Pavel (sündinud 4. detsembril 1971) on Rumeenia laulja.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel koos Monica Angheliga Rumeeniat lauluga "Tell me why".
Farss
Farss madaldab ja profaneerib. Farsilik alge on tugev antiikkomöödias (Aristophanes, Plautus), kuid žanrina kujunes välja keskajal, ilmaliku draama ühe vormina ("Meister Pathelin" jt). Algselt tähendas "farss" vaimuliku draama koomilist vahepala. Eesti dramaturgidest on farsse kirjutanud näiteks Mati Unt: B. Thomase vaba töötlus "Charley tädi", traagilist ainet rämedasse koomikasse transponeeriv tragifarss "Keiser Nero eraelu".
Farssi iseloomustavad päriselust võetud teemad, jämekoomilised situatsioonid, kontrastsed ja sageli karikeeritud tüüptegelased.
Farss võib olla näidend, film või televisioonis esitatav lavastus.
Kui mingi situatsioon elus tundub labaselt koomiline, võib ka seda farsiks nimetada, kuigi osalistele ei pruugi olukord naljakas tunduda.
Situatsioonikoomikas etendatakse naljakaid olukordi, nagu ootamatu ebaõnnestumine, äravahetamised, automatiseerunud tegevus, ebakohane käitumine, üllatuslikud süžeepöörakud jne. Füüsilise tegevusega naerma ajamisel on tegemist farsiga, süžeelised ootamatused esinevad pigem intriigikomöödias.
Dižstende
Dižstende on asula Lätis, Talsi piirkonnas Lībagi vallas.
Küla asub Stendejõe ülemjooksul maantee A10 ääres. Dižstende jääb valla keskusest Mundigciemsist 5,6, piirkonna keskusest Talsist 7,5 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusele.
Esimest korda mainiti asulat aastal 1288, mil see anti Talsi Tiidemannile lääniks ja rajati Stende mõis (Gut-Stenden). Stende mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, tallid, vana loss, tõllakuur ja park) ning Stende mõisa rahula on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 1922 rajati mõisa maadele 120 ha suurune sordiaretusjaam. Kuni aastani 1937 kandis küla Stendesmuiža või Stends muiža nime. Nõukogude perioodil kandis küla nime Selekcija.
Dižstendet ühendab Bungciemsis asuva Bungi kalmistuga looduskaitsealune kaseallee.
Külas tegutsevad raamatukogu, algkool ja kultuurimaja. Seal on luteri kirik.
Labin
Labin on linn Horvaatias Istra maakonnas.
Eisbach (Steiermark)
Eisbach oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aasta vallareformiga on see Gratwein-Straßengeli valla osa.
thumb|Eisbachi raekoda
PostCSS
PostCSS on tarkvaraarenduse tööriist, mis kasutab JavaScripti-põhiseid pluginaid rutiinsete CSS-operatsioonide automatiseerimiseks. Seda on kasutatud Vikipeedia, Facebooki ja GitHubi arenduses. PostCSS-i looja on Andrei Sitnik, kes töötas tol ajal ettevõttes Evil Martians.
Struktuur
Erinevalt Sassist ja LESS-ist, PostCSS ei ole CSS-ist kompileeritud mallikeel, vaid raamistik CSS-tööriistade loomiseks. Seda saab kasutada selliste mallikeelte nagu Sass ja LESS arendamiseks.
Kõik vajaminevad funktsioonid on kättesaadavad pluginate kaudu. Pluginad on väikesed programmid, mis töötavad objektipuuga. Kui tuum on transformeerinud CSS koodi objektipuuks, pluginad analüüsivad ja muudavad seda.
Kasutus
Nii PostCSS-i tuum kui ka pluginprogrammid on kirjutatud JavaScriptis ja levitatud läbi npm-süsteemi. PostCSS pakub madala taseme JavaScripti toimingute jaoks API-d:
On olemas ametlikud tööriistad, mis võimaldavad PostCSS-i kasutada koos selliste ehitamissüsteemidega nagu Webpack, Gulp ja Grunt. Lisaks on võimalik alla laadida käsureaga liidest. Kasutades Browserifyt või Webpacki, saab PostCSS-i avada otse brauseris.
Pluginad
PostCSS-i jaoks on olemas rohkem kui 300 laiendust. PostCSS-i pluginad lahendavad enamikku CSS-i tootmisülesandeid. Pluginate kvaliteet ja populaarsus on väga erinev.
Täielik pluginate nimekiri on leitav lehel postcss.parts. Mõned näited:
Kriitika
Ühed pluginad on kritiseeritud, teised muutusid de facto standardiks. Näiteks autoprefikserit soovitab Google brauserite prefiksite probleemi lahendamiseks.
