cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Buber
Dialoogifilosoofia
Vabadus on inimese läbimurre iseenda juurde, Jumalaga suhtlemise juurde. Mina-Sina-suhtes, mida iseloomustab tegev armastus Teise vastu, saabki teoks tõeline läbimurre iseendani, oma ürgolemuseni.
Filosoofiline antropoloogia
Raamatus "Inimese probleem" tegeleb Buber filosoofilise antropoloogiaga. Ta eristab inimkonna ajaloos kindluse ja ebakindluse perioode kosmoses. Kreeklastele oli maailm kinnine ruum. Kui Platonil on inimene külaline võõrsil, siis Aristotelesel on inimesel juba oma elupaik maailma kojas. Et inimene ei ole kodutu, siis antropoloogilist probleemi ei tekigi. Aristotelesel räägib inimene endast kolmandas isikus, olles iseenda jaoks vaid "juhus". Esimeses isikus hakkas inimene rääkima alles Augustinusel. Aristotelese ühtne maailm on lõhestunud valguse ja pimeduse riigiks. Inimene on nende vahel jagatud, olles nii võitlusväli kui ka võitluse hind. Pärast Augustinust ehitab üksildasele hingele uut kosmilist kodu usk. "Selle maailmapildi skeemiks on rist, mille pikipuu, lõplik ruum taevariigist põrgusse läbib inimese südame, põiktala aga sümboliseerib lõplikku aega maailma loomisest aegade lõpuni, kusjuures keskpaik, Kristuse surm, on täpselt ruumi keskel, vaese patuse südames, kattes seda kinni ja lunastades." Inimene on jälle kaitsetu ja kodutu ning küsib jälle üksinduses Blaise Pascali suu läbi. Pascalile vastab Kant: "See, millega sa kohtud maailmas ja mis sind kohutab, maailma ruumi ja maailma aja saladus, on sinu enda maailmataju ja sinu enda olemasolu saladus." Hegel püüab ehitada inimesele uue kodu ja anda talle uue kindluse. Hegel ehitab seda ajas, mis on kõige oleva kõrgeim jõud ja millele inimese reaalsus on võõras. Hegeli mõjusfääris tekib Marxi ajalooline õpetus. Kuid "inimliku otsuse kui sündmuse ja saatuse, sealhulgas ka inimliku sündmuse ja saatuse probleemid siin üldse ei eksisteeri." Nietzsche näeb inimese mitte olemist, vaid saamist, katset, kobamist, eksimist, isegi mitte olendit, vaid olendi mustandit: inimene on midagi voolavat ja plastilist, temast saab teha mida tahes. Üksildasel inimesel ei jää muud üle kui püüda intiimselt suhelda iseendaga. Heidegger püstitab küsimuse inimese olemasolust seoses olemisega. Kuid Heideggeri olemasolu on monoloogiline. Scheler väidab, et meie ajal inimene enam, ei tea, mis ta on, kuid samal ajal ei tea ka seda, et ta ei tea. Kui Heidegger vaatleb reaalse inimese asemel matafüüsilist homunkulust, siis Scheler püüab näidata inimese olemust filosoofi mustri järgi. Buberi järgi on inimeksistentsi fundamentaalseks tõsiasjaks mitte üksik inimene kui niisugune, vaid ühisus kui niisugune. See fundamentaalne tõsiasi on inimese side inimesega. Seal toimuvad reaalsed sündmused, dialoog ja õppetunnid. Pimedas saalis tekib kahe teineteisele võõra kuulaja vahel, kes ühesuguses puhtuses ja ühesuguse intensiivsusega kuulavad Mozarti helisid, vaevalt tuntav ja sellegipoolest elementaarne dialoogiline side, mis kaob, niipea kui tuled süttivad.
Kurjus saab inimese tegudes tegevalt realiseeruda ainult juhul, kui ta "paadub kurjuses", püüdmata seda ületada, pöörates kogu oma olemuse headuse, Jumaluse poole. Kurjus inimeses on omamoodi alaväärsuskompleks, kadeda iseloomu, jõuetu meeleheite produkt. Tõeliselt õilis inimene elab maailmas alati oma südametunnistusega, seega Jumalaga. Ta ei tunne kurjust, sest peab Jumalat meeles.
Religioonifilosoofia
Jumal ootab inimeselt Tema töö lõpuleviimist ja maailma pühitsemist.
Buberi religioonifilosoofia juured ongi tema hassidismiuuringutes ja dialoogifilosoofias. Usu ürgalus on inimese ja Jumala vaheline ürgsuhe, mis ei nõua mingit vahendajat. Buber jätab kõrvale dogmad ja judaismi Seaduse, et miski ei häiriks seda lihtsat ja tugevat Mina-Sina suhet Jumala ja inimese vahel.
Samal ajal pöördub Buberil teoloogia näoga inimese poole, sest inimese dialoog Jumalaga paneb kõik väited Jumala kohta ütlema midagi inimese kohta.
Jumala ja Iisraeli vahelises dialoogis pöördub Jumal inimese poole ja inimene võtab kuulda Jumala Sõna. Dialoogilist suhet mõistetakse Piiblis inimese ja Jumala vahelise eksistentsiaalse kohtamisena. Hiljem avastas Buber, et dialoogiprintsiipi on juba kasutanud hassiidi targad, kes rõhutasid Jumalaga kohtumise vahenditust ja spontaansust, avatust Jumalale ja otsest kontakti Temaga.
Buber vaatleb Vana Testamendi religiooni arengut Jumalariigi idee järkjärgulise süvenemisena. Buber osutab teokraatliku printsiibi paradoksile: kõrbest tulnud kangekaelne rahvas alistub vabalt Issanda ülemvõimule. "Kuulekus Kõrgemale jõule ei tunne loomu poolest sundust: selle olemasolu igal hetkel määrab selle inimese usu kindlus, kes väljendas kuulekust."
Raamatus "Kaks usuviisi" vastandab Вuber judaustliku usu kui ustavuse (emuna) kreeka usumõistele (pistis; usk kui veendumus), mis olevat omane kristlusele. Emuna on kogu kogukonna tahteakt, pistis aga on Buberi järgi isiklik maailmakaemus. Kristlikud teoloogid on vastanud, et apostel Pauluse teoloogias on isiklik usk ühtlasi Jumala rahva, Kiriku usk.
Paljud Buberi teesid on lähedased kristlusele ning neid on kasutanud eri konfessioonide teoloogid. Buber ise tunnistas Vana ja Uue Testamendi vahelist seost ja hindas kõrgelt Jeesuse Kristuse isiksust. "See tõsiasi, et kristlus on näinud ja näeb temas Jumalat, on mulle alati tundunud ülimalt tõsise faktina," kirjutab ta "Kahes usuviisis". Teisal väljendab ta veendumust, et «juudi kogukond oma taassünni protsessis hakkab hindama Jeesust mitte üksnes oma religiooniajaloo suure isiksusena, vaid ka selle sajandite jooksul aset leidnud messianismi arengu kontekstis, mille lõppeesmärgiks on lunastus."
Nikolai Berdjajev nimetas Buberit ebatavaliselt heaks inimeseks.
