cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harilik hink
Eluviis
Hink on öise ja erakliku eluviisiga kala, kes elutseb veekogu põhjakihtides. Kõige aktiivsem on ta õhtuti. Ta toitub väikestest bentilistest koorikloomadest (Macrothricidae, Chydoridae), kodaamööbilistest (Difflugia, Arcella) ja surusääsklaste vastsetest. Lisaks sööb ta lagunevaid taime- ja loomajäänuseid, neelates ühes nendega lihtsalt muda ja liivateri. Maimud toituvad ainuraksetest ja vetikatest.
Paljunemine
Hink koeb siis, kui veetemperatuur on ületanud 16 °C. Kudemine käib portsjonite kaupa ja kestab 1–2 kuud. Ta koeb vetikate vahele, kleepides marjaterad nii elusatele kui surnud taimedele. Marjateri on 350–3500 ja nende läbimõõt on 1,9–3,0 mm. Kõige soodsamad tingimused hinkude paljunemiseks on kuumad ja niitvetikate vohamisega aastad.
Marjaterad on väikese tihedusega ning nad hõljuvad vetikate keskel. Kui juuni lõpul niitvetikakogumid jõe- ja järvekallaste lähedal pinnale tõusevad, tõstavad nad ka kalamarja endaga koos välja. Vetikaid tõstavad ülespoole hapnikumullid, mis tekivad intensiivse fotosünteesi käigus ja lahustuvad vees halvasti. Vee hapnikusisaldus kõigub hingi kudemiskohtades oluliselt: koidu eel on see 4–5 mg/l, päeval kuni 10–12 mg/l. Veest korjatud marjateri saab asetada akvaariumi ja jälgida nende arenemist. Eriti huvitav on vaadelda koorunud vastseid luubi abil.
Loote läbimõõt on 1,2–1,5 mm. Loote keha ja kesta vahel on palju ruumi. Vastsed kooruvad olenevalt temperatuurist 4.–6. päeval ja jäävad vetikakogumisse. Kooruv vastne on 5,4 mm pikk. Vastsed söövad eriti vesikirbulisi, keda vetikate vahel külluses leidub. 2 cm pikkusena siirduvad maimud elama veekogu põhja.
Looduses söövad hinku paljud röövkalad. Inimesed kasutavad teda röövakalade sööda ja akvaariumikalana.
Vakari
Vakari on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Neeruti mõis (Kadrina)
pisi|Neeruti mõisa peahoone pisi|Neeruti mõisa allee Neeruti mõis (saksa keeles Buxhöwden, vene keeles Буксгевден) on juugendstiilis peahoonega mõis Lääne-Virumaal Kadrina vallas. See paikneb Neeruti maastikukaitseala idapiiril.
Transponeeritud maatriks
Omadused
<li> Kui on A reaalarvuliste elementidega maatriks, siis ATA on positiivne osaliselt määratud maatriks.
Neeruti mõis (Kadrina)
Mõisaomanikud
Neeruti mõisa on esimest korda mainitud 1406. aastal, kui vennad Buxhövdenid selle pantisid. Vahepeal oli mõis lühikest aega Nilssoni käes. Praeguse nime sai mõis Nierothidelt, kellele mõisavaldused alates 16. sajandist kuulusid.
1531 müüs Johann Wekebroth mõisa Symon Lodele. Liivi sõja tulemusena oli aastaks 1581 mõisa omanik Tönnis Lode surnud, tema pojad aga Venemaal vangis. Peremeheta mõisa immiteeris Eestimaa kuberner Pontus de la Gardie Rakvere foogt ja hauptmann Holstein Nielsohnile.
1582 kinkis Rootsi kuningas Johan III mõisa Hans Grothile, andes Holstein Nielsohnile asemele Kurge mõisa. 1586 vabanes Tönnis Lode poeg Hermann sõjavangist ja taotles mõisa tagasi. Mõis tagastati 1595. Pärast Hermann Lode surma sai mõisaomanikuks Wilhelm Nieroth, kelle naine Anna Lode oli Hermann Lode pärija.
pisi|Mõisa peahoone talvel pisi|Mõisa peahoone pisi|Mõisa peahoone pisi|Mõisa peahoone 1693 sõlmiti rendileping, millega Neeruti mõis renditi leitnant Woldemar Brümmerile, omanikuks aga jäi Gustav Adolph Nieroth. Järgnevalt oli mõis rentnike käes. Karl XI korraldatud mõisate reduktsiooni ajal redutseeriti ka Neeruti ja sinna paigutati elama kuninglik proviantmeister Johann Löhn. 1709 võeti võlgades Neeruti mõisa üks osa kroonule, teine aga jagati võlausaldajate vahel.
Põhjasõjas põletasid venelased mõisa maha, kuid Nierothid jätkasid mõisahaldust. Sinna kolis rittmeister Nierothi tütar, kelle abikaasa oli Albedyl. 1718 hakkas mõisa valitsema perenaise vend Gustav Adolf von Nieroth juunior.
1769. aastal lubati Gustav Adolph von Nierothi lapselastel osta mõis välja.
1780. aastatel müüs kolleegiuminõunik Ivan Lazarev (Hovhannes Jegiazarjan; 1735–1801) mõisa koos Jõetaguse, Võduvere ja Veltsi külaga 52 000 rubla eest ülemmaakohtu prokurör Konrad von Wangersheimile, kes omakorda müüs Neeruti koos Jõetaguse ja Võduverega 48 000 rubla eest krahv ja kreisimarssal Gustav Diedrich von Rehbinderile.
1830 said pärast 1826 surnud Gustav Diedrich von Rehbinderi pärandimenetlust pärijateks tema kaks poega ja üks tütar. Poeg krahv Karl Gustav von Rehbinder sai Neeruti, Imastu, Polli, Jõetaguse, Võduvere, Pala, Vandu, Venevere, Luusika ja Käravete mõisa.
1879 sai mõisaomanikuks krahv Karl Friedrich Woldemar Reinhold von Rehbinder, pärast tema surma 1900 tema ema Anna (Anette) de Faria Gentil (sündinud von Uexküll, esimesest abielust krahvinna Rehbinder), kes 1902 müüs Neeruti mõisa koos Jõetaguse, Vandu ja Võduvere mõisaga Peterburi kummivabrikandile ja suurkaupmehele Eduard von Kirschtenile.
Neeruti mõisa peahoone viimane ja ainuke püsielanik aastatel 1946–1995 oli kohalik inimene Leida Vahula. Temast kui mõisavanaemast räägib Marek Vahula elupalade romaani "Talvetants" (Tallinn, 2018) eraldi peatükk: "Mõisatants. Jutu juurde".
Mõisa omanik oli Kadrina vald, kuni 2004 ostsid selle Ander Ild ja tema abikaasa Hannah. Esimeste aastate jooksul ei teinud omanikud mõisas mingeid remonditöid ja 2008. aastal oli mõis väga halvas seisukorras.
Kuid seejärel hakkasid omanikud mõisa taastama ja renoveerima. Ander Ild iseloomustas seda nii: «Selle raha eest, mis kulub Eestis ühe suurema mõisa taastamisele, võib Prantsusmaal osta kaks-kolm mõisa või lossi, mis on juba taastatud.» Taastamistööd peaksid lõppema 2016. aasta detsembris.
