cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akinetopsia
Pelaki ja Hoyti Alzheimeri tõvega patsient
2000. aastal tuli 70-aastane mees akinetopsiaga arstide juurde. Ta polnud kaks aastat autot juhtinud, sest ei suutnud "sõites liikumist näha". Tema naine märkas, et mees ei suutnud hinnata teise auto kiirust ega kaugust. Mehel oli raskusi rohke tegevuse või liikumisega spordisündmuste või telesarjade vaatamisega. Ta kommenteeris sageli oma naisele, et "ei näe midagi toimumas". Objektid kadusid liikumist alustades. Ta suutis aga vaadata uudiseid, sest seal ei toimunud olulist tegevust. Lisaks olid tal Balinti sündroomi sümptomid (kerge simultanagnoosia, optiline ataksia ja optiline apraksia).
Pelaki ja Hoyti traumaatilise ajukahjustusega patsient
2003. aastal kurtis 60-aastane mees pärast traumaatilist ajukahjustust võimetust tajuda visuaalset liikumist. Kaks aastat varem oli talle pähe kukkunud tänavavalgustuspost. Ta tõi näiteid raskustest jahimehena. Ta ei suutnud saakloomi jälgida, minna teiste jahimeeste järel või näha enda koera tema poole tulemas. Selle asemel ilmusid need objektid kõigepealt ühes ja siis teises kohas. Vahepealset liikumist ta ei näinud. Tal oli raskusi autojuhtimise ja grupivestluse jälgimisega. Ta kaotas dokumenti vertikaalselt või horisontaalselt pilguga üle vaadates järje ega suutnud kujutleda kolmedimensioonilisi pilte kahedimensioonilistest joonistest.
Kandava ordulinnus
Kandava ordulinnus (saksa keeles Ordensburg Candau) oli Liivi ordu linnus (ordulinnus), mis asus Kandavas. 13.–16. sajandil oli linnus Kandava foogtkonna halduskeskus ja hiljem oli linnus Kuramaa hertsogiriigi Kandava linnuseülema (läti keeles Kandavas pilskungs) residents. Tänapäeval on linnus varemetes, ent säilinud on püssirohutorn.
Halmstadi ülikool
pisi|Ülikooli hoone Halmstadi ülikool (rootsi keeles Högskolan i Halmstad) on ülikool Rootsis Halmstadis.
Ülikool asutati 1983.
Ülikoolis õpib üle 10 000 üliõpilase (2017).
Elmar Valmre
Elmar Valmre (1909 Tartu – 1944) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Valmre on töötanud väljaannete Postimees ja Telegramm toimetustes. Ta kasutas pseudonüümi Mart Saareots.
Kirjutas libretod operettidele "Õnnelend" (1934), "Napoli pärl" (1935) ja "Igatsetud maa" (1939).
Stereotüüpia (etoloogia)
Loomade käitumises omistatakse stereotüüpiale, stereotüüpilisele või stereotüüpsele käitumisele erinevaid tähendusi, mis muudab teemakohase teaduskirjanduse mitmeti mõistetavaks. Stereotüüpiale viitavad mõisted viitavad enamasti vangistuses peetavate loomade otsesele eesmärgita korratavale käitumisele.
Elmar Valmre
Estica
Kriminaalromaan "Ennustus relval" ilmus soome keeles Hannu Oittineni tõlkes kirjastuselt Taifuuni 1994. aastal.
Stereotüüpia (etoloogia)
Stereotüüpia esineb sageli loomadel, kellel puudub piisav vaimne stimulatsioon (teisisõnu on neil igav). Sellest tulenevad käitumismallid võivad olla pahaloomulised, põhjustades enesevigastamist või reproduktiivsuse vähenemist, ning võivad tekitada segadust loomade käitumise laboratoorsel uurimisel. Viiteid stereotüüpsele käitumisele leiab looduslikest vähese varieeruvusega käitumismustritest, nt loomade närimistsüklid või kalade saagipüüdmine imemise teel. Stereotüüpset liikumist võivad tekitada mehaanilised piirangud (nt kala või mao kolju, kus luud on üksteisega mehaaniliselt seotud) või tugev neuraalne kontroll (imetajatel mälumine). Kindla stereotüüpse käitumismalli vaatlusel võib stereotüüpse käitumise aste lähedalt suguluses olevatel liikidel erineda.
pisi|Stereotüüpselt keha kõigutav aasia elevant San Diego loomaaias
Näited ja põhjused
Stereotüüpiliste käitumiste alla kuuluvad edasi-tagasi käimine, keha kiigutamine, ringiratast ujumine, liigne magamine, enesemoonutamine (sulgede kitkumine lindudel ja liigne enese eest hoolitsemine) ning puuride närimine. Stereotüüpiat esineb paljudel liikidel, sealhulgas primaatidel, lindudel ja kiskjatel. Kuni 54% loomaaedades elavatest elevantidest käituvad stereotüüpselt.
Sageli põhjustab stereotüüpsuse looma vangistus, näiteks kaslaste kõndimisrajad loomaaia puurides. Tiined emised, kelle toitumist piiratakse, kipuvad närima aediku trelle ning mäluma ilma, et neil midagi suus oleks. Laborihiirtel ja -rottide jaoks on karvastiku hooldamine tavalisem tegevus kui magamine –karvastikuhooldamise stereotüüpe on kasutatud mitmetel loommudelitel ärevuse ja depressiooni uurimiseks.
Ka kaelkirjakute seas on stereotüüpiline käitumine tavaline – nende üleliigne keelega objektide limpsimine tuleneb looma instinktiivsest tahtest emalt piima imeda, mida aga paljud inimese poolt üles kasvatatud kaelkirjakud jt vangistuses elavad loomad ei koge. Vangistusest ja vähesest treeningust tulenevad stereotüübid esinevad ka tallis peetavatel hobustel. Seesuguseid hobuseid kutsutakse tallihaigeteks, kuna nende tegevusega kaasneb tallile varaline kahju (hobused võivad närida ja lõhkuda oma kopli piirdeid jms).
Stereotüüpilise käitumise põhjustajaks peetakse tehislikku keskkonda, kus loomadel ei ole võimalik oma normaalseid käitumuslikke tavasid rahuldada. Seega annab stereotüüpne käitumine märku ebanormaalsest keskkonnast.
Stereotüübid on korrelatsioonis basaalses ganglionis muutunud käitumusliku vastuse valikuga. Laboriseksperimentide korral võib stereotüüpiline käitumine hägustada käitumuslike uuringute tulemusi. Stereotüüpsust peetakse loomade psühholoogilise stressi märgiks, mis viitab probleemile looma heaolus.
Lahendused
Stereotüüpilist käitumist saab mõnel juhul vähendada või isegi elimineerida keskkonna rikastamise abil, võimaldades isenditele suuremaid ja stimuleerivamaid elukeskkondi ning treeningut või viies keskkonda eri stiimuleid (nt objektid, helid või lõhnad). Pikaajalise mõju tagamiseks peab keskkonna rikastamine olema ajas varieeruv. Sotsiaalsete loomade (nt primaatide) ühte puuri panemine on samuti tulemuslikuks osutunud. Samas peab silmas pidama, et kui stereotüüpiline käitumine on kord juba välja kujunenud, võib selle elimineerimine ajus toimunud muutuste tõttu olla võimatu.
