cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vanakreeka kirjandus
Atika ajajärk
Draama eripäraks on see, et jutustamine sündmustest asendub nende näitliku esitamisega kuulajale-vaatajale, kus on kaastegevad nii näitlejad kui ka koor. Koorilaulu pidulikest ja ülevatest elementidest kujunes aja jooksul välja tragöödia, naljalugudest aga komöödia. Need kaks ongi atika ajajärgu kirjanduse põhižanrid.
Atika tragöödia tähtsaimad esindajad on Aischylos, Sophokles ja Euripides.
Atika ajajärgu komöödiat nimetatakse vana-atika komöödiaks ja selle tähtsaim esindaja on Aristophanes.
Proosast õitsesid sel perioodil ajalookirjandus (Herodotos, Thukydides, Xenophon) ning retoorika (10 suurt kõnemeest, neist tuntumad on Isokrates, Demosthenes ja Aischines).
Filosoofiline proosa saavutas kõrgpunkti Platoni ja Aristotelese teostes.
Hellenismi ajajärk
Hellenismiajastul toimusid olulised muutused Kreekas Makedoonia Aleksandri vallutuste tõttu ning Kreeka kultuur levis laial maa-alal kuni Indiani. Ateena kui oluline kultuurikeskus taandus, uueks keskuseks sai Aleksandria.
Erilise õitsengu saavutas hellenismiajal luule, millest taandus senine ühiskonnakesksus ja poliitika. Rohkem hakati tundma huvi üksikisiku vastu ning eelistatuks said lühivormid, nagu eleegia, epüllion ja epigramm. Tekkis ka nn uus komöödia, mille tuntuim esindaja on Menandros.
Hellenismiaja tuntumad luuletajad olid Kallimachos, Theokritos ja Apollonios Rhodoselt. Populaarseks said õpetlikke fakte esitavad kataloogilaadsed luuleteosed (nt Aratose "Phainomena" ehk "Taevanähtused").
Ajalookirjanduses olid oluline autor Polybios.
Rooma ajajärk
Rooma ajajärgul tekkis nn kirev kirjandus, mis rahuldas rahva suurenenud lugemishuvi (Lukianos, Athenaios, Ailianos). Populaarsed olid rahvalikud seiklus- ja armastuslood (Chariton, Heliodoros, Achilleus Tatios), tekkis karjaseromaan (Longose "Daphnis ja Chloe").
Ajalookirjanduses olid olulised autorid Josephus Flavius, Diodoros, Dionysios Halikarnassosest, Appianos ja Cassius Dio. Kunsti- ja kultuuriloolise materjaliga tegeles Pausanias, biograafiaid ja eetikaalaseid teoseid kirjutas Plutarchos.
Elektrilaeng
Sõna "elektrilaeng" on füüsikas ja elektrotehnikas kasutusel kolmes tähenduses. Need tähendused on omavahel tihedas seoses. See, millises tähenduses sõna "elektrilaeng" parajasti kasutatakse, oleneb kontekstist.
Elektrilaeng kui osakese või makroskoopilise keha omadus
Elektrilaenguks ehk laenguks nimetatakse elementaarosakese omadust osaleda elektromagnetilises vastastikmõjus, samuti osakese või makroskoopilise keha omadust tekitada elektromagnetvälja ja alluda selle toimele. Seda omadust kirjeldatakse ka elektromagnetiliste jõudude tekitamisena ja nendele allumisena.
Elektrilaeng esineb kahel kujul, mida kokkuleppeliselt nimetatakse positiivseks elektrilaenguks ehk positiivseks laenguks ja negatiivseks elektrilaenguks ehk negatiivseks laenguks.
Elektrilaenguta osakest või keha nimetatakse elektriliselt neutraalseks ehk neutraalseks.
Elektrilaeng kui füüsikaline suurus
Elektrilaeng ehk laeng ehk elektrihulk on füüsikaline suurus, mis iseloomustab elektromagnetilises vastastikmõjus osalemise ja elektromagnetvälja tekitamise ning sellele allumise intensiivsust ja viisi.
Elektrilaengu väärtus on positiivse laengu puhul positiivne arv ja negatiivse laengu puhul negatiivne arv. Neutraalsele osakesele või kehale võidakse omistada elektrilaengu väärtus 0.
Elektrilaeng ehk elektrihulk kui füüsikaline suurus iseloomustab ka näiteks muutuva elektrilaenguga keha elektrilaengu muutu ja mingit pinda läbivate osakeste elektrilaengute summat. Ka sel juhul võib elektrilaengu väärtuseks osutuda 0.
Elektrilaengu tähis on tavaliselt Q või q. Elektrilaengu mõõtühik SI-süsteemis on kulon (tähis: C).
Elektrilaeng kui elektrilaengu kandja
Elektrilaenguks ehk laenguks võidakse nimetada ka positiivse või negatiivse elektrilaengu kandjat.
Elektrilaengu jäävuse seadus
Makroskoopilise keha elektrilaeng võib muutuda. Sel juhul annab ta osa oma laengust üle kehale, millega ta on kokkupuutes. Kehade suletud süsteemi summaarne elektrilaeng (kehade elektrilaengute algebraline summa) ei muutu. Seega saab ühe keha elektrilaeng suletud süsteemis muutuda üksnes nii, et ülejäänud kehade summaarne elektrilaeng muutub samapalju vastupidises suunas. See on elektrilaengu jäävuse seadus.
