cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loomaaed
Loomade olukord
Mõni kriitik ütleb, et loomaaedades elavaid loomi koheldakse pigem kui vuajeristlikke objekte, mitte kui elavaid olendeid. Nende sõnul lähevad loomad sageli hulluks, sest üleminek vabast ja metsikust elust vangistusse ja inimestest sõltuvusse on liiga järsk. Neli aastakümmet väldanud Oxfordi Ülikooli uuring näitas, et jääkarud, lõvid, tiigrid ja gepardid ilmutavad vangistuses ilmseid märke stressist. PETA tuvastas ühe USA loomaaedades tehtud uuringu käigus, et mitme karuliigi esindajad ilmutasid neurootilist stereotüüpset käitumist – nad tammusid, kõndisid ringiratast, kõigutasid või pööritasid päid. Badaltearingi safaripark Hiinas hoiab mõnda kaeluskaru nii väikeses puuris, et loomad ei mahu ennast ümber pöörama. Ajaleht Daily Mail teatas 2008. aasta jaanuaris, et üks neist karudest läks hulluks ning veedab aega pead raputades ja puuriseinu tagudes.
Elussööt
Badaltearingi safaripargis Hiinas lubatakse külastajail visata lõvipuuri elusaid kitsi ja vaadata pealt, kuidas neid süüakse. Samuti võivad nad kõlgutada lõviaedikute kohal elusaid kanu, kes on seotud bambusritvade külge. Külastajad saavad sõita läbi lõviaedikute bussidega, millele on ehitatud spetsiaalsed rennid, mille otsad on suunatud aedikusse ja millesse nad saavad lükata elusaid kanu. Xiongsenis Karu ja Tiigri Mäe Külas, mis asub Guilini lähedal Kagu-Hiinas, visatakse tiigritele elusaid lehmi ja sigu, et külastajaid lõbustada. Qingdao loomaaias saavad külastajad osaleda "kilpkonnaõrritamises", mille puhul kilpkonni hoitakse väikestes ruumides kummipaelad ümber kaela seotuna, et nad ei saaks oma päid kilbi sisse tõmmata. Külastajad viskavad nende pihta münte. Turundusväide on sealjuures, et kui tabad mõne kilpkonna pead ja soovid samal ajal midagi, läheb see soov täide.
Tõrva vald
Sport
Rajatised pisi|Droonivaade 2021. aastal avatud Tõrva staadionile 2021. aastal avati Tõrva linnas täielikult renoveeritud staadion, mis on üks omanäolisemaid Eestis. Staadion annab võimaluse tegeleda peaaegu kõikide kergejõustikualadega ning lisaks on staadionil kunstmurukattega jalgpalliväljak, mis võimaldab mängida jalgpalli aasta läbi. Multiväljakul saab treenida tennist, korvpalli, jalgpalli kui ka võrkpalli. Rajati ka staadionit ja suusaradu ühendav sild üle Õhne jõe. Suusarajad on osa Tõrva ümbruses looklevatest terviseradadest, mis nimetati 2017. aasta parimaks tervisespordirajaks.
2021. aastal sai Tõrva Gümnaasiumi spordikompleks (kuhu kuuluvad spordihoone, Tõrva Veemõnula, staadion-palliväljak, välijõulinnak ja seikluspark) EOK poolt tunnustatud spordikeskuseks.
Väike-Pungerja postijaam
pisi 1735. aastal paigutati Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaantee Kauksi postijaam ümber kolme versta kaugusele Rannapungerja jõe äärde ja edaspidi hakati senist Pungerja postijaama nimetama Väike-Pungerja postijaamaks (Klein-Pungern). Endine Kauksi postijaam sai nimeks Rannapungerja postijaam (Rannapungern).
Oliver
Oliver on mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Oliver 2453 mehel. Oliver oli populaarsuselt 64. mehenimi. Oliver oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 13). Kõige populaarsem oli eesnimi Oliver vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 58,11.
2018. aastal pandi Eestis eesnimi Oliver 78 vastsündinule.
Väike-Pungerja postijaam
Postijaama hoone
Postijaama kivist 5-kaarelise ulualusega ühekorruseline hoone ehitati 1831. aastal varasema, 18. sajandist pärinenud puithoone asemele. Ruume on ligikaudu 20, keskel eeskoda ja hoonet risti läbiv vahekoda. Kõrget pilbaskattega kelpkatust kaunistavad külgrisaliitide kolmnurksed ehisviilud, viiluväljades suured segmentaknad. Hoonel on püstised kuue ruuduga aknad ning klassitsistlik kahe tiiva ja madalakaarelise valgmikuga, tahveldiste ja nikerdustega välisuks.
Kõrtsihoone
Postijaama juurest üle tee asub 19. sajandi keskpaigast pärinev kahe talliga ja ulualusega kõrts. Eluosa seinad on rõhtpalkidest, tallidel planktäitega kivipostide vahel. Eluossa pääseb hoone keskelt, tallidesse ulualuse otstest läbi viltu paiknevate väravate.
Loomaaed
Ameerika Ühendriigid
USA-s peab iga avalik loomaekspositsioon olema litsentsitud ja seda peavad olema kontrollinud paljud ametkonnad, nagu Ameerika Ühendriikide Põllumajandusministeerium (USDA), Ameerika Ühendriikide Keskkonnakaitseagentuur, Uimastivastane Agentuur, Tööohutuse ja Tervishoiu Administratsioon jt. Olenevalt peetavaist loomadest on loomaaedade tegevus kindlaks määratud seadustega, näiteks ohustatud liikide seaduse, loomade heaolu seaduse ja rändlindude kohtlemise seadusega aastast 1918. Lisaks saavad Põhja-Ameerika loomaaiad taotleda Loomaaedade ja Akvaariumide Assotsiatsiooni (AZA) akrediteeringut. Et see akrediteering saada, peab loomaaed läbima taotluste ja kontrolli protsessi ning vastama AZA standarditele, mis puudutavad loomade tervist, heaolu, loomaaia rahastamist, personali ja osalemist ülemaailmses looduskaitses. Kontrolli teevad kolm eksperti (üldjuhul veterinaar, loomade eest hoolitsemise asjatundja ning loomaaia juhtimis- ja korraldustöö asjatundja) ning seejärel vaatab 12 eksperdist koosnev rühm veel kontrolli tulemused üle, enne kui akrediteering jõustub. Seda akrediteerimise protsessi korratakse iga viie aasta tagant. AZA hinnangul oli 2007. aasta veebruaris ligi 2400 loomaekspositsioonil USDA litsents, kuid vähem kui 10 protsenti neist olid akrediteeritud.
Euroopa
Et kindlustada loomaaedade osa looduskaitsetöös, kehtestas Euroopa Liit 1999. aasta aprillis direktiivi, mis kohustab neid looduskaitses ja samuti haridustöös osalema. Samuti nõuab see direktiiv kõigilt liikmesriikidelt, et need looksid oma loomaaedade litsentsimis- ja kontrollisüsteemi. Suurbritannias reguleerib loomaaedade tegevust loomaaedade litsentsimise akt aastast 1981 ja see jõustus 1984. aastal. Loomaaed on seal määratletud kui mistahes "asutus, kus metsloomi hoitakse, et neid näidata ... kuhu avalikkusel on ligipääs, kas tasuline või tasuta, vähemalt seitse päeva mistahes ajal 12 järjestikuse kuu jooksul", välja arvatud tsirkused ja lemmikloomapoed. Akti järgi peavad kõik loomaaiad olema kontrollitud ja omama litsentsi ning loomadele, keda seal hoitakse, peab olema loodud sobiv keskkond, milles nad saavad elutseda neile kõige loomuomasemal viisil.
