cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Enne esimeste VTVL SSTO-ideekavandite tulekut pakkus Krafft Arnold Ehricke välja mitmeastmelise osaliselt korduvkasutatava kanderaketi NEXUS kavandi.
VTVL SSTO-kontseptsiooni teerajajaks on Philip Bono, kes töötas Douglas Aircraft Companys. Bono pakkus välja mitmesuguseid kanderakette, sealhulgas ROOST, ROMBUS, Ithacus, Pegasus ja SASSTO. Neist enamiku juures on kasutatud sarnaseid raketitehnoloogia uuendusi SSTO-võimelisuse saavutamiseks. Philip Bono väljapakutud uuenduste hulka kuuluvad:
Bono leidis, et tema kavandatud kanderakette saaks kasutada lasti kosmosesse lennutamiseks, kiireks kontinentidevaheliseks militaarseks (Ithacus) ja tsiviilotstarbeliseks (Pegasus) transpordiks ja isegi lendudeks Kuule ja Marsile (projektid Selena ja Deimos).
Euroopas pakkus Dietrich Koelle Bonost inspireerituna välja omaenda VTVL-sõiduki BETA kavandi.
Esimestele HTHL SSTO-kavanditele eelnes Eugen Sängeri Silbervogeli nimeline suborbitaalne "hüppava" pommitaja kavand. HTHL-sõidukeid, mis suudaksid saavutada orbitaalse kiiruse, on nende suurema massiga konstruktsiooni tõttu keerulisem välja töötada. Seetõttu loodi erinevaid mitmeastmelisi prototüüpe, näiteks suborbitaalne X-15. Aerospaceplane oli üks esimesi HTHL SSTO-sõidukite kavandeid. On tehtud mitmeid ettepanekuid, et taolist tüüpi lennusõidukeid eluvõimelisemaks muuta:
X-20 Dyna-Soar on üks varastest VTHL-i kavandeist, HL-20 ja X-34 on 1990. aastatest pärinevad VTHL-i näited. 2010. aasta veebruari seisuga oli VTHL X-37 läbinud esialgse arendusfaasi ja sooritanud esimese salastatud, enam kui seitse kuud kestnud orbitaalse kosmosemissiooni. Tänapäevaste mehitatud VTHL kosmoselennukite näideteks on Dream Chaseri ja Prometheuse kontseptuaalsed kosmoselennukid, mis mõlemad pakuti välja NASA CCDev-programmi raames.
1960. aastate lõpus alustati Space Shuttle'i kavandi välja töötamisega. Algsete ideede seast valiti viimaks välja korduvkasutatav kaheastmeline VTHL kavand, mille tulemusel sündis korduvkasutatav kasulikku lasti kandmiseks mõeldud orbitaalne kosmosesõiduk ja kaks korduvkasutatavat tahkekütus-kiirendusraketti. Väline kütusepaak ja kanderaketi koormuskanderaam olid ühekordse kasutusega. Varased uuringud aastatest 1980 ja 1982 nägid võimalusi kosmosesüstiku välise kütusepaagi kosmoses erinevatel eesmärkidel taaskasutamiseks, kuid NASA ei arendanud neid ideid ettepaneku etapist kunagi edasi.
1970. aastatel pakuti välja uusi VTVL- ja HTHL SSTO-tüüpi kavandeid päikeseenergia satelliitide ja militaarse iseloomuga rakenduste jaoks. Boeing viis läbi VTVL SSTO-uuringu. HTHL SSTO-kavandite seas olid nii Rockwelli Star-Raker kui ka Boeingu HTHL SSTO-uuringu kavandid. Kuna USA suunas kõik vahendid Space Shuttle'i välja arendamisele, siis jäid ülejäänud projektid rahastamata. Nõukogude Liit võttis USA-st Burani ehitamisega eeskuju. Teised riigid ja kosmoseagentuurid eelistasid jääda ühekordselt kasutatavate kanderakettide juurde nende madalama riski ning arendustöö odavuse tõttu.
Lõpuks jõuti järeldusele, et Space Shuttle'i hooldamine on liiga kallis, isegi ühekordse kasutusega kanderaketisüsteemiga võrreldes. Pärast seda, kui Space Shuttle'i lastisektsioonis kosmosesse toimetamiseks mõeldud ülemise raketiastme Kentaur arendustööd tühistati – kosmosesüstik Challengeri katastroofi järel taipas NASA, et Kentauri lennutamine kosmosesüstiku pardal oleks liiga riskantne –, tekkis kosmosesüstikute lendudes paus, mis sundis USA sõjaväge pöörduma tagasi ühekordsete kanderakettide juurde lasti kosmosesse toimetamiseks. Paljud kommertssatelliite kosmosesse lennutavad ettevõtted olid juba enne seda ühekordsete kanderakettide juurde tagasi pöördunud, sest kosmosesüstiku kanderaketisüsteem ei olnud nende jaoks piisavalt paindlik.
pisi|Kunstniku kujutatud X-30 NASP 1986. aastal kutsus USA president Ronald Reagan üles töötama välja atmosfääriõhku kasutavat scramjet-tüüpi kosmoselennukit aastaks 2000. Prototüübi nimeks oli National Aero-Space Plane X-30 ja see pidi olema ühe stardiastmega orbiidile jõudev kosmoselennuk. Projekt "Copper Canyon" kukkus mitmete tehniliste probleemide tõttu läbi ja tühistati aastal 1993.
On võimalik, et X-30 projekt oli eeskujuks Ühendkuningriigi HOTOL-programmile, milles plaaniti jahutamata atmosfääriõhu kasutamise asemel kasutada kuni kiiruseni Mach 5,5 atmosfääriõhu eeljahutit. UK valitsus lõpetas programmi rahastamise, sest uuringutulemused näitasid mõnede tehniliste riskide olemasolu ja osutasid sellele, et sõiduki ülesehitus võimaldab orbiidile toimetada vaid suhteliselt väikese lasti.
Nõukogude Liidu lagunemise järel 1990. aastate alguses ei suutnud Venemaa enam Burani arendamise kulusid kanda ja projekt lõpetati. Sellest alates on Venemaa kosmoselendudeks kasutanud vaid ühekordse kasutusega kanderakette.
