cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iietse künnapuu
Iietse künnapuu on kaitsealune künnapuu Rapla maakonnas Rapla vallas Jalase külas Iietse talu alal. Puu võeti kaitse alla 1988.
Ķemere mõis
Ķemere mõis (saksa keeles Kemmershof, läti keeles Ķemeres muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Ēvele vallas Ķemere külas.
Hooned
Mõisakompleksist on säilinud häärber, ait, laut, jääkelder ja sauna kivimüüritised.
Häärber ja laut valmisid vahemikus 1638–1672. Ülejäänud hooned rajas parun Lanting 1884. aastal.
Häärberis töötas aastail 1945–1955 kohalik kool, hiljem asus seal mehaanikatöökoda. Tänapäeval on see eravalduses.
Ajalugu
Katariina II doneeris selle mõisa 1793. aastal kindral Möller-Zakomelskile. Tolle lesk pantis 1796. aastal selle 18 860 hõberubla ja 26 000 paberrubla eest 40 aastaks Johann Fredrich Schleyerile.
1816. aastal läks mõis 24 400 hõberubla eest major vabahärra Christoph Albert von Güldenhofi valdusse. 1816. aastal läks mõis 24 400 hõberubla eest major vabahärra Christoph Albert von Güldenhofi valdusse. Mõis oli vahepeal koos Veide mõisaga tagatiseks Johann Georg von Thomsoni stipendiumile, mida maksti neile, kes soovisid astuda teoloogiateaduskonnas doktoriõppesse. Samas kasutati hooldefondi raha juba 1809. aastast makseraskustes olnud mõisa majandamiseks, nii tõi see kaasa ka stipendiumi finantsvarade külmutamise. Seejärel selgus, et aastail 1816–1821 olid mõisa toetuseks teinud annetusi eraisikud: keegi Roskop kahel korral (aastal 1797 – 2520 rubla, ja aastal 1816 – 3000 rubla), Engel maksis 400 rubla, Stuart 950 rubla ja von Levenstein 2350 rubla. Güldenhoffi surma järel läksid mõisad Güldenhofi võlgade tasumiseks enampakkumisele. Kuigi vastavalt annetuste seadusele pidi annakvara hilisemate pankrottide puhul puutumatuks jääma, tehti seekord siiski erand ja võlgade katteks kulutati ka Thomsoni stipendiumifondi. Alles 1855. aastal eraldati stipendiumifond lõplikult Güldenhofi pankrotiasjast, samas vähendati stipendiumiraha minimaalseks ja sisuliselt õnnestus sellest hiljem makseid teha vaid kahele isikule.
1829. aastal sai selle valdajaks 14 395 hõberubla eest vaimuhaige Magnus Balthasar von Sternstrahl, kelle hooldusfond oli stipendiumiga seotud ja kes ainsana selles pankrotiasjas võitjaks osutus. Tema hooldaja õuenõunik Peter Rembert von Sternstrahl pantis mõisa 17 500 hõberubla eest kapten vabahärra Gustav von Loudonile, kes 1834. aastal ka mõisa pärisomanikuks sai. 1837. aastal pantis ta mõisa 29 608 hõberubla eest õuekohtu advokaadile Wilhelm Gotthard Krögerile, kes 1843. aastal pandiõigused 36 000 hõberubla eest Ludwig von Lilienfeldile loovutas. 1844. aastal loovutas too pandiõigused 41 000 hõberubla eest Burchard von Lantingule, kes samal aastal ka mõisa pärisomanikuks sai. 1878. aastal läks mõis tema surma järel tema lese Anna Elisabethi (sündinud Kriegsmann) ning nende laste Johann Wilhelmi, Carl Johanni, Anna Eleonore, Johann Georgi, Elisabeth Eleonore, Marie Eleonore, Anna Elisabeth Eleonore ja Emilie Eleonore von Knieriemi ühisvaldusse.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 3/4 adramaad, sellele allus 149 mees- ja 168 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid sama palju, aastal 1757 aga 2 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus seitse adramaad. Ka 1832. aastal oli mõisal adramaid seitse, 1881. aastal aga 1 ja 74/80, lisaks allus mõisale 7 ja 45/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõis
Mõisa koosseisus oli Jaunķemere (Neu-Kemmershof) karjamõis.
Lohksamblik
Lohksamblik (Solorina) on kottseente perekond.
Jüri Rent
pisi|Jüri Rent esinemas Kuressaare Merepäevadel 3. augustil 2012 Jüri Rent (1. mai 1952 Tallinn – 9. juuni 2018) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1975. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise klassi.
Avaí FC
Klubi on asutatud 1. septembril 1923. Algselt kandis see Paraguay sõjas aset leidnud Avahy lahingu järgi nime Avahy Football Club. 1924. aastal võitis klubi esimest korda Santa Catarina osariigi meistrivõistlused.
Jüri Rent
Ta oli Tehnikaülikooli Akadeemilise Meeskoori peadirigent, Tallinna Ülikooli Meeskoori dirigent, EMLS Tallinna Meeskoori dirigent ja peadirigent aastatel 1989 - 2017.
Avaí FC
Brasiilia meistrivõistlustel osales Avaí esimest korda 1974. aastal. 2008. aastal saadi Brasiilia esiliigas kolmas koht ja jõuti pärast ligi paarkümmend aastat tagasi kõrgliigasse. 2009. aastal saavutas Avaí Brasiilia kõrgliigas seni oma parima koha, kui jäi kuuendaks. Kuues koht kindlustas klubile järgmiseks hooajaks koha Lõuna-Ameerika klubidesarjas Copa Sudamericana. 2010. aasta Copa Sudamericana teises voorus alistati Santos ja kuueteistkümnendikfinaalis Ecuadori klubi Emelec, kuid veerandfinaalis jäädi alla teisele Brasiilia klubile, Goiás. 2010. aastatel pole Avaí Brasiilia kõrgliigas enam suuremat edu saavutanud. 2010. aastatel saavutas Avaí maine jo-jo-klubina, kui see langes kõrgliigast neli korda välja ja tõusis esiliigast kõrgliigasse kolm korda. Alates 2011. aastast ei ole klubi kõrgliigasse kaheks hooajaks järjest enam püsima jäädud.
Jüri Rent
Isiklikku
Tema isa Harri Rent oli sõjaväelane.
Avaí FC
Brasiilia karikavõistlustel on parimaks tulemuseks poolfinaali jõudmine 2011. aastal. Teelkonnal poolfinaali alistati muuhulgas sellised klubid nagu Botafo ja São Paulo, kuid kaotati hilisemale karikavõitjale Vasco da Gamale.
Rootsiküla lade
pisi|Soeginina pank on üks Rootsiküla lademe paljanditest Rootsiküla lade on siluri ladestu Wenlocki ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Rootsiküla lademe all lamab Jaagarahu lade ja temal lasub Paadla lade.
Avaí FC
Avaí suurimaks rivaaliks on Figueirense.
Rootsiküla lade
Ladet hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1925. Toona nimetas ta seda Saaremaa lademe Rootsiküla-Kaarma alamlademeks. Lihtsama nimetuse ja lademe staatuse sai Rootsiküla lade aastal 1933. Lademe stratotüüp asub Viita paemurrus, täiendatud stratotüüp on pärit Kipi puuraugust, neostratotüüp asub aga Vesiku jõe kaldal. Üleilmses standardis vastab sellele Homeri lade. Leedu aladel eristatakse selle analoogina Géluva ladet. Lade on nime saanud Rootsiküla järgi.
