cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juhan Kristjan Talve
Isiklikku
Juhan Kristjan Talve on Ilmar Talve ja Liisa Marjatta Karvineni poeg. Aastatel 1990–2003 oli abielus Sirje Kiiniga.
Tallinna Kolledž
Tallinna Kolledž oli aastatel 1919–1940 Tallinnas aadressil Kooli tänav 2 tegutsenud õppeasutus, kus täiskasvanud ja töötavad noored said omandada gümnaasiumihariduse ja gümnaasiumi lõpetanud said omandada kõrgema majandushariduse. Keskkooli õppekava vastas gümnaasiumi reaal- ja humanitaarharu õppekavale ning oli kolmeaastase kursusega. Kooli lõpetaja sai gümnaasiumidiplomi ja võis astuda ülikooli.
Väljapaistev isiksus kolledži ajaloos oli Mihkel Välbe, kes juhtis kooli 19 aastat ja keda peeti väga tugevaks ajalooõpetajaks. Koolis andsid tunde ka teised oma aja tuntud pedagoogid: Johannes Aavik, Martin Laarmann, Eduard Kaljuvee, Gustav Vilbaste, Johannes Kiivet, Karl Leinus, Gottlieb Ney jt.
MAN Lion's City
pisi| MAN Lion's City on Saksa bussitootja MAN linnabuss.
Tallinna Kolledž
Vilistlasi
Aastatel 1931–1932 õppis Tallinna Kolledžis kirjanik Karl Ristikivi, kes lõpetas 4-aastase gümnaasiumikursuse rekordilise ühe aastaga. Tallinna Kolledži on lõpetanud ka keeleteadlane ja sotsioloog August Sikk, raamatukoguteadlane, lugemissotsioloog ja poliitik Kalju Oja, kirjanik Johannes Ruven, vasaraheitja Koit Annamaa. Lühemat aega on Tallinna Kolledžis õppinud Jõhvi linnapea Voldemar Härma, kirjandusteadlane, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas, kunstnik Johannes Võerahansu.
Koolihoone
Tallinna Kolledž suleti 1940. aastal, kuid ajaloolises koolihoones aadressil Kooli tänav 2 jätkus õppetöö. Kuni 1946. aastani tegutsesid koolihoones Tallinna 12. Keskkool,  Tallinna 12. Gümnaasium, Tallinna 9. Keskkool. Viimane likvideeriti 1946. aastal ja selle asemele loodi kaks uut täiskasvanute õppeasutust, mis peavad end mõlemad Tallinna Kolledži järeltulijaks :
MAN Lion's City
Esimene Lion's City valmis 1996. aastal.
Evelin
Evelin on naisenimi.
Pool kollast Päikest
"Pool kollast Päikest" (Half of a Yellow Sun) on Nigeeria kirjaniku Chimamanda Ngozi Adichie 2006. aastal ilmunud ajalooromaan, mis räägib Biafra sõjast tegelaste Olanna, Ugwu ja Richardi vaatenurgast.
Teos pälvis kriitikute tunnustuse ja võitis 2007. aastal Ühendkuningriigis naiskirjanikele antava auhinna Women's Prize for Fiction. 2013. aastal valmis romaanil põhinev samanimeline film.
Süžee
vasakul|pisi|[[Biafra lipu keskel on näha pool kollast Päikest, millele pealkiri viitab]] Romaani tegevus toimub Nigeerias enne Nigeeria kodusõda ja samuti ka sõja ajal (1967–1970). Sõja mõju näidatakse viie inimese elu ja suhete kaudu. Pärast Biafra piirkonna Nigeeriast lahkulöömise väljakuulutamist muutuvad peategelaste elud drastiliselt, neid rebestavad nii kodusõja jõhkrus kui ka isiklikus elus tehtud otsused.
Tegevustik hüpleb 1960. aastate sündmuste vahel. Ugwu, 13-aastane külapoiss, kolib Odenigbo juurde, et tema majateenrina tööle asuda. Odenigbo majas kohtuvad sageli intellektuaalid, et arutada Nigeeria poliitika üles. Ugwu elu muutub, kui Odenigbo tüdruksõber Olanna nende juurde kolib. Ugwu loob mõlemaga tugeva sideme ja on neile jäägitult ustav. Olannal on kaksikõde Kainene, kuiva huumorimeelega naine, kes on väsinud pompoossest seltskonnast. Tema väljavalitu Richard on inglise kirjanik, kes saabus Nigeeriasse Igbo-Ukwu kunsti uurima.
Neli aastat pärast seda kerkivad riigi erinevate etniliste gruppide hausade ja igbode vahele probleemid. Tapatalgutes hukkub sadu inimesi, sealhulgas Olanna tädi ja onu. Igbod loovad uue vabariigi nimega Biafra. Konflikti tulemusena on Olanna, Odenigbo, nende väike tütar ja Ugwu sunnitud põgenema Nsukkast, mis on ülikoolilinnana uue riigi peamine intellektuaalne keskus. Lõpuks satuvad nad põgenikelinna Umuahiasse, kus nad kannatavad ja vaevlevad toidupuuduse, pidevate õhurünnakute ja paranoia käes.
Sõja ajal elavad Olanna, Odenigbo, laps ja Ugwu koos Kainene ja Richardiga Kainene peetud põgenikelaagris. Nende olukord on lootusetu, kuna neil pole süüa ega ravimeid. Kainene otsustab vaenlase territooriumile kauplema minna, kuid ei naase isegi pärast sõja lõppu. Romaan lõpeb kindla lahenduseta. Lugeja ei tea, kas Kainene elab.
Sõda
Nigeeria kodusõda (või Nigeeria-Biafrani sõda) algas 6. juulil 1967 ja lõppes 13. jaanuaril 1970. Sõda puhkes poliitiliste ja etniliste võitluste tõttu, mille põhjustasid osaliselt Nigeeria kaguprovintside arvukad katsed eralduda ja moodustada Biafra Vabariiki. Poliitiline konflikt igbode, jorubade, hausade ja fulani rahvaste vahel puhkes kaheks surmava sõjaväeliseks riigipöördeks. Igbod üritas Nigeeriast lahku lüüa, et saada Biafra vabariigiks, kuid nad said välismaailmalt vähe toetust. 1968. aastast jäi sõda ummikseisu, Nigeeria väed ei suutnud teha olulisi edusamme ülejäänud Biafrani kontrolli all olevatele aladele. Nigeeria valitsus takistas humanitaarabi andmist Biafrale, mille tulemusena surid nälga ja haigustesse sajad tuhanded tsiviilisikud. Sõja ajal surid paljud, sealhulgas Adichie vanaisad. Ka tänapäeval valitsevad Nigeeria erinevate etniliste ja usuliste rühmade vahel pinged.
"Poole kollase Päikese" loo keskmes on sõda. Adichie kasvas üles pärast sõda: "Vajadus sellest kirjutada tulenes selle varjus kasvamisest. See asi, millest ma päris aru ei saanud, oli minu pärand. See hõljus kõige kohal." Ta on öelnud, et usub, et paljud sõja põhjustanud probleemid on tänaseni säilinud. Ta lisas, et sõjast räägitakse "teadmatul ja kujutlusvõimevabal viisil" ning et sõda on igbo rahva jaoks sama oluline nüüd, nagu kuuekümnendatel. Kuna raamatus ei muudetud ühtki olulistest poliitilistest sündmustest, ütles Adichie, et raamat sisaldas "emotsionaalset tõde" ja et raamat näitas, et sõjal oli Nigeeria rahvale märkimisväärne mõju.
