cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich II (Brandenburg-Ansbach)
Elukäik
Friedrich II lasi Nürnbergi Püha Sebaldi kirikusse rajada nn markkrahvide akna, millel kujutatakse teda, tema abikaasat ning poegi. Vitraažaken valmis 1515. aastal ning selle looja oli kunstnik Hans von Kulmbach (tuntud ka kui Hans Süß).
1515. aastal kukutasid Friedrichi tema pojad Kasimir ja Georg, kes asusid ise tema valduseid valitsema. Põhjenduseks tõid nad, et Friedrichi priiskav elustiil tekitas markkrahvkonnale suuri võlgu, samuti olevat ta oma viimastel valitsusaastatel muutunud vaimselt tasakaalutuks. Järgmised 13 aastat, kuni Kasimiri surmani, oli ta vangistuses Plassenburgi linnuses. Viimased üheksa eluaastat veetis ta vabamates oludes Ansbachis, kuhu poeg Georg ta tema enda soovil üle viis, kuid ta oli jätkuvalt jäetud võimuta.
Järglased
pisi|Friedrich II ja tema abikaasa Zofia Langenburgi kirikuaknal, autor [[Hans Kamberger (umbes 1500)]]
Friedrich II ja tema abikaasal Zofial oli 17 järglast, 10 poega ja 7 tütart:
Vaguja
Vaguja on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas Päärdu–Tõnumaa tee ääres ning Velise jõe parempoolsel kaldal. Külast viib kohalik tee Kivi-Vigalasse.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Külas suubub Velise jõkke Tamma oja (vana nimega Vaguja jõgi), mis saab alguse Illaste rabast.
Vanimad teated pärinevad 1420. aastast (Wackehowe). 1465 aastast on teateid väikese mõisa kohta, 1789–1862 oli Vagujal Vana-Vigala mõisale kuuluv karjamõis. Aastail 1977–1996 oli Vaguja liidetud Araste külaga.
Newtontoppen
Newtontoppen on Teravmägede kõrgeim mägi. Mägi sai nime Isaac Newtoni järgi.
Newtontoppen asub Lääne-Teravmägede saare idaosas Ny-Frieslandis. Mäe geograafilised koordinaadid on.
Mäe kõrgus on 1713 meetrit. Varem oli nii Newtontoppeni kui ka Perriertoppeni kõrguseks mõõdetud 1717 meetrit, kuid 1996. aastal sooritatud uue mõõtmise tulemusel tunnistati Newtontoppen Perriertoppenist ühe meetri võrra kõrgemaks.
Esimesena vallutas Newtontoppeni tipu rootslane Helge Backlund 1900. aastal. Tänapäeval ronitakse mäe otsa harva, sest see on inimasustusest kaugel ning seal valitseb karm kliima.
Jekaterina Furtseva
Jekaterina Aleksejevna Furtseva (vene Екатерина Алексеевна Фурцева; 7. detsember (vkj. 24. november) 1910 Võšni Volotšok – 24. oktoober 1974 Moskva) oli Nõukogude Liidu poliitik.
Elulugu
Tema isa Aleksei Gavrilovitš Furtsev oli metallitööline. Ta mobiliseeriti, kui algas Esimene maailmasõda, ja hukkus 1914. aastal. Tütar teda peaaegu ei mäletanud. Ema Matrjona Nikolajevna pidi pärast abikaasa hukkumist kangruna tööle minema, kuigi lapsed (Jekaterina ja tema vend Sergei) olid väikesed. Ta oli kirjaoskamatu ega osanud isegi allkirja anda, kuid ta valiti hiljem linnanõukogusse.
Furtseva kasvas üles telliskivibarakis, mis on tänini säilinud. Aastal 1925 lõpetas ta 7-klassilise kooli. Samal aastal astus ta komsomoli. Seejärel õppis ta vabriku-tehasekoolis kangruks. Aastal 1928 asus ta kangruna tööle Võšni Volotšoki kudumisvabrikus Bolševitška. Aastal 1929 määrati ta rajooni kehakultuurinõukogu vastutavaks sekretäriks. Furtseva astus 1930. aastal ÜK(b)P-sse ning samal aastal saadeti ta komsomoli keskkomitee otsusega koos viiesaja aktivistiga komsomoliorganisatsioonide tugevdamiseks ja põllumajanduse edendamiseks Mustmullaoblastisse (1928-1934, v.k Центрально-Чернозёмная область, keskusega Voronežis). Ta valiti komsomoli Korenevo rajoonikomitee sekretäriks. Esimene sekretär oli Jossif Vareikis. Sinna jäi Furtseva 16 kuuks. Aastal 1931 määrati Furtseva komsomoli Feodossija linnakomitee sekretäriks. Krimmis tegeles ta ujumise ja võrkpalliga. Aastast 1932 oli ta Simferopolis komsomoli Krimmi oblastikomitee osakonnajuhataja ning ta valiti oblastikomitee büroo liikmeks. Koktebelis tegeles ta purilennundusega. Furtseva saavutas selle, et partei oblastikomitee soovitas ta Aerofloti Kõrgematele Akadeemilistele Kursustele Tsarskoje Selos. Ta sai kinnituse ÜK(b)P KK orgbüroolt. Ta õppis tsiviillennunduse poliittöötajaks. Ta määrati tööle Saratovi Lennundustehnikumi poliitosakonna ülema abiks komsomoli alal.
Purtse Tarakalda linnamägi
Purtse Tarakalda linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi, mis asub Lüganuse vallas Purtse külas Purtse jõe idakaldal.
Kirjeldus
Neemiklinnuse nõlvad on jõepoolsel küljel 19 m ja idaküljel 8 m kõrged ning ülejäänud külgedel laugjamad. Õueala on täies ulatuses ringvalliga ümbritsetud. Valli keskmine kõrgus on 2 m. Kõige võimsam vallilõik jääb loodenurka. Vanimat valli toetab mõlemast küljest kividest kuivmüüritis, mille siseküljel ja harjal asusid palkrajatised. Linnuse idaküljel on valli ees paiknenud ka kraav. Umbes 7500 m² suurusel maa-alal paiknev kultuurikiht on õhuke ja leiuvaene.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
Aastal 1937 saadeti Furtseva, kellel puudus küpsustunnistus, komsomolituusikuga õppima M. V. Lomonossovi Moskva Peenkeemiatehnoloogia Instituuti. Furtseva õppis keskmiselt, sest ta valiti instituudi parteikomitee sekretäriks. Aastal 1941 sai ta keemiainseneri diplomi.
