cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leopold Sekongo
pisi|Leopold Sekongo (2006) Leopold Sekongo (sündinud 25. septembril 1969) on Elevandiluurannikul sündinud, kuid praegu Hollandis elav kabetaja.
1994. aastal tuli ta Elevandiluuranniku meistriks.
NetBSD
NetBSD arendajatel on siht selgele ja puhtale arhitektuurile orienteeritud algtekstile, mis võimaldaks kõige erinevamaid platvorme vähima vaevaga toetada. NetBSD on kõige rohkem porditud ning kõige kergemini porditav vabavara UNIX ja seda kohta hoiab ta ka kommerts-UNIX-ite seas. Porditavus ongi NetBSD peaeesmärk. Ka on NetBSD üsna stabiilne. Vaatamata NetBSD kui arhailise ja äärmiselt konservatiivse OSi kuulsusele, on nad vabavara OSidest (ja vist ka kommertsiaaletest) esimesena nii USB kui ka USB2 toetuse loonud, ja samuti esimesena oli neil 2000 aasta tugi (y2k) ja IPv6 ning palju muid asju esimesena teinud. Mis tegelikult annab märku võimekast ja mobiilsest OSi arendajarühmast.
Ajalugu
Pärast Bill Jolitzi töö katkemist 386BSD kallal porditi Net/2 Macintoshile ja laiendati Atari ST, Amiga ja PC platvormidele. NetBSD nime autor on Chris Demitriou ning eesliitele Net viitab paljudele arendajatele internetis.
Võrdlused
NetBSD-d on sageli kasutatud teadustöödes nagu lennunduses, klasterdamises ja interneti kiirusrekordi purustamistel.
Stabiilsus
Stabiilsus paljudel platvormidel on NetBSD-l omaette eesmärk, mille heaks näiteks on NetBSD-d jooksutamas enim katkematult töös olnud arvuti.
Mäluhaldus
Virtuaalmälu on Chuck Cranori doktoritks olnud UVM, mis vahetas välja eelmise Machi põhise lahenduse.
Mitmeprotsessori tugi
Mitmeprotsessori toetamisega (SMP) alustati SPARC-il, kohe lisandusid i386, VAX ja APHA platvormid, hiljem veel PowePC ja SPARC64 platvormid. Reaalselt on arendusharus töötaval kujul alpha ja vax platvormil tugi olemas ning i386 platvormil on lapina. SMP on Giant-lock faasis, tuumas korraga jookseb vaid üks protsess. SMP algteksti on rohkem sulandatud Solarise implementatsiooni kui FreeBSD algteksti, kes on vanema Solarise algselt siiski viletsaks osutunud põhimõtted ära põlanud ja oma versiooni teinud.
Toetatud arhitektuurid
NetBSD on porditud alpha, amiga, arc, arm26, arm32, atari, bebox, cobalt, hp300, hpcmips, i386, luna68k, mac68k, macppc, mvme68k, news68k, newsmips, next68k, ofppc, pc532, pmax, prep, Raspberry Pi, sgimips, sh3, sparc, sparc64, sun3, vax ja x68k platvormidele.
Emulatsioon
NetBSD emuleerib FreeBSD, HP-UX, Interactive UNIX, Linux, OSF/1, SCO UNIX, SunOS, System V Release 4, Solaris and Ultrix programme, mis jooksevad samal protsessori tüübil. Ka NetBSD on hea näide sellest, kuidas selge ja lakooniline ülesehitus võimaldab kiiremini programmi jooksutada. Näiteks suurim kiirus alpha platvormil on võimalik nii saavutada, et kommertsiaalses operatsioonisüsteemis nt Tru64 kommertsiaalse kompilaatoriga kompileeritakse programm ning seda hiljem jooksutatakse NetBSD alpha platvormil, kus ta jookseb 2-5% kiiremini kui algses operatsioonisüsteemis. Peale selge ülesehituse on siiski oluline roll ka sellel, et kommertsiaalne operatsioonisüsteem hõlmab palju lisavidinaid, mida vabavara operatsioonisüsteem ei paku ja mis kõik natuke ressurssi nõuavad.
Margus Lepik
Margus Lepik (sündinud 14. märtsil 1969 Valgas) on Eesti poliitik. Aastatel 2017–2020 oli ta Valga vallavanem.
Haridus
Margus Lepik on lõpetanud 1987. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikooli aparaadiehituse erialal.
Töökäik ja tegevus ühingutes
Lepik on töötanud 1992. aastal ASis ETK Valga Leib mehaanikainsenerina, aastatel 1993–1994 peainsenerina ja aastatel 1994–1997 juhataja ja tegevdirektorina.
Ta on AS Valga Haigla nõukogu liige, MTÜ Lions Klubi Valga juhatuse liige, MTÜ Eesti-Läti Instituut juhatuse liige, OÜ Kalimo juhatuse liige, SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu liige, SA Valga Jaani Kiriku Renoveerimine nõukogu liige, SA Valga Linna Arengufond nõukogu liige, SA Valga Sport nõukogu liige, SA Valgamaa Turism nõukogu liige ning SA Valgamaa Äriklubi juhatuse liige.
Poliitiline tegevus
Aastatel 1996–1999 oli Margus Lepik Valga linnavolikogu liige ja aastatel 1999–2007 Valga linnapea.
Alates 2002. aastast on ta Eesti Reformierakonna liige. Alates 2007. aastast oli ta XI Riigikogu liige, kuid astus Riigikogu liikme ametist tagasi, kui asus 15. mail 2010. aastal tööle Valga maavanemana. 8. aprillil 2014 sai ta XII Riigikogus Urmas Klaasi asendusliikmeks, kui Urmas Klaas asus tööle Tartu linnapeana. Ka Margus Lepik ei soovinud lahkuda Valga maavanema ametikohalt, astus ta kohe Riigikogu liikme kohalt tagasi ja tema tema asendusliikmeks Riigikogus sai 9. aprillil 2014 Aivar Rosenberg.
4. novembril 2017 valis Valga vallavolikogu Margus Lepiku vallavanemaks. 13. märtsil 2020 astus Lepik Valga vallavanema ametikohalt tagasi.
Akadeemiline distsipliin
Akadeemiline distsipliin (inglise academic discipline, field of study) tähendab kõrgkoolis õpetatavat õppeainet või viljeldatavat teadusharu.
Lui Jaanson
Lui Jaanson (sündinud 25. veebruaril 1931 Tartus) on eesti rahvusest endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja lendur ning endine Eesti sõjaväelane.
Kooliaeg
Ta õppis Tartu 1. Keskkoolis. Koolipoisina (1948) hakkas ta osalema ALMAVÜ Tallinna Aeroklubi Tartu filiaali purilennu ja langevarjuhüpete kursustel. Kui vanuseliselt jõudis kätte kohustuslik sõjaväeteenistuse aeg Nõukogude armees, astus õppima Kirovogradi sõjaväelendurite kooli Ukrainas, mille lõpetas 1954.
Sõjaväeteenistus
Lendas Nõukogude Liidu lennuväe 76. õhuarmee 54. pommituslennuväepolgus (asus teisel pool Peipsi järve Oudova linnas Vene NFSV-s) nii lenduri kui ka vanemlendurina kahemootorilisel reaktiivlennukil Il-28. Detsembris 1959 anti talle Nõukogude Liidu sõjaväelenduri 1. klassi tunnistus. Kui 286. lennuväediviis 1960. aastal eksikombel reorganiseerimise käigus laiali saadeti, naasis tööle tsiviillennundusse Tartus. 1961 oli lennulüli juht (ülem) Ülenurmel.
