cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Võru–Verijärve maantee
Asulad Võru–Verijärve maanteel
Võru linn, Meegomäe küla, Kose alevik, Verijärve küla.
Aste
"Aste" on mitmetähenduslik sõna:
Vararenessanss
Vararenessanss on renessansiaja osa, mis vältas umbes aastatel 1430–1500. Sel ajajärgul on vähemalt renessansiaja kirjanduses ja kujutavas kunstis tooniandjaks Itaalia. Renessanssmuusika raskuspunkt on Madalmaades.
T.R. Knight
Theodore Raymond Knight (sündinud 26. märtsil 1973) on Emmy auhinnale esitatud Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on tuntud eelkõige dr George O'Malley kehastajana draamasarjas "Grey anatoomia". Lisaks on ta kaasa teinud Broadway lavastustes "Tartuffe" ja "Noises Off" ning mitmes muus teatrilavastuses.
Norra kirjandus
Norra kirjandus on tänapäeva norra keele mis tahes keelekujus või selle varasemates keelekujudes kirjutatud ilukirjandus.
Norra kirjandus on saanud alguse paganlikust poeemist "Noorem Edda" ja keldi skaldide (Bragi Boddason ja Eyvindr Skáldaspill) 9.–10. sajandil kirjutatud värssidest. Kristlaste pealetungi käigus 1000. aasta paiku sai Norra tuttavaks keskaegse Euroopa kirjanduse, hagiograafia ja ajalooaineliste kirjapanekutega. Põliselanike suuliste traditsioonide ja islandi kirjanduse mõjude põimumine andis tõuke aktiivseks loometegevuseks 12. sajandi lõpul ja 13. sajandi algul. Norral on rikkalik kirjanduslik traditsioon, mis ulatub tagasi vanapõhja laulude ja kuningasaagadeni, mille pani kirja Snorri Sturluson Islandil 13. sajandil. Olulised teosed tollest ajast on "Historia Norwegie", "Thidreks saga" ja "Konungs skuggsjá". Keskaegsetest teostest tuntuim on dialoogivormis "Konungs skuggsjá". See on vestlus isa ja poja vahel ning mõeldud õpetusena kuningas Magnus Lagabøtele.
Taani-Norra aja kaks kuulsamat kirjameest olid Petter Dass, kes kirjutas kirikulaule ja luuletusi, millest tuntuim on Nordlandi poeetiline kirjeldus "Nordlands Trompet", ja näitekirjanik Ludvig Holberg, kes on ka romaani "Nils Klims reise til den underjordiske verden" autor. Võitlus iseseisvuse eest ja natsionalistlik liikumine 19. sajandi alguses aitasid kaasa rahvusliku kirjanduse ärkamisele.
Näitekirjanik Henrik Wergeland oli samuti üks selle perioodi mõjuvõimsaid autoreid, kuid Lääne-Euroopa kirjandusse viisid Norra siiski Henrik Ibseni hilisemad tööd. Märkimisväärne aeg norra kirjanduses on 20. sajand, kui tõusid esile kaks Nobeli auhinna võitjat – Knut Hamsun ja Sigrid Undset.
Teise maailmasõja järel oli Norra kirjandus väga mitmekesine, ulatudes Jens Bjørneboe ja Agnar Mykle kultuuriradikalismist Dag Solstadi vasakradikaalse modernismi ja Erlend Loe naivismini. Tänapäeva autoritest on tuntud Jan Kjærstad, Lars Saabye Christensen ja Erik Fosnes Hansen. Jon Fosse on mängituim Norra näitekirjanik Henrik Ibseni kõrval; 21. sajandi alguses oli ta Euroopa tähelepanuväärsemaid nüüdiskirjanikke. Norra kirjanduses on ka populaarseid detektiivkirjanikke, näiteks Gunnar Staalesen ja Anne Holt.
"Nelisada aastat pimedust"
Skandinaavia ja Taani-Norra uniooni ajal (1387–1814) norra kirjandust peaaegu ei eksisteerinud. Ibsen andis sellele perioodile nime – "Nelisada aastat pimedust". Ajal, mil Norra oli ühendatud Taaniga, asendas norra keelt taani keel. Ülikool ja kultuurikeskus asusid Kopenhaagenis. Noored mehed läksid just sinna õppima. 1573. aastal surusid Taani-Norra valitsejad Norrale peale taani kultuuri, ka pastorid õppisid Kopenhaagenis. N-ö kirjutav Norra sai taanlastega lähedaseks ning kirjandus ilmus põhiliselt taanikeelsena.
Geble Pedersson (1490–1557) oli Bergeni esimene luterlik piiskop, teda iseloomustasid humanistlikud vaated. Ta adopteeris Absalon Pederssøn Beyeri (1528–1575), kes jätkas tema tööd kui humanist ja natsionalist, kirjutades olulise teose Norra riigi kohta (1567). Peder Claussøn Friis (1545–1615) oli humanist, kes tõlkis "Heimskringla" ja kirjutas esimese algupärase teose Norra ajaloost. 17. sajandi norra kirjandus oli kasin, kuid mõned märkimisväärsed teosed siiski ilmusid. Petter Dass (1647–1707) kirjutas teose "Norramaa trompet", kus kirjeldas maastikku, kohalikku elulaadi ja Põhja-Norras elavate inimeste karakterit. Dorothe Engelbretsdotter (1634–1713) oli Norra esimene aktsepteeritud naisautor, kes kirjutas jõulist religioosset poeesiat. Tema esimene teos "Siælens Sang-pakkuja" avaldati aastal 1678. Tema teine kogumik "Taare-pakkuja" ilmus aastal 1685. Ka üks esimesi taani kirjanikke Peder Claussøn Friis sündis Norras.
Taassünd
Norra kirjanduse taassünd toimus kahel põhjusel. Aastal 1811 asutati Oslo Ülikool. Prantsuse ja Ameerika revolutsiooni vaim sundis norralasi taanlastest eralduma ja alistuma Rootsile. Norralased allkirjastasid oma esimese põhiseaduse aastal 1814. Henrik Wergelandi peetakse Norra kirjanduse isaks. Sellest perioodist on säilinud norra muinasjuttude kogumik, mille on kokku pannud Peter Asbjørnsen ja piiskop Jørgen Moe.
Üleminek realismile
Henrik Ibsen oli üks varasemaid näitekirjanikke, kes viljeles oma draamades realismi. Tema mõjukaimad teosed on "Metsik part" ja "Nukumaja".
Modernism norra kirjanduses
Norra sai modernismiga tuttavaks 1890-ndatel Knut Hamsuni ja Sigbjørn Obstfeldeiri loomingu vahendusel. Emil Boyson, Gunnar Larsen, Haakon Bugge Mahrt, Rolf Stenersen ja Edith Øberg eksperimenteerisid proosas modernismiga juba 1930-ndatel, kuid toona kirjutatud teosed ei saavutanud nii suurt menu kui pärast sõda sündinud looming.
20. sajand
Pärast nn suure neliku ja Amalie Skrami surma algas Norra kirjanduselus uus periood. Nobeli kirjandusauhinna on võitnud kolm norra kirjanikku: Bjørnstjerne Bjørnson, Knut Hamsun ja Sigrid Undset.
Rattapainik
Rattapainik, ka paindepakk, oli endisaegadel kuumade aurutorust läbi käinud vitste painutamise riist.