Purtse Tarakalda linnamägi
Ajalugu
Linnuse kasutusajaks peetakse 8.–13. sajandit. Linnuse kaitserajatuste uurimise käigus on tuvastatud kaks ehitus- ja kasutusjärku.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
Rase Furtseva evakueeriti Kuibõševi ja määrati Molotovi rajoonikomitee sekretäriks. Augustis 1942 läks ta tagasi Moskvasse ning asus elama oma endisesse korterisse. Ta määrati jälle instituudi parteikomitee sekretäriks ning ta astus aspirantuuri, kuigi teadustööle aega ei jätkunud. Partei Frunze rajoonikomitee I sekretär Pjotr Boguslavski võttis ta tööle oma aparaati. Furtseva oli alates novembrist 1942 ÜK(b)P Moskva linna Frunze rajoonikomitee sekretär kaadrite alal. Nii kõrgele ametikohale oli võimalik jõuda sellepärast, et vabastatud olid paljud kõrged parteitöötajad, kes 1941. aasta oktoobris Moskvast põgenesid. Boguslavskiga kujunesid Furtseval armusuhted. Peale Boguslavski allus Furtseva partei linnakomitee sekretärile kaadrite alal Ivan Sokolovile. Pärast elukaaslasest lahkuminemist ei saanud ta enam endises korteris elada, aga nüüd ta sai korteri oma töökoha kõrval asuvasse majja, kus (aasta? ) on uudisteagentuur Novosti. Hiljem sai Furtseva rajoonikomitee II sekretäriks. Juunis 1946 otsustas Frunze rajoonikomitee pleenum, et teadusasutuste parteiorganisatsioonide sekretärid peavad olema teadlased. Hiljem oli Furtseval keskne osa Nina Kljujeva ja Grigori Roskini kontaktist USA-ga alguse saanud ideoloogilises kampaanias teaduasutustes. Kui Boguslavski vabastati juudi päritolu pärast, sai 1948 I sekretäriks Furtseva. Selleks pidi ta omandama parteifunktsionääride maneerid, sealhulgas ebasündsad naljad, joomise ja ropendamise, kuid säilitas naiseliku käitumise. Ülemused hindasid tema võimet lubadused täita. Puhastuskampaaniad viis ta lõpule esimesena. Ta lõpetas 1948. aastal kaugõppes ilma eksamiteta ÜK(b)P KK Kõrgema Parteikooli.
Purtse Tarakalda linnamägi
Esimene ehitusjärk
Algselt oli linnamägi kaitstud ainult idapoolne külg, sest sealsed looduslikud nõlvad olid madalamad ja laugjamad.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
Pärast Georgi Popovi vabastamist Moskva linnakomitee I sekretäri ametikohalt, millega seoses vabastati II sekretäri ametikohalt Ivan Parfjonov, sai Furtsevast uue oblastikomitee I sekretäri Nikita Hruštšovi valikul 1950. aastast NLKP Moskva Linnakomitee II sekretär. 1952. aastal osales ta NLKP 19. kongressil ja võttis sõna. Ta mainis, et eelmisest kongressist saadik on Moskva parteiorganisatsioon kasvanud poole suuremaks ja seal on 475 000 partei liiget, kellest kolmandik töötab ministeeriumides ja ametkondades, mistõttu parteiorganisatsioon peab võitlema distsipliinirikkumistega ning bürokratismi ja venitamisega. Ta kritiseeris naftatööstuse ministeeriumi tarbetu kirjavahetuse pärast ja konkreetset näidet tuues saali naeru saatel jõelaevastiku ministri esimest asetäitjat venitamise ja liigse kirjavahetuse pärast. Samuti kritiseeris ta NSV liidu Ministrite Nõukogu juures asuvat Kunstide Komiteed Moskva teatrite nõrga juhtimise pärast Moskva Kunstiteatri näitel. Furtseva valiti NLKP Keskkomitee liikmekandidaadiks, mistõttu ta osales ka järgnenud NLKP Keskkomitee 1952. aasta oktoobripleenumil. Töökohustuste tõttu kohtus ta Jiang Qingiga, kelle riietumisest ja käitumisest ta eeskuju võttis. Furtseva osales ka 5. märtsil 1953 istungil, millel otsustati võimu jagamine pärast Jossif Stalini surma. Ta osales ka leinatseremooniate korraldamises.
Kubera
pisi|Kubera Kubera (Kuvera, Kuber) loetakse jumaluseks, kes valitseb rikkusi ja meie toitu. Põhjas asub Uttaradisha, kus ta asub ja on valitsejaks vastavalt Hindu mütoloogiale. Kasutatakse ka väljendit Natakubera (väänatud ja vormist väljas), kuna ta juhib jakshaste armeed. Nimetatakse ka jaksharadžaks.
Teda kutsutakse ka nimega Dhanapati, rikkurite jumal. Kubera isaks oli erak Vishrava (kutsutakse Vaishravana) ja tema noorem vendadest Ravana on Lanka valitseja. Enda kasina ja tagasihoidliku elustiili pärast kuna see rahatuses virelemine kestis Kuberal aastatuhandeid annetas Brahma talle surematuse ja tegi endisest sandist ja kerjusest Rikkuste jumala. Kuberat peetakse nimelt rikkuste hoidjaks, valitsejaks ja varade kaitsjaks, kes siis jagab seda kraami neile, kellele karma poolt on ette nähtud.
Kui Brahma tegi Kuberast taevaste kassapidaja ja raamatupidaja andis ta Kuberale kui uuele jumalusele Lanka (Tseilon) elupaigaks.
Purtse Tarakalda linnamägi
Teine ehitusjärk
11. sajandi lõpul või 12. sajandi algul ümbritseti ülejäänud seljaku küljed ringvalliga.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
26. märtsil 1954. aastal sai ta Hruštšovi toetusel NLKP Moskva Linnakomitee I sekretäriks. Linnakomitee viidi oblastikomitee alluvusest välja. Furtseva eelkäija Ivan Kapitonov määrati oblastikomitee I sekretäriks. Ükski naine enne teda ei olnud Nõukogude Liidus juhtinud nii suurt parteiorganisatsiooni. Furtseva edutamisel ei mänginud rolli mingid isiklikud suhted Hruštšoviga.
Kubera
Kubera laenas omal ajal raha Venkateshwara ehk Višnule, kui too abiellus Padmavati-ga. Sellest hinduismis traditsioon, kus usulised annetavad raha Višnule, et too saaks enda pulma võlga tasuda taevasele varakambri valvurile Kuberale. Vishnupurana väitel pidi see taevase võla tagasimaksmine kestma kali juga aegade lõpuni ja hinduistide taskust tuleb see raha, mis läheb jumal Višnu pulma võla katteks.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
Aastal 1956 määrati ta NLKP Keskkomitee sekretäriks ning valiti NLKP Keskkomitee liikmeks (ta oli olnud liikmekandidaat alates 1952. aastast).
Purtse Tarakalda linnamägi
Muinasasula
Suurem asulakoht, tõenäoliselt muistse Purtse küla ase, avastati linnusest lääne pool üle Purtse jõe.
Jekaterina Furtseva
Elulugu
Aastal 1956 valiti ta ühtlasi NLKP KK Presiidiumi liikmekandidaadiks ning 1957 esimese naisena selle juhtorgani liikmeks.
Ta aitas Hruštšovil läbi viia destaliniseerimist ning hoidis ära Vjatšeslav Molotovi, Georgi Malenkovi ja Lazar Kaganovitši katse kõrvaldada Hruštšov võimult, võttes ühendust Hruštšovi pooldajatega, tuues ettekäändeks väljakäiku minemise.
Sel ajal armus ta Nõukogude Liidu diplomaati Tšehhoslovakkias ja hiljem Jugoslaavias Nikolai Firjubinisse, kes oli abielus. Nädalalõppudel käis ta välismaal oma armastatu juures. Seda peeti võimuringkondades skandaalseks käitumiseks. Lõpuks nad abiellusid ja Firjubin sai NSV Liidu välisministri asetäitjaks.
Aastal 1960 lindistas KGB Furtseva telefonikõne, milles ta halvustas Hruštšovi poliitikat. Selle eest kaotas ta 1960. aastal oma ametikoha ning arvati 1961 NLKP KK Presiidiumist välja. Pärast ametikoha kaotamist lõikas Furtseva endal veenid läbi. Ta määrati NSV Liidu kultuuriministri ametikohale.
