cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Ladies' Mercury
The Ladies' Mercury oli esimene just nimelt naistele suunatud perioodiline väljaanne. Üheleheline ajaleht ilmus Londonis 27. veebruarist 1693 nelja nädala vältel, seda andsid välja The Athenian Society (Ateena Selts) ning tolle asutaja John Dunton. Leht loodi ajalehe The Athenian Mercury juurde.
Ajalugu
Londoni publitsist John Dunton kirjastas Inglismaa ja Šotimaa esimest nii meestele kui ka naistele suunatud suurt ajalehte The Athenian Mercury. Leht käsitles kõikvõimalikke teemasid, sealhulgas teadust, religioon, armastust, abielu ja seksi. Athenian Mercurys toimus avalik arutelu, milles osalesid nii mehed kui ka naised. Kuna armastus, abielu ja muud nendesarnased teemad olid naiste seas populaarsed, otsustas toimetaja kirjutada iga kuu esimesel teisipäeval üksnes nendest. Otsusest andis toimetus teada 3. juunil 1691. Sel viisil sooviti vastata "mõistlikele küsimustele, mida õrnem sugu meile saadab".
Londonis trükitud The Ladies Mercury areneski välja Athenian Mercury igakuisest naisterubriigist. 27. veebruarist 1693 avaldas see nõuandekolumni. Iganädalane väljaanne lubas vastata "kõigile kenadele ja huvitavatele küsimustele armastuse, abielu, käitumise, riietumise ja huumori asjus naisterahvastelt, olgu nad neitsid, abielunaised või lesed."
The Ladies Mercury koosnes ühest lehest, mille mõlemale küljele trükiti tekst. See ilmus vaid neli nädalat, 27. veebruarist 17. märtsini 1693. Ehkki see oli esimene naisteajakiri, ei nimetatud seda ingliskeelse sõnaga magazine; seda kasutati esmakordselt alles üldhuviajakirjas The Gentleman's Magazine, mis asutati 1731. aastal.
Analoogsed väljaanded
Peagi asutati järgmised naistele suunatud väljaanded, millel polnud siiski kuigivõrd suuremat edu: ajakirja Tatler juures ilmus Female Tatler ning The Spectatori juures lühikest aega igakuine The Female Spectator, mida toimetas Eliza Haywood.
Kowal
Kowal on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Włocławeki maakonnas. Kowal asub Włocławekist umbes 15 km lõunakagus.
Kowalit on esmamainitud 1185. aastal, linnaõigused sai 1519. aastal. 1870. aastal kaotas Kowal linnaõigused, kuid sai need 1919. aastal tagasi.
Mats Wilander
Mats Arne Olof Wilander (rootsi hääldus: [ˈmats vɪˈlǎnːdɛr]; sündinud 22. augustil 1964 Växjös) on Rootsi endine tipptennisist. 12. septembrist 1988 kuni 29. jaanuarini 1989 oli ta 20 nädalat maailma esinumber (ATP edetabelis esikohal). Aastatel 1982–1988 võitis ta seitse suure slämmi turniiri üksikmängus (kolm Prantsusmaa lahtistel, kolm Austraalia lahtistel ja ühe USA lahtistel meistrivõistlustel) ning ühe suure slämmi turniiri meeste paarismängus (Wimbledonis).
Sportlastee
Wilander jõudis tennisemaailma tähelepanu keskpunkti esmakordselt, kui tuli Miamis USA juunioride meistriks, alla 16-aastaste ja alla 18-aastaste Euroopa meistriks ning võitis maineka alla 16-aastaste tenniseturniiri Orange Bowl.
Tema läbimurre saabus ootamatult ja ootamatult isegi Rootsis, kui ta võitis 1982. aasta Prantsuse lahtised meistrivõistlused. See langes kokku kaasmaalase Björn Borgi otsusega tennisest loobuda.
1988. aastal võitis Wilander neljast suure slämmi turniirist üksikmängus kolm ja lõpetas aasta maailma ATP edetabelis esikohal. Ehkki ta ei võitnud üksikmängus kunagi Wimbledoni turniiri, võitis ta kaks korda Austraalia lahtised meistrivõistlused, kui turniiri peeti veel muruväljakutel. See teeb Wilanderist ühe kuuest mehest (koos Jimmy Connorsi, Andre Agassi, Rafael Nadali, Roger Federeri ja Novak Đokovićiga), kes on võitnud suure slämmi turniire üksikmängus nii muruväljakutel, kõvakattega kui ka saviliivaväljakutel. Tema, Rafael Nadal ja Novak Đoković on ainsad mehed tenniseajaloos, kes on võitnud mõlemal kolmel väljakukattel vähemalt kaks suure slämmi turniiri üksikmängus (2 Austraalias, kui mängiti murul, 1 Austraalias ja 1 USA-s kõvakattega väljakul ja 3 Prantsusmaal saviliivaväljakul).
Wilander võitis 20-aastaselt neljanda suure slämmi turniiri üksikmängus – noorima mehena ajaloos, kes on selle tulemuse saavutanud. Lisaks võitis ta kaheksa Grand Prix' supersarja (1983–1988), praeguse ATP World Tour Masters 1000 eelkäijad. Karjääri jooksul võitis ta 33 turniiri üksikmängus ja seitse turniiri paarismängus. Ta oli ka edasiviiv jõud Rootsi võistkonnas seitsmel aastal Davise karikavõistluste finaalis 1980. aastatel.
2002. aastal võeti Wilander Rahvusvahelisse Tennise Kuulsuste Halli.
Laura Prits
Laura Prits (sündinud 4. veebruaril 1993 ) on eesti rokklaulja.
Ta on ansambli Ziggy Wild solist. Ta osales 11. veebruaril 2017 toimunud lauluvõistluse Eesti Laul 2017 esimeses poolfinaalis võistluslooga "Hey Kiddo".
Ta oli aastatel 2018–2019 ansambli Must Hunt solist.
Vārtāja
Küla asub valla idaosas, merepinnast 58 meetri kõrgusel Vārtāja jõe kaldal. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Vārtāja linnamägi koos sealse vana linnaasemega on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Aastal 2005 oli külas elanikke 148.
Harjit Sajjan
Harjit Singh Sajjan (pandžabi keeles ਹਰਜੀਤ ਸਿੰਘ ਸੱਜਣ; sündinud 6. septembril 1970 Bombelis) on India päritolu Kanada poliitik, ta on Kanada Liberaalse Partei liige ja sõjaväelane (kolonelleitnant). Ta on Kanada rahvusvahelise arengu minister alates 26. oktoobrist 2021. Enne seda oli ta alates 4. novembrist 2015 Kanada kaitseminister. Ta oli esimene sikhistist Kanada kaitseminister.
Ta sündis aastal 1970 Bombelis Hoshiārpuri ringkonnas Pandžabi provintsis Indias politseiohvitseri perekonnas. Kui ta oli 5-aastane, asus tema perekond Kanadasse Vancouverisse. Aastal 1989 asus ta Kanada relvajõudude teenistusse. Ta on olnud sõjaväelisel missioonil Bosnia ja Hertsegoviinas ning kolm korda Afganistanis. Aastal 2011 sai ta Briti Columbia rügemendi komandöriks. Auastmelt on ta kolonelleitnant.