Painik oli massiivne puust ratas, mis oli telje kohalt kinnitatud ristikujulisele alusraamile. Alusristpuu igas harus oli ava kiilu paigaldamiseks nii, et paindevits jääks hiljem ratta ja kiilu vahele. Algul kiiluti rattavits ühe ristpuu kohale kinni.
Painutasid kaks meest: pressipoiss (ka kiilupoiss) ja vitsapoiss (vedajapoiss). Press ehk vibu oli 2–3 meetri pikkune teivas, mis oli tugeva kiiluga kinnitatud rattapainiku telje külge. Pressi ringi lükates survestas vedajapoiss rattavitsa kiilu ja painiku vahel, tehes seda ühtlase kiirusega, et vits ei murduks. Kiilupoiss torkas iga alusristpuu kohal painutatavale vitsale kiilu vastavasse avasse. Seejärel löödi kinnituseks veel teine kiil.
Kui ring oli täis, seoti vaheliti ulatuvad vitsotsad pajuvitsaga kokku. Pajuvitsa läbipistmiseks oli painiku serval kaks püstsoont. Sidumisvitsad kiiluti kinni.
Snyder Rini
Snyder Rini (sündinud 17. juulil 1949) on Saalomoni Saarte poliitik. 20. aprillist 26. aprillini 2006 oli ta peaminister.
Aastatel 2000–2001 ja 2002–2003 oli ta Saalomoni Saarte rahandusminister. Aastatel 2001–2006 oli Snyder Rini ühtlasi Allan Kemakeza valitsuses asepeaminister.
Tema esitamine peaministri ametikohale parlamendi poolt 18. aprillil 2006 kutsus esile ulatuslikud meeleavaldused, sest teda peeti korrumpeerunud ekspeaministri Allan Kemakeza liitlaseks ja mõjutatavaks nii kohalike hiinlaste kui ka Taiwani ja Hiina poliitiliste ning äriringkondade poolt. Rahutuste tõttu lükati ka tema ametissenimetamine 19. aprillilt üle 20. aprillile.
23. aprillil 2006 kasvasid tema vastu suunatud rahutused üle vägivaldseteks aktsioonideks kohalike hiinlaste vastu, mille tulemusena põletati maha pealinna Honiara hiina linnaosa ja Hiina võimud olid sunnitud alustama hiinlaste evakueerimist Saalomoni Saartelt.
26. aprillil 2006 astus Snyder Rini peaministri ametist tagasi, ootamata ära parlamendis tema vastu algatatud umbusaldusavalduse tulemusi. Rini tagasiastumine vallandas pealinnas Honiaras rõõmupeo.
21. detsembrist 2007 kuni 21. aprillini 2010 oli ta Derek Sikua valitsuse rahandusminister.
Merlis Nõgene
Merlis Nõgene (sündinud 23. aprillil 1976) on kommunikatsiooniekspert ja ajakirjanik.
Hariduskäik ja akadeemiline tegevus
Merlis Nõgene lõpetas 1994. aastal Viljandi 5. Keskkooli reaalklassi ja astus Tallinna Pedagoogikaülikooli, kus õppis matemaatika-informaatika erialal.
Aastatel 1995–1999 õppis ta ülikooli režiikateedris vastavatud raadiorežii erialal. Õpingute ajal oli ta praktikal Eesti Raadios ja peagi asus tööle Kuku Raadiosse. Aastatel 2001–2003 õpetas ta juba ise samas ülikoolis järgmiste lendude raadiorežissööridele raadio mänedžmendi eriala.
2004. aastal lõpetas Nõgene Tackmer Airi Eralennukooli.
Töö kommunikatsiooni vallas
Merlis Nõgene on töötanud tarkvaraarendusettevõttes Webmedia (Nortal) ja kommunikatsioonidirektorina Eesti Energias. 2015. aasta kevadel asutas ta koos endiste kolleegidega kommunikatsioonifirma Callisto.
Eesti Päevalehe paljastatud nn MMSi skandaali ajal hoiatas Nõgene mitme massimeediakanali kaudu inimesi kloordioksiidi eest.
Töö raadios
pisi|Merlis Nõgene (1998) 1996–2003 töötas Nõgene Kuku Raadios reporteri, uudistetoimetaja ja saatejuhina ning 2000. aastal sai peatoimetajaks. Ta oli teadussaate "Kukkuv õun" esimene saatejuht. Ta on teinud selliseid saateid nagu "Ärataja", "Pressiklubi" ja "Raadio Ekspress".
2001–2002 oli ta Avaliku Sõna Nõukogu liige.
Töö televisioonis
1994. aastal alustas Eesti Televisioon (ETV) piirkonnasaadetega regionaalprogrammide projekti. Nõgene oli Viljandimaa reporter saates "Lõunakanal", mida edastati Valgjärve telemastist.
1999–2000 oli Nõgene ETV politseisaate "Avatud toimik" saatejuht ja toimetaja. Ta töötas mõnda aega ka Eesti Televisiooni uudisteportaali ETV24 toimetajana.
Töö trükimeedias
2003–2006 oli Nõgene ajalehe Eesti Päevaleht Eesti uudiste toimetaja ja 2006–2008 ajakirja Arvutimaailm peatoimetaja.
Isiklikku
pisi|Merlis Nõgene (2003) Merlis Nõgene on silma paistnud lennundusentusiastina. Kuulus Eesti Langevarjuklubi kujundhüppemeeskonda Tumbleweeds, mille tegemisi kajastati korduvalt meedias ning mille kaks liiget osalesid aastal 2007 USA-s kujundlendamise maailmarekordi püstitamisel. Ta on olnud Hoiupanga noortekaardi reklaamnägu ning mänginud Sulev Keeduse filmis "Georgica".
La Paz (Mehhiko)
La Paz on linn Mehhikos, Baja California Suri osariigi ja La Pazi valla halduskeskus.
La Paz asutati 1596. aastal.
Elanike arv 2005. aastal oli 189 176. Et La Paz on üks Mehhiko jõukamaid linnu, kasvab linna elanikkond pidevalt vaesemast lõunaosast saabuvate tööotsijate arvel.
Linna tähtsamad majandusharud on turism (eriti ökoturism), hõbeda kaevandamine, põllumajandus, kalandus ja pärlipüük. thumb|tühi|La Pazi rand
Pforzheim
Pforzheim on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal. Asub Würmi, Nagoldi ja Enzi jõe liitumiskohas, Schwarzwaldi serval.
Linnas on sündinud Johann Reuchlin ja Heinrich Otto Wieland.
23. veebruaril 1945 pommitasid Suurbritannia kuningliku õhuväe lennukid Pforzheimi. Hävis 67,5% linnast (kesklinnast koguni 98%), hukkus vähemalt 17 600 inimest.
La Pazi vald
La Pazi vald on vald Mehhiko põhjaosas Baja California Suri osariigis. Valla halduskeskus on La Paz.
La Pazi valla pindala on 20 275 km² ja elanike arv 2005. aastal oli 219 596.
Suuremad asulad La Pazi vallas on La Paz, Todos Santos, El Centenario, Chametla ja El Pescadero.
Linda Raus
Linda Raus (17. oktoober 1909 Purku, Järvakandi vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 13. detsember 2003) oli Eesti rahvatantsuõpetaja ja lavastaja.
