cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riigivolikogu 4. valimisringkond
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Aspe, Drevingi, Fählmanni, Gildi ― paaritud numbrid, Gonsiori ― Raua ja Türnpuu tänavate vaheline osa, Heeringa, Hermanni ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Imanta ― paaritud numbrid 33-st ja paarisnumbrid 36-st alates, Israeli, Jakobi ― paaritud numbrid 1―13 ja paarisnumbrid 2―12, Jakobsoni ― paaritud numbrid 1―33 ja paarisnumbrid 2―44, Jannseni ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Kaasani ― paarisnumbrid, Kappeli ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Klaasingi ― paaritud numbrid, Kollane, Kreutzwaldi ― paaritud numbrid 7―31 ja paarisnumbrid 6-st alates, Kuhlbarsi, Kunderi, Laulupeo ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Lennuki ― paaritud numbrid 17-st ja paarisnumbrid 30-st alates, Liivalaia ― 51―83, Liivamäe, Lubja ― paaritud numbrid 3―11, Lutheri ― paarisnumbrid 2―18, Poska ― nr. 1, 2, 3, 4, 5, Pärna, Raua ― paarisnumbrid 4―42, Reinvaldi, Saali, Septembri, Tartu maantee ― paaritud numbrid 45―57 ja paarisnumbrid 30―50, Terase ― paarisnumbrid, Tina ― paaritud numbrid 21-st ja paarisnumbrid 24-st alates, Tobiase, Türnpuu, Veski, Vilmsi ― paarisnumbrid 26-st alates.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8910 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Nikolai Kann, Enn Murdmaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Rudolf Mähar ja Neeme Ruus, kes said vastavalt 1016, 1320, 1439 ja 2208 häält, seega valiti 4. valimisringkonnast Riigivolikogusse Neeme Ruus.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Neeme Ruus, vastaskandidaat Heinrich Tann.
Avavili
thumb|300px|[[Ogaõuna kupar ja seemned]] Avavili on vili, mis valmimisel avaneb ja seemned laiali pillab, enamasti kuivvili. Avaviljad on näiteks kaun, kupar, kukkur.
Rehepapp
Rehepapp oli mõisa poolt palgatud talumees, kelle ülesanne oli kütta mõisa rehes reheahju ning valvata kuivava vilja ja rehepeksu järele. Juba 15. sajandi kirjalikes allikates leidub nimetust rehepapp.
Rehepapiks võeti mõni talumees külast või elatanud mõisa-ametimees.
Rehepapp on eesti muistendite, rahvanaljandite ja mõisavarguslaulude sagedane tegelane, seotud ka Vanapagana-juttudega. Harilikult kavalpea ja naljamees, tüssab ta Vanapaganat (kuradit) ja ka mõisnikku.
MD
MD on
Md on
.md on
Roosa-kuldnokk
pisi|Roosa-kuldnoka munad Roosa-kuldnokk (ladina keeles Pastor roseus), vana nimetusega karjarästas, on linnuliik kuldnoklaste sugukonnast kuldnoka perekonnast.
Varem arvati liiki kuuluva kuldnoka perekonda (Sturnus), kuid hiljem on talle määratud eraldi perekond Pastor.
Saetööstus
Saetööstus on tööstusharu, mis tegeleb saematerjali tootmisega.
Lepalind (folkloor)
Lepalind on eesti folklooris nii linnu- kui ka putukanimetus. Lepalinnuks kutsutakse punaka sulestikuga värvulisi, nt. metsvinti (Fringilla coelebs), lepalindu (Phoenicurus phoenicurus), punarinda (Erithacus rubecula) jt. Putukatest on selline rahvapärane nimetus seitsetäpp-lepatriinul (Coccinella septempunctata).
Roosa-kuldnokk
Levila
Pesitsusajal on levinud Ees- ja Kesk-Aasias, mõnel aastal ka Kagu-Euroopas. Talvitub Ees-Aasia lõunaosas, Pakistanis, Indias ja Sri Lankal.
Saetööstus
Saetööstuse tooraine on palgid ehk ümarpuit ja toodang on saetud ja/või hööveldatud ja/või immutatud materjal, mis on toormeks puidutööstusele (sealhulgas lauad, prussid ja väiksema ristlõikega materjalid).
Lepalind (folkloor)
Nii linnunimetus 'lepalind' kui ka punaka puiduga puuliigi nimetus 'lepp' lähtuvad ühisest läänemeresoome sõnatüvest, mis tähendab verd. Legendis on punane värvus saadud heateo eest Kristuse ristil. Tekkemuistendi järgi on punarind punase kurgualuse saanud Jeesuse verest, kui püüdis tema ihust ristinaelu välja nokkida.
Roosa-kuldnokk
Levila
Roosa-kuldnoka levik sõltub parves elutsevate rohutirtsuliikide rohkearvulisest esinemisest. Eestis eksikülaline.
Saetööstus
Peamised saetööstuse ettevõtted on saeveskid. Eesti suurimad saeveskid on
Roosa-kuldnokk
Elupaik ja pesitsemine
Elab stepis ja põllumaastikul. Pesitseb seltsinguliselt kaljulõhedes, järsakupragudes, kivide all, laiendatud kaldapääsukese urgudes, mõnikord hoonete õõnsustes, Ühes koloonias on tihti mitusada paari. Pesapaikadele ilmub aprillis. Pesaaluseks on õhuke kiht kuivanud taimevarrekesi, sellel lebavad vähesed koirohu lehed ja stepilindude suled. Kurnas on 4–7 kahkjashalli muna. Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pesitsusperiood on lühike: viis nädalat pärast esimeste munade munemist võib juba kohata hästi lendavaid noorlinde. Varsti pärast poegade pesast lahkumist ühinevad pesakonnad suurteks parvedeks, mis toiduotsingutel järk-järgult haudekolooniast eemalduvad. Talvel moodustab suuri parvi.
685
685. aasta
Roosa-kuldnokk
Toitumine
Kõigesööja. Eelistab rändtirtse. Täiskasvanud lind võib päevas ära süüa kuni 200 erinevas vanuses rändtirtsu. Sööb ka mardikaid, soomustiivalisi, ämblikke ja sipelgaid, marju, mahlakaid puuvilju ja umbrohuseemneid.
685
Surnud
680'erne
Laine Villenthal
Laine-Reseda Villenthal (29. juuni 1922 Ellamaa – 23. mai 2009 Tallinn) oli eesti vaimulik. Ta oli esimene ametisse nimetatud naiskirikuõpetaja Eestis.
Enne Usuteaduse Instituudis õppima asumist 1951. aastal töötas algklassiõpetajana.
Mulda
Mulda on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Mulda vallas.
Neuhausen
Neuhausen on mitme koha nimi:
1N5401
1N5401 on 3 A diood, mis on 1N5400 grupis.
Pallasmaa
Pallasmaa on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool. Lääne pool asub Mõisaküla ning ida pool Nõmmküla.
Mülheim
Mülheim (ka Mülheim Ruhri ääres, saksa Mülheim an der Ruhr) on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Ruhri linnastus. Asub Ruhri jõe ääres, Düsseldorfist 20 km põhja pool.
Pallasmaa
Pallasmaa küla piirneb Väinamerega Tammiski nuki ja Lepanina vahel asuvast tammikust kuni Lepaninani, kokku umbes 0,9 km ulatuses. Lõunas läbib Pallasmaad mustkattega Viira–Nõmmküla tee, mille ääres asuvatest siltidest jääb küla piir mõnisada meetrit kagusse. Tee ääres on küla piire tähistavad sildid.
