cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edru
Edru (19. sajandil ka Edro või Eddro ) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elab külas 55 elanikku.
Loodus
Edru lähedal kulgeb enam kui 10 km pikkune vallseljak – Seljamägi. Seljamäe kõrval raudteest idas on 0,5 ha suurune kinnikasvav Edru Kaanjärv. Edru voore kõrgemal harjal (133 m) asub surnute põletamise paik (I aastatuhande esimene pool). Raudteeülesõidu ja karjalauda vahel on maantee pervel paarikümne lohuga kultusekivi. Edru kandi taimestik, loomastik ja linnustik on väga liigirohke.
Muistendid
Mingil põhjusel on selle küla kohta liikvel palju naljandeid, näiteks:
"Kord võttis Edru mees tütre ja pojaga heinakeeritisi üles. Vihm tuli peale. Mees ajas ka kuivad heinad küünist välja ja ütles: "Säh, söö need ka!""
Eriti laialt tuntud on aga Edru-ainelised kõnekäänud:
Seljamägi olnud muistsete sõdade ajal ümbruskonna rahva pelgupaik. Edru küla asunud varem metsa sees ja selle algne nimi olnud Redu küla.
Jäätma (Väike-Maarja)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
18. sajandi L. A. Mellini kaardil on Koilat läbinud Salla jõe ja Käru vahel märgitud koht Tilike.
Sündinud 15. märtsil
''Siin on loetletud 15. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Jäätma (Rakvere)
Jäätma on küla Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Jäätma
Jäätma on mitme koha nimi:
Harilik rohutirts
Harilik rohutirts (Chorthippus biguttulus) on rohutirtsu perekonda kuuluv putukaliik.
Ta elab Põhja- ja Kesk-Euroopas.
Harilik rohutirts kasvab 13–24 mm pikkuseks. Ta eelistab kuivi ja päikeselisi elukohti.
Välislingid
pisi|left|Harilik rohutirts.
2011. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused
2011. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused on 75. meeste maailmameistrivõistlused jäähokis, mis toimusid Slovakkias 29. aprillist 15. maini 2011. Võistluspaigad olid Bratislavas ja Košices. Maailmameistritiitlit kaitses Tšehhi. Maailmameistriks tuli Soome, kes alistas finaalis Rootsi. Turniiri esimese mängu pidasid Saksamaa ja Venemaa. 2011. aastal pääsesid MM-võistluste põhiturniirile Austria ja Sloveenia.
MM-il osales 16 meeskonda.
Võistlused peeti Slovakkias esimest korda peale seda, kui riik sai iseseisvaks. Siiski on MM-võistlusi seal toimunud ka varem kaks korda aastatel 1959 ja 1992, kui kuuluti veel Tšehhoslovakkia koosseisu.
Alagrupid
Võistkonnad mängisid alagruppides omavahel ühe korra, kus igal meeskonnal tuli mängida kolm mängu. Alagrupi kolm paremat jätkasid kahel vaheturniiril.
Vahegrupid
Vahegruppidest jõuab finaalmängudele neli paremat meeskonda. Vahegrupi mängudel jaotati meeskonnad kahte gruppi. E-vahegrupis mängivad A- ja D-alagrupi kolm paremat, F-vahegrupis mängivad B- ja C-alagrupi kolm paremat. Alagrupis omavahel kohtunud meeskonnad enam vahegrupis omavahel ei kohtu, kuid nende omavahelise mängu tulemus alagrupis läheb arvesse vahegrupis.
Tertön
Tertön (gTer-ston) on aardeleidja.
Tertön tegeleb buddha õpetuse peidetud aarete otsimisega. Väidetakse, et need olevat guru Padmasambhava poolt peidetud meie maailma, et saada enam uut teadmist ja peidetud tarkust, mis jäeti Guru poolt nyingmapa järgmistele põlvkondadele.
Eriline koht termadel on tantrate liinis ja enamus neist, kes termasid leiavad, on õppinud tantraid.
Tantrate pärinevusliinis on sellele väga suur tähtsus.
Ka Böni õpetuses on oma kindel koht tertönidel.
Klassikaliselt on tertönid nyingmapa koolkonnale alati olnud mehed. Ja enamus neist on tavaliselt huvitatud vaimsest termast (tiibeti keeles dgongs-gTer).
Kõige raskem on terma kategooria, mida on ääretult raske saada. Kõik need kes kavatsevad sellega tegeleda peavad omama Anuttara-tantra tõotusi ja 6 aastat või enam veel üksi viibimist eraklas enne kui alustada termade otsimisega.
Termade otsimiseks on nõutav enda eelmiste elude mäletamine.
Tihti seostatakse enda eelmisi inkarnatsioone pärinevusliini pidi kuni Padmasambhava esimeste õpilasteni välja, kes võeti mungaks Samje kloostri rajamisel. (Pema Sal, Pema Ledrel Tsal, Longchenpa).
Tertönide arv nyingmapas on 108, sama palju kui palvekees helmeid.
Des Moines
Des Moines ([dem'oin]) on linn Ameerika Ühendriikides, Iowa osariigi pealinn ja Polki maakonna halduskeskus. Linn asub Des Moinesi jõe ääres, mis on linnale ka nime andnud.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 214 133, millega on see osariigi suurim linn.
Des Moines on asutatud 1843. aastal. Algul oli linna nimi Fort Des Moines. Linnaõigused sai see 22. septembril 1851. 1857. aastal sai Des Moines Iowa osariigi pealinnaks, enne seda oli selleks Iowa City.
Linn on suur ärikeskus, seal asuvad mitme kindlustusfirma peakorterid.
Des Moinesis on mitu kõrgkooli, sealhulgas 1881. aastal asutatud eraülikool Drake'i Ülikool.
Des Moinesisist umbes kaheksa kilomeetri kaugusel edelas asub Des Moinesi rahvusvaheline lennujaam.
Linnas tegutseb American Hockey League'is mängiv jäähokiklubi Iowa Wild, mis on NHL-i tütarklubi Minnesota Wildi tütarklubi.
Osvald Tuul
Osvald Tuul (vene keeles Тууль Освальд Яанович; 27. märts 1906 Ahja, Tartumaa – 29.oktoober 1941 Narva) oli Eesti kommunistliku liikumise tegelane.
Aastal 1930 saabus Tuul tagasi Eestisse, kus oli EKP KK Illegaalse büroo sekretäri asetäitja ja pärast seda EKP KK Illegaalse büroo sekretär; 1931. aastast alates EKP Keskkomitee II sekretär.
1931. aastal ta vahistati ning mõisteti EKP kui keelustatud organisatsiooni juhtfiguurina 12 aastaks sunnitööle. Ta vabastati 1938. aastal amnestia alusel.
Seejärel sõitis ta NSV Liitu, kus töötas Leningradis tehases.
Park
pisi|[[Kadrioru park on park Tallinnas]] Park (varasema eestikeelse nimetusega puiestik) on mitmekesise taimestikuga, sealhulgas puude või põõsastega haljasala.
Osvald Tuul
Pärast juunipööret 1940. aastal saabus Tuul tagasi Eestisse, kus tegutses 1941. aastast EKP Keskkomitee instruktorina. Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti NSV Vabariikliku Kaitsekomitee Tartu maakonna volinik, Eesti Partisanisalkade Staabi liige.