1990. aastatel kasvas taas huvi korduvkasutatavate kanderakettide väljatöötamise vastu. USA kaitseministeeriumi Strateegilise kaitse algatus (SDI, laiemalt tuntud "Tähesõdade programmi" nime all) tekitas vajaduse taskukohaste ja korduvkasutatavate kosmosesõidukite järele. Vastusena sellele vajadusele loodi McDonnell Douglase Delta Clipperi VTVL SSTO-kavand. Delta Clipperi DC-X-i prototüüp demonstreeris lühikest lendudevahelist aega ja seda, et sõidukit on võimalik juhtida automaatselt arvuti abil. Samuti näitas prototüüp, et on võimalik valmistada korduvkasutatav kanderakett, mis ei nõua suure, pidevas valmisolekus oleva hooldustööde tööjõu olemasolu, nagu Space Shuttle'i puhul.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon ehk ekstsisioonreparatsioon (inglise nucleotide excision repair; NER) on üks kolmest põhilisest DNA reparatsioonimehhanismist, kus kahjustused eemaldatakse väljalõikega.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Edasised uuringud 1990. aastate keskpaigas ja HOTOL-i kavandi ümber töötamine, et selle puudusi kõrvaldada, andis tulemuseks märksa paljutõotavama ja palju suurema kandevõimega Skyloni kavandi.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
Peale NER-i eksisteerib veel lämmastikaluste väljalõikereparatsioon ehk BER (inglise base excision repair) ja valepaardumise reparatsioon ehk MMR (inglise mismatch repair). DNA parandatakse kahjustatud lämmastikaluste kõrvaldamisega, kus esmalt teostatakse väljalõige ning seejärel väljalõigatud osa asendatakse õige osaga lokaalsel DNA sünteesil.
Väljalõikereparatsiooni mehhanismid on evolutsiooniliselt konserveerunud, olles põhimõtteliselt samased bakteritest imetajateni. Need küll jaotuvad kolme rühma (BER, NER ja MMR), kuid mehhanism on kõigil kolmel sarnane: NER-i korral tekitatakse DNA-ahelasse kahjustatud ala lokaliseerimiseks katked nii 3’- kui ka 5’- suunas.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Kosmoselennunduse eraettevõtluse poolel esitati suurte satelliitide kogumike loomise plaane, mis nõudsid eeltingimusena madalate kuludega ligipääsu kosmosesse; nende näiteks oli satelliitide kogumik Iridium. Selle toel arenes edasi eraraketitööstus, sealhulgas osaliselt korduvkasutatavat kanderaketti välja töötav ettevõte Kistler ja täielikult korduvkasutatavat kanderaketti välja töötav ettevõte Rotary Rocket.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
DNA-kahjustused ja reparatsioon
DNA reparatsiooniks nimetatakse protsessi, kus parandatakse ära nii rakkude sisekeskkonna kui ka väliskeskkonna tegurite tõttu tekkinud kahjustusi. Arvatakse, et inimese igas rakus toimub ühe ööpäeva jooksul kuni 1 miljon DNA-kahjustust.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Kümnendi lõpus läks Iridium pankrotti ja satelliitide kogumike turg kukkus kokku. Sellele järgnes vasttärganud eraraketitööstuse kollaps.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
DNA-kahjustused ja reparatsioon
DNA reparatsioon jaotub kaheks alaosaks, sõltuvalt sellest, kas DNA-ahelad on katkenud või mitte:
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Pärast sajandivahetust viisid kulude tõus ja kasvuraskused nii X-33 kui X-34 projektide tühistamiseni. Seejärel toimus kosmosesüstiku Columbia katastroof, millele järgnes teine paus kosmosesüstikute lendudes. Space Shuttle'i disainilahendus oli nüüdseks kahekümne aasta vanune ja vajas asendamist. USA sõjaväe EELV-programmis välja töötatud uus ühekordse kasutusega kanderakettide põlvkond sai kasutuskõlblikuks. Odavate ühekordse kasutusega kanderakettide üleküllus tõi kaasa eraraketitööstuse madalseisu; valitses puudus satelliitidest, mida kosmosesse toimetada.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
DNA-kahjustused ja reparatsioon
DNA repatasioonimehhanismid jaotuvad kolmeks põhitüübiks:
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Ajalugu
Aastatel 1996–2004 toimus võistlus "Ansari X Prize", mis oli inspireeritud 20. sajandi alguse lennundusvõistlustest. Sellest võistlusest võtsid osa paljud eraettevõtted, võitjaks osutus Scaled Composites oma taaskasutatava HTHL-konfiguratsiooni kosmoselennukiga SpaceShipOne ja sai auhinnaks 10 miljonit dollarit. Võitmiseks pidi SpaceShipOne kahe nädala jooksul kaks korda jõudma kõrgusele 100 kilomeetrit, kandes pardal kolme inimese massi ekvivalenti; kahe lennu vahel ei tohtinud sõidukis asendada üle 10 protsendi tühimassist. Kuigi SpaceShipOne on sarnaselt X-15-ga suborbitaalne kosmoselennuk, loodetakse, et erasektor on lõpuks suuteline välja arendama korduvkasutavad orbitaalsed kosmosesõidukid. SpaceX on eraraketitööstuse turul uus tegija ja on välja arendamas osaliselt taaskasutatavaid kanderakette.
Üheastmeline
Üheastmelise orbiidile lennutatava (SSTO) kanderaketi ehitamiseks on kaks lähenemisviisi. Tsiolkovski valemi järgi peab SSTO-sõidukil olema suur massi suhe. Massi suhe on antud juhul defineeritud kui kütust täis raketi mass jagatud kütusest tühja raketi massiga.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
Bakteritel E. coli näitel
Escherichia coli's teostatakse NER-i UvrABC endonukleaasse ensüümkompleksi toimel. See kompleks koosneb tegelikult neljast Uvr-valgust: UvrA, UvrB, UvrC ja UvrD (DNA helikaas II). UrvA ja UrvB moodustavad kompleksi, mis skaneerib DNA-d, otsides vigu. Kui viga leitakse, siis UrvA vabaneb ning UvrB lõhub ära ahelatevahelised vesiniksidemed (H-sidemed). Seejärel ühineb UvrB-DNA kompleksiga UvrD, mis indutseerib UvrC-d (endonukleaas) tegema katked 8 nukleotiidi kaugusel kahjustuse 5’-otsast ja 4 nukleotiidi kaugusel kahjustuse 3’-otsast. Nii tekitatakse 12 nukleotiidiline üksikahelaline ala ehk 12-mer, mis kõrvaldatakse DNA-st UvrD toimel. Järgnevalt sünteesib DNA polümeraas Pol I tühimiku täis ja DNA ligaas ühendab DNA-ahelad. pisi|Uvr-valkude teostatud nukleotiidide väljalõikereparatsioon (ekstsisioonreparatsioon)
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Üheastmeline
Üks viis massi suhte suurendamiseks on vähendada tühja raketi massi, kasutades selle ehitamisel kergeid konstruktsioonimaterjale ja suure tõhususega mootoreid. Antud lähenemise puhul on hoolduskulud tavaliselt kõrged, sest taaskasutatava kanderaketi komponente tuleb nende töökindluse säilimiseks hooldada, mis teeb taaskasutamise kalliks. Pole selge, kas üheastmeline kanderakett oleks suuteline kasulikku lasti orbiidile toimetama, sest raketi kandevõime varu on väike. Samuti tähendab kanderaketi kerge kaal raketi väikeseid mõõtmeid, mis omakorda tähendab väikest kasulikku lasti, suurendades sellega orbiidile toimetatud kasuliku massi kilogrammi hinda.
