cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gennadi Majorov
1969. aastal kaitses Majorov kandidaaditöö teemal "Gottfried Leibnizi gnoseoloogia", 1983. aastal doktoritöö teemal "Lääne-Euroopa keskaegse filosoofia kujunemine". Ta on kirjutanud uurimusi antiik- ja keskaja filosoofia (sh Cicero, patristika ja Boethiuse), uusaja filosoofia (sh Leibnizi) ja sofioloogia) teemadel ning avaldanud Lääne filosoofiaklassikute tõlkeid vene keelde (nt tõlke George Berkeley traktaadist "De Motu", mis ilmus Berkeley kogutud teostes 1978. aastal).
Lisaks emakeelele vene keelele räägib ta inglise keelt, saksa keelt, prantsuse keelt, hispaania keelt ja itaalia keelt. Hästi oskab ta ka ladina keelt.
Rutan Voyager
pisi|217x217px|Rutan Voyager Rutan Voyager oli esimene õhusõiduk, mis lendas ümber maailma ilma peatumata ja tankimata. Selle pilootideks olid Dick Rutan ja Jeana Yeager. Lend tõusis õhku USA õhuväe Edwardsi õhuväebaasist Mojave kõrbes Lõuna-Californias. Lendu alustati 14. detsembril 1986 ja lend lõppes 9 päeva 3 minutit ja 44 sekundit hiljem, s.o 23. detsembril ning sellega püstitati kestvuslennu maailmarekord. Lennuk lendas läänesuunas 26 366 miili (42 432 km; Rahvusvahelise Lennuspordiföderatsiooni poolt tunnustatud distants oli 40 212 km) keskmise kõrgusega 11 000 jalga (3350 m).
Pärast ümbermaailmareisi sai Rutan Voyager'st eksponaat Rahvuslikus Õhu ja Kosmose Muuseumis (Smithsonian Institution's National Air and Space Museum) Washingtonis.
Disain ja arendus
Lennuki ehitamise idee tekkis aastal 1981 Jeane Yeageril, Dick Rutanil ja Burt Rutanil. Lennukit ehitati 5 aastat Mojaves Californias. Seda ehitasid põhiliselt vabatahtlikud.
Lennukil oli 2 propellerit: 1 ees ja teine taga. Propellerid töötasid eraldi mootoritega. Kui lennuk tegi esimese lennu 22. juunil 1984, siis olid mõlemad mootorid Lycoming O-235. Novembris 1985 pandi lennukile peale mootorid, millega ta ümber maailma lendas: nina osas õhkjahutusega Teledyne Continental O-240 ja ahtris vesijahutusega Teledyne Continental IOL-200. Plaani järgi pidi ahtris olev mootor töötama terve lennu aja ja nina osas olev mootor pidi andma lisa jõudu õhkutõusul ja lennu alguses, kui lennuk suure kütuse koguse tõttu raskem oli.
15. juulil 1986 lõpetasid Yeager ja Rutan testlennu California rannikul, mis kestis 111 tundi ja 44 minutit, läbides 19 082 km. Sellega löödi üle eelmine kestvuslennu rekord, mille olid püstitanud piloodid Walter Lees ja Frederick Brossy aastal 1931. Nad lendasid Bellanca CH-300-ga, millel oli peal DR-980 diiselmootor ja nende rekordiks oli 84 tundi ja 32 minutit järjest tankimata lendamist.
Lend ümber maailma
14. detsembril 1986 kell 8.01 kohaliku aja järgi tõusis lennuk õhku Edwardsi lennuväebaasi pikimalt lennurajalt. Kiirendades said kannatada lennuki tiibade otsad, kui need ootamatult lennurada kraapisid. Lennuk oli siiski võimeline õhkutõusu jätkama ning lendamisest saadud vigastused oluliselt ei seganud. Piloot üritas saavutada suuremat kiirust kui varasemate testlendude puhul, sest lennuk polnud varem kunagi täislastis lennanud. Lennuk kiirendas aeglaselt ning vajas umbes 14 200 jalga (4,3 km) lennurada, et saavutada õhkutõususks vajalik kiirus. Lennu ajal pidid piloodid toime tulema väga kitsastes oludes, ning stressi vähendamiseks olid plaaninud lennata 3-tunniste vahetustega. Kuid kuna lennukit oli alguses suure massi tõttu raske juhtida, siis ei saanud piloodid rutiinseid vahetusi teha. Dick Rutan olevat esimesed kolm päeva järjest lennukit ise juhtinud.
Kuna lennuk oli habras, pidid piloodid keerulisi ilmaolusid vältima ja tormidest kaugemalt mööda lendama. Liibüa ei andnud luba lennukil oma õhuruumi siseneda ja nad pidid selle tõttu suurema ringi tegema, kulutades väärtuslikku kütust.
Lennuk maandus 55 000 pealtvaataja ja suure hulga pressiesindajate ees 9 päeva pärast õhkutõusmist samale lennurajale, kust ta oli oma teekonda alustanud. Lennu lõpuks oli kütust alles 48 kg, umbes 1,5% sellest millega lendu alustati.
Lanvin
Lanvin on Prantsuse päritolu moemaja, mille asutas 1889. aastal Jeanne Lanvin. Tegemist on vanima seni tegutseva moemajaga.
Ajalugu
Jeanne Lanvini kuulsus moeloojana algas sellest, et ta valmistas oma tütrele rõivaid, mis köitsid terve rea jõukate inimeste pilke ning kes soovisid sarnaseid esemaid ka oma lastele. Peagi valmistas Lanvin kleite täiskasvanutele ning tema Pariisis, rue du Faubourg Saint-Honoré tänaval avatud butiigi klientidering hõlmas paljusid Euroopa kuulsusi. 1909. aastal liitus Jeanne Lanvin eraklientidele rõivaid valmistavaid disainereid ühendava Syndicate de la Couture'iga.
1920. aastatel avas Lanvin kodusisustust, meesterõivaid, karusnahka ja pesu müüvaid poode, kuid kõige olulisemaks edasiarenduseks oli Lanvin Parfums SA loomine 1924. aastal. 1927. aastal jõudis turule firma tunnuslõhn Arpège.
1920. ja 1930. aastatel said Jeanne Lanvini oskusliku tegevuse läbi firma tunnusmärkideks keerukad lõiked, kunstilised tikandid ja pärlkaunistused ning puhtad, heledad, lilledest inspireeritud värvid.
Pärast Jeanne Lanvini surma 1946. aastal pärandus moemaja edasi tema tütrele Marie-Blanche de Polignacile, kes oli ettevõtet alates 1942. aastast juhtinud koos oma nõoga. Et de Polignacil polnud lapsi, sai tema surma järel 1958. aastal Lanvini omanikuks tema nõbu Yves Lanvin.
1989. aastal ostis firma aktsiad Suurbritannia päritolu Midland Bank, misjärel on Lanvin liikunud käest-kätte. 1990. aasta veebruaris müüs Midland Bank Lanvini Vuittoni pere omanduses olevale korporatsioonile Orcofi. Viimaselt ostis 50% Lanvini aktsiatest 1994. aastal L’Oréal, kasvatades aasta hiljem oma osaluse 66%-le ja saavutades 1996. aastal täieliku kontrolli Lanvini moemaja üle. L’Oréali kaubamärgi omanduses olevat moemaja on juhtinud terve rida Prantsuse moetööstuses tuntud tegevjuhte.