Osvald Tuul hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aastal (täpsed asjaolud teadmata).
Park
Park võib olla täies ulatuses tehiskooslus (mõned linnapargid) või natuke kohendatud looduslik kooslus (pärandkooslus): parkmets.
Park võib olla puhkekoht või asula kujunduselement. Park on ühtlasi maastikuarhitektuuriline objekt.
Tänapäeval on enamik parke riiklikus või munitsipaalomandis, mõni eraomanduses. Enamikku parkidesse on pääs kõigile avatud ja tasuta, aga nii riiklikus, munitsipaal- kui ka eraomanduses olevate parkide seas leidub erandeid.
Ajalugu
pisi|[[Krimulda mõisa park Lätis]] Esimesed pargid tekkisid keskajal jahiparkidest, mis olid ette nähtud jahipidamiseks kuningale ja aristokraatiale. Jahipargid olid tavaliselt ümbritsetud tihedate hekkidega, et hoida jahiloomi sees- ja lihtrahvast väljaspool.
Tööstusliku pöörde ajal jahiparkide tähtsus vähenes ja pikapeale nad kaotati. Neid asendasid teistsugused pargid, mis olid avalikud külastusobjektid. Inimesed said seal ringi jalutada, ilusat loodust nautida, piknikku pidada, vahel ka kala püüda.
Pargid Eestis
Eestis rajati esimesed pargid 17. sajandil mõisasüdamete ümber. 20. sajandi algul oli Eestis ligikaudu 1500 mõisa- ja kirikuparki, 50 linnaparki ja 200 taluparki.
2007. aastal oli Eestis 548 looduskaitsealust parki ja puistut.
Raal-tehnoanalüüs
Raal-tehnoanalüüs (ingl computer-aided engineering, CAE) on arvuti toel inseneriteaduse valdkonda kuuluvate ülesannete lahendamine (nt mehaanikas, masinaehituses); arvuti toel masinate ja seadmete projekteerimine.
Ülevaade
Raal-tehnoanalüüsi (CAE) tegemiseks kasutatakse peamiselt raalprojekteerimis (CAD) tarkvara. CADi tarkvara kasutatakse nii kahemõõtmeliste (2D) kavandite kui ka kolmemõõtmeliste (3D) objektide projekteerimiseks. CAE tööriistu kasutatakse paljudes valdkondades näiteks ehitusmaterjalide ja ehitussõlmede vastupidavuse analüüsimiseks, autotööstuses, lennunduses ning laevaehituses.
Ajalugu
13. oktoobril 1981 kiitis Insenertehniliste Arvutuste Komitee (IEEE Computer Society) ühehäälselt heaks ettepaneku, millega soovitati moodustada Wisconsin-Madisoni ülikooli insenerikolledži arvutite jaoks uus organisatsioon ja juhtimisstruktuur, nimega Computer-Aided Engineering (CAE) keskus. Sellise keskuse loomiseks nagu CAE, viis John G. Bollinger, kes oli Wisconsin-Madisoni ülikooli insenerikolledži dekaan aastatel 1981–1999, kokku ülikooli teiste arvutiühingute ressursid. Nende ühingute hulka kuulusid Engineering Computing Laboratory (ECL), Data Acquisition and Simulation Labor (DASL) ning Computer Aided Design and Computer Aided Manufacturing Center (CAD/CAM Center).
Tööalad ja tööfaasid
Raal-tehnoanalüüsi peamised tööalad: Peamiselt jagatakse raal-tehnoanalüüsi tööfaasid kolmeks etapiks:
CAE tulevik
Esiteks plaanitakse CAE tööriistade ja programmide litsentside demokratiseerimist - tehakse rakendusi, mis on saadaval kas tasuta või tuleb maksta väike summa iga kasutuskorra eest. Saadud litsentsid töötavad igas arvutis. Varem jättis programm meelde kasutaja arvuti riistvara, et ei toimuks internetipiraatlust.
Teiseks hakatakse CAE tooteid järjest enam kasutama mitmemõõtmeliste objektide modelleerimiseks. See pakub võimalusi luua simulatsioone nii molekulaarsel tasemel kui ka raketisuuruste objektide modelleerimiseks.
Kaavere (Väike-Maarja)
Kaavere (18. sajandi L. A. Mellini kaardil Kafer) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Rakke valda.
Carl Silfverschiöld
Parun Carl Silfverschiöld (Carl Otto Edmund) (sündinud 22. märtsil 1965 Göteborgis Rootsis) on printsess Désirée ja parun Nils-August Otto Carl Niclas Silfverschiöldi esimene laps. Ta on 15. augusti 2007 seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 200. kohal.
18. juunil 2005 abiellus Carl Silfverschiöld Maria Fredriksoniga Falsterbos Rootsis ning laulatus peeti kohalikus golfiklubis.
Maria Fredriksonil on varasemast kooselust kaks poega: Peder (sündinud 1994) ja Niels (sündinud 1997).
Paari ühine laps on paruness Anna Margareta Sibylla Désirée Silfverschiöld (sündinud 13. detsembril 2006).
Vikramašīla
Vikramašīla klooster-ülikooli asutas Bengaali kuningas Dharampal, kes oli kõrgelt haritud pandit ja esimene Vikramashila kloostri ülem.
Legend räägib, et Mahamudra meister Kampala, nähes Gangese kaldal maast kerkivat kuplitaolist moodustist, ennustas, et sinna rajatakse kuulus klooster kuningliku toetuse ja abiga.
Neile lisandus veel terve hulk samaladseid õppeasutusi Indias Takshashila, Ujjain ja teised. Ujjain oli kuulus ja tuntud enda kõrge taseme poolest sellistes teaduse valdkondades nagu astronoomia, matemaatika kui ka astroloogia.
Tolleaegsetes klooster-ülikoolides õpetati rahvale, kes seal lisaks munkadele end harimas käis, kujutavat kunsti, arhitektuuri, maalimist, loogikat, grammatikat, filosoofiat, astronoomiat, kirjandust, ajalugu, majandust, poliitikat, õigusteadust, meditsiini – see loetelu annab täieliku pildi tolleaegse India kõrgkultuuri huvidest ja valdkondadest, mille vastu seal huvi tunti.
Klooster hävitati täielikult koos tema juurde kuuluva rikkaliku ja ainulaadse raamatukoguga moslemite poolt XII sajandil.
Nende kloostrite poolne kultuuri ja hariduse süst tuli tiibeti hõimudele ja budismile kasuks, sest tuhat aastat hiljem oli Tiibeti budism jõudnud juba Euroopasse Astrahani-äärsetesse steppidesse Kalmõkkias.
Kaavere
Kaavere on mitme koha nimi:
Avijõgi
Avijõgi (ka Paasvere jõgi, Venevere jõgi) on jõgi, mis saab alguse Muuga külas, läbib Avinurme ja Lohusuu aleviku ning suubub Peipsi järve.
Avijõe pikkus on 52 km ja valgla pindala 391 km².
Enne II maailmasõda töötasid jõel vesiveskid Veneveres, Avinurmes, Maetsmal ja Vadil. Varasematel aegadel on vesiveskid olnud veel ka Paasveres ja Kaasiksaares.