1929. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogiumi. Hiljem täiendas ta end mitmetel rahvatantsujuhtide kursustel.
1970, 1973, 1975 ja 1994 oli ta üldtantsupeo ja 1982 noorte tantsupeo üks üldjuhte.
Tunnustus
pisi|Linda Rausi mälestustahvel endise Purku koolimaja seinal
Isiklikku
Tema pojad olid näitlejad Sander Raus ja Mauri Raus.
Boksitogorsk
Boksitogorsk on linn Venemaal Leningradi oblastis, Boksitogorski rajooni keskus. Asub Tihvini kõrgustikul 245 km Peterburist idas.
Linn asutati 1935. aastal boksiidileiukoha juurde, linnaõigused sai 1950.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 16 593 elanikku.
Kallaste (Saaremaa)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Jaunciems (Ārlava vald)
Jaunciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla idaosas.
Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Valdemārpilsist 13, piirkonna keskusest Talsist 23 ning Riiast 140 kilomeetri kaugusel.
Aastal 2017 oli külas 34 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 32.
1593
1593. aasta (MDXCIII) oli 16. sajandi 93. aasta.
Kalmu
Kalmu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Albert Pinkham Ryder
Albert Pinkham Ryder (19. märts 1847 – 28. märts 1917) oli ameerika kunstnik.
Laukmuiža (Ārlava vald)
Laukmuiža on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla idaosas.
Küla asub merepinnast 46 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Valdemārpilsist 11, piirkonna keskusest Talsist 22 ning Riiast 139 kilomeetri kaugusel.
Küla kohal asus varem Nogale mõisa karjamõis Feldhof.
Javert
pisi|Illustratsioon originaalväljaandest Javert on tegelane Victor Hugo romaanis "Hüljatud", fanaatiliselt kohusetundlik politseiametnik.
Eestis on Javerti muusikalis "Hüljatud" kehastanud Marko Matvere, Mait Malmsten ja Bert Pringi (2001. aasta versioonis) ning Marko Matvere ja Tamar Nugis (muusikali 2017. aastal esietendunud lavavariandis).
Sisemaataipan
Sisemaataipan (Oxyuranus microlepidotus) on Austraalias esinev mürkmadu, kes taksonoomiliselt on arvatud mürknastiklaste sugukonda. Teda peetakse maailma mürgiseimaks maoks. Ühe hammustusega eralduvast mürgist piisaks 100 inimese või 250 000 hiire tapmiseks. Korraga eralduv mürgikogus on keskmiselt 44 mg, kuid on leitud ka madusid, kellel see on 110 mg.
Mao mürgisus selgus alles 1975. aastal, kui püüti kinni elus madu.
Sisemaataipani keskmine pikkus on 1,8 m, kuid ta võib kasvada ka 2,5 m pikkuseks.
Madu elab Austraalia sisemaal Simpsoni kõrbes ja Suures Arteesiabasseinis.
Madu on väga arg ja varjatud eluviisiga.
Siiani ei ole teada sisemaataipani põhjustatud surmajuhtumeid.
thumb|200px|left thumb|200px|left
Christian Thomasius
thumb|Christian Thomasius Christian Thomasius (1. jaanuar 1655 Leipzig – 23. september 1728 Halle) oli saksa valgustaja.
Ta arvas, et filosoofia peab olema üldarusaadav ja tooma praktilist kasu. Valgustuse ülesannetest rõhutas ta hariduse andmist õpetatuse asemel. Sellest lähtudes hakkas Thomasius Leipzigi ülikoolis lugema loomuõiguse loenguid seni üldkasutatava ladina keele asemel hoopis saksa keeles, kuid 1678. aastal saadeti ta sellest linnast välja.
Thomasius oli usklik, kuid rõhutas südametunnistuse vabadust ja väitis, et mõistel ketserlus puudub juriidiline sisu. Ta astus välja ka tol ajal sagedaste nõiaprotsesside vastu ja kritiseeris teravalt oma aja ühiskonda.
Thomasius sai tuntuks kui kõlblusfilosoof, kes arvas, et ühiskonna ümberkorraldamine eeldab kõlbuse parandamist. Ta rõhutas, et inimese individuaalne tahe tuleb allutada üldisele. Tulevane ühiskond pidi olema vabade ja võrdsete inimeste ühendus, mida seob armastus ja vastastikused teened.
Korporatsioon Revelia vapp
Korporatsioon Revelia vapp on korporatsioon Revelia ametlik vapp.
Vapi rohelisel väljal on kullatud loorberiokste vahel hõbetatud lindiga asutamiskuupäev, mustal väljal on kolm kullatud kroonidega hõbeleopardi Tallinna vapilt ja valgel väljal Revelia sirkel. Vapp võeti vastu korp! Revelia koosolekul 27. veebruaril 1921.
Akrediteerimine
Sõnal "akrediteerimine" ehk "akrediteering" on mitu tähendust:
1591
1591. aasta (MDXCI) oli 16. sajandi 91. aasta.
1590
1590. aasta (MDXC) oli 16. sajandi 90. aasta.
Akrediteerimine (diplomaatia)
''See artikkel on akrediteerimisest diplomaatias; akrediteerimise teiste tähenduste kohta vaata akrediteerimine.
Akrediteerimine on diplomaatias suursaadiku volikirjade vastuvõtva riigi riigipeale esitamise protseduur. Akrediteerimisega loetakse suursaadik ametisse asunuks.
Rüdiger von der Goltz
pisi|Rüdiger von der Goltz (1918) Krahv Gustav Adolf Joachim Rüdiger von der Goltz (8. detsember 1865 Züllichau, Brandenburg – 4. november 1946 Bernbeuer, Baieri) oli Saksamaa sõjaväelane, auastmelt kindralleitnant. Eestis on ta tuntud peamiselt selle poolest, et juhtis Landesveeri sõjas Landeswehri vägesid, sealhulgas Võnnu lahingus, kus tema väed puruks löödi. Von der Goltz sõdis I MS ajal Mesopotaamias ja võitles brittide ekspeditsiooniüksuste ja araabia iseseisvuslaste vastu.
Von der Goltz osales 1918. aastal Soome kodusõjas Carl Gustaf Emil Mannerheimi poolel, juhtides keiserliku Saksamaa abivägesid. Tema juhitavad väeüksused maabusid Hankos 3.–5. aprillil. Seejärel marssis ta kommunistide kontrolli all oleva Helsingi peale, mis alistus 13. aprillil. Saksamaa interventsioon võimaldas Soome valgetel maikuu lõpuks suurem osa Soomest enda kontrolli alla võtta.
Pärast Esimese maailmasõja lõppu nõudsid Antandi liitlasväed, et Saksa väed jääksid Baltimaadesse ega tuleks sealt koju, vaid takistaksid Punaarmee pealetungi. Paljud sõdurid siiski deserteerusid ja läksid Saksamaale tagasi, misjärel moodustati Rauddiviis. Von der Goltz juhtis Lätis asuvaid saksa vabatahtlike väeosi, tõrjudes välja Nõukogude Venemaa väed. Ta oli Eesti Vabadussõja ajal Saksa 12. maakaitseväediviisi (12. Landwehrdivision) juht. Kui 1919. aasta alguses kuulus lätlastele ja sakslastele üksnes Liepāja sadamalinn, siis von der Goltz saavutas Punaarmee üle palju võite. Kõigepealt vallutas ta Ventspilsi, siis ülejäänud Kuramaa, liikus sealt lõunasse ja vallutas 23. mail Riia. Von der Goltz soovis enda kontrolli alla võtta kogu Baltikumi ja väidetavasti moodustada seal Saksamaa vasallriik. Tema väkke kuulus palju baltisakslasi, sest nende võitlusvaim oli parem kui riigisakslastel: nemad olid oma kodumaal.