Tsiviillendurina
Kuni aastani 1971 oli Jaanson Aerofloti 47. eriotstarbelise eskadrilli ülema asetäitja. Lendas väikelennukeil Jak-12 (sanitaarlennud ehk lennukiirabi) ja An-2, külvas väetist ja pestitsiide (kuni nende keelamiseni), lennutas Tõravere observatooriumi teadlasi atmosfääri uurimiseks. 1965 ülendati Nõukogude Liidu lennuväe reservkapteniks (1972 reservmajoriks).
1967–1971 õppis Jaanson Leningradi Tsiviillennunduse Akadeemias. Kolm aastat hiljem sai Aeroflotis reisilennuki 1. klassi piloodi tunnistuse (pädevustase lendurilitsentsil), olles lennanud kokku üle 10 000 tunni.
Kuni 1979 töötas Lui Jaanson Tartus paikneva Aerofloti transpordilennulüli komandörina, 1979–1985 töötas ta seal väljaõppeinstruktorina. Veebruaris 1985 anti talle NSV Liidu teenelise transporditöötaja aunimetus. 1. aprillist 1985 läks pensionile.
Teenistuskäik vabanenud Eestis
Taasiseseisvunud Eestis asus Jaanson augustist 1991 tööle Kaitseliidus.
Maurice Druon
pisi|Maurice Druon Maurice Druon (23. aprill 1918 Pariis – 14. aprill 2009 Pariis) oli prantsuse kirjanik, Prantsuse Akadeemia liige.
Saul Bellow
Saul Bellow (sünninimega Solomon Bellows; 10. juuni 1915 Lachine, Québec, Kanada – 5. aprill 2005) oli Kanada päritolu USA kirjanik.
Muud
Aastal 1986 valmis Saul Bellow' romaani "Püüa päeva" põhjal film "Seize the Day". Filmi peaosa mängis Robin Williams.
Gorillaz
pisi|Gorillaz esinemas [[Londonis 2010. aastal]] Gorillaz on Damon Albarni ja Jamie Hewletti loodud virtuaalbänd.
Gorillaz on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui edukaim virtuaalbänd.
Ansambel viljeleb selliseid stiile nagu rap rock, popmuusika, hiphop, pop rock, britpop.
Selma Lagerlöf
Tuntud on romantiline romaan "Gösta Berlingi saaga" (1891). Lagerlöf kujutab selles haaravalt tugeva iseloomuga kirglikke inimesi, nende võitlust iseenda ja oma saatusega.
Muinasjutulises noorsooraamatus "Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi" (1906–1907) lendab härjapõlvlaseks moondatud nimitegelane metshanede seltsis läbi kogu Rootsi. Teekonna jooksul muutub üleannetu ja südametu Nils arukaks ning loomi armastavaks poisiks. pisi|vasakul|Selma Lagerlöf (1908, Carl Larssoni maal)
1909. aastal pälvis Lagerlöf Nobeli kirjandusauhinna.
"Jeruusalemm" on tema romaan, mille tegevus toimub 19. sajandi viimasel veerandil. Romaani esimeses osas kujutatakse ärkamisliikumise teket ja kujunemist ühes Dalarna kihelkonnas, mille tagajärjel suur hulk selle asukaid rändab välja Palestiinasse, teises väljarännanute saatust pühal maal. Sündmustiku keskpunktis on kaks noort inimest: vanast auväärsest soost talupoeg Ingmar ja tema mõrsja Gertrud. Talu säilitamise nimel hülgab Ingmar Gertrudi, kes liitub väljarändajatega. Rohkete kannatuste järel leiavad mõlemad uue maise õnne.
Teos ekraniseeriti 1996. aastal.
Lagerlöfi "Gösta Berlingi saaga" 2006. aasta eestikeelne väljaanne (kirjastus Eesti Raamat, kujundaja Piret Niinepuu-Kiik) nimetati 2006. aasta Eesti 25 kauneima raamatu hulka.
Habekakk
pisi Habekakk (Strix nebulosa) on kaklaste sugukonda kuuluv röövlind. Ta on väga suur öökull, kes on levinud kogu põhjapoolkeral. Teda on kutsutud inglise ja soome keeles nimedega lapi kakk, kuusekakk, nõgikakk, tondikakk ja habemega kakk.
Eestis jääb ta kaklaste hulgas suuruselt alla vaid kassikakule.
Enam kui sajandi Eestist kadunud ning siin hävinuks peetud liik leiti 2009. aasta kevadel taas Ida-Virumaal pesitsemas.
Habekakk on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Strix nebulosa - Dudley loomaaed Inglismaal
Täiskasvanutel on suur üsna lame hall nägu. Neil on väikesed kollased silmad. Kollane nokk on palistatud laiade valgete väljapoole kaardu olevate poolkuu kujuliselt paiknevate sulgedega. Nokaalune väike must laik meenutab habet. Näoketta alaosas on hästimärgatav valge vuntsikujuline riba. Jalad on tihedalt sulistunud ning seetõttu ka üsna märkamatud.
Vanalindude värvigamma koosneb peamiselt hallikaspruunidest, tumepruunidest ja ookerjasvalgetest toonidest. Värvid moodustavad hallikal taustal nii tumedamaid kui heledamaid piki- ja põikmustreid. Kiirul, kuklal ja tagakaelal vaheldub hele ja tume korrapärane ristipidine muster. Hoosuled on põhivärvuselt ookrivärvi põikmustriga sulgede põhiosas, tüürsuled tumepruunid ebakorrapärase heleda ristipidise mustriga. Näoketas on hallikasmustade kontsentriliste ringidega. Silmade sisekülgedel asuvad mustad laigud, vikerkest on erekollane. Piki kaela jookseb must vööt. Alakülg on heledam ning seal paiknevad triipudena peenikesed pruunikad tähnid. Küünised on pruunid, pikad, teravad ja järsult paindunud. Sellel öökullil puuduvad kõrvadel suletutid ning tal on röövlindudest suurim täielik näoketas. Pikkuse arvestuses ületab habekakk arvatavasti nii kassikakku kui ka Bubo blakistoni, keda arvatakse maailma suurimaks kakuliseks. Need kaks liiki ületavad oma kaaluga habekaku oma ning samuti veel ka mitmed teised liigid, sealhulgas enamik perekonnast Bubo.
Suur osa linnu suurusest on petlik, kuna liigi kohevad pehmed suled, pikk saba ja suur pea varjavad linnu tegelikku kaalu, mis on palju kergem kui teistel suurtel kakkudel. Pikkus 61–84 cm, keskmiselt 72 cm emaslindudel ja 67 cm isaslindudel. Tiivaulatus võib ületada 152 cm, kuid emastel on see keskmiselt 142 cm ning isastel 140 cm. Täiskasvanud isendi kaal jääb vahemikku 580–1900 grammi, emastel keskmiselt 1290 grammi ja isastel 1000 grammi. Isaslinnud on tavaliselt väiksemad kui emaslinnud (nagu enamikul öökullidel).