Aastal 2015 valiti ta parlamendivalimistel Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons of Canada) liikmeks Kanada Liberaalse Partei nimekirjas. 4. novembrist 2015 on ta Kanada kaitseminister.
Isiklikku
Ta on aastast 1996 abielus Kuljit Kaur Sajjaniga (abikaasa on arst), peres on poeg ja tütar.
Reißecki rühm
Reißecki rühm on Ankogeli rühma põhjaosast eraldatud Döseni oruga, mis ulatub Mallnitzist ida poole kuni Dösener See alpijärveni kõrgusel 2270 m, ja Gößgrabeni kuristikust alla Maltatalini. Selle idapiiri moodustavad Malta ja Lieseri jõed koos Gmündiga, eraldades selle Gurktali Alpidest (Nocki mäed). Lõunas piirab seda Mölltal ja naabruses asuv Kreuzecki rühm.
thumb|left|Reißecki rühm, sealhulgas Stoder ja Reißeck
Reißecki rühmas on arvukalt mägijärvi, neist olulisimad on Radlsee (Hoher See), Hochalmsee (Spapniksee), Zwenberger See ja Mühldorfer See. Vett kasutab Reißeck-Kreuzecki hüdroenergiagrupp Reißecki omavalitsuse hüdroelektrijaamade varustamiseks. Turistidele on mäed ligipääsetavad Mölltalist Reißecki funikulööriga. Kuid endise Reißecki mägiraudtee tegevus mägijärvede platoole lõpetati 2014. aastal. Endine suusapiirkond on suletud.
Bogislaw XIII (Pommeri)
thumb|Pommeri hertsog Bogislaw XIII thumb|[[Franzburg 1618. aastal]]
Bogislaw XIII (Bogusław XIII) (9. august 1544 – 7. märts 1606), Philipp I ja Maria poeg, oli Stettini ja Wolgasti hertsog ning Pommeri dünastia liige.
Bogislaw astus Greifswaldi ülikooli juba 14-aastaselt. Algul oli ta oma venna Johann Friedrichi kaasvalitseja Pommeri-Wolgastis, kuid 1569. aastal võttis ta kontrolli Barthi ja Neuenkampi üle. Seal asutas ta 1582. aastal trükikoja, mis avaldas 1588. aastal "Barther Bibeli", alamsaksakeelse piibli, mille oli tõlkinud Johannes Bugenhagen. 1587. aastal asutas ta Franzburgi, mis hakkas võistlema Stralsundiga.
1603. aastast kuni surmani valitses ta Pommeri-Stettinis, mille ta päris 1509. aasta Jasenitzi pärimislepingu järgi tingimusel, et tema kaks venda Johann Friedrich (suri 1600) ja Barnim X (suri 1603) surevad mõlemad lastetult. Ta elas Barthis ja tema vanem poeg Philipp II toimis Stettini kubernerina.
Teda mäletatakse kui tarka valitsejat, kes oli pädev majanduse ja valitsemise valdkonnas.
Ta oli kaks korda abielus: kõigepealt Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Franzi tütre Claraga, seejärel Schleswig-Holstein-Sonderburgi hertsogi Johann II tütre Annaga. Esimesest abielust sai ta 11 last, nende hulgas:
Burgundia krahvkond
pisi|Vapp pisi|[[Burgundia hertsogkond (vasakul) ja krahvkond (paremal) 14. sajandil]]
Burgundia vabakrahvkond (prantsuse Franche Comté de Bourgogne; saksa Freigrafschaft Burgund) oli keskaegne krahvkond (aastatel 982–1678), mis paiknes Prantsusmaa endises provintsis ja tänapäevases piirkonnas Franche-Comté, mille prantsuse nimi meenutab veelgi selle krahvi tavatut tiitlit: Freigraf ('vabakrahv' või franc comte prantsuse keeles, seepärast mõiste franc(he) comté sellele feodaalsele vürstkonnale). Krahvkonda ei tohi segamini ajada läänepoolsema Burgundia hertsogkonnaga (Bourgogne), mis oli Prantsusmaa lään aastast 843.
Ajalugu
Piirkonna, mis kord kuulus vanasse Burgundia kuningriiki, alistasid frangid aastal 543 ja see liidendati Karolingide impeeriumisse. Impeeriumi jagamisel 843. aasta Verduni lepinguga eraldati piirkond Saône jõest läänes Lääne-Frangi riigile kui Prantsuse Burgundia hertsogkond, endise Burgundia kuningriigi lõuna- ja idapoolsed osad läksid Kesk-Frangi riigile keiser Lothar I alluvusse. See Kesk-Frangi osa taasasutati kahe sõltumatu üksusena, lõunapoolse Alam-Burgundiana aastal 879 ja põhjapoolse Ülem-Burgundiana kuningas Rudolf I alluvuses aastal 888, millest Burgundia krahvkond moodustas läänepoolse osa.
Karolingide impeeriumi kokkukukkumise ajal taasühendati nii Alam- kui ka Ülem-Burgundia aastal 933 kuningas Rudolf II võimu alla Arelaati, mis ise kukkus kokku seoses feodaalse anarhiaga pärast valitseva suguvõsa hääbumist aastal 1032. Arelaat läks Saksa-Rooma riigi kontrolli alla, kui selle päris keiser Konrad II Saali dünastiast, Burgundia hertsogkonda hakkas valitsema Prantsuse Kapetingide kõrvalharu.
Aastal 982 sai Itaalia kuninga Adalbert II poeg, Mâconi krahv Burgundia hertsogkonnas Otto Wilhelm oma ema Gerberga käest Burgundia krahvkonna. Seetõttu sai temast Bosoniididest Burgundia hertsogite kõrvalharu, krahvliku Burgundia-Ivrea dünastia esiisa, kes põlvnes 10. sajandi hertsog Rudolfi vennast Hugues Mustast ja Hugues' väimehest Gilbertist. Otto Wilhelm päris pärast oma kasuisa hertsog Henri I surma ka Burgundia hertsogkonna, kuigi hertsogkonna konfiskeeris tagastatud läänina Prantsusmaa kuningas Robert II kaks aastat hiljem. Ta oli võimeline säilitama valitsemise vaid Arelaadi krahvkonna üle, residentsiga Doles. Kaubateede areng üle Juura ja soolakaevanduste areng kindlustasid krahvkonna õitsengu ja selle linnad säilitasid feodaalkonfliktides oma vabaduse ja erapooletuse.