Põhiline küsimus on järgmine: kas PostCSS-ist piisab CSS süsteemi ehitamisel. Ühelt poolt saavad sellised laiendused nagu PreCSS või postcss-cssnext asendada paljusid Sass ja LESS funktsioone. SugarSS süntaks saab asendada Sassi ja Styluse minimalistliku süntaksi. Teisest küljest aga mõned eksperdid, sealhulgas ka PostCSS-i looja, soovitavad vanades projektides kasutada Sassi ja LESSi.
Hobuseasjanduse ja -Arendamise Armastajate Ühing
Hobuseasjanduse ja -Arendamise Armastajate Ühing oli maailmasõdade vahel Eestis tegutsenud organisatsioon, mis ühendas hobuseasjandusega seotud inimesi. Ühing registreeriti 14. aprillil 1922. Ühingu loomise idee käisid välja eeskätt Ratsarügemendi ohvitserid.
Eesti Ratsaspordi Liit loeb oma eelkäijaks just seda ühingut.
Andres Vainola
Andres Vainola (sündinud 19. juulil 1966 ) on Eesti ettevõtja.
Copernicus
Copernicus on Euroopa Liidu kaugseireprogramm, mida koordineerivad Euroopa Komisjon ja Euroopa Kosmoseagentuur (ESA).
Andres Vainola
Vainola on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika erialal (1987) ning Tallinna Tehnikaülikooli ärikorralduse erialal (1998).
Copernicus
Copernicuse programmi eesmärgid on kvaliteetse, operatiivse ja kergesti kättesaadava informatsiooni pakkumine keskkonnakaitse haldamiseks, kliimamuutuste seireks ja tsiviiljulgeoleku tagamiseks. Copernicus on eelneva Maa seire programmi GMES (Global Monitoring for Environment and Security) jätkuprogramm.
Andres Vainola
Ta on töötanud Eesti Muusikaakadeemia infotehnoloogia spetsialistina (1989–1991), ASi Eesti Kommertsbüroo kommertsdirektori ja juhatuse liikmena (1992–1994), Eesti Erastamisagentuuri ettevõtlusüksuse spetsialistina (1994–1997), Eesti Elektrivõrkude Ehituse juhatuse esimehena (1997–2000).
Copernicus
Copernicuse programmi koordineerib Euroopa Komisjon koostöös Euroopa kosmoseagentuuriga ESA. ESA koordineerib rohkem kui 30 tehiskaaslase seireandmete haldamist. Euroopa Komisjon vastutab üldise kaugseirealase koostöö eest, töötab välja nõuded seiresüsteemidele ja koordineerib seireteenuseid.
Andres Vainola
Aastatel 2000–2014 oli Vainola juhtivatel ametikohtadel elektrivõrke ja sidekommunikatsioone ehitavas Soome kontsernis Empower. Ta on 2007. aastast Eesti Liinirongid AS nõukogu liige.
Copernicus
Programm koosneb kaugseire satelliitidest (Sentineli satelliitmissioonid), kohtvaatluste sensoritest (maajaamad, õhus ja veepeal asuvad mõõtejaamad) ning teenustest (tuumikteenused), mis keskenduvad keskkonna ja turvalisuse teemadele.
Andres Vainola
Alates 2014. detsembrist on ta Eesti Energia juhatuse liige kaevandamise ja hoolduse valdkonnas ning 1. maist 2015 ka Eesti Energia Kaevanduste juhatuse esimees.
Copernicus
Copernicuse programmi jaoks töötab välja uut seiresatelliitide satelliitmissiooni Sentinel. 2021. aasta lõpuks on orbiidil juba kolm kahest tehiskaaslasest konstellatsiooni ja üksik tehiskaaslane Sentinel-5P.
Andres Vainola
Vainola on ka Jõelähtme valla Koljunuki sadama omanik ja sadamakapten.
Copernicus
Sentineli satelliitmissioonid
Euroopa Kosmoseagentuur (ESA) on hetkel aktiivselt arendamas seitset Sentineli satelliitmissiooni (Sentinel 1, 2, 3, 4, 5P, 5, 6). Sentineli satelliitmissioonid hõlmavad radarit ja superspektraalset pildistamist maa, ookeani ja atmosfääri jälgimiseks. Iga Sentineli missioon põhineb kahe satelliidi konstellatsioonil, et täita ja uuesti vaadata iga missiooni katvusnõudeid, pakkudes kõigi Copernicuse teenuste jaoks tugevaid andmekogumeid. 2021. aasta lõpuks on orbiidil juba kolm kahest tehiskaaslasest konstellatsiooni (Sentinel 1, 2 ja 3) ja üksik tehiskaaslane Sentinel-5P.