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend 1810−1917.
Alalise nõukogu liikmed 1801−1810
Pärast Alalise nõukogu kaotamist 1810. aastal said need nõukogu liikmed, kes olid tollal elus − neid oli 24 −, uue Riiginõukogu liikmeteks.
Kartenbeck
Kartenbeck (ka Kartenbek) on Volmarist pärit käsitöölise päritolu baltisaksa suguvõsa.
Ajalugu
Suguvõsa kohta on teateid XIX sajandi algusest, mil Georg Peter Kartenbeck oli Volmari kingseppmeister. Tema poeg Peter Adolf Kartenbeck (1830−1865) oli Lizumsi mõisa mölder. Viimase pojast Eugen Leopold Eduard Kartenbeckist (1864−1940) sai viimane Vorbuse mõisnik.
Ophioparmaceae
Ophioparmaceae on kottseente sugukond.
Babadag
Babadag (varem Babatag, türgi keeles Babadağ) on linn Rumeenias Tulcea maakonnas. Babadag paikneb ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas, maakonnakeskusest Tulceast ligikaudu 32 km lõunas. Linna lähedal asub Babadagi järv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Babadagi elanikest rumeenlasi 69,91%, mustlasi 13,63%, türklasi 4,41% ja teistest rahvustest inimesi 0,64%. Rahvus oli teadmata 11,38%-l elanikest.
Rooma riigi ajal asus praeguse Babadagi kohal asula nimega Vicus Novus. Babadagi on esmamanitud 1263. aastal. Alates 15. sajandist oli Babadag Osmanite riigi võimu all. Aastatel 1677–1678 omandas asula linnastaatuse ja sai Dobrudža halduslikuks ja poliitiliseks keskuseks. Rumeenia koosseisu läks Babadag 1878. aastal.
Mihhail Gutserijev
Mihhail Gutserijev (sündinud 9. märtsil 1958) on inguši rahvusest Venemaa ettevõtja, naftakompanii Russneft omanik ja president, varasem Slavnefti juht ja Riigiduuma aseesimees.
Ettevõtlusega tegelemist alustas Gutserijev 1988, asutades mööblivabriku ja kooperatiivpanga.
1994 nimetati Gutserijev erimajandustsooni (зона экономического благоприятствования) "Ingušeetia" administratsiooni juhiks.
1994. aastal valiti ta Riigiduuma liikmeks. Ta liitus Venemaa Libaraaldemokraatliku Partei fraktsiooniga ja sai 1996 Riigiduuma esimehe asetäitjaks. 1999 valiti ta taas Riigiduumasse.
2000. aasta jaanuaris sai Gutserijevist Vene-Valgevene riikliku ettevõtte Slavneft president. Ajakirjanduse andmetel oli tema soovitajaks Roman Abramovitš. Gutserijev ise on soovitajana nimetanud Vladimir Putinit.
2002. aasta mais vabastas aktsionäride üldkoosolek Gutserijevi ametist. Gutserijev püüdis otsust ja ettevõtte väidetavat jõuga ülevõtmist kohtus ebaõnnestunult vaidlustada.
2002. aasta septembris rajas ta naftakompanii RussNeft, millest juba 2004. aastaks sai üks riigi kümnest suurimast. Samal ajal alustas Gutserijev aktiivset tegevust Moskva kinnisvaraturul.
2005. aastal omandas ta 50% ettevõtte Russki Ugol (Русский уголь) aktsiatest.
Russneft
16. mail 2007 sai teatavaks, et Venemaa uurijad süüdistavad Gutserijevit ebaseaduslikus äritegevuses. Russneft oli sel ajal Venemaa suuruselt 7. ettevõte. Venemaa maksuamet nõudis Russneftilt ligi miljardit USA dollarit ehk umbes 11 miljardit krooni.
Oletati, et süüdistuse ajendas Gutserijevi keeldumine ettepanekust müüa Russneft vastuvõtmatu hinnaga ühele riigistruktuurile või siis see, et Gutserijev ostis Jukose pankroti eelõhtul selle varasid.
Juuli lõpus müüs Gutserijev oma äri 3 miljardi dollari ehk 34,5 miljardi krooni eest Oleg Deripaskale, Kremliga heades suhetes olevale oligarhile, ja põgenes välismaale. Müügiteatele lisas Gutserijev, et ta ei müünud ettevõtet vabatahtlikult.
Juulis loobus Gutserijev Russnefti presidendi positsioonist ja teatas kavatsusest loobuda kõigist äriprojektidest ning asuda teadustööle. Samal ajal lepiti kokku Russnefti müük enam kui 3 miljardi dollari eest Oleg Deripaska varahaldusettevõttele Basic Element. 31. juulil arestis rajoonikohus Russnefti aktsiad, septembris kinnitas edasikaevatud otsuse Moskva linnakohus.
28. augustil andis Moskva linnakohus käsu Gutserijevi vahistamiseks. Gutserijev oli selleks ajaks välismaal. .
Detsembris pidi arbitraažikohus arutama Russnefti aktsiate arvamist riigi varadesse, kuid andis osapooltele kaks kuud kokkuleppele jõudmiseks.
2008. aasta aprillis teatati, et uurimine Gutserijevi asjas on lõpule viidud. Suvel esitas Venemaa Suurbritanniale taotluse mehe väljaandmiseks.
2009. aasta oktoobris võeti tagasi Gutserijevile esitatud süüdistus maksudest kõrvalehoidmises, loobuti tema tagaotsimisest Interpoli abiga ja väljaandmistaotlusest Suurbritanniale.
Aprillis loovutas Gutserijev 49% Russneftist ettevõttele AFK Sistema ja hiljem veel 2% Sberbankile. Juunis valis aktsionäride koosolek Gutserijevi ettevõtte presidendiks.
Isiklikku
Mihhail Gutserijevi vanem vend Hamzat on Inguššia endine siseminister, kes 2002. aastal püüdis Murat Zjazikovi vastaskandidaadina saada Inguššia presidendiks.
(Si Si) Je Suis un Rock Star
"(Si Si) Je Suis un Rock Star" on Rolling Stonesi basskitarristi Bill Wymani soolosingel. Singli avaldas 1981. aasta juulis sõltumatu plaadifirma A&M Records. Laul on ka samal aastal ilmunud Wymani omanimelisel albumil "Bill Wyman".
Algselt salvestas Wyman laulu demo Ian Dury jaoks, kuid demo Duryni ei jõudnudki ning nii lauldi lugu Wymani plaadile Wymani enda esituses. Laulus kasutab ta muuseas ka aktsenti, mida ta ise nimetas kokni prantsuse keeleks.
Laulu kõrgeim koht Briti singliedetabelis oli 14. Kokku püsis singel Top 40 hulgas 9 nädalat.