Tõmbe- ja tõukejõud
Ühenimeliste ehk samamärgiliste laengutega (st kahele positiivse laenguga või kahele negatiivse laenguga) osakesele või kehale) osakestele või kehadele mõjub vastastikune tõukejõud. Erinimeliste ehk vastasmärgiliste laengutega osakestele või kehadele (st ühele positiivse laenguga osakesele või kehale ning ühele negatiivse laenguga osakesele või kehale) mõjub vastastikku tõmbejõud.
Elektrilaengu elementaarkandjad ja elementaarlaeng
Elektrilaengu elementaarkandjad on tänapäeval kindlalt teada olevatel andmetel elementaarosakesed.
Tavalised makroskoopilised kehad koosnevad aatomitest, mille koosseisus on positiivse elektrilaenguga prootonid, elektrilaenguta ("elektriliselt neutraalsed") neutronid ja negatiivse elektrilaenguga elektronid. Prootonid ja neutronid asetsevad aatomituumas, elektronid moodustavad aatomi elektronkatte. Kõigi prootonite elektrilaengud on täpselt võrdsed. Sama kehtib elektronide kohta. Prootoni ja elektroni elektrilaeng on absoluutväärtuselt võrdsed, kuid vastasmärgilised. Nende laengu absoluutväärtust nimetatakse elementaarlaenguks. Seda tähistatakse e ning selle ligikaudne väärtus
Aatomis võrdub prootonite arv tuumas elektronide arvuga elektronkattes, mistõttu aatom on elektriliselt neutraalne (st tema elektrilaeng võrdub nulliga). Kui aatomi elektronkattest väljub üks või mitu elektroni või sinna lisandub üks või mitu elektroni, siis ta muutub vastavalt positiivse või negatiivse elektrilaenguga iooniks.
Elektrilaeng võib ühelt kehale üle minna ainult elementaarlaengute kaupa, sest ülemineva laengu kandjad on elementaarlaenguga või selle vastandväärtusega osakesed. Samuti on keha elektrilaeng alati elementaarlaengu kordne, sest tema elektrilaeng on tema koosseisus olevate elementaarlaenguga või selle vastandväärtusega osakeste elektrilaengute algebraline summa. Tõsi küll, teoreetilises füüsikas eeldatakse, et prootonid ja neutronid (ning üldse nukleonid) koosnevad elementaarlaengu suhtes murrulise elektrilaenguga elementaarosakestest, mida nimetatakse kvarkideks. Nende elektrilaengu absoluutväärtus on e/3 või 2e/3. Kvargid esinevad aga üksnes nukleonide koosseisus nii, et nukleoni summaarne elektrilaeng ei ole elementaarlaengu suhtes murruline. Teisisõnu ei saa kvargid üksi eksisteerida ja moodustada 1-st väiksemat laengut. Seda omadust nimetatakse kvarkvangistuseks. Kvarkide poolt moodustatud elektrilaeng saab olla kollektiivselt vaid 0 või 1 (elementaarlaengu suurune).
Coulombi seadus
Coulombi seaduse järgi mõjub elektrilaenguga liikumatute kehade (või osakeste) vahel jõud, mis on võrdeline elektrilaengute absoluutväärtustega ning pöördvõrdeline nendevahelise kauguse ruuduga.
Mary (Taani kroonprintsess)
thumb|Kroonprintsess Mary [[Kiek in de Kökis 2014. aastal]] Mary Elizabeth, Taani kroonprintsess, Monpezat' krahvinna (sünninimi Mary Elizabeth Donaldson; sündinud 5. veebruaril 1972 Austraalias Tasmaania pealinnas Hobartis) on Taani troonipärija kroonprints Frederiki abikaasa.
Vanemad ja õed-vennad
Mary ema oli Henrietta Donaldson (neiupõlvenimega Horne), kes töötas aastaid Tasmaania ülikoolis. Ta suri 20. novembril 1997 südameoperatsiooni tüsistustesse.
Donaldsonid emigreerusid Šotimaalt Austraaliasse 1963.
Maryl on õed Jane Alison Stephens (sündinud 1965) ja Patricia Anne Bailey (sündinud 1968) ning vend John Stuart Donaldson (sündinud 1970). Kõik nad elavad Austraalias.
Haridus
Mary alustas kooliteed Clear Lake'is Texases, kui tema isa seal töötas. Pärast Austraaliasse naasmist õppis ta Hobartis Sandy Bay põhikoolis ja seejärel Taroona keskkoolis.
Töökohad
Ta töötas Austraalias reklaamiagentuuris DDB Needham, Young & Rubicam. Pärast Austraaliast lahkumist 1997 õpetas Mary Pariisis inglise ärikeelt. Pärast Taani elama asumist töötas ta mõnda aega Kopenhaageni lähistel Navisionis / Microsoft Business Solutionis.
Tutvumine kroonprintsiga ja kihlus
Mary ja Frederik tutvusid 16. septembril 2000 Sydneys suveolümpiamängude ajal. Hiljem olid nad kirjavahetuses ja helistasid teineteisele. Suhet hoidsid nad saladuses. Frederik käis korduvalt salaja Austraalias.
Septembris 2003 andis Frederiki ema kuninganna Margrethe II mitteametliku loa abiellumiseks. 8. oktoobril 2003 andis Frederiki ema kuninganna Margrethe II riiginõukogu istungil oma ametliku nõusoleku abiellumiseks ning samal päeval Mary ja Frederik kihlusid.
Abiellumine
thumb|left|Kuningliku laulatuse puhul Fääri saartel välja antud postmark Enne abiellumist võttis Taani parlament Folketing vastu seaduse, millega Maryle anti Taani kodakondsus ning ta loobus oma varasemast Austraalia ja Suurbritannia topeltkodakondsusest. Samuti vahetas ta presbüterluse luteri usu vastu.