11. sajandi lõpus ülendas Konradi poeg keiser Heinrich III Besançoni peapiiskopi ülemkantsleri ametisse ja andis Besançonile auastme Reichsstadt (riigilinn) keisri otseses alluvuses. Gui de Bourgogne, Burgundia krahvi Renaud II vend, sai hiljem paavstiks ja sõlmis keiser Heinrich V-ga Wormsi konkordaadi. 12. sajandil lubas keiserlik kaitse Besançonile arengut, kuid aastal 1127, pärast Guillaume III mõrvamist, raputas tema nõbu Burgundia krahv Renaud III keiserliku ikke maha. Burgundiat hakati sestpeale kutsuma "Franche-Comté", "vabakrahvkond".
pisi|vasakul|125px|Burgundia vabakrahvkonna vapp 13. sajandist
Hugues' ja Adelaide'i poeg Otto IV oli Burgundia feodaalkrahvidest viimane. Ta abiellus esmalt Bari krahvi tütrega, siis Prantsusmaa kuninga (1226–1270) Louis IX venna lapselapse, krahvinnna Mahaut d'Artois'ga. See abielu tõi krahvkonna Prantsusmaa mõju alla. Otto IV ja Mahaut' tütred Jeanne ja Blanche abiellusid vastavalt Prantsusmaa kuningate (1316–1322) Philippe V ja (1322–1328) Charles IV, kuningas (1285–1314) Philippe IV poegadega. Jeanne'ist sai Prantsusmaa kuninganna pärast Tour de Nesle afääri üheks kangelannaks olemist. Selles samas afääris leiti Blanche abielurikkumises süüdi olevat ja vangistati elu lõpuni. Need sündmused on talletatud Maurice Druoni ajaloolises romaanisarjas Neetud kuningad.
Pärast tülitsemist parunitega ja pärast uut mässu Prantsusmaa vastu Jean de Chalon-Arlay juhtimisel loovutas Otto IV krahvkonna kaasavarana oma tütrele ja määras Prantsusmaa kuninga aastal 1295 kaasavara hooldajaks. Tütre ja pärijanna Jeanne'iga abielludes taasühendas Burgundia hertsog Eudes IV hertsogkonna ja krahvkonna oma võimu alla; talle järgnes troonil tema pojapoeg hertsog Philippe I. Personaalunioon katkes taas aastal 1361 pärast Philippe'i surma pärijateta, kui Burgundia hertsogkond arestiti tagastatava läänina Prantsusmaa kuninga (1350–1364) Jean II poolt, samas keiserliku krahvkonna päris Philippe'i tädi Marguerite I, krahv Otto IV lapselaps. Aastal 1382 pärandas ta oma valdused oma pojale, Flandria krahv Louis II-le.
Kuna Louis II ei jätnud meessoost pärijaid, oli Burgundia krahvkond osa tema tütre Marguerite tohutust kaasavarast, mille aastal 1405 päris selle poeg, Burgundia hertsog Jean Kartmatu. Krahvkonda ja hertsogkonda valitseti taas personaalunioonis tema järeltulijate poolt Valois-Burgundia dünastiast kuni hertsog Charles Südi surmani 1477. aasta Nancy lahingus. Tema nõbu, Prantsusmaa kuningas (1461–1483) Louis XI okupeeris kohe krahvkonna, millele oli ägedalt vastu Habsburgi ertshertsog Maximilian I, Charlesi tütre Marie abikaasa. Kuigi prantslased kaotasid aastal 1479 Guinegatte lahingu, säilitasid nad krahvkonna, kuni Louis' järglane, kuningas Charles VIII, soovides vabaneda konfliktidest krahvkonna pärast, et tungida Napolisse, loovutas selle 1493. aasta Senlis lepinguga jälle Saksa-Rooma keiser Maximilianile ja tema pojale Philipp Ilusale. Koos Madalmaadega läks Burgundia krahvkond Habsburgide Hispaania, kuni see Nijmegeni rahuga aastal 1678 lõplikult Prantsusmaaga liideti.
Habsburgid (1482–1678)
Aastal 1678 annekteeris Burgundia krahvkonna Nijmegeni rahu kohaselt Prantsusmaa.
Farsi uudisteagentuur
Farsi uudisteagentuur (pärsia keeles خبرگزاری فارس ; inglise keeles Fars News Agency, lühend FNA) on Iraani uudisteagentuur. Kuigi agentuur reklaamib end "Iraani juhtiva sõltumatu uudisteagentuurina", peavad välismaised meediakanalid Farsi agentuuri tihti Iraani valitsuse "poolametlikuks käepikenduseks". Kogu agentuuri toodetud sisu on Creative Commonsi litsentsi all.
Intervjuu Egiptuse presidendiga
2012. aasta juunis avalikustas Farsi uudisteagentuur intervjuu Egiptuse presidendi Muḩammad Mursīga, kes olevat agentuurile öelnud, et tahab taastada suhted Iraaniga ning "üle vaadata" rahulepingu Iisraeliga. Mursi vaidlustas hiljem intervjuu ehtsuse. Farsi agentuur vastas süüdistusele heliklipiga, mille väitis olevat intervjuu ajal tehtud. Araabia meediakanal Al Arabiya tsiteeris hiljem anonüümseks jäänud eksperte, kelle sõnul polnud heliklipis tegemist Mursi häälega.
Pseudouudis The Onionilt
2012. aasta septembris avaldas Farsi agentuur loo, mille oli saanud Ameerika Ühendriikide satiirilehelt The Onion. Uudises seisis, et "valdav enamus maapiirkondades elavatest valgetest ameeriklastest eelistaks tulevastel valimistel Ameerika Ühendriikide presidendile Barack Obamale Iraani presidenti Maḩmūd Aḩmadīnezhādi". Iraani versioon "uudisest" kirjutati maha sõna-sõnalt, sisse jäeti ka väljamõeldud tsitaat väljamõeldud Lääne-Virginia kodanikult, kes ütles, et läheks isegi pesapallimängule pigem Ahmadinezhadiga, kuna "ta võtab riigikaitset tõsiselt ning ei laseks, nagu Obama, geidest meeleavaldajatel endale öelda, kuidas riiki juhtida".
Farsi uudisteagentuur vabandas hiljem oma vea pärast, kuid väitis siiski, et suurem osa ameeriklastest eelistaks ükskõik keda väljastpoolt Ameerika poliitilist süsteemi president Obamale ja Ameerika riigimeestele.
"Ajamasina" lugu
Aprillis 2013 edastas agentuur loo 27-aastasest Iraani leiutajast, kes olevat leiutanud ajamasina, mis aitas inimestel näha tulevikku. Paar päeva hiljem lugu eemaldati ning asendati looga, kus Iraani valitsusametnik väitis, et ühtegi sellist seadet pole registreeritud.
"Tulnukate agenda" lugu
2014. aasta jaanuaris postitas Farsi uudisteagentuur sarja lugusid, kus väitis, et Ameerika Ühendriikide julgeolekupoliitikat juhivad tulnukad. Teates väideti, et tõestust sellele leiab Edward Snowdeni FSB raportist. Väideti, et Ühendriikide valitsuse tööd juhib aastast 1945 salaja tulnukate "varivalitsus".
Salman Rushdie fatva
Veebruaris 2016 oli Farsi agentuur üks neljakümnest Iraani uudisteagentuurist, mis seadis seoses "Saatanlike värsside" juhtumiga üles pearaha Salman Rushdie tabamiseks. Farsi uudisteagentuur lubas Rushdie tapjale 30 000 dollarit.
Susta
Susta on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Gavieze vallas.
Küla tekkis endise Susta mõisa (Susten) keskuse juurde. Aastail 1945-1954 asus seal Susta külanõukogu halduskeskus. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Baddeckenstedt
Baddeckenstedt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 20,47 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3055 inimest. Vald asub kreisi eksklaavis, umbes 10 km Salzgitterist edelas ja 30 km Braunschweigist edelas.