Carl David Anderson
Carl David Anderson (3. september 1905 New York – 11. jaanuar 1991 San Marino (California)) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
Ta sündis New Yorgis rootsi sisserändajate pojana.
Talle anti positroni avastamise eest 1936. aastal Nobeli füüsikaauhind, mida ta jagas Victor Hessiga.
Koos oma õpilase Seth Neddermeyeriga avastas Anderson ka müüoni.
Ehitaja tänav
Ehitaja tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav suundub Nikolai Lunini tänavalt edelasse, ristub Ravila ja Vapramäe tänavaga ning lõpeb Sanatooriumi tänaval.
Tõrva vald
Sport
Üritused
Tõrvas on korraldatud mitu üleriigilist spordiüritust, mis on kohale toonud oma ala paremiku. 2008. aastast korraldatakse Tõrva kergejõustikupäeva olümpialastega, mis aastast 2015 kannab nime Peeter Kirdi mälestusvõistlus. Parimate tulemustena on võistlustel visanud Magnus Kirt oda 85.20 ja Gabor Mate heitnud ketast 65.65. Kuulsamatest sportlastest on kettaheiteringis võidukad olnud olümpiavõitja Gerd Kanter ja Martin Kupper. Võistlustel on osalenud ka maailmameister ja olümpiahõbe Piotr Małachowski ning olümpiahõbe Ehsan Hadadi. Odaviskes on võitjaks kroonitud lisaks Magnus Kirtile ka Tanel Laanmäe ja Risto Mätas.
Suvituslinnale kohaselt on suviti Tõrvas korraldatud rannavollevõistlusi, millest kaalukamad on Eesti naiste meistrivõistlused. Lisaks on aastaid peetud ekstreemjooksuvõistlusi.
Meedia
Ajalehe Tõrva Teataja esimene number ilmus 25. veebruaril 1922. See oli Tõrva asula esimene oma ajaleht ja ühtlasi esimene alevileht Eestis. Selle väljaandja ja toimetaja oli Tõrva esimene alevivanem ja linnapea Madis Reinenbuk. Reisenbuk kirjutas ise märkimisväärse osa Tõrva Teataja artiklitest.
Kui Tõrva Teataja majandusraskuste tõttu ilmumise 1927. aastal lõpetas, jätkas toimetaja kirjatükkide saatmist teistele Tõrvas ilmuvatele ajalehtedele nagu näiteks Helme-Tõrva Post (1926), Helme-Tõrva Elu (1927–1930) ja Helme-Tõrva Sõnumed (1930–1931).
1927. aastal ilmuma hakanud ajaleht Helme-Tõrva Elu, mille väljaandja oli A. Rondik ja vastutav toimetaja K. Tuvike, sai peamiseks kohalikuks infokandjaks enne II maailmasõda. Ajaleht ilmus kuni 1944. aastani. Ajaleht Helme-Tõrva Elu taaselustati 1997. aastal, kui ühinesid kaks väikest kohalikku lehte Tõrva Teataja (1995–1996) ja Helme Päevakiri (1995–1996) ning ühislehe peatoimetajaks sai Talvi Must. Ajaleht ilmus aastani 2014, kui otsustati ühendada ka Põdrala ja Hummuli piirkondade väiksemad väljaanded. Ajaleht muutus värviliseks, otsepostitusega väljaandeks ning nimeks sai Helme Kihelkonnaleht ning peatoimetajaks Egon Ilisson. Piirkonnaülene ajaleht oli ka osa ettevalmistusest omavalitsuste ühinemist silmas pidades.
Helme Kihelkonnaleht ilmus kuni aastani 2018, kui omavalitsuste ühinemise järel sai valla nimeks Tõrva vald ning ajalehe nimeks uuesti Tõrva Teataja. Toimetajana jätkas Egon Ilisson, kes on vastutav välja andja tänaseni.
Tõrva Raadio on Tõrva linna noortevolikogu algatatud kohalik amatöörraadio, mis tegutseb periooditi. Raadio omanik oli kuni 2015. aasta kevadeni Tõrva linnavalitsus, pärast seda MTÜ Tõrva Noorte Liit. Esimest korda töötas Tõrva Raadio 2014. aasta augustis Tõrva tulepäevade raames. Esimesena oli raadioeetris 6. augustil 2014 praegune Eesti Kõrgema Lavakunstikooli tudeng Hardo Adamson.
Raadiojaam töötab igal aastal paarinädalase perioodi vältel suvel ja talvel ning 2022. aasta suvel alustatakse XVII perioodi. III hooajast on raadio sagedus olnud 90,0 MHz ning leviala Tõrva lähiümbrus ning raadio on läbi interneti kuulatav kõikjal. Raadio peatoimetaja on veebruarist 2022 Roosi Rahnu.
Haridus
Tõrva Gümnaasium
Tõrva linnas asuv Tõrva Gümnaasium alustas tegevust 15. novembril 1917 erakoolina. Aastatel 1937–1938 ehitati koolimaja ulatuslikult ümber. Hilisem juurdeehitis valmis 1979. aastal, mis andis koolile juurde 19 õpperuumi ja söökla. 1985. aastal alustas Tõrva Keskkooli ruumides tööd muusikakool.
Tõrva Gümnaasiumi ruumides tegutseb Tõrva Muusikakool, lisaks huvialaringid ja AO eksamikeskus. Koolis on võimalik õppida prantsuse keelt, tegeleda rahvatantsu ja käsitööga. Gümnaasiumis õpib ligi 500 õpilast ja töötab üle 40 õpetaja. 1989. aastast on Tõrva Gümnaasiumi direktor Ivar Hanvere.
2021. aasta sügisel valmis kooli loodeservas spaa/ujula Tõrva Veemõnula, mida kasutatakse muuhulgas kooli ujumistundideks.
Hummuli Põhikool
Hummuli Põhikool asub Hummuli mõisas Hummuli alevikus. Esimesed andmed andmed Hummuli hariduselust pärinevad 1687/88. aastast, mil Bengt Gottfriedi Forseliuse õpilased suundusid maale mõisatesse lastele koolitarkust jagama. Kahest Helme kihelkonna edumeelsest mõisast üks oli Hummuli. Hummuli mõisahäärberis asub kool 1930. aastast. Enne seda asus kool nii vallamajas kui ka Soe vanas kõrtsihoones.
2021/22. õppeaastal õpib Hummuli Põhikoolis 47 õpilast. Õpilased õpivad liitklassides. Noortel on võimalus osaleda klaveri-, näite-, õhupüssi-, spordimängude- ja pallimänguringis, samuti kooris. Hummuli kooli direktor on 2022. aasta seisuga Evelin Tiivel. vasakul|pisi|Hummuli mõisa peahoone, kus tegutseb 1930. aastast Hummuli põhikool Riidaja Põhikool
Ala Põhikool
Ala Põhikool asub Valga–Uulu maantee ääres Ala külas. Ala Põhikooli eelkäijaks võib lugeda 1724. aastal Taagepera külas asunud köstrikooli. 1919. aastal asutati endise Ala kõrtsihoonesse Ala Algkool, kus ongi praegu Ala Põhikool. Kõrtsihoone kohandati koolimajaks 1934. aastal. 1966. aastal valmis kooli juurdeehitus, 1997. aastal valmis kultuuri- ja spordikompleks. 2010. aastal liideti kooliga lasteaed. Ala Põhikoolis tegutseb 15-kohaline õpilaskodu.