Pärast seda, kui Punaarmee oli Lätist välja tõrjutud, nõudsid Antandi vägede juhatajad, et Saksamaa väed tõmmataks Baltimaadest välja. Kuid sakslased ei teinud seda, selgitades, et see jätaks Punaarmeele vabad käed. Juunis käskis von der Goltz oma vägedel anda idas löök Punaarmee vastu, nagu Antant oligi oodanud, kuid ühtlasi ka põhjas Eesti vägede vastu.
Hiljem kirjutas ta oma mälestustes, et 1919 oli tema peamine eesmärk korraldada koosseisus Venemaa valgetega rünnak Petrogradile, et kukutada bolševikud ja moodustada Venemaal Saksa-sõbralik valitsus.
1920. aastal juhtis ta Saksamaal vägesid Kappi putši ajal, mis aga kiiresti maha suruti. Weimari vabariigi ajal juhtis ta vähese poliitilise mõjuga Saksa Riigi Partei parempoolset tiiba ja kuulus parempoolsesse militaristlikku organisatsiooni Harzburgi rinne.
ZIL-131
ZIL-131 (ЗиЛ-131) on Nõukogude Liidus (Venemaal) Lihhatšovi-nimelises tehases (ZiL) valmistatud keskmine (5 t kandejõuga) taktikaline veoauto. Tootmine on lõpetatud, kuid auto mudel on veel laialt kasutuses.
Rüdiger von der Goltz
1924–1930 juhtis ta Saksamaa valitsuse osakonda, mis tegeles Saksa noorsoo sõjalise ettevalmistamisega. 1934 võttis ta vastu hästi tasustatud, kuid vähemõjuka töö Saksa Ohvitseride Liidu (Reichsverband deutscher Offiziere) juhatajana.
ZIL-131
Kirjeldus
ZIL-131 on mudeli 130 militaarversioon. Masin on lihtne ja robustne ning üsna hea maastikuläbivusega, kuid kasutatuna mitte väga töökindel. Bensiinimootor on erivõimsuselt (u 12,5 hj/t) pisut nõrgavõitu, kuid siiski rahuldav. Tagateljed on ühendatud vankriga ja ilma amortisaatoriteta. Rehvide rõhku on võimalik reguleerida otse kabiinist, mille abil on võimalik suurendada läbivust.
Rüdiger von der Goltz
15. aprillil 1933 oli ta läbisõidul Tallinnas.
ZIL-131
Ajalugu
ZIL-131 ja sarnaste tehniliste sõlmedega tsiviilvariant (rahvamajanduslik variant) ZIL-130 töötati Nõukogude Liidus välja 1950-60ndail aastail. Kasutusse võeti mõlemad 1967. ZIL-131 vahetas välja vanemad masinad ZIL-157. Toodeti põhiliselt madelautot vintsiga/vintsita, furgoonautot ja sadulautot, lisaks eriotstarbelisi sõidukeid. 1986 masinat moderniseeriti (ZIL-131N) ja tootmisse läks ka diiselmootoriga versioon. Tootmine lõpetati 2002.
Rüdiger von der Goltz
21. detsembril 1938 ütles ta, kohtudes kolonel Ludvig Jakobseni, Eesti sõjaväe esindajaga Saksamaal: "Võib olla, et tagantjärele vaadates oleks Võnnu lahingut saanud vältida. Mulle näib see tolleaegse loogilise asjade arenguna. Keegi pole eksimatu. Baltikumis võidakse minust mõelda mida iganes, lõpuks on see mulle ükskõik. Kui sakslane ja antibolševik ma usun, et ma täitsin vaid oma kohust ning ilma minu ja mu sõdurite tegudeta naudiksid ääreriigid praegu kõiki nõukogude paradiisi saavutusi!!!"
Nominaaltulusus
Nominaaltulusus näitab investeeringu tulusust enne inflatsiooni arvesse võtmist.
Nõbu
Nõbu on isa või ema venna või õe poeg või tütar.
Nõbu võib olla:
Nõod loetakse neljanda astme sugulasteks.
Teised tähendused ja käänamine
Harva on nõbu kasutatud ka venna- või õelapse kohta. Nt Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatus on sõnal nõbu saksakeelseid vasteid kolm: Geschwisterkind 'õe- või vennalaps', Vetter 'esimese põlve nõbu', Base 'esimese põlve nõbu'.
Saksa keele eeskujul (Cousine ’nõbu’) on vanemas eesti keeles kasutatud ka sõna kusiin. Näiteks: Wiimased ajal on mu sugulased, onu, tädi ja kusiin Klaudia, otse teatrihaiged.
Sõna nõbu käänatakse murdeliselt ka nõbu : nõbu, kuid kirjakeeles on ühtlustunud käänamine nõbu : nõo (tüüpsõna nägu).
Kaugemate põlvede nõod
Nõod on samast põlvkonnast ning kaugemate põlvkondade puhul lisatakse täiend vahepealsete põlvkondade arvu kohta. Seega õdede-vendade lapsed on omavahel nõod ehk esimese põlve nõod, õdede-vendade lapselapsed on omavahel teise põlve nõod, õdede-vendade lapselapselapsed on kolmanda põlve nõod jne. Näiteid kirjandusest: "Maarjale kolmat põlve nõbu" (Arvo Valton 1970), "Ilmar ei olnud Mikk ja Tõnu Mikiveri onupoeg, vaid vanaonu pojapoeg ehk teise põlve nõbu" (Hellar Grabbi 2011).
Põlve asemel kasutatakse viimastel kümnenditel sünonüümina ka astmeid, nt teise astme nõbu. See on segadusttekitav, kuna sugulusastmeid loetakse perekonnaseaduse § 80 lg 4 põhjal inimeste vahel olevate sündide järgi. Selle järgi on teise põlve (ehk astme) nõbu kuuenda astme sugulane (vahel on kuus sündi: laps > vanem > vanavanem > vaarvanem < vanavanem < vanem < laps). Nõbude "astmed" on hakanud levima tõlkekirjandusest peamiselt alates 2010. aastatest. Vanim teada olev esinemine kirjasõnas on 1996. aastast: "Ta ei olnud isegi onupoeg, vaid teise või kolmanda astme nõbu" (prantsuse keelest tõlkinud Tatjana Hallap).
Inglise keeles kasutataval väljendil once removed eestikeelset vastet veel pole. Kuna once removed tähendab nii vanema kui ka noorema põlve nõbu, siis eesti keeles saab kasutada näiteks my cousin once removed asemel "minu isa nõbu" või "minu nõo laps". My first cousin four times removed oleks sellisena nii vaarvanavanema (esimese põlve) nõbu kui ka minu (esimese põlve) nõo viienda põlve järeltulija.
