cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galerii
Sõnal galerii on mitu tähendust:
thumb|Versailles. Le Grand Trianon, Galerie des Cotelle. G. Messian, 08.03.2008 thumb|Haddon Hall Long Gallery. M. Beckwith, 25.07.2011 thumb|Vittorio Emanuele II galerii (passaaž) Milanos. Kasutaja: Andrj15, 02.03.2014
G. Plehhanovi nimeline Venemaa Majandusülikool
pisi|III korpuse peahoone (september 2014) G. Plehhanovi nimeline Venemaa Majandusülikool (vene Российский экономический университет имени Г. В. Плеханова) on üks Venemaa suuremaid ja vanim majandusharidust andev kõrgkool (ülikool) Moskvas. Ülikool on nimetatud vene revolutsioonitegelase Georgi Plehhanovi järgi.
2008. aastast on ülikooli rektor Viktor Grišin.
Ülikoolis õpib 16 401 üliõpilast (2013).
Ajalugu
Kõrgkooli ajalugu ulatub aastasse 1903, kui avati Kõrgemad Kommertskursused (vene Высшие коммерческие курсы). 19. veebruaril 1907 avati pärast kursuste ümberorganiseerimisi Moskva Kommertsinstituut (vene Московский коммерческий институт).
Pärast 1919. aastat nimetati kool ümber K. Marxi nimeliseks Moskva Rahvamajanduse Instituudiks (vene Московский институт народного хозяйства (МИНХ) имени Карла Маркса). 1924. aastal nimetati kõrgkool David Rjazanovi ettepanekul ümber G. Plehhanovi nimeliseks Moskva Rahvamajanduse Instituudiks.
1991. aastal nimetati kool ümber G. Plehhanovi nimeliseks Venemaa Majandusakadeemiaks (vene Российская экономическая академия имени Г. В. Плеханова).
Helmuth Räästas
Helmuth-Voldemar Räästas (20. jaanuar 1901 Tallinn – jäi kadunuks 1945) oli eesti jalgpallur.
Ta mängis karjääri jooksul Tallinna Kalevis ja Tallinna JS Estonias, kellest viimasega tuli ka neljal korral Eesti meistriks. Räästas oli Tallinna JS Estonia asutajaliige.
Aastail 1926–1937 mängis Räästas Eesti koondises 21 mängu ning lõi kolm väravat. Aastail 1929 ja 1931 võitis Räästas Eesti koondise koosseisus Balti turniiri.
Isotroopkiirgur
Isotroopkiirgur ehk isotroopne antenn on idealiseeritud punktkiirgur, mis kiirgab (või võtab vastu) elektromagnetenergiat isotroopselt, s.t igas ruumisuunas võrdse võimsusega, kusjuures kiirgamine toimub kadudeta (kasutegur 100 %). Isotroopkiirguri suunadiagramm on ringikujuline kõigis kiirguspunkti läbivates tasapindades.
Saatevõimsus PTX jaguneb ühtlaselt punktkiirgurit ümbritsevale kerapinnale Akera. Võimsuse pindtihedus SO kaugusel r punktkiirgurist on avaldatav järgmiselt: Isotroopkiirgur on antennimudel, mida kasutatakse reaalse antenni suunatoime ja seega ka antenni võimenduse iseloomustamiseks.
Antenni võimendust isotroopkiirguri suhtes väljendatakse tavaliselt logaritmilise ühikuga dBi (i sõnast isotropic isotroopne).
Bieria keel
Bieria keel on Austroneesia hõimkonda Põhja ja Kesk-Vanuatu keelte rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Vanuatus Epi saare lõunaosas. Kõnelejate arv oli 2006. aastal ligikaudu 70. Alla 20-aastaste seas häid keeleoskajaid ei ole.
Tulirelvade loend
''Siin on loetletud tulirelvade (nii käsitulirelvade kui ka suurtükkide) mudeleid. Tulirelvadega seotud mõisted on artiklis sõjanduse mõisteid. Soomuskattega liikursuurtükid on loetletud soomustehnika loendis.''
#
15 cm sIG 33 – 122 mm haubits 1938 M-30 – 152 mm Canet' suurtükk – 2A18 D-30 – 2A19 T-12 – 2A29 MT-12 Rapira – 2A36 Giatsint-B – 2A65 Msta-B – 2M-3 - 2S4 Tulp - 45 mm tankitõrjekahur M1937 - 63. tüüpi mitmelasuline raketiheitja - 75 mm suurtükk
A
A. T. - AK 4 – AK-47 – AK-74 – AMOS - Arisaka M1905 – AT4
B
Bergmann MP18 – Blaser R93 – Browning FN
C
C-90 Instalaza - Colt-Browning M1895
F
FH-70 - FN MAG - FN FAL - Fusil Automático Doble
G
Galil – Gewehr 41 - Gewehr 43 - Glock
H
H61-37 – Heckler & Koch G3 – Heckler & Koch USP
K
Kar 98k
L
LeFH 18 – LeIG 18 – Luger P08
M
M198 – M40 - M-69 - Makarovi püstol - Mannlicher M1893 - Mannlicher M1895 - Mannlicher-Schönauer - Mauser HSc – Maximi kuulipilduja - Maxim M1910 – MG3 – MG34 – MG42 – Mossin-Nagant – MP 34 – MP 40 – MP3008 "Volks MP"
S
Sauer 38H – SFH 18 – SIG P230 – Solothurn-Arsenal - Suomi – SWG 41 - sturmgewehr 44
Z
ZU-23-2
W
Walther P38 – Walther PP – Walther PPK
Gaal
thumb|left|Gaal
Gaal on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
200 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
200 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
Majandusmatemaatika
Majandusmatemaatika on majandusteaduses ja majandusülesannete lahendamisel rakendatav matemaatika.
Majandusmatemaatikas leiab kasutust nt matemaatiline planeerimine, võrkplaneerimine, massteeninduse teooria, mänguteooria, optimaalse juhtimise teooria, positiivsete maatriksite teooria, matemaatiline statistika.
Põhjamaade suursaatkonnad Berliinis
pisi|Põhjamaade suursaatkonnad Berliinis Põhjamaade suursaatkonnad Berliinis (saksa Nordische Botschaften) on ühisnimetus Taani, Rootsi, Norra, Soome ja Islandi suursaatkondade kohta Berliinis, mis kõik paiknevad ühises hoonekompleksis Tiergarteni linnajaos.
1999. aastal valminud kompleksi kujundasid arhitektid Tiina Parkkinen ja Alfred Berger. Kompleks koosneb kuuest hoonest. Viies neist paiknevad suursaatkonnad, mis on paigutatud vastavalt riikide geograafilisele asendile. Kuues hoone nimega Felleshuse on ühiskasutuses ning seal paikneb sissepääs kompleksi, auditoorium ja söökla.
Härjassaare mägi
Härjassaare mägi on Sakala kõrgustiku ja Viljandi maakonna kõrgeim koht. 147 meetri kõrgune küngas on 2 meetrit kõrgem Rutu mäest, mida 2015. aastani peeti Sakala kõrgustiku ja Viljandimaa kõrgeimaks tipuks.