Laulud
Kõikide laulude autor on Bill Wyman
BTR-MD Rakuška
pisi BTR-MD Rakuška (vene keeles БТР-МД «Ракушка») on Venemaal valmistatud soomustransportöör.
Ajalugu
Venemaa kasutas seda soomukit Vene-Ukraina sõjas.
Aruküla lade
pisi|Kalmistu paljand on Aruküla lademe stratotüübiks Aruküla lade on keskdevoni ladestiku regionaalne lade. Aruküla lademe all lamab Narva lade ja temal lasub Burtnieki lade. Lademe vanus on 384...380,5 miljonit aastat.
Ladet hakkas esimesena eristama Walther Gross aastal 1940. Lademe stratotüübiks on Kalmistu paljand Tartus. Üleilmses standardis vastab sellele Givet' lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Aruküla kihistu, milles eristatakse omakorda Viljandi, Kureküla ja Tarvastu kihistikke.
Lademe paksus Eestis on 66–97 m, Lätis aga 60-80 meetrit.
Lademe avamus kulgeb Eestis vööndina Ruhnust Peipsi läänerannikuni. Lade paljandub näiteks Kallaste ja Tamme pangal. Lätis avaneb see mõningate Vidzeme põhjaosa ürgorgude põhjas, samuti ka Kuramaa põhjaosas, kus see kohati ka paljandub.
Lademe kivimkoosseisus on palju liivakivi, kohati esineb selles ka domeriiti ja savi. Lade on rikas fossiilide poolest.
Lademe vana nimetus oli Tartu lade.
Surma keeled
Surma keeled (varasem nimetus didinge-murle rühm) on rühm Etioopias ja Lõuna-Sudaani kaguosas kõneldavaid Ida-Sudaani keeli.
Kõik surma keeled on toonikeeled.
Eugen Kartenbeck
Vorbuse mõis
Vorbuse mõisa ostis ta 1916. aasta sügisel. Kuna see oli võlgadega koormatud, sai ta selle odavalt kätte. Samuti oli see Pistohlkorsi ajal vene sõjaväelaste läbi tugevasti kannatada saanud. Kummatigi ta mõisa pidada kaua ei saanud, sest 1919. aastal see võõrandati. Ajalehes Kaja kirjeldati seda järgnevalt:
Ta püüdis inventari ja ostetud kaht talu tagasi saada, kuid need püüdlused jäid 1920. aastatel tagajärjetuks.
The Myth of Morality
"The Myth of Morality" on Richard Joyce'i filosoofiline raamat. Selle esmatrükk ilmus 2001.
Eessõna
Esimene osa uurib kriitilise silmaga moraalijuttu ning leiab, et see on fundamentaalselt vigane. See on nagu flogistonijutt: "Flogiston on õhust kergem," "Tahm koosneb suuresti flogistonist." Antoine Lavoisier näitas, et see jutt on äärmiselt ekslik, sest flogistoni lihtsalt ei ole olemas. Joyce tahab väita, et moraalijutt on analoogselt väär. Väited "Üldiselt ei tohi valetada" ning "Inimeste kloonimine on kohutav asi ja seda ei tohi lubada" on väärad, sest need kasutavad selliseid predikaate nagu "...on keelatud" ja "...on moraalselt hea", mis on tühjad. Kui mõelda, milles see seisneb, et teol on näiteks omadus olla moraalselt keelatud, siis selgub, et pole midagi sellist. Mõte, et moraal on väljamõeldis, ulatub tagasi Albert Camus', Ludwig Wittgensteini, Bertrand Russelli, Friedrich Nietzsche, David Hume'i, Bernard Mandeville'i, Thomas Hobbesi, Antiphoni ning Kalliklese ja Thrasymachoseni. Paljudel moraalisõnadel on küll mittemoraalsed tarvitused (vankri diagonaalne liikumine males on keelatud), ja see mittemoraalijutt pole rünnaku all. Edasi püütakse näidata, et ilmne reaktsioon defineerida või ümber defineerida moraalijutt nii, et see vastaks mitteprobleemsele hinnangujutule oleks moraalijutu ilmajätmine oma eesmärgist. Moraalijutu kogu mõte on hinnata tegusid ja inimesi teatud erilise jõuga, ja just selle jõu mõiste osutub nii sügavalt tülikaks. Kui Lavoisier' hapnikumõiste on teoreetiliselt edukas, siis miks mitte "flogistoni" niimoodi ümber defineerida et see tähendaks "hapnikku", päästes niimoodi flogistonijutu vea käest? Asi on selles, et kui Georg Ernst Stahl jt väitsid selliseid asju nagu "Flogistonil on lubjastumises keskne roll," siis peeti flogistoni all silmas midagi konkreetset: flogistonist rääkimise kogu mõte oli osutada ainele, mis põlemisel vabaneb. Sõna "flogiston" kasutamine hapnikule (põlemisel kulutatavale ainele) osutamiseks õõnestaks flogistonijutu tuuma. Samamoodi õõnestaks sõnade "moraalselt keelatud" kasutamine "mitteprobleemsele" lubamatuse mõistele (millel on võib-olla sama loogika nagu lausetes "Sa ei tohi vankriga diagonaalselt käia" ja "Sa ei tohiks nii hilja tõusta") osutamiseks moraalijutu tuuma.
Oletame, et see esimene osa on õige. Siis tekib küsimus, miks me niisuguse vea tegime. Teine küsimus on see, mida siis teha tuleks. Flogistoniteooria puhul praktilisi probleeme ei tekkinud, me lihtsalt loobusime flogistonijutust. Kas samamoodi saaks teha moraalijutuga? Ja kui saaks, kas peaks. Moraalijutt tundub ju väga tähtsana. Olulised otsused on tundlikud moraaliprobleemide suhtes. Juba see, et kui keegi väidab, et moraal on müüt, siis seda ei peeta mitte üksnes intuitsioonivastaseks, vaid ka ohtlikuks positsiooniks, näitab, et kaalul on midagi hinnalist ja tähtsat. Joyce väidab, et moraal ongi hinnaline ja tähtis, kuid sellegipoolest vigane. See, mida teha, tuleb otsustada parima praktilise tulemuse järgi. Kui moraal on kasulik, siis sellest loobumisel on hind.
No More Fridays
No More Fridays on Eesti ansambel.
Eesti aukonsulaat Luxembourgis
pisi|Konsulaadi hoone (2018) pisi Eesti aukonsulaat Luxembourgis on Eesti välisesindus (aukonsulaat) Luksemburgis Luxembourgis aadressil 10 Rue Willy Goergen.
Aukonsulina on ametis Alexis (Lex) Thielen.
Kadri Tali
pisi|Kadri Tali (2014)
Kadri Tali (sündinud 18. juunil 1972 Tallinnas) on Eesti muusikamänedžer ja -produtsent ning poliitik, XV Riigikogu liige.