Mary ja Frederik abiellusid 14. mail 2004 Kopenhaageni katedraalis ning pulmapidu peeti Fredensborgi lossis. Mesinädalad veetis paar Aafrikas.
Lapsed
25. aprillil 2005 teatas Taani kuninglik õukond, et kroonprintsess ootab esimest last. Prints Christian sündis 15. oktoobril 2005 Kopenhaageni Ülikooli haiglas. Poiss kaalus sündides 3,5 kilo ning oli 51 cm pikk. Prints ristiti 21. jaanuaril 2006 Christiansborgi lossi kabelis ning ta sai nimeks Christian Valdemar Henri John.
26. oktoobril 2006 teatas õukond, et Mary ootab teist last. 21. aprillil 2007 sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas esimene Taani printsess pärast 1946. aastat – printsess Isabella. Tüdruk kaalus sündides 3 kilo ning oli 50 cm pikk. Printsess ristiti 1. juulil 2007 Fredensborgi lossi kirikus ning ta sai nimeks Isabella Henrietta Ingrid Margrethe.
6. augustil 2010 teatas õukond, et kroonprintsess ootab kaksikuid. Prints Vincent ja printsess Josephine sündisid 8. jaanuaril 2011 Kopenhaageni Ülikooli haiglas. Poiss kaalus sündides 2,67 kg ja oli 47 cm pikk, tüdruk kaalus 2,55 kg ja oli 46 cm pikk. Kaksikud ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ning prints sai nimeks Vincent Frederik Minik Alexander ja printsessi nimeks sai Josephine Sophia Ivalo Mathilda.
Residentsid
Alates abiellumisest elab kroonpaar Fredensborgi lossi maadel asuvas 18. sajandist pärinevas Kantseleimajas (Kancellihuset). 2009. aastal lõppes Amalienborgi kompleksi kuuluva Frederik VIII lossi renoveerimine ning sellest sai tulevase kuningapaari ametlik residents.
Kuninglikud kohustused
Kohe pärast pulmi 2004. aasta suvel läks kroonpaar kuningliku jahi Dannebrogi pardal ringreisile Taani, seejärel külastati koos kuningapaariga Gröönimaad ja Ateena olümpiamänge. 2005. aastal oli Mary koos Frederikiga seotud Hans Christian Anderseni 200. sünniaastapäeva üritustega Londonis, New Yorgis ja Austraalias. Mary on osalenud paljudel rahvusvahelistel üritustel ning koos abikaasaga võttis ta osa suurhertsoginna Marija Fjodorovna ümbermatmisest Taanis. Seoses immigrante puudutavate küsimustega külastas Mary 2006. aastal Vollsmoset ja 2007. aastal Gellerupi. Mary algatusel alustati Taani koolides Austraalias loodud programmi, mille eesmärk on vähendada kooliukiusamist. Lisaks on Mary seotud ka Taani Vähiliidus algatatud kampaaniaga, mille eesmärk on suurendada taanlaste teadlikkust nahavähi vältimise võimaluste kohta. Mary patronaaži alla kuuluvad kultuuriorganisatsioonid, Taani moetööstus, humanitaarabi, teaduse ja uurimistööde toetamine ning ka spordiorganisatsioonid.
Mary on käinud ametlikel visiitidel Austraalias, Gröönimaal, Fääri saartel, Norras, Rootsis, Šveitsis, Venemaal, Tšehhis, Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias, Aafrikas, Lätis, Kreekas, Tais, Saksamaal ja Jaapanis. Lisaks on ta eraviisiliselt külastanud Londonit, Hollandit ja Šotimaad. 2007. aasta septembris asutas Mary avalikust ja erasektorist pärit annetustega omanimelise fondi, et edendada kultuurilist mitmekesisust ja võimaldada puudust kannatavatele peredele ligipääs kultuuriüritustele.
1.–2. aprillini käis Mary visiidil Tallinnas ning tutvus Taani Kuninga aia renoveerimise käigu ja vanalinnaga. Lisaks avas suurtükitornis Kiek in de Kök näituse „Kaasaegne kuninglik kodu“, konverentsi „Kiusamisvaba haridustee“, külastas Suitsupääsupesa lasteaeda ja Kadrioru Saksa Gümnaasiumi ning 2. aprilli õhtul osales kontserdil ja vastuvõtul Mustpeade Majas.
Nimetused ja tiitlid
Mary ametlik tiitel taani keeles on Hendes Kongelige Højhed Kronprinsesse Mary af Danmark, Grevinde af Monpezat.
Vapp
Kuna kroonprintsess kuulub Elevandi ordusse, kujundati talle uus vapp, mis asub Frederiksborgi lossi Kuninglike Ordenite Kabelis.
The Veronicas
The Veronicas on Austraalia electropop 'i ja pop rock 'i bänd.
Bändi moodustasid aastal 2004 Brisbane'is õed Jessica Origliasso ja Lisa Origliasso.
Looberghe
Looberghe (flaami keelest; kaasaegses hollandi kõnepruugis Loberge) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Grande-Synthe'i kantonis.
Bamako
Bamako on Mali pealinn ja suurim linn.
Linn asub Nigeri jõe ääres.
Halduslikult on Bamako 1. järgu haldusüksus (ringkond). See jaguneb kuueks vallaks (commune), mida tähistatakse Rooma numbritega: I vald, II vald, III vald, IV vald, V vald ja VI vald.