Tsitaate
"...Jumal lõi maailma. Ta lõi selle enda poolt, et te saaksite seda Temale lähendada. Võtke maailm vastu kogu oma olemusega ja te võtate vastu Tema. Selles on tema arm. Kui tahate uskuda, siis armastage."
Kirjast Mahatma Gandhile: "...Käsk on jäänud meiega. Ja täna on selle nõuded veel pakilisemad kui kunagi varem. Meil on tarvis oma maad, et seda käsku täita; meil on tarvis vabadust, et omaenda elu korraldada; mitte mingeid katseid ei saa ette võtta võõral maal ja võõraste seaduste võimu all. Ei saa olla, et meid jäetakse ilma õigusest oma maale ja eneseteostuse vabadusele..."
"Küsimus: Meil on kästud armastada oma ligimest nagu iseennast. Kuidas ma saan seda täita, kui minu ligimene teeb mulle kurja? Vastus: Neid sõnu tuleb õigesti mõista. Armasta oma ligimest kui midagi, mis oled sina. Sest kõik hinged on üks. Iga hing on säde ühest, algsest hingest, mis on seesmiselt omane kõikidele hingedele, nagu sinu hing on kohal kõikides sinu keha osades. Võib juhtuda nii, et sinu käsi eksikombel lööb sind ennast. Kas see tähendab, et sa võtad kepi ja hakkad oma kätt mõistmatuse eest peksma, tehes endale sellega veel rohkem valu? Nõnda on lood ka ligimesega: tal on ju sinuga üks hing, ja kui sa hakkad teda ebamõistlikkuse eest karistama, teed sa haiget iseendale."
Isiklikku
1899. aastal sai Buber Zürichis tuttavaks oma tulevase abikaasa Paula Winkleriga, kes oli pärit Münchenist. Paula oli germanistikaüliõpilane ja kirjutas Georg Munki varjunime all. 1900. aastal sündis poeg Rafael ja 1901. aastal tütar Eva. 1958. aastal Paula suri.
Tiit Madisson
pisi|Tiit Madisson (2008)
Tiit Madisson (sündinud 4. juunil 1950 – 21. juuni 2021 ) oli Eesti vabadusvõitleja, kirjanik ja poliitik. Ajakirjanduses (eriti Rootsis elades) kasutas ta ka pseudonüümi Silver Ronk.
Ta oli maailmavaatelt, nagu ta teatas 2009. aastal ERSP kodulehel, rahvussotsialist. Ta oli tuntud ka Iisraeli kritiseerijana; tema raamatud "Maailma Uus Kord", "Holokaust" ja "Lihula õppetund" esindavad holokaustirevisionistide vaateid.
Ta oli 1970. aastate keskpaigas hipide liikumise üks organisaatoreid Eesti NSV-s.
Madisson oli aastatel 1980–1986 NSV Liidu poliitvang, viibis neli aastat Permi oblastis poliitilise vangina vangilaagrites VS-389/37 ja VS-389/36 ning seejärel asumisel Ida-Jakuutias (Kolõmal). Pärast vabanemist asutas ta 15. augustil 1987 rühmituse MRP-AEG. Hirvepargi miitingu järel, mille üks eestvedajaid ta oli, saadeti ta 1987. aasta septembris NSV Liidust välja.
Madisson elas aastatel 1987–1990 Rootsis, tegi kaastööd Raadio Vaba Euroopale ja osales Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse tegevuses.
1990. aastal naasis ta Eestisse, kus osales poliitilises tegevuses ning oli Eesti Kongressi ja Eesti Komitee esimese koosseisu liige.
Aastal 1995 määrati EMEX-is töötanud Tiit Madissonile ametiseisundi kuritarvitamise eest karistus üks aasta tingimisi vabadusekaotust kaheaastase katseajaga ja firmale tekitatud rahalise kahju (210 280 krooni) hüvitamine. Järgmine kohtuaste tühistas kahjunõude, kuid jättis muus osas algse kohtuotsuse jõusse. 1996. aastal mõistis kohus Madissoni "süüdi selles, et ta 1996. a. maikuus, olles rahulolematu kujunenud olukorraga Eestis, hakkas Kaitseliidu liikmena ette valmistama sõjaväelist riigipööret ning asus selleks looma vastavaid tingimusi" ja "otsis kaasosalisi oma plaanide ja ideede elluviimiseks". Madissoni karistati 2-aastase vabadusekaotusega, millele liideti veel kaks kuud, kuna uus kuritegu oli toime pandud varasema tingimisi karistuse katseajal. Riigikogu vabastas Madissoni 13. novembril 1997 vastu võetud amnestiaseaduse alusel ennetähtaegselt.
Aastatel 2002–2005 oli ta Lihula vallavanem. Tema algatusel püstitati Lihulas 20. augustil 2004 monument "60 aastat Eesti kaitselahingutest", mis teisaldati 2. septembril Juhan Partsi juhitud Eesti valitsuse korraldusel.
2010. aasta septembris asus Madisson koos abikaasaga elama Hispaaniasse. 2016. aasta augustis naasis ta Eestisse.
Erakondlik tegevus
Aastatel 2001–2002 oli Tiit Madisson Eesti Keskerakonna liige, kuid astus sealt välja, kui Keskerakond astus valitsusse Eesti Reformierakonnaga. 2006. aastal astus ta Eesti Rahvuslikku Liikumisse ja Eesti Iseseisvusparteisse. 10. augustil 2009 teatas ta koos Roman Ubakivi ja Robert Villiga ERSP Taasasutava Kogu loomisest.
Mälestuse jäädvustamine
Reedel, 2022. aasta 2. septembri õhtupoolikul, avatakse Lihulas mälestusmärk Tiit Madissonile.
Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus ja tal on kolm last. Alates 1983. aastast oli ta katoliiklane ja Madisson maeti 2. septembril 2021 Lihula kalmistul katoliku matuseteenistusel.
Ordžonikidze
Ordžonikidze võib tähendada mitut asja.
Salu (Saaremaa)
Salu küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Jaani kihelkonnas.
Smash Mouth
pisi Smash Mouth on Ameerika Ühendriikide rokkansambel San Josest Californiast.
Bänd loodi aastal 1994 ja selle koosseisu kuulusid algselt Steve Harwell (peavokaal), Kevin Coleman (trummid), Greg Camp (kitarr) ja Paul De Lisle (basskitarr).
Nende tuntumad laulud on "Walkin 'on the Sun" (1997), "All Star" (1999), "Then The Morning Comes" (1999) ja kaver The Monkees'i loost "I'm a Believer" (2001).
Stavanger
Stavanger on linn Norras, Rogalandi maakonna keskus. Asub Boknfjordi ääres. Asula on kokku kasvanud lõunas asuva Sandnesiga, moodustades Stavanger/Sandnesi asula.
Stavanger on laevaehituse ja naftatööstuse keskus. Stavangeris asub Statoili peakorter.
Linna paikneb Norra vanim toomkirik, 12. sajandist pärinev Stavangeri toomkirik.
Stavanger oli 2008. aasta Euroopa kultuuripealinn.
Jalgpalliklubi Stavangeri Viking mängib Norra kõrgliigas.