Kauplused
pisi|Lanvini kauplus Monte Carlos Lanvini butiigid asuvad Ammanis, Ankaras, Ateenas, Bal Harbouris, Beirutis, Casablancas, Dalianis, Dohas, Dubais, Jekaterinburgis, Forte dei Marmis, Genfis, Hongkongis, Jakartas, Jiddah’s, Kaohsiungis, Kuala Lumpuris, Las Vegases, Londonis, Manamas, Marbellas, Moskvas, Monte Carlos, New Yorgis, Pariisis, Samaras, Saint Tropez’s, Salmiyas, Shanghais, Singapuris, Taipeis ja Tōkyōs.
Kaubamajadest on Lanvini suurim klient Barneys New Yorgis.
Koostöö H&M-iga
Septembris 2010 teatas H&M, et 2010. aasta talvekollektsiooni valmimisel tehakse koostööd Lanviniga. Fotod kollektsioonist avaldati 4. novembril 2010 ning müüki tuli see umbes 200 H&M-i kaupluses üle maailma 23. novembril 2010. .
Veegaas
Veegaas (vananenud termin: vesigaas) on vesinikust ja CO2-st koosnev sünteetiline gaaside segu, mis saadakse veeauru juhtimisel läbi kuuma söekihi.
Veegaasi kasutatakse nii kütusena kui ka tooraine (nt ammoniaagi ja metanooli) sünteesimisel.
Viited
Gaz wodny
Geert van Dijk
Geert van Dijk (8. märts 1924 Rhenen – 31. detsember 2012 Ede) oli Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister ja Hollandi suurmeister.
Kabet hakkas ta mängima Wageningenis 1941. aastal sealses klubis WSDV. Hollandi meistriks tuli ta 1958. aastal, kus ta turniiril jagas esikohta Reinier Cornelis Kelleriga, aga võitis seejärel järelmatši tulemusega 7-5.
1959. aastal võitis ta Monacos maailmameistripretendentide turniiri ja sai õiguse pidada matši Iser Kupermaniga. Ta kaotas selle tulemusega 13-27. 1965. aastal võitis ta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. Hollandi meistrivõistlustel osales ta kokku 25 korda, lisaks ühele esikohale võitis ta 8 hõbe- ja 3 pronksmedalit.
Värska sanatoorium
Värska Sanatoorium on sanatoorium Võru maakonnas Setomaa vallas Väike-Rõsna külas.
Värska sanatoorium kuulub Värska kuurortravikeskuse kompleksi hulka. Sanatooriumist 300 m kaugusel asub Värska veekeskus.
Eeldused sanatooriumi rajamiseks loodi 1971. aastal, kui sealne piirkond sai kohaliku tähtsusega kuurordi staatuse. 1972. aastal toimus sanatooriumi asutamiskoosolek. Sanatoorium ehitati arhitektide Vilen Künnapu ja Ülevi Eljandi ning insener Henn Karitsa projekti järgi. Sanatooriumi ehitus algas 6. oktoobril 1976. Patsientide ravimine algas 3. mail 1980.
Ogmodon
Ogmodon on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Ogmodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid võib kohata Viti Levu saarel (Fidži).
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ogmodon vitianus seisuga 04.03.2014.
Lehemesi
Lehemesi ehk metsamesi on mesi, mille mesilased on valmistanud puulehtede suhkrurikkast eritisest ja lehetäide magusast väljaheitest. Võrreldes õiemeega on lehemeel rohkem valke.
Mesilased ise lehemett ei suuda seedida. Inimestele on lehemesi väärtuslik toiduaine.
Kalevala (täpsustus)
"Kalevala" on soome rahvuseepos.
Kalevala võib viidata ka järgnevatele asjadele:
Oh Joon
Oh Joon (hangulis 오준; sündinud 4. oktoobril 1955) on Lõuna-Korea diplomaat.
Ta oli 2013–2016 Lõuna-Korea suursaadik ÜRO juures ja 24. juulist 2015 28. juulini 2016 ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu president.
2010–2013 oli ta Lõuna-Korea suursaadik Singapuris.
Robert Ots
Muusika õppimist alustas ta Moskvas, Ipolit-Ivanovi nim. Laste Muusikakoolis, kus õppis klaveri erialal. Õpingute ajal mängis tantsuklubides ajaviite ja tantsumuusikat. Pärast keskkooli lõpetamist 1940. aastal jätkas õpinguid Moskva Kõrgemas Avioinstituudis, kust tuli minna pärast 2.kursust rindele.
Robert Otsa onu, tuntud muusik John Pori kutsus ta enda juurde Tallinna ja pakkus mängimise võimalust toonases ohvitseride kasiinos. Ansamblis oli 4 instrumenti: viiul, akordion, kontrabass ja klaver (R.Ots). 1947.a. jätkas Robert Ots pooleli jäänud muusikaõpinguid Tallinna Muusikakoolis Johannes Kuusemetsa kontrabassiklassis, mille lõpetas 1952.aastal Paul Sarve ja Hugo Lukase juhendamisel. Sama aasta sügisel püüdis jätkata kontrabassimängu õppimist TRK-s Alfred Karjuse kontrabassiklassis.
Töötas aastatel 1950 – 1982 ERSO-s, sealhulgas oli 1970 – 1979 kontrabassirühma kontsertmeister.
Algernon
Algernon on eestikeelne ulmekirjanduse veebiajakiri, mis avaldab nii algupäraseid eesti ulmekirjandusteoseid kui ka tõlkeid eesti keelde, samuti ulmega seotud ühiskondlikke ja psühholoogilisi nähtusi käsitlevaid artikleid, uudiseid, mõttevahetusi ja ulmealaseid viiteid.
Robert Ots
Robert Ots on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.
Isiklik
Abikaasad: Serafima Ots 13.12.1921 Saaremaa - 25.06.1986 Tallinn;
Algernon
Ajalugu
Ajakirja asutamise idee tekkis 1997. aastal. Kui algul kaaluti ajakirja väljaandmist paberväljaandena, realiseeiti plaan siiski veebiajakirjana, mis hakkas ilmuma 19. novembril 1998.
Toimetus
Ajakirja väljaandmisse, toimetamisse ja kujundamisse on oma panuse andnud Juhan Enniko, Meelis Friedenthal, Juhan Habicht, Jüri Kallas, Ats Miller, Janek Part, Kristjan Sander, Raul Sulbi, Katariina Täht jt.
Robert Ots
Isiklik
Pojad: Toomas Ots 31.01.1951 Tallinn – 20.10.2019 Pärnu;
Algernon
Toimetus
2011. aastal on ajakirja peatoimetaja Ats Miller; teised toimetajad on Juhan Habicht, Kristjan Sander, Katariina Täht ja Meelis Friedenthal.
Robert Ots
Isiklik
Tõnis Ots 16.07.1954
Luokė vald
Luokė vald (leedu keeles Luokės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 132 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1831 inimest. Valla keskuseks on Luokė alev (2011. aastal oli seal 629 elanikku). Vallamaja aadress on Kuršėnų g.1. Vallavanem on Česlovas Ubartas. .
Smithi maakond (Mississippi)
Smithi maakond (Smith County) on maakond Ameerika Ühendriikides Mississippi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Raleigh.