Ala Põhikooli direktori asetäitja on Lea Abolkaln. 2021/22. õppeaastal õpib Ala Põhikoolis 32 õpilast. Noortel on võimalik osaleda spordi-, käsitöö- ja aiandusringis ning robootikas.
Tõrva Muusikakool töötab alates 1. septembrist 1985 Tõrva Gümnaasiumi ruumides. Muusikakoolis õpitakse individuaal- (pilliõpetus) ja rühmatundides (solfedžo, muusikalugu, ansambel).
Muusikakoolis saab õppida klaverit, viiulit, kitarri, kannelt, akordionit, plokkflööti, klarnetit ja saksofoni. Tegutsevad ka ansamblid: õpilaste rahvamuusikaansambel, kitarriansambel, viiuliansambel (vajaduse korral mängivad koos noored õppurid, vilistlased ja õpetajad), klaveriansamblid (neljal ja kuuel käel) ning õpetajate ansamblid (klaveriduo, akordioniansambel, rahvamuusikaansambel, saateansamblid).
Jaunjērcēni mõis
Jaunjērcēni mõis (saksa keeles Wohlfahrtslinde, läti keeles Jaunjērcēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Valmiera piirkonnas Jērcēni vallas Jērcēni asulas.
Apollodoros (täpsustus)
Apollodoros on mitme tuntud isiku nimi:
Jaunjērcēni mõis
Viis Jaunjērcēni mõisa pargis kasvavat pärna, üks tamm, üks lehis ja üks remmelgas on looduskaitse all.
Ajalugu
Jērcēni mõisa kohale rajati aastal 1560 Ēvele mõisa karjamõis. 1562. aasta 10. juunil läänistas Poola kuningas Zygmunt II August Volmari linnusepealikuks tõusnud Bernhard von Hoewelnile tänutäheks truuduse eest ulatuslikud maavaldused Volmarist Valga poole jäävas Ēvele kihelkonnas. Nende seas olid ka Jērcēni maad, mis toona kandsid nime Gercenhof. Hoewelnid asusid elama Jērcēni ja kasvatasid seal lambaid, seega andis rahvasuu tema elamisele nime Jeru māja (Jääramaja). Rootsi ajal läks mõis krahv Oxenstiernade valdusse.
Tõrva vald
Haridus
Ritsu Lasteaed-algkool
Jaunjērcēni mõis
Ajalugu
Vahepeal Palmstrauchide valduses olnud mõis oli 19. sajandi alguses Jarmerstedtide valdusse, kes jagasid selle pooleks, rajades sinna Vecjērcēni ja Jaunjērcēni mõisad. Jaunjērcēni mõis läks abielu teel Meckidele, seejärel Torklustele, Engelhardtidele, Loudonidele ja Bergidele. Aastal 1859 ostsid mõisa Krüdenerid, kelle valdusse see jäi kuni võõrandamiseni.
Tõrva vald
Haridus
Ritsu Lasteaed-Algkool asub Linna külas (rahvasuus Ritsus). See rajati 1993. aastal endisse Valga EPT kontorisse. Avamisel oli üks liitklass 12 õpilasega ja kolm lasteaiarühma 60 lapsega. Hetkel õpib kooli osas 11 õpilast ning lasteaias käib kolmes rühmas 39 last.
Jaunjērcēni mõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli Jaunjērcēni ja Vecjērcēni mõisade kogupindala aastal 1816 13 ja 3/8 adramaad, Jaunjērcēni mõisale allus 186 mees- ja 215 naishinge. Aastal 1734 oli mõisade suurus 9 ja 7/8 adramaad. Aastal 1757 kuulus mõisale 7 ja 3/5 adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 17/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli adramaid sama palju, aastal 1881 oli neid aga 4 ja 63/80, lisaks allus mõisale 6 ja 31/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Karjamõis
Mõisal oli üks karjamõis, mis paiknes Mezzkalnis.
Tõrva vald
Haridus
Lasteaed Tõrvalill
Tõrva sovhoosi lasteaed avati 8. aprill 1968. Tollal töötas lasteaias üks sõime- ja üks aiarühm. 1972. aastal sai hoone juurdeehitise ning sellest ajast töötab majas üks sõime- ja kaks aiarühma. Majal on oma katlamaja. Alates 1992. aastast kuulub lasteaed Tõrva linnale, 2017. haldusreformijärgselt vallale. 2021/22. õppeaastal on lasteaias kolm rühma 59 lapsega. Lasetaia direktor on Ede Truu.
Lasteaed Mõmmik
Tõrva lasteaed Mõmmik asub Tõrvas Riiska linnaosas ja asub selleks otstarbeks 1975. aastal ehitatud hoones, mille läheduses asub mets ning Riiska järv. Lasteaed avati 20. oktoobril 1975 majanditevahelise lasteaiana. 1992. aastal läks lasteaed Tõrva linna haldusse (2017. aastast valla). 2021/22. õppeaastal käib Mõmmiku lasteaias 125 last. Lasteaia direktor on Lisanna Kaar.
Riidaja lasteaed
Riidaja lasteaia ruumi asuvad 2005. aastast Riidaja Põhikoolis. 2021/22. õppeaastal on lasteaias üks liitrühm, kus käib 18 last.
Hummuli lasteaed Sipsik
Algul töötas lasteaed Sipsik Hummuli Põhikooli internaadiruumides kortermajas. 2007. aasta koliti tolleaegsesse Hummuli vallavalitsuse hoonetesse, kus ollakse tänaseni. Lasteaed kuulub 2002. aastast Tervist Edendavate Lasteaedade võrgustikku ja 2013. aastast MTÜ Lastekaitse Liidu projektiga „Kiusamisvaba lasteaed". 2021. aastal ühendati Sipsiku lasteaed Mõmmiku lasteaiaga – Sipsiku ruumid on endiselt Hummulis, kuid lasteaeda juhib Mõmmiku lasteaia direktor Lisanna Kaar. 2021/22. õppeaastal on Sipsiku lasteaias üks liitrühm, kus käib 15 last.
2021. aasta lõpus avati Sipsiku lasteaia õuel Eestis omalaadne maaeluteemaline väliklass “Sipsiku tareke”. See koosneb kolmest eraldi ruumist – laut, kuhu saab sisse tuua päris taluloomad; väliklass, kus viia läbi vahvaid õuesõppetunde ja maaelu õppeprogramme; kasvuhoone, kus mudilased saavad ise näpud mulda panna ja hoolitseda päris enda taimede eest.
Huvitegevus
Tõrva vallas koordineerib huvitegevust koostöös Tõrva Vallavalitsusega Tõrva Avatud Noortekeskus (Tõrva ANK). Tõrva Avatud Noortekeskuse alla kuulub Tõrva noortekeskus, Ritsu noortetuba, Riidaja noortetuba ja Hummuli noortetuba. Tõrva ANK on Eesti Avatud Noortekeskuste Ühenduste liige, noortekeskuse juhataja on Annelore Hirschon.