Restaureerimise käigus tabasid omanikke tagasilöögid. 2013. aastal varastati mõisa viinaköögilt ära tellistest sein. 2015. aastal murdus mõisa 35 m kõrgust tornikiivrit tõstnud kraana pooleks ja torn prantsatas maha.
Mõisakompleks
pisi|Mõisa kelder
Kivist mõisa peahoone valmis taas 1878 ning mõisa juurde rajati park ja allee. Peahoone ehitati 1905. aastal Peterburi arhitekt Carl Schmidt projekti järgi ümber.
Hoone on ebasümmeetriline. Seda kujundavad mansardkorrus, arvukad voluutjalt kumerduvad frontoonid ja muljetavaldav 30 meetri kõrgune vaaterõduga torn lõunatiival. Juugendlikult voolavate joontega on enamik detaile (aknad, kaaravana kujundatud peasissekäik) ja oluline osa fassaadi pitskrohvornamendist.
Siseplaneering on valdavalt ebasümmeetriline, kujunduses on lähtutud historitsismist. Kesksed ruumid on avar hall ja põigiti läbi hoone ulatuv saal. Halli laes on uusrokokoolik sekotehnikas ornamentaalmaaling.
Kõrvalhoonetest on tähelepanuväärsemad klassitsistlik ühekorruseline valitsejamaja ja ait (mõlemad ehitati 19. sajandi esimesel veerandil) ning uusgooti stiilis teenijatemaja-pesuköök (pärit 19.–20. sajandi piirilt).
Transponeeritud maatriks
Omadused
<li> Kui maatriksi A elemendid on korpuse elemendid, siis A ja AT on sarnased maatriksid.
<li> Veeruvektorite a ja b skalaarkorrutis avaldub kui </ol>
Vakari
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Soot
pisi|[[Songhua jõesäng loogete ja sootidega. Satelliidifoto]] Soot ehk koold ehk jõekoold (argikeeles ka vanajõgi, Ida-Eestis ka struuga) on jõesängist eraldunud seisuveekogu; endine looge lammil.
Tavaliselt muutub ta kinnikasvavaks järvikuks.
Mõnikord võivad soodid tekkida ka üheainsa üleujutusega.
Soodid on kaladele sobilikud kudemiskohad.
Franz Ferdinand
Franz Ferdinand plaanis riiki reformida, oletatavasti muuta Horvaatia Austria ja Ungari kõrval kolmandaks riigi osaks ehk ta oleks loonud Austria-Ungari-Horvaatia (või Jugoslaavia) kolmikmonarhia. Seetõttu on isegi irooniline, et ta just lõunaslaavlase Gavrilo Principi käe läbi hukkus, kuid serblaste vastumeelsust võib mõista, kuna see oleks keisririigis pingeid maandanud ja nõrgendanud lõunaslaavlaste toetust Serbia kavale luua Jugoslaavia riik. Tema mahalaskmine Sarajevos oli Esimese maailmasõja puhkemise otsene ajend.
Franz Ferdinandi järel sai Austria-Ungari troonipärijaks tema vennapoeg Karl, kes Franz Josephi surma järel ka keisriks sai.
Jaroslav Hašeki romaan "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil" algab lausega: ""Nii nad tapsidki meie Ferdinandi.""
Leho Lamus
Üldrahvaliku iseseisvusliikumise ajal osales Genf-49 ja Eesti kodanike komiteede tegevustes.
Ta on alates 2006. aastast teoloogiamagister ja 2007. aastast EAÕK Püha Platoni seminari filosoofia lektor. Ta alustas tollases Tallinna Pedagoogikakoolis filosoofialoengutega 23-aastaselt.
Teoses "Mõtlemise mõistevõrk" samastab koostaja postmodernseks nimetatud maailmavaadet dekonstruktsionismiga, milles tõe moodustamine sõltub taustast ja vaatlejast. Senise ainulis- ja ühtsusmõtlemise asendab ta paljuse ning erinevusmõtlemisega. Mõistete "nähtus", "nähtuvus" ja "nähtumus" tähenduste teisenenud suhetele kujundab koostaja iselaadse eestikeelse teadvusfilosoofia uued piirjooned.
1508
1542. aasta (MDXLII) oli 16. sajandi 42. aasta.
Semiosfäär
Semiosfäär on semiootilisi süsteeme haarav semioosiline ruum (ehk tähendusruum või kommunikatiivne ruum), millest väljaspool semiootilisi protsesse ei ole või ei saagi olla.
Semiosfääri mõiste võttis kasutusele Juri Lotman aastal 1982 Vladimir Vernadski biosfääri mõiste mõjul. Võrreldes biosfääriga on semiosfääri ruum aga abstraktset laadi. See siiski ei tähenda, nagu oleks ruumimõistet tema puhul tarvitatud metafoorses tähenduses. Meil on tegemist teatud kindla sfääriga, millel on endassesuletud ruumi tunnused. Ainult niisuguses ruumis on võimalik kommunikatsiooniprotsesse teostada ja uut informatsiooni toota. Kogu semiootilist ruumi võib käsitada ühtse mehhanismina (või isegi organismina).
Jagunemine tuumaks ja perifeeriaks on semiosfääri sisekorralduse seaduspära. Tuuma on paigutatud domineerivad semiootilised süsteemid. Ehkki niisugune jagunemine ise on absoluutne, on vormid, mis see jagunemine võtab, semiootiliselt relatiivsed ja nad määrab kirjeldamiseks valitud metakeel, – st nad sõltuvad sellest, kas meil on tegemist enesekirjeldusega (kirjeldusega seesmiselt vaatekohalt ja terminites, mis on kujunenud kõnealuse semiosfääri isearengu käigus), või toimub kirjeldamine välise vaatleja poolt ja teise süsteemi kategooriates
Semiosfääril on diakrooniline sügavusmõõde, sest ta on varustatud keeruka mälusüsteemiga ega saa ilma selleta funktsioneerida. Mälumehhanisme pole üksnes üksikutel semiootilistel allstruktuuridel, vaid ka semiosfääril kui tervikul. Tuleb siiski eeldada, et ta on seesmiselt korrastatud, et tema osad on omavahel funktsionaalselt seotud ning nendevaheline dünaamiline suhe kujundab semiosfääri käitumise.
Semiootik Valdur Mikita on kirjutanud: "Lotmani semiosfääri võib ette kujutada hiiglasuure tõlkiva peana. Mistahes märksüsteemi on kuidagiviisi võimalik tõlkida teiseks, ehkki kaugete tõlgete puhul läheb suur osa teadmisest paratamatult kaduma. Siiski on selliseid kaugeid tõlkeid inimene armastanud aegade algusest saadik, verbaalselt edasi antud müüdi tõlkimine tantsu keelde on võibolla üks vanemaid tõlkeid ajaloos."
Piiritletus
Semiosfääri mõiste seostub teatava semiootilise homogeensuse ja individuaalsusega. Mõlemad mõisted eeldavad, et semiosfäär on teda ümbritsevast semiootikavälisest või võõrsemiootilisest ruumist piiriga eraldatud. Semiosfäär on "semiootiline isiksus" ja nagu isiksuse puhul ikka, on tema individuaalsus empiiriliselt vaieldamatu ja intuitiivselt silmanähtav, kuid formaalselt raskesti määratletav. Semiootilise ruumi piir on selle ruumi kõige olulisem funktsionaalne ja struktuurne positsioon, mis määrab tema semiootilise mehhanismi olemuse. Piir on kakskeelne mehhanism, mis tõlgib välisteated semiosfääri sisekeelde ja vastupidi. Seega saab semiosfäär ainult tema kaudu olla kontaktis mittesemiootilise ja võõrsemiootilise ruumiga.