1998. aasta rahvaloenduse ajal elas ringkonnas 1 016 296 inimest, 2009. aasta rahvaloenduse ajal 1 809 106.
1908. aastast alates oli Prantsuse Sudaani pealinn. Pärast riigi iseseisvumist Mali pealinn.
Giljotineerimine
pisi|[[Maximilien Robespierre'i ja tema pooldajate hukkamine]] Giljotineerimine ehk giljotiinimine on hukkamine giljotiini abil.
Üks esimesi, kes giljotineeriti, oli Prantsusmaa kuningas Louis XVI.
Delta Amacuro osariik
Delta Amacuro osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela idaosas. Asub Kariibi mere ääres, piirneb kagus Guyanaga.
Enamiku osariigi territooriumist hõlmab soostunud ja vihmaperioodil üleujutatud Orinoco delta.
Osariigis asub Orinoco-Mariusa delta rahvuspark.
Võimlemine 2020. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Sportvõimlemine right|150px|Iluvõimlemine right|150px|Trampoliinvõimlemine Võimlemine 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos toimus 25. juulist kuni 9. augustini. Võisteldi riistvõimlemises, iluvõimlemises ja trampoliinvõimlemises.
Riistvõimlemine on olnud olümpiaprogrammi osa alates esimestest tänapäevastest Ateena mängudest 1896. aastal. Algselt ainult meestele mõeldud alale lisati naistevõistlused Amsterdamist 1928. aastal. Meesvõimlejad võistlevad kuuel medalivõistlusel: vabaharjutuses, toenghooglemises, rõngaharjutus, toenghüpetes, rööbaspuuharjutuses ja kangiharjutuses. Naisvõimlejatel on neli medalivõistlust: toenghüpetes, eri kõrgusega rööbaspuuharjutuses, poomiharjutuses ja vabaharjutuses. Mehed ja naised võistlevad ka individuaalses mitmevõistluses ja võistkondlikus mitmevõistluses.
Iga riist-seade esitab sportlasele ainulaadseid nõudmisi, pannes proovile tema jõu, paindlikkuse, koordinatsiooni, kiiruse ja vastupidavuse. Naiste vabakava teostatakse muusikalise saatega, lisades võistlusele täiendava mõõtme. Kohtunikud hindavad iga sportlast nende teostatud tehnika keerukuse ja esteetika osas, võttes arvesse muid aspekte, nagu tasakaal ja stabiilsus.
Kuni 2004. aasta olümpiamängudeni Ateenas kasutati sportvõimlemises maksimaalset 10-punktilist punktisüsteemi. 1976. aasta olümpiamängudel Montréalis sai Rumeenia esindaja Nadia Comaneci esimeseks võistlejaks, kes eales 10-punktilise tulemuse teenis.
Uus tehnika sportvõimlemises on nimetuse saanud võimleja järgi, kes viis selle esmakordselt läbi rahvusvahelisel võistlusel, mida juhib Fédération Internationale de Gymnastique (FIG). Paljudel Jaapani võimlejatel on nende järgi sel moel nime saanud tehnikad, näiteks Morisue hüpe kangil, kelle nimi on Shinji Morisue, kes võistles Los Angeleses 1984. aasta mängudel.
Jaapan domineeris meeste sportvõimlemist alates 1960. aasta mängudest Roomas kuni 1976. aastani Montréalis. Riik võitis võistkondlikus mitmevõistluses viis korda järjest, samal ajal kui individuaalsel mitmevõistlusel viisid Jaapani sportlased järjestikused kullad Tokyo 1964. aasta mängudelt 1972. aasta mängudeni Münchenis. Seejärel hakkasid võimlemises domineerima Nõukogude Liit ja Ida-Saksamaa. Praegu tegutsevad Jaapanis, Hiinas ja Venemaal tugevad meesvõimlejad ning maailma parimad naised on pärit USA-st, Venemaalt ja Hiinast.
2005. aastal kaotati maksimaalne punktisumma „täiuslik 10” avatud süsteemi kasuks, mis oli loodud sportlaste esinemiste paremaks eristamiseks. Tutvustati kahte tüüpi hindeid: „D” (raskusaste) hinne teostatud tehnikaid ja „E” (täitmise) hinne, mis hindab kunstilist ja tulemuslikkust. Need hinded liidetakse süsteemis, kus praegu pole maksimumi.
Nüüd on punktisüsteem eemaldanud osavusraskuste ülemise piiri, sportlased peavad otsustama, millised kõige julgemad tehnikad oma rutiini lisada – ja kuidas ühendada erineva raskusastmega käigud ühtseks, kaasahaaravaks ja võidukalt sooritatavaks etenduseks.
Võistluste formaat
Riistvõimlemisvõistlus algab kvalifikatsioonivoorudega, et teha kindlaks, kes liigub võistkondade mitmevõistluse, individuaalse mitmevõistluse ja individuaalsetes alade finaalidesse. Punktid, mille iga sportlane on teeninud iga võistluse eest ühe esinemise eest (kaks individuaalses võlvkonnas), otsustavad, kas nad jätkavad.
Võistkondlikul mitmevõistlusel hinnatakse iga võistkonna liiget eraldi (4) ja medalid jagunevad vastavalt koondhindele. Individuaalsel mitmevõistlusel võistleb igal võistlusel üks sportlane (meestel kuus ala, naistel neli), nende koguhinne määrab nende lõppseisu ja medalite saajad. Individuaalsetel võistlustel võistlevad sportlased omavahel parima tulemuse saavutamiseks. Kvalifikatsiooni voorude tulemusi ei võeta arvesse, medalistide määramisel arvestatakse ainult need punktid, mis on saavutatud viimases etapis.
