cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl Gottfried Gustav Masing
Õppis Valga kreiskoolis ja aastatel 1805–1808 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1808–1812. Oli koduõpetajaks August Gottlieb Majori juures. Ordineeriti 26. oktoobril 1813 õpetajaks.
Andis koos Räpina Miikaeli koguduse õpetaja Johann Friedrich Helleriga aastal 1835 välja tartukeelse kirikuagenda tõlke pealkirjaga: "Jummala-Orjuse Ramat Evangeliumi päle pohjandetu...". Samuti andis ta õpetaja Johann Friedrich Helleriga koos välja lauluraamatuid. Võttis osa ka Õpetatud Eesti Seltsi tegevusest.
Isiklikku
Tema poeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja, poeg Gustav Alexander Hermann Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie isa oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja Johann Philipp von Roth.
Northumbria Ülikool
Northumbria Ülikool (inglise keeles Northumbria University) on ülikool Inglismaal Newcastle upon Tyne'is.
1894 asutati Rutherfordi tehnikakolledž (Rutherford College of Technology). 1992 sai õppeasutus ülikooli staatuse.
Ülikoolis õpib üle 26 000 üliõpilase (2016).
Erik von Holst
Erik Johannes Peter Ernst von Holst (30. august 1894 Vaivara vald, Virumaa – 31. mai 1962 Eutin, Lääne-Saksamaa ) oli Eesti purjetaja ja jääpurjetaja ning Saksamaa purjetamistegelane.
Hariduse omandas ta Võnnu lähedal Bērzaines asuvas Liivimaa rüütelkonna Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja Tallinna toomkoolis.
Aastast 1932 oli ta Eestimaa Merejahtklubi asekommodoor. 1936. aasta Berliini olümpiamängudel tuli ta purjetajana jollil (O-joll ehk olümpiajoll) 17. kohale.
Leivasupp
Tänapäeval on leivasupp saadaval suuremates kauplustes pooltootena ning on populaarne lasteaialaste ja ka algklasside õpilaste koolitoidu menüüs.
thumb|Leivasupp (Viin)
Eesti köögis
Eesti köögis on leivasuppi peetud lõunamenüü järelroaks ehk magustoiduks.
Leivasupi koostisaineteks on vesi ja leib, vastavalt leivasupi retseptile lisatakse ka rosinaid, mahla ja suhkrut. Leivasuppi serveeritakse (kas soojalt või jahutatult) lisanditega: piima või hapukoore või vahukoorega.
Albi vald
Albi on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis.
710 meetri kõrgusel merepinnast asuva Albi asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Albi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fossato Serralta, Magisano, Pentone, Sellia, Taverna, Zagarise.
Aleksandr Latin
Aleksandr Latin (sündinud 25. oktoobril 1986 Narvas) on eesti triatleet.
Lõpetas 2005 Narva Pähklimäe gümnaasiumi ja 2009 keskkonnatehnoloogia erialal Tallinna Ülikooli.
Olnud 2013–16 Grind Sport OÜ juhatuse liige.
Isiklik õigus
Autori isiklik õigus (ingl personal right) ehk moraalne õigus on osa autoriõigusest. Peale isiklike õiguste kuuluvad autoriõiguse alla ka varalised õigused. Nende õiguste põhimõte on tagada autorile teosega seadusega sätestatud konkreetsed käitumisviisid, mis annavad autorile vabaduse teha mingeid tegevusi, lasta neid teha kellelgi teisel või mingid toimingud oma teosega teistel ära keelata.
Isiklike õiguste kasutamine
Isiklikke ja varalisi õigusi saab autor ellu viia nii iseseisvalt kui ka kollektiivselt, näiteks Eesti Autorite Ühingu kaudu. Isiklikke õigusi ei ole võimalik müüa ega võõrandada. Samuti ei saa neid sundkorras autorilt ära võtta, näiteks natsionaliseerida. Et isiklikke õigusi saaks keegi teine peale autori kasutada, peab ta andma loa ehk litsentsi. Enamasti soovitakse teise autori teosele teha illustratsioone, koostada eessõnasid või luba teost täiendada ja parandada. Autorilt on vaja saada isiklike õiguste teostamiseks luba ka siis, kui varalised õigused on temalt teisele isikule kas lepinguga või seaduse alusel üle läinud. üle läinud.
Isiklike õiguste ajaline kehtivus
Autoriõiguse kaitse tähtaeg sõltub mitmest aspektist: teose loojast, teose liigist ja riigi seadusandlusest. Euroopa Liidu liikmesriikides ja USA-s kehtivad teose autoriõigused peale autori surma veel 70 aastat. Berni konventsiooniga riikides kehtivad esitaja õigused teose esmakordsest esitamisest alates 50 aastat. On ka riike, kus isiklikke õigusi kaitstakse igavesti. Kui aga teosel on mitu autorit, siis kehtivad autoriõigused veel nii kaua, kuni on möödunud määratud arv aastaid viimasena elus olnud kaasautori surmast. Kui teose autor ei ole soovinud oma nime avaldada ehk on soovinud jääda anonüümseks, hakatakse autoriõiguste kehtivust arvestama alates teose avalikustamisest. Ettevõtete või institutsioonide puhul arvestatakse autoriõiguste kaitse kehtivust alates teose avaldamisest.
Isiklike õiguste loend
Autoriõiguse seaduse § 12 lg 1 järgi on teose autoril õigus:
Coulteri mänd
Coulteri mänd (Pinus coulteri) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.
Puu on nimetatud iiri botaaniku ja arsti Thomas Coulteri (1793–1843) järgi, kes oma 1834 lõppenud ekspeditsioonil uuris Mehhikot, sealhulgas tollase Mehhiko põhjaosa, mis tänapäeval USA-le kuulub.
Kirjeldus
pisi|vasakul|Isasõisikud Coulteri mänd on suhteliselt lühiealine okaspuu, puude vanus küündib sageli vaid 100 aastani. Puu kasvab kuni 25 m kõrguseks, tüve läbimõõt on kuni 1,0 m. Võra on püramiidja, sageli ebakorrapärase kujuga. Oksad on rõhtsad või tõusvad. Koor on tumehallikaspruun, sügavate lõhedega, plaatjas, kestendav.
Pungad on munaja kujuga, punakaspruunid, 1,5 (−3) cm pikkused. Võrsed on tihti jämedad, violetjaspruunikad, sageli vahased, vananedes muutuvad hallikaspruuniks. Okkad on kolmekaupa kimbus, 15–30 cm pikkused, sirged või veidi kõverad, terava tipuga, keerdunud, tolmhallikasrohelised ja püsivad võrsetel 3–4 aastat.
Isasõisikud on munaja kuni silinderja kujuga, kuni 25 mm pikkused, õitsemise alguses helepurpurjaspruunid, hiljem oranžikaspruunid. Käbid on massiivsed ja kõige raskemad männiliste sugukonnas, mass võib vahetult enne valmimist küündida kuni 2,3 kg, 20–35 cm pikkused, munajas-silinderja kujuga, vaiguste kattesoomustega. Suhkrumänni käbid võivad olla pikemad, aga nad ei ole nii rasked. Coulteri männikutes töötavatel inimestel soovitatakse kanda kiivrit. Seemned on söödavad, nende kestad on tumepruunid, 15–22 mm pikkused, varustatud kuni 25 mm pikkuse tiivakesega. 1000 seemne mass on 278–400 g.