Naiste võimestumine
Kuigi "Pool kollast Päikeses" pole feministlikele romaanidele omast konflikti naise ja patriarhaadi vahel, näitab see siiski naiste võimet ise maailma mõjutada. Ühel pöördelisel hetkel on Olanna Odenigbo reetmises pettunud ja läheb Kanosse oma perelt lohutust otsima. Tädi Ifeka ütleb: “Sa ei tohi kunagi käituda nii, nagu su elu kuuluks mehele. Sinu elu kuulub sulle." Hiljem, isegi pärast Odenigbole andestamist, seisab ta enda eest ega lepi sellega, et mees õigustab oma tegusid ema süüdistamisega. Teisest küljest, kui Olanna isa petab tema ema, ei astu Olanna ema isale sel teemal vastu. Ta palub Olannal vaid öelda, et ta isa teeks seda varjatumalt.
Jalaka-kauss-samblik
Jalaka-kauss-samblik (Gyalecta ulmi) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub salumetsade tüübirühma kasvukohatüüpides ja paekalju kasvukohatüübis.
Itelmeenid
Antropoloogiliselt kuuluvad itelmeenid mongoliidsesse põhjaaasia rassi.
18. sajandi alguses olid itelmeenid peaaegu kogu Kamtšatka poolsaare põliselanikud. Kultuuriliselt olid nad suhteliselt algelisel tasemel, elatudes põhiliselt kalapüügist. Vene võimu alla sattusid itelmeenid 17. sajandi lõpul. 18. sajandi algul hakati itelmeene vägivaldselt vene õigeusku pöörama.
Tänapäeval on itelmeenide venestumine jõudnud lõppfaasi, itelmeeni-vene kakskeelsus on asendumas vene ükskeelsusega. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal itelmeeni keelt vaid 82 inimest.
Männiku staadion
Männiku staadion on jalgpallistaadion Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Võidu tänav 16.
Harilik vesikakand
pisi|[[Vesiämblik ja harilik vesikakand Rahaaugu hoiualal.]] Harilik vesikakand ehk tavaline vesikakand (Asellus aquaticus) on kakandiliste seltsi kuuluv vähilaadne.
Kristel Vilbaste
pisi|Kristel Vilbaste. Foto: Mikk Sarv Kristel Vilbaste (aastatel 1987–2003 Kristel Ader; sündinud 22. augustil 1965 Kilingi-Nõmmes) on loodusajakirjanik ja kirjanik.
Ta lõpetas Kilingi-Nõmme Keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna.
Töötanud 1992–1999 ajakirja Eesti Loodus zooloogiatoimetajana. 1999–2003 oli loodusuudiste agentuuri Roheline Värav asutaja ja toimetaja. Propageerinud õuesõpet Eesti Televisiooni 32-osalise saatesarja "Õpiõu!" kaasautorina (koos Mikk Sarvega). 2006–2014 Eesti Päevalehe iganädalase looduskülje kirjutaja. Teinud kaastööd ka muudele Eesti väljaannetele.
Ta on edukalt mänginud malet. Ta sai 1982. aastal Eesti noorte meistrivõistlustel hõbemedali, oli 1987. aastal Tartu naiste malemeister.
Isiklikku
Tema vanavanaema Marie Koppel oli esimene Eesti naispeatoimetaja (Olevik 1900–1905), tema vanaisa oli botaanik ja loodusajakirjanik Gustav Vilbaste, tema vanaema oli aednik Ellen Vilbaste, isa oli looduskaitsja Henn Vilbaste ja ema on jõhvikasortide aretaja Juta Vilbaste, vend Enn Vilbaste on looduskaitsja ja Eesti majanduspiiri kaitsja.
Oli abielus Mikk Sarvega. Tema lapsed on Maarja Müller, Elise Ader ja Ann Aotäht Sarv.
Wassermanni test
Wassermanni test  ehk Wassermanni reaktsioon on varem süüfilise diagnoosimisel kasutatud komplemendisidumisreaktsioon, mis on nimetatud bakterioloogi August Paul von Wassermanni järgi. Wassermanni testi tarbeks läheb vaja vere- või seljaajuvedeliku proovi.
Wassermanni reaktsioon ei ole spetsiifiline süüfilisele vaid positiivse reaktsiooni võivad anda ka süsteemset erütematoosset luupust, malaariat ja tuberkuloosi põdevad patsiendid. Võis esineda ka juhtumeid kus nakatunu reaktsioon oli negatiivne ja ravi saanu võis jätkuvalt anda positiivset reaktsiooni.
21. maist kuni 4. juuni 1928 Kopenhaagenis toimunud konverentsil (Second Laboratory Conference on the Serodiagnosis of Syphilis held at Copenhagen) võrreldi Wassermanni testi teiste testidega ja WR oli positiivne 208 süüfilisejuhtumi korral 496-st.
1905. aastal seostati positiivset Wassermanni reaktsiooni süüfilisega.
Testi töötasid välja Wassermann, Julius Citron, ja Albert Neisser 1906. aastal. Testi loetakse Bordet' ja Gengou komplemendisidumisreaktsiooni, mis avaldati 1901. aastal edasiarenduseks ja positiivne testi tulemus kannab vahel nime Bordet-Gengou-Wassermann reaction või Bordet-Wassermann reaction.
Erika (eesnimi)
Erika on naisenimi. Nime Erika nimepäev on 18. juuli.
Nime levik Eestis
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Erika 1307 naisel. Erika on populaarsuselt 141. naisenimi.
Vanim Erika on üle 85-aastaste vanuserühmas, noorim vanuserühmas 0–4.
Erika on keskmiselt 50 aasta vanune (mediaanvanus on 52).
Kõige rohkem on eesnimega Erika sündinuid juulis, kokku 126.
Kõige populaarsem on eesnimi Erika Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 16,41.
Kärsa kõrts
Kõrts koos sellega seotud ehitistega on arvele võetud ehitismälestistena.
Kõrtsiga seotud ehitised
Kõrtsiga seotud ehitised on :
Röövpüüdjajaht
"Röövpüüdjajaht" on 1975. aasta Eesti lühimängufilm, žanrilt noortefilm. Filmi režissöör on Marika Villa. Filmi tootis Tallinnfilm.
Marika Villa tegi filmi diplomitööna. Film põhineb Jaan Rannapi jutustusel "Iseloomuviga".
Virokiinid
Virokiinid loetakse virulentsusfaktorite hulka ja nad on väga võimsad immunomodulaatorid.
Virokiinide liigitus ja nomenklatuur pole paigas, virokiinide suure homoloogia tõttu näiteks inimese rakkude poolt eritatud tsütokiinidega kannavad mitmed neist nimetusi milles on ühendatud viiruse lühend ja vastava tsütokiini märgis.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Virokine seisuga 29.09.2014.
Karl Robert Indermitte
Karl Robert Indermitte (ka Karl Indermitte; 6. aprill 1883 Mäo – 10. mai 1945 Paide vald) oli põllumees, ühistegelane ja II Riigikogu liige.
Karl Indermitte sündis aastal 1883 Järvamaal, Mäos perepojana. Pärast Türi kihelkonnakooli lõpetamist oli ta mõne aasta kaubanduses tegev. Ta oli Järvamaa maakonnanõukogu liige ja Mäo vallavanem. Ta võttis vabatahtlikuna osa Vabadussõjast. Ta oli Mäo vastastikkuse kinnitusseltsi (sisuliselt kindlustusseltsi) Ja Paide turbaühisuse esimees ning Paide kaubatarvitajate ühisuse revisjonikomisjoni liige.