Küngas asub Sudiste küla kaguosas. Tegemist on kõrgema vahelduva reljeefiga metsase alaga. 1930. ilmunud Pärnumaa koguteoses on see piirkond märgitud Härjassaare mägedena.
Ifjord
pisi|Söögikoht Ifjordis Ifjord on piirkond Lebesby vallas Finnmargi maakonnas Norras. Ifjordis asub talu.
Ifjordist saab alguse maantee fylkesvei 888.
Jalgpall 1972. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1972. aasta suveolümpiamängudel toimus 27. augustist - 10. septembrini Lääne-Saksamaal Münchenis. See oli viieteistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliurniiril osaleb 16 rahvuskoondist viielt mandrilt. 16 meeskonda loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid kaks parimat meeskonda teise vooru alagrupiturniirile, kus kummagi grupi teisel kohal olevad võistkonnad pääsesid pronksimängule, samal ajal kui alagrupi esikohaga lõpetanud võistkonnad pääsesid olümpiastaadionil peetud kullamängule 10. septembril.
Lineaaralgebra
Lineaaralgebra meetodeid rakendatakse enamikus matemaatika osades, kvantfüüsikas jm.
Jalgpall 1972. aasta suveolümpiamängudel
2017. aastal paljastas Nõukogude meeskonna arst, et Nõukogude Liidu ja Ida-Saksamaa vaheline kohtumine pronksmedalile, mis lõppes viigiga, oli eelnevalt kokku lepitud. Pronksmedalid anti mõlemale meeskonnale.
Jens Stryger Larsen
pisi|Jens Stryger Larsen 2017. aastal [[Viini Austria särgis]] Jens Stryger Larsen (sündinud 21. veebruaril 1991 Sakskøbingis) on Taani jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor ja Taani jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Taani klubis Brøndby, mille meeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas hooajal 2009–10. Hooajal 2013–2014 mängis ta Taani kõrgliigas FC Nordsjællandi ridades.
Aastatel 2014–2017 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Viini Austria.
2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Udinese.
2022. aasta juunis liitus ta Trabzonsporiga.
Taani jalgpallikoondises tegi Stryger Larsen debüüdi 31. augustil 2016 sõprusmängus Liechtensteini vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Taani koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend
Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Lunéville, Nancy, Toul ja Vandœuvre-lès-Nancy on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Briey
Audun-le-Romani kanton Briey kanton Chambley-Bussières'i kanton Conflans-en-Jarnisy kanton Longuyoni kanton Longwy kanton Herserange'i kanton Homécourti kanton Mont-Saint-Martini kanton Villerupti kanton
Nancy
Dieulouardi kanton Haroué kanton Jarville-la-Malgrange'i kanton Laxou kanton Malzéville'i kanton Nancy-Ida kanton Nancy-Lääne kanton Nancy-Lõuna kanton Nancy-Põhja kanton Neuves-Maisons'i kanton Nomeny kanton Pompey kanton Pont-à-Moussoni kanton Saint-Maxi kanton Saint-Nicolas-de-Porti kanton Seichamps'i kanton Tomblaine'i kanton Vandœuvre-lès-Nancy-Ida kanton Vandœuvre-lès-Nancy-Lääne kanton Vézelise'i kanton
Toul
Colombey-les-Belles'i kanton Domèvre-en-Haye kanton Thiaucourt-Regniéville kanton Toul-Lõuna kanton Toul-Põhja kanton
Bob Burns
Robert Lewis Burns Jr. (24. november 1950 Jacksonville, Florida – 3. aprill 2015 Bartow' maakond, Georgia) oli USA trummar.
Ta oli üks ansambli Lynyrd Skynyrd asutajaliikmeid 1964. aastal.
Burns esines ansamblis laulja Ronnie Van Zanti, bassimees Larry Junstromi ning kitarristide Gary Rossingtoni ja Allen Collinsi kõrval kuni 1974. aastani. Pärast tema lahkumist asus trummide taha Artimus Pyle.
Ta mängis ansambli kahel esimesel stuudioalbumil "(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)" (1973) ja "Second Helping" (1974). Ansambli tuntumad hitid olid "Sweet Home Alabama", "Simple Man" ja "Free Bird".
Ta hukkus 64-aastaselt 3. aprillil 2015 autoõnnetuses.
Ärgake!
Ärgake! on ajakiri, mida annavad välja Jehoova tunnistajad. Ajakiri ilmub rohkem kui 225 keeles üle kogu maailma.
Istuv deemon
"Istuv deemon" (ka "Deemon") on Mihhail Vrubeli maal aastast 1890.
Põhjamaade romaane
pisi|Kõvas köites raamat koos ümbrispaberiga pisi|Sinine kirjastuse köide "Põhjamaade romaane" on raamatusari, mis ilmus aastatel 1936–1939 ning mida andis Tartus välja Eesti Kirjastuse Kooperatiiv.
Ümbrispaberid olid üldiselt sama kujundusega, kuid osadel versioonidel olid sarnaselt raamatutega peal ka järjekorranumbrid (Rooma numbritena) ning raamatu seljal kasutati ka erinevaid fonte.
Raamatute ümbrispaberite ja siseillustratsioonide autor oli Ernst Kollom. Sarja iseloomulik kujunduselement oli põdramotiiv, mis oli ümbrispaberil ning ees- ja tagalehel.
I valik, ilmus 1936. aastal
pisi|Kõvas köites ümbrispaberiga raamatu tagakaas I Johannes Anker Larsen "Tarkade kivi" pisi|Sarja I valiku ümbrispaberitega raamatute seljad II Bjørnstjerne Bjørnson "Jumala teedel"
III Johan Bojer "Vang, kes laulis"
IV Knut Hamsun "August"
V Ilmari Kianto "Punane joon"
II valik, ilmus 1937. aastal
VII Johannes Anker Larsen "Marta ja Maria"
VIII Johan Bojer "Uus tempel"
IX Gunnar Gunnarson "Õndsad on lihtsameelsed"
X Knut Hamsun "Viimne peatükk"
XI Selma Lagerlöf "Charlotte Löwensköld"
XII Frans Eemil Sillanpää "Mehe tee"
III valik, ilmus 1938. aastal
XIII Herman Bang "Isamaatud"
XIV Olav Duun "Juviklased" (1. osa) Juviklased. Pimedusega löödud.
XV Olav Duun "Juviklased" (2. osa) Suurpulm. Seikluses.
XVI Olav Duun "Juviklased" (3. osa) Nooruses. Tormis
XVII Sigfrid Siwertz "Selambid"pisi|Sarjale iseloomulik eeslehe kujundusXVIII Sigrid Undset "Ida Elisabeth"
IV valik, ilmus 1939. aastal
Auni Nuolivaara "Karjus, tüdruk ja perenaine"
Gunnar Gunnarsson "Borgi rahvas"
Jarl Hemmer "Mees ja tema südametunnistus"
Johan Bojer "Rahvas mere ääres"
Peter Egge "Lahe rüpes"
Sally Salminen "Katriina"
Pergola
pisi|Pergola Settimo Vittones, [[Torino, Itaalia]] pisi|Kaasaegne pergola, Benicassim, Hispaania
Põlevkivi poolkoks
Põlevkivi poolkoks on põlevkivi utmisel saadav tahke jääkaine.