Levila ja ökoloogia
Metsad on tihti ühevanused, mis viitab esinenud metsapõlengutele. Täiskasvanud puud varju ei talu, nooremad võivad kasvada ka poolvarjus. Coulteri mänd moodustab harva puhaspuistuid ja kasvab enamasti segametsades koos järgmiste puuliikidega:
Kasutamine
pisi|Valgepea-rähnid toituvad Coulteri männikutes. Coulteri männi puit on kerge ja pehme. Seetõttu kasutatakse seda vähesel määral vaid küttepuuna ja ebakvaliteetsete puittoodete valmistamisel. Puid kasvatatakse mõnel määral ilupuuna. Suuri ja raskeid käbisid kollektsioneerivad inimesed, seemned olid toiduks indiaanlastele. Lindudest on seemned oluliseks toiduks isastele valgepea-rähnidele (Picoides albolarvatus), emased toituvad aga vanadel mändidel olevatest kahjurputukatest. Oravaliik Sciurus griseus toitub samuti meelsasti suurtest ja toitvatest seemnetest.
Robert Bárány
Robert Bárány (22. aprill 1876 – 8. aprill 1936) oli austria kõrvakirurg ja füsioloog.
Bárány õppis meditsiini Viini Ülikoolis, mille lõpetas 1900. aastal. I maailmasõja ajal teenis ta Austria maaväes kirurgina ning langes Vene vägede kätte vangi. 1914. aastal, viibides Vene vangilaagris, sai Bárány Nobeli meditsiiniauhinna sisekõrva patoloogia ja füsioloogia uurimise eest. Bárány vabanes vangilaagrist pärast diplomaatilisi läbirääkimisi, millel osalesid Rootsi prints Carl ja Punane Rist.
1917. aastast kuni surmani oli ta Uppsala Ülikooli meditsiiniteaduskonna professor.
Päiviö Tommila
Juhani Päiviö Tommila (4. august 1931 Jyväskylä – 18. november 2022 Kauniainen) oli soome ajaloolane. 1988–1992 oli ta Helsingi ülikooli rektor, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Elulugu
Päiviö Tommila õppis Helsingi ülikoolis ajalugu ja kaitses seal 1964. aastal doktoriväitekirja.
Aastatel 1965−1976 töötas ta ajalooprofessori ja ajaloo osakonna juhatajana Turu ülikoolis, seejärel Helsingi ülikoolis Soome ajaloo professori, ajaloo- ja filoloogiateaduskonna dekaanina ning aastatel 1988−1992 rektorina. 1994. aastast oli ta Helsingi ülikooli emeriitprofessor.
1991. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Päiviö Tommila oli Soome teaduste akadeemia ja Soome teadusliku seltsi liige, Eesti sihtasutuse algataja Soomes ning üks sihtasutuse Tallinna koolituskeskuse (ESKO) rajajatest.
Teadustöö
Tommila käsitles oma teadustöös Soome ajaloo eri aspekte, mis on põhiliselt seotud kultuuri- ja teaduslooga. Ta on enam kui 50 teose autor või peatoimetaja. Tema juhtimisel viidi läbi mitu Soome ajaloo uuringute suurprojekti, mille tulemusena ilmusid ulatuslikud Soome kultuuri (3 köidet: 1979−1982), linna institutsioonide (3 köidet: 1981−1984), ajakirjanduse (10 köidet: 1985−1992), valitsejate (2000) ja teaduse (4 köidet: 2000−2003) ajalugu kajastavad sariväljaanded.
Gavin Williamson
pisi|Gavin Williamson (2017) Gavin Alexander Williamson (sündinud 25. juunil 1976 Scarborough's) on Suurbritannia konservatiivne poliitik, parlamendiliige Sevenoaksi Lõuna-Staffordshire'i valimisringkonnast. Ta oli 2. novembrist 2017 kuni 1. maini 2019 Suurbritannia kaitseminister.
Ta sündis aastal Scarborough's Scarborough' ringkonnas North Yorkshire'i krahvkonnas. Ta lõpetas Bradfordi ülikooli sotsiaalteaduste bakalaureusena.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Hans Zimmer (loomaarst)
Hans Johann Georg Zimmer (30. detsember 1904 Karula mõis, Võrumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti loomaarst.
Tema isa oli mõisavalitseja Heinrich Zimmer.
Ta õppis aastail 1923–1928 (lõpetas) Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, oli Suure-Jaani jaoskonna loomaarst.
Asus 1941 järelümberasujana Saksamaale.
Otepää Linnaraamatukogu
Otepää Linnaraamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu, mis asub Otepääl aadressil Lipuväljak 13.
Ajalugu
1916. aastal on asutatud rahvaraamatukogu selts. 23. jaanuaril 1936. aastal annab „Otepää Teataja“ teada, et Vastse-Otepää Rahvaraamatukogu Selts tähistab oma 20ndat tegevusaastat.
Eesti riigi iseseisvaks saades seati karskusseltsi raamatukogu jälle korda. Raamatuid muretseti juurde, lasti neid köita, korraldati nad ”jaoskondade järele” ja seati sisse kaartidega väljaandmine. Raamatukogu juures oli ka lugemislaud, kus sai eestikeelseid ajalehti ja ajakirju lugeda.
1938. aastal oli Linna avalikus raamatukogus 1150 raamatut.
1944. aasta augustis praktiliselt kogu linn hävis, ka raamatukogu.
Otepää raamatukogu jätkas oma tööd 1944. aasta lõpul. Raamatukogu asus kultuurimajaga ühes hoones, aadressil  Võiduväljak 11 (50 m2). 1949. aastaks oli raamatukogule põrandapinda jäänud vaid 23 m2, raamatuid oli 2 929 ja lugejaid 387.
Aastast 1954 pärineb esimene märge raamatukogu lasteosakonna kohta. Raamatukogu lugejate arv ületas sellel aastal esimest korda tuhande piiri – 1030, raamatuid oli 7010. 1954. aastal laenutajana tööle asunud Helju Kirber oli esimene eriharidusega töötaja.
1. aprillil 1955 sai Otepää Lasteraamatukogu iseseisvaks asutuseks, kellele läks linna-raamatukogust 1974 raamatut. Otepääl oli 1955. aastal 4 raamatukogu: keskkooli, partei-komitee, laste- ja rajooniraamatukogu. Kõik nad asusid ühe maja ühel koridoril. Otepää Rajooniraamatukogul oli kasutada üks tuba eraldi sissekäiguga.
1958. aastal esitati soov saada Tallinna Kultuurharidusala Kooli lõpetanutest raamatukogu juhataja ning nii tuli tööle Aili Über (Miks), hilisem „Valgamaalase“ ja „Otepää Teataja“ ajakirjanik.