Kahe- või enamaastmeline
Kaheastmelise kanderaketi loomiseks on vaja välja töötada kaks eraldiseisvat sõidukit ning selgitada välja nendevahelised vastasmõjud raketistardi ajal. Tavaliselt on kanderaketi teine aste esimesest astmest 5–10 korda väiksem, ent hüpoteetilise risttoitega süsteemi puhul on kõik sõidukid sama suurusega.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
NER eukarüootides
pisi|alt=Nukleotiidide väljalõikereparatsioon.|Nukleotiidide väljalõikereparatsiooni mehhanism transkriptsiooniseoselise ja genoomse reparatsiooni korral Eukarüootidel on NER seotud 15 valguga ning jaguneb kahte klassi: Nende kahe klassi peamine erinevus seisneb viisis, kuidas valgukompleksid DNA-vigastused üles leiavad. GGR korral leiab vea üles XPChHR23B kompleks, TCR korral inhibeeritakse initsiatsioon RNA polümeraas II blokeerimisega. Pärast vea avastamist toovad mõlemad reparatsioonid kohale eukarüootse transkriptsioonifaktori TRIIH. TRIIH on valgukompleks, mis koosneb 10 alaüksusest, sealhulgas ka DNA helikaas, mille toimel DNA avatakse vigastuse piirkonnas. Inimese puhul kõrvaldatakse 24–32 aluspaari pikkune lõik, tühimik täidetakse DNA polümeraasiga ning DNA ligaas ühendab DNA-ahelad.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Kahe- või enamaastmeline
Lisaks sellele peab olema võimalik sõiduki esimene aste stardipaika tagasi toimetada, kus seda uuesti kasutada saaks. Selle saavutamiseks nähakse tavaliselt ette niisugust starditrajektoori, mille korral raketi esimene aste ei jõua stardipaiga kohalt või selle lähedusest kaugemale, või väikeste atmosfääriõhku kasutavate mootorite kasutamist astmel, mille ülesandeks on aste tagasi lennutada, või esimese astme kätte saamist stardisuunas kaugemal ja selle muul viisil tagasi toimetamist. Viimane variant tähendab enamasti astme ookeanil maandumist ja laevaga tagasi toomist. Enamiku nende meetodite rakendamine toob kaasa mõningase efektiivsuskao raketi kasuliku lasti kandevõime osas, ehkki stardisuunas kaugemal astme kätte saamise korral võib efektiivsuskadu olla väike.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
NER-i defektsusest põhjustatud haigused
Kahe viimase haiguse korral pole tegu nahavähi tekkega, vaid neuroloogiliste nähtustega, vaimse alaarenguga.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Kahe- või enamaastmeline
Teise astme tagasi saamist nähakse üldjuhul ette pärast seda, kui aste on teinud orbiidil Maa ümber ühe või paar ringi ja atmosfääri taassisenenud.
Nukleotiidide väljalõikereparatsioon
Eestis
Eestis uuritakse nukleotiidide väljalõikereparatsiooni prokarüootides Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi geneetika õppetoolis.
Korduvkasutatav kanderaketisüsteem
Risttoitega süsteem
Risttoitega süsteemis asetsevad kaks või kolm samasugust raketiastet üksteise kõrval ja raketikütuse põlemine toimub paralleelselt. Orbiidile jõudva astme kütusepaagil ei lasta tühjeneda, kiirendusrakettide kütust kasutatakse nii kiirendusrakettide kui ka orbiidile jõudva raketiastme mootorite käitamiseks. Kui kiirendusrakettides kütus lõppeb, siis heidetakse need küljest ja (tüüpiliselt) lauglevad pehmeks maandumiseks maapinnale tagasi. Süsteemi eeliseks on see, et astmete massi suhe väheneb olulisel määral selle tõttu, kuidas risttoide raketivalemit muudab.
Lähenemise puuduseks loetakse seda, et eraldi orbiidiastme ja kiirendusraketiga või mõlemat funktsiooni täitva samasuguse raketiastmega kanderaketisüsteem võib langetada kanderaketi jõudlust ja töökindlust ning viia võimaliku kulusäästu nulli. Samas on kasuliku lasti orbiidile toimetamise kulu vähendamine raketi maksimaalse jõudluse arvel risttoitega süsteemi põhiloogikaks. Samuti võib kahe või kolme aerodünaamiliste kandepindadega astme kanderaketis kõrvuti asetamine keeruline olla. Optimistliku vaate kohaselt tähendab madalam massi suhe arenduskulude vähenemist, isegi juhul kui astmed on erineva ehitusega. Ehkki paljude lennusõidukite konstruktsioonid on võrreldes nende algsete loojate kavatsustega tundmatuseni muutunud (mille parimaks näiteks võib lugeda lennukit Boeing 747), näitab hävituslennuki F-35 aeglane ja vaevaline sünd, et alati pole taoline paindlikkus garanteeritud.
Plaani järgi peaks risttoide mängima SpaceX-i kanderaketi Falcon Heavy kavandis olulist rolli. See oleks ka üks peamistest põhjustest miks antud kanderakett suudab toimetada orbiidile ligi neli korda sama palju kasulikku lasti kui Falcon 9 v1.1.
Horisontaalne maandumine
pisi|Ettevõtte [[Scaled Composites suborbitaalne kosmoselennuk SpaceShipOne startis kandelennukilt ja maandus horisontaalselt]] Horisontaalse maandumise korral vajab lennuseade tiibasid ja telikut (välja arvatud veepinnale maanduvad lennuseadmed). Niisugusel juhul moodustavad tiivad 9–12% maanduva sõiduki massist, mille võrra suureneb stardimass ja/või väheneb kasulik last.
Atmosfääri sisenemine ja lend üleheli- ja allahelikiirusel esitavad sõidukile mõnevõrra üksteisega vastuolus olevaid nõudeid, mida on püütud lepitada tõstejõudu arendava keha disainiga; sama otstarvet kannab Space Shuttle'i kolmnurkse kujuga deltatiib.
Vertikaalne maandumine
pisi|Ettevõtte [[McDonnel Douglas DC-X startis ja maandus vertikaalselt]] Üks lähenemine vertikaalsele maandumisele on kasutada langevarje, maandudes kas ookeanile või väikeste maandumisrakettmootorite abil maapinnale (nagu Sojuz).
Teine võimalus on pidurdada rakett atmosfääri madalas osas allahelikiiruseni ja teha siis rakettmootori abil "pehme maandumine". See tähendab, et umbes 10% sõiduki maandumiskaalust peab moodustama kütus.
Antud lähenemist on kasutanud ettevõte McDonnel Douglas, kelle katserakett DC-X maandus katsetuste käigus pärast umbes 3,1 kilomeetri kõrgusele tõusmist. Samuti on seda teinud Blue Origin, kes 2015. aasta novembris maandas esimesena kosmoses (üle 100 km maapinnast) ära käinud suborbitaalse kanderaketi New Shepard, ja SpaceX, kes maandas 2015. aasta detsembris orbiidile lasti toimetanud kanderaketi Falcon 9 esimese astme.
