cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pähkel
pisi|Sarapuupähklid on tõelised pähklid Pähkel on botaanikas õistaimede kuivvili, mille viljasein on kivistunud või puitunud, kusjuures viljasein pole seemnega kokku kasvanud. Pähkli erinevus pähklikesest on see, et pähkel on arenenud mitmest (pähklike ühest) viljalehest moodustunud sigimikust.
Aller
Lüüsid
1907. aastal otsustas Preisi osariik kanaliseerida Alleri Leinega ühinemiskohast Schwarmstedti juures kuni Celleni. Aastatel 1908–1918 reguleeriti jõge nelja lüüsidega tammiga ja tehti seega laevatatavaks suurematele jõelaevadele. Eelkõige võimaldasid Alleri lüüsid Bannetzes ja Oldaus toornafta transportimist Wietze õliväljadelt Cellesse. Samamoodi saadeti teravilja Cellesse jahvatamiseks.
Álmos
Valitsemine
Anonymus kirjutab ungarlaste ja Kiievi-Vene riigi vahel peetud sõjast, mille võitsid Álmosi juhitud ungarlased. Seoses aastal 882 aset leidnud Kiievi vallutamisega Novgorodi Olegi poolt, mainib Nestori kroonika linnas asunud "Ungari mäge". Sama kroonika mainib ka samal mäel seisnud "Ol'ma kindlust" (Олъминъ дворъ). Georgi Vernadski väitis, et kindlus sai nime Álmosi järgi, kuid see teooria ei ole ajaloolaste poolt laialdast tunnustust leidnud.
Pähkel
Pähklikoor ei avane iseeneslikult. Kes pähklit süüa tahab, peab selle lahti murdma. Kui pähkel mulda kukub, siis võib ta seal küll ära mädaneda, aga ise lahti ei lähe. Kuid kõnekeeles nimetatakse pähkliteks sageli muidki vilju. Näiteks mandlid, pekani-hikkoripuu viljad, pistaatsiapähklid, kreeka pähklid ja parapähklid ei ole botaanilises mõttes pähklid.
Álmos
Surm
pisi|[[Pannoonia madaliku hõivamine ungarlaste poolt]] Naabervõimud palkasid Ponto-Kaspia stepi kõige läänepoolsemas osas elanud ungarlasi aeg-ajalt oma sõdadesse sekkuma. Näiteks tungisid nad koos Frangi keisri Arnulfiga aastal 892 Suur-Määri riiki. Madjarite sekkumine Esimese Bulgaaria tsaaririigi ja Bütsantsi vahelisse konflikti tõi kaasa bulgaaride ja petšeneegide vastusissetungi. Ungarlased olid seejärel aasta 895 paiku sunnitud stepid maha jätma ja uue kodumaa otsingul Karpaadid ületama.
Aller
Palgiparvetus
Tõenäoliselt kasutati Alleril palgiparvetust 14. sajandist. Sel viisil transporditud palke kasutati nii ehituseks kui ka kütuseks. Varajane palgiparvetuse ja puidukaubanduse keskus oli vürstlik residentsilinn Celle. Alguses vedas aadel puitu kütuseks Celle lossi ja teiste kuninglike hoonete soojendamiseks. Puitu raiuti kuninglikes metsades. Palkide transportimine parvetusega oli umbes 10 korda tõhusam, kui hobuse ja vankriga transportimine.
Álmos
Surm
Allika "Gesta Hungarorum" järgi tungisid ungarlased Pannoonia madalikule Álmose juhtimisel. Pärast seda, kui Álmos oli määranud oma poja Árpádi Užgorodis (ungari keeles Ungvár) madjarite hõimuliidu "juhiks ja isandaks", Anonymus teda enam ei maini.
Nende andmetega läheb aga vastuollu "illustreeritud kroonika" sissekanne, mille järgi Álmos "ei saanud Pannooniasse asuda, kuna ta oli Erdelw'is tapetud" (Erdelw tähistab Transilvaaniat). Ajaloolane Kristó kirjutab, et kroonika talletas mälestuse Álmosi ohverdamisest seetõttu, et tema rahvas sai petšegeenidelt hävitava kaotuse. Kui see on õige, siis tõestab Álmosi rituaalne tapmine seda, et ta oli hõimuliidu püha juht. Teisalt lükkab Róna-Tas selle ümber ja kirjutab, et kui kroonika jutt on üldse usaldatav, siis langes Álmos ta enda poja poolt sooritatud või algatatud poliitilise mõrva ohvriks. Victor Spinei, kes eelistab kroonikas "Gesta Hungarorum" olevat teadet illustreeritud kroonikale, väidab, et Álmosi ikkagi ei tapetud Transilvaanias, kuna Anonymus kirjutab, et madjarid läksid Pannoonia madalikule tungides sellest piirkonnast mööda.
Perekond
Álmosi naise nime ei ole talletanud ükski allikas. Anonymuse järgi oli tegemist "teatud kõige õilsama vürsti tütrega". Ainus Álmosi laps, kelle nimi on teada, on tema järel valitsejaks saanud poeg Árpád.
Järgnev sugupuu esitab Álmosi lähimad sugulased:
Aller
Palgiparvetus
Suur parvetusoperatsioon toimus Alleril 1680. aastal, kui suurel hulgal ehituspuitu lasti Weserisse ja selle suhu. Puit tuli Lüneburgi nõmme lõunaosast ja seda kasutati umbes 100 maja ehitamiseks Rootsi Carlsburgi linnuses tänapäeva Bremerhavenis.
Ajateenistus
Sõduri erialakursus või madruse baaskursus
Sõduri erialakursusel õpitakse Kaitseväe erialaspetsialistidele (kuulipildur, tankitõrje-granaadiheitur, autojuht, sanitar-parameedik jt) vajalikke teadmisi ja oskusi. Kursuse pikkus sõltub omandatavast erialast.
Mereväes asendab sõduri erialakursust madruse baaskursus (MBK). Selle eesmärk on anda ajateenijatele esmased merealased ja mereväelised teadmised ning algteadmised teenistusest laevadel. MBK lõpeb madruseeksamiga. Pärast MBKd jätkub ajateenija väljaõpe juba erinevates mereväe allüksustes ja konkreetsel erialal.
Nooremallohvitseri kursus (NAK)
Kursusel on kaks osa: viie- kuni kuuenädalane baaskursus ja kuue- kuni kümnenädalane erialakursus. Baaskursusel omandavad tulevased allohvitserid jaoülema üldettevalmistuse. Samuti omandavad tulevased jaoülemad teadmisi jao juhtimisest ja taktikast, pioneeriasjandusest, meditsiinist, allüksuse relvadest ja sidest. Suurt rõhku pannakse õpitu praktilisele harjutamisele.
Erialakursusel õpitakse kindlat eriala. Näiteks jalaväe, tulejuhtimise, logistika või side eriala ning vastava eriala meeskonna juhtimist. Kursuse lõpus sooritatakse eksamid, mille alusel otsustatakse, kas anda nooremseersandi auaste. Kursuse jooksul valitakse välja sobivad kandidaadid reservohvitseri kursusele.
Mereväes on ajateenijal võimalik läbida nooremallohvitseride baaskursus vaid kaldateenistuses.