Pergola
Pergola (itaalia keeles pergola) on tunnelilaadne lehtla, kus sammastele toetuval või kaarsõrestikul kasvavad vään- või ronitaimed moodustavd kaetud käigu.
Venuse sünd (Gérôme)
Vaata ka: Venuse sünd
Pergola
Samuti nimetatakse pergolaks rõdu haljasseina, lihtsalt taimedega kaetud eralduvat seina või seinaäärset toestikku. Termin on pärit Itaalia pargiarhitektuurist. Moodsas arhitektuuris on pergola väga kitsaste hõredasti asetatud tugede vahele jääv kaetud käik.
Venuse sünd (Gérôme)
„Venuse sünd“ on prantsuse kunstniku Jean-Léon Gérôme’i õlimaal lõuendil.
Lehmakomm
pisi|Lehmakommi sisu on veniv ja pehme, pind kõva ja krõbe. pisi Lehmakomm (poola keeles krówka 'lehmake') on 1920. aastatel Poolas esmakordselt tööstuslikku tootmisse jõudnud kompvek: pealt kõva, seest pehme ja veniv piimaiiris. Nime said lehmakommid nende ümbrispaberitel tavaliselt kujutatavatelt Holsteini tõugu lehmadelt.
Põlevkivi poolkoks
Tänapäeval toodavad põlevkivi peamiselt Brasiilia, Hiina ja Eesti. Neist Eesti kaevandab umbes 70% maailma põlevkivist ja selle põhiline tootmisjääk on põlevkivi poolkoks. Seetõttu käsitletakse artiklis poolkoksi üldisi omadusi Eesti näitel.
Lehmakomm
Ajalugu
Feliks Pomorski õppis retsepti oma isalt, kes elas Žõtomõris, tänapäeva Ukrainas. Pomorski alustas lehmakommide tootmist Poznańis. Juba toona kasutas ta kommipaberite kujunduses mustavalgekirjusid lehmi. Kommid levisid üle Euroopa juba enne sõda. Teise maailmasõja ajal saatsid Saksa okupatsioonivõimud ta Varssavi lähedale Milanówekisse, kuhu ta viis üle ka tootmise. Sõja järel toodeti lehmakomme mitmes sotsialismiriigis, sealhulgas mitmel pool Nõukogude Liidus.
Põlevkivi poolkoks
Põlevkivist saadav poolkoks on musta värvi teradest koosnev aluseline aine, mille pH jääb 12–13 vahele. Koguproovis on keskmiselt 39% niiskust ja 61% kuivainet (orgaaniline osa 13% ja mineraalosa 87%). Mineraalide hulgas on CaO, SiO2, CO2, Al2O3, Fe2O3, MgO, H2O (hüdroksiidides), K2O, S, TiO2, P2O5. Orgaaniline osa sisaldab süsinikku, termobituumeni, madalmolekulaarseid ühendeid ja kerogeeni.
Lehmakomm
Ajalugu
Kaks varianti lehmakommidest on lisatud põllumajandusministeeriumi koostatavasse Poola traditsiooniliste toitude nimistusse:
Põlevkivi poolkoks
Poolkoks on mehaaniliselt nõrk, tahke poorne, suhteliselt suure lendainete saagisega ja väga hõlpsasti süttiv jääk. Seda on proovitud kasutada kütusena, kompostituna ja ehitusmaterjalide tootmisel. Eelkõige saab kasutada poolkoksi energeetiliseks tooraineks. Viru Keemia Grupi (VKG) labor on teinud uuringu, mille andmete järgi selgus, et poolkoksi kütteväärtus on 800–1000 kcal/kg. Poolkoksi saab kasutada, segades seda põlevkivi ja kivisöega, selgus AS-is Kunda Nordic Tsement läbi viidud katsetest.
Lehmakomm
Koostis
Lehmakommide koostisse kuuluvad piim, suhkur, koorevõi ja vanilliin. Vahel lisatakse ka maitse- ja lõhnaaineid, mis annavad kommidele näiteks kohvi- või šokolaadimaitse. Lihtsa retsepti tõttu on neid võimalik valmistada ka kodustes tingimustes.
1997. aasta andmetel sisaldasid Poola lehmakommid 100 g kohta 76,1 g süsivesikuid, 10,7 g rasvu, 4,3 g valke, 97 mg naatriumi, 266 mg kaaliumi, 181 mg kaltsiumi, 130 mg fosforit, 19 mg magneesiumi, 0,062 mg tiamiini, 0,231 mg riboflaviini ja 0,15 mg niatsiini.
Põlevkivi poolkoks
Ehitusmaterjalide tootmisel on katsetatud betooni ja ehitusplokkide valmistamist põlevkivituhast ja poolkoksist. Poolkoksi ja teiste kivimite (nt püriidi ja kvartsi) segust on valmistatud kivivilla. Kuna kasutatavad kogused on väiksed, pole sel alal poolkoksi kasutamine kuigi tasuv.
Majanduslikult kasulik poolkoksi kasutamine oleks põletada seda spetsiaalsetes kateldes ning kasutada saadavat soojust tööstuses või elektri tootmiseks. Põhiline protsess on poolkoksistamine, mille käigus õhu juurdepääsuta kuumutamisel poolkoksi orgaanilise osa ei lagune lõpuni, mistõttu ta sisaldab rohkem orgaanilist ainet kui koks.
Poolkoksimäed Eestis
Jäätmete ladustamine tööstusjäätmete prügilatesse algas Kohtla-Järvel 1938. aastal ja Kiviõlis 1970ndate keskel. Poolkoksi tekib aastas juurde 600 000 tonni. Juba 2003. aastaks olid Ida-Virumaal ladestatud väga suured poolkoksimäed. Nende kõrgus ületas 100 meetrit ning oli pindalaga 200 hektarit, mis tähendab umbes 75 miljonit tonni jäätmeid.
Eesti põlevkivil on suur hapnikusisaldus ning orgaanilise aine struktuuri poolest fenoolsete ühendite sisaldus suurem võrreldes teiste kütustega. Seetõttu on poolkoks keskkonnale ohtlikum kui tavaline põlevkivituhk. Samal põhjusel toimub põhja- ja pinnavee reostamine ning aeg-ajalt ka mägede isesüttimine. Uurimistööd näitasid, et vastavalt mägedest leitud materjali koostisele võib väita, et temperatuurid on ulatunud kohati üle tuhande kraadi.
Poolkoks kui ohtlik jääde
Hetkeseisuga puuduvad katsetustega kindlaks tehtud andmed poolkoksi mõjust inimeste tervise, kantserogeensuse, mutageensuse ja teratogeensuse kohta. Poolkoks kuulub ohtlike jäätmete hulka, kuid see lähtub Euroopa Liidu direktiividest, kus põlevkiviga seotud jäätmed puuduvad loetelus. Eesti Keskkonnauuringute Keskuse 2009. aasta uuring käsitles poolkoksi toksilisust vee-elustikule. Selles leiti, et värske poolkoks avaldab kahjulikku toimet, mis on piisav tingimus, et määrata poolkoksi ohtlike jäätmete hulka. Vaatamata sellele, et 10-aastane poolkoks sellist toimet ei avalda, ei piisa sellest poolkoksi arvamiseks tavajäätmete hulka. Edaspidi jätkavad uuringuid jäätmetekitajad.