Ajalugu
Maakond moodustati 1833. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 491.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Rakvere turuhoone
pisi|Rakvere turuhoone Rakvere turuhoone on aastatel 1926–1928 insener Ferdinand Adoffi projekti järgi ehitatud hoone Rakveres keskväljaku ääres, Laada tänav 14. Hoone on iseloomulik 1920. aastate ehituslaadile.
Hoone on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.
Sergei Andronov
Sergei Vladimirovitš Andronov (vene keeles Сергей Владимирович Андронов; sündinud 19. juulil 1989 Penzas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Moskva CSKA ründajana paremäärel.
Andronov alustas karjääri Togliatti Ladas. Hooajal 2009–10 liitus ta Moskva CSKA-ga.
2009. aastal valiti ta NHL-i draft'is St. Louis Bluesi poolt 79. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas sai ta mänguaega ainult American Hockey League'i klubide Peoria Rivermeni ja Chicago Wolvesi ridades. Moskva CSKA-s mängib ta taas alates hooajast 2014–15. Hooajal 2018–19 võitis ta klubiga Gagarini karika.
2017. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Venemaa koondisega kuldmedali.
Velké Bílovice
Velké Bílovice (saksa keeles Groß Billowitz) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Velké Bílovice asub Břeclavist ligikaudu 10 km põhjas ja Brnost umbes 43 km lõunakagus.
Velké Bílovice asub merepinnast 176 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1306. aastal. Alevi staatuse sai Velké Bílovice 1862. aastal ja linnaõigused 2001. aastal.
Velké Bílovice on suurim viinamarjakasvatuskeskus Tšehhis. Ametlikut registreeritud viinapuuistandikke on linnas üle 700 hektari.
Ulrich Horstmann
Ulrich Horstmann (sündinud 31. mail 1949 Bündes) on saksa kirjandusteadlane ja kirjanik; avaldab ka pseudonüümide Horst-Ulrich Mann ja Klaus Steintal all.
Laiema tuntuse sai tänu 1983. aastal avaldatud kirjutisele "Elajas" ("Das Untier"), milles esitas tolle aja rahuliikumise taotlustele diametraalselt vastupidiseid filosoofilisi positsioone: ta propageeris "inimpõgenemise" ("Menschenflucht") perspektiivi, mille kohaselt inimkond peab saavutama kumuleerunud tuumarelvaarsenali kasutamise abil enesekadumise kui (kultuur)ajaloo sihtpunkti. Teos kutsus esile Ida-Saksa kommunistliku partei ajalehe Neues Deutschland mureliku küsimuse, "millal professor Horstmann viimati oma närviarstiga konsulteeris". Horstmanni "eventualiteedifilosoofia" viis tema eeskuju Schopenhaueri pessimismi gnostilise äärmuseni.
Tsitaat
― Ulrich Horstmann "Elajas. Inimpõgenemise filosoofia kontuure"
Keskkonnateabe Keskus
Keskkonnateabe Keskus oli Keskkonnaministeeriumi haldusalas olnud riigiasutus. Keskus lõpetas tegevuse 2013. aastal, kui Eesti Meteoroloogia- ja Hüdroloogia Instituudi (EMHI) ning Keskkonnateabe Keskuse tegevus korraldati ümber ja moodustati uus riigiasutus - Keskkonnaagentuur.
Keskuse põhimääruse järgi olid tema ülesannete seas: hallata ja arendada keskkonnaalast teabevõrgustikku; samuti koguda, analüüsida, töödelda, avalikustada ja hoida keskkonnaalast teavet; samuti täita riikliku keskkonnaseire programmi ja selle seire andmeid koondada, töödelda, analüüsida, avalikustada ja hoida; samuti inventeerida riiklikult metsi statistilisel valikmeetodil.
Drosseldamine
Drosseldamine ehk muljumine on voolava vedeliku, auru või gaasi rõhku drosseli abil vähendama, s.t, et voolule rakendatakse hüdraulilist takistust.
Termodünaamiliselt on drosseldamine adiabaatiline protsess (nimetatakse ka adiabaatiline drosseldamine). Drosseldamisel küll nt veevoolu töövõime langeb, kuid entalpia ei muutu.
Taapirlased
Välimus
Taapirlased on kõige primitiivsemad tänapäevased kabjalised. Nende eesjalgadel on neli ja tagajalgadel kolm varvast. Kõigil jalgadel on kõige tugevamini arenenud kolmas varvas, millele langeb keha põhiraskus. Varvastel on väheldased kabjad.
Noortekeskus
pisi|Harju noortekeskus [[Helsingis Vallilas Dallapé pargis]] Noortekeskus on keskkond (keskus), kus noored saavad veeta koolivälisel ajal vaba aega.
Taapirlased
Välimus
Taapirlased on kogukad loomad, kes kaaluvad 225–300 kg, tüvepikkusega 180–200 cm ja õlakõrgusega 75–120 cm. Saba on lühike, 5–10 cm. Taapiritel on väike liikuv lont, mis on tekkinud nina ja ülamoka liitumisel. Silmad on väikesed, kõrvad lühikesed. Hambaid on 42–44. Ülemised välimised lõikehambad on pikenenud. Taapirlaste paks nahk on tavaliselt kaetud lühikeste karvadega.
Noortekeskus
Noortekeskusest erineb huvikool või huvikeskus selle poolest, et kaht viimast loetakse õppeasutuseks.
Esnes
Esnes on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Noortekeskus
Tegevus
Noortekeskused on loodud noorte initsiatiivi toetusel, nende eelistustest lähtuvalt ning tegutsevad eelkõige noorte huve ja vajadusi silmas pidades. Noortekeskuse kesksed tegevused on kontakttöö noortega, noortele suunatud tegevuste teostamine/tagamine ja arendava keskkonna loomine.
Esnes
pisi|tühi|Esnesi loss
Noortekeskus
Tegevus
Noortekeskusi mainiti Eestis esimest korda 1998. aastal, kui kinnitati esimene Narva noortekeskuse põhimäärus. Selle järgi oli noortekeskus noorsootööasutus, mis korraldab piirkonna noorsootööd. 2002. aastal noortekeskuse kui noorsootööasutuse mõistet täpsustati. Noortekeskusest sai avatud noorsootöö põhimõttest lähtuv noorsootööasutus, kus võivad vabatahtlikkuse alusel käia kõik noored ja mis saab olla ümbruskonna noorsootöö korraldamise keskus.
Taapirlased
Eluviis
Taapirid on rahulikud ja kartlikud loomad, kes elavad enamasti väikse karjana. Taapirlased asustavad soiseid metsi ja võsasid. Nad on oma töntsaka keha kohta väga liikuvad ja suudavad hästi hüpata. Sageli istuvad nad tagajalgadel, mis on kabjaliste puhul ebaharilik. Taapirid ujuvad hästi ja sukelduvad kas veetaimede otsimiseks või vaenlaste eest põgenemiseks.
Noortekeskus
Tegevus
Noorsootöö seaduse alusel on noorsootööasutus valla või linna ametiasutus, valla või linna ametiasutuse hallatav asutus, eraõiguslik juriidiline isik või eraõigusliku juriidilise isiku ettevõte, mille põhitegevus on korraldada noorsootööd.
Taapirlased
Paljunemine
Taapiri tiinus kestab 390–400 päeva. Korraga sünnib üks poeg, kes meenutab värvuselt metssea põrsast, olles samasuguste heledate triipude ja täppidega muidu tumeda karvastiku taustal.