Aller
Palgiparvetus
17. sajandist parvetati puitu Cellesse ka Alleri lisajõgedel, nagu Ise ja Örtze. Celles koguti palgid ogatammiga Aller Landi ja hoiustati puiduhoovis. Parvetused läksid ka Cellest mööda ja Weserist alla Bremenisse. Pärast hertsog Georg Wilhelmi surma 1705. aastal vähenes palgiparvetus Ülem-Alleril Cellesse. Kui kuninglik majapidamine kolis Hannoverisse, kaotas Celle residentsilinna barokkläike. Parvetuse vahendajad võtsid äri üle. Alam-Alleril õitses palgiparvetus taas 19. sajandi lõpus Gründerzeiti ajal. Puitu vajati ohtralt Bremenis, Bremerhavenis ja Weseri soodes, kus puitu kasutati majade ehitamiseks ja laevaehituseks. 1895. aasta paiku parvetati Weserit pidi alla umbes 8000 tihumeetrit puitu. Pärast Esimest maailmasõda vähenes palgiparvetus Alleril nulli.
Ajateenistus
Reservohvitseri kursus (ROK)
Reservohvitseri kursusel õpivad nooremallohvitseri kursuse läbinud ajateenijad peamiselt rühma taktikat ning rühma juhtimise aluseid. Kursust korraldatakse Kaitseväe Akadeemias. Kursuse lõpetanud jäävad neile antud auastmesse või ülendatakse hiljem ühe auastme võrra. Ajateenistuse läbinud arvatakse reservi ning võetakse arvele reservohvitseri kandidaatidena. Järgmistel aastatel kutsutakse kandidaadid reservõppekogunemisele, kus nende juhtimissooritusi hinnatakse. Positiivse hinnangu saanutele taotleb struktuuriüksus ohvitseri esimese auastme – lipnik.
Allüksuse kursus (AÜK)
Allüksuse kursusel õpitakse tegutsema jao, rühma, kompanii, laeva või nendega võrdsustatud allüksuste koosseisus põhilistes lahinguliikides ning tegema koostööd teiste relvaliikide ja allüksustega.
Pähkel
Kulinaarias kasutatakse mõistet "puupähkel". Selle all mõeldakse sellist pähklit, mis puu otsas kasvab. Seda terminit kasutatakse allergia kontekstis, sest mõned inimesed on allergilised maapähklitele, mis kasvavad rohttaimel, mõned jällegi sarapuupähklitele, mis kasvavad puul.
Ajateenistus
Ajateenistus maailmas
Ajateenistus on Euroopas näiteks Soomes (6–12 kuud) ja Taanis (4 kuud).
Sinimägede memoriaal
pisi|Sinimägede memoriaal. Pildi keskel taga on Sinimägede lahingu mälestusmärk (juuli 2013) Sinimägede memoriaal on mälestuspaik Ida-Virumaal Sinimäe alevikus Põrguaugumäe panga serval. See tähistab 1944. aasta Sinimägede lahingute asukohta. Memoriaal koosneb Sinimägede lahingu mälestusmärgist, mälestuskivist eestlastest koosnenud 20. relvagrenaderide SS-diviisi langenud võitlejatele ja mälestusväljakust selle juures.
Memoriaali juures peetakse aastast 1994 igasuviseid sõjaveteranide kokkutulekuid.
Memoriaalist edelasse jääb Vaivara vana kalmistu.
Pähkel
Pähklid on toitainete poolest väga rikkad ja sellepärast suure toiteväärtusega. Nad on hinnatud energiaallikad, eriti parasvöötmes. Paljud loomad-linnud, näiteks oravad ja pähklimänsakud, koguvad pähkleid talvevarudeks.
Pähklid sisaldavad looduslikke rasvhappeid linoolhapet ja linoleenhapet. Pähklites olevad rasvad on enamjaolt küllastumata. Paljud pähklid on head B2- ja E-vitamiini allikad ning neis võib leiduda rikkalikult valke, folaate ja kiudaineid ning selliseid mineraalaineid nagu magneesium, fosfor, kaalium, vask ja seleen. Lisaks leidub pähklites arginiini. Pähklid aitavad maksa sattudes eemaldada sealt ammoniaagi mürgistust.
Üks uurimus on näidanud, et inimesed, kes söövad pähkleid, elavad 2-3 aastat kauem nendest, kes ei söö. Kuid selle põhjuseks võib olla asjaolu, et need, kes söövad pähkleid, kipuvad üleüldse tervislikumalt toituma ja söövad vähem rämpstoitu.
Luuresoomuk
thumb|NSV Liidu luuresoomukid [[BRDM-2 Poolas]] thumb|Saksa päritolu luuresoomuk [[LGS Fennek (Leichter Gepanzerter Spähwagen) Hollandis]]
Pähkel
Kõige tervislikum on pähkleid toorelt süüa, sest röstimisel hävib kuni 15% pähklites olevatest tervislikest õlidest.
Luuresoomuk
Luuresoomuk on lahinguluure otstarbeline relvastatud soomusmasin, samuti vastavaks otstarbeks modifitseeritud soomustransportöör või jalaväe lahingumasin, harvem soomusauto.
Pähkel
Pähkliõli kasutatakse maksa puhastavates toodetes.
Luuresoomuk
Luuresoomukid on varustatud heade vaatlus- ja jälgimisvahenditega. Tähelepanu on pööratud heale manööverdusvõimele ja vaiksele jõuseadmele.
Pähkel
Pähkleid kandvad taimeperekonnad
Pähkleid kannavad näiteks järgmised taimerühmad:
Aller
Vee-energia
Alleri ümberehitamisel Celle ja Leine suudme vahel Schwarmstedti juures aastatel 1908–1918 ehitati kahele neljast uuest tammist hüdroelektrijaamad: Oldau ja Marklendorf. Need võimaldasid Südheide elektrifitseerida. Oldau jaama koos kolme radiaalaksiaalturbiiniga võttis 1929. aastal üle PreussenElektra. 1972. aastal jõujaamad suleti, kuna olid kahjumlikud. Kui Marklendorfi hoone lammutati, siis jõujaam Oldaus kuulutati tehnoloogiliseks mälestiseks ja pääses lammutamisest. Pärast moderniseerimist 1983. aastal ühendati see taas võrku. See on suures osas säilinud algses olekus. Seal kasutatakse Alleri veevõimsust radiaalaksiaalturbiinide abiga nimivõimsusega 650 kW elektrienergia 3 miljoni kWh aastas tootmiseks.
Wichita
Wichita asutati 1870. aastal.
Linn on tuntud lennundustööstusettevõtete järgi, teda kutsutakse maailma õhupealinnaks (The Air Capital of the World). Seal asuvad lennukitootjate Cessna ja Learjeti peakorter ning McConnelli õhujõudude baas.
Wichitas avati 1958 esimene Pizza Huti restoran.
Palencia provints
Kliima
Palencia provintsi aastane keskmine temperatuur on +11,7 °C, jaanuaris +4,2 °C, augustis +20,3 °C.
Ida-Berliin
thumb|Ida-Berliin (tumeroosa) ja Lääne-Berliin (helesinine). thumb|[[Vladimir Lenini bareljeef Wilhelmstraßel (2006)]] Ida-Berliin oli Berliini osa, mis jäi Teise maailmasõja lõppedes Punaarmee valdusse.
Ida-Berliinis asusid Saksa DV valitsusasutused. Nimetus "Ida-Berliin" ei olnud ametlik, sest muidu oleks kinnistunud Berliini jagatus ja oleks tunnustatud Lääne-Saksamaa õigusi Lääne-Berliinile. Saksa DV pealinnana märgiti lihtsalt "Berliin".