Sellest seisukohast kuuluvad kõik tõlkemehhanismid, mis teenindavad väliskontakte, semiosfääri piiri struktuuri.
Piiril on semiosfääris veel üks funktsioon: ta on ala, kus semiootilised protsessid toimuvad kiiremini; kultuurioikumeeni perifeerias kulgevad need alati aktiivsemalt, et söösta sealt siis tuumstruktuuridesse ning viimaseid välja tõrjuda.
Et piir on semiosfääri vältimatu osa, siis on semiosfääril "korrastamata" välisümbrust vaja ning viimase puudumise korral konstrueerib ta selle endale ise. Väljaspoolsed, teispool semiootilist piiri paiknevad struktuurid kuulutatakse mittestruktuurideks.
Semiosfääri läbistavad mitmekordsed sisepiirid, mis ta piirkondi semiootilises mõttes spetsialiseerivad. Informatsiooni translatsioon üle nende piiride, mäng erinevate struktuuride ja allstruktuuride vahel, ühe või teise struktuuri pidevad sihikindlad semiootilised "sissetungid" "võõrale territooriumile" kutsuvad esile tähenduse sünni, uue informatsiooni tekke.
Semiootiline ebaühtlus
Eelmises alapunktis öeldust võib järeldada, et "mittesemiootiline" ruum võib tegelikult osutuda mõne teise semiootika ruumiks. Mis kultuurisisesest vaatepunktist näib mittesemiootilise välismaailmana, võib välise vaatleja seisukohalt paista sellesama kultuuri semiootilise perifeeriana. Niisiis, kust läheb mingi kultuuri piir, sõltub vaatleja asukohast.
Semiosfääril on vältimatu sisemine ebaühtlus, see tuleneb tema organisatsiooni seaduspärast. Semiootilist ruumi iseloomustab selgesti esiletuleva organisatsiooniga tuumstruktuuride (sagedamini mitmete) ning perifeeria suunas tõmbuva amorfsema semiootilise maailma olemasolu, mis tuumstruktuure ümbritseb. Kui üks tuumstruktuuridest lisaks domineeriva seisundi saavutamisele tõuseb ka enesekirjelduse staadiumini ning seega arendab välja metakeelte süsteemi, mille abil kirjeldab niihästi iseennast kui ka kõnealuse semiosfääri perifeerset ruumi, siis kerkib reaalse semiootilise kaardi ebaühtluse kohale tema ideaalse ühtsuse tasand. Nende tasandite aktiivsest vastastikusest toimest saab üks semiosfäärisiseste dünaamiliste protsesside allikaid.
Ebaühtlusele ühel struktuuritasandil lisandub tasandite segunemine. Tegelikus semiosfääri on keelte ja tekstide hierarhia harilikult häiritud: nad põrkavad omavahel kokku, nagu asuksid nad ühel ja samal tasandil. Tekstid osutuvad ümbritsetuks keeltega, mis neile ei sobi, neid endid dešifreerivad koodid aga võivad üldse puududa.
Semiosfääri sisekorralduse struktuuriline ebaühtlus on muu hulgas tingitud ka sellest, et olles loomult heterogeenne, areneb semiosfäär oma eri piirkondades erineva kiirusega. Eri keeltel on erinev aeg ja erisugune tsüklipikkus: loomulikud keeled arenevad märksa aeglasemalt kui mentaal-ideoloogilised struktuurid. Sellepärast ei saa juttugi olla neis kulgevate protsesside sünkroonsusest.
Ivan Abarenkov
Ivan Abarenkov (2. august 1889 Tartu – 7. oktoober 1924 Tartu) oli eesti bibliofiil ja kirjanik (J. Abar), Tartu Linna Avaliku Raamatukogu esimene juhataja 16. oktoobrist 1920 kuni surmani.
Välislingid
Ivan Abarenkov virtuaalnäitusel "Sajandi raamatukoguhoidjad"
Tuuka
Tuuka on küla Võru maakonnas Rõuge vallas..
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Külas asub looduskaitse all olnud Klaasi tamm.
John Glenn
John Herschel Glenn (18. juuli 1921 Cambridge, Ohio – 8. detsember 2016 Columbus, Ohio) oli Ameerika Ühendriikide astronaut ja poliitik.
John Glenn valiti 1959. aastal NASA esimesse astronautide gruppi. Ta oli kolmas ameeriklane kosmoses. Esimese ameeriklasena tegi ta 20. veebruaril 1962 Friendship 7 pardal kolm tiiru Maa orbiidil. Lend kestis 4 tundi 55 minutit ja 23 sekundit. Pärast lendu võeti teda vastu rahvuskangelasena ja temast sai president Kennedy perekonnasõber. Glenn oli Mercury programmi viimane elusolev astronaut.
Glenn lahkus NASAst 1964. aasta alguses ning otsustas siirduda ärisse ja poliitikasse. Aastatel 1965–1974 tegutses ta ettevõtluses ning 1974–1999 esindas Ohio osariiki USA senatis. Aastatel 1976 ja 1984 osales ta Demokraatliku Partei presidendikandidaatide eelvalimistel.
Kosmosesüstiku Discovery (STS-95) pardal sai John Glennist 1998. aastal 77-aastaselt vanimana kosmoses käinud inimene. See lend kestis 8 päeva 21 tundi ja 44 minutit. Tema peamine ülesanne oli osaleda vananemist käsitlevates uuringutes. Uuriti tema tasakaalu, taju, immuunsüsteemi reaktsiooni, luude ja lihaste tihedust, metabolismi, vereringe tööd ja und. Tehnika oli vahepeal sedavõrd arenenud, et Glenn pidi maandumisel taluma kõigest 3 g suurust ja mitte 6 g suurust ülekoormust nagu esimesel korral. Sellel lennul osales seitse inimest, kellest viis olid ameeriklased, üks hispaanlane ja üks jaapanlane.
6. aprillil 1943 abiellus ta oma lapsepõlvekallima Anna Margaret Castoriga, kellega koos oli mänginud kooli bändis. Neil on kaks last.
Põrunui
Põrunui ehk plõksunui ehk peksunui on algeline tööriist kalapüüdmiseks, mida kasutati kalade uimastamiseks jää all põrutamispüügi puhul.
Kõvast puidust valmistatud põrunuiaga löödi vees oleva kala pea kohal noorele läbipaistvale jääle. Uimane kala võeti samasse löödud augu kaudu jää alt välja.
Põrunuiaga püüti peamiselt haugi.
Engelbert von der Recke
Engelbert von der Recke oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandil.
Engelberti vanemad olid Dietrich von der Recke zu Villigst ja Elisabeth Sobbe. Ta pärines Vestfaalist Marki krahvkonnast. 1434. aastal oli ta seal veel ilmikuna, 1451. aastal on teda aga märgitud orduvennana Riias.