Veel üks võimalus on kasutada maandumiseks autožiiro või helikopteri rootorit. Selle lähenemise korral peab arvestama, et umbes 2–3% sõiduki maandumiskaalust moodustab rootor.
Seda lähenemist katsetas ettevõte Rotary Rocket oma atmosfäärisiseste katsete sõiduki Roton juures 1990. aastate lõpus.
Horisontaalne start
pisi|Ettevõtte [[XCOR rakettmootoritega katselennuk EZ-Rocket kasutas startimiseks ja maandumiseks tavalist lennuvälja stardirada]] Horisontaalselt startiv lennuseade vajab õhku tõusmiseks tiibasid. Enamasti näevad kavandid orbiidile jõudmiseks mõeldud sõidukil ette kütusepaake sisaldavate tiibadega konstruktsiooni. Umbes 9–12% sõiduki stardimassist moodustavad tiivad.
Vertikaalne start
See on klassikaliste rakettide tavapärane startimise viis. Rakettidele sobib see hästi, sest nende tõukejõu ja massi suhe on väga kõrge (umbes 100).
Atmosfääriõhku kasutavad mootorid
Atmosfääriõhku kasutavad mootorid tarbivad üles tõusmise ajal oksüdandina atmosfääriõhku. Kõige tuntum neist on scramjet-mootor, kuid on loodud ka turboramjet-mootorite, vedelõhutsükliga (, LACE) mootorite ja eeljahutusega reaktiivmootorite kavandeid.
Atmosfääriõhku tarvitava mootori suurim võimalik kiirus jääb orbitaalkiirusest kaugele maha (scramjet ' id arendavad umbes 15-kordset helikiirust, teised nimetatud mootorid 5–6-kordset helikiirust); puudujääva 10–20 Machi lisamiseks on vaja rakettmootorit.
Üks suur atmosfääriõhku kasutavate mootorite väljakutse on termiliste tingimuste kontrollimine. Kui tavalised raketid lendavad lennu esimeses etapis järsu nurga all üles, et õhutakistuse mõju minimeerida, siis scramjet ' id lendavad sihilikult suurel kiirusel läbi suhteliselt tiheda atmosfääri, mistõttu sõiduki kere kuumeneb ülikõrgele temperatuurile. Teist tüüpi mootorite kasutamisel pole kuumenemisega seotud probleemid nii suured, kuid nõuavad ikkagi vastavaid disainilahendusi.
Vesinik
Sageli eelistatakse kütusena vesinikku, kuna sellel on kõrgeim eriimpulss. Kuna vesinik on madala tihedusega ja seda peab hoidma ülimadalal temperatuuril (−252,87 °C), siis tähendab see, et raketiastme kütusepaagid, pumbad ja torud peavad olema väga tugevad ning kütus peab olema ümbritsevast keskkonnast hästi isoleeritud. See suurendab raketiastme mõõtmeid, kaalu ja keerukust ning nullib suure osa vesiniku kui raketikütuse eelistest.
Sellele vaatamata on vesinikkütust kasutava raketiastme mass koos kütusega kergem kui samasuure kasuliku lastiga tihedat raketikütust kasutava astme mass, mis võib anda võimaluse tiibade lisamiseks.
Vesinikku kasutatakse selle kõrge eriimpulsi tõttu sageli teise raketiastme kütusena.
Tihe kütus
Vahel eelistatakse tihedat kütust – ehkki see tähendab raketiastme suuremat stardimassi, on kütusepaakide ja -pumpade mass vesinikkütust kasutava astme omadega võrreldes märksa väiksem. Vertikaalselt startivas raketis kasutatakse tavaliselt tihedat kütust, samuti sobib see horisontaalselt maanduvatele lennusõidukitele, sest kütusest tühjana on sõiduk kergem kui samaväärne vesinikkütust kasutav sõiduk. Mittekrüogeenset tihedat kütust saab ka tiibades asuvates kütusepaakides hoida.
Erinevates projektides on püütud olemasolevate kütuste baasil luua tihendatud kütuseid. Siia alla kuuluvad poolvedelate krüogeensete kütuste (vesinik, propaan) loomise tehnoloogiad. On uuritud üht teist tihendamise meetodit, mis kasvataks ka kütuste eriimpulssi: pulbristatud süsiniku, alumiiniumi, titaani ja boori lisamist kütusele. Need lisandid tõstavad kütuse eriimpulssi ja kasvatavad selle tihedust. Näiteks katsetati Prantsuse raketiarendusprogrammis ONERA boori koos petrooleumiga geelsuspensioonis, samuti parafiinis. Katsetes õnnestus demonstreerida eriimpulsi 20–100% kasvu kütuse mahu kohta.
Kolmekomponentne kütus
Tiheda kütuse kasutamine on optimaalseim raketistardi esimeses etapis, sest suur tihedus annab rakettmootorile parema tõukejõu/massi suhte. See tähendab, et raketi kiirendus on suurem, see jõuab varem orbitaalkiiruseni ja gravitatsioonikaod on väiksemad.
Kuid orbitaalkiiruseni jõudmiseks on vesinik parem raketikütus, sest kütuse mass on kõrge eriimpulsi tõttu väiksem, mis vähendab stardimassi.
Seetõttu põletavad kolmekomponentset raketikütust kasutavad raketid esmalt tihedat kütust ja lähevad seejärel üle vesiniku põletamisele. (Teatud mõttes tegi seda ka Space Shuttle oma tahkekütusrakettide ja peamootorite kombinatsiooniga, kuid kolmekomponentse kütusega raketid kannavad oma mootorid tavaliselt orbiidile.)
Kulu kütusele
Kõigil tänapäevastel kanderakettidel on kulu kütusele võrreldes kuluga kanderaketi konstruktsioonile või riistvarale marginaalne. Kui korduvkasutava kanderaketi loomine peaks õnnestuma, siis kasutataks riistvara palju kordi, mis toob kulu riistvarale alla. Lisaks sellele on korduvkasutatavad raketid enamasti raskemad ja nende kütusekasutuse efektiivsus on väiksem. See võib viia kütusekulude osakaalu kasvuni, kuni need muutuvad märkimisväärseks.
Stardiabi
Kuna raketivalemi järgi on raketi delta-v suhe kütuse massi ja mootori kogumassi suhtesse mittelineaarne, siis toob delta-v väike vähenemine kaasa suure vähenemise vajaminevas massiosas; ka kõrgemale viidud raketistardist on kasu.
Paljud süsteemid näevad ette lennuki kasutamist raketi algkiiruse ja -kõrguse tõstmiseks. Kanderaketti veetakse kas slepis, kantakse lennuki küljes või lihtsalt tangitakse õhus.