Ajalugu
Stavangeri rajamise aeg pole kindlalt teada. 11. sajandil oli Stavanger juba keskus, kuid linnaks saab teda õieti nimetada alles alates Stavangeri toomkiriku rajamisest. Toomkiriku ehitamist alustas 1125. aastal piiskop Reinald. Algaegadel oli Stavanger oluline põhiliselt Stavangeri piiskopkonna keskusena; piiskopkond hõlmas Rogalandi, Agderit, Hallingdali ja Valdresi. 12. sajandi lõpuks sai linn tasapisi ka haldus- ja majanduskeskuseks.
Must surm laastas ka Stavangeri. 1425 sai ta siiski alevi (kjøpstad) privileegid, omavalitsuse ja kauplemisõiguse. Reformatsiooni ajal konfiskeeris Taani siit katoliku kiriku varad, kuid Stavanger säilis tähtsa usulise keskusena veel luterliku ajastu alguses.
Tõeline kriis linna arengu saabus XVII sajandil. 1633 põles 2/3 linnast maha. 1671 käskis Taani kuningas Christian V viia piiskopiameti ja halduskeskuse Stavangerist ära, uude keskusse Christianiasse. 1680 otsustati Stavangeri linn hoopiski kaotada. 1690 saadi aleviõigused tagasi, kuid piiskop tuli uuesti Stavangerisse alles 1925. aastal.
18. sajandi lõpul oli Stavanger veel väikelinn alla 2500 elanikuga. 1809 oli aga Stavangeri elus pöördepunkt. Linna lähedale merre ilmus ennekuulmatul hulgal heeringaparvi ja nende püük sai nüüd peamiseks elatusallikaks kuni 1880. aastani, mil heeringad jälle kadusid. Esimene kalakonservitehas asutati 1873.
Aruküla (täpsustus)
Aruküla on mitme Eesti koha nimi.
Mõisad:
Mõisted, mis sisaldavad nimetust Aruküla:
Suur-Pahila
Suur-Pahila küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Viruküla–Riisipere tee
Viruküla–Riisipere tee (registrinumbriga 11165) on 3,6 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas.
Tee saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee kahekümne kolmandal kilomeetril Kivitammi külas. Tee kulgeb läbi Kivitammi, Vilumäe ja Madila küla ning Riisipere aleviku. Tee lõpeb Riisipere–Nurme tee kolmandal kilomeetril Riisipere alevikus.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee, Riisipere alevikus mustkattega tee. Tee klass pole määratud. Liiklussageduse kohta andmed puuduvad. Kiiruspiiranguid teel pole. Riisipere alevikus on tee valgustatud.
Pieter Bergsma
pisi|Pieter Bergsma (1974) Pieter Bergsma (21. juuni 1927 Wartena – 21. juuni 2012 Terwispel) oli Hollandi kabetaja.
Kokku osales ta Hollandi meistrivõistlustel 18 korda ning võitis need 1968. aastal. Lisaks sellele pälvis ta veel kolm hõbedat (1954, 1963, 1971) ning kaks pronksi (1951 ja 1974). Euroopa meistrivõistlustel oli ta kaks korda neljas (1971 ja 1974).
Dešifreerimine
Dešifreerimine (prantsuse keeles déchiffrer) on tegevus, mille käigus šifreeritud info muudetakse arusaadavaks.
Mõnikord mõeldakse dešifreerimise all tundmatute või vähetuntud kirjamärkide väljalugemist.
Międzyrzecz
Międzyrzecz (saksa Meseritz) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas, Międzyrzeczi maakonna ja Międzyrzeczi valla halduskeskus. Międzyrzecz asub Gorzów Wielkopolskist umbes 40 km lõunakagus.
Asulat on esmamainitud 1005. aastal, linnaõigused sai enne 1259. aastat. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Międzyrzecz 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Tagasi Poolale läks linn 1945. aastal.
2001. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused
2001. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused  olid 8. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 9. - 11. märtsini MEO Arenal Lissabonis.
Võistlustel osales kokku 510 sportlast 136 riigist.
1987. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused
thumb|250px|[[RCA Dome]] 1987. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 1. ametlikud sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 6.–8. märtsini Indianapolises. Need olid esimesed ametlikud sisemaailmameistrivõistlused, kuigi juba kaks aastat varem Pariisis toimunud võistlustel jagati ka MM-medaleid.
Oru mõis (Jõhvi)
Oru mõis (saksa keeles Orro) oli poolmõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Toila valda.
Mõisa peahoonet kutsutakse Oru lossiks.
Demökoloogia
Demökoloogia ehk populatsiooniökoloogia (Schwerdtfeger 1963: 13–14) on ökoloogia haru, mis uurib organismide populatsioone ja nende keskkonnaoludest johtuvat dünaamikat.
Metsamajandus
Metsamajandus on metsanduse haru, mis tegeleb metsade majandamisega: metsa uuendamise, kasvatamise, kasutamise ja kaitsega.
Metsa kasutamine on puiduvarumine, vaigutamine, dekoratiivmaterjali (sh urvad, samblikud, samblad, metsalilled, jõulukuused, suvistekased), ravimtaimede, luua- ja vihaokste, punutisevitste, puukoore (sh korgi, kasetohu, niine jt), okaste, kase- ja vahtramahla varumine, seente, marjade, puuviljade, pähklite, seemnete, tõrude ja käbide korjamine, metsa kasutamine looduskaitseks, riigikaitseks, jahinduseks, teadus- ja õppetööks, rekreatsiooniks (sh sportimine, loodusfotograafia, aja veetmine jne), kahjulike mõjude leevendamiseks (müra, heitgaaside, haisu, valgusreostuse, erosiooni, maalihete, tugevate tuulte jne tõkestamiseks), loomade karjatamiseks, mesinduseks (sh metsmesinduseks) ja religioosseks tegevuseks.
Metsakaitse hõlmab tegevusi võitluseks metsi kahjustavate teguritega (haigused, putukkahjurid, ulukite rüüsted, metsatulekahjud, üleujutused, liigne rekreatiivne koormus, keskkonna saastatus (happevihmad, kohati ka leeliselised pinnaveed jne). Järjest rohkem peab metsakaitse otsima abinõusid ka  prahistamise, geneetiline vaesumise,  ebasoovitavate geenidega saastumise ja invasiivsete  võõrliikide sissetungi vastu.
Suur-Rahula
Suur-Rahula küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Pöide kihelkonnas.
Kirjakandja
pisi|[[Renate Niethammer, "Maapostiljon Kolbergis" (1974)]]
Kirjakandja ehk postiljon on töötaja, kes toimetab eraisikutele ning firmadele kätte neile suunatud posti (kirjad, postkaardid, ajakirjad, ajalehed, arved jne).
Postiteenuste osutamisega tegelevad posti- ja kullerifirmad, Eestis tegeleb sellega põhiliselt Eesti Post.
Turba–Lehetu tee
Turba–Lehetu tee (registrinumbriga 11166) on 5,1 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas.
Tee saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee kahekümne viiendal kilomeetril Virukülas. Tee kulgeb läbi Viruküla, Nurme ja Lehetu küla ning Turba aleviku. Tee lõpeb Lehetu küla südames.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Teega ristub neljandal kilomeetril Lehetu–Nurme tee, viiendal kilomeetril Ellamaa–Lehetu tee.