Baddeckenstedti vald koosneb järgmistest küladest:
pisi|tühi|Baddeckenstedt
Urartu
pisi|Urartu tänapäeva riigipiiride taustal, [[8. sajand eKr|8. sajandil eKr]] Urartu (assüüria keeles māt Urarṭu ; babüloonia keeles Urashtu) ehk Urartu kuningriik ehk Vani kuningriik (urartu keeles Biai või Biainili ; armeenia keeles Ուրարտու (Urartu)) umbes 860 – 590 eKr Armeenia mägismaal asunud kuningriik, mille keskmes oli Vani järv praeguse Türgi idaosas. Selle pealinn Tušpa asus Vani järve kaldal, ligikaudu samas asub tänapäeval Vani linn. pisi|Urartu kuningas [[Sarduri II kaarikul. Kujutis pronkskiivril]] Riigi suurima vägevuse ajal 8. sajandil eKr ulatus riik Põhja-Mesopotaamiast Lõuna-Kaukaasiani ning läänes välja Vahemereni hilisema Kiliikia alal. Riigi territoorium hõlmas osa tänapäeva Türgi alast, kogu tänapäeva Armeenia ala Sevani järve ümbruses, tänapäeva Iraani ala loodeosa Urmia järve ümbruses, ning tänapäeva Gruusia ala lõunaosa ja osa tänapäeva Aserbaidžaani alast. Riik ulatus Kura jõest põhjas Tauruse eelmägedeni lõunas ning Eufrati jõest läänes Kaspia mereni idas. Urartu pindala oli umbes 520 000 km². pisi|vasakul|Kimmerlaste invasioonid Kolhethi, Urartu ja Assüüria vastu 715–713 aastatel eKr pisi|Urartu ja [[Assüüria alad 8-6. sajandil eKr]] pisi|Urartu kindluse varemed [[Vani järve ääres Urartu muistses pealinnas Tušpas]]
Rangelt võttes on Urartu assüüriakeelne nimi piirkonna kohta, seal asunud riigi kohta kasutatakse tänapäeva historiograafias nimetust Urartu kuningriik või nime Biainili (nimi, mida kasutati urartukeelsetel raidkirjadel). Vajadust eristada piirkonda riigist kirjutas juba Friedrich Wilhelm König 1955. aastal. Urartu vastab tänapäeva Armeenia mägismaale, mis asub Väike-Aasia, Mesopotaamia ja Kaukasuse mägede vahel.
8. sajandi lõpul eKr saavutas Assüüria kuningas Sargon II võidu Urartu kuninga Rusa I üle. 6. sajandi algul eKr, mil Meedia purustas Babüloonia abiga Assüüria, vallutasid meedlased ka Urartu. 6. sajandi esimesel poolel urartulased ja nende kultuur kadusid, loovutades koha armeenlastele.
Urartu aegadest pärineb terve rida nüüdse Armeenia linnu. Nii rajas kuningas Argišti I 8. sajandil eKr kindluse Araksi jõe äärde tänapäeva Armaviri, 782 eKr Armeenia hilisema pealinna Jerevani, 785 eKr on esmamainitud praeguse Gruusia ala linna Džavahhethit (Zabahha nime all).
Urartut mainitakse tema peamise lõunapoolse vaenlase Assüüria allikates (10.–8. sajand eKr). Seetõttu on saanud paigutada Urartu kuningad Vana-Lähis-Ida kronoloogiasse. Urartu riigi alalt on leitud palju Urartu raidkirju. Arheoloogilised väljakaevamised on võimaldanud Urartu riigi ja kultuuri kohta rohkem teada saada. On ilmnenud Assüüria mõju ning ka tugev omapära kindlustuste ehituse alal ning kvaliteetse pronksmetallurgia näol.
Avastamine
pisi|[[Sarduri I "Annaalide" avastamine Venemaa ekspeditsiooni poolt 1916]]
Gaviezes stacija
Gaviezes stacija on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Gavieze vallas.
Küla asub valla lääneosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel Otaņķe jõe kaldal. Gaviezes stacija jääb valla keskusest Gaviezest 5, piirkonna keskusest Grobiņast 13,5 ja Riiast 219 kilomeetri kaugusele.
Urartu
Avastamine
Mälestus Urartu riigist kadus pärast Urartu ja Assüüria riigi langust 7. sajandi lõpus kuni 6. sajandi alguses eKr. Vanakreeka autorid seda ei maini ning Piiblis on selle nimi sees ainult Ararati mäe nimena. 19. sajandi Lääne reisijaid panid tähele Urartu kindlustusi Vani järve ääres, kuid omistasid need assürlastele, eriti legendaarsele Semiramisele, toetudes Movses Horenatshile. Friedrich Schulz, kelle sinna saatis Société asiatique, leidis sealt palju Urartu kuningate raidkirju, mis avaldati 1840. Mõni aasta hiljem, pärast kiilkirja lugemise algust Assüüria pealinnades tehtud avastuste järel, saadi need omistada kuningas Menuale. Urartu esemeid hakkas jõudma algul İstanbuli ja Peterburi, hiljem Lääne-Euroopa muuseumidesse. Need pärinesid illegaalsetelt väljakaevamistelt. Esialgu omistati neid assüürlastele, kelle tsivilisatsiooni üha paremini tundma õpiti. Urartut mainiti paljudes nende tekstides, ja nii osati Vani järve äärsed mälestised Urartule omistada. Iraagi kristlane Hormuzd Rassam, kes töötas Briti Muuseumi heaks, tegi väljakaevamisi Toprakkales, kuid sai sealt ainult mõned esemed. Aastal 1898 läks sinna C. Lehmann-Haupt, kes ei leidnud palju rohkem. Aastal 1916 leidis Venemaa ekspeditsioon Vani kaljult steeli, mis räägib Sarduri I vägitegudest. Sel ajal oli Urartu varemete vastu huvi vähe ning Urartut tunti peamiselt Assüüria allikate järgi.
Gaviezes stacija
Küla tekkis endise Gavieze raudteejaama juurde. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Urartu
Avastamine
Enne 1940. aastat märkasid Nõukogude arheoloogid vanaaja mälestisi Armeenias. Esimesed suuremad väljakaevamised võeti ette Karmir Bluris kunagise Teišebaini kohal Boriss Piotrovski juhtimisel.
Gaviezes stacija
Külas kasvav saar ümbermõõduga 3.53 ja kõrgusega 22 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2005 oli külas elanikke 11.
Urartu
Viited
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelseid artikleid en:Urartu, saksakeelset artiklit de:Urartäisches Reich ning venekeelset artiklit ru:Урарту seisuga 21. detsember 2011.''
Aleksandrija (Leedu)
pisi|left|Aleksandrija kirik Aleksandrija on küla Leedus Skuodase rajoonis, Aleksandrija valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Seal on ka kalmistu.
Aleksandrijat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1660, mil see kandis nime Truikinai. Sel aastal lasi Aleksander Kazimierz Sapieha sinna puidust kabeli ehitada. Aastal 1778 pandi küla inventariraamatusse kirja kui Trokiny. Aastal 1785 ehitati külla kabeli asemele kirik.
Kohaliku legendi kohaselt rajanud kabeli hoopis Aleksander Sapieha isa Truikinas, kes lasi hobuse liikvele ja sinna, kuhu see seisma jäi, rajas ta kiriku. Kiriku nimetas ta oma poja Aleksandri järgi, kiriku juurde tekkinud küla sai aga nime tema enda järgi.