Avijõge on jäädvustanud Avinurme mõisas sirgunud dekabrist Wilhelm Küchelbecker luuletuses, mille ta pühendas oma vennale.
Kaitse
2005. aastal moodustati Avijõe hoiuala jõe 28,05 km pikkuses lõigus, et kaitsta seal elavaid rohe-vesihobu ja võldast.
Barbra Streisand
Elulugu
Nooruses esines ta New Yorgi ööklubides ja väiketeatrites.
1962. aastal mängis ta Broadway muusikalis "I Can Get It For You Wholesale" ning sai rolli eest New Yorgi Teatrikriitikute Seltsi eripreemia.
1968. aasta muusikali "Naljakas tüdruk" ("Funny Girl") ekraniseeringu eest sai ta Oscari, pärast seda sõlmis plaadilepingu CBSiga.
1972. aastal rajas ta ettevõtte Barwood Films. Selle esimeses lavastuses "Up the Sandbox" esines ka tema väike poeg Jason Gould.
1976. aastal oli ta filmi "A Star Is Born" produtsent, film pälvis parima laulu ("Evergreen") Oscari.
1998. aastal abiellus ta James Broliniga.
2000. aastal pälvis ta Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna.
San Franciscos asub Barbra Streisandi muuseum.
Perekond
Barbra Joan Streisand sündis 24. aprillil 1942 Brooklynis New Yorgis Diana (endise nimega Ida Rosen) ja Emanuel Streisandi tütrena. Tema ema oli olnud nooruses sopran ja tegi karjääri muusikuna, kuid hiljem sai temast koolisekretär. Tema isa oli keskkooliõpetaja samas koolis ning seal nad ka esimest korda kohtusid. Streisandi pere oli juudi päritolu. Tema vanavanemad olid emigreerunud Galiitsiast (Poola-Ukraina) ning tema ema ja vanavanemad alates vene impeeriumi alast, kus tema vanaisa oli olnud kantor.
Tema isa omandas magistrikraadi City College'is New Yorgis 1928. aastal ning teda peeti sportlikuks ja ilusaks. Õpilasena veetis ta oma suved väljas, kus üheks tööks oli vetelpääste ja teiseks veoautoga sõitmine läbi Kanada. "Ta proovis kõike, " ütles tema õde Molly, "Ta ei kartnud midagi." Ta abiellus Idaga 1930. aastal, kaks aastat pärast kooli lõpetamist sai temast väga lugupeetud õpetaja, kes keskendus vähekindlustatud ja kuritegelike noorte aitamisele.
Augustis 1943, paar kuud pärast Streisandi esimest sünnipäeva, suri tema 34-aastane isa ootamatult epilepsiakrampidesse, seda võis mõjutada aastaid varem saadud peatrauma. Pere langes vaesuse piirile ja ema töötas madalapalgalise raamatupidajana. Täiskasvanuna meenutas Streisand neid algusaastaid alati tundega, nagu oleks "hüljatud", selgitades: "Kõikide teiste isad tulid päeva lõpus töölt koju. Minu oma ei tulnud." Ema pidi pere äraelatamiseks palju töötama ega saanud tütrele pöörata nii palju tähelepanu, nagu tütar oleks soovinud. "Kui ma tahtsin ema armastust, siis andis ta mulle süüa," räägib Streisand.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument (Tallinn)
pisi|Kreutzwaldi monument Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument on eesti kirjaniku ja arsti Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestuseks püstitatud ausammas Tallinnas Kadrioru pargis. Monumendi autorid on Endel Taniloo, Martin Saks ja Harald Arman. See valmis 1958. aastal.
Barbra Streisand
Perekond
Ka Streisandi emal oli hea hääl ja laulis osaliselt professionaalselt oma ooperisoprani häälega. Oma visiidi ajal Catskillsis, kui Streisand oli kolmteist, ütles ta Rosie O'Donnellile, et mõned tema ja ta ema laulud on salvestatud lindile. See sessioon oli esimene kord, kui Streisand tunnistas end ise kunstnikuks, mis ka tuli tema esimese inspiratsiooni hetkeks kunstnikuna.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument (Tallinn)
Monumendi alusel on bareljeefid: ees "Vanemuise laul", lõuna pool "Sõda raudmeestega", taga "Sõit maailma otsa" ja põhja pool "Linna ehitamine".
Barbra Streisand
Filmograafia
Nomineeritud – parima naisosatäitja Kuldgloobus – kinofilmi (muusikali või komöödia) kategoorias
Nomineeritud – Kuldgloobus parima naisosatäitja auhind – kinofilmi (muusikali või komöödia) kategoorias
Kenji Ogiwara
Kenji Ogiwara (jaapani keeles 荻原 健司 Ogiwara Kenji; sündinud 20. detsembril 1969 Kusatsus) on endine Jaapani kahevõistleja, kahekordne olümpiavõitja (1992 ja 1994), neljakordne maailmameister (1993, 1995 ja 1997) ja kolme maailma karika võitja aastatel 1993–1995.
Ogiwara hakkas kahevõistlusega tegelema 1981. aastal ja lõpetas oma sportlaskarjääri 2002. aasta kevadel. Tema hobideks on muusika ja autosport.
Maailma karikasarja etapivõidud
Kenji Ogiwara osales karjääri jooksul kokku 123 maailma karikasarja etapil, millest poodiumile jõudis 38 korda ja neist 19 korral kõige kõrgemale astmele.
Juri Borzakovski
thumb Juri Borzakovski (Юрий Михайлович Борзаковский; sündinud 12. aprillil 1981 Žukovskis) on Venemaa kergejõustiklane (800 m jooksja). Olümpiavõitja (2004).
Olümpiamängud
2004 olümpiavõitja 800 m jooksus 1.44,45
Maailmameistrivõistlused
2001 sisemaailmameister 800 m jooksus 1:44,49 Lissabon 2003 hõbemedal 800 m jooksus 1:44,4 Saint-Denis's
Kuldliiga võistlus
2001 1. koht 800 m jooksus 1:42,47 Brüssel 2001 2. koht 800 m jooksus 1:44,02 Rooma 2001 2. koht 800 m jooksus 1:43,76 Saint-Denis 2001 2. koht 800 m jooksus 1:43,17 Monaco 2003 1. koht 800 m jooksus 1:43,94 Saint-Denis 2004 1. koht 800 m jooksus 1:44,41 Bergen 2004 3. koht 800 m jooksus 1:44,19 Rooma
Grand Prix' võistlus
2001 1. kpht 800 m jooksus 1:44,80 Stockholm 2003 2. koht 800 m jooksus 1:43,93 Sevilla 2004 2. koht 800 m jooksus 1:44,79 Sevilla
Super Grand Prix' võistlus
2003 1. koht 800 m jooksus 1:43,97 Trkala 2003 2. koht 800 m jooksus 1:44,36 Ostrava 2003 2. koht 800 m jooksus 1:45,89 Stockholm 2004 1. koht 800 m jooksus 1:43,92 Irákleio
Isiklikud rekordid
200 m jooks – 22,56 400 m jooks – 45,84 Tula 24. juuli 2000 800 m jooks – 1:42.47 (Brüssel 24. august 2001) 1000 m jooks – 2:17,40 (2000) 1500 m jooks – 3:43,36 (Moskva 11. veebruar 2003)
Isiklikku
Juri Borzakovski on 180 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 62 kg. 1997. aastal tutvus Juri oma tulevase naise Irinaga, kellega abiellus 17. novembril 2000. 2002. aastal sündis poeg Jaroslav.