Loodus
Suur osa maast on kas üles haritud või kasutuses heina- või karjamaana. Palju leidub kadakaid ja tammesid. Rannikut külastavad kevaditi ja sügiseti tuttvartide parved.
Mülheim
Ajalugu
Asula tekkis umbes 900. aastal ehitatud Broichi linnuse juurde. Asulat (Mulinheim) on esmamainitud 1093. aastal. 1806. aastal vallutasid linna Prantsuse väed. Linnaõigused sai Mülheim 1808. aastal. 1815. aastal läks linn Preisimaa koosseisu. 1871. aastal asutas August Thyssen linnas ettevõtte Thyssen (tänapäeval ThyssenKrupp), millest sai Euroopa suurim söetööstuse- ja metallurgiaettevõte.
Pallasmaa
Paigad
Talude ja muude paikade nimed on suures osas seotud puudega.
Külas on järgmised talud, talukohad ja suvilad: Ellumäe (majad hävinud), Jaani (Jaani-Madise), Jaani-Mihkli (või lihtsalt Mihkli), Kase (Kasevälja), Kännu, Ladva, Lepana (Lepanina juures), Matsi, Mäeotsa, Oksa, Saadu (hävinud), Tamme, Tüi (Tüü; sõnast "tüvi" või "tühi"), Õiska.
Tähtsamad talud on aegade jooksul olnud Jaani-Madise, Jaani-Mihkli, Matsi ja Tüi. Valdav osa teistest talukohtadest ja suvilatest on eelpool nimetatud talude elanike või nende järeltulijate asutatud.
Ladva, Kase ja Oksa asuvad merepinnast kõrgemal kui Tüi, see aga omakorda kõrgemal kui Kännu.
Mere ääres Lepaninast paarsada meetrit läänes asub 350 meetri pikkune muul, millele on plaanitud jahisadam ehitada. Sellest omakorda umbes sama palju Tammiski nuki pool asub ujumiskoht (Pallasmaa rand).
Inimesed
Inimesi kutsutakse enamasti, nagu Muhus tavaks on, talu järgi, kusjuures talu on esimesel ning eesnimi või hüüdnimi teisel kohal.
Nõmmküla (Muhu)
Nõmmküla on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool.
Tegemist on Muhu põhjapoolseima külaga, mis piirneb Väinamerega 3 kilomeetri ulatuses. Vaatamata mereäärsele asukohale asub külas üks Muhu saare kõrgematest punktidest, ligi 25 meetri kõrgune Kivari mägi.
Liiva ja Hellamaa järel oli Nõmmküla 2000. aastal elanike arvult (132) kolmas küla Muhus. Küla piirneb läänes Pallasmaaga, edelas Mõisakülaga, lõunas Põitse ja Tupenurmega ning idas Kallastega.
Nõmmkülas saavad kokku Muhu põhjaosa tähtsamad teed: asfaltkattega Viira–Nõmmküla maantee ja kruusakattega Liiva–Nõmmküla ning Hellamaa–Nõmmküla maanteed.
Nõmmküla territooriumile jääb Seanina, mille lähedal asuvad kaks sadamat (Seanina jahisadam ja Võrkaia paadisadam), väike Leemetikare, Seanina tulepaak ning korduvalt pankrotistunud endise Muhu kalatööstuse hooned.
1978. aastal valmis toonase kalurikolhoosi "Saare Kalur" Muhu osakonna klubihoone, mida imetleti mujalgi. Eriprojekti järgi ehitatud majas on spetsiaalsed klubi-, kontori- ja kaupluseruumid. Hoonet on korduvalt üritatud müüa, kuid edutult. Tänapäeval kasutab ruume kauplus.
. aastal tegutses Nõmmkülas Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev, lühend EÜE on mitme telliskivihoone seina müüritud.
Endistes Muhu kolhoosi töökoja hoonetes tegutseb mööblit valmistav ettevõte "Muhu Mööbel", varem tegutses ka paate valmistav ettevõte "Väike Paadivabrik".
Uuetoa talu hooned, sealhulgas tuuleveski on võetud arhitektuurimälestistena kaitse alla. Uuetoa talu kuulub Eesti Kunstnike Liidule.
right|pisi|Nõmmküla bussipeatus Nõmmküla bussipeatuses peatuvad tööpäeviti kolm, laupäeviti kaks ja pühapäeviti üks Saare maakonna bussiliin.
2007. aasta sügisel rajati külla Muhu põhjaosa ainus mobiiltelefoni mast (EMT).
Balti pataljon
Balti pataljon (ka Balti rügement, saksa keeles Baltenregiment) 1918. aasta novembrist 1919. aasta maini ja sama aasta novembrist 1920. aasta septembrini Eesti sõjaväkke kuulunud, peamiselt baltisakslastest koosnenud väeosa, mis osales Vabadussõjas. pisi|Vabadussõjas võidelnud [[Balti pataljoni mälestussammas]]
Balti pataljoni moodustamine
26. novembril 1918 sõlmis Eesti Ajutine Valitsus kohalike rüütelkondade ja baltisakslaste ühingutega lepingu, mis nägi ette baltisakslaste väeosa loomise.
Tartus ja Viljandis Kodumaakaitse (saksa k. Heimatschutz) salkadest moodustatud üksused, rittmeister Viktor von zur Mühleni juhtimisel liideti hiljem Tartu Balti pataljoniks.
1. jaanuaril 1919 ühendati Tartu Balti pataljon ja leitnant Hellmuth Karl Ernst von Wetter-Rosenthali Baltisaksa ratsakuulipildurite komando Balti pataljoniks, mille ülemaks määrati von Weiss. Pataljoni kuulus 800–900 meest, peale sakslaste (s.h riigisakslased) oli väeosas ka eestlasi ja venelasi. Vabadussõja jooksul suurenes rügement kuni 1350 meheni, neist 920 olid baltisakslased, lisaks 160 eestlast ja 270 venelast.
Lahingutegevus
Tartu Balti pataljon ja Rakvere vabatahtlikud, 5. Jalaväepolgu alluvuses tegid Lõuna ja Viru rindel kaasa 1. diviisiga 1918. aasta lõpu taganemislahingud. 1919. aasta jaanuari algul peatati koos ülejäänud Eesti väega Punaarmee edasitung ja asuti vastupealetungile.
1919. aasta 16. jaanuaril osalesid Balti pataljoni üksused koos 1. diviisi 5. jalaväepolgu ja 1. ratsapolguga edukas Pagari lahingus.
1919. aasta jaanuari lõpust aprilli alguseni oli Balti pataljon Narva jõe ja Peipsi järve äärses kaitselõigus ning aprilli algusest mai keskpaigani Narva jõe idakaldal. Seejärel, seoses Vene valgete vägede osatähtsuse suurenemisega Viru rindel, allutati Balti pataljon Põhjakorpusele (hilisemale Loodearmeele).
1919. aasta kevadel formeeriti pataljon ümber, pataljonist sai Balti rügement, kuna juurde oli tulnud palju uusi vabatahtlikke ning Vene vabatahtlikest moodustati eraldi III jalaväekompanii. Suurenes ratsaeskadroni koosseis, moodustati suurtükipatarei ning arendati välja tagalateenistus: majandusteenistus, transportüksus, välilaatsaret ja tagavara-väljaõppe kompanii. Korpust täiendati sõjavangidega, Tartu vangilaagrist, Pääsküla vangilaagrist ja Rahumäe vangilaagrist.