Nõukogude ajal oli Aleksandrija kohaliku kolhoosi keskasulaks.
7. novembril 2007 sooritasid politseinikud külas avarii, milles hukkus kolm inimest. Avarii tagajärjel astusid tagasi nii toonane siseminister Raimondas Šukys, kui ka politsei ülemkomissar Vytautas Grigaravičius.
Jimmy Connors
James Scott Connors (sündinud 2. septembril 1952 Santa Barbaras California osariigis) on Ameerika endine tennisist ja maailma esinumber. Meeste profitennise assotsiatsiooni (ATP) edetabelis oli ta toona rekordiliselt 160 järjestikust nädalat aastatel 1974–1977 ja karjääri jooksul kokku 268 nädalat. Ta on esimene meesmängija, kes on olnud esikohal üle 200 nädala.
Tänu pikale ja viljakale karjäärile on siiani Connorsi päralt endiselt kolm silmapaistvat avatud ajastul (Open Era) meeste üksikmängu rekordit: 109 turniirivõitu, 1557 mängitud matši ja 1274 matšivõitu. Tema saavutuste hulka hulka kuuluvad kaheksa peamist võistlust (Open Era ühisrekordid hõlmavad viit USA lahtiste meistrivõistluste võitu, kaks Wimbledoni võitu, üks Austraalia lahtiste meistrivõistluste võit), kolme ATP aastalõputurniiri võitu ja 17 Grand Prix' supersarja võitu.
1974. aastal sai temast Open Era teine ​​mees, kes võitis kalendriaasta jooksul kolm peamist võistlust ja ta ei osalenud neljandal, Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel. 1982. aastal võitis ta nii Wimbledoni kui ka USA lahtised meistrivõistlused ning teda peetakse lisaks 1974. ja 1976. aastaks selle aasta esikohamängijaks. Pensionile jäi ta 1996. aastal 43-aastaselt.
Liblikas (Kivirähk)
"Liblikas" on Andrus Kiviräha 1999. aastal ilmunud fantaasiaromaan Estonia teatri algusaegadest.
"Liblika" minajutustaja on näitleja August Michelson (Mihkelsoo), peategelane näitleja ja tantsijatar Erika Tetzky. Kiviräha jutustuses on Erika Estonia teatri hing, liblikas tähistab metafoorina nii Erika Tetzkyt kui ka Estonia teatrit. Teatri poeesiale, fantaasiale ja vabadusele vastandub hall koer, kes Kiviräha sõnul "sümboliseerib surma ja reaalsuseprintsiipi", eluproosat selle kirjanduslikus tähenduses.
"Seega on Kivirähk reaktsiooniline romantik," kirjutab "Liblika" kohta kirjanik ja kriitik Mihkel Mutt. "Tema mälestusveste, ühtaegu travestialik ja groteskne, teisalt vanamoodsalt, häbelikult ja sümpaatselt humanistikke väärtustusi meelde tuletav, on õnnestunud teos, kus valitseb aine ja esituse haruldane kooskõla, nagu oleks see värvilaik tõepoolest ühekorraga tekkinud." "Tegu on puhta – rõhutan: puhta –, vaimustava blufiga, haarava raamatuga, mis ehk ei asenda teatriajalugu, aga ületab, ülendab selle," arvustas raamatut poetess Doris Kareva.
Vaatamata positiivsele vastuvõtule on "Liblikas" hiljem jäänud Kiviräha eestlust dekonstrueerivate romaanide "Rehepapp" ja "Mees, kes teadis ussisõnu" varju.
Raamat on ilmunud kirjastuselt Tuum kahes trükis (1999 ja 2007).
Lacoste
Lacoste on Prantsusmaa ettevõtte, mille asutasid 1933. aastal tennisemängija René Lacoste ja André Gillier.
Ettevõtte peakorter asub Troyes Prantsusmaal. Ettevõte valmistab ja müüb rõivaid, jalanõusid, spordiriideid, prille, nahktooteid, parfüüme, käterätikuid ja kelli. Ettevõtte kaubad võib ära tunda rohelise krokodilli logo järgi.
2012. aasta novembris ostis Lacoste'i Šveitsi perekontsern Maus Frères.
Andryusha-klassi miinitraaler
Andryusha klassi miinitraaler (Projekt 1256 Topaz) oli Nõukogude Liidus valmistatud eksperimentaalne solenoidne miinitraaler-miinilõhkaja.
Laevad
Kokku valmistati 1974. aastal kaks seda klassi laeva:
Kirjeldus
Laevakered olid plastikust. Neil olid võimsad peamasinad, mis pidid tekitama tugevat müra, neutraliseerimaks või initsieerimaks meremiine. Samuti olid neil solenoidsed seadmed tugeva elektromagnetvälja tekitamiseks ja seeläbi miinide lõhkamiseks. Laeva korsten oli tegelikult gaasiturbiinseadmetele, kuna diisel-peamasinate väljalaskesüsteem oli parrastes. Et laev võis oma tegevuse ajal ka ise kergesti hukkuda, paigaldati kaugjuhtimissüsteem (telejuhtimissüsteem) RTU-2V. Kaugjuhtimissüsteem aga polnud piisavalt toimiv ja nii kasutati laevu tegelikult vaid mehitatuina.
Ajalugu
Laevad kuulusid Balti laevastiku 94. punalipulise miinitraalerite brigaadi 40. kaardiväe baasitraalerite divisjoni ja kodusadam oli Tallinnas asuv Miinisadam. Arvatavasti sõitis BT-177 1970-ndatel Katariina kai juures navigatsiooni-lohakusvea tõttu kividesse ja vigastas vööri.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist jäid laevad seisma. Juunis 1993 kustutati mõlemad laevastiku nimekirjast ja pärast Miinisadama ülevõtmist 1994. aasta suvel Eesti mereväe poolt lammutati sealsamas paari aasta jooksul.
Ibrahim Baylan
pisi|Ibrahim Baylan (aastal 2009) Ibrahim Baylan (sündinud 15. märtsil 1970 Salahis) on Türgi päritolu Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta on 3. oktoobrist 2014 Rootsi energeetikaminister. Lisaks on ta 25. maist 2016 Rootsi poliitika koordineerimise minister.
Ta sündis 1970. aastal Salahis Mardini provintsis assüürlaste perekonnas; perekond on Süüria õigeusku. 1980. aastate alguses kolis pere Türgist Rootsi; elama asuti Norsborgi Stockholmi läänis. Pärast keskkooli lõpetamist ja ajateenistust kolis ta 1993. aastal Umeåsse ja asus õppima Umeå Ülikooli.
Leili Muuga
Leili Muuga (14. november 1922 Maima küla, Oiroodi autonoomne oblast, Vene NFSV – 1. august 2016) oli eesti maalikunstnik.
Leili Muuga sündis Venemaal maamõõtja perekonnas. 1925. aastal kolis perekond Pjatigorskisse ja sealt edasi 1938. aastal Naltšikisse. 1940. aastal lõpetas ta seal kuldmedaliga keskkooli.
