cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Udmurdi keel
Ajalugu
Udmurdi keele kõnelejate arv kahaneb. Praeguste tendentside jätkudes sureb see saja aasta pärast välja. Saidil Ethnologue on udmurdi keelel staatus 6b ("ohustatud").
Murded ja murrakud
Udmurdi keelel eristatakse kolm või viis murret.
Viie murde süsteem
Murdeerinevused on väikesed, puudutavad põhiliselt foneetikat. Murded on vastastikku arusaadavad.
Foneetika
Udmurdi keeles puudub täishäälikute eristus kvantiteedi järgi ja vokaalharmoonia.
Konsonandid /f/ ja /t͡s/ esinevad ainult laenudes. Need asendatakse traditsiooniliselt vastavalt häälikutega лишь в заимствованиях  /p/ ja /t͡ɕ/.
Kiri
Alates 18. sajandist kasutasid uurijad udmurdi keele kirjapanemiseks kürillilist ja ladina kirja, kuid udmurdikeelsetes väljaannetes on alati kasutatud kürillilist kirja. Esimesed udmurdikeelsed raamatud ilmusid 1847. aastal. Alates 1890ndatest on udmurdi kiri omandanud tänapäevasele lähedase kuju. 1930ndatel kujunes lõplikult välja tänapäeva udmurdi tähestik, milles on 38 tähte  — 33 vene tähestiku tähte ja lisaks viis treemaga tähte: ӝ /d͡ʒ/, ӟ /d͡ʑ/, ӥ /i/, Ӧ|ӧ /ɘ/, ӵ /t͡ʃ/.
Grammatiliste tähenduste väljendamise vabaduse aste
Udmurdi keel on põhiliselt sünteetiline. Nimisõna morfoloogia on rikas.
On ka analüütilisi vorme: ''e-j mən-ə, e-d mən-ə, e-z mən-ə
NEG.PST-1SG minema-SG, NEG.PST-2SG minema-SG, NEG.PST-3SG minema-SG
'ma ei läinud, sa ei läinud, ta ei läinud'
Teises (evidentsiaalses) minevikus saab eitust moodustada nii analüütiliselt (bessermani murde andmed): ''evəl vera-lʼlʼa-m-z-ə
'tuleb välja, et nad ei rääkinud' Kui ka sünteetiliselt: ''vera-lʼlʼa-m-te-z-ə
Morfeemipiiride iseloom
Udmurdi keel on aglutinatiivne: Егитъ-ёс-ыз-лэн видимо, кышкан-зы туж бадӟым вал
noor-PL-P.3SG-GEN nähtavasti, hirm-P.3SG väga suur olema.PST
'Noored kartsid nähtavasti väga' Tegusõna morfoloogias: Ужъёс 5-ти южтолэзёзь кутиськ-о-зы
töö-PL viis-ORD märts algama-FUT-3SG
'Tööd algavad 5. märtsil»
Nimisõnafraasis
mina  kool-GEN direktor-P.3SG külanõukogu täitevkomitee-GEN vanem-P.3SG быть.PST
Predikatsioonis
Predikatsioonis on sõltuvuslik markeerimine: Больница-ын егит сестра Сергей-ез врачъ-ёс-лэн комната-я-зы ӧт-и-з
haigla-LOC noor õde Sergei-ACC arst-PL-GEN tuba-ILL-P.3PL kutsuma-PST-3
'Haiglas kutsus noor õde Sergei arstide tuppa'
Rollikodeeringu tüüp
Udmurdi keeles on nominatiiv-akusatiivne tüüp:
Sihiline predikaat: Мон ымме ӧй усьты
mina suu-ACC.P1.SG NEG avama
seal ta suplema-PST-3
'Seal ta suples» Ühekohaline patsientiivne: Иосиф Зотович кул-ӥ-з
Jossif Zotovitš surema-PST-3
'Jossif Zotovitš on surnud
Szymon Ziółkowski
Szymon Jerzy Ziółkowski [š'õmon zjulk'ovski] (sündinud 1. juulil 1976 Poznańis) on Poola endine kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (2000) ja maailmameister (2001).
Olümpiamängudel
Sydney 2000
Maailmameistrivõistlustel
Edmonton 2001 Helsingi 2005 Berliin 2009
Euroopa meistrivõistlustel
Helsingi 2012
Välislingid
Pilte Szymon Ziólkowskist
Ida-Timori lipp
Ida-Timori lipp on Ida-Timori ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
20. mail 2002 vastu võetud riigi- ja rahvuslipp on punane kangas, mille vardapoolses osas on kollasele kolmnurgale paigutatud must kolmnurk, sellele aga valge viisnurkne täht, mille üks tipp on suunatud vardapoolsesse ülanurka. Kollase kolmnurga pikkus moodustab 1/2, musta kolmnurga pikkus aga 1/4 lipu pikkusest. Lipu proportsioonid on 1:2 ja ametlikud mõõtmed 180 cm x 90 cm.
Kōji Murofushi
Kōji Murofushi (jaapani keeles 室伏広治 Murofushi Kōji; sündinud 8. oktoobril 1974 Numazus Shizuoka prefektuuris) on Jaapani endine kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (2004).
Ida-Timori lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Kollane (PMS 123C) sümboliseerib koloniaalperioodi ja riigi rikkust, punane (PMS 485C) tähistab iseseisvuse eest valatud verd, must aga pimeduse jõude ja ka neid, kelle eestvedamisel saabus iseseisvus; valge on vabaduse värv.
Kōji Murofushi
Sportlaskarjäär
Maailma vasaraheitjate tippu tõusis Murofushi 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis, kui ta võitis hõbemedali poolaka Szymon Ziółkowski järel. 2002. aastal võitis ta Aasia meistrivõistlused ja 2003. aasta MM-il Pariisis sai pronksmedali. Sama aasta suvel Prahas heitis ta vasarat 84.86, mis oli üle kümne aasta nii kaugele heidetud tulemus. See oli ja on seni tema isiklik rekord, ning oli tollel ajal maailma kõigiaegade viies tulemus.
Ida-Timori lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Selline lipp oli kasutusel ka kümme päeva kestnud iseseisvusperioodil 1975. aastal. Lipu eeskujuks oli võetud vabadusvõitluse partei FRETILIN (Ida-Timori Iseseisvuse Revolutsiooniline Rinne) lipp. Fretilini lipul olid puna-kolla-punased horisontaalsed laiud ja vardapoolses osas must vertikaallaid valge viisnurkse tähega.
Kōji Murofushi
Sportlaskarjäär
2004. aasta olümpiamängudel Ateenas heitis Murofushi finaalis 82.91, millest piisas olümpiavõiduks. Kaugemale heitis küll ungarlane Adrian Annus, kuid dopingu proovi andmisel jäi ta vahele manipuleerimisega ning tema tulemus tühistati, ning nii sai kuldmedali Murofushi.
Ida-Timori lipp
Ida-Timori ajaloolised lipud
1961. aastal toimunud ülestõusu ajal Portugali kolonisaatorite vastu võeti Ida-Timori rahvuslipuks punane kangas, mille keskel oli must sõõr kollase äärisega ja selles valge viisnurkne täht. Ülestõus suruti maha ja lipp keelustati.
Frogner
Frogner on mitme koha nimi:
Kōji Murofushi
Sportlaskarjäär
Murofushi isa oli ka vasaraheitja ja tema nimel oli aastaid Jaapani rekord. Kōji Murofushi ema on rahvuselt rumeenlane.