Kvalifikatsioon
2020. aasta mängude iluvõimlemise kvalifikatsiooniprotsess algas 2018. aasta septembris, kui Sofias toimusid iluvõimlemise maailmameistrivõistlused. Kolm riiki, kes lõpetasid MM-i tipus – Bulgaaria, Itaalia ja Venemaa – tagasid osalemise iluvõimlemises võistkondade osas. Sportvõimlejate kvalifikatsioon algas Kataris maailmameistrivõistlustel 2018. aasta oktoobris. Ka siin anti ainult võistkondade kvoodikohad ja võimlejad ei saanud veel individuaalselt kvalifitseeruda. Üksikud võimlejad said kvalifitseeruda olümpiamängudele 2019. aastal toimunud iluvõimlemise maailmameistrivõistlustel. Sellel turniiril jagati ülejäänud kvoodikohad ka võistkondlikus kontekstis. Lisaks maailmameistrivõistlustele on ka mõned mandri meistrivõistlused, millest võib kvalifitseeruda väike arv võimlejaid.
Trampoliinvõimlemises kvalifitseeruti 2019. aasta trampoliini maailmameistrivõistlustel, mis toimusid Tokyos, mandri meistrivõistluste või turniiri kaudu, mis on osa maailmakarika sarjast.
Erich Kaup
Erich Kaup (17. mai 1929 Gattšina rajoon, Leningradi oblast – 28. juuni 2007) oli Eesti ajaloolane.
1957. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta on põhjalikult uurinud muu hulgas Eesti ajalugu perioodil 1939–1945.
Rakendusgeoloogia
Rakendusgeoloogia (inglise applied geology) on geoloogiliste teadmiste rakendamine praktiliste probleemide lahendamiseks.
Rakendusgeoloogia alla kuuluvad näiteks maavarade geoloogia, ehitusgeoloogia ja keskkonnageoloogia.
Kerimine
Kerimine on kerilaudade abil lõnga vihist poolile või kerasse seadmine.
Kindlustus
Kindlustus on majanduses riskide juhtimise vorm, mida kasutatakse ettevaatusabinõuna rahaliste kaotuste riski vastu.
Kindlustus on teenus, mis pakub eraisikutele ja ettevõtetele rahalist kaitset ootamatute sündmuste puhul ehk maandab riske. Kindlustuse pakkumisega tegelevad kindlustusseltsid. Kindlustusselts loob end kindlustanud isikute sissemaksetest fondi, millest hüvitatakse kindlustusvõtjale tekkinud kahjud.
Kindlustuse liigid
Kindlustusseltsid jagatakse kindlustuse objekti järgi elu- ja kahjukindlustusseltsideks. Kindlustustegevuse põhiliigid on: kahjukindlustus, elukindlustus ja edasikindlustus. Ettevõtteid, kes vahendavad kindlustusseltside teenuseid, nimetatakse kindlustusmaakleriteks.
Kindlustuse põhiliigid
Karl Kask
Karl Kask on mitme tuntud Eesti inimese nimi:
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Juriidilise isiku varakindlustus
Mylène Farmer
Mylène Farmer (sündinud 12. septembril 1961 Montréalis) on prantsuse laulja. Enam kui 30 miljoni müüdud plaadiga on ta kõigi aegade üks edukamaid prantsuse lauljaid. Tema käes on Prantsusmaal muusikaedetabeli esikohalugude rekord – 12.
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Elu- ja tervisekindlustus
Mylène Farmer
Elukäik
Mylène Gautier on sündinud Montréali äärelinnas Pierrefondsis. Tema vanemad kolisid Prantsusmaalt Kanadasse 1950. aastate lõpus, kui insenerist isa sai tööd ühel tammil. Tema perekond kolis tagasi Prantsusmaale, kui Mylène oli 8-aastane. Nad asusid elama Pariisi äärelinna Ville-d'Avray'sse. Teismeeas oli tema suureks kireks ratsutamine. 17-aastaselt avastas Farmer oma teise kire – näitlemise. Ta jättis tallid maha ja võttis kolmeaastase kursuse Pariisi draamakoolis Cours Florent. Nime Mylène Gautieri muutmine Mylène Farmeriks oli lugupidamisavaldus iidolile, 1930. aastate Hollywoodi näitleja Frances Farmerile. Mylène hakkas raha teenima modellina ja näitlejana televisioonis. Aastal 1984 kohtas ta noort filmitudengit Laurent Boutonnat'd (kes käis samuti Cours Florentis), kui vastas ajalehekuulutusele, kus otsiti näitlejannat väikesesse filmi, mille kallal Laurent töötas. Farmerist ja Boutonnat'st said sõbrad, kes alustasid loomingulist partnerlussuhet, kirjutades ja produtseerides muusikat. Boutonnat' ambitsioon oli saada filmirežissööriks, mistõttu on ta loomejõud paljude Mylène'i videote taga. Farmeri kuulsus ja edu on paljuski tänu viimistletud ja teatraalsetele videotele, mis on nagu lühifilmid ("Pourvu qu'elles soient douces" kestab 17 minutit, samas "Californiat" juhtis Abel Ferrara ja maksis 700 000 USA dollarit). Mylène'i kontserte võrreldakse tihti Michael Jacksoni ja Madonna omadega. Farmer kogus kuulsust šokeerivate poeetiliste laulusõnade ja konkreetsete muusikavideotega: "Maman a tort" rääkis väikese tüdruku armastusest naissoost haiglaõe vastu. Laulus "Pourvu qu'elles soient douces" on sodoomia vihjeid ja video on tehtud 18. sajandil keretäie andmisest. "Libertine'i" peetakse esimeseks korraks, kui laulja esineb muusikavideos alasti. "Que mon cœur lâche" käsitles armastust ja AIDSi, kusjuures muusikavideos on stseen, kus Jumal ütleb Jeesusele, et enam ta Jeesust Maale ei lase, kuna eelmine kord "oli see katastroof". Farmer on kõige edukam ja provokatiivsem naissoost prantsuse artist. Ta on Prantsusmaal ainuke artist, kelle iga stuudioalbum on olnud ka plaatinaplaat. Väga populaarne on ta veel Belgias, Šveitsis, Venemaal ja mõnes Ida-Euroopa riigis.