Aastatel 1940–1941 õppis ta Moskva Tehnoloogia Instituudis keemiat, järgnevad kaks aastat töötas kunstiateljee meistri ja juhendajana ning meditsiiniõena. Aastatel 1943–1945 õppis ta Ordžonikidze Mäe ja Metallurgia Instituudis ning jätkas õpinguid Leningradi Mäeinstituudi IV kursusel.
1946. aastal kolis pere Tartusse, kus tulevane kunstnik leidis tööd joonestaja-konstruktorina Arhitektuurivalitsuse juures projekteerimisbüroos. Maaliõpinguid alustas ta aastatel 1947–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis Alfred Kongo käe all ning lõpetas õpingud Tallinnas 1953. aastal Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis. Aastatel 1962–1977 töötas ta samas koolis õppejõuna, seejärel hakkas vabakunstnikuks.
Looming
Tema loomingus moodustavad valdava osa maastiku- ja meremaalid, silmapaistvad on suured kompositsioonid. Järjepidevalt on Muuga viljelenud aga ka emotsioone ja intiimset õhustikku peegeldavaid lillemaale ja natüürmorte.
Leili Muuga töid on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna Kunstihoone Fondis, Tretjakovi Galeriis ja Venemaa mitme kunstimuuseumi kogudes.
Mazgavieze
Mazgavieze on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Gavieze vallas.
Küla asub valla lääneosas, merepinnast 25 meetri kõrgusel Otaņķe jõe kaldal. Mazgavieze jääb valla keskusest Gaviezest 5, piirkonna keskusest Grobiņast 13,5 ja Riiast 219 kilomeetri kaugusele.
Külas kasvavad pärnad ümbermõõtudega 4.06, 3.86 ja 4.03 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2005 oli külas elanikke 14.
Elbe vald (Alam-Saksi)
Elbe on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 16,71 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1514 inimest.
Burgdorf (Wolfenbüttel)
Burgdorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 24,06 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2261 inimest.
Netišõn
Netišõn (ukraina keeles Нетішин) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis. Linn asub Gorõni jõe ääres, Hmelnõtskõi oblasti ja Rivne oblasti piiril.
Netišõnit on ürikutes esmamainitud 1542. aastal. Poola teise jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu.
Linnaõigused sai Netišõn 1984. aastal, oblastilise alluvusega linnaks 1993. aastal.
Netišõnis asub Hmelnõtskõi tuumaelektrijaam.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Netišõni elanikest ukrainlasi 87,5%, venelasi 9,8%, poolakaid 0,8% ja valgevenelasi 0,4%.
Kati Tänavsuu
Kati Tänavsuu (sündinud 28. jaanuaril 1980) on eesti geoloog. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli geoloogia erialal 2002. aastal.
Känguru
Känguru on peamiselt hüpates liikuv pikkade tugevate tagajalgadega ja võimsa sabaga Austraalia ja Okeaania kukkurloom kängurulaste (Macropodidae) sugukonnast. Kängurute nimetust kasutatakse kängurulaste sugukonna suurima nelja liigi kohta. Kängurud ei moodusta monofüleetilist taksonit. pisi|Ida-hallkänguru pojaga
Etümoloogia
Sõna "känguru" tuleneb Austraalia aborigeenide guugu-yimithirri-keelsest sõnast gangurru, mis viitab ida-hallkängurule. Sõna "känguru" kasutas esimesena 12. juulil 1770 inglise loodusteadlane Joseph Banks oma päeviku sissekandes.
Ingliskeelse sõna kangaroo kohta on levinud legend, et sõna kangaroo tähendas guugu-yimithirri keeles 'ma ei mõista sind'. Selle legendi järgi uurisid James Cook ja Banks Endeavouri jõe piirkonda, kuni nad kohtasid ühte looma. Nad küsisid kohalikelt, kuidas seda looma nimetatakse, mille peale kohalikud olid vastanud "kangaroo", mis tähendab "ma ei mõista sind". Cook arvas, et see oligi selle looma nimetus. See lugu kummutati 1970. aastatel keeleteadlase John B. Havilandi guuru-yimithirri rahvaste uurimistöös.
Taksonoomia ja kirjeldus
Känguruteks nimetatakse nelja liiki.
Perekonda Osphranter kuuluvad veel kaks liiki, harilik vallaru (Osphranter robustus) ja mustvallaru (Osphranter bernardus). Kuna neid ei peeta känguruteks, on kängurud parafüleetiline rühm.
Toitumine
Kängurute magu on erinevalt mäletsejalistest ühekambriline. Kängurud on rangelt herbivoorsed, süües peamiselt rohttaimi ja puhmaid.
Kängurud on võimelised elama kuid ilma joomata, juhul kui nad saavad piisavalt vedelikku oma toidust.
Käitumine
pisi|Punakängurud kaklemas Kängurute karja nimetatakse inglise keeles mob. Sellistes gruppides on 10 või rohkem isendit. Gruppides elamine kindlustab kaitse nõrgematele isenditele. Üks kängurutele omane sotsiaalne käitumine on ninade vastastikune puudutamine ja nuusutamine, mis toimub üksiku isendi liitumisel karjaga. Selline käitumine tekitab karjas ühtekuuluvustunde ja ennetab agressiooni karjaliikmete vahel. Tervitamine isas- ja emasloomade vahel on tavaline, kusjuures suuremad isased tutvuvad emasloomadega tihemini. Emaslooma ja poja vahel tekib tugev side imetamise ajal, kui ema oma poega puhastab. Emasloom hoolitseb oma järglase eest ka pärast imetamist. Isasloom paaritub mitme emasloomaga. Paaritumisvalmis emasloomad saadavad isasloomadele silmnähtavaid signaale. Isasloom jälgib emaslooma igat liigutust ning läheneb talle ettevaatlikult, et emast mitte eemale hirmutada. Niisugune paaritumiskäitumine võib aega võtta mitu päeva ja tõmbab teiste isasloomade tähelepanu.
Kaklused on iseloomulikud kõigile känguruliikidele. Kaklused võivad olla lühikesed või pikemad ja rituaalsed. Tavalisemad kakluste põhjused on paaritumisvalmis emaste või joomiskohtade üle. Suured isasloomad lükkavad sageli tagasi väiksemate isendite väljakutseid.
Vaenlased
Kängurutel ei ole palju looduslikke vaenlasi. Nende arvatav suurim looduslik vaenlane, kukkurhunt, on tänapäevaks välja surnud.
Tänapäeval kujutavad kängurutele ohtu dingod ja võõrliigid, nagu rebased, metskassid ning kodu- ja metskoerad.
Kohastumused
Kängurutel on arenenud mitmeid kohastumusi kuival, viljatul maal ja varieeruvas kliimas elamiseks. Kuuma ilmaga lakuvad kängurud käppasid ning tõmbavad end küüru, et väiksem osa kehast oleks päikese käes. Külma ilma korral kasutavad nad karvastikku isolatsioonina.
Poegimine
Kukkurloomadele iseloomulikult sünnivad järglased väga varases arengustaadiumis, pärast 31–36-päevast tiinust. Sündides on ainult esijäsemed piisavalt arenenud, et vastsündinu saaks ronida kukrusse ja kinnituda nisale. Poeg jääb kukrusse üheksaks kuuks, enne kui hakkab kukrust väljas käima. Emasloom toidab poega, kuni see on 18 kuu vanune.