Lennus on ta kiirem ja osavam kui kassikakk. Habekaku tiivalöögid on pehmed ja aeglased. Lennuvahemaad on pigem lühikesed ja liuglemine toimub oksalt oksale. Vältimaks ülekuumenemist, kiirendab lind hingamist ja laseb tiivad rippu, paljastades nõnda tiivaaluse sulgedeta piirkonna, mis on abiks üleliigse soojuse eraldamisel.
Häälitsus on mitmesilbiline haukuv, aeg-ajalt korratav "hu-hu-hu-hoo". Täiskasvanud linnu hüüd kujutab endast rida väga madalaid rütmilisi huikeid, mida isaslind tavaliselt kutsub esile korrelatsioonis oma territooriumi suurusega. Vanalinnud suhtlevad nii oma järglastega. Kutset korratakse iga 15–30 sekundi tagant ja seda võib heade tingimuste korral kuulda kuni 800 m kaugusele. Territoriaalne häälitsemine algab pimeduse saabudes. Huikamine jõuab haripunkti enne keskööd, selle sagedus langeb hilisööl. Pärast mõningast pausi saavutab häälitsemine taas tipu. Emas- ja isaslind annavad huikega märku ka pesa lähedusse saabudes. Hädaohu korral lind klõbistab nokaga, lehvitab tiibadega ja uriseb. Muul ajal täiskasvanud habekakud tavaliselt ei häälitse. Noorlindudel on kombeks kriisata või sisiseda.
Antarktiline õhumass
Antarktiline õhumass on õhumass, mis kujuneb Antarktise piirkonnas. Polaarjoonist pooluseni on polaaröö, mil Päike ei paista. Jääkatte peegeldab päikesekiirguse suurimat osa. Õhumass kujuneb mandri pinna kohal kõrgusel 3000 meetrit üle merepinna. Läänetuulte hoovus takistab ookeani mõju Antarktise kliimale. Selletõttu on antarktiline õhumass alati väga külm ja kuiv.
Habekakk
Kirjeldus
Habekakkude eluiga on looduses tingituna näljaohust ning inimteguritest keskmiselt 6 aastat, kuid vangistuses võivad nad elada koguni 40-aastaseks. Ameerika Ornitoloogiaühingu (AOU) raportite põhjal on vabalt elanud habekaku pikim eluiga peaaegu 13 aastat, kuid Euroopa andmete põhjal on vanimaks elanud habekakk, kes hukkus autoavariis, 15 aasta vanune.
Levila
pisi|vasakul|Habekakk Praha loomaaias Habekaku leviala ulatub Põhja-Ameerikas Vaikse ookeani rannikust (hõlmates Kanada) Alaskani ning Euraasias kuni Ida-Siberini. Ta asustab Soome, Rootsi ja Poola metsi. Kakud on üldiselt paikse eluviisiga, kuid võivad teha invasioonilisi väljarändeid ka lõunasse ja kagusse, kui toitu napib. Euroopa sigiv populatsioon on väike (kõigest 2100 paari), kuigi oli ajavahemikus 1970–1990 üldiselt stabiilne. Hinnanguliselt alla saja linnuga populatsioon asub California Sierra Nevada mägedes. See populatsioon on liigi areaali lõunapoolseima levikuga ning on loetletud California ohustatud liikide nimekirjas ohustatuks. Lapi kakk on Eestis üliharuldane haudelind ning harva esinev talikülaline ja läbirändaja. Alates aastast 2000 on Eestis kohatud habekakku 1–10 korral. Maailmas on habekakke umbes 63 000 isendit. Eestis pesitses habekakk pidevalt 19. sajandil. Peamised paigad, kus Eestis isendeid kohatud, on järgmised: Alutaguse ja Peipsi järve läänekalda põlised okasmetsamassiivid, Lahemaa, Kõrvemaa.
Sigimine
Habekakud ei ehita pesasid. Pesapaikadena kasutatakse mahajäetud suuremate röövlindude pesi, mis enne kasutuselevõttu puhastatakse ja korrastatakse. Samuti ei põlga nad sobilikku keskkonda paigutatud kunstlikult tekitatud pindasid. Nad pesitsevad ka murdunud ladvaga puudel ehk tüügastel ning suuremate puude õõnsustes. Soomes on leitud habekakku üksikutel juhtudel pesitsevat ka maapinnal. Habekakud on asustatud pesade juures väga agressiivsed ja Karjalast on teada juhuseid, kui nad on rünnanud isegi pesa lähedale sattunud karu. Pesapiirkonda kaitstakse rangelt ka teiste habekakkude eest, samas kui toitumisalad on suuresti kattuvad. Pesitsus leiab aset märtsist maini. Pulmamäng, mis algab kesktalvel, kujutab endast üksteise toitmist ja sulgede kohendamist. Tavaliselt läheneb isane emasele, hoides toitu noka vahel. Isane valib välja võimalikud pesitsuspaigad ning meelitab emaslindu häälitsustega.
Täiskurna suurus on tavaliselt 4–5 muna. Munad on keskmiselt 42,7 mm laiad ja 53,5 mm pikad. Haudeperiood kestab umbes 30 päeva, ulatudes 28–36 päevani. Isane toidab kogu haudeperioodi vältel pesal olevat emaslindu ning hiljem tagab toidu ka poegadele. Emase kohustus on poegadele toidu tükeldamine. Haudumine kestab 2–3 nädalat. Emane alustab väljahaudumist kohe pärast esimese muna munemist. Juhul kui esimese kurna inkubatsioon ebaõnnestub, muneb emane kohe uued munad. Pojad kooruvad mõnepäevaste vahedega. Noorlinnud võivad pesast välja hüpata või kukkuda 3–4 nädala vanuselt ning hakkavad lendama 1–2 nädalat pärast seda. Enamik järglastest jääb lennuvõime saavutades mitmeks kuuks sünnipaiga lähedasse ümbruskonda ehk pesakonnad püsivad koos kogu sügise.
Kurna suurus sõltub põhitoidu küllusest või nappusest. Selline tunnusjoon on üsna levinud põhjapoolsete öökulliliikide seas. Juhul kui toitu leidub kesiselt, võivad nad saagi leidmiseks lennata üpris pikki vahemaid. Mõnel saagivaesel aastal on täheldatud arvukalt märkimisväärseid migratsioone. Kuigi nad pole eriti liikuvad, võib kohata ka palju rändava eluviisiga isendeid. Suurema osa talveperioodist on kakud erakliku eluviisiga, kevadel moodustatakse perekonnad ja vahel ka suuremaid parvi.
Vaike Hainla
Vaike Hainla (sündinud Vaike Joamets; 20. september 1925 Vara vald, Tartumaa – 23. juuni 2012) oli eesti metsateadlane.
Habekakk
Sigimine
Linnud saavutavad suguküpsuse kolmeaastaselt.
Vaike Hainla
Ta astus 1945 Tartu ülikooli arstiteaduskonda, läks varsti üle metsandusteaduskonda, mille lõpetas 1949. Cand. biol. 1956 (Siirdesoometsade kasvutingimuste parandamine kuivendamise teel).