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Garantiikindlustus ja finantsriskid:
Cixi
thumb|Cixi
Mylène Farmer
Elukäik
Mylène'i tuntuimad laulud on "Désenchantée", "Pourvu qu'elles soient douces", "Sans contrefaçon", "Libertine", "C'est une belle journée", "Rêver", "Oui mais... non", "XXL", "California" ja "Les mots".
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Vastutuskindlustus
Mylène Farmer
Debüüt (1984–1989)
Boutonnat ja noor laulukirjutaja Jérôme Dahan kirjutasid Mylène'i esimese ülimenuka muusikapala "Maman a tort". See jõudis kohe pärast ilmumist 1984. aasta märtsis Prantsusmaa edetabelite tippu. Muusikavideo maksis 5000 franki, aga mõjutas palju muusikamaailma. Boutonnat esitles Farmerit kui provokatsioonilist Lolita figuuri. Farmeri esimene album "Cendres de lune" läks müüki 1986. aasta jaanuaris ja seda saatis üüratu edu, müües üle 1 miljoni eksemplari. Farmeri romantilised ja sensuaalsed laulusõnad (mida ta ise kirjutab) on paljuski inspireeritud 19. sajandi kirjandusest ja sofistlikust meloodiast (autor Boutonnat). Boutonnat hoolitses Farmeri videote eest, kus kasutas oma erilist stiili. "Libertine'i" videot on näiteks palju seostatud 18. sajandi erootikaga. Farmer, pehmes küünlavalguses, mähituna müstika ja kahemõttelisuse aura surilinasse. (See erootiline olemus on lauljanna kaubamärk kogu tema tulevase karjääri kestel, mõjutades järgmisi videoid: "Tristana" ja "Sans contrefaçon"). 1988. aastal alustasid Boutonnat ja Farmer teist albumit "Ainsi soit je...". Ka selles albumis oli sünge ja erootiline atmosfäär, nagu lauljanna eelmises töös, kui ta esitas laule Mylène'i lemmikautoritelt, sh prantsuse romantiline luuletaja Baudelaire ja Ameerika õuduskirjanik Edgar Allan Poe. Kohe pärast ilmumist kerkis album Prantsuse edetabelite tippu – seda müüdi lausa 1,8 miljonit eksemplari.
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Muud kindlustusliigid
Mylène Farmer
"L'Autre" ja "Désenchantée" (1990–1992)
Aastakümne möödumisel oli Mylène Farmer Prantsusmaa suurim superstaar. Kolmanda albumi "L'Autre..." ja singliga "Désenchantée" sai Mylène'ist popikoon. "Désenchantée" on Prantsuse popmuusika fenomen: seda on nimetatud kõigi aegade tähtsaimaks Prantsusmaal ilmunud lauluks. Laul debüteeris 12. kohal, kuid tõusis peagi esikohale ja läks ajalukku maailma müüduima Prantsuse singlina (nii Prantsusmaal kui ka maailmas) ning jõudis nõnda "Guinnessi rekordite raamatusse". Albumit "L'Autre..." müüdi ainuüksi Prantsusmaal üle 2 miljoni eksemplari ja on müügiedu põhjal aegade kolmas album Prantsusmaal. Albumil oli veel hittlugu "Regrets", milles Mylène Farmer ja Jean-Louis Murat lausid duetti, ning "Je t'aime mélancolie", mille videos Farmer mängib profipoksijat. Lavahirmust ülesaamine oli tema jaoks kerge ning ta andis 52 kontserti Prantsusmaal ja mujal Euroopas. Aasta lõpus anti välja ka kontsertalbum lihtsa pealkirjaga "En concert".
Prantsusmaalt lahkumine
1991. aasta detsembris tungis Mylène'i jälitanud häiritud mees Polydor Recordsi peakorterisse Pariisis ja võttis grupi töötajad pantvangi ning nõudis võimalust rääkida Mylène'iga. Traagiliselt tappis mees ühe töötaja ja seejärel sooritas enesetapu. Selle sündmuse järel vältis Farmer meedia tähelepanu ja lahkus Prantsusmaalt, et elada anonüümselt Californias. Farmer sai peaaegu kuulsaks eraklikkuse ja lindistamiskarjääriga, hoides kõik eraelu aspektid privaatsuses ja piirdudes ühe intervjuuga albumi kohta.