On pakutud ka teistsuguseid stardiabivahendeid, nende seas maapinnal asuvad kiirendusrelsid või magnethõljukid, kõrgel (80 km) asuvad maglev-süsteemid, näiteks heitesilmus, või veel eksootilisemad vahendid, näiteks kõrgel asuvad raketilennutamisköidikud või isegi kosmoselift.
Orbiidilt laskumise soojuskaitsekiht
Robert Zubrin on öelnud, et rusikareeglina peab 15% maandumissõiduki massist olema aeropidurduse soojuskaitsekiht.
Enamasti nähakse korduvakasutatavate kanderakettide soojuskaitsekihina mingit sorti keraamilisest või süsinik-süsinik-komponentidega materjalist valmistatud soojuskaitsekihti, või ka metallist soojuskaitsekihti (milles kasutatakse kas vesijahutust või mõnd haruldast muldmetalli).
Osades kavandites on soojuskaitsekihid ühekordse kasutusega ablatiivsest materjalist; sel juhul võidakse soojuskaitsekiht pärast atmosfääri sisenemist ja enne maandumist küljest heita.
On leiutatud uuem soojuskaitsesüsteemi (, TPS) tehnoloogia, mis on mõeldud mandrivaheliste ballistiliste paljude eraldisihitavate lõhkepeadega rakettide stabilisaatorite jaoks. Kuna sellised lõhkepead peavad sisenema atmosfääri kiiresti ja säilitama lennukiiruse kuni merepinna tasemeni, siis on antud vajadust silmas pidades töötatud välja nn SHARP-materjalid, milleks on tavaliselt hafniumdiboriid ja tsirkooniumdiboriid, mis taluvad temperatuuri üle 3600 °C. SHARP-materjalidega varustatud sõidukid võivad lennata 30 km kõrgusel kiirusel 11 Machi ja merepinna tasemel kiirusel 7 Machi. Antud materjalid võimaldavad luua teravate servadega konstruktsioone, misjuhul plasmalööklainet, mis blokeerib sõiduki orbiidilt laskumisel raadioside, ei teki. SHARP-materjalid on väga vastupidavad ega vaja pidevat hooldust, nagu näiteks ränidioksiidist plaadid, mida kasutati Space Shuttle'i soojuskaitsekihina ja mille hoolduskulu ulatus üle poole kogu kosmosesüstiku hoolduskulust ja -ajast. Ainuüksi hoolduse pealt kokkuhoitav kulu oleks oluline põhjus SHARP-materjalide kasutamiseks korduvkasutatava kanderaketi konstruktsioonis, eriti kui pidada silmas, et just suur lennusagedus muudab raketistardi kulud madalaks.
Arenduskulud
Korduvkasutatava süsteemi arenduskulud on tõenäoliselt kõrgemad ühekordselt kasutatava raketi omadest, sest korduvkasutatavus eeldab, et sõiduk peab vastu pidama enam kui ühele kasutuskorrale. See tähendab rohkemaid teste sõiduki arendamisel. Vastupidavuse tõstmise kõige lihtsamaks viisiks on massi suurendamine, kuid sellega kaasneb raketi tõhususe vähenemine. Tekib vajadus tõhususe tõstmiseks mõnel muul viisil läbi uurimis- ja arendustegevuse. See suurendab kulusid uurimis- ja arendustegevusele, mis lõppkokkuvõttes tõstab kanderaketisüsteemi hinda.
Hoolduskulud
Senised kogemused näitavad, et korduvkasutatav kanderaketisüsteem nõuab põhjalikku hooldust. Space Shuttle'it tuli lendude vahelisel ajal ulatuslikult hooldada, peamiselt hooldati kosmosesüstiku ränidioksiidist valmistatud kuumuskilbi plaate ja suure võimsusega vedelhapnikku/vedelvesinikku tarvitavaid peamootoreid. Mõlemate süstiku alamsüsteemide korral oli vajalik üksikasjalik ülevaatus, taastamine ja osade välja vahetamine, mis kokku moodustas 75% kosmosesüstiku hoolduskuludest. Hoolduskulud ületasid kosmosesüstiku konstrueerimiseelseid planeeritud hoolduskulusid nii suurel määral, et Space Shuttle'i missioonide maksimaalne igaaastane arv vähenes veerandini kavandatust. Samuti oli orbiidile toimetatud kasuliku lasti hind neljakordne võrreldes algselt planeerituga, mis muutis kosmosesüstiku kasutamise lasti kosmosesse toimetamisel majanduslikult ebaotstarbekaks kõige muu jaoks peale suurimate lastide, mille puhul konkurents puudus.
Edu saavutamiseks korduvkasutatavate kanderaketisüsteemide vallas on vaja õppida Space Shuttle'i juures tehtud vigadest ja leida uued lahendused kuumuskaitsekilpide ning raketimootorite tehnoloogias.
Tööjõud ja logistika
Tööjõukulu tuleb jagada lendude koguarvuga aastas. Mida vähem lende, seda kõrgemaks tõuseb kulu ühe lennu kohta. Üks olulisemaid aspekte korduvkasutatava kanderaketisüsteemi majandusliku otstarbekuse tagamisel on tööjõukulude optimeerimine. Näideteks neid arvestava lähenemisega projektidest on DC-X Delta Clipperi projekt ja SpaceX-i Falcon 1 ning Falcon 9 programmid.
Üks tegur, mis töötab tööjõukulude vähendamise vastu, on valdkonna riigipoolne regulatsioon. NASA ja USA õhujõud Ameerika Ühendriikides, samuti nagu valitsusasutused teistes riikides, on raketitööstuse peamised kliendid ja arendustööde rahastajad. Valitsusasutuste nõuded järelevalve, kvaliteedi, ohutuse ja dokumentatsiooni osas tõstavad kanderaketisüsteemide arendus- ja tegevuskulusid.
Saksa Raamatuauhind
pisi|Deutscher Buchpreisi logo Saksa Raamatuauhind (Deutscher Buchpreis) on tunnustus, mida antakse välja alates 2005. aastast aasta parimale saksakeelsele romaanile, üleandmine toimub oktoobris Frankfurdi raamatumessil. Auhinda annab välja Saksa Raamatukaubanduse Börsiühingu Fond, auhinna eesmärk on saksa keeles kirjutavate autorite vastu huvi äratamine ka väljaspool saksa keeleruumi, lugemise ja raamatu kui meediumi väärtustamine.
Saksa Raamatuauhinna laureaatidest on eesti keeles ilmunud :
Lingid
Saksa Raamatuauhinna koduleht
Nikki Reed
pisi| Nicole Houston Somerhalder (sünninimi Nicole Houston Reed; sündinud 17. mail 1988 West Los Angeleses) on USA näitleja, poplaulja, stsenarist ja modell.
Tema näitlejatööd hakati tähele panema alates Evie Zamora rollist 2003. aasta filmis "Thirteen" ("Kolmteist"; lavastaja Catherine Hardwicke). Reed on näidelnud ka filmides "Lords of Dogtown" ("Dogtowni peremehed"; 2005), "Mini's First Time" ("Mini esimene kogemus"; 2006) jm.