1958. aastal tuli kolida sama maja piires ühelt korruselt teisele – raamatukogu sai uue ruumi tolleaegse administratiivhoone saali. Ühes seinas paiknes rajooniraamatukogu, teises lasteraamatukogu, neid kahte eraldas väike vahekäik. 1959. aasta kolimine viis raamatukogu endisesse kohtuhoonesse Pärna tänav 4, kus saadi enda kasutusse 4 tuba ja köök. Toimus täielik üleminek avariiulite süsteemile. Raamatukogu hakkas kandma Otepää Linnaraamatukogu nime.
1960. aastal oli fondis 9647 eksemplari ja lugejaid 747. Raamatukogu sai juurde kaks ruumi (40 m2), millest ühes hakkas paiknema abonement ja teises fond. Samas majas eraldi toas tegutses linna lasteraamatukogu. 1962. aastal valmis süstemaatiline lugejakataloog. Raamatukogus viidi läbi kapitaalremont, ruumid muutusid valgemaks ja hubasemaks.
1975. aastal ühendati Otepää Lasteraamatukogu taas Otepää Linnaraamatukoguga. 1988. aastal asus lasteosakonda tööle Ülle Paul.
1994. aastal läksid raamatukogu ruumid Pärna 4 tagasi endisele omanikule. Otepää linnaraamatukogu kolis oma praegustesse ruumidesse Lipuväljak 13.
2001. aasta aprillis avati raamatukogu juures 4 töökohaga avalik internetipunkt. 2007. aastal sai raamatukogu juurde uue avara lugemissaali. Raamatukogu käsutuses on nüüd 210 m2 pinda. 2008. aastal läks Otepää raamatukogu üle elektroonilisele laenutusele.
Juhatajad
Jaan Jõgi 1946–1948
Hilda Raudsepp 1949
Udo Jäär 1950
Meedi Linnamägi 1951–1952
Madelaine Kikas 1953
Milvi Solodov 1954–1956
Helve Uibo 1957
Aili Über (Miks) 1958– 1963
Tiia Raid 1964–1965
Viivi Tarikas 1966–1972
Meeta Sõna 1981–1998
Kaido Mägi alates 1999
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 30 132
Kasutajad: 1 585
Laenutused: 39 501
Töökohad: 3
Abortiporus
Abortiporus on kandseente perekond.
Timuti tänav (täpsustus)
Timuti tänav on tänava nimi mitmes Eesti linnas:
Sander Rebane
pisi|Sander Rebane Sander Rebane (sündinud 2. septembril 1991 Mõisakülas) on eesti näitleja, saatejuht ja muusik.
Elulugu
Ta lõpetas 2015. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti osakonna näitleja erialal (eriala õppejõud Kalju Komissarov).
Ta oli 2014. aastal üks teatri Must Kast asutajaist, kuid siirdus samal aastal tööle Endla teatrisse.
Aastatel 2017–2018 õppis ta Venemaal Peterburi Riiklikus Kunstiakadeemias lavastamist (eriala õppejõud Lev Erenburg).
Rebane on näidelnud Endla teatri lavastustes, filmides ("Nullpunkt", 2014; "Supilinna salaselts" (2015) ja seriaalides ("Padjaklubi", 2015; "Pank", 2018), kuid ka ürituste konfereerimise ja modereerimisega.
2019. aasta sügishooajal oli ta TV3 paroodiasaate "Su nägu kõlab varsti tuttavalt" saatejuht.
Aastatel 2020–2021 oli ta ETV saate "Noor meister" kaassaatejuht.
Ljudmila Iznar
Ljudmila Nikolajevna Iznar (ka Isnar; 23. juuni 1890 Peterburi – surma aeg ja koht teadmata) oli tennisist.
Tennist hakkas ta mängima Peterburis ja treeninguid jätkas Narva-Jõesuus.
Ta võitis mitu korda Narva-Jõesuu lahtised meistrivõistlused.
Ta oli Eesti esimese, 1909. aastal asutatud Hungerburgi Lawn-Tenniseklubi (Hungerburg oli Narva-Jõesuu saksakeelne nimi) asutajaliige.
Isiklikku
Tema vennad Vadim ja Nikolai olid samuti tennisistid ja Hungerburgi Lawn-Tenniseklubi liikmed.
Bardo (Poola)
Bardo (saksa Wartha) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Ząbkowice Śląskie maakonnas, Bardo valla halduskeskus. Bardo asub Tšehhi piirist umbes 12 km kaugusel.
Linnust ja asulat on esmamainitud 1096. aastal, linnaõigused sai 1300. aasta ja 1334. aasta vahel. 1945. aastal läks linn Saksamaa koosseisust Poolale ja kaotas linnaõigused. 1969. aastal sai Bardo linnaõigused tagasi.
Roger Guillemin
Roger Charles Louis Guillemin (sündinud 11. jaanuaril 1924) on Prantsuse-Ameerika bioloog, kes sai 1977. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna ajus peptiidhormooni tootmist puudutavate avastuste eest.
2023. aasta Brasiilia kolme võimu väljaku ründamine
8. jaanuaril 2023 tungisid Brasiilia Rahvuskongressi hoonesse endise Brasiilia presidendi Jair Bolsonaro toetajad pärast tema kaotust Luiz Inácio Lula da Silvale 2022. aasta Brasiilia üldvalimistel. Föderaalsenati presidendi kohusetäitja Veneziano Vital do Rêgo kinnitas, et meeleavaldajad tungisid Saadikutekoja rohelisse saali ja üritasid tungida Planalto paleesse, kus töötab Brasiilia president.
Meeleavaldajad marssisid armee peakorteri juurest, kus nad olid Brasiilia 2022. aasta valimistulemuste vastaste protestide käigus nädalaid istunud, nõudes sõjaväelt riigipööret. Lula da Silva valitsus üritas neid protestilaagreid välja tõsta, kuid kui see polnud võimalik, käskis ta turvavalvet tugevdada. Ka justiitsminister kordas tol nädalal, et laagrid lammutatakse. Meeleavaldajad tungisid Brasiilia presidendi paleesse ja föderaalse ülemkohtusse. Meeleavaldajad lõhkusid politseipiire ja astusid vastu pulkadega relvastatud politseinikele, kes lasid nende pihta pisargaasi. Kohaliku meedia hinnangul osales juhtunus umbes 3000 inimest.
Kell 18.00 UTC-3 teatas Lula, et on allkirjastanud dekreedi, millega lubab jaanuari lõpuni föderaalset sekkumist Brasiilias.
Enne valimisi ja valimiste jooksul
2022. aasta üldvalimistel, kus presidendikandidaatidena kandideerisid tollane president Jair Bolsonaro ja toonane endine president Luiz Inácio Lula da Silva, järgnesid mitmed Bolsonaro toetajatega seotud juhtumid, sealhulgas poliitiline vägivald, politsei jõhkrus ja tööandjate ahistamine, mida kõike kasutati valijate hirmutamiseks. Pärast seda, kui Lula nendel valimistel võitjaks kuulutati, blokeerisid sajad Bolsonaro fännid teid, asudes laagrisse mõne Brasiilia sõjaväekasarmu juurde, kutsudes üles riigipöördele, et takistada Lulal presidendina ametisse astumast.