Lademe vanus on 427...422,7 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Rootsiküla kihistu, milles on eristatud Kuusnõmme, Soeginina, Vesiku ja Viita kihid, ning Sakla kihistu.
Avaí FC
Klubi kodustaadion on 1983. aastal avatud Estádio da Ressacada, mis mahutab 17 800 pealtvaatajat.
Rootsiküla lade
Lademe paksus Eestis on nt 20–40 m.
Lademe avamusalad on Saaremaal Atlast Kübassaareni ja Mandri-Eestis Tõstamaa juurest Selisteni. Sealt edasi ida suunas lademe kivimeid ei esine.
Lade paljandub näiteks Soeginina ja Anikaitse pangal.
Lademe kivimkoosseisus on palju dolo- ja lubjakivi.
Kuslapuu-sõrmiktiib
Liblika rööviku toidutaimeks on harilik kuslapuu. Röövikud elavad kuslapuu okste vartes, süües säsi. Nad nukkuvad kookonis maapinnal ja talvituvad nukuna.
Eestis elab ta Saaremaal, Hiiumaal, Ruhnul ja veel mõnes paigas Lääne-Eestis.
Liik Eesti kultuuris
Kuslapuu-sõrmiktiiva kujutis on Eesti Lepidopteroloogide Seltsi 1998. aastal loodud logol.
Kuslapuu-sõrmiktiib valiti Eesti 2019. aasta liblikaks.
Mariin Ratnik
pisi|püsti|Mariin Ratnik
Mariin Ratnik (sündinud 29. veebruaril 1976 Tartus) on Eesti diplomaat.
Alates 2000. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis, 2022. aastast alates välismajanduse ja arengukoostööküsimuste asekantslerina.
Alates juulist 2010 oli ta Eesti suursaadik Belgias ja alates novembrist 2010 ühtlasi suursaadik Luksemburgis. Alates septembrist 2011 oli ta Eesti suursaadik Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni juures. Alates 2019. aastast oli ta Eesti suursaadikuks Hispaanias, Alžeerias ja Andorras.
Priit Värk
pisi|Priit Värk 2021. aasta Arvamusfestivalil Priit Värk (sündinud 11. aprill 1985 Tartus) on Eesti omavalitsustegelane, Paide linnapea 2014–2015 ja 2017–2021.
Haridus
Ta on lõpetanud 2004. aastal Paide Ühisgümnaasiumi ja 2008. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal.
Töö ja poliitiline tegevus
Priit Värk kuulus 2009–2021 Isamaa ja Res Publica Liitu (hiljem erakond ISAMAA).
Ta kandideeris 2009. aastal kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel Paide linnas noortest koosneva valimisliidu Tuleviku Paide ridades, kogus 22 häält ega osutunud valituks.
2013. aastal kandideeris ta Tallinnas Nõmme linnaosas Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas ja kogus 176 häält. Ta pääses volikokku ning oli seal rahandus- ja revisjonikomisjoni liige.
Jalami-kilpsamblik
Jalami-kilpsamblik (Peltigera praetextata) on kilpsambliku perekonda kuuluv liik samblikke.
Priit Värk
Töö ja poliitiline tegevus
16. juunil 2014 valiti Paide linnavolikogus 11 poolthäälega 21-st Priit Värk linnapeaks, tema esimene ametiaeg lõppes märtsis 2015.
Jalami-kilpsamblik
Jalami-kilpsambliku fotosünteesivaks komponendiks on tsüanobakter.
Priit Värk
Töö ja poliitiline tegevus
Aastatel 2015–2017 töötas Priit Värk Riigikogus IRL-i fraktsiooni nõunikuna ning 2017. aastal lühikest aega ka kaitseminister Jüri Luige nõunikuna.
Jalami-kilpsamblik
Erinevalt koer-kilpsamblikust on jalami-kilpsamblikul talluse peal väikeste soomuste või isiidide kogumikud, mõnikord küll päris vähe, aga ikkagi olemas, koer-kilpsamblikul pole neid kunagi.
Priit Värk
Töö ja poliitiline tegevus
2017. aastal kandideeris ta Paide linnavolikogu valimistel ja kogus 168 häält. Isamaa erakond (endine Isamaa ja Res Publica Liit) võitis Paides valimised ja Priit Värgist sai teist korda linnapea.
Jalami-kilpsamblik
Jalami-kilpsamblik on väga tundlik õhureostuse suhtes.
Priit Värk
Töö ja poliitiline tegevus
2021. aasta kohalikel valimistel moodustas koos mõttekaaslastega valimisliidu Uus Paide ja kogus isiklikult 289 häält, mis oli parim tulemus Paides. Pärast seda kuulub linnavolikokku.
Ühiskondlik tegevus
Priit Värk oli aastatel 2008–2012 Eesti Omanike Keskliidu volikogu liige, 2013–2016 juhatuse liige ja 2013–2014 liidu tegevjuht.
2009. aastal taasasutas ta Paide Maleklubi ja kuulub siiani juhatuse koosseisu. Ta on kuulunud males Eesti noortekoondisse 1997. aastal Euroopa meistrivõistlustel (U12, Tallinn) ja 2000. aastal noorte maleolümpial (Artek, Ukraina).
Ta on mitmekordne Järvamaa meister välk-, kiir- ja tavamales. 2019. aastast kuulub ka Eesti Maleliidu juhatusse.
Kahar pettai
pisi|Kahar pettai Kahar pettai on kaitsealune mänd Põlva maakonnas Räpina vallas Väike-Veerksu külas. Puu võeti kaitse alla 1937.
Puu ümbermõõt on 360 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 13 m.
Modern Talking
pisi|Modern Talking oma viimasel kontserdil 2003. aastal Modern Talking oli ingliskeelset muusikat teinud Saksa popmuusikaansambel, mille põhiliikmed olid Thomas Anders ja Dieter Bohlen.
Stiil ja tuntumad lood
Modern Talkingu muusikastiili on liigitatud europopiks või eurodiskoks. Ansamblit on nimetatud Saksamaa kõige edukamaks popbändiks, kuna selle müüginumbrid ületasid isegi Boney M-i, Milli Vanilli, Enigma, Scorpionsi ja Rammsteini omi. Modern Talkingu arvukad hittsinglid jõudsid paljude maade edetabelitesse. Tuntumate lugude hulgas on "You're My Heart, You're My Soul", "You Can Win If You Want", "Cheri, Cheri Lady", "Brother Louie", "Atlantis Is Calling (S.O.S. for Love)", "Geronimo's Cadillac", "Jet Airliner", "You Are Not Alone", "We Can Win the Race" ja "Sexy, Sexy Lover". thumb|Modern Talkingu logo pärast nende teist singlit "You Can Win If You Want"
Tähelend aastail 1984–1987
Modern Talkingu esimesel tegevusajal, aastatel 1984–1987, valmis kuus stuudioalbumit. Neist esimesed viis – "The 1st Album", "Let's Talk About Love", "Ready for Romance", "In The Middle of Nowhere" ja "Romantic Warriors" – olid saksa keelt kõnelevates riikides vägagi edukad ning jõudsid Lääne-Saksamaal, Austrias ja Šveitsis esikümnesse.
