cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hinokitiool
Koroonaviiruse uurimine
Hinokitiooli võimalik viirusevastane toime tuleneb selle toimimisest tsingi ionofoorina. Hinokitiool võimaldab tsingiioonide sissevoolu rakkudesse, mis pärsivad RNA viiruste replikatsioonimehhanisme ja seejärel viiruse replikatsiooni. Mõned märkimisväärsed RNA-viirused hõlmavad inimese gripiviirust SARS. Tsingiioonid suutsid märkimisväärselt pärssida viiruste replikatsiooni rakkudes ja tõestasid, et toime sõltub tsingi sissevoolust. See uuring tehti tsinkioonofoorpüritioniga, mis toimib väga sarnaselt hinokitioliga. Rakukultuurides pärsib hinokitiool inimese rinoviiruse, coxsackieviiruse ja mengoviiruse paljunemist. Hinokitiool häirib viiruse polüproteiinide töötlemist, pärssides sellega pikornaviiruse replikatsiooni. Hinokitiool pärsib pikornaviiruste replikatsiooni, kahjustades viiruse polüproteiinide töötlemist, ning et hinokitiooli viirusevastane toime sõltub tsingiioonide olemasolust.
Avastus
Hinokitiooli avastas 1936. aastal dr Tetsuo Nozoe Taiwani küpressi eeterlikust õlist. Ühendil on kuusnurkne molekulaarstruktuur, mida looduses väidetavalt ei eksisteeri
Raua ionosfäär
On tõestatud, et hinokitiool taastab näriliste hemoglobiini tootmise. Hinokitiool toimib raua ionofoorina, suunates rauda rakkudesse, suurendades rakusisese raua taset. Ligikaudu 70% inimese rauast sisaldub vere punalibledes ja täpsemalt hemoglobiini valgus. Raud on hädavajalik peaaegu kõigi elusorganismide jaoks ning see on mitme anatoomilise funktsiooni, näiteks hapniku transpordisüsteemi, desoksüribonukleiinhappe (DNA) sünteesi ja elektronide transpordi ning rauavaeguse kriitiline element, võib põhjustada verehaigusi nagu aneemia, mis võib põhjustada olema märkimisväärselt kahjulik nii füüsilisele kui ka vaimsele võimekusele.
Paljutõotav tulevik
Alates 2000. aastatest tõdesid teadlased, et hinokitiool võib olla ravimina väärtuslik, eriti Chlamydia trachomatis 'e bakteri pärssimiseks. Keemik Martin Burke ja kolleegid USA Illinoisi ülikoolist Urbana – Champaigne'is ja teistes asutustes avastasid hinokitiooli olulist meditsiinilist kasutamist. Burke eesmärk oli ületada loomade ebaregulaarne vedu. Mitme valgu puudulikkus võib põhjustada rauavaegust rakkudes (aneemiat) või vastupidist efekti, hemogromatoosi. Kasutades asendusmaterjalina geenivaesed pärmikultuure, vaatlesid teadlased raua transpordi ja seeläbi rakkude kasvu märkide jaoks väikeste biomolekulide raamatukogu. Hinokitiool oli see, mis taastas raku funktsionaalsuse. Meeskonna edasine töö lõi mehhanismi, mille abil hinokitiool taastab või vähendab raua raku. Seejärel vahetasid nad uuringu imetajate vastu ja leidsid, et närilistele, kellele oli ette nähtud „raudvalkude” puudumine, söödeti hinokitiooli, saavutasid nad taas raua omastamise soolestikus. Sarnases sebrakala uuringus taastas molekul hemoglobiini tootmise. Kommentaar Burke jt töö kohta. hüüdnimega hinokitiool “raudmehe molekuliks”. See on sobilik / irooniline, sest avastaja Nozoe eesnime võib inglise keelde tõlkida kui “raudmees”. Arvestades suurenenud nõudlust hinokitioolil põhinevate suukaudsete toodete järele, on tehtud olulisi uuringuid ka hinokitiooli suukaudsete rakenduste osas. Üks selline uuring, mis oli seotud 8 erineva Jaapani asutusega, pealkirjaga "Hinokitiooli antibakteriaalne toime nii suuõõnes kui ka ülemistes hingamisteedes ülekaalus olevatele antibiootikumidele resistentsete ja vastuvõtlike patogeensete bakterite vastu" jõudis järeldusele, et "hinokitiool avaldab antibakteriaalset toimet lai spekter patogeenseid baktereid ja mis on veidi tsütotoksilised inimese epiteelirakkude suhtes. "
Luqa
Luqa (malta Ħal Luqa) on linn Malta kaguosas. Rahvaarv on 6028 (seisuga november 2005). Selles asulas on Air Malta peakorter.
pisi|tühi|Luqa kliimadiagramm
Ivan Dratšov
Ivan Dratšov (10. mai 1921 Tuapse, Vene SFNV – 2. jaanuar 1989 Tallinn) oli Eesti võrkpallur ja võrkpallitreener.
1947. ja 1953. aastal tuli ta Tallinna Kalevi meeskonnaga Eesti NSV meistriks.
Andrus Karnau
Andrus Karnau (sündinud 19. detsembril 1970 ) on eesti ajakirjanik.
Aastatel 1999–2004 töötas ta ajalehes Lääne Elu ajakirjanikuna. 2004–2013 töötas ta ajalehes Postimees reporteri ja toimetajana. Alates 2014. aasta jaanuarist kuni 2021. aasta veebruarini oli Karnau ajalehe Lääne Elu peatoimetaja.
Alates 2016. aasta märtsist kuni 2021. aasta jaanuarini oli ta Raadio 2 saate Olukorrast riigis üks saatejuhte.
Shin'ichirō Tomonaga
Shin'ichirō Tomonaga (朝永 振一郎 Tomonaga Shin'ichirō, 31. märts 1906 Tokyo – 8. juuli 1979) oli jaapani füüsik.
Ta oli kvantelektrodünaamika üks alusepanijaid, mille eest pälvis 1965. aastal Nobeli füüsikaauhinna koos Richard Feynmani ja Julian Schwingeriga.
Neeme põik
Neeme põik on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis.
Neeme põik sai nime 27. augustil 1930. Tänav on nime saanud Neeme tänava järgi.
Joanna Kulig
pisi|Joanna Kulig (2019) Joanna Kulig (sündinud 24. juunil 1982 Krynica-Zdrójs) on poola näitleja.
Ta on lõpetanud Ludwik Solski nimelise Riikliku Kõrgema Teatrikooli Krakówis.
Alates 2006. aastast on ta mänginud paljudes filmides ja teleseriaalides, tal on olnud ka mitmeid teatrirolle.
2018. aastal pälvis Kulig Euroopa filmiauhinna parima naisnäitleja kategoorias naispeaosa eest režissöör Paweł Pawlikowski filmis "Külm sõda". Poola ajakiri Wprost asetas ta Poola 50 mõjukaima naise edetabelis neljandale kohale.
Isiklikku
Joanna Kulig abiellus 26. detsembril 2009 filmirežissööri ja stsenaristi Maciek Bochniakiga. Joanna Kuligi õde Justyna Schneider on samuti näitleja.