Poolkoksi ladestamine ja töötlemine
Praegusel ajal on võimalik poolkoksi ladustada kahel viisil: märgladestustehnoloogia ja kuivladestustehnoloogia järgi. Pärast generaatorist väljumist sisaldab poolkoks väga palju ohtlikke orgaanilisi aineid (fenoolid, naftaleenid, polüaromaatsed ühendid jne). Uuringutest selgus, et poolkoks, mis on ladestatud kuivladestustehnoloogia järgi, on keskkonnale oluliselt ohutum. Selle ladestustehnoloogia tulemusi võib kohata Kohtla-Järvel ja Kiviõlis.
Väga suurt rolli mängib gasifitseerimisrežiim, mille parandamisega võiks vähendada orgaanilise aine sisaldust poolkoksis, kuid see ei lahenda probleemi. Poolkoksi põletatakse kolletes, mis võivad olla eritüüpi. Näiteks põletamist restküttekolletes ja tolmküttekolletes peetakse tehniliselt ja majanduslikult ebaefektiivseks. Võrdluseks eelmistega võiks nimetada keevkihikolletes põletamise. Selle eelis on see, et tekkivas tuhas on väiksem saasteainete sisaldus. Poolkoksi põletamisel seostub vääveldioksiid tahkesse faasi, mis vähendab õhusaastamist.
Eespool nimetatud tehnoloogiad vaid vähendavad mõju keskkonnale, kuid ei lahenda poolkoksijäätmete probleemi täielikult.
Keskkonnamõjud
thumb|Vaade Kohtla-Järvele Kohtla-Järve-Mäetaguse maanteel mõni kilomeeter enne linnapiiri Poolkoksimägede olemasolu ohustab meie ümbritsevat keskkonda mitut moodi. Kõige olulisemaks peetakse veereostust, millega seostub suurema hulga ohtlike ainete keskkonda jõudmine. Probleeme valmistavad ka poolkoksi põletamisel tekkivad gaasid.
Mõju pinnaveele
Varasem poolkoksi mägedena ladestamine tekitas suurt ohtu pinnaveele. Nii tekkis otsene poolkoksi ja vee kontakt, mille tõttu tekkis suurtes kogustes orgaaniliste ainete jääkidega reostunud pinnavett.
Õlitööstuses reostunud vee puhastatakse biopuhastusseadmetes, pärast juhitakse heitvesi kollektori kaudu merre.
Kui rääkida Kohtla-Järvest, siis poolkoksimäe nõrgvesi satub alguses Kohtla jõkke ja sealt edasi Purtse jõe kaudu merre. Nõrgveega tegeleb VKG keskkonna- ja tehnoloogiaosakond. Äravoolu kontrollitakse Lüganuse vaatluspostil ja 1 km kaugusel jõesuudmest, kus iga kuu tagant võetakse veeproove ja määratakse keemiliste ainete sisaldus, sh raskmetallid, fenoolid ja naftasaadused. VKG keskkonna- ja tehnoloogiaosakonna andmetel on Purtse jõel püsiv fenoolireostus, kuid selle tugevus sõltub aastaajast: kõige tugevam on see kevadel ja sügisel, kui vihmaveega uhutakse jäätmemäelt rohkem reoaineid. Peale poolkoksi ladestatakse poolkoksimäele ka puhastusseadmete muda, mis samuti reageerides sademetega võib reostada pinnavett orgaaniliste ühendite ja lämmastikuga. Viimaste aastate jooksul on Purtse jõe olukord siiski paranenud ja raskmetallide sisaldus on vähenenud, kuid suurenenud on plii sisaldus (2,0 µg/l). Fenoolide jõudmine jõkke on piiratud, mida kahjuks ei saa öelda naftasaaduste kohta.
Mõju põhjaveele
Jälgimaks põhjavee reostuse levikut poolkoksimägede ümbruses, oli loodud vaatluspuuraukude võrk Kohtla-Järvel, mis võimaldas süveneda ka ordoviitsiumi-kambriumi põhjaveekihtidesse. Saastunud oli Lasnamäe-Kunda veekiht tööstusterritooriumil ja jäätmevälja ümbritseval alal kuni 300–500 meetri kaugusel. Vee pH jäi vahemikku 6,9–11,3, mis oli tingitud tuha ja poolkoksi karbonaatse osise mõjust. Peamiseks probleemiks oli poolkoksi kustutamine ja laialiuhtmine kasutatud tööstusheitvee ja puhastusseadmete jäätmete abil. Iga tonni poolkoksi peale kasutati 0,8–0,9 m³ fenoole, benseeni jm sisaldavat vett, mis tähendas ainult suurenenud ohtlike ainete sisaldust nõrgvees. Toksiliste ainete hulgast olulisemateks peetakse naftasaadusi ja fenoole. Põhjavee reostuse vähendamiseks on lõpetatud vee kasutamine poolkoksi jahutamiseks ja väljauhtmiseks.
Mõju õhule
Poolkoksi põletamisel eralduvad gaasid nagu CO2 ja SO2 ning lendub orgaanilisi ühendeid ja raskmetalle. Kõik need on saasteained, mis reostavad õhku. Eestis peetakse kõige problemaatilisemaks piirkonnaks Ida-Virumaad, kus on arenenud energiatööstus, mis tekitab kuni 85% lendavatest saasteainetest Eestis. Fenool (hüdroksübenseen – C6H5OH), vesiniksulfiid (H2S) ja formaldehüüd (CH2O) on peamised saasteained, mis langetavad välisõhu kvaliteeti Kohtla-Järvel.
Kahjulikud orgaanilised saasteained võivad õhku sattuda poolkoksimägede nõrgveest või utmise vedelproduktide lahtistest mahutitest. Kuival ajal võib tugeva tuule tõttu poolkoksimägedest tõusev tolm samuti õhku reostada. Selle piiramiseks või õhu reostuse vältimiseks tuleb mäed haljastada.
1970. aastal hakati poolkoksimägesid haljastama ja selgus, et jäätmed ei puutunud otseselt väliskeskkonnaga kokku. Tugeva tuule mõju oli piiratud, mille tõttu ei olnud kergesti lenduvatel poolkoksiosakestel õhule ligipääsu. Praeguseks on enamik tuhamäenõlvadest roheliseks muutunud. Haljastamine on olnud tähtis nii õhusaaste vähendamiseks kui ka esteetilises mõttes.
Alam-Sileesia gau
pisi|Haldusjaotus (1944)
Alam-Sileesia piirkond (saksa keeles Gau Niederschlesien) oli 1941. kuni 1945. aastani Natsi-Saksamaa haldusüksus Alam-Sileesia provintsis, osa Preisimaa Sileesia provintsist. Piirkond loodi Sileesia piirkonna (Gau Silesia) jagamisel Alam- ja Ülem-Sileesia piirkonnaks (Gau Oberschlesien) 1941. aastal. Piirkonna juht (Gauleiter) oli Karl Hanke. Piirkonna keskus oli Breslau.