Ta oli II Riigikogu liige, valiti sinna Järvamaa põllumeestekogude nimekirja järele.
Siarova
pisi|left| Siarova (vene keeles Serova, transkribeerituna Sjarova) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Linnaosal on ülejäänud linnaga bussi-, trollibussi- ja elektrirongiühendus; Siarova ja Łošyca vahel asub ka Łošyca raudteepeatus. Haridust annavad kolm keskkooli.
Ajalugu
Siarova põhjapoolsem osa ühendati Minskiga 1938. aastal. Piirkonda hakati arendama 1940. aastatel, mil lennujaama Minsk-1 lõunapiiril võeti kasutusele savilademed. 1950. aastate alguses rajati sinna tellisetehas, kus töötasid vangid, selle kõrvale rajati aga vangilaager ja väike asula, mille peatänav sai nime Anatoli Serovi järgi. Selle tänava järgi on nime saanud ka linnaosa. Laager suleti 1950. aastate lõpus, tellisetehase asemele rajati ehitusmaterjalide kombinaat ja veel terve rida tööstusettevõtteid.
Linnaosa lõunapoolsemas osas asus varem kaks küla (Łošyca-2 ja Vilkaŭščyna), mis ühendati Minskiga 1959. aastal. Vilkaŭščyna elanikud töötasid Siarova tellisevabrikus koos kinnipeetavatega. Paneelelamuid hakati sinna ehitama 1960. aastatel. Vanad külahooned lammutati valdavalt 2000. aastal, kui rajati ehitusmaterjalide tehase Keramin uus tsehh. Viimane külahoone lammutati 2007. aastal.
Martone
Martone on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
290 meetri kõrgusel merepinnast asuva Martone asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Martone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fabrizia (VV), Gioiosa Ionica, Grotteria, Nardodipace (VV), Roccella Ionica, San Giovanni di Gerace.
Magistratuur
Magistratuur on magistraatide kogu. Magistratuuriks võidakse nimetada ka magistraadiametit.
Tomingas
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tomingas 590 inimesel: 283 mehel ja 307 naisel. Perekonnanimede levikult on Tomingas meeste puhul 160. kohal ja naiste puhul 169. kohal.
Uus-Tatari tänav
pisi|Vaade Veerenni tänavalt Uus-Tatari tänavale
Uus-Tatari tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Uus-Tatari tänav algab Tatari tänava ja Liivalaia tänava ristmikult ja kulgeb seejärel Ravi tänavaga ristudes enam-vähem põhja–lõunasuunaliselt. Invaliidi tänava ristmikul pöörab Uus-Tatari tänav lääne poole ja lõpeb Veerenni tänaval. Tänav on ligikaudu 370 meetri pikkune.
Uus-Tatari tänav 2, 4, 9/1 asuvad 20. sajandi alguses Anton Uessoni projekteeritud Lenderi tüüpi elamud.
Ajalugu
Tänav sai nime 1882. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Neue Tatarenstrasse ja venekeelne Новая Татарская улица. Tänavat on nimetatud ka Väike-Tatari tänavaks (saksa keeles Kleine Tatarenstrasse, vene keeles ''Малая Татарская улица).
1918. aastal avati Uus-Tatari 25 krundil linna suguhaiguste maja (Tallinna Linna III Haigla).
Erutuse juhtimine
Erutuse juhtimiseks nimetatakse loomafüsioloogias ja meditsiinis erutuse edasijuhtimist neuronites ja lihasrakkudes, näiteks neuronis aktsioonipotentsiaali edasijuhtimist mööda aksonit, mis võib olla mitmel viisil kaetud gliiarakkudega. Vastavalt gliiakatte iseloomule on võimalikud erinevad erutuse juhtimise liigid; tugevalt väljakujunenud müeliintupp suurendab närvikiudude juhtekiirust tunduvalt.
Väga lühikese vahemaa taha saab erutust kiiresti edasi juhtida juba ainuüksi elektrotooniliselt, kuid langeva potentsiaalide vahega. Suuremate kauguste puhul on seetõttu vajalik aeglustav aktsioonipotentsiaalide moodustumine tänu ioonivoolude, mis võib toimuda pideva edenemisena. Alles piisav isolatsioon paljude müeliini sisaldavate ümbristega võimaldab hüppelist protsessi, mille puhul lühikeste isoleeritud lõikudena (internodaalsete segmentidena) elektrotooniliselt edasijuhitav depolarisatsioon vaheldub aktsioonipotentsiaalide ülesehitamisega aksoni nende vahel vabalt asetsevas membraanipiirkonnas (Ranvier' soonises).
Alused
Lihtsustatult saab aksonit vaadelda pika silindrina, mis koosneb järjestikustest lõikudest. Selle silindri seina moodustab aksonimembraani lipiidide topeltkiht, mille elektrilisi omadusi võib kirjeldada takisti (takistus r_m) ja kondensaatori (mahtuvus c_m) rööplülitusena. Membraani takistus on erutuseta olekus nii suur, et lipiidide topeltkiht etendab dielektriku osa, nii et elektrostaatilised jõud, mis toimivad üle membraani rakusisese ja rakuvälise membraani vahel, tekitavad mahtuvuse c_m. Selle väärtus on võrdeline membraani pindalaga ja pöördvõrdeline selle paksusega.
Väga visa hing
"Väga visa hing" on 1996. aasta USA komöödia, mille peaosas on Leslie Nielsen ja mille režissöör on Rick Friedberg. Film parodeeris James Bondi ja paljusid märulifilme.
Sisu
Agent WD-40 Dick Steele lahkub ametist peale seda, kui ta naine operatsioonil hukkus. 15 aastat peale juhtunut, otsitakse ta üles ja kutsutakse tagasi teenistusse, kui selgub, et Steele´i vana vaenlane Rancor, kelle vastu korraldatud operatsioonil hukkus ta naine, on elus ja vajab oma maailmavalitsemisplaanide teoks saamiseks, vaid üht mikrokiipi. Steele, otsustab teenistusse naasta, et Rancoriga arved lõplikult õiendada.
Relativistlik kvantkeemia
Termin "relativistlikud efektid" võeti kasutusele kvantmehaanika ajaloo taustal. Algselt arenes kvantmehaanika, arvestamata relatiivsusteooriaga. "Relativistlikeks efektideks" nimetatakse erinevusi relatiivsusteooriat arvestavate ja mittearvestavate mudelite abil arvutatud väärtuste vahel. "Rasketeks elementideks" nimetatakse selles kontekstis kõrge aatomnumbriga elemente perioodilisussüsteemi lõpuosas, kus relativistlikel efektidel on eriti suur tähtsus. Näiteks kuuluvad nende hulka lantaniidid ja aktiniidid.<name="Kaldor"/>
Keemias võib relativistlikke efekte pidada häiritusteks või väikesteks parandusteks mitterelativistlikus keemias, mis arenes Schrödingeri võrrandi lahendite põhjal. Need parandused on mõjutavad elektronide käitumist eri orbiitidel aatomis, vastavalt nende elektronide kiirusele valguse kiiruse suhtes. Raskete elementide puhul on relativistlikud efektid tugevamad, kuna ainult nende elementide aatomeis saavutavad elektronid relativistliku kiiruse.