Kuues album "In The Garden of Venus" enam nii edukas ei olnud ning jõudis Lääne-Saksamaa edetabelites vaid 35. kohale. Selle salvestamise järel Dieter Bohleni ja Thomas Andersi suhted pingestusid. Pärast albumi kehvi müügitulemusi teatas Dieter Bohlen ühes intervjuus (kui Thomas Anders viibis parasjagu Los Angeleses), et Modern Talkinguga on lõpp. See halvendas meeste suhteid veelgi.
Sinakasroheline
Sinakasroheline ehk rohekassinine on värvus, mis hõlmab vahetoone nähtava valguse spektris sinise ja rohelise vahel, vahemikus umbes 486–493 nanomeetrit. HSV-mudelis on sinakasrohelise vahemik värvitooni (hue) teljel umbes 160° kuni 185°.
Modern Talking
Tähelend aastail 1984–1987
Üks suuremaid vastuolude tekitajaid oli Andersi armukade abikaasa Nora Isabel Balling, kes ei lubanud naisreporteritel Andersit intervjueerida ja nõudis pidevalt suuri muudatusi turneedes, videotes ja lindistustes. Oma viimases telefonikõnes ütlesid Anders ja Bohlen teineteisele tervaid solvanguid, misjärel nad ei suhelnud omavahel ligi kümme aastat.
Sinakasroheline
Värvitoonide näited
Sinakasrohelised toonid on paabulinnuroheline, pardiroheline (vert canard, vert sarcelle, teal), viridiaanroheline (pigmendi kroomhüdroksiidrohelise värvus), vaseroosteroheline ja sinakam-külmem mereroheline, tumedatest toonidest mirdiroheline. Rohekassinised värvused on akvamariinsinine, türkiissinine, Tiffany sinine, lõunameresinine, Ostwaldi värvisüsteemi jääsinine, pardisinine (bleu canard), paabulinnusinine.
Modern Talking
Pärast esimest lahkuminekut
Kui ansambel oli populaarsuse tipul ootamatult lahku läinud, asutas Dieter Bohlen ansambli Blue System (1987–1998), mis sai küllaltki populaarseks. Samuti tõi ta lavale C. C. Catchi, kes tituleeriti hiljem eurodisko kuningannaks.
Sinakasroheline
Värvitoonide näited
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab sinakasrohelist (Bluish green) kui värvitooni, mis saadakse Berliini sinise segamisel natukese sidrunkollase ja hallikasvalgega. Näidetena loodusest on toodud laulurästa munade värvus ja berüll.
Modern Talking
Pärast esimest lahkuminekut
Thomas Anders käis 1989. aastani mitmel ringreisil Ameerikas ja Euroopas, kus ta esines üksinda Modern Talkingu nime all. Seejärel salvestas ta kuus sooloalbumit (viis inglise ja ühe hispaania keeles).
Sinakasroheline
Värvitoonide näited
RAL Classic värvikaardi toon 5001 Grünblau on väga tume, petroolisinisega sarnanev sinine värvitoon, toon 6004 Blaugrün on mirdirohelise taoline tume külm sinaka varjundiga roheline.
Modern Talking
Teine tegevusaeg
Thomas Andersi ja Dieter Bohleni suhted paranesid 1994. aasta paiku, kui Anders kolis tagasi oma kodulinna Koblenzisse. 1998. aastal tuli ansambel jälle kokku ning selle uusi lugusid saatis suur menu. 2003. aastal mindi taas lahku. Väidetavalt oli lahkumineku peapõhjuseks Thomas Andersi negatiivne kujutamine Dieter Bohleni autobiograafias "Nichts als die Wahrheit".
Pärast teist lahkuminekut
Pärast lahkuminekut pühendus Thomas Anders taas soolokarjäärile. Dieter Bohlen on olnud Saksamaa superstaarisaate kohtunik ja pühendab palju aega uute talentide leidmisele, eriti superstaarisaatest.
Sinakasroheline
Värvitoonide näited
Veebivärv Teal on tumedam sinakasroheline.
Modern Talking
Pärast teist lahkuminekut
Viimastel aastatel on Dieter Bohlen produtseerinud ülipopulaarset saksa keeles laulvat duetti Fantasy, mida paljud kriitikud ja fännid on nimetanud uueks Modern Talkinguks.
Ansambli näo kujundajad
Modern Talkingule tõi edu ansambli täiesti uus, omanäoline stiil, mille tunnusjoonteks olid kaasahaarav rütmikas meloodia (120 lööki minutis) ja falsetikoor. Dueti edu soodustasid ka ülimalt eripalgelised esinejad: macho 'lik Dieter Bohlen ja tundeline Thomas Anders, esimene spordidressis ja teine feminiinsena mõjuvas kostüümis või esimene mustas ja teine valges ülikonnas.
Modern Talkingu ideede generaator ja eestvedaja oli Dieter Bohlen.
Paadla lade
Ladet hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1925. Lademe stratotüübiks on Paadla murdu tehtud Paadla puurauk, neostratotüübiks aga Kuressaare (Kingissepa) G1 puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Gorsti lade, ülemises otsas ka Ludfordi lade. Lade on nime saanud endise Paadla küla järgi.
Modern Talking
Ansambli näo kujundajad
Ilusa ja omapärase helipildi andsid duetile lummava tämbriga solist Thomas Anders ning taustaansambel Systems in Blue, kes laulis kaasa peamiselt refräänides.
Paadla lade
Lademe vanus on 419,4...422,7 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Engure kihistu, Torgu kihistu, Kihnu kihistu, Paadla kihistu, milles on eristatud Sauvere ja Uduvere kihid, samuti kuuluvad sellesse Himmiste kihid.
Modern Talking
Ansambli näo kujundajad
Dueti muusika komponeeris Dieter Bohlen koos Luis Rodriguezega. Viimane on löönud kaasa paljudes muudeski Dieter Bohleni projektides (C. C. Catch, Blue System, ansamblist Smokie tuntud Chris Norman, Bonnie Tyler jmt).
Paadla lade
Lademe avamusalad on Saaremaa lõunaosas, Liivi lahe saartel ja Mandri-Eestis Varbla ja Tõstamaa piirkonnas. Lademe kivimid esinevad veel Kihnu ja Ruhnu all, sealt ida suunas neid ei esine.
Modern Talking
Modern Talking ja Eesti
Modern Talkingu ainus kontsert Eestis toimus 12. juunil 1998 Tallinna Lauluväljakul.
Paadla lade
Lade paljandub näiteks Kaali kraatrivallil, Roopa ja Katri pangal ning Kogulas.
Lademe kivimkoosseisus on palju dolo- ja lubjakivi. Läti aladel on lade paksem, seal on tema paksus 30-70 meetrit. Seal moodustab lademe põhiosa mergel, kuigi see sisaldab ka lubjakivi. Ventspilsi kihistu sisaldab ka domeriiti. ´
Modern Talking
Modern Talking ja Eesti
Väärib märkimist, et vahetult enne Modern Talkingu comeback 'i toimus viimane Blue Systemi kontsert Tallinnas. See toimus 21. märtsil 1998 Eesti Näituste Sinises paviljonis.
Thomas Anders on esinenud palju kordi üksinda mitmel pool Eestis: Tallinnas (1989, 1998, 2007, 2014, 2017), Viljandis (2011), Toilas (2013), Pärnus (2015) ja Otepääl (2016, 2017, 2019).