Halduslikult jagunes Ida-Berliin üheteistkümneks linnarajooniks. Need olid Friedrichshain, Hellersdorf, Hohenschönhausen (alates 1985), Köpenick, Lichtenberg, Marzahn, Mitte, Pankow, Prenzlauer Berg, Treptow ja Weißensee.
1989. aastal oli Ida-Berliinis 1 279 212 elanikku.
USA, Suurbritannia ja Prantsusmaa ei tunnistanud formaalselt kunagi Saksa DV õigust Ida-Berliinis valitseda. Ametlikult tunnustasid lääneliitlased üksnes Nõukogude armee õigusi Berliinis, sest pidasid nii Ida- kui Lääne-Berliini okupeeritud piirkonnaks ning seda staatust sai lõpetada üksnes neljapoolse kokkuleppega. Nii näiteks protestisid lääneliitlased sageli Saksa DV Rahvaarmee kohaloleku vastu Berliinis, eriti sõjaväeparaadide korral. Lepingutes nimetasid nad Ida-Berliini "valitsuse asukohaks". Suure lahkumineku tõttu formaaljuriidilise seisukoha ja tegeliku elu vahel koostas ja avaldas USA sõjavägi üksikasjalikke juhiseid nii sõjaväelastele kui tsivilistidele Ida-Berliini külastamise juhuks. Kõigest hoolimata avasid kõik lääneliitlased 1970. aastatel Ida-Berliinis oma saatkonna.
3. oktoobril 1990 toimus Saksamaa taasühinemine, mis formaalselt lõpetas Ida- ja Lääne-Berliini olemasolu.
Pärast taasühinemist on Saksamaa valitsus kulutanud palju raha selleks, et Berliini kaks poolt omavahel integreerida ning viia Ida-Berliini infrastruktuur vastavusse Lääne-Berliini standarditega. Sellegipoolest on tänapäevalgi Ida- ja Lääne-Berliini vahel ilmsed erinevused. Ida-Berliin näeb teistmoodi välja osalt sellepärast, et ta sai sõjas vähem kannatada ning säilinud on rohkem sõjaeelseid tänavaid ja fassaade, millest mõnel on endiselt näha sõjaaja kahjustused, osalt Saksa DV-s kasutatud stalinistliku arhitektuuri tõttu.
Nagu teisteski Ida-Saksamaa linnades, vaadati Berliiniski kõik kohanimed üle. Osa neist tunnistati sobimatuks ja nimetati ümber, osa neist, näiteks Karl Marxi allee, Rosa Luxemburgi väljak ja Karl Liebknechti tänav, jäid alles. Nimede ülevaatamine tekitas rahva seas palju poleemikat: osa nägi neis üksnes selle režiimi sümboleid, mis oli langenud ja mida nad ei pooldanud, osa nägi neis ajaloolist tähendust. Berliini üldiselt vasakpoolse linnavalitsuse tahte kohaselt pole väga radikaalseid muutusi tehtud. Arutelu selle teema ümber pole lõppenud tänapäevalgi, näiteks on tehtud ettepanek Ida-Berliinile iseloomulik jalakäijafiguur Ampelmännchen, mida kasutatakse valgusfoorides, samuti kasutuselt kõrvaldada.
Baja California osariik
Baja California on osariik Mehhiko põhjaosas California poolsaare põhjaosas. Piirneb läänes Vaikse ookeaniga, lõunas Baja California Suri osariigiga, idas California lahega, kirdes Sonora osariigiga ja põhjas Ameerika Ühendriikidega.
Ajalugu
Aastal 1804 jagati Hispaania koloonia California Alta ja Baja Californiaks. Aastal 1850 annekteerisid Ameerika Ühendriigid Alta California (tänapäeva California, Nevada ja Utah' osariik). Baja California jagati 1930. aastal põhja- ja lõunaosaks, põhjaosa sai osariigi õigused 1952. aastal.
Rahvastik
Suuremad linnad on Mexicali, Tijuana, Ensenada, San Felipe, Playas de Rosarito ja Tecate.
Välislingid
🇲🇽
Viilupi
Viilupi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Suuremõisa ja Käina vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Viilupi naaberküladeks on idas Suuremõisa, lõunas Kalgi, edelas Jõeküla, läänes Kaasiku ja põhjas Undama.
Nimi
Kohanime aluseks on isikunimi Philipp.
Loodus
Viilupi idapiiriks on Suuremõisa jõgi. Küla aladele jääb osaliselt Undama soo. Küla läbib Vilivalla peakraav.
Elanike arv
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Viilupi külas 41 inimest.
Talud
Viilupi ajaloolised talud 1939
Taristu
Viilupi piirneb lõunas Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega.
Kultuur
Külas asub Hiiu-Suuremõisa mõisa rajatud Viilupi laut härgade hoidmiseks.
Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo
thumb|200px| USA Rahvaloenduse büroo [[vapp]] pisi|Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse büroo peakorter Marylandi osariigis Suitlandis Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse büroo ehk USA statistikaamet (inglise keeles United States Census Bureau, ametlikult Bureau of the Census; USCB) on USA Kaubandusministeeriumi alluvuses töötav valitsusasutus, mis tegeleb rahvaloenduste korraldamise ning muude rahvastiku- ja majandusalaste andmete kogumisega USA-s.
Büroo peakorter asub Marylandi osariigis Suitlandis.
Dessandi lahingumasin
Dessandi lahingumasin on õhu- või meredessantoperatsioonide iseärasusi arvestavalt kohandatud, isikkoosseisu või relvasüsteemi kandev roomikutel liikuv lahingsoomuk.
Need sarnanevad tavalise jalaväe lahingsoomukitega, kuid on kergemad, väiksemad ning õhusõidukist langevarjudega alla heidetavad või dessantlaevalt hõlpsasti maabuvad.
Nõukogude ja Vene sõjaväe dessandi lahingumasinad
Nõukogude sõjaväe jaoks valmistati dessandi lahingumasinaid jalaväe lahingumasina eeskujul spetsiaalselt õhudessantväele. Eesmärk oli relvastada õhudessantvägi masinaga, mille abil oleks kergelt relvastatud dessantväelastel parem võidelda vaenlase soomustehnikaga.
Tänu masinate väikesele mahutavusele põhjustas nende kasutuselevõtt dessantpataljoni koosseisu vähendamise umbes 600-lt 300-le mehele.
Nõukogude ja Vene sõjaväe relvastusse on kuulunud või kuuluvad järgmised dessandi lahingumasinad: pisi|BTR-D 2016. aastal
Muu Nõukogude ja Vene dessandi soomustehnika
Lisaks valmistatakse nende veermiku alusel dessandi soomusveokeid BTR-D. Viimase alusel on omakorda valmistatud universaalne liikursuurtükk Nona-S.
Merejalaväele on valmistatud ka ujuvtank PT-76.
Subaru
Subaru on Jaapani autotootja, kompanii Fuji Heavy Industries (lühend FHI) allüksus Kabushiki-gaisha Subaru.
Subaru on Sõnni tähtkujus paiknevate Plejaadide jaapanikeelne nimi. Plejaade kujutatakse ka Subaru logol.