Abielu sõlmimise takistus
Katoliku kirik keelab (esimese põlve) nõbudevahelise abielu (see sugulusaste on abielu sõlmimise takistus). Piiskopkonna juriidiline amet võib sellest takistusest vabastada.
Karujärve
pisi|Karujärve kämping Karujärve (endine Dejevo) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Nõbu
Abielu sõlmimise takistus
Enamik riike (sealhulgas Eesti) lubab nõbudevahelist abielu. Erandiks on mõned USA osariigid, Korea, Filipiinid ja paljud Balkani maad.
Karujärve
Küla piirneb lõunas Karujärvega.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla rajati pärast II maailmasõda sõjaväelinnakuna ning 1958. aastal anti uusasulale nimi Dejevo Teises maailmasõjas Saaremaal lahingus langenud Nõukogude Liidu kangelase Vladimir Dejevi (1925–1944) auks. Pärast Nõukogude armee lahkumist Eestist sai mahajäetud asula uueks nimeks Karujärve, sisuliselt on tegemist kummituslinnaga.
Morioka
Morioka on linn Jaapanis, Iwate prefektuuri keskus. Asub Kitakami jõe ääres.
Morioka linn loodi 1889. aastal.
Linna lähedal asub Iwate mägi.
Tatjana Buhhenskaja
Tatjana Buhhenskaja (sündinud 31. juulil 1949) on eesti kunstnik.
Õppinud 1971–1977 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasi erialal. Eesti Kunstnike Liidu liige 1977. aastast.
Korporatsioon Revelia lipp
thumb|Proportsioonid 7:11
Korporatsioon Revelia lipp on korporatsioon Revelia lipp.
Lipp oli esmakordselt avalikkuse ees 8. detsembril 1920.
Porto
Porto on linn Portugalis Douro jõe suudmes selle põhjakaldal.
Porto on elanike arvult riigi teine linn.
Linna nime järgi on saanud nime Douro orus valmistatav portvein.
1595
1595. aasta (MDXCV) oli 16. sajandi 95. aasta.
Porto
Porto vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnas tegutseb jalgpallimeeskond FC Porto.
pisi|Porto kliimadiagramm
Kiirassaare
Kiirassaare on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Kiirassaare lahe ääres.
Ameerika Ühendriikide kodusõda
pisi|300px| on tähistatud [[Unioon (Ameerika kodusõda)|Uniooni osariigid,  "piiri-osariigid" ning  Konföderatsiooni osariigid; varjutamata alad ei olnud enne kodusõda ega selle ajal osariigid]] Ameerika Ühendriikide kodusõda ehk setsessioonisõda (ingliskeelses ajalookirjutuses tuntud kui American Civil War ja War Between the States) oli aastatel 1861–1865 Ameerika Ühendriikide territooriumil aset leidnud sõda Uniooni ehk Põhja ja Konföderatsiooni ehk Lõuna vahel. Sõja peamiste põhjustena on nimetatud orjanduse probleemi, Lõuna majanduslikku mahajäämust ja hirmu oma eriseisundit kaotada ning mõtteviisi ja ühiskonna kardinaalset erinevust.
Kiirassaare
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Ameerika Ühendriikide kodusõda
Sõja põhjused ja eellugu
1860. aasta USA presidendivalimistel oli võitnud Vabariiklaste Partei kandidaat Abraham Lincoln, keda lõunaosariikides peeti radikaalseks orjuse vastaseks. Seega kardeti, et Lincoln keelab orjanduse ja muudab Lõuna Põhjast majanduslikult täielikult sõltuvaks. Selle vältimiseks otsustati Unioonist lahku lüüa ja moodustada omaette riik.
Esimesena lahkus 20. detsembril 1860 USA koosseisust Lõuna-Carolina, millel oli sageli keskvõimuga lahkarvamusi olnud, hiljem järgnesid mitmed teised. Veebruariks 1861 oli setsesseerunud riike juba seitse: Lõuna-Carolina, Georgia, Alabama, Florida, Texas, Mississippi ja Louisiana. Nad moodustasid uue Ameerika Riikide Konföderatsiooni (The Confederate States of America) ning valisid enda presidendiks Jefferson Davise. Otsustavaks tuleks aga ilmselt pidada Lõuna rikkaima ja mõjukaima osariigi Virginia lahkulöömist Unioonist 1861. aasta märtsis. Lisaks temale ühinesid Konföderatsiooniga veel ka Tennessee, Arkansas ja Põhja-Carolina.
Aastad 1861–1863
Sõda algas 12. aprillil 1861, kui lõunaosariikide väed ründasid Charlestonis asunud Fort Sumteri kindlust. See tegi edasised kompromissid võimatuks. Põhi otsustas Lõuna kiiresti alistada ning saatis seetõttu tolle pealinna Richmondi peale oma põhijõud, lootes vastupanu ühe otsustava lahinguga lüüa. Kuid esimeses Bull Runi lahingus (21. juulil 1861) suutsid lõunaosariigid Põhja väed sisuliselt purustada, sealjuures mängis Lõuna võidu juures otsustavat osa väejuht Thomas J. Jackson, kes osava kaitsetegevuse eest selles lahingus sai hüüdnime "Kivimüür".
Järgneval aastal tungisid põhjaosariikide väed Lõuna territooriumile lääne poolt, otsustades pikaajalisema kurnamisstrateegia kasuks. Merel kehtestati blokaad, Uniooni väed kindral Ulysses Simpson Granti juhtimisel liikusid aga läbi Tennessee lõuna poole. Neid püüdsid takistada Konföderatsiooni väed Shiloh' lahingus, kuid edutult. Sealt sai alguse kindral Granti tähelend, mis viis ta lõpuks presidenditoolile.
Suvel 1862 püüdsid Uniooni väed kindral George B. McClellani juhtimisel alistada ka Richmondi, kuid Seitsme Päeva lahingutes (25. juuni – 1. juuli) suutis kindral Robert E. Lee Põhja väed tagasi paisata. Hiljem, 28.–30. augustil peetud teises Bull Runi lahingus võitsid Konföderatsiooni väed Uniooni veelkord. Ent Antietam Creeki lahingus (17. september 1862) sai Lee esimese tõsisema kaotuse osaliseks, seda peamiselt tänu lahinguplaanide sattumisele vaenlase kätte.
1863. aasta algas Konföderatsioonile suhteliselt edukalt, kui Lee võitis 27. aprillist 6. maini peetud Chancellorsville'i lahingu. Siiski polnud võit kuigi magus, sest seal langes Lee lähim abiline, Kivimüür Jackson, seda omade kuulidest tabatuna.
Gettysburgist Appomatoxini
Kindral Lee liikus pärast Chancellorsville'i edasi põhja suunas, et pealinn Washington sisse piirata ning sundida Uniooni sõda lõpetama ja Lõuna eraldumisega nõustuma. Kuid Gettysburgi linna juures põrkas ta kokku põhjaosariikide vägedega, kes linnalähedastel küngastel olid head kaitsepositsioonid välja valinud. Lee püüdis küll nendest läbi murda, kuid kurnatud lõunaosariikide väed, kes olid varem kaotanud ka ühe oma parimatest väejuhtidest, ei suutnud 1.–3. juulini kestnud Gettysburgi lahingus Põhja vägesid taganema sundida ning kaotasid rohkem mehi kui viimased. Nii pidi Lee sealt taganema ja initsiatiiv sõjas kaldus seejärel Põhja poolele. Gettysburgi lahinguga samal ajal oli kindral Grant võitnud Vicksburgi kampaania Mississippil, mis tähendas Lõuna sisulist poolitamist. Chattanooga lahingu järel 1863. aasta novembris liikusid kindral William T. Shermani väed Georgiasse ning laastasid seda metsikult. 1864. aastal jõudis Sherman ookeanini ja nii oli Konföderatsioon kaheks lõigatud.