Kultuuriministriks jäi ta 14 aastaks. Temast sai kultuuri vallas mõjukas figuur, kes huvitus eriti teatrist ja filmikunstist. Mitmedki näitlejad ja lavastajad püüdsid saada tema sõbraks, et oma karjäärile kaasa aidata. Samal ajal levisid Nõukogude Liidus anekdoodid, mis kujutasid Furtsevat täielikult kultuurivõõra võhikuna. Üks tema lähematest sõpradest oli laulja Ljudmila Zõkina, kelle sõnul Furtsevast sai alkohoolik.
Aastal 1974 sooritas Furtseva enesetapu. Ta maeti Moskvas Novodevitšje kalmistule.
Furtsevat hüüti rahva seas Katariina III-ks või Katariina Suureks.
Mälestuse jäädvustamine
16. veebruaril 2007 avati Korenevo kultuurimaja hoonel mälestustahvel seal töötanud Furtseva auks.
Isiklikku
Saratovis armus ta lendur Pjotr Ivanovitš Bitkovisse, kes oli lennusalga instruktor. Bitkovil oli Leningradis naine ja laps. Ta jättis oma perekonna maha ning Furtseva ja Bitkov astusid vabaabiellu. Sõja puhkedes läks mees kohe rindele. 10. mail 1942 sündis Kuibõševis tütar Svetlana. Mees jõudis lapse juurde Moskvasse Novoselskaja tänavasse, kui see oli neljakuune. Ta oli rindel armunud teisesse naisesse ning jättis naise ja tütre maha, kuigi säilitas tütre vastu isatunded kogu eluks. Teise versiooni järgi lahkus mees sellepärast, et selgus, et tegu ei ole tema lapsega. Ema julgustas teda rasedust mitte katkestama ja tuli Võšni Volotšokist tütre juurde elama. Vanaema oli lapselapse vastu range ning kasutas mõnel korral karistamiseks pesunööri. Pärast elukaaslasest lahkuminekut elas Furtseva koos tütre, ema ja vend Sergeiga, kes kuritarvitas alkoholi. Pärast sõda töötas vend üleliidulise vesivarustuse, kanalisatsiooni, hüdrotehniliste rajatiste ja insenerihüdrogeoloogia teadusliku uurimise instituudi direktori asetäitjana.
Isa käis Svetlanat vaatamas, kuigi harva. Perekonnas arvati, et ta eelistab tütart esimesest abielust.
Kuli rajoon
Kuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Vatši.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 11 239, neist 97,4% lakid.
Hans Silla
Hans Silla (30. detsember 1870 Kabala vald, Viljandimaa – 13. juuni 1939 Pärnu) oli Pärnu majaomanik.
Ta oli Majaomanikkude Koja liige, Pärnu linnavolinik alates 1934. aastast, Pärnu Majaomanike Seltsi esimees, Pärnu Majaomanike Panga nõukogu esimees ja üleriiklise pensionäride ühingu esimees.
Ilotar Aavisto
Ilotar Aavisto on eesti tõlkija ja õpetaja.
Koos abikaasa Jaak Aavistoga töötas ta 1960. aastate lõpus Alžeerias Mascara linnas, kus naine oli tütarlaste ja mees poeglaste lütseumis matemaatikaõpetaja.
Aastast 1975 töötab ta Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasiumis matemaatika- ja prantsuse keele õpetajana.
Toolse rannamehe tütar
pisi|Toolse rannamehe tütar (aprill 2008) pisi|Toolse rannamehe tütar Toolse rannamehe tütar (ka Pikk kivi) on omapärase kujuga looduskaitsealune rändrahn Lääne-Virumaal Rakvere vallas Raudlepa külas Tallinna–Narva maantee ~103. kilomeetril piirdeheki ääres.
Rändrahn on arvatud arheoloogiamälestiseks.
Tõnis Bittman
Tõnis Bittman (sündinud 15. märtsil 1977 ) on Eesti poliitik.
Bittman on esindanud poliitikas ja asjaajamises suurärimees Endel Sifi huve.
Ehkki Bittman kinnitas Keskerakonnast lahkumist juba 2009. aastal, kuulus ta äriregistri andmeil erakonda 1999–2011.
Mai park
pisi|Mai park Mai park on park Tallinnas Nõmme linnaosas Mai tänava ja Raudtee tänava vahelisel alal.
Kaljo Apri
Kaljo Apri (sündinud 19. juunil 1943) on eesti õppejõud ja karikaturist.
Kaljo Apri lõpetas Kärdla Keskkooli 1962. aastal (15. lend). Ta töötas Hiiumaal ASi Dagomar traallaeval Pedassaare vanemmehaanikuna, alates 2006. aastast töötab ta Suuremõisa Eesti Mereakadeemia Hiiumaa praktikabaasis tehnikumi õppejõuna.
Tema karikatuure on avaldatud ajelehes Hiiu Leht ja raamatus "Sauna!". Apri on osalenud mitmel karikatuurivõistlusel, kus tema teoseid on ka ära märgitud.
Ultra Bra
Ultra Bra oli aastatel 1994–2001 tegutsenud Soome rokkansambel.
Ansambel tuli kokku Soome Demokraatliku Noorsooliidu lauluvõistlusel osalemiseks. Pärast konkursi võitu otsustas osa liikmeid koos muusikategemist jätkata.
Esimene EP "Houkutusten kiihottava maku" ilmus 1995. aasta juulis. 1996 ilmunud esimene stuudioalbum "Vapaaherran elämää" valiti ajakirja Rumba aasta albumiks. 1997 ilmunud teist stuudioalbumit "Kroketti" on müüdud topeltplaatinaplaadi jagu. 1999 ilmunud album "Kalifornia" tõusis albumimüügitabeli esikohale ja seda müüdi esimese nädalaga kuldplaadi jagu. Neljas ja viimane album "Vesireittejä" ilmus 2000. aastal ja ka seda saatis suur edu. Kuigi 2001. aastal otsustati tegevus lõpetada, ütlesid muusikud, et võivad kunagi uuesti kokku tulla.
Ansambli peamine laulusõnade kirjutaja oli hilisem parlamendiliige Anni Sinnemäki.
Kohtvõrgu kommutaator
Kommutaatorid töötavad peamiselt Ethernetis ehk juhtmega võrkudes. Kommutaatori eellaseks oli kohtvõrgujaotur, mis saatis kõik paketid valimatult kõikidele arvutitele. See süsteem töötas, sest arvuti võrgukaart võtab vaikimisi vastu ainult pakette, millel on tema MAC-aadress.
Funktsioonid ja omadused
Kommutaatori ülesanneteks on signaali edastamine ja võimendamine ning müra filtreerimine. Täieliku MAC tabeliga kommutaator võtab vastu signaali ükskõik milliselt ühenduselt ja edastab selle ainult seadmele, kellele see mõeldud. Igal kommutaatori pordil on omaette põrkepiirkond. Seega saab nelja seadme puhul neljas pordis (A, B, C ja D) iga paar (näiteks A ja C) vahetada infot, ilma et teise paari omavaheline vestlus (B ja D) neid segaks. Täisdupleksse side korral võivad paarid omavahel kattuda (näiteks A saadab B-le ning samal ajal saadab B infot C-le).
Kommutaator on võimeline töötama nii täis- kui ka pooldupleksis. Lisaks võib kommutaator töötada ühel või mitmel OSI kihil samaaegselt. Kui seade töötab rohkem kui ühel tasemel korraga, kutsutakse seda mitmetasemeliseks või mitmekihiliseks kommutaatoriks.