Fuji Heavy Industries tegevus algas 1915. aastal. FHI tootis sõjalennukeid (Nakajima Hikōki Kabushiki Kaisha) ja saavutas olulise osa teise maailmasõja Jaapani õhujõududes. Pärast teist maailmasõda mitmest transporditööstuse ettevõttest 1953. aastal ümberstruktureeritud Fuji Heavy Industries hakkas autosid tootma 1954, mil valmisid esimesed prototüübid. Liideti ettevõtted motorolleriehitaja Fuji Kogyo, autokerede ehitaja Fuji Jidosha Kogyo, mootoriehitaja Omiya Fuji Kogyo, raamiehitaja Utsunomiya Sharyo, kauplemisettevõte Tokyo Fuji Sangyo,
1992 alustas Subaru tänavasõiduautost Legacy maastikusuutliku versiooni Legacy Outback tootmist, luues sellega sõiduautode turule uue tooteniši. Legacy Outbacki müügiedule reageerisid teised autotootjad oma mudeliversioonidega – Audi Allroad; Volvo Cross Country.
1987. aastast on kasutatud seeriamudelitel variaatorkäigukaste (CVT). 2008. aastast on kasutatud seeriamudelitel esimesena bokserdiiselmootoreid.pisi|Subaru Impreza WRX STi|vasakul|250x250px
Tänapäeval on Subaru tuntumad mudelid Impreza ja Legacy, mille turbomootoriga nelikveolised variandid on olnud väga edukad ralliradadel ning samas populaarne autohuviliste hulgas eelkõige oma sooritusvõime, läbivuse, töökindluse, töökindlalt taltsa juhitavuse ja konkurentide autodega võrreldes taskukohasema hinna tõttu.
Enamikul Euroopas müüdavatel automudelitel (v.a "Toyoru" koostööprojekti tulem – tagaveoline sportauto BRZ) on pidev nelikvedu ja jõuallikaks bokser- ehk lamavmootor. Kasutusel on nelikveo erinevad versioonid: AWD elektriliselt juhitava tagasilla siduriga (AT), Full AWD – keskdiferentsiaaliga (Manual) seadistava esi- ja tagasilla vahelise veojõujaotusega (Manual, STI); sama SI- drive nupust – AT) – valdavalt sümmeetriline, st jõuülekannete osad on konstrueeritud nii, et kaalujaotus oleks sama telje ratastele võrdne. Boksermootori madal raskuskese ja vibratsiooni tasakaalustatus annab autodele hea sõidudünaamika.
Mesilane
pisi|Levila{{Legend|#FFFFBF|css=border:2px solid #FFFF00|[[Apis andreniformis}} {{Legend|#BFFFFF|css=border:2px solid #00FFFF|Apis cerana}} {{Legend|#FFBFFF|css=border:2px solid #FF00FF|Apis dorsata}} {{Legend|#BFFFBF|css=border:2px solid #00FF00|Apis florea}} {{Legend|#BFBFBF|css=border:2px solid #000000|Apis koschevnikovi}} {{Legend|#BFBFFF|css=border:2px solid #0000FF|Apis nigrocincta}} {{Legend|#FBDCD9|css=border:2px solid #FF0000|Apis mellifera}}]] pisi|Mesilasnukud pisi|Erakmesilane Anthophora bimaculata (emane) hariliku sininuki (Jasione montana) õiel. Tallinn, Eesti
Mesilane (Apis) on kiletiivaliste seltsi mesilaslaste sugukonda kuuluv putukate perekond. pisi|Mesilased anuma serval joomas
Liigid
Mesilasi on neli liiki:
Meemesilane on üks vähestest kodustatud putukatest. Mesilaste kasvatamist nimetatakse mesinduseks. Kodustatuna peetakse meemesilast ja india mesilast. Neid kasvatatakse mee saamiseks. Mesilastelt saadakse ka mesilasvaha ja mesilasmürki.
Mesilased on kõige olulisemad õistaimede tolmeldajad. Nad toituvad nektarist ja õietolmust ning ronivad neid otsides õitesse, kus õietolm neile külge jääb. Selle õietolmu kannavad nad üle järgmistesse õitesse, toimetades sel viisil risttolmlemist. Inimene on osi mesilasliike õpetanud taimeõitesse kandma kahjurite biotõrjevahendeid eesmärgiga suurendada saaki ning kaitsta vilju ja mesilasi mürgistuse eest.
Mesilased kaaluvad 120–300 milligrammi. Mesilaste tootlikkuse tõstmiseks varustatakse tarusid suhkruvee ja siirupiga ning aretatakse suurema tootlikkusega tõuge.
Ühismesilastest on tuntuim kodumesilane, keda kasvatatakse tarudes. Mesilased ehitavad sinna kärjed. Kärjekannudesse varuvad nad mett ja töödeldud õietolmu suira. Seal kasvab ka haue: munad, vastsed ja nukud. Peres on harilikult üks mesilasema, 15–17 tuhat töömesilast ja ajuti 200–2000 isamesilast ehk leske.
Lesed arenevad viljastamata munadest, muud mesilased viljastatud munadest. Vastseid toidavad töömesilased peanäärmenõrega, mida nimetatakse mesilaspiimaks, ning mee, vee ja suira seguga. Mesilasema vastne saab piima kogu vastsejärgu kestel, isa- ja töömesilasevastsed ainult kolmel esimesel päeval.
Töömesilane kasvab valmikuks 21 päevaga. Töömesilased teevad kõiki peres vajalikke töid: ühed söödavad vastseid ja ema, teised eritavad vaha ja ehitavad sellest kärgi, kolmandad puhastavad, valvavad ja tuulutavad pesa, teevad taruvaiguga kärjekannud pisikuvabaks ja sulevad sellega seinalõhesid, neljandad koguvad õietolmu ja nektarit ning paigutavad need suira ja meena kärgedesse. Töömesilane elab suvel keskmiselt 4–5 nädalat, talvel kauem.
Minevikus arvati, et mesilased teevad pärast nukust väljumist kogu valmikuperioodi jooksul kindlat tööd, kuid see osutus ekslikuks. Mesilasi märgistades selgus, et mesilastel esineb ealine polüetism. Valmikuelu esimestel päevadel puhastab mesilane vanu kärjekanne ja silub neid läikima. 4 päeva vanuselt hakkab ta suiraga toitma täiskasvanud vastseid. 8 päeva vanuselt on tal arenenud toitepiima eritavad näärmed ja ta hakkab toitma ema, noori vastseid või emavastseid. Hiljem hakkab ta sööda vastuvõtjaks. Ühed võtavad toitu vastu korjemesilastelt lendla juures, teised kannavad seda kärjekannudesse hoiule. Vastuvõtjana töötab mesilane nädal aega. Pärast seda hakkab ta prahikoristajaks või teiste mesilaste puhastajaks. 12–18 päeva vanuselt saavutavad tööliste vahanäärmed suurima arengu ja sel ajal tegelevad nad kärgede ehitamisega sedamööda, kuidas neil vaha eritub ja koguneb. Pärast seda, kui neil arenevad mürginäärmed, hakkavad nad lendla juures valvuriteks. Ja alles elu lõpul hakkavad nad lendama. Siiski algab ettevalmistus selleks varem. Noored mesilased lendavad aeg-ajalt taru lähedale ja püsivad õhus paigal, hoides alati pead taru suunas. Korjemesilasena töötab mesilane üksnes väikese osa oma elust: suvistel meemesilastel on see 6 nädalast vaid mõnikümmend tundi. Liigiti on mesilaste eluperioodide kestus pisut erinev, aga üldine seaduspära ja tööülesannete täitmise järjestus on neil kõigil ühesugune.