Balti rügemendi koosseis
1919. aasta augusti lõpul asus pataljon uutele positsioonidele (Prilugast Dagmarovkani), kus ta oli oktoobri alguseni. 8. oktoobril 1919 määrati pataljon pealetungi ettevalmistava Loodearmee alluvusse. Pataljoni tuumik jäi Jamburgi, kuid pealetungi toetuseks moodustati ekspeditsioonisalk, mis pidas Krasnoje Selo piirkonnas veriseid lahinguid ja kattis Loodearmee osade taandumist.
Rivo Vesik
Rivo Vesik (sündinud 15. juulil 1980 Pärnus) on Eesti rannavõrkpallitreener ja endine rannavõrkpallur.
Balti pataljon
Balti rügemendi koosseis
9. novembril 1919 läks Balti pataljon Eesti 1. Diviisi alluvusse ja osales seejärel Viru rinde lahingutes. Viimased Punaarmeega toimunud suured kokkupõrked olid Balti pataljonil 1919. aasta novembri keskel.
Rivo Vesik
Sportlaskarjäär
2003.–2009. aastani mängis ta rannavõrkpalli koos Kristjan Kaisiga. Nende parimad saavutused olid 2007. aasta maailma karikasarja Zagrebi etapi kuld, Euroopa sarjas kaks hõbe- ja kaks pronksmedalit. 2008. aastal osaleti Pekingi suveolümpiamängudel, kus oma alagrupist edasi ei pääsetud.
Balti pataljon
Balti rügemendi koosseis
Väeosa saadeti ametlikult laiali 1920 20.septembril. Vabadussõja ajal osales väeosa tegevuses 1350 meest, langenuid oli 71 ja haavatuid 118.
Rivo Vesik
Sportlaskarjäär
Vesik on tulnud 4 korda Eesti meistriks: 2000–02 ESS Pärnu VK ja 2005 Tallinna Audentese meeskonnas.
Aastatel 2010–2018 mängis ta koos Karl Jaani ja Kristo Kolloga.
2016. aastal teatas ta ametlikult sportlaskarjääri lõpetamisest.
Treenerikarjäär
Tema juhendatavatest on tulnud 2017. aastal U22 Euroopa meistriks Venemaa rannavõrkpallipaar Oleg Stojanovski – Artjom Jarzutkin ning 2019. aastal maailmameistriks rannavõrkpallipaar Oleg Stojanovski – Vjatšeslav Krasilnikov.
2022. aasta mais alustas ta tööd Eesti rannavollekoondise peatreenerina.
Isiklikku
Rivo Vesik on 198 cm pikk ja kaalub 90 kg.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ridades Tartu linnas 32 häält.
Kulli (Raasiku)
Külas on Kulli raudteepeatus.
Neuhauseni vald
Neuhausen on mitme valla nimi:
Ad hoc
Ad hoc (ladina keeles 'selleks') on väljend, mida kasutatakse tähenduses 'kindlaks otstarbeks, selleks korraks või juhtumiks'. Rahvusvahelistes suhetes ja diplomaatias on termin kasutusel, et ära märkida mingi kindla ülesande täitmiseks ette võetud ühekordseid aktsioone või loodud institutsioone, mida pole võimalik kasutada muudes olukordades või teiste küsimuste lahendamisel. See tähendab, et pöördudes näiteks ad hoc arbitraaži ehk vahekohtu poole, kinnitavad vaidlevad pooled seda terminit kasutades, et nad loovad üksnes esilekerkinud probleemi lahendamiseks teatud organi, mis pärast tüliküsimuse lahendamist lõpetab oma eksisteerimise. Ad hoc seadus kujutab endast mingi konkreetse intsidendi või eesmärgi lahendamiseks mõeldud dokumenti ja ei sulandu üldisesse seadusandlusesse. Organisatsioonides ja institutsioonides võivad olla ad hoc osakonnad, mis lahendavad mingit kindlat kitsast ülesannet ega kuulu selle organisatsiooni põhistruktuuri.
Keskvere mõis (Pöide)
Keskvere mõis (saksa keeles Keskfer) oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Ad hoc
On olukordi, kus ad hoc omab negatiivset allteksti, viidates sellele, et keegi võib viljeleda reaktsioonilist tegevust või tal puudub strateegilise planeerimise oskus.
Rahvusvahelises suhtlemises viidatakse selle termini kasutamisega nõusolekut suhtlevate poolte vahel lahendada mõnda küsimust operatiivselt ja jooksvalt. ÜRO raames on levinud ad hoc komiteede loomine, et töötada läbi arutusele tuleva küsimusega seotud materjalid. Ärijuhtimises tähendab ad hoc mõiste, et tervikliku strateegilise juhtimistegevuse raames lahendatakse mingit konkreetset esilekerkinud olukorda.
Keskvere mõis (Pöide)
Mõis rajati ajavahemikul 1715–1731 Uuemõisa mõisast eraldatud alast.
Neuhausen (Saksimaa)
Neuhausen on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Neuhauseni vallas.
Voldemar Puhk
Voldemar Puhk õppis aastatel 1911–1917 Peterburi ülikoolis. Lõpetas 1922. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Aastast 1913 firma "J. Puhk ja Pojad" kaasomanik, koos isa Jaak Johann Puhki ning venna Joakim Puhkiga.
Voldemar Puhk osales Saksa riigi peavoliniku August Winnigi ja Eesti Ajutise Valitsuse esitajate teedeministri Petersoni, Dr. Koniku, vann. adv. Birki ja Heinrich Luhti sõlmitud Eesti esimese välislepingu Üleandmise lepingu sõlmimisel, millega Saksa riik tunnistas Ülemaks riigivõimuks Eesti etnografilises piirkonnas Ajutise Valitsuse kujul.
1918. aastal oli Eestimaa toitlusvalitsuse liige, Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi kaubandus-tööstusministri abi ja kohusetäitja Konstantin Pätsi kolmandas ajutises valitsuses aastatel 1918–1919 ning aastast 1924 AS "Ilmarine" asjaajaja-direktor.
1935. aastast oli ta Jaapani aukonsul Tallinnas.
Kawasaki (täpsustus)
Kawasaki võib tähendada mitut asja:
Polybios
Polybios (kreeka keeles Πολύβιος, Polýbios; umbes 201 eKr Megalopolis Peloponnesosel – umbes 120 eKr) oli Vana-Kreeka ajaloolane ja kirjanik. Ta oli pärit aristokraatlikust suguvõsast, oli juhtivaid tegelasi Ahhaia Liidus ning juhtis võitlust Rooma vastu. Ta vangistati roomlaste poolt 166. aastal eKr ning toodi Rooma, kus ta saatis mööda 16 aastat. Seal sõbrunes ta Scipio Nooremaga. Ta oli Kartaago hävitamise tunnistaja 3. Puunia sõjas ning viibis ka Korinthose hävitamise juures.
Risto Kallaste
Risto Kallaste (sündinud 23. veebruaril 1971) on endine eesti jalgpallur.
Polybios
Oma peateoses "Maailma ajalugu" (säilinud osaliselt) kujutas ta Rooma muutumist maailmariigiks. Ta arvas, et ühiskonna ajalugu kulgeb ringskeemis, kus vahelduvad monarhistliku, aristokraatliku ja demokraatliku korraga riigid. Ta pidas kõikidest riigivormidest õigeimaks Rooma riigikorda, sest selles olevat tasakaalustatud monarhistlikud (konsulid), aristokraatlikud (senat) ja demokraatlikud (rahvakoosolek) elemendid.
Risto Kallaste
Ta oli väga tuntud oma saltoaudi tõttu.