Relativistlike efektide hulka kuuluvad näiteks elavhõbeda esinemine vedelikuna toatemperatuuril, kulla ja tseesiumi kuldne värvus, inertse elektronpaari esinemine talliumis, pliis ja vismutis, elavhõbe(IV)fluoriidi stabiilsus, aurofiilsus, kulla aniooni stabiilsus ühendeis nagu CsAu, pliikristalli struktuur, tsirkooniumi ja hafniumi sarnasus, uranüülkatiooni stabiilsus ja kergemate aktiniidide (Pa-Am) kõrged oksüdatsiooniastmed, frantsiumi ja raadiumi aatomite väike raadius ning umbes 10% lantaniidide kontraktsioonist.
Jeletsi Taevaminemise kirik
Jeletsi Taevaminemise kirik (vene keeles собор Вознесения Геспедня, Вознесенский собор) on Jeletsi linna peakirik ja Vene Õigeusu Kiriku Jeletsi piikopkonna katedraalkirik. Lipetski oblastis asuva kiriku on projekteerinud Konstantin Thon ja see on pseudovene vene-bütsantsi stiili silmapaistev näide.
Kirjeldus
Jeletsi linna keskel asuva katedraali kõrgus koos ristiga on 74 meetrit, pikkus 84 meetrit, laius 34 meetrit. Kirik ehitati aastail 1845–1889. Hoone põhiplaan on nelinurkne ja templiosa ruum on risttahukalise kujuga, millelt tõuseb kaheksanurksetele tambuuridele toetuvad viis sibulkuplit. Kiriku siseruum on nelja sambaga. Tahuka lääneküljel on refektoorium (trapeznaja) ja pooleli jäänud kellatorn. Altariruumil idas on kolm poolringikujulise põhiplaaniga apsiidi. Kiriku keldrikorrus ja alusmüürid on laotud paekivist, seinad ja kuplid tellisest.
Kiriku sisekujunduses on kolmekorruseline puidust nikerdatud kullatud ikonostaas, mille kujundas Moskva arhitekt Aleksandr Kaminski, Thoni assistent sisekujunduses. Kiriku templiosas on üle 220 maali või ikooni, enamik Klavdi Lebedevi ja Aleksei Korzuhhini teosed. Refektooriumis on umbes 150 maali.
Ajaloost
Kohal asus varem 1745. aastal ehitatud katedraalkirik. 18. sajandi lõpul oli kirik jäänud kogudusele väikeseks ega vastanud kasvava linna vajadustele. Uue kiriku ehitamise initsiatiiv tuli linna elanikelt 1800. aastal ja alustati annetuste kogumist. Esimene plaan ja fassaadijoonis tehti 1815. aastal, esimene projekt 1824. aastal. Harkivi arhitekti Fjodor Danilovi (1810-1885) "bütsantsi ja itaalia stiilis" kujundatud kiriku projekti ei kiitnud sinod heaks. Järgmise arhitekti projekti lükkas kogudus tagasi. 1842. aastal paluti kirikut projekteerima Konstantin Thon. tema projekt sai kõigi osapoolte kinnituse.
Ehitust alustati 22. augustil 1845. aastal ja see kestis 44 aastat. Sisekujunduse, sh ikonostaasi lõi Aleksandr Kaminski.
Lause kõrvalliikmed
Lause kõrvalliikmed on sihitis, öeldistäide, määrus ja täiend.
Jeletsi Taevaminemise kirik
Ajaloost
1934. aastal kirik suleti. Ikoonid põletati otse kirikus, kullatud riisade ja ikonostaasi väärismetall kisti maha ja koguti kokku. Kirikust tehti silohoidla. Pühakoda avati uuesti 1947. aastal.
Lause kõrvalliikmed
Nii lause pea- kui ka kõrvalliikmete määratlemisel lähtutakse moodustaja sõnaliigist, grammatilise seose tüübist ning moodustaja konkreetsest grammatilisest vormist.
Sihitis, öeldistäide ja määrus on verbi seotud laiendid, mis tähendab, et nende olemasolu ja vorm sõltub tegusõna tähendusest. Nende vahel on rektsiooniseos. Mõned määrused võivad olla ka verbist sõltumatud omadus- ja määrsõna laiendid. Täiend aga ei sõltu tegusõnast kunagi, ta on nimisõnafraasi laiendosa.
Sihitis
Sihitis ehk grammatiline objekt on verbi laiend, mis näitab, kellele või millele on tegevus sihitud, ning vastab küsimusele ''keda? mida? kelle? mille? kes? mis?'' Nt ''Ma kohtasin sõpra. Ostsin poest suure leiva. Loe see raamat läbi.''
Öeldistäide
Öeldistäide ehk predikatiiv on verbi olema laiend, mis näitab, kes, mis või missugune on alusega tähistatu.
Nt ''Laps on haige. Härra Tamm on kunstnik. Inimesi on häid ja halbu.''
Määrus
Määrus ehk adverbiaal on verbi, omadus- või määrsõna laiend, mis pole alus, sihitis ega öeldistäide.
Nt ''Käisin poes. Juku rääkist juhtunust emale. Poiss vaatas teda nukralt''.
Täiend
Täiend ehk atribuut on nimisõna laiend, mis väljendab nimisõnaga tähistatu tunnust.
Nt ''Riie on täpselt poolteist meetrit lai. Kõik nad olid tudengid. Üks pikk tumedapäine mees''.
Hsabtek ana
"Hsabtek ana" on Najimi teine stuudioalbum.
Kungla (kolhoos)
Kungla oli kolhoos Jõgeva rajoonis Torma külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Tõikvere. Kolhoosi pindala oli 4200 ha.
Jaapan 2018. aasta taliolümpiamängudel
Jaapan osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 124 sportlasega, kes võistlesid 13 spordialal.
Olümpiavõitjaks tulid iluuisutaja Yuzuru Hanyū, kiiruisutajad Nao Kodaira ja Nana Takagi ning kiiruisutamisnaiskond koosseisus Miho Takagi, Ayaka Kikuchi, Ayano Sato ja Nana Takagi.
Jaapani lippu kandis avatseremoonial suusahüppaja Sara Takanashi.
Suusahüppaja Noriaki Kasaist sai 9. veebruaril esimene sportlane, kes on osalenud 8 taliolümpiamängudel.
Kääbaspalu kääpad
Kääbaspalu kääpad (ka Kääbaspalu kääbastik) on Võru maakonnas Rõuge vallas Murati külas asuvad kääpad. Kääpaid on kokku 34 ja neist 5 on arvele võetud arheoloogiamälestistena.
Eesti Talurahva Liit
Eesti Talurahva Liit oli 1917. aastal Põhja-Eestis asutatud erakond, Eestimaa kubermangus.
Eesti Talurahva Liidu tegevuses osalesid: Konstantin Päts, Friedrich Karl Akel ja Ado Birk.
ETL ja Eesti Maarahva Liidu nimekirjast valiti 1917. aastal Eestimaa Kubermangu Ajutisse Maanõukogusse 13 esindajat.
Pent
Pent on perekonnanimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pent 377 inimesel: 193 mehel ja 184 naisel. Perekonnanimede levikult on Pent meeste puhul 314. kohal ja naiste puhul 384. kohal.
John Roberts
Jonathan "John" Roberts (sündinud 1979) on USA filminäitleja.