Turba alevikus on tee mustkattega. Kuni Lehetu–Nurme teeristini on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Edasi teekatte kohta info puudub. Tee klassi kohta info puudub. Liiklussageduse kohta teel andmed puuduvad. Kiiruspiirangud on Turba alevikus (40 ja 50 km/h). Samas on ka tee valgustatud.
Henning Koppel
Henning Koppel (8. mai 1918 – 27. juuni 1981) oli Taani kunstnik ja kujundaja. Enim tuntakse teda Teise maailmasõja järgsetel aastatel Georg Jenseni heaks tehtud töö eest, kuid ta on ka kujundanud portselani (Bing & Grøndahl, klaas (Holmegaard) ja lampe (Louis Poulsen & Co).
Mendelejevski rajoon
Mendelejevski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Mendelejevski linn.
Rajoonis on 1 linn ja 14 külaasundust, kus on kokku 36 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 30 273. 2010. aasta seisuga olid elanikest 52,8% tatarlased, 35,6% venelased, 4,4% udmurdid ja 4% marid.
Punk
pisi|Punkarid Tartus Pirogovi pargis 2016. aasta kevadel. Punk on individualistliku anarhismi alaliik, subkultuur, mis väljendub muusika, filmikunsti, kirjanduse ja kujutava kunsti kaudu. Pungi harrastaja on punkar.
Muusikas on punk tihedalt seotud punk-rock ' iga. Pungi kui subkultuuri juured on avangardkunstis, püüdes maailma šokeerida. Mõistet "punk rock" tarvitati esimest korda 1960. aastate keskpaigas USA-s, tähistamaks briti roki invasiooni tulemusel ja tuules tekkinud bände, milliseid tekkis suuremates keskustes nagu seeni pärast vihma. Tihtipeale olid just need bändid oma rohmakavõitu pillikäsitlusega suunanäitajad uutele radadele, nagu psühhedeelne rokk. Üleriigilist kommertsedu nad ei saavutanud, kuid seda enam jäädvustasid nad end kohaliku muusikaelu annaalidesse.
Päris punkliikumise alguseks võib pidada aastat 1974, kui New Yorgi klubis CBGB hakkasid korrapäraselt esinema Ramones, Television, Blondie ja teised bändid, kelle musitseerimisoskus oli reeglina vilets; põhirõhk oli pandud laulusõnadele.
Taaliku
Taaliku küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Jaani kihelkonnas.
Seal asub Taaliku sadam.
Eugen Ruge
Eugen Ruge (sündinud 24. juunil 1954 Venemaal Sverdlovski oblastis Sosvas) on saksa kirjanik, filmirežissöör ja tõlkija.
Eugen Ruge isa oli SDV ajaloolane Wolfgang Ruge, marksist, kes oli asunud pärast Adolf Hitleri võimuletulekut koos vanematega elama Nõukogude Liitu ning viibis 15 aastat kinnipidamisel Sosva vangilaagris.
Kaheaastaselt asus Eugen Ruge koos vanematega elama Ida-Berliini.
Ta õppis Berliini Humboldti Ülikoolis matemaatikat ning oli seejärel SDV Teaduste Akadeemia teadustöötaja.
1986. aastal asus Ruge tegutsema kirjaniku, dokumentalisti ja stsenaristina. 1988. aastal emigreerus ta Lääne-Saksamaale.
2011. aastal ilmus Ruge autobiograafiliste sugemetega debüütromaan "Kahaneva valguse aegu" ("In Zeiten des abnehmenden Lichts"), mis kajastab SDV ajalugu ühe perekonna saatuse kaudu. Romaanile anti Saksa Raamatuauhind.
Biograafiad (D)
Biograafiad (D) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab D-tähega.
Da
Vaata Biograafiad (Da)
De
Vaata Biograafiad (De)
Di
Vaata Biograafiad (Di)
Do
Vaata Biograafiad (Do)
Du
Vaata Biograafiad (Du)
Tagavere
Tagavere nime kannab Eestis mitu kohta:
Pajusi valla vapp
thumb|Pajusi valla vapp Pajusi valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pajusi valla vapp.
Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1997.
Vapi kirjeldus
Kaldjaotusega paremalt poolitatud sini-rohelisel kilbil laineline tala saatena lainelised vardad vaheldumisi asetsevate ringide ja ovaalidega (pajuoksad) 1+1, kõik hõbedased.
Põhjendus
Hõbedane laineline tala sümboliseerib valla territooriumit läbivat Põltsamaa jõge; stiliseeritud hõbedased pajuoksad meenutavad valla nime – Pajusi. Vapi sinine värvus on puhtuse ja vaimsuse, samuti kodumaa taeva võrdkuju; roheline on lootuse, looduse ja põllumajanduse – valla elanike peamise põlise tegevusala sümbol.
Lehetu–Nurme tee
Lehetu–Nurme tee (registrinumbriga 11168) on 6,2 km pikkune kõrvalmaantee Saue ja Märjamaa vallas.
Tee saab alguse Turba–Lehetu tee neljandal kilomeetril Lehetu külas. Tee kulgeb läbi Lehetu, Nurme ja Pajaka küla. Tee lõpeb Riisipere–Nurme tee ja Vaimõisa–Nurme tee ristumisel Pajaka külas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 7 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Varese ja Nurme.
Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussageduse kohta teel andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
REALbasic
REALbasic (RB) on BASIC perekonda kuuluv objektorienteeritud programmeerimiskeel ja integreeritud arenduskeskkond, arendatud ja turustatud REAL Software poolt Microsoft Windows, Linux ja Mac OS X operatsioonisüsteemidele.
Šifreerimine
Šifreerimine on tegevus, mille käigus info muudetakse arusaamatuks neile, kelle eest seda varjata püütakse.
Üks võimalus teksti šifreerimiseks on kirjamärkide asendamine tähtedega, numbritega või nende kombinatsioonidega, kasutades teatud koodi (šifrit). Näiteks sõna "kuu" võib šifreerimisel omandada kuju "kk ol ol" või "255" vms.
Dešifreerimine
Dešifreerimine on tegevus, mille käigus info muudetakse olemasolevate parameetrite ja reeglite alusel arusaadavaks tekstiks ning informatsiooniks.
Tööjaam
pisi|[[SGI O2 Workstation]] Tööjaam (inglise keeles workstation) on teaduslike ülesannete täitmiseks mõeldud arvuti. Peamiselt saab neid kasutada üks inimene korraga ning nad on ühendatud kohtvõrku. Terminit "tööjaam" on kasutatud üsna vabalt, et viidata suurarvutitest kuni võrku ühendatud personaalarvutiteni, kuid enamjaolt kasutatakse terminit, et viidata riistvaragrupile, mida pakuvad mitmed spetsialiseerunud tootjad nagu Sun Microsystems, Silicon Graphics, Apollo Computer, DEC ja IBM, mis avas ukse 3D-animatsiooni maailma 1990. aastate lõpus.