Koondisekarjäär
Oma koondisedebüüdi tegi Kallaste 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 86. minutil vahetas Viktor Alonen ta välja. See oli koondise esimene kohtumine pärast Eesti iseseisvuse taastamist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Kallaste oli mängupäeval 21-aastane.
Esimene Eesti kinopiltide tehas Estonia
Esimene Eesti kinopiltide tehas Estonia (ka esimene Eesti kinopiltide tehas ja Estonia Film) oli aastatel 1912–1914 Tartus tegutsenud filmistuudio ehk "esimene Eesti kinopiltide tehas", mille asutas esimene eestlasest filmioperaator Johannes Pääsuke, kes oli siis vaid 20-aastane.
Johannes Pääsuke filmis Eesti paiku ja sündmusi.
Kirjandusteoste loend
''Siin on loetletud kirjandusteoseid.
Riigivolikogu 5. valimisringkond
'''Riigivolikogu 5. valimisringkond''' asus Tallinnas.
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Asunduse, Ballasti, Hommiku, Hõbe, Jakobsoni ― paaritud numbrid 35-st ja paarisnumbrid 46-st alates, Joa, Jüri, Kaare tee ― Ülemiste järve nurgast kuni Tartu maanteeni, Kadri tee, Kantsi, Kase, Katusepapi, Kiive, Kivimurru, Koidula, Kose tee, Kure, Kuristiku, Kuuli, Kuuse, Köleri, Künka, Lahe, Suur-Lasnamäe, Väike-Lasnamäe, Lepa, Majaka, Mäe, Mäekalda, Männi, Nafta, Narva maantee ― paaritud numbrid 81-st ja paarisnumbrid 66-st alates, Oru, Suur-Paala, Paala, Väike-Paala, Paekivi, Palli, Petrooleumi, Pihlaka, Pirita tee, Poska ― paaritud numbrid 7-st ja paarisnumbrid 6-st alates, Punane, Põllu, Suur-Raevalla, Väike-Raevalla, Raua ― paarisnumbrid 44―62, Roheline aas, Saare, Sootaga, Suur-Sõjamäe, Väike-Sõjamäe, Kesk-Sõjamäe, Tamme, Tartu maantee ― paaritud numbrid 97-st ja paarisnumbrid 90-st alates, Tasuja, Terase ― paaritud numbrid, Tina ― paaritud numbrid kuni 19-ni ja paarisnumbrid kuni 22-ni, Tominga, Tormi, Turba, Valge, Vase, Weizenbergi, Vesivärava, Wiedemanni, Vilmsi ― paaritud numbrid ja paarisnumbrid 10―24, Voolu, Võidujooksu, Väo tee, Ülemiste jaam, Ülemiste tee.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8623 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Voldemar Jaanus, Aleksander Kott, Johannes Mihkelson, Johannes Nyman (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Juuli Steinmann, kes said vastavalt 1154, 944, 865, 2054 ja 497 häält, seega valiti 5. valimisringkonnast Riigivolikogusse Johannes Nyman.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Herman Arbon, vastaskandidaadid Raoul Saue ja Leida Ant.
Kaspia meri
thumb|Kaspia mere rand Iraanis
Karlsson katuselt
pisi|Karlsson koos [[Väikevend|Väikevennaga Venemaa margil (1992)]]
Kaspia meri
Kaspia meri (vene keeles Каспийское море, aserbaidžaani keeles Xəzər dənizi, kasahhi keeles Каспий теңізі, türkmeeni keeles Hazar deňzi, pärsia keeles درياى خزر, Daryā-e Khazar) on väljavooluta järv Euraasias, mille läbi läheb piir Euroopa ja Aasia vahel. See on maailma suurim järv.
Vanade kaartide järgi oli järve nimi Qazvin (قزوين või بحر قزوين). Eri aegadel ja eri hõimude poolt on järvele antud umbes 70 nime.
Karlsson katuselt
Karlsson on väikese poisi kasvu töntsakas mehike; enda sõnul "ilus, ülitark ja parajalt paks mees oma parimates aastates". Ta elab Stockholmis Vaasalinnas (Vasastan) neljakorruselise maja katusel korstna taga tulemüüri lähedal peidus olevas majakeses. Selja peal oleva propelleri abil saab ta lennata, propeller käivitub kõhu peal paiknevale nupule vajutamisel. Karlsson ei täpsusta, kust selline seadeldis pärit on, kuid kinnitab, et niimoodi lennata pole raske, ehkki igale "põhukotile" ta seda ei soovitaks.
Karlssoni päritolu on teadmata, kuid oma sõnul on tal vanaema, kes on maailma suurim pragaja, aga kes teda sellele vaatamata pööraselt armastab. Karlsson lisab, et tema vanaema elab majas, mitte ei jookse ööd läbi lageda taeva all ringi. Hiljem selgub Karlssoni jutust, et tema ema on "memm" ning isa Unne-Matti, kes kutsub teda mürakaruks. Karlsson meenutab seejuures juhtumit oma lapsepõlvest, kui isa teda ümber Malari järve joostes taga ajas.
Karlsson on parasjagu suurustaja, märkides sageli, et ta on ühes või teises valdkonnas maailma parim. Näiteks on Karlsson oma sõnul maailma parim lapsehoidja, maailma parim kukemaalija, maailma parim kunstlendur ning maailma parim majahoidjataltsutaja. Karlsson liialdab alatihti, ta kinnitab Väikevennale, et tal on kodus tuhat aurumasinat ning sama palju lennata armastavaid koeri, kelle kõigi nimi on Ahlberg. Ta korraldab Väikevenna korteris hulga pahandusi: viskab potilille aknast välja, korraldab veeuputuse, kustutab janu kuldkalade akvaariumist, keerab toad segamini, lõhub sulepadja, mängides, et parajasti sajab lund, ning mängib toiduga. Üksiti on Karlsson äärmiselt maias ja ahne. Ta sööb Väikevenna eest ära kommid, jagab kümme saiakest "võrdselt" nõnda, et Väikevennale jääb kolm ning talle seitse, ning teeb Väikevenna rahast lagedaks.
Kaspia meri
Kaspia valgla suurus on 371 000 km². See hõlmab umbes kümnendiku maailma sellest osast, millel puudub äravool ookeani. Valgla ulatus põhjast lõunasse on kaks ja pool tuhat kilomeetrit ja idast läände tuhatkond kilomeetrit.
Suurim Kaspiasse suubuv jõgi on Volga. Veel suubuvad sinna Kura, Terek, Uurali jõgi, Žem (Emba), Sumqayıtçayı ja ajuti ka Kuma. Madala veeseisu ajal voolab Artšadarja jõgi Kaspia merest Kara-Bogazisse.
Karlsson katuselt
Sageli harrastab Karlsson kollitamist, nii et inimesed end tema kinnitusel surnuks peavad ehmatama. Seetarvis lõikab ta kääridega auklikuks Väikevenna vooditeki, et sellest tondirüü valmistada. Väikevenna märkuse peale, et inimesi ei maksa siiski päris lõplikult ära hirmutada, sõnab Karlsson, et ta kollitab üpris ettevaatlikult, nii et inimesed enda poolsurnuks ehmatamist vaevalt märkavad. Samuti riietab Karlsson end Krõõbiks, kes on tema sõnul peaaegu seesama, mis tont, aga märksa õelam ja ohtlikum. Kollitamise abil peletab ta korterist ka vargad, Vaasalinna tuntud hulgused Fille ja Rulle.