1864. aasta ei toonud Põhjale veel siiski võitu, sest Lõuna kindralid Lee ja James Longstreet suutsid Granti peatada Wildernessi lahingus. Kuid Põhja ülekaal pani end üha enam maksma ning Leed suruti armutult Virginiasse.
9. aprillil 1865 piirasid Granti väed Lee Appomatoxi kohtuhoones sisse ning ehkki kindralil oleks olnud veel võimalus põgeneda ja alustada selle lähedal asuvates metsades partisanivõitlust, otsustas ta kapituleeruda, et mõttetult pikaks ja ohvriterohkeks kujunenud sõda lõpetada. Koos Leega alistusid ka Lõuna põhiväed, nii et Appomatoxi kapitulatsiooni võib sisuliselt lugeda ka sõja lõpuks. Ametlikult leidis see aset mõni päev hiljem. Konföderatsiooni president Jefferson Davis vangistati 10. mail.
Tagajärjed
Tänu Lincolnile, kindral Grantile, Shermanile ja teistele jäi unioon võitjaks setsessionääride üle ja Ameerika Ühendriigid jäid ühte. Lõunariikide ohvitseridelt ei võetud ära relvi, kuid nad pidid andma sõna, et nad ei võitle enam uniooni vastu. Samadel tingimustel lasti vabaks ka lihtsõdurid.
Ameerika kodusõda on verisemaid võitlusi, mida tunneb ajalugu. Põhjariigid kaotasid langenutena ja haavadesse surnutena umbes 360 000 meest, lõunariigid – 258 000. Ameeriklaste omavaheline sõda maksis hiigelsuuri summasid. Võitjad põhjariigid kulutasid üksi 3,25 miljardit dollarit.
Ameerika insenerid võtsid kodusõjas tarvitusele soomuslaevad, meremiinid, torpeedod, tagantlaetavad püssid, telegraafi ja isegi ühe allveelaeva. Esimest korda olid ka rindefotograafid ja sõjapidamine raudteede abil. Tegemist oli esimese moodsa sõjaga.
Kehila
Kehila on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas asuvas Miilaste talus on muuseum (Miilaste talu vanavarakogu). Külas kasvab Sepise jugapuu.
Taraz
Taraz on linn Kasahstanis, Žambõli oblasti keskus.
Taraz on Kasahstani vanim linn. 2001. aastal tähistati linna 2000. aastapäeva.
1936–1938 oli linna nimi Mirzojan ja 1938–1997 Žambõl (venepäraselt Džambul).
Kotsma
Kotsma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kuralase
Kuralase on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kristjan Jaak Petersoni monument
thumb|Kristjan Jaak Petersoni monument Tartus Kristjan Jaak Petersoni monument on püstitatud eesti luuletaja Kristjan Jaak Petersoni mälestuseks. Monument asub Tartus Toomemäel. Selle autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Allan Murdmaa.
Monument avati 1983. aastal.
Ruuter
pisi|Ruuter (Linksys BEFSR41) Marsruuter ehk ruuter on elektrooniline seade, mis ühendab omavahel kaht või enamat arvutivõrku, ning võimaldab nendevahelise andmeside.
Ruuteri tööpõhimõte
Andmeside kahe arvutivõrgu vahel toimib pakettidena. Iga pakett sisaldab informatsiooni selle kohta, millisest võrgust see tuleb ja millisesse võrku see minema peab. Nende aadresside järgi saab ruuter otsustada, kas paketi saatja ja vastuvõtja on ühes võrgus või on vastuvõtja saatjast erinevas võrgus. Kui alamvõrgust (nt koduarvutist) on soov saavutada ühendus ülemvõrguga (nt internet), siis ruuter otsib oma marsruutimistabelist (ruuterisisene tabel, kus on kirjas ruuteriga ühendatud arvutite ja võrkude aadressid), kas ülemvõrgu aadress on tabelis olemas. Juhul, kui aadressi seal ei ole, siis saadab ruuter paketi modemi aadressile, mis omakorda loob ühenduse soovitud internetiserveriga, ning saadab saadud paketi tagasi ruuterile. Ruuter saadab omakorda paketi tagasi päringu teinud seadmele. Juhul, kui alamvõrgu seade soovib ühendust saada teise alamvõrgu seadmega, siis leiab ruuter soovitud seadme aadressi marsruutimistabelist ja edastab paketi otse õigele seadmele, ilma modemit läbimata.
NAT-ruuteri funktsioon
NAT-ruuterid loodi selleks, et piiratud IP-aadressiruumi korral oleks internetti võimalik kasutada rohkemates tööjaamades. Kui alamvõrgus on igal arvutil oma IP-aadress, siis internetti ühendades tõlgib ruuter kõik alamvõrgu paketid ümber ja lisab nendele enda kõrgema võrgu aadressi (IP-aadress, mille teenusepakkuja on andnud). Seega on internetis paketti vastuvõtval serveril paketi tagasi saatmiseks alati üks aadress, isegi kui alamvõrgus on mitu seadet, mis korraga päringuid teevad (ruuter määrab ise, millisele alamvõrgu seadmele internetiserverist saadud pakett saata). See hõlbustab internetiserveritel IP-aadresside jälgimist, kuna ilma ruuteriteta oleks vaja jälgida igat alamvõrgus olevat arvutit eraldi. See muudaks aga IP-aadresside arvu nii suureks, et nende erinevate kombinatsioonide arv lõppeks otsa. Seega on NAT-ruuter oma funktsiooni täitmisel hädavajalik.
NAT-ruuteri funktsioonid:
NAT-ruuterid on ka efektiivsed vahendid sisevõrgu turvalisuse tõstmisel.
Ajalugu
Esimene seade, mis omas tänapäeva ruuteriga sarnast funktsionaalsust, oli IMP (Interface Message Processor), mis ühendas 1960ndate lõpust kuni 1989. aastani arvutivõrke ja moodustas interneti eelkäija ARPANETi. Ruuteri idee töötati esialgselt välja INWG (International Network Working Group) poolt ning siis kandis see nimetust lüüs (gateway). INWG alustas tegevust 1972. aastal mitteametliku organisatsioonina, mis keskendus erinevate võrkude omavahelisel ühendamisel kerkivatele probleemidele. Sama aasta lõpus sai INWG IFIPi (International Federation for Information Processing) alamkomiteeks.
Lüüsid erinesid varasematest pakette vahetavatest seadmetest kahel viisil. Esiteks ühendasid lüüsid eri tüüpi võrke, näiteks jadaliini ja kohtvõrku. Teiseks olid lüüsid ühenduseta võrguseadmed, mis tähendas, et info liikus pakettidena, millel kõigil oli määratud paketi saaja ja saatja IP-aadress, ning kahe seadme vahel polnud pakettide saatmiseks vaja luua ühendust kogu sideseansi ajaks. Lüüside ideed uuris edasi DARPA (Defence Advanced Research Projects Agency) ja 1970ndatel tulenes sellest tänapäeval kasutatav TCP/IP ehk Interneti mudel.