Gilbert Harman
Gilbert Helms Harman (26. mai 1938 East Orange, New Jersey – 13. november 2021) oli USA filosoof, Princetoni Ülikooli õppejõud 1963–2017.
Tema uurimisvaldkonnad olid keelefilosoofia, tunnetusteadus, vaimufilosoofia, eetika, moraalipsühholoogia, epistemoloogia, statistiline õppimisteooria ja metafüüsika. Koos George Milleriga juhatas ta Princetoni Ülikooli tunnetusteaduse laborit. Ta on õpetanud elektrotehnikat, arvutiteadust, psühholoogiat, filosoofiat ja lingvistikat.
Harman sai bakalaureusekraadi Swarthmore College'ist ja doktorikraadi Harvardi Ülikoolist, kus tema juhendaja oli Willard Van Orman Quine. Princetoni Ülikoolis õpetas ta 1963. aastast kuni 2017. aastani ja lahkus sealt James S. McDonnelli teeneka filosoofia ülikooliprofessorina.
Tema doktorantide hulgas on Graham Oppy, Stephen Stich, Joshua Greene, Joshua Knobe, David Wong, Richard Joyce, R. Jay Wallace, James Dreier ja Nicholas Sturgeon.
Vaated
Harmani 1965. aasta artikkel parima seletuse järeldamisest on olnud väga mõjukas.
Kuidas uskumus põhineb järeldamisel
Artiklis "How belief is based on inference" väidab Harman, et järeldamine, millel uskumus põhineb, ei pruugi olla teadlik, mistõttu võib asjale vaadata nii, et kõik uskumused või enamik uskumusi põhinevad järeldamisel, nii et uskumuse õigustatuse küsimusest saab järeldamise õigustatuse või kehtivuse küsimus.
Kui ma usun mingit propositsiooni ainult selle tulemusel, et ma teadlikult järeldan selle teistest propositsioonidest, mida ma usun, siis see minu uskumus põhineb sellel teadlikul järeldamisel. Kui minu uskumus põhineb mingil järeldamisel, siis üks tarvilik tingimus selleks, et ma oleksin õigustatud seda propositsiooni uskuma, ja selleks, et ma seda propositsiooni teaksin, on see, et see järeldamine oleks kehtiv või õigustatud. Selle õigustatuse või teadmise olemasolu sõltub suuresti sellest järeldamisest. Sellepärast filosoofe ongi huvitanud järeldamised, millel uskumused põhinevad.
See, et minu uskumus põhineb mingil järeldusel, tähendab, et see järeldus annab minu uskumuse põhjendi. Mõnikord ma usun mingit propositsiooni sel põhjusel, et ma sooritasin teadlikult mingi järeldamise, ja mu uskumus põhineb järeldusel selles mõttes. Mõnikord minu uskumus ei ole teadliku järeldamise tulemus, kuigi ma viitaksin mingile järeldusele, kui mul tuleks oma uskumust õigustada või kaitsta, ja mu uskumus põhineb järeldusel selles mõttes. Mõnikord aga saab öelda, et mu uskumus põhineb mingil järeldusel, kuigi ma teadlikult järeldust ei ole teinud ega oska ka oma põhjendeid järeldusena esitada. Kui uskumuse põhjendisse kuulub mingi järeldus, siis põhjend ei ole mitte uskumuse põhjus või õigustus, vaid uskumuse põhjus ja õigustus. Tõepoolest, teadliku järeldamise puhul on see ilmne. Kui ma nüüd oma uskumuse kaitseks viitan mingile järeldusele, siis minu uskumus ei pruugi sellel järeldusel põhineda, sest ma võin valetada või ratsionaliseerida. Selleks et järeldusel põhineda, peab uskumus sellest kuidagi sõltuma. Uskumahakkamise põhjuste tüüpidel peab olema vastavus järeldustega. See, et uskumus põhineb teatud järeldusel, tähendab, et leidub niisugune üksühene funktsioon järelduste hulgalt uskumahakkamise põhjuste tüüpide hulgale, et uskumuse õigustatus sõltub peamiselt järelduse kehtivusest või õigustatusest, ning et uskumuse põhjus on funktsiooni väärtus selle järelduse korral. Nähtavasti on need filosoofid, kelle meelest uskumus põhineb alati või enamasti järeldamisel, pidanud järeldamisel põhinemise all silmas seda. Järelikult pidid nad eeldama, et uskumused kujunevad või põhjustatakse mingil tüüpilisel viisil. Tüüpilise põhjuse ja teadliku järeldamise vahel on analoogia: põhjusele vastab niisugune järeldus, et tuleneva uskumuse õigustatus oleneb vastava järelduse õigustatusest. Seetõttu võib öelda, et need filosoofid pooldavad uskumuse kujunemise "järelduslikku mudelit".
Kui uskumus on õigustatud, siis seda saab usaldada viisi tõttu, kuidas selleni jõuti. Kui mingi propositsiooni uskumus on õigustatud, siis peaks olema mõistlik sellest, kuidas uskumuseni jõuti, järeldada propositsiooni tõesust (kui ei ole rohkem tõendeid propositsiooni tõesuse või vääruse kohta). Nii et selleks et saada aru, mis on propositsiooni uskumuse õigustatus, tuleb aru saada, kuidas sellest, et uskumuseni jõuti teatud viisil, järeldatakse propositsiooni tõesus. Uskumuse põhjuslik seletus viitab üldiselt eelnevatele uskumustele ning teatud sündmustele, mis uskujaga juhtuvad või teda stimuleerivad. Selleks et järeldada uskumuse põhjusest propositsiooni tõesust, on tarvis niisuguseid lisaeeldusi, mida peetakse õigustatuks, ja sündmuste sobivaid kirjeldusi, et eelnevatest uskumustest, sündmuste kirjeldustest ja lisaeeldustest on õigustatud järeldada propositsiooni tõesust. Kui see järeldus on õigustatud ja me usume, et uskuja oli õigustatud uskuma eelnevaid uskumusi, siis me võime propositsiooni usaldada (kui ei ole rohkem tõendeid propositsiooni tõesuse või vääruse kohta) ja uskuja on õigustatud propositsiooni uskuma. Kui eeldada, et lisaeeldused ei muutu, siis eri uskumiste põhjuslik seletus seisneb tavaliselt eri eelnevate uskumuste ja edasiste sündmuste mainimises. Igale põhjusele vastavad teatud eelnevad uskumused ja sündmuste kirjeldused ning seega teatud järeldus eelnevatelt uskumustelt, sündmuste kirjeldustelt ja lisaeeldustelt propositsiooni tõesusele. Et propositsiooni uskumine oleks õigustatud, peab see järeldus olema õigustatud.
Parima seletuse järeldamine
Artiklis "The Inference to the Best Explanation" väidab Harman, et loendav induktsioon ei ole iseenesest õigustatud järeldamine, vaid juhtudel, kus õigustatud järeldamine paistab olevat loendav induktsioon, on tegelikult tegu "parima seletuse järeldamisega".