Karlsson tavatseb inimestelt asju laenata, ilma et ta neid plaaniks tagastada. Näiteks kõneleb ta Väikevennale, kuidas ta Lidigö turul "õunte liitmisega" tegeleb, mis tähendab teisisõnu magusate õunte näppamist. Ka on tal oma sõnul teada kindlad rõdud, kust alati vajaduse korral piima saab. Näiteks kõneleb ta ühest perekonnast, kus kasvavad kolmikud, kelle tarvis piin rõdule jahutma jäetakse. Ühel korral selgub, et üks vanamees pillas tänaval rahakoti, mille Karlsson rahumeeli üles korjas ega tagastanud omanikule. Karlsson selgitab, et kui tähelepanelikult ringi lennata, jääb ikka üht-teist silma.
Esialgu Svantessonide perekond ei usu Väikevenna Svante juttudesse Karlssoni olemasolust, kuid hiljem nad satuvad juhuslikult Karlssonit nägema ning perekond lepib kummalise mängukaaslasega, kelle pesamuna on endale leidnud. Karlsson tunneb ennast Svantessonide pere täieõigusliku liikmena, kes nõuab ühtaegu nii süüa kui ka eesukse kaudu väljaviskamist nagu tema sõnul kõiki korralikke inimesi välja visatakse.
Kuigi Karlsson seda eriti sageli välja ei näita, peab ta Väikevennast ("Nii imelik kui see ka pole, sa siiski meeldid mulle!" jm) ja tema emast lugu ("Sul on üsna armas ema, kahju ainult, et nii kitsi."). Ta on Väikevennale toeks, kui ema haigestub ning koos tirriteeritakse käreda meelega koduabilist Majasokku ning hiljem külla sõitvat Svantessonide kauget sugulast, vanapoissi onu Juliust. Karlssoni sõnul on tirriteerimine peaaegu seesama, mis irriteerimine, kuid esimene kõlab märksa põrgulikumalt. Üldse on tirriteerimine, figureerimine ja tembutamine Karlssoni kinnitusel maailma kõige paremad viisid kurjade majapidajannade taltsutamiseks. Samuti aitavat hästi see, kui inimeste eest nende saiakesed või pannkoogid ära süüa. Ta kasutab nimetatud mooduseid ka Onu Juliuse puhul.
Teose lõpus saab Karlsson rikkaks. Kohalik ajaleht kirjutab, et Vasalinnas on tihti näha ringi lendamas tundmatut objekti, mille tabajale on auhinnaks 10 000 rootsi krooni. Karlsson läheb toimetusse ise kohale ning teatab, et kogu summa tuleb talle välja maksta. Ta nõuab kogu auhinnaraha ainult viieöörilistes, topib taskud münte täis ja lubab ülejäänule hiljem aiakäruga järele tulla.
Karlssoni kehastajaid
Karlssoni lugude põhjal on Eesti teatrites korduvalt tehtud lavastusi. Esmakordselt lavastati "Väikevend ja Karlsson katuselt" Noorsooteatris 1967. aastal, nimiosas Enn Kraam või Uno Vark. Selle järel esietendus 1972. aastal "Karlsson tembutab jälle", nimiosas Enn Kraam või Ivo Eensalu. Lisaks on Karlssoni lavastatud näiteks Ugala teatris 2010. aastal, nimiosas Alo Kurvits. ETV kaheosalises telelavastuses (1988) kehastas Karlssonit Anu Lamp.
Otto Jaanso
1934–1937 Sõjavägede Staabi 4. osakonna ülem.
Kaspia meri
Järve vesi on soolane, kuid erineb mereveest soolade koostiselt, sest selles on palju sulfaate. Kaspia mere soolsus on 1,2%. Kõige soolasem ala on Iraani rannikul.
Kaspia meri on ookeanilist päritolu. Tema põhjas on ookeaniline maakoor. Ta tekkis umbes 10 miljonit aastat tagasi, kui Sarmaatia meri, mis oli kaotanud ühenduse ülejäänud maailmamerega juba 70 miljonit aastat tagasi, jagunes kaheks osaks: Kaspia ja Mustaks mereks.
Kaspia meri jaguneb kolmeks: Põhja-, Kesk- ja Lõuna-Kaspiaks. Põhja-Kaspia on neist kõige madalam ja kõige magedam, Lõuna-Kaspia kõige sügavam ja kõige soolasem. Kaspia pindalast hõlmavad nad vastavalt 25%, 36% ja 39%.
Kaspia mere suurim sügavus on 1025 meetrit. Sügavuselt on ta maailma kolmas järv, jäädes alla vaid Baikalile ja Tanganjikale. Mere keskmine sügavus on 208 meetrit, aga sealjuures on Põhja-Kaspia sügavus keskmiselt kõigest 4 meetrit. Kaspia maht on 78 648 km³, mis moodustab 44% maailma kõigi järvede kogumahust.
Kaspia soolsus on keskmiselt 11‰, aga see kõigub väga suures ulatuses. Volga suudmes on vesi praktiliselt mage (soolsus 0,05‰), aga Kara-Bogazi lahes on vesi sooladest peaaegu küllastunud (350‰).
Kaspia mere veetase on kõikunud suhteliselt palju, viimase 3 tuhande aasta jooksul 15 meetrit. Kirjalike ja arheoloogiliste andmete põhjal on kindlaks tehtud Kaspia kõrge veetase 14. sajandi alguses. Kaspia veetaseme mõõtmine ja süstemaatiline jälgimine algas 1837. Sellest ajast peale on kõige kõrgem veetase, 25,2 m maailmamere tasemest allpool, registreeritud 1882, aga kõige madalam, 29,0 m merepinnast allpool, mõõdetud 1977. Veetaseme kõikumise põhjused ei ole selged: arvatavasti on need nii klimaatilised, geoloogilised kui antropogeensed.
Põhja- ja Kesk-Kaspia asuvad parasvöötmes, Lõuna-Kaspia lähistroopikavöötmes. Talvel on õhutemperatuur Põhja-Kaspias −8...−10 °C ja Lõuna-Kaspias +8...+10 °C, suvel Põhja-Kaspias +24...+25 °C ja Lõuna-Kaspias +26...+27 °C. Kõige kõrgemad absoluutsed temperatuurid (+44 °C) on mõõdetud järve idarannikul.
Sademete hulk kõigub 90...100 millimeetrist kõrbelisel idakaldal kuni 1700 millimeetrini edelakaldal. Aastane aurumine on keskmiselt 1000 mm, aga Abşeroni poolsaarel ja Lõuna-Kaspias kuni 1400 mm aastas. Aurumine on sademetest märksa suurem ja puudujäägi korvavad jõed.
Kaspia meri on suur kalamarja püügikoht.
Merepõhja all on nafta- ja maagaasivarud. Mõlemat toodetakse suurtes kogustes. Suurim tootja on Aserbaidžaan, kes ekspordib toodangut naftajuhtmete kaudu, mille hulgas on Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe. Nafta tootmine algas Aserbaidžaanis juba 1820. Kaspia mere tõestatud naftavarud on 10 miljardi tonni ringis, aga nafta ja gaasi koguvarud on hinnanguliselt 18–20 miljardit tonni.
Peale nafta ja gaasi toodetakse Kaspia mere rannikul keedusoola, lubjakivi, liiva ja savi.
Põhja-Saksa Liit
Põhja-Saksa Liit (saksa keeles Norddeutscher Bund) oli 1866–1871 sõltumatu riik, mis koosnes 22 Põhja-Saksamaa riigist.