Tööjaamad pakkusid suuremat jõudlust kui tavalised personaalarvutid, eriti seoses keskprotsessori ja graafikaprotsessori, mälumahu ja paralleelarvutuse võimekuse poolest. Tööjaamad olid optimeeritud visualiseerimiseks ja selliste keerukate andmehulkade käsitlemiseks nagu neid esineb 3D-mehaanika disainis, insenersimulatsioonides, animeerimisel ja piltide renderdamisel. Tüüpiliselt on nad üles seatud nagu tavalised lauaarvutid suure eraldusvõimelise ekraaniga, minimaalselt klaviatuuri ja arvutihiirega, kuid mõnel juhul ka mitme ekraaniga, digitaallauaga, 3D-hiirega jne. Tööjaamad olid esimesed arvutid turul, mis võimaldasid arenenumate lisade kasutamist.
Personaalarvutite kasvav võimekus 1990. aastate lõpus on kaotanud selge vahe tehniliste ja teaduslike tööjaamade vahel. Tööjaamad hõivasid turul patenteeritud riistvara, mis muutis neid selgelt eristatavateks personaalarvutitest näiteks: IBM kasutas RISC baasil toodetud keskprotsessoreid oma tööjaamadel ning Inteli x86-protsessoreid oma äriklassi/tavakasutaja arvutites 1990. ja 2000. aastatel. 2000. aastate alguses on erinevus aga kadunud, sest tööjaamades on kasutusel rohkesti kohandatud riistvata, mis on toodetud suurte personaalarvutite tootjate poolt nagu Dell, HP ja Fujitsu.
Päritolu ja arendus
Esimene arvuti, mida võib nimetada tööjaamaks oli IBM 1620, mis oli väike teaduslik arvuti, mida oli võimalik kasutada interaktiivselt ühel inimesel, kes istus konsooli taga. IBM 1620-t esitleti 1960. aastal. Omaseks tunnusjooneks oli, et arvutis puudusid aritmeetikalülitused. Selleks et sooritada liitmistehteid, vajas arvuti mälutabelit, kus olid kirjas kümnendarvude liitmisreeglid. Sellega hoiti kokku kuludes, mis võimaldas IBM-il 1620 odavalt toota. Arvuti koodnimeks oli CADET ja algul oli seda võimalik rentida 1000 dollari eest kuus.
1965. aastal esitleti IBM 1130-t, mis oli 1620 järeltulija. Mõlemad süsteemid olid võimelised jooksutama koodi, mis oli kirjutatud Fortranis ja muudes keeltes. Mõlema arvuti mõõtmed olid võrreldavad kirjutuslauaga. Nendele oli võimalik lisada kõvakettaid, printereid ja paberist perfokaarte sisenditesse/väljunditesse. Mõlemal oli standardis kaasas konsool trükimehhanism.
Lispi arvutid, mis töötati välja 1970. aastate alguses, olid teerajajad mitmele põhimõttele, mis defineerisid tööjaama arvutit, sest nad olid suure jõudlusega, võrguühendusega, ühele kasutajale mõeldud suure intensiivsusega kasutamiseks. Lispi arvutitega tegid 1980. aastate alguses head äri sellised ettevõtted nagu Symbolics, Lisp Machines, Texas Instruments. Esimene arvuti, millel oli suur eraldusvõime ja disainiti ühele kasutajale, oli Xerox Alto, see arendati Xerox PARC-is 1973. aastal. Lisaks eelnimetatule arvatakse varaste tööjaamade hula ka Terak 8510/a (1977), Three Rivers PERQ (1979) ja hilisemat Xerox Stari (1981).
Populaarsuse kasv 1980. aastatel
32-bitiste mikroprotsessorite tulekuga 1980. aastatel lisandus juurde tööjaamade tootjaid, kaasa arvatud Apollo Computer ja Sun Microsystems, kes lõid UNIXi-põhised tööjaamad eelnimetatud arhitektuuri baasil. 1980. aastate keskpaiku saabunud RISC-tüüpi mikrokontrollerid võeti kiiresti omaks mitmete müüjate poolt. Tööjaamad olid valdavalt üsna kallid, tavaliselt maksid nad mitu korda rohkem kui tavalised arvutid ning vahel küsiti nende eest ka uue auto hinda. Seevastu maksid mõned mikroarvutid sama palju kui maja. Suuremad kulud olid tavaliselt tingitud kallimate juppide kasutamisest, mis olid kiiremad kui need, mis olid saadaval arvutipoodides. Kulukateks lisadeks olid ka sellised komponendid nagu kiired võrgukaardid ja kõrgetasemeline graafika, mis puudusid tavalistel arvutitel. Tööjaamade tootjate valmistatud süsteemidel olid tihti lisadeks väikearvutisüsteemi liidesed või kiudkanal kettasüsteem, kõrgetasemelised 3D-kiirendid, üks või mitu 64-bitist keskprotsessorit, suurel hulgal muutmälu ja hästi disainitud jahutus. Lisaks on tootjatel valdavalt välja töötatud head parandamise ja asendamise plaanid. Siiski kindlalt eristav joon tööjaama ja personaalarvuti vahel on kadumas, sest tarbijaühiskond on muutunud aina nõudlikumaks. See aga võimaldab tootjatel kasutusele võtta juba valmis juppe selle asemel, et neid ise arendada.
3M arvuti
pisi|[[NeXTstation graafika tööjaam aastast 1990]] pisi|[[Sony NEWS tööjaam 1280x1024 256-värvi kuvariga]] pisi|[[Silicon Graphics|SGI Indy graafika tööjaam]]
1980. aastate alguses pidi kõrgema klassi tööjaam täitma kolme M-i nõuet. Niinimetatud "3M-arvutil" pidi olema megabait mälu, megapiksline ekraan ja megaFLOPS arvutusjõudlust. Võrreldes tänapäevaga on see üsna tühine, kuid sellel ajal oli see suur aste võrreldes personaalarvutiga. Selle aja IBM-i arvutil oli mälu 16 kB, tekstikuva ja arvutusjõudlus 1 kiloFLOPS. Personaalarvutitel polnud lisasid nagu võrguühendus, graafikakiirendus ja kiired arvutisisesed andmeühendused.
Vähenevad trendid
Laialdane tööjaamades kasutatavate tehnoloogiate kasutuselevõtt personaalarvutites oli otsene tegur, mis muutis tööjaama, kui eraldi turuosa omava tootegrupi olemise mõttetuks. Seda muutsid järgmised omadused.
RISC protsessori baasil ehitatud tööjaamade allakäik
2009. aasta jaanuarist on kõikide RISC baasil ehitatud tööjaamade tootmine seisatud:
Tööjaama definitsioon
Suur osa lauaarvutite turul on arvutid, millest eeldatakse, et nad töötavad nagu tööjaamad, kuid kasutavad personaalarvutite operatsioonisüsteeme ja riistvara. Komponentide tootjad tükeldavad sageli oma tootevaliku ning müüvad kõrgema kvaliteediga komponente, mis on funktsionaalsuselt sarnased tavatarbija mudelite omadega, kuid on hoopis robustsemad ja parema jõudlusega. Tööjaama klassi kuuluval personaalarvutil võivad esineda järgmised tunnused:
Ellamaa jaama tee
Ellamaa jaama tee (registrinumbriga 11169) on kõrvalmaantee Saue vallas Ellamaa külas.