Andres Vainola
Tema hobideks on meresõit, kalapüük, jaht, korvpall ja reisimine.
Copernicus
Sentineli satelliitmissioonid
Sentineli satelliitmissioonide satelliidid:
Sentineli sarja tehiskaaslased varustavad andmetega Copernicuse programmi teenuseid, mis on orienteeritud urbaniseerumise, toiduga varustatuse, ookeanide veetaseme tõusu, polaarjää kahanemise, loodusõnnetuste ja kliimamuutuste seirele.
Planeeritavad satelliitmissioonid
Maa seire süsteemi lünkade täitmiseks on Copernicuse programmis kuus kõrge prioriteediga kandidaatmissiooni:
Teenused
Copernicuse programm sisaldab teenuseid, mis on suunatud urbaniseerumise, toiduga varustatuse, ookeanide veetaseme tõusu, polaarjää kahanemise, loodusõnnetuste ja kliimamuutuste seirele. Üldiselt on Copernicuse teenused jaotatud kuude teemavaldkonda. Nendeks on atmosfääri seire (Copernicus Atmosphere Monitoring Service), merekeskkonna seire (Copernicus Marine Environment Monitoring Service), maaseire (Copernicus Land Monitoring Service), kliimamuutuste teenus (Copernicus Climate Change Service), ohu haldamise teenus (Copernicus Emergency Management Service) ja julgeoleku teenus (Copernicus Security Service).
Andmed
Copernicuse programmi raames kogutavad andmed on vajadusel kättesaadavad kõigile kasutajatele. Võimalus on andmeid ja teavet tasuta kasutada nii riigi- või eraorganisatsioonidel ja üldisemalt kõigil üksikisikutel. Andmete jagamise puhul kehtib põhimõte, et need on avalik hüve ning seetõttu kättesaadavad tasuta, täieliku ja avatud juurdepääsu põhimõttel. Võimalikud piirangud andmete kättesaadavuse juures võivad esineda julgeoleku kaalutustel.
Erineva Copernicuse poolt kättesaadaval olevate andmetega ja teabega tutvumine toimub paljudel veebilehtedel enamasti ilma registreerimiseta. Kuid soovi korral andmeid kasutada ja neid alla laadida, tuleb registreeruda.
Otto August Leopold Hörschelmann
Otto August Leopold Hörschelmann (19. veebruar 1800 Tallinn – 28. september 1874 Martna) oli Eestimaa vaimulik.
Õppis Tallinna gümnaasiumis aastatel 1816–1819. Aastatel 1819–1822 õppis ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas ning 1823–1824 Jena ja Göttingeni ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana.
Asutas Martnasse 10. septembril 1845 abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja.
Kammkeraamika
Kammkeraamika on keraamika stiil, mis oli levinud neoliitilises Kirde-Euroopas ja mille järgi sai nime seda valmistanud kammkeraamika kultuur. Eestis valmistati kammkeraamikat 3900–1750 eKr, kusjuures tüüpilist kammkeraamikat valmistati ajavahemikus 3900-3100 eKr ja hilist kammkeraamikat 3700-1750 eKr.
Otto August Leopold Hörschelmann
Isiklikku
Tema neli poega olid kirikuõpetajad: Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ja hiljem Tartu Ülikooli tegeliku usuteaduse professor, Alexander Anton Hörschelmann oli Hageri koguduse õpetaja, August Konstantin Hörschelmann oli alguses Karuse Margareeta koguduse pastor, pärast Alexander Antoni surma Hageri koguduse ja Oranienbaumi koguduste pastor, Johannes Eduard Robert Hörschelmann oli Martna, Moskva eesti, Narva Johannese ja Jamburgi koguduse pastor.
Kammkeraamika
Kammkeraamika ei olnud esimene keraamika tüüp, mida Eesti alal valmistama hakati. Sellele eelnes Narva tüüpi keraamika (5200-3900 eKr). Kammkeraamika kultuuri kiire ja ulatuslikul alal välja kujunemise taga nähakse sisserändeid Eestisse ida poolt, ent kindlasti oli oluline ka kohalike elanike roll. Eelnenud Narva kultuuri inimeste osalusele kultuuri väljakujunemisel viitavad varasemate lokaalsete keraamikarühmade, Eesti puhul Narva tüüpi keraamika, mõjud tüüpilise kammkeraamika valmistamisel. Hilise kammkeraamikaga samal ajal valmistati ka nöörkeraamikat (2800-2000 eKr), kusjuures kamm- ja nöörkeraamikat valmistanud inimesed elasid kõrvuti sadu aastaid, ent olid erineva asustus- ja majandusviisiga.