Sõrmjas tardsamblik
pisi|Levik Eestis 2011. aasta andmetel. Sõrmjas tardsamblik (Leptogium teretiusculum) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub järgmiste tüübirühmade kasvukohatüüpides: kultuur-rohumaade tüübirühm, laanemetsade tüübirühm ja salumetsade tüübirühm.
Olevi tänav (Pärnu)
Olevi tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Käo tänavalt, suundub edelasse ja lõppeb Merimetsa tänaval. Olevi tänav ristub veel Sulevi ja Ümera tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 360 meetrit.
Ilus elu
"Ilus elu" on Eriti Kurva Muusika Ansambli ja Eesti Rahvusmeeskoori koostöös 2009. aastal ilmunud album.
CD-R-plaadil välja antud album ilmus plaadifirma U.L.A. Jazz kaudu ning sealsed lood on varem ilmunud albumitel "Haua plaadi lood 1991-1999" ja "Ebafolklorism".
Plaati esitleti 2009. aastal kolmandal kevadfestivalil "Maikellukese päevad", millele oli varem aluse pannud Sven Kuntu. Kontsertetendus "Ilus elu" toimus 29. mail Kultuurikatlas ning seal astusid Kuntu asendajatena lauljatena üles ka solistid Peeter Volkonski, Tõnis Mägi, Meelis Hainsoo ja Ardo Ran Varres.
Luzerni Ülikool
Luzerni Ülikool (saksa keeles Universität Luzern) on avalik-õiguslik ülikool Šveitsis Luzernis. Asutatud 2000. aastal, on see Šveitsi kümnest ülikoolist noorim. Luzerni Ülikoolis on kolm teaduskonda: teoloogiateaduskond, kultuuri- ja sotsiaalteaduste teaduskond ning õigusteaduskond.
Laiuse kolhoos
Laiuse kolhoos oli kolhoos Jõgeva rajoonis Jõgeva külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Laiuse. Kolhoosi pindala oli 4800 ha.
Kahekordne hüvitis
Aastal 1992 tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ja võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse.
Pinnaletõus
"Pinnaletõus" (inglise keeles "Surfacing") on Kanada kirjaniku Margaret Atwoodi romaan, mis ilmus 1972. aastal. Raamat räägib noorest naisest, kes läheb tagasi oma kodukohta, et uurida oma isa kadumist.
Autorist
Margaret Atwood on kirjutanud luuletusi, raamatuid, kriitikat ja lühijutte. Tema looming on tihti gooti mõjutustega. Ta kirjutab näiteks kunsti, ideoloogiaga kaasnevate ohtude, seksuaalpoliitika teemal. Margaret Atwood seob oma lugusid müütide, uskumuste ja muinasjuttudega ning tänu kõigele sellele on temast saanud laialdaselt tuntud ja armastatud kirjanik. "Pinnaletõus" on raamat, millest on tema teiste raamatutega võrreldes kõige rohkem kirjutatud.
"Pinnaletõusust" on tehtud 1981. aastal film.
Kingitus
pisi|[[Jõulukingid kuuse all]] Kingitus ehk kink on vabatahtlikult, rahalist või muud hüvitist saamata teisele isikule üle antav või antud vara (mis ei ole enne selle teise isiku oma).
Pinnaletõus
Sisukokkuvõte
Noor naine, kelle nimi terve raamatu vältel jääb nimetamata, sõidab pärast aastaid eemalolemist tagasi Québeci, oma lapsepõlve kodukohta, et otsida ning uurida oma isa kadumist. Temaga on kaasas ta poiss-sõber Joe ning nende sõbrad ja abielupaar Anna ja David. Nad sõidavad saarele, kus noore naise kunagine kodu asub. Peategelane hakkab ringi vaatama ja otsima vihjeid selle kohta, mis isaga juhtuda võis. Ruttu jõuab ta arvamuseni, et tema isa läks hulluks, kuid on endiselt elus. Muretsemine ei lase tal samal ajal oma tööle keskenduda. Ta töötab vabakutselise illustreerijana ning ei suuda sobivat pilti muinasjuturaamatu jaoks valmis maalida. Nad otsustavad jääda saarele terveks nädalaks, kuid sisimas kardab naine, et tema hulluks läinud isa võib kuskilt välja ilmuda.
Kingitus
Kingitusi antakse tihti mingi erilise sündmuse või tähtpäeva puhul, nt sünnipäevaks, jõuludeks, pulmadeks, nimepäevaks, kooli lõpetamisel jne.
Pinnaletõus
Sisukokkuvõte
Aegamööda tutvustatakse raamatus peategelasi. David viskab Anna üle muudkui õelalt nalja. Anna sõnul on David naistemees ning nõuab kogu aeg, et ta meiki kannaks. Kanuumatka ajal palub Joe peategelast naiseks, kuid naine keeldub ning räägib Joele, kuidas pidi oma eelmise mehe ja lapse jätma. Ühel päeval tuleb saarele ameeriklane Malstrom pakkumisega osta saar ära, kuid peategelane keeldub, kuna arvab sisimas, et isa on elus. Peategelane otsustab vaadata oma isa asjad läbi ning leiab jooniseid, kust selgub, et ta isa uuris indiaanlaste seinamaalinguid. Ta leiab ka kaardi, kus on asukohad märgitud. Kõik see paneb teda uskuma, et isa võib siiski surnud olla ning ta otsustab minna kaardil märgitud paikadesse vaatama.
Kingitus
Kingituse andmisega võidakse väljendada armastust, sõprust, poolehoidu, tänu, suuremeelsust. Kingitus võib olla oma vara ja rikkuse teistele jagamise viis. Kingituse eesmärk võib olla kinkijast mälestuse jätmine.
Pinnaletõus
Sisukokkuvõte
Nad lähevad neljakesi telkima ning tee peal leiavad nad üles poodud surnud haigru, mis jääb peategelasele väga eredalt meelde. David on terve aja oma filmi jaoks klippe filminud ning tahab nüüd poodud haigrust samuti klippi saada. Nad on kindlad, et selle jubeduse panid toime eelnevalt nähtud kaks võõrast meest, ilmselt ameeriklased. Anna räägib peategelasele, et on unustanud meigi kaasa võtta ning kardab nüüd, et David karistab teda selle eest. Hiljem minnakse kohta, kuhu isa oli kaardi peale märkme teinud. Kõigi pettumuseks aga ei ole seal seinamaalinguid. Tagasi telkide juurde minnes saavad nad aru, et eelnevalt nähtud ameeriklased on hoopiski kanadalased. Peategelase arvates on nad siiski ameeriklased, kuna ainult nemad suudaksid sellise jubeda teo toime panna.
Kingitus
Välislingid
Hea kodanik. Annetamine ja maksud.