Kommutaatoritel võib olla kas sisseehitatud või modulaarselt saadaval liidesed, mis lubab kommutaatoril ühendust luua eri tüüpi võrkudega, nagu näiteks ethernet, kiudkanal ja IEEE 802.11. Kõrgema kihi kommutaatorid suudavad hoida eraldi mitut VLAN-gruppi ja tagada liiklust nende vahel, hoida teenusekvaliteeti, on vahel sisseehitatud seadistatava tulemüüriga , võrgu sissetungi avastamine, ning suudavad eristada video-, heli- ja andmevoogusid. Tänu sellistele kommutaatoritele ei ole videopilt hüplik ja heli katkendlik. Need saadetakse enne teisi pakette. Selliseid kommutaatoreid on vaja kasutada IP-kõne tehnoloogia korral.
VLAN
Vaikimisi jagavad kõik kommutaatoriga ühendatud seadmed sama levipiirkonda (Broadcast domain). Kasutades virtuaalvõrke, on võimalik kohtvõrk jaotada tükkideks, kus iga virtuaalvõrk kujutab endas eraldi levipiirkonda. See võimaldab näiteks kontorikeskkonnas jagada arvutid loogilistesse gruppidesse, kus sama ülesannet lahendavad töötajad asuvad ühes virtuaalvõrgus, kuid ei pea tingimata asuma füüsiliselt sama kommutaatori taga.
Virtuaalvõrgusiseselt on arvutid jagatud OSI teise kihi alusel. Igale virtuaalvõrgule määratakse ära, mis pordid tema alla kuuluvad. Suhtluseks erinevate virtuaalvõrkude vahel on aga vaja juba kolmanda kihi sekkumist.
Kiirused
pisi|Tagantvaade, näha on 5 võrguporti Kommutaatori pordikiirused on 10/100/1000 Mbit/s. Võimsamad serverites kasutatavad kommutaatorid suudavad töötada kiirustel 10 Gbit/s. Kommutaatorid erinevad peamiselt kohtvõrgu jaoturite poolest: neil võib iga port töötada eri kiirusega ja korraga võib olla ühenduses mitu arvutipaari eri kiirustega. Ühenduse loomisel üritab kommutaator alati läbirääkimistega saavutada võimalikult kiire ühenduse. Kodused kommutaatorid (SOHO, Small Office, Home Office) on üldiselt 5- või 8-pordised ja kiirusega 10/100 Mbit/s. Reaalne andmeedastuskiirus on umbes kümnendiku võrra väiksem pordi maksimaalsest lubatud kiirusest.
Abeløya
thumb|Kuningas Karli maa on punane ja Abeløya saar paikneb selle idaosas thumb|Kuningas Karli maa kaart Abeløya on Norrale kuuluv saar Svalbardi idaosas, Kuningas Karli maa saarestiku osa. Lydiannasundet eraldab seda läänes Kongsøya saarest. Erik Erikseni väin eraldab Kuningas Karli maa saarestikku Kirdemaast. Saare geograafilised koordinaadid on.
Kärp
pisi|Kärp pisi|Kärp [[Muhus. Pildistas Jaan.]] pisi|Kärp pärast suplust meres. Pildistas [[Kasutaja:Jaan513|Jaan.]] Kärp (Mustela erminea) on kärplaste sugukonda kärbi perekonda kuuluv kiskja. Rahvasuus on teda kutsutud ka lahitsaks ja hermeliiniks.
Kohtvõrgu kommutaator
Kiht 1 – füüsiline kiht
Jaotur töötab ainult füüsilisel kihil. Seega ei tea ta arvutite MAC-aadressidest ega muudest adresseeringutest midagi. Selle tõttu saadab jaotur iga saadud signaali välja igast pordist peale selle, kust signaal temani jõudis. Sellist liiklust nimetatakse pooldupleksseks, mis tähendab, et ainult üks seade saab korraga rääkida ning kõik teised peavad kuulama. Kui liiklust ei ole ja kaks arvutit otsustavad samal ajal hakata infot edastama, tekib jaoturis signaalipõrge. Vältimaks signaalide põrkeid on kasutusel CSMA/CD. Põrke korral saadud signaalid unustatakse ning päritakse signaali saatnud seadmetel oma info uuesti saata. Suvalise aja pärast saadavad seadmed uuesti bitid teele ning kes esimesena ette jõuab, saab eesõiguse.
Kärp
Kärbi levila ulatub Iirimaast, Püreneedest ja Alpidest üle suurema osa Euroopast. Kärp ei ela Balkanil ja Türgis. Venemaa Euroopa-osas ulatub kärbi levila Põhja-Jäämere rannikust kuni Volga ja Doni alamjooksuni ja Araali mere põhjarannikuni, kuid Krimmis kärpe ei ela. Aasias elavad kärbid Kaukaasias, Kasahstanis, Afganistanis, Kirde-Hiinas, Mongoolias ja Põhja-Koreas kuni Kamtšatka, Sahhalini ja Hokkaidoni. Kärp asustab ka Gröönimaad ja peaaegu kogu Põhja-Ameerikat. Eestis võib kärpi kõikjal kohata, kuid ta pole kuigi arvukas.
Abeløya
Saar saanud nime norra matemaatiku Niels Henrik Abeli auks.
Kärp
Kärbi konkurent toidu ja elupaiga osas on nirk. Ka nende levila kattub suuresti. Levila lõunaosas on nirk kärbist märksa arvukam, põhjaosas aga vastupidi. Suurima asustustiheduse saavutab kärp Lääne-Siberi ja Põhja-Kasahstani metsasteppides.
Abeløya
Saare pindala on 13,2 km².
Kärp
Kärbil on teadaolevalt 34 alamliiki. Uuemad uuringud näitavad, et tegu on hoopis kolme erineva liigiga. Selle kohaselt levib Euraasias 18 alamliigiga esindatud Mustela erminea ning Põhja-Ameerika keskosas 13 alamliigiga Mustela richardsonii. Alaska kaguosas Walesi printsi saarel ja Briti Columbia Haida Gwaii saarestikus elab aga kolme alamliigiga Mustela haidarum.
Sixtus II
Sixtus II oli paavst 257–258. Ta oli 24. paavst.
Sixtus II oli "Liber Pontificalise järgi Kreekast pärit filosoof. 5. sajandil tõlkis Rufinus ladina keelde pütaagorlase Sextiuse sententsid, keda Rufinus samastas paavstiga, mis tekitas järgnevatel sajanditel tõlgitud teose autorsuse osas segadust.
"Liber Pontificalis" märgib, et Stephanus I usaldas vangistuses kiriku finantsasjad Sixtuse hoolde.
Anguilla saar
pisi|Saare lääneosa Anguilla saar (inglise keeles ka Snake Island ('Maosaar')) on Suurbritannia meretaguse ala Anguilla peasaar. Ta on Väikeste Antillide Tuulepealsete saarte üks põhjapoolsemaid saari.
Kärp
Välimus
Kärpide keha on suhteliselt pikk. Välisehituselt sarnaneb ta väga nirgiga, kellest on teda lihtsaim eristada musta sabaotsa järgi (nirgil on see karvastikuga ühte värvi). Suvel on loomade seljaosa pruunikas ja kõhuosa valkjas. Talvel on kärbid nagu nirgidki peaaegu üleni valged, kuid sabaots jääb talvelgi mustaks. Lõunas jäävad isendid kohati talvekski pruuniks.
Anguilla saar
Saar on umbes 26 km pikk ja 5 km lai. Saar on madal, õhukese ja väheviljaka mullakihiga. Kõrgeim koht ulatub 65 m kõrgusele merepinnast. Saarel on arvukalt randu, kliima on aastaringselt soe.