Taapirid saavad suguküpseks 3–5 aasta vanuselt, emased varem kui isased. Heades tingimustes võib emane taapir poegida üle aasta. Nad elavad 25–30 aastat nii vabas looduses kui ka loomaaias.
Ohud
Täiskasvanud taapiritel on vähe looduslikke vaenlasi. Taapireid söövad jaaguarid, tiigrid, krokodillid ja isegi anakondad. Taapireid kaitseb kiskjate eest väga paks nahk kaelal.
Kõige rohkem ohustavad taapireid inimesed, kes kütivad neid liha pärast ja hävitavad nende elupaiku. Mitmed Lõuna-Ameerika rahvad kasutavad taapiri kehaosi rahvameditsiinis, näiteks usuvad nad, et taapiri süda võib ravida langetõbe. Viimasel ajal on kõigi taapiriliikide arvukus vähenenud ja nad on kõik looduskaitse all.
Kohates inimest
Taapirid on tavaliselt häbelikud ja peidulise eluviisiga. Vaenlaste eest kaitsevad nad end vette sukeldudes või põgenedes. Kuid enesekaitseks võivad nad inimestki rünnata, kasutades selleks oma võimsaid lõugu. 1998. aastal ründas emane taapir Oklahoma loomaaia töötajat, kes sisenes tema puuri, kus oli ka taapiri kahekuune varss, ja vigastas raskelt töötaja kätt. 2006. aastal läks Corcovado rahvuspargis kaduma tollane Costa Rica keskkonnaminister Carlos Manuel Rodriguez Echandi, kes oli taapiri rünnaku tõttu vigastatud.
Süstemaatika
pisi|Hiidtaapir Selles sugukonnas on vaid üks tänapäevani säilinud perekond – taapir (Tapirus). Perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Mõõtmetelt ja massilt on neist kõige suurem aasia taapir.
Tehistingimustes on tasandikutaapir ja hiidtaapir andnud omavahel sigimisvõimelisi järglasi.
Uus padjasõda
"Uus padjasõda", ka "Tütarde padjasõda" (originaalis "Daughters' Pillow Fight"), on Ameerika Ühendriikides 1897. aastal Siegmund Lubini loodud tummfilm.
Filmis on kujutatud kolme padjasõda pidavat tüdrukut. Filmi peetakse kaotsiläinuks.
Gennadi Moskal
Gennadi Moskal (sündinud 11. detsembril 1950 Zadubrivkas) on Ukraina poliitik ja jurist, alates 15. juulist 2015 Taga-Karpaadi oblasti kuberner. 18. septembrist 2014 kuni 15. juulini 2015 oli ta Luhanski oblasti kuberner.
Gennadi Moskal alustas tööd siseasjade organites 1973. aastal. Tõusis ametiredelil miilitsainspektori ametikohalt alustades Ukraina siseministri asetäitjaks, miilitsa kindralleitnandiks.
Udmurt Dunne
Udmurt Dunne (udmurdi keeles Удмурт дунне 'udmurdi maailm') on Udmurtias Iževskis ilmuv udmurdikeelne ajaleht.
Ajaleht hakkas ilmuma 4. veebruaril 1915 tolleaegses Vjatkas (praegune Kirov) nimega Voinaõs Ivor. Ajaleht on kandnud mitmesuguseid nimesid; alates 1992. aastast kannab ta praegust nime. Udmurt Dunne peatoimetaja on Zinaida Rjabinina.
Štakeldanga
Štakeldanga on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Laža vallas. Asub valla kaguosas merepinnast 56 meetri kõrgusel Tebra jõe kaldal, Riiast 182, valla keskusest Apriķist 14 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 2 kilomeetri kaugusel.
Aleksei Petrov
Aleksei Petrov on Venemaa riigiametnik.
Štakeldanga
Küla on tekkinud endise Štakeldanga mõisa (Stackeldangen) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
Štakeldanga mõisa uksed on kunstimälestistena riikliku kaitse all. Külas asuv Štakeldanga park on looduskaitse all, lisaks on kaitse all seal kasvavad tamm ümbermõõtudega 4.1, 5.58, 5.23 ja 6.15 meetrit.
Aleksei Petrov
Euroopa Liidu 2022. aasta 16. detsembri otsusega kehtestati Petrovi suhtes sanktsioonid. 2023. aasta märtsis väljastas Rahvusvaheline Kriminaalkohus Lvova-Belova ja Venemaa presidendi Vladimir Putini vahistamismääruse, süüdistades neid sõjakuriteo toimepanemises, kuna nad küüditasid Ukrainast sunniviisiliselt sadu lapsi Venemaale.
Štakeldanga
Aastal 2015 oli külas 37 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 30, aastal 2020 aga 32.
pisi|tühi|Stakeldanga park
Chris Farley
Christopher Crosby "Chris" Farley (15. veebruar 1964 Madison, Wisconsin – 18. detsember 1997 Chicago, Illinois) oli USA filminäitleja.
Maria Väli Kvartett
Maria Väli Kvartett on Eesti džässansambel (kvartett). Ansambli eesotsas on Maria Väli.
LHV Group
Peamiselt on LHV Group tuntud LHV Pank AS emaettevõttena. LHV Pank on hoiuste mahult suuruselt Eesti kolmas pank (17% hoiuste turust). LHV Group on loodud 2005. aastal, kuid selle tütarettevõte LHV Pank ajalugu ulatub aastasse 1999. LHV pangateenuseid kasutab ligi 398 000 klienti. LHV pensionifondid on mahu poolest Eestis teisel kohal ning LHV juhitavatel pensionifondidel on ligi 129 000 atiivset klienti. LHV Groupis töötab üle 850 töötaja.
LHV peakorter asub Tallinnas City Plaza büroohoones, ettevõttel on kontor Tartus ja Pärnus ning filiaal Ühendkuningriigis Londonis.
Tütarettevõtted
LHV Groupi tütarettevõtted on:
SMK
SMK (Sergei Mironovitš Kirov) oli rasketanki prototüüp, mis töötati välja Nõukogude Liidus enne Teist maailmasõda. See sai nime 1934. aastal mõrvatud nõukogude poliitiku Sergei Kirovi järgi. Tank osales koos kahe konkureeriva mudeliga, T-100 ja KV-1, Talvesõjas lahingkatsetel. Neist osutus parimaks ja läks tootmisse KV-1, mille, nagu ka SMK, oli konstrueerinud Žozef Kotin. Mitmed SMK jaoks loodud tehnilised lahendused läksid käiku ka KV-1 puhul. Saksa luure kasutas tanki kohta koodnimetust T-35C.
LHV Group
Finantsprognoos
Samuti seisuga 15. veebruar 2022 avaldatud finantsprognoosi kohaselt kasvavad järgmisel viiel aastal grupi tulud keskmiselt 17% aastas, samal ajal kui kulud kasvavad keskmiselt 12% aastas. Sama prognoosi kohaselt jõuab LHV konsolideeritud puhaskasum 21% keskmise aastakasvuga 2026. aastaks ligi 155,8 miljoni euroni. Ettevõte prognoosib järgmiseks viieks aastaks kõikide oluliste ärimahtude orgaanilist kasvu. Võrreldes 2021. aasta lõpuga suureneb grupi konsolideeritud laenuportfell viie aastaga kaks korda 5,52 miljardi euroni, hoiuste maht aga 1,5 korda 8,91 miljardi euroni.