Ta oli aastatel 1991–1992 tegev Eesti Raadio noortesaadete toimetuse uudistereporterina. Aastatel 1992–2002 töötas ta kooristuudio Ellerhein dirigendina. Aastal 1996 algatas ta Mittetulundusühingu Hea Muusika Seltsi ja on selle tegevjuht. Aastatel 1997–2005 oli ta Eesti Kontserdi projektijuht. Aastal 1997 lõi ta Põhjamaade sümfooniaorkestri, on selle mänedžer ja produtsent. Aastatel 2005–2006 oli ta Kremerata Baltica mänedžer. Aastatel 2005–2011 oli ta Tali Management OÜ tegevjuht ja juhatuse liige. 21. märtsist 2011 kuni jaanuari lõpuni 2015 oli ta Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri direktor. Seejärel töötas ta 2019. aastani Soome Rahvusooperi ooperikoori direktori ametikohal.
Kadri Tali kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel erakonna Eesti 200 nimekirjas Pärnumaa ringkonna esinumbrina. Ta sai 872 häält, kuid valituks ei osutunud.
Kadri Tali osales 2022. aastal "Tantsud tähtedega" saates ja tantsis seal koos Mairold Millertiga.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Martin Lehtonen. Neil on kaks poega: vanem poeg on sündinud aastal 2006, noorem poeg aastal 2009. Tema kaksikõde Anu Tali on dirigent. Nende ema Anne Tali on matemaatik.
Arnold Laugus
Arnold Laugus (2. august 1917 Puurmani vald – 7. mai 2013) oli eesti pedagoog ja akvarellikunstnik.
Teise maailmasõja ja Saksa okupatsiooni ajal õppis ta Haapsalu Õpetajate Seminaris, jätkas seejärel õpinguid Tartus.
Aastatel 1944–1962 töötas ta õpetajana Tallinna 22. Keskkoolis ja 1962–1975 algklasside õpetajana (andes tunde valdavalt kunstikallakuga klassides) Tallinna 46. Keskkoolis.
Laiemalt on teada tema naivismi kalduvad tööd 1980-ndatest, teda inspireeris Eesti loodus oma aastaaegade ja paikadega, loodus jäi tema põhivaldkonnaks. Aastast 1981 esines ta näitustel; aastast 1986 ka Riias ja aastast 1990 Prantsusmaal.
Ta on ka kirjutanud. Aastal 1940 ilmus tema neljavaatuseline näidend "Lunastatud põld". Aastal 2007 ilmusid kooliõpetaja mälestused "Maa sool" ja aastal 2008 romaan "Elav maa".
Pomesaania
Pomesaania (saksa keeles Pomesanien, poola keeles Pomezania) oli ajalooline piirkond Preisimaal. Piirkonna nimetus pärines preisikeelsest sõnast Pomedian. Tänapäeval kuulub piirkond Poola Pomorze ja Warmia-Masuuria vojevoodkonda.
Pomesaania asus Vana-Preisimaal. Preisi ristisõja alguseks 13. sajandil piirnes see preisi hõimude – pomesaanidega asustatud piirkond lõunas Kulmimaaga ja põhjas Warmiaga. Pomesaania läänepiir kulges mööda Visla jõge, põhjapiir aga mööda Nogati jõge kuni Druzno järveni. Lõunasse jäid metsaga kaetud aladel ülalpool Osa (pl) ja Drwinka (pl) jõgedest ja Drwinka järvest.
1250. aastal jaotati piirkond Saksa ordu ja Pomesaania piiskopkonna piiskopi vahel ning piiskopkond sai 1/3 piirkonnast oma diötseesi.
Nikolai Bogolepov
Nikolai Pavlovitš Bogolepov (27. november/9. detsember 1846 Serpuhhov – 2. märts/15. märts 1901 Peterburi) oli Venemaa jurist ja poliitik. Ta oli aastatel 1883–1887 ja 1891–1893 Moskva Ülikooli rektor. Aastatel 1898–1901 oli ta Venemaa rahvaharidusminister. Ta tapeti aastal 1901 Sotsialistide-Revolutsionääride Partei liikme Pjotr Karpovitši poolt.
Ta sai keskhariduse Moskva 1. Gümnaasiumist, lõpetades selle aastal 1864 kuldmedaliga. Aastal 1868 lõpetas ta Moskva Ülikooli õigusteaduskonna õigusteaduse kandidaadina.
Auguliena mõis
pisi|left|Auguliena mõisa häärber Auguliena mõis (saksa keeles Roseneck) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Alamõisa kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Beļava vallas Auguliena külas. Auguliena mõisakompleks on arhitektuurimälestistena kohaliku kaitse all (ait, häärberi varemed).
Ajalugu
Mõis eraldati Jaungulbene mõisast aastal 1838, mil Carl Otto von Transehe selle 40 000 rubla eest oma pojale pail Wilhelm Georg von Transehele müüs.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/4 adramaad, sellele allus 234 mees- ja 282 naishinge.
Aastal 1758 oli mõisa suurus 5 ja 1/4 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 9 ja 7/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal 9 ja 1/3 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid aga 2 ja 51/80, lisaks allus mõisale 10 ja 54/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
1920. läbi viidud agraarreformi eel kuulus mõisale 1654,30 hektarit maad.
Hałoŭčyn
left|thumb|Hałoŭčyni linnamägi Hałoŭčyn (poola keeles Hołowczyn, transkribeerituna Galovtšõn) on agrolinnake ja endine alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis Białyničy rajoonis, Hałoŭčyni külanõukogu halduskeskus. Hałoŭčyn asub merepinnast 167 meetri kõrgusel, rajoonikeskusse Białyničyni on sealt 18 kilomeetrit.
Hałoŭčyn asub Vabiči jõe kaldal. Asulas on keskkool ja laste muusikakool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on vanad kindluse varemed.
Ajalugu
right|thumb|Kirik Asulat on esimest korda mainitud XIV sajandi lõpus. 1501. aastal läks see Aleksandri abikaasa Jelena valdusse. Hiljem kuulus see järgemööda Hołowczyńskitele, Potockitele ja Pacidele. 1567. aastal rajati sinna mõis.
Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas asula kuuluma Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Aastal 1573 ehitati sinna katoliku kirik. 1583. aastal oli Hałoŭčyn veel küla, aga XVII sajandi alguses sai sellest alev. Põhjasõja ajal toimus selle all Rootsi vägede võiduga lõppenud lahing.
Poola jagamisel läks alev 1793. aastal Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Mogiljovi maakonda. 1785. aastal oli seal kaks õigeusu kirikut, asulas tegutses veski. Hiljem hakkas alevit läbima ka postimaantee. 1848. aastal oli alevis juba kolm õigeusu kirikut; üks neist oli varasem katoliku kirik, mille juures tegutsenud dominiiklaste klooster hävitati tsaarivõimude poolt 1833. aastal. 1880. aastal peeti seal kaks korda aastas laata. 1886. aastal oli alevis asunud õigeusu kirikutest üks kihelkonna keskuseks, samuti oli seal juutide palvemaja. Sealne mõis kuulus algul Rapałowskitele, aga XX sajandi alguses läks see Balwierszyszkite valdusse.