Pinnaletõus
Sisukokkuvõte
Olles tagasi isa saarel, otsustab peategelane seekord üksi järgmist märgitud kohta vaatama minna. Ta avastab, et veepiiri on sellel alal tõstetud ning ta peab sukelduma. Samal ajal nõuab David väljas Annalt, et too riided seljast võtaks, et oma filmi jaoks klippe saada. Annale see ei meeldi, kuid lõpuks ta siiski kuuletub. Sukeldudes järgmises isa märgitud kohas, saab peategelasest naine eriti ehmatava kogemuse osaliseks. Ta näeb midagi vees ning karjub ja ujub pinnale tagasi. Hiljem arvates, et see oli tema surnud laps, kelle oli pidanud abortima (peategelane muudab seega oma algset juttu, et pidi lapse ja mehe maha jätma). Selle kogemuse tõttu hakkab naine hulluks minema. Varsti tuleb saarele politsei, kes teatab, et naise surnud isa keha on leitud, kuid naine ei taha seda uskuda. Viimasel päeval, kui kõik lahkuma hakkavad, hävitab peategelane Davidi filmi ja jookseb ära. Pärast pikka otsimist lahkuvad teised. Ta läheb järjest rohkem arust ära, ta lõhub majas suure osa asju, muutub justkui loomaks ja jookseb paljalt ringi. Suure väsimuse ja nälja pärast rahuneb ta mõne päeva möödudes taas maha ja tõotab mitte kunagi enam tunda ennast võimetuna. Ta sünnib justkui uuesti ja mõistab, et armastab Joed.
Feminism ja eraldatus
Margaret Atwood pole ennast kunagi sildistanud feministlikuks kirjanikuks, kuid tema lugudes leidub siiski feministlikku kriitikat, naiste vaatepunktide, läbielamiste ja kogemuste kujutamist ühiskonnas. Tema teoses "Pinnaletõus" on sellist kriitikat üpris palju. Võim, sugu ja hullus on seega tihedalt seotud teemad selles romaanis. Naiste üksindus ja eraldatus ühiskonnas on raamatu läbiv probleem. Esiteks tunneb peategelane justkui oleksid tema vanemad teda hüljanud. Tema arvates põhjustavad üksindust veel ka mehed, suur sugudevaheline lõhe ning naiste kontrollimine eri viisidel. See sama üksindus ajab peategelase lõpuks hulluks.
Marek Talivere
Marek Talivere (sündinud 3. juunil ) on Eesti DJ.
Lili Taylor
pisi|Lili Taylor (2013) Lili Anne Taylor (sündinud 20. veebruaril 1967 USA Illinoisi osariigis Glencoes) on Ameerika Ühendriikide näitleja, kes on mänginud sellistes auhinnatud indie-filmides nagu "Mystic Pizza", "Short Cuts" ("Killud") ja "I Shot Andy Warhol" ning kriitikute kiidetud telesarjas "Six Feet Under" ("Mulla all").
Marek Talivere
Alustas raadiotööd Lõuna-Eestis 1990. aastate lõpus: esmalt Raadio Valga, siis Raadio Ruut, seejärel Ring FM. Aastatel 2002-2017 Tallinn Power Hit Radio.
Lili Taylor
Eraelu
Taylor sündis Chicago eeslinnas viiendana kuuest lapsest elukutselise lapsehoidja Marie Taylori ning rauapoodniku ja folgilaulja Park Taylori peres. Ta kasvas üles "soojas perekonnas" ja on öelnud, et ta oli lapsepõlves "otsija". Taylor lõpetas New Trieri keskkooli Winnetkas 1985. aastal. Seejärel õppis ta DePauli Ülikooli teatrikoolis The Theatre School ja Piven Theatre Workshopis.
1993. aastal tutvustas Taylor ühel Chicago peol omavahel Louise Posti ja Nina Gordonit, kellest said 1990. aastate alternatiivbändi Veruca Salt asutajaliikmed.
2009. aastast elab Lily Taylor koos Nick Flynniga.
Karjäär
1988. aastast alates on Taylor mänginud kümnetes filmides, nende seas "Dogfight", "Mystic Pizza" ja "Rudy". Peamiselt on ta töötanud sõltumatutes filmides ja teatris. Ta mängis Lisa Kimmel Fisherit teleseriaalis "Six Feet Under" ("Mulla all") peamiselt teisel ja kolmandal hooajal).
Taylor oli kõrvalosades filmides "Mystic Pizza" (1988) ja "Say Anything..." ("Ütle midagi"; 1989). "Mystic Pizzas" mängis ta pitsabaaris töötavat noort naist nimega Jojo. Filmis näitlesid ka Annabeth Gish ja Julia Roberts.
Seejärel mängis Taylor filmis "Dogfight" (1991), mille režissöör oli Nancy Savoca. Ta mängid koledat noort naist, kelle Marine (River Phoenix) kohtamise varjus viib julmale võistlusele. 1993. aastal mängis ta järgmises Savoca filmis "Household Saints".
Režissöör Robert Altman palkas Taylori 1993. aastal eepilisse Los Angelese draamasse "Short Cuts" ("Killud"), milles Taylor mängis koos Lily Tomliniga. Filmis mängisid ka Tom Waits, Jennifer Jason Leigh, Julianne Moore ja Robert Downey Jr.
Taylor mängis Valerie Solanast Mary Harroni filmis "I Shot Andy Warhol" (1996). Samal aastal mängis ta üht peaosa koos Bruklin Harrise ja Aunjanue Ellisega filmis "Girls Town", kus kolm kesklinnast pärit sõpra puutuvad kokku sõbra enesetapuga, ning hiljem filmis "Ransom" ("Lunaraha") kahepalgelise toitlustajana, kes algul töötas Mel Gibsoni tegelase heaks ning seejärel röövib ta poja, et lunaraha välja pressida.
1998. aastal töötas Taylor koos John Watersiga filmis "Pecker". Film näitas, kuidas noor Baltimore'i fotograaf siseneb New Yorgi kunstimaailma. Taylor oli peaosalise galerist; teistes peaosades olid Edward Furlong, Christina Ricci ja Mary Kay Place
1999 mängis Taylor üht peaosa Jan de Bonti uusversioonis filmist "The Haunting".
2001. aastal näitles Taylor sõltumatus filmis "Julie Johnson". Film, milles teist peaosa mängis Courtney Love, keskendus Long Islandi emale ja koduperenaisele, kes viskab mehe kodust välja, et teostada oma unistus ja tegelda teadusega.
2004. aasta alguses tegi Taylor oma lavadebüüdi New Yorgis Wallace Shawni näidendis "Aunt Dan and Lemon" Lemoni rollis. Ta võitis 2005. aasta parima naisosatäitja auhinna Kopenhaageni rahvusvahelisel filmifestivalil osa eest filmis "Factotum" ("Faktootum"). 2006 töötas Taylor taas koos Mary Harroniga filmis "The Notorious Bettie Page".
Kaabeltelevisiooniettevõtte Lifetime tunnipikkuses komöödiasarjas "State of Mind" mängis Taylor New Haveni terapeuti, kes peab saama üle lahutusest, tegeldes samal ajal rea veidrate klientidega. Andrew Wagneri 2007. aasta draamas "Starting Out in the Evening" oli ta Frank Langella tegelase tütar.
2008. aasta filmis "The Promotion" mängis Taylor John C. Reilly tegelase šotlannast naist.
2009. aastal mängis Taylor Michael Manni filmis "Public Enemies" ("Populaarsed vaenlased") šerif Lillian Holleyt, kes tegutses Indiana osariigis Lake Countys ja pani pokri mafiooso John Dillingeri (keda mängis Johnny Depp).
2011. aastal avaldas Fence Books Taylori helisalvestise luuletaja Ariana Reinesi teosest "Save The World".
Ancipa järv
Ancipa järv (itaalia keeles lago dell'Ancipa, lago di Ancipa) on veehoidla Lõuna-Itaalias Sitsiilia maakonnas Enna ja Messina provintside piiril.
Nebrodi mägedes 944 meetri kõrgusel merepinnast asuv veehoidla rajati paisu ehitamisega Troina jõele 1950. aastatel. Ancipa veehoidla suurim sügavus on 97,5 meetrit, valgla suurus 51 km³.