Pommeri aed
"Pommeri aed" on algselt Loomingus 1972. aastal (nr. 6 ja 7) ja raamatuna 1973. aastal ilmunud Mats Traadi romaan, mis on esimene osa lõdvalt seotud "Õpetajate triloogiale", millesse kuuluvad veel "Inger" ja "Umbsõlm".
2. veebruaril 1985 esietendus Draamateatris romaani põhjal samanimeline näidend. Romaani dramatiseeris autor ja lavastas Mikk Mikiver.
Sisu
Romaani peategelane Jaan Pommer on külakooliõpetaja väikeses Lõuna-Eesti kohakeses 1890. aastate algupoolel. Romaani sündmuskohal on teatavaid paralleele Traadi sünnikoha Paluperaga. Teose põhiprobleemid on seotud valla asjaajamise, venestamise ja rahvuslusega, samuti kuritegevuse, alkoholismi, missioonitunde vajalikkuse, rahvahariduse problemaatikaga ning isiksuse rolliga kõige nimetatu keskel.
Tähendus
Romaanis on olulisel kohal sümbolid. ""Pommeri aed" otsekui algaks "Candide'i" lõpusoovist, et haritagu oma aeda. Romaani esimeseks lauseks on "Mis Pommer teeb?" Ja kogu romaan on vastus. Pommer harib oma aeda - - Mis olen ma oma elust saanud? küsib Pommer endalt. Ja vastus on: ei midagi. Aga saanud pole ju keegi, mõtleb Pommer, riik, mis ma oma ja võõrastele lastele jätan, on neis endis, ja kui nad tema ära puistavad, on nad ise süüdi." Oma aja sotsiaalsete ja bürokraatlike suhete süsteemis ei saa Pommer "niisama lihtsalt oma aeda harida: ta peab seda kaitsma. On alternatiiviks, kas kaevata vana suislepa alt välja rahapada, millest suislepp kipub kiduma või püüda suislepp säilitada." Pommeri elu möödub arginääkluses ja argitöös, "aga ta säilitab suislepa ja suislepp läheb õitsele ning kogu aias pole ehteta, ükskõikset puud. Selles on Pommeri pide. Ja pideme esiletoomises romaani väärtus. Näib, et teos ei kujuta olude kiuste püsimist või inimese ja ühiskonna suhete reguleerimatust, vaid et see on filosofeeriva kallakuga probleemromaan tegude mõtestamisest keerukas ja raskes elus, kus sotsiaalsete rollide etendamine iseendast kohe mõtestavaks ei pruugi kujuneda. Peab olema midagi, mis aitab inimesel end nendes rollides tajuda pideva, püsiva ja terviklikuna: kultuur, mis on nende sotsiaalsete rollide, töö, Pommeri rahvavalgustamise sisemine olemus, ütleb romaan."
Lohusuu
Lohusuu on alevik Jõgevamaal Mustvee vallas Avijõe suudme lähedal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Ida-Viru maakonna Lohusuu valla halduskeskus.
Lohusuu alevikku läbib Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee. Avinurmega ühendab Lohusuu–Maetsma tee.
Lohusuu alevikus on:
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas alevikus 415 inimest. 4. jaanuari 2010 seisuga oli alevikus elukoht registreeritud 452 inimesel. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Lohusuul 317 inimest. Neist 141 (44,5%) olid eestlased.
Ajalugu
Lohusuu jaguneb kaheks: 18. sajandil vene vanausuliste poolt Avijõe idakaldale rajatud Vene-Lohusuuks (Veneküla) ja läänekaldale jäävaks Eesti-Lohusuuks.
Lohusuu on põline kaluriküla, esmamainitud juba 1599. aastal (Jugowiec-Logowiec). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Avijõe suudmes mõlemad kaldad tähistatud nimega Losaſe kyle. Lohusuu piirkond kuulus Vaiga muinasmaakonda ja Torma kihelkonda. Keskajal kuulus Lohusuu piirkond Laiuse ordulinnuse võimkonda. 1677. aastal rajati Lohusuusse abikirik, aastatel 1746–1774 oli Lohusuu koguduse pastor Johann Georg Eisen. Lohusuus, kiriku köstri Kristjan Masiku peres sündis väljapaistev rahvavalgustaja, keele- ja kirjamees ja õ-tähe kasutuselevõtja Otto Wilhelm Masing (1763–1832).
Nõukogude ajal kuni 1959. aastani oli Mustvee rajooni koosseisus. Lohusuu alevik moodustati 1977. aastal, kui liideti Lagedi, Lohusuu, Separa, Ülejõe ja Veneküla.
James Blunt
(Mõnes allikas sünniaastaks märgitud 1977 või 1978 on vale.)
Talle tõi tuntuse debüütalbum "Back to Bedlam", eeskätt sellelt pärinev 2005. aastal singlina ilmunud hitt "You're Beautiful", mis juhtis viis nädalat Suurbritannia singlite edetabelit.
Tema muusika on segu džässist, rokist ja soulist. Seda on võrreldud Elton Johni varase loominguga.
Lisaks laulmisele mängib Blunt albumil ka kitarre (akustiline, klassikaline, 12-keelne) ja klahvpille (klaver, elektroonilised klahvpillid, Rhodes, Wurlitzer, mellotron, tiibklaver, orel, elektriorel, kirikuorel, pumporel) ja marimbat.
James Blount (nime muutis ta muusikakarjääri jaoks) sündis armeehospidalis. Nii tema isa kui ka vanaisa olid Briti armee ohvitserid.
Seitsmeaastaselt saadeti ta internaatkooli ning 13-aastaselt võeti vastu Harrow' kooli. Seal õppides sai temast 16-aastaselt Briti saarte üks nooremaid lennukijuhtimisõigusega isikuid.
Bristoli ülikoolis õppis ta lennukiehitust ja sotsioloogiat. Seejärel läks ta Briti armeesse. Ta astus NATO rahutagamisjõududesse Kosovos ning teenis välja kapteni auastme. Üks tema viimaseid kohustusi sõjaväes oli kirstu kandmine kuninganna ema matustel 9. aprillil 2002.
Ta on öelnud, et tema pihta on tulistatud rohkem kordi kui 50 Centi pihta (Nyhetsmorgoni intervjuu TV4-s).
Jägala-Joa tee
Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kaavere (Viljandi)
Kaavere on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
Tokseemia
Tokseemia ehk mürkveresus on mürkide esinemine süsteemses vereringes.
Mürgid võivad sattuda vereringesse kas bakteriaalsest allikast või organismi homöostaasi regulatsiooni häiretest, näiteks raseduse korral rasedustoksikoos.
Ringlussevõtt
Ringlussevõtt on jäätmete taaskasutusmoodus, kus jäätmetes sisalduvat ainet kasutatakse tootmises esialgsel või muul otstarbel, kaasa arvatud bioloogiline ringlussevõtt ; ringlussevõtu alla ei kuulu jäätmete energiakasutus.