Ida-Timori lipp
Ida-Timori ajaloolised lipud
Pärast 1999. aastal ÜRO järelevalve all toimunud rahvahääletust iseseisvusküsimuses võeti kasutusele CNTR-i (Conselho Nacional de Resistźncia Timorense) partei lipp, millelt jäeti ära partei nimi.
Taani lipp
thumb|[[Pilt:FIAV_100100.svg|20px Taani rahvuslipp. Proportsioonid 28:37.]] Taani Kuningriigi lipp (ehk Dannebrog) on üks maailma vanemaid riigilippe. Esimest korda on selle kasutamist kirjalikult mainitud 1370. aastal. Tegemist on vanima järjepidevalt kasutusel olnud riigilipuga maailmas.
Kōji Murofushi
Olümpiamängudel
Ateena 2004
Taani lipp
Taani rahvuslipp (Stutflag) on punane, valge Skandinaavia ristiga, mis ulatub lipu äärteni. Punane värvitoon pole ametlikult defineeritud, kuid mitteametlikult on see PMS 185U (nimetatakse ka Dannebrogi-punaseks, taani keeles Dannebrogsrød).
Kōji Murofushi
Maailmameistrivõistlustel
Edmonton 2001 Pariis 2003 Taegu 2011
Taani lipp
Taani riigilipp (Splitflag) sarnaneb rahvuslipuga, kuid sellel on "pääsusaba".
Kōji Murofushi
Isiklikku
Kōji Murofushi on 187 cm pikk ja kaalub 89 kg.
Taani lipp
Ajalugu
Legendi kohaselt kukkus ajal, kui Taani kuningas Valdemar II Võitja sõdis Tallinnas Lindanise linnuse lähedal eestlastega, lipp 15. juunil 1219 taevast alla, mille tõttu taanlased võitsid lahingu.
Taani-Norra liidu ajal oli Dannebrog ka Norra lipp, kuni aastani 1821, mil Norra võttis vastu oma lipu. Selle, nagu ka teiste Põhjamaade (Soome, Islandi ja Rootsi) lippude kujundus põhines Dannebrogil.
Nimi Dannebrog tähendas vana-taani keeles "taanlaste riie", kuid võimalikuks peetakse ka päritolu friisi keelest "punane riie".
Andreas von Westfalen
Andreas von Westfalen (ka Andreas de Wetphalen; surnud 1270) oli Liivi ordu maameistri kohusetäitja aastal 1270.
Andreas von Westfalen pärineski tõenäoliselt Vestfaalist, kuid rohkem tema päritolu kohta teada ei ole. 1270. aastal ordumeistri kohusetäitjaks saamise järel langes ta peagi sõjakäigul leedulaste vastu.
Harilik vihmauss
Täiskasvanud isendid võivad kasvada 20–25 cm pikkuseks, erandjuhul ka kuni 30 cm.
Nad tegutsevad kuni 3 meetri sügavuses pinnases (huumusekihis), harva kuni 6 m.
Harilikul vihmaussil on tähtis roll mulla vee- ja gaasirežiimi moodustamisel ja tasakaalustamisel.
Paratsetamool
Paratsetamool (lad paracetamolum) ehk atseetaminofeen on ravim, mis kuulub teiste analgeetikumide ja antipüreetikumide farmakoterapeutilisse rühma ja mille toime on suunatud närvisüsteemile.
Paratsetamooli kasutatakse palaviku alandamiseks ning peavalu ja teiste nõrkade valude raviks. See on mitme külmetuseravimi peamine toimeaine.
Paratsetamooli antidoot on N-atsetüültsüsteiin.
Nimetused ja tähised
Paratsetamool on ravimi geneeriline nimetus.
Kasutatakse ka nimetusi 4-atseetamidofenool, 4-atseetaminofenool, 4-atsetüülaminofenool, 4-hüdroksüatseetaniliid, atseetaminofeen, atsetüül-P-aminofenool, N-atsetüül-4-aminofenool jm.
CAS-i registreerimisnumber on 103-90-2.
Paratsetamooli keemiline valem on C8H9NO2. IUPACi nomenklatuurile vastav nimetus on N-(4-hüdroksüfenüül)etaanamiid.
Go Back
"Go Back" on esimene singel Jeanette Biedermanni esimeselt stuudioalbumilt.
Paratsetamool
Nimetused ja tähised
Paratsetamool kuulub farmakoterapeutilisse rühma teised analgeetikumid ja antipüreetikumid, ATC-kood N02BE01.
Go Back
Laulu kirjutasid Frank Johnes, Tom Remm ja Wonderbra ning produtseeris Cobra.
Singel anti Saksamaal välja 25. septembril 2000.
Paratsetamool
Näidustused
Paratsetamoolil on valu vaigistav, palavikku alandav ja väga nõrk põletikuvastane toime. Analgeetilise ja palavikku alandava toime täpne mehhanism ei ole siiani selge, tõenäoliselt pärsib paratsetamool prostaglandiinide sünteesi nii kesknärvisüsteemis kui ka perifeersetes kudedes.
Üleannustamine
Paratsetamooli liigtarvitamine võib kahjustada maksa.
Ravimimürgistuse oht on suurem väikelastel. Surmavaks võivad osutuda nii terapeutiline üleannustamine kui ka juhuslik olmemürgistus.
Rootsis
Rootsis on käsimüügiravimid alates 2009. aastast müügil poodides ja bensiinijaamades. Aastas saab seal paratsetamoolimürgistuse kuni 4400 inimest. Sagedaste paratsetamoolimürgistuste tõttu otsustas Rootsi ravimiamet lubada paratsetamooli müüki alates 1. märtsist 2015 ainult apteekides.
Ajalugu
Atseetaniliid oli esimene aniliini derivaat, millel avastati palavikku alandavad ja valuvastased omadused. A. Cahn ja P. Hepp võtsid selle 1886. aastal kasutusele antifebriini nime all. Kuid selle vastuvõetamatud kõrvaltoimed, sealhulgas tsüanoos, mida põhjustab methemoglobineemia, sundisid otsima vähem mürgiseid aniliini derivaate.
Harmon Northrop Morse oli paratsetamooli sünteesinud juba 1877. aastal Johns Hopkinsi ülikoolis 4-nitrofenooli redutseerimise teel koos tinaga tahkes etaanhappes, kuid alles 1887. aastal katsetas farmakoloog Joseph von Mering paratsetamooli ja sellele lähedast fenatsetiini patsientidel. Von Mering avaldas artikli oma katsete tulemustest alles 1893. aastal. Tema sõnul oli paratsetamoolil kerge kalduvus tekitada methemoglobineemiat, aga fenatsetiinil mitte. Sellepärast loobuti kiiresti paratsetamoolist ja selle asemel hakati katsetama fenatsetiini.
Fenatsetiini hakkas kohe tootma ja müüma ravimitootmisettevõte Bayer. Järgmistel kümnenditel oli fenatsetiin mitmesuguste peavaluravimite põhiline toimeaine. Need sisaldasid sageli veel aspiriini, kofeiini ja mõnikord barbituraate. Mõnevõrra vähendas fenatsetiini populaarsust aspiriini levik, mille avastas 1899. aastal Heinrich Dreser.