Suurem tuntus saabus "Videviku" saaga filmidega (2008–2012), kus ta kehastas vampiir Rosalie Hale'i.
Aastail 2011–2015 oli ta abielus poplaulja Paul McDonaldiga. 2015. aastast on ta abielus näitleja Ian Somerhalderiga.
Yūji Sakakura
Yūji Sakakura (jaapani keeles 阪倉 裕二 Sakakura Yūji; sündinud 7. juunil 1967 Yokkaichis) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–1991 6 mängu.
Tobrova tsässon
Üldandmed
Tobrova tsässon paikneb Tobrova külas Koplioja maaüksusel (rahva seas tuntud Luikjärve talu hoonete kõrval), Tobrova–Helbi tee ääres. Tsässona pühaks on paasapüha ehk lihavõõdõh, mis on liikuv püha. Tsässon leiab harva kasutust, peamiselt on teda viimastel aastatel huvilistele eksponeeritud. Hoone ei ole riikliku kaitse all. On heas ehituslikus seisukorras.
Ehituslikud andmed
Tobrova tsässon on väike, nelinurkse põhiplaaniga ümarast kuusepalgist ristpalkehitis, mis on nurkades ühendatud tuulelukuga kalasabatapiga. Nurgatapid on kirvega tahutud, ka hoone seinad on seestpoolt tahutud. Osa seinapalke on vahetatud: kogu hoone ulatuses alumine palgiring, kirdekülje alumised kaks seinapalki, proteesitud on põhjanurga alumised palgid. Hoone seinapalgid toetuvad nurkades ja seina keskel maakividele.
Tsässona välismõõdud on 508 x 332 cm, hoonel on üks siseruum (12,3 m2) ja väline varjualune 2,3 m2. Eeskojal on prussidest postid ja vertikaallaudadest piire. Eeskoja tugipostid ja piire on paarkümmend aastat tagasi vahetatud, varem oli piirde alumise osana kasutatud praegusest laiemaid saetud, vertikaalseid, külg külje kõrvale paigaldatud laudu. Siis olid postideks kirvega neljakandiliseks tahutud palgid. Tsässona lagi on viimistletud altpoolt sarikate külge löödud laia värvimata laudisega, moodustades katuslae. Hoonel puuduvad laetalad.
Ehitus paikneb maakividel. Seina kõrgus maapinnast sarikate kinnituskohani on 188 cm ja katuseharjani 366 cm. Nii 1974. aasta kui ka 1980. aastate fotodel on hoone katusel väga heas seisukorras laastukate, millele on praeguseks peale pandud eterniitplaadid. Keset katuseharja on lihtne sepistatud rist. Räästa all on pleekinud sissekäiguikoon. Põrandaks on käsitsi tahutud ja hööveldatud lauad.
Hoonel on tahutud tenderpostidele kinnitatud põõnadel laudadest uks (92 x 146) cm. Uksel on linnupeaotstega sepistatud pikkhinged. Seestpoolt on uks täiendava viimistluskatteta, väljapoole on löödud kalasabamustris soontega laudvooder. Väljas ukse kõrval on korjanduskarp. Hoone idaküljel on üheraamiline, kolmese ruudujaotusega puitaken. Luugiga aken avaneb sissepoole.
1974. aasta Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsiooni käigus on hoonet inventeeritud. Siis tehti tsässonast ja ikoonidest foto ja koostati inventeerimisleht, kus kirjeldati lühidalt hoone ülesehitust ning ikoone. Inventeerimislehel nimetatakse Tobrova tsässonat üheks tol ajal paremini säilinud tsässonaks Meremäe vallas. Tsässona välisilme ei ole 1974. aastaga võrreldes muutunud palju.
Sisustus
Tobrova tsässonas on terve tagaseina ulatuses kitsas ikoonilaud (riiul), mille eesäär on kaunistatud hammasmustrisse lõigatud ilulauaga. Ikoonilaua eesservas on lihtsad plekist, peenikestele kirikuküünaldele mõeldud küünlajalad. Pühapilte on nii riiulil kui ka tagaseinal. Hoone külgmistele siseseintele on riputatud ilukäterätte. Tähelepanuväärsed on ka kolm tsässonas paiknevat puidust küünlajalga. Ikooniriiuli ees on linikuga kaetud laud, millel on korv lihavõttemunadega, vaas kunstlilledega ning setu ja eesti laualipud.
Pärimus ja ajaloolised teated
Lihavõtte ajal peeti Tobrovas suuri kirmaseid. Tobrovas peeti jumalateenistust ülestõusmispühade esimesel pühal kell 10 või 13 ning kavas oli palvus ja väike veepühitsus.
Vinton Cerf
pisi|Vinton Cerf 2007. aastal Vinton Gray Cerf (sündinud 23. juunil 1943 New Havenis, Connecticutis) on Ameerika Ühendriikide arvutiteadlane, keda peetakse üheks interneti isaks. Koos Robert Kahniga töötas ta välja internetiprotokollistiku.
1992. aastal asutas ta koos Robert Kahni ja Lyman Chapiniga Internet Society.
Auberchicourt
Auberchicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
pisi|tühi|Raekoda
Pierre Paul Denniée
Pierre Paul Denniée (12. märts 1781 – 5. mai1848 Versailles) oli prantsuse sõjaväelane (intendant), parun.
Kutsiku järv
Kutsiku järv on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Tuhalaane küla keskuses.
Pierre Paul Denniée
Pierre Paul Denniée sündis kuningliku kaardiväe komissari Antoine Denniée (hilisem Prantsuse Hispaania armee kindralintendant) perekonnas.
Kutsiku järv
Järve pindala on 2,7 ha, kaldajoone pikkus 957 m ja kõrgus merepinnast 88 m. Järv on ida-läänesuunaline, see on paisutatud Tuhalaane ojale ning kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Kutsiku järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Järve loodekaldal asub Tuhalaane põlispuude grupp koos Tuhalaane rändrahnuga, lõunakaldal kulgeb Ahimäe–Pahuvere tee.
Pierre Paul Denniée
Denniée osales 1812. aasta Napoleoni Venemaa sõjakäigus marssal Louis-Alexandre Berthier' staabi koosseisus ülevaatuste inspektorina.
1830. aastal määrati Denniée Prantsuse Alžeeria armee kindralintendandiks (Intendant Général des Armées).
Terasmäe
Terasmäe on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Terasmäe uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Rosa ja Staalvell. Enn Terasmäe palvel kanti Terasmäe perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 191 all.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Ulaskova tsässon
Ulaskova tsässon on tsässon Setumaal, Ulaskova külas Setomaa vallas.
Üldandmed
Ulaskova tsässon on pühitsetud Thessaloniki pühale suurmärtrile Dimitrile. Tsässona püha on midrosk 8. novembril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 26. oktoober). Hoone ei ole riikliku kaitse all. On heas ehituslikus seisukorras.