Ferdinand von Gebhardt
pisi|Ferdinand von Gebhardt Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt (20. juuni 1832 Järva-Jaani – 22. november 1902 Järva-Jaani) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Vrútky
Vrútky (saksa keeles Ruttek, ungari keeles Ruttka) on linn Slovakkias Žilina maakonnas Martini ringkonnas.
Vrútky on oluline raudteesõlm.
Ferdinand von Gebhardt
15. jaanuaril 1861 Sai ta Eestimaa vikaarvaimulikuks. 24. oktoobril 1861 kutsuti ta Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajaks ning ordineeriti 10. detsembril 1861. 1895–1902 oli ta Järva praost ning 1881. aastast Järvamaa koolikolleegiumi liige. .
Vrútky
Geograafiline asend
Vrútky asub ajaloolises Turieci piirkonnas Turieci jõe suubumiskohas Váci jõkke, Martinist 5 km põhjas.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1255. aastal. Raudteeühenduse sai Vrútky 1870. aastal. Martinist eraldus ja iseseisvaks linnaks sai Vrútky 1990. aastal.
Ferdinand von Gebhardt
Isiklikku
Tema vanaisa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, onu Carl Bernhard von Gebhardt oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, isa Ferdinand Theodor von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vend Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­tia­kadeemia professor.
Vrútky
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vrútky elanikest slovakke 93,17%, mustlasi 1,33%, tšehhe 0,84%, ungarlasi 0,19% ja sakslasi 0,13. Rahvus oli teadmata 3,94%-l.
Burtnieki lade
pisi|Burtnieki lademe liivakivid paljanduvad Salatsi jõe kallastel. Pildil Neļķu klintis. Burtnieki lade on keskdevoni ladestiku regionaalne lade. Lademes eristuvad Salaca alamlade ja Abava alamlade. Burtnieki lademe all lamab Aruküla lade ja temal lasub Gauja lade.
Lademe absoluutne vanus on 380,5–377 miljonit aastat. Seda hakkas esimesena eristama Walther Gross aastal 1940. Lademe stratotüübiks on liivakivipaljand Salatsi jõe kaldal Burtnieki järvest 12 kilomeetrit loodes.
Rahvusvahelise kronostratigraafia järgi kuulub Burtnieki lade paleosoikumi aegkonna keskdevoni ajastiku Givet' lademesse.
Burtnieki lademesse kuulub Burtnieki kihistu, mis jaguneb kolmeks kihistikuks:
Lademe paksus Eestis on 60–95 m, Läti aladel on see 40-60 m paks.
Lademe avamusala kulgeb Eestis vööndina Iklast Mehikoorma–Karisilla jooneni. Vööndi laius on 25–30 km. Lätis avaneb lade Kuramaal Roja jõe ümbruskonnas, valdavalt aga Vidzeme põhjaosas, lasudes Eesti piirist Salacani, samuti ka Koiva ülemjooksul kuni Valmiera linnani.
Lade paljandub näiteks Ahja ja Võhandu jõe kallastel.
Lademe kivimkoosseisus on palju liivakivi, lademe ülemises osas esineb Lätis ka savikat aleuroliiti.
Põltsamaa Ametikool
Põltsamaa Ametikool oli kutsekool Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Õppeasutus liideti 2015. aastal Järvamaa Kutsehariduskeskusega.
Eesti Aleksandrikool
Põltsamaa Ametikooli eelkäijaks oli Eesti Aleksandrikool, mis avati 20. augustil 1888. Kool oli tüüpiline linnakool. Aleksandrikoolis õppisid ainult poisid, suurem osa õpilastest oli Põltsamaa, Pilistvere, Kolga-Jaani, Koeru, Peetri ja Laiuse kihelkonnast. 1906. aastal Aleksandrikool suleti. Järgmistel aastatel kasutati koolihoonet mitmel otstarbel, aga mitte koolina.
Põltsamaa Tööstuskool
Eesti Vabariigi loomise järel tekkis vajadus haritud kutsetööliste järele. Esimeste sel ajal asutatud ametikoolide hulka kuulus Kaarlimõisa kool, mis alustas tegevust 7. novembril 1921 Põltsamaa Tööstuskoolina. Kool kujunes hea mainega õppeasutuseks, kus oli võimalik õppida puu- ja rauatööd. Esimeseks koolijuhatajaks oli Hendrik Hendrikson ja pärast teda üle kümne aasta Mart Liiva. Poole ülalpidamiskuludest teenis kool ise. Hinnatud olid rauatöö osakonnas valmistatud jahipüssid ning puutöö osakonnas tehtud mööbliesemed.
Nõukogude aastad
Teise maailmasõja järel hakati koolis ette valmistama tööliskaadrit nõukogude tööstusele. 1949. aastal alanud sundkollektiviseerimine tõi kaasa suure traktoristide vajaduse ning kool kujuneski pikkadeks aastateks mehhanisaatorite taimelavaks. Kool nimetati 1965. aastal ümber Hans Pöögelmanni nimeliseks Kutsekooliks nr 28. Aastatel 1950–1991 anti kutsekoolis traktoristi-masinisti kutse 4550 lõpetajale. 1972. aastal kooli laiendati ja see nimetati ümber Hans Pöögelmanni nimeliseks Kutsekeskkooliks nr 28.
Erialad
2012. aasta sügisel sai koolis õppida järgmistel erialadel:
Põhihariduse baasil
Izrail Gelfand
pisi| Izrail Moissejevitš Gelfand (vene keeles Израиль Моисеевич Гельфанд; inglise keeles Israil M. Gelfand; 2. september (vkj 20. august) 1913 Tiraspoli maakond, Hersoni kubermang – 5. oktoober 2009 New Brunswick, New Jersey) oli juudi päritolu Nõukogude Liidu ja Ameerika Ühendriikide matemaatik.
Ta töötas 1991. aastast Rutgersi ülikoolis professorina. Ta on andnud märkimisväärse panuse paljudes matemaatika harudes, sealhulgas rühmateoorias, funktsionaalanalüüsis ja topoloogias. Tal on ka uurimusi neurofüsioloogia ja kliinilise meditsiini alal.
1994. aastal sai Izrail Gelfand MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi. Üks tema õpilasi on Maksim Kontsevitš.
Haridus- ja töökäik
1931. aastast hakkas Gelfand külastama Moskva Riiklikus Ülikoolis õhtuseid matemaatikaloenguid. Mõne aja pärast võeti ta tööle Keemiatehnoloogia instituudi matemaatikakateedrisse assistendiks. Kuigi kõrghariduse diplom jäi tal formaalselt saamata, võeti ta 1932. aastal MRÜ-sse õppejõuna tööle, ühtlasi õppis ta aastatel 1932–1935 aspirantuuris Andrei Kolmogorovi juhendamisel. Ta kaitses 1935. aastal teaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Абстрактные функции и линейные операторы". 1940. aastal sai ta füüsika-matemaatikadoktori kraadi.