SMK
Eellugu
Nõukogude Liidu "vabatahtlike" üksuste koosseisus osalesid Hispaania kodusõjas ka T-26 ja BT-5 tüüpi tankid. Selgus, et nende soomus ei ole võimeline vastu pidama uutele 37 mm tankitõrjekahuritele ja isegi tankitõrjepüsside abil oli neid võimalik hävitada. Probleemseks osutusid ka tankide bensiinimootorid. Bensiin on väga plahvatusohtlik ja tankid kippusid tabamuse korral kergesti süttima. Sama näitasid ka kokkupõrked Jaapaniga Kaug-Idas (Halhõn goli lahing).
LHV Group
IPO ja väärtpaberid
2015. aasta 5. oktoobril noteeris LHV Group esimesed võlakirjad Nasdaq Tallinna börsil.
Flesquières
Flesquières on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
SMK
Eellugu
Leiti, et vaja on uutele nõuetele vastavaid tanke. Uute tankide soomus pidi taluma 37 mm kahuri tuld igalt kauguselt ja kaugemalt kui 1000 meetrit olema läbistamatu kuni 76,2 mm mürskudele. Uued tankid pidid olema diiselmootoriga.
LHV Group
IPO ja väärtpaberid
LHV Groupi üldkoosolek otsustas esmase avaliku pakkumise korraldamise 20. aprillil 2016. Emissiooni maht oli 2 miljonit aktsiat märkimishinnaga 6,95 eurot aktsia kohta. LHV kaasas 13,9 miljonit eurot LHV Groupi äride kasvatamiseks. Aktiivse turunduskampaaniaga aktsiate märkimine kestis 2.–16. mail. Aktsiatega (kauplemistähis: LHV1T) kauplemine Tallinna börsil algas 23. mail 2016.
Flesquières
pisi|tühi|Flesquières'i raekoda
LHV Group
IPO ja väärtpaberid
Kokku osales IPO-l 5485 investorit, kes märkisid kokku 6,6 miljonit aktsiat 46,2 miljoni euro eest. Seega märgiti aktsiaemissioon 3,3-kordselt üle. Tegemist oli kuueaastase vahe järel esimese IPOga Tallinna börsil.
SMK
Eellugu
T-35-t asendava uue rasketanki loomise ülesanne anti kahele konkureerivale meeskonnale: üks oli Kirovi tehase meeskond Žozef Kotini juhtimisel, teine tehase nr 185 meeskond OKMO, mõlemad asusid Leningradis. Rasketankile esitati järgmised nõudmised: sellel pidi olema viis torni, soomus pidi taluma 37 mm kahuri tuld igalt kauguselt ja kaugemalt kui 1200 m olema läbistamatu kuni 76,2 mm mürskudele. Insenerid olid viie torni nõudele teravalt vastu ja nõuet vähendati kolmele tornile. Esialgsed kavandid valmisid 1938. aasta mais ja neid esitleti Kaitsenõukogule, kuhu kuulus ka Stalin. OMKO mudeli nimi oli T-100 ja Kotini meeskonna mudel oli SMK. Kotin kritiseeris kolme torni nõuet ja viitas sellest tulenevatele kaaluprobleemidele. Vaidluse käigus olevat Stalin lõpuks ühelt mudelilt lausa kolmanda torni ära murdnud öeldes: "Milleks teha tankist komisjonipood".
LHV Group
Väärtpaberid
Seisuga 11. juuli 2023 on LHV Groupil noteeritud Tallinna börsil 319 832 743 väärtpaberit. Ettevõtte turuväärtus on suurusjärgus 1,15 miljardit eurot. Tegemist on Nasdaq Balti börsi suuruselt teise ja Tallinna börsi suurima ettevõttega.
Aleksandr Hvostov
pisi|Aleksandr Hvostov Aleksandr Aleksejevitš Hvostov (8. jaanuar 1857 Orjoli kubermang – 23. november 1921 Jelets, Orjoli kubermang) oli Venemaa keisririigi poliitik, justiitsminister ja siseminister.
SMK
Eellugu
Edasi jätkus projektide arendamine kahe torniga, kuid Kotin polnud endiselt rahul. Ta kauples Stalinilt välja loa arendada ka ühe torniga tanki projekti. Kõigi kolme tanki prototüüpe võrreldi Kubinka polügoonil, kus ühe torniga tank, mis oli saanud nimeks KV-1 Kliment Vorošilovi järgi, osutus katsetel teistest mobiilsemaks. Kõik kolm prototüüpi saadeti 20. Rasketanki Brigaadiga 91. Tankipataljoni koosseisus lahingkatseteks Talvesõtta Soome vastu.
LHV Group
Väärtpaberid
2022. aasta jooksul vähenes LHV Groupi turuväärtus börsil -0,55% võrra.
Aleksandr Hvostov
Ta sündis aastal 1857 Orjoli kubermangus. Ta lõpetas aastal 1878 Keiserliku Aleksandri lütseumi.
Citroën
Citroën (hääldus prantsuse keeles [si.tʁɔ.ɛn]) on Prantsusmaa autotootja, mis alates 2021. aastast on osa Stellantisest.
Ettevõtte asutas 1919. aastal prantsuse tööstur André-Gustave Citröen.
1934, aastal sai ettevõte kuulsaks innovaatilise autoga Traction Avant, mis oli maailma esimene massiliselt toodetud esirattaveoga auto ning samuti esimesi, millel oli ilma mehaaniliste komponentideta ja toetava raamita kandevkere.
Aleksandr Hvostov
Aastal 1894 viidi ta üle teenistusse Siseministeeriumis, kus ta asus ametisse kantselei juhatajana ja hiljem majandusosakonna juhatajana. 1901. aastal naasis ta justiitsministeeriumisse esimese osakonna juhina. 1. jaanuarist 1912 oli ta Riiginõukogu liige. 6. juulist 1915 kuni 7. juulini 1916 oli ta Venemaa justiitsminister. 7. juulist 1916 kuni 16. septembrini 1916 oli ta Venemaa siseminister.
Isiklikku
Tema isa Aleksei Nikolajevitš Hvostov oli mõisnik. Vennadː Nikolai oli senaator, Sergei oli Penza kuberner, Aleksei oli Tšernigivi kuberner, vennapoeg Aleksei Hvostov oli Venemaa siseminister.
‎
SMK
Kirjeldus
SMK pearelvaks oli 76,2 mm kahur L-11, mis paiknes ülemises tornis. Alumises tornis asu 45 mm kahur. Lisaks oli SMK varustatud kolme 7,62 mm kuulipildujaga DT, millest üks paiknes ülemise torni tagaosas. SMK pidi algselt olema varustatud uue diiselmootoriga V-2, kuid kuna seda polnud kohe saada, kasutati lennukimootorit GAM-34BT.
SMK esisoomuse paksus ulatus 60 millimeetrini ja see kaalus 55 tonni. Võrreldes vanema T-35 oli oluliselt uuendatud veermiku. Kasutati laia valumetallist roomikut ja väändvedrudega vedrustust. Väliselt olid SMK ja T-100 väga sarnased.
Kasutamine
SMK prototüüp osales Soome vastases sõjas koos KV-1-e ja T-100 prototüüpidega 20. Rasketanki Brigaadis 91. Tankipataljoni koosseisus koos T-28 tüüpi tankidega. Lahingutes osaleti esmakordselt 17 ja 19. detsembri vahel Summa lähedal.