Tõrva noortekeskus asub Tõrva linnas endises Patküla Põhikoolis. Noortekeskuse hoone renoveeriti 2011. aastal. Tõrva noortekeskuses on noorte huvitegevuseks kolm korrust. Olemas on avatud ala suhtlemiseks, puhkamiseks, muusika kuulamiseks jne. Veel on majas köök, bändi- ja seminariruum. Kolmandal korrusel on ruumikas saal, kus saab läbi viia suuremaid üritusi. Võimalik on mängida piljardit, õhuhokit, lauajalgpalli ja lauatennist. Samuti saab mängida lauamänge, mängukonsooliga ning tegeleda kunsti ja käsitööga. Majas on tantsu-, animatsiooni-, digikunsti-, meedia-, bändi-, pääste-, teatri- ja robootikaring. Samuti tegutseb taekwondo huviring. Kasutada saab arvuteid. Noori toetab kaks noorsootöötajat ja juhataja ning robootikaringi juhendaja. Tõrva noortekeskusel on ka suur väliala, kus on rulapark, korvpalli- ja jalgpalliväljak ning madalseiklusrada. pisi|Tõrva Astronoomiaklubi avalik teleskoobivaatlus Tõrva linna keskväljaku servas 10. juunil 2021 aset leidnud osalise päikesevarjutuse ajal. Foto: Ülav Neumann Ritsu noortetuba asub Linna külas (Ritsus) Ritsu Lasteaed-Algkooliga samas hoones. Noortetoal on eraldi sissepääs. Ritsu noortetuba jagab ruume osaliselt Helme raamatukoguga. Ritsu noortetoas on avatud ala, köök ning saab kasutada spordi- ja jõusaali. Võimalik on tegeleda kunsti- ja käsitööga, mängida õhuhokit ja piljardit ning kasutada lauaarvuteid ja mängukonsooli. Noortetoas tegutseb lauamängu huviring ning robootika.
Riidaja noortetuba asub Riidaja külas Riidaja kultuurimajaga samas hoones. Olemas on avatud ala, võimalik on kasutada kultuurimaja kööki ja lava. Saab mängida piljardit ja õhuhokit ning kasutada tõukerattaid õues sõitmiseks. Kasutada saab ka mängukonsooli ja lauaarvuteid. Noored saavad tegeleda kunsti ja käsitööga.
Hummuli noortetuba asub Hummuli alevikus endistes Hummuli Vallavalitsuse ruumides. Hummuli noortetoas on olemas samuti avatud ala, saab mängida piljardit, koroonat ja lauatennist. Samuti saab tegeleda kunsti ja käsitööga. Kasutada saab ka lauaarvuteid ja mängukonsooli.
Alates 2018. aasta algusest tegutseb vallas Tõrva Astronoomiaklubi, kus populariseeritakse astronoomiat: kirjutatakse teadusartikleid, tegeldakse vabavaralise astrofotograafiaga ja avalike teleskoobivaatlustega. Alates 2020. aasta sügisest viib astronoomiaklubi koostöös Tõrva valla ja Tõrva avatud noortekeskusega vallas läbi noorte astronoomiaringi. Klubi juriidiliseks asutajaks on Tõrva vallas teaduse populariseerimisega tegelev MTÜ Tähetipp.
Ajalugu
Tõrva piirkonna ajalugu ulatub kaugele ajalikku ning Helme kihelkond on üks vanemaid kihelkondi Eestis. Helme nimi esineb kirjalikus ürikus esimest korda juba aastal 1329. Tõrva linna põhjaküljel asuvat Tantsumäe linnamäge peetakse muistsete eestlaste maalinnaks, mis oli kohaliku ümbruskonna ja kogu Lõuna-Sakalamaa tähtsamatest keskustest. 1930. aastal avastas Tõrva Gümnaasiumi õpetaja Ernst Karolin Tantsumäelt muistse linnusepaiga, mille ehitamise ajaks arvatakse olevat 12.–13. sajand.
Esimesed teated Tõrva-nimelisest asulast pärinevad aastast 1834, kui on tehtud ülestähendus mõisale kuulunud kõrtsihoone kohta, mis asus Valga, Pärnu ja Tartu maantee ristumiskohal. Algselt oli kõrts puitmaja, kuid pärast 1890. aasta põlengut ehitati see ümber maakivihooneks. Nüüdseks on ajalooline kõrtsihoone renoveeritud ja seda peetakse üheks Tõrva linna sümboliks.
1871. aastal hakkas Helme ja Patküla mõisa omanik Alexander Oskar von Stryk, kellele kuulus tollast kõrtsihoonet ümbritsev mets, soovijaile raiesmikaladele krunte müüma. Esimesed elumajad püstitati praeguse Veski, Viljandi ja Tartu tänava ristumiskohale aastatel 1875–1892.
Pannariaceae
Pannariaceae on kottseente sugukond.
Tõrva vald
Ajalugu
Asula kasvas paralleelselt talumajandusega. Tõrva kõrtsi ümber tekkinud uuest maakeskusest said Helme taluperemehed palgata sulaseid ja karjaseid, samuti peeti seal regulaarselt laatasid. 1890.–1892. aastal oli Tõrva paarikümne maja ja umbes 400 elanikuga asula, 1909. aastaks oli Tõrvas juba 150 maja 1750 elanikku.
1892. aastal asutati Tõrva Priitahtlik Pritsi Selts, mille hooned kujunesid ümbruskonna seltsi- ja kultuurielu keskusteks. 1904. aastal asutati Helme Laenu-Hoiu Ühisus, mis oli üks esimesi ühistegelikke rahaasutusi Eestis. 1908. aastal asutati Helme-Tõrva Haridusselts, mis sai Helme laulu- ja mänguseltsilt koguka raamatukogu: 454 raamatut 517 rubla väärtuses. Helme-Tõrva Haridusseltsi esimeheks ja raamatute hooldajaks valiti Helme kihelkonnakooli juhataja August Krimm ja kirjutajaks õpetaja Jaak Parik. Tõrva raamatukogu avati 20. detsembril 1909.
Esimese maailmasõja ajal toimus linnas laialdane mobilisatsioon, millele vaatamata avati 15. novembril 1917 Tõrva Gümnaasium. Bolševike võimuhaaramisel aastal 1917 hakati organiseerima Punakaarti ja seati sisse kohalik tribunal, mis tegutses kuni Saksa okupatsioonivägede saabumiseni 1918. aasta veebruaris.pisi|Tõrva kesklinn umbes [[1928. aastal. Fotol vasakul on ajalooline Tõrva kõrtsihoone]]
Esimese iseseisvusperioodi päevil arenes Helme-Tõrva piirkond jõudsalt. Tõrva oli 1920. aastatel Eesti kõige kiiremini kasvav asula. Linn muutus omaette haldusüksuseks 1. septembril 1921, kui sellele anti aleviõigused. Riiklike ehituslaenude kehtestamine soodustas 1922. aastal Tõrvas hoogsat ehitustegevust, mille käigus ehitati ainuüksi 1930. aastatel üle saja uue elamu. 1922. aastal oli Tõrvas 1810 elanikku (795 meest ja 1015 naist), 1932. aastal aga juba 2482 (mehi 1063, naisi 1419).