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Edasikindlustuse liigid
Mylène Farmer
"Anamorphosée" (1995–1997)
Californias hakkas Farmer kirjutama neljandat stuudioalbumit "Anamorphosée", mis tähistas Prantsuse popikuninganna muusikastiili täielikku muutumist. Album oli väga ameerikalik, chick-rock-heli, mis võib jagada Mylène'i fännihulga kaheks. Album avaldati lauluga "XXL", keskmiselt tempoka rokkballaadiga koos elektrikitarride ja meeldejääva videoga, mida juhtis Marcus Nispel. Videos oli Mylène rihmaga kinni seotud sõitva rongi ette. Edetabelites jõudis laul kohe esimeseks. Album debüteeris teisel kohal ja seda müüdi kolme esimese kuuga pool miljonit eksemplari. Album müüs hästi "California" ilmumisega, džässilik popballaad basskitarriga ja klassikalise "Rêveriga", mis aitas albumil 1997. aasta jaanuaris, 16 kuud pärast ilmumist, jõuda edetabelis esikohale. 1996. aasta suvel oli Farmeril teine kontserditurnee ("Live à Bercy"), mis sai vaimustavaid arvustusi ja püstitas piletimüügirekordeid peaaegu igas linnas, kus ta esines.
"Mylenium" (1998–2000)
Pärast mõnda eraklikku aastat Farmer naasis. 1999. aasta kevadel lindistas ta viienda stuudioalbumi "Innamoramento". Juhtsingel "L'Âme-stram-gram" oli futuristlik, kiire tempoga elektrooniline laul erootiliste sõnadega, mida saatis Hiina-teemaline video, kus Farmer sooritab enesetapu, et päästa oma kaksikõde. Teise singli "Je te rends ton amour" video põhjustas pühaduseteotusega suure vaidluse ja katoliku kirik mõistis loo hukka. Farmeri helisalvestusfirma lasi kiiresti müüki laulu videosingli, mis on kõige enam müünud sedalaadi video Prantsusmaal. 1999. aasta lõpus oli Farmeril kolmas kontserditurnee "Mylenium tour". See oli kolossaalne ja grandioosne sõu, mis vapustas publikut Pariisist Moskvani ja püstitas mitteingliskeelse turnee vaatajarekodi kogu Euroopas. Turnee vältel avaldas Farmer albumi kolmanda ja neljanda singli "Souviens-toi du jour" ja "Optimistique-moi", kusjuures üllatuslikult kujunesid neist albumi suurimad hittlood. Pärast albumi viimase singli "Innamoramento" ilmumist lindistas Farmer laulu "L'Histoire d'une fée, c'est..." animafilmi "Rugrats in Paris: The Movie" jaoks ning avaldas kolmanda kontserdialbumi, mis filmiti turnee "Mylenium Touri" vältel koos singliga "Dessine-moi un mouton".
Kindlustus
Kindlustuse liigid
Tänapäeval on võimalik arvutada enamiku seltside hinnad reaalajas elektrooniliste kanalite kaudu, kus lepingu sõlmija täidab ise avalduse internetis ja saab valmis kindlustuspoliisi oma arvutisse salvestada ning välja printida.
Mylène Farmer
Alizée (2000–2004)
Aastal 2000 kogusid Farmer ja Boutonnat ideid, et luua laule ja videoid, mis sobiksid nooremale uuele tähele. Ühtlasi otsisid nad uut naisartisti, kes murraks Prantsuse edetabelitesse – nad leidsid Alizée, kes oli kogunud kuulsust võistlejana Prantsuse telesaates "Graines de stars". Farmer ja Boutonnat kirjutasid ja produtseerisid Alizée albumid "Gourmandises" ja "Mes courants électriques". Tema hittlugu "Moi... Lolita" jõudis üle maailma edetabelite tippu ja Alizée oli edukaim Prantsuse laulja tol aastal. 2001. aastal avalikustas IFOP Mylène'i kui aasta enim teeniva Prantsuse meelelahutajana, suuresti tänu tema osale Alizée laulude kirjutamises, lindistamises ja produtseerimises, millega oli teeninud 10,4 miljonit eurot. Farmer ja Boutonnat kaitsesid Alizée imagot hoolikalt – tal oli lubatud anda vaid mõned intervjuud ja needki kuni 20 minutit pikad ning ainult mõned esinemised televisioonis. Aastal 2005 laulis Alizée duette, et lüüa läbi iseseisvalt. Tema neljas album avaldati 2010. aasta märtsis.
Saprolegnia
Vesihallik (Saprolegnia) on heterokontide hõimkonda kuuluvate magevee-eluliste organismide perekond. Traditsiooniliselt on neid peetud seenteks. Tüüpiliselt on nad valged. Enamasti võib neid kohata kasvamas organismide kudedel (nt surnud kalade peal).
Mylène Farmer
"Les mots" (2001–2003)
2001. aasta lõpus tuli müügile Farmeri esimene hitikogumik "Les mots" [le mo:], mille tiitellugu ja juhtsingel oli duett laulja Sealiga. "Les Mots" oli müüduim album aastatel 2001 ja 2002 ning on siiani müüduim (üle 1,5 miljoni eksemplariga) kogumik Prantsusmaal.
"Avant que l'ombre..." (2004–2006)
2004. aasta detsembris teatas Farmer uue albumi "Avant que l'ombre..." ja singli "Fuck them all" ilmumisest kevadel ja 13 kontserdist Palais Omnisports de Paris-Bercy's jaanuaris. Farmer lisas, et erilise lavakujunduse tõttu ei ole võimalik turneed teha kogu riigis. Farmer esines televisioonis ühe korra. Ta kommenteeris, et kõik, mida ta tahtis öelda, ütles ta oma lauludes. Sellegipoolest jõudis album edetabelis esikohale ja seda müüdi peaaegu miljon eksemplari. Tema kontserditurnee algas 13. jaanuaril 2006. Ta andis 13 kontserti, mille viimane kuupäev oli 29. jaanuar. Uus kontserdialbum ja kontserdi DVD "Avant que l'ombre... à Bercy" tuli müügile 2006. aasta detsembris. Juba esimeste kuudega sai albumist müüduim muusikasalvestis Prantsusmaal.