Parima seletuse järeldamine on umbes sama, mida teised on nimetanud abduktsiooniks, hüpoteesi meetodiks, hüpoteetiliseks järeldamiseks, elimineerimismeetodiks, eliminatiivseks induktsiooniks ja teoreetiliseks järeldamiseks. Sellest, et teatud hüpotees tõendeid seletaks, järeldatakse, et see hüpotees on tõene. Et järeldus oleks õigustatud, peab saama kõik alternatiivsed hüpoteesid tagasi lükata. Nii et hüpoteesi "parimusest" järeldatakse selle tõesus. Jääb küll küsimus, kuidas otsustada, et üks hüpotees on teisest piisavalt parem. Küllap arvestatakse näiteks, kumb hüpotees on lihtsam, usutavam, rohkem fakte seletav, vähem ad hoc-hüpotees.
Kui me teeme järelduse, et tunnistaja räägib tõtt, siis me järeldame, et ta räägib oma juttu sellepärast, et ta usub seda, ning järeldame, et ta usub seda sellepärast, et ta oligi kirjeldatava olukorra tunnistaja. See on siis tema tunnistuse parim seletus. Mõni muu võimalik seletus (näiteks et talle on väga kasulik, kui teda usutakse) kõigutab meie kindlust selles. Või kui me järeldame inimese käitumisest midagi tema elamuste kohta, siis me järeldame, et see seletab tema käitumist teistest seletustest paremini. Neid näiteid võib nimetada parima seletuse järeldamiseks. Harman ei näe aga, kuidas neis saaks näha loendavat induktsiooni. Võib tunduda vähemalt esmapilgul usutav, et hajusaid tõendeid selle kasuks, et mõrvar on ülemteener, saab võtta loendava induktsiooni keerulise rakendamisena, kuigi pole selge, kuidas täpselt; ja samamoodi tunnistusest tunnistuse tõesuse järeldamise puhul. Igatahes aga tundub, et kui katseandmetest järeldatakse elementaarosakeste teooria, siis seda ei saa võtta loendava induktsioonina; sama lugu on enamasti teiste inimeste elamuste kohta järelduste tegemise puhul. Tõestust küll pole, aga Harman arvab, et tõendamise koorem lasub induktsioonile apelleerijatel, ega usu, et see võiks neil õnnestuda. Ta väidab, et loendava induktsiooni kasutaja peab lisaks kasutama veel vähemalt ühte mittededuktiivse järeldamise vormi. Ent kui keegi kasutab parima seletuse järeldamist, siis ei ole tal enam lisaks tarvis loendavat induktsiooni kui eraldi järeldamisvormi. Kõiki loendava induktsiooni kasutamise juhtumeid võib võtta ka parima seletuse järeldamise juhtumitena.
Loendavat induktsiooni rakendades teatakse alati rohkem kui seda, et kõik vaadeldud A-d on B-d, ja enne järelduse tegemist tuleb vaadelda kogu tõendusmaterjali. Selle valguses on induktsioon mõnikord õigustatud, mõnikord mitte. Mis tingimustel siis tohib induktiivse järelduse teha? Induktiivne loogika ei anna rahuldavat vastust. Kui aga näha siin parima seletuse järeldamist, siis on arusaadav, miks induktiivne järeldus mõnikord tehakse, mõnikord mitte. See tehakse siis, kui hüpotees, et kõik A-d on B-d, on kogu tõendusmaterjali valguses parem hüpotees kui näiteks see, et keegi kallutab vaadeldavat valimit, et me arvaksime, et kõik A-d on B-d. Kui aga kogu tõendusmaterjal teeb usutavaks mõne võistleva hüpoteesi, siis ei pruugita induktiivset järeldust teha.
Vaatame, milliseid lemmasid kasutatakse autoriteedilt teadmise saamisel. Olgu see autoriteet asjatundja või autoriteetne teatmik. Selleks et meie uskumus oleks teadmine, peab esiteks meie uskumus olema tõene ning teiseks see, mida meile öeldakse või mida me loeme, ei tohi olla keelevääratus ega trükiviga, isegi kui see muutis väära tõeseks. See näitab, et tunnistusest tõesuse järeldamine peab lemmana sisaldama propositsiooni, et lausungit põhjustab uskumus, mitte keelevääratus ega trükiviga. Järelikult peab seda järeldamist seletama nii, et oleks näha, millist osa see lemma etendab.
Oletame, et me saame teada, et teise inimese käsi valutab, nähes, kuidas ta tõmbab selle järsku eemale kuumast ahjust, mida ta kogemata on puudutanud. Siin figureerib lemmana propositsioon, et ta tõmbas käe eemale valu tõttu. Kui käe äratõmbamisel on alternatiivne seletus, siis me ei tea, et tal käsi valutab, kuigi tal tõesti käsi valutab.
Kui võtta neid järeldusi parima seletuse järeldamisena, siis need lemmad on järeldamise olemuslik osa. Kui aga võtta neid ainult loendava induktsioonina, siis lemmade roll jääb varju. Siis tundub, et lemmad saab põhimõtteliselt elimineerida. Aga see ei ole nii. Kui võtta järeldust loendava induktsioonina, siis näiteks autoriteedi puhul pole selge, miks peaks lugema, kas on sisse lipsanud keelevääratus või trükiviga, sest siis lähtutakse ainult korrelatsioonist.
Scriven psühholoogiaseaduste tunnetamatusest
Michael Scriven ("The Frontiers of Psychology: Psychoanalysis and Parapsychology") väidab, et ei saa olla üleüldiselt teadaolevaid seadusi, millele kogu inimkäitumine alluks. Tema argument eeldab, et on vähemalt üks inimene ("vältija"), kellel on tugev motiiv neid seadusi falsifitseerida. Kui oleks olemas seadused, mis lähtudes teatud algtingimustest determineeriksid täielikult vältija käitumise ja kui vältijal oleks võimalik neid seadusi ja algtingimusi teada, siis ta saaks neist järeldada ennustuse ja tal oleks motiiv seda falsifitseerida. Kui ta seda ei tee, siis tal pole tegutsemisvabadust. (Nähtavasti Scriven välistab selle, sest inimestel on tahtevabadus.) Kui ta selle falsifitseerib, siis seadused pole seadused või algtingimused pole algtingimused. Sellepärast ei ole niisuguseid seadusi ja algtingimusi, mida oleks võimalik teada.
Scriven märgib, et analoogse argumendi võib esitada masinate kohta, kuid väidab, et programmid peavad olema mingis punktis määramatud. Ent analoogse argumendi saab esitada ilmselt deterministlike masinate kohta.
Isiklikku
Ka tema tütar Elizabeth Harman on filosoof.
Pütäljärv
Pütäljärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Loosu külas. Veekogu pindala on 1,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 421 m.
Õppeaine
Üldharidusõppekavades tüüpilised õppeained on emakeel, loodusõpetus, matemaatika, ajalugu, bioloogia, kirjandus, füüsika, keemia, geograafia, inimeseõpetus, kodaniku- või ühiskonnaõpetus, muusika ja mitmesugused võõrkeeled (Eestis enamasti inglise, saksa ja vene, harvem rootsi, soome, ladina, prantsuse, hispaania jt). Mõned õppeained on kohustuslikud, mõned on vabatahtlikud (nt filosoofia, usundiõpetus ja psühholoogia).