Ringlusse saab võtta näiteks paberit (selle ümbertöötamisega), klaasi (selle ümbersulatamisega) jne. pisi|173x173px|Logo à recycler Suur osa tekkivatest jäätmetest, eriti plastijäätmed, muutuvad inimeste tervisele ja bioloogilisele mitmekesisusele ohtlikuks, sattudes looduskeskkonda või kõrvaldades lahtise põletamise, prügilate või nõuetele mittevastava ringlussevõtu teel.
Ideaalsete teostuste korral toodab materjali taaskasutamine sama materjali värske varu – näiteks muudetakse kasutatud kontoripaber uueks kontoripaberiks ja kasutatud vahtpolüstürool uueks polüstüreeniks. Teatud tüüpi materjale, näiteks metallpurke, saab korduvalt ümber toota, ilma et see kaotaks oma puhtust.[6] Teiste materjalide puhul on see sageli keeruline või liiga kulukas (võrreldes sama toote tootmisega toorainest või muudest allikatest), mistõttu paljude toodete ja materjalide "ringlussevõtt" hõlmab nende taaskasutamist erinevate materjalide (nt papp) tootmiseks. Teine ringlussevõtu vorm on koostisosade materjalide päästmine keerukatest toodetest kas nende olemusliku väärtuse (nt autoakude plii ja trükkplaatide kuld) või nende ohtlikkuse (nt elavhõbeda eemaldamine ja taaskasutamine termomeetritest ja termostaatidest) tõttu. ).
Päritolu
Ringlussevõtt on olnud tavapärane tava suurema osa inimkonna ajaloost, registreeritud pooldajad on juba neljandal sajandil eKr Platon. Vajalik tsitaat] Ajavahemikul, mil ressursse oli vähe, näitavad iidsete prügimägede arheoloogilised uuringud vähem olmejäätmeid (nt. tuhk, katkised tööriistad ja keraamika), mis tähendab, et uue materjali asemel võeti ringlusse rohkem jäätmeid.
Eelindustriaalsel ajastul on tõendeid selle kohta, et Euroopas koguti pronksi ja muid metalle, mis sulatati pidevaks taaskasutamiseks. Paberi ringlussevõtt registreeriti esmakordselt aastal 1031, kui Jaapani poed müüsid tselluloosipaberit. Suurbritannias kogusid "tolmumehed" puidu- ja söepõlengutest tekkinud tolmu ja tuhka ning kasutasid neid telliste valmistamise alusmaterjalina. Neid ringlussevõtu vorme ajendas majanduslik eelis saada esmase materjali asemel ringlussevõetud materjale ning vajadus jäätmete eemaldamise järele üha tihedamini asustatud piirkondades. 1813. aastal töötas Benjamin Law välja kaltsudest "räbalaks" ja räbalaks muutmise protsessi. "mungo" vill Batleys, Yorkshire'is, mis ühendas taaskasutatud kiud neitsivillaga. Lääne-Yorkshire'i kehv tööstus sellistes linnades nagu Batley ja Dewsbury kestis 19. sajandi algusest vähemalt 1914. aastani.
Industrialiseerumine suurendas nõudlust taskukohaste materjalide järele. Lisaks kaltsudele ihaldati musta vanametalli, kuna seda oli odavam hankida kui esmast maaki. Raudteed ostsid ja müüsid vanametalli 19. sajandil ning kasvav terase- ja autotööstus ostsid vanametalli 20. sajandi alguses. Paljusid sekundaarseid kaupu kogusid, töötlesid ja müüsid müüjad, kes otsisid prügimägedelt ja linnatänavatel kasutuselt kõrvaldatud masinaid, potte, panne ja muid metalliallikaid. Esimese maailmasõja ajaks rändasid tuhanded sellised kauplejad Ameerika linnade tänavatel, kasutades ära turujõude, et tarbimisjärgseid materjale tööstuslikuks tootmiseks taaskasutada. pisi|Taaskasutuskastid Drammenis. Joogipudelite tootjad, sealhulgas Schweppes, hakkasid Suurbritannias ja Iirimaal pakkuma tagastatavaid taaskasutustagatisrahasid umbes 1800. aastal. Rootsis loodi 1884. aastal ametlik pudelite ja 1982. aastal alumiiniumist joogipurkide taaskasutussüsteem koos tagastatava tagatisrahaga; see viis ringlussevõtu määrani 84–99%, olenevalt tüübist. (Klaaspudeleid saab uuesti täita umbes 20 korda.)
Sõjaaeg
19. sajandi lõpus loodud uued keemiatööstused leiutasid nii uusi materjale (nt bakeliit 1907. aastal) kui ka lubasid muuta väärtusetud väärtuslikeks materjalideks. Vanasõnaliselt ei saanud emise kõrvast siidist rahakotti teha – kuni USA firma Arthur D. Little avaldas 1921. aastal "On the Making of Silk Purses from Sows' Ears", mille uurimused tõestasid, et kui "keemia paneb tunked selga ja saab ärini [...] ilmuvad uued väärtused. Avanevad uued ja paremad teed soovitud eesmärkide saavutamiseks."
Ringlussevõtt või "päästmine", nagu seda tavaliselt tunti, oli II maailmasõja ajal valitsuste jaoks suur probleem, kus rahalised piirangud ja märkimisväärne materjalipuudus tingisid kaupade taaskasutamise ja materjalide ringlussevõtu. Maailmasõdadest ja muudest maailma muutvatest sündmustest põhjustatud ressursipuudus soodustas ringlussevõttu. Enamiku kodude jaoks muutus vajalikuks oma jäätmed taaskasutada, võimaldades inimestel olemasolevat maksimaalselt ära kasutada. Majapidamismaterjalide ringlussevõtt tähendas ka seda, et sõjategevuseks jäeti rohkem ressursse. Massiivsed valitsuse kampaaniad, nagu National Salvage Campaign Suurbritannias ja Salvage for Victory kampaania Ameerika Ühendriikides, toimusid igas võitlevas riigis, kutsudes kodanikke üles annetama metalli, paberit, kaltse ja kummi patriootliku kohustusena.
Kollektsioon
Kolmepoolne prügikast Saksamaal raudteejaamas, mis on ette nähtud paberi (vasakul) ja plastpakendi (paremal) eraldamiseks muudest jäätmetest (tagapool)
Üldisest jäätmevoost ringlussevõetud jäätmete kogumiseks on rakendatud mitmeid süsteeme, mis hõivavad avaliku mugavuse ning valitsuse lihtsuse ja kulu vahelise kompromissi erinevaid kohti. Kolm peamist kogumiskategooriat on äraandmiskeskused, tagasiostukeskused ja kogumiskeskused. Umbes kaks kolmandikku ringlussevõtu kuludest tehakse kogumisetapis.