Tummelka
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kvantiseerimine
Kvantiseerimine on füüsikas klassikalisest teooriast kvantteooriale siirdumine. Selle käigus minnakse deterministlikult maailmakäsitluselt üle tõenäosuslikule ja mõnikord ka pidevalt diskreetsele. Näiteks kvantfüüsikas footoni (energia kvant) polarisatsiooni olek võib sisaldada korraga mitut olekut ja nende realiseerumine on tõenäosuslik.
Kabelimetsa
Kabelimetsa on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kohtla valda.
Külas asub Kukruse mõisa tuulik ja Kukruse mõisa kalmistu.
Jürgen Zopp
Jürgen Zopp (sündinud 29. märtsil 1988) on endine Eesti tennisist.
Albert von der Recke
Albert von der Recke (ka Albertus) oli Liivi ordu rüütelvend 14. sajandi teisel poolel.
Jürgen Zopp
Tema parim koht ATP üksikmängu edetabelis oli 71. (10. september 2012) ja paarismängus 218. (11. juuli 2016).
Albert von der Recke
Albert oli esimene teadaolev Recke aadlisuguvõsa liige, kes Liivi ordu liikmeks sai. Tema päritolu pole täpselt teada, ent ta tuli Vestfaalist Marki krahvkonnast. 1381. aastal oli ta Riia linnusekomtuur (Hauskomtur).
Jürgen Zopp
Alates 2017. aasta augustist oli tema treener Kim Tiilikainen. 2015. aastast oli tema treener Märten Tamla ja 2010. aastast Pasi Virtanen.
Karjäär ja turniirid
2011. aasta veebruaris jõudis Zopp (ATP 211) Bergamos toimuval ATP Challengeri sarja tenniseturniiril poolfinaali. Avaringis alistas ta teisena asetatud slovaki Karol Becki (ATP 87) tulemusega 6:2, 7:6. Teises ringis alistas Zopp serblase Ilija Bozoljaci (ATP 138) 7:6, 6:2. Kaheksa parema hulgas oli Zopp 6:2, 6:2 parem belglasest Olivier Rochusest (ATP 114). Poolfinaalis kaotas Luksemburgi tennisistile Gilles Müllerile (ATP 91) 4:6, 6:7. Turniirilt kogutud punktidega tõusis ta ATP edetabelis esimest korda 200 parema sekka. 2011. aastal võitis Zopp kolmandat aastat järjest ITF turniiri Merko Open Tallinnas.
2011. aasta oktoobris jõudis Zopp esimest korda oma karjääri jooksul ATP põhiturniirile. Stockholmis peetud 531 000 USA dollari suuruse auhinnafondiga ATP turniiril alistas ta kvalifikatsiooni otsustavas ringis 7:6 (4), 6:2 Colombia tennisisti Alejandro Falla (ATP 85.). Põhiturniiri avaringis jäi ta alla Austraaliat esindanud Bernard Tomicile (ATP 44.) 6:7 (5), 6:4, 0:6.
2012. aasta Austraalia lahtistel tennisemeistrivõistlustel pääses Jürgen Zopp esimest korda suure slämmi põhiturniirile. Kvalifikatsiooniturniiri avaringis võitis ta tulemusega 2:6, 7:5, 9:7 Uladzimir Ignatikust (ATP 205.). Kvalifikatsiooni teises ringis alistas ta prantslase Mathieu Rodriguesi 6:7, 6:3, 11:9 ja 3. ringis ameeriklase Tim Smyczeki (ATP 274) 6:2, 5:7, 6:3.
Zopp teatas 2020. aasta lõpul sportlaskarjääri lõpetamisest. ATP üksikmängu edetabelis püsis ta Eesti esinumbrina kuni 9. maini 2022.
Chocianów
Chocianów (saksa keeles Kotzenau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Polkowice maakonnas, Chocianówi valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1284. aastal, linnaõigused sai 1894. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
1509
1509. aasta (MDIX) oli 16. sajandi 9. aasta.
Valaste
Valaste on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kohtla valda.
Külas voolab veerohkel ajal Valaste juga, mis on Eesti kõrgeim juga.
Valaste küla on esmamainitud Taani hindamisraamatus (Uvalat).
Teise maailmasõja ajal asus Valastes (Ontika külas) sakslaste Valaste 10,5 cm patarei.
Kunagise Toila mõisa süda jääb Valaste küla territooriumile.
Gustav Kornel
Gustav Theodor Kornel (22. veebruar 1892 Võru – 4. detsember 1967 Göteborg) oli eesti arst.
Õppis 1914–1918 ja 1920–1922 (lõpetas 1922) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas naha- ja suguhaiguste alal, sai meditsiinidoktori kraadi 1929. aasta detsembris (väitekiri "Võrdlevaid biokeemilisi ja seroloogilisi uurimusi leepra alalt"). Kornel oli Korporatsiooni Fraternitas Estica auvilistlane.
Aastatel1918–1920 osales Gustav Kornel Vabadussõjas. Pärast ülikooli lõpetamist pidas ta Tartus erapraksist ning töötas Tartu Ülikoolis algul dotsendi ja hiljem professori asetäitjana. Kirjutas arstiteaduslikke artikleid ja analüüse, mis ilmusid ajakirjades ja raamatutes.
1944. aastal põgenes Kornel Rootsi. Paguluses jätkas tööd arstina oma erialal Göteborgis, olles ühtlasi haiglate juures konsultant. Oli Fraternitas Estica Göteborgi osakonna asutaja, aktiivne juht ja organisaator.
Tsiiruli
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Mikroseelik
thumb|right|Teksamaterjalist mikroseelik. thumb|right|Mikroseelikus noor naine. Mikroseelik on eriti lühike seelik, tunduvalt lühem kui miniseelik. Sellise seeliku pikkus on enamasti ligikaudu 13 kuni 20 cm ning see ei kata täielikult seelikukandja tuharaid.
Vaata ka
Minijupe
Transnistria lipp
Transnistria lipu tunnused
vasakul|pisi|Transnistria lipu mõõtmedTransnistria Moldaavia Vabariigi lipp on (koos Transnistria hümni ja vapiga) üheks Transnistria suveräänsuse, riikluse ja võimu sümboliks. Lipp peab olema alati lehvimas kõige olulisemates riigiinstitutsioonides, sealhulgas Transnistria Ülemnõukogu hoonetel, kohtutel, Transnistria presidendi hoonetel ja kohalikel omavalitsushoonetel – seda nii hoonete välisseintel kui ka avalikes tubades, saalides ning kontorites. Lipp tuleb heisata riigipühadel.
Transnistria ametlik riigilipp peab olema kujundatud neilnurkselt punasest riidest. Lipu pikkuse ja laiuse suhe on proportsioonides 1:2. Roheline triip võtab lipu keskelt enda alla 1/4 lipust. Üleval vasakul nurgas asub kuldne sirp ja vasar viienurgalise tähega sümboli kohal. Sirp ja vasar võtavad enda alla viiendiku lipust, samas kui viienurgaline täht võtab lipu pikkusest täpselt kümnendiku. Kasutada on lubatud ka sirbi ja vasarata varianti, kuigi erandiks on siinkohal riigivõimu ja korrakaitsjate institutsioonid. Kuigi lipu suurust võib muuta, peaksid alati jääma samaks lipu värvid ning proportsioon.