Teise maailmasõja järel läks suurem osa Alam-Sileesia piirkonnast Poola võimu alla, väike osa hakkas kuuluma Ida-Saksamaa koosseisu.
1940. aasta suvest kuni 1945. aasta 14. veebruarini tegutses Alam-Sileesia piirkonnas Groß-Roseni koonduslaagrite võrgustik, kuhu hinnanguliselt jättis elu 40 000 inimest. pisi|tühi|Groß-Roseni külas asunud laagri värav kirjega [[Arbeit macht frei]]
Plüü
Plüü (Pluvialis squatarola) on tülllaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Plüü on Eestis väikesearvuline läbirändaja, keda peamiselt võib kohata rannikul.
Postprotsessuaalne arheoloogia
Postprotsessuaalne arheoloogia on arheoloogia suund, mis loodi protsessuaalse arheoloogia kriitikana ja arendati edasi tõlgendava(te)ks arheoloogia(te)ks. Postprotsessuaalne arheoloogia tugineb hermeneutilisele metodoloogiale ja postmodernistlikele teooriatele teadmiste ja tegelikkuse relatiivsusest ning nende sõltuvusest kontekstist.
Postprotsessuaalse arheoloogia liikumine sai alguse varastel 1970.- ja hilistel 1980ndatel selliste arheoloogide poolt nagu Ian Hodder, Christopher Tilley, Daniel Miller ja Peter Ucko.
Maskoŭskaja liin
pisi|Maskoŭskaja liini metroorongi sisevaade Maskoŭskaja liin (vene keeles Московская линия (Moskovskaja linija), valgevene Маскоўская лінія (transkribeerituna Maskovskaja linija)) on Minski metrooliin, mis on 2018. aasta seisuga 19,9 km pikk ja millel asub 15 peatust. Rongidel kulub liini ühest otsast teise sõitmiseks 28 minutit.
Metroo projekteerimine algas 1976. NSV Liidu Ministrite Nõukogu kinnitas plaani 4. veebruaril 1977. Selle järgi pidi metroo koosnema ühest liinist ja 8 peatusest. Ehitustööd algasid 16. juunil 1977. Metroo avati 30. juunil 1984, Minski fašistidest vabastamise 40. aastapäevaks. Algselt algas see Maskoŭskaja metroojaamast ja lõppes Instytut kultury metroojaamas, kust viib tee ka maapealsesse elektrironguide depoosse.
pisi|left|Uue liinilõigu rajamine aastal 2010
Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin on punane.
Aastal 1986 pikendati liini Uschodi metroojaamani. Aastal 2007 avati Uručča metroojaamani viiv lõik. Tee Piatroŭščyna metroojaamani valmis aastal 2012 ja seni viimase metroojaamana avati aastal 2014 Malinaŭka metroojaam.
Aastal 2017 oli enim kasutajaid Płošča Lenina metroojaamal (56,6 tuhat reisijat päevas). Järgnesid Płošča Jakuba Kołasa 47,6 tuhandega, Uručča 46,8 tuhandega, Akademija navuk 39,2 tuhandega ja Malinaŭka 35,63 tuhande reisijaga päevas. Kõige vähem kasutatavad jaamad olid Hrušaŭka 13,9 tuhande ja Michałova 14,5 tuhande reisijaga päevas.
Pietraporzio
Pietraporzio on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Pietraporzio kõrgus merepinnast on 1246 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 1,72 inimest ruutkilomeetri kohta.
Pietraporzio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Argentera, Canosio, Santo Stefano di Tinea (Prantsusmaa), Sambuco, Vinadio.
Pietraporzio halduspiirides asuvad järgmised asulad: Castello, Murenz, Pontebernardo.
pisi|tühi|Pietraporzio
Jääksoode tüübid
Jääksoode tüübid jagunevad nende tekkeviisi põhjal või siis neile iseloomulike omaduste alusel. Näiteks klassifitseerivad Arvi Paidla ning Bryan Wheeler jääksood järgmiste omaduste alusel:
Jääksoode tüübid Paidla järgi
Lähtudes turba jääklasundi paksusest (õhuke – paksus alla 0,5 meetri, paks – paksus üle 0,5 meetri) ning selle iseärasustest, on Arvi Paidla Eesti frees-jääksood jaotanud neljaks rühmaks:
Karjääri-jääksood jaotab Paidla karjääride vahele jäävate turbapeenarde ehk kuivatusväljakute pinnal paljanduva turba põhjal kaheks:
Karjääri-jääksoode edasise kasutamise eesmärgil peab ta kõige sobivamaks rajada nendesse veekogud. Turbavarude säästlikku kasutamist arvesse võttes soovitab ta kuivatusväljakud freesida ning seejärel majandada kogu ala frees-jääkväljadena.
Jääksoode tüübid Pika ja Valgu järgi
Jaak Pikk ja Uno Valk on rühmitanud frees-jääksoid nende sobivuse alusel metsastamiseks järgnevalt:
Veerežiimi poolest metsakasvatuseks sobivad, vähem kui 0,5 m paksuse turbakihiga jääksood on jääkturba toiteainetesisalduse järgi jaotatud omakorda kaheks: Taastaimestumise potentsiaali arvestades, on ka Selin jaotanud jääksood õhukese ja paksu turbakihiga jääksoodeks. Kusjuures õhukese turbakihiga jääksoos toimub taastaimestumine kiiremini kui paksu turbakihiga jääksoos. Seda arvesse võttes tuleks rohumaade, loodusliku metsauuenduse ning eutroofse või mesotroofse iseloomuga veekogude rajamiseks kasutada õhukese turbakihiga jääksoid. Paksu turbakihiga jääksood sobivad hästi aga marjakasvatuseks, väetatavateks metsaistandusteks ning oligotroofse iseloomuga veekogude loomiseks.
Prantsusmaa president
Prantsusmaa president (prantsuse keeles Président de la République française), täpsemalt Prantsuse Vabariigi President, on Prantsusmaa valitud riigipea.
Prantsusmaa viiest vabariigist neljas on olnud presidendid riigipead. Seega on Prantsuse presidentuur vanim Euroopas alates selle eksisteerimisest mis tahes kujul.
Iga vabariigi konstitutsioonis on presidendi võim, funktsioon ja kohustused ning suhted Prantsusmaa valitsustega olnud erinevad.
Prantsusmaa valitsemissüsteemi kohta detailsemalt vaata artiklist Prantsusmaa valitsus.
Prantsusmaa president on ka ex officio Andorra kaasvürst ja Auleegioni ordu suurmeister.