Habekakk
Toitumine
Erinevalt mitmekülgse toidulauaga kotkastest ja teistest öökullidest sõltub habekakk peaaegu täielikult väikenärilistest. Kõige tähtsamaks toiduallikaks on uruhiired. Kohati hõlmavad alternatiivsed saakloomad (jänesed, mutid, karihiired, nirgid, rästad, tedred, pasknäärid, väiksemad kullid, pardid, kahepaiksed, roomajad ja selgrootud (limused, ussid, lülijalgsed)) vaid 20% tarbitud saagist. Täiskasvanud isendid langevad harva röövsaagiks, pigem osutuvad selleks linnupojad või juveniilid, kellele kujutavad ohtu karud, mõned kärplased ja suured kullid, eriti kanakullid. Samas võivad täiskasvanud habekakud osutuda Bubo perekonna kakkude, kaljukotkaste ning ilveste toiduobjektiks. Toidunappuse korral võib esineda habekaku poegade seas kannibalismi.
Räppetombu pikkus, laius ja kõrgus: 63 × 29 × 25 mm.
Elupaik
Habekakkude elupaigaks on taiga tihedad okasmetsad, mis on piiratud avamaaga, milleks võivad olla niidud ja sood. Linnud eelistavad pea alati suuri loodusmaastikke, väljaspool neid on kohatud habekakkusid väga harva.
Intensiivse metsaraie korral väheneb metsadele iseloomulike ja lindude jaoks potentsiaalsete pesapuude suurediameetriliste puude osakaal. Toetuvaid puid kasutavad juveniilid puhkepaikadena seni, kuni nad lennuvõime saavutavad. Noorlinnud vajavad ka tihedat laotunud võrastikuga puistuid enda varjamiseks ning kaitseks. Habekakkudel on väga raske jahti pidada lageraietel, kuhu ei ole jäetud õrrekohtadega toetuspunkte. Inimesed on taolisi struktuure just selle kaitstava liigi tarbeks loonud. Neid on tarvitusele võtnud ka teised tavalisemad öökulliliigid, kes samuti metsaraie eest kaitstud aladel elavad. Karjatamine mõjub negatiivselt ka habekaku eelistatud saakloomade elupaikadele.
Ahti Kooskora
Ahti Kooskora (sündinud 28. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Oli õpilasomavalitsuse liige. Koos Peeter Marveti ja Märten Rossiga likvideeris selles koolis komsomoli.
Arhitektidiplomi (vastab magistrikraadile) sai Tallinna Kunstiülikoolist 1994. aastal.
Aastatel 1994–1997 töötas ta Masso Arhitektibüroos. 1997. aastast on ta töötanud Tallinnas iseseisva arhitektina, 2014. aastast on ka Sweco Projekti AS peaarhitekt.
Uno Valk
Uno Valk (21. juuni 1922 Tartu – 21. märts 2007) oli eesti metsateadlane.
Ta õppis 1942–1947 (lõpetas) Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja metsandusteaduskonnas, cand. biol. 1953 (uurimus nõmmede ökoloogilistest tingimustest nende metsastamise eesmärgil), dr. biol. 1969 (Eesti rabad, nende metsanduslik-ökoloogiline iseloomustus ja kasutamise perspektiivid metsamajanduses).
Pere
Tema pojad on arheoloog Heiki Valk (1959), folklorist Ülo Valk (1962) ja psühholoog Raivo Valk (1971).
Vasco da Gama
pisi|Vasco da Gama Vasco da Gama, esimene Vidigueira krahv (1460 või 1469 – 24. detsember 1524 Kochi, India), oli Portugali meresõitja ja maadeavastaja, kes on tuntud kui esimene eurooplane, kes Euroopast Indiasse purjetas. Esimest korda jõudis ta Indiasse 20. mail 1498.
Da Gama oli üks kuulsamaid maadeavastajaid suurte maadeavastuste ajal. Ta oli esimene eurooplane, kes jõudis Indiasse merd mööda. See oli tähtis avastusretk, sest pärast seda ei pidanud portugallased ega teised eurooplased enam rändama mööda Vahemerd ja läbi "ohtliku Araabia", vaid said läbida kogu teekonna merd mööda ümber Aafrika.
Vasco da Gama esimene retk Indiasse
8. juulil 1497 asus Vasco da Gama 4 laeva ja 170 meeskonnaliikmega Lissabonist teele. Maa, mis läbiti ümber Aafrika, Hea Lootuse neeme kaudu Indiasse ning tagasi tulles, oli pikem kui oleks teekond ümber ekvaatori ringi tehes. Ei ole teada, mitu inimest oli iga laeva meeskonnas, kuid umbes 55 inimest jõudis retkelt tagasi ning kaks laeva läks kaduma.
Vasco da Gama jõudis Calcuttasse 20. mail 1498. Da Gama tõi Calcutta kuningale kingitusi, kuid need jätsid kuninga külmaks. Kuninga kaasvalitsejad mõtlesid, miks ei toonud da Gama kulda ega hõbedat, ning arvasid, et da Gama on vaid tühine piraat. Vasco da Gama oli selle tõttu ärritunud ning võttis Indiast kaasa endaga India kalamehi, vürtse jm. Da Gama pidas ekspeditsiooni hästi kordaläinuks, sest saadud kaup oli kuus korda väärtuslikum kui raha, mis läks ekspeditsiooni kuludeks.
Da Gama lahkus Indiast 29. augustil 1498. Suure kojusõitmissoovi tõttu ignoreeris ta kohalikku teadmist mussoonide kohta, mis tekitasid merel torme. India ookeanist jõuti alles välja 3. oktoobril 1498, sest seisti mõnda aeg ankrus Anjediva saarel. Indiasse minnes võttis ookeani ületamine aega 23 päeva, aga mussoonide tõttu kulus tagasitulekuks 132 päeva.
Vasco da Gama jõudis Lissaboni tagasi 29. augustil 1499. Da Gamat võeti vastu nagu kangelast, tema auks korraldati pidustusi.
Intramolekulaarne reaktsioon
Intramolekulaarne reaktsioon (ehk sisemolekulaarne reaktsioon) on keemiline protsess, mis toimub ühe kindla molekuli siseselt, seejuures saab see võimalikuks tänu selle molekuli spetsiifilisele struktuurile.
Orgaanilises keemias toimuvad esmase aktiivse intermediaadi sisemolekulaarsed reaktsioonid, kui tekib uus stabiilsem intermediaat naaberrühma või sideme osalusel või kaugemal asetseva sobiva rühma osalusel üle tsüklilise (eelistatult 5- või 6-lülilise) intermediaadi.
Näiteks laktoonid on tsüklilised estrid ehk hüdroksüülrühma ja karboksüülrühma vahelise sisemolekulaarse kondensatsioonireaktsiooni produktid.
Intramolekulaarsete orgaaniliste reaktsioonide korral asuvad kaks reaktsioonitsentrit ühes ja samas molekulis. See annab kõrge efektiivse kontsentratsiooni ja protsess saab kulgeda suure kiirusega. Sisemolekulaarsete reaktsioonide osatähtsus (konkurents intermolekulaarsete reaktsioonidega) on suurem lahjades lahustes, kuna nende kiirus ei sõltu kontsentratsioonist.
Badjarihha
thumb Badjarihha on jõgi Venemaal Sahhas.
Jõgi algab Moma ahelikust. Laskunud tasandikule, voolab valdavalt loodesse. Suubub paremalt Indigirkasse.
Jõe pikkus on 545 km.