Kalev H. Leetaru
pisi|Kalev H. Leetaru esinemas [[TEDxTallinn konverentsil 2012. aastal]] Kalev Hannes Leetaru on eesti juurtega USA teadlane, kes tegeleb infoanalüüsiga.
Ulaskova tsässon
Ehituslikud andmed
Ulaskova tsässon on viilkatusega nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline männipalkidest ristpalkhoone, välismõõtudega 466 x 372 cm, hoonel on üks siseruum (13,9 m2). Hoone välisilme on oluliselt muutunud, varem oli hoonel eeskoda ning seinad olid voodrilauaga katmata. Hoonel on 84 x 155 cm suurune ukseava, kus tenderpostidele kinnitatud põõnadel sepishingedega plankudest tehtud ühepoolne ukseleht. Uks avaneb väljapoole. Hoonel on üks viiese ruudujaotusega, kollakasvalgeks värvitud puitaken (45 x 65 cm). Seespool on aknaava piiritletud profileeritud laudadega.
Leopold Eduard Michelsen
Leopold Eduard Michelsen (ka nimekujul Michelson; 15/27. mai 1822 Paide (Weissenstein) –27. detsember 1888/8. jaanuar 1889) oli Tallinna kullassepp. Ta meistrimärk on LM, sageli esineb koos sellega proovinumber ruudu sees ja kolm lõvi vapikilbil.
Eluloolist
Sündis kingsepa perekonnas. 1836–1841 oli Hermann Georg Clemensi õpilane, sai 18/30. detsembril 1847 meistriks ja jaanuaris 1848 Tallinna kodanikuks, aastail 1858–1888 oli gildi oldermann, kullasseppade tsunfti kuulus alates 1848 ja 1860. aastal oli tsunftivanem. 1856. aastal abiellus pagari tütre Henriette Jeanette Müggega.
Teosed
Michelsen oli 19. sajandi II poole Tallinna üks viljakamaid meistreid, temalt on säilinud üle saja teose: historitsistlikus stiilis karikaid, ristimisvaagnaid, üks 64,5 cm kõrgune hirvejalgpokaal (Eduard August Baueri tehtud pokaali koopia) ja kaks vaagnat (asuvad Eesti Kunstimuuseumis), napsipeekreid ja muud lauahõbedat.
Kalev H. Leetaru
Leetaru on uurinud superarvutite võimete rakendamist uudisevoogude ja avalike andmekogude analüüsil. Ta on töötanud Illinoisi Ülikoolis. 2013/14 on ta Yahoo! stipendiaat rahvusvaheliste väärtuste, kommunikatsioonitehnoloogia ja globaalse interneti alal Georgetowni Ülikooli Edmund A. Walshi nimelises kolledžis. Tema tööd on tutvustatud sellistes meediakanalites nagu Nature, New York Times, BBC, Economist, Discovery Channel jts.
Sorin Cîmpeanu
pisi|Sorin Cîmpeanu (2015) Sorin Mihai Cîmpeanu (sündinud 18. aprillil 1968 Bukarestis) on Rumeenia poliitik ja põllumajandusteadlane. Ta oli aastatel 2014–2015 Rumeenia haridusminister. Lisaks oli ta aastal 2015 Rumeenia peaministri kohusetäitja. Teist korda sai ta Rumeenia haridusministriks 23. detsembril 2020.
Kalev H. Leetaru
Kalev Leetaru tuntuim projekt on "Culturomics 2.0" – katse prognoosida suuri ühiskondlikke vapustusi (nt araabia kevad), analüüsides märksõnu ja nende tonaalsust avalikes uudisevoogudes.
Sorin Cîmpeanu
Ta lõpetas aastal 1991 Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonnas, aastal 2006 sai ta PhD kraadi, samast aastast sai tast professor maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonnas. Aastatel 2004–2008 oli ta teaduskonna prodekaan, aastatel 2008–2012 dekaan. Seejärel oli ta märtsist 2012 kuni detsembrini 2014 Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli rektor.
Ta oli 17. detsembrist 2014 kuni 17. novembrini 2015 Rumeenia haridusminister. Lisaks oli ta 5. novembrist 2015 kuni 17. novembrini 2015 Rumeenia peaministri kohusetäitja.
Teist korda sai ta Rumeenia haridusministriks 23. detsembril 2020.
Eesti NSV kriminaalkoodeks
Eesti NSV kriminaalkoodeks (lühend ENSV KrK) oli Eesti NSV kriminaalkoodeks. ENSV KrK kinnitati 6. jaanuaril 1961 ja kehtestati 1. aprillil 1961. ENSV KrK-s olid muu hulgas määratletud kuriteoliigid ja neile vastavad karistused.
ENSV KrK koosnes üld- ja eriosast. Üldosas oli 6 peatükki ja eriosas 11 peatükki.
Horvaatia-Bosnia sõda
pisi Horvaatia-Bosnia sõda toimus Horvaatia Hertseg-Bosnia Vabariigi ja Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigi vahel ajavahemikul 18. oktoober 1992 kuni 23. veebruar 1994. See oli osa laiemast Bosnia sõjast.
Sõja käigus kannatas Mostari vanalinn, mille tuntud sild õhiti.
Khánh Bình
Khánh Bình on omavalitsusüksus Cà Mau provintsis Vietnamis.
Madjari porosamblik
Madjari porosamblik  (Cladonia magyarica) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Ingrid Peters
pisi|Ingrid Peters
Ingrid Peters (sündinud 19. aprillil 1954) on Saksamaa laulja.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Saksamaad lauluga "Über die Brücke geh'n".
Adolf Päss
Adolf Päss (16. veebruar 1908 Peterburi – 2. veebruar 1981 Tallinn) oli eesti poliitik (Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige ja Eestimaa Kommunistliku Partei Valgamaa Komitee II ja I sekretär).
Adolf Päss sündis 1908. aastal Peterburis, pere kolis Valka 1920. aastate algul. Õpingute ajal Valgas osales A. Päss pahempoolse suunitlusega õpilasringis (kus ka Bernard Kangro, Artur Vallner jt). Lõpetas 1929. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi.
1930. aastatel oli A. Päss tööline ja vasakradikaalne töölisliikumise tegelane Tallinnas.
Aastatel 1940–1941 määrati ta EKP Valgamaa Komitee esmalt II ja seejärel I sekretäriks, 1945. aastal oli ta EK(b)P Harjumaa Komitee I sekretär.
Hiljem tegutses A. Päss parteitööl, aastatel 1956–1960 oli ta Partei Ajaloo Instituudi direktor ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo õppejõud.
Raoul
Raoul on mitme koha nimi:
Juus-penikeel
Juus-penikeel (Potamogeton trichoides) on penikeeleliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Jahor Šaranhovič
Jahor Aliaksandravič Šaranhovič (valgevene keeles Ягор Аляксандравіч Шаранговіч; sündinud 6. juunil 1998 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New Jersey Devils.