2022. aasta Brasiilia presidendivalimised olid pälvinud rahvusvahelist tähelepanu ning teadlaste ja valitsusametnike seas oli üle maailma levinud arusaam riigipöörde ohust. Kardeti, et riik annab teed Ameerika Ühendriikide Kapitooliumi sissetungiga sarnastele tegudele, kui toona püüdis rühm Ühendriikide presidendi Donald Trumpi toetajaid takistada 2020. aasta presidendivalimiste võitja Joe Bideni võidu kinnitamist.
Osa sõjaväereservist soovis enne valimiste teist vooru veokijuhtide streiki, sealhulgas kolonel Marcos Koury. 16. oktoobril 2022 avaldatud video oli üks mitmest Koury katsest õhutada enne valimiste teist vooru veokijuhtide üldstreiki. Idee seisnes selles, et autojuhid peaksid halvama Brasiilia, et avaldada toetust Bolsonarole, kellel oleks aega avaldada ajutine meede, mis käivitaks trükitud hääletamise. Koury videot sulgemiste kohta jagati Telegramis mitmes Bolsonaro grupis ja päevi hiljem hakkasid nende samade rühmituste liikmed pärast valimisi propageerima teetõkkeid. Sulgemise üleskutseid tehti ka TikTokis ja YouTube'is.
Teise vooru valimised võitis Lula üle 60 miljoni (50.90%) häälega. Bolsonaro sai ligi 58 miljonit (49.10%) häält.
Valimiste järel
Rekkameeste protestid vähenesid 3. novembril 2022,  Kuid Jair Bolsonaro toetajad hakkasid koonduma Brasiilia relvajõudude rajatiste lähedusse. Meeleavaldused salvestati sõjaväerajatiste juures São Paulo, Rio de Janeiro, Brasília, Florianópolise, Recife, Salvadori linnades ning teistes Brasiilia linnades ja piirkondades. Mõned Bolsonaro pooldajad kutsusid üles sõjalisele riigipöördele.
Brasiilia kohtud kinnitasid Lula valimisvõidu ametlikult 12. detsembril 2022, kui paremäärmuslikud Bolsonaro pooldajad tungisid Brasílias föderaalpolitsei peakorterisse ja süütasid tänaval sõidukeid pärast seda, kui üks meeleavaldajatest vahistati vägivallale õhutamise eest, et ära hoida Lula ametisse vandumine. Politsei kasutas nende hajutamiseks uimastavaid granaate ja pisargaasi. Politsei hoidis 23. detsembril ära pommiplahvatuse Brasília rahvusvahelise lennujaama lähedal ning kahtlusalune peeti kinni päev hiljem. Tema ütluste kohaselt ajendas teda Bolsonaro, kes kahtles minevikus toimunud valimisprotsessi aususes.
Vaatamata mõningatele julgeolekuprobleemidele toimus Lula kolmas inauguratsioon 1. jaanuaril 2023. Bolsonaro toetajad sooritasid Lula valitsuse alguses veel mitmeid rünnakuid. pisi|Meeleavaldajaid nähti [[Brasiilia Keisririik|Brasiilia Keisririigi lipuga. ]]
Sündmused
7. jaanuari hommikul saabus Brasíliasse üle 100 bussi kõigist Brasiilia piirkondadest, tuues kohale Bolsonaro toetajaid. Nad ühinesid 200 inimesega, kes olid juba armee peakorteri ees laagris, tõstes koguarvu üle 4000 inimese. 8. jaanuari pärastlõunal marssisid meeleavaldajad marssisid armee peakorteri juurest, kus mõned neist olid protestide käigus nädalaid laagris olnud, nõudes sõjaväelt riigipööret. Lula valitsus püüdis neid laagreid välja tõsta, kuid kui see polnud võimalik, käskis ta turvalisust tugevdada. Ka justiitsminister kordas tol nädalal, et laagrid lammutatakse. Meeleavaldajad lõhkusid politseipiire ja astusid vastu keppidega relvastatud politseinikele, kes lasid nende pihta pisargaasi. Seejärel üritasid meeleavaldajad siseneda Palácio do Planaltosse, täitevvõimu ja föderaalse ülemkohtu asukohta. Kaks helikopterit üritasid rahvahulka laiali ajada.
Mõned protestijad ründasid väljaande Folha de São Paulo fotograafi Pedro Ladeirat ja röövisid teda. Sama juhtus ühe väljaande Metrópoles ajakirjanikuga.
Rahutuste ajal oli Lula da Silva São Paulos Araraquaras. Bolsonaro viibis sündmuse ajal Orlandos, Floridas.
Kell 18:00 Brasiilia aja järgi (UTC -03:00) teatas Lula, et on allkirjastanud dekreedi, millega autoriseerib föderaalset sekkumist Brasiilias kuni kuu lõpuni.
Reaktsioonid
Sündmusi on ajakirjanike poolt võrreldud 2021. aasta 6. jaanuari Ameerika Ühendriikide Kapitooliumi ründamisega.
Riigisisesed
President Luiz Inácio Lula da Silva nimetas oma säutsus meeleavaldajaid "fašistideks" ja nimetas nende tegevust "barbaarsuseks". Ta ütles, et "föderaalringkonnas avaliku julgeoleku eest hoolitsevate inimeste poolt oli, ma ütleksin, ebakompetentsus, halb tahe, pahausk".
Saadikutekoja asepresident Luciano Bivar ütles, et sõjaväepolitseid tugevdatakse ning saadetakse Rahvuskongressi ja Planalto paleesse juurde. Senaator Soraya Thronicke liberaalkonservatiivsest erakonnast Brasiilia Liit teatas, et tema nõustajad esitasid taotluse parlamentaarse uurimiskomitee avamiseks, et uurida "demokraatiavastaseid tegusid".
Planeerimis- ja eelarveminister Simone Tebet nõudis Twitteris meeleavaldajatele "eeskujulikke karistusi". Ta lisas, et "Föderaalne põhiseadus toetab meie justiits- ja kaitseministreid kõigi rangete legitiimsete vahendite kasutamisel korra, ühiskonna ja demokraatia kaitsmiseks."
President Bolsonaro toetajad, nagu senaator Carlos Portinho, mõistsid hukka vägivallaaktid. Portinho aga süüdistas agressiivsetes protestides kõrgeima föderaalkohtu kohtuniku Alexandre de Moraesi seaduslikke "supervõimu", nõudes meeleavaldajate "rahustamiseks" supervõimude eemaldamist.
Uus maailm
Ameerika Ühendriikide saatkond Brasiilias nimetas proteste demokraatiavastasteks ja hoiatas oma kodanikke rahutuste piirkonda vältima.
Colombia president Gustavo Petro kutsus üles kiiremas korras Ameerika Riikide Organisatsiooni kogunemist korraldama, et arutada mida tema peab fašistlikuks "riigipöördeks" Brasiilias. Mehhiko välisminister Marcelo Ebrard mõistis rahutused hukka. Tšiili president Gabriel Boric mõistis mässud hukka kui "alatu rünnak" ja teatas oma täielikust toetusest valitsusele. Kuuba president Miguel Díaz-Canel mõistis rahutused hukka ning avaldas Lulale ja tema valitsusele toetust ja solidaarsust. Argentina president Alberto Fernández kirjeldas olukorda kui "riigipöördekatset". Ecuadori välisministeerium mõistis rahutused hukka.
Lihula Püha Neeva Aleksandri kirik
Lihula Püha Neeva Aleksandri kirik on varemetes õigeusu kirik Pärnu maakonnas Lihula asulas. Kirikut kasutas Lihula Püha Neeva Aleksandri kogudus.
Lihula kiriku (vene k. Леальская Александра-Невская церковь) projekteeris Konstantin Nyman. Kirik pühitseti sisse 1889. aastal.
Kirik suleti 1960. aastatel.
Varao keel
Varao keel on Venezuelas Orinoco suudmealal räägitav keel, millel teadaolevalt sugulaskeeli ei ole. Vähemal määral räägitakse seda ka Guyanas, Surinames ning Trinidadis ja Tobagos.
Varao keelt on liigitatud ka makrotšibtša hõimkonda. Varao keeles esineb väga haruldane sõnajärg, OSV, kuigi pole kindel, kas see on põhisõnajärg.
2000. aastal rääkis varao keelt emakeelena umbes 25 000 inimest.
Fonoloogia
Varao keeles on 10 vokaalfoneemi (5 oraalset ja 5 nasaalset) ja 11 konsonantfoneemi.
Fotoklubi
Fotoklubi on fotograafiaga tegelemisele keskendunud klubi.
Trubaduur (ooper)
"Trubaduur" (itaalia keeles Il trovatore) on Giuseppe Verdi ooper (dramma) neljas vaatuses Salvadore Cammarano libretole Leone Emanuele Bardere tehtud täiendustega Antonio García Gutiérreze näidendi "El trovador" (1836) järgi. Esmaettekanne toimus 19. jaanuaril 1853 Rooma Teatro Apollos. Itaalia romantilise ja melodramaatilise ooperi väljapaistvamaid esindajaid.
Peamiste rollide esmaesitajad olid Rosina Penco (Leonora), Emilia Goggi (Azu­cena), Carlo Baucardé (Manrico), Giovanni Guicciardi (di Luna), Arcangelo Balderi (Ferrando), Giuseppe Bassoli (Ruiz), Francesca Quadri (Ines). Dirigent Emilio Angelini.
Väljatulekul sai vaimustatud vastuvõtu osaliseks. Kolme aasta jooksul esitati Euroopa ja Põhja-Ameerika teatrites 229 korda. Nendel aastatel esitati üksnes Napoli tollases kuues oopereid esitanud teatris seda oopust 11 lavastuses. Teos pole seejärel praktiliselt ooperiteatrite püsirepertuaarist välja langenud ning olnud üks kõigi aegade populaarsemaid ja enam esitatud oopereid.
Eestis on "Trubaduuri" lavastatud Estonias (1927, 1940, 1967) ja Vanemuises (1926, 2008). Moskva Novaja Opera esitas 2019 teost Birgitta festivalil Pirita kloostris.
Ajalugu
Komponeeritud kohe pärast "Rigoletto" tohutut edu Veneetsias. Verdi oli sel ajal juba kõikide nimekate Itaalia teatrite poolt nõutud helilooja ning võis endale lubada valikuvabadust, kelle pakkumine vastu võtta. 1852. aasta suvel otsustas ta Rooma Teatro Apollo kasuks, kelle pakutud libreto tundus olevat inspireeriv ning Verdi asus tööle. Kuid juulis 1852 libretist Cammarano suri ning tekst jäi viimistlemata. Seda tegi noor Napoli poeet Leone Emanuele Bardare. Helilooja ja libretist kohtusid Roomas detsembris 1852. Bardare soovitas Leonora rolli tähtsust suurendada. Verdi soostuski tasakaalustama Leonora ja Azucena rolle. Lõppkokkuvõttes jätab libreto tervikuna mõneti soovida, kuid Azucena kuju on väga värvikalt edasi antud ning faabula dramaatiline pinge püsib kuni lõpuni. Verdi asus kohe ooperit lõpetama, ehkki samal ajal oli tal käsil ka "Traviata". "Trubaduur" jõudis publiku ette kaks kuud enne "Traviata" väljatulekut Veneetsia Teatro La Fenices.
Prantsusmaa teatrite jaoks töötas Verdi välja muudetud redaktsiooni "Le trouvère". Selle esmaettekanne oli 12. jaanuaril 1857 Pariisi Opéra Salle Le Peleties. Prantsuskeelse tõlke tegi Émilien Pacini. Peaosi esitasid Marc Bonnehée (di Luna), Louis Guéymard (Manrico), Adelaide Borghi-Mamo (Azucena) ja Pauline Guéymard-Lauters (Leonora). Dirigeeris Narcisse Girardi. Prantslaste variant sisaldas juurde komponeeritud kohustuslikku balletistseeni, mis oli paigutatud kolmandasse vaatusesse kohe pärast sõdurite avakoori. Mustlased lahutasid sõjameeste meelt paarikümne minuti jooksul oma tantsuga. Mõningaid muudatusi oli ka üksikutes muusikalistes numbrites, eriti Azucena partiides ning ooperi finaalis. Maestro oli esietendusel kohal nagu ka imperaator Napoleon III ja tema abikaasa Eugénie. Ooper sai ka prantslastelt vaimustatud vastuvõtu osaliseks. Prantsuskeelset variant väljaspool Prantsusmaad on esitatud harva. Küll on ooperi kaasaegsetesse lavastustesse Itaalias mõnikord sulatatud prantsuse variandi elemente.
Peamised tegelaskujud
Aadlidaam Leonora (sopran), mustlasnaine Azucena (metsosopran), trubaduur ja ohvitser Manrico (tenor), krahv di Luna (bariton), di Luna ohvitser Ferrando (bass), Leonora usaldusisik Ines (sopran), Manrico kaaslane Ruiz (tenor).
Ooperi sisu
Tegevus toimub 1409. aastal Biskaias ja Hispaania Aragoonias. Vaatused (osad) kannavad alapealkirju: I – Duell, II – Mustlanna, III – Mustlanna poeg, IV – Hukkamine.
Vana sõjamees Ferrando jutustab traagilistest sünd­mustest, mis aastaid tagasi vana krahvi kahe pojaga aset leidsid. Ühel hommikul ilmus poiste hälli juurde vana mustlanna, kes needis ära noorema poja. Ta püüti kinni ja põletati tuleriidal. Tema tütar röövis kättemaksuks noorema poja. Tuleriida tuhast leiti hiljem lapse jäänused. Vana krahv ei uskunud, et noorem poeg oleks hukkunud. Laskis surivoodil vanemal pojal, praegusel krahv di Lunal, vanduda, et otsib oma venna üles ja maksab mustlannale kätte.
Leonora on näinud rüütliturniiril saladuslikku trubaduuri, kes pärast võite jäljetult kadus. Leonora armus sellesse noormehesse, millest ta oma sõbrannale Inesile räägib. Leonora on ühel ööl lossiaias saladusliku trubaduuri laulu kuulnud. Selle trubaduuri nimi oli Manrico. Ines hoiatab Leonorat armumast temasse, kuid hoiatused on asjatud. Krahv di Luna armastab juba ammugi ise Leonorat. Krahv näeb naist Manricoga kohtumas, kelles ta tunneb ära oma ammuse vaenlase. Mehed haaravad mõõgad, kuid Manrico halastab krahvile.
Mustlanna Azucena jutustab Manricole oma emast, kelle vana krahv laskis tuleriidal põletada. Azucena tahtnud krahvile kätte maksta ja heitnud tulle krahvi poja, kuid vahetanud selle meeltesegaduses oma poja vastu. Manrico pole Azucena poeg, ehkki naine on pidanud teda oma lapseks.
Di Luna valmistub oma laagris otsustavaks lahinguks, et vallutada Manrico kaitstav Castellori kindlus. Tema laagrisse tuuakse kinniseotud Azucena. Krahvi truu kaaslane vana Ferrando tunneb Azucenas ära mustlanna, kes kunagi vana krahvi poja röövis. Di Luna on kindel, et lõpuks saab ta oma vande täita ja venna eest kätte maksta. Manrico ja Leonora on Castellari kindluses, mille di Luna sõdurid on ümber piiranud. Ruiz teatab, et Azucena on vaenlase käes ja teda ootab tuleriit. Manrico sööstab ema päästma.
Di Luna sõdurid löövad Manrico väesalga puruks ja võtavad ta vangi. Krahv lubab Manricole armu anda, kui Leonora temaga abiellub. Leonora näiliselt nõustub, kuid tühjendab krahvi selja taga mürgisõrmuse. Enne kui mürk hakkab mõjuma, jõuab Leonora teatada Manricole, et ta on vaba. Manrico süüdistab Leonorat tõotuse murdmises. Kui mürk hakkab mõjuma, mõistab Manrico, et naine on end ohverdanud tema eest.
Di Luna näeb, et ta lootused Leonoraga abielluda on luhtunud ja käsib Manrico hukata. Kui Manrico on hukatud, paiskab Azucena di Lunale näkku karmi tõe, et krahv on tapnud oma venna. Azucena on oma ema eest kätte maksnud.
Bunmei-kaika
Bunmei-kaika (jaapani keeles 文明開化 – 'tsivilisatsioon ja valgustus') oli ühiskondliku läänestumise fenomen Jaapanis Meiji ajastul (1868–1912), mis viis laialdastele muutustele ametlikes institutsioonides ja kommetes.
Enamasti kasutatakse mõistet "Meiji ajastu" alguse perioodi kohta, kus oli väga kiire muutus ühiskonnas võrreldes eelneva feodaalse korraga. Õpetlaste nagu Fukuzawa Yukichi juhtimisel arvati, et lääne kultuuri omaksvõtmisel on võimalik üle saada traditsioonilise kultuuri nõrkustest. pisi|Keiser Meiji lahkumas paleest tõllas. Yōshu Chikanobu 1893|440x440px
Jehoova tunnistajad Eestis
Jehoova tunnistajad Eestis on ülevaade Jehoova tunnistajate tegevusest Eestis.
Bunmei-kaika
Taust Meiji ajastu kohta
Vahemikus 1639–1854 oli Jaapan Tokugawa šogunaadi juhtimisel sakoku poliitikaga välismaailmale suletud. Keelustatud oli ristiusklikesse riikidesse minemine, Euroopa riikide nagu Hispaania ja Portugali laevade sisenemine Jaapanisse ja lõpetati suhteid kagu-aasia riikidega.
Jehoova tunnistajad Eestis
Ajalugu
Esimesed Jehoova tunnistajate organisatsioonid tekkisid Eestis 1930. aastatel. Lisaks Tallinnale peeti enne II maailmasõda koosolekuid veel Haapsalus, Tartus, Valgas, Rakveres ja Narvas.
Bunmei-kaika
Taust Meiji ajastu kohta
1854. aastal avas USA mereväe kommodoor Matthew C. Perry Jaapani väliskaubandusele Kanagawa konventsiooni allakirjutamisega. Sellega lõppes sakoku isolatsiooni poliitika ja Jaapani rahvas hakkas kasvama arusaam vajadusest oma riiki kaitsta.
Jehoova tunnistajad Eestis
Ajalugu
15. juunil 1933 registreeriti Vahi-Torni Piibli ja Traktaatide Selts, mille tegevus lõpetati 18. juulil 1935. Seltsi süüdistati poliitilise propaganda levitamises (sh solvangud riigipea, kirikupeade ning Rahvaste Ühenduse aadressil) ja ärevuse tekitamises kuulutustega tulevasest sõjast. Seltsi juhtkonda süüdistati juhtnööride andmises keelatud kirjanduse peitmiseks, samuti selles, et seltsi välisriigi kodanikust töötaja oli solvanud riigipead, kaitseväe ülemjuhatajat ja luterliku kiriku piiskoppi, käskides muu hulgas põletada nende fotosid. Leiti, et selline tegevus on vastuolus rahvuslike ja rahvusvaheliste huvidega ja avaliku korraga ning selts on kaldunud kõrvale oma põhikirjast.
Bunmei-kaika
Taust Meiji ajastu kohta
Samal ajal levis riigis idee šogunaadi kukutamisest. Paljud nõudsid, et šogun Tokugawa Yoshinobu annaks keisrile tagasi kogu võimu riigi juhtimisel. Pärast Taisei Hōkan (大政奉還) kokkuleppe sõlmimist lubas šogunaat anda riigi juhtimise võimu tagasi keisrile. Sellega pandi ametlikult alus uuele keisri valitsusele.
Jehoova tunnistajad Eestis
Ajalugu
Pühapäeviti toimusid raadios Jehoova tunnistajate jutlused eesti, vene, soome ja rootsi keeles. Tallinna Jaani koguduse õpetaja Aleksander Sternfeldt protesteeris selle vastu Riigikogu rahaasjanduse komisjonis, väites, et liikumine on kiriku- ja riigivastane. Teedeministri abi Karl Jürgenson ütles, et ta pole neist jutlustest leidnud muud, kui mõttetust ja absurdsust, kuid ringhääling saab nende eest 800 000 senti aastas. Ka teised komisjoni liikmed leidsid üksmeelselt, et need jutlused on tõesti mõttetud ja rumalad ning ringhäälingul ei sobiks neid edasi anda isegi raha eest.
Jehoova tunnistajad jätkasid tegevust ka Nõukogude okupatsiooni ajal ning pärast seda.
Bunmei-kaika
Ülevaade
Uus Meiji valitsus pidas väga oluliseks tööstuse, majanduse ja sõjaväe arendamist. Suhtumist majanduse arengu suunda kirjeldab hästi valitsuse loosung Fukoku kyōhei (富国強兵 – rikasta riiki, tugevda armeed"). Jaapani riigi ja rahva kaitseks otsustati järgida Euroopa riike arhitektuuris (Giyōfū arhitektuur), moes, toidus ja ka soengutes. Enamus nendest ühiskondlikutest muudatused olid Meiji ajal pigem piiratud linnadesse ja väikese grupi haritlaste sekka.
Pärast Jaapani välismaailmale avamist oli valitsusele väga tähtis, et Jaapani külastavad välismaalased ei saaks moderniseeruvast riigist valesti aru. Et teha riiki rohkem "läänelikuks", keelustati paljusid Jaapani põlisrahvaste traditsioone, mida peeti halvaks ja vanaks. Lisaks budismi keelustamisega Haibutsu kishakul (廃仏毀釈 – "lõpeta budism ja hävita "Shākyamuni") keelustas Hariduse Ministeerium Yamabushi, Šamanismi ja palju teisi tüüpi õnnistamis palve rituaale aastal 1873. Keelustati veel tätoveeringud ja iomante, mis mõjutasid tugevalt Ainude ja Ryuku rahvaste kultuuri.
Jaapani rahva seas levis sellel perioodil uudishimu lääne kultuuri vastu. Samas oli eri staatuses rahva suhtumine muutustesse väga erinev. Vaesemad tavainimesed olid raskelt maksustatud ja korraldasid läänestumise vastaseid ikki (一揆) mässe.
Läänestumine mõjutas väga Jaapani inimeste mõttemaailma. Bunmei-kaika viis klassisüsteemi lõpetamiseni ja arusaamani, et kõik inimesed on võrdsed. Inimesed, keda kutsuti eta 'deks (穢多 – "rüvetamise rohkus" või "mustuse rohkus") ja hinin-iteks (非人). keda enne ei koheldud kui võrdseid inimesi said ka kodanikeks. Kuigi see ei teinud inimesi täiesti võrdseks oli see alus ideele demokraatlikust ühiskonnast.
Arhitektuur ja linnad
Hooneid ehitati lääne arhitektuuri hoonete sarnaselt Giyōfū stiilis. Mis kujutab endast lääne stiilis hoonete välimusega aga Jaapani tehnikaga ehitatud ehitisi. Suur osa hoonetest oli disainitud välismaa arhitektide poolt. Briti arhitekt Josiah Conder disainis Rokumeikani, mis sai hiljem väga oluliseks diplomaatiliseks hooneks. Üle aja suurenes Jaapani arhitektide arv, näiteks Tatsuno Kingo kes disainis palju lääne stiilis hooneid. Tema töödeks oli näiteks Tokyo kesk raudteepeatus.
Jehoova tunnistajad Eestis
Ajalugu
pisi|Jehoova tunnistajate [[kuningriigisaal Harju maakonnas Kosel.]] pisi|Kuningriigisaal [[Põltsamaal (oktoober 2013)]] Seisuga 26. aprill 2017 elab Eestis 4065 Jehoova tunnistajat ja tegutseb 55 kogudust, mida ühendab Eesti Jehoova Tunnistajate Koguduste Liit (EJTKL), kogudusemaju ehk kuningriigisaale on umbes 15.
Bunmei-kaika
Arhitektuur ja linnad
Veel näiteid sellest stiilist on Tsukiji hotell (築地ホテル館, Tsukiji Hoteru-kan) ja Ginza tellislinn
Jehoova tunnistajad Eestis
Vastuolud
Eesti lähiajaloo tuntuim Jehoova tunnistajatega seotud skandaal on seotud 1997. aastal aset leidnud surmajuhtumiga, kus Jehoova tunnistajatest vanemad ei lubanud oma reesuskonfliktiga sündinud lapsele vereülekannet. Selle tulemusena muudeti Eesti seadusi, et arstidel oleks võimalik teha vereülekannet ka ilma vanemate loata.
Bunmei-kaika
Toit
Lihasöömine – enne Meiji ajastut ei olnud Jaapanis mitte mereandide liha söömise kultuuri. Selle põhjuseks oli Budistlik arvamus, et loomade liha oli mittepuhas. Et Suurendada liha söömist Jaapani rahva seas kasutati keisri toitus rikkalikult liha aastast 1871. Sellest räägiti palju ajakirjades ja uudistes, et soosida seda ka tavarahva seas.
Jehoova tunnistajad Eestis
Vastuolud
2020. aastal kajastas ajakirjandus Jehoova tunnistajate sisematerjale, mis sisaldavad reegleid, mis tekitavad eetilisi küsimusi ja võivad viia isegi seaduserikkumiseni. Õige Jehoova tunnistaja ei tähista sünnipäevi ja jõule, keeldub vereülekandest isegi, kui see toob surma, ei käi ajateenistuses, valimas ega tõuse hümni ajal püsti. Väidetavalt on Jehoova tunnistajate doktriinide eesmärk on eraldada neid inimesi ühiskonnast, et ei oleks lähedasi suhteid töökaaslastega, klassikaaslastega, sugulastega.
Bunmei-kaika
Toit
Sellel perioodil algas ka kohvi ja või importimine riiki, aga neid ei saanud väga populaarseks. Esimest korda valmistati ja müüdi Jaapanis õlut Osakas aastal 1972. 1877 müüdi seda esimest korda Tokyosse ja ühel ajahetkel oli riigis peaaegu 100 õlut tootvat firmat. Lisaks hakati jooma piima ja leiutati anpan.
Jehoova tunnistajad Eestis
Vastuolud
Eesti elanike suhtumine Jehoova tunnistajatesse on tolerantne. Erilisi probleeme pole eriti Jehoova tunnistajatest noormeeste soovimatusega osaleda Eesti kaitseväe ajateenistuses. Usulistel või kõlbelistel põhjustel kaitseväeteenistusest keeldunud kutsealune on kohustatud läbima asendusteenistuse.
Bunmei-kaika
Rahandus
Algselt üritas valitsus lahendada raha puudumist eelmise perioodi sularaha ja müntide kasutamisega. Hiljem võeti kasutusele kullastandard ja Sinka Jourei (新貨条例) seadus aastal 1871, mis lasi kulda kasutada ülemaailmse valuutana. Lisaks võeti USA eeskujul vastu Kokuritu Ginkou Jourei (国立銀行条例), et ühendada rahandussüsteemi riigis. Aastaks 1979 oli rajatud 153 riikliku panka üle Jaapani, mis said teatud tingimustel anda välja sularaha.
Kalender
1. jaanuaril 1873 võeti ametlikult kasutusele Gregoriuse kalender. Enne seda kasutati Tenpō kalendrit, mille kohaselt oli viimane päev enne muutmist 2. detsember 1872.
Nudrirahu
Nudrirahu on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tamba küla alal Liivi lahes asuv 790 m² suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 169 meetrit.
Unilased
Unilased (Myoxidae, sünonüümid Gliridae ja Muscardinidae) on sugukond imetajaid näriliste seltsis.
Nudrirahu
Rahu koordinaadid on. Nudrirahu asub 1,2 kilomeetrit Saluputkest edelas ja on liivase pinnamoega. Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Johann IV (Anhalt-Zerbst)
thumb|Vürst Johann, [[Lucas Cranach Vanem, 1532]]
Johann IV (4. september 1504 – 4. veebruar 1551) oli Anhalt-Dessau vürst, aastast 1544 Anhalt-Zerbsti vürst Askania dünastiast.
Johann oli Anhalt-Dessau vürsti Ernst I ja tema naise Margarethe teine, kuid vanim elusolev poeg.
Elu
Pärast isa surma 1516. aastal pärisid Johann ning tema vennad Georg ja Joachim Anhalt-Dessau vürstkonna kaasvalitsejatena, nagu nägi seda ette Askania dünastia perekonnaseadus. Esimesel valitsemisaastal valitses regendina nende ema Margarethe.
Vennad valitsesid vürstkonda üheskoos peaaegu 28 aastat, aastani 1544, mil nad otsustasid valdused jagada. Johann sai Zerbsti, taaselustades seeläbi vana Anhalt-Zerbsti vürstkonna, mis hääbus Anhalt-Dessau ja Anhalt-Kötheni loomisega aastal 1396.
Abielu ja järeltulijad
Johann abiellus 15. veebruaril 1534 Dessaus Brandenburgi kuurvürsti Joachim I tütre ja Pommeri hertsogi Georg I lese Margaretaga.
Johann ja Margareta said kuus last:
Mazerolles (Landes)
Mazerolles [mas'roll] on asula ja vald Prantsusmaal Landesi departemangus.
Linna territoorium asub 34–107 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Frédéric Sausset Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP).
pisi|tühi|Mazerollesi plaan ja teda ümbritsevad vallad
Amaroni
Amaroni on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis.
378 meetri kõrgusel merepinnast asuva Amaroni asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Amaroni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Girifalco, Squillace, Vallefiorita.
Amaroni halduspiirides asub järgmine fraktsioon: San Luca.
Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kirik
Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kirik (ka Vändra Püha Peetri ja Pauli kirik) on õigeusu kirik Pärnu maakonnas Vändra asulas aadressil Vana tänav 92.
Kirikut kasutab Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kogudus.
Kiriku juures tegutseb Vändra õigeusu kirikukoor, mis on osalenud ka rahvusvahelistel koorifestivalidel.
Vladimir (Šlapak)
pisi|
Vladimir (ukraina keeles Володимир Volodõmõr; kodanikunimega Василь Володимирович Шлапак Vassõl Volodõmõrovõtš Šlapak; sündinud 3. augustil 1979 Tšernjahivis Žõtomõri oblastis) on Ukraina Õigeusu Kiriku Žõtomõri ja Polissja ülempiiskop.
Anton Nõmmik
Anton Nõmmik (2. detsember (vkj 20. november) 1882 Kurista vald, Viljandimaa – 20. oktoober 1957 Uppsala) oli eesti mullateadlane, agrokeemik.
Elulugu
1903–1909 omandas Nõmmik Peterburis vabrikutöölisena õhtukursustel keskhariduse ning pedagoogi kutse, töötas aastast 1906 ka kooliõpetajana. 1910–1916 õppis Peterburi Ülikooli põllumajanduse osakonnas, töötades 1914–1915 ühtlasi ülikoolis keemikuna ning 1914 Tuula kubermangus Šatilovi põllumajanduslikus katsejaamas, kus tegi oma esimese uurimistöö "Maaharimisviiside mõjust nitraatide tekkimisele põllumullas". Pärast Peterburi Ülikooli lõpetamist jäeti stipendiaadina agronoomia õppetooli juurde valmistuma professorikutseks. Sai sellena tegutseda lühikest aega, siirdudes 1917 mullauurimise laborisse.
Nõmmik osales 1915 ja 1917 Orenburgi kubermangu mullastiku uurimise ekspeditsioonis, seejärel ka Jamburgis. 1918 naasis Eestisse, kus asus organiseerima Põhja-Eesti põllutöökeskkooli Jänedal, oli 1918–1920 selle juhataja. Juhtis ka Maakorralduse Peavalitsuse planeerimise peakomiteed. 1920 täiendas end TÜ stipendiaadina Halle Ülikoolis. 1920–1944 TÜ mullateaduse ja agrokeemia kabineti juhataja, 1924–1944 samanimelise enda rajatud õppetooli professor, 1921–1925 ka põllumajandusteaduskonna dekaan. 1925–1926 viibis International Education Boardi stipendiaadina USA-s Rutgersi Ülikoolis, kus omandas magistrikraadi. Rajas Raadile mullateaduse agrokultuurkeemia katsejaama, mida juhatas 1921–1944. Oli aastast 1938 Loodusvarade Instituudi liige, osales Eesti Agronoomide Seltsi tegevuses. 1944 põgenes Rootsi, kus töötas aastani 1957 Ultuna Põllumajandusülikooli keemiainstituudis keemikuna.
Teadustöö
Anton Nõmmik uuris 1919–1923 Põllutööministeeriumi tellimusel muldasid ja koostas 1924–1925 esimese Eesti mullastikukaardi, korraldas väetuskatseid ning määras põllukultuuride väetisnormid. Uuris taimede poolt toitainete omastamise dünaamikat, analüüsis laudasõnniku- ja virtsaliikide keemilist koostist, mulla orgaanilise aine lagunemise kiirust ning paljude jõgede vees lahustunud taimetoitainete hulka. Võttis osa põllumajandusterminoloogia koostamisest. Oli 1921–1935 ajakirja Agronoomia toimetajaid. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis asutajaid ning 1945–1949 selle esimene esimees.
Leek ja Sidrun
"Leek ja Sidrun" on 2008. aastal valminud Taani seiklusdraamafilm. Linateos räägib Taani vastupanuliikumisest ja Saksa okupatsioonist Taanis.
Süžee
Filmis kujutatakse Taani elu Saksa okupatsiooni ajal 1943. ja 1944. aastal ning mõningate liialdustega tollast vastupanuliikumist. Peategelasteks on kaks meest Holger Danske vastupanuliikumisest, kes tapavad järjekindlalt Taani juhtivaid natsidest ohvitsere ja taanlastest kollaborante. Filmi on tihedalt põimitud küsimus usaldusest ja keerulistest valikutest.
Maakorraldus
Maakorraldus on maa kui tootmisvahendi otstarbekaks kasutamiseks rakendatav abinõude kogum.
Laiemas mõttes hõlmab maakorraldus ka maakorraldusliku mõõdistamise ning maakatastri.
Eestis juhib ja organiseerib maakorraldust põllumajandusministeerium.
Planeet oma teel
"Planeet oma teel" on Ott Leplandi kolmas singel tema kolmandalt stuudioalbumilt "Öö mu kannul käib". Laulu meloodia on loonud Ott Lepland ja sõnad kirjutanud Aapo Ilves.
HUD
HUD (ingliskeelne lühend sõnadest Head-Up Display või Heads-Up Display) on tehnoloogia, mis võimaldab igasugusel läbipaistval ekraanil kuvada andmeid nii, et vaataja ei pea nende nägemiseks oma peamisest vaatepunktist kõrvale vaatama.
Nimetus "Head-Up Display" tuleneb sellest, et juht või piloot saab kuvatavat informatsiooni näha pead otse hoides, selle asemel, et ta peaks vaatama mujal asuvaid näidikuid.
Kuigi see tehnoloogia töötati kõigepealt välja sõjaväe õhujõudude jaoks, on HUD nüüdseks saadaval ka paljudes tsiviilsõidukites – reisilennukites, autodes ja mujal.
Nestor (Põssõk)
pisi|