Lāčplēsis
pisi|[[Läti 1995. aasta EUROPA postmark, millel on kujutatud Lāčplēsist]] "Lāčplēsis" (eesti keeles "Karutapja") on kunsteepos, mille autor on läti luuletaja Andrejs Pumpurs. Teost peetakse läti rahvuseeposeks.
Andrejs Pumpurs kirjutas eepose aastatel 1872–1887, ammutades inspiratsiooni kohalikest müütidest ja muistenditest. Teos ilmus aastal 1888.
Eepos kujutab muinaslätlaste võitlust saksa ristisõdijate vastu ning kirjeldab kohaliku rahva vabaduspüüdlusi. Teose peategelased on läti rahvamuistenditest tuntud Karutapja, tema armastatu Laimdota, kaunitar Spīdola, reetur Kangars ja anastaja Must Rüütel. Eeposes tegutseb ka eesti kangelane Kalapuis (Kalevipoeg), kes Karutapjale võitluses alla jääb. Nad lepivad kokku, et see jääb viimaseks heitluseks eestlaste ja lätlaste vahel.
Eesti keelde tõlkisid eepose 1979. aastal Karl Aben ja Vladimir Beekman.
1984. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1984. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 29. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 5. mail 1984 Luxembourgis Luksemburgis. Selle võitis Rootsi.
Tulemused
tühi|pisi|400px|{{legend|#22b14c|1984. aastal osalenud riigid}}{{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1984. aastal) osalenud riigid}}
Kajakas
Kajakaliikide ja alamliikide loend
Kajakate liikide ja alamliikide arv ja eristamine võib autoreil erineda.
Loendis on toodud nimetused nii ladina, eesti kui inglise keeles.
Trieste laht
pisi|Trieste laht (satelliidifoto) Trieste laht on laht Vahemeres Aadria mere põhjaosas, osa Venezia lahest.
Laht tungib 40 km kaugusele maismaasse, laius suudmes on 35 km. Lahe pindala on umbes 550 km² ja sügavus kuni 37 m, keskmine sügavus 16 m.
Rohatõn
Rohatõn (ukraina Рогатин, poola Rohatyn) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Ivano-Frankivski rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Rohatõni rajooni halduskeskus. Rogatõn asub Ivano-Frankivskist umbes 56 km põhjas ja Lvivist ligikaudu 64 km kagus.
Gisela
Gisela võib tähendada järgmist:
Rohatõn
Rohatõnit on esmamainitud 1184. aastal, linnaõigused sai 1415. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rohatõni elanikest ukrainlasi 98,91% ja venelasi 0,73%.
Legendi järgi oli Rohatõnist pärit Hürrem Sultan (Roksolana).
Andmekandja
pisi pisi pisi Andmekandja ehk teabekandja ehk infokandja on vahend andmete ehk informatsiooni salvestamiseks, säilitamiseks ja taaskasutamiseks.
Andmekandjaid looduses
Bioloogias on geneetilise informatsiooni kandjaks nukleiinhapped.
Loomadel, sealhulgas inimestel, on füsioloogilisteks andmekandjateks närvisüsteemi moodustavad närvirakud pea- ja seljaajus jm. Taimedel vastavaid organeid kirjeldatud ei ole, kuid empiiriliselt on täheldatud ka taimede võimet andmeid salvestada (meelde jätta, mäletada).
Andmekandjaid inimühiskonnas
Inimkultuuris tekkis koos keele arenguga võimalus informatsiooni salvestada sõnalisel kujul. Mnemotehniliste vahenditena rakendati olulise teabe meeldejätmiseks sageli erilist keelekasutust (värsskõne, laul vms). Kujunesid välja isikud, kelle ülesandeks oli andmete (teadmiste, oskuste, mälestuste jne) säilitamine ja edasiandmine.
Koos kirja jt märgisüsteemide kasutuselevõtuga hakati andmeid märkidena kandma mitmesugustele mineraalsetele ja orgaanilistele materjalidele. Alates trükinduse kasutuselevõtust sai levinuimaks andmekandjaks trükimärkidega kaetud paber, eriti raamatu kujul.
Alates 18. sajandist võeti kasutusele mehaanilisi andmekandjad eelkõige muusika, hiljem ka kõne salvestamiseks, säilitamiseks ja taasesitamiseks.
20. sajandil laienes andmekandjate hulk märgatavalt. Kasutusele tuli visuaalsete andmete (piltide) salvestamine keemiliste vahendite abil (fotograafia ja filmilint). Sajandi keskpaiku võeti laialdaselt kasutusele mitmesugused perforatsioonil põhinevad andmekandjad. 20. sajandi teisel poolel hakati andmeid salvestama magnetilistele, seejärel optilistele ja elektroonilistele andmekandjatele.
Õudusfilmide loend
''Siin on loetletud õudusfilme.
Eesti ohvitseride ülendamised
''Siin on loetletud Eesti ohvitseride ülendamised:
Sibel Tüzün
Sibel Tüzün (sündinud 29. septembril 1971 İstanbulis) on Türgi pop- ja rokklaulja.
2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Türgit lauluga "Süper Star". Finaalkontserdil sai ta 91 punktiga 11. koha.
Kallaste linnavolikogu (1940)
Kallaste linnavolikogu valiti 31. märtsil ja 1. aprillil 1940, kuna senise volikogu koosseisust lahkus 7 volinikku.
828 hääleõiguslikust kodanikust käis valimas 749 (90,4%). 12 kohale seati üles 21 kandidaati, omavahel võistlesid linnavanem Ivan Pavlovi ja endise linnavanema Pavel Skorohodovi pooldajad.
Linnavolikogusse valiti järgmised kandidaadid:
Uue volikogu koosseisu valiti ainult venelased, kuna varem kuulus sinna ka 3 eestlast.
Severina Vučković
Ta esindast lauluga "Moja štikla" Horvaatia 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas. Finaalkontserdil sai ta 56 punktiga 12. koha.
Bounty saared
Bounty saared on saarestik Vaikses ookeanis. Pindala 135 ha. Saared on kaljused, kõrgus kuni 73 m. Kuuluvad Uus-Meremaale. Saared on asustamata. Neil elab palju pingviine ja albatrosse.
Kokku on saari 13.
Saared avastas laeva Bounty kapten William Bligh 1788. aastal.
Benedictus VI
Benedictus VI oli paavst 973–974. Ta oli 134. paavst.
Benedictus (Benedetto) sündis Roomas ja oli Ildebrando poeg.
Benedictus oli Johannes XIII ajal San Teodoro kardinaldiakon.
Paavstiks saamine
Benedictus VI valiti paavstiks arvatavasti 972. aasta sügisel, Salvador Miranda järgi 20. detsembril 972. Ta pühitseti ametisse 19. jaanuaril 973, kui Saksa-Rooma keiser Otto I oli teda tunnustanud. Tema vastaskandidaadiks oli diakon Franco.
Suhted Saksa piiskoppidega
Benedictus VI kinnitas 973 Trieri piiskopkonna privileegid.
Talle on omistatud Salzburgi peapiiskopi ja Passau piiskopi tüliga seotud dokumendid, kuid uurijate hinnangul on nende autorsus vaieldav.
Kristlik eetika
Benedictus VI keelas piiskoppidel võtta ordineerimise eest tasu.