Känguru ja inimesed
Kängurud mängivad olulist rolli Austraalia aborigeenide ajaloos. Kängurud on austatud loomad riigi erinevates piirkondades. Känguruid on kütitud liha ja naha pärast, tänapäeval kütitakse neid Austraalias kohati arvukuse piiramiseks.
Kängurud ründavad inimesi harva ilma põhjuseta. Teada on vaid üks kängururünnak aastast 1936, mis lõppes inimese surmaga.
Arvatakse, et mõned farmerid mürgitavad känguruid, et neid oma põldudelt eemal hoida. Teda peetakse nii ohuks kui ka tüütuseks. Kuna surnud looma mürgistuse allikat on raske tuvastada, on farmereid selles tegevuses raske takistada.
Uus-Ihaste asulakoht
Uus-Ihaste asulakoht on asulakoht Tartus Uus-Ihastes. Asulakoht pärineb umbes 8000 eKr ja on seetõttu vanimad inimasustuse jälgi Tartus.
Trussardi
pisi|Trussardi logo Trussardi on Itaalia moemaja, mille asutas 1911. aastal Dante Trussardi. Moemaja peakorter asub Bergamos.
Pärimusteater Loomine
Loomine (täisnimega Sihtasutus Eesti rahvapärandi ja kirjavara esitamise selts LOOMINE, rahvasuus Pärimusteater Loomine) on 16. detsembril 2004 Eesti Rahvusliku Folkloorinõukogu ja Eesti Teatriliidu asutatud selts (ühtlasi ka teater). Selts asub Tallinnas aadressil Vene tänav 6. Seltsi eesmärk on teatrilavale tuua eesti folkloorset pärandit ja väärtkirjandust, samuti soome-ugri ja teiste väikerahvaste loomingut.
Trussardi
Moemaja alustas tegevust nahast kinnaste tootjana ja laiendas oma valikut muude nahktoodetega 1970. aastatel pärast seda, kui Nicola Trussardi võttis firma üle oma onult Dante Trussardilt. 1980. aastatel hakkas ettevõte lisaks rõivastele tootma ka parfüüme ja teksasid.
Pärimusteater Loomine
Seltsi juhib Erika Kaljusaar.
Trussardi
1990. aastateks müüs Trussardi oma tooteid rahvusvaheliselt, suurimateks turgudeks on Itaalia ja Jaapan. Alates 2014. aastast on tegevjuht Tomaso Trussardi, loovjuht Gaia Trussardi ja Trussardi Groupi president Maria Luisa Trussardi.
GAS
GAS või Gas võib tähendada järgmist:
UMB
UMB või Umb võib tähendada järgmist:
Haverlah' vald
Haverlah on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 16,84 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1636 inimest.
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarne Assamblee
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarne Assamblee (OSCEPA) on üks Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni organitest.
320-liikmelise assamblee põhiülesandeks on aidata kaasa parlamentidevahelisele dialoogile. Assamblee kõrgeimaks esindajaks on president, kes valitakse ametisse kord aastas peetaval Assamblee istungil. Üheaastase ametiaja täitumisel võidakse president täiendavaks üheaastaseks ametiajaks tagasi valida.
2014. aasta juuli alguse seisuga olid kõigi kolme OSCEPA Peakomitee (General Committee) eesotsas naised; komiteede üheksast ametikohast seitsmel on samuti naised.
Assamblee XXIII istung toimus Aserbaidžaani pealinnas Bakuus 28. juuni – 2. juuli 2014.
Assamblee võttis 2. juulil vastu Bakuu deklaratsiooni. Dokumendi kesksete teemade seas on Ukraina kriis. Venemaa Föderatsiooni poolt Helsingi põhimõtete rikkumist käsitleva resolutsiooni 20. punktis nõutakse, et Venemaa Föderatsioon lõpetaks sõjalennukite provokatiivsed ülelennud Põhjamaade-Läänemere piirkonna kohal, kutsuks kohe tagasi relvajõud Balti riikide piiridelt ning lõpetaks õõnestustegevuse Eesti, Läti ja Leedu etnilise vene elanikkonna hulgas.
Bakuu deklaratsiooni vastuvõtmise poolt hääletas 97 parlamendiliiget, vastu hääletas üks parlamendiliige.
5.–9. juulil 2015 Soome pealinnas Helsingis toimunud XXIV istungil võeti vastu 2015. aasta Helsingi deklaratsioon.
Äripäeva rikaste edetabel
Äripäeva rikaste edetabel (ka (Äripäeva) Rikaste TOP) on Äripäeva koostatud edetabel Eesti kõige rikkamate inimeste kohta.
Heere vald
Heere on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 15,28 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1115 inimest.
Selli asundus
Asundus moodustati 1920. aastatel. 1977 liideti asundus Selli külaga.
Bay City
Bay City on mitme paiga nimi. Samuti on see San Francisco ja Santa Monica ning Hamiltoni hüüdnimi.
Sehlde
Sehlde on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 20,38 km². 31. detsembril 2017 elas seal 910 inimest.
Bay City (Oregon)
Bay City on linn Ameerika Ühendriikides Oregoni osariigis Tillamooki maakonnas.
Tõreda
Tõreda oli küla Jõgevamaal.
1977 liideti Tõreda küla Tähkverega.
Fornovo lahing
Fornovo lahing oli 6. juulil 1495. aastal Parmast 30 km edelas toimunud lahing Veneetsia liiga ja Prantsusmaa kuninga Charles VIII vägede vahel.
Lahingu tulemusel õnnestus Veneetsia liigal lüüa Prantsuse kuninga väed ajutiselt välja Apenniini poolsaarelt. Fornovo lahing oli Itaalia sõdade esimene suurem lahing.
Prantsuse Charles VIII armee koosnes prantslastest, Šveitsi palgasõduritest ja itaallastest; Veneetsia liiga väed koosnesid Milano ja Veneetsia väeosadest, mis olid suures osas kokku pandud palgasõduritest – itaallastest, dalmaatslastest, kreeklastest ja sakslastest.
pisi|upright=1.5|Fornovo lahing 6. juuli 1495, tundmatu XV–XVI saj autor Lühikeses, umbes tund aega kestnud, kuid see–eest verises (kokku umbes kolm tuhat langenut) kokkupõrkes ei saavutanud kumbki pool otsustavat ülekaalu.
Märt Pius
Lõpetas 2008. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25.lend).
Minamata
pisi|Minamata haiguse mälestusmärk Minamata (jaapani 水俣) on linn Jaapanis Kyūshū saarel Kumamoto prefektuuris. Asub Yatsushiro mere ääres.
Märt Pius
2012. aastast töötab Tallinna Linnateatri näitlejana.
Isiklikku
Tema kaksikvend on näitleja Priit Pius.
Minamata
2001. aastal sai Minamata Jaapani ökolinna nimetuse. 2004 ja 2005 võitis linn Jaapani parima ökolinna tiitli.
Märt Pius
Isiklikku
Ta abiellus 9. juunil 2019 näitleja Saara Kadakuga. 25. märtsil 2017 sündis tütar Susanna, 31. mail 2020 poeg Mihkel.
Minamata
Linna elanikud sorteerivad oma olmejäätmeid 24 liigiks.