Otto August Leopold Hörschelmann
Isiklikku
Poeg Ernst Christian Gottlieb Hörschelmann (1847–1911) oli meedik ja Paide linnaarst ning Carl Theodor Leopold Hörschelmann (1840–1929), Venemaa sõjaväemeedik.
Tsüklopentadieen
Tsüklopentadieen on orgaaniline ühend molekulivalemiga C5H6. See on värvitu ebameeldiva lõhnaga vedelik. Toatemperatuuril see dieen dimeriseerub mõne tunni jooksul andes ditsüklopentadieeni, mis soojendamisel annab tagasi monomeerse tsüklopentadieeni.
Kammkeraamika
=Tüüpiline kammkeraamika=
Tsüklopentadieen
Tsüklopentadieeni kasutatakse tsüklopenteeni saamiseks. Tihti kasutatakse seda organometalliliste ühendite tsüklopentadienüül komplekside valmistamisel.
Kammkeraamika
Materjal
Kammkeraamika kultuuri asulad olid enim levinud veekogude ääres, kus oli rohkem savi. Eestis leiduv savi ei võimaldanud kõrgtemperatuuril kuumutamist, seega oli sellele vaja juurde panna lisandeid, mis võimaldasid põletada keraamikat ka madalamatel temperatuuridel või isegi miinuskraadides ning vähendasid ühtlasi savinõu plastilisust, kokkutõmbumist ja kuivamisaega. On pakutud, et lisandite kasutamine võis olla tingitud ka traditsioonist, mitte savi omadustest. Tüüpilise kammkeraamika savimassi lisati mineraalseid lisandeid. Selleks oli enamasti kivipurd, mida saadi kergesti murenevate kivide purustamisel või leeasemel põletamisel, vahel kasutati ka liiva või šamotti. Soome idapoolsetel aladel on savimassi lisatud asbesti.
Tehnika
Kammkeraamika nõud valmistati linttehnikas. Savimassist vormiti 3–6 cm laiused lindid, mis rõngastena seinaosaks kokku keerati. Põhi tehti ühest savikamakast, kuhu liideti linttehnikas vormitud osa. Nõu võidi kaunistada kas jooksvalt, mille puhul iga lint kaunistati peale ühendamist ja kuna savi oli pehme, jäid jäljendid tugevamad, või lõpus, kui savi oli juba tahenema hakanud, mis puhul jäi ornament nõrgem. Kammkeraamikat valmistasid enamasti naised, kes sugukondadevaheliste abielude tõttu keraamika valmistamise teadmise ja oskuse uude koju viisid. Nõude punakast värvusest saab järeldada, et neid põletati oksüdeerivas ehk hapnikurikkas keskkonnas.
Kammkeraamika nõusid on eksperimentaalselt proovitud ka järgi teha. Kuna neoliitikumist pole säilinud keraamikapõletusahjusid, prooviti maa-ahjusid ja lõkkel põletamist. Maa sisse kaevatud koldes tõusis temperatuur kuni 900 kraadini ning protsess võttis kolm-neli päeva, mille lõpus saadi korralikud tugevad nõud. Saavutada ei õnnestunud aga punakat värvust, sest muld vajus nõudele peale ja takistas seega hapniku ligipääsu, mis tekitas redutseeriva keskkonna ja tekitas nõudele hallika või musta värvuse.
Kuju
Säilinud kildude põhjal võib järeldada, et tüüpilise kammkeraamika nõud olid suured ja pooliku muna kujulised. Nende põhi oli kas kumer või veidi teravdatud ning seinad kergelt kaarjad. Suurte nõude suuava oli suurusjärgus 40 cm ja maht 30 liitrit. Oli ka väiksemaid nõusid, näiteks Riigiküla II asulast on leitud kuni 5 cm suuruse suuavaga nõude kilde. Suured nõud olid enamasti sama kõrged või veidi väiksemad kui nende suuava läbimõõt. Külgseinte paksus oli keskmiselt 10 mm, aga mõõdetud on ka 4–23 mm paksusega kilde. Nõude servad on väga varieeruvad. Enamasti oli serv külgseinast paksem, moodustades nii kas nõu sise- või välisküljele randi, aga esines ka servi, mis olid seinaga ühepaksused või õhemad. Serva ülemine pind oli tavaliselt sissepoole kaldu.