Ajalugu
Presidendi ametikoha loomine keskis päevakorda 1830. aasta Juulirevolutsiooni ajal, kui seda pakuti Gilbert du Motier de La Fayette'ile, kuid ta loobus prints Louis-Philippe I kasuks, kellest sai kuningas. Teise Vabariigi ajal loodi valitav presidendi ametikoht, presidendiks valiti Louis-Napoléon Bonaparte, kuni ta 1851. aastal tegi riigipöörde ja kuulutas end keiser Napoleon III-ks. Kolmanda Vabariigi algusaastail oli presidendi ametikoht ka suure mõjuvõimuga, kuna 1875. aasta põhiseaduse ajal olid tugevad rojalistlikud jõud, loodeti, et presidendiks saab kas (Orléansi või Bourboni) dünastia esindaja, kes kuulutanuks Prantsusmaa põhiseaduslikuks monarhiaks. Kuid 1876. aasta valimistel võidutsesid vabariiklased, mispeale saatis president Patrice de Mac Mahon 1877. aastal parlamendi laiali ja korraldas uued valimised, kuid enamus jäi vabariiklastele ning rojalistid jäid alla ka bonapartistidele. Mac Mahoni järglane presidenditoolil, Jules Grévy aga lubas mitte kasutada oma õigust parlamendi laialisaatmiseks ja nii panigi aluse Kolmanda vabariigi parlamentaarsele süsteemile, mis kehtis järgmised 80 aastat. Ka teise maailmasõja järel loodud Neljas Vabariik oli parlamentaarne, president täitis siis tseremoniaalset rolli. Charles de Gaulle soovis aga suuremat presidendivõimu, mispeale ta Neljanda Vabariigi viimase peaministrina korraldas põhiseaduse ümberkirjutamise, millega pandi alus tänasele poolpresidentaalsele Viiendale Vabariigile.
Valimine
Esimesed Viienda Vabariigi presidendivalimised toimusid 21. detsembril 1958. Kuna de Gaulle'i idee presidendi otsevalimisest kohtas vastuseisu vasakpoolsete poliitikute hulgas, kes kartsid neobonapartismi, toimus esimene valimine 81 764-se valimiskoguga, kuhu kuulusid parlamendiliikmed, ülemereterritooriumite parlamendid ning kümned tuhanded linnapead, aselinnapead, linnavolikogude liikmed. Valimised võitiski de Gaulle, saades 62 394 häält 79 470st (78.51%).
Hohentauern
Hohentauern on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Prantsusmaa president
Valimine
De Gaulle'i nägemustes tuli aga president otse rahva poolt valida, kuna rahva poolt otse valitud president vähemalt poolte kehtivate häältega andnuks presidentiametile rahva silmis suurema legitiimsuse ja staatuse kui valimiskogu poolt valitud president ning seega ka suurema poliitilise mõjuvõimu. Seepeale pani ta presidendivalimiste küsimuse rahvahääletusele 28. oktoobril 1962, mis 62.3-37.7 heaks kiideti. 5. ja 19. detsembril 1965 toimusidki esimesed Viienda Vabariigi presidendi otsevalimised, mille võitis taas de Gaulle. Algselt oli presidendi ametiaja pikkus seitse aastat, kuid 2000. aasta referendumiga vähendati see viiele. Jacques Chirac oli viimane seitsmeks aastaks valitud president, seda 1995. aastal, 2002. aastal valiti ta viieks aastaks.
Hohentauern
thumb|left|Vaade Hohentauernile
Prantsusmaa president
Valimine
Algselt ei olnud ametiaja piiranguid, seega oleks François Mitterrand saanud uuesti kandideerida ka 1995. aastal ja Jacques Chirac 2007. aastal kolmandaks ametiajaks, kumbki aga ei teinud seda. 23. juulil 2008 põhiseaduslike muudatustega saab president ametis olla kaks järjestikust ametiaega. Mitterrand ja Chirac on ainsad presidendid, kes on ametis olnud kaks täisametiaega (Mitterrand 14, Chirac 12 aastat). Nemad koos de Gaulle'i ja Emmanuel Macroniga on ainsad, kes on tagasi valitud.
Presidendivalimised toimuvad kahes voorus, et tagada, et president võidaks alati absoluutenamusega. Tavaliselt ei võida esimeses voorus ükski kandidaat absoluutenamust, mispeale toimub teine voor kahe kõige rohkem hääli saanud kandidaadi vahel, välja jäänud kandidaadid annavad siis oma toetuse ühele kahest kandidaadist.
Presidendikandidaadiks kvalifitseerimiseks on vaja saada vähemalt 500 valitud ametniku allkirjad. Neid nimetatakse parrainages ehk sponsorluseks. Sponsorid võivad olla:
Need ametnikud peavad olema vähemalt kolmekümnest departemangust või ülemeredepartemangust või -piirkonnast, lisaks võivad allkirjad ühest departemangust või ülemeredepartemangust või -piirkonnast moodustada maksimaalselt 10% kõigist.
Üks ametnik saab korraga anda oma allkirja vaid ühele kandidaadile ja ainult ühe korra, isegi siis kui ta on korraga mitmes ametis. Allkiri on lõplik, seda hiljem enam muuta ei saa.
Presidendi võim
Viies Prantsuse Vabariik on poolpresidentaalne süsteem. Erinevalt paljudest teistest Euroopa presidentidest on Prantsuse president üpris suure võimuga. Kuigi on olemas Prantsusmaa peaminister ja parlament, kes jälgivad suuremat osa tegelikust seadusloomest, omab Prantsuse President märgatavat mõjuvõimu. President hoiab kõige vastutusrikkamat ametikohta ja ületab tähtsuselt kõiki teisi poliitikuid.
Kuigi Viiendas Vabariigis on mitmikmandaadid tavalised, siis presidendile rakendub piirang: president ei või oma ametiaja jooksul teenida mitte ühelgi teisel ametikohal. Kuigi president on korraga ka Andorra kaasvürst, siis praktikas saadab president Andorrasse oma isikliku esindaja.
Kokkuvõte
Presidendi suurim võim on tema võime valida Prantsusmaa peaminister. Siiski, kuna ainult Prantsuse Rahvusassambleel on võim vabastada valitsus, peab president nimetama peaministri, kellel on assamblee enamuse toetus.
Alates aastast 2002 kestab nii presidendi kui ka assamblee mandaat 5 aastat ja valimised toimuvad koos. Seega on "vabaabielu" tõenäosus väike.
Presidendi võimu ulatus:
Kõik presidendi otsused peab viseerima ka peaminister, väljaarvatud Rahvusassamblee laialisaatmine.
Ada Yonath
Ribosoomi talitluse ja struktuuri uurimise eest pälvis Yonath 2009. aastal Nobeli keemiaauhinna. Auhinda jagas USA teadlaste Venkatraman Ramakrishnani ja Thomas A. Steitziga. Ta on esimene naine Iisraelist, kes on pälvinud Nobeli auhinna ning ühtlasi esimene naine Lähis-Idast, kes on saanud Nobeli auhinna reaalteadustes.
Ta on Helen ja Milton A. Kimmelmani biomolekulaarse struktuuri ja assamblee keskuse direktor; keskus kuulub Weizmanni teadusinstituudi alluvusse.
Noorus
Ada Lifshitz sündis 22. juunil 1939 Jeruusalemmas Guela kvartalis. Tema vanemad olid Poolas sündinud sionistid, kes immigreerusid Palestiinasse 1933. aastal. Isa, Hillel Lifshitz, oli rabi nagu tema isa ja vanaisa, kes pidas toidupoodi nende naabruskonnas. Ema, Esther Lifshitz, aitas oma abikaasat poega ning kasvatas Adat ja tema õde Nuritit. Pere jagas neljatoalist korterit veel kahe perega.