Sorteerimine
Kui segatud ringlussevõetud jäätmed on kokku kogutud ja materjalide taaskasutusse tarnitud, tuleb materjalid sorteerida. Seda tehakse mitmes etapis, millest paljud hõlmavad automatiseeritud protsesse, mis võimaldavad veoautotäie materjali täielikult sorteerida vähem kui tunniga.[8] Mõned taimed saavad nüüd materjale automaatselt sorteerida; seda nimetatakse ühevooluliseks ringlussevõtuks. Automaatset sortimist võivad aidata robootika ja masinõpe. Tehastes sorteeritakse mitmesuguseid materjale, sealhulgas paberit, erinevat tüüpi plastmassi, klaasi, metalle, toidujääke ja enamikku akutüüpe. Nende tehastega piirkondades on ringlussevõtu määrad kasvanud 30%. USA-s on üle 300 materjalide taaskasutamise rajatise.
Esialgu eemaldatakse segunenud taaskasutatud jäätmed kogumissõidukist ja asetatakse ühe kihina laiali laotatud konveierilindile. Suured lainepapist puitkiudplaadi tükid ja kilekotid eemaldatakse selles etapis käsitsi, kuna need võivad hiljem masinaid kinni kiiluda. pisi|Taaskasutusauto Canberras, ACT Järgmisena eraldavad automatiseeritud masinad, nagu ketasekraanid ja õhuklassifikaatorid, taaskasutatud materjalid massi järgi, eraldades kergema paberi ja plasti raskemast klaasist ja metallist. Segapaberilt eemaldatakse papp ja kogutakse kokku kõige levinumad plastitüübid – PET (nr. 1) ja HDPE (nr. 2), et need materjalid saaks suunata õigetesse kogumiskanalitesse. Tavaliselt tehakse seda käsitsi; kuid mõnes sorteerimiskeskuses kasutatakse spektroskoopilisi skannereid, et eristada paberi- ja plastitüüpe nende neeldumise lainepikkuste alusel.Plastid kipuvad keemilise koostise erinevuste tõttu omavahel kokkusobimatud; nende polümeeri molekulid tõrjuvad üksteist sarnaselt õlile ja veele.
Taaskasutuspunkt Šotimaal New Bythis, kus on eraldi konteinerid paberile, plastile ja erinevat värvi klaasile.
Lõpuks sorteeritakse klaas selle värvi järgi: pruun, merevaigukollane, roheline või läbipaistev. Seda saab sorteerida kas käsitsi või masinaga, mis kasutab värvide tuvastamiseks värvilisi filtreid. Klaasikilde, mis on väiksemad kui 10 millimeetrit (0,39 tolli), ei saa automaatselt sorteerida ja need segatakse kokku "peenklaasina".
2003. aastal seadis San Francisco keskkonnaministeerium kogu linna eesmärgi, et aastaks 2020 ei oleks jäätmeid. San Francisco prügivedaja Recology haldab tõhusat ringlussevõetavate materjalide sorteerimisrajatist, mis on aidanud linnal saavutada rekordilise prügilatest kõrvalekaldumise määra – 80%. 2021. Sarnased määrad on saavutanud ka teised Ameerika linnad, sealhulgas Los Angeles.
Viited
.
Hartum
Hartumis ühinevad Sinine ja Valge Niilus.
Eidapere
Eidapere on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Läbi Eidapere kulgeb laiarööpmeline Lelle–Pärnu raudtee ja Lelle–Vändra maantee. Alevikus asus kuni 2018. aasta detsembrini Eidapere raudteepeatus (14 km Lellest), kus peatusid viimati Elroni reisirongid liinil Tallinn–Pärnu.
Aleviku keskele on metskond viimastel aastakümnetel istutanud liigirohke pargi, mida ilmestavad väikesed veesilmad.
Eidaperest on pärit Taavi Veskimägi.
Ajalugu
Eidaperet on kirjalikult esmamainitud 1530. aastal. 1828. aastal rajati Eidaperre karjamõis, mis 1885. aastal muudeti rüütlimõisaks. Rüütlimõisast on nüüdisajaks säilinud park tiikidega.
Eidapere klaasivabrik
19. sajandi algupoolel (1812–1815) ehitas Lelle mõis Eidapere mõisa Saarepõllu küla maadele Eidapere klaasivabriku. 1853. aastal ehitati Eidaperre kivist vabrikuhoone aknaklaasi ja õllepudelite tootmiseks, mis oli oma aja kohta harukordne – kauni arhitektuuriga kompleks oli Eesti suurim klaasivabrik, mille toodangu moodustasid pudelid ja eriti suur sortiment klaasnõusid. 1920. aastal moodustati Eesti Klaasitööstuse Osaühisus „EKO” (kaubamärk EKO). Suurosanike hulka kuulusid Johan Laidoner, Johan Kull, Karl Lausson ja Johan Rumberg.
Eidapere oli ainuke paik Eestis, kus koolitati klaasipuhujaid. Vabrikul oli oma söökla, vabriku territooriumil oli oma raudtee ja depoo. Raudtee Tallinnast ehitati just klaasivabriku tõttu ja esialgu ainult Eidapereni, hiljem edasi Pärnuni. Klaasivabrikus toodeti aastatel 1921–1929 üle 400 tooteartikli: pudeleid, purke, vaase, lambikupleid, joogi- ja napsiklaase, taldrikuid, aluseid jne. 1929. aastal klaasivabrik pankrotistus. Praegu meenutab olnut mälestuskivi.
Üliinimene
Üliinimese (prantsuse keeles homme supérieur, saksa keeles Übermensch) all mõeldakse täiuslikku inimest, erakordsete võimetega inimest või inimesest kõrgemale arenenud olendit (ehk üleinimest).
Ülevaade mõiste ajaloost
Filosoofias on üliinimese all mõistetud "ideaalinimest", kes on "normaalsest" (enamasti negatiivses mõttes) elust kõrgemale kasvanud.
Nietzsche
Nietzsche kasutab sõna "üliinimene" (ehk "üleinimene", saksa Übermensch) esimest korda raamatus "Nõnda kõneles Zarathustra" (1883–1885), kuigi seda mõistet on osalt arendatud juba teoses "Inimlik, liiginimlik". Sõna on võetud prantsuse filosoofilt Claude Adrien Helvétiusilt (homme supérieur).
Nietzsche järgi on inimese eesmärk tekitada tüüp, kes on temast endast kõrgemalt arenenud. Seda inimesest üle olevat inimest nimetabki Nietzsche üliinimeseks.
Nietzsche üliinimese mõiste väljendab radikaalset elujaatust, mis vastandub nihilismile. Üliinimene on seega nihilismi ületaja. Ta nihilismi poolt hävitatud või eitatud väärtuste (Jumal, religioon, igavesed ja kaheldamatud moraali ja tunnetusteooria dogmad) asemele uusi, elukõlbulikke väärtusi, mida ta võtab iseendast.
Nietzsche ütleb, et inimene peab seda üliinimese arengut teadlikult jaatama ja tahtma.
Nietzsche hindas inimeste juures ainult seda, et nad hääbuvad, tekitades enne seda midagi uut, nimelt üliinimese. Nietzsche "Zarathustra" soovib inimesi, kes rajavad teed üliinimesele, kuigi nad teavad, et üliinimene võib osutuda inimese hukuks. Inimkonna eesmärk ei seisne Nietzsche järgi mitte tulevikus ega üldises heaolus, vaid ikka ja jälle esinevates inimkonna "kõrgeimates eksemplarides", nimelt üliinimestes. Inimene on vaheaste, "sild", looma ja üliinimese vahel.