Mesilasema paaritub kord elus, pulmalennu ajal, ja muneb seejärel 4–5 aastat pesast lahkumata. Tööst ema osa ei võta. Leskede ainus ülesanne on emaga paarituda. Nad elavad lühikest aega, sügisel töömesilased hävitavad nad.
"Tants"
Rikkaliku korjepaiga leidnud mesilane teatab sellest teistele "tantsuga". Tantsud jagunevad kaheks: ringtants ja vibav tants. Ringtants teatab tarulähedase korjemaa olemasolust. Vibava tantsuga näitab mesilane, millise nurga all päikese suhtes peab tarust välja lendama, tagakeha vibreerimine signaliseerib korjetaimede kaugust tarust. Mesilaste kommunikatsiooni on uurinud näiteks Austria teadlane Karl von Frisch.
Korjetaimed
Mõnedel sibulasortidelt, näiteks 'Bessonovi' kogutud nektar võib mesilastel seedehäireid põhjustada.
Pliiats
thumb|250px|Pliiatsid Pliiats on vahend käsitsi kirjutamiseks, joonistamiseks ja joonestamiseks (tavaliselt paberile) ning puurimis- ja lõikekohtade märkimiseks puidule.
Märgistus
Paljusid pliiatseid, sealhulgas kunstis kasutatavaid, märgistatakse Euroopa süsteemis, mille skaalal on tähised "H" (hard 'kõva') ja "B" (black 'must') ning "F" (fine point 'terav'). Tavaline kirjutuspliiats on "HB".
Kunstis kasutatakse väga erinevaid pliiatseid erinevate visuaalsete efektide saavutamiseks. Kunstipliiatsite komplektis on tavaliselt järgmised pliiatsid (skaala vasakus otsas on kõvad heleda jäljega pliiatsid ning paremas otsas pehmed tumeda jäljega pliiatsid):
Ameerika süsteem arenes välja samal ajal. Ligikaudne vastavus Euroopa süsteemiga on niisugune:
Vene süsteemis on "H" asemel "T" (твёрдый 'kõva') ja "B" asemel "M" (мягкий 'pehme').
Peale selle on kasutusel värvipliiatsid.
Teritamine
Kirjutamisel pliiatsi grafiitsüdamik kulub ning puidust või plastist ümbris tuleb ära teritada. Selleks kasutatakse nuga või spetsiaalset pliiatsiteritajat. Pliiatsiteritajaid on mitmesuguseid, alates metalliga ümbritsetud väikesest lõiketerast kuni elektrooniliste rõhutundlike automaatteritajateni.
Kunst
thumb|250px| Kunstis on pliiatsit traditsiooniliselt peetud visandamise vahendiks kompositsiooniidee talletamisel või maalile ettejoonistamise vahendiks. Nüüdseks aga on pliiatsis hakatud nägema omaette kunstiteoste loomise vahendit.
179
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Pliiats
Täitepliiats
thumb|250px|Mehaaniline pliiats Täitepliiatsil (automaat- ehk mehaanilisel pliiatsil) saab grafiitsüdamikku uuendada. Vahetatav südamik on paigutatud spetsiaalsesse pliiatsiümbrisesse, kus saab reguleerida südamiku väljaulatust sellest, samuti asendada südamikku uuega. Selliseid pliiatseid kasutati sageli kuninganna Victoria ajal, mil pliiatsiümbrised olid sageli tehtud väärismetallist ning kaetud nikerdustega.
179
Aastakümned: 120. aastad 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad - 170. aastad - 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad
Pliiats
Kustukummiga pliiats
pisi|Kustukummiga pliiats Pliiatsi otsas võib olla ka kustutuskumm, mille ümber on kaitserõngas, mis hoiab kustutuskummi paigal. Kustutuskummiga pliiatsi patenteeris Hyman Lipman Philadelphiast 30. märtsil 1858.
Valmistamine
Pliiatsiümbriseid valmistatakse enamuses pehmest puidust, millel peaaegu puuduvad oksakohad ja mis on eriti kergesti lõigatav, mistõttu pliiatsit saab hõlpsasti teritada. Sellised omadused on näiteks liibanoni seedril. Seedripuitu saadi varem Liibanonist, nüüd kasutatakse palju California kadakapuitu (mida kutsutakse ka seedriks) ja Siberi seedermändi. Kalifornia seeder uueneb teistest sobivatest puudest kiiremini. Kasutatakse ka alternatiivset kohalikku puitu, seda näiteks Brasiilias ja Indoneesias.
thumb|250px|Pliiatse valmistamise vana ja uus meetodid Seedrilaua sisse freesitakse ühtlaselt üksteise kõrvale soonekesed. Soonekestesse valatakse valget liimi. Liimiga lauad liiguvad konveieril sortimismasinasse, mis jaotab nad kordamööda (näiteks) vasakusse ja paremasse harusse. Vasakus harus paigutatakse soonekeste sisse üheksakaupa pliiatsisüdamikud. Paremas harus pööratakse lauad karusselliga teistpidi. Vasaku ja parema haru ühinemisel asetatakse lauad kohakuti üksteise peale, nii et südamikud jäävad laudade vahele. Seejärel pressitakse lauad teineteisega kokku. Kokkuliimitud lauad lähevad jälle freesmasina alla: laudadele tehakse poole laua sügavused sisselõiked. Seejärel freesitakse teiselt poolt samasugused sisselõiked. Nii saadakse kokkuliimitud laudade paarist üheksa pliiatsit, mis on kuusnurkse, kolmnurkse, ümara või ovaalse ristlõikega. Pliiatsid kaetakse poleerimismasina abil mitmes kihis värvilise lakiga. Mõnikord jäetakse pliiatsid ka lakkimata. Kui värv on kuivanud, tembeldatakse pliiatsitele peale markeering firma nime ja pliiatsi kõvadusastmega. Tembeldamiseks kasutatakse enamasti terastemplit ja värvilist kilet. Kvaliteetsemate pliiatsite otsad kastetakse kuni 2 cm ulatuses värvi sisse, et moodustuks värvimüts. Lõpuks pliiatsid terituvad liivapaberiribal kiiresti pööreldes. Viimane etapp on pliiatsite pakkimine.
179
Aastad: 174 175 176 177 178 - 179 - 180 181 182 183 184
Pliiats
Harilik pliiats
pisi|Harilik pliiats Hariliku pliiatsi südamiku valmistamiseks segatakse pasta veest, savi ja grafiidi pulbrist. Nii grafiit kui ka savi peavad olema väga peeneks jahvatatud ning segu peab olema võimalikult ühtlane. Pärast segamist pressitakse segu matriitsi abil kõrge rõhu all filjeerist läbi, nii et moodustuvad südamikuniidid, mis lõigatakse seejärel parajateks tükkideks. Pasta paigutatakse "hõbelaegastesse", kuni väga kiiresti pööreldes tekivad ühtlased ja puhtad, kuid pehmed südamikud. Need omakorda pannakse toosidesse kuivama. Kuivanud ja kõvenenud südamikud pannakse metallkastidesse raskete metallplaatide alla, et nad järgneval kuumutamisel ei kõverduks. Plaadid ja kastid on eelnevalt juba kuumad. Kastile pannakse kaas peale ning ta paigutatakse põletusahju umbes 90 minutiks. Selle ajaga muutub savi 1200-kraadisel temperatuuril kõvaks. Pärast jahtumist kastetakse südamikud palmiõlivanni, et pliiats hästi libiseks. Õli täidab põlemisel tekkinud poorid.