Dieter Bohlen on Eestis esinenud vaid kaks korda: 21. märtsil ja 12. juunil 1998 Tallinnas. 2019. aasta novembris astus ta üles Riias ja Kaunases.
Sõrmiktiiblased
Sõrmiktiiblased (Alucitidae) on sugukond pisiliblikaid.
Sõrmiktiiblaste iseloomulikuks tunnuseks on sõrmjad tiivarood.
Sugukonda kuulub üle 200 liigi, kellest Palearktises elab veidi üle 30.
Dési Bouterse
pisi| Desiré Delano Bouterse (sündinud 13. oktoobril 1945) on Suriname sõjaväelane ja poliitik, alates 12. augustist 2010 Suriname president.
Pärast 1980. aasta sõjaväelist riigipööret sai temast riigi de facto liider.
29. novembril 2019 mõistis Suriname sõjaväekohus ta süüdi 15 inimese tapmises 1982. aastal ning karistas teda 20-aastase vangistusega. Hollandis on ta tagaselja kokaiiniga kauplemise eest süüdi mõistetud ja rahvusvaheliselt tagaotsitavaks kuulutatud.
19. juulil 2010 valis Suriname parlament Dési Bouterse presidendiks. 14. juulil 2015 valiti ta uueks ametiajaks tagasi.
Kuressaare lade
Kuressaare lade on siluri ladestu Ludlowi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Kuressaare lademe all lamab Paadla lade ja temal lasub Kaugatuma lade.
Ladet hakkas esimesena eristama Einar Klaamann aastal 1970. Lademe stratotüübiks on Kuressaare G1 puurauk. Kuressaare lade on nime saanud Kuressaare linna järgi. Üleilmses standardis vastab sellele Ludfordi lade.
Lademe vanus on 419,4...418,7 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Kuressaare kihistu, milles on eristatud Kudjape ja Tahula kihid, ning Ventspilsi kihistu.
Lademe avamusala on Lõuna-Saaremaal. Lademe kivimid esinevad veel Kihnu ja Ruhnu all, sealt ida suunas neid ei esine.
Lade paljandub näiteks Kudjapel ja Tahulas.
Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi. Eestis ongi lade esindatud vaid lubjakiviga, mujal lasub lubjakivi all veel mergli kiht.
Kitsesoo nõiakuusk
Kitsesoo nõiakuusk on kaitsealune kuusk Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kassinurme külas Tani talu alal. Puu võeti kaitse alla 1992.
Puu ümbermõõt on 105 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Peeter Ellervee
Peeter Ellervee (sündinud 7. detsembril 1960 Raplas) on eesti tehnikateadlane ja professor.
Haridus
Lõpetas Tartu 5. Keskkooli 1979, Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatikateaduskonna elektronarvutite erialal cum laude 1984; aspirantuur TPI automaatikateaduskonnas 1985–1986; Linköpingi Ülikooli (Rootsi), külalistudeng 1990; doktorantuur Rootsi Kuninglikus Tehnikaülikoolis elektronsüsteemide disaini erialal 1993–2000; tehnikateaduste doktor, Rootsi Kuninglik Tehnikaülikool 2000.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused iluuisutamises
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused iluuisutamises  toimusid 2.-11. märtsil Sverdlovskis, osana esimesest talispartakiaadist.
Peeter Ellervee
Haridus
Tehnikateaduste doktor (High-Level Synthesis of Control and Memory Intensive Applications, juhendaja Ahmed Hemani), Rootsi Kuninglik Tehnikaülikool, 2000; dotsent 2000; professor 2004. ,
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused iluuisutamises
Tulemused
Peale kõrgeima, ehk meistrijärgu võistluste peeti ja esimese ja teise spordijärgu võistlused, neist esimeses tuli meeste seas võitjaks Rolf Pachel, naiste seas oli Tiiu Tamm neljas, samuti meeste seas Ülo Sarapuu.
Peeter Ellervee
Töökäik
Rootsi Kuninglik Tehnikaülikool, külalisteadur 1993; Georgia Tehnoloogiainstituut (Atlanta, USA), külalisteadur 2001 TTÜs 1980–…: elektronarvutite kateedri laborant 1980–1984, insener 1984–1986, 1988–1991; infotehnoloogia teaduskonna arvutitehnika instituudi digitaaltehnika õppetooli nooremteadur 1991–1993, teadur 2000, dotsent 2000–2004, digitaalsüsteemide disaini professor 2004–2016; infotehnoloogia teaduskonna arvutiteaduse instituudi professor 2017–…, arvutisüsteemide õppekeskuse juht 2017–…. ,
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused iluuisutamises
Tulemused
Võistkonnad: 1. Leningrad 2371,0 2. Moskva 2353,3 3. Ukraina NSV 2100,3 4. Vene NFSV 2007,7 5. Eesti NSV 1923,4 6. Valgevene NSV 1711,4 7. Läti NSV 1675,0 8. Kasahhi NSV 1585,5
Peeter Ellervee
Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika. Arvutiteadused: kiipsüsteemi disain, riist- ja tarkvara koosdisain, riistvara kirjelduskeeled; Elektrotehnika ja elektroonika: arhitektuurne ja kõrgtasemesüntees, loogika-taseme süntees. Avaldanud üle 130 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 35 magistri- ja 4 doktoritööd. 1 patentse leiutise kaasautor.
Teaduskorralduslik tegevus
Paljude rahvusvaheliste konverentside programmi- või korralduskomitee liige alates 2000; IEEE, Circuits and Systems Society liige alates 2000; IEEE, SP/CAS/SSC Chapter (Estonia Section), Chapter Chair alates 2000; IEEE, Computer Society liige alates 2005; IEEE, Education Society liige alates 2008; eelretsenseerija mitmetel teaduskonverentsidel ja ajakirjades; ajakirja Elsevier Journal on Hardware Design (MICPRO) toimetuskolleegiumi liige alates 2008; külalistoimetaja ajakirjade Elsevier Journal on Hardware Design (MICPRO) ja Analog Integrated Circuits and Signal Processing (ALOG) erinumbrile "Norchip 2008" 2009–2010; IEEE, Estonia Section aseesimees 2014–2016; IEEE Estonia Section esimees 2017–2020; IEEE CASS VLSI Systems & Applications tehnilise komitee liige alates 2018. ,
Harrastused
Elektroonika ja programmeerimine, raudteemudelism ja keelte ajalugu.
Armatuurlaud
thumb|Mootorratta [[Suzuki Hayabusa armatuurlaud]] Armatuurlaud, ka näidikulaud või näidikupaneel, on mootorsõiduki, veoki või muu liikurmasina juhikoha ees asuv juhtpaneel, kust on jälgitavad mõõdikute näidikud ning kus asuvad paljud lülitid ja muud regulaatorid.
Veoauto armatuurlaud asub juhikabiinis, sõiduauto armatuurlaud juhi ees salongis, võidusõiduauto armatuurlaud kokpitis jne.
Mäss Bountyl
Mäss Bountyl oli mäss Briti laeval HMS Bounty 28. aprillil 1789. Rahuolematud meeskonnaliikmed hõivasid Fletcher Christiani juhtimisel laeva ning jätsid Bounty kapteni William Bligh' ja 18 madrust Vaikse ookeani lõunaossa paadiga triivima.