2. juulil 1926 kinnitati Eesti Vabariigi Valitsuse otsusega elanikkonna nõudmisel ja soovil Tõrva alev Tõrva linnaks. Tegelikult hakkas Tõrva linnana funktsioneerima 1. jaanuaril 1927, mil sellele anti linnaõigused. Alul vaieldi linna nime ümber, sest rahvasuus olid Tõrva kõrval kasutusel veel Tökatialev ja Pigilinn. Pakuti ka Helme nime, kuid viimaks jäädi siiski Tõrva juurde.
Helme-Tõrva piirkonna keskus oli Tõrva linn, mille elanike arv kasvas 1940. aastaks üle 3000. Linnas suuremaid tööstusettevõtteid ei olnud, aga oli palju käsitöölisi: ligi 20 rätsepat, 10 kingseppa, 5 kellasseppa, 3–4 fotograafi. Aktiivseid taksosid oli linnas 6–7 ja kauplusi üle 50. Linnas tegutses kaks panka: Helme Ühispank ja Tõrva Ühispank (praegune haigla).
1934. aastal lubasid vapsid ehitada Tõrvasse kiriku, milleks oleks Eesti sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik Andres Larka annetanud miljon senti.
Linnas tegutses gümnaasium (rekonstrueeriti 1938. aastal) ja algkool. 1922. aastal anti linnas välja kohalikku ajalehte Tõrva Teataja, mille iga jäi majanduslikel põhjustel lühikeseks. Linnas oli rahvakohus, politseijaoskond, Helme vallavalitsus. Arste tegutses neli või viis ja vanadekodusid kaks. Muret tekitas kohaliku haigla puudumine.
Tõrva linna arengu alus oli Helme valla jõukas põllumajandus, mis pakkus tööd nii kaupmeestele kui ka käsitöölistele. 1934. aastal rajati parke ja puiesteid, 3. juulil 1936 hakati ehitama Tõrva linna raekoda. 1. detsembril 1938 valmis Helme Ühispanga hoone ja 14. mail 1939 pandi nurgakivi Tõrva Ühispanga hoonele. Eesti Vabariigi otsusega anti Tõrvale 21. aprillil 1937 suvituslinna staatus, enne II maailmasõda oli Tõrva kujunenud aed- ja suvituslinnaks. 1940. aastaks oli linnas ligi 3200 elanikku ja umbes 440 maja.
Esimene Nõukogude okupatsioon kestis napilt aasta, aga tõi kaasa natsionaliseerimise, mille käigus võeti suurematelt taludelt ära maa. Juuniküüditamise ajal küüditati Helmest 13 inimest, Tõrvast märksa rohkem. Valdav osa küüditatud meestest lasti maha või surid Nõukogude vangilaagrites. Suuremaid lahinguid sõja algusaegadel Tõrva-Helme lähistel ei toimunud, kuigi Punaarmee taganemise käigus tapeti mõnigi elanik.
Saksa okupatsioon möödus üsna rahulikult. Rängalt sai Tõrva kannatada 1944. aasta septembris, kui ägedad lahingud Väikese Emajõe joonel kestsid mitu nädalat, misjärel taganevad sakslased hävitasid Tõrvas üle kolmandiku kõigist hoonetest. 1944. aasta sügisel purustati linn pommitamisel, hävis ligi pool hoonetest.
Uue okupatsiooni massiküüditamise käigus 1949. aastal küüditati Helme vallast olemasolevatel andmetel 127 inimest.
Pärast märtsiküüditamist loodud kolhoosides oli olukord 1950. aastatel masendav: toodang vähenes ja inimesed töötasid peaaegu palgata. Olukord hakkas paranema Hruštšovi võimuletulekuga 1956. aastal. Suurem osa Tõrva kesklinna purustatud kivihoonetest õnnestus taastada. Aastatel 1950–1959 oli Tõrva kohaliku rajooni keskus, 1954. aastal valmis kinoteater Koit. Kaubandus kontsentreerus asutatud Tõrva Tarbijate Kooperatiivi kätte. Asutati Tõrva haigla. vasakul|pisi|Valga KEK-i betoonitehas Tõrvas. Foto on tehtud millalgi aastatel 1962–1972. Autor Mai Simson Helme-Tõrva muutus Valga rajooni üheks jõukamaks piirkonnaks. 1956. aastal moodustati Valga KEK, suurtööstus Tõrvas, mis lasi ehitada uusi elamurajoone, nagu näiteks Tõrva Riiska linnaosa. 1963. aastal rajati Helme võitööstuse alusel Valga Piimatoodete Kombinaat
Haridus vaatamata sageli vahetuvale sisule arenes: Tõrva Gümnaasium sai juurdeehitise, rajati kaks lasteaeda. Aktiivselt ja üsna iseseisvalt tegutses Tõrvas Aianduse ja Mesinduse Selts L. Tangsoo ja L. Nagelmaa juhtimisel. Seltsiliikmete kaasalöömisel avati endises Helme pastoraadis 1979. aastal Helme Koduloomuuseum.
Gorbatšovi perestroika mõjul elavnes Tõrvas järsult rahvuslik-poliitiline elu. 1987. aastal asutati Helme-Tõrva Muinsuskaitse klubi ja 1988. aastal Rahvarinde tugirühm, kelle ettevõtmisel korraldati 16. oktoobril 1988 rahvakoosolek, mille käigus peeti kõnesid ja taasavati 24. veebruaril 1939 endise Patküla vallamaja juurde pandud mälestustahvel Vabadussõjas langenuile. Tahvel oli olnud peidus kogu okupatsiooniaja.
23. augustil 1989 toimunud Balti keti jaoks pakkusid kõik piirkonna asutused ja organisatsioonid kasutada oma transpordivahendeid. Võeti osa kodanike komiteede liikumisest. Suuremaks rahvuslikuks ürituseks kujunes Helme-Tõrva piirkonnas Vabadussõjas langenute mälestussamba taastamine, sambast oli säilinud ainult üks aluskivi. Rahva toetusel ning mitme asutuse ja organisatsiooni rahalise abiga suudeti initsiatiivrühma (H. Villemson, P. Laipaik, A. Parts, J. Loorits) eestvedamisel sammas taastada kujur Aleksander Elleri ja kiviraidur Richard Toominga rekonstrueeritud kujul. See avati 23. juunil 1990.
1991. aasta augustiputši ajal oli Tõrva piirkond rahulik ja 20. augustil 1991 kuulutati välja Eesti Vabariigi taasiseseisvus. Tõrva linna omavalitsuslik staatus kinnitati 30. jaanuaril 1992. Tõrva vald kui uus omavalitsusüksus sündis 2017. aastal Tõrva linna, Helme, Hummuli ja Põdrala valla ning Puka valla Soontaga küla liitmisel.
Linn
Tõrva
Alevikud
Helme, Hummuli
Külad
Aitsra, Ala, Alamõisa, Holdre, Jeti, Jõgeveste, Kalme, Karjatnurme, Karu, Kaubi, Kirikuküla, Koorküla, Kulli, Kungi, Kähu, Leebiku, Linna, Liva, Lõve, Möldre, Patküla, Piiri, Pikasilla, Pilpa, Pori, Puide, Ransi, Reti, Riidaja, Roobe, Rulli, Soe, Soontaga, Taagepera, Uralaane, Vanamõisa, Voorbahi.