19. detsembril toetasid SMK ja T-100 koos viie T-28-ga jalaväe rünnakut Soome positsioonidele Summa lähedal. T-100 ja SMK olid soomlaste kerge relvastuse vastu haavamatud ja tungisid sügavale Soome positsioonidesse, kuni SMK sõitis tankitõrjemiinile ja roomik purunes. Tanki meeskonnal õnnestus roomik parandada, kuid siis selgus, et SMK mootor ei käivitu enam. SMK-d üritati T-100 abil minema pukseerida, kuid talvise libeduse tõttu polnud viimasel piisavalt pidamist, nii et ka see katse ebaõnnestus. SMK meeskond jätkas samal ajal Soome positsioonide tulistamist. Kuna katsed SMK-d evakueerida ebaõnnestusid ja laskemoon hakkas otsa saama, siis jättis meeskond tanki maha. Vaatamata korduvatele katsetele õnnestus Punaarmeel tank tagasi saada alles veebruaris 1940, pärast soomlaste kindlustustest läbi murdmist. Vahepeal olid soomlased tankist pilti teinud ja seda sakslastele näidanud, kes selle kui T-35C identifitseerisid.
Ühe versiooni kohaselt olevat SMK 19. detsembril sõitnud lõhkeaine kastide kõrvale, mis lõhati ja tanki vigastasid. Pärast tanki mahajätmist olevat soome sõdurid tanki juurde hiilinud ja juhi luugi eemaldanud. Ajapuudusel olevat see valmistatud karastamata terasest ja see sattunud ka saksa inseneride kätte, kes arvasid, et nõukogude tankid ongi karastamata terasest. Selle valearvestuse tõttu alahinnati nõukogude tanke ja see aitas hiljem oluliselt kaasa Nõukogude Liidu võidule Saksamaa üle. Tegelikult sõitis SMK siiski miini otsa. Teiseks jäi SMK sügavale Soome positsioonidesse ja soomlased oleks võinud huvi korral terve tanki lahti võtta ja minema vedada. Näiteks Soome positsioonidele jäänud T-28-d veetigi minema. Kolmandaks oli juhi luuk, nagu ka ülejäänud tank, tehtud karastatud terasest. Neljandaks inspekteeriti SMK-d pärast selle tagasivallutamist ja juhiluuk oli endiselt omal kohal. Sellest võib järeldada, et jutud lõhkeainekastidest ja varastatud luugist on müüdid.
SMK ise veeti viie T-28 abil Perkjärvi (tänapäeva Kirpitšnoje) raudteejaama ja veeti osaliselt lahti võetuna Kirovi tehasesse. Pärast seal remontimist pidi see saadetama Kubinkasse lattu, kuid mingil põhjusel jäi remont tegemata. Tank seisis tehase laos kuni 1950. aastateni ja sulatati siis üles.
Tulemused
SMK ja T-100 demonstreerisid lahingkatsete käigus, et jäävad KV-1-le selgelt alla, ja juba enne lahingkatsete lõplikku hindamist otsustati, et tootmisse läheb KV-1. Kotinil lubati siiski jätkata SMK edasi arendamist, mida ta ka SMK-2 nime all tegi. See projekt jäi paberile ja reaalselt ühtegi masinat ei konstrueeritud. Talvesõjas selgus, et nõukogude tankid on talvetingimusteks üllatavalt halvasti kohandatud. Selle tulemusel lisati tankidele suruõhukompressor ja eraldi akud käivitamiseks.
Kuna lahingutes selgus, et ka rasketankide pearelvad jäävad kindlustuste vastu liiga nõrgaks, siis Nõukogude 7. armee juhataja Talvesõjas Kirill Meretskov soovis, et konstrueeritaks rasketank, mis suudaks punkreid hävitada. Selle tulemusel valmis kolm projekti: OKMO ehitas oma viimase projektina ümber ühe T-100 prototüübi ja sellest sai liikursuurtükk SU-100Y, mis jäigi prototüübiks; Kotin alustas 152 mm ja 203 mm haubitsaga masinate projekteerimist. Kotini töö lõpptulemuseks oli 152 mm haubitsaga relvastatud KV-2.
LHV Group
Väärtpaberid
2022. aasta jooksul tehti LHV Groupi aktsiatega tehinguid kokku 81,6 miljoni euro ulatuses. Selle näitaja alusel oli LHV Groupi aktsia Nasdaq Balti börsil kauplemisaktiivsuselt kolmas. Enam kaubeldi vaid Enefit Greeni ja Šiauliai panga aktsiatega.
LHV Group on maksnud alates 2017. aastast igal aastal investoritele dividende.
=== Dividendide maksmine ===
Suurimad aktsionärid
31. detsembri 2021 seisuga on AS-il LHV Group 20 404 (+90%) aktsionäri. Ülejäänud aktsionäride osalus on igalühel väiksem kui 2,3%.
Stone'i maakond (Mississippi)
Stone'i maakond (Stone County) on maakond Ameerika Ühendriikides Mississippi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Wiggins.
Ajalugu
Maakond moodustati 1916. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 786.
Bartosz Soćko
pisi|250px|Bartosz Soćko (2021)
Bartosz Soćko (sündinud 10. novembril 1978 Piasecznos) on poola maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1999), FIDE vanemtreener (2015).
Soćko sai suurmeistriks 21-aastaselt 1999. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
2006. aastal võitis Biel Openi.
2008. aastal tuli Soćko Poola malemeistriks. Poola võistkonna koosseisus on ta mänginud kuuel maleolümpial (2000–2010).
Soćko on abielus malesuurmeister Monika Soćkoga.
Planá nad Lužnicí
Planá nad Lužnicí (saksa keeles Plan an der Lainsitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Planá nad Lužnicí asub Lužnice jõe ääres, Táborist natuke üle 6,5 km lõunas ja České Budějovicest ligikaudu 46 km põhjakirdes.
Asulat on esmamainitud 1288. aastal.
Abasiini rajoon
Rajoon moodustati 1. juunil 2006 abasiinide kompaktsel asualal. 2010. aastal olid rajooni elanikest on 86,75% abasiinid.
Viru-Jaagupi kihelkond
pisi|[[Viru-Jaagupi kirik]]
Viru-Jaagupi kihelkond (lühend VJg, saksa Kirchspiel St. Jacobi) oli kihelkond Viru kreisis Eestimaa kubermangus, Virumaal ja Viru/Rakvere kreisis Eestimaa kubermangus. pisi|Rakvere kreis [[Liivimaa atlases (1798)]]
Abou Diaby
thumb|right|Abou Diaby Vassiriki Abou Diaby (tuntud Abou Diaby [ab'uu djab'ii] nime all; sündinud 11. mail 1986) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib FC Arsenalis. Tema positsioon väljakul on keskpoolkaitsja.
Aravete jazz
Aravete jazz on džässi pidu Järva maakonnas Aravete asulas. Üritust korraldab Arlet Palmiste.
Pidu taaselustati 2006.
Eesti trükitoodang
Eesti trükitoodangu statistika
Eestis trükitud raamatud, brošüürid, perioodilised väljaanded
Rahvusraamatukogu koostatud Eesti trükistatistika
Osjaków
Osjaków on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Wieluńi maakonnas, Osjakówi valla halduskeskus. Osjaków asub Warta jõe paremal kaldal, Wieluńist ligi 18 km idakirdes.