Fra Mare Thalasso SPA
pisi|Fra Mare Thalasso SPA (aprill, 2013) Fra Mare Thalasso SPA (lühemalt Fra Mare) on hotelli kompleks Haapsalus, Paralepa linnaosas aadressil Ranna tee 2.
Hotelli ja spakompleks koosneb kolme tärniga spaa hotellist ja 2006 valminud talasso osast. Kompleksis on 223 majutuskohta.
Gero mark
pisi|Kaardi viirutatud osa kirdes, välja arvatud [[Billungite mark, oli marca Geronis; märka Mark Merseburgi, mis oli üks tema osadest]]
Marca Geronis (Gero mark) oli tohutu supermark 10. sajandi keskpaigas. See loodi arvatavasti Thietmarile (920. aastatel) ja läks järjestikku tema kahele pojale: Siegfriedile ja Gerole. Gero surmaga 965. aastal jaotati see viieks (mõnikord kuueks loetud) erinevaks margiks: Nordmark, Ostmark, Meißen, Zeitz ja Merseburg.
Kuna Siegfriedi ja Gero peamine asukoht oli Merseburg, kutsuti seda mõnikord Merseburgi margiks. Siiski oli olemas ka Merseburgi mark, mis kasvas sellest välja pärast 965. aastat. Kuna keskne piiskopkond margis oli Magdeburg, nimetatakse seda mõnikord Magdeburgi margiks (Magdeburger Mark). Teised ajaloolased eelistavad kutsuda seda (Saksi) Idamargiks (Ostmark), kuid neid mõisteid on kasutatud ka teisel margil, mis kasvas sellest välja 965. aastal. Kuna marca Geronis loodi samaaegselt Billungite margiga põhjas, öeldakse mõnikord selle kohta Ostmargi lõunaosa. Mõned ajaloolased kutsuvad seda isegi "Meißeni margiks".
Osa komplikatsioonist, mis on seotud margi territoriaalsuse kindlakstegemisega, mille üle Gero valitses, on markkrahvi tiitli olemus 10. sajandi Saksimaal. See võis tähendada territoriaalset valitsemist, kuid teisest küljest võis see olla austusväärne eriti võimsatele krahvidele, tähistades ei midagi muud, kui ülemvõimu provintsidele kaitse pakkumisel, kus nende krahvkonnad asusid. On välja pakutud, et markide jurisdiktsioonid kattusid isegi provintsides.
Saulainā ieleja
Saulainā ieleja (tõlkes Päikeseline org) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas Pēterupe jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 1,6 ning Riiast 48,4 km kaugusele.
Külas kasvab looduskaitsealune tamm.
Aastal 2017 oli külas 11 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 30.
Tähtpea-sõrmiktiib
Tähtpea-sõrmiktiib (Alucita grammodactyla) on sõrmiktiiblaste sugukonda kuuluv liik liblikalisi.
Liblika rööviku toidutaimeks on tui-tähtpea.
Eestis elab ta Lääne-Saaremaal.
Pihkva lahing
Pihkva lahingu all on tuntud mitmed Pihkva lähedal toimunud sõjalised kokkupõrked.
Caesari nihe
Caesari nihe, ka Caesari šiffer, Caesari salakiri on krüptograafias üks lihtsamaid ja tuntumaid šifreerimismeetodeid. See on üks asendusšifri tüüpidest, kus iga täht algsest krüpteerimata tekstist on asendatud tähega, mis on mingi kindla arvu positsioonide võrra tähestikus taga- või eespool. Näiteks vasaknihke 3 puhul asendatakse täht D tähega A, täht E asendatakse tähega B jne. Selline krüpteerimisviis on nime saanud Julius Caesari järgi, kes kasutas seda isiklikus kirjavahetuses.
Caesari šifri poolt esitatud krüpteerimisviisi kasutatakse tihti ühe osana keerukamates skeemides, näiteks on antud salakirja põhimõte kasutusel Vigenère šifris, kus kombineeritakse seda mitme erineva sammuga. Tänapäeval kasutatakse Caesari nihet ROT13 süsteemis. Nagu aga kõik monoalfabeetilised asendusšifrid, on ka Caesari šiffer kergesti murtav ning tänapäeval on selle abil saavutatav suhtlusturvalisus praktiliselt olematu.
Näide kasutusest
Teisenduse saab esitada reastades kaks tähestikku; šiffer-tähestikuks saab tavatähestik, mida on nihutatud paremale või vasakule mingi arvu kohtade võrra. Näiteks on siin toodud näide Caesari šifrist, mis kasutab võtmena nihet vasakule kolme koha võrra; see on võrdväärne ka nihkega paremale 29 koha võrra (võtmena kasutatakse nihkeparameetreid). Antud näites on kasutatud eesti tähestikku koos võõrtähtedega.
Tavatähestik:  ABCDEFGHIJKLMNOPQRSŠZŽTUVWÕÄÖÜXY Šifritähestik: ÜXYABCDEFGHIJKLMNOPQRSŠZŽTUVWÕÄÖ
Krüpteerides otsitakse iga krüpteerimiseks vajalik täht üles tavatähestiku reas ning asendatakse see vastava tähega šifritähestikust.
Tavatekst: JURIIDILISELT ON KÕIK KORREKTNE Salakiri:  GŽOFFAFIFPBIŠ LK HUFH HLOOBHŠKB
Dešifreerimine toimub samal põhimõttel ümberpööratult; paremnihkega kolme koha võrra.
Krüpteeringut võib esitleda ka modulaararitmeetika kaudu. Selleks muudetakse kõigepealt tähed numbriteks vastavalt antud skeemile: A → 0, B → 1, ..., Y → 32. Seega võib tähe x krüpteeringut nihkega n kirjeldada matemaatiliselt nii:
kus 32 on erinev vastavalt kasutusel olevas tähestikus esinevate tähtede arvust; antud näide on toodud eesti tähestiku kohta koos võõrtähtedega.
Dekrüpteerimine esitub sarnaselt:
Mooduloperatsioone defineeritakse erinevalt. Antud näites jääb tulemus vahemikku 0…31; st kui x + n või x – n ei ole vahemikus 0…31, siis tuleb liita või lahutada 32. Asendusreegel püsib sama läbi sõnumi, seega liigitatakse šiffer monoalfabeetiliseks asenduseks, teistel juhtudel on tegemist polüalfabeetiliste asendustega.
Ajalugu ja kasutus
Caesari nihe on nime saanud Julius Caesarilt, kes Gaius Suetonius Tranquilluse järgi kasutas seda šifrit nihkega kolme koha võrra, et kaitsta sõjaliselt tähtsaid sõnumeid. Kuigi Caesar oli esimene, keda teati nimeliselt seda kasutanud olevat, leidub sarnase põhimõttega salakirjadest ka teisi varasemaid versioone.
Tema nõbu Augustus kasutas samuti seda šifrit, kuid nihkega ühe koha võrra ning tähestiku lõppu jõudnuna ei viinud ta seda algusesse tagasi; A asendati tähega B, B tähega C ning nii ka ülejäänud tähtedega kuni jõuti täheni Z, mis asendati tähtedega AA. Leidub tõendeid sellest, et Caesar kasutas ka keerulisemaid krüpeerimisviise.
Ei ole teada, kui tõhus Caesari salakiri tol ajal oli, kuid võib arvata, et see oli piisavalt turvaline, peamiselt seetõttu, et enamik tema vaenlasi olid kirjaoskamatud ning arvati, et sõnumid olid kirjutatud tundmatus keeles.