Dnestri vasakkalda ATÜ lipp
Moldova haldusüksus, mis on rahvusvaheliselt tunnustatud kui legitiimne territooriumi haldaja separatistliku Transnistria asemel, on Dnestri vasakkalda autonoomne territoriaalüksus. Dnestri vasakkalda ATÜ-l on halduspõhikirja järgi oma sümboolika, sealhulgas ka oma lipp, kuid kuna hetkel on tegemist vaid paberil eksisteeriva haldusüksusega, siis pole regioonile oma lippu välja valitud. Selle asemel on Stînga Nistrului ametlikuks lipuks Moldova riigilipp, kuid pärast Moldovaga liitumist võib regioon tulevikus Moldova põhiseaduslikest piirangutest lähtudes oma sümboolika ise välja valida.
Ajalugu
Kui 1990. aasta aprillis Moldaavia NSV vahetas lipu välja trikoloori vastu, keeldusid mitmed Dnestri vasakkalda linnad seda tegemast, kasutades selle asemel edasi Moldaavia NSV lippu. Nii sirp ja vasak kui ka Venemaaga seotud ajalugu nähti Dnestri vasakkaldal oluliselt positiivsemalt kui paremkaldal, mistõttu jätkati Nõukogude sümboolika kasutamist protestina Moldova iseseisvuspüüdluste vastu. Oma meelsuse väljendusest kujunes Transnistria iseseisvuse väljakuulutamise järel uue riigi ametlik põhimõtteline kurss, mida jälgida. Sälititati järjepidevus Nõukogude Moldaavia sümboolikaga, sealhulgas sisuliselt midagi muutmata kuulutati Moldaavia NSV lipp Transnistria riiklikuks lipuks. Transnistria esimene lipp on Transnistria presidendi ametlikus elupaigas ning lipu tänapäevane standard ja selle kasutamisega seotud seadustik (millele on küll hiljem viidud sisse täiendusi) võeti kasutusse 2000. aasta 25. juulil. Dnestri vasakkalda ATÜ lipp ja selle muutmine sai seadusega reguleeritud 2005. aastal.
Terpeenid
Terpeenid on looduslike süsivesinike klass üldvalemiga (C5H8)n, mille molekulis sisaldub 2 või enam isopreeni molekulist tulenevat lüli: n=2, 3, 4 ... Vahel nimetatakse neid ühendeid ka isopreenideks.
Terpeene eristab muudest looduslikest ühenditest isopreeniühiku olemasolu. Isopreenile vastavad lülid on tihti seotud nn pea-saba suunas ja võivad olla molekulis otsmised või keskel, enamasti järgmised:
Terpeenide keemilisel modifitseerimisel (näiteks oksüdatsioon, süsinikskeleti ümberrühmitamine jm) moodustuvaid saadusi nimetatakse terpenoidideks. Isopreenile vastavate lülide ehk elementaarlülide arvust tulenevalt võib terpeene (analoogselt ka terpenoide) klassifitseerida järgmiselt: Tsüklilisi terpeene klassifitseeritakse ka vastavalt molekulis sisalduvate tsüklite arvule. Näiteks pineeni biosüntees geranüülpürofosfaadist:
Termin "terpeenid" loodi küll ainult süsivesinike kirjeldamiseks, kuid selle termini kasutus on laienenud ka vastavatele funktsionaalrühmi sisaldavatele ühenditele.
Isopreeni kui sellist looduses ei esine. Isoprenoidide biosüntees algab äädikhappe molekulidest, millest mitme etapi jooksul moodustub bioloogiline isopreeniühik – isopentenüüldifosfaat.
1511
1511. aasta (MDXI) oli 16. sajandi 11. aasta.
Clement Vallandigham
Clement Laird Vallandigham (29. juuli 1820 – 17. juuni 1871) oli USA poliitik ja advokaat.
Tsiamäe
Tsiamäe ehk Tseamäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
1512
1512. aasta (MDXII) oli 16. sajandi 12. aasta.
Gerda-Ludmilla Bürger
Gerda-Ludmilla Bürger (24. aprill 1897 Võipere, Aaspere vald, Virumaa – 4. detsember 1992 Tallinn) oli eesti arst.
1917 õppis Tartu eraülikoolis, 1918 ja 1920–1923 (lõpetas 1923) Tartu Ülikoolis arstiteadust. Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
1923–1936 Haljala ja Kadrina jaoskonnaarst, 1936–1940 ja 1942–1961 Nõmme Rinnalaste ja Emade Kodu (Tallinna Väikelastekodu) juhataja.
Pierre Gassendi
Pierre Gassendi (sünninimi Pierre Gassend, ladinapärane nimi Petrus Gassendi; 22. jaanuar 1592 Champtercier Digne'i lähedal, Provence – 24. oktoober 1655 Pariis) oli prantsuse filosoof, matemaatik ja astronoom. pisi|250px|Pierre Gassendi
Noorpõlv
Pierre Gassendi vanemad olid talupoeg Antoine Gassend ja Françoise Fabry. Pierre veetis varase lapsepõlve Champtercier' külas. Ta oli haiglane laps, kes ilmutas varakult huvi lugemise ja kirjutamise vastu. Kohalik preester Thomas Fabry, kes oli tema onu, pani tema haridusele hea aluse.
Seitsmeaastane Pierre pandi Digne'i kooli ladina keelt ja aritmeetikat õppima. 11-aastaselt avaldas ta oma ladinakeelse palvega muljet Digne'i piiskopile, kes ütles, et sellest lapsest saab sajandi ime; Digne'is kirjutas Pierre kahel viimasel aastal ka ladinakeelseid farsse, mida koolipoisid linnas ette kandsid. Pierre jäi Digne'i 1607. aastani (vahepeal õppis ta küll ühe aasta Riezis ). Ta naasis Champtercier'sse, kuhu ta jäi kaheks aastaks. 1609. aasta sügisest järgnesid filosoofia õpingud Aix-en-Provence'i ülikoolis isa Philibert Fesaye käe all. Gassendi oli erakordne õpilane ning Fesaye puudumise korral paluti Gassendil loenguid asendada. 1611. aastal õppis ta teoloogiat professor Raphaelise käe all ning õppis kursuse osana kreeka ja heebrea keelt. Samal aastal suri ka Gassendi isa. 1616. aastal sai ta Avignonis teoloogia doktoriks ning ta pühitseti kaks aastat hiljem vaimulikuks. Seejärel hakkas Gassendi Aix-en-Provence'i ülikooli filosoofia õppejõuks, kus ta pidas kriitilisi loenguid eelkõige Aristotelese filosoofiast, aga hakkas huvi tundma Galilei ja Kepleri tööde vastu.