Aastatel 1935–1939 töötas Gelfand Moskva Riiklikus Ülikoolis dotsendina ja 1941–1990 professorina. Ühtlasi oli ta 1953. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia Keldõši-nimelise Rakendusmatemaatika Instituudi soojusüleande osakonna juhataja.
1989. aastal asus ta elama USA-sse. Aastatel 1989–1990 oli ta külalisprofessor Harvardi Ülikoolis ja 1990. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 1991. aastast töötas ta Rutgersi ülikoolis professorina.
Isiklikku
Gelfandi esimene abikaasa Zoja Šapiro (suri 2013. aastal USA-s) oli Moskva Riikliku Ülikooli matemaatikadotsent. Nende pojad on matemaatik Sergei Gelfand ja bioloog Vladimir Gelfand. Izrail Gelfandi teine abikaasa Tatjana Gelfand on töötanud matemaatika õppejõuna Rutgersi ülikoolis. Bioinformaatik Mihhail Gelfand on Izrail Gelfandi lapselaps.
Izrail Gelfand oli taimetoitlane. 2000. aastal võttis ta omaks veganluse eluviisi.
Ferdinand Theodor von Gebhardt
Ferdinand Theodor von Gebhardt (24. mai 1803 Tallinn – 1. veebruar 1869 Kullaaru) oli Eestimaa vaimulik.
Õppis Tallinna kreiskoolis ja Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1822–1824. Korporatsioon Estonia liige.
Ordineeriti õpetajaks 15. novembril 1825.
Kutsuti Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajaks 18. septembril 1825. Oli Järva-Jaani koguduse õpetaja aastatel 1825–1861, Järva praostkonna praost alates 11. detsembrist 1851, Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai mais 1851. Emeriteerus 10. detsembril 1862, kuid jäi edasi assessoriks ja oli Järva praostkonna praost märtsini 1865.
Oli Õpetatud Eesti Seltsi liige 13. maist 1841, Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige aastast 1843. Asutas aastal 1844 Järva-Jaanis abipiibliseltsi ja oli selle juhataja. Koostas ülevaate piiblitrükkide jaotumisest Eestimaal, oli Uue Testamendi eestikeelse tõlke revideerija. Eestikeelse evangeeliumi seletuse (1839, 1841) ja aritmeetika õpiku autor (1854). Koostas eesti keele grammatika, mis aga trükis ei ilmunud.
Isiklikku
Tema isa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, vend Carl Bernhard von Gebhardt oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, poeg Ferdinand von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Eduard von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor.
Burrhus Frederic Skinner
pisi|B. F. Skinner Burrhus Frederic Skinner (20. märts 1904 – 18. august 1990) oli Ameerika psühholoog, biheiviorist, autor, leiutaja ja sotsiaalfilosoof. Aastatel 1958–1974 oli ta Harvardi Ülikooli professor.
Skinner leiutas operantse tingimise kambri (tuntud ka kui Skinneri kast). Skinner pooldas tugevalt ideed, et inimese vaba tahe on tegelikult illusioon ning et inimeste tegevused on tingitud nende tegevuste põhjustatud tagajärgedest. Kui tegevuse tagajärjed on halvad, on tõenäosus, et tegevust korratakse, väike; kui aga tagajärjed on head, korratakse tõenäolisemalt tegevust, mis viis hea tulemuseni. Skinner nimetas nähtuse sarrustusprintsiibiks.
Ta lõi oma teadusfilosoofia – radikaalbiheiviorismi – ja asutas eksperimentaalpsühholoogilise suunitlusega kooli. Tema inimkäitumise analüüs on kokku võetud töös "Verbal Behavior", aga ka filosoofilises manifestis "Walden Two". Tänapäeval peetakse Skinnerit koos John B. Watsoni ja Ivan Pavloviga modernse biheiviorismi üheks teerajajaks.
Skinner avastas ja täiustas vastamise sageduse kui sõltuva muutuja psühholoogiauuringutes. Ta leiutas kumulatiivse salvesti, mis mõõtis vastamise sagedust sarrustusgraafikutealastes töödes. 2002. aasta juunis tehtud küsitluses peeti Skinnerit 20. sajandi kõige mõjukamaks psühholoogiks. Ta oli viljakas autor, kes avaldas 21 raamatut ja 180 teadusartiklit.
Elulugu
Burrhus Frederic Skinner sündis Susquehannas (Pennsylvania, USA). Tema isa oli advokaat William Skinner ja ema Grace Skinner. Tal oli 2,5 aastat noorem vend Edward, kes suri 16-aastaselt.
Hariduse omandas ta Hamilton College'is New Yorgis, kus ta tahtis saada kirjanikuks, kuid kus ta kirjutised kooli ajalehte polnud soositud, sest Hamilton College ise oli võrdlemisi religioosne haridusasutus. .
Lisaks omandas Skinner Harvardi Ülikoolis bakalaureusekraadi (B.A.) inglise kirjanduse erialal 1926. aastal. Harvardis oldud aja jooksul leiutas ta Skinneri kasti prototüübi. Ühtlasi veenis kaastudeng Fred Keller Skinnerit, et ta võiks teha käitumisteadusest eksperimentaalse teadusharu. Skinner liitus Kelleriga ning kaks meest lõid mitmeid erinevaid vahendeid väikeste eksperimentide läbiviimiseks. Pärast lõpetamist püüdis Skinner, kes elas tollal vanematega koos, kirjutada romaani, ent ebaõnnestunult – seda eluperioodi nimetas ta retrospektiivselt tumedateks aastateks. Ehkki isegi tuntud literaat Robert Frost julgustas Skinnerit kirjutama, loobus Skinner kirjutamisest. Kokkupuude John B. Watsoni teosega "Behaviorism" viis Skinneri doktoriõpinguteni psühholoogias ja enda operantse biheiviorismi teooria arendamiseni.
Skinner pälvis Harvardi Ülikooli doktorikraadi psühholoogias 1931. aastal ja oli seal 1936. aastani teadur. Seejärel oli õppejõud Minnesota Ülikoolis, pärast seda aga Indiana Ülikoolis, kus juhatas psühholoogiaosakonda aastatel 1946–1947. Harvardi naasis ta 1948. aastal töötava professorina, kus töötas ja õpetas elu lõpuni.
1936. aastal abiellus Skinner Yvonne Bluega. Neil oli kaks tütart, Julie ja Deborah.
Burrhus Frederic Skinner suri 18. augustil 1990 leukeemiasse. Ta on maetud Mount Auburni surnuaeda Cambridge'is (Massachusetts, USA). Mõni päev enne Skinneri surma andis Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon talle elutööauhinna.
Teooriast põgusalt
Skinner kutsus enda biheivioristlikku vaadet radikaalseks biheiviorismiks. Radikaalbiheiviorism on filosoofia käitumise teadusest – selle eesmärgiks on mõista käitumist kui nähtust, mis tekib sarrustamise tagajärgede tulemusena. Erinevalt leebematest biheiviorismi vormidest, ei arvesta radikaalbiheiviorism privaatsete sündmustega – nagu mõtlemine, tajumine ning mittejälgitavad emotsiooniväljendused – organismi käitumise põhjuslikkuse selgitamisel.