Tagandamine ja surm
Keiser Otto I suri 7. mail 973, kuid tema poeg Otto II pidi tegelema Saksamaa siseprobleemidega. Konsul Crescenzio II juhtimisel puhkes Roomas juunis 974 ülestõus, mille tagajärjel tagandati Benedictus VI ametist ja tema asemel valiti paavstiks diakon Franco, kelle käsul heideti Benedictus VI Castel Sant'Angelo kindlusse, kus preester Stephanus ta juulis 974 surnuks kägistas. "Catholic Encyclopedia" järgi suri Benedictus VI augustis 974.
Harry Lessel
Harry Lessel (ka Harri Lessel; 10/23. aprill 1911 Tallinn – 31. märts 1986 Tallinn) oli Eesti (leitnant, 193) ja Nõukogude Liidu (polkovnik) sõjaväelane, ratsasportlane ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1929 Tallinna Reaalkooli ja 1933 Tondi sõjakooli ning õppis aastatel 1936–1938 Kõrgema Sõjakooli Juhtimise ja staabiteenistuse ala VIII lennus.
1932. aastal ülendati ta nooremleitnandiks ja 1936. aastal leitnandiks. 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus ta võttis eesti laskurkorpuses 7. diviisi staabiülemana osa teisest maailmasõjast, sõjaväeteenistuse lõpetas ta 1951. aastal polkovnikuna.
Aastatel 1946–1951 oli ta Ratsaspordisektsiooni presiidiumi aseesimees (hiljem juhatuse liige ja esimees), 1951–1962 Tallinna Taksopargi direktor ja 1963–1977 Autotranspordi ja Maanteetööliste Ametiühingu Vabariikliku Komitee esimees. Ta oli ka Tallinna Polütehnilise Instituudi sõjalise õpetuse vanemõpetaja. 1968. aastal sai temast Kalevi auliige.
Üleeuroopaline mänguteabesüsteem PEGI
Üleeuroopaline mänguteabesüsteem PEGI (Pan-European Game Information) on video-, arvuti- ja telefonimängude hindamise süsteem, mis aitab mänge kasutaja vanusest ja sisust lähtudes teadlikumalt osta.
Süsteemi lõi 2003. aastal Euroopa interaktiivse tarkvara föderatsioon (Interactive Software Federation of Europe, ISFE), et ühtlustada riigiti erinevaid vanusesoovitusi. Nüüdseks on PEGI-ga liitunud 38 Euroopa riiki (Albaania, Austria, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Holland, Horvaatia, Iirimaa, Island, Itaalia, Kreeka, Kosovo, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Malta, Moldova, Montenegro, Norra, Slovakkia, Sloveenia, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Põhja-Makedoonia, Rootsi, Rumeenia, Serbia, Soome, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tšehhi, Ukraina ja Ungari) ning Iisrael. Eestis on kasutusele võetud PEGI vanusepiirangud, kuid neid mõistetakse soovituslikena ning neid pole riiklikult õigusliku regulatsiooniga täpsustatud.
Mänguteabesüsteemi PEGI toetavad suuremad mängukonsoolide tootjad, nende hulgas Sony, Microsoft ja Nintendo. PEGI süsteemist lähtudes oli 2020. aasta lõpuks hinnatud üle 34 000 mängu.
PEGI on jaotatud viieks vanuse- ja kaheksaks sisutähiseks, mille alusel hinnatakse lapse vanusest lähtudes mängu sisu sobilikkust. PEGI märgistusega mängul on pakendi esiküljel vanusepiirangu märk ning tagaküljel märgid, mis vanusepiirangu märki põhjendavad.
Vanusetähised
Vanusetähistes arvestatakse ealist sobilikkust, mitte mängu raskusastet ning märgises tähistab number mängija miinimumvanust (näiteks PEGI 7 kategooria mäng sobib üle seitsmeaastastele mängijatele ning võib nooremate jaoks olla liiga keeruline või sobimatu sisuga).
Vanusetähiseid on viis:
Sisutähised
Sisutähiseid on kaheksa:
PEGI nõuanded lapsevanematele
Kuigi PEGI märgis annab lapsevanemale mängude kohta infot, tuleb mängu ostu kaaludes lähtuda konkreetsest lapsest. Lõpliku otsuse selle kohta, mida laps võib vaadata või kogeda, langetab lapsevanem. PEGI soovitab vanematel mänge osta ja kasutada teadlikult:
Otto Magnus von Stackelberg (1786–1837)
Otto Magnus von Stackelberg (25. juuli 1786 Tallinn – 27. märts 1837 Peterburi) oli baltisaksa kunstnik ja arheoloog.
Sarnaselt teiste valgustusajastu baltisakslastega viis uudishimu ka Stackelbergi rändama ja õppima Euroopasse. Stackelbergi joonistustel oli omal ajal suur roll selles, kuidas mõisteti Euroopas Kreekat ja Antiik-Kreeka kunsti. Ta oli mitmekülgselt andekas: heal tasemel harrastuskunstnik, iseõppinud arheoloog, poeetiline hing.
Lapsepõlv
Stackelberg huvitus juba noorelt kunstist ja näitas maalimises ning joonistamises head kätt. Samal ajal, kui tema vennad harrastasid vehklemist ja käisid jahil, veetis Otto Magnus von Stackelberg aega oma õdedega, mängis klaverit ja uuris Vääna kunstikogus leiduvat.
Õpingud
Noorele Otto Magnus von Stackelbergile andis esmase kunstihariduse Saksamaalt kutsutud joonistusõpetaja Jacob Paridon Neus. Ajastule omaselt oli kunstiga tegelemine osaks kõrgemate ühiskonnakihtide meelelahutusest. Kuna Stackelbergide perekond oli jõukas, ei pidanud Otto Magnus von Stackelberg raha teenimiseks ühtegi ametit õppima ja seetõttu jäid ka ta õpingud lünklikuks: ta õppis mõnda aega Halle pedagoogiumis ning Göttingeni ja Moskva ülikoolis. Suguvõsa nimekate sõjaväelaste ja diplomaatide eeskujul pidi ka Otto Magnus von Stackelbergist saama diplomaat, kuid tema arheoloogiavaimustus asendas kiiresti selle karjäärivaliku. Pärast ema Anna Gertruda raske südamega antud nõusolekut saigi Otto Magnus von Stackelberg keskenduda diplomaatia asemel antiigipärandile ja kunstile.
Isiklik elu
pisi|Otto Magnus von Stackelberg. "Ateena panoraamvaade" (1834) Otto Magnus von Stackelbergi elus oli suur roll laial sõpruskonnal. Sõprade mõjutusel lõi ta kaasa 1810. aastal Kreeka ekspeditsioonis koos arhitekt Carl Haller von Hallersteini, arheoloogide Georg Koësi ja Peter Oluf von Brønstedi ning saksa maastikumaalija Jacob Linckhiga. 1811. aastal otsustati sõprade ja tuttavatega luua oma vennaskond, mille sümboliks sai sõrmus, millel oli kujutatud Minerva öökulli. Hiljem küll vennaskonna liikmed hargnesid, kuid vaatamata sellele peeti kõik hilisemad arheoloogilised leiud ühisvaraks. pisi|Otto Magnus von Stackelberg. "Bassai tempel" (1834) pisi|Otto Magnus von Stackelberg. "Intérieur du Mont Fendu à Égine" (1834) pisi|Otto Magnus von Stackelberg. Illustratsioon kogumikust "Costumes et usages des peuples de la Grece moderne" (1828) 1813. aastal alustas Stackelberg taas teekonda Kreekast Eestisse, kuid teel olles võtsid piraadid ta vangi. Tänu sõber Haller von Hallersteinile, kes oli maksnud Stackelbergi eest suure lunaraha, ta vabastati. Stackelbergi üheks kõige lähedasemaks sõbraks sai August Kestner, kellega arutati läbi ja mõtestati lahti Kreeka reisil tehtud joonistusi arheoloogiamälestistest. Stackelbergi ja Kestnerit hakati hüüdma omavahelise sõpruse südamlikkuse ja tundelisuse tõttu Oresteseks ja Pyladeseks.