Värvipliiatsid
pisi|Värvipliiatsid Värvipliiatsite värvilisi südamikke valmistatakse teistmoodi. Nad koosnevad värvipigmentidest, rasvadest, vahadest, sideainetest (tavaliselt tselluloosi derivaatidest) ja mineraalsetest täiteainetest, näiteks talgist ja jahvatatud kaoliinist. Värvipliiatsisüdamike kvaliteet sõltub jahvatise peenusest, eelkõige aga pigmentide osakaalust ja kvaliteedist. Mida suurem on pigmentide osakaal, seda kõrgem on südamiku kvaliteet ja seda paremini hakkab pliiats paberi külge. Pärast segamist pressitakse segu matriitsi abil välja ning südamikud lõigatakse parajateks tükkideks. Erinevalt grafiitsüdamikest värvipliiatsisüdamikke ei põletata, vaid kuivatatakse kuivatusahjus. Et pliiats paremini libiseks, käib värvipliiatsisüdamik läbi veel kuumast rasvavannist.
Ajalugu
Pliiatsi eelkäija oli vanarooma stiilus, peenike metallpulk, millega kriibiti papüürust.
Keskajal kasutati pliiatsina plii- (siit ka pliiatsi nimi; hiljem peeti ka grafiiti pliiks) või hõbepulka.
Aastal 1564 leiti Inglismaalt Cumbriast Borrowdale'i lähedalt Seathwaite Fellist suur grafiidimaardla. Legendi järgi leidsid kohalikud lambakarjased tormiga mahalangenud puu juurte alt sätendava hallikasmusta massi, millega oli hea lambaid märgistada. Sealne grafiit oli väga puhas ja kõva ning seda sai hõlpsasti pulkadeks saagida. Tol ajal arvati, et tegemist on teatud sorti plii või pliiühendiga, sest grafiit sarnanes pliiga läike poolest. Alles 1789 tõestas rootsi keemik Carl Wilhelm Scheele, et tegemist on kristallilise süsinikuga. Seathwaite Fell Inglismaal ongi jäänud kõva grafiidi ainsaks leiukohaks.
Grafiidikamakatest hakati lõikama neljakandilisi kepikesi, millega sai kirjutada nagu krihvliga. Varsti mõistis riik selle materjali suurt tähtsust ning võttis kaevandused üle ja valve alla. Et grafiit oli pliist pehmem, vajas ta mingit ümbrist. Algul mähiti grafiitpulgad paela või lambanaha sisse.
Uudis grafiitpliiatsitest levis kiiresti ja äratas huvi kunstnikes. Mõttele paigutada grafiit puitümbrise sisse tuldi Itaalias. Nii oli pliiats kergemini käsitsetav, grafiit ei murdunud kergesti ja käed jäid puhtaks.
Mujal maailmas leitud grafiit oli palju vähem puhas kui Borrowdale'i oma ning seda pidi purustama, kuid järele jäi üksnes grafiidipulber. Kuniks leiutati grafiidipulbrist pliiatsile sobiva grafiidi tootmise tehnoloogia, jäi Inglismaale pliiatsite tootmise monopol. Neljakandilisi inglise pliiatseid valmistati looduslikust grafiidist 1860. aastateni.
Napoleoni sõdade ajal ei olnud Prantsusmaal Inglismaa ja Saksamaa pliiatseid saada. Aastal 1795 leiutas Napoleoni armee ohvitser Nicolas Jacques Conté uue pliiatsitootmise tehnoloogia. Et Conté oli tegelnud suurtükkide valmistamisel kasutatavate tiiglite tootmisega, oli tal grafiidiga kogemusi. Ta tegi ebapuhtast grafiidist pulbri, puhastas selle ning segas siis savi ja veega. Sellest segust moodustati pikad nelinurksed kepid, mis kuivatati ja mida seejärel puusöesse pakituna keraamilises kapslis põletati kõrge temperatuuri juures põletusahjus. Grafiidikepi kõvadust sai varieerida, muutes grafiidi ja savi vahekorda: mida rohkem savi, seda kõvem oli pliiats ja seda heledam oli pliiatsijälg. See meetod levis 19. sajandi keskpaigaks üle maailma ning täiustatuna kasutatakse seda tänini.
Pliiatsite tööstuslikku tootmist alustas vabahärra ja riiginõunik Lothar von Faber, kes 1839 võttis neljanda põlvkonna juhina üle pliiatsifirma A.W.Faber Steinis Nürnbergi lähedal. Ta omandas Siberis kaevanduse, kust sai maailma parimat grafiiti. See toodi kohale põhjapõtradega ja meritsi. Faber võttis kasutusele kuusnurkse ristlõike ning praegu kehtiva kõvadusskaala. Et kaitsta oma rahvusvaheliselt nõutud pliiatseid võltsijate eest, esitas ta 1874 Riigipäevale palvekirja, et võetaks vastu kaubamärgi kaitse seadus. Seadus jõustus aasta hiljem. Faberi pliiatsid on ühed esimesed kaubamärgiga kaitstud tooted Euroopas.
Morgauši rajoon
Morgauši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia põhjaosas.
Rajoonis on 16 külaasundust, kus on kokku 177 asulat. Rajooni keskus on Morgauši.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 33 492. 2010. aasta seisuga olid elanikest 98% tšuvašid.
Piiriorg
Piiriorg on uhteorg Võru maakonnas Rõuge vallas Eesti-Läti piiril. Org jääb Paganamaa maastikukaitsealale.
Org on ida-läänesuunaline, selle sügavus on 59 m ja laius 200-1200 m. Piiriorus asuvad neli sügavat järve (Paganamaa järvestik).
Motiiv (kirjandusteadus)
Motiiv tähistab kirjandusteaduses narratiivi mis tahes korduvat elementi, millel on sümboolne tähendus. Korduvate motiivide kaudu võib esile tõsta narratiivi erinevaid aspekte, näiteks olustikku, temaatikat või ideestikku. Motiivideks võivad olla teksti visuaalsed, auditiivsed, verbaalsed, struktuurilised, stilistilised või muud elemendid. Narratiivi kujundavaid motiive võib leida teose kompositsiooni, tegelas-, süžee- ja miljööloome, keele- ja kujundikasutuse tasandil. Motiivid on leitavad nii sõna-, pilt- kui ka tegevustekstidest. Motiivid jagunevad tähtsuse järgi pea- ja kõrvalmotiivideks. Kokkusobivus, korduvus ja sümboolsus iseloomustavad kõige üldisemalt motiivi olemust.
Teema ja motiivi eristamine on mõnikord keerukas. Enamasti on narratiivi teema abstraktne, motiiv aga konkreetne. Kui teema realiseerub üldisema sõnumi või ideena, siis motiiv on lihtsalt korduv detail sümboolse tähenduse edastamiseks. Teisisõnu, motiiv – detail, mida korratakse tähendusmustris – võib kujundada narratiivi temaatika, aga ka muid narratiivi aspekte.
Näiteid kirjandusest ja filmist
Narratiivid võivad sisaldada lõputul hulgal erinevaid motiivikombinatsioone. Motiivid kujundavad narratiivi mustri, millel on erinevates teostes erinev kontseptuaalne eesmärk.