Kogu oma karjääri vältel vastandus Skinner humanistlikule psühholoogiale, eitades samas, et inimestel on vabadus ja väärikus. Käitumist nägi ta kui põhjuslikke tegureid, mida mõjutasid tagajärjed.
Biheiviorismi keskne kontseptsioon on sarrustus, ja see on teooria kohaselt ka keskne mehhanism käitumise kujundamisel ja kontrollimisel. Levinud on väärarusaam, et negatiivne sarrustus tähendab karistust. Selgituseks: kui positiivne sarrustus tähendab mingi sündmuse/tegevuse kordumise tõenäosuse suurenemist, siis negatiivne sarrustus on mõne ebameeldiva sündmuse vältimise tõenäosuse kasv. Mõlemad sarrustamise tüübid – nii positiivne kui ka negatiivne – suurendavad mingi käitumise esinemise tõenäosust. Negatiivse sarrustuse korral on selleks käitumiseks mingi tegevuse vältimine või ebameeldiva stiimuli eemaldamine. Karistamine toimib käitumist vähendavalt läbi ebameeldiva stiimuli/tegevuse esitamise, meeldiva stiimuli/tegevuse eemaldamise või meeldiva stiimuli puudumise.
Lisaks üritas Skinner mõista oma teooria rakendumist kõige laiemas elavate organismide käitumuslikus, loodusliku valiku kontekstis.
Popkultuuris
Jon Vitti, üks "Simpsonite" autoritest, nimetas tegelase direktor Skinneri biheivioristi B. F. Skinneri järgi.
Carl
Carl on mehe eesnimi.
Seda nime on kandnud või kannavad:
Soomussamblik
Soomussamblik (Hypocenomyce) on kottseente perekond.
Haapsalu Kalakombinaat
Haapsalu Kalakombinaat (aastatel 1973–1978 Haapsalu Eksperimentaalne Kalakombinaat) oli aastatel 1946–1978 Haapsalus tegutsenud kombinaat. Kombinaat töötas Krimmi holmil Uussadamas, Uus-Sadama tänav 25 ning tegeles kalakasvatuse ja kalatöötlemisega.
Ülevaade
Kombinaat tegeles vääriskalavarude suurendamisega ning kombinaadile kuulus kalatöötlemistehas Haapsalus, kalakasvatuse ja -töötlemise tehas Hara külas, Sindi kalakasvatusmajand ja Vagula järve ääres asunud noorkalakasvatus.
Kombinaadil oli konservitööstus ja 300-tonnise mahutavusega külmutushoone. Sealseid konserve eksporditi ka teistesse liiduvabariikidesse ja värske kalaga varustati näiteks Moskvat. Lisaks rajas kombinaat Virtsu ostupunkti, millest hiljem sai eraldiseisev Virtsu Kalatööstus.
Kalakasvatus 1970. aastatel
Haapsalu Eksperimentaalne Kalakombinaat oli esimene kalade kasvatamisega tegelenud asutus Läänemaal (tsaariajal ja vabariigi ajal Läänemaal kalu ei kasvatatud). Kombinaat alustas kasvatust 1973. aastal Hara lahes ja Vööla meres asunud sumpades.
1970. aastate keskpaigas hakati katsetama tiikides ja basseinides kala kasvatamist. Haras asunud kalavastuvõtupunkti ja töötlemistsehhi juurde rajati veekogud pindalaga 0,24 hektarit (võimsus projekti järgi 10 tonni vikerforelli) ja Vööla mere lähedusse hakati lisaks rajama suuremat tiigikasvandust (võimsuseks 40 tonni karpkala). Sellest ehitati aga välja vaid kaks muldtiiki (7 hektarit ja 3 hektarit). Basseinide veega varustamine põhines puhtalt merevee pumpamisel ja neis üritati esialgu kasvatada vikerforelli, hiljem ka besterit. Tiikides kasvatati karpkala ja katsetati ka siia vastsete kasvatamisega, kuid see ebaõnnestus (sügisel ei tabatud tiigist ainsatki noorsiiga). pisi|300px|Varemed [[Krimmi holmil märtsis 2018 (merelt vaadatuna)]]
Kombinaadi tegevuse lõpetamine
Haapsalu Eksperimentaalne Kalakombinaat likvideeriti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määruse nr 442 (26.12.1978) alusel alates 1979. aasta 1. jaanuarist. Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kalamajanduse Valitsuse käskkirjaga nr 316 (29.12.1978) kanti kombinaadi varad kalurikolhoosi "Lääne Kalur" bilanssi. Kalurikolhoos jätkas muuhulgas 1980. aastatel ka kalakasvatusega Haras (kuni see 1985. aastal lõpetati seoses sellega, et Rohuküla sadam sai kolhoosi peamiseks kasvatuskohaks).
Piirkond tänapäeval
Ka 1990. aastatel jätkus Krimmi holmil endise kalakombinaadi hoonetes kalatööstusega seotud tegevus, kuid 2000. aastate keskpaigas lõpetas töö viimane Krimmi holmil tegutsenud kalatööstus. Sealsed maad osteti kinnisvara arendamise eesmärgil, kuid 2000. aastate lõpus aset leidnud majandussurutise tõttu plaanid ei realiseerunud ja Krimmi holmil paiknevad varemed lagunevad edasi.
Harry Styles
Harry Edward Styles (sündinud 1. veebruaril 1994 Suurbritannias Worcestershire'is) on Briti laulja, laulukirjutaja ja näitleja.
White Eskimo
Styles tegi oma lauljadebüüdi koolibändiga White Eskimo, kuhu kuulusid peale tema veel kitarrist Haydn Morrise, basskitarrist Nick Clough ja trummar Will Sweeny. Poisid osalesid võistlusel "Battle of the Bands", mille nad ka võitsid.
"The X Factor"
Styles osales 2010. aastal Suurbritannia telesaates "The X Factor" üksikkandidaadina. Eelvoorus laulis ta Stevie Wonderi laulu "Isn't She Lovely" ja sai kohtunikelt positiivseid hinnanguid. Sellegipoolest ei õnnestunud tal kvalifitseeruda meesesinejate kategoorias. Pärast külaliskohtuniku Nicole Scherzingeri ja Simon Cowelli soovitust pandi Styles ühte bändi koos Liam Payne'i, Zayn Maliku, Louis Tomlinsoni ja Niall Horaniga, mis lubas neil osaleda ansamblite kategoorias. Bänd sai saates kolmanda koha. Pärast "The X Factorit" sõlmisid nad lepingu Simon Cowelli plaadifirmaga Syco Music.
One Direction
One Directioni esimene singel "What Makes You Beautiful" ilmus 11. septembril 2011 ja jõudis Briti edetabelites esikohale. Nende debüütalbum "Up All Night" tuli müügile 21. novembril 2011 ja pääses samuti kohe Briti edetabelitesse ning sellest sai 2011. aasta suurima läbimüügiga debüütalbum. 2012. aasta alguses esitati nende singel "What Makes You Beautiful" Brit Awardsil aasta singli auhinnale, mille nad 21. veebruaril ka võitsid.