Kärp
Välimus
Kärp on nirgist suurem. Tema tüvepikkus on 16–38 cm, isastel umbes 297 mm, emastel umbes 264 mm (piirkonniti varieerub). Sabapikkus on 6–12 cm, isastel umbes 117 mm, emastel umbes 110 mm. Kondülobasaalpikkus 38,8–49,6 mm. Kärp kaalub 90–445 g, maksimaalselt 760 g.
Sixtus II
Sixtus II sai paavstiks Rooma keiser Valerianuse esimese kristlaste tagakiusamise ajal 30. augustil või 31. augustil 257 ja temast sai esimene paavst, kes kandis ühe eelneva paavsti (Sixtus I) nime. Kartaago piiskopi Cyprianuse biograaf Pontius on teda iseloomustatud hea ja rahumeelse vaimulikuna ("bonus et pacificus sacerdos"). "Liber Pontificalise" järgi oli ta ametis 2 aastat 11 kuud ja 6 päeva.
Kärp
Eluviis ja -paik
Kärbid asustavad väga erinevaid elupaiku, näiteks metsi ja soid, kuid eelistavad niiskemaid elukeskkondi. Neid kohtab metsatukkades, risustes metsaservades, põõsastikes, endistel raiesmikel, jõelammidel ja põldudel.
Sixtus II
Sixtus II ajal jätkus skisma vastupaavst Novatianusega. Sixtus II järgis vaidluses ketserite taasristimise üle Stephanus I eeskujul Rooma traditsiooni, kuid ta tunnustas ka erinevaid praktikaid, mistõttu Stephanus I ajal halvenenud Rooma koguduse suhted Väike-Aasia kogudustega paranesid Sixtuse ajal. Tema nõuandjateks said presbüterid Dionysius, Philemon ja Aleksandria piiskop Dionysios, kes saatis talle kirja, milles kajastatakse Stephanus I ajal toimunud sündmusi. Sixtus II suhtles Kartaago piiskopi Cyprianusega.
Tema ajal peideti Peetruse ja Pauluse säilmed San Sebastiano katakombidesse. Saades teada Cyprianuse märtrisurmast, olevat Sixtus hüüdnud: "Deo Gratias!"
Kohtvõrgu kommutaator
Kiht 1 – füüsiline kiht
Jaotur on kasulik olukorras, kus sama signaal on vaja saata mitmele võrgule edasi, kuigi seda suudavad ka võimsamad kõrgema kihi kommutaatorid kasutades selleks portide peegeldamist.
Kommutaator loob esimese kihi ühenduse ainult virtuaalselt, kasutades otsuste tegemiseks tegelikult ülemiste kihtide infot nagu MAC- ja IP-aadressid. 2000. aastate alguseks ei olnud jaoturitel ja odavamatel kommutaatoritel märgatavat hinnavahet.
Kiht 2 – kanalikiht
Teise kihi seadmed olid algselt tuntud kui sillad. Sild ühendab üht kohtvõrku teise sama protokolli kasutava kohtvõrguga ning edastab ühest kohtvõrgust teise vastavalt nende sihtaadressidele. Praegu on teise kihi suunamine kommutaatori ülesanne. Tegelikult leidub sildadel ja kommutaatoritel väikeseid erinevusi, näiteks kommutaatoril on enamasti suurem porditihedus ja andmete suunamine toimub ühendatud kaabli lubatud kiiruse lähedaselt tänu rakendus-spetsiifiline mikroskeemile (ASIC – Application Specific integrated Circuit).
Andmeside teisel kihil toimub MAC-aadresside kaudu. Et saaks selle alusel infot ühest kohast teise saata, peab kommutaator omama MAC-tabelit. Minimaalselt peab MAC-tabel sisaldama ühendunud seadmete MAC-aadresse ning milliste portidega on nad ühenduses. Ethernet kommutaator koostab oma MAC-tabeli dünaamiliselt. Iga kord, kui kommutaator saab mõne kaadri (kaader on teise kihi andmepakk nagu pakett on kolmanda kihi oma), vaatab ta selle kaadri algaadressi, ning kui sellist aadressi tabelis veel pole, siis see lisatakse ja seotakse selle pordiga.
Esialgsel ühendamisel ei tea kommutaator ühtegi aadressi ja töötab analoogselt kohtvõrgu jaoturiga, saates iga temani saabunud kaadri igasse porti peale selle, kus kohast too kaader saabus. Lähteaadress lisatakse tabelisse, kuid sihtpunkti MAC-aadress lisatakse tabelisse alles siis, kui see seade vastab. Mida rohkem tabelit täidetakse, seda vähem tuleb ette asjatut info saatmist. Nagu jaoturil, kuuluvad kommutaatoriga ühendatud seadmed vaikimisi ühte levipiirkonda (broadcast domain) ning edastavad multi- ja leviedastusi kõigile portidele peale saabumispordi. Teise kihi päis ei sisalda infot, et oleks võimalik eristada üht võrku teisest. Sellest möödasaamiseks on aga võimalik kasutada VLAN-i.
Kaadrite saatmiseks on mitu võimalust :
Erinevalt jaoturist hoiab kommutaator silma peal ka võrgu topoloogial, kasutades selleks täispuuprotokolli (STP), shortest path bridging (SPB). STP-ga on võimalik luua võrgu topoloogiaid, kus kaks punkti on omavahel ühenduses läbi mitme tee, ilma et peaks kartma silmuste tekkimise pärast, kus signaalid võivad jääda ringi ratast käima. Selle vältimiseks arvutatakse kõigi punktide vahel lühim tee ja kõik ülejäänud kanalid suletakse ajutiselt.
Kiht 3 – võrgukiht
Kolmanda kihi kommutaator võib täita mõningaid või kõiki funktsioone, mida täidab ruuter. Kommutaator kasutab ära kolmandat kihti näiteks VLAN-de omavaheliseks ühendamiseks.
Kiht 4 – transpordikiht
Neljanda kihi kommutaatorite täpsed omadused on enamasti tootja määrata, kuid tavaliselt on võimalik võrguaadresside teisendus ja lisatud mingil määral koormusjaotus, kasutades selleks TCP-d.
Kiht 7 – rakenduskiht
Seitsmenda kihi kommutaatorid võivad koormust jaotada vastavalt URL-ile või rakendustele toetudes, puhverdada veebilehti ja osa võtta sisuedastusvõrgu (CDN) tööst.
Ruuter ja kommutaator
Ruuteritest ja kommutaatoritest rääkides võib tekkida segadus nende olemuse ja funktsiooni üle, eriti kui räägitakse erinevates kihtides paiknevatest seadmetest. Nende seadmete traditsioonilised definitsioonid on järgmised: Algselt oli kommutaator lahendatud riistvaraliselt ja marsruutimine tarkvaraliselt. Nüüdseks on olemas ka riistvaraline marsruutimine, mis on olemuselt palju kiirem kui tarkvaraline marsruutimine. Kuigi kolmanda kihis riistvaraline pakettide edastamine on igas mõttes marsruutimine, kutsuti sellised riistvaraliselt marsruutivad seadmed turunduse poolt kolmanda kihi kommutaatoriteks. Olukorra edasiseks segamiseks on enamikul tänapäeva ruuteritel kolmanda kihi edastamine niigi riistvaraliselt teostatud.
Seega kolmanda kihi ruuterid ja kommutaatorid täidavad samu ülesandeid peaaegu identselt.
Siiski leidub erinevusi nende kasutamises ja ülesannetes. Näiteks:
Nende põhjuste tõttu on kolmanda kihi kommutaatorid tihti kasutusel võrgu sisemuses, hoolitsemaks näiteks VLAN-i eest, ning ruuterid on tavaliselt kohtvõrguvõrgu 'äärmuses' ühendamas seda võrku laivõrguga.