Tee pikkus on 0,9 km. Tee saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee 30. kilomeetril ja lõpeb Ellamaa raudteejaama juures. Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi, teele ei jää bussipeatusi.
Hugo Treffneri monument
pisi|Hugo Treffneri monument Tartus Hugo Treffneri monument asub Tartus Ülejõe pargis, Hugo Treffneri asutatud Hugo Treffneri erakooli (nüüdne Hugo Treffneri Gümnaasium) asukohal. Monumendi autorid on skulptor Mati Karmin ja arhitekt Tiit Trummal. Monument avati 25. mail 1997.
Jõgeva vapp
pisi|Jõgeva linna vapp
Vapp on kinnitatud novembris 1994.
Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil on hõbedane lainelõikeline palk, millest üleval kaks ja all üks kuldne ristikuleht.
1940. aastal ette valmistatud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on järgmine Jõgeva vapi kirjeldus: "Jõgeva linna vapiks kilbi rohelise välja keskel horisontaalne, hõbedane lainespalk. Selle peal, kilbipäisel, kaks kõrvuti asetsevat, ja all, kilbijalami keskel, üks kolmest lehest koosnev kuldne ristikheinaleht."
GSG 9
GSG 9 (saksa GrenzSchutzGruppe 9; 'Piirikaitsegrupp 9') on Saksamaa Föderaalpolitsei terrorismivastane eriüksus, mis moodustati 17. aprillil 1973.
Ajalugu ja nime saamine
Eriüksus otsustati luua pärast Müncheni massimõrva, kui päästeoperatsioon lõppes totaalse läbikukkumisega. Nimelt üritasid eriettevalmistuseta snaiprid ja politseinikud pantvange lennuväljal päästa. Tulemuseks oli, et mitmete vigade ja valearvestuste tulemusena said kõik pantvangid, viis pantvangistajat ja üks politseinik surma. Pärast tragöödiat oli Saksamaa politsei häbistatud, põhjuseks Iisraeli ja Saksamaa ajalooline suhe.
GSG loomine kohtas alguses poliitikute vastuseisu, sest seda peeti SSi loomise katseks. Üksus otsustati siiski luua, aga erinevalt SS-ist: politsei koosseisu. Nimelt keelavad Saksamaa seadused sõjaväeüksuste kasutamise tsiviilisikute vastu. Eriüksus, mis koosneb politseinikest, lahendas selle probleemi Üksuse ametlikuks asutamiskuupäevaks sai 17. aprill 1973.
Üksus loodi Saksamaa Föderaalpolitsei koosseisu. Tollal kandis see nime Bundesgrenzschutz (Föderaalne Piirivalve Teenistus). Sellel oli 8 piirivalve gruppi ja loodav eriüksus sai üheksandaks. Kui 2005. aastal muudeti Föderaalne Piirivalve Teenistus Föderaalpolitseiks, otsustati GSG 9 nimi samaks jätta nime kuulsuse tõttu.
Operatsioonidest
GSG 9 esimene operatsioon toimus 1977. aastal ja see oli väga edukas. Eriüksus ründas koos Briti SASiga Palestiina terroristide hõivatud lennukit ja vallutasid selle. Operatsioon kestis 7 minutit ja selle käigus tapeti neljast hõivajast kolm, viga sai üks lennusaatja ja eriüksuslane. Enamus GSG 9 operatsioonidest on salastatud. On teada, et üksus on osalenud umbes 1500 operatsioonis ja relva on tulnud kasutada viiel korral.
Odraiva
Odraiva  ehk hordeool on silmalau serva higi- ja rasunäärmete äge mädane põletik. Põletikku tekitavad mikrovigastuse kaudu lauserva sisse tungivad bakterid. Lauserv hakkab punetama, tekib valulik sõlmeke, kuhu koguneb mäda; paari päeva jooksul mädasõlmeke avaneb ning haigus paraneb.
Odraiva raviks varases staadiumis on haige koha soojendamine või viina kastetud vatitikuga määrimine, mädasõlmekese tekkimise järel antibiootikumisalv. Rahvameditsiinis on levinud soovitus tekkivat odraiva kuldsõrmusega hõõruda või vastu villa soojaks hõõrutud kuldsõrmusega soojendada.
Sagedamini esineb odraiva lastel ning nõrgenenud immuunsusega inimestel.
Silmud
thumb|[[Cephalaspis tenuicornis. Joonistus.]] thumb|[[Merisutt (kuuluvus vaidlustatud)]] Silmud (Cephalaspidomorphi) on lõuatute rühm, mida enamasti käsitatakse selgroogsete või koljuste alamhõimkonna klassina, mille ainsad tänapäeval elavad esindajad on rühma Hyperoartia paigutatavad silmlased, kes on silmuliste ainus sugukond.
Enamik selle rühma esindajatest on välja surnud, teada on hulk fossiile silurist ja devonist.
Klassifikatsioon
1920. aastatel arvasid bioloogid Kiaer ja Stensiö esimesena sellesse rühma luukilbilised Osteostraci ja kilbitud ning silmlased, sest kõigil neil on üks selgmine "sõõre" (lihtne ninaava), mida nüüd nimetatakse nasohüpofüsiaalavaks (Kiaer (1924), Stensiö (1927)). Nimi on pandud luukilbiliste perekonna Cephalaspis ('peakilp') järgi. Selgroogsete süstemaatikas peeti lõuatuid lõugsuustest eraldi klaadiks ning lõuatud jagunesid Stensiö järgi rühmadeks Pteraspidomorphi (pihklased ja erikilbilised (Heterostraci) ja Cephalaspidomorphi (ühelt poolt silmulised ja kilbitud, teiselt poolt luukilbilised).
Enamik paleontolooge nõustus, et Cephalaspidomorphi selles koosseisus on monofüleetiline rühm, kuid mitte pihklaste kokkupanekuga erikilbilistega. 1970. aastateni arvati, et erikilbilised on suguluses pigem lõugsuustega, sest neil puuduvad rühmale Cephalaspidomorphi omased kohastumused ning neil on paarilised haistmiskapslid nagu lõugsuustel.
Pärast kladistika tekkimist avaldati rida uusi sugupuid. Kõik nad lähtusid sellest, et silmulised on kaotanud rea tunnuseid, sealhulgas paarilised uimed, välisskelett ja sensoorjoonekanalid. Gagnier (1993) avaldas esimese arvutiga saadud sugupuu, mis selle eelduse hülgas ning asetas kõik ostrakodermid (eksoskeletiga väljasurnud lõuatud) lähedamasse sugulusse lõugsuustega kui silmuliste ja pihklastega. Selle sugupuu järgi tuleb välja, et rühma Cephalaspidomorphi eristavaks tunnuseks peetud selgmine nasohüpofüsiaalava kas tekkis mitu korda või on selgroogsete ühine tunnus.
Enamik uurijaid peab nüüd lõuatuid parafüleetiliseks rühmaks, millest põlvnevad ka lõugsuused. Et lõugsuustel on silmudega ühiseid jooni, näiteks paarilised uimed, siis võivad lõugsuused põlvneda just silmudest (Cephalaspidomorphi).