Von Meringi väiteid usuti üle poole sajandi, kuni 1947. aastal hakati uurima atseetaniliidi ja paratsetamooli metabolismi. David Lester ja Leon Greenberg avastasid, et laborirottidel ei põhjustanud suurtes kogustes paratsetamooli manustamine methemoglobineemiat. 1948. aasta septembris kinnitas seda Bernard Brodie, Julius Axelrodi ja Frederick Flinni sõltumatu uuring, milles leiti, et paratsetamool on sama tõhus valuvaigisti kui selle eelkäija.
Skriptimiskeel
Skriptimiskeel on programmeerimiskeel, millega juhitakse programmide tööd. Skripte ehk skriptimiskeeles kirjutatud programme harilikult interpreteeritakse, erinevalt skriptide juhitavatest programmidest, mis on sageli masinkoodi kompileeritud.
Skriptimiskeeled pärinevad tööde juhtimise keeltest (näiteks IBM-i JCL), mida kasutatakse pakktöötlusel. Need keeled käsivad süsteemil käitada teatud programme, kasutades teatud sisend-väljundseadmeid. Ajajagamissüsteemidest pärinevad käsukeeled on interaktiivsemad, kuid teostavad praktiliselt samu operatsioone.
Vahe skriptimiskeelte ja süsteemiprogrammeerimiskeelte vahel on hägune. Näiteks kasutatakse Perli sageli mitme käsureaprogrammi liitmiseks, samas sisaldab Perl ka vahendeid soklitega suhtlemiseks ja protsesside loomiseks, mis on harilikult olnud süsteemiprogrammeerimise pärusmaa.
Peugeot 308
Peugeot 308 on sõiduauto, mis kuulub Peugeot' kompaktautode klassi ja seda on toodetud 3 põlvkonda.
Esimene põlvkond (T7; 2007)
1. põlvkonna Peugeot 308 esmaesitlus toimus 5. juunil 2007 Barcelonas. Müüma hakati seda mudelit alates 20. septembrist 2007 ning 308 vahetas välja Peugeot 307 alates 2008. mudeliaastast.
Mootorivalikus on neli bensiini- ja kolm diiselmootorit. Bensiinimootoriteks on 1,4-liitrine 70 kW mootor, üks 1,6-liitrine 88 kW mootor ning kaks turbomootrit, mis oma 1,6-liitrise töömahu juures saavutavad 110 kW ja 128 kW (automaatkäigukastiga 103 kW). Diiselmootorite valikust leiab 1,6-liitrise HDI mootorid võimsustega 66 kW ja 80 kW ning 2-liitrise 100 kW võimsusega mootori. Seitsmest mootorist neil on saadaval viiekäigulise manuaalkäigukastiga, kaht suurema võimsusega diisel- ja bensiinimootorit on võimalik saada ka kuuekäigulise manuaalkäigukastiga. Lisaks on võimalik saada 1,6-liitrist bensiinimootorit neljakäigulise automaatkäigukastiga ja 2-liitrist diiselmootoriga versiooni Tiptronicu käigukastiga, mis on kuuekäiguline.
Selle auto klassis on ebatavaline "Twin Scroll" topelt turbolaadimissüsteemi kasutamine, mis on BorgWarneri poolt välja töötatud. Süsteemi jaoks välja töötatud 110 kW ja 128 kW bensiinimootorid sarnanevad väändemomendi poolest diiselmootoritega. Võrreldes teiste Peugeot 308-tega on 175 hj mootoriga versioon on saadaval agressiivsema esiotsa ja sportlikuma varustusega.
Sellel on säästlikud diislid, hea turvalisus ja mahukas universaalversioon, aga halb maine.
Teine põlvkond (T9; 2013)
Teise põlvkonda 308 tutvustati 2013. aastal ning see pälvis ka Euroopa aasta auto 2014 tiitli.
Universaalmudel SW on luukpärast 33 cm pikem, selle arvelt on telgede vahe 11 cm pikem ja pakiruum peaaegu 200 liitrit rohkem (420 vs 610). Kõige ökonoomsem mootor, 1,6-liitrine diisel (120 hj), kulutab vaid 3,2 l/100 km. Luukpära mudeliga püstitati ka rekord: ühe paagitäiega sõideti 32 tunniga 1810 kilomeetrit ning püstitati uus säästurekord.
Kolmas põlvkond (P5; 2021)
Kolmas põlvkond avalikustati 18. märtsil 2021. Kasutusel on EMP2 platvorm ning auto teljevahe kasvas 55 mm.
Jaapani hiidkrabi
Jaapani hiidkrabi (Macrocheira kaempferi) on suurimate isenditega lülijalgseliik tänapäeval.
Tema jalgade siruulatus võib küündida üle 4 meetri, keha kõrgus on kuni 37 cm ja kaal umbes 20 kg. Hiidkrabi elab Jaapani lähedal Vaikse ookeani põhjas, umbes 300–400 meetri sügavusel. Hiidkrabi toiduks on surnud loomad ja vähid. Tema elueaks arvatakse kuni 100 aastat.
Kuna tegemist on üsna iidse krabiliigiga, peetakse teda elavaks fossiiliks. Praegu on ta hiidkrabi perekonna (Macrocheira) ainus liik, kuid mitmed kinnitamata uurimused väidavad ka teiste fossiilide (liikide) olemasolu.
Astrid Jacobsen
pisi|Astrid Jacobsen (2007) Astrid Uhrenholdt Jacobsen (sündinud 22. jaanuaril 1987 Trondheimis) on Norra murdmaasuusataja.
Jacobsen tõusis väga kiiresti Norra koondisse. Juba 18-aastaselt 28. jaanuaril 2005 tuli ta Norra meistrivõistlustel klassikasprindis hõbemedalile. 9. märtsil 2005 osales ta oma elu esimesel MK-etapil Norras Drammenis ja saavutas klassikasprindis 24. koha. 23. märtsil osales ta juunioride MM-il Soomes Rovaniemis, kus tuli klassikasprindis hõbemedalile oma kaasmaalase Kari Vikhagen Gjeitnesi järel ja Ida Ingemarsdotteri ees.
2006. aastal toimus juunioride MM Sloveenias Kranjis. 31. jaanuaril tuli Jacobsen juunioride maailmameistriks 1 km vabastiilisprindis ja 1. veebruaril 5 km klassikasõidus. 3. veebruaril osales ta 5 + 5 km ühisstardist suusavahetusega sõidus, kus jäi 35. kohale (maailmameistriks tuli Charlotte Kalla). Samal hooajal tuli ta Drammenis MK-etapil 1 km klassikasprindis 17. kohale ja 15. märtsil Hiinas Changchunis 1 km vabastiilisprindis 10. kohale, olles kvalifikatsioonis koguni 3.
Järgmisel hooajal jätkus areng. 29. oktoobril 2006 Saksamaal Düsseldorfis saavutas ta 6×0,8 km vabatehnikasprinditeates Norra II võistkonnas koos Guro Stroem Solliga 9. koha (võitis Norra I). 25. novembril jõudis ta esimest korda elus MK-etapil poodiumile, saavutades 1,2 km klassikatehnikasprindis Soomes Kuusamos neljanda koha Petra Majdiči, Virpi Kuituse ja Marit Bjørgeni järel. 18. jaanuaril 2007 tuli ta Norra meistrivõistlustel 10 km vabatehnikasõidus 9. kohale ja järgmisel päeval tuli 1 km klassikatehnikasprindis Norra meistriks, edestades ligi 2 sekundiga Bjørgenit. Jaanuari lõpus osales ta Otepää MK-etapil, kus tuli 27. jaanuaril 10 km klassikadistantsil 17. kohale ja klassikasprindis järgmisel päeval Kuituse järel teiseks. 4. veebruaril tuli ta Šveitsis Davosid 4×5 km teatesõidus Norra naiskonnas Rootsi järel teiseks, kaotades klassikalises tehnikas sõidetud avavahetuses üksnes Lina Anderssonile Rootsist 1,4 sekundiga.