Šifri murdmine
Caesari salakirja on lihtne dešifreerida ka siis, kui on ligipääs ainult šifritekstidele ilma algsete originaalideta. Arvestada võib kahe võimalusega: Esimesel juhul saab šifri murda, rakendades sellele samu meetodeid, nagu teistele tavalistele asendusšifritele, näiteks sagedusanalüüsi või šabloonsõnu. Lahendamise käigus märkab vaenlane suure tõenäosusega lahendustes korrapärasust ning järeldab sellest, et kasutatud on Caesari šifri algoritmi.
Teisel juhul on salakirja murdmine veelgi lihtsam. Kuna on ainult teatud kindel arv võimalikke nihkeid (32 eesti keeles, 26 inglise keeles), siis on need kõik võimalik ära katsetada, kasutades toore jõuga lähenemist.
Mauri Repo
Mauri Repo (31. jaanuar 1945 – 19. mai 2002) oli aastatel 1981–1987 Soome Töölisspordi Liidu ehk TULi suusakoondise peatreener ning enne seda TULi mittekoosseisuline treener. Ta oli erialalt kehalise kasvatuse õpetaja ning töötas mõnda aega ka Jyväskylä linnavalitsuse spordiosakonna juhatajana. Mauri Repot võib pidada kepikõnni loojaks.
Mauri roll kepikõnni loomisel
Mauri Repol oli oluline roll nii TULi treeneri kui ka treenerite koolitaja ning mitmete suusatamist käsitlevate treeningu- ja koolitusmaterjalide koostajana. Repo kirjutatud suusaspordi käsiraamatutes „Hiihdon lajiosa“ (1974), „Hiihdon lajiosa” (1979) , „Nuorten hiihdon valmennusopas” (1983) ja „Hiihdon 2-tason koulutusmateriaali” (1989) on esmakordselt tutvustatud ka kepikõnniharjutusi ning kepikõnni osatähtsust suusatajate ettevalmistuses. Sel ajal ei olnud kepikõnd veel iseseisva tervisespordialana tunnustust leidnud. Repo on ligi kümne spordikäsiraamatu autor.
Caesari nihe
Šifri murdmine
Caesari salakiri ei muutu aga mitmekordsel järjestikusel šifreerimisel turvalisemaks. Põhjuseks on see, et kaks krüpteeringut, näiteks nihe A ja nihe B, võrduvad ühe krüpteeringuga nihkega A + B. Matemaatiliselt tähendab see seda, et kõikide võimalike võtmete all olevad krüpteerimistoimingud moodustavad liitfunktsiooni all rühma.
Mihkli sanglepp
Mihkli sanglepp on kaitsealune sanglepp Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lilbi külas Mihkli talu alal. Puu võeti kaitse alla 1962.
Apranga
Apranga on Leedu firma, mis toodab rõivaid.
Kasukakirjaline kass
Kasukakirjaline kass (inglise keeles tabby) on kodukassi loomuliku värvinguga kass, keda kõnekeeles kutsutakse tiigrikarvaliseks või triibikuks.
Mihkli sanglepp
Puu ümbermõõt on 327 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Apranga
2014. aasta seisuga kuulus Aprangale 152 poodi, millest 94 olid Leedus, 43 Lätis ja 15 Eestis. Seisuga 1. aprilli 2014 oli müügipinda 70 400 ruutmeetrit.
Saksi-Lauenburg
Saksi-Lauenburgi hertsogkond (, 14.–17. sajandini kutsuti ka Niedersachsen (Alam-Saksi)), hiljem tuntud ka kui Lauenburgi hertsogkond, oli otse keisrile alluv hertsogkond, mis eksisteeris 1296–1803 ja 1814–1876 praeguse Schleswig-Holsteini liidumaa äärmises kaguosas. Selle territoriaalne kese oli tänapäeva Herzogtum Lauenburgi kreisis ning algselt oli pealinnaks Lauenburg an der Elbe. Aastal 1619 viidi pealinn Ratzeburgi.
Apranga
Ettevõtte aktsiad on noteeritud Vilniuse börsil.
Saksi-Lauenburg
Ajalugu
Hertsogkond loodi Saksimaa hertsogkonna jagamisega Saksi-Lauenburgi ja Saksi-Wittenbergi hertsogkondadeks. Saksi-Lauenburgi hertsogite residentsid asusid Ratzeburgis ja Lauenburgis. Lauenburgi ja Wittenbergi hertsogid võistlesid omavahel, kumma hertsogkond saab endale keisri valimise õiguse. pisi|Saksi-Lauenburgi vapp, nagu selle 1671. aastal koostas hertsog Julius Franz ja kinnitas keiser [[Leopold I]] Aastal 1314 päädis vaidlus kahe rivaalitseva Saksa kuninga, Habsburgi Friedrich III Ilusa ja tema Wittelsbachist nõo Ludwig IV Baierlase valimisega. Ludwig sai viis häält seitsmest, nimelt Trieri peapiiskopilt Balduinilt, Tšehhi seaduslikult kuningalt Luksemburgide dünastiast Janilt, Saksi-Lauenburgi hertsogilt Johann II, kes rivaalitsevalt nõudis Saksi kuurvürsti võimu, Mainzi peapiiskopilt Peterilt ja Brandenburgi kuurvürstilt Waldemarilt.
Kasukakirjaline kass
See karvavärvus esineb paljudel kassitõugudel ja on kasside hulgas väga tavaline. Selline on kodukassi otsese esivanema ja tema lähimate sugulaste Aafrika metskassi (Felis lybica lybica), Euroopa metskassi (Felis silvestris) ja Aasia metskassi (Felis lybica ornata) karvavärvus: kõigil neil on nii mustri kui ka värvi poolest sarnane kasukas.
Saksi-Lauenburg
Ajalugu
Friedrich III Ilus sai samadel valimistel neli häält seitsmest, nimelt troonilt tõugatud Tšehhi kuningalt Heinrichilt, kes ebaseaduslikult kasutas valimise võimu, Kölni peapiiskopilt Heinrich II, Ludwigi vennalt Pfalzi kuurvürstilt Rudolf I ja Saksi-Wittenbergi hertsogilt Rudolf I, kes rivaalitsevalt nõudis Saksi kuurvürsti võimu. Siiski kuulutas ainult Ludwig Baierlane enda lõpuks Saksa-Rooma keisriks. Siiski nimetas 1356. aasta kuldbulla Saksi-Wittenbergi hertsogid lõplikult valijateks.
Apranga
Majandustulemused
2014. aasta märtsi kuus kasvas jaekäive koos käibemaksuga võrreldes 2013. aasta märtsi kuuga 16,6% (13,3 miljoni euroni). 2014 1. jaanuarist kuni 31. märtsini suurenes firma käive kõige rohkem Lätis (28,5%).
Saksi-Lauenburg
Ajalugu
Hertsog Julius Franzi surmaga lõppes Askaania dünastia Lauenburgi meessoost liin. Siiski oli naissoost liin Saksi-Lauenburgi seadustega võimalik. Seega kaks elusolevat kolmest Julius Franzi tütrest, Anna Maria Franziska von Sachsen-Lauenburg ja Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg võitlesid järgluse eest. Nende nõrkust kasutas ära hertsog Georg Wilhelm naabruses asuvast Braunschweig-Lüneburgi Lüneburg-Celle vürstkonnast, kes tungis oma sõduritega Saksi-Lauenburgi, ohjeldades seega seadusliku troonipärija hertsoginna Anna Maria ülestõusu.