Yonath’i lasteaiaõpetaja nägi temas potentsiaali teiste ainete õppimiseks peale majapidamise. Õpetaja andis talle lisatunde peale kooli, sest paremad õppeasutused olid teistes piirkondades ning transport sinna oli liiga ohtlik. Lapsepõlves oli tema inspiratsiooniks Marie Curie.
Hilleli tervis halvenes Palestiinasse kolimisel kliimamuutuse tõttu ning suri 42-aastaselt 1950. aastal. Pere sattus rahalistesse raskustesse, seetõttu pidi Yonath palju kodus abistama ning raha teenima. Lisaks majapidamistöödele ja lapsehoidmisele andis ta koolitusi noorematele lastele. Esther kolis lastega Tel Avivi, et olla oma õdede läheduses.
Yonath õppis Tichoni Hadashi keskkoolis, mis oli riigi kõige kallim kool. Terve kooliaja vältel jätkas ta tööl käimist. Keemialabori puhastamise eest sai ta sooritada laboris eksperimente. Yonath ei olnud rahul kooli õppekavaga, sest soovis alati rohkem õppida. Seetõttu täiendaski enda teadmisi kooli raamatukogus.
Yonath läbis kohustusliku ajateenistuse meditsiiniüksuses.
Kõrgharidus ja teadustöö algus
pisi|200x200px|Jeruusalemma Heebrea Ülikool pisi|Massachusettsi Tehnoloogiainstituut Yonath astus 1959. aastal Jeruusalemma Heebrea Ülikooli ja hakkas õppima keemiat. Teiseks õppeaastaks otsustas, et teda huvitavad eeskätt biofüüsika ja -keemia, kuid õppekava käsitles biokeemiat vähe. Bakalaureuseõppe keemias lõpetas 1962. aastal. Magistrikraadi biokeemias sai samas ülikoolis, lõpetades 1964. aastal.
Doktoriõppes oli ta Rehovotis paiknevas Weizmanni instituudis röntgenkristallograafia erialal. Yonath kaalus proteiini uurimist röntgenkristallograafia abil, kuid sel ajal oli see tehnika veel algusfaasis. Professor Wolfie Traub soovitas seetõttu kiudude uurimist röntgenkristallograafiaga. Yonath õppis selle meetodiga kollageeni struktuuri. Koostööd tegi Efraim Katziri ja tema rühmaga, kelle tööks oli proovide ettevalmistamine. 1968. aastal tegi lõputöö sellel teemal ning tema juhendajaks oli Wolfie Traub.
Järeldoktorina oli Yonath Melloni instituudis 1969. aastal Pittsburghis. Seal keskendus ta lihaste uurimisele. Järeldoktorantuuri jätkas Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis 1970. aastal. Selle ajal õppis tegema proteiini kolmedimensioonilist analüüsi röntgenkristallograafia abil koos F. Albert Cottoni rühmaga. See tähendas suurt pööret Yonathi akadeemilises karjääris. Abiks olid head suhted William Lipscombiga Harvardi Ülikoolist, kes oli 1976. aasta Nobeli keemiaauhinna laureaat. Yonath oli kaalunud Lipscombi juurde tööle tulekut juba kollageenide uurimise ajal, kuid seda ei juhtunud.
Karjäär ja avastused
pisi|292x292px|Ada Yonath Weizmanni Teadusinstituudis|vasakul 1970. aastal naasis ta Weizmanni Instituuti, kus asutas kristallograafia laboratooriumi, mis oli ligi kümme aastat Iisraeli ainus. Algas tema koostöö professor Michel Raveliga ja ka Paul Sigleriga, kes tuli Iisraeli pooleteiseks aastaks. Neil olid head suhted Chicago rühmaga ning Yonath veetis hiljem seal oma akadeemilise puhkuse. Läks pool kümnendit enne, kui tulemusi hakati tootma. Sel perioodil avaldasid teadustöid lihtsatel struktuuridel nagu trikliiniline lüsosoom. Yonath oli külalisprofessor Chicago Ülikooli endises biokeemia ja teoreetilise keemia osakonnas 1977–1978. Üritasid kasvatada vajalikke kristalle, aga ei õnnestunud. Sellel aastal kohtus ta Kanadas professori H. G. Wittmanniga Max Plancki Instituudist. Nad diskuteerisid ribosoomi teemadel, Wittmann oli huvitatud koostööst ning hiljem Yonath läkski Berliini.
Ribosoom
pisi|240x240px|Thermus thermophilus 'e ribosoomi alljaotuse 30S molekulaarstruktuur. Proteiinid on sinised ja RNA üks kiud on oranž. 1980. aastatel arvati, et teati kõike ribosoomist, mida on võimalik õppida. Kõik teadsid, mida ribosoomid tegid, aga keegi ei teadnud kuidas. Teoretiseeriti, et see on võimatu ribosoomide suuruse ja dünaamilisuse tõttu. Yonath uskus teisiti.
Tema arvates oli ribosoomide kiire lagunemine, mis võib omakorda põhjustada struktuurilisi muutusi, peamiseks põhjuseks, miks nendest ei saanud kristalli teha. Juhtus lugema artiklit jääkarude taliuinakust. Suur osa nende ribosoomidest on aktiivsed stressirohketes olukordades (taliuinak). Seetõttu otsis ribosoome, mis oleksid väga robustsed ning tulevad ekstreemsetest keskkondadest nagu Surnumerelt. Edasi otsis protseduure, mis pikendaks nende rakendatavust.
Ribosoomi uurimisel töötas Yonath välja uudse krüobiokristallograafia menetluse, kus kristall pannakse ekstreemselt madalatesse temperatuuridesse, −185 kraadi, et minimerida kristallilise struktuuri lagunemist röntgenikiire all. Seda tehnikat kasutatakse nüüd laboratooriumites üle maailma. Tänu abivahendite arengule oli võimalik teha esimene elektroontiheduse kaart ribosoomi väikesest alajaotusest. 2000. ja 2001. aastal avaldas esimesed teadustööd kolmemõõtmelistest bakteriaalsete ribosoomide alljaotuste struktuuridest.
2009. aastal pälvis ta Nobeli keemiaauhinna ribosoomide struktuuride kaardistamise eest.
Isiklikku
Yonath oli abielus. Tema tütar Hagit Yonath on lektor ja töötab arstina Sheba meditsiinikeskuses. Yonath peab oma suurimaks saavutuseks ribosoomide olemuse seletamist lapselapse lasteaiarühmas. Dr Rauchama Marton, kes tegeleb okupatsioonivastase aktivismiga, on Yonathi nõbu.
Yonath kasvas üles usklikus naabruskonnas koos usklike vanematega, kuid pole ise kunagi usklik olnud. Esther, Yonathi ema, taganes ka usust.
Alfred von zur Mühlen
pisi|Zur Mühlenite suguvõsa vapp. Karl Alfred von zur Mühlen (2. september (vkj) 1865 Vorbuse − 6. veebruar 1945 Lehnsdorf) oli baltisaksa päritolu põllumees ja pangadirektor.