1866. aastal toimunud Austria-Preisi sõja ajal kaotati Viini kongressil 1815 loodud Saksa Liit. Selle asemel moodustati Põhja-Saksa Liit, millest jäid välja Austria ja selle liitlaseks olnud Lõuna-Saksamaa riigid, millest tähtsaim oli Baieri kuningriik. Välja jäid Austria, Baieri, Württemberg, Badeni suurhertsogiriik, Luksemburg, Limburgi hertsogkond, Liechtenstein ja Hesseni suurhertsogkonna lõunaosa.
Põhja-Saksa Liit oli liitriik, mille kõrgeim võimuorgan oli liidupäev. Liidu eesistuja oli Preisi kuningas. Liitu juhtis Preisimaa kuningriigi kantsler Otto von Bismarck. Sellest sai alus Saksa keisririigile, mis võttis üle suurema osa liidu põhiseadusest ja lipu.
Kui eelkäija Saksa Liit oli sõltumatute riikide lõtv ühendus, siis oli Põhja-Saksa Liit tõeline riik. Selle territoorium koosnes Saksa Liidu osadest põhja pool Maini jõge (erandiks oli Luksemburg), millele lisandusid Hohenzollern-Sigmaringeni vürstiriik, Preisimaa ida-alad ja Schleswigi hertsogkond.
See kindlustas Preisimaa kontrolli Põhja-Saksamaa üle. Kontroll tulenes tolliliidust ja salajastest rahulepingutest Lõuna-Saksamaaga, mis sõlmiti lõunapoolsete riikidega päev enne Praha rahu.
Liit tekkis pärast Preisimaa võitu Austria ja teiste allesjäänud Saksa Liidu riikide üle 1866. aasta Austria-Preisi sõjas. Selle põhiseaduse kirjutas Bismarck ja see jõustus 1. juulil 1867. Täidesaatev võim oli antud presidendile, mis oli Preisimaa kuninga pärilik amet. Kantsler vastutas ainult tema ees. Seadusandlik võim oli antud kahekojalisele parlamendile. Liiduriigid olid esindatud liidunõukogus 43 kohaga. Rahvas oli esindatud riigipäeval, mille valisid mehed üldistel valimistel. Liidunõukogu liikmelisust laiendati 1867 tolliliidu parlamendi loomisega, mis püüdis luua tihedamat koostööd lõunapoolsete riikidega, lubades neil esindajaid liidunõukogusse saata.
Preisimaa kasutas peaaegu täielikku kontrolli liidu üle. Liidu rahvastikust 80% olid Preisimaa kodanikud. Nelja viiendikuga riikide maa-alast oli see suurem kui ülejäänud 21 riiki kokku. Preisimaal oli liidunõukogus 17 häält ja see võis tulemusi kontrollida, tehes väiksemate riikidega kokkuleppeid. Lisaks oli Bismarck Preisimaa välisminister ja tal oli õigus juhendada Preisimaa esindajaid liidunõukogus.
Kuigi liit lõpetati pärast Saksa keisririigi loomist aastal 1871, oli selle põhiseadus aluseks samal aastal vastu võetud Saksa põhiseadusele. Põhja-Saksa Liidu põhiseadus andis tohutu võimu kantslerile Otto von Bismarckile, kelle nimetas ametisse liidunõukogu president Wilhelm I. Nimelt tegi põhiseadus kantsleri riigipäeva ees "vastutavaks", kuid mitte aruandekohustuslikuks. See võimaldas tal olla ühenduslüli keisri ja rahva vahel. Kantsler säilitas võimu riigi sõjalise eelarve üle ka pärast põhiseaduskriisi, mille Wilhelm I 1862 lahendas. Seadused takistasid ka nende riigiteenistujate liidupäeva liikmeks saamist, kes olid 1860-ndatel Bismarckiga opositsioonis.
Põhja-Saksa Liidus algas Saksamaa majanduslik ja poliitiline ühendamine. 1870. aastal algatas Prantsusmaa Saksamaa ühinemise vältimiseks Prantsuse-Preisi sõja, mille prantslased kaotasid. Saksa keisririik ("Väike-Saksamaa") kuulutati pidulikult välja juba enne sõja lõppu, 1871. aasta algul Prantsusmaal Versailles' lossis. Baieri, Württemberg ja Baden koos Hesseni suurhertsogkonna osadega, mis Põhja-Saksa Liitu ei kuulunud, ühinesid nüüd liidu riikidega, et moodustada Saksa keisririik. Selle koosseisu kuulusid kõik Saksa riigid, välja arvatud Austria, Liechtenstein ja 1867 neutraalseks kuulutatud Luksemburg. Ka kuulus Saksa keisririigi koosseisu 1871 annekteeritud Elsass-Lotringi riigimaa, mida ei ühendatud ühegi liidumaaga. Wilhelm I võttis endale uue tiitli: Saksa keiser (mitte Saksamaa keiser, kuna Austriat ei kaasatud).
Liikmesriigid
thumb|Põhja-Saksa Liidu sõjalipp Põhja-Saksa Liidu liikmesriigid olid:
thumb|130px|7-kroitseriline mark (1868)
Postmargid
Liidu üheks ülesandeks oli käsitleda posti ja välja anda postmarke.
Riigivolikogu 6. valimisringkond
'''Riigivolikogu 6. valimisringkond''' asus Tallinnas.
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Aafrika, Gildi – paarisnumbrid, Hermanni – nr. 1 ja 2, Herne – paaritud numbrid kuni 15-ni ja paarisnumbrid kuni 20-ni, Hospidali, Invaliidi, Jakobi – paaritud numbrid 15-st ja paarisnumbrid 14-st alates, Kaare tee – Veerenni tänavast kuni Ülemiste järve nurgani, Kalmistu, Kappeli – nr. 1 ja 2, Kasarmu, Kauna, Kesk-Liiva, Kodu, Laadaplats, Laulupeo – nr. 1 ja 2, Liiva, Liivaaugu tee, Liivalaia – paaritud numbrid 85-st ja paarisnumbrid 8-st alates, Lubja – nr. 1, 2 ja 4, Lutheri – kõik paaritud numbrid ja paarisnumbrid 20-st alates, Magasini, Masina, Naeri, Oa, Odra, Puhke, Püssirohu, Roosi, Tatari – paaritud numbrid 33–45 ja paarisnumbrid 40–52, Uus-Tatari, Tartu maantee – paaritud numbrid 59–95 ja paarisnumbrid 52–88, Tiigi, Vaikne, Veerenni – paaritud numbrid, Õie, Õnne, Õpetajate.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7532 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Harald Joasoon (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Aleksander Kott, Oskar Lõvi ja Aleksander Pirson, kes said vastavalt 1266, 2456 ja 1095 häält, seega valiti 6. valimisringkonnast Riigivolikogusse Oskar Lõvi.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Johannes Lauristin, vastaskandidaat Oskar Lõvi.
Ruhr
thumb|Ruhri jõgi Essenis Ruhr on jõgi Saksamaal. Jõe pikkus on 217 km ja valgala 4485 km². Ruhri ääres asub Ruhri linnastu. Ruhr saab alguse Rothaargebirgest ja voolab peamiselt idast läände. Suubub Reini Duisburgi linnas.
Ruhri äärde jäävad suurematest linnadest Meschede, Arnsberg, Dortmund, Hagen, Bochum, Essen, Mülheim, Oberhausen ja Duisburg.
Niederwiesa
Niederwiesa on asula Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis Niederwiesa vallas.