Kõrgharidusõppekavades sõltub õppeainete nomenklatuur konkreetsest erialast. Kõrgkoolides jagunevad õppeained kohustuslikeks-, valik- ja vabaaineteks. Kohustuslikud õppeained peavad läbima kõik vastavale õppekavale immatrikuleeritud üliõpilased; valikained on õppekavas ette nähtud valitavad õppeained, millest üliõpilased peavad valima ettenähtud mahus õppeaineid vastavalt oma huvidele ja spetsialiseerumissuunale; vabaained on õppeained, mis ei ole õppekavas ette nähtud, vaid mida üliõpilane võib valida vabalt, lähtudes oma huvidest. Sisu järgi jagunevad kõrgharidusõppekavade õppeained erialasteks ja üldaineteks. Erialased õppeained on mõeldud vastaval erialal töötamisel ja edasiõppimisel oluliste pädevuste omandamiseks, üldained on mõeldud nn ülekantavate pädevuste ehk üldoskuste omandamiseks, mis on vajalikud igas elu- ja töövaldkonnas, sõltumata õpitavast erialast. Näiteks matemaatika õppekaval on matemaatika erialane õppeaine, aga väljendusõpetus, võõrkeel jmt on üldaine.
Punane viiul
"Punane viiul" on 1974. aastal linastunud Eesti draamafilm, mille lavastas Kaljo Kiisk. Linateos räägib viiuldaja Eduard Sõrmusest.
Tallinna Peeter-Pauli katedraal
Kui Püha Katariina klooster pärast reformatsiooni 1524. aastal suleti, anti kloostri söögisaal Tallinna linnakoolile. Kohalik roomakatoliku kirik omandas ruumid 1799. aastal ja ehitas aastatel 1841–1844 sinna pühakoja.
Kiriku projekteeris Carlo Rossi ja see valmis 1841. aastal keskaegse Püha Katariina kloostri refektooriumi müüridele. Kirik pühitseti sisse 26. detsembril 1845.
Kiriku uusklassitsistlik fassaad ja kaks madalat jässakat torni, mille arhitektid olid Erich Jacoby ja Franz de Vries, lisati katedraalile 1924. aastal.
Koguduse preestrid
Tallinna Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudust teeninud preestrid
Annika Strandhäll
pisi|Annika Strandhäll (2014) Annika Viktoria Strandhäll (sündinud 30. aprillil 1975 Göteborgis) on Rootsi ametiühingutegelane ja sotsiaaldemokraatlik poliitik.
Põlva Roosi Kool
Põlva Roosi Kool on erikool Põlva maakonnas Põlvas aadressil Lina 13.
Annika Strandhäll
Ta on 3. oktoobrist 2014 Rootsi sotsiaalkindlustusminister. Lisaks oli ta 3. oktoobrist 2014 kuni 21. jaanuarini 2019 Rootsi tervishoiu- ja sotsiaalminister. Veel oli ta aastal 2017 Rootsi rahvatervise, tervishoiu- ja spordiminister.
Põlva Roosi Kool
1994 registreeriti Põlva Puuetega Laste Kool, mis alustas tegevust 18. septembril 1995.
Martna Vabadussõja mälestussammas
pisi|Vaade lõuna poolt Martna Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Martna külas Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.
Sammas on algse täpne koopia, väljaarvatud graniittahvlid on asendatud betoontahvlitega. Originaal lõhati 27. augustil 1953. Kujutatud on kabeli portaali meenutavat ehitist, mille katuse tipus on metallrist.
Ferdinand Justius Luther
Ferdinand Justius Luther (ka Ferdinand Justus Luther; 9/21. oktoober 1838 Tallinn – 3. august 1910 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1850–1856 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1856–1857 ja 1859–1862. Oli seejärel aasta koduõpetaja ja prooviaastal Georg Michael Pauckeri juures Rakvere Kolmainu koguduses. Ordineeriti 13. septembril 1864 õpetajaks.
Oli 1864–26. märts 1867 Eestimaa vikaarõpetaja, pidades samaaegselt vaimulikuametit ka hoolekande-kolleegiumi juures. Kutsuti siis äsjaasutatud Emmaste Immanueli koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 24. septembril 1867. Emmastest kutsuti ta 26. oktoobril 1875 (introdutseeriti 25. jaanuaril 1876) Käina Martini koguduse õpetajaks. Tallinna Niguliste koguduse abiõpetajaks kutsutuna lahkus Käinast 18. jaanuaril 1883. Oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja 1883–1885, sama koguduse ülempastor 1885–1909. Oli Tallinna linnakonsistooriumi assessor aastatel 1885–1889 (kuni selle likvideerimiseni. Aastatel 1901–1904 oli ta Eestimaa konsistooriumi vaimulik liige. Jäi emerituuri jaanuaris 1909.
Ferdinand Justius Luther jättis maha rikkaliku kirjandusliku pärandi.
Isiklikku
Tema isa Aleksander Martin Luther oli Tallinna raehärra, kaupmees ja tööstur, Lutheri mööblivabriku rajaja. Tema onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, vanaisa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra. Tema poolvend Johannes Heinrich Luther oli Kadrina- ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis). Tema poeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.
Püü põik
pisi|Püü põik 15. augustil 2023 Püü põik on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Püü põik sai nime 14. veebruaril 1958. Tänav on nime saanud Püü tänava järgi.
Chandrasekhara Venkata Raman
pisi Sir Chandrasekhara Venkata Raman (tamili keeles சந்திரசேகர வேங்கட ராமன்; 7. november 1888 – 21. november 1970) oli India füüsik.
Ta sündis Thiruvanaikavalis, mis tänapäeval on Tiruchchirāppalli eeslinn Tamil Nadu osariigis, ning suri Bangalore'is.
1930. aastal sai ta Nobeli füüsikaauhinna Ramani hajumise avastamise eest.
Oha järv
Oha järv on järv Võru maakonnas Võru vallas Navi külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 487 m.
Ruusa Põhikool
Ruusa Põhikool on põhikool Põlva maakonnas Räpina vallas Ruusa külas.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1772. 1872 tegutses Võuküla algkool. 1939 kolis algkool Ruusa raudteejaama juurde. 1976. aastast kandis kool nime Ruusa Algkool. 1993 nimetati kool Ruusa Põhikooliks.
Suurima tõepära meetod
Suurima tõepära meetod on statistikas laialt kasutatav meetod hinnangute leidmiseks. Suurima tõepära meetod on üldjuhul efektiivsem kui muud levinud meetodid.
Põhikomponendid
Olgu antud valim jaotusest, mis võib olla kas pidev või diskreetne. Tõepärafunktsiooniks nimetame avaldist
kus tähistab jaotuse F tihedusfunktsiooni (pideval juhul) ja  tähistab F tõenäosusfunktsiooni (diskreetsel juhul),.
Suurima tõepära printsiip – kõige tõepärasema üldkogumijaotuse määramine antud valimi jaoks.