Pinnatöötlus ja ornament
Tüüpilise kammkeraamika nõud on nii sise- kui välisküljelt kas silutud või riibitud, kusjuures riiped esinevad sagedamini nõu siseküljel ja on peale kantud pigem nõrgalt. Pea kõik nõud on üleni kaunistatud silmapaistvalt tugevate jäljenditega, mis võisid nõu seina peaaegu läbistada. Eristatakse viit eri tüüpi ornamendielementi: kammitempli vajutised, lohud ja lohundid, täkked, pulga ümber keeratud nööri jäljendid ning sooned. Kaunistused esinevad peamiselt horisontaalsete vöönditena, milles vahelduvad kammivajutused ja lohuread, kattes kogu nõu välispinna, põhja ja vahel ka sisekülje ülaosa. On pakutud, et ornament võis matkida materjale, mida kasutati anumate valmistamiseks enne keraamika tulekut, näiteks oksi, kõrsi ja nööri. Ornament võis moodustada geomeetrilisi mustreid ja kujundeid, aga on leitud ka kammtempliga vajutatud veelinnukujutisi. Servad vajutati tavaliselt sõrmede abil laineliseks. =Hiline kammkeraamika=
Hilist kammkeraamikat on võimalik tüüpilisest eristada ornamendi, savilisandi ja vahel ka kuju järgi.
Materjal
Vormimismassi pandava lisandi põhjal jaotatakse hiline kammkeraamika Eestis mitmesse lokaalsesse rühma. Saartel jätkus komme lisada savi sisse kivipurdu, kuigi mõningal määral on leitud ka orgaanilist ainest. Mandril seevastu muutus peamiseks orgaaniline lisand nagu purustatud teokarbid ja taimne mass, aga kasutati ka šamotti ja isegi lubjakivipurdu.
Valmistamine
Nõud vormiti jätkuvalt linttehnikas, kusjuures lindi laius võis erinevalt varasemast 3–6 cm-ist ulatuda lausa 8–10 cm-ni, nagu on näha mõne Narva Joaorust leitud killu põhjal. Kuju poolest olid nõud endiselt suured, kumerad ja koonilise põhjaga, kuid nende kõrval hakati valmistama ka väiksemaid ja lamedamaid nõusid. Nõu pind kas siluti või riibiti, mis võis funktsioneerida kaunistusena. Hilise kammkeraamika nõude ornament muutus piirkondlikult varieeruvamaks ja mustrid keerulisemaks, kuigi endiselt kasutati samu tehnikaid - kammivajutusi, lohke, täkkeid ja sooni. Uuendusena kanti hilise kammkeraamika nõudele hilisemas faasis peale tekstiili jäljendeid ja sõõrvajutusi. Enam ei kaunistatud tingimata tervet nõu pinda, esineb ka osaliselt või täiesti kaunistamata nõusid.
=Kasutus ja tähendus= Kammkeraamiliste nõude hulgast on leitud nii kõrbekihiga kilde kui ka ilma, mis viitab sellele, et nõusid kasutati toidu säilitamiseks ja valmistamiseks. Soome aladelt on teada, et kammkeraamilisi nõusid kasutati ka joomiseks, jookide valmistamiseks, vee kuumutamiseks ja vaalarasva sulatamiseks.
Kammkeraamilised nõud funktsioneerisid ka sotsiaalse staatuse sümbolina, sest nõude valmistamine oli ajamahukas ja keeruline töö, mida igaüks ei osanud. Ornament näitas naise oskusi, nõude arv kajastas pere jõukust ja seeläbi jahimeeste võimekust. Lisaks ühendas kammkeraamika nagu ka teised keraamikastiilid teatud laia kogukonna, milles levis teadmine, kuidas valmistada kindlaid kaunistusi ja mis tööriistu selleks kasutada, sest ornamendi kopeerimine oli kogukonnaväliste meistrite jaoks võimatu. Kammkeraamilistel nõudel kasutatud ornamenti on leitud ka muudelt tolleaegsetelt esemetelt, mis viitab ornamendi võimalikule sümbolismile. Mustriga kaunistamine ehk "kirjamine" võis olla mõeldud halva eemale peletamiseks ja toidu kaitsmiseks.
=Galerii= =Viited=
Sinikka Nopola
pisi|Sinikka Nopola 2012. aastal Sinikka Marianna Nopola (26. november 1953 Helsingi – 13. jaanuar 2021 Helsingi) oli soome lastekirjanik ja ajakirjanik.
Sinikka Nopola sündis Helsingis 26. novembril 1953. Lapse- ja nooruspõlves elas Tamperes. Kõrghariduse omandas Tampere Ülikoolis, oli humanitaarteaduste kandidaat.
Aastatel 1979–1985 töötas ajalehes Helsingin Sanomat, pärast seda oli vabakutseline.
Sinikka Nopola on enam kui 80 raamatu autor. Neist tuntuimad on "Heinakübar ja Viltsussi" ja "Risto Räppari" sarja raamatud, mida ta kirjutas kahasse õe Tiina Nopolaga. "Heinakübar ja Viltsussi" sarja raamatud on kujundanud ja illustreerinud Karel Korp.