Pagan (saar)
thumb|Pagan Pagan on vulkaaniline saar Mariaani saarestikus Mikroneesias, kohas. Saar koosneb peamiselt kahest kitsa maaribaga ühendatud kihtvulkaanist, millest suurem on 570 m ja madalam 548 m kõrge. Saare pindala on 47,23 km²; see on suuruselt neljas saar Põhja-Mariaanidel. Aastal 1981 toimus seal vulkaanipurse ja saare alalised elanikud evakueeriti. Siiski, 2006. aastal märkasid USA relvajõud manöövrite käigus saarel uusi inimasustuse märke, mõningaid hooneid ja koduloomi. Territoriaalselt kuulub saar Põhja saarte omavalitsuse alla.
Karilatsi
Karilatsi on kahe Eesti küla nimi:
Ajaloos (aastatel 1919–1939) on eksisteerinud ka Karilatsi vald.
Hutude ja tutside suhted
Hutude ja tutside erinevuse loomus
Pole üheselt selge, kas hutude ja tutside erinevus on etnilist, rassilist või sotsiaalset laadi.
Vooreküla
Vooreküla ehk Voore küla on küla Põlva maakonnas Põlva vallas.
Vooreküla on nimetatud ka Liiva külaks.
Enne Põlva rajooni moodustamist 1950. aastal kuulus Tartumaa koosseisu.
Voorekülas on sündinud kirjanik Villem Buk, kes õppis Voore külakoolis ja töötas aastatel 1898–1900 samas koolis õpetajana.
Küla läbib Põlva–Reola maantee.
Vahe (täpsustus)
Sõnal "vahe" on mitu tähendust.
Mamadõši rajoon
Mamadõši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Mamadõš.
Rajoonis on 1 linn ja 28 külaasundust, kus on kokku 129 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 43 458. 2010. aasta seisuga olid elanikest 76,3% tatarlased, 20,1% venelased, 1,4% marid ja 1,3% udmurdid.
Peningi
Peningi on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Jõulusaar
Jõulusaar (inglise keeles Christmas Island) on India ookeanis olev Austraaliale kuuluv saar.
Geograafia
pisi|left|Jõulusaare kaart Jõulusaare geograafilised koordinaadid on 10°30′S 105°40′E. Saar paikneb Austraalia linnast Perthist 2600 km loodes, Indoneesia saarest Jaavast 500 km lõunas ja Kookossaartest 975 km kirdes. Austraalia mandri lähim koht Exmouth asub 1560 km kaugusel. Saare suurim pikkus on 19 km ja suurim laius 14½ km. Saare pindala on 135 km², millest 65% moodustab 1980. aastal loodud rahvuspark. Rannajoon on 139 km pikk. Saar ulatub merepõhjast umbes 4500 meetri kõrgusele. Kõrgeim tipp on saare lääneosas asuv Murray Hill (361 m). Saart ümbritseb kitsas korallrahu.
Kliima
Saarel on lähisekvatoriaalne kliima. Õhutemperatuur kõigub vähe. Kõige soojem on märtsis ja aprillis, mil õhutemperatuur tõuseb 29 °C-ni. Kõige külmem on augustis, mil keskmine madalaim õhutemperatuur on 23 °C. Juulist novembrini kestab kuivem aastaaeg. Vihmaperiood algab novembris ja lõpeb märtsis. Vihmaperioodil esinevad mussoonid ja mõnikord taifuunid.
Elustik
pisi|Maakrabi Gecarcoidea natalis Saare loodus on püsinud suures osas inimtegevusest puutumatuna, sest saar asustati alles 19. sajandi teisel poolel. Suurem osa saarest on kaetud troopilise vihmametsaga.
Üks tavalisimaid liike Jõulusaarel on maakrabi Gecarcoidea natalis, kes elab ka Kookossaartel. Igas novembris (sõltuvalt kuu faasist) suunduvad miljonid krabid rannikule, et ookeani munad muneda. Lisaks on saarel maailma suurim kookosevaraste populatsioon. Selgrootuid on saarel vähe uuritud. Praeguseks on loetletud 14 liiki tigusid, 70 liiki ööliblikaid, 90 liiki mardikaid ja mitu liiki ämblikke.
Saarel pesitseb 23 linnuliiki, sh 9 liiki merelinde. Jõulusaare fregattlind (Fregata andrewsi), metssuula (Papasula abbotti), jõulusaare haugaskakk (Ninox natalis) ja jõulusaare keisertuvi (Ducula whartoni) pesitsevad ainult sellele saarel. Jõulusaare lipul on kujutatud väike-troopikalindu (Phaethon lepturus).
Algselt elutses Jõulusaarel viis imetajaliiki. Rotiliigid Rattus nativitatis ja Rattus macleari surid välja varsti pärast fosfaadikaevandamise algust. Karihiir Crocidura trichura arvati 20. sajandi alguses väljasurnuks. Ta avastati 1990. aastatel uuesti, kuid pärast seda pole teda enam kohatud. Kiiresti väheneb nahkhiirte Pipistrellus murrayi ja Pteropus melanotus arvukus. Saarele on sisse toodud kodurott, koduhiir, kass ja koer.
Kui varem ohustas elustikku ulatuslik fosfaatide kaevandamine, on tänapäeval kohalikele loomaliikidele suurimaks ohuks Aafrikast sisse toodud sipelgas Anoplolepis gracilipes.
Ajalugu
Esimesena möödus saarest 1643. aasta esimesel jõulupühal inglise kapten William Mynors Briti Ida-India Kompanii laeval "Royal Mary". Esimest korda on Jõulusaart märgitud Hollandis 1666. aastal ilmunud kaardil. 1688. aasta märtsis käis esimesena saarel inglise meresõitja William Dampier, kes avastas, et saar on asustamata.
Saare fosfaadivarud avastati 1888. aastal ja saar läks brittidele. Varsti pärast seda rajati saarele asula, kus elasid peamiselt Singapurist, Hiinast ja Malaisiast pärit töölised. Fosfaati hakati kaevandama 1890. aastal.
Louis Pavel
Louis Pavel (õpingute ajal Pallases Lui Paavel, Saksa okupatsiooni ajal ka Louis Pawel; 18. oktoober 1915, Jõgeveste mõis, Helme kihelkond – 12. oktoober 1977) oli eesti maalikunstnik.
Jõulusaar
Rahvastik
Saare 2000 elanikku elavad peamiselt saare põhjatipu asulates (The Settlement, Silver City, Flying Fish Cove, Poon Saan ja Drumsite). Pealinn ja suurim asula on Flying Fish Cove. Suurem osa elanikest on hiina-austraalia või malai-hiina päritolu. Suurimad usundid on budism, islam, kristlus ja taoism. Saarel asub asüülitaotlejate jaoks loodud keskus.
Louis Pavel
Pavel sündis Jõgeveste mõisas mõisaantvärgi pojana, hiljem jäi pere Tartusse elama ja Louis Pavel astus 1935. aastal Kõrgemasse Kunstikooli Pallas. Aastatel 1940–1944 õppis ta Ado Vabbe ateljees, mis sõja tõttu jäigi tal lõpetamata.
Jõulusaar
Transport
Saarel asub lennujaam. Kaks korda nädalas väljuvad lennud Perthi ja Jakartasse. Lende teenindab Virgin Australia.
Kubija järv
Kubija järv on põhja-lõuna suunas piklik veekogu, mille pindala on 15,1 ha, sügavus vaevalt 5 m. Kaldad on suhteliselt madalad, liivased, kaetud männimetsaga, mis ümbritseb kagukaldal paiknevat turismibaasi. Leidub nii liivast (eriti järve lõunaosas) kui ka soist perve, sügavamal on aga põhi mudane.