Edasine elu
1624. aastal võttis ta vastu kanooniku koha Grenoble'is ja lahkus Aix-en-Provence'ist. Samal aastal avaldas ta oma esimese raamatu "Exercitationes paradoxicae adversus Aristoteleos" ('Paradoksid Aristotelese pooldajate vastu'). Ta kritiseeris selles aristotellikku maailmavaadet. Gassendi hakkas huvi tundma ka astronoomia ja optika vastu. 1630. aastal avaldas ta teose "Parhelia, sive soles quatuor" ning 1632. aastal "Mercurius in sole visus". Gassendi lahkus Pariisist 1632. aastal. Järgmise viie aasta jooksul töötas ta koos oma lähedase sõbra Nicolas-Claude Fabri de Peiresciga (1580–1637). Kui viimane suri, langes Gassendi sügavasse depressiooni ning järgmised aastad veetis ta lahkunud sõbra kohta biograafiat "Viri illustris Nicolai Claudii Fabricii de Peiresc...Vita" (1641) kirjutades. 1633 sai temast Digne'i katedraali kanoonik ja 1645. aastal Pariisi Collège Royali matemaatikaprofessor. 1642. aastal avaldas ta teosed "De apparente magnitudine solis" ning "De motu impresso a motore translato". Viimane pälvis Gassendi pikaaegse oponendi Jean-Baptiste Morini (1583–1656) halvakspanu, kes oli ka varem Gassendi vaadetele vastupidist väitnud. Kehv tervis sundis teda 1648. aastal õpetamisest loobuma ning kuni 1650. aastani elas ta Toulonis. 1653. aastal pöördus Gassendi tagasi Pariisi, kus ta jäi aasta hiljem raskelt haigeks. Talle tehti mitu operatsiooni, misjärel muutus tema kõne sosistavaks. Gassendi suri rahulikult 1655. aastal, olles 63 aastat vana.
Teaduslikud saavutused
Gassendi tegi ka mitmeid astronoomilisi vaatlusi (sealhulgas jälgis ta 1631. aastal esimese astronoomina planeedi üleminekut Päikesest) ning korraldas kuulsa katse, millega tõestas veenvalt Galilei poolt avastatud inertsi olemasolu. Ta lasi peegelsiledal Vahemerel galeeri kiiresti, kuid ühtlaselt edasi aerutada. Sõidu ajal visati laevamastist alla kuule. Kõik kuulid kukkusid otse mastijala juurde. Galeeri liikumine ei viinud ühtki kuuli eemale.
1513
1513. aasta (MDXIII) oli 16. sajandi 13. aasta.
Pierre Gassendi
Teaduslikud saavutused
Gassendi ideed avaldasid 17. sajandil suurt mõju.Tema ideid õpetati jesuiitide koolis Prantsusmaal, Inglismaa ülikoolides ning isegi Põhja-Ameerika koolides. Kuna Gassendi epistemioloogilised vaated tunduvad sisalduvat John Locke teoses "Essay Concerning Human Understanding" (1690), on mõned teadlased arvanud, et Locke sai Gassendilt mõjutusi. 21. sajandil kasvas huvi Gassendi kriitika vastu kartesianismi suhtes. Gassendit mäletatakse kõige paremini selle poolest, et ta tutvustas Epikurose atomismi euroopalikule mõtlemisele ning et ta oli Aristotelese ideede vastane.
Filosoofilised vaated
Pierre Gassendit kui filosoofi on nimetatud monistiks ja sensualistlikuks materialistiks. Ta ründas teravalt skolastikat, aristotelismi ja René Descartesi õpetust kaasasündinud ideede kohta. Ta pidas keha ja vaimu sama tasandi nähtusteks.
Gassendi uskus, et on olemas inglid ja deemonid ning et hing on surematu. Gassendi arendas oma atomismi teooriat mitte üksnes keemias ja füüsikas, vaid isegi psühholoogias ja hariduses. Gassendi aktsepteeris skeptilist doktriini, et teadmised asjade tõeliste omaduste kohta ei saa tuleneda sensoorse taju kaudu. Ta väitis, et meil saab olla teadmine sellest, kuidas asjad meile sensoorsete kogemuste kaudu tunduvad. Gassendi meeldivaim maksiim oli, et "mõistuses ei ole midagi sellist, mida varem poleks olnud meeltes" (nihil est in intellectu quod non prius fuerit in sensu).
Teised tööd
Gassendi avaldas ka ilukirjandust ja koostas mitme olulise teadlase biograafia, sealhulgas Koperniku, Georg von Peuerbachi, Regiomontanuse ja Tycho Brahe oma.
Haridus- ja Rahandusdirektooriumi trükikäitiste trükikoda
Haridus- ja Rahandusdirektooriumi trükikäitiste trükikoda oli 1941-1942 aastal moodustatud ühing, kuhu alla oli liidetud 1940 aastal üle Eesti natsionaliseeritud peamiselt ajalehti väljaandvad trükikojad. Kõikidele trükikodadele määrati ühtne nimi.
Eelnevalt 1940. aastal oli ühingu nimetuseks - Majandus- ja Transpordidirektooriumi trükikäitiste trükikoda
Hiljem anti ühingu nimeks Majandus- ja Rahandusdirektooriumi trükikäitiste trükikoda
Madrigalkomöödia
Madrigalkomöödia ehk madrigalikomöödia on muusikažanr ja muusikateatrižanr, mis laiemas tähenduses kujutab enesest ilmalike vokaalteoste seeriat, mida seob omavahel vähem või rohkem määratletud lugu ning milles muusikal on tegevust, tegelasi või olukorda kirjeldav ülesanne. Madrigalkomöödia on eelkõige seotud itaalia hilisrenessansiaegse meelelahutusmuusikaga ja terminina võttis selle kasutusele 20. sajandi muusikateadlane Alfred Einstein.
Olulised teosed
Vecchi "L'Amfiparnaso" on esimene katse ühendada muusikat koomilise luulega. Selle teema ning jaotus proloogiks, 3 vaatuseks ja 13 stseeniks sarnaneb omaaegse farsi või 1568 Münchenis ette kantud Massimo Troiano ja Orlando di Lasso kolmevaatuselise improviseeritud commedia dell'arte etendusega, mitte viievaatuselise commedia erudita’ga. 1597 Veneetsias trükitud Angelo Gardano väljaandes leiduvad puulõiked, mis illustreerivad iga stseeni, näidates, et need olid ette nähtud stimuleerima esitajate visuaalset kujutlusvõimet. Vecchi palub teose eessõnas esinejaid kujutada tegevust ette oma vaimusilmas. See soov saab selgeks juba proloogis, mis ei ole ette nähtud lavastatuna: "tegevuskohaks on maailma suur teater ... tea, et spektaakel, millest jutt, on näha meeltes, kuhu see jõuab läbi kõrvade, aga mitte läbi silmade. Vaiki nüüd ning vaatamise asemel kuula."
Banchieri "La pazzia senile" (1598), "Il studio dilettevole" (1600), "Il Metamorfosi musicale" (1601) ja "Prudenza giovenile" (1607, väiksemate muudatustega uuesti avaldatud aastal 1628 nime all "Saviezza giovenile") järgivad Vecchi loodud eeskujusid. Kõik need teosed on peaaegu identse süžeega: lugudes tegutsevad naiste poolt tüssatud totrad vanamehed. Sellised lood on tüüpiliseks giustiniana näiteks, mille laienduseks on paljud komöödiad. Nende dramaatiline jätkuvus on veelgi vähem arendatud kui "L'Amfiparnaso's", tuginedes põhiliselt commedia dell'arte standardsetele karakteritele, mis on vajanud elluärkamiseks vaid vähest muusikalist visandamist. Banchieri peab selgelt silmas publikut, lastes lauljatel lugeda valjusti pealkirju ja sisukokkuvõtteid, mis on trükitud iga üksiku muusikalise numbri eel, "et kuulajad teaksid, mida lauldakse". Ta annab ka juhised, et noodivõtme muudatus tähendab transponeerimist oktavi võrra üles või alla sõltuvalt sellest, kas kujutatakse mehi või naisi, võimaldades nii näiteks viie tegelasega etendust kanda ette kolme mehe poolt, kes laulavad vastavalt tegelase soole ja karakterile vajadusel falsetiga. Banchieri enda sõnastatud eesmärgiks polnud "midagi muud kui veeta tund vaba aega", mis viitab sellele, et komöödiad olid seotud itaalia akadeemiate sotsiaalse ja seltskondliku eluga õhtustel meelelahutuslikel koosviibimistel.