Kuju tegur
pisi|Laotav kommutaator pisi|Seadmepüstikus paiknevad kaabeldatud kommutaatorid
Kärp
Eluviis ja -paik
Kärp püüab kõikvõimalikke närilisi, sealhulgas hamstreid ja mügrisid. Sageli rüüstab ta linnupesi. Närilistevaesel ajal sööb ta konni ja kalu, näljaga koguni kadakamarju ja heitmeid. Toidurohkel ajal kogub ta varusid. Nagu nirk, nii ka kärp püüab saaki mitte üksnes maapinnal, vaid ka suuremate näriliste urgudes. Kui ta on uruomanikud maha murdnud, võib ta ise nende pessa elama jääda. Kahjurnäriliste hävitajana toob kärp suurt kasu.
left|thumb|Kärbi jäljed lumel Saaki jälitades liigub kärp maapinnal sinusoidjalt ja väga kiiresti. Hea ujumisoskuse tõttu saab ta asustada ka veekogude saari. Ta ronib osavalt puudel ja põõsastel. Lumel liigub ta ühetaoliste paarishüpetega, pugedes aeg-ajalt haohunnikute või puujuurte alla, vahel liigub ta ka lume all.
Emased kärbid saavad suguküpseks väga noorelt, juba 2-3 kuu vanuselt. Arvatavasti võivad nad siis ka viljastuda. Isastel saabub suguküpsus järgmisel aastal. Kärp sigib kord aastas. Paaritumine toimub harilikult kevade või suve hakul. Tiinusel on pikk latentne staadium ja kogu tiinus kestab 9–10 kuud, nii et pojad sünnivad järgmisel kevadel. Poegi on keskmiselt 4–8, harvem 3–18. Vastsündinu kaalub kõigest 3–4 g. Nägema hakkavad nad alles kuuvanuselt, koduuru hülgavad 2 kuu vanuselt. Kärbi sigivus ja arvukus sõltub näriliste arvukusest. Närilisterohketel aastatel suureneb kärpide arv oluliselt, näriliste arvukuse madalseis toob kaasa kärbi arvukuse katastroofilise languse.
Karusnahk
Kärp vahetab karva kaks korda aastas. Karvavahetus langeb kokku lumikatte tuleku ja mineku keskmise ajaga tema elupaigas.
Kadaka (Tallinn)
Kadaka on Tallinna Mustamäe linnaosa loode- ja läänepoolseim asum, mis koosneb 9 kvartalist. Asum piirneb Veskimetsa, Lilleküla, Sääse, Mustamäe, Vana-Mustamäe, Astangu ja Väike-Õismäe asumiga. Kadaka asumi pindala on 2,81 km2.
Kärp
Karusnahk
Kärbinahk on hinnaline karusnahk.
Kadaka (Tallinn)
Asumi piir
Kadaka asumi territooriumi piir kulgeb mööda endist Hiiu–Harku raudteetammi. Kirdesse kulgedes ületab asumi piir Kadaka tee, Akadeemia tee, Ehitajate tee ja ristub Tuuliku teega. Seejärel pöördub piir kagusse. Liikudes mööda Tuuliku teed, ületab see Laki tänava ja suundub edasi Kadaka teele, kuni ristub Mustamäe teega. Mustamäe teel pöördub piir edelasse, kus ristudes Tammsaare teega pöördub läände, kuni ristub taas Kadaka tee ja Ehitajate teega. Kulgedes piki Kadaka teed edelasse, pöördub see Akadeemia teega ristudes kagusse ning liigub mööda Akadeemia teed, kuni ristub uuesti Ehitajate teega. Seejärel pöördub piir lõunasse. Möödudes Tallinna Tehnikaülikoolist, ristub piir Üliõpilaste teega ja suundub edasi piki Üliõpilaste teed, Raja tänavat ja Soone tänavat Lossi tänavani. Seepeale liigub piir mööda eri kinnistuid ja läbi metsa läände Kadaka puiesteeni. Ületanud puiestee, pöördub piir loodesse, kus ristub jälle Hiiu–Harku raudtee tammiga.
Ajalugu
Kadaka asum on saanud nime Kadaka küla järgi, mis asetses mõlemal pool tänapäevast Kadaka teed. Selle küla kõige vanemad talud ehitati mõlemale poole Iisaku ehk Soone oja, mis oli piiriks Tallinna linnasarase ja Harku mõisa vahel. Just seetõttu oli nii, et ojast linna poole jäänud talud olid osa Haabersti-Kadaka külast (ja kuulusid seega Haabersti linnamõisale) ning ojast teisele poole jäänud talud kuulusid Harku-Kadaka külale.
Kõige vanemad kirjalikud allikad Kadaka (Kaddaka) küla kohta pärinevad 1686. aastast, mil seda mainiti seoses linnasarase piiride kirjeldamisega. 17. sajandi teisest poolest pärinevates allikates on Kadaka küla mitmel korral mainitud, samuti on toodud ära üksikuid talusid. Haabersti-Kadaka külas oli 19. sajandi keskel 3 suurtalu ning mitu väiksemat talu ja saunakohta. Talude arv hakkas suurenema 1870. aastail, mil selle küla talusid hakati päriseks müüma. Sel perioodil tükeldati suur- ja väiketalusid mitmel korral eraldi kruntideks, samuti suurendas talude arvu uute maade kasutuselevõtt. 1920. aastal ühinesid kaks Kadaka küla üheks külaks ning enne 1940. aastat oli selles külas kokku 50 talu.
1930. aastate lõpus ulatusid Kadaka küla maad Mustamäe tänava piirkonnas Linnu tee lähistele, Sõpruse pst. juures Sipelga tänava kanti ning Nõmme tee ääreni asusid Kadaka küla põllud. Lääneosas ulatusid Kadaka küla maad praeguse Mäealuse tänava ning Astangu asumi kanti.
1949. aastal moodustati Kadaka küla taludest kolhoos, mis hiljem liideti Järve kolhoosiga (uue kolhoosi nimeks sai Koit). Küla idaosa liideti Tallinnaga 1958. aastal, lääneosa liideti 1975. aastal. Piirkonna suurem areng algas, kui Mustamäe tee keskossa Laki tänava ja Kadaka tee äärde rajati 1960.–1970. aastail uus tööstusrajoon (Kadaka tööstusrajoon). Peamiselt kolisid sinna Tallinna südalinna ettevõtted: V. Klementi nim. Tallinna Õmblustootmiskoondis, Norma, Ilmarine ja tootmiskoondis Talleks. Hiljem lisandusid veel karastusjookide tehas, Leibur, Flora, Kommunaar jpt. Peale nende paiknesid seal Autobussipark, Volga Autotehase Tallinna Autokeskus, mitu ehitusorganisatsiooni ja kaubabaasi.
Sixtus II
Ta ordineeris 4 presbüterit, 7 diakonit ja 2 piiskoppi.
Kadaka (Tallinn)
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68aastased moodustasid 10–19%. Eestlaste osakaal asumi elanikkonnas oli 18–49%.
Laki
Koosneb kahest kvartalist. Asub Mustamäe, Tammsaare ja Kadaka tee vahelisel alal. Alates 1990-ndate lõpust poolitab kvartaleid Laki tänav. Kvartali peamised arengualad kuuluvad elamutele ja äriehitistele. Üheksakorruselised elamud jäävad Mustamäe tee äärde. Piirkonna üks suuremaid ettevõtteid on Eesti Energia, Tallinna Raamatutrükikoda.