10. oktoobril 2013 sai 94 riigi esindaja allkirjad Minamata konventsioon, mis loodi selleks, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda inimtekkelise elavhõbedasaaste eest.
Denkte vald
Denkte on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 18,16 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2819 inimest.
Ülle Einasto
Ülle Einasto (7. detsember 1946 Tallinn – 16. veebruar 2021) oli eesti sisearhitekt ja vabadusvõitleja. Lõpetanud 1971. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi sisearhitektuuri erialal, elas ta pärast abiellumist Tartus ning töötas sisearhitektina Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses (hilisem Kultuurimälestiste Riiklik Projekteerimisinstituut – KRPI), Tartu Majaehituskombinaadis ja Eesti Pimedate Ühingus.
Tema tuntumate tööde seas on Tartus ennistatud Püssirohukeldri ja Vanemuise teatri väikse maja põlengujärgne sisekujundus.
1970. aastate teisel poolel hakkas Ülle Einasto osalema rahvuslikus vastupanuliikumises. Abikaasa Peeter Einasto (1939–2020) oli kaudselt osalenud Eesti demokraatliku liikumise tegevuses ja ülekuulamistel andnud KGB-le nii enese kui ka kaaslaste kohta tunnistusi, mida KGB saanuks kasutada süüdistusmaterjalina eelseisval demokraatide kohtuprotsessil. Ent Ülle Einasto mõjul ütles abikaasa KGB suureks meelehärmiks kohtuprotsessil neist ohtlikest ütlustest lahti.
Leivatöö ja kahe väikse poja kasvatamise kõrvalt tegeles Ülle Einasto inim- ja rahvusõiguse juhtumite väljaselgitamise, võimude poolt keelatud kirjanduse paljundamise ja levitamisega ning kujundas vastupanuliikumise põrandaaluse kroonika "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis" ja omakirjastusliku ajakirja Isekiri numbreid. Abistas poliitvange ja nende perekonnaliikmeid, edastades muuhulgas regulaarselt telefonitsi teavet Stockholmis tegutsenud Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse esimehele Ants Kipparile (1912–1987). Samuti vahetas ta infot Läti ja Leedu vastupanijate ning Moskva ja Leningradi inimõiguslastega.
Ülle Einasto lõi kaasa ka avalikus vastupanuvõitluses. Näiteks andis ta allkirja mitmele kollektiivsele avalikule kirjale:
Kõik see tõi endaga kaasa läbiotsimised, ülekuulamised, KGB insinuatsioonid ja ähvardused, mis tipnes 8. detsembril 1983 KGB-laste Anti Taluri ja Viktor Kozlovi tehtud ametliku hoiatusega Nõukogude-vastase tegevuse jätkamise eest. Formaalseks põhjuseks oli osavõtt Nõukogude-vastasest tegevusest ning ebasiiraste tunnistuste andmine Lagle Pareki, Heiki Ahoneni ja Arvo Pesti süüasjas. Lisaks lülitati välja Ülle Einasto kodune telefon ja vallandati ta KGB survel KRPI-st.
Erinevalt paljudest võitluskaaslastest jäi Ülle Einasto kõrvale Eesti iseseisvuse taastamise eest peetavast üldrahvalikust võitlusest ja edasisest poliitilisest tegevusest.
Bay City (Michigan)
Bay City on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis. See asub Huroni järve lähistel Saginawi lahe ääres.
Linnas sündis 1958. aastal poplauljana tuntud Madonna.
Priit Pius
Priit Pius (sündinud 4. veebruaril 1989) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25.lend).
Ta on 2012. aastast Tallinna Linnateatri näitleja.
Isiklikku
Tema abikaasa on juulist 2019 näitleja Maiken Pius. Neil on 22. märtsil 2018 sündinud poeg ja 18. märtsil 2020 sündinud tütar.
Notėnai
pisi|Notėnai kirik Notėnai (žemaidi Nuotienā, läti Nateye, poola Nociany, Naciany, saksa Natjany) on küla (endine alev) Leedus Skuodase rajoonis, Notėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Notėnai asub Notė jõe kaldal ja on selle järgi ka nime saanud.
Küla kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda ja seda mainiti kirjalikult esimest korda 1253. aastal. Kuni XVIII sajandini kuulus see Plateliai mõisale. 1789. aastal ehitati küla kalmistul asunud kabeli asemele kirik. XIX sajandil sai Notėnaist alev, XX sajandi alguses taas küla. Tänapäevane kirikuhoone valmis 1906. aastal. 1929. aastal sai sealsest kirikust kihelkonnakirik. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Külas on kaks kalmistut: vana ja uus. Muinsuskaitse all on neli Notėnai uuel kalmistul asuvat hauda. Tegemist on 23. juunil 1941 Saksa vägede poolt hukatud leedu laskurite ühenduse liikmete matmispaigaga. Viit hukatut peeti relvastatud kommunistideks.
Bay City (Illinois)
Bay City on asula (inkorporeerimata ala) Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis Pope'i maakonnas.
See paikneb osariigi piiril Ohio jõe kaldal 13 km maakonnakeskusest Golcondast lõunas.
Zelli järv
Zelli järv (saksa: Zeller See; itaalia: Lago di Zell) on väike mageveeline järv Austria Alpides. See on nime saanud Zell am See linnalt, mis asub väikeses järve ulatuvas deltas.
Järve toidavad suviti arvukad väikesed mägiojad, kuid vaid üks oja voolab välja ja suubub Salzachi jõkke. Talviti külmub järv täielikult ja kasutatakse talispordiks. Suviti kasutatakse järve lõbusõiduks (sisepõlemismootoriga paadid pole lubatud, välja arvatud praamid, mis ületavad järve laiust Zellist Thumersbachini, nii et selle asemel saab rentida elektrimootoriga paate). Vesi on väga selge ja sobib ujumiseks või sukeldumiseks, kuid võib olla jahe.
Järve lõunapoolne ots Schüttdorfi lähedal on madalam ja täidetud enamasti vesikatkuga, mistõttu see ei sobi paadiga sõitmiseks ega ujumiseks.
Tõrrepõhja
Tõrrepõhja oli küla Harjumaal.
1798 on mainitud Terrepohja talu. Tõrrepõhja talu keskus, mis asus Soodla jõe kaldal, asub Soodla veehoidla ülespaisutatud vee all.
Tõrrepõhja küla on veel mainitud 1940. aastatel ja seejärel liideti see Pillapalu külaga.
Salzburgi Kiltkivialpid
thumb|[[Salzachi org ja Hohenwerfeni kindlus]]
Mäestik asub Kitzbüheli Alpide (Tirooli Kiltkivialpid; grauvaki vööndi jätkumine Zelli järve ja Saalach jõe taga) (läänes) ning Dachsteini massiivi (idas) vahel. Põhjas külgneb see Berchtesgadeni Alpidega, samas kui lõunas eraldavad Salzachi ja Ennsi orud selle Alpide peaaheliku Kõrg- ja Madal-Tauerni mäestikest. Salzburgi Kiltkivialpid ulatuvad lääne–ida suunas umbes 60 km, Salzburgi Pinzgau piirkonnast Salzachist põhja pool Pongau piirkonda ja piki Ennsi jõge kuni Steiermargi liidumaa piirini.