Vecchi "Le veglie di Siena" (1604) laenab oma vormi "imiteerimismängult", mida kirjeldab Girolamo Bargagli oma traktaadis "Dialogo de’giuochi che nelle vegghie sanesi si usono di fare" (1572), milles on kirjeldatud Siena Akadeemia internaadis mängitud mänge. Vecchi muusikalises versioonis teeb mängujuht ettepaneku, et üks tegelastest imiteerib kõnes ja maneerides sitsiillast, teine talunaist, kolmas sakslast, neljas hispaanlast, viies prantslast, kuues veneetslast ja seitsmes juuti. Kõiki neid isikuid imiteeritakse kolmehäälsetes villanellades häält vastavalt vajadusele ja tegelase kirjeldamisele muutes. Imiteerimise õnnestumist kommenteerib seejärel kogu ansambel. Õhtu teises pooles oli kujutatud jahti Cupidole ("Armujaht", La caccia d'Amore) ja etendus põhines ristsõnamõistatustel (bisticci). Selles näitas Vecchi oma vaimukust, portreteerides madrigali vormis mitmesugused "nüüdismuusika veidrusi", milles tõsised armastuse meeleolud olid vastuolus õhtu esimese poole naljakate kapriisidega.
Giovanni Gastoldi balletto ' de kogumik "Balletti a cinque voci ... per cantare, sonare, et ballare" (1591) on oma eesmärkidelt sarnane Vecchi "naljadega", moodustades orgaanilise terviku, milles osalised kujutavad selliseid fantaasiategelasi nagu Hea Huumor, Rahulolu, Lootusrikas armastus jne.
Kronoloogiline loend
Sulgudes revideerimise aasta
Saka
Saka on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas. Asub Aast ida ja Ontikast lääne pool.
Andrus Kerstenbeck
Andrus Kerstenbeck (sündinud 10. aprillil 1956 Elvas) on eesti trummar ja DJ.
Saka
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kohtla valda. Seal asub Saka joastik.
Tootsi Teataja
Lehe esimene ilmumisperiood
Tootsi Teataja hakkas ilmuma 1999. aasta suvel. Kokku ilmus 12 numbrit. Vallavalitsus eesotsas Kaljo Ahmaniga peatas lehe ilmumise 2000. aasta juunis, kuna lehes ilmuma hakanud arvamussari "Ega mitte ääremaaks...?" ei sobinud kokku vallavalitsuse vaadetega. Samuti oli Tootsi vallavalitsusele vastumeelt asjaolu, et 2000. aasta suvel hakkas sõltumatuna ilmuma Tootsi Teataja veebiväljaanne, mis oli üks esimesi elektroonilisi vallalehti Eestis. Tootsi Teataja veebiväljaannet toimetas Raivo Suni. Tootsi Teataja elektroonilist versiooni uuendati 2000. aasta oktoobrini.
Saka
Sakal on rahvamaja koos raamatukogu ja AIP-ga. Endises mõisahoones asub hotell.
Andrus Kerstenbeck
Andrus Kerstenbeck on mänginud ansamblites Ätid, TRÜ kohviku ansambel, Deemonid, Flip, Hübriid, Müstikud (Suuk), JRK, Rysyvelled, Monstrum, Incognito, Teravik, Propeller, Rõem, Uus Generatsioon, Monitor, Päratrust, Uus Waev, Aken, Turist, Trust, Vitamiin, Synopsis, Gild, T-Klaas, Uus Maailm, Vanemõde.
Tootsi Teataja
Lehe esimene ilmumisperiood
Suletud paberväljaande asemel avaldasid Lev Suni ja Raivo Suni eraalgatuslikult 40 numbrit Tootsi ajalugu käsitlenud kuukirja Kodukant, millest kasvas hiljem välja kodulooline dokumentaaluurimus "Ameerika Tootsi rabas".
Saka
Küla territooriumil asub osa Ontika maastikukaitsealast.
Andrus Kerstenbeck
Ta on esineb DJ-na Andy K ja Andrews nime all.
Tootsi Teataja
Lehe teine ilmumisperiood
Tootsi Teataja hakkas uuesti ilmuma 2009. aasta detsembris pärast kohalike omavalitsuste valimisi, kui Tootsi vallas tuli võimule valimisliit Kodukant Tootsi. Lehe taaskäivitamine oli valimisliidu üks lubadusi.
Saka
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Küla järgi on nime saanud Toila kihistu Saka kihistik.
Väinjärve mõis
pisi|Mõisa peahoone pisi|Ait-kuivati Väinjärve mõis (saksa keeles Weinjerwen) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.
Ajalugu
Väinjärve mõis rajati 17. sajandi algul ning selle esimeseks omanikuks oli Heinrich Ahnen. 1633 ostis Väinjärve Roosna-Alliku mõisnik Bogislaus von Rosen, kelle järeltulijatele kuulus mõis 1837. aastani, mil selle ostis Ernst von Ungern-Sternberg.
1850. aastal ostis Väinjärve mõisa 85 000 rubla eest Carl Christoph von Baranoff, kes lasi rajada ka mõisa esindusliku peahoone.
Baranoffi tütar abiellus Kodasema mõisniku Moritz Edwin Adelbert von Engelhardtiga, kes äia surres sai uueks mõisaomanikuks.
Engelhardtidele kuulus Väinjärve mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.
Mõisakompleks
Kahekorruseline historitsistlik peahoone rajati 1860. aastatel. Hoone ühes nurgas paikneb kõrge kaheksatahuline torn. Hoone tagaküljel paikneb lai terrass, mille kivitrepp viib parki, mis omakorda on suunatud Väinjärvele.
Pärast võõrandamist töötas härrastemajas kool. Nüüdisajal on hoone eravalduses.
Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid.
Delenn
Delenn on väljamõeldud tegelaskuju, üks peategelasi J. Michael Straczynski loodud kosmoseseriaalis "Babylon 5". Teda mängis horvaadi päritolu näitleja Mira Furlan.
Sarjas esindab Delenn suursaadikuna Babylon 5 kosmosejaamas Minbari Föderatsiooni. Ta kuulub ka Minbari planeeti valitsevasse Halli Nõukokku.
Список персонажей телесериала «Вавилон-5»
Zhang Xueliang
pisi|Zhang Xueliang Zhang Xueliang (hiina 張學良, Zhāng Xuéliáng, 3. juuni 1901 – 14. oktoober 2001 Honolulu) oli Hiina sõjaväelane.
1936. aastal röövis ta Chiang Kai-sheki ja sundis viimase koostööle kommunistidega. Selle eest hoidis Hiina Vabariik teda 1990. aastani (alates 1949. aastast Taiwani saarel) koduarestis.