Pärast Otto Magnus von Stackelbergi surma 1882. aastal koostas tütar Natalie von Stackelberg isast biograafia, mis põhines tolle reisidel ja päevikutel.
Saksamaa
1803.–1804. aastal viibis Stackelberg mõnda aega Šveitsis, kus oli lummatud Alpide suursugususest. Pärast seda, 1804. aastal, liikus ta edasi Itaaliasse, kus külastas Milanot, misjärel suundus ta Dresdenisse, kus tegeles õlimaalide kopeerimisega. Dresden oli tollel ajal Põhja-Euroopas omaette kunstikeskus, mis paelus paljusid kunstnikke – seal oli suur antiikkunsti ja kipsvalandite kollektsioon. Stackelbergi Dresdenisse jõudmise ajaks oli Saksamaa kunstitraditsioon eraldunud klassikalisest paleusest ning oli asendunud romantiliste kunstisuundadega.
Aastatel 1816–1828 viibis Stackelberg viimast korda Itaalias ning pärast seda sõitis ta Saksamaale Weimarisse, et külastada head tuttavat Johann Wolfgang von Goethet. Seejärel reisis ta veel Inglismaal, Prantsusmaal ja Hollandis.
Itaalia
1808. aastal suundus Otto Magnus von Stackelberg uuesti Itaaliasse, tollasesse kunstikeskusesse Rooma. Ta alustas Raffaeli freskode kopeerimisest, mis kasvatas tema antiigihuvi. Ta uuris hoolega Rooma antiigipärandit. Stackelberg süvenes ka maastikumaali ning käis tihti koos Carl Haller von Hallersteini, kunstnike Johannes Riepenhauseni ja Georg Koësiga mägedes loodusvaateid joonistamas.
Pärast Kreekas rändamist ja kodumaal käimist naasis Stackelberg 1816. aastal Itaaliasse ning seekord jäi ta sinna lausa 12 aastaks. Itaalias köitis Stackelberg kokku Kreekas tehtud joonistused ja avaldas väljaanded, milles kirjeldas tolleaegseid kreeka rahvariideid ja kombeid, kreeklaste hauaehitisi ning Bassai Apolloni templit. Neis väljaannetes olid avaldatud ka Stackelbergi tehtud joonistused Kreeka maastikest.
1817. aastal tutvus Stackelberg saksa maalikunstniku ja Raffaeli uurija Johann David Passavantiga, ilmselt tänu kellelele hakkas ta huvituma keskaegsest kunstist. Stackelbergi hea tuttav, saksa maalikunstnik Carl Christian Vogel von Vogelstein oli tuntud oma kuulsate kaasaegsete seeriate poolest ning 1819. aastal otsustas von Vogelstein maalida ka Stackelbergi. Aastal 1824 moodustas Stackelberg oma sõpradega Hüperborea-Rooma seltsi, millest sai hiljem rahvusvaheline arheoloogiainstituut ja sellest kasvas omakorda välja Saksa Arheoloogia Instituut.
Kreekas
Pärast esimest Itaalia reisi liikus Stackelberg edasi Kreekasse, kus ta oli aastatel 1810–1814. Ekspositsioonil koos Carl Haller von Hallersteini, Georg Koësi ja Peter Oluf von Brønstedi ja Jacob Linckhiga oli Stackelbergi ülesanne maastike ülesjoonistamine. 1811. aastal osales ta vanade haudade väljakaevamistel Ateenas ning juhatas neid kaevetöid mõnda aega ise. 1812. aastal tegi ta kaasa arheoloogilistel kaevamistel Lääne-Peloponnesoses (Arkaadias), kus rusuhunnikust toodi nähtavale 5. sajandist eKr pärinevad Apolloni templi varemed. Eriti suurejooneline oli templi friis, mida tänapäeval säilitatakse Londonis Briti Muuseumis. Üheks parimaks antiikse arhitektuuri näiteks pidas Stackelberg Hephasteioni templit Ateenas ning oli sellest sügavalt vaimustunud. Pärast Kreeka reisi rändas Stackelberg Väike-Aasias, 1811–1813 Peloponnesoses. Kreekas reisides äratasid temas huvi lisaks antiigile sealsete elanike elu ja nende rahvarõivad, mida ta ka üles joonistas. Nendest illustratsioonidest valmis teos "Costumes et usages des peuples de la Grece moderne" (eesti keeles `kaasaegsete kreeklaste rõivad ja kombed´), mis sai väga populaarseks.
Kodumaal
pisi|Otto Magnus von Stackelbergi projekteeritud kabel [[Keila kirikuaias, kuhu ta ka ise on maetud]]Eestisse naasis Otto Magnus von Stackelberg oma reiside vahel pigem lühikeseks ajaks. Tal oli elukoht nii Väänas, Tallinnas kui ka Peterburis. 1814. aastal jõudis Stackelberg Kreekast tagasi Eestisse ning lahkus juba 1816. aastal. Ilmselt sellel ajal valmis ka Eesti klassitsistliku arhitektuuri ajalukku kuuluv antiiktempli vormidest lähtuv perekonnakabel Keila surnuaias, kuhu ka ta ise on maetud.
Looming
pisi|[[Vääna mõis (2010)]] Stackelbergi esimene ilmunud teos oli prantsuskeelne "Costumes et usages des peuples de la Grece moderne", mis sai väga populaarseks. Lisaks piltidele võis leida tutvustava kirjelduse selle kohta, mis pildil kujutatud oli. Joonistused on etnograafiliselt väga olulised, kuna kujutasid maakondliku täpsusega ning väga detailselt tolle aja kreeklaste rahvarõivaid ja eluolu, lisaks sellele üritas Stackelberg väljendada rahvust ja selle karakterit. Teose edukusele aitasid jõuliselt kaasa Kreeka vabadussõda ja iseseisvuse väljakuulutamine 1822. aastal. Pilte kasutati laialt: neid kopeeriti, lasti käiku reklaamides ja kasutati maskiballide kostüümide eeskujul ning neist valmistati ka piraatversioone. Paraku on alles vaid graafilised tõlgendused teistelt autoritelt, ühtegi originaaljoonistust säilinud ei ole.
1830. aastal andis Stackelberg välja sarja joonistustest tehtud litograafiaid "Kreeka maalilised ja topograafilised vaated". Pildid annavad hea läbilõike Kreeka loodusest ning on samuti süstemaatiliselt jaotatud maakondade kaupa. Kuna ka neid originaaljoonistusi ei ole säilinud ja litograafiad on teinud hoopis prantsuse graafikakunstnikud, siis ei ole täpselt teada, kui vabalt originaale on tõlgendatud. Litograafiatel on kujutatud avararaid maastikupanoraame, mälestusmärke jms. Stackelberg joonistas vaateid nii, nagu ta Kreekat nägi – ilma lavastamata ja isegi erapooletult.