Elulugu
Ta sündis Pornuse mõisniku Hugo Kaspar von zur Mühleni (1828−1869) ja tema abikaasa Julie Alexandra Elisabeth von Rosée (1833−1904) pojana. 1875−1881 õppis ta Tartus eragümnaasiumis ja 1881−1887 Viljandi maagümnaasiumis. Seejärel astus Tartu ülikooli, kus tudeeris aastatel 1887−1891 põllumajandusteadust.
Pärast ülikoolistuudiumi lõppu reisis välismaal. Kodumaale naastes õppis praktilist põllumajandust Sangastes ja Kaagjärvel. Seejärel majandas alates 1893. aastast Vorbuse mõisa, mis 1898. aastal ema kingitusena tema nimele kirjutati. 1904−1910 valdas ta koos vendade Walteritega Meeksi mõisa. Viibis mõnda aega taas välismaal, kuid 1908. aastal naasis Tartusse. Ta oli Saksa seltsi hoiukassa kaasasutaja ja juhataja. 1913−1929 oli ta Tartu panga direktor. Siirdus 1919. aastal Saksamaale, kuid tuli juba järgmisel aastal Tartusse tagasi, kus elas kuni 1939. aastani.
Lahkus Umsiedlungi käigus Saksamaale ja elas kuni 1945. aastani Posenis. Suri põgenemisel Belzigi (Markis) lähedal.
Anthony Villanueva
Villanueva sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Stanislav Stepaškinile (NSV Liit).
Villanueva poksis oktoobrist 1965 kuni septembrini 1967 ja uuesti 10. mai 1975 elukutselisena. Ta pidas kokku 5 kohtumist, millest võitis 1 kohtumise ja kaotas 3 (neist 2 nokaudiga) kohtumist. Ühe kohtumise tulemus ei ole teada.
Isiklikku
Anthony Villanueva isa José Luis oli samuti tuntud Filipiinide poksija.
Johannes Feldbach
Johannes-Voldemar Feldbach (3. veebruar (vkj 21. jaanuar) 1901 – 3. september 1972 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik.
Johannes Feldbach sündis Virumaal Vaivara vallas Perjatsi kooli õpetaja pojana. Keskhariduse omandas ta 1910–1918 Jamburgi (tänapäeval Kingissepp) kommertskoolis. Teenis aastatel 1919–1922 Punaarmees, võttis osa võitlusest Judenitši vägede vastu. Seejärel töötas ta kooliõpetajana Leningradis ja Leningradi oblastis. Kõrgema hariduse sai Johannes Feldbach Leningradis 1933–1938 A. Herzeni nimelises Pedagoogilises Instituudis, lõpetamise järel töötas vene keele ja kirjanduse õpetajana Baškiiri ANSV-s ja Moskva oblastis.
Johannes Feldbach tuli 1944. aastal Eestisse. Töötas aastatel 1944–1969 Tartu Riiklikus Ülikoolis vanemõpetajana, algul vene keele, hiljem vene kirjanduse kateedris. Ta oli 1949–1952 veel ka ajalehe Tartu Riiklik Ülikool vastutav toimetaja.
NLKP liige oli Feldbach alates 1948. aastast, Eesti NSV Kirjanike Liitu astus ta 1949. aastal. 1960–1962 oli ta kohakaasluse alusel Kirjanike Liidu Tartu osakonna vastutav sekretär.
Esimesi ilukirjanduslikke katsetusi avaldas Johannes Feldbach Leningradi ajakirjas Leegid (pseudonüüm Juhan Nurmvee). Sõjajärgsetel aastatel esines ta rohkesti teatrikriitikuna, avaldas kirjutisi vene ja vene nõukogude kirjandusklassika kohta.
Itsa keel
Itsa keel on maaja keelkonna jukateegi rühma kuuluv keel, mida räägivad itsad Guatemalas Petén Itzá järve läheduses.
Itsa keel on äärmiselt ohustatud, valdav osa itsadest kõneleb vaid hispaania keelt. Itsa keelt räägib vaid mõnikümmend vanemat inimest.
Itsa keele põhisõnajärg on VOS, kuid sageli esineb ka sõnajärg VSO.
Tutsid
pisi|Tutsist [[Rwanda president Paul Kagame]] pisi|Tutsi õpilased Rwanda koolis Tutsid on rahvas Kesk-Aafrikas, peamiselt Rwandas ja Burundis. Tutsisid elab ka teistes ümberkaudsetes riikides, kõige rohkem Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas.
Tutside asualad kuuluvad Aafrika kõige tihedamalt asustatud piirkondade hulka, seetõttu on põllu- ja karjapidamiseks sobiv maa kõrges hinnas. Asulates elab 11% rundidest (2010) ja 19% ruandadest.
Arv
Tutsisid on kokku umbes 2,5 miljonit. Rwanda rahvastikust moodustavad tutsid umbes 15 protsenti, Burundi rahvastikust umbes 14 protsenti. Koos hutudega moodustavad nad kummagi riigi rahvastikust 99 protsenti. Ülejäänud ühe protsendi moodustavad tvaad. Burundi rahvaid nimetatakse rundideks ja Rwanda rahvaid ruandadeks.
Demograafilised näitajad
Aastal 2006 oli ruandade keskmine eluiga 47 aastat, sealhulgas meestel 46 ja naistel 48 aastat. Keskmine elueaootus sünnihetkel on 55,4 kuni 58,8 aastat. Rundide keskmine elueaootus sünnihetkel on 59,24 aastat (meestel 57,52 ja naistel 61,02 aastat).
Aastal 2011 moodustasid kuni 14-aastased Rwanda rahvastikust 42,9% ja Burundi rahvastikust 46%, 15–64-aastased vastavalt 54,7% ja 51,6% ning üle 65-aastased 2,4% ja 2,5%.
Tutsi naine sünnitab keskmiselt kuus last.
Keeled
70,4 protsenti vähemalt 15-aastastest ruandalastest on kirjaoskajad. Meeste seas on kirjaoskajaid 76,3 ja naiste seas 64,7 protsenti. Burundis moodustasid kirjaoskajad 2000. aastal 59,3% elanikest (meestest 67,3% ja naistest 52,2%).
Usk
Tänapäeval on enamik tutsisid kristlased. Aastal 2001 olid 56,5 protsenti ruandadest katoliiklased, 26 protsenti protestandid, 11,1 protsenti adventistid, 4,6 protsenti muslimid, 0,1 protsenti loodususku ja 1,7 protsenti ei tunnistanud ühtki religiooni. Rundidest on 62% katoliiklased, 5% protestandid, 23% loodususku ja 10% muslimid.
Säilinud on ka traditsioonilised usundid. Usutakse, et oli ammune looja Imaana, kes lõi jõukust ja viljakust. Ka kuningatele omistati jumala võimeid. Kuninglike pealtvaatajate jaoks viidi läbi rituaalseid tule- ja trummimänge. Surnud sugulaste hingi (abazima ' sid) peetakse vahendajateks Imaana ja elavate maailma vahel. Vaimud toovad ebaõnne inimestele, kes neid ei austa. Abazima ' de poolehoiu võitmiseks tehakse neile kingitusi ning nende soovide teadasaamiseks kasutatakse selgeltnägijaid.