Sixtus II
Sixtus II suri märtrisurma 6. augustil 258 keiser Valerianuse teise kristlaste tagakiusamise ajal. Kui Sixtus II pidas Praetextatuse katakombides paavstitoolil istudes missat, lõid katakombidesse tunginud sõdurid tal pea maha. Seejärel tapeti samas kohas diakonid Januarius, Magnus, Vincentius ja Stephanus. Diakonid Agapitus ja Felicissimus tapeti samal päeval ja diakon Laurentius 10. augustil. Traditsiooni järgi kohtusid Sixtus II ja Laurentius vahetult enne paavsti tapmist ja Sixtus II andis Laurentiusele üle koguduse raha. Sixtuse verine tool asetati hiljem altari taha kabelisse. Sixtus II märtrisurmast on levinud ka teine, Prudentiuse lugu, kes väitis, et Sixtus II löödi risti, kuid tema väidet ei peeta faktidele tuginevaks. Sixtus II nimi on lisatud missakaanonisse ja Damasus I koostas tema mälestuseks epitaafi. "Liber Pontificalise" järgi maeti ta San Callisto katakombidesse.
Raffael kujutas teda oma maalil "Sixtuse madonna".
Kadaka (Tallinn)
Laki
Ajaloolised rajatised kvartalis: Tallinna Aiandussovhoos, Kadaka turg.
Kadaka
Koosneb kolmest kvartalist. Asub Tuuliku ja Kadaka tee ning Haabersti linnaosa piiri (raudtee, Järveotsa tee ja Veskimetsa) vahel.
Mäepealse
Koosneb kolmest kvartalist. Asub Mäealuse tänava, Nõmme linnaosa piiri ja raudtee vahel.
Akadeemia
Asub Kadaka ja Akadeemia tee ning Mäealuse tänava vahel. Akadeemia kvartalisse kujundatakse linnalist tehnoloogiapargi- ja ärikeskust. Tehnopolist kavatseb linn arendada regionaalselt, üle-eestiliselt ja rahvusvaheliselt tunnustatud innovatsioonikeskuse.
Asumi tänavad
Asumisiseseid kergliiklusteid (peateed) on 2,9 km. Tänavad, mis asuvad asumis või läbivad seda, on järgmised (seisuga 4. oktoober 2019). :
Olulisemad objektid
Asumi territooriumile jääb teadus- ja ärilinnak Tehnopol ning Mustika kaubanduskeskus. Kadaka asumis asub mitu Tallinna Tehnikaülikooli õppehoonet ja sellised ettevõtted nagu Leibur, Tallinna Autobussikoondis jm.
Looduskeskkond
Laki I kvartalis asub looduskaitseobjekt Arukase kultivar (leinavorm) (Betula pendula Youngii).
Mustamäe majadest veidi eemal, veel hoonestamata tühermaal Kadaka puiestee ääres, maja nr 14 lähedal paikneb loodusmälestis: piirkonna kõrgeim rändrahn Kadaka Suurkivi (5,7 x 3,2 x 3,1 m; ümbermõõt 15,1 m).
Untsukuli rajoon
Untsukuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Untsukul.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 30 297, neist 97,5% avaarid.
Araste
Araste on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas, mis asub Päärdu–Tõnumaa tee ääres.
Bambi Woods
Woods osales vaid mõnes filmis. Internet Movie Database loetleb neli filmi: "Debbie Does Dallas", selle 1981. ja 1985. aasta järjed ja film "Swedish Erotica 12" aastast 1981.
Araste
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Arastest lähub kohalik tee Sääla kaudu Kivi-Vigalasse. Külast voolab läbi Velise jõkke suubuv Tamma oja (vana nimega Vaguja jõgi), mis saab alguse Illaste rabast.
Bambi Woods
2005. aastal valminud Channel 4 dokumentaalfilmi "Debbie Does Dallas Uncovered" tegijad palkasid eradetektiivi, et Woods üles leida, kuid see ei õnnestunud.
Araste
Arastest loodesse jääb Tõnumaa raba turbaväli.
Vanimad teated Araste kohta pärinevad 1420. aastast (Haras). Keskajal asus Arastes Saare-Lääne piiskopkonna ühe toomhärra regendi keskus. 1696. aastast on teateid Arastes olnud Tamma külakõrtsi kohta. 1970ndatel liideti Arastega Vaguja ja Araste-Saunteküla. 1996 Vigala vallavolikogu otsusega Vaguja küla taastati.
Arastest on pärit vennad kunstnik Ants Laikmaa ja seltsielutegelane Bernhard Laipman.
Araste bussipeatus asub Jädivere–Silla maantee ääres naaberküla Vanamõisa piires.
Vezdehod
Vezdehod oli Esimese maailmasõja ajal Venemaal projekteeritud tank. Masina projekteerija oli vene konstruktor Aleksandr Porohhovštšikov (1892–1943) ning ainus prototüüp valmis 15. mail 1915.
Vezdehodil oli madala profiiliga kere ning pöörlev torn kuulipildujaga. Masina pani liikuma üks lai kummist roomik ja kaks juhtratast kummalgi pool roomikut. Tank pidi liikuma kõvakattega teedel ratastel ning pehmel pinnasel toetuma roomikule. Masina pööramine toimus külgmiste rataste abil.
Vezdehodil olid ka omad puudused, nimelt ei olnud masina pööramine maastikul külgmiste rataste abil kuigi tõhus, kaitsetu kummiroomik võis granaadiplahvatusel või mürsukillust kergesti viga saada. Suhteliselt võimatu oli ka ühel mehel samal ajal tanki juhtida ja kuulipildujast tulistada.
Vigade kõrvaldamiseks plaanis Porohhovštšikov suurendada tanki meeskonda kahele mehele ja relvastust kahele kuulipildujale. Juhtimisprobleemid otsustati lahendada kahe eraldi roomiku abil. Kõik oli üsna hea, kuid 1915. aasta detsembriks oli Porohvšikov kulutanud masina arendamiseks juba 18 000 rubla ning kuna Vene armeel ei läinud rindel kuigi hästi, otsustati projekteerimistööd lõpetada ning Vezdehod 2 jäigi ehitamata.
Pärast kommunistide võimuletulekut reklaamiti Porohhovštšikovi tanki kui "maailma esimest", kuuldavasti aga Porohhovštšikov ise lasti NKVD poolt 1943. aastal maha. pisi|left|Tehniline joonis
Valgepõsk-lagle
Valgepõsk-lagle (Branta leucopsis) on partlaste sugukonda lagle perekonda kuuluv veelind.
Levila
pisi|left|Valgepõsk-lagled lendamas pisi|left|[[Puise poolsaar, valgepõsk-lagled]] Valgepõsk-lagle pesitseb Gröönimaa kirderannikul, Teravmägedel, Skandinaavia poolsaare loodeosas, Novaja Zemlja Lõunasaarel ja võib-olla Kolgujevi saarel. Lagle talvitub Madalmaades ja Briti saartel. Lääne-Eesti jääb idapoolsete rändlindude tähtsaks puhkepaigaks kevadrände ajal aprillis-mais, mil neid kohtab mitme tuhande isendi suuruste parvedena. Muul ajal kohtab neid harva ja vähesel arvul, ka sügisrände ajal oktoobris ja novembris nad kestvaid peatusi ei tee.
Välimus
Valgepõsk-lagle üldpikkus on 58–70 cm, tiibade siruulatus 132–145 cm. Ta on mustlagle suurune ja kaalub 1,1–2,2 kg.