2012. aastal ilmus One Directioni teine album "Take Me Home", millele järgnes ka nende teine kontserditurnee "Take Me Home Tour".
2013. aasta augustis ilmus bändist dokumentaalfilm "One Direction: Sellised Me Oleme". Film teenis avanädalavahetusel ülemaailmselt rohkem kui 30 miljonit dollarit. One Directioni kolmas stuudioalbum "Midnight Memories" ilmus 25. novembril 2013. Neljas album "Four" ilmus 2014. aastal ja viies album "Made in the A.M." 2015. aasta novembris.
Ajutine paus ja sooloprojektid
Alates 2016. aasta märtsist peab One Direction pausi, et bändiliikmed saaksid keskenduda sooloprojektidele.
Singel "Sign of the Times" ilmus 2017. aasta 7. aprillil ja muusikavideo tuli välja 8. mail 2017.
Styles oli 15. aprillil 2017 Ameerika Ühendriikide meelelahutussaate "Saturday Night Live" muusikakülaline.
Tema soolokarjääri samanimeline debüütalbum ilmus 12. mail 2017. See tõusis paljude riikide edetabelites kiiresti esikohale, sealhulgas Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides ja Austraalias. Albumi teine singel "Two Ghosts" avaldati 7. augustil 2017, kolmanda singli "Kiwi" muusikavideo tuli välja 8. novembril 2017.
Styles alustas maailmaturneed "Harry Styles: Live on Tour" 2017. aasta septembris. Turnee koosnes 29 kontserdist Põhja-Ameerikas, Euroopas, Aasias ja Austraalias. Väljakuulutatud kontsertidele müüdi piletid välja sekunditega. Laulja postitas oma Twitteri kontole, et on turnee edust hämmingus, ning teatas, et suure nõudluse tõttu on 2018. aastaks planeeritud 60 lisakontserti, mis leiavad aset Euroopas, Austraalias, Aasias, Lõuna-Ameerikas ja Põhja-Ameerikas.
Harry Styles asendas 2017. aasta 13. detsembril James Cordenit CBS-i (USA) telesaates "The Late Late Show", sest Jamesi peres sündis samal päeval kolmas laps ja ta ei jõudnud saate salvestusele.
Eeskujud
pisi|püsti|Harry Styles, Hordern Pavilion, Moore Park, Sydney, Austraalia (2012)Harry Styles on üles kasvanud kuulates The Beatlesit, Elvis Presleyt ja The Rolling Stonesi, sest ta isa oli nende suur fänn. Need muusikud on läbi aastate Stylesi inspireerinud.
Isiklikku
Stylesi vanemad on Anne Cox ja Des Styles ning tal on vanem õde Gemma. Styles oli seitsmeaastane, kui ta vanemad lahutasid. Pärast lahutust kolis Styles koos oma ema ja vanema õega Cheshire'i. 2013. aastal abiellus tema ema Robin Twistiga.
Harry kasuisa Robin Twist suri 2017. aasta juunis.
2011. aastal alustas Harry suhet inglise saatejuhi Caroline Flackiga, see aga tekitas laialdase meediakära nende 15-aastase vanusevahe tõttu. Styles oli sel ajal 17 ja Flack 32. 2012. aasta jaanuaris teatas Harry Twitteris, et läks Flackiga lahku, kuid nad jäävad väga headeks sõpradeks. 2012. aasta oktoobrist 2013. aasta jaanuarini oli Harry suhtes Ameerika lauljanna Taylor Swiftiga. Swift kirjutas nende armuloost laulu "Style". Hiljem oli ta suhtes modell Kendall Jenneriga. 2021. aasta jaanuarist 2022. aasta novembrini oli Harry suhtes näitleja Olivia Wilde'iga.
Looduskalender.ee
Looduskalender.ee on Eesti looduse teemaline portaal. Portaal on keskendunud Eesti loodusest tehtud fotode ja videote (looduskaameraid kasutades) kättesaadavaks tegemisele. Portaali haldab MTÜ Loodushariduse Ühendus Fenolo.
Portaali projekte: Metsakaamera.
Portaali külastab kuus keskmiselt umbes 0,5 miljonit kasutajat umbes 185 riigist.
Tõivo Sarmet
Tõivo Sarmet (15. oktoober 1944 Tallinn – 13. november 2020 Tallinn) oli Eesti alpinist (mägironija), Eesti esimese Džomolungma ekspeditsiooni organiseerija ja juht, Eesti mägironijatele kaheksatuhandeliste mäetippude avaja, paljude oluliste mägiekspeditsioonide korraldaja, mägimatkaja ja maailmarändur.
Ta tõusis kahele kaheksatuhandelisele mäetipule, tema korraldatud olid Eesti esimesed Andide, Alaska, Himaalaja, Karakorami ja Džomolungma ekspeditsioonid. Kahekordne Eesti kõrgtõusude rekordi kaasautor, kahekordne Baltikumi meister alpinistlikes kõrgtõusudes (1999 ja 2001), Lumeleopardi aunimetuse kandja, NSV Liidu meistersportlane.
Elulugu
Tõivo Sarmet sündis 15. oktoobril 1944 Tallinnas Koplis. Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna 18. Keskkooli (tänapäeval Kalamaja Põhikool). Aastatel 1964–1967 teenis Nõukogude armees. Lõpetas 1974. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse inseneri-ökonomisti erialal.
Töötas aastatel 1971–1991 AS Mainoris ja selle eelnevates asutustes erinevatel ametikohtadel kuni osakonnajuhatajani, aastast 1991 OÜ Altius TS omanik ja juhatuse liige. Koolipõlves harrastas kergejõustikku, hiljem orienteerumist ja suusatamist.
Šampanjasotsialist
Šampanjasotsialist (inglise keeles champagne socialist) on Suurbritanniast pärit poliitiline termin. See epiteet on viide nn liberaalse eliidi silmakirjalikkusele. Šampanjasotsialistideks nimetatakse end sotsialistideks nimetavaid kõrgklassi inimesi, kelle elustiil (ja sellega piltlikult kaasaskäiv šampanja joomine) läheb oponentide arvates otseselt vastuollu nende poliitiliste vaadetega.
Tõivo Sarmet
Mägimatkajana
pisi|left|Tõivo Sarmet 1998. aastal Tõivo Sarmet alustas mägimatkamisega 1971. aastal, kui osales II r/k mägimatkal Kesk-Kaukaasias. 1976, 1977 ja 1980 osales tehniliselt keerukatel V r/k matkadel Pamiiris, Tian Shanis ja Matša mäesõlmes. Ise hakkas mägimatku organiseerima ja juhtima 1975. aastal. 1984 juhtis oma esimest tehniliselt keerukat ja laialdast vastakaja pälvinud V r/k mägimatka Kesk-Pamiiris, mille käigus püstitati rida siiani kehtivad mägimatkade tipptulemusi.