Osjakówi on esmamainitud 1299. aastal. Osjaków sai linnaõigused 1494. aastal, kuid kaotas need 1793. aastal.
Aghori
pisi|Aghori Satopantis Aghori (अघोर aghōra) tähistab šivaistlikku sekti ja sinna kuuluvaid askeete, keda kutsutakse aghorideks või aghori sādhu ' deks.
"Aghori’d on ühed salapärasemad India askeedid, elades sageli surnuaedades, kattes end põlenud kehade tuhaga ja süües väidetavalt võrdse entusiasmiga nii inimliha ja -väljaheiteid kui ka mitmekäigulisi gurmeelõunaid."
Tabasalu Jazz Fest
Tabasalu Jazz Fest (2000–2003 Tabasalu bigband fest) oli 2000–2013 Harju maakonnas Tabasalu asulas toimunud rahvusvaheline džässifestival. Üritust korraldas Tabasalu Kultuuriselts.
Mati Mark
Mati Mark (9. märts 1941 Pärnu – 21. september 2008 Tallinn) oli tunnustatud laskesportlane, Eesti meister, vanemtreener ning Eesti laskurliidu president.
Ta lõpetas aastal 1960 Tallinna Ehitustehnikumi ja aastal 1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse eriala.
Mati Mark oli aastatel 1963 ja 1964 väikepüssiharjutuses 60 lasku lamades Eesti meister.
Aastatel 1975–1980 kuulus ta Tallinna olümpiapurjeregati organiseerimiskomiteesse, 1984–1996 Eesti NSV Kehakultuuri- ja Spordikomitee esimees ning Eesti Spordiameti peadirektor, 1996–1998 Kultuuriministeeriumi spordiosakonna juhataja.
Ligi kakskümmend aastat oli ta tegev Euroopa Laskespordi Konföderatsiooni juhatuse liikme ja asepresidendina, rahvusvahelise kategooria kohtunikuna, tippvõistluste žürii liikmena.
Tema eestvedamisel korraldati tema elu viimase kümne aasta jooksul Eestis kolmed Euroopa meistrivõistlused laskmises.
Teenete eest spordi ja laskespordi arendamisel on Mati Marki autasustatud Eesti Kaitseväe Eriteenete Risti ja Kaitseliidu Eriklassi Teenetemedaliga.
Ta oli Eesti NSV teeneline treener aastast 1973 ning tema käe all treenides tuli jahilaskmises maailmameistriks Andrei Inešin, keda Mati Mark treenis oma elu viimaste nädalateni.
4. detsembril 2009 korraldati Männiku lasketiirus tema esimene mälestusvõistlus, mida on sellest peale korraldatud igal aastal.
Mati Markil on kolm poega ja tütar.
Vesihüatsint
pisi|Vesihüatsindivaip [[Victoria järvel Keenias Kisumu sadamas]] Vesihüatsint (Eichhornia) on pontedeerialiste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Vesihüatsindid on mitmeaastased ujuvad veetaimed, mis kasvavad pärismaisena Lõuna-Ameerikas. Invasiivsete võõrliikidena on vesihüatsindi perekonna esindajad levinud ka Põhja-Ameerikas, Aafrikas, Aasias, Austraalias ja Uus-Meremaal. Teda kasvatatakse ilutaimena ka mujal.
Vesihüatsindi lehed on ovaalse kujuga, paksud ja läikivad, 10–20 cm läbimõõduga. Varred on pikad; leherootsud on jämedad, mõnel liigil pirnikujulised. Juured on mustjaslillad ja vees hõljuvad. Õisikus on 8–15 õit. Kuue kroonlehega õied on roosakad või violetjad. Taim paljuneb peamiselt võsundite abil, kuid ka seemnetega. Seemnete idanemisvõime võib säilida kuni 30 aastat. Hariliku vesihüatsindi populatsioon võib kahekordistuda kahe nädalaga.
Vesihüatsint talub hästi raskmetallisaastust. Et taim omastab keskkonnast muu hulgas kaadmiumi, kroomi, koobaltit, niklit, pliid, elavhõbedat ja arseeni, kasutatakse teda reovee biopuhastina.
Taime on kasutatud loomasöödaks ning biogaasi ja väetise tootmiseks. Vartest saadavat kiudu kasutatakse punutiste valmistamiseks.
Kiudmaa
Kiudmaa on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kiudmaa uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kiudov ja Kiutson.
Aleksandr Kulinitš
Aleksandr Kulinitš (sündinud 24. mail 1992) on Eesti jalgpallur (kaitsja), kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju.
Kiudmaa
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kiudmaa Eestis 9 mehel ja 12 naisel.
Aleksandr Kulinitš
Karjäär
Ta mängis 2009–2014 Eesti klubis Tallinna FC Levadia.
2014. aasta suvel lahkus Levadiast, kui sai kihlveopettustes osalemise kahtlustuse. 5. detsembril 2014 määras Eesti Jalgpalli Liit Kulinitšile 4-aastase mängukeelu mängutulemustega manipuleerimise eest. Hiljem vähendati karistust ühele aastale.
Suvel 2015 liitus FC Infonetiga.
2018. aasta algul siirdus Sloveenia kõrgliiga klubisse NK Krško.
Staatiline situatsioon
Staatiline situatsioon on üks tegevuslaadi põhiopositsioonidest. Staatiliste predikaatidega laused tähistavad staatilisi situatsioone ehk SEISUNDEID. Staatiline situatsioon pigem on olemas kui toimib, on homogeenne, pidev ja muutumatu.
Staatilisele situatsioonile vastandub dünaamiline situatsioon.
Hoyvíki leping
Tegemist on kõige ulatuslikuma vabakaubanduslepinguga, millega kumbki osapool on liitunud. See tagab peaaegu täielikku kaupade, teenuste, isikute ja kapitali liikumise vabaduse. Leping tegeleb ka konkurentsi ning valitsuste toetustega ja keelustab mistahes rahvuse põhjal diskrimineerimise, välja arvatud juhul kui see on lepingus eritingimustega ette nähtud. Leping on Islandi jaoks ainulaadne, kuna tegemist on esimese sellise leppega, mis kehtestab vabakaubanduse ka põllumajandustoodangule: sektorile, mida Islandi võimud reeglina suuresti kaitsevad.
Märkimisväärne erand lepingus on kalandustööstuse eristaatus. Antud tööstuses varem kehtinud piiranguid välismaistele investeeringutele selle lepinguga ei kaotatud.
Smiltene kihelkond
Smiltene kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Smilten, läti keeles Smiltenes draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.
Hoyvíki leping
Lisaks vabakaubandusele näeb leping ette ka raamistiku suurenenud koostööks kahe rahva kõigi ühiste huvide suhtes. Täpsemalt mainitud koostöövaldkonnad hõlmavad järgmist: kultuur, haridus, sport, tervishoid, transport, kommunikatsioon, turism, keskkonnateemad, energeetika ja loodusrikkuste haldamine.