Valgepõsk-lagle on keskmise suurusega partlane, kes mõneti sarnaneb hanega. Kuid hanedest on teda hõlbus eristada kahevärvilise sulestiku järgi, mis on pealt must ja alt valge. Linnul on valge põsepiirkond, millest lind on ka nimetuse on saanud, ning must pea, kael ja ülakeha. Linnu kõhuosa on valge, tiivad ja selg hõbehallid.
Eluviis
pisi|Hanede ränd [[Haeska (Haapsalu)|Haeska rannaniidul]] Valgepõsk-lagle pesitseb kaljustel rannikutel ning ojade ja järvede kaljustel kallastel, mille läheduses leidub mahlakaid taimi. Pesa tehakse sellisesse kohta, et vaenlased, kelleks on eeskätt polaarrebane ja jääkaru, seda kätte ei saaks. Valgepõsk-lagle kolooniad on hajusad ja vahemaad naaberpesade vahel suured.
Ta ujub väga hästi ja lendab kergelt. Sulgimise ajal päästab ta end sageli joostes ja jookseb kiiresti.
Looduskaitse
Eestis kuulub valgepõsk-lagle III kaitsekategooriasse, kuid on väljaspool kaitsealasid jahiuluk.
Eestis on valgepõsk-laglet põhjalikult uurinud Aivar Leito.
Scientific American
Ajakirja trükiarv on umbes 650 000, millest umbes 90 000 ostetakse või tellitakse välismaale.
Mitmes riigis ilmub ajakirja kohalik variant, näiteks Spektrum der Wissenschaft Saksamaal, В мире науки Venemaal, Pour la Science Prantsusmaal ja Investigación y Ciencia Hispaanias.
Brinelli kõvadus
pisi|Brinelli kõvadus Brinelli kõvadus on katseliselt leitav materjali kõvadus, mille korral surutakse uuritava materjali pinda karastatud teraskuul. Kuuli läbimõõt on 10; 5; 2,5; 2 või 1 mm ja jõud 9,8...29430 N (1...3000 kgf) Brinelli kõvadusarv määratakse kuulile toimiva jõu ja tekkiva sfäärilise jälje pindala suhtena. Kui jõud on kgf (jõukilogramm), siis arvutatakse Brinelli kõvadust valemiga:
, kus:
Brinelli kõvaduse tähistus D = 10 mm, F = 3000 kgf ja t = 10...15 sekundit korral on 185 HB, ühikuks on kgf/mm², kuid seda ei märgita.
Kui katsetingimused on teistsugused, märgitakse HB järele kuuli läbimõõt, koormus ja koormamise kestus, näiteks 185 HB 5/750/20. See viimane on siis Brinelli kõvadusarv, mis on määratud kuuliga D = 5 mm, koormusel 750 kgf ning koormuse kestus on 20 sekundit.
Valemitest on näha, et kõvadus sõltud survejõust F, kuuli läbimõõdust D ja jälje läbimõõdust d. Viimast mõõdetakse spetsiaalse mikroskoobi (eriluubi) abil. Jälje läbimõõt määratakse kahes teineteisega risti olevas suunas täpsusega 0,05 millimeetrit ja võetakse läbimõõtude aritmeetiline keskmine. On koostatud tabel, mille põhjal jälje läbimõõdu järgi saadakse vahetult kõvaduse HB väärtus. Et saada materjalide võrreldavad kõvaduse väärtused kuuli erinevate läbimõõtude ja koormuste korral, peab olema täidetud nõue. GOST annab k väärtusteks 30; 10; 5; 2,5 ja 1.
Katsekeha minimaalne paksus ei tohi olla väiksem kui 10-kordne jälje sügavus.
Kõvasid materjale koormatakse 10...15 sekundit, pehmeid materjale 10...180 sekundit. Brinelli kõvadust ei soovitata kasutada, kui terase kõvadus ületab 450 HB ning värviliste metallide, sulamite ja muude materjalide korral pole soovitatav Brinelli meetodit kasutada, kui kõvadus on üle 200 HB.
DIN 50351 järgi võib mõõta Brinelli kõvadust ka kõvasulamkuuliga (kõvadusi kuni 650 HB). Brinelli kõvaduse tähis DIN-i kohaselt on teraskuuli korral on HBS, kõvasulamkuuli korral HBW.
Vaata ka
Härte
Kloorivesi
Kloorivesi on kloori vesilahus.
Kuna kloor reageerib veega osaliselt, siis sisaldab see vähesel määral vesinikkloriidhapet ja hüpokloorishapet.
Kloorivesi on tugev oksüdeerija.
Trance
Trance on üks elektroonilise tantsumuusika liikidest, mis arenes välja 1990ndate alguses Saksamaal, Berliinis. Abstraktses käsitluses teostati trancemuusikale sarnaseid lugusid ka varem, 1980. ja 1970. aastatel ambienti, downtempo ja chillout ning house muusika skeenesse kuuluvate lugude näol, prototranceiks nimetati 1980. aastatel prevalveerivat diskostiili NuNRG. 1990. aastatel oli väga populaarne juba Eurohouse ja Eurotechno - kommertsderivaadid. Kultuurilise tähenduse sai stiil, trance, vaid kuuldusõna järgi, reaalsuses ei omistatud selle liikumise algusperioodil konkreetset žanri - muusikat loodi eelkõige põrandaaluste artistide poolt, nagu Oliver Lieb, kes soovisid hüpnootilist muusikat tootma hakata. Algupäraselt soovisid klubid hakata tootma muusikat, mis oleks sümbioosis entaktogeeniiga MDMA.
Trance muusikat iseloomustab selle eelkäijast, technost, meloodilisus, ent derivatsiooniline alus loodi žanrile acid-house liikumise põhjal. Trance muusika põhimõte toetus hüpnotismile, spirituaalsusele, hingelisusele, reivikultuurile ning psüühikale - valdavalt domineeris musikaalne narkokultus. Stilistika poolest ei näinud Trance ette olulisi piire, kuivõrd vastanduda house muusikale ja eristuda vormilt technost. Kultuurilise perspektiivi järgi arenes žanr 90. moe taustal välja, realiseeriti süntesaatorite arengut.
Trance muusika edu seisnes muusikatehnika arenguga - ka tänase päeva popmuusika tugineb 2000. aastate kommertselektroonika poolt väljaarendatud helide tehnoloogiale, näiteks populariseerus Vengance firma helitehnika, ent tehnoloogiad olid juba varem loodud kvaliteedis.
Põhiliselt oli trancemuusika moes 90-aastate jooksul ning 2000. aastate jooksul. Trance muusika muutus ebapopulaarsemaks 2010. aastate jooksul, mil selle kommertsedu lõppes viimase valdava alastiiliga Tech Trance, millele järgnes Tiesto eestkostel juhitud Big Room House stiil Hollandist. Viimase osas toimus tugev dissonants endiste fännide hulgas, milles avaldati 2010. aastatel pahameelt tekkiva "Trouse"-muusika/Electro-trance suhtes - sisuliselt sümbioos Electro House žanrist ning Trance stiilist - mille derivaadid siiani popmuusikat prevaleerivad - väidetavalt kaotati sel perioodil ehtsus ja aus kõla, mis valdas eelneva stiili osas; kõla, mis eristas housemuusikat trancemuusikast. Sellegipoolest, trancemuusikat ei võetud üleüldises laastus kommertsaalselt hästi vastu - trance muusika lipulaev oli olla pehmelt underground stiil, mis peavoolu väga ei puuduta. Kahtlemata segunes aastatepikku antud žanr ka popmuusikaga ja popkultuuriga olulisel määral. Ent kultuuriliselt on tuvastatud järgnevad žanrid:
Classic Trance - üldine termin vanakooli trancemuusikale