Esimene IP-protokolliga ruuter töötati samuti välja DARPA initsiatiivil aastatel 1975–1976. Esimesed multiprotokolliga (mitme protokolli toega) ruuterid loodi 1981. aastal MITis (Massachusettsi tehnoloogiainstituut) Noel Chiappa ja Stanfordi ülikoolis William Yeageri poolt. Kuigi multiprotokolliga ruuterid on praeguseks peaaegu välja surnud (OSI mudeli võrgukihis on hetkel kasutuses peaaegu eranditult IP-protokoll) olid need väga tähtsad arvutivõrkude algusaegadel, mil kasutuses polnud ainult TCP/IP-, vaid ka mitmed muud protokollid.
1970–1980ndateni täitsid ruuteri ülesandeid selleks määratud tavaarvutid. Kuigi tavaarvutid saavad ruuteri ülesannetega hakkama, on tänapäeva ruuterid ülimalt spetsialiseeritud oma funktsioonide täitmiseks: on lisatud riistvara ja tarkvara, mis kiirendab pakettide edastamist ja krüpteerimist.
Ruuterite tüübid
Ruuterid võib jaotada kaheks, juhtmeta ruuterid ja juhtmega ruuterid.
Ruuteri ehitus
pisi|Cisco 7603 ruuter. Näha on kahe lisakaardi lisamise võimalus Ehituselt sarnaneb ruuter väga tavaarvutiga. Neil on olemas protsessor, mälu, pordid perifreeria ühendamiseks ning mõnel ruuterimudelil on isegi ekraan info kuvamiseks. Suurim erinevus arvutiga võrreldes on ketaste (flopiketas, CD-ROM, kõvaketas) puudumine. Ruuteril pole kettaid, kuna ta täidab vaid üht ülesannet, milleks on sissetulevate pakettide töötlemine ja filtreerimine, ning seejärel nende õigesse asukohta edasisaatmine. Teine erinevus on ruuteri lisamoodulite lisamise piiratus. Kui tavaarvutisse saab lisada video-, heli- ja graafikakaarte, siis ruuteri lisakaardid on alati võrgufunktsioonide laiendamiseks (uue võrguprotokolli toe lisamine) või nende kiirendamiseks. Kui tavaarvuti protsessorid põhinevad alati mingil kindlal protsessori arhitektuuril (nt Intel x86), siis ruuteri protsessorid on väga erinevad ja ette nähtud erinevate funktsioonide täitmiseks (nt Cisco ruuterid kasutavad Motorola, Silicon Graphicsi ja teiste kiibitootjate protsessoreid). Enamik ruutereid kasutab nelja tüüpi mälu, mis kõik on mõeldud erinevate ülesannete täitmiseks.
Marsruutimistabel
pisi|[[Avaya ERS-8600]] Marsruutimistabel sisaldab informatsiooni, mille alusel ruuter teeb otsuse järgmiste andmepakettide edastamise kohta. Tabel koosneb kirjetest ehk marsruutidest, iga kirje sisaldab vastuvõtja võrgu aadressi, järgmise sõlme aadressi, millele peab edastama pakette ja marsruudi kaalu – meetrikat. Salvestuste meetrikad tabelis aitavad välja arvutada lühimaid marsruute erinevatele saatjatele. Sõltuvalt ruuteri mudelist ja kasutatavatest marsruutimisprotokollidest võib tabel sisaldada mingit lisainformatsiooni. Näiteks: 192.168.64.0/16 [110/49] via 192.168.1.2, 00:34:34, FastEthernet0/0.1
kus 192.168.64.0/16 – sihtvõrk, 110/- administratiivne vahemaa /49 – marsruuti meetrika, 192.168.1.2 – järgmise marsruuteri aadress, millele peab edastama pakette 192.168.64.0/16 võrgu jaoks, 00:34:34 – aeg, mille jooksul oli teada see marsruut, FastEthernet0/0.1 – marsruutimise liides, mille kaudu võib jõuda «naabrini» 192.168.1.2. Marsruutimistabelit võib koostada kahel viisil:
Tihti rakendatakse tabelite koostamisel graafiteooriat.
1596
1596. aasta (MDXCVI) oli 16. sajandi 96. aasta.
Menelaos
Menelaos oli vanakreeka mütoloogias Sparta kuningas.
Menelaos oli Mükeene kuninga Atreuse ja Aerope poeg, Agamemnoni vend ning Helena abikaasa.
Menelaos oli Trooja sõja kesksemaid tegelasi.
1597
1597. aasta (MDXCVII) oli 16. sajandi 97. aasta.
Roostepunane
Roostepunane või roostepruun või roostekarva on pruunikaspunane soe värvitoon, mis meenutab rauale moodustuva rooste värvust ja mille võib lugeda oranžide, pruunide või punaste värvitoonide hulka kuuluvaks.
Variatsioonid
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" loeb roostevärvi (Rust, Orange Rust, Rust Tan) sügavoranžiks, pruunikasoranžiks või murtud pruuniks.
On olemas punakaspruun veebivärv Rust, millest on ka murtum-pruunikam variant.
Roostepunane looduses
Ladinakeelsetes taksonite nimedes tähistab roostepunast värvust täiend ferruginous või ferruginea. Taimedest kannavad roostekarva värvust tähistavat epiteeti
1598
1598. aasta (MDXCVIII) oli 16. sajandi 98. aasta.
Kuremetsa
Kuremetsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Ptolemaios Eupator
Ptolemaios Eupator oli Ptolemaios VI poeg ja Egiptuse kaasvalitseja aastal 152 eKr. Ta suri ilmselt samal aastal.
Tema vanusest ega järeltulijatest pole midagi teada. Mõnikord on teda nimetatud ka Ptolemaios VII-ks, sel juhul muutuvad kõigi järgnevate Egiptuse kuningate järjenumbrid ühe võrra suuremaks (kuni Ptolemaios Caesarionini, kes on sel juhul Ptolemaios XVI). Tavaliselt jäetakse ta aga järjenumbrita, sest ta valitsusaeg oli lühike ning reaalse võimuta.
1599
1599. aasta (MDXCIX) oli 16. sajandi 99. aasta.
Ludwigshafen
Ludwigshafen on linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal. Asub Reini vasakul kaldal, Mannheimi naabruses.
Tänapäeva linna kohale rajas Pfalzi kuurvürst Friedrich IV 1607. aastal Mannheimi kindlustuse. 1820. aastal rajati sinna kaubapunkt, mis sai nime Baieri kuninga Ludwig I järgi. 1859. aastal sai asula linnaõigused.
Ludwigshafenis on BASF-i peakorter.
Ludwigshafenis on sündinud Helmut Kohl.
Sõpruslinnad
Ludwigshafenil on kuus sõpruslinna:
Maksiim
Maksiim (prantsuse maxime) on lühikesse lausesse pandud elutarkus või käitumisreegel.
Atreus
Atreus oli vanakreeka mütoloogias Mükeene kuningas.