Luule (eesnimi)
Luule on eesti naisenimi. Selle esitas Mats Tõnisson oma kalendris ja uuesti Oskar Kallas 1910. aastal.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Luule 1205 naisel. Luule on Eestis populaarsuselt 157. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Luule vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 43,20 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 17,75. Luule on keskmiselt 70 aasta vanune (mediaanvanus on 71).
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Luule 1030 naisel. Luule on populaarsuselt 187. naisenimi.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Luule 1 inimesel.
USS Security Eesti AS
USS Security Eesti AS on turvateenuste ettevõtte Eestis.
Alates 2010. aastast USS Security Eesti AS-i nõukogu esimees on Urmas Sõõrumaa. Ettevõtte juhataja on Raul Parusk.
2018. aastal oli USS Security Eesti AS käive 17,3 mln eurot ja puhaskahjum 122,6 tuhat eurot. Töötajate arv oli 949 inimest.
Omanikud on Urmas Sõõrumaa (96,18%) ja Koidu Anvelt (3,82%).
Rohelised kassid
"Rohelised kassid" on Eesti 2017. aasta mängufilm, mille on lavastanud Andres Puustusmaa. Film esilinastus 20. novembril 2017 Tallinnas.
Hispaania mark
Hispaania mark (hispaania Marca Hispánica, katalaani Marca Hispànica, aragoni ja oksitaani Marca Hispanica, baski Hispaniako Marka, prantsuse Marche Hispanique), tuntud ka kui Barcelona mark, oli puhvertsoon Septimaania provintsi taga, loodud aastal 795 Karl Suure poolt kui kaitsebarjäär Al-Ándalusi Omajaadide ja frankide kuningriigi vahel.
Laiemas tähenduses viitab Hispaania mark grupile frankide poolt loodud varajastele Pürenee isandatele või krahvidele, millest Andorra on ainus sõltumatu ellujääja. Aja jooksul said need isandad iseseisvuse või liitusid frankide impeeriumiga.
Karvane kruupsamblik
Karvane kruupsamblik (Micarea hedlundii) on samblik.
Spordi suurraamat
Spordi suurraamat oli Tartu kirjastusühingu "Loodus" väljaandel kavatsetud suurteos, mis pidi ilmuma viies köites 30 raamatus, millest tegelikult aastail 1939–1940 ilmus seitse.
Karvane kruupsamblik
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub järgmiste tüübirühmade kasvukohatüüpides: palumetsade tüübirühm, laanemetsade tüübirühm ja salumetsade tüübirühm ning lisaks neile ka kõdusoometsades ja selle kasvukohatüüpides.
Angelique Kerber
Ta tõusis maailma esireketiks pärast 2016. aasta USA lahtiste meistrivõistluste võitmist, olles vanim tennisist, kes on esimest korda sellele kohale jõudnud.
Tema isa Sławomir Kerber on poolakas ja ema Beata (sünninimega Rzeźnik) Poolast pärit sakslane. Tal on üks õde. Tal on ka Saksa-Poola topeltkodakondsus, kuid ta peab ennast ise sakslaseks.
Ta hakkas tennist mängima 3-aastaselt ja alustas profitennisisti karjääri 2003. aastal. Ta elab Kielis. Üks tema treeneritest on Torben Beltz. Kerber räägib lisaks saksa ja poola keelele inglise keelt.
Esimest korda jõudis Kerber ITF-turniiri finaali 15. veebruaril 2004 Varssavis 25 000 dollarilise auhinnafondiga turniiril, aga kaotas Poola tennisistile Marta Domachowskale 6:7 (5:7), 6:3, 3:6. Teist korda jõudis ta ITF-turniiri finaali 28. novembril 2004 Poolas Opoles samuti 25 000 dollarilisel turniiril ja alistas Jelena Tatarkova (Ukraina) 6:2, 6:2. Kokku jõudis ta üksikmängus 18 ITF-turniiri finaali ja võitis neist 11. Seni viimase ITF-turniiri finaali mängis ta 2011 Nassaus 100-tuhandelisel turniiril. Paarismängus jõudis ta finaali 5 korda, iga kord eri partneriga, ja võitis neist 3 viimast, viimati 2008.
2016. aasta Austraalia lahtiste meistrivõistluste finaalis alistas ta Serena Williamsi 6:4, 3:6, 6:4.
2016. aastal valiti ta Saksamaa aasta naissportlaseks ja WTA aasta mängijaks.
2007
2007. aastal mängis Kerber esimest korda suure slämmi turniiridel, kaotades küll alati avaringis. Prantsusmaal kaotas ta 13. asetusega Jelena Dementjevale (Venemaa) 3:6, 2:6, Wimbledonis 8. asetusega Anna Tšakvetadzele (Venemaa) 5:7, 3:6 ja USA-s 8. asetusega Serena Williamsile (USA) 3:6, 5:7. USA-s osales ta ka naispaarismängus.
2008
2008. aastal osales Kerber taas kolmel suure slämmi turniiril üksikmängus ja ühel paarismängus ning võitis ühe mängu: Austraalias alistas ta avaringis Maret Ani (Eesti) pärast 0:6 kaotatud avasetti 6:3, 6:2. Seejärel kaotas ta 25. asetusega Francesca Schiavonele (Itaalia) 2:6, 3:6. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis Saksamaa naistennisistid ei osalenud, sest sel ajal polnud Saksamaal vastava tasemega mängijat.
2009
2009. aasta Kerberil sportlikus mõttes ebaõnnestus. Kogu aasta jooksul võitis Kerber WTA turniiridel (kui kvalifikatsioon maha arvata) üksnes 3 kohtumist. Neist üks juhtus USA lahtistel, kus ta alistas oma kaasmaalase Andrea Petkovici 6:4, 5:7, 6:3.
2010
2010. aasta oli Kerberil eelmistest märksa edukam. Paarismängus esines ta 3 suure slämmi turniiril ja langes alati avaringis välja, aga üksikmängus läks paremini. Austraalias alistas ta teises ringis Prantsusmaa tennisisti, 26. asetusega Aravane Rezai 6:2, 6:3 ja peaaegu võitis 3. asetusega Svetlana Kuznetsova, kaotades napilt 6:3, 5:7, 4:6. Sel turniiril oli ta ainus Saksamaa naistennisist, kes 3. ringi jõudis. Prantsusmaa lahtistel alistas ta esimeses ringis Tšakvetadze 5:7, 7:6 (7:2), 6:4, aga kaotas teises ringis Rezaile 2:6, 6:2, 3:6. Wimbledonis alistas ta esimestes ringides Sania Mirza (India) 6:4, 6:1 ja 13. asetusega Shahar Pe'eri (Iisrael) 3:6, 6:3, 6:4, kuid siis kaotas Jarmila Grothile (Austraalia) 3:6, 5:7. USA-s kaotas ta avaringis Gisela Dulkole (Argentina) 3:6, 1:6.
2011
2011. aastal kaotas Kerber üksikmängus kolmel esimesel suure slämmi turniiril avaringis. Paarismängus kaotas ta avaringis kahel esimesel turniiril, kuid Wimbledonis saavutas koos USA tennisisti Christina McHale'iga mängides 2 võitu, sealhulgas 16. asetusega Olga Govortsova ja Alla Kudrjavtseva üle. Kuid 3. asetusega USA paarile Liezel Huber – Lisa Raymond kaotasid nad vastupanuta 1:6, 0:6.