Arthur Milleri näidendis „Müügimehe surm” (1949) tähistab flööt korduvat helimotiivi, mis annab edasi ettekujutuse maaelu idüllist. F. Scott Fitzgeraldi romaanis “Suur Gatsby” (1925) tähistab silmapiiril terendava rohelise dokitule motiiv unistust, mis peategelasest järjest kaugemale libiseb ja lõpuks talle tabamatuks jääb. Kurt Vonnegut kasutab oma mittelineaarsetes narratiivides, nagu „Tapamaja korpus viis” (1969) ja „Kassi häll” (1963), mitmeid motiive, selleks et ühendada erinevaid ajaliselt ja ruumiliselt eraldatud episoode.
William Shakespeare kasutab oma näidendis “Macbeth” (1606) erinevaid narratiivi elemente, et luua mitmesuguseid motiive. Pidevalt korduvad kujundlikud viited verele ja veele. Korduv fraas „ilusaks saab ilgus, ilgeks ilu” põimib omavahel hea ja kurja kontseptsiooni. Kesksel kohal on ka kätepesemisemotiiv, mis ühendab nii verbaalseid pilte kui ka näitlejate liikumist.
Ameerika kultusulmefilmis „Blade Runner” (1982) kasutab režissöör Ridley Scott motiive mitte ainult film noir atmosfääri loomiseks, vaid ka keerukate teemade kokkusobitamiseks süžees. Filmis korduv silmade motiiv on ühendatud pidevalt muutuva piltide vooluga ja kohatiste vägivallastseenidega, et seada kahtluse alla nii vaataja kui ka jutustaja enda võime tegelikkust täpselt tajuda ja mõista.
Mats Traadi romaanist ”Pommeri aed” ja Karl Ristikivi romaanist ”Rohtaed” võib leida oma aia harimise motiivi, mis viitab missioonitundelisele õpetamisele, st noorte inimeste harimisele ja kasvatamisele.
Dies irae
Tekst
Pilt:Dies.irae.ogg
Reaalune tõlge
Viha päev! see päev hävitab maailma(ajastu) hõõguvas tuhas, nagu tunnistavad Taavet ja sibüll.
Surm ja sünd vaatavad jahmunult, kuidas loodu jälle tõuseb, et kohtumõistjale vastust anda.
Välja kantakse kirjutatud raamat, milles sisaldub kõik, mille pärast maailma üle kohut mõistetakse.
Kui siis kohtunik istub, tuleb nähtavale kõik, mis on varjatud; miski ei jää karistamata.
Mida ma, armetu, siis ütlen? Millist kaitsjat kutsun, kui õigegi on vaevalt muretu?
Hirmuäratava aulisusega kuningas, kes Sa päästetavaid vastutasuta päästad, päästa mind, halastuse allikas!
Tuleta meelde, halastaja Jeesus, et mina olen Sinu elu põhjus: ära hukuta mind sel päeval.
Mind otsides istusid Sa väsinult maha: ristil kannatades lunastasid: niipalju vaeva ärgu olgu asjata.
Karistuse õiglane kohtunik, kingi andestus enne aruandmise päeva.
Õhates kahetsen otsekui süüalune: süü värvib mu näo punaseks: halasta härdale palujale, Jumal!
Sina, kes Sa Maarja õigeks mõistsid, ja röövlit kuulda võtsid, andsid ka mulle lootust.
Minu palve ei ole vääriline: aga Sina, hea, helde, tee, et ma ei põleks igaveses tules.
Lammaste sekka valmista koht, ja sikkudest lahuta mind, pannes mind paremale käele.
Kui äraneetud on põrmu paisatud, valusatesse leekidesse mõistetud, kutsu mind koos õnnistatutega.
Palun alandlikult kummardudes, süda puruks hõõrutud nagu tuhk: hoolitse minu elu otsa eest.
See pisaraterohke päev, mil tõuseb jälle hõõguvast tuhast
kohtumõistmiseks süüalune inimene: halasta talle siis, Jumal!
Halastaja Issand Jeesus, kingi neile rahu.
!peatus
!peatus on 2002. aastal loodud ja mõne aasta määramata ajani Tallinnas tegutsenud noorte kirjanike rühm. Sellesse kuulusid kolm endist TNT-last Neeme Põder, Hedda Maurer ja Jana Lepik ning prosaist ja kirjanduskriitik Priit Kruus.
Manifest
!peatuse manifestis, mis ilmus 25. oktoobril 2002 ajalehes Sirp, määratleti ennast muuhulgas järgnevalt:
Tegevus
!peatus andis 4. detsembril 2002 Tallinna Kirjanike Majas kirjandusõhtu "!peatus musicus" ning !peatuse kui kirjastuse nime kannavad Priit Kruusi proosaraamat "Ring ümber teiste" (2002) ja Neeme Põdra luulekogu "Baile Átha Cliath" (2005). Rohkem rühma tegevus eriti konkreetset väljundit ei leidnud ja kauaks see kirjanduspilti figureerima ei jäänud.
Jantikovo rajoon
Jantikovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia idaaosas.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 223. 2010. aasta seisuga olid elanikest 90% tšuvašid.
Hasely Crawford
Hasely Joachim Crawford (sündinud 16. augustil 1950 Trinidadil) on endine Trinidadi ja Tobago kergejõustiklane (100 ja 200 m jooksja).
Crawford alustas kergejõustikutreeninguid 17-aastaselt.
1975. aastal pääses Crawford USA tipptreeneri Bob Parksi rühma harjutama 1976. aasta olümpiamänge silmas pidades. Olümpiamängude aastal jooksis ta vaid valitud võistlustel. Olümpiamängudel Montréalis võitis põlvikutes jooksnud Crawford 100 m jooksu, edestas väga napilt Jamaica jooksjat Don Quarriet, ning temast sai esimene trinidadlasest olümpiavõitja. Ka 200 meetri jooksus jõudis ta finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. Ta osales ka 1980. aasta ja 1984. aasta OM-il, kuid finaali ei jõudnud.
Crawford on kodumaal rahvuskangelane. Tema pilt on olnud postmarkidel ja tema järgi on nimetatud staadion Hasely Crawford Stadium.
27pxOlümpiamängudel
olümpiavõitja 100 m jooksus 10,06
Rahvaste Ühenduse mängudel
pronksmedal 100 m jooksus 10,33 hõbemedal 4×100 m jooksus 39,29 pronksmedal 100 m jooksus 10,09
Randme luud
Randme luud (ladina keeles ossa carpi) on inimese skeletis kämbla luude ning küünar- ja kodarluu vahel paiknevad luud.
Need on 8 lühikest luud, mis paiknevad kahes reas  ja moodustavad randmevõlvi.
Randme luude alla kuuluvad lodiluu, kuuluu, kolmkantluu, hernesluu, trapetsluu, trapetsoidluu, päitluu ja konksluu.
Jõesuu (Jõelähtme)
Jõesuu on küla Tallinna lähedal Jõelähtme vallas Harjumaal.
Asub Jägala jõe suudmes.
Pierre Boisguillebert
Pierre Le Pesant de Boisguillebert (ka Boisguilbert) [pjeer buagilbeer] (17. veebruar 1646 Rouen – 10. oktoober 1714 Rouen) oli Prantsuse majandusteadlane.