Valgevene kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 Valgevene kuni 20-aastaste võistkonnas. Järgmisel hooajal debüteeris ta KHL-is Minski Dinamo meeskonnas. Hooajal 2017–18 lõi ta KHL-is neli väravat ja andis kaheksa väravasöötu.
Kitarrivõimendi
Kitarrivõimendi (slängis "kitarrivõim") on elektrooniline võimendi, mis muudab kitarri helipeast tuleva nõrga signaali nii tugevaks, et läbi valjuhääldi on see inimese kõrvale kuuldav. Kitarrivõimendid ehitatakse koos valjuhääldi(te)ga ühte kasti kokku või eraldi.
Jahor Šaranhovič
2018. aastal valis Devils ta NHL-i draft'is 141. valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2018–2020 mängis ta kaks hooaega American Hockey League'is New Jersey Devilsi noorteklubis Binghamton Devils.
Kitarrivõimendi
Igal kitarrivõimendil on omapärane heli. Enamikul kitarrivõimenditel on sisseehitatud ekvalaiser ja moonutuse nupp (distortion), mõnel ka kaja nupp (reverb).
Jahor Šaranhovič
2020. aasta juulis naasis ta laenulepingu alusel Minski Dinamo. 34 liigamänguga lõi ta hooajal 2020–21 KHL-is 17 väravat ja andis kaheksa väravasöötu.
Kitarrivõimendi
Klassikalised kitarrivõimendid jagunevad kaheks: transistoripõhised ja elektronlambipõhised. Mõlemal on oma plussid ja miinused. Ajalooliselt on levinumad olnud lampvõimendid, sest lamptehnoloogia pärineb 20. sajandi algusest. Transistorvõimud hakkasid levima alles 1960-ndatel.
Elektronlambi ja transistori ajalugu
Kitarrivõimendite ajalugu võib hakata arvestama alates 1879. aastast, mil Thomas Edison leiutas hõõglambi (elektripirni). Valgustuse eesmärgil kasutatava hõõglambi tööpõhimõte sarnaneb helivõimenduses kasutatavate lampide omaga selles osas, et mõlemad töötavad vaakumis, küll aga erinevad nad elementide arvu poolest pirnis.
Jahor Šaranhovič
Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Šaranhovič osalenud kolmedel maailmameistrivõistlustel, esmakordselt 2017. aastal.
Kitarrivõimendi
Elektronlambi ja transistori ajalugu
Klassikalisel lambipirnil on sees vaid üks element ehk katood, mille eesmärk on anda valgust. Aastal 1883 lisas Edisoni assistent William Hammer lambipirni sisse teise elemendi ehk anoodi. Hammer eksperimenteeris oma lahendusega ning avastas, et andes anoodile positiivse ja katoodile negatiivse elektrilaengu, tekib vaakumis elektronide voog negatiivselt elektroodilt positiivsele. Seda nimetati Edisoni efektiks, mida ei peetud esialgu tähtsaks nähtuseks.
1906. aastal arendas Yale'i ülikooli füüsik Lee De Forest seda kontseptsiooni edasi, lisades katoodi ja anoodi vahele kolmanda elemendi – võre. Nüüdsest oli võret läbiva elektrivooluga võimalik kontrollida (juhtida, tüürida) elektronide voogu katoodilt anoodile ning veel enam, seda võimendada. Järgnevatel aastakümnetel arendati elektronlampi edasi ning aastaks 1930 suutsid paremad lambid anda välja üle 1 W võimsust.
Elektronlamp andis võimaluse raadio ja muu telekommunikatsiooni võrgu arenguks 20. sajandi algul. Kogu heliga seotu, alustades telefonivõrgust lõpetades muusika salvestamise ja kuulamisega, hakkas põhinema lampvõimenditel.
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis (ametliku nimega EuroBasket 2011) olid 37. Euroopa meistrivõistlused korvpallis, mis toimusid 31. augustist 18. septembrini Leedus. Leedule oli see teine kord korraldada korvpalli Euroopa meistrivõistlusi, viimati korraldati mänge 1939. aastal. Turniiri finalistid said otsepääsme 2012. aasta Londoni olümpiamängudele.
Kitarrivõimendi
Elektronlambi ja transistori ajalugu
Pärast teist maailmasõda oli läänemaailm aga jõudnud arusaamale, et elektronlambid piiravad kohmakuse ja ebaefektiivsuse tõttu tehnoloogia arengut ning nende asemele oleks vaja midagi töökindlamat ja energiasäästlikumat. Elektronlambid tarbisid liialt palju voolu ning kuumenesid töötades, mistõttu oli neid mõningates seadmetes keeruline kasutada. Samuti võtsid nad palju ruumi, mistõttu ei saanud arendada uusi väiksemaid seadmeid.
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis
Mängud toimusid kuues Leedu linnas. Alagrupimängud peeti Šiauliais, Panevėžysis, Alytuses ja Klaipėdas, vahegrupimängud peeti Vilniuses ja kohamängud Kaunases.
Turniiri võitis Hispaania, kes alistas finaalis Prantsusmaa 98:85.
Mängude toimumispaigad
Alagrupimängud peeti neljas linnas: Šiauliais (Šiaulių Arenal), Panevėžysis (Cido Arenal), Alytuses (Alytaus Arenal) ja Klaipėdas (Švyturio Arenal). Vahegrupi mängud toimusid Vilniuses (Siemens Arenal) ja kohamängud hiljuti avatud Žalgirio Arenal Kaunases.
Leedu mängudele müüdi piletid ära tundidega. FIBA nõudmise järgi üksikpileteid ei müüdud. Piletit ostes pidi ostma pääsme kolmele mängule korraga, mis tähendas mõnel juhul, et väljamüüdud saalid ei olnud täis, kuna mõned fännid ei käinud kõikidel mängudel, mida nende pilet lubas külastada. Sellele reeglile tehti erand A-alagrupis, kus mängis Leedu.
Osalevad riigid
Algselt oli kavas pidada turniir 16 meeskonnaga, kuid 5. septembril 2010 otsustas FIBA Europe, et juurde võetakse veel 8 meeskonda ehk kokku osales 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel 24 riiki.
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaat
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaat oli 1940. aastal, Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Konstitutsiooni § 48 moodustatud vabariiklik rahvakomissariaat, mis allus oma tegevuses vahenditult Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogule.
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis
Osalevad riigid
Ungari, Soome ja Portugal jäid valikturniiril viimasteks ja nende vahel toimus lisavalikturiir, kus viimaseks jäänud meeskond Euroopa meistrivõistlustele ei pääsenud. Lisavalikturniiri võitis Soome meeskond, kes võitis kõik kohtumised, Portugal jäi teiseks ja Ungari jäi viimaseks, võitmata ühtegi mängu.
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaat
Vastavalt Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi põhimääruse § 2-le olid komissariaadi ülesanded: