cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otto Sternbeck
Sternbeck ja laskesport
Ta on mitme laskeasjandust käsitleva raamatu autor.
Eesti Jahimeeste Selts
Eesti Jahimeeste Seltsi tegevjuht on Tõnis Korts.
Meenakshi Chintapalli
right|Meenakshi Chintapalli, veebruar 2009 Dr. Meenakshi Chintapalli (USA, San Antonio) on USA pediaater.
Pediaatrite Akadeemia liige, South Westerni Ülikooli arstiteaduskonna kliiniline abiprofessor ning Texase osariigi aju neurohoolduse organisatsiooni koolitaja Lõuna-Texase metodistliku haigla lasteosakonna asepresident.
Néstor Kirchner
Néstor Carlos Kirchner Ostoić (25. veebruar 1950 Santa Cruzi provints, Río Gallegos – 27. oktoober 2010) oli Argentina poliitik, aastatel 2003–2007 Argentina president.
Ta oli vasakpoolne peronist.
Aastatel 1991–2003 oli ta Santa Cruzi provintsi kuberner. Aastal 2003 sai ta Argentina presidendiks, võites varasemat (1989–1999) presidenti Carlos Menemit.
Kirchner põlvnes katoliku usku eurooplastest. Tema isa Néstor Carlos Kirchner, kes põlvnes sakslastest ja šveitslastest, töötas postiametnikuna. Ema María Ostoic oli pärit Tšiilist Punta Arenasest ja tema vanemad olid horvaadi immigrandid. Kirchnerid elasid Santa Cruzi provintsi pealinnas Río Gallegoses.
Kirchner astus juba noorena peronistlikku noorsooliikumisse Juventud Peronista. Aastal 1976 lõpetas ta advokaadina La Plata ülikooli.
Aastal 1987 valiti ta Santa Cruzi linnapeaks. Sellele ametikohale jäi ta 1991. aastani. Seejärel sai ta kuberneriks. Ta tõi provintsi heaolu ja majanduslikku stabiilsust. Ta valiti uuesti ning jäi selle provintsi kuberneriks 2003. aastani. Oma provintsis pani ta rõhku maavarade kaevandamisele. Seal on naftat ja maagaasi ning Argentina suurim kulla- ja hõbedakaevandus.
1996 asutas ta peronistide siseajalehe La Corriente Peronista, mis oli mõeldud vabaks aruteluks ja peronistide ühtsuse taastamiseks.
Kuigi Menem võitis esimese hääletusvooru 27. aprillil 2003, sai ta ainult 24% kehtivatest häältest, ainult 2% rohkem kui Kirchner. See oli Pyrrhose võit, sest Menemil oli paljude argentinalaste seas äärmiselt negatiivne kuvand ja tal polnud peaaegu mingit võimalust lõppvoorus võita. Küsitlused ennustasid Kirchneri ülekaalukat võitu 30–40-protsendilise vahega. Menem otsustas kandideerimisest loobuda. See tegi Kirchneri automaatselt Argentina presidendiks.
Kirchner sai Eduardo Duhalde järel presidendiks 25. mail 2003.
Kirchner oli esimene Patagooniast pärit president.
28. oktoobril 2007 toimunud presidendivalimised võitis Néstor Kirchneri abikaasa Cristina Fernández de Kirchner.
Kirchner sundis ametist lahkuma kolm Ülemkohtu kohtunikku, süüdistades neid Carlos Menemi otsuste heakskiitmises. Üks endine kohtunik ütles, et Kirchner tahtis lihtsalt Ülemkohtu sõltumatust piirata.
4. mail 2010 valiti ta Lõuna-Ameerika Riikide Liidu peasekretäriks.
Isiklikku
Kirchner abiellus 9. märtsil 1975 dr Cristina Fernándezega.
Jõeküla (Hiiumaa)
Jõeküla (varem Jõe) on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Küla lõunaosa piirneb Väinamerega.
Küla piirneb läänes Niidiküla, põhjas Kaasiku ja Viilupi ning idas Kalgi külaga.
Nimi
1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis asusid Lahekülas talunikud Jöe Wiedas ja Jöe Erick. 1726 moodustati Bach-Dorffi küla, mis 1798 kandis nime Joe. Kohalikus murdes on külanimi Jöö.
Loodus
Külas asuvad Jõeküla Tantsukivi (Õunaku Tantsukivi) ja Jõeküla suurrahn.
Taristu
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee. Külas asuvad Vaemla jõe ja Õunaku bussipeatus.
Põhja-Eesti
Põhja-Eesti on Eesti territooriumi põhjaosa. Maastikuteaduslikult vastab see suuresti Põhja-Eesti maastikuvaldkonnale.
See hõlmab ka osa Kõrvemaast, mis jääb Vahe-Eesti maastikuvaldkonda, ja Alutaguse madaliku Ida-Eesti maastikuvaldkonnast. Põhja-Eesti kõige põhjapoolseima ääre moodustab Soome lahe rannikumadalik, mida ilmestab Põhja-Eesti klint.
Põhja-Eesti oli nagu Lääne-Eestigi pärast viimast jääaega pikka aega jääpaisjärvede ja mere all.
Kogri
Kogri piirneb põhjas Kaasiku, läänes Villemi ja Putkaste, lõunas Vaemla küla ning idas Niidikülaga.
Nimi
Koha nimekujud on olnud järgmised: 1688 – Koggre, 1709 – Kåckero by, 1725–1726 – Dorff Koger, 1782 – Kogry, 1798 – Köggri ja 1844 – Kaugri. Kohanimi võib olla tuletatud isikunimest.
Loodus
Küla põhjaosas kulgeb Ristivälja peakraav.
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 9 talu, mille peremehed olid Annu Siem, Annu Hans, Kubja Clemet, Lauri Michell, Henno Siem, Mareta Hans, Klementi Hans, Korwe Siemo Hinder ja Lülle Siem.
1835. aastal oli külas 8 talu, mille elanikud said järgmised perekonnanimed: Ergman, Hallikselg, Hallkivi, Henno, Kadak (Kaddak), Karjamaa, Kogermann (Koggermann), Kurriso, Laundna, Mää, Niggoman, Noelakodda, Pajo, Siimuõue (Simmoaue), Tinus, Tinno, Tobias ja Vaino (Waino).
Külas tegutses Kogri kool, hiljem rajas Nõukogude armee külla lennuvälja.
1930. aastal moodustati Kogri lõunaossa Põllu ja Reheküla küla. Kogri liideti 1940. aastal Villemi külaga ja 1977. aastal Vaku külaga. Küla iseseisvus taastati 1997. aastal.
Taristu
Küla lõunaosa piirneb Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega. Küla ida- ja keskosa läbib Allika–Vaemla tee, kust algab Kaasiku tee. Külas asub Kaasiku bussipeatus.
Prince
thumb|Prince Rogers Nelson Prince Rogers Nelson (esinejanimega Prince; 7. juuni 1958 Minneapolis – 21. aprill 2016) oli USA laulja ja näitleja.
1970. aastatel
25. juunil 1977 sõlmis Prince lepingu plaadifirmaga Warner Bros.
1. oktoobril 1977 algas debüütalbumi "For You" salvestamine. Albumit saatis küll vaid tagasihoidlik edu, kuid sellest tuli hitt "Soft and Wet", mille sõnad näitavad, kuhu Prince suuna võttis.
Aastail 1993–2000 kasutas Prince oma pseudonüümina tundmatut "armastuse sümbolit", mida keegi ei osanud hääldada. Tollal kutsuti teda "artistiks, keda varem tunti nimega Prince".
Kromalveolaadid
Kromalveolaadid (Chromalveolata) on eukarüootide superrühm, mida tutvustas esimesena 1981. aastal Thomas Cavalier-Smith. Tänapäeval loetakse seda üheks kuuest eukarüootide klaadist ja taksonoomilises mõttes võib seda võrdsustada "riigiga", kuigi üheski ametlikus klassifikatsioonis seda ei ole veel kasutatud.
Siia kuuluvad 4 suurt rühma (sageli käsitletud hõimkondadena), kes on moodustunud sekundaarse endosümbioosi teel:
1586
1586. aasta (MDLXXXVI) oli 16. sajandi 86. aasta.
Ginny Weasley
Ginny Weasley (täisnimega Ginevra Molly Weasley) on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ta on Ron Weasley ainus õde ja perekonna noorim laps.
Oma esimesel kooliaastal satub Ginny kohe pahandustesse. Kui nad Diagoni põiktänaval oma tavapäraseid koolisisseoste teevad, sokutab Lucius Malfoy Ginny kooliasjade hulka päeviku, mis kuulus kunagi Voldemortile. Aja möödudes võtab päevik tema üle võimust ja sunnib Ginnyt tegema asju, millest tal endal aimugi pole. Kui Voldemort on saavutanud kontrolli Ginny üle, siis avab ta Ginny abil Saladuste Kambri ning sulgeb Ginny sinna. Harryl õnnestub Ginny siiski sealt päästa. Hiljem selgub, et selle päeviku näol oli tegemist ühe Voldemorti varikätkiga.
Kui kooli tuleb uus õpetaja Horace Slughorn, märkab temagi kohe Ginny erakordset andekust ning kutsub teda oma "Slugi klubisse", kuhu on kutsutud vaid valitud inimesed.
2016. aastal on ta 35-aastane ja ta on abielus Harry Potteriga, kellega tal on ka kolm last: James Sirius Potter, Albus Severus Potter ja Lily Luna Potter.
Ginnyl on punased juuksed. Ta on Sigatüükas Gryffindori majas, nagu ka teised Weasleyd.
Filmis kehastab teda Bonnie Wright.
Vanessa Paradis
pisi|Vanessa Paradis (2016) thumb|Vanessa Paradis kontserdil [[Prantsusmaal (2007)]] Vanessa Chantal Paradis (sündinud 22. detsembril 1972 Val-de-Marne'is) on Prantsusmaa laulja ja näitleja.
Ta sündis Pariisi lähedal Saint-Maur-des-Fossés's André ja Corinne Paradis' tütrena. Ta kasvas üles Villiers-sur-Marne'is. Tal on 10 aastat noorem õde Alysson, kes on mänginud paljudes prantsuse õudusfilmides.
Lapsena oli ta vaimustuses Marilyn Monroest ning hakkas tema eeskujul õppima tantsu ja klaverit. Ta veetis palju aega oma onu Didier Painiga, kes on näitleja ja produtsent.
Tema esimene esinemine televisioonis oli saates "L'École des fans". Oma esimese singli "La Magie des surprises-parties" salvestas ta 1983 ja esines sellega 1985 Itaalias festivalil, kuid ei võitnud peaauhinda. 1987, kui ta oli 14-aastane, salvestas ta laulu "Joe le taxi", mis tegi ta maailmakuulsaks ja oli Prantsusmaal 11 nädalat suurim hitt. Prantsuskeelse laulu kohta on ebatavaline, et see anti välja ka Suurbritannias, kus tõusis koguni 3. kohale.
1990 pälvis ta prantsuskeelse filmi tähtsaima auhinna César kõige lootustandvama noore näitleja kategoorias. 1999 nimetati ta Césari kandidaadiks parima naisnäitleja kategoorias, kuid ta ei võitnud seda.
Ta elas 1998–2012 koos USA filminäitleja Johnny Deppiga. Neil on tütar Lily-Rose Melody Depp, kes sündis 27. mail 1999, ja poeg John Christopher Depp III, kes sündis 9. aprillil 2002. Kuulujutud paari lahutusest hakkasid avalikkuse ette jõudma jaanuaris 2012. Algul Depp eitas neid, kuid paar kuud hiljem teatas paar, et nad üritasid oma suhet parandada. Deppi esindaja teatas ametlikult paari lagunemisest 19. juunil.
Nende perel on majad Hollywood Hillsis ja Somerseti krahvkonnas Timsburys, talu Île-de-France'is, korterid Pariisis ja Manhattanil ning saar Bahamal.
Praegu on Vanessa Paradis suhtes Prantsuse laulja Benjamin Biolayga.
Aleksei Jahhimovitš
Aleksei Jahhimovitš (sündinud 30. märtsil 1990) on Eesti jalgpallur (kaitsja).
2014. aasta mai alguses määras Eesti Jalgpalli Liit seoses kihlveopettustega Jahhimovitšile kuni 31. detsember 2014 kehtiva jalgpallis tegutsemise keelu.
Veiko Palge
Palge sai doktorikraadi 2006. aastal, kaitstes Konstanzi Ülikoolis tööd Time in quantum mechanics hindele summa cum laude.
Pjotr Kaverin
Pjotr Pavlovitš Kaverin (vene Пётр Павлович Каверин; 9. september 1794 – 30. september 1855) oli vene kaardiväeohvitser, Aleksandr Puškini sõber.
Jard
pisi|300x300px|Mitteametlikud avalikud [[Inglise süsteemi mõõtühikud|Inglise süsteemi mõõtühikute näited Kuningliku Observatooriumi küljes Greenwichis Londonis]] Jard (yard lühend: yd) on inglise pikkusühik.
Pjotr Kaverin
Pärines Moskva kubermangu aadliperekonnast, isa Pavel Nikititš Kaverin oli senaator ja Kaluga kuberner. Aadlisuguvõsast pärines ka tema ema Anna Petrovna Kaverina, sündinud Korsakova.
Jard
Rahvusvahelise kokkuleppe järgi on 1959. aastast jardi pikkus standardi järgi täpselt 0,9144 meetrit.
Pjotr Kaverin
Hariduse omandas esmalt Moskva ülikooli pansionaadis, seejärel Moskva ja Göttingeni ülikoolides.
1838. aastast oli Kaverin Volõõnia piirivalvebrigaadi komandör. Selle staap asus tollal Austria-Ungari piiri lähedal paiknenud Radivilõvi linnas tänase Ukraina aladel. Kaverin teenis ja elas selles linnas surmani ning on maetud Radivilõvi kalmistule.
Puškin on pühendanud talle luuletused "Kaverinile" ja "Kaverini portreele". Kaverini nime kannab ka üks nimitegelase sõpradest Puškini teose "Jevgeni Onegin" esimeses peatükis.
Anastasius III
Anastasius III oli paavst 911–913. Ta oli 120. paavst.
Anastasius (Anastasio) oli sündinud Roomas. Ta oli Lucianuse (Luciano) poeg. Paavst Sergius III ordineeris Anastasiuse diakoniks (kardinaldiakon).
Paavstiks saamine
Anastasius III valiti paavstiks juunis või septembris 911, tõenäoliselt sai ta ametisse Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) toetusel.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
912. aastal taas ametisse ennistatud Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos nõudis Anastasiuselt selgitust, kuna paavsti eelkäija Sergius III oli tunnustanud Bütsantsi keisri Leo VI neljandat abielu. Patriarh eemaldas Anastasiuse nime diptühhonist.
Suhted teiste vaimulikega
Anastasius III andis 10. veebruaril 912 palliumi Vercelli piiskopile Ragembertole.
Ta andis Itaalia kuninga Berengari palvel privileege Pavia piiskopile ja Grado patriarhile.
Surm
Anastasius III suri Roomas augustis või novembris 913 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda andmetel võis ta surra ka juunis 913 ning ta ei välista, et paavst võidi Tuscolo krahvi Teofilato I abikaasa Teodora käsul mürgitada.
Reet Priiman
thumb Reet Priiman (sündinud 21. veebruaril 1939 Tallinnas)PhD, on eesti keemik, loodusteaduste õppejõud, erinevate ülikoolide ning munitsipaalsete koolitusettevõtete lektor. Paljude teaduslike ja populaarteaduslike publikatsioonide autor, sealhulgas teemal "Inimväärtuste integratsioon haridusse".
1588
1588. aasta (MDLXXXVIII) oli 16. sajandi 88. aasta.
Džafar Mallajev
Džafar Mallajev (vene keeles Джафар Маллаев; sündinud 18. septembril 1949) on Venemaa pedagoogikateadlane.
Dagestani Riikliku Pedagoogikaülikooli professor ja rektor, pedagoogikateaduste doktor.
Onega jõgi
Pikkus 416 km, valgala 56 900 km². Suuremad lisajõed on Vološka, Moša, Kodina, Kena, Iksa ja Koža.
Jõe ääres asuvad Kargopoli ja Onega linn.
Eutroofsus
Eutroofsus ehk eutroofia ehk rohketoitelisus on ökosüsteemi seisund, kus veekogus või soos on toitesoolade ehk toiteainete rohkus, mistõttu need ökosüsteemid on enamasti liigirikkad ja produktiivsed. Enamasti peetakse mõiste all silmas eutroofseid järvi.
Eutroofsusele vastandatakse sageli oligotroofsust.
Vaata ka
Trophic state index
Alderney
pisi|Alderney asend Guernsey kaardil
Alderney on saar La Manche'i väinas Cotentini poolsaare lähedal, Kanalisaartest põhjapoolseim.
Pindala 8 ruutkilomeetrit.
Saar on künklik, kõrgus kuni 86 meetrit.
Alderney kuulub Guernsey koosseisu.
NM
nm võib tähendada järgmist:
Marielle Goitschel
200px|thumb|Marielle Goitschel (2008) Marielle Goitschel (sündinud 28. septembril 1945 Sainte-Maximes) on Prantsusmaa endine mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja seitsmekordne maailmameister.
Goitschel võitis 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Chamonix's kuldmedali Alpi kahevõistluses ja hõbemedali slaalomis. 1964. aasta olümpiamängudel Innsbruckis oli ta slaalomis teine oma õe Christine'i järel. Suurslaalomis oli aga seis vastupidine ja Marielle tuli olümpiavõitjaks õe ees.
Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) ei ole siiski ametlikult kunagi Schineggeri võitu tühistanud.
Goitschel osales veel Grenoble'is toimunud 1968. aasta OM-il. Kodumaal peetud olümpiamängudel tuli ta olümpiavõitjaks slaalomis.
Maailma karikavõistlustel võitis Goitschel kolm karikat, millest kaks tuli slaalomis (1967 ja 1968) ja üks kiirlaskumises (1967).
Lando
Lando (ka Landus) oli paavst 913–914. Ta oli 121. paavst.
Lando (Landone) oli sündinud Sabinas. Ta oli krahv Taino poeg. Paavst Sergius III ordineeris Lando diakoniks (kardinaldiakon).
Lando valiti kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel paavstiks augustis 913, Salvador Miranda järgi sai ta paavstiks millalgi ajavahemikul juulist novembrini 913. Tõenäoliselt sai Lando paavstiks Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Thephylactus) toetusel.
Lando jäi kuni 1978. aastani viimaseks paavstiks, kes võttis paavstluses kasutusele uue nime. Hiljem on uue nime võtnud kasutusele Johannes Paulus I ja Franciscus.
Lando suri Roomas märtsis või aprillis ("Catholic Encyclopedia" järgi veebruaris) 914 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda ei välista, et Lando võidi mõrvata Tusculo krahvi Teofilato I (Theophylactus) abikaasa Teodora käsul.
Kolga (Hiiumaa)
Kolga on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Küla piirneb põhjas Ristivälja ja Nõmmerga, läänes Kaigutsi, lõunas Selja ja Nõmme, kagus Moka ja idas Mäeltse külaga.
Nimi
Kohanime on märgitud 1609 Kolcka ja 1668 Kollka By. Kohanime aluseks on kas sõna 'kolk' (nurk; kõrvaline koht) või 'kolgas' (kõrvaline koht).
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. 1609 elas mõisas talunik Kolcka Luko Christer. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 8 talu, mille peremehed olid: Korma Erich, Kolcka Hanso Siemo, Kolcka Hanso Matz, Kolcka Hanso Jack, Hinriche Tönnis, Punni Jüri, Melste Matz ja Melste Hans.
1835 oli külas 12 talu ja elanikud said perekonnanimedeks: Aamisepp (Amisepp), Aunapu, Baumester, Erikus, Hallik, Harroso, Jõgi (Jocki), Karro, Kerner, Kiwwimakker, Kuuse (Kuse), Leitus, Lind, Michelson, Mikk (Mick), Mäeltsemees (Maelzemees), Nuutmann (Nuthmann), Nõmmerga (Nömmerka), Pendison, Punnis, Rebbale, Thomason, Türi (Türri), Uuskar (Uskar), Valdmann (Waldmann) ja Viitamees (Widamees).
1977 liideti Kolga külaga Võnkküla.
Taristu
Küla põhjaosa piirneb Käina–Hüti teega ja lääneosa Kaupsi teega. Küla läbib Ristivälja–Kolga–Käina tee, mis ristub Rebasselja teega. Külas asub Kolga bussipeatus.
Kuressaare raekoda
pisi|Kuressaare raekoda Foto: [[User:Avjoska|Ave Maria Mõistlik 2. mai 2007 ]]
Kuressaare raekoda oli Kuressaare rae valitsushoone Kuressaare kesklinnas aadressil Tallinna tänav 2. See on olnud Kuressaare linnavolikogu esindushoone, nüüd asub seal Saaremaa vallavolikogu.
Ehitus- ja saamislugu
17. sajandi teisel poolel toimus Rootsi ja Taani vahel sõda ülemvõimu pärast Läänemere maades, mis lõppes Saaremaa jaoks Brömsebro rahuga 1645. aastal ning Rootsi kuninganna Kristiina läänistas Saaremaa Prantsuse päritoluga Rootsi sõjaväelastele De la Gardiedele, Magnus Gabriel De la Gardie määrati Saaremaa asevalitsejaks.
Magnus De la Gardie läänistas Kuressaare linnale Tiirimetsa mõisa ja veel maad Lõmalast ning nõudis vastutasuks linnalt kaalukoja (vaekoja) ja raekoja ehitamist. Mõningate vaheaegadega kestis raekoja ehitamine ligi 17 aastat ning esimene raekoda valmis 1670. aastal.
Kuressaare raekoja uurijate arvamus raekoja arhitektuurse lahenduse autorsuse kohta on see, et raekoja projekteeris Magnus De la Gardie, joonised valmistas ehitusmeister Franz Stimer, kes asus Riiga Elbingist ja töötas Magnus De la Gardie ülesandel Kuressaares aastatel 1648–1654.
Arhitektuur
Kuressaare raekoja lihtne ja range arhitektuur esindab Põhjamaade barokki. Hoone on kahekorruseline kõrge kelpkatusega hoone, ehituskehand on kuubikujuline, krohvitud paekivist seintega. Kuressaare raekoja fassaadi kõige pilkupüüdvamaks väliselemendiks peetakse barokset raidportaali. Portaali kohal on suurtest dolomiitplokkidest karniis, mille kohal omakorda dolomiidist voluutide vahel ornamenditud must kuldtähtedega kartušš.
pisi|SEMPER OFFICIO FUNGITUR UTILITATI HOMINUM CONSULENS ET SOCIETATI. ANNO M DC LXX Ehisvormil on ladinakeelne kiri, mis viitab hoone ühiskondlikule eripärale: "Semper officio fungitur utilitati hominum consulens et societati. Anno MDCLXX". Seda teksti on tõlgitud läbi aegade erinevalt. Viimane tõlge 1995. aastast kõlab järgmiselt: "Alati täidab ta oma kohust inimeste kasuks, selleks kodanikkonnalt nõu küsides. Aastal 1670". (tõlkija I. H. Jarvet). Teksti kohal on kaks reljeefset greifi linna vappi hoidmas, välja täiteks on kasutatud taimemotiive.
Raekoja saali laes on 5,5 meetri pikkune ja 7,8 meetri laiune Eesti suurim lõuendile maalitud plafoonmaal.
Patutunnistus
Patutunnistus ehk Confiteor (ladina keeles 'tunnistan') ehk Mea culpa (ladina keeles 'minu süü') on kristluses pattude avalik ülestunnistamine.
Üliõpilaste tee
Üliõpilaste tee on tänav Tallinnas. See jääb Mustamäe linnaosa Mustamäe ja Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asumi piirile.
Patutunnistus
Katoliiklik patutunnistus
'"Mina tunnistan kõigeväelisele Jumalale ning teile, vennad ja õed, et olen mõtte, sõna, teo ja tegematajätmisega palju pattu teinud: minu süü, minu süü, minu ülisuur süü. Seepärast palun Pühimat Neitsit Maarjat, kõiki ingleid ja pühakuid ning teid, vennad ja õed, palvetage minu eest."'
Üliõpilaste tee
Üliõpilaste tee kulgeb Ehitajate teest lääne suunas Raja tänavani ja on umbes 600 meetri pikkune.
Patutunnistus
Katoliiklik patutunnistus
''Confíteor Deo omnipoténti, et vobis, fratres, quia peccávi nimis cogitatióne, verbo, ópere, et omissióne: mea culpa, mea culpa, mea máxima culpa. Ideo precor beátam Maríam semper Vírginem, omnes angelos et sanctos et vos, fratres, oráre pro me ad Dóminum Deum nostrum.''
''Confiteor Deo omnipotenti, beatæ Mariæ semper Virgini, beato Michæli Archangelo, beato Ioanni Baptistæ, sanctis Apostolis Petro et Paulo, omnibus Sanctis, et vobis, fratres (et tibi pater), quia peccavi nimis cogitatione, verbo et opere: mea culpa, mea culpa, mea maxima culpa. Ideo precor beatam Mariam semper Virginem, beatum Michælem Archangelum, beatum Ioannem Baptistam, sanctos Apostolos Petrum et Paulum, omnes Sanctos, et vos, fratres (et te, pater), orare pro me ad Dominum Deum nostrum. Amen.''
Üliõpilaste tee
Tänava nimi võeti kasutusele 1963. aastal. Tänavast põhja poole jääv ala kuulub Tallinna Tehnikaülikoolile. Sellest tuleneb ka tänava nimi.
Üliõpilaste teel asub Üliõpilaste tee bussipeatus, kus peatub Tallinna bussiliin 23 (Kadaka–Autobussijaam).
Tänava mõlemas servas on tihe mets. Tee ääres on üks maja, Üliõpilaste tee bussipeatuse juures aadressil Üliõpilaste tee 1 asub Pirosmani restoran.
Maidla vald
Maidla vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Maidla vald ühines 2013. aasta oktoobris Püssi linna ja Lüganuse vallaga. Uue omavalitsuse nimeks sai Lüganuse vald.
Asustus
Endise Maidla valla piirides on 27 küla: Aidu, Aidu-Liiva, Aidu-Nõmme, Aidu-Sooküla, Aruküla, Arupäälse, Aruvälja, Hirmuse, Koolma, Kulja, Lipu, Lümatu, Maidla, Mehide, Oandu, Ojamaa, Piilse, Rebu, Rääsa, Salaküla, Savala, Sirtsi, Soonurme, Tarumaa, Uniküla, Veneoja ja Virunurme.
Ajalugu
Maidla vald moodustati 1992. aasta 9. aprillil.
Helmut Schmidt
Helmut Heinrich Waldemar Schmidt (23. detsember 1918 Hamburg – 10. november 2015 Hamburg) oli Saksamaa sotsialistist poliitik, Saksamaa liidukantsler 1974–1982.
Noorpõlv
Ta sündis õpetajate perekonnas. Tema isa oli juudi ärimehe ebaseaduslik poeg, ehkki seda varjati. See sai avalikuks alles 1984, kui seda ütles ajakirjanikele Schmidti sõber Valéry Giscard d'Estaing, endine Prantsusmaa president. Hiljem selgus, et d'Estaing oli selleks avalduseks eelnevalt Schmidtilt luba küsinud.
Teises maailmasõjas värvati Schmidt algul Bremenis õhutõrjesse, edaspidi sõdis lühikest aega idarindel. 1942 kutsuti ta Berliini, kus ta asus tööle ministeeriumi nõunikuna. Samal aastal abiellus ta oma lapsepõlvearmastuse Hannelore Glaseriga, keda hüüti Lokiks. Alates detsembrist 1944 kuni sõja lõpuni sõdis ta kahurväe vanemleitnandina läänerindel. Aprillis 1945 langes ta brittide kätte sõjavangi, kus viibis augustini.
Schmidt jätkas oma haridusteed Hamburgis, õppides majandust ja politoloogiat. Ta lõpetas 1949.
Helmut ja Hannelore Schmidtil oli poeg, kes suri väikelapsena, ja 1947 sündinud tütar Susanne, kes töötab Inglismaal jaapani pangas.
Poliitikukarjäär
Helmut Schmidt astus Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse 1946. 1947–1948 juhtis ta SSDP üliõpilasorganisatsiooni Sozialistische Deutsche Studentenbund.
Ta töötas pärast ülikooli lõpetamist Hamburgi linnavalitsuse majandusosakonnas ning alates 1952 juhtis Hamburgi majandus- ja transpordiministeeriumi.
1953–1958 oli ta Bundestagi saadik. Ta sai tuntuks konservatiivse valitsuse valju kriitikuna ning sõnavõttudega tuumarelvade vastu üldse ja Saksamaa pinnal eriti. 1958 loobus ta Riigipäeva saadiku kohast, keskendudes tööle Hamburgis.
Hamburgi linnavalitsust nimetati tollal senatiks ja Schmidt töötas 1961–1965 "sisesenaatori" ehk siseministrina. Ta sai tuntuks tegijana: mehena, kes saab iga asjaga hakkama, isegi Põhjamere 1962. aasta üleujutusega. Ta ei kõhelnud isegi põhiseadust rikkumast, kasutades sõjaväge üleujutusega võitlemisel ja selle tagajärgede likvideerimisel (Saksamaal oli keelatud kasutada sõjaväge sisepoliitiliste probleemide lahendamiseks). Alles 1968 tehti Saksamaa põhiseadusesse parandus, mis tegi loodusõnnetustele erandi.
Kogu tema poliitikukarjääri iseloomustab hästi tema ütlus: «Inimesed, kellel on mingist asjast nägemus, peaksid minema arsti juurde.»
Kui 1974. aastal avastati, et Brandti sekretär Günter Guillaume oli Ida-Saksa julgeolekuteenistuse Stasi agent, läks Brandt 7. mail erru ja 16. mail sai Schmidt Saksamaa kantsleriks, jätkates senist sotsiaaldemokraatide ja vabade demokraatide koalitsiooni. Kuigi nii 1976. kui ka 1980. aasta Liidupäeva valimistel võidutsesid CDU ja CSU, ei suutnud nad SPD-FDP koalitsiooni välja tõrjuda ja ta jäi edasi kantsleriks. Kuid 1980. aastate alguses suurenesid SPD ja FDP vahelised lahkarvamused eriti majanduslikes küsimustes märgatavalt. 5. veebruaril 1982 võitis Schmidt umbusaldushääletuse, kuid 17. septembril astusid FDP ministrid tagasi ja SPD moodustas vähemusvalitsuse, Schmidt oli ise ka välisminister. 1. oktoobril 1982 pidi ta tagasi astuma umbusaldushääletuse tulemusena. See oli esimene õnnestunud umbusaldushääletus kantslerile Saksamaa ajaloos. Schmidti järglaseks sai CDU parteijuht Helmut Kohl.
Batübiondid
Batübiondid ehk süvaveeorganismid on veeorganismid, kes asustavad veekogude väga sügavaid osasid, kuhu päikesevalgus kunagi ei ulatu, enamasti sügavamal kui 700–1000 m.
Organisme, kes eelistavad elada veekogude sügavamates osades, nimetatakse batüfiilideks.
Gironde
pisi|Gironde'i asukoht kaardil pisi Gironde on Garonne'i ja Dordogne'i jõe estuaar Prantsusmaa edelaosas, mis suubub Biskaia lahte.
Gironde'i pikkus on 75 km, laius 3–11 km.
Aeroobsus
Aeroobsus on vaba hapniku olemasoluga seotus.
Oksiidid
Oksiidid on keemilised ained, mis koosnevad kahest elemendist, millest üks on hapnik, ning mille molekulis hapnikuaatomite vahel puudub keemiline side. Vananenud kirjanduses (peamiselt 20. sajandi I poolel) tähistati oksiidi terminiga "hapend".
Metallioksiidid on reeglina aluselised ning neis esineb kas iooniline või kovalentne polaarne side. Mittemetallioksiidid on reeglina happelised ning neis esineb kovalentne polaarne side.
Oksiidid tekivad kahe lihtaine vahelise redoksreaktsiooni käigus, milles hapnik käitub oksüdeerijana. Oksiide on mõningatel juhtudel võimalik saada ka metalli reageerimisel veega, need tekivad ka paljude ebapüsivate ainete lagunemisel.
Metallioksiidid on erineva värvusega tahked kristalsed ained. Üks tähtsamaid metallioksiide argielus on kaltsiumoksiid CaO ehk kustutamata lubi. Seda saadakse tööstuses lubjakivi lagundamisel kõrgel temperatuuril. Argielus puutume kokku muudegi metallioksiididega. Laialt kasutatav metall alumiinium kattub õhuhapnikuga reageerimisel õhukese oksiidikihiga. See kiht on nii tihe, et kaitseb metalli edasise oksüdeerumise eest. Seepärast on alumiinium tavatingimustes õhu ja vee suhtes hea vastupidavusega. Ka raua pinnal tekkiv rooste koosneb põhiliselt oksiidist. Raud(III)oksiid on aga kohev ega kaitse rauda edasise roostetamise eest.
Oksiide saadakse:
Tõmmu käpp
Tõmmu käpp (Orchis ustulata) on käpaliste sugukonda, käpa perekonda kuuluv taimeliik.
Briti teadlased liigitasid selle taime perekonda Neotinea, kirjanduses on tihti kasutusel nimi Neotinea ustulata.
Tõmmu käpp on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik. Eesti punase raamatu (2008) järgi on taim ohustatud (EN) kategoorias. Eesti Orhideekaitse Klubi valis tõmmu käpa 2011. aasta orhideeks.
Botaanilised tunnused
pisi| pisi| Tõmmu käpa isendid kasvavad enamasti 6–15 sentimeetri pikkuseks. 2009. aastal leiti Läänemaalt 60 cm kõrgune tõmmu käpp, mis on Eesti rekord, aga nii kõrge kasvuga tõmmu käpp on ka Euroopas väga haruldane.
Noor õisik on paar sentimeetrit pikk ja sügavtumeda tooniga, õitsemise käigus see pikeneb ja pleekub heledamaks. Õisiku pikkus võib tugevasti varieeruda, koosnedes 10–60 väiksest õiest. Pealmised õiekattelehed on tumepurpurpunased. Ühe õie läbimõõt on umbes 0,5 cm, huul on valge või roosakas, purpurpunaste täppidega. Tipmised avanemata pungad tõmbavad rohelisel taustal tähelepanu, sest on üleni musta värvi. Tõmmu käpa õite kuju meenutab veidi kaltsunukku. Vahel harva on leitud taime heledaõielist vormi, millel iseloomulikku õite punakaspruuni tooni peaaegu ei olegi.
Tõmmu käpa lehed on sinakasrohelised ja ülemised ümbritsevad vart tuppedena, taime lehed on kuni 1,6 cm laiad ja 10 cm pikad.
Õitsemine
Tõmmu käpp on Eesti käpaliste hulgas eriline, sest taimed õitsevad erinevatel aegadel. Ida-Saaremaal, Muhu saarel ja Kuresaare lähedal Loode tammikus on tavaline õitsemisaeg mai alguses. Lääne-Saaremaal, mandril ja Hiiumaal õitseb taim alles juulis. Seetõttu kirjeldasid 1990. aastal saksa teadlased Kümpel ja Mrkvicka neid kahe eraldi alamliigina. Siiski on hilisemas teadustöös selgunud, et tegu on ilmselt eri maades iseseisvalt tekkinud variantidega, mitte ühe päritoluga alamliikidega.
Eluviis
Suurem osa taimedest on lühiealised ning surevad paari aastaga pärast maa peale tulekut või esimest õitsemist. Mõned isendid elavad ja õitsevad aga kümneid aastaid. Tõmmu käpp puhkab suveperioodil ja enamik taimi kasvatab uued lehed oktoobris-novembris.
Tõmmu käpa juuremugulad peituvad õitseajal kuni 6 cm sügavusel pinnases ning neid on kaks: üks on vana, talvituv ja kärbuv, ning teine, noorem mugul, talletab järgmiseks aastaks varusid ja talvitub. Vahel tekib ka kaks või enam juuremugulat ja nii saab taim vegetatiivselt paljuneda. Võrreldes teiste Eesti orhideede mugulatega on tõmmu käpa juuremugulad väikesed ega ole loomadele nii ahvatlevad, kuid metssead tuhnivad neid ikkagi sageli üles.
Tolmeldamine ja viljumine
Tõmmu käpp ei tooda nektarit, õisi tolmeldavad mardikad, väike-õiesikk ja väikesed kärbsed. Seemned on sugukonnas ühed kõige väiksemad ja ka areng seemnest uue seemneni on väga aeglane, umbes 16 aastat. Esimesed lehed moodustuvad tavaliselt alles 10.–15. kasvuaastal ja õisik 13.–16. aastal. Kui ühe taime mõnekümnest õiest areneb paar vilja, on see hea tulemus. Tõmmu käpp idaneb looduslikes kasvukohtades väga harva ning see sõltub niiskusest.
pisi|Esiveres Läänemaal pildistatud tõmmu käpp
Arvukus ja kaitsmine Eestis
Mandri-Eestis on viimase viiekümne aastaga leiukohtade arv vähenenud, jätkusuutlikke populatsioone on alla 30. Vanadel saarte karjamaadel kasvavad taimed hajusalt laialdastel aladel. Karjamaade ja niitude võssakasvamine on peamine leiukohtade kadumise põhjus.
Üks suurimaid hilise õitsemisajaga tõmmu käpa leiukohti oli Kurevere karjääri territooriumil. Enne selle rajamist kaevati paarkümmend isendit välja ning istutati vanadesse leiukohtadesse, kuid peaaegu ükski taim seal kasvama ei läinud.
Elurikkuse portaalis on tõmmu käpa kohta Eestis 221 kirjet, millest umbes 100 on loodusvaatlused Lääne-Eestis. Ülejäänud on säilitatud eksemplarid Tartu Ülikooli loodusmuuseumi, Eesti Loodusmuuseumi ja Eesti Maaülikooli kogudes.
2011. aastal sai valmis tegevuskava tõmmu käpa kaitseks ning keskkonnaministri määrusega kehtestati suur hulk käpaliste püsielupaiku, millest mitu olid tõmmu käpa kaitseks. Suurimad neist on Esivere lennuväljal, kus on peaaegu 200 taimega populatsioon, ning Läpi, kus on kokku loetud vähemalt 20 isendit. Lihtsalt kaitsealade loomisest aga ei piisa, sest taimed on kadunud leiukohtadest just vähese valguse tõttu. Poollooduslikke kooslusi tuleb taastada ja regulaarselt niita, et olemasolevad populatsioonid säiliksid ning tekiks ka uusi võimalikke kasvukohti.
Sergius III
Sergius III oli paavst 904–911. Ta oli 119. paavst.
Sergius (Sergio) sündis Roomas. Ta oli Benedictuse (Benedetto) poeg ja pärines aristokraatlikust suguvõsast.
Paavst Marinus I ordineeris Sergiuse alamdiakoniks, Stephanus V diakoniks (kardinaldiakon), Formosus aga Caere piiskopiks. Sergius osales jaanuaris 897 Roomas toimunud laibasinodil, kus tühistati Formosuse otsused ja tema poolt läbi viidud ordinatsioonid. Sinodi otsusega jäi Sergius ilma piiskopi ametist ja pühitsusest ning Stephanus VI ordineeris ta preestriks.
Pärast paavst Theodorus II surma valisid Stephanus VI pooldajad Sergiuse detsembris 897 Lateraani basiilikas paavstiks, kuid Spoleto hertsogi Lamberto nõudel pidi ta ametist loobuma. Paavst Johannes IX ekskommunitseeris Sergiuse 898 toimunud Rooma sinodil, kuna Sergius ei soostunud laibasinodil osalemise eest andestust paluma, mistõttu ta pidi siirduma eksiili.
Kui vastupaavst Christophorus haaras 903 Roomas võimu, tuli Sergius eksiilist tagasi ja tungis Spoleto hertsogi Alberico I abil Rooma.
"Liber Pontificalis" ja Cremona kroonik Liutprand märgivad, et Sergiusel oli mitteametlik suhe Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) tütre Maroziaga ning neil sündis 910. aasta paiku poeg Giovanni (Johannes), kellest sai hiljem paavst Johannes XI ("Liber Pontificalis": Johannes, natione Romanus ex patre Sergio papa). Krahv koos oma abikaasa Teodoraga olid Sergius III ajal mõjukamad isikud Roomas.
Paavstiks saamine
Sergius III valiti paavstiks jaanuaris 904 Stephanus VI toetajate poolt ja pühitseti ametisse 29. jaanuaril. Ta oli Formosuse järel teine varem ekskommunitseeritud isik, kes sai paavstiks.
Sergius III pidas oma ametiaja alguseks detsembrit 897, mistõttu tema arvates pidasid vahepealsel ajal valitsenud paavstid Johannes IX, Benedictus IV, Leo V ja Christophorus seda ametikohta ebaseaduslikult.
Laibasinodi otsuste kehtestamine
Sergius III tühistas 898 toimunud Rooma ja Ravenna sinodite otsused, mis olid kuulutanud kehtetuteks laibasinodi korraldused. Sergius III viis jõusse laibasinodi korraldused, mille alusel tunnistati Formosuse ordinatsioonid ja otsused kehtetuteks. Sergius III kohustas, et Formosuse poolt ordineeritud vaimulikud tuleb uuesti ordineerida.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
Troonipärijat ihaldanud Bütsantsi keiser Leo VI otsustas 9. jaanuaril 906 abielluda neljandat korda, kuid Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos taunis keisri abielu Zōē Karbōnopsinaga ja leidis, et see on kanoonilisele õigusele mittevastav.
Patriarh soovis saada toetust ka Roomast, kuid Sergius III saatis Konstantinoopolisse legaadid, kes andsid õiguse keisrile, kuna tema eelmised abikaasad olid surnud loomulikku surma, mistõttu patriarh tagandati samal aastal ametist ja saadeti eksiili. Catholic Encyclopedia järgi eemaldas patriarh paavsti nime diptühhonist, kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi aga eemaldati hiljem diptühhonist hoopis tema järeltulija Anastasius III nimi.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Sergius III toetas Ravenna peapiiskoppi Johannest, kelle alasid ründas Istria markkrahv.
Teoloogilised otsused
Sergius III teatas gallikaani piiskoppidele saadetud kirjas, et Püha Vaim lähtub Isast ja Pojast.
Munklus
Aquitaine'i hertsog Guillaume I andis 910 rajatud Cluny kloostri Sergius III jurisdiktsiooni alla.
Uued kardinalid
Sergius III ajast on teada 6 uut kardinali. Tema ajal said kardinalideks hilisemad paavstid Anastasius III, Lando ja Johannes X.
Sergius III kultuuriloos
Sergius III taastas laibasinodi ajal maavärinas hävinenud Lateraani basiilika.
Ta oli esimene paavst, keda on kujutatud müntidel.
Surm
Sergius III suri Roomas 14. aprillil 911 ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Ooper
Traditsioonilises ooperis kasutatakse kaht laulmisviisi: retsitatiivi ja aariaid. Retsitatiivi kasutatakse tavaliselt dialoogides ja süžee arendamisel. Aariate laulmise ajal süžee sageli peatub ning lauljad keskenduvad ühele teemale, lauldes täie häälega. Lühemaid vahepalasid retsitatiivide vahel või lõpul nimetatakse arioosodeks. Laulul on alati instrumentaalsaade.
Ajalugu
Ooperi algeid leidus juba vanakreeka tragöödiates, milles muusikal oli oluline osa. Ooperi eeskujudeks võib pidada ka keskaegset liturgilist draamat, müsteeriumi ja 16. sajandi lõpu madrigalikomöödiat.
Ooperi idee sündis 16. sajandi lõpul Firenzes. Esimeseks ooperiks peetakse itaalia helilooja Jacopo Peri ja libretisti Ottavio Rinuccini "Daphnet", mille nad kirjutasid aastatel 1594–1597 ja mis kanti ette 1597. aastal. Esimene säilinud ooper on samade autorite "Eurydike", mis kanti ette 1600. aastal. Ooper sündis muusikalise draamana. Esialgu oli tähtsaim tekst, muusika ainult ilmestas seda. Laul oli retsitatiivne (kõnetaoline), esines ka madrigalilaadseid koore. Pillisaade väikese ansambli poolt oli lihtne ja tagasihoidlik. Oluline oli teksti artikuleerimine.
Esimene suur ooperihelilooja oli Claudio Monteverdi. 17. sajandi ooper oli juba eelkõige muusikateos, milles voolavat meloodiat kaunistasid rohked keerulised käigud (bel canto stiil). 17. ja 18. sajandil tegutses palju ooperiheliloojaid (Alessandro Scarlatti, Jean-Baptiste Lully, Henry Purcell, Georg Friedrich Händel) ja loodi mitut laadi oopereid. Tekkisid toretsev õukonnaooper opera seria ja koomiline rahvaooper opera buffa. Tollane ooper oli enamasti numbriooper. See koosneb iseseisvaist muusikanumbreist: aariatest, ansamblitest, koori- ja orkestriepisoodidest (avamäng, intermezzo jt) ning tantsudest.
1637. aastal rajati Veneetsias esimene ooperiteater.
19. sajandil hakati numbriooperist loobuma, tekkis läbikomponeeritud ooper. Giuseppe Verdi ja Richard Wagneri ooperites areneb sündmustik ja muusika katkematult. Tegelasi võivad iseloomustada juhtmotiivid, orkestri osatähtsus suureneb. Põhiliselt sellisena ongi ooper püsinud tänapäevani, kuigi selles võib leiduda numbriooperi sugemeid.
Giideon
Laagris on 15 hoonet, mis võivad mahutada kuni 400 inimest.
Ajalugu
Eesti Metodisti Kirik sai 1993. ja 1994. aasta suvel laagri Eesti Põlevkivilt rendile.
Eesti Põlevkivi peadirektor Väino Viilup oli nõus laagrit kirikule tasuta kasutada andma, kuid tegi ka ettepaneku laager välja osta. Ameerika Ühendriikide Oklahoma osariigi Tulsa metodisti kirik finantseeris seda ostu. 15. märtsil 1995 kirjutasid superintendent Olav Pärnamets ja Väino Viilup ostulepingule alla. Samal päeval määrati kirikuvalitsuse otsusega laagri direktoriks Artur Põld, kes on sellel ametikohal tänaseni. Praeguseks kuulub kirikule peale hoonete ka maa (24,75 ha).
Laagrit on toetanud ja abistanud ameeriklased. Laagri vahetused on rahvusvahelised: peale Eesti eesti ja vene laste käib laagris lapsi Lätist, Venemaalt, Soomest, Rootsist ja Saksamaalt.
On korraldatud ka misjoniüritusi.
Tahumiskirves
pisi|Tahumiskirves Tahumiskirves on õhukese laia labaga kirves puidu tahumiseks.
Bentaal
pisi|Mikropilt tüüpilistest bentaali organismidest Bentaal (kreeka sõnast benthos 'sügavus') on veekogu (ookeani, mere, järve või jõe) põhi organismide elukeskkonnana. See hõlmab veekogu põhjapinna, põhjasetete ülakihid ja põhjalähedase vee umbes 0,5 m kõrguseni.
Sügavusvööndid
Bentaal jagatakse meredes järgmisteks sügavusvöönditeks:
Järvedes eristatakse kahte sügavusvööndit: litoraali ja profundaali.
Ravimuda
See, mida ravimudaks peetakse, oleneb piirkondlikust kontekstist.
Mis on ravimuda?
Ravimuda tekib pikemaajaliste füüsikaliste, keemiliste ja bioloogiliste protsesside tagajärjel. Eesti rannikulahtedes ja järvedes leidub suures koguses järvemuda (sapropeeli) ja meremuda (peloidi). See on mineraal- ja orgaanilistest ainetest koosnev ühtlane plastiline mass, mis on ladestunud veekogude põhjas ja soodes (turbamuda) või tekkinud vulkaanilise tegevuse tagajärjel (fango). Ravimuda koosseisus on lahustamata (ränidioksiid, alumiinium-, raua-, kaalium-, magneesium- ja kaltsiumoksiidid) ja lahustavad (naatrium-, kaltsium-, kaalium- ja magneesiumsoolad) anorgaanilised ning orgaanilised ained (süsivesikud, rasvad, surnud ja kõdunenud taimede ja loomade jäänused).
Meremuda on valdavalt mineraalainest koosnev meretekkeline setend, mis sisaldab orgaanilist ainet rohkem kui 5% kuivainemassist. Järvemuda on klastilisest, karbonaatsest või orgaanilisest ainest koosnev magevee sete, milles on orgaanilist ainet vähemalt 35% kuivainemassist. Tähtsal kohal on ka osakeste terasuurused: fraktsiooni 0,1–1,0 mm ei tohi järvemudas olla üle 2% ja meremudas üle 3%. Üle 1,0 mm terasuurusega osakeste esinemine ravimudas ei ole lubatud. Mudastruktuuri moodustavad peamiselt kristallskelett, kolloidkompleksid ja vedel mudalahuse faas. Faaside koostis ja vahekord määravad ära ravimuda omadused.
Mere- ja järvemudade tekkeprotsessi mõjutavad ka atmosfääri emissioon, veekogude kaldaerosioon, resuspensioon ning antropogeensed tegurid: õhusaaste ning asulate ja tööstuse reovete sissevool.
== Mudaraviuuringud Eestis == Mudaravi toimed on üldine ehk mittespetsiifiline (termiline, mehaaniline, sorptiivne jm) ja spetsiifiline (keemiliste ainete mõju nahapinnale ja organismi imanduvad bioloogiliselt aktiivsed koostisained).
Bioloogiliselt aktiivsed ained on näiteks humiinained, mille eraldamist alustati Evald Keele uurimistöö (1950–1960) alusel ning millest valmistati Tallinna Keemia- ja Farmaatsiatehases süstelahus humisool.
Ravimuda uurimise ja kasutamise algus Haapsalus:
Professor Ernst Raudami eestvedamisel loodud Haapsalu Vabariiklikus Neuroloogia ja Ortopeedia Haiglas uuriti neurofüsioloogiliselt (elektromüograafia abil) mudaravi toimet poliomüeliidijärgsele lihaste halvatusele (pareesidele). Need uuringud näitasid, et optimaalse ravimõju saamiseks tuleb arvestada uuritava lihase algset funktsionaalset seisundit.
Viimasel ajal rõhutavad erinevad uurijad, et mudaravi temperatuurist olenev termostress kutsub organismis esile palju soodsaid neuroendokriinseid reaktsioone, see toimib põletiku- ja valuvastaselt hüpotalamuse-ajuripatsi-neerupealise süsteemis ning sel on soodne toime oksüdant-antioksüdantsüsteemile ja vere lipiidide sisaldusele. Mudaravi spetsiifilise toime aspektid ning võimalik orgaaniliste ühendite ja mineraalainete imendumine läbi naha vajavad täiendavat uurimist.
Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledži Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskuses on Viive Pille ja Varje-Riin Tuulik välja töötanud mudaravi, soojaravi ja vesiravi kasutusjuhendi. Selle eesmärk on aidata ennetada ülekoormushaiguste kujunemist, samuti anda ülevaade ülekoormussündroomide ravi võimalustest.
Miks muda ravib?
Ühe minuti loengus "Miks muda ravib?" selgitab taastusarst Varje-Riin Tuulik Leisi, kuidas mudaravi toimib ja inimesele mõjub.
Eesti ravimuda varud
alt=|pisi|220x220px|Eesti raviotstarbelise muda aktiivse tarbevaru pindala ja maht Eestis on arvel viis ravimuda leiukohta: Ermistu järv, Haapsalu Tagalaht, Mullutu Suurlaht, Värska laht ja Käina laht (vt joonist).
Aastatel 2006–2018 on Eestis ravimuda kaevandatud veidi üle 7000 t.
Eesti ravimuda süstemaatilisse uurimisse on tekkinud paarikümneaastane vahe, kuigi varem on seda pikalt uuritud.
Ágnes Szávay
Ágnes Szávay [aagneš saavai] (sündinud 29. detsembril 1988) on Austrias elav Ungari tennisist.
Veebruaris 2013 teatas ta, et lõpetab profikarjääri.
Aleksander Jaakson
Aleksander Jaakson VR I/3 (29. jaanuar 1892 Holdre vald – 2. oktoober 1942 Vjatlag, Kirovi oblast ) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1940).
Aleksander Jaakson oli Vabadussõjas 6. jalaväepolgu II pataljoni ülem. Pärast Vabadussõda Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülema abi (1927–1933), Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülem (1933–1936), Eesti Vabariigi haridusminister (1936-1939) ja viimane Sõjavägede Staabi ülem (1939–1940).
Elulugu
Aleksander Jaakson õppis Holdre külakoolis (1902–1906), Helme kihelkonnakoolis (1906–1909) ja Tartu Õpetajate Seminaris (1909–1913). Töötas õpetajana Türi kihelkonnakoolis (1913) ja Uudeküla ministeeriumikoolis (1913–1915).
Esimeses maailmasõjas
Võttis 1915. aasta septembrist osa lahingutest Saksa vägede vastu 304. Novgorod-Severski polgu nooremohvitseri ja rooduülemana ning 1917. aasta veebruarist 748. Vileiski polgu roodu- ja pataljoniülemana.
Ülendati novembris 1916 alamleitnandiks, detsembris 1916 leitnandiks ning jaanuaris 1917 alamkapteniks. Sai 26. märtsil 1916 lahingus haavata. pisi|Kapten Aleksander Jaakson 1920. aastal
Pälvis sõjalise vapruse eest Püha Anna IV klassi ja Püha Stanislavii III klassi ordeni. Detsembris 1917 tuli Eestisse ja määrati Tartu tagavarapataljoni 4. roodu nooremohvitseriks. Vabastati teenistusest märtsis 1918.
Eesti Vabadussõjas
Vabadussõjas osales 1918. aasta 29. novembrist 6. jalaväepolgus, kus oli algul 1. roodu ülem ja alates 18. detsembrist Viljandis formeeritava II pataljoni ülem. Osales lahingutes Punaarmee ja Landeswehr’i vastu. Sai 23. juunil 1919 Lätimaal Stalbe mõisa juures põrutada. Ülendati oktoobris 1919 kapteniks. Teda autasustati Vabadusristi I liigi 3. järguga.
Vabaduse Ristile lisandusid 50 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses, Vabadussõja Mälestusmärk haavatulindiga ning lõunanaabritelt Karutapja orden, Läti Vabadussõja Mälestusmärk ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal.
Autasumaa suurusega 27,58 hektarit eraldati Valgamaa Helme mõisa Bokardi karjamõisa südames koos mõisa peahoonega. Koht sai nimeks Bokardi talu ja kinnistati tema nimele juulis 1931.
Eesti Vabariigis
Augustist 1922 määrati Kindralstaabi Valitsuse käsundusohvitseriks, alates jaanuarist 1923 Kindralstaabi Valitsuse II osakonna (sõjaväeluure) A (info) jaoskonna ülemaks ning veebruaris ülendati majoriks.
Samal 1923. aasta sügisel asus Kõrgemas Sõjakoolis omandama kõrgemat sõjaväelist haridust. Lõpetas 1922. aastal sõjaväekursused, 1925. aastal Kõrgema Sõjakooli. Märtsis 1924 viidi üle teenistusse Kindralstaapi ning oli maist 1925 Vabariigi Ohvitseride Keskkogu juhatuse liige. Veebruaris 1927 ülendati kolonelleitnandiks.
pisi|[[Riigivanem Konstantin Päts ja haridusminister kolonel Aleksander Jaakson 1936. aastal]] Lõpetas 1927. aastal Kõrgema sõjakooli Prantsusmaal ja 1936. aastal eksternina Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Oktoobrist 1927 määrati Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülema abiks õppealal. Täitis korduvalt ka ajutiselt ülema kohuseid ning oli Kõrgema Sõjakooli õppejõud. Veebruaris 1931 ülendati koloneliks. Mais 1933  määrati  Sõjaväe  Ühendatud  Õppeasutuste  ajutiseks  ülemaks ning aprillist 1934 ülemaks.
Oli 11. maist 1936 kuni 12. oktoobrini 1939 Eesti Vabariigi haridusminister Konstantin Pätsi viiendas valitsuses ja Kaarel Eenpalu teises valitsuses. Tema juhtimisel tehti hariduse vallas kardinaalseid ümberkorraldusi, muu hulgas asutati Tallinna Tehnikainstituut ja Eesti Teaduste Akadeemia ning loodi Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooli juurde riigikaitselise õpetuse instituut. Oktoobrist 1939 määrati Sõjavägede Staabi ülemaks. Veebruaris 1940 ülendati kindralmajoriks.
Arreteerimine ja surm
Okupatsioonivõimud vabastasid ta 16. juulil 1940 Sõjavägede Staabi ülema ametist ja sõjaväeteenistusest. Asus Valgamaal pidama Bokardi talu. Nõukogude repressiivorganid arreteerisid ta oma talu põllul 18. oktoobril 1940.