USA lahtistele saabus Kerber maailma 92. reketina. Kuid ta suutis võita 5 kohtumist, olles edukaim asetamata mängija. Ta alistas teises ringis 12. asetusega Agnieszka Radwanska (Poola) 6:3, 4:6, 6:3 ja kolmandas taas Alla Kudrjavtseva 6:3, 6:1. Veerandfinaalis sai ta jagu 26. asetusega Flavia Pennettast (Itaalia) 6:4, 4:6, 6:3, enne kui kaotas poolfinaalis 9. asetusega Samantha Stosurile 3:6, 6:2, 2:6. Sellega tõusis ta kohe maailma edetabelis 34. kohale.
2012
pisi|Kerber võitis oma esimese WTA turniiri 2012. aastal Indian Wellsis pisi|2012. aastal Wimbledonis jõudis Kerber poolfinaali 2012. aastal tõusis Kerber WTA maailma esikümnesse. Austraalia lahtistel sai ta juba 30. asetuse ja pärast võite kahe nõrga vastase üle kaotas ta 4. asetusega Maria Šarapovale 1:6, 2:6.
2012. aasta föderatsiooni karikasarjas osales Kerber Saksamaa naiskonnas, mis võõrustas veerandfinaalmatšis Stuttgardis mullust võitjat Tšehhit. Kerber osales ühes kohtumises, alistades Lucie Hradecka 6:4, 6:4. See oli ka ainus võit, mille Saksamaa sai (kaotas 1:4). Tšehhid võitsid karika.
Kerber võitis Egiptuses Suessis oma esimese WTA turniiri. Sealjuures alistas ta veerandfinaalis kõrgeima asetuse saanud Maria Šarapova 6:4, 6:4, poolfinaalis Yanina Wickmayeri (Belgia) 6:7 (2:7), 6:3, 6:4 ja finaalis 2. asetusega Marion Bartoli (Prantsusmaa) 7:6 (7:3), 5:7, 6:3.
USA-s Indian Wellsis toimus seejärel turniir, kus Kerber näitas üles iseäralikku võitlejahinge. Ta sai turniiril 18. asetuse ja oli avaringis prii. Teises ringis Sloane Stephensi (USA) vastu jäi ta taha 2:6, 1:5 ja 15:40, kuid võitis ometi 2:6, 7:5, 6:4. Seejärel sai ta loobumisvõidu ja jõudis neljandasse ringi Christina McHale'i vastu, kus samuti oli otsustavas setis 1:4 taga. McHale'il olid isegi matšpallid, aga Kerber võitis 6:3, 3:6, 7:6. Veerandfinaalis alistas ta Na Li (Hiina) 6:4, 6:2, enne kui kaotas poolfinaalis Viktoria Azarenkale (Valgevene) 4:6, 3:6.
Järgmisel WTA turniiril Taanis Farumis sai Kerber teise võidu. Kaks esimest ringi nõrgemate vastu kulgesid väga vaevaliselt ja lõppesid kolmes setis. Veerandfinaalis võitis Kerber 6. asetusega Mona Bartheli (Saksamaa) 6:2, 0:6, 7:5. Siis läks lihtsamaks: Kerber alistas poolfinaalis 3. asetusega Jelena Jankovici (Serbia) 6:2, 6:1 (Jankovic oli veerandfinaalis kolmes setis võitnud Kaia Kanepit) ning finaalis 1. asetusega mulluse võitja Caroline Wozniacki (Taani) 6:4, 6:4.
Prantsusmaa lahtistel osales Kerber paarismängus koos Agnieszka Radwanskaga. Esimeses ringis võitsid nad 8. asetusega Tšehhi paari 7:6 (7:4), 7:5 ja kaotasid siis Itaalia paarile Flavia Pennetta – Francesca Schiavone 6:3, 4:6, 2:6. Üksikmängu saabus Kerber 10. asetusega. Ta jõudis jälle veerandfinaali, alistades teises ringis Olga Govortsova (Valgevene) 6:3, 6:2, kolmandas ringis 18. asetusega Flavia Pennetta 4:6, 6:3, 6:2 ja neljandas ringis Petra Martici (Horvaatia) 6:3, 7:5. Kuid veerandfinaalis jäi ta alla 21. asetusega Sara Erranile (Itaalia) 3:6, 6:7 (2:7).
Wimbledonis sai Kerber 8. asetuse. Ta võitis kolmandas ringis 28. asetusega Christina McHale'i 6:2, 6:3 ja neljandas ringis Kim Clijstersi (Belgia) üllatavalt kindlalt 6:1, 6:1. Veerandfinaalis sattus ta kokku 15. asetusega Sabine Lisickiga, kes on samuti Poolast pärit Saksa tennisist. Tasavägise mängu võitis Kerber 6:3, 6:7 (7:9), 7:5, kusjuures kolmandas setis oli ta 3:5 taga. Poolfinaalis kaotas Kerber 3. asetusega Agnieszka Radwanskale 3:6, 4:6.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis sai Kerber 7. asetuse. Pärast kahe ringi kindlat läbimist (vastased said kokku üksnes 3 geimi) tuli kolmandas vastu Venus Williams. Väga tasavägise mängu võitis Kerber 7:6 (7:5), 7:6 (7:5). Veerandfinaalis jäi Kerber seevastu alla Viktoria Azarenkale 4:6, 5:7.
USA lahtistel meistrivõistlustel sai Kerber 6. asetuse. Ta alistas teises ringis Venus Williamsi 6:2, 5:7, 7:5 ja kolmandas Olga Govortsova 6:1, 6:2, aga kaotas neljandas Sara Erranile 6:7 (5:7), 3:6. Ta osales koos Tamira Paszekiga (Austria) ka paariturniiril ja jõudis sealgi kolmandasse ringi.
Kerber osales esimest korda WTA aastalõputurniiril, kus sai 5. asetuse, aga kaotas kõik 3 kohtumist.
2013
pisi|2013. aasta USA lahtistel meistrivõistlustel kaotas Kerber 4. ringis Austraalia lahtistel meistrivõistlustel saavutas Kerber kolm kindlat võitu vähetuntud sportlaste üle, kuid kaotas neljandas 19. asetusega Jekaterina Makarovale (Venemaa) 5:7, 4:6. Siiski polnud Kerber Austraalias varem nii kaugele jõudnud.
Prantsusmaa lahtistel oli Kerberil 8. asetus. Taas võitis ta kolm esimest vastast, sealhulgas Mona Barthelit 7:5 (8:6), 6:2 ja 29. asetusega Varvara Lepchenkot 6:4, 6:7 (3:7), 6:4, aga siis kaotas Svetlana Kuznetsovale 4:6, 6:4, 3:6.
Wimbledonis võitis 7. asetusega Kerber avaringis Bethanie Mattek-Sandsi (USA) 6:3, 6:4, aga kaotas teises ringis Kaia Kanepile (Eesti) 6:3, 6:7 (6:8), 3:6. Kanepi jõudis veerandfinaali.
USA lahtistel meistrivõistlustel oli Kerberil 8. asetus. Ta sattus kolmandas ringis jällegi kokku Kanepiga, kel oli seekord 25. asetus, aga nüüd võitis Kerber kindlalt 6:0, 6:4. Neljandas ringis kaotas Kerber seevastu 18. asetusega Carla Suárez Navarrole (Hispaania) 6:4, 3:6, 6:7 (3:7).