Sinikka Nopola suri 67-aastaselt 13. jaanuaril 2021 Helsingis pärast pikka ja rasket haigust.
Gschnaidt
Gschnaidt oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aasta vallareformiga on see Gratwein-Straßengeli valla osa.
thumb|Vaade Sankt Pankrazenile Gschnaidtis
Pedro Cateriano
pisi|Pedro Cateriano Pedro Álvaro Cateriano Bellido (sündinud 26. juunil 1958 Limas) on Peruu jurist ja poliitik, alates 2. aprillist 2015 kuni 28. juulini 2016 ja alates 15. juulist kuni 6. augustini 2020 Peruu peaminister.
Juulist 2012 kuni aprillini 2015 oli ta kaitseminister.
Novigrad
Novigrad on linn Horvaatias Istra maakonnas.
Krista Piirimäe
pisi|Krista Piirimäe ning keemik ja ajaloolane [[Tullio Ilomets (2012).]] Krista Piirimäe (aastani 1968 Hiiemets, sündinud 5. aprillil 1946 Tallinnas) on Eesti kunstiajaloolane ja pedagoog.
Elulugu
Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna. Kaitses 2000. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja "Eesti kunsti näitustealased välissuhted aastatel 1920–1940" ja sai magistrikraadi.
Stende mõis
Mõisa vanim hoone on 16. sajandil rajatud põhiliselt üllataval kombel veel romaani stiilis vana peahoone. Klassitsistlik uus häärber rajati aastail 1820–1848, aastail 1848–1858 lisati hoonele veel teine korrus. Klassitsistlikud on ka tõllakuur ja kaks talli.
Krista Piirimäe
Elulugu
Ta on 1970. aastast Tartu Kunstimuuseumi teadur, ühtlasi aastast 1981 mitmes praeguse Tartu maakonna keskkoolis kunstiajaloo õpetaja.
Stende mõis
Park rajati juba XVI sajandil. Paljud teed olid rajatud tiike eraldavatele tammidele. Park ise on 18,7 hektari suurune. 19. sajandil uuendati tiike, laiendati parki ja rajati pärnaallee. Pargis on 57 võõrliiki, seal kasvab 36 meetri kõrgune ja 5 meetrit jäme hiidtamm. Pargi servas paikneb graniidist hauaplaatidega von der Brügenite suguvõsa rahula.
Krista Piirimäe
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kunstiharidus, näitused, Tartu kunst ja tarbekunst. Kirjutanud uurimuslikke artikleid ja kunstinäituste arvustusi, koostanud näitusekatalooge, dokumentaalfilmi "Professor Aleksander Vardi" stsenarist, raamatu "Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon" (Tallinn, 1996) kaasautor. Aastail 1992–2002 ja 2005 ilmunud 8.–11. klassi ajalooõpikute kunstiajaloo peatükkide autor. Üle 10 teadustrükise.
Vitruviuse laine
Vitruviuse laine ehk spiraalmeander on Vana-Kreeka ornament, millel kordub spiraalselt keerduva laineharjaga laine taoline element. Nimetus "Vitruviuse laine" on tulnud Rooma arhitekti Marcus Vitruvius Pollio nimest, kes kirjutas esimese teadaoleva raamatu arhitektuurist ja kirjeldas klassikalisi ordereid.
Krista Piirimäe
Isiklikku
Krista Piirimäe abikaasa oli Helmut Piirimäe. Neil on neli last: tütar on põllumajandusteadlane Triinu Peters; pojad on ajaloolased Pärtel Piirimäe ja Kaarel Piirimäe ning bioloog Kristjan Piirimäe.
Vitruviuse laine
See on üks meandri variante, antiikkunstis leidub seda vaasimaalis, hiljem rooma mosaiikidel ja komposiitorderi friisidel; uusajal Beaux-arts stiilis, järel- ja uusklassitsismis, neostiilides nagu uusrenessanss ja Teise keisririigi stiil.
Mangaļmuiža mõis
Mangaļmuiža mõis (läti keeles Mangaļmuiža või Mangaļu muižiņa, vanasti ka Meņģeles muiža) oli Lätis Riia linnas Trīsciemsi asumis; selle peahoone aadress oli Jaunciema gatvē 171. Saksa keeles Magnushof. Vana haldusjaotuse järgi asus mõis Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonnas.