Väärtust, mida maksimeeritakse parameeterruumis A (L(\theta) saavutab maksimaalse väärtuse), nimetatakse parameetri \theta suurima tõepära hinnanguks:
Kui tahta leida suurima tõepära hinnangut praktiliselt, on tihti lihtsam kasutada tõepärafunktsiooni logaritmi. Logaritmi monotoonsuse tõttu saavutavad L(\theta) ja maksimumi samas punktis, st määravad sama suurima tõepära hinnangu.
Logaritmiline tõepärafunktsioon on
Näited
Näide 1: Mündivise. Üldkogumijaotuseks on mündi visketulemuse (vapp, kiri) jaotus, kus vapi tulemise tõenäosuseks on p ja kirja tulemise tõenäosuseks 1-p. Olgu eelnevalt teada, et Olgu meil kaks vaatlust: x_1 = vapp ja x_2 = vapp. Kumb on tõepärasem hinnang parameetrile p, kas \frac{1}{2} või \frac{1}{4} Kirjutame välja tõepärafunktsiooni:
millest saame, et.
Kuremaa Põllumajandustehnikum
pisi|Kuremaa mõisa peahoones on pikka aega tegutsenud õppeasutused. Mõis 2012. aasta talvel Kuremaa Põllumajandustehnikum oli Kuremaa mõisahoones tegutsenud tehnikum.
Suurima tõepära meetod
Näited
Kuna, siis on suurima tõepära hinnang p-le.
Kuremaa Põllumajandustehnikum
Kuremaa Põllumajandustehnikum liideti 2004. aasta septembris Luua Metsanduskooliga, millega lõpetati tehnikumi õppetöö.
Suurima tõepära meetod
Näited
Näide 2: Olgu üldkogumijaotus eksponentjaotusest parameetriga. Jaotusele vastav tihedusfunktsioon on
India rööpmelaius
India rööpmelaius on 1676 mm suurune rööpmelaius.
Kuremaa Põllumajandustehnikum
Ajalugu
1921. aastal hakkas Kuremaa mõisahoones tegutsema piimanduskool ja karjakasvatuskool. 1931. aastal muudeti kool kaheaastaseks ja ühtlasi nimetati ümber Kuremaa karjakontrollassistentide kooliks. Hiljem on kool kandnud veel mitmeid nimesid: Kuremaa Zootehnikum, Kuremaa Loomakasvatustehnikum, Kuremaa Põllumajandustehnikum, Kuremaa Sovhoostehnikum ja Kuremaa Põllumajandustehnikum.
India rööpmelaius
Nüüdisajal (2010. aastad) on see rööpmelaius kasutusel Indias, Pakistanis, Bangladeshis, Sri Lankas, Argentinas, Tšiilis ja San Fransisco lahe piirkonna BART süsteemis Põhja-Ameerikas.
Lõuna-Aasias on see tuntud kui "laiarööpmeline raudtee", Põhja-Ameerikas kutsutakse seda provintsi, portlandi või texase rööpmelaiuseks, mujal tuntakse seda india rööpmelaiusena. Tegemist on igapäevases kasutuses oleva suurima rööbete vahekaugusega laiarööpmelise raudteega.
Pürenee rööpmelaius, 1668 mm, on vaid 8 mm võrra kitsam, mistõttu näiteks Tšiilis ja Argentinas on võimalik kasutada Hispaania/Portugali veeremeid. left|pisi|India rööpmelaiusega rong<br style="clear:left" />
Suurima tõepära meetod
Näited
Olgu parameeter \theta tundmatu. Pole raske näidata, et \theta on antud jaotuse keskväärtus. Olgu meil n = 4 vaatlust jaotusest:
Leiame tõepärafunktsiooni
ja logaritmilise tõepärafunktsiooni:
Paneme tähele, et tõepärafunktsioonid on \theta funktsioonid. Mõlemad funktsioonid saavutavad maksimumi samal kohal, kuna logaritmfunktsioon on monotoonselt kasvav. Maksimumi leidmiseks leiame tuletise,
Tuletise võrdsustamisel nulliga saame logaritmilise tõepärafunktsiooni maksimumpunkti, mis on ühtlasi parameetri \theta suurima tõepära hinnanguks,.
Aurora (LAV)
Aurora on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Bergrivieri vallas.
Linn on asutatud 1906. aastal ja on saanud nime Vana-Rooma koidujumalanna Aurora järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aurora elanikest värvilisi 67,47%, valgeid 31,49%, mustanahalisi aafriklasi 0,52% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,35%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 92,31% ja inglise keelt 6,41%.
Valgus (ajaleht, 1880)
Valgus oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1880–1906 (1880–1882 Rakveres ja seejärel Tallinnas). Aastatel 1880–1881 andis lehte välja Selts Kalevipoeg, 1882–1906 Jakob Kõrv ja 1906 Karl August Hermann. 1906. aastal hakkas Valguse asemel ilmuma ajaleht Hüüdja.
Georges Auric
pisi|Georges Auric (1940) Georges Auric [žorž or'ikk] (15. veebruar 1899 Lodève – 23. juuli 1983 Pariis) oli prantsuse helilooja, 1862. aastast Prantsuse Instituudi liige.
Valgus (ajaleht, 1880)
Ajalehe suur populaarsus võis tulla sellest, et seal avaldati joonealusena põnevusromaane. Näiteks ilmusid "Nana Sahib ehk mässamine Indias" ja Gregor Danilevski "Patjomkin Donau ääres". Kirjanduslike lisalehtede maht võis kohati ületada ka põhilehe oma.
Arvustajad hindasid kõrgemalt alupäraseid jutte ja nii olid ka mitmed Jakob Kõrva kirjutised sellena reklaamitud. 1887. aastal avaldatud "Luigemäe Olli" eest sai Kõrv ka esimese auhinna Kirjameeste Seltsilt. Hiljem aga selgus, et tegemist oli kohandusega prantslase Chateaubriandi teose "Atala" saksakeelsest tõlkest. Samamoodi osutus algupärandipettuseks ka samal aastal ilmunud jutt "Kiired kosjad". Sellised tõlke- ja põnevusjutud oli aga jätkuvalt minev kaup ning ajalehe trükiarv oli enamasti suurem kui teistel väljaannetel.
Georges Auric
1954. aastast oli ta autorikaitseorganisatsiooni president, 1957–1969 L´amore kontsertide president, 1962–1968 Pariisi ooperiühingu (Grand Opera & Comic) peadirigent.
Vladimir Solouhhin
Vladimir Solouhhin (vene Владимир Алексеевич Солоухин; 14. juuni 1924 – 4. aprill 1997) oli vene proosakirjanik ja luuletaja.
Vladimir Solouhhin oli nn vene külaproosa silmapaistvamaid esindajaid. 1980. aastate lõpul ja 1990. aastate algul kritiseeris Solouhhin teravalt Leninit ja idealiseeris revolutsioonieelset Venemaad ("При свете дня" ("Päevavalgel" (1992)).
Rästa põik
pisi|Rästa põik 15. augustil 2023 Rästa põik on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Rästa põik sai nime 10. novembril 1951. Tänav on saanud nime Rästa tänava järgi.