Juhtimine
pisi|püsti|Tõrva vallavanem Maido Ruusmann Tõrva Vallavolikogu valis 25. oktoobril 2017 valla esimeseks volikogu esimeheks Enn Mihailovi ning aseesimeesteks Toivo Põldma ja Eero Viisu. 31. oktoobril valis volikogu vallavanemaks Maido Ruusmanni, abivallavanemateks Aivar Uibu ja Kalev Lauli ning vallavalitsuse liikmeteks Maire Appo ja Tõnu Jaansalu. Vallavolikogu vabastas abivallavanem Kalev Lauli ametist 14. mail 2019 ning uueks abivallavanemaks sai toonane arendusosakonna juhataja Andres Agan. Andres Agan astus omal soovil tagasi 23. detsembrist 2019 ning uueks abivallavanemaks valis volikogu alates 24. detsembrist 2019 endise Valga aselinnapea Lauri Drubinši.
Tõrva Vallavolikogu koosneb 21 liikmest. 2017. aasta valimistel saavutas Eesti Reformierakond valimisvõidu: talle kuulus 47,3% häältest ja 11 kohta volikogus. Sotsiaaldemokraatlik Erakond sai 26,4% häältest ja 6 kohta volikogus. Isamaa ja Res Publica Liit sai 10,8% häältest ning 2 kohta volikogus. Eesti Keskerakond sai 9,1% häältest ning 2 kohta volikogus. Eesti Konservatiivne Rahvaerakond sai 3,9% ja Valimisliit Helme kihelkond 2,6% häältest, mis jäi alla valimiskünnise.
2021. aasta volikogu valimistel sai Eesti Reformierakond taas valimisvõidu, olles kogunud 47,9% häältest, millega sai 11 kohta volikogus. Valimisliit Ühtne Kogukond kogus 17,1% häältest ja 3 kohta volikogus. Eesti Konservatiivne Rahvaerakond kogus 15,2% häältest ja 3 kohta volikogus. Eesti Keskerakond sai 10,5% häältest ja Isamaa erakond 9,3% häältest. Mõlemad said 2 kohta volikogus.
Koalitsiooni moodustasid Eesti Reformierakond ja Isamaaliit.
Volikogu liikmed 16. novembri 2021 seisuga:
Iargara
Iargara on linn Moldovas Leova rajoonis. Iargara asub rajoonikeskusest Leovast ligikaudu 16 km idakagus.
Iargara asutati 1902. aastal seoses raudteejaama rajamisega.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Iargara elanikest moldaavlasi/rumeenlasi 72,15%, bulgaarlasi 14,66%, venelasi 5,63%, ukrainlasi 4,12% ja gagauuse 2,67%.
Tartumaa metskond
Tartumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Tartu maakonnas.
Carei
Carei (ungari keeles Nagykároly, saksa keeles Grosskarol/Großkarl) on linn Rumeenias Satu Mare maakonnas. Linn asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas, Ungari piirist ligikaudu 5 km kaugusel.
Linna haldusalasse kuulub Ianculești küla (ungari keeles Szentjánosmajor).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Carei elanikest ungarlasi 54,8%, rumeenlasi 40,4%, sakslasi 2,4% ja mustlasi 2,3%.
Tartumaa metskond
Tartumaa metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Tartus Rõõmu tee 2.
Saaremaa metskond
Saaremaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Saare maakonnas.
Metskonna pindala on 19 567 ha, millest metsamaa moodustab 88%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (36%) ja soovikumetsad (16%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Saaremaa metskonda kuulub 2 metsandikku:
Metskonna keskus asub Kärla vallas Kuuse külas.
Veidrad asjad
"Veidrad asjad" (originaalpealkirjaga "Stranger Things") on Ameerika Ühendriikide ulme- ja õudussari, mille idee autorid, stsenaristid, režissöörid ja produtsendid on Vennad Dufferid ning mida levitab Netflix.
Esimese hooaja peaosades on Winona Ryder, David Harbour, Finn Wolfhard, Millie Bobby Brown, Gaten Matarazzo, Caleb McLaughlin, Natalia Dyer, Charlie Heaton ja Cara Buono. Kõrvalosades on Matthew Modine, Noah Schnapp ja Joe Keery. Teises hooajas on Schnapp ja Keery samuti peaosades, lisaks neile ka Sadie Sink, Dacre Montgomery, Sean Astin ja Paul Reiser koos Priah Fergusoniga kõrvalosas. Kolmandast hooajast täidab Ferguson teiste hulgas üht peaosa, uus peaosatäitja on ka Maya Hawke.
Eesti filmi- ja teleauhinnad
Esimene EFTA gala toimus 12. märtsil 2017 Nordea Kontserdimajas. Kokku jagati 24 auhinda. Võitjad selgitas välja ekspertide žürii. Auhinnagalat kandis üle Kanal 2. Õhtujuht oli Katariina Tamm.
24. märtsil 2018 toimus teine EFTA gala, mida kandis üle korraga kolm telekanalit: Eesti Televisioon (ETV), Kanal 2 ja TV3. Õhtujuht oli Marta Laan. Välja jagati 29 auhinda.
EFTA galat 2019. aastal juhtis Tõnis Niinemets.
2020. aasta EFTA galal kandideeris kokku 213 teost ja tegijat (filmiauhindadele 113 ja teleauhindadele 100). 3. septembril Alexela Kontserdimajas toimunud üritusel jagati auhindu kokku 30 kategoorias, millest pooled on tele- ja pooled filmikategooriad. Õhtut juhtis Tõnis Niinemets, kes oli ka ise nomineeritud auhinnale parima meelelahutussaate juhi ja parima sarjanäitleja kategoorias.
Wojciech Jaruzelski
thumb|right|Jaruzelski kaitseministrina 1968. aastal thumb|Jaruzelski 2006. aastal Wojciech Witold Jaruzelski (6. juuli 1923 Kurów – 25. mai 2014 Varssavi) oli Poola sõjaväelane ja poliitik.
Ta oli Poola Rahvaarmee ülemjuhataja (1983. aastast), Poola Ühinenud Töölispartei keskkomitee esimene sekretär (1981–1989), Poola peaminister (1981–1985), Poola Riiginõukogu esimees (1985–1990) ja president (1989–1990). Jaruzelski loobus võimust pärast 1989. aastal toimunud ümarlauakõnelusi, mille kokkulepete kohaselt viidi Poolas läbi demokraatlikud valimised.
1943. aastal astus Jaruzelski Nõukogude Liidus formeeritud teise Poola väkke. Aastatel 1965–1968 oli ta kindralstaabi ülem, seejärel kuni 1983. aastani kaitseminister.
1981. aasta detsembris, mil Poolat ähvardas väidetavalt Nõukogude Liidu vägede sissetung, kehtestas ta riigis sõjaseisukorra ning keelustas ametiühinguliikumise Solidaarsus tegevuse. Jaruzelski eitas väidet, mille kohaselt ta olevat enne sõjaseisukorra väljakuulutamist palunud oma Moskva sõbralt marssal Viktor Kulikovilt olukorra rahustamiseks sõjaväe sissetoomist Poolasse.
Samaranchi markii
pisi|I Samaranchi markii vapp. Samaranchi markii (marqués de Samaranch) on Hispaania aadlitiitel, mille Juan Carlos I andis endisele Rahvusvahelise Olümpiakomitee presidendile Juan Antonio Samaranchile 30. detsembril 1991.
Tiitlit on kandnud järgmised:
Raplamaa metskond
Raplamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Rapla maakonnas.
Metskonna pindala on 68 556 ha, millest metsamaa moodustab 70%. Metsatüüpidest on levinumad soovikumetsad (26%) ja palumetsad (17%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Raplamaa metskonda kuulub neli metsandikku:
Metskonna keskus asub Käru alevikus.
Nõgisamblik
Nõgisamblik (Parmeliella) on kottseente perekond.
Veselība
Veselība on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas Inčupe jõe kaldal Riia-Skulte raudtee ääres. Veselība jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 4,8 ja Riiast 42,7 km kaugusele.
Friedrich (eesnimi)
2022. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1688. mehenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Friedrich 17 mehel.
Veselība
Aastal 2017 oli külas 27 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 37.
Mäss Bountyl (täpsustus)
Mäss Bountyl oli mäss Briti laeval HMS Bounty aastal 1789.
"Mäss Bountyl" on ka mitme teose pealkiri:
Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond
pisi|Hannover-Braunschweig-Göttingen-Wolfsburgi metropolipiirkond Hannover-Braunschweig-Göttingen-Wolfsburgi metropolipiirkond (saksa: Metropolregion Hannover-Braunschweig-Göttingen-Wolfsburg) on majanduslik ja kultuuriline piirkond Põhja-Saksamaal. Metropolipiirkond koosneb ligikaudu 1/3 Alam-Saksi alast, kus elab peaaegu pool liidumaa elanikest. Umbes 3,9 miljonit inimest elab 20 kreisis ja maakonnas, kokku 431 omavalitsuses, ja Saksa Ministerkonferenz für Raumordnung (MKRO) on selle defineerinud keskmiselt linnastunud alaks Saksamaal. Piirkonna pindala on ligikaudu 18 600 km².
Ajalugu
Piirkondliku planeerimise eest vastutava Saksa Ministerkonferenz für Raumordnung (MKRO) tunnustamise taotlus Euroopa metropolipiirkonnaks tehti varakult. Tunnustamine pidi piirkonda rahvusvaheliselt aitama ning parandama linnade koostööd ja arengut. Kuigi piirkonna tähtsus ja Expo 2000 linnavõrgustikuga seotud arengud, oli see endiselt metropolipiirkondadest väikseim. 2005. aastal alustasid lõtva koostööd lähedalasuvad linnapiirkonnad Braunschweig ja Salzgitter ning kuni Göttingeni piirkonnani välja.
Ala kirjeldus
Piirkonna linnade vahel on suured peamiselt põllumajanduslikud alad. Linnataristu võrgustik koosneb kiirteedest A2, A7 ja A39 ning kiiretest raudteeühendustest, eriti mõned kiirraudteed (nagu Hannover–Würzburgi kiirraudtee).
Piirkond põhineb peamiselt teenindussektoril ja tootmisel. Suurim grupp on Volkswagen AG peakorteriga Wolfsburgis. Piirkonna teadus- ja uurimismaastikul on 7 ülikooli (sealhulgas Göttingeni ülikool, Hannoveri ülikool ja Braunschweigi tehnikaülikool), 9 kolledžit, kunstikolledž, muusika- ja teatrikool ning ligikaudu 60 muud uurimisasutust (sealhulgas suur arv Max Plancki Ühingu instituute, Saksa Lennunduse ja Kosmosekeskus (DLR) Braunschweigis ja Göttingenis, Hertsog Augusti raamatukogu Wolfenbüttelis ja erinevad föderaalasutused nagu BBA, BGR, FAL, PTB).
Radioaktiivseid jäätmeid veetakse sageli Salzgitter linna piirkonda sügavasse geoloogilisse hoidlasse Schacht Konrad ja Schachtanlage Asse Wolfenbütteli kreisis ning Lindwedelis ja Höferis.
Liikmed
thumb|250px|Saksamaa-metropolipiirkond 5
Hannover-Braunschweig-Göttingen-Wolfsburgi metropoliringkonna liikmed on
Mercy laht
pisi Mercy laht on laht Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus Banksi saare põhjarannikul.
Juulis 2010 leidsid Kanada arheoloogid Mercy lahest hästisäilinud laeva Investigator, mis jäeti jäässe kinnikiilununa maha 1853. aastal John Franklini Loodeväila-ekspeditsioonil kaduma läinud laevu otsides.
Heistesoo lepp
Puu ümbermõõt on 188 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt).
Iidase pärn
Iidase pärn on kaitsealune pärn Rapla maakonnas Kehtna vallas Vastja külas. Puu võeti kaitse alla 1964.
Peltigeraceae
Peltigeraceae on kottseente sugukond.
John Fleck
John Alexander Fleck (sündinud 24. augustil 1991 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Glasgow' Rangers. Klubi põhimeeskonnas tegi ta ametliku debüüdi 2008. aasta jaanuaris Šotimaa karikavõistlustel. Liigadebüüdi tegi ta 2008. aasta mais. 24. mail 2008 mängis ta Šotimaa karikavõistluste finaalis, kus alistati Queen of the South tulemusega 3:2. Esimese värava lõi ta Rangersi meeskonnas 31. jaanuaril 2009 liigamängus Dundee Unitedi vastu. Hooaegadel 2008–09, 2009–10 ja 2010–11 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.
Hooaja 2011/12 teises pooles mängis ta Rangersist laenul Inglismaa esiliigaklubis Blackpool. 2012. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Coventry City, kus mängis kokku neli hooaega. 2016. aastal valiti Fleck Coventry City aasta mängijaks.
2016. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Sheffield Unitediga. Hooajal 2016/17 võitis ta klubiga Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga ja alates järgmisest hooajast mängiti Inglismaa esiliigas. Aastatel 2019–2021 mängis Fleck Sheffield Unitediga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2019/20 lõi ta Inglismaa kõrgliigas viis väravat. Aastatel 2018 ja 2018 valiti Fleck Sheffield Untedi aasta mängijaks (2017. aastal koos Billy Sharpiga).
Šotimaa jalgpallikoondises debüteeris Fleck 10. oktoobril 2019 mängus Venemaa vastu. Ta kuulus Šotimaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Tema onu Robert Fleck on endine jalgpallur.
Henry C. C. Harris
Henry C. C. Harris (27.märts1886 – 18.august 1940) oli inglise keele õppejõud Tartu Ülikoolis.
Ta lõpetas Madrase Ülikooli ja tuli Tartusse ülikooli inglise keele lektoriks aastal 1932.
Zumalacárregui krahv
Zumalacárregui krahv (conde de Zumalacárregui) on Hispaania aadlitiitel, mille pretendent Carlos María Isidro de Borbón (Carlos V) andis 24. mail 1836 postuumselt Tomás de Zumalacárreguile.
Tiitel rehabiliteeriti tema pärijatele Francisco Franco poolt 24. juulil 1954.
Zumalacárregui krahvi tiitlit on kandnud:
Kultaranta
Residentsi geograafilised koordinaadid on.
Residentsi peahoone on aastatel 1914–1916 ehitatud arhitekt Lars Soncki projekteeritud graniidist loss, mida ümbritseval 54 hektari suurusel alal on muu hulgas parke ja kasvuhooneid. Aastal 1922 ostis Soome riik Kultaranna ära ja otsustas sellest teha presidendi suveresidentsi.
Ķempēni mõis
Ķempēni mõis (saksa keeles Kempen, läti keeles Ķempēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Ēvele vallas Ķempēni külas.