Jõulusaar
Transport
Saarel oli ka standardrööpmeline raudtee, mis ehitati fosfaadi vedamiseks, kuid jäeti 1987. aastal maha ning on nüüdseks üles võetud.
Louis Pavel
Sel perioodil tutvus ta mereväeteenistuse, metsavendluse, rahateenimise ja eduka kunstnikukarjääriga. Militaarse eluga kohtus Pavel Eesti mereväes aastatel 1937–1938, perioodi jäi ka tutvumine Helsingi kunstieluga. Prantsuse maalikunsti väljapanek Ateneumis jäigi noorele maalijale olulisimaks nähtud näituseks. Relva kandis Pavel uuesti suvel 1941, enne Saksa vägede Eestisse jõudmist. Professor Julius Mark, hilisem Eesti Omakaitse ohvitser, soovitas tal võimaliku Nõukogude mobilisatsiooni eest metsa tulla. Pavel kuuluski Tartumaa organiseeritud metsavendade hulka, võimalik, et ta osales major August Vase juhtimisel ka mõnes sõjalises operatsioonis.
Poeg Indrek Hirv arvab, et just metsas, püss seljas, valmis tal üks kaunemaid impressionistlikke maastikumotiive, üsna tüüpilisi toonasele Pallasele. 1942. aastal, kui okupatsioonivõimudelt tuli viimaks luba kunstikool Pallas taasavada, ei oleks Pallase direktor arhitekt Arnold Matteus seda suutnud ilma Louis Pavelita, kes käis kodust koju, ukse tagant ukse taha ning veenis endisi kaasõpilasi ja ka õppejõude uuesti kokku tulema (vt ka "Maalikunstnik Valdemar Väli" 2004, lk 12).
Saksa okupatsiooni ajal esines Louis Pavel kõigil Tartu kunstinäitustel ja aitas neid korraldada; esinemisi Tallinna näitustel kirjeldab ilmekalt Kaalu Kirme raamatus "Muusad ei vaikinud" (Tallinn, 2007). Maalid said kiita Helmi Üpruselt, Voldemar Ermilt, Alfred Vagalt ja Karl Brinkmannilt.
Need, suuremas osas hävinud tööd, olid maalitud "sisemise jõu ja ladusate värvipindadega," nagu kirjutas Helmi Üprus (Postimees, 4. mai 1942). Tuleb täiendada Kaalu Kirme raamatut, mille kohaselt Helmi Üprus polevat arvanud midagi head Paveli 1943. aasta Tartu sügisnäituse ekspositsiooni kohta (lk 162). Vastupidi, Helmi Üprus kirjutab hoopis: "Vitaalsuse poolest köidab tähelepanu L. Paveli "Vagunis", mis on (...) parimaid" (Postimees, 28. detsember 1943). Nii kujunebki Saksa okupatsiooni aeg Louis Paveli kunstnikutee kõrgajaks, kriitika asetab ta eesti tuntuimate maalijate kõrvale.
1944. aasta kevadtalvel astus Pavel vabatahtlikuna Saksa sõjaväkke, pärast väeosa lagunemist ja metsavennaelu ootasid teda Nõukogude vangilaagrid. Läbi mitme jaotuslaagri jõudis ta lõpuks Kroonlinna. Sõjavangilaagris tõestas ta end elementaarsete inseneriteadmistega joonestajana ja Leningradi purukspommitatud tööstushoonete katusekonstruktsioone joonestades pääses ta edasistest laagritest.
Kunstnik jõudis koju 1946. Säravast isiksusest oli saanud poolenisti murtud mees. Louis Pavel pidas kodumaal mitmeid ameteid. Oli muuseas professor Ado Vabbe laborant Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ning kunstnik Tartu Kunstifondis ja Vanemuises aga ka metsatööline ning madrus Peipsil ja Emajõel.
1952. aastal visati ta Kunstnike Liidust välja "loomingulise aktiivsuse puudumise tõttu", põhjuseks muidugi kuulumine Omakaitsesse ja Saksa sõjaväkke, mis tähendas mõnigi kord näitusele pakutud tööde tagasilükkamist juba enne žüriid ning raskusi maalitarvete hankimisel, mida sai osta üksnes Kunstnike Liidu kaudu. Paveli liikmesust ei taastatudki. Hiljem paistis ta seda enam mitte soovivatki ning eemaldus teadlikult ametlikust kunstielust ja veetis palju aega metsades ja järvedel, maalides aeg-ajalt maastikke – nii talviseid ("Pilkuse motiiv" 1961, Mart Paveli kogu) kui ka suviseid ("Palupõhja" 1969, Indrek Hirve kogu).
1955. aastal, kui tal oma loomingut siiski avaldada õnnestus, kirjutas Vaike Tiik näituse kataloogi eessõnas: "Saavutusi portreemaali alal on G. Raualt ja L. Pavelilt. Saame tõdemusele Paveli heast portreemaalija tasemest kinnitust ka praegusel ajal, mil tema tööd on viimaks jõudnud kunstiringlusse – galeriidesse ja oksjoneile. Neist tõusevad esile ema, isa, Ernst Kruuda ja Loreida Laisa portreed. Laste Kersti ja Mardi etüüdlik kaksikportree mõjub vahetult ja siiralt".
Üks karakteersemaid sõjajärgseid portreid on Helgi Hirvest (1961), see asub Tartu Kunstimuuseumis.
Isiklikku
Louis Paveli huvitavat elu aitas artikli jaoks täpsustada Paveli poeg teisest abielust Indrek Hirv. Louis Paveli vend oli näitleja Voldemar Paavel. Louis Paveli tütretütar on kunstnik Deivi Org, kunstnikunimega Monica del Norte.
Kristjan Kais
Kristjan Kais (sündinud 3. märtsil 1976 Paikusel) on eesti rannavõrkpallur. Koos sõber Rivo Vesikuga moodustavad nad klubi Kais&Vesik.
Kristjan Kaisi pikkus on 188 cm ja kaal 82 kg.
Ta on Eesti meister saalivõrkpallis, viiekordne Eesti meister rannavõrkpallis ja kahekordne Eesti rannakuningas.
Aastatel 1994–2002 mängis ta rannavõrkpalli koos vend Kaarel Kaisiga.
2002. aasta lõpust kuni 2009. aastani mängis koos Rivo Vesikuga. Nende parimateks saavutusteks oli 2007. aasta Zagrebi maailma karikasarja etapi kuldmedal, Euroopa sarjas kaks hõbe- ja kaks pronksmedalit. 2008. aastal osaleti Pekingi suveolümpiamängudel, kus oma alagrupist edasi ei pääsetud.
2010. aasta hooaja mängis ta rannavõrkpalli koos Oliver Vennoga.
2010. aasta septembrist mängib ta taas Kaarel Kaisiga.
Isiklikku
Tema abikaasa on võrkpallur Liina Uibopuu (nüüd Liina Kais). Tema vend Kaarel Kais on samuti rannavõrkpallur. Nende isa Peeter Kais on võrkpallur ja sporditegelane.
Oberschöna
pisi|Kirik Oberschöna on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Oberschöna vallas.
Oberschöna asub 6 km Freibergist läänes, 6 km Brand-Erbisdorfist loodes ja 30 km kaugusel Chemnitzist idas.
Konsortsium (ökoloogia)
Konsortsiumi moodustavateks organismideks (ehk konsortideks) on konsortsiumi determinandiga (näiteks mingi taimega) kas toitumissuhete kaudu seotud organismid (trofokonsordid) või elupaiga kaudu seotud organismid (topokonsordid).