Atreus oli Pelopsi ja Hippodameia poeg, Aerope abikaasa, Agamemnoni ja Menelaose isa. Atreuse poegi nimetatakse ka atreidideks.
Glåma
Glåma ehk Glomma on Norra pikim jõgi. Jõe pikkus on 604 km.
Jõe valgala on 42 441 km², millest 422 km² asub Rootsis.
Juba sajandeid on Glomma jõge kasutatud transporditeena ja vee-energia saamiseks.
Jõel on Euroopa suurim sisemaa delta.
Alexandre Cabanel
Alexandre Cabanel (28. september 1823 – 23. jaanuar 1889) oli prantsuse kunstnik, kes sündis Montpellier's ja valdas peamiselt akadeemilist ja klassikalist maalimisviisi. Tema maalide sisu varieerus portreedest religioossete stseenideni.
Cabanel õppis François-Édouard Picot’ käe all Pariisis École des Beaux-Artsi akadeemias ning saavutas 1845. aastal Prix de Rome'i (prantsuse keeles 'Rooma auhind'). See oli 1663. aastal kuningas Louis XIV asutatud auhind, stipendium, mille sai igal aastal üks noor ja andekusega silma paistnud kunstnik ja skulptor.
Satkūnai vald
Satkūnai vald (leedu keeles Satkūnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
Alexandre Cabanel
Pärast selle stipendiumi saamist said ka Cabaneli teosed aina populaarsemaks. Tema maal "Venuse sünd" (1863), mis tänapäeval asub Luxembourgis, kogus eriti palju tähelepanu ning just tänu sellele sai Cabanel kuulsaks. Samal aastal valiti ta Prantsuse Instituudi (Institut de France) liikmeks. Temast sai üks kuulsamaid portree maalijaid. Tal oli ka õpilasi, kes hiljem samuti populaarseks said.
Elulugu
Alexandre Cabaneli kunstnikukarjäär algas varase kunstiande demonstreerimisega. Tema kodulinna Montpellier' koolis tuli ilmsiks tema joonistamisanne ning 1834. aastal, kui ta oli 10-aastane, tekkis tal võimalus minna kohalikku kunstikooli. Viis aastat hiljem andis munitsipaalamet talle loa minna õppima Pariisi École des Beaux-Artsi kooli. Seal registreeris ta end 1839. aasta oktoobris stuudiosse, mille juhendaja oli François-Édouard Picot oli omakorda koolitatud Jacques-Louis Davidi stuudios.
1843. aastal esines Cabanel esimest korda kunstinäitusel maaliga "Agony in the Garden", millega ta võitis Prix de Rome'i võistlusel teise koha. 1845. aastal saavutas ta taas teise koha, kaotades Léon Bénouville’ile, kes oli samuti õpilane Picot’ ateljees. Sellel aastal oli saadaval kaks stipendiumi, seega võitsid auhinna mõlemad kunstnikud ning said minna edasi õppima Villa Medici akadeemiasse, mis asub Roomas. Cabanelil tekkis võimalus tundma õppida nii Rooma antiikesemeid kui ka renessansiaja meistriteoseid, mis pakkusid otsest kokkupuudet maalimise ja skulptuuritehnikatega.
Kõige keerukam tellimus, mille Cabanel vastu võttis, oli arhitekt Jean-Baptiste Cicéron Lesueur’ esitatud. See kujutas endast munitsipaaltellimust 12 pendentiivi komplekti kaunistamiseks Pariisi raekojas Hôtel de Ville’is.
Tema õpilased
thumb|right|Alexandre Cabanel. "Jefta tütar". Õli lõuendil. 1879
Poprags
Poprags on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla lõunaosas.
Vladimír Mečiar
pisi|Vladimír Mečiar Vladimír Mečiar (sündinud 26. juulil 1942 Zvolenis) on Slovakkia poliitik. Ta oli aastatel 1990–1991, 1992, 1993–1994 ja 1994–1998 Slovakkia peaminister.
Ta sündis aastal 1942 Zvolenis (toona Esimeses Slovaki Vabariigis). Ta on lõpetanud Bratislavas Komenský ülikooli õigusteaduskonna.
1991.-1992. aastal Tšehhoslovakkia tuleviku osas peetud kõnelused jooksid liiva, tšehhid eesotsas Václav Klausi ja Kodanike Demokraatliku Parteiga soovisid rohkem tsentraliseerimist, kuid slovakid eesotsas Mečiariga ja parteiga "Demokraatliku Slovakkia Eest" (HZDS) soovisid konföderatsiooni. Seepeale otsustasid Mečiar ja Klaus Tšehhoslovakkia jagada kaheks eraldi riigiks, 1993. aastal sai Mečiar nüüd iseseisva Slovakkia peaministriks. Tema valitsemisstiil muutus üha autoritaarsemaks.
1994. aastal valiti ta peaministriks tagasi, kui HZDS võitis parlamendivalimised ja moodustas koalitsiooni vasakradikaalse Slovakkia Töölisteühenduse (ZRS) ja äärmusparempoolse Slovakkia Rahvusparteiga (SNS). Kuigi ta toetas Slovakkia liitumist Euroopa Liidu ja NATOga, siis tema autoritaarse valimisstiili tõttu jäi Slovakkia liitumiskõnelustelt kõrvale, samas kui Slovakkia naabrid ja Visegrádi grupi partnerriigid - Poola, Tšehhi ja Ungari said 12. märtsil 1999 NATO liikmeteks. Euroopa Liidu liikmelisuse osas kutsuti Poola, Tšehhi ja Ungari liitumiskõnelustele 12. detsembril 1997, kuid Slovakkia jäi kõrvale.
1998. aasta parlamendivalimistel tuli esimeseks jälle HZDS, kuid kaotas 18 kohta, saavutades vaid ühekohalise enamuse Slovakkia Demokraatliku Koalitsiooni (SDK) ees. HZDS ei suutnud koalitsiooni moodustada ja seega Mečiar enam peaministriks ei saanud, tema asemal sai peaministriks Mikulaš Dzurinda.
1999. aastal kandideeris Mečiar Slovakkia esimestel presidendi otsevalimistel, kuid kaotas Rudolf Schusterile.
2002. aasta parlamendivalimistel peeti Mečiari favoriidiks, kuigi arvati, et kui ta valimised võidab, kaotab Slovakkia Euroopa Liidu liikmelisuse võimaluse. HZDS tuligi esimeseks, kuid võitis vaid 36 kohta 150st, ning Dzurinda jätkas peaministrina.
2004 kandideeris Mečiar uuesti presidendiks, kuid jäi alla oma endisele liitlasele Ivan Gašparovičile. 2006. aasta parlamendivalimistel võitis HZDS vaid 15 kohta. Kuigi HZDS kaasati valitsuskoalitsiooni, siis Mečiari ise mitte. Ta keeldus kandideerimast 2009. aasta presidendivalimistel ja 2010. aasta parlamendivalimistel sai HZDS ainult 4.32% häältest, jäädes parlamendist välja. 2012. aasta parlamendivalimistel ei saavutanud HZDS isegi 1 protsenti häältest ja 2014 läks laiali.
Isiklikku
Vladimír Mečiar on abielus, tema abikaasa Margarita Mečiar on arst; neil on neli last.
Kuumi
Kuumi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Pidula-Kuusiku
Pidula-Kuusiku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.