Ka teised monarhiad taotlesid järglust, mille tulemusel oleks konflikti kaasatud veel naaberhertsogkondi: Mecklenburg-Schwerin ja Taani Holstein, samuti viis Askaania perekonna valitsetavat Anhalti vürstkonda, Saksimaa kuurvürstiriik, mis järgnes Saksi-Wittenbergile aastal 1422, Rootsi ja Brandenburg. Sõjaliselt tegevad olid Celle ja Taani Holstein, kes leppisid 9. oktoobril 1693 kokku (Hamburgi kompromiss), et Celle, kes niigi de facto hoidis enamust Saksi-Lauenburgist, võib hertsogkonna endale jätta, samas Celle mehitatud ja Holsteini vastu suunatud Ratzeburgi kindlus tuleb hävitada. Vastutasuks võis Taani Holstein, kes oli vallutanud Ratzeburgi ja hävitanud kindluse, oma väed koju viia.
Nii läks Saksi-Lauenburg, väljaarvatud Hadeln, Welfide kätte ja valitsema hakkas kõrvalharu Hannoverid, samas seaduslikud pärijad Anna Maria Franziska von Sachsen-Lauenburg ja Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg, kes kunagi ei loobunud oma pärandist, saadeti Tšehhi Ploskovicesse eksiili. Keiser Leopold I lükkas Celle pärimisõiguse tagasi ja seega jäi Hadeln, mis ei olnud Celle käeulatuses, tema eestkoste alla. Alles aastal 1728 läänistas tema poeg keiser Karl VI Saksi-Lauenburgi Georg Augustile, lõplik de facto ülevõtmise seadustamine toimus aastatel 1689 ja 1693.
Kuid kui Preisimaa kuningriik (nimeelement Brandenburgi kuurvürstkond muutus kehtetuks, kui Saksa-Rooma riik 6. augustil 1806 lõpetati) pärast pöördumist – neljanda koalitsiooni osana – Prantsusmaa vastu oli kaotanud Jena-Auerstedti lahingu (11. novembril 1806), vallutas Prantsusmaa Saksi-Lauenburgi tagasi. Jäädes esialgu Prantsusmaa okupatsiooni alla, annekteeriti enamus sellest 1. märtsil 1810 Vestfaali kuningriigi, Prantsusmaa nukuriigi poolt. Väike ala 15 000 asukaga jäi Napoléoni jaoks reservi. 1. jaanuaril 1811 annekteeriti enamus endisest hertsogkonnast Prantsuse keisririigi poolt.
Pärast Napoleoni sõdu taastati Saksi-Lauenburg 1813. aastal kui Hannoveri võimualune. Viini kongress rajas Saksi-Lauenburgi kui Saksa Liidu liikmesriigi. 1814. aastal vahetas Hannoveri kuningriik Saksi-Lauenburgi Preisi Ida-Friisimaa vastu. 7. juunil 1815, pärast 14 kuud valitsemist, andis Preisimaa Saksi-Lauenburgi Rootsile, saades vastu Rootsi Pommeri, makstes siiski lisaks 2,6 miljonit taalrit Taanile, et kompenseerida Taani valdusi Pommeris. Taani sai Rootsilt hertsogkonna territooriumi Elbest põhja pool, mis seega taas kompenseeris Taani valdusi Rootsi Pommeris. Hertsogkonda valitsesid nüüd personaalunioonis Taani Oldenburgid.
Aastal 1864 okupeeris Preisimaa Teise Schleswigi sõja ajal hertsogkonna. Aastal 1865 anti Saksi-Lauenburgi valdused Preisimaa kuningale Wilhelm I, kes sai Saksi-Lauenburgi hertsogiks. Ta valitses hertsogkonda personaalunioonis. Wilhelm nimetas Preisimaa peaministri Otto von Bismarcki Saksi-Lauenburgi ministriks. Aastal 1867 ühendati Saksi-Lauenburg Põhja-Saksa Liitu.
Aastal 1871 sai Saksi-Lauenburg üheks Saksamaa keisririigi osastisriigiks. Siiski otsustas hertsogivalitsus aastal 1876 hertsogkonna lõpetada alates 1. juulist 1876. Selle territoorium ühendati Preisimaa Schleswig-Holsteini provintsiga kui Herzogtum Lauenburgi kreis.
Askania dünastia (1296–1689)
Hertsogite loendamine sisaldab ka eelnevaid Askania suguvõsa hertsogeid Bernhard I (või III), tema poega Albrecht I ja hiljem ühiselt valitsenud poegi Johann I ja Albrecht II, kes kõik valitsesid Saksi hertsogkonda enne selle jagamist Saksi-Lauenburgiks ja Saksi-Wittenbergiks.
Aastal 1303 jagasid vennad pärandi omavahel, kuid ainult kahel vennal olid pärijad, et luua Bergedorf-Möllni ja Ratzeburg-Lauenburgi liinid.
Bergedorf-Möllni liin
Algselt Saksi-Mölln, siiski ümber nimetatud pärast territooriumide ümberjagamist, sealhulgas Albrecht III osad aastast 1321.
Aastal 1401 suri vanem haru välja ja Ratzeburg-Lauenburgi liin taasühendas Lauenburgi.
Ratzeburg-Lauenburgi liin
Algselt Saksi-Bergedorf-Lauenburg, siiski ümber nimetatud pärast territooriumide ümberjagamist, sealhulgas Albrecht III osad aastast 1321.
Aastal 1401 päris noorem haru seoses vanema Bergedorf-Möllni liini hääbumisega Lauenburgi ja muid valdusi.
Welfid (1689–1803)
113 aastat valitsesid hertsogkonda Welfi dünastia liikmed. Siiski läänistas keiser Karl VI Saksi-Lauenburgi (pärast vägivaldset ülevõtmist) alles aastal 1728 Georg II Augustile, seadustades lõpuks Welfid hertsogitena.
Oldenburgid (1814–1864)
50 aastat oli Saksi-Lauenburg Saksa Liidus ja personaalunioonis Taani kuningriigiga:
Hohenzollernid (1865–1876)
12 aastat valitseti Saksi-Lauenburgi personaalunioonis Preisimaaga, Põhja-Saksa Liidus (1867–1871). Aastal 1871 sai Saksi-Lauenburgist Saksa keisririigi osastisriik.
Burn
"Burn" on ansambli Deep Purple 1974. aasta veebruaris ilmunud kaheksas stuudioalbum.
See oli ansambli esimene album, mille salvestamisel osalesid laulja David Coverdale ja ansamblist Trapeze üle tulnud laulja-basskitarrist Glenn Hughes. Album salvestati Šveitsis Montreux's novembris 1973.
Album võeti pubiku ja kriitikute poolt hästi vastu ning jõudis Suurbritannia albumimüügi edetabeli 3. kohale. Saksamaal, Norras ja Austrias tõusis album müügiedetabeli tippu.