Järgnesid 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused Jaapanis Sapporos, kus Jacobseni saatis üllatuslikult suur edu. 22. veebruaril tuli ta klassikatehnikas sõidetud sprindis maailmameistriks Majdići ja Kuituse ees. Järgmisel päeval vabatehnikas sõidetud paarissprindis tulid Jacobsen ja Bjørgen pronksmedalile, kaotades Soomele ja Saksamaale. 1. märtsil sõideti 4×5 km teatesõit, kus Jacobsen sõitis viimast vahetust ja saavutas sellel 8. aja. Distantsil langes ta teiselt kohalt kolmandaks, kaotades viimase etapi võitnud Evi Sachenbacher-Stehlele üle 40 sekundi. Taas tuli maailmameistriks Soome Saksamaa ees.
Järgnesid juunioride maailmameistrivõistlused Itaalias Tarvisios, kus Jacobsen ei suutnud aga nii suurt edu kui MM-il saavutada. Ta võitis 12. märtsil 1 km klassikatehnikas sprindi Charlotte Kalla ees. 5 km vabatehnikadistantsil jäi ta Kalla ja Marthe Kristofferseni järel kolmandaks (Norra sportlased saavutasid 2.–5. koha).
15. jaanuaril 2009 tuli Jacobsen Norra meistriks 10 km klassikalises tehnikas Marit Bjørgeni ja Vibeke Skofterudi ees. Päev hiljem jäi ta 1,4 km vabatehnikas sprindis 5. kohale ja veel päev hiljem 15 km suusavahetusega sõidus 4. kohale.
Järgnesid 2009. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused Liberecis, kus aga oodatud edu jäi tulemata. Ta saavutas 19. veebruaril 10 km klassikas 20. koha, 21. veebruaril 15 km suusavahetusega sõidus 36. koha ja 24. veebruaril 1,3 km vabatehnikasprindis 34. koha ega pääsenud seal finaali. Teatenaiskonda teda ei arvatud, aga 25. veebruaril sõitis ta paarissprindis koos Ingvill Østbergiga välja 5. koha.
2010. aasta taliolümpiamängudel Kanadas Vancouveris osales Jacobsen ainult ühel distantsil, 1,5 km klassikatehnikas sprindis, kus jäi 7. kohaga finaali ukse taha.
2011. aasta MM-il osales Jacobsen kahel distantsil. 24. veebruaril tuli ta vabatehnikas sõidetud sprindis 9. kohale (kvalifikatsioonis sai ta 4. koha), aga paarissprindis saavutas 2. märtsil pronksmedali.
2015. aasta MM-il Falunis võitis Jacobsen 15 km suusavahetusega sõidus hõbemedali ja teatesõidus kuldmedali.
2017. aasta MM-il võitis ta teatesõidus kuldmedali ning 10 km klassikas ja 30 km vabatehnikas pronksmedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis sai ta oma esimese olümpiamedali, võites teatesõidus kuldmedali.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2019–2020, et keskenduda meditsiiniõpingutele.
Maailma karikavõistlustel
Astrid Jacobsen osales karjääri jooksul individuaalselt 258 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse 43 korda. Ta võitis kuus etappi.
Rahvusvaheline kartuliaasta
Rahvusvaheline kartuliaasta oli 2008. aasta, mis oli ÜRO poolt kuulutatud kartuli kui peamise toidukultuuri auks. Kartul mängib suurt rolli paljude rahvaste toitumises ja tulevikuski võib aidata näljahäda vastu võidelda.
Aasta programmis olid näitused, õppeprogrammid, filmid, kirjutised jms.
Õpitud vajaduste teooria
Õpitud vajaduste teooria (Theory of learned needs) on Ameerika psühholoogi David McClellandi loodud teooria, mis seletab inimese teiseste, elu jooksul õpitud vajadustega seotud motivatsiooni.
Olulisemate vajadustena tuuakse välja:
McClellandi väljatoodud vajadusi on võimalik (juurde) õppida, nendest lähtutakse juhtide koolitamisel.
Tasemeõpe
Tasemeõpe on õpe, mille puhul õppija eesmärk on saavutada õppides mingi kindel tase, näiteks akadeemiline kraad.
Tasemeõppe korraldamist reguleerivad Eestis põhikooli- ja gümnaasiumiseadus, kutseõppeasutuse seadus, rakenduskõrgkooli seadus, ülikooliseadus ning erakooliseadus.
Tasemeõppes õppimiseks töötajale õppepuhkuse andmist ja õppepuhkusetasu maksmist reguleerib täiskasvanute koolituse seadus.
Gyula Zsivótzky
Gyula Zsivótzky (25. veebruar 1937 – 29. september 2007) oli Ungari kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (1968).
Olümpiamängudel
Rooma1960 Tokio 1964 Méxicos 1968
Euroopa meistrivõistlustel
Stockholm 1958 Belgrad 1962 Budapest 1966
Semi-Gotha
Semi-Gotha (täielik pealkiri 1912–1913 Historisch-genealoges-Taschenbuch des gesamted Adels jehuidäischen Ursprunges ja 1914 Semigothaisches Genealogisches Taschenbuch aristokratisch-jüdischer heiraten) on genealoogiline teatmeteos juudi päritolu valitseja- ja aadlisuguvõsade kohta.
Raamatus on käsitletud, osaliselt legendaarsete ja kaheldava usaldusväärsusega teadete põhjal järgmisi väidetavat juudi päritolu suguvõsasid:
Buthidae
Buthidae on ämblikulaadsete klassi skorpioniliste selts kuuluv sugukond. Elusate skorpionide lähivaatlust võiks parem vältida, kuid selle sugukonna parimaks eristustunnuseks on üldjoontes kolmnurkse kujuga rinnakilp pearindmiku alaküljel jalgade säärtel asuvad kannused. Need skorpionid on täielikult öise eluviisiga ja jahivad saaki pärast päikeseloojangut.
Jämeda saba ja peenikeste sõrgadega skorpionid on üldiselt mürgisemad kui peene saba ja laiade sõrgadega skorpionid. Viimased panustavad saagi püüdmisel jõule.
Sugukonna Buthidae skorpionid elavad kuivades kivistes paikades, peitudes päeval lõhedesse, kivide, mahalangenud puutüvede ja koore alla. Võivad väga valusalt salvata, kui neid häirida või kätte võtta.
Täiendõpe
Täiendõpe ehk täiendusõpe (ka täiendkoolitus või täienduskoolitus) on õpe, mille puhul õppija täiendab omandatud haridustaset, kuid ei omanda näiteks uut akadeemilist kraadi.
Egiptuse lipp
Egiptuse lipp on Egiptuse ametlik lipp.
Lipp võeti kasutusele 4. oktoobril 1984.
Kangas on jagatud kolmeks võrdseks horisontaalseks laiuks, punane, valge ja must. Valge laiu keskel on kuldne Saladini kotkas. Värvitoonid on punane Pantone 186 c / CMYK (%) C 0-M 90-Y 80-K 5 ja kollane (kuldne) Pantone 116c / CMYK (%) C 0-M 15-Y 95-K 0.
Punane tähistab revolutsiooni, valge helget tulevikku ja must tumedat minevikku.