Harry Siljander
Siljander oli kokku viiekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 80 kg) aastatel 1947–1950 ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1952.
Siljander osales 1948. aasta Londoni olümpiamängudel poolraskekaalus (kuni 80 kg), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis tulevasele olümpiavõitjale George Hunterile (Lõuna-Aafrika Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta võitis 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 81 kg) pronksmedali.
Siljander lõpetas pärast 1952. aasta olümpiamänge poksimise ja töötas Hietanieme turu lihahallis Punavuore linnaosas Helsingis kuni 1986. aastani.
Krooniline obstruktiivne kopsuhaigus
Krooniline obstruktiivne kopsuhaigus (lühend KOK) on krooniline süvenev kopsuhaigus, mida iseloomustab hingatava õhuvoolu kiiruse järkjärguline ja tavaliselt pöördumatu vähenemine.
Haiguse peamised sümptomid on õhupuudus ja köha koos röga eritumisega. KOK on progresseeruv haigus, mis tähendab, et see aja jooksul tavaliselt süveneb. Haiguse lõppfaasis muutuvad igapäevased tegevused, näiteks kõndimine või riietumine keeruliseks. Krooniline bronhiit ja emfüseem on vanemad terminid, mida kasutatakse KOK-i tüüpide kirjeldamisel. Mõistet "krooniline bronhiit" kasutatakse ikka veel produktiivse köha kindlaksmääramisel, kui see esineb kahe aasta jooksul vähemalt kolm kuud igal aastal.
2015. aastal mõjutas KOK umbes 174,5 miljonit inimest ehk 2,4% kogu maailma elanikkonnast. Haigus esineb tavaliselt üle 40-aastastel inimestel. Aastal 2015 põhjustas see 3,2 miljonit surmajuhtumit (1990. aastal 2,4 miljonit). Üle 90% neist surmajuhtumitest esineb arengumaades.
Sümptomid
Kõige sagedasemad KOK-i sümptomid on röga eritumine, õhupuudus ja produktiivne köha. Need sümptomid esinevad pikema aja vältel ja tüüpiliselt halvenevad aja jooksul. Ei ole selge, kas on olemas erinevad KOK-i tüübid. Kuigi varem jaotatud emfüseemiks ja krooniliseks bronhiidiks, on emfüseem pigem kopsu muutuse kui haiguse kirjeldus ning krooniline bronhiit on lihtsalt sümptomite kirjeldaja, mis võivad esineda või mitte esineda koos kroonilise obstruktiivse kopsuhaigusega.
Hingeldus
Hingeldus on sageli sümptom, mis häirib inimesi kõige enam. Tüüpiliselt hingelduse kestus aja jooksul pikeneb. Kaugele arenenud haigusvormi puhul toimub hingeldus ka kehaliselt mitteaktiivsel ajal ja võib pidevalt esineda. Kroonilise obstruktiivse kopsuhaigusega patsientidel on see nii ärevuse kui ka halva elukvaliteedi allikas. Paljud kaugelearenenud KOK-i inimesed hingavad suu kaudu ja see võib mõnedel inimestel parandada hingeldust.
Haiguse tekkimise põhjused
Suitsetamine on KOK-i kõige sagedasem põhjustaja, kusjuures sellised tegurid nagu õhusaastus ja geenid mängivad väiksemat rolli. Arengumaades on tavaliseks õhusaasteallikas halvasti ventileeritud suits, mis eraldub õhu soojendamisel või toidu valmistamisel. Nende ärritavate ainete pikaajaline kokkupuude põhjustab põletikulist reaktsiooni kopsudes, mille tulemuseks on väikeste hingamisteede ahenemine ja kopsukoe lagunemine.
Suitsetamine kui tähtsaim riskitegur
20% kõikidest suitsetajatest põevad KOK-i. Ligikaudu pooltel pea terve eluea suitsetanutest esineb krooniline obstruktiivne kopsuhaigus. Ameerika Ühendriikides ja Suurbritannias on KOK-i põdevatest inimestest 80–95% praegused või endised suitsetajad. Haiguse tekkerisk suureneb suitsetamise intensiivsuse kasvuga. Mittesuitsetajatest on passiivne suitsetamine KOK-i haigestumise põhjuseks 20%-l inimestest.
Diagnoos
Haiguse diagnoos toimub kopsude funktsioonitesti ehk spirograafia uuringu abil, mille käigus mõõdetakse kopsude õhuvoolu ja mahtu. Erinevalt astmast ei parane õhuvoolu vähenemine märkimisväärselt bronhodilataatori kasutamisel.
Ennetamine ja ravi
Enamikku KOK-i haigusjuhtumeid saab vältida kokkupuute riskitegurite vähendamisega. See eeldab suitsetamise määrade vähendamist ning sise- ja välisõhu kvaliteedi parandamist. Kuigi KOK-i diagnoosiga inimest pole võimalik terveks ravida, on tänapäeval võimalik haiguse kulgu aeglustada, sümptomeid leevendada ja elukvaliteeti parandada. Ravi põhitingimuste hulka kuulub suitsetamisest loobumine, kehalise aktiivsuse tõstmine ja individuaalse ravikava järgimine. Sümptomeid leevendavaks põhilisteks ravimiteks on regulaarselt kasutatavad inhaleeritavad hingamisteid laiendavad ravimid (bronhilõõgastid). Haigushoogude ägenemise korral on näidustatud antibakteriaalne ravi ja raskematel juhtudel ka hormoonravi. Haiguse süvenemisel suureneb kopsuvereringe rõhk, mistõttu koormus paremale südamepoolele kasvab. Sellepärast vajavad haiged lisaks südameravimeid. Kaugele arenenud haigusvormi puhul kannatavad haiged pideva hapnikuvaeguse all, mille leevendamiseks kasutatakse kodust hapnikravi.
Pruun FK
Pruun FK (Kipper Brown, Chocolate Brown FK), ka pruun toiduvärv 1 (Food Brown 1), kuuest sünteetilisest asovärvist koosnev pruun segu, millele on lisatud naatriumkloriidi ja naatriumsulfaati. Toiduvärvina kannab pruun FK e-aine tähist E154.
Omadused
Aine on vees väga hästi lahustuv.
Kasutamine
Seda värvainet on kasutatud suitsutatud makrelli ja muu suitsukala värvuse parandamiseks, mõnikord ka küpsetatud singis ja muus lihas.
Ainet peetakse allergiatekitajaks.
Alates 2011. aastast on värvaine kasutamine toidus võimaliku mürgisuse tõttu Euroopa Liidus keelatud (välja arvatud Ühendkuningriigis, kus see on veel lubatud), samuti Austraalias, Austrias, Iirimaal, Jaapanis, Norras, Rootsis, Soomes, Kanadas ja Ameerika Ühendriikides.
Robert Hardy
Timothy Sydney Robert Hardy (29. oktoober 1925 Cheltenham, Gloucestershire – 3. august 2017 Northwood, London) oli inglise näitleja, kes tegi pika karjääri teatris, filmides ja seriaalides.
Upington
Upington on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis, ZF Mgcawu ringkonna halduskeskus. Linn asub Oranje jõe ääres.
