cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avalik haldus
Uus avalik haldus
Uus avalik haldus (New Public Management – NPM) on nimetus alates 1980. aastatest alguse saanud avaliku sektori reformidele, mille peamiseks eesmärgiks oli muuta avalike institutsioonide tööd efektiivsemaks näiteks läbi personalireformide, erasektori praktikate ülevõtmise, tulemusnäitajate kasutamise, era ja avaliku sektori organisatsioonide koostöö tihendamise ja ametkondade loomise ministeeriumide juurde. NPM reformid said alguse Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides ja Uus-Meremaal toimunud reformidest, mis on nüüdseks levinud üle maailma. Tegemist on erinevate reformide kogumiga, mitte ühe konkreetse reformi mudeliga. Kõik reformid on saanud alguse vajadusest vastata tol ajal esile kerkinud poliitilistele väljakutsetele, tagamaks senisest efektiivsema täidesaatva riigivõimu tegevuse nii riiklikul kui ka kohalikul tasandil. Peamised väljakutsed, mis 1970. aastate lõpus esinesid, puudutasid finantskriise, administratiivprotseduuride vähest paindlikkust ja agiilsust, vähenevat usaldust avalikkuse poolt ning reformide ja muutuste vajadusi kohalikul tasandil.
Põhilised elemendid
Avaliku sektori institutsioonide struktuuride muutmiseks sooviti vähendada hierarhiat juhtimises, delegeerida vastutust madalamale tasandile ning muuta poliitiliste ja juhtivate töötajate rolli asutuses läbi täiendavate töökohtade loomise juhtimisstruktuuris, ülesannete delegeerimiseks. Siia alla kuuluvad ka täiendavate rakendusüksuste loomine asutuse-siseselt ja ka väliselt. Näiteks ametkondade loomine või uue osakonna tööle panemine.
Kodanike senisest suurem kaasamine on uue avaliku halduse üks olulisimaid alustalasid lisaks erasektori kogemustest õppimisele. Seda on võimalik juurutada läbi e-osaluse juurutamise, erinevate nõuandvate organite kokku kutsumise ning esindusühingute kaasamise otsustusprotsessidesse.
Teenuste pakkumise juures on oluliseks osaks kliendi tagasiside ja rahulolu, millega ühes on vaja senised teenused ümber mõtestada. Lahendusteks on ühe ukse teenus, mis muudab tarbija jaoks soovitavad teenused ühest kohast kättesaadavaks, e-valitsemise juurutamine ja kodanike jaoks teenuste kättesaadavuse parandamine ning teenusetaseme lepingute loomine.
Täiendava konkurentsi loomiseks ning avaliku sektori suuruse vähendamiseks leitakse täiendavaid võimalusi ava- ja erasektori koostööks ning seniste ülesannete välja delegeerimiseks lepingutega. Hinnatakse üle, milliseid avalikke teenuseid peab pakkuma riik ning mida on võimalik erastada.
Erinevused riigiti
Olgugi, et põhiline kontseptsioon uuel avalikul haldusel on ühine, kasutavad erinevate riikide poliitikud erinevaid elemente ning vajadused erinevad samuti riigiti suurelt. Lisaks on NPM reformid tänapäevaks aeglustunud, omades hiilgeaega enne sajandivahetust. Tugeva erandina on võimalik välja tuua Balti riike, kes Nõukogude võimu alt vabanedes on implementeerinud NPM reforme riigisektori ehitamisel tugevalt ka pärast sajandivahetust, mille indikatsioone on võimalik näha ka tänapäeval (asutuste konsolideerimine, ülesannete delegeerimine, e-valitsemine jne).
Uue avaliku halduse põhimõtete rakendamine erineb riigiti suurelt. Riigiti võivad esineda suured erinevused ka sektorite vahel, mis muudab põhimõtete rakendamise keerulisemaks. Erinevaid tulemuspõhiseid meetmeid on kergem rakendada väiksemas organisatsioonis, mis osutab mõnda üksikut teenust (näiteks Transpordiamet) versus suures ja komplekses organisatsioonis nagu tervishoid (Terviseamet) või haridus (Haridus- ja Noorteamet). Lisaks on riigiti väga erinev korruptsioonitase avalikus sektoris, mis muudab poliitilise tasandi soovi muutusteks väga vastuoluliseks rakendajate soovidega. Ka valdkonniti erineb töötajate kvalifikatsioon. Näiteks arstide ja advokaatide veenmine erasektori meetodite juurutamiseks võib osutada keeruliseks, sest nad võivad leida, et nende senised standardid ja töömehhanismid on kõrged ja professionaalsed ning hästi toimivad. Kõige selle tõttu ei ole võimalik viidata ühele konkreetsele NPM reformile, vaid pigem tuleb rääkida kontseptsioonist, mida on igal riigil võimalik rakendada vastavalt enda keskkonnale.
Hattula vald
Hattula on vald Lõuna-Soomes Kanta-Häme maakonnas. Naabervallad on Hämeenlinna linn, Valkeakoski linn ja Pälkäne vald. Vallas kõneldakse peamiselt soome keelt.
Külad
Hakinmäki, Halkkorpi, Hurttala, Hyrvälä, Ihalempi, Kalkkonen, Katinala, Kerälä, Kivijoki, Koski, Kouvala, Kärsälä, Leiniälä, Lepaa, Mervi, Metsänkylä, Mierola, Nihattula, Nummi, Parola, Parolannummi, Pekola, Pelkola, Pyhälahti, Rahkoila, Saari, Sattula, Takajärvi, Tenhiälä, Valtee, Ventola, Vuohiniemi
Küpros
Küprose Vabariik on loodusgeograafiliselt Aasias asuv ja tänapäeval geopoliitiliselt Euroopasse kuuluv saareriik Vahemere idaosas, Väike-Aasia poolsaarest lõunas asuval Küprose saarel. Küprose Vabariigi valitsus kontrollib pärast 1974. aasta Türgi invasiooni saare lääne- ja lõunaosa. Saare põhjaosas moodustatud Põhja-Küprose Türgi Vabariigi ala kuulub küll rahvusvahelise õiguse alusel Küprose Vabariigile, millel aga puudub kontroll ala üle. Küpros on alates 2004 Euroopa Liidu liige. Küprosest veel väiksemad Euroopa Liidu liikmed on Malta ja Luksemburg.
Nimi
Küprose kreekakeelse nime Κύπρος päritolu pole selge. Nime varaseim säilinud vorm on mükeene keeles. Küprose nimi võib tuletuda sumerikeelsest sõnast vase või pronksi kohta. Teiste versioonide alusel võib nimi tuletuda kreekakeelsetest sõnadest küpressi või henna kohta.
Asend
Küpros asub Vahemere idaosas Türgist 71 kilomeetrit lõunas, 105 kilomeetrit Süüriast läänes ja 370 kilomeetrit Egiptusest põhjas. Saar asub Kreekast kagus.
Saare rannajoone kogupikkus on 648 kilomeetrit. Suuremad vahemaad saarel on idast läände 240 kilomeetrit ja põhjast lõunasse 100 kilomeetrit.
Ajalugu
pisi|Khirokitia kultuuri ümara põhiplaaniga hooned Vanimad inimasustuse jäljed Küprose saarelt pärinevad aastatest 10 500 – 10 000 eKr. Küprose varaste asukate tegevuse mõjul surid saarel välja kääbusjõehobud ja kääbuselevandid, kelle luid on tuvastatud varaste lõkkeasemete asukohtades. Küproselt on leitud maailma vanimate kaevude asukohad. Saare teadaolevalt vanim asulakoht on dateeritud 8600 kuni 8000. aastasse eKr. Asula kuulus maaviljelejatele, kuid mitte veel keraamikatundjatele. 5. aastatuhandel eKr tegutses Küprosel Khirokitia (Choirocoitia) kultuur, millele olid iseloomulikud ümara põhiplaaniga majad. Kultuur kadus maavärina tagajärjel 3800. aastal eKr.
Vadim Zagladin
Hariduse omandas Vadim Zagladin Nõukogude Liidu Siseministeeriumi alluvuses tegutsenud Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis, lõpetades selle ajaloolasena.
Küpros
Ajalugu
Aastal 1050 eKr algas Küprosel rauaaeg. Sel ajal rajati paljud tänapäeva Küprose asulad ja pärimuse järgi olid nende rajajateks Trooja sõjast naasnud Kreeka sõdalased. 8. sajandil eKr rajasid Küprosele oma kolooniad foiniiklased. 708 eKr hõivasid saare assüürlased, seejärel oli see taas Egiptuse mõjualas ja sattus 545 eKr Pärsia valdusse. Küprose valitsejad liitusid Joonia liiduga pärslastevastaseks ülestõusuks, kuid said lüüa. 333 eKr vallutas Küprose Aleksander Suur ja pärast tema surma sattus Küpros Ptolemaioste dünastia valdusse.
Vadim Zagladin
Pärast instituudi lõpetamist töötas Vadim Zagladin samas kõrgkoolis õppejõuna ning oli ajakirjanik väljaannetes Novoje Vremja ("Новое время") ja Problemõ Mira i Sotsializma ("Проблемы мира и социализма").
1964. aastal asus Vadim Zagladin tööle konsultandina välissuhete alal, töötades NLKP Keskkomitee rahvusvaheliste suhete osakonnas. Konsultandi ametikohalt tõusis ta osakonna juhataja esimeseks asetäitjaks. Ühtlasi juhtis ta paljude aastate kestel põhitöö kõrvalt NLKP Keskkomitee Sotsiaalteaduste Instituudi rahvusvahelise töölisliikumise probleemide õppetooli ja oli aastatel 1979–1989 ka Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu välissuhete komisjoni sekretär.
Küpros
Ajalugu
58 eKr vallutas Küprose Rooma riik, mille jagamise järel 395 sai Küpros Bütsantsi osaks. Aastal 45 saabusid Küprosele apostel Paulus ja saarelt pärit Barnabas, kes tõid saarele kristluse (Ap 13:4-12). 7. sajandist asusid Küprost ründama piraadid. Kolmanda ristisõja ajal vallutas Inglismaa kuningas Richard I Küprose ja andis selle 1192 Templiordule, kes saarel puhkenud ülestõusu järel müüsid Küprose Guy de Lusignanile, kes rajas Küprose kuningriigi. Pärast viimase Lusignani soost kuninga surma 1473 hõivas saare Veneetsia vabariik.
Vadim Zagladin
Vadim Zagladin oli Nõukogude Liidu juhtivaid eksperte Euroopa riikide alal. Erilist huvi tundis ta Prantsusmaa vastu. Oma ametikohal suhtles ta vahetult kõigi NLKP KK peasekretäridega alates Leonid Brežnevist, kuni Mihhail Gorbatšovini.
Rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja asetäitja ametikohalt viidi ta 1988. aastal üle Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Gorbatšovi nõunikuks. Hiljem nõustas ta Gorbatšovi kui Nõukogude Liidu presidenti, jäädes ametisse Nõukogude Liidu likvideerimiseni aastal 1991. aastal.
Küpros
Ajalugu
1570–1878 oli Küpros Osmanite riigi koosseisus.
1878–1960 kuulus Küpros Briti impeeriumi koosseisu. 1915 pakkusid britid Küprost Kreekale, kes keeldus sellest. 1925 sai Küpros Briti kroonikolooniaks. 20. sajandil kasvas Küprosel kreeklaste natsionalism, kes soovisid liituda Kreekaga, küprosetürklased soovisid aga jääda Briti võimu alla.
Jaanuaris 1950 korraldas Küprose Õigeusu Kirik referendumi, mille järgi soovis 96% küprosekreeklaste kogukonnast Kreekaga liitumist.
Küpros saavutas iseseisvuse 1960. aastal. Riigi esimeseks presidendiks sai Küprose Õigeusu Kiriku peapiiskop Makarios III. Britid jätsid saarele kaks sõjaväebaasi. 15. juulil 1974. aastal toimus Küprosel Dimitrios Ioannidisi juhtimisel riigipööre, mille eesmärgiks oli Küprose ühendamine Kreekaga. 20. juulil 1974 tungisid Türgi väed Küprosele, et hoida ära Küprose liitumist Kreekaga. Vaenupooli lahutama toodi ÜRO rahutagamisjõud (UNICYP), mis tegutsevad riigis siiani. Novembris 1983 kuulutati ühel kolmandikust saarel välja Põhja-Küprose Türgi Vabariik. Ülejäänud saarel toimib 1974. aastast rahvusvaheliselt tunnustatud Küprose Vabariik, mis 2004 liitus Euroopa Liiduga.
Alates 2013 on Küprose president Níkos Anastasiádis.
Loodus
pisi|[[Muflon]] Küprose saar on pindalalt kolmas saar Vahemeres.
Veestik
Küprose siseveekogude veehulk väheneb suviti, nii et paljud neist kuivavad täiesti. Riigi suurim veekogu on Limassoli soolajärv (pindala 10,65 km²). Riigi pikim jõgi on 98 kilomeetri pikkune Pedieosi jõgi.
Taimestik
18,7% saarest on kaetud metsadega. 2017 seisuga oli Küprosel registreeritud 1640 kõrgemate taimede taksonit (liiki ja alamliiki), 244 introdutseeritud taksonit, 42 hübriidi ja 84 teadmata staatusega taksonit. 113 taimeliiki on endeemid.
Loomastik
pisi|Küprose endeemiline konnaliik Pelophylax cypriensis Küprosel on tuvastatud 250 kalaliiki ja 6000 putukaliiki.
Küprosel on tuvastatud 3 liiki kahepaikseid, neist ainsa endeemse liigina Pelophylax cypriensis.
Küprosel leidub 3 liiki kilpkonnalisi, 11 sisalikuliiki ja 8 maoliiki, neist 3 mürkmadu.
Küpros asub rändlindude rändeteel, mida rändlindude massid ületavad kaks korda aastas. Küprosel on kohatud 416 linnuliiki. Saarel pesitsevatest lindudest on endeemsed küprose kivitäks ja küprose põõsalind.
Küprosel on registreeritud 30 liiki imetajaid, neist 19 liiki käsitiivalisi. Saare omapärasemaks imetajaks on mufloni alamliik.
Keskkonnakaitse
pisi|Kolm palmi Ayia Marina küla juures Paphose ringkonnas Küprose loodust mõjutavad enim kliimasoojenemisest tingitud põuad, ebatõhus maakasutus, invasiivsed võõrliigid, ebaseaduslik jahipidamine ja metsatulekahjud. Küprose Vabariigis asub 30 kaitseala, sealhulgas 10 rahvusparki. Limassoli soolajärv kuulub Ramsari rahvusvahelise tähtsusega märgalade hulka. Küpros on rajanud 6 Natura 2000 merekaitseala.
Riigi tõsiseim keskkonnaprobleem on ebatõhus jäätmekäitlus, kuna olmejäätmete hulk kasvas 2011. aastaks 1996. aastaga võrreldes 44,8%
2016 toodeti riigis 8856,2 tonni kasvuhoonegaase.
Loodusvarad
Antiikajal asusid Küprosel Lähis-Ida tuntumad vasekaevandused. Tänapäeva Küprose loodusvaradeks on vask, kips, puit, marmor, bentoniit ja pigmentmullad; kuid ühtegi neist ei leidu märkimisväärses koguses. Küprose mageveevarud on napid.
tühi|440px|Küprose maastik
Kliima
Kliima on vahemereline – mahedate, niiskete talvede (+10–+13 °C) ja palavate, kuivade suvedega (+26–+35 °C), (juuli - august +40°). Suviti tabavad Küprost põuad, talviti sajab mägedes lund. Põhja-Küprose Türgi Vabariigi alal mõõdeti 1. augustil 2010 +45,6 °C sooja. Madalaim mõõdetud temperatuur riigis on olnud -16 °C külma.
Haldusjaotus
Küprose territoorium on jaotud kuueks ringkonnaks (eparhia, επαρχίες): Nikosia ringkond, Famagusta ringkond, Kyrenia ringkond, Larnaca ringkond, Limassoli ringkond ja Paphose ringkond. Küprose Vabariigiga piirnevas Suurbritannia haldusalas olevas Dhekelia sõjaväebaasis asub 4 Küprose eksklaavi.
Küprose Vabariigi suuremad linnad:
Riigikord
Küprose Vabariik on presidentaalne riik. Riigipea on president, kes on ühtlasi valitsusjuht. Riigipeale kuulub täidesaatev võim. President valitakse ametisse viieaastaseks ametiajaks rahvahääletusel kahes voorus. Presidendi ametikoht kuulub küprosekreeklastele. Riigis on ka küprosetürklastele kuuluv asepresidendi koht, kuid alates 1974 invasioonist on see vakantne.
Seadusandlikku võimu teostab ühekojaline esindajatekoda, kuhu kuulub 80 liiget, kes valitakse ametisse 5-aastaseks ametiajaks. 56 kohta on määratud küprosekreeklastele ja 24 küprosetürklastele, kuid alates 1974 invasioonist on küprosetürklaste kohad vakantsed.
Küprose viimased parlamendivalimised toimusid 22. mail 2016. Valimiste järel sai esindajatekojas Demokraatlik Kongress 18, Töötava Rahva Edupartei 16, Demokraatlik Partei 9, Sotsiaaldemokraatide koalitsioon 3 ja Kodanikeliit 3 kohta, lisaks pääses parlamenti 2 sõltumatut kandidaati.
Küprose Vabariigi õigussüsteem on moodustatud inglise tavaõiguse ja tsiviilõiguse baasil. Põhiseadus ratifitseeriti 16. augustil 1960.
Korsika keel
Korsika keel (korsika keeles lingua corsa, corsu) on Korsikal ja Sardiinia põhjaosas kõneldav keel, mis kuulub romaani keelte lõunarühma ning sarnaneb itaalia keele Toscana murdega.
Küpros
Riigikord
Küpros on 1. jaanuarist 2004 Euroopa Liidu ja 2008 alates eurotsooni liige.
Korsika keel
Korsika keelel on alates 1974. aastast Prantsusmaa regionaalkeele staatus.
Keelt räägivad korsiklased.
Küpros
Rahvastik
2017 lõpus elas Küprose Vabariigis 864 200 elanikku, kellest 421 500 olid mehed ja 442 700 naised. Rohkem inimesi elab Nikosia ringkonnas – 335 900 ja Limassoli ringkonnas – 242 000 elanikku, kõige vähem Famagusta ringkonnas – 47 500 elanikku. 2017 oli Küprose töötuse määr 11,1%, mis on Euroopa Liidus üks kõrgemaid Kreeka, Hispaania ja Itaalia järel.
Korsika keel
1768. aastani, mil Korsika läks Prantsusmaa valdusse, oli korsika keel ainus saarel kõneldav keel. 1990. aasta seisuga oskasid mingil määral korsika keelt umbes pooled Korsika elanikud ehk 125 000 inimest ning põhikeelena kasutas korsika keelt neist omakorda arvatavalt viiendik.
Korsika keel jaguneb mitmeks murdeks. Bastias ja Cortes räägitakse põhjamurret ning Sartenes ja Porto-Vecchios lõunamurret. Murret, mida räägitakse Ajaccios, peetakse kahe eelmise üleminekumurdeks. Calvis ja Bonifacios räägitakse aga murret, mis meenutab Genovas kõneldavat liguuri keelt.
Küpros
Etniline koosseis
Küprose elanikkonna koosseis 2005. aasta jaanuaris:
Korsika keel
UNESCO järgi on korsika keel on potentsiaalselt ohustatud keel.
Küpros
Etniline koosseis
Saare elanikud, kes polnud ei kreeklased ega türklased, pidid 1960. aasta konstitutsiooni kohaselt valima, kas kuuluvad saare kreeklaste või türklaste kogukonda.
Vanusjaotus
2017. aasta lõpu seisuga oli Küprose Vabariigi elanikkonna vanusjaotus
Keeled
Riigi ametlikud keeled on kreeka ja türgi keel. Laialdaselt kasutatakse ka inglise keelt.
Religioon
Küprosekreeklased on põhiosas kristlased ja kuuluvad Küprose Õigeusu Kiriku koosseisu. Armeenlased kuuluvad Armeenia Apostlikku Kirikusse. 1,2% saare elanikest on katoliiklased (maroniidid), kes kuuluvad Küprose maroniidi peapiiskopkonna alla. 2016 seisuga tegutses Küprosel 8 katoliku ilmikpreestrit ja 4 regulaarvaimulikku. Küprosetürklased on moslemid (sunniidid).
Haridus
Küprose Vabariigi kõrgharidussüsteem on neljaastmeline: algharidus, põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Riigis on igas kõrgharidusastmes erakoolid ja avalik-õiguslikud koolid. 2015/2016 õppeaastal oli Küprosel õppetööga hõivatud 181 537 isikut.
Saare vald
pisi|[[Saare mõis (Maarja-Magdaleena)|Saare mõisa tuuleveski varemed]]
Küpros
Haridus
Küprose Vabariigis on kõrgharidust võimalik omandada 48 kõrgkoolis. 1989 rajati avalik-õiguslik Küprose ülikool. Riigi teised olulised kõrgkoolid on 2004 rajatud Küprose Tehnikaülikool ja 1961 loodud Küprose Euroopa ülikool.
Saare vald
Saare vald oli vald Jõgeva maakonnas.
Naabervallad olid Pala, Kasepää, Torma, Palamuse ja Tabivere vald.
Küpros
Riigikaitse
pisi|püsti|Küprose Rahvuskaardi sõdur Küprose Vabariigi riigikaitset teostab Küprose Rahvuskaart. Küprosel kehtib ajateenistuskohustus, mille raames kuuluvad kõik 18-50-aastased mehed sõjaväekohuslaste alla. Ajateenistus kestab 14 kuud.
Saare vald
Saare viimane vallavanem oli Hannes Soosaar.
Ajalugu
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Jõgeva maakonnas asuv Mustvee vald.
Küpros
Majandus
Kehtiv rahaühik on alates 2008. aastast euro, enne seda oli käibel nael (CYP). 29. aprillil 2005 liitus Küprose nael vahetuskursimehhanismiga ERM II, mille kohaselt peeti kinni naela keskmise kursi standardsest fluktuatsioonist ± 15%.
Vaatamata Küprose poliitilistele probleemidele on turumajandus teinud alates 1974. aastast saarel märgatavaid edusamme. Majanduslik suunitlus on pöördunud põllumajanduselt teenuste ja kergetööstuse poole. Küpros on ka populaarne turistide seas.
Põhilised impordiartiklid on toormaterjalid, tarbekaubad, transpordivahendid ja kütus. Peamised ekspordiartiklid on rõivad, jalatsid, farmaatsiatooted, tsement, sigaretid, mööbel, vein, kartulid ja tsitrusviljad.
Teed
Saare teedel kehtib vasakpoolne liiklus. Küprosel on üsna hea kiirteedevõrk: 38,6 km kiirteedega 100 000 elaniku kohta on Küprose Vabariik ELi suurima kiirteede tihedusega. Maksimaalne kiiruspiirang on kiirteedel 100 km/h, kahesuunalistel maanteedel 80 km/h, asulates 65 km/h ja linnades 50 km/h. Saare lõunaosas on pidev ühendus kiirteede kaudu Paphosest Agia Napasse ja põhjapoole Nikosiani. Kogu teedevõrk oli 2011. aastal umbes 20 006 km, millest 12 439 km oli asfalteeritud.
Sadamad
Larnaca sadam ja Limassoli sadam asuvad Küprose lõunaosas. Lisaks kaupade ja konteinerite käitlemisele on seal ka parvlaevaühendused, muuhulgas Haifasse ja Liibanoni. Turismi seisukohalt on need olulised ka ristluslaevade jaoks.
Raudtee
Küprose saarel toimis 20. sajandil raudtee, mis aastal 1952 likvideeriti.
Sport
Küprose Vabariigi sportlased on võistelnud olümpiamängudel alates 1980. aasta suveolümpiamängudest Moskvas. Riigi ainsa olümpiamedali on võitnud Pavlos Kontides meeste laserklassi purjetamises 2012. aasta suveolümpiamängudelt Londonis.
Kultuur
Küproselt pärinesid stoikute filosoofilise koolkonna rajaja Zenon Kitionist ja algkristluse misjonär Barnabas.
Muusika
Küprose muusika hõlmab traditsioonilist muusikat, lääne mõjuga klassikalist ja popmuusikat. Küprose muusikat on mõjutanud ka bütsantsi muusika. Küprose esinejad on osalenud Eurovisioonil alates 1981. aastast. Riigi esindaja saavutas parima koha 2018, kui jäädi Iisraeli järel 2. kohale. Popmuusik George Michaeli isa oli päritolult küprosekreeklane. Lääne muusikaedetabelitesse on edukaima bändina jõudnud Monsieur Doumani. Kaasajal on populaarsed Küproselt pärit lauljad Ánna Víssi ja Elefthería Eleftheríou.
Meedia
Valitsusväline organisatsioon Piirideta Ajakirjanikud näeb Küprose Vabariigis ajakirjandusvabaduse osas märgatavaid probleeme.
Rahvuslik ringhäälinguorganisatsioon on Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC).
2021. aastal kasutas 90,8% Küprose elanikest internetti.
Muuseumid
Saare vanim muuseum on Küprose Muuseum, mis asutati 1882. aastal. Teised suuremad muuseumid on Leventise muuseum ja Küprose Kiriku kollektsioon, mida tuntakse Ikoonimuuseumina; mõlemad asuvad Nikosia vanalinnas. Riikliku muinsuskaitseministeeriumi alluvuses on 15 muuseumi.
Kunst
Kaasaegse küprose maalikunsti rajajateks on Adamantios Diamantis ja Christopheros Savva. Kaasaja üks tuntumaid kunstnikke on Andreas Efstathiou.
Teater ja film
Küprose suurim teater asub Nikosias.
1971. aastal asutati Küprose Teatriorganisatsioon (THOC), mis haldab riiklikke teatrilavasid ja Küprose teatrimuuseumi ning edendab era- ja munitsipaallavasid. Üritused on liigitatud Main Stage, New Stage, Experimental Stage ja Children’s Stage. THOC on Euroopa Teatrikonventsiooni liige.
Küpros on William Shakespeare'i näidendi "Othello" tegevuspaigaks. Saarel elas mõned aastad kirjanik Lawrence Durrell. Kaasaja üks tuntumaid Küprose luuletajaid on Kyriakos Charalambides.
Küprosel tegutses 2011 kokku 30 kino. Küprosel on filmitud 1960 linastunud Otto Premingeri film "Exodus" ja osad John Wayne'i filmi "The Longest Day" võtted. Saarelt on pärit filmitegija Michalis Kakogiannis ("Kreeklane Zorbas".).
Eesti ja Küprose suhted
Küprose Vabariik tunnustas Eesti taasiseseisvumist 12. septembril 1991 ja diplomaatilised suhted sõlmiti 22. jaanuaril 1992 Küprose suursaadik resideerib Soome pealinnas Helsingis, Eesti suursaadik Kreeka pealinnas Ateenas. Eesti ja Küprose vahel on sõlmitud turismialase koostöö lepe, kultuuri- ja hariduskoostöö lepe, samuti kuritegevuse vastu võitlemise kokkulepe.
Küprosel on visiidil käinud president Arnold Rüütel (2004) ning peaministrid Andrus Ansip (2006), Taavi Rõivas (2016) ja Jüri Ratas (2017). Eestit külastas 2004 president Tássos Papadópoulos.
Küpros on Eesti üks suuremaid otseinvesteeringute sihtriike. Peamised investeerimissektorid on veondus ja laondus, finants- ja kindlustustegevus ning hulgi- ja jaekaubandus. Eesti ja Küprose kaubandussuhete eksport moodustas 2017. aastal 41,8 miljonit eurot ja import 14 miljonit eurot. Peamised ekspordiartiklid on kalliskivid, väärismetallid ja mineraalsed tooted, peamised impordiartiklid metallid ja metalltooted.
Veebruaris 2010 toimusid Nikosias ja Paphosel Rudolf Tobiase keelpillikvarteti kontserdid. 2003 oli Tallinnas Niguliste kirikus Küprose sakraalkultuuri tutvustav maalinäitus. 2000 külastas Küprose Aphrodite festivali Rahvusooper Estonia.
Eesti jalgpallikoondis on Küprose jalgpallikoondisega kohtunud 2018. aasta seisuga 8 korda.
1-eurone münt
1-eurone münt on euroalas käibiv münt.
See münt käibib eurotsoonis alates 2002. aastast.
Euromündi esikülg (avers) on kõigil riikidel ühine, kuid tagakülje (revers) kujundus on igal eurotsooni riigil erinev.
Kujundus
thumb|left|Kõikide üheeuroste müntide serv Münt koosneb kahest sulamist. Sisemine ring koosneb kolmest kihist: kupronikkel, nikkel ja kupronikkel ning välimine osa on nikkelpronksist. See annab mündile kaks värvi. Mündi läbimõõt on 23,25 mm, paksus 2,33 mm ja kaal 7,5 grammi. Mündi serv on vahelduvalt rihveldatud.
Ühine külg
Esikülje kujundas Belgia kunstnik Luc Luycx, kes võitis vastava üleeuroopalise konkursi. Sellel on kujutatud Euroopa kaarti, kus pole peal Islandi. Euroopa idapiir kulgeb mündil läbi Bosporuse väina, Ukraina ja Valgevene keskosa ning Skandinaavia põhjaosa. Kaarti läbivad mere kohalt 6 põhja-lõuna-suunalist joont, mis katkevad maa kohalt. Kõige läänepoolsem joon kulgeb umbes Oslo–Elba meridiaanil, kõige idapoolsem umbes Laadoga–İstanbuli joonel. Joonte mõlemas otsas on täht, kokku on tähti 12 ja need on sellised kui Euroopa Liidu lipul. Risti üle kaardi on idas suurelt sõna EURO ja läänes number 2. Küprose kõrval on disaineri initsiaalid LL.
Rahvuslik külg
Rahvuslikul küljel peab olema riigi tähis. Esimeses, 2002. aasta kujunduses puudus Belgia ja Soome kujunduses riigi tähis; see puudus parandati 2007 välja tulnud teises kujunduses, kus lisati vastavalt tähed BE ja FI.
Viited
€
Kõrgessaare (Võru)
Kõrgessaare on küla Võrumaal Võru vallas.
Ivonka Surviłła
Ivonka Surviłła (valgevene keeles Івонка Сурвілла, sünninimi Ivonka Šymaniec; sündinud 11. aprillil 1936 Stoŭbcys Minski lähedal Poolas) on 1918. aastal välja kuulutatud Valgevene Rahvavabariigi president eksiilis.
Ta sündis insener Uladzimier Šymanieci ja tema naise Evelina Šymanieci (sündinud Paškievic) tütrena ajaloolisel valgevenelaste asualal, mis tollal kuulus Poolale. Kui pärast NSV Liidu kallaletungi Poolale inkorporeeriti Lääne-Valgevene Nõukogude Liitu, siis isa vahistati ja mõisteti 5 aastaks koonduslaagrisse. Teise maailmasõja puhkemise tõttu ei jõutud isa Siberisse saata ega hukata, vaid Saksa väed vabastasid ta.
1944 põgenes perekond pealetungiva Punaarmee eest algul Ida-Preisimaale ja siis Taani, kus nad elasid mitu aastat põgenike laagris. Tee peal suri Ivonka noorem õde.
1948. aastal jõudis perekond Prantsusmaale ja asus elama Pariisi. Seal oli perekond aktiivne välisvalgevenelaste ringkonnas.
Ivonka õppis aasta aega kunstikoolis ja seejärel Sorbonne'is filoloogiat. 1959 abiellus ta valgevene rahvusliku tegelase ja raadiotöötaja Janka Surviłłaga. Nad kolisid Hispaaniasse Madridi, kus juhatasid valgevenekeelset raadiojaama, mis tegutses Hispaania valitsuse toel. Raadiojaam suleti 1965. aastal. 1969 kolisid Surviłład Kanadasse, kus Ivonka hakkas töötama tõlgina föderaalvalitsuses. Hiljem sai temast riikliku tervishoiuorganisatsiooni Health Canada osakonnajuhataja. 1974–1984 oli ta Ottawas Valgevene Teaduse ja Kunsti Instituudi esimees.
Koos abikaasaga asutas ta 1986 Valgevene Tšornobõli ohvrite abifondi Kanadas.
Kunstnikuna on Ivonka Surviłła osalenud enam kui 30 näitusel.
Tal on kaks tütart. Vanem tütar Paulina on muusikaajaloolane. Janka Surviłła suri 1997.
Ähijärve
Ähijärve on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Sellest põhja poole jäävad Kaika ja Jõepera, itta Viirapalu ja läände Mähkli küla.
Ähijärve külas asub Karula rahvuspargi külastuskeskus.
Loodus
Kõrgeim mägi on küla lõunaosas asub Korgõmägi (124 m). Mitmed kõrgemad tipud on ka küla põhjaoas. Nende seas näiteks Lukatsi mägi (112 m) ja Nurmõmägi (111 m).
Küla lääneosas asub Ähijärv. Sealt saab alguse Ahelo jõgi, mis voolab itta Suurde Pehmejärve ja jätkab sealt teed lõunasse. Küla idaosas Suure Pehmejärve lähedal asub ka Väikene Pehmejärv. Küla põhjaosas asuvad Väikene Saarjärv, Suur Saarjärv (kust saab alguse Mustjõgi, Sibula järv, Küünimetsa järv ja Kaugjärv. Külas on ka väiksemaid järvi (näiteks Saarjärve Kogrõjärv).
Küla kirdenurka jääb Kaugjärve soo ehk Äestamise soo.
Madala
Madala on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Biotiit
Biotiit on ülitäiusliku lõhenevusega silikaatne monokliinne kivimit moodustav mineraal.
Biotiit on kõige tavalisem vilk. Vilke iseloomustab ülitäiuslik lõhenevus, mistõttu nad lõhenevad kergelt peenikesteks paralleelsete pindadega lehtedeks. Biotiit on väga laialt levinud mineraal, moodustab maakoorest ligikaudu 3%.
Keemiline valem: K(Mg,Fe2+)3(OH)2[(Al,Fe3+)Si3O10].
Biotiit on kivimit moodustav mineraal. See tähendab seda, et osades kivimites on biotiiti rohkem kui 5% kivimi koostisest. Biotiit moodustub magma kristallisatsiooni käigus. Samuti tekib biotiiti savimineraalide moondel.
Biotiit lõheneb kergelt õhukesteks elastseteks lehtedeks. Biotiit lahustub kontsentreeritud väävelhappes.
Biotiit on sarnaselt teiste kaaliumi sisaldavate mineraalidega väga nõrgalt radioaktiivne.
Biotiidiga sarnaneb flogopiit, mida enamasti peetakse biotiidi erimiks. Flogopiidile on omane tugev oranžides toonides pleokroism.