Mõisa kohta on esimesed teated XVIII sajandist, esimest korda kanti see kaardile aastal 1700. Mõisa omanikud olid alates aastast 1762 von Nummersid, kelle kätte 208 hektari suurune mõis jäi kuni võõrandamiseni aastal 1920. Mõisas sündis hilisem Venemaa välisminister Andreas Eberhardt von Budberg.
Mõisa peahoone oli XVIII sajandi teisel poolel Ķīšezersi järve äärde ehitatud barokkstiilis kahekorruseline puidust hoone. Pärast Läti taasiseseisvumist on see aga hävinud.
Levkiv (Krõžopili rajoon)
Levkiv (ukraina keeles Левків) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 756. Pindala on 1,894 km².
Medeia (Delacroix)
"Medeia" (tuntud ka kui "Raevukas Medeia", prantsuse keeles "Médée furieuse"), on prantsuse kunstniku Eugène Delacroix' (1798–1863) teos.
Plekk-katus
pisi|Plekk-katuse värvivalik Plekk-katus on üks populaarsema katusekattematerjaliga katuseid tänu oma soodsale hinnale, vastupidavusele ja laiale värvivalikule.
Prince Edwardi maakond
pisi|Asend Virginia osariigis pisi|Lunenburgi maakonna kohtumaja Prince Edwardi maakond (Prince Edward County) on maakond USA-s Virginia osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°22' N, 78°44' W.
Plekk-katus
Korrektselt paigaldatud, hästi hooldatud plekk-katuse eluiga võib olla kuni 100 aastat. Kuna plekk-katus ei ima niiskust, on see vastupidav Eesti kliimale omastele suurtele temperatuurikõikumistele, tuulele, vihmale ja lumele. Katuse õige paigaldamine tagab vastupidavuse ka tormidele.
Prince Edwardi maakond
Maakonna halduskeskus on Farmville.
Gōtoku Sakai
Gōtoku Sakai (jaapani keeles 酒井 高徳 Sakai Gōtoku; sündinud 14. märtsil 1991 New Yorgis) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Plekk-katus
Kivipuistega plekk-katus
Kivipuistega plekk-katusematerjalil on naturaalse katusekivi efekt, mille annab see, et plekk on kaetud ehtsa kivipuistega. Kivipuiste kaitseb katust kriimustuste eest ning summutab vihmamüra. Naturaalsel kivil baseeruv materjali pealmine kiht on pleekimiskindel ning sellesse on lisatud aineid, mis hoiavad ära sambliku tekke 7–10 aasta jooksul. Eluiga 60–100 aastat.
Valtsplekk-katus
Plekk-katuse kattena kasutatakse ka valtsplekk, mille kestvus on sõltuvast pleki kvaliteedist 30–100 aastat. Valtskatus kinnitatakse katusele spetsiaalsete klambritega, seejuures plekipaane kruviaukudega läbistamata. Kõik sõlmed ja liited ühendatakse valtsimise teel. Valtsimine võimaldab ühendada väga erikujulisi pindu ning teostada korrektsed liited katusel ettetulevate väljaehitiste ja läbiviikudega – on selleks siis korsten, vintskapid, aga ka keerukamad uugid, parapetid, luugid jms.
Lisaks valtsimisele on võimalus plekk-katuse paanid kinnitada katusele kruvidega, nii et liitekohas varjab üks paan eelmise paani kruvirea. Kruvidele mõeldud augud on tehases ettevalmistatud, piklikud avad, arvestamaks temperatuurierinevusest põhjustatud soojuspaisumist. Sellised katused vajavad rohkem kallet, kuna liitekohad ei ole nii veekindlad, kui valtsplekil. Selline meetod on võrreldes valtsplekiga soodsam ja töö kiirem.
Tsingitud terasplekk
Tsingitud terasplekki kasutatakse näiteks tootmis- ja abihoonetel. Samuti muinsuskaitsealustel hoonetel, kus pole lubatud kasutada eelvärvitud materjale ning on ette antud ka pleki minimaalne paksus. Tsingitud terasplekk on saadaval erineva tsingikihi paksusega (grammi ruutmeetri kohta).
Rahuteenistuse lepitustegevus (Aktion Sühnezeichen)
Rahuteenistuse Lepitustegevus (saksa Aktion Sühnezeichen Friedensdienste) on Saksamaa rahuliikumise organisatsioon, mille eesmärgiks on "otsida lepitust Natsi-Saksamaa poolt rünnatud ja hävitamisega ähvardatud rahvaste ja inimrühmadega ning arendada rahu sõlmimise võimet".
Prince Edwardi maakond
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 23 368. Aastal 2000 oli elanike arv 19 720.
Gōtoku Sakai
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on mänginud 25 mängu.
Rahuteenistuse lepitustegevus (Aktion Sühnezeichen)
Ajalugu
Lepitustegevuse organisatsioon loodi 1958. aastal Saksamaa evangeelse kiriku sinodi poolt mittetulundusühinguna. Ühingu eellugu ulatub Kolmanda Riigi aegadesse, kui sündis natsirežiimile vastanduv nn Tunnistuskirik (Bekennende Kirche), mille mitmed liikmed rajasid hiljem lepitustegevuse. 1954. aastal kutsus endine Tunnistuskiriku liige Lothar Kreyssig Leipzigi kirikupäeval esimest korda üles lepitustegevuse loomiseks. Tema pöördumine jäi aga esialgu tagajärjeta. 26.–30.aprillil 1958 kogunes evangeelse kiriku sinod Saksamaal vaheldumisi Spandaus (Lääne-Berliin) ja Weißensees (Ida-Berliin). Sinodi viimasel päeval luges Lothar Kreyssig ette üleskutse asutada lepitustegevus. Samal õhtul kirjutasid üleskutsele alla mitmed sinodil osalenutest.
Prince Edwardi maakond
Ajalugu
Prince Edwardi maakond moodustati 1754. aastal Amelia maakonna osast.
Rahuteenistuse lepitustegevus (Aktion Sühnezeichen)
Ajalugu
Lepitustegevus asutati algselt kogu Saksamaad hõlmava organisatsioonina. Saksamaa lõhenemine ja Berliini müüri rajamine muutis aga koostöö võimatuks. Kahe Saksa riigi oludes kujunes kummaski välja oma organisatsioon; mõlemal oli ühine eesmärk, kuid praktilises töös erinevad prioriteedid.
Lääne-Saksamaa lepitustegevuse töö algas 1959. aastal ehitusprojektide näol Hollandis ja Norras. Peagi järgnesid ka teised projektid teistes riikides. Vabatahtlikud aitasid sünagoogi ehitamisel Villeurbanne'is ja lepituskiriku ehitamisel Taizé's Prantsusmaal, lasteaia ehitamisel Skopjes Jugoslaavias, niisutussüsteemi paigaldamisel Kreetal, rahvusvahelise kohtumispaiga ehitamisel 1940. aastal Saksa lennuväe hävitatud Coventry katedraalis Suurbritannias. Töö Iisraelis algas 1961. aastal pärast seda, kui Adolf Eichmanni kohtuprotsessile järgnes kibutsi ehitusprojekt. Alates 1960. aastate keskpaigast jäi ehitusprojekte vähemaks ja esile tõusid projektid näiteks mälestusmärkide ja sotsiaaltöö vallas. 1968. aastal sai ametlikuks nimeks Rahuteenistuse lepitustegevus (Aktion Sühnezeichen Friedensdienste, ASF).
Ida-Saksamaa lepitustegevus (ASZ) ei saanud pärast 1961. aastat müüri ehitamise tõttu enam vabatahtlikke Lääne-Euroopa projektidesse saata. Kuna SDV propageeris müüti “antifašistlikust riigist” ja keeldus võtmast vastutust natsionaalsotsialismi tagajärgede eest, piirdusid projektid esialgu vaid SDV ja kirikusisese alaga. 1962. aastal algas lepitustöö suvelaagrite ehitamise ja arendamisega, milles elasid ja töötasid kaks kuni kolm nädalat inimesed erinevatest riikidest. 1965. ja 1966. aastal said vabatahtlike rühmad koostöös Magdeburgi katoliku pastoraalse bürooga sõita endistesse natslikesse koonduslaagritesse Auschwitzi, Majdanekisse, Stutthofi ja Groß-Rosenisse. 1967. ja 1968. aastal ebaõnnestusid edasised reisid Poola Rahvavabariigi ja Tšehhoslovakkia mälestuspaikadesse vaatamata kutsetele kuna valitsus keeldus viisat andmast. Alles pärast viisavabaduse kehtestamist SDV, Poola ja Tšehhoslovakkia vahel 1972. aastal said idasaksa noored ja nüüd ka Poola ja Tšehhoslovakkia vabatahtlikud osaleda suvelaagrites Poolas ja SDV-s. 1979. aastal töötas rühm esimest korda Buchenwaldis. Nii toimusid mõned suvelaagrid väljaspool kirikut. Alates 1981. aastast suurendati nendes tööpiirkondades suvelaagrite arvu; näiteks endistes natslikes koonduslaagrites Buchenwaldis, Sachsenhausenis, Ravensbrückis ja Mittelbau-Doras. Peaaegu kõigis SDV piirkondades osalesid lepitusrühmad juudi kalmistute hooldamisel ja taastamisel. Aastatel 1962–1992 osales suvelaagrites kokku üle 12 000 vabatahtliku.