Ajalugu
Paul I doneeris aastal 1798 selle mõisa õuenõunik Georg von Huenele. Aastal 1801 omandas selle pandivaldusena 12 000 taalri eest Carl Ludwig Wasmundt. Ta läks aga pankrotti ja mõisa omandas 12100 taalri eest titulaarnõunikuproua Annette Catharina Christina von Torklus (sündinud von Jarmerstedt), kes aastal 1810 ka mõisa pärisomanikuks sai. Aastal 1822 pantis too mõisa 17 300 hõberubla eest kapten Friedrich Magnus von Engelhardtile.
Aastal 1832 sai Friedrich Magnus mõisa pärisomanikuks. Juba samal aastal pantis ta mõisa 17 300 rubla eest Wilhelmine Amalie Ramannile (sündinud Berens), kes pandiõiguse aastal 1837 loovutas 18 100 rubla eest kindralmajoriproua Eleonore Wilhemine Maksimovale (sündinud Jahadina). Too sai samal aastal ka mõisa pärisomanikuks. Aastal 1841 müüs ta mõisa 21 000 rubla eest Otto Orgies von Rutenbergile, kes mõisa aastal 1855 pantis 28 000 rubla eest Vincent von Schablowskyle, aga aastal 1859 müüs ta mõisa viimasele 45 000 rubla eest maha. Aastal 1869 sai mõisa omanikuks Antoni Józef Kobyliński (1823–1880). Tema poeg Carl Oskar Alexander Kobyliński (1856−1926) oli mõisa viimane omanik aastatel 1882−1920.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 69 mees- ja 76 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid sama palju, aastal 1757 aga 2 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 8/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 18/19, aastal 1881 aga 1 ja 18/80, lisaks allus mõisale 1 ja 21/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Karjamõis
Mõisa koosseisu kuulus Žagataskrogsi (Schaggat) karjamõis.
Viljandimaa metskond
Viljandimaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Viljandi maakonnas.
Metskonna pindala on 65 825 ha, millest metsamaa moodustab 87%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (23%) ja soovikumetsad (21%). Puuliikidest on mänd ja kask peaaegu võrdselt esindatud, järgneb kuusk.
Viljandimaa metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Mulgi vallas Kalvre külas.
Saulīte
Saulīte on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla põhjaosas Ķīšupe jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 2,6 ning Riiast 48,3 km kaugusele.
Aastal 2017 oli külas 32 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 77.
Pikriinhape
300px|pisi|paremal|Pikriinhape 300px|pisi|paremal|[[Pikriinhape|Pikriinhappega värvitud lõngad. Historische Farbstoffsammlung, Dresden]] Pikriinhape (rahvakeeles tuntud ka kui miinikollane) on keemiline ühend, süstemaatilise nomenklatuuri (IUPAC) järgi 2,4,6-trinitrofenool (TNP). See on tahke, kollane, kristalne aine ja üks happelisemaid fenoole.
Nagu teised rohkelt nitreeritud ühendid, näiteks TNT, on ka pikriinhape lõhkeaine. Pikriinhappe nimetus tuleb selle mõru maitse tõttu kreekakeelsest sõnast πικρος (pik'ros), mis tähendabki "mõru".
Ajalugu
Pikriinhapet mainis Johann Rudolf Glauber juba 1742. aastal. Esialgu saadi seda eri ainete (nt loomasarvede, siidi, indigo ja loodusliku vaigu) nitreerimise teel. Esimesena sünteesis pikriinhapet indigost Peter Woulfe 1779. aastal. 1841. aastal jõuti korrektse keemilise valemi ja fenoolist pikriinhappe sünteesimiseni. Kuni 1830. aastateni ei teatud, et pikriinhape on plahvatusohtlik, arvati, et ainult pikriinhappe soolad on lõhkeained, mitte aga hape ise. 1873. aastal tõestas Hermann Sprengel, et pikriinhapet saab detoneerida, mistõttu enamik sõjavägesid kasutas pikriinhapet esmase lõhkeainena. Pikriinhapet kasutatakse ka analüütilises keemias metallide, maakide ja mineraalide määramiseks.
Pikriinhappega täidetud mürsud muutuvad väga ebastabiilseks, kui hape reageerib metallist mürsu- või detonaatori kestaga (metalliga reageerinud pikraat on palju tundlikum kui fenoolne vorm). Pikriinhappe tundlikkust demonstreeris Halifaxis 6. detsembril 1917 aset leidnud plahvatus, kus hukkus ligi 2000 inimest. Pikriinhapet kasutati Omdurmani lahingus, teises Buuri sõjas, Vene-Jaapani sõjas ja esimeses maailmasõjas. Saksamaa hakkas 1902. aastal suurtükimürske täitma trinitrotolueeniga (TNT). Tolueen oli küll raskemini kättesaadav kui fenool ja TNT on pikriinhappest nõrgem, kuid see-eest oli TNT stabiilsem. Nii vahetatigi sõjaväes parema ohutuse tagamiseks maailmasõdade vahel peaaegu kogu pikriinhape trinitrotolueeni vastu.
20. sajandi alguses saadi fenooli kivisöest. Alles 1915. aastal hakkasid Monsanto ja Dow Chemical tootma sünteetilist fenooli. Dow kirjeldab pikriinhapet kui põhilist prantslaste lahinguvälja lõhkeainet. Suur osa fenooli läks ka Jaapanisse, kus sellest tehti pikriinhapet ning müüdi venelastele.
Süntees
Veevaba fenool sulfoonitakse aurava väävelhappega, saadud p-hüdroksüfenüülsulfoonhape nitreeritakse kontsentreeritud lämmastikhappega. Reaktsiooni käigus lisatakse nitrorühmad ja vahetatakse välja sulfoonhappe rühm. Reaktsioon on väga eksotermiline, seega on vaja hoolikalt kontrollida temperatuuri.
Kasutus
Orgaanilises keemias on seda kasutatud kristalsete soolade saamiseks orgaanilistest alustest, et neid identifitseerida ja karakteriseerida.
Metallurgias kasutati pikriinhapet söövitamiseks (põhiliselt optilise metallograafia tarvis). Pikriinhappega seotud ohud on viinud selle väljavahetamiseni teiste söövitavate keemiliste ühendite vastu. Siiski kasutatakse seda magneesiumisulamite söövitamiseks.
Miinikollast on kasutatud rahvapärase putukatõrjevahendina prussakate vastu.
Lõhkeaine ja pürotehnika
Ülekaalukalt kõige rohkem on pikriinhapet kasutatud laskemoonas ja lõhkeainena.
Pikriinhappe plahvatusel kostab õhus kõrge vilisev heli, mistõttu kasutatakse seda ilutulestikes.
Värvaine
Bouini lahus (sisaldab pikriinhapet) on kinniti happelistele värvainetele, mida kasutatakse histoloogia proovidel. Paraku võib proovis olev DNA hüdrolüüsuda. Kliinilise keemia laboris kasutatakse pikriinhapet Jaffe reaktsioonis, kreatiini määramiseks. Pikriinhape moodustab kreatiiniga värvilise kompleksi, mida saab mõõta spektroskoopiliselt.
Levinud pärimuse järgi on Muhu kihelkonna rahvariideseelikute helekollane toon saadud lõngade värvimisel I maailmasõja meremiinidest kogutud miinikollasega.