Mõned bioloogid ei kasuta enam nimetust Cephalaspidomorphi, sest luukilbiliste ja kilbitute vahelised suhted on ebaselged ning ka sugulus silmlastega on vaidlustatud. Teised jälle arvavad sinna peale luukilbiliste veel mõned viimasega ilmses suguluses olevad rühmad, nagu galeaspiidid (Galeaspida) ja Pituriaspida, mida 1920. aastatel veel eriti ei tuntud.
Philippe Janvier' andmetel peetakse rühma Cephalaspidimorphi klaadiks, kuhu kuuluvad Arandaspida, Astraspida, Eriptychiida ja erikilbilised (Heterostraci).
Kõige laiemas mõttes arvatakse sellesse rühma Cephalaspidomorphi väljasurnud rühmad luukilbilised, galeaspiidid, Pituriaspida ja kilbitud ning Hyperoartia, kelle hulka kuuluvad ka praegu elavad silmulised.
Tagavere (Saaremaa)
Tagavere on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Ajalooliselt asus küla Jaani kihelkonnas.
Aastatel 1977–1997 olid Tagaverega liidetud Arju, Imavere, Kareda, Väljaküla, Kuninguste ja Salu küla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Külas tegutseb Tagavere raamatukogu.
Tagavere järgi on nime saanud Jaagarahu lademe Muhu kihistu Tagavere kihid.
Yayoi ajastu
thumb|Kann Yayoi perioodist Tokyo rahvusmuuseum Yayoi ajastu tähistab lõiku Jaapani ajaloos u 400 või 300 e.m.a kuni 300 m.a.j.
Maiad
Maiad (ka maajad) on indiaani rahvad, kes elavad Lõuna-Mehhikos ja Kesk-Ameerika põhjaosas.
Nimetus "maiad" hõlmab piirkonnas elavaid iseloomulike traditsioonide, kultuuri ja ajaloolise identiteediga keelesuguluses olevaid kogukondi ja etnoseid.
Hinnanguliselt elab piirkonnas 21. sajandi alguse seisuga kuus miljonit maiat. Guatemala, Lõuna-Mehhiko ja Yucatáni poolsaare, Belize'i ning Lääne-Hondurase maiad on suutnud alles hoida märkimisväärse osa oma muistsest kultuuripärandist. Osa neist on lõimunud asukohamaades valdava hispaniseerunud mestiitskultuuriga, teine osa säilitab traditsioonilist eluviisi ja emakeelt.
Yucatáni maiad
pisi|vasakul|Nefriitmask Campeche osariigist Üks suuremaid maiade rühmi elab tänapäeval Mehhikos Yucatáni osariigis ja sellega piirnevates Campeche ja Quintana Roo osariigis. Nad nimetavad endid maiadeks (jukateegi k. màaya, inglise k. Maya), ilma edasiste etniliste alljaotusteta, erinevalt näiteks Lääne-Guatemala mägipiirkondade maiadest. Nad kõnelevad keelt, mida keele kõnelejad ja Yucatáni elanikud nimetavad maiaks (jukateegi k. màaya, inglise k. Maya). Keeleteadlased ja antropoloogid kasutavad keele kohta nimetust jukateegi keel või jukateegi maia keel, et teha vahet teiste maia keeltega. See on tekitanud kohatise eksiarvamuse, nagu oleks etnilise rühma nimetus samuti jukateegi maiad, kuid seda nimetust kasutatakse vaid keele kohta. Jukateegi maia keel on üks maia keelkonna keeltest. Lisasegadust etnilise rühma nimetuse suhtes tekitab asjaolu, et maia naised, kes kannavad traditsioonilist riietust, nimetavad end mestiza 'deks, mitte màaya 'deks. Antropoloog Juan Castillo Cocom nimetab Yucatáni maiade rahvusliku eneseindentifitseerimise protsessi ethnoexodus 'eks. See tähendab, et enese rahvuslik identifitseerimine maiana on üsna muutlik, sõltub olukorrast ja seda ei väljendata mitte rahvusliku identiteedi loomiseks, vaid diskrimineeriva sotsiokultuurilise marginaliseerimise vältimiseks.
Yucatáni põliselanikud puutusid eurooplastega esmakordselt kokku aastal 1511, mil poolsaarel maabus grupp laevahuku üle elanud hispaanlasi. Meremees Gonzalo Guerrero olevat seal loonud perekonna ja hakanud tänapäeva Chetumali lähistel kohalike valitsejate nõunikuks. Järgnevad Hispaania ekspeditsioonid piirkonda toimusid aastatel 1517 Francisco Hernández de Córdoba juhtimisel, 1518 Juan de Grijalva juhtimisel ja 1519 Hernán Cortési juhtimisel. Aastatel 1528–1540 püüdis Francisco Montejo mitmel korral Yucatáni vallutada, kuid ei saavutanud edu. Tema pojal, Francisco de Montejo nooremal, ei läinud võimu ülevõtmine alguses paremini: Chichén Itzá juures positsioone hoides kaotas ta ühe päevaga 150 meest. Euroopast kaasa toodud haiguste levimine, Campeche ja Champotoni pärismaalastest sõdalaste massiline värbamine ning Xiu maiade ja Cocomi valitsejate vaheline vaen pööras olukorra lõpuks Francisco de Montejo noorema kasuks ja tõi kaasa Chichén Itzá langemise aastal 1570. Aastal 1542 alistus talle ka Yucatáni poolsaare lääneosa.
pisi|vasakul|[[Chichén Itzá]] Ajalooliselt jäi Yucatáni poolsaare idapoolne osa hispaania kultuurist vähem mõjutatuks ja lõimituks kui läänepoolne osa. Tänapäeval kõneleb Yucatáni poolsaarel (Mehhiko Campeche, Yucatáni ja Quintana Roo osariikides) jukateegi keelt 750 000 – 1 200 000 elanikku. Kolm korda niisama palju elanikke ei räägi pärismaist keelt, kuid on maia päritolu ja kannab iidseid maia perekonnanimesid, nagu Ak, Can, Chan, Be, Cantun, Canche, Chi, Chuc, Coyoc, Dzib, Dzul, Ehuan, Hoil, Hau, May, Tamay, Ucan, Pool, Zapo jt.
19. sajandil toimus suur Yucatáni maiade ülestõus, mida tuntakse Yucatáni Kastisõja nime all. See oli kaasaja suurimaid indiaani rahvaste ülestõuse. Ülestõusu tagajärjel tekkis ajutine maia riik Chan Santa Cruz, mida Briti impeerium tunnustas iseseisva riigina.
pisi|[[Francisco Luna Kan|Dr. Francisco Luna Kan on väga levinud perekonnanimega (Kan) maia]] Aastatel 1976–1982 oli Yucatáni kuberneriks valimiste tulemusena Francisco Luna Kan. Luna Kan sündis Méridas Yucatánil ja oli enne poliitilisi ameteid meditsiiniteaduste doktor, seejärel meditsiiniteaduse professor. Ta oli esimene täielikult maia päritolu kuberner tänapäeva Yucatáni poolsaarel (1920. aastate esimesel poolel oli Yucatáni kuberneriks pooleldi maia päritolu Felipe Carrillo Puerto). Tänapäeval leidub Yucatáni poolsaarel kümneid poliitikuid, sh rahvasaadikuid, linnapäid ja senaatoreid, kes on täielikult või osaliselt maia päritolu.