Lipuvärvid on Pan-Araabia traditsioonilised värvid, samad värvid on ka Iraagi, Süüria ja Jeemeni lipul. Egiptuse lippu eristab nendest lipu keskel olev kotkas.
Astaat
Astaat on keemiline element järjenumbriga 85.
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed.
Stabiilseim neist on isotoop massiarvuga 210, mille poolestusaeg on 8 tundi, kuid seda looduses ei esine. Looduses esineb väikeses koguses astaadi isotoope massiarvudega 215, 216, 218 ja 219. Stabiilseim neist on isotoop massiarvuga 219, mille poolestusaeg on 56 sekundit.
Maakoores on hinnanguliselt alla 30 g astaati. Astaat on üks haruldasematest elementidest Maakoores, esinedes ainult temast suurema tuumalaenguga elementide radioaktiivse lagunemise produktina. 1940. aastal saadi astaati esmakordselt sünteetilisel teel pommitades vismutit alfaosakestega. Avastajad: Dale R. Corson, Kenneth Ross MacKenzie ja Emilio G. Segrè. Kolm aastat hiljem leiti seda ka loodusest.
Nimetus tuleb vanakreeka sõnast astatos (ἄστατος), mis tähendab ebastabiilset, ebapüsivat.
Kvalsund
Kvalsund (põhjasaami Ráhkkerávju) on asula Norras Troms og Finnmargi maakonnas Hammerfesti vallas, endise Kvalsundi valla keskus.
Michala Petri
pisi|Michala Petri Michala Petri (sündinud 7. juulil 1958 Kopenhaagenis) on Taani plokkflöödimängija.
Metspipar (perekond)
Metspipar (Asarum) on pipralaadsete seltsi tobiväädiliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste heitlehiste rohttaimede perekond.
Teaduslikult kirjeldas metspipraid esimesena Linnaeus 1753. Tänapäeval arvatakse perekonda sadakond liiki, aga viimasel ajal on hakatud rääkima, et metspiparde hulgast tuleks eraldada mitu väiksemat perekonda, millest üheski poleks enam kui kümmekond liiki, nii et ka pärast nende eraldamist jääks metspiparde perekonda üle poolesaja liigi.
Michala Petri
Elukäik
Michala Petri õppis aastatel 1966–1976 Staatliche Hochschule für Musik und Theater õppeasutuses, mis asus Hannoveri linnas, Saksamaal. Juba 11-aastaselt tegi ta debüüdi professionaalse plokkflöödimängijana, lummates publikut tehniliselt briljantse pillikäsitlusega ja.
Metspipar (perekond)
Metspiprad on levinud peamiselt põhjapoolkeral. Enamik liike kasvab Hiinas, Jaapanis, Vietnamis ja Põhja-Ameerikas. Euroopas kasvab üksnes harilik metspipar, mis on levinud Eestiski ja mille Linnaeus valis perekonna kirjeldamisel tüüpliigiks.
Michala Petri
Elukäik
Tema üldises repertuaaris on esindatud väga erinevaid muusikalisi perioode, alustades varajase barokiga ja lõpetades avangardistliku eksperimentaalstiiliga.
Mitmed heliloojad on talle spetsiaalselt palasid kirjutanud; näiteks Malcolm Arnold, Gary Kulush, Thomas Koppel ja teised.
Metspipar (perekond)
Perekonnale on iseloomulikud neerja kujuga lehed, risoomidega paljunemine ning väikesed punakad või pruunid õied. Lehed paiknevad vastakalt ja kasvavad välja otse risoomist, mis ei asu kuigi sügaval mulla all. Igal aastal kasvavad kasvukuhikust välja kaks uut lehte.
Michala Petri
Elukäik
Michala Petri on abiellus lauto- ja kitarrimängija Lars Hannibaliga. Nende koostöös on valminud hulgaliselt helisalvestisi.
Metspipar (perekond)
Kevadel puhkevad lehevarte vahel kannukujulised õied. Õiekate on kroonikujuline, ülemisest otsast 3 sälguga. Tolmukaid on 12. Emakas on alumise sigimiku ja lühikese emakakaelaga. Õied on radiaalsümmeetrilised ja sügomorfsed, täpsemini 3 sümmeetrialteljega.
Vili on kupar. Viljal on elaiosoom. See meelitab ligi sipelglasi, kes vilju levitavad. Seda nimetatakse sipelgleviks ehk mürmekohooriaks.
Michala Petri
Elukäik
Oma karjääri jooksul on ta osalenud sadadel kontsertidel, paljudel juhtudel koos nimekate koorijuhtidega ja viimaste poolt juhitud ansamblitega.
Metspipar (perekond)
Metspipraid saab kasvatada varjuaias, kus nad moodustavad pilkuköitva maapinnakatte.
Michala Petri
Elukäik
Tema kontserditurneed on aset leidnud Euroopa, Põhja-Ameerika ja Kaug-Ida riikides.
Metspipar (perekond)
Metspiprate risoomi saab kasutada maitseainena, aga see on tugevatoimeline diureetik. Kõik taime osad sisaldavad eeterlikke õlisid. Mõned metspiprad, näiteks kanada metspipar, sisaldavad neerudele mürgiseid kartsinogeene.
Michala Petri
Elukäik
Michala Petri loomingut on premeeritud arvukate muusikaauhindadega. Näiteks pälvis ta 2000. aastal Léonie Sonningi muusikaauhinna.
Radoon
Radoon on keemiline element järjekorranumbriga 86.
Kõik selle isotoobid on radioaktiivsed. Stabiilseim on isotoop massiarvuga 222, mille poolestusaeg on 3,8 ööpäeva ja mis looduses tekib uraani radioaktiivsel lagunemisel. Olulised radooni isotoobid on ka toroon massiarvuga 220 ja aktinoon massiarvuga 219.
Omadustelt on radoon väärisgaas. See kondenseerub temperatuuril –62 °C ja tahkub temperatuuril –71 °C.
Radoon on oluline looduslik radioaktiivse kiirguse allikas, mistõttu on see inimestele ohtlik.
Kvalsundi vald
Kvalsundi vald (põhjasaami Fálesnuori gielda, kveeni Valasnuoran komuuni) oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Finnmargi maakonnas. Valla halduskeskus oli Kvalsund.
Kvalsund eraldati Sørøysundi vallast 1. juulil 1869. Aastal 2020 liideti Kvalsundi vald Hammerfesti vallaga.
Valla alla kuulusid Kvaløya saare lõunaosa ja Seilandi idaosa.
pisi|[[Kvalsundi sild ühendab valla mandriosa Kvaløyaga, mille lõunaosa kuulub Kvalsundi]]
Nimi
Nime Kvalsund muinaspõhja kuju oli Hvalsund. Nime esimene osa hvalr tähendab vaala ja lõpp sund väina. Põhjasaamikeelse nime Fálesnuorri osad fáles ja nuorri tähendavad vastavalt vaala ja väina.
Sümboolika
Vapp on kinnitatud 27. märtsil 1987. Sinisel kilbil on kujutatud kolme hõbedast lõhet, mis on paigutatud Y-tähe kujuliselt ümber kilbi keskpunkti. Lõhe sümboliseerib kalapüüki kui tavapärast eluviisi, sissetulekuallikat, kaasaegset kalakasvatust ja vaba aja veetmise viisi.
Loodus
Kvalsundi vallas on mitu mitmekesise linnustikuga paika. Üks nendest on Repparfjordbotn, kus on suur randtiirude koloonia ja sügisel palju jääkosklaid.