Nietzsche üliinimese tõlgendusi
Nietzsche aforistlikus ja poeetilises stiilis kirjutatud "Nõnda kõneles Zarathustra" ja teised teosed on võimaldanud tema üliinimese kontseptsioonile hulgaliselt tõlgendusi.
On esitatud arvamusi, et Nietzsche üliinimene ei ole uus liik pärast inimest, vaid tekib üksikinimesest. Nietzsche lootis küll, et tulevikus on neid üliinimesi mitu, kuid seda ei tulevat nii mõista, et areneb välja üliinimeste rass. Seega ei ole tegemist uue rassiga, mis inimese välja vahetab nagu inimene on looma välja vahetanud, vaid üksikisikuga, kes ennast ületades teostab end üliinimesena.
Natsionaalsotsialistlikul Saksamaal tõlgendati, vastupidi, Nietzsche üliinimest kui uut rassi, mille kujunemine algavat aarja rassi võiduga alamate rasside üle.
Nietzsche uurijad tõlgendavad üliinimest ka katsetajana, püüdlejana, eneseületajana, kes väljendab inimese juurde algselt kuuluvat igatsust ja oma faktilisuse ebapiisavust.
Sri Aurobindo
Oma ajakirjas Arya avaldas Aurobindo 1920 artikli "Üliinimene". Nietzsche üliinimese kõrvale asetab Aurobindo "integraalse enesetranstsendentsiga" inimese, kes "elab ühtsuses kogu maailmaga ning aktsepteerib kõiki asju, et neid muuta". Seejuures on tähtis ületada oma egoistlikud instinktid. Kui see õnnestub, tunnetab transtsendentne inimene seaduspärasust teiste elusolendite tegutsemises ning mõistaks neid seestpoolt. Sellest mõistmisest tekib siis kaastunne, sest ta tunneb neis ära ka osa iseendast. Lahtiseks jääb, kuidas peaks toimima "üliinimeste" ja teiste inimeste vaheline kooselu.
Læsø
thumb|Læsø asukoha kaart thumb|Læsø kaart Læsø on Taanile kuuluv saar Kattegatis. Asub 19 km kaugusel Jüütimaa rannikust. Saarel asub samanimeline vald.
Saare pindala on 101,2 km² ja seal on 2100 püsielanikku. Suurim asula on Byrum. Vesterø Havni kaudu on praamiühendus Frederikshavniga mandril.
Læsø saar oli keskajal tuntud soolatootjana. Saare geoloogiliseks omapäraks on soolane põhjavesi (soolsus võib ulatuda 15%-ni).
Tänapäeval on saareelanike peamised sissetulekuallikad turism, villatööstus ja kalandus.
Rannapungerja
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Külas saavad kokku Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee.
Küla läbib Rannapungerja jõgi. Jõe suudme kõrval asub Rannapungerja tulepaak.
Ajalugu
Rannapungerjat on esimest korda mainitud Pagari mõisa kõrvalmõisana 1534. aastal (Ranna-Pungern). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Rannapungerja tähistatud nimega Pungern. 19. sajandil tegutses seal kõrts ja 1735. aastast hobupostijaam Liivi- ja Eestimaa kubermangu läbival postitraktil. 1827 aasta detsembris oli Rannapungerjast läbisõidul ja mainib seda ka oma Venemaa reisikirjelduses, doktor Augustus Granville, keda peetakse esimeseks Vana-Egiptuse muumiale teadusliku lahkamise sooritajaks.
20. sajandi keskpaigani kasutati nimekuju Ranna-Pungerja.
Rahvastik
Külas elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 36 inimest ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 inimest. Neist 24 (82,8%) olid eestlased.
Moodne viievõistlus 1952. aasta suveolümpiamängudel
Moodne viievõistlus 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis
Individuaalne
51 võistlejat
Sergius I
Sergius I oli paavst 687–701. Ta oli 84. paavst.
Sergius sündis Palermos. Ta oli süürlane, Tiberiuse poeg ja tema perekond oli pärit Antiookiast, kuid pidi islami pealetungi tõttu siirduma läände.
Sergius tuli Adeodatus II ajal Rooma, õppis paavstlikus laulukoori koolis, ordineeriti 680. aasta paiku akolüüdiks ja Lateraani basiilika diakoniks. Ta ordineeriti paavst Leo II ajal 683. aasta paiku preestriks (kardinalpreester) ja sai Rooma Santa Susanna kiriku preestriks.
14
14. aasta pKr
Sergius I
Paavstiks saamine
Kui kumbki vaimulik ei soostunud järeleandmisi tegema ja skisma süvenes, otsustasid vaimulikud, Rooma ametnikud ja väeülemad valida kompromisskandidaadina paavstiks Sergiuse, kes tungis koos oma toetajatega Lateraani paleesse. Theodorus toetas Sergiust, kuid Paschalis mitte, vaid kutsus eksarhi Rooma.
Eksarh tuli Rooma, kuid leides, et Sergius oli üsna populaarne, keeldus ta Paschalist toetamast. Enne Sergiuse ametlikku tunnustamist nõudis ta temalt aga summat, mida oli lubanud Paschalis. Kui Sergius soostus eksarhile andma 100 naela kulda, tunnustas eksarh teda paavstina.
Suhted Bütsantsiga
Bütsantsi keiser Justinianos II soovis korraldada oikumeenilist kirikukogu ja kutsus kirikukogu 692. aastal Konstantinoopolis kokku, kus arutati Konstantinoopoli II kirikukogu ja Konstantinoopoli III kirikukogu otsuseid. Keisri kirikukogu ei tunnustanud aga läänes respekteeritud kanoonilise õiguse norme. Samuti uuendati Kalchedoni kirikukogu 28. kaanonit, mis tunnustas Konstantinoopoli patriarhi ameti võrdväärseks paavstiametiga.
Paavsti saadik pidi kirikukogu otsustele alla kirjutama, kuid paavst keeldus Rooma saadetud otsuseid tunnustamast ja keelas nende avaliku ettelugemise.
Keiser deporteeris paavsti nõunikud ja saatis oma ihukaitseülema (protospatharius) Zachariase Rooma, et ta sunniks paavsti kirikukogu otsustele alla kirjutama või tooks paavsti sunniviisiliselt Konstantinoopolisse. Itaaliasse jõudnud Zacharias koges vastupanu kohaliku ametkonna ja keiserlike vägede poolt, kes asusid teda jälitama. Lõpuks leidis ta pelgupaiga paavsti voodi alt ja paavst palus isiklikult tema elu pärast. Keiser oli toimunu üle ärritatud, kuid aastal 695 kukutati troonilt.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Sergius I ordineeris 27. veebruaril 693 piiskopiks Ravenna peapiiskopi Damianuse. See oli esimest korda pärast Ravenna autonoomsuse lõpetamist, kui Ravenna peapiiskop ordineeriti paavsti poolt.
Aastal 700 toimunud Pavia sinodiga lõppes paavst Vigiliuse ajal alanud skisma Rooma ja Põhja-Itaalia piiskoppide vahel seoses kolme teoloogi (Theodoros Mopsuestiast, Theodoretos Cyrrusest ja Ibas Edessast) taunimisega.