Mehhiko Riikliku geograafia- ja informaatikainstituudi andmetel on Yucatáni osariigis 2009. aasta seisuga 1,2 miljonit jukateegi keele kõnelejat, mis moodustab kõigist elanikest 59,5%. Seetõttu alustas Yucatáni osariigi kultuuriadministratsioon jukateegi keele grammatika ja häälduse kursuste andmist internetis.
Chiapas
Chiapas on üks Mehhiko piirkondi, mis jäi paljude aastate jooksul Mehhiko revolutsiooni reformidest puutumata. Zapatistide Rahvuslik Vabastusarmee, mis 1994. aasta jaanuaris alustas ülestõusu Mehhiko riigivõimu vastu, kuulutas end pärismaiseks liikumiseks. Liikumise kõige suuremad ja varasemad toetajad olid Chiapase maiad, osa neist toetab liikumist tänini.
Chiapases elavate maia rahvaste hulka kuuluvad mägedes elavad tsotsilid ja tseltalid, Las Margaritase linna ümber koondunud toholabalid ja džunglis elavad tšolid.
Esivanemate eluviisile kõige enam truuks jäänud maiade rühm on lakandoni maiad. Nad on väikesearvuline Lacandoni džunglis elav hõim, kes kuni 20. sajandi teise pooleni hoidus kontaktidest võõrastega. Lakandoni maiad on pärit Campeche/Peténi piirkonnast (Chiapase kirdeosast). Nad kolisid Lacandoni vihmametsa elama pärast 18. sajandi lõppu, tuhat aastat pärast Kolumbuse-eelse maiade tsivilisatsiooni kadumist (aasta 850 AD paiku).
Järgnevate kümnendite jooksul viis valitsus piirkonna enda kontrolli all hoidmiseks läbi mitmeid programme, kasutades maa jagamist poliitilise vahendina, millega võita erinevate campesino-gruppide lojaalsust. See jaga-ja-valitse tüüpi strateegia tõi kaasa suure rahulolematuse ja pinged elanike erinevate rühmade vahel piirkonnas.
Belize
Belize'is elavad maiad on koondunud Cayo, Toledo ja Orange Walki ringkonna ümber, kuid maiasid leidub kogu riigis. Riigis elavad Yucatáni maiad, kektšid ja mopanid.
Guatemala
pisi|Išili naised [[Nebajis Guatemalas]] Guatemalas moodustavad maia päritolu inimesed umbes 40% rahvaarvust. Arvuliselt suurimad ja traditsioonidest enam kinni hoidvad maiade kogukonnad elavad riigi lääneosa mägismaadel Baja Verapazi, El Quiché, Totonicapáni, Huehuetenango, Quetzaltenango ja San Marcose departemangudes. Nende departemangude elanikud on enamuses maiad.
Guatemala mägismaade maia hõimude hulka kuuluvad atšid, akateegid, tšuhhid, išilid, hakalteegid, kaktšikelid, kitšeed, mamid, pokomamid, pokomtšid, kanhobalid, kektšid, tsutuhilid ja uspanteegid.
Guatemala kagupiirkonnas, mis piirneb Hondurasega, elavad tšortid. Riigi põhjaosa madalmaadel Peténi piirkonnas elavad itsad, kelle keel on peaaegu välja surnud, kuid kelle metsaviljeluse tavad ja ravimtaimede kasutus võivad meile maia madalmaade eelkoloniaalse kasutamise kohta palju infot anda.
Guatemalas kestis koloniaalajastust pärinev pärismaiste elanike kohtlemine ebavõrdsete ja teisejärgulistena kuni 20. sajandini ja kauemgi. Selle tagajärjel säilisid paljud traditsioonilised kombed, sest ainus alternatiiv traditsioonilisele maia-elule oleks olnud siseneda hispaania koloniaalkultuuri ühiskonna kõige madalamal astmel. Just seetõttu kannavad paljud Guatemala maiad, eriti naised, jätkuvalt traditsioonilist rõivastust, mis oma detailides vastavalt nende kohalikule identiteedile erineb.
Guatemalas elavad maiad on tuntud eredavärviliste lõngast valmistatud kangaste poolest, millest tehakse keepe, särke, pluuse, huipil'eid ja kleite. Igal paigal on oma muster, selle järgi saab kohalik elanik rõiva kandja kodupaiga ühe pilguga kindlaks teha. Naiste riietus koosneb särgist ja pikast seelikust.
Maia kultuuripärand
Popol Vuh on kitšeekeelne kirjandusteos, mis on üks tähtsamaid säilinud Kolumbuse-eelseid indiaani tekste. See on maia lugude ja müütide kogumik, mille eesmärk on maia traditsioonide alles hoidmine. Teksti esmane teadaolev versioon on pärit 16. sajandist ja on kirja pandud ladina tähestikku transkribeeritud kitšee keeles. 18. sajandil tõlkis dominikaani preester Francisco Ximénez selle teksti hispaania keelde. Kuna teoses on nii ajaloolisi, müütilisi kui ka religioosseid elemente, siis on seda nimetatud ka maia piibliks. Kolumbuse-eelse Ameerika mõistmiseks on see hindamatu väärtusega dokument.
Rabinal Achí on tantsu- ja sõnalavastus, mis on algsel kujul säilinud. Lavastus, mis usutakse pärinevat 15. sajandist, vestab kektši rahva müütilisest ja dünastilisest päritolust ja suhetest naabritega. Rabinal Achít etendatakse Rabinali pidustustel 25. jaanuaril, paavlipäeval. Etendus nimetati 2005. aastal UNESCO poolt inimkonna suulise pärimuse meistriteoseks.
Tumala
Tumala küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Orissaare valda.
Ajalooliselt asus küla Pöide kihelkonnas.
Külas asub Tumala mõisa kalmistu.
Serialism
Serialism on muusikas üldmõiste, millega tavaliselt peetakse silmas seriaalset meetodit, seriaalse meetodi rakendusi seriaalses muusikas või vahel ka n-ö seriaalset muusikastiili kui 1950.–1960. aastatel loodud seriaalse muusika abstraktset ühist nimetajat.
Serhi Kornitšuk
Serhi Kornitšuk (ukraina keeles Сергій Петрович Корнійчук, sündinud 12. septembril 1965 Orativis Vinnõtsja oblastis) on Ukraina sõjaväelane (kindralleitnant).
Sõjaväeteenistus
Ta oli 27. märtsist 2020 kuni 28. juulini 2021 Ukraina Relvajõudude kindralstaabi ülem.
Natsiskinheedid
Natsiskinheedid (inglise keeles: Nazi skinheads) on natsionaalsotsialismil põhinev subkultuur, mille esindajate tüüpilised välised tunnused on paljaksaetud pea (skinhead) ning Kolmanda Riigi ja natsionaalsotsialismiga seotud sümbolite kasutamine.
Ajalugu
Suurbritannias tekkis 1980. aastate esimesel poolel pungi teise laine ajal subkultuur White Power. Tegemist oli 1972. aastal väljasurnud skinheedide subkultuuri uue lainega, mis vastustas pungi kommertsialiseerumist. White Power 'i ideoloogia oli rassistlik, konservatiivne ja antisemiitlik.