Robert Hardy
Ta mängis näiteks professor Krempet Mary Shelley Frankensteinis ja Cornelius Fudge'i Harry Potteri filmides.
Upington
Asula tekkis 1873. aastal rajatud misjonijaama ümber. Linn on saanud nime Kapimaa koloonia peaministri Thomas Upingtoni järgi.
Robert Hardy
Eesti televaataja võib teda näinud olla näiteks teleseriaalides "Midsomeri mõrvad", "Inspektor Morse", "Lewis" või "Spioonid".
Upington
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Upingtoni elanikkonnast värvilisi 62.6%, mustanahalisi aafriklasi 25,6%, valgeid 10.1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,6% ja teisi 1,1%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 85,5%, koosa keelt 6,1%, tsvana keelt 3,2%, inglise keelt 2,1% ja teisi keeli 3,1%.
Mullamorfoloogia
pisi|Gleistunud rähkmulla mullaprofiil. Pilt on tehtud Harju maakonnas Kose vallas Mullamorfoloogia on mullateaduse osa, mis tegeleb mulla ehituse ja välistunnuste uurimisega.
Põhilised mulla morfoloogilised tunnused on mullatekkes moodustunud ja mulla geneesis arenevad geneetiliste horisontide järjestus, tüsedus, värvus, struktuur, tihenemine, üleminek ja niiskus, uusmoodustised (roosteplekid, konkretsioonid, kutaanid, gleilaigud, soolakirmed, koproliidid) ning lisandid (juurejäänused, söetükid, luud, metall).
Mõõtmete järgi eristatakse mulla makro-, meso- ja mikromorfoloogiat. Neist esimese puhul teostatakse vaatlusi meeleelundite abil. Näiteks määratakse mõni omadus (lõimis, struktuur) käes või lihtsate reaktiivide abil (kihisemine, pH). Seevastu mesomorfoloogias võetakse vaatluste tegemisel appi abivahendid (näiteks luup) ning mikromorfoloogias kasutatakse juba kas optilist või elektronmikroskoopi.
Mullamorfoloogia
Mullaliigi või muldkatte ülesehituse ja arengu uurimise klassikaliseks võtteks on muldkatte vertikaalse läbilõike ehk mullaprofiili makromorfoloogiline uurimine.
Mullaprofiili peamised diagnostilised tunnused on selle koosseisus olevad horisondid ja kogu mullaprofiili ülesehitus. Mulla koostist ja geneesi uuritakse iga diagnostilise horisondi ja selle alajaotuse juures. Igale horisondile antakse nimetus, määratakse väljakujunemise selgus, lasuvussügavus, tüsedus ja iseärasused ning selgitatakse horisondi ülemineku iseloom üleminekukihi tüseduse järgi ja üleminekupiiri kuju järgi.
Mulla mikromorfoloogia käsitleb mulla mikroskoopilist ülesehitust, mistõttu tehakse neid töid 30–100-kordse suurendusega mikroskoobi all.
Mulla ülesehituse uurimine mikrotasemel ja submikroskoopilisel tasemel aitab selgitada täpsemini mullatekkeprotsesse. Mikromorfoloogiliste uuringute peamiseks objektiks on looduslikus olekus olevad inimtegevuse poolt rikkumata struktuuriga mullahorisondid ja nende osad. Sellel tasemel on võimalik vaadelda murenenud mineraalsete osakeste pindasid ja erinevate muundunud ühendite paiknemist mullas.
Värvus
pisi|Munselli 1929 värviskaala Värvust uurides määratakse horisondi põhivärvus ning laikude ja täppide iseloom. Lisaks kirjeldatakse värvuse muutumise seaduspärasusi horisondi piires.
Mullahorisondi värvuse määramiseks kasutatakse Munselli tabelit, mis on kvantitatiivne viis määramaks horisontide värvuse erinevust. Munselli värviskaala koosneb kolmest komponendist: spektraalvärvusest, intensiivsusest, värvi puhtusest. Andmete võrreldavuse jaoks määratakse mulla värvus, selle intensiivsus ja puhtus kuiva kui ka niiske mulla korral, kuna mulla niiskusastmest sõltub ka mullahorisondi värvus.
Lõimis
Mulla lähtekivim kui massiivse kivimi murenemise produkt koosneb mitmesuguste mineraalide ja kivimite üksikutest terakestest või kildudest, mille läbimõõdu suurus kõigub mõnest sentimeetrist kuni millimikroniteni Sellist mehaaniliste fraktsioonide vahekorda iseloomustab mulla lõimis. Mulla lõimisest tulenev mehaaniline koostis määrab ka mulla viljakuse. Lõimise kirjeldamiseks määratakse selle liik (liiv, saviliiv, liivsavi, savi), iseloom (tolmjas, peenliivsavi vms) ja kihilisus (tüsedus, järjestus).
Lõimise järgi on omakorda võimalik mineraalmullad jagada kergeteks (liivad, saviliivad), keskmise raskusega (kerged, keskmised liivsavid) ja rasketeks muldateks (rasked liivsavid, savid. Turvasmuldade puhul määratakse eri turbaliikide paiknemine ja lagunemisaste (halvasti, keskmiselt ja hästi lagunenud).
Agronoomilises mõttes osutuvad kerged liivsavi-ja keskmised liivsavimullad viljakaimateks muldadeks soodsaima gaaside vahetuse ja veerežiimi tingimuste tõttu. Kõige ebasoodsamad füüsikalised omadused on liivmuldadel ja rasketel savimuldadel.
Struktuur
Mulla struktuur iseloomustab mulla füüsilist ehitust. Muld võib olla struktuurne (on moodustunud struktuuriagregaadid) või struktuuritu (massiivne ja üksikteraline muld). Mulla struktuuri defineeritakse kui mulla primaarosakeste paigutust. Struktuursuse kujunemiseks peab olema mullas piisavalt savi-ja kolloidosakesi, mistõttu on selle kujunemise esmaseks eelduseks liivsavi-või savilõimise olemasolu. Teiseks peab mullas olema piisavalt kahe- ja kolmevalentseid katioone, et saaks toimuda koagulatsioon. Määravaks osaks on ka orgaanilise aine sisaldus. Kui üks neist eelnimetatud tingimustest on täitmata, ei pruugi mulla struktuursust tekkida. Näiteks on liivad ja tolmjad saviliivad struktuuritud, sest neis on vähe kolloide. Kõrbe ja poolkõrbe savides, mis sisaldavad kahe-ja kolmevalentseid katioone, ei teki struktuuriagregaate, kuna puudub taimestik, mis loob eelduse huumuse tekkeks.
Struktuuritus mullas tõrjutakse õhk rohkete sademete tagajärjel välja, mistõttu valitsevad seal anaeroobsed tingimused. Vee aurumisel täidab õhk mulla poorid, mis viib kiire orgaanilise aine mineralisatsioonini mullas. Seega sõltub mulla struktuur nii vee-ja õhurežiimist kui ka taimede varustamisest toitainetega.