Mäessaare
Mäessaare on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Alexander Giers
Alexander Giers (vene Aleksandr Nikolajevitš Giers, Александр Николаевич Гирс; 2. jaanuar vkj / 14. jaanuar 1861 – 1920 ) oli rootsi päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane.
Ta oli kammerjunkur, Astrahani asekuberner 24. juunist 1899 kuni 14. veebruarini 1901, kolleegiuminõunik, Novgorodi asekuberner 14. veebruarist 1901 kuni 12. aprillini 1903, Eestimaa asekuberner 13. aprillist 1903 kuni 12. augustini 1906, tõeline riiginõunik (1907), Jenissei tsiviilkuberner 5. augustist 1906 kuni 30. juunini 1909, kammerhärra (1908) ja Tallinn-Haapsalu rahukogu aukohtunik.
Perekond
Ta oli Venemaa välisministri Nicholas de Giersi (1820–1895) ja Olga Cantacuzène (1830–1903) poeg, Radziwiłłówi postimeistri Karl Ferdinand Giersi (1777–1835) ja Anna von Lütke (Friedrich Benjamin von Lütke õde) pojapoeg ning diplomaadi ja saadiku Michael Giersi (1856–1932) vend.
Ta oli abielus Olga Mihhailovna Šidlovskajaga (sünd. 1865).
Aastatel 1912–1915 oli tema samanimeline sugulane Alexander Giers (sünd. 1850) Balkani sõdade aegne Venemaa saadik Montenegros.
Elav Teadus
"Elav Teadus" oli Eesti Kirjanduse Seltsi poolt aastail 1932–1941 välja antud populaarteaduslike raamatute sari.
Aru mõis (Mihkli)
Aru mõis oli Keblaste kõrvalmõis Mihkli kihelkonnas Läänemaal. Mõisa keskus asus Tarva külas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Lääneranna valda Pärnu maakonnas.
Aru Mõis eraldati Karinõmme mõisast 1772. aastal ning 1782 sai see iseseisvaks mõisaks.
Alates 1881. aastast oli mõis Keblaste mõisa omaniku käes.
Mõisa endistest hoonetest pole midagi järel, säilinud on vaid park.
Maantee ühel küljel on säilinud ka lühike puuderida, mis teeb kaare peahoone kohal. Park on suunaga Veltsa parkmetsa poole. Aru mõisa ees lõpeb ka Veltsast suubuv tammeallee.
George William Russell
pisi George William Russell (10. aprill 1867 Lurgan, Armagh' krahvkond – 17. juuli 1935 Bournemouth, Inglismaa) oli iiri kirjanik, kriitik, toimetaja, maalikunstnik ja rahvuslane, kes on tuntud eelkõige luuletajana.
Gustav Adolf von Rosenkampff
Vabahärra Gustav Adolf von Rosenkampff (vene Густав Андреевич Розенкампф; vkj 26. detsember 1763 / 6. jaanuar 1764 Kaarepere, Palamuse kihelkond – vkj 16. / 28. aprill 1832 Peterburi ) oli baltisakslasest Venemaa riigitegelane, jurist ja literaat.
George William Russell
Ta kasutas pseudonüüme Æ, AE, A.E. ja Æon.
Elulugu
Russell sündis Lurganis. Kui ta oli 11-aastane, kolis perekond Dublinisse. Ta õppis Rathminesi koolis ja kunstikoolis Metropolitan School of Art (praegu National College of Art and Design), kus ta sõbrunes William Butler Yeatsiga.
Gustav Adolf von Rosenkampff
25. detsembril 1811 sai ta naturalisatsiooni korras Soome aadlikuks. 13./25. juulil 1817 tõsteti ta koos vennapoja, insenerkindralmajor Carl von Rosenkampffiga (1793–1846 ), Soomes vabahärra seisusse, ning nende suguvõsa immatrikuleeriti 17. septembril 1818 Soome rüütelkonda (Nr.27).
Ta maeti Peterburis Aleksander Nevski kloostri kalmistule.
George William Russell
Elulugu
Hiljem oli ta iiri rahvuslaste väljaande Irish Statesman toimetaja (15. september 1923 – 12. aprill 1930).
Gustav Adolf von Rosenkampff
Ta oli Tartumaal Kaarepere (Kersel), Kudina (Kudding), Jõe (Jägel) ja Vaiatu (Somel) mõisa omanik.
George William Russell
Elulugu
Ta oli alates oma esimesest luulekogust "Homeward: Songs by the Way" (1894) keldi taassünniliikumise üks juhtkujusid. Ta kirjutas müstilisi, õrnmeloodilisi luuletusi ja näidendeid. Aastal 1902 tutvus Æ noore James Joyceiga ning tutvustas teda oma sõbrale William Butler Yeatsile ning teistele taassünniliikumise tegelastele. Joyce'i raamatus "Ulysses" figureerib Russell episoodis "Skylla ja Charybdis", kus ta lükkab tagasi Stepheni teooriad William Shakespeare'i kohta.
Tema kodust Dublini Rathgar Avenuelt sai Iirimaa majanduslikust ja kunstilisest käekäigust huvitatute kohtumispaik.
Ta oli aastaid Dublini teosoofide juht. Ta väitis, et on selgeltnägija.
pisi|Æ. Suplejad (''Bathers') Samuti tegeles ta maalimise ja joonistamisega, kujutades vaimolendeid, keda ta väidetavalt tajus.
Kui tema abikaasa 1932 suri, asus Russell elama Inglismaale, kus ta ka suri. Russell on maetud Dublin Mount Jerome'i kalmistule.
Pandžab
Pandžab on ajalooline piirkond Lõuna-Aasias, mis praegu jaguneb Pakistani (Pandžabi provints) ja India (Pandžabi osariik) vahel.
Romsdalsfjorden
Romsdalsfjorden ehk Romsdaleni fjord on pikk ja "küürus" fjord Norras Møre og Romsdali maakonnas. Ta saab alguse Rauma valla järskudelt mägedelt ning lõpeb Molde ranniku lähedal.
Tāj Mahal
Tāj Mahal ehk Tadž Mahal [tadž mah'al] on haudehitis Põhja-Indias Agra linnas, mille India suurmogul Džahan laskis ehitada oma abikaasa Arjumand Bano Begumi mälestuseks. Naist tuntakse Mumtaz Mahali nime all, mis tähendab pärsia keeles 'palee valgus'. Ta suri 1630 neljateistkümnenda lapse sünnitamisel. Ehitus algas 1632 ja lõppes 1653. Ehitusel töötas 20 000 inimest, nende seas meistrid Euroopast ja Kesk-Aasiast. Peaarhitekt oli Ustad Isa (Ustad Ahmad) Lahore'ist.
Nime "Tāj Mahal" algupära pole selge. Džahani valitsemise aegsed õukonnaajalood nimetavad seda lihtsalt Mumtaz Mahali hauaks (rauza). Üldiselt arvatakse, et "Tāj Mahal" on lühendkuju Mumtaz Mahali nimest.