Liturgilised otsused
Sergius I ajal hakati liturgiliselt tähistama mitmeid neitsi Maarjaga seotud suurpühi, nagu Issanda templissetoomise (küünlapäev, 2. veebruar), Issanda kuulutamise (paastumaarjapäev, 25. märts), neitsi Maarja taevassevõtmise (15. august) ja neitsi Maarja sündimise suurpühad (ussimaarjapäev, 8. september). Samuti võis tema ajal alata pühima risti ülendamise suurpüha (14. september) ametlik pidamine.
Tema ajal lisati 687 missakaanonisse Agnus Dei palve.
Ta lasi 8. juunil 688 ümber matta paavst Leo I säilmed.
Ta saatis aastal 697 bulla abt Benignusele.
Misjon
Sergius I toetas misjonit Inglismaal ja Friisimaal.
Aastal 693 tunnustas ta Willibrordi misjonit Friisimaal. 27. novembril 695 ordineeris ta Willibrordi Friisimaa peapiiskopiks.
Sergius I kultuuriloos
Sergius I ajal restaureeriti Roomas Rooma Peetri kirik, San Paolo fuori le Mura kirik, Santi Cosma e Damiano kirik ja Santa Susanna kirik. Ta annetas Peetri kirikule kullast apostli kuju ja kuldpateeni. Santi Cosma e Damiano kirikus ehitati tema ajal uus ambon.
Ordinatsioonid
Sergius I ordineeris 97 piiskoppi, 18 preestrit ja neli diakonit.
Tema ajal said piiskopiks Ravenna peapiiskop Damianus ja Friisimaa peapiiskop Willibrord.
Tema ajal sai diakoniks (kardinaldiakon) hilisem paavst Johannes VI. Ta ordineeris alamdiakoniks hilisema paavsti Gregorius II, kelle ta määras almusejagajaks (sacellarius) ja hiljem raamatukoguhoidjaks.
Surm
Sergius I suri 7. septembril või 8. septembril 701 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Mauretaania
pisi|Rooma Aafrika provintsid pisi|Rooma provintsid Mauretaania ja Numiidia pisi|Rooma keisririik aastal 125 Mauretaania oli vanaaja paikkond Loode-Aafrikas Numiidiast läänes tänapäeva Alžeeria ja Maroko põhjaosas.
105 eKr andis Mauretaania kuningas Bocchus I Roomale välja Jugurtha ja sõlmis Roomaga sõpruslepingu.
Aastail 20–40 oli Mauretaania kuningaks Antoniuse ja Kleopatra pojapoeg Ptolemaios. Caligula kutsus ta Rooma linna ja laskis ta seal mõrvata.
Seejärel, aastal 40 muudeti Mauretaania kaheks Rooma provintsiks: Mauretania Tingitana ja Mauretania Caesariensis. Tingitana on saanud nime oma pealinna Tingise (tänapäeval Tanger) järgi ja see vastab tänapäeva Marokole, aga arvati Hispania provintside hulka. Caesariensise pealinn oli Caesarea (tänapäeva Cherchell), see vastas Lääne-Alžeeriale ja see arvati Aafrika provintside hulka.
Mauretaania alistamata hõimud ründasid Rooma Aafrika provintse mitu korda, näiteks Valerianuse ja Diocletianuse ajal.
Mauretaaniast pärines üks Rooma keiser: Macrinus. Ta kuulus sõdurkeisrite hulka ja haaras võimu pärast Caracalla tapmist 217, kuid juba järgmisel aastal sai lahingus lüüa Elagabaluselt ja hukati.
420. aastatel vallutasid Mauretaania vandaalid ja liitsid selle oma riigiga. Bütsantsi väepealik Belisarios vallutas vandaalide riigi Vandaali sõjas 533–534 ja ühendas Bütsantsiga. Suurema osa 7. sajandist oli Bütsantsi võim Mauretaanias üksnes nimeline. 700. aastatel vallutasid Mauretaania maa-ala moslemid.
Mauretaania järgi on nime saanud Mauretaaniast lõunas asuv riik Mauritaania.
1. jaanuar
1. jaanuar on Gregoriuse kalendri esimene päev. Aasta lõpuni on jäänud 364 päeva, liigaastal 365 päeva. Juliuse kalendris 19. detsember (1901–2099). Rooma kalendris jaanuari kalendid.
Kesknurk
pisi|Haarade OA ja OB vahele jääb ringjoone kesknurk Ringjoone kesknurk on nurk, mille tipp on selle ringjoone keskpunktis ja mille haarad lõikavad ringjoont. Kesknurka mõõdab ringjoone kaar (AB), millele ta toetub. Kesknurk on ka ringi sektoril. Punasega tähistatud pinda (AOB) joonisel võib vaadelda ringi sektorina. Samuti on ringjoone sees olev valge osa ringi sektor.
Miilitsa peadirektor
Miilitsa peadirektor (vene keeles Главный директор милиции) oli Nõukogude Liidu miilitsa kõrgeim auaste aastail 1936–1943.
Tegelikult ei antud seda auastet kellelegi. Sel ajavahemikul miilitsat juhtinud isikuist oli Lev Belski 2. järgu riikliku julgeoleku komissar, Vassili Tsernõšjov diviisikomandör, Ivan Serov riikliku julgeoleku vanemmajor, Pavel Zujev major ja Aleksandr Galkin miilitsainspektor.
Individualism
Individualismi keskne mõte on: "Igal inimesel on võõrandamatu õigus vabadusele ja eneseteostusele." Seda mõistet kasutades tahetakse rõhutada mõtet "olemasolu kvaliteet ilmneb individuaalsuses", kuid see seostub ka arusaamaga, et "individuaalsed omadused on veidrus". Seetõttu seostub individualism sageli kunstnike ja boheemlastega kelle huvid ja elustiil on seotud eneseteostuse ja loominguliste katsetustega, mis aga satuvad sageli vastuollu traditsioonilise kultuuri tavadega või massikultuuri eesmärkidega, samuti humanistliku filosoofia arusaamade ja eetikaga.
Mõiste sisu
Mõiste "individualism" pärineb ladina keelest (Individuum – 'jagamatu', 'inimene'). Politoloogias märgitakse ideoloogiaks muutunud mõistet liitega "-ism", siinsel juhul siis individualism.
Mõiste kasutuselevõtt ja areng
Seda mõistet on kasutatud juba 15. sajandil või isegi varem Lääne-Euroopa metafüüsikat käsitlevates töödes, kuid enamasti märgiti selle sõnaga "inimest". Alates 17. sajandist märgib mõiste individuaalset eraldatust.
Positiivsemas kontekstis hakati seda sõna kasutama Britannias tänu James Elishama Smithi (1801–1857, briti religioosne ajakirjanik ja kirjanik, millenarist ja kristlik isrealiit) kirjutistele.
Adam Smith (1723–1790, inglise poliitökonomist) esitas väite, et ilma individualismita pole üksikisikul võimalust koguda rikkust ja seeläbi suurendada oma heaolu.
Charles Dickens (1812–1870, inglise kirjanik) peetakse vaatamata tema loomingu satiirilise alatoonile näitena klassikaliseindividualistliku mõtteviisile alusepanijana.