Club Penguin
pisi "Club Penguin" oli ingliskeelne online-rollimäng (MMORPG). Mäng tegevustik leidis aset talveteemalises virtuaalmaailmas, kus mängija sai ennast kehastada pingviiniks. Mängijail oli mängus võimalik tegeleda mitmesuguste veebipõhiste tegevuste ja mängudega.
Mängu töötas välja ettevõte New Horizon Interactive (nüüdne Disney Canada Inc.) ning see oli avalikkusele kättesaadav alates 2005. aasta oktoobrist. 2007. aasta lõpuks oli mängus 30 miljones registreeritud kasutaja. 2013. aasta juuliks oli registreeritud kasutajate arv kasvanud üle 200 miljoni.
Pierre Boisguillebert
1676 sai Boisguillebert kohtunikuks Montivilliers'is, hiljem Le Havre'is. Alates 1690. aastast sai temast magistraat Rouenis.
Club Penguin
Kuigi mäng oli kättesaadav tasuta, oli mängijatel võimalik tasuliste teenuste kaudu kasutada lisavõimalusi. Mängijatel oli võimalik osta enda mängukarakterile riideesemeid, mööbliesemeid ja mängusisest raha.
Pierre Boisguillebert
Suri Rouenis 10. oktoobril 1714.
Club Penguin
Liitumine
Registreerima asudes said kasutajad panna oma pingviinile nime ja valida värvi. Alustades oli võimalik ka tasuliseks liikmeks registreerida. Mängus võis kohe asuda mängima igasuguseid mänge, arendada oma tegelaskuju Card-jitsus või teiste mängijatega suhelda.
Pierre Boisguillebert
Boisguillebert oli maaomanik ja kuulus mantliaadli hulka. Algul oli ta huvitatud tavalistest majandusalastest faktidest ja poliitikast, hiljem aga hakkas tegelema ka teooriaga. Roueni piirkond oli Boisguillebert'i ajal väga vaene. Selle põhjuseid otsides jõudis ta järeldusele, et Colbert'i merkantilistlik poliitika ei ole õige.
Nagu Boisguillebert'i nõo Vaubani Dîme royale, nii ka Boisguillebert'i raamatud Détail de la France sous le règne présent ja Factum de la France põrkusid tsensuuri vastuseisule. Boisguillebert pidi koguni mõne aja Auvergne'is maapaos olema. Mõlemad autorid pidasid rikkuste loojaks majandustegevust, mitte raha, ning seadsid eesmärgiks rahva vaesusest väljatoomise. Kui Vaubani retsept oli proportsionaalne maksusüsteem, siis Boisguillebert rõhutas vajadust loobuda riigi sekkumisest majandusellu.
Raamatus Détail de la France käsitles ta avameelselt kaasaegse Prantsusmaa olukorda. Ta leidis, et kuningriigi rahvas on allutatud vägivaldselt. Mis aga põhineb vägivallal, see ei saa püsima jääda, nii et revolutsioon, mis pöörab asjad algseisundisse tagasi, on vältimatu.
Boisguillebert pooldas põllumajandusaaduste kõrgeid hindu, et maaelanikel oleks suurem ostujõud ja raha ringleks kiiremini.
Boisguillebert'i arutlused kaupade väärtusest, mille allikaks on töö (tööväärtusteooria), tootmise arengu tingimustest ning sõltuvusest tarbimise (nõudmise) ja tulude (tootmise) vahel ja toetus majandusliberalismi ideele annavad aluse pidada teda ka Inglise klassikalise poliitilise ökonoomia eelkäijaks.
Arutluses rikkuste, raha ja maksude loomusest analüüsib Boisguillebert inimeste kogu tootlikku tegevust, pidades majanduse eesmärgiks mitte üksikute inimeste luksusejanu rahuldamist, vaid kõikide inimeste eluliste vajaduste rahuldamist. Ta jõuab järeldusele, et rahal ei ole rikkuse tootmises mingit rolli, vaid ta üksnes paneb rikkuse ringlema. Rikkus sünnib tootlikust tegevusest: " (...) rikas olemiseks ei piisa kaugeltki maavalduse ja suure hulga väärismetallide omamisest, sest nad lasevad oma omanikul vaid õnnetult hukkuda, kui ühte üldse ei harita ja teist ei saa vahetada vahetute eluvajaduste, nagu näiteks toidu ja riiete vastu, milleta keegi ei saaks läbi." Selgelt vastanduvad kaks klassi, "kellest üks ei tee midagi ja naudib kõiki mõnusid ning teine töötab hommikust õhtuni, omab vaevalt hädavajalikku ning on sageli sellestki täiesti ilma."
Raha tarvitusele võtmine on teinud väärtusetuks tõelised rikkused, mis on pärit kasulikke hüvesid loovast tegevusest. Otsese vahetuse süsteemis on ringlevate hüvede hulk väike. Raha roll seisneb algul selles, et hõlbustada suurema hulga hüvede ringlemist. Esialgu on raha tootjatevahelise vahetuse "ori", kuid siis saab temast isand ja koguni "türann", kellest Boisguilllebert kutsub üles vabanema. Ta teeb ettepaneku asendada metallraha paberrahaga.
Ka monarhi rikkus ei tulene mitte sellest, et tal on palju raha, vaid tema alamate tegevusest. Raha on looriks monarhi silme ees. Valitseja mõtleb üksnes sellest, kuidas makse tõsta, et saaks sõjaväele maksta. Selle asemel peaks ta mõtlema, kuidas kergendada maaharijate olukorda, sest nende toodangu ülejääk võimaldaks sõjaväe toita, riietada ja relvastada. Inimesed püüavad omavahelistest vahetustest alati maksimaalset kasu lõigata. Sellega nad rikuvad loomulikku kooskõla. Ometi ei õigusta see võimude sekkumist. Tuleb usaldada ainult loodust, sest inimlik sekkumine ajab asjad ainult hullemaks, ükskõik kui õilsatest motiividest see ka ei lähtuks. Majanduse vaba tasakaal on võimalik ainult juhul, kui riik tootjate vabasse komkurentsisse ei sekku.
Majandusalased mõtisklused muutuvad seda vajalikumaks, mida mitmekesisemaks muutuvad inimeste loovad tegevused. Halvasti läbimõeldud majanduspoliitika võib ühiskonna viletsusse paisata.
Boisguillebert oli üks esimesi, kes vaidles vastu merkantilistidele, kelle meelest rahvuse rikkuse kriteeriumiks oli väärismetallide omamine. Temalt on pärit Adam Smithi seisukoht, et rikkuse määravad maa ning hüvede tarbimine. Samuti on Boisguillebert füsiokraatide eelkäija ning nende õpetaja François Quesnay otsene mõjutaja.
Ka Karl Marx tunnistas oma võlgnevust Boisguillebert'ile.
VfB Stuttgart
VfB Stuttgart (täisnimega Verein für Bewegungsspiele Stuttgart 1893 e. V.) on Saksa spordiklubi, mis asutati 1893. aastal Stuttgardis.
VfB on 45 925 liikmega suuruselt viies spordiklubi Saksamaal ja suurim Baden-Württembergi liidumaal (seisuga veebruar 2010).
Tuntud on klubi jalgpalliosakond, mille esindusmeeskond kuulub Bundesligasse. Klubi on tulnud viiel korral Saksamaa meistriks ja võitnud kolm karikat.