Tāj Mahali ehitamisel kasutati materjale kogu Indiast ja Aasiast. Ehitusmaterjalide veoks kasutati üle 1000 elevandi. Valge marmor toodi Radžastanist, jaspis Pandžabist ning nefriit ja mäekristall Hiinast. Türkiis pärines Tiibetist, lasuriit Afganistanist, safiir Sri Lankalt ja karneool Araabiast. Kokku inkrusteeriti valgesse marmorisse 28 tüüpi vääris- ja poolvääriskive.
Varsti pärast Tāj Mahali valmimist, aastal 1658 kukutas Džahani tema kolmas poeg Aurangzeb ja pani ta Agra lähedal koduaresti. Džahan suri aastal 1666 ja maeti Tāj Mahali Mumtaz Mahali kõrvale.
19. sajandil Tāj Mahali seisund halvenes. Aastal 1857 puhkes Indias ülestõus, mille käigus briti sõdurid ja valitsusametnikud rikkusid hoonet, raiudes selle seintest välja vääris- ja poolvääriskive.
19. sajandi lõpus korraldas India asekuningas George Nathaniel Curzon Tāj Mahali taastamise projekti, mis lõpetati aastal 1908, kolm aastat pärast Curzoni lahkumist asekuninga kohalt. Curzon tellis sisesaali suure valgusti, mis oli projekteeritud Kairo mošees asuva valgusti järgi. Sel ajal rajati aeda briti stiilis muru, mis on seal tänapäevani.
Aastal 1942 rajas valitsus Tāj Mahali ümber tellingud, et ennetada Saksamaa või Jaapani võimalikku õhurünnakut. India-Pakistani sõja ajal aastatel 1965–1971 oli hoone samuti tellingute varjus, et vaenlase lennuväe piloote eksitada.
Tänapäeval on Tāj Mahali hakanud ohustama keskkonnareostus Yamuna jõe kallastel, sealhulgas happevihm, mida soodustab läheduses asuv India suurim naftatööstuskompleks Mathura naftakombinaat. Saaste muudab Tāj Mahali kollakaks. Selleks, et saastega võidelda, on India valitsus kehtestanud Tāj Mahali ümber 10 400 km² suuruse Tāji Trapetsikujulise Tsooni, kus kehtivad ranged heitmete väljalaske standardid.
2011. aastal teatati, et ehitist ähvardab kokkuvarisemine, kuna Yamuna jõe veetaseme languse tõttu on Tāj Mahali mahagonipuust vaiadest vundament muutunud rabedaks.
2007. aastal kuulutati välja Seitse uut maailmaimet, mille hulka arvati ka Tāj Mahal.
Plate torn
Plate torn on torn Tallinna linnamüüri loodelõigul Nunne- ja Suure Rannavärava vahel tänapäeva Suurtüki ja Laboratooriumi tänava ristumiskohast põhja pool. Naabertornid on Köismäe torn ja Eppingi torn.
Torn ehitati aastatel 1401–1410 ja sai nime tornipealik Herbord Plate järgi. Kolmekorruselise torni kõrgus on 24 meetrit ja läbimõõt 9,75 meetrit. Torn on sõõrja põhiplaaniga, mille linnapoolsest servast on ära lõigatud segment.
Praegu on torn kasutamata.
Ægir
Ægir oli skandinaavia mütoloogias hiiglane ja merekuningas. Ta on isikustatud ookean ning tuntud ja jumalatele pidude korraldajana. Snorri Sturlusoni "Skáldskaparmális" samastatakse Ægir Gymiri ja Hlériga, kes elasid Hlésey saarel. Proosa-Edda väidab, et tema saal on varjupaik, mida valgustab kuld ja kus õlu valab end ise.
Gymir on ka Gerdi (Freyri naise) hiiglasest isa ning Aurboda mees. Veel üks lüli aaside ja merehiiglaste vahel on Hymir, kes olevat Hymiskviða järgi Týri isa.
Ægiril on üheksa tütart oma naise, Rániga. Nende nimed olid Bára, Blóðughadda, Bylgja, Dúfa, Hefring, Himinglæva, Hrönn, Kólga ja Unnr. Iga nimi iseloomustab ookeanilaineid.
Ægir on Soome hiiglasest kuninga Fornjótri poeg. Ta on ka tulejumal Logi ning tuulejumal Kári vend. Ægiril oli kaks teenijat, Fimafeng (kelle tappis Loki) ja Eldir.
Siplase
Siplase on mitme koha nimi:
Manokwari
Manokwari on linn Indoneesias, Lääne-Paapua provintsi keskus.
Asub Vogelkopi poolsaarel Vaikse ookeani rannikul.
Rajati 1898. aastal Hollandi sõjalise tugipunkti juurde.
Voki-Tamme
Voki-Tamme (aastani 1977 Tamme, 1977–1997 Tammeveski) on küla Võrumaal Võru vallas.
Oleski
Oleski on küla Võrumaal Võru vallas.
Voki-Tamme
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla põhjapiirile jääb Võhandu jõgi, lõunapiirile Valga–Koidula raudteelõik. Naaberkülla Kääpale jääb ka Kääpa Põhikool.
Oleski
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Barclay de Tolly
Barclay de Tolly (vene keeles Барклай де Толли) on šoti päritolu aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Barclayde suguvõsa esimene liige Peter Barclay lahkus usulise tagakiusamise pärast Šotimaalt ning asus elama Saksamaale/Preisimaale ja sealt Kuramaale.
Michael Andreas Barclay de Tolly ülendati 1813. aastal Vene krahviks ja 1815. aastal vürstiks.
1074
1074. aasta
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastad: 1069 1070 1071 1072 1073 - 1074 - 1075 1076 1077 1078 1079
Storfjordi vald
Storfjord (saami Omasvuotna) on vald Norras Troms og Finnmargi maakonnas Lyngenfjordi ümbruses.
Seal elab nii saame kui ka soomlasi. Signaldaleni orus räägitakse Norra lõunapiirkondadest pärit murrakut, mis meenutab 19. sajandi algust, mil lõuna poolt asuti orgu elama.
Storfjord piirneb Soome ja Rootsiga ning kolme riigi piirid kohtuvad Rootsi põhjapoolseimas punktis Treriksrösetis.
Bebeto
José Roberto Gama de Oliveira (tuntud enam nime all Bebeto; sündinud 16. veebruaril 1964 Salvadoris) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Ta esindas Brasiiliat koondises kolmedel maailmameistrivõistlustel, võites 1994. aastal kulla ja 1998. aastal hõbeda. Olümpiamängude võitis ta 1988. aastal hõbeda ja 1996. aastal pronksi. Lisaks võitis ta Brasiilia koondisega FIFA 1997. aasta konföderatsioonide karikavõistlused ja 1989. aasta Copa América.
Ta esindas Brasiiliat koondises aastatel 1985–1998 kokku 75 mängus ja lõi 39 väravat, millega on ta Brasiilia kõigi aegade kuues väravakütt.
1989. aastal valiti ta Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.
Pärast sportlaskarjääri lõppu on ta tegelenud poliitikaga. 2010. aastal valiti ta Rio de Janeiro osariigi parlamenti.