Otto Magnus von Stackelbergilt pärinevad järgmised teosed.
Olulisus
Otto Magnus von Stackelberg oli hinnatud antiikkunstispetsialist ning ta lävis mitmete tuntud kaasaegsetega. Tema joonistused avaldasid tugevat mõju valgustusajastu käsitustele Kreekast ja Vana-Kreekast. Kataloogist "Costumes et usages des peuples de la Grece moderne" sai väga tänuväärne ja populaarne etnograafiline materjal, kuna see annab süstemaatiliselt infot kreeka rahvarõivaste kohta. Stackelberg oli väga heal tasemel peisažist, Saksamaal teati teda kui kirglikku reisijat ning vaatamata sellele, et ta oli autodidakt, tegi sügav huvi antiigi vastu temast sellel alal autoriteedi.
6. SS Mägidiviis Nord
28. veebruaril 1941 moodustati Norra põhjaosas brigaadi suurune SS-vägede operatiiv võitlusgrupp Nord (SS-Kampfgruppe "Nord"). Võitlusgrupp Nord moodustati SS-üksuse Surnupealuu 6., 7. ja 8. pataljonist.
Suure isamaasõja alguses 22. juunil 1941 alanud pealetungi käigus ei suutnud võitlusgrupp Nord rinnet Norra põhjaosas läbi murda ja paisati Punaarmee poolt tagasi. Juunis 1941 moodustati võitlusgrupist SS-Diviis Nord (SS-Division "Nord"). Septembrini 1941 suurendati üksuse isikkoosseisu pidevalt. Mais 1942 sai väeosa uue nime SS-Mägidiviis Nord (SS Gebirgs Division "Nord"). Alates 22. oktoobrist 1943 kannab väeosa nime 6. SS Mägidiviis Nord (6. SS Gebirgs Division "Nord").
Sümboolika
Esialgu kanti lõkmetel pealuusümbolit, hiljem kanti nagu teisteski Relva-SS-i üksustes ruunimärke "SS" ja käisel mägiüksuste embleemi.
Valge müra
pisi|Valget müra illustreeriv pilt. Valge müra (inglise keeles white noise) on signaalitöötluses signaal, mille puhul jaotub võimsus ühtlaselt üle kogu müra spektri ehk müra sisaldab võrdselt igasuguse sagedusega võnkumisi. Valge müra hõlmab väga palju eri sagedusega helisignaale, mis on inimkõrvale kuuldavad. Igal sagedusel on helitugevus sama väärtusega. Valge müra on kõla poolest pigem kõrge ja sahisev, kuna inimkõrv on tundlikum kõrgetele sagedustele ning seetõttu kuuleme valge müra puhul kõrget heli.
Valge müra esineb analoog- ja digitaalsignaalides. Analoogsignaali valge müra peamiseks allikaks on kosmiline müra, mida on kuulda raadio tühjadel kanalitel. Valge müra ei ole siiski signaal, vaid signaalide kirjeldamiseks mõeldud statistiline mudel. Lõpmatu ribalaiusega (ingl infinite bandwidth) valge müra signaali ei ole võimalik praktikas täielikult luua. Selle piirab tavaliselt ära signaali või müra genereeriv seadeldis ning lõpmatute mõõtmiste tegemiseks võimaluste või vahendite puudumine. Seetõttu võivad ka täiesti juhuslikud signaalid olla valge müra signaalid, kui nende sageduste intensiivsus jaotub ühtlaselt üle kogu spektri.
Teke
Valget müra esineb laialdaselt ka erinevates igapäevastes helides. Eri loodushelid sisaldavad samuti valget müra. Näiteks vihmasajus või tugeva kose kohinas on valge müra. Lisaks juhuslikult esinevale valgele mürale on meil seda võimalik ka ise tekitada. Veel on väga hea valge müra näide vanemat liiki televiisor, mis pole õigele kanalile häälestatud (digitaalsignaalid). Sel juhul näitab televiisor tavaliselt säbrulist pilti ning annab välja helisignaali (sahinat), mis on just valge müra helisignaalile omane. Seda juhuslikku müra tekitavad elektroonilised komponendid televiisori sees.
Valget müra saab tekitada mitmel moel, näiteks kasutades signaaliprotsessorit, mikroprotsessorit või mikrokontrollerit. Valge müra tekitamise puhul on oluline, et kasutaksime suvalisi varieeruvaid väärtusi. Need väärtused tuleb järjest anda sisse digitaal-analoogmuundurisse, mis tekitabki meile valge müra signaali. Valge müra kvaliteet sõltub algoritmidest, mida selle tekitamise jaoks kasutasime. Lisaks valgele mürale on olemas ka teisi värvi mürasid. Müra tüüp on valge, kuna nagu valgele valgusele omane, siis sisaldab ka see kõiki sagedusi ehk ta on kombinatsioon erinevatest helisagedustest. Kõik need helisagedused kostavad samal ajal ja sama intensiivsusega.
Valge müra signaali genereerimine
Üks võimalus valge müra signaali genereerimiseks on kasutada programmeerimiskeelt Python3 ning selle teeke numpy ja matplotlib.
Väliste helide katmine
Kuna valge müra suudab ära summutada inimkõrvale häirivaid helisid, siis kasutatakse seda omadust ära, et inimesel tuleks parem uni või et ta saaks paremini keskenduda. Valget müra sisaldava helisignaali saab panna mängima, et katta ära (inglise keeles masking) tugevad muutused teistes helides, kuna ta sisaldab kõiki sagedusi ning kattuvad sagedused nende kahe signaali puhul sumbuvad kokku ehk sisuliselt summutatakse ära. Seega, kui inimene kuulab valget müra, siis ta tajub halvemini segavaid taustahelisid.
Töökeskkonnas keskendumiseks on vaja tihti isoleerida end samamoodi segavatest taustahelidest. Selle vastu on võimalik paigaldada seadmeid, mis tekitavad valge müra helisignaali.
Muusika
Valget müra kasutatakse elektroonilises muusikas. Kasutatakse nii otsest valget müra helisignaali kui ka filtrina teiste helide loomisel. Kuna valge müra sarnaneb paljude looduses esinevate helidega, siis on sellega võimalik konstrueerida erinevaid loodushelisid.
Arvutamine
Valge müra signaali väärtuste juhuslikkus on kasulik juhuslike arvude genereerimise algoritmide juures. Näiteks saab luua valgest mürast juhuslike väärtuste mustreid. Selle jaoks saame valge müra näiteks salvestada helina/pildina ja siis selle väärtusi kasutada juhuslike arvude kättesaamiseks.
Pirates of the Sea
thumb|250px|Pirates of the Sea 2008. aasta Eurovisioonil Pirates of the Sea on Läti ansambel.
See esindas Lätit lauluga "Wolves of the Sea" 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis, kus saadi 83 punktiga 12. koht.
Linda Alekõrs
pisi|216x216px|Ülikoolipäevilt Linda Alekõrs (aastani 1945 Kangro, 1945–1951 Salum; 16. jaanuar 1924 Tartu – 27. juuli 2003 Tallinn) oli Eesti kunstiajaloolane.