Konsistents
Mulla lasuvuse iseloomu näitab peale struktuursuse ka mulla konsistents ehk kokkuhoidvuse laad. Mulla konsistents oleneb veesisaldusest, millest sõltub välisjõudude (raskusjõu, tuule, vee, mullaharimisriistade, taimejuurte) mõju mullale. Seetõttu hinnatakse seda nii kuiva, niiske kui ka märja mulla puhul.
Mulla plastilisuse põhjal eristatakse nelja konsistentsi astet: tahke, pooltahke, plastiline, voolav. Neid mulla konsistentsi astmeid piiritlevad kindlad mulla parameetrid, mis sõltuvad mulla orgaanilise aine sisaldusest, lõimisest ja veesisaldusest, nagu kahanemispiir, plastilisuspiir, voolavuspiir.
Mulla reaktsioon
Mulla reaktsiooniks nimetatakse H+ ja OH--ioonide kontsentratsiooni mullalahuses. Seda määratakse neutraalsoola leotises (pHKCl) universaalindikaatori või portatiivse määrajaga. Hinnang antakse pHKCl väärtuse järgi: väga happeline kuni leeliseline. Mulla karbonaatsust hinnatakse 10%-lise soolhappelahuse abil, tehes kindlaks kihisemise intensiivsuse.
Sõltuvalt H+ ja OH--ioonide vahekorrast mullas võib mullalahuse reaktsioon olla neutraalne, happeline või leeliseline. Neutraalse reaktsiooni korral on mullalahuses H+ ja OH--ioonide hulk võrdne, happelise reaktsiooni korral on ülekaalus H+-ioonid ja leeliselise reaktsiooni korral OH--ioonid.
Hallimäe (perekonnanimi)
Hallimäe on eesti perekonnanimi.
Mullamorfoloogia
Mulla happesus
Mulla hapestumist aitavad ära hoida mullas leiduvad vabad karbonaadid ja kolloididel neelduvad kaltsium-ja magneesiumi ioonid. Eesti põllumuldade bilanss jääb tänapäevase väetamistaseme juures lubiväetisi kasutamata negatiivseks.
Hallimäe (perekonnanimi)
Nimede eestistamisel määrati Hallimäe uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Ambos, Grauberg, Haller ja Hansen.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Hallimäe Eestis 41 mehel ja 38 naisel.
Mullamorfoloogia
Mulla leeliselisus
Leeliselisus on tingitud mullalahuses olevatest leelismetallide karbonaatidest ja kolloididel neeldunud ühevalentsetest metallide katioonidest (peamiselt Na+-ioonid).
Naatriumioonide olemasolu mulla neelavas kompleksis viib asendusreaktsioonini vees lahustunud süsihappegaasiga, mille tulemusena moodustub sooda (Na2CO3). Na2CO3 on tugev alus, mis muudab omakorda reaktsiooni leeliseliseks, mistõttu selliste muldade pH võib tõusta 9–10-ni.
Taimed ja mikroorganismid on kohastunud kindlate keskkonnatingimustega, mistõttu mõjutab neid mulla reaktsioon ja selle muutumine. Tugevasti happelises mullas väheneb kõigi tähtsamate toiteelementide omastatavus.
Mulla juurestatus
Mulla juurestatuse sügavus ja selle paiknemine iseloomustab mulla kasutamist taimkatte poolt. Juurte levik võib olla takistatud murenemata aluskivimi, nõrgkivi ja tugevasti tihenenud mullakihi poolt.
Mulla uusmoodustised
Mullas leiduvad uusmoodustised on tekkinud mullaprotsessi tagajärjel mulla tahketele osakestele või nende vahele. Uusmoodustised võivad olla keemilised (konkretsioonid, noodulid, gleistumist ja redoksprotsesse kajastavad ilmingud), bioloogilised (juurekäigud, organismide tegevuse jäljed) või mullatekkelised (kutaanid ja kattekiled).
Peale mulla uusmoodustiste võib seal esineda ka lisandeid, mis on enamasti seotud inimtegevusega.
Kuibõševo rajoon
Kuibõševo rajoon (vene keeles Куйбышевский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Kuibõševo küla.
Rajoon piirneb kirdes Ukraina Luhanski oblastiga, idas Rodionovo-Nesvetaiskaja rajooniga, lõunas Matvejev Kurgani rajooniga ning läänes ja loodes Ukraina Donetski oblastiga.
Rajooni pindala on 871 km². Elanike arv oli 2012. aastal 14 483, 2009. aastal 14 837 ja 2002. aastal 15 237.
Kuibõševo rajoonis on 34 asulat, mis kuuluvad kolme külaasunduse koosseisu.
ÜRO vaatlejate missioon Prevlakas
Seda missiooni toetasid Argentina, Bangladesh, Belgia, Brasiilia, Tšehhi, Taani, Egiptus, Soome, Ghana, Indoneesia, Iirimaa, Jordaania, Keenia, Nepal, Uus-Meremaa, Nigeeria, Norra, Pakistan, Poola, Venemaa, Šveits ja Ukraina. See saadeti laiali 15. detsembril 2002, ÜRO Julgeolekunõukogu määratud kuupäeval.
Invasport
Ajalugu
19. sajandil avastati, et parasport on väga kasulik puudega inimeste rehabiliteerimiseks. Invaspordi hakati populariseerima alles 1940ndatel, kui teisest maailmasõjast naasis palju halvatud sõdureid ja avastati, et sport on nende jaoks hea ravivahend.
Üks esimene ja kõige tähtsam invaspordi propageerija oli saksa päritolu neuroloog Ludwig Guttmann, kes uskus, et sport on suurepärane rehabilitatsioonivahend. Guttmanni teene on ka esimene paraspordi võistlus: 1948. aastal organiseeris ta Stoke Mandeville'i mängud Londoni olümpiamängudega samal päeval.
1952. aastal moodustasid Hollandi sõjaveteranid Rahvusvahelise Stoke Mandeville'i mängude komitee (International Stoke Mandeville Games Committee) ning olid tänapäeva paraolümpiamängude eelkäijad.
1960. aastal toimusid Roomas esimesed paraolümpiamängud, kus oli kavas 12 invaspordiala: snuuker, vehklemine, odavise, täpsus odavise, kuulitõuge, teatepulga viskamine, meeste korvpall, ujumine, lauatennis, vibulaskmine, noolemäng ja viievõistlus (vibulaskmine, ujumine, odavise, kuulitõuge ning teatepulga viskamine).
1962. aastal korraldas Eunice Kennedy Shriver suvelaagreid vaimupuudega inimestele, et ka nemad saaksid sporti harrastada. Nendest laagritest arenesid välja esimest korda 1968. aastal toimunud eriolümpiamängud vaimupuudega inimestele.
Algul võisid vaimupuudega inimesed osaleda ka paraolümpiamängudel. 2000. aasta suve paraolümpiamängude sohiskandaalis avastati, et osa vaimupuudega sportlastena üles astunud inimesi ei olnud tegelikult puudega. Peale seda keelati vaimupuudega inimestel osaleda paraolümpiamängudel. Siiski ei olnud paljud parasportlased sellise diskrimineerimisega nõus ja korraldati kampaaniaid selle keelu vastu. 2009. aastal lubati vaimupuudega inimestel jälle paraolümpiamängudel osaleda.