Walter von Nordeck
Walter von Nordeck oli Liivi ordu maameister aastatel 1270–1273.
Nordeck pärinesMainzi ministeriaalide hulgast. Tema suguvõsa liikmed olid linnusepealikud ja hiljem ka mitmete maavalduste omanikud, millest suure osa nad 13. sajandi jooksul Saksa ordule annetasid. Mitmed Nordeckid olid ka hiljem Saksa ordu liikmeteks, kuid Liivi ordus rohkem sellenimelisi teada pole. Walter von Nordeck oli esialgu ilmik, aastatel 1261–1267 on teda mainitud kellegi Lutgardiga abielus olevana. 1268. aastal astus ta aga ordusse ning teenis esialgu Marburgis, samas kui tema naine läks nunnaks. 1270. aastal saabus Nordeck Liivimaale ja oli kolm aastat maameistriks. Seejärel pöördus ta aga tagasi Marburgi, kus oli kuni 1287. aastani rüütelvennaks. Seejärel teated temast lõppevad.
Ekvatoriaal-Guinea lipp
Ekvatoriaal-Guinea lipp on Ekvatoriaal-Guinea ametlik lipp.
Biella provints
Biella provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskus on Biella linn.
Ekvatoriaal-Guinea lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Praegune Ekvatoriaal-Guinea lipp oli kasutusel aastatel 1968–1973 ja on jälle kasutusel alates 21. augustist 1979. Sellel on kolm horisontaalset laidu, roheline, valge ja punane, ning vardapoolses osas on sinine kolmnurk, mille laius on 1/4 lipu pikkusest. Lipu keskel, valgel laiul on Ekvatoriaal-Guinea vapp.
Ekvatoriaal-Guinea ajaloolised lipud
Aastatel 1968–1969 oli rahvuslipuna kasutusel ilma vapita lipp.
Aastatel 1973–1979 sarnanes lipp praeguse lipuga, kuid riigis oli kasutusel teine vapp.
Patrick O'Callaghan
Patrick "Pat" O'Callaghan (15. september 1905 Derrygallon – 1. detsember 1991 Clonmel) oli Iirimaa kergejõustiklane (vasaraheitja). Kahekordne olümpiavõitja (1928 ja 1932).
Välislingid
Pilte Pat O'Callaghanist:
Kvalsundi sild
Sild avati liiklusele 1977. aastal. thumb|Kvalsundi sild otsevaade silla alt
Klaaspärlimäng (festival)
Festival Klaaspärlimäng (Glasperlenspiel) toimub helilooja Peeter Vähi kunstilisel juhtimisel regulaarselt alates 1995. aastast. Algaastatel oli kaaskorraldajaks Eesti Kontsert. Hiljem on festivali raskuspunkt üle kolinud Tartusse.
Klaaspärlimäng on inspireeritud Hermann Hesse samanimelise romaani ainestikust, mistõttu püütakse muusikat vaadelda ning presenteerida ebatavalisest vaatenurgast. Jätkuvalt on festivali korraldajate huviorbiidis erilised instrumendid (didgeridoo, pedaalklavessiin, klaasharmoonika, bandoneon), avastatud teosed (näiteks Beethoveni Sümfoonia nr. 10), seosed teiste kunstialadega või filosoofiaga (näiteks programmid "Nietzsche contra Wagner", "Vabamüürlus muusikas", "Heliloojate ajastu lõpp").
Klaaspärlimängul on üles astunud Austraalia Kammerorkester, Covent Gardeni kammerorkester, Kremerata Baltica, West-Deutsche Rundfunki Sümfooniaorkester, Tōkyō Filharmoonia Koor, Gidon Kremer, Vadim Repin, Piotr Anderszewski, Olli Mustonen, Christoph Eschenbach, Berliini Filharmoonikute kvintett jt, samuti enamik Eesti juhtivaid muusikuid (Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Rahvusooper Estonia, Klaaspärlimäng Sinfonietta, Eesti Rahvusmeeskoor RAM, Eesti Filharmoonia Kammerkoor, Hortus Musicus, NYYD Ensemble, Eri Klas, Järvide "dünastia", Olari Elts, Andres Mustonen, Tõnu Kaljuste, Kalle Randalu, Rein Rannap jt).
2015. aastal toimus Klaaspärlimäng 9.-14. juulil.
Rockefeller
Rockefeller on Ameerika Ühendriikide suurtöösturite ja poliitikute suguvõsa.
Etioopia lipp
Etioopia lipp on Etioopia ametlik lipp.
Praegune Etioopia lipp kinnitati 6. veebruaril 1996. See on rohe-kolla-punase horisontaalsete laidudega trikoloor, mille keskel on sinine sõõr kollase viisnurkse tähe ja viie kollase kiirega.
Roheline (PMS 347C) sümboliseerib maad ja viljakust, kollane armastust ja õiglust, punane (PMS 032C) usku ja ohvrimeelt ning sinine (PMS 293C) rahu. Kollane täht väljendab rahva ühtsust ja kiired helget teed tulevikku.
Etioopia ajaloolised lipud
right|thumb|175px|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxEtioopia lipp aastatel 1975-1987 ja 1991-1996]]
Alo Karemaa
Teenis 1. Jalaväerügemendis.
Benghazi
Benghazi on linn Liibüas, Benghazi ringkonna ja Kürenaika keskus. Asudes Vahemere kaldal on Benghazi tähtis sadamalinn ja Liibüa suuruselt teine linn Tripoli järel.
Linna rajasid Kreeka kolonistid 5. sajandil eKr.
Linnas on 1955. aastal asutatud ülikool.
Andesiit
pisi|Kahekümne seitsme miljoni aasta vanused andesiitsed [[laavavoolud Stewarti vulkaanil USA-s. ]]
Andesiit on üks vulkaanilistest kivimitest, tüüpiline keskmise koostisega kivim.
Andesiit on basaldi järel kõige levinum vulkaaniline kivim. Andesiit on kõige levinum subduktsioonivööndi vulkanismi saadus ning on seetõttu eriti iseloomulik Vaikset ookeani ümbritsevale tulerõngale. Siiski ei pea andesiit esinema tingimata just subduktsioonivööndi tektoonilises režiimis, sest andesiiti defineeritakse keemilise koostise, mitte tekketingimuste järgi. Valdavalt andesiitse laavaga vulkaanid on plahvatusliku iseloomuga ning tekitavad lisaks laavale ka suures koguses tefrat. Andesiitse laavaga vulkaanipursked võivad olla väga ohtlikud ja võimsad, sageli kaasneb nendega ka lõõmpilvede teke.
Andesiit on värvuselt tume- kuni helehall või pruun. Mineraloogiliselt koosneb andesiit peamiselt pürokseenist, plagioklassist ja küünekivist. Andesiit on koostiselt lähedane basaldile ja datsiidile. Keemiliselt koostiselt on andesiit nende vahevormiks ning moodustab reeglina ka sujuva ülemineku värvitoonis (murenemata basalt on must, andesiit enamasti tumehall või pruun ja datsiit helehall). Andesiidi struktuur on enamasti porfüüriline, mis tähendab, et valdavalt peeneteralises kivimis esinevad suuremad fenokristallid.
Ajaloolise aja kõige võimsamad vulkaanipursked on olnud valdavalt andesiitse koostisega purskematerjaliga. Nende hulka kuuluvad Tambora (1815), Krakatau (1883), Pelée (1902), Katmai (1912), Saint Helens (1980) ja Pinatubo (1991). Ehkki basalt ja basaltset materjali purskavad vulkaanid on andesiitseist levinumad, on andesiitsed vulkaanid märksa enam tuntud, sest nende pursked on sageli plahvatuslikud, sellal kui basalti purskavad vulkaanid tegutsevad palju rahulikumalt ning väga sageli on need inimsilma eest varjatud, asudes ookeanide sügavuses.
Ajalugu
pisi|vasakul|Andesiidile nimetuse andnud saksa geoloog [[Christian Leopold von Buch 1850. aastal]] pisi|Andesiit sai nimetuse [[Andide mäestiku järgi]] Nimetus "andesiit" on tuletatud Andide mäestiku järgi. Andid asuvad subduktsioonivööndi kohal, mistõttu esineb seal rohkelt andesiitset vulkaanilist materjali. Andesiit on kõige levinum vulkaaniline kivim Andide mäestikus. Andesiidile pani nimetuse saksa geoloog Christian Leopold von Buch aastal 1836, uurides Berliini ülikooli mineraloogi Gustav Rose poolt Lipari saartelt toodud kivimiproove ning võrreldes neid Alexander von Humboldti, Franz Julius Ferdinand Meyeni ning Eduard Friedrich Poeppigi poolt Andidest kaasa toodud kivimitega. Von Buch nimetas andesiidiks päevakivi (albiiti) ja küünekivi sisaldavaid vulkaanilisi kivimeid. Von Buch pidas andesiiti trahhüüdi erimiks, mis koosneb küünekivist ja albiidist, erinedes tavalisest trahhüüdist, mis koosneb peamiselt küünekivist ja sanidiinist. Termin "andesiit" kadus siiski paariks aastakümneks käibelt, sest Gustav Rose näitas, et andesiidiks nimetatud mineraalis sisalduv päevakivi ei ole albiit.
Ka mõiste edasine kujunemislugu on seotud peamiselt saksa teadlastega, kes omasid 19. sajandil petroloogilises teadustöös maailmas juhtivat rolli.
"Andesiidi" tõi geoloogilisse terminoloogiasse tagasi Justus Roth, kes 1861. aastal täpsustas mõiste definitsiooni. Ta pidas oluliseks kivimis sisalduvate päevakivide koostist. Roth nimetas kivimit andesiidiks siis, kui selles sisalduv plagioklass oli oligoklassi (oligoklass hõlmas sel ajal ka andesiini ) koostisega. Ferdinand Zirkel (1894) aga ei pidanud plagioklassi koostist definitsiooni seisukohalt oluliseks. Ta nimetas andesiidiks augiiti ja plagioklassi sisaldavaks vulkaaniliseks kivimit, mis ei sisalda oliviini. Seega eristas ta andesiiti basaldist just oliviini järgi, mis on basaldis enamasti küllaltki tavaline mineraal. Uuesti määratletud andesiidi stratotüüp asub Argentinas Catamarca provintsis Andide mäestikus; selle defineeris Walter Ehrenreich Tröger.
Hiljem on basaldil ja andesiidil taas keemilise koostise järgi vahet tehtud. Henry Washington nimetas kivimit andesiidiks siis, kui rauda ja magneesiumi sisaldavate normatiivsete mineraalide osatähtsus on väiksem kui 37,5 protsenti. Ka James Shand kasutas sarnast meetodit. Andesiidiks nimetas ta kivimit, mille modaalsest mineraloogilisest koostisest moodustavad raua- ja magneesiumisilikaadid vähem kui 30 protsenti. Alates 1888. aastast peetakse andesiiti ilma kvartsita dioriidi vulkaaniliseks analoogiks.
Klassifikatsioon
Kui kivimi modaalne mineraloogiline koostis on määratud, siis klassifitseeritakse andesiiti QAPF-diagrammi kasutades järgmiselt: Q/(Q+A+P) on vahemikus 0–20%, F/(F+A+P) on vahemikus 0–10%, P/(A+P) on suurem kui 65% ning M on väiksem kui 35%. Q, A, P, F ja M on vastavalt kvarts, leelispäevakivi, plagioklass, feldšpatoidid ja värvilised mineraalid (peamiselt pürokseenid, amfiboolid, biotiit ja oliviin). Värviliste mineraalide osatähtsus eristab andesiiti antud juhul basaldist, mille värviliste mineraalide osatähtsus on suurem kui 35%. Enamasti kasutatakse vulkaaniliste kivimite klassifitseerimiseks QAPF-diagrammi asemel TAS-diagrammi, mis põhineb kivimite keemilisel koostisel. Vulkaanilised kivimid on tavaliselt väga peeneteralised ning sisaldavad sageli kristallstruktuurita vulkaanilist klaasi, mistõttu on keemilisel analüüsil põhinev klassifikatsioon täpsem ning sageli ainuvõimalik viis kivimi adekvaatseks määramiseks. Andesiit on TAS-diagrammil defineeritud kui kivim, mille ränidioksiidisisaldus jääb vahemikku 57–63%. Andesiidivälja otspunktide koordinaadid on: 57, 0; 57, 5,9; 63, 0; 63, 7. Et andesiidi ja basaldi vahel ei ole teravat üleminekut, vaid nendevahelised eraldusjooned on kunstlikud, on loodud täiendavalt terminid "trahhüandesiit", kui kivim sarnaneb keemiliselt koostiselt rohkem trahhüüdiga, ja "basaltne andesiit", mida kasutatakse siis, kui ränidioksiidisisaldus jääb vahemikku 52–57%.
pisi|400px|vasakul|Andesiidi klassifitseerimiseks kasutatakse tavaliselt TAS-diagrammi
Koostis ja struktuur
pisi|Andesiit [[polarisatsioonimikroskoop|polarisatsioonimikroskoobi all. Selgesti tuleb esile andesiidile iseloomulik porfüüriline struktuur, mis seisneb suuremate kristallide esinemises peeneteralises põhimassis. Hallikas mineraal on plagioklass, pruun pildi allosas on küünekivi, pruun ülaosas on biotiit ning must keskel on magnetiit]] Mineraloogiliselt koosneb andesiit peamiselt pürokseenist, plagioklassist ja küünekivist. Andesiidi koostis on lähedane basaldi ja datsiidi omale. Keemiliselt koostiselt on andesiit nende vahevormiks ning moodustab reeglina ka sujuva ülemineku värvitoonis (murenemata basalt on must, andesiit enamasti tumehall või pruun ning datsiit helehall või kahvatupruun).
Värske murenemata andesiit on enamasti tumehalli värvi. Murenedes võib kivim selles sisalduvate rauaosakeste oksüdeerumise tõttu omandada pruuni või isegi punaka ilme. Mida heledam andesiit, seda enam sisaldab ta ränidioksiidi. Orogeenne ehk subduktsioonivööndi andesiit on peaaegu alati porfüürilise struktuuriga. Kivimi põhimass koosneb nii peenikestest mineraaliteradest, et neid on isegi mikroskoobi abiga keeruline määrata. Peenikese põhimassi sees paiknevad palju suuremad fenokristallid, mis kuuluvad tavaliselt plagioklassile, pürokseenile, raua- ja titaanioksiididele, biotiidile ja küünekivile; sagedased lisandid on magnetiit, tsirkoon, apatiit, ilmeniit ja granaadid. Andesiit võib sisaldada ka kristallstruktuurita vulkaanilist klaasi ja allaniiti. Tüüpilise maapealsetes tingimustes tardunud andesiidi massist moodustavad fenokristallid umbes 30 protsenti.
pisi|vasakul|[[Vesikulaarne tekstuur|Vesikulaarne andesiit, mille vesiikulid on täitunud sekundaarse tseoliidiga]] Porfüüriline struktuur vihjab kivimi keerulisele tekkeloole. Kristallid saavad suureks kasvada ainult siis, kui neil on selleks piisavalt aega. Seega pidi magma kristalliseerumine algama juba magmakambris ning vulkaanikraatrist väljunud magma sisaldas juba lisaks vedelale komponendile ka kristalliseerunud ainet. Peeneteraline põhimass on moodustunud kiire jahtumise teel maapinnani jõudnud laavast.
Andesiitne laava sisaldab sageli vesiikuleid, mille moodustavad laavas sisalduvad vulkaanilise gaasi mullid, mis pole laava viskoossuse tõttu sellest väljapääsu leidnud ning jätavad kivimi tardudes juustusarnaselt auklikuks. Hiljem võivad vesiikulid täituda sekundaarsete mineraalidega, milleks on enamasti kvarts, kaltsiit või tseoliidid.
Teke
pisi|Andesiidi tekkekeskkonnaks on tavaliselt [[subduktsioonivöönd]] Andesiidi tüüpiliseks tekkekeskkonnaks on subduktsioonivöönd, eriti mandriline subduktsioonivöönd, kus ookeaniline maakoor sukeldub mandrilise maakoore alla.
Sügavamale vajuvad kivimid soojenevad ning satuvad järjest suureneva rõhu tingimustesse. Suureneva rõhu käes pole paljud mineraalid enam stabiilsed ning hakkavad muutuma teisteks uutesse tingimustesse sobivateks mineraalideks. Sellist protsessi nimetatakse moondeks ja selle käigus moodustunud kivimeid moondekivimeiks. Ebastabiilseiks muutuvad eeskätt vett sisaldavad mineraalid, mida subdutseeruvas laamas on rohkelt, sest varem ookeanipõhja moodustanud maakoores sisaldub paljude mineraalide kristallstruktuuris vesi. Moonde käigus vabaneb vesi kivimite pooriruumi ning liigub seal kõrgemale, alandades sukelduva laama kohal oleva vahevöö ülaosa sulamistemperatuuri ja tekitades seeläbi ülessulamiskoldeid. Vesi alandab kivimite sulamistemperatuuri umbes 200–300 °C.
pisi|vasakul|[[Saint Helens on tüüpiline andesiitne vulkaan. Pildil on 1980. aasta vulkaanipurse]] Moodustuma hakkavad esimesed magmatilgad, mis on ümbritsevaist kivimeist väiksema tihedusega ning otsivad seetõttu teed ülespoole. Magma tihedus moodustab reeglina umbes 90% lähtekivimi tihedusest. Kivimite osalise sulamise läbi tekkinud magma koostis erineb lähtekivimi koostisest. Kivimid pole puhtad ained, vaid koosnevad paljudest erineva sulamistemperatuuriga mineraalidest (ka enamiku kivimit moodustavate mineraalide koostis ja seega ka sulamistemperatuur varieeruvad). Kõige madalama sulamistemperatuuriga on ränirikaste tardkivimite koostismineraalid (peamiselt kvarts ja leelispäevakivi), mistõttu on kivimi osalisel sulamisel sellest tekkinud magma ränirikkam kui lähtekivim ise. See ongi moodus, kuidas üks tardkivim läbi sulamise teiseks muundub. Vahevöö ülaosa peamisest komponendist peridotiidist tekib osaliselt sulades basaltse koostisega magma. Basaldi sulamine omakorda tekitab andesiitse, datsiitse või muu sarnase ränirikka koostisega magma.
Andesiidi moodustumine pole lihtsalt ränivaesema kivimi sulamise tulemus. Selle protsessi kõik detailid ei ole tänaseks selged, kuid magma koostist mõjutavateks protsessideks on lisaks sulamisele ka fraktsioneeruv kristalliseerumine (magmast kristalliseeruvad mineraalid, mis magmaga koos edasi ei liigu ning muudavad seega selle koostist). Oluliseks koostise mõjutajaks võib olla ka magma segunemine maakoore materjaliga. Keskmine mandriline maakoor on ränirikkama koostisega kui basalt, mistõttu on ta ka madalama sulamistemperatuuriga ning hakkab basaltse magmaga kokku puutudes sulama ning sellega segunema.
Ränivaesemad kivimid sisaldavad suuremas koguses raskemaid elemente, näiteks rauda. Seetõttu on ka basaldi tihedus pisut suurem kui andesiidil. Basaltne magma saab maakoores tõusta nii kõrgele, kui lubab tema ujuvus selle suhtes. Paksust ning suhteliselt väikse tihedusega mandrilisest maakoorest on basaldil raskem läbi murda, mis ongi üks põhjusi, miks pole basalt mandritel nii levinud kui ookeanides. Näiteks andesiidi nimetuse aluse – Andide alune maakoor on umbes 60 kilomeetri paksune, mistõttu basalti seal praktiliselt ei esinegi. Kui basaltne magma seguneb mandrilise maakoore materjaliga, muutub ta koostis andesiitsemaks ja tihedus väiksemaks ning seeläbi on magmal võimalik kõrgemale liikuda. Lisaks rikastub sulav materjal ookeanis esinenud setete mõjul kaaliumi, baariumi ja tinaga; komponentide vahekord ei ole aga täpselt teada.
Basaltne magma, mis riftivööndites konvektsiooniga kõrgemale tõustes moodustab ookeanipõhja, on väga väikse veesisaldusega (vähem kui 0,5%). Andesiitsest subduktsioonivööndi magmast moodustab vesi aga kuni 6 protsenti. See vesi on pärit subdutseerunud laamast, mille ümberkristalliseeruvad mineraalid vee vabastasid. Vabanenud vesi aitab basaldi sulamisele kaasa ning liigub koos magmaga ülespoole. Kui rõhk ülespoole liikudes väheneb, hakkab magmas lahustunud vesi moodustama gaasimulle, sest vedelike lahustuvus gaasides halveneb rõhu langedes. Merepinnal on gaasilise vee ruumala keemistemperatuuril üle 1600 korra suurem vedela vee ruumalast. See on peamiseks põhjuseks, miks ookeanide keskahelikes pole praktiliselt üldse plahvatuslikke purskeid, sest puudub pingeid tekitav veeaur, mistõttu basaltne ning vedel laava võib rahulikult merepõhja voolata. Veega laetud subduktsioonivööndi magma ei leia aga tihti kraatrist rahulikku väljapääsu. Plahvatuslikkust võimendab ränirikka laava suurem viskoossus, mis ei lase tekkinud gaasimullidel magmast vabalt välja liikuda. Äärmuseni viidud pinged vabanevad lõpuks plahvatuslike vulkaanipursete näol, mille käigus on esmasteks purskesaadusteks tavaliselt vulkaanilised gaasid ning gaaside poolt pihustatud magma fragmendid, mida kokkuvõtvalt nimetatakse tefraks. Kui vulkaan on n-ö hääle puhtaks köhinud, võivad järgneda ka näiteks andesiitse koostisega laavavoolud.
Andesiitse laava temperatuur kraatrist väljumise ajal on 950–1170 °C. Tihedus pursketemperatuuril (ilma vesiikuliteta) on 2450 kg/m³ ja viskoossus 104–107 Pa·s.