Laulud
A-pool
B-pool
Alam-Pannoonia
pisi|Alam-Pannoonia Alam-Pannoonia oli Rooma impeeriumi provints, mis piirnes kirde- ja idakaares valdavalt Doonauga. Selle peamised linnad olid Sirmium ja Aquincum. Provintsi moodustas aastal 103 pKr keiser Trajanus, kes jagas endise Pannoonia provintsi kaheks osaks: Ülem-Pannooniaks ja Alam-Pannooniaks. Selle alla kuulusid praeguse Ungari, Serbia, Horvaatia ning Bosnia ja Hertsegoviina alad. Teisel pool peajõge elasid vandaalide saabumiseni Sarmati hõimu esindajad jazygid. Provints lagunes 3. sajandil, kuigi Frangi riigi ajal kasutati nimetust taas slaavi elanikkonnaga Alam-Pannoonia vürstiriigi määratlemiseks.
Oskar Tolmoff
Ta lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1913–1914 ajaloo-keeleteaduskonnas, aastal 1920 kaubandust, aastatel 1921–1926 õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas (kapten), oli Tartu maakonna Politseivalitsuse politseiülem 1922–1925 ning 6. veebruarist 1925 Tallinna Linna Politseivalitsuse politseiülem ja 1925–1928 Harju maakonna Politseivalitsuse politseiülem ja Tallinna-Harju prefektuuri prefekt (esimene ülikooli haridusega prefekt Eestis ).
Aastatel 1928–1935 vandeadvokaat Alfred Maureri abi, 1936–1940 vandeadvokaat Tallinnas.
Ta arreteeriti NKVD poolt 20. detsembril 1940, vabastati 24. septembril 1946.
Erastamisväärtpaberite Keskregister
Erastamisväärtpaberite Keskregister oli aastatel 1993–2011 tegutsenud erastamisväärtpaberite väljaandmise ja nendega arveldamise süsteemi andmebaas.
Register moodustati rahvakapitali obligatsioonide registri ja õigustatud subjektide ning tagastatava ja kompenseeritava vara registri andmete alusel. Erastamisväärtpaberite keskregistri pidajaks oli Riigiarvutuskeskus.
EVP-de kasutusaeg lõppes 31. detsembril 2006 ja Erastamisväärtpaberite keskregistri andmetel jäi 2006. aasta lõpuks kasutamata EVPsid 398 miljoni krooni väärtuses.
Erastamisväärtpaberite Keskregister likvideeriti 1. juulil 2011.
Vecjērcēni mõis
Vecjērcēni mõis (saksa keeles Neu-Wohlfahrt, läti keeles Vecjērcēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Valmiera piirkonnas Jērcēni vallas.
Ajalugu
Jērcēni mõisa (Wolfahrtslinde) kohale rajati aastal 1560 Ēvele mõisa karjamõis. 1562. aasta 10. juunil läänistas Poola kuningas Zygmunt II August Volmari linnuse ülemaks tõusnud Bernhard von Hoewelnile tänutäheks truuduse eest ulatuslikud maavaldused Volmarist Valga poole jäävas Évele (Wohlfahrt) kihelkonnas. Nende seas olid ka Jērcēni maad, mis toona kandsid nime Gercenhof. Hoewelnid asusid elama Jērcēni ja kasvatasid seal lambaid, seega andis rahvasuu tema elamisele nime Jeru māja (Jääramaja). Rootsi ajal läks mõis Oxenstiernade valdusse.
Jaan Pärnamäe
Jaan Pärnamäe (sündinud 1. aprillil 1968) on eesti tõlkija ja filosoof.
Vecjērcēni mõis
Ajalugu
Hiljem taastati Höwelnite õigused mõisadele. Aastal 1660 läksid mõisad (Ēvele, Jērcēni ja Ķeiži mõis) Margaretha von Höwelni valdusse. Kuna nii tema poeg kui ka vanem tütar pärijateta surid, läks valdus tema tütardele. Vahepeal Palmstrauchide valduses olnud mõis oli 19. sajandi alguses Jarmerstedtide valdusse, kes jagasid selle pooleks, rajades sinna Vecjērcēni ja Jaunjērcēni mõisa. Esimese neist ostsid Torklused. Aastal 1834 omandas mõisa 35 000 hõberubla eest Alexandra Dorothea Zachrisson, seejärel läks see Brömsenite valdusse ja aastal 1852 ostis selle Hermann Adolph Horvici nimeline arst. Seejärel pärisid mõisa tema lapsed Theodor Adolph ja Julie Marie, esimene ostis mõisa aastal 1868 oma õelt 55 000 hõberubla eest välja.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli Vecjērcēni ja Jaunjērcēni mõisade kogupindala 1816. aastal 13 ja 3/8 adramaad, Vecjērcēni mõisale allus 119 mees- ja 136 naishinge. Aastal 1734 oli mõisade suurus 9 ja 7/8 adramaad. Aastal 1757 kuulus mõisale kuus adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 2/5 adramaad. Ka aastal 1832 oli adramaid sama palju, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 12/80, lisaks allus mõisale 6 ja 3/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
Mõisa koosseisu kuulus kaks karjamõisa: Neuhof ja Pluķis (Plukke).
Itaalia ühinemine
Ehkki ühinemise algust ja lõppu on raske määrata, võib üheks alguseks pakkuda 1815. aasta, mil toimus Viini kongress ja lõppes Napoleoni võim Itaalias, ning lõpuks 1871. aasta Prantsuse-Preisi sõja. Viimased alad ühinesid Itaalia kuningriigiga siiski alles pärast Esimest maailmasõda.
Ühinemise võtmekujude hulka kuuluvad Itaalia rahvuskangelane Giuseppe Garibaldi, Sardiinia ja Piemonte kuningas 1849–1861 ja Itaalia kuningas 1861–1878 Vittorio Emanuele II, ning viimase peaminister, Cavouri krahv Camillo Benso.
Kuressaare kuursaal
pisi|Kuressaare kuursaal (juuli, 2016) Kuressaare kuursaal on hoone (kuursaal) Kuressaare lossipargis aadressil Lossipark 1.
Hoone ehitati 1889 Carl Lorenzeni projekti järgi. Osa hoonest hävis 1984. aasta tulekahjus, taastati 1988.
Haldi Normet-Saarna
pisi|208x208px|Haldi Normet-Saarna 2013. aastal Raadiomajas Haldi Normet-Saarna (sündinud 10. juunil 1953) on eesti ajakirjanik.
Haridus
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala.
Raadiotöö
1978. aastal asus ta tööle Eesti Raadio noorte- ja lastesaadete toimetusse, hiljem oli ta Eesti Rahvusringhäälingu Vikerraadio toimetaja ja saatejuht.
Aastatel 2020–2022 töötas Haldi Normet-Saarna Põhja-Tallinna Valitsuse kultuuri- ja noorsootöö sektoris.
Teosed
Haldi Normet-Saarna sulest on ilmunud viis raamatut:
Isiklikku
Tema ema oli lastekirjanik Dagmar Normet, isa helilooja ja muusikateadlane Leo Normet, vend oli lavastaja Ingo Normet. Tema abikaasa on ajakirjanik ja meediategelane Ain Saarna.
Anu Åkerman
Anu Åkerman (aastani 2008 Anu Annus; sündinud 9. detsembril 1980 Tallinnas) on eesti orienteeruja.
Haridus
1999. aastal lõpetas Tallinna Reaalkooli. ja 2010. aastal Helsingis Aalto teadus- ja tehnikaülikooli.
Sporditulemused
Aastatel 1998–2014 võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 12 kulda, 7 hõbedat ja 12 pronksi.