Mõjuinstitutsioonid
Mõjuinstitutsiooid on need organid ja jõud, kes majanduspoliitikat kaudselt mõjutavad ja kes oma mõju ning jõudu kõrvalsekkumise ja majanduspoliitilise tahtekavatsuse kaudu kasutavad.
Mõjuinstitutsioonid on:
1) parteid;
2) ühendused ja liidud;
3) turul valitsevad ettevõtted;
4) massimeediakanalid;
Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest
Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest on 16. novembril 1988 Eesti NSV Ülemnõukogu otsusega vastu võetud dokument, millega Eesti NSV Ülemnõukogu deklareeris oma seaduste ülimuslikkust Eesti NSV territooriumil.
Ühtlasi võttis Ülemnõukogu vastu sellekohase põhiseaduse muudatuse Eesti NSV õigusaktide ülimuslikkusest NSV Liidu seaduste suhtes.
Samal päeval võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu ka Resolutsiooni liidulepingust.
Deklaratsiooni kohaselt kuulub Eesti NSV-le tema kõrgeimate võimu-, valitsemis- ja kohtuorganite näol kõrgeim võim oma territooriumil, Eesti NSV suveräänsus on terviklik ja jagamatu ning Eesti NSV edasine staatus NSV Liidus peab olema määratud liidulepinguga.
Deklaratsioon avaldati 18. novembri õhtul 1988 nii eesti kui ka vene keeles Rahva Hääle / Sovetskaja Estonija erinumbris. Selle küljendus oli erakordne – sama lehe esiküljel eesti-, pöördel venekeelne tekst. Deklaratsioon pidi jõustuma toonaste seaduste kohaselt kümme päeva peale avaldamist.
Enn Sarve hinnangul tähistas Eesti NSV Ülemnõukogu suveräänsusdeklaratsioon 16. novembrist 1988 koos seda rakendava seadusega "Muudatuste ja täienduste tegemise kohta Eesti NSV konstitutsioonis (põhiseaduses)" eesti rahva vabanemisprotsessi juriidilist algust. 16. novembri kolmas dokument, ettepanek NSV Liiduga liidulepingu sõlmimiseks, taandas toimunu aga NSV Liidu siseriikliku seadusloome ürituseks, tegelikult nurjunud katseks seadustada Eesti NSV nimelise haldusüksuse kuulumist Nõukogude Liidu koosseisu ja saavutada sellele territoriaalautonoomia.
26. novembril võttis NSV Liidu Ülemnõukogu vastu seadluse "16. novembril 1988 vastu võetud Eesti NSV seaduse "Muudatuste ja täienduste tegemise kohta Eesti NSV konstitutsioonis (põhiseaduses)" ja Eesti NSV Ülemnõukogu deklaratsiooni "Eesti NSV suveräänsusest" mittevastavuse kohta NSV Liidu konstitutsiooni ja NSV Liidu seadustega".
16. november on deklaratsiooni vastuvõtmise tähistamiseks kuulutatud taassünnipäevaks.
Tekst
EESTI NÕUKOGUDE SOTSIALISTLIKU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU DEKLARATSIOON
Eesti NSV suveräänsusest
Eesti rahvas on Läänemere kallastel oma maad harinud ja kultuuri arendanud enam kui viis tuhat aastat. 1940. aastal sai rahvuslikult homogeensest, suveräänsest Eesti Vabariigist Nõukogude Liidu koostisosa, seejuures nähti ette suveräänsusgarantiide säilimine ja rahvuse õitseng. Stalinismi- ja stagnatsiooniaja sisepoliitika ignoreeris neid garantiisid ja seisukohti. Selle tulemusena on Eestimaal kujunenud eestlastele kui põhirahvusele ebasoodus demograafiline situatsioon, looduskeskkond on paljudes vabariigi piirkondades katastroofiolukorras, majanduse jätkuv destabiliseerimine mõjub negatiivselt kogu vabariigi elanikkonna elatustasemele.
Eesti NSV Ülemnõukogu näeb raskest olukorrast vaid ühte väljapääsu: Eestimaa edasine areng peab toimuma suveräänsuse tingimustes. Eesti NSV suveräänsus tähendab, et talle kuulub tema kõrgeimate võimu-, valitsemis- ja kohtuorganite näol kõrgeim võim oma territooriumil. Eesti NSV suveräänsus on terviklik ja jagamatu. Selle kohaselt peaks vabariigi edasine staatus NSV Liidus olema määratud liidulepinguga.
Eesti NSV Ülemnõukogu ei ole nõus NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi poolt arutusele pandud nende NSV Liidu konstitutsiooni muudatuste ja täiendustega, mis välistavad Eesti NSV konstitutsioonilise õiguse enesemääramisele. Toetudes rahvusvahelistele paktidele majanduslike, sotsiaalsete ja kultuurialaste õiguste ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste kohta 16. detsembrist 1966, mis on ratifitseeritud NSV Liidu poolt, ja teistele rahvusvahelise õiguse normidele, deklareerib Eesti NSV kõrgeim rahva võimu esindav organ, Eesti NSV Ülemnõukogu, oma seaduste ülimuslikkust Eesti NSV territooriumil.
Muudatused ja täiendused NSV Liidu konstitutsioonis jõustuvad edaspidi Eesti NSV territooriumil nende heakskiitmisel Eesti NSV Ülemnõukogu poolt ning vastavate muudatuste ja täienduste tegemisel Eesti NSV konstitutsioonis.
Eesti NSV Ülemnõukogu kutsub üles kõiki, kes on sidunud oma saatuse Eestimaaga, konsolideeruma demokraatliku ja sotsialistliku Eesti ühiskonna ülesehitamiseks. Suveräänsuse juriidiline ja faktiline realiseerimine tähendab ühtlasi seda, et Eestimaa rahvas ei nõustu tulevikus ühegi seadusega, mis oleks diskrimineeriv mistahes teise Eesti NSV-s elava rahvuse esindajaile.
Tallinn, 16. novembril 1988.
Muusika mõisteid
''Siin on tähestikuliselt loetletud muusikaga seotud mõisteid. Noodikirja märke on loetletud ka lehel Noodikirja märkide loend; nüüdismuusika mõisteid on loetletud ka lehel Nüüdismuusika mõisteid; elektroonilise muusika tehnoloogia mõisteid on loetletud lehel Elektroonilise muusika mõisteid; varajase muusika mõisteid on loetletud ka lehel Varajase muusika mõisteid; kontrapunktiga seotud mõisteid on loetletud ka lehel Kontrapunkti mõisteid.''
#
.ac3 – .avi – .mp3 – .mpeg – .mpeg4 – .ogg – .rm – .rma – 0 – 1 – 10 – 11 – 12 – 12/16 – 12/8 – 12-taktiline bluus – 19. sajandi muusika – 2 – 2/2 – 2/4 – 2/8 – 20. sajandi muusika - 29. osaheli krooma – 2-step garage – 3 – 3/16 – 3/2 – 3/4 – 3/8 – 4 – 4/2 – 4/4 – 4/8 – 4-beat – 5 – 50ndate järgnevus - 5/3 ja 53/32 komma – 5/4 – 6 – 6/16 – 6/4 – 6/8 – 604 – 7 – 8 – 8va – 9 – 9/4 – 9/8