Jahipidamine
pisi|Jahipukk ja söödaplats Kõrvemaal 2018 Jahipidamine ehk küttimine on jahiuluki jälitamine, püüdmine, tabamine või surmamine. Jahipidamiseks loetakse paljastatud jahirelva, vabalt liikuva jahikoera, püüniste või jahisaagiga looduses viibimist. Peetakse ka nõndanimetatud veretut jahti ehk fotojahti.
Jahti võib pidada järgmiste jahipidamisviisidega: hiilimisjaht, varitsusjaht, peibutusjaht, ajujaht, otsijaht, urujaht ja uluki püüdmine.
Aba
Aba on mitme koha nimi:
Jahipidamine
Jahipidamine võimaldab reguleerida metsloomade arvukust, tagada liigilist mitmekesisust ning populatsioonide elujõulisust ja jahinduslikku produktiivsust. Samuti võimaldab jahipidamine vältida metsloomade, kaasa arvatud nuhtlusisendite, elutegevuse ja toitumise poolt tekkida võivaid kahjustusi metsamajandusele ja põllumajandusele ning ohtu inimestele.
Jahipidamisega on seotud ka salaküttimine ehk omavoliline ilma lubadeta jahipidamine. Salaküttimine on seadusega karistatav.
Aba
Aba on ka isikunimi:
Jahipidamine
Jahipidamine Eestis
Lubatud jahipidamisvahenditeks Eestis on sile- või vintraudne või kombineeritud tulirelv ja poolautomaattulirelv, mille salve mahub kuni kaks padrunit, v.a täisautomaattulirelv, püünis, v.a taldrikraud, peibutusvahend, jahikoer ja piirdelipud.
Jahti jahiulukitele võivad pidada jahitunnistust omavad isikud vastavate jahilubade (jahiluba või suuruluki jahiluba) alusel. Jahitunnistus väljastatakse jahiseaduse alusel isikutele, kes on sooritanud jahindusalase teooria- ja relvakäsitluseksami ning pärast seda ka laskeeksami. Jahipidamisõigust jahil tõendavad järgmised dokumendid: jahitunnistus, jahiluba, jahist osavõtjate nimekiri (kui peetakse kollektiivjahti), suuruluki laskekatse tunnistus (kui ollakse suurulukijahis ja seistakse kütiliinil), jahikoerapass (kui peetakse jahti koeraga).
Aba
Aba on Ghana naisenimi
Jahipidamine
Jahipidamist reguleeriv jahiseadus
pisi|Hollandi film linnujahist, ingliskeelsed subtiitrid, 2013Eesti jahinduse peamiseks raamdokumentideks jahiseadus ja jahieeskiri , mis sätestavad jahipidamise alused, jahimaa korraldamise ja kasutamise jahimeeste poolt, metsloomade arvukuse arvestuse ja käitlemise, suurulukite majanduslikult lubatava arvukuse piirmäärad, jahipidamise alused ja korra, sh erirežiimialadel, samuti ulukikahjustusi ennetava tegevuse.
Jahiseaduse alusel korraldatakse ja antakse jahimaa kasutada jahipiirkondadena kümneks aastaks. Jahipidamise õiguse jahiühendustele (jahtkonnale) tagab kasutusõiguse leping, mis sätestab kasutaja kohustused alates ulukite loenduse ja hoolde kohta ning lõpetades küttimismahtude ja seireandmete kogumisega. Kasutusõiguse eest makstakse riigile jahipiirkonna kasutusõiguse tasu. Jahipiirkonna kasutusõiguse tasu aitab tagada jahimaakorralduse, teadusuuringute, jahimeeste täienduskoolituse ja muude ettevõtmiste rahastamist.
Abzelilovski rajoon
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 91 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 44 795, neist 88,6% baškiirid, 8,6% venelased ja 1,6% tatarlased.
Gilbert Laing Meason
Gilbert Laing Meason (3. juuli 1769 – 14. august 1832) oli šoti arhitektuuri- ja kunstihuviline. Ta elas Forfaris Šotimaal.
Gilbert Laing Measoni välja mõeldud on mõiste maastikuarhitektuur. Ta kasutas esimesena seda sõna oma raamatus "On The Landscape Architecture of the Great Painters of Italy", mis ilmus 1828. aastal Londonis. Raamatut trükiti 150 eksemplari. Selles raamatus soovitas Meason kujundajatel uurida ehitiste ja looduse suhteid teiste hulgas Giotto, Tiziani, Nicolas Poussini, Paolo Veronese, Claude Lorraini, Tintoretto, Raffaeli, Domenichino ja Michelangelo loodusmaalidel. Mõiste tähendusvälja laiendas John Claudius Loudon, kelle austaja Andrew Jackson Downing tutvustas arvatavasti seda mõistet Frederick Law Olmstedile, kes oli esimene professionaalne arhitekt, kes hakkas end nimetama maastikuarhitektiks ja keda peetakse ka maastikuarhitektuuri kui professiooni rajajaks.
Järve (Toila)
Järve on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Kohtla valla halduskeskus.
Afganistani valitsusjuhtide loend
Afganistani peaministrid
Järve (Toila)
Järve küla on esmamainitud Taani hindamisraamatus 1241. aastal nimega Jeruius.
Järvel asub Järve vasallilinnus, Järve tarandkalmed.
Marquette-lez-Lille
Marquette-lez-Lille (hollandi Market(t)e) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lille'i 1. kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Eduard Uuemaa
Eduard Evald Uuemaa (enne eestistamist Eduard Evald Neumann, 3. jaanuar 1894 Tartu – 1961 Eesti) oli eesti arst.
1913–1918 ja 1920–1921 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust (lõpetas 1921), Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 1922 Voldi, 1923–1930 Maarja-Magdaleena jaoskonnaarst, alates 1930 Otepää linnaarst.
1944 arreteeriti NKVD poolt, 1945–1955 vangilaagris, vabanes.
Isiklikku
Tema vend oli kergejõustiklane ja majandustegelane Eugen Uuemaa.
Salme valla lipp
thumb|Salme valla lipp Salme valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Salme valla lipp.
Lipp kinnitati 10. mail 1995.
Lipu kirjeldus
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Punase kanga ülaservas valge kuuseoksalõikeline laid ning punase välja keskel valge tüüriga paat.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.
Põhjendus
Paat sümboliseerib meresõitu ja kalandust, kuuseoksalõige viitab Salme kandi inimeste panusele metsakaitsesse ja -korraldusse. Valge tähistab puhtust ja lootust, punane elujõudu ning aegade jooksul valla maadel toimunud taplusi.
Karl I
Karl I on olnud mitme monarhi nimi:
Simula
Simula on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Küla läbib põhja-lõuna suunas Kose–Käbli tee.
Järvedest asuvad seal Vällämäe Küläjärv, Vällämäe Peräjärv ja Vällamäe Vahejärv.
Alfonso Carlos, San Jaime hertsog
Alfonso Carlos Fernando José Juan Pío de Borbón y Austria-Este (12. september 1849 London – 29. september 1936 Viin) oli Hispaania karlistlik trooninõudleja (Alfonso Carlos I) alates 2. oktoobrist 1931 kuni surmani.
Ta oli duellide vastane.