Smiltene kihelkond
Ajalugu
Smiltene kihelkond tekkis ilmselt juba XIII sajandil. Allikais on seda esmamainitud 1430. aastal. Aastal 1613 ühendati see ajutiselt Trikāta kihelkonnaga, seejärel allus kihelkond lühikest aega (aastani 1648) Rauna kihelkonnale; sealsed pastorid olid ametlikult Rauna kihelkonna abiõpetajad. Kihelkond kuulus kuni 1783. aastani Võnnu kreisi. Venemaa keisrinna Katariina II otsusega 3. juulil 1783. aastal moodustati Riia ja Võnnu kreisi osadest Riia asehaldurkonna Valga kreis, mille koosseisu kihelkond liideti. Pärast asehalduskorra kaotamist kuulus kihelkond 1796−1888 Võnnu-Valga kaksikkreisi koosseisu, seejärel taas Valga kreisi. 300px|pisi|right|Valga kreis [[Ludwig August Mellini kaardil Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel (1798).]]
Hoyvíki leping
Fääri saarte parlament Løgting ratifitseeris lepingu 2006. aasta 2. mail ning Islandi Alþingi tegi sama kuu aega hiljem: 3. juunil.
Sama aasta 21. augustil toimunud iga-aastasel Lääne-Põhjamaade Nõukogu üldkogul tehti avaldus, et võimalust laiendada lepingut ka Gröönimaale (luues seega Lääne-Põhjamaade vabakaubanduspiirkonna) peaks tõsiselt uurima. Fääri saarte parlamendis märgiti ära, et tulevikus võib lepingut laiendada ka Norrale ja Kanadale.
Siimuste
Siimuste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Siimuste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Siiman, Siimsen ja Simonlatser. Enn Siimuste palvel kanti Siimuste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 173 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. novembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Siimuste Eestis 12 mehel ja 11 naisel.
Heino Lill
Heino Lill (13. veebruar 1944 Tartu) on eesti korvpalli treener ja endine korvpallur.
Heino Lill lõpetas 1963. aastal Tartu 1. Keskkooli (praegune Hugo Treffneri Gümnaasium) ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas).
Ta kuulus Eesti noortekoondisse. Tema pikkus on 185 cm, tema põhiliseks treeneriks oli Ilmar Kullam.
Mängijakarjäär
Lill on tulnud eri meeskondade koosseisus (EPA, TRÜ, Tallinna Kalev, TPedI) kolmel korral Eesti meistrivõistlustel Eesti meistriks (1969–1978), võitis kahel korral hõbe- ja viiel korral pronksmedali ning Eesti karika. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Heino Lill Eesti meeskonnaga hõbemedali ja 1971. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistrivõistlustel osales ta Kalevi esindusmeeskonna koosseisus, kellega võitis mitu 4., 5. ja 6. kohta. Lisaks tuli ta kahel korral Baltimaade karikavõitjaks. Lill kuulus 10 aastat (1963–1972) Eesti koondisse ja Kalevi meeskonda. Meistersportlase nimetuse sai ta 1967. aastal.
Treeneritöö
Treeneritööd alustas Heino Lill 1972. aastal. Ta oli TPedI kehakultuuriteaduskonna vanemõpetaja ja ühtlasi instituudi meeskonna treener. Lill võitis (osalt ka mängiva treenerina) 1975. aastal TPedI meeskonnas NSV Liidu üliõpilasmeistrivõistlustel hõbeda, 1974. ja 1978. aastal Eesti suvespartakiaadi turniiri. Ta moodustas Tallinna Ehitaja meeskonna ja oli 1974–1978 selle vanemtreener, lisaks on töötanud Eesti koondise ja Kalevi esindusmeeskonna treenerina (1978–1980) ja vanemtreenerina (1980–1982). Aastatel 1983–1988 oli ta Vilniuse Statyba (nüüdne Vilniuse Rytas) meeskonna assistenttreener, 1988–1990 Leedu korvpallinaiskonna ja Vilniuse naiskonna vanemtreener ning samal ajal ka NSV Liidu koondnaiskonna assistenttreener. Leedu NSV teenelise treeneri aunimetus anti talle 1988. aastal. 1990–2001 töötas Lill Soomes Kuopio ja Karkkila meeskonna treenerina. Tal oli 2006–2018 korvpallitreeneri 7. kutsetase (EKR7–meistertreener).
Muu spordialane tegevus
Heino Lill oli Kalevi korvpallikooli rajamise mõtte algatajaid. Ta on avaldanud ajakirjanduses korvpallikirjutisi ning esinenud erialaseminaridel Eestis, Leedus, Bulgaarias ja Soomes. 2001. aastast oli Lill Tallinna Tehnikaülikooli spordikeskuse juhataja, aastatel 2003–15 Tallinna Tehnikaülikooli Spordiklubi juhatuse liige ning 2003–17 Eesti Akadeemilise Spordiliidu juhatuse aseesimees. Talle on antud Valgetähe V klassi teenetemärk (2014). Kalevi auliige on Heino Lill 2019. aastast.
Isiklikku
Heino Lill on korvpallur Arvo Lille vend ning tennisist Helina Lille lell.
Tema abikaasa oli Jule-Ona Lill (aastani 1982 Kaluškevičiute, 19. III 1945 Lazdijai – 13. I 2019 Tallinn), omaaegne Vilniuse Kibirkštise korvpallinaiskonna mängija ja üheksakordne Leedu meister, kes töötas ka Eesti naiste korvpallikoondise peatreenerina ja Tallinna Kalevi naiskonna treenerina.
Streptomütsiin
Streptomütsiin (streptomycinum) on aminoglükosiidrühma antibiootikum, mida kasutati algselt tuberkuloosi ravis.
Seda ei saa manustada suu kaudu, vaid tuleb regulaarsete vahedega süstida otse lihasesse. Kõrvaltoimeteks on ototoksilisus, nefrotoksilisus, vestibulaaraparaadi kahjustus ja neuromuskulaarne blokaad.
Kasutatakse tulareemia, katku, tuberkuloosi ravis kombinatsioonis teiste ravimitega ning streptokokkidest põhjustatud endokardiidi ravis kombinatsioonis penitsilliin G-ga. Streptomütsiini efektiivsuse vähenemisega on ka selle kasutamine vähenenud.
Streptomütsiin on kantud Maailma Terviseorganisatsiooni nimekirja "List of Essential Medicines".
Nimetused ja tähised
CAS number on 57-92-1.
ATC-kood: A07AA04; J01GA01.
Ajaloolist
19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel Albert Schatzil ja Selman Waksmanil isoleerida kahest aktinomütseedi tüvest streptomütsiini.
Józefów nad Wisłą
Józefów nad Wisłą (kuni 2003. aasta lõpuni Józefów) on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Opole Lubelskie maakonnas, Józefów nad Wisłą valla halduskeskus. Józefów nad Wisłą asub Wisła paremal kaldal, Opole Lubelskiest ligi 15 km edelas.
Józefów nad Wisłą sai linnaõigused 1687. aastal, kuid kaotas need 1868. aastal. 1. jaanuaril 2018 sai Józefów nad Wisłą linnaõigused tagasi.
Preesi tänav
pisi|Preesi tänav Preesi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. pisi|püsti|left|[[Tallinna Peeteli kirik]] Tänav algab Härjapea tänavalt ja lõppeb Kolde puiesteega ristudes. Tänava pikkus on umbes 380 m.
Preesi tänav 5 asub 1938. aastal valminud Tallinna Peeteli kirik.
Preesi tänav sai nime 27. augustil 1930.
Laurent Fressinet
pisi|260px|Laurent Fressinet (2013)
Laurent Fressinet (sündinud 30. novembril 1981 Daxis) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2000).