Farmer lindistas Mobyga singli "Slipping Away (Crier la vie)", mis tuli müügile 2006. aasta septembris. See oli tema neljas singel, mis oli edetabelis esikohal.
"Point de Suture" (2007–2010)
Farmeri seitsmendat stuudioalbumit, elektroonilist "Point de Suture'i" oli võimalik digitaalselt alla laadida alates 20. augustist 2008. Poodides oli album saadaval 25. augustist. Albumi juhtsingel "Dégénération" debüteeris 19. juunil. Albumis on teinegi duett Mobyga – "Looking for my name". Ta tahtis ka lindistada duetti David Bowiega, aga see jäi ära Davidi terviseprobleemide tõttu. Juhtsingel "Dégénération" oli Farmeri viies singel, mis oli edetabelis esikohal. Sellele järgnesid singlid "Appelle mon numéro", "Si j'avais au moins...", "C'est dans l'air" ja "Sextonik" – kõik tõusid edetabelis esikohale. See oli esimene kord, kui Farmeri kõik ühe albumi singlid jõudsid edetabelis esikohale. Farmeri välja müüdud kontserditurnee algas 2. mail 2009 Nice'is ja lõppes 19. septembril Brüsselis. Lavakujunduse autor oli arhitekt Mark Fisher. Erinevalt 2006. aasta turneest oli Farmeril seekord transporditav lava. See album võitis ka "Prantsusmaa aasta albumi" tiitli NRJ Music Awardsil.
Tema 2009. aasta turneest valmis kontserdialbum "N°5 on Tour".
"Bleu Noir" (2010–)
27. novembril 2010 avalikustati, et Farmeril ilmub peagi uus singel "Oui mais... non". Esimest korda tegi ta koostööd kellegi teisega peale Laurent Boutonnat'. Farmer palkas RedOne'i, kes on tuntud koostööst Lady Gagaga, et produtseerida ja kirjutada muusika Farmeri uuele singlile. Raadios mängiti laulu esimest korda 29. septembril, kuid laulu oli võimalik digitaalselt alla laadida alates 11. oktoobrist. See sai edetabelis kohe esikohale. 20. oktoobril kinnitati uue albumi pealkirjaks "Bleu Noir" ja album tuli müüki 6. detsembril 2010. Tema järgmine singel "Bleu Noir" jõudis edetabelis samuti esikohale. Seda albumit on müüdud üle 500 000 eksemplari.
Singlid
{|
Kindlustus
Kindlustusmaakler
Ettevõtluses müüvad kindlustustooteid nii kindlustusmaaklerid kui ka -agendid. Kindlustusmaakler müüb kliendile eri ettevõtete kindlustusteenuseid. Kindlustusagendid esindavad konkreetseid kindlustusseltse ja müüvad ühe ettevõtte teenuseid.
Eesti kindlustusmaaklerid
Vt peatükki "Eesti kindlustus"
Eesti kindlustus
Esimene üle-eestiline kindlustusühistu asutati aastal 1831 Tartus (Liivimaa Vastastikune Rahekindlustusselts). 1852 asutati Tallinnas Eestimaa Vastastikune Tulekindlustusselts ja 1862 Tartus Liivimaa Vastastikune Tulekindlustusselts.
19. sajandil tegelesid kindlustusühistud eeskätt tule- ja rahekindlustusega. Kindlustusteenust kasutasid peamiselt mõisad.
Eestlaste enda asutatud (1907 Tartus) esimene üle-eestiline kindlustusühistu oli Eesti Vastastikune Tulekinnituse Selts (hilisem Ühistegelik Kindlustusselts Eesti). 1912 asutati Tallinnas Baltimaade Vastastikune Elukindlustusselts, kuhu kuulusid peamiselt baltisakslased.
Eesti iseseisvusajal, 1923. aastal võttis kindlustusettevõte Polaris üle Liivimaa Vastastikuse Kinnituse Seltsi varad ja kohustused. Eesti Vastastikuse Tulekinnituse Seltsi ja Baltimaade Vastastikuse Elukindlustusseltsi võttis üle Eestimaa Kindlustuse Aktsiaselts. Iseseisvusajal oli elukindlustus tulekindlustuse järel teisel kohal.
1936. aastal vastu võetud kindlustusasutuste seaduse järgi nimetati ülemaalised kindlustusühistud ühistegelikeks kindlustusseltsideks. Kindlustusseltsid lõpetasid tegevuse aastal 1940 pärast Riigivolikogu pankade ja suurtööstuste riigistamise deklaratsiooni.
Kohustuslikud ja sundkindlustused Eestis
Peale eraõiguslike ja ärilistel eesmärkidel toimiva kindlustuse on Eestis ka mitmeid riiklikult korraldatud kindlustusi.
Liikluskindlustus
Eestis on liikluskindlustus kohustuslik vastutuskindlustus. Ühtlasi on liikluskindlustus enamlevinud kindlustusliik Eestis.
Liikluskindlustus on liikluskindlustuse seadusega kehtestatud kohustuslik kindlustusliik kõigile mootorsõidukitele ja nende haagistele, mille tehase poolt lubatud suurim kiirus on üle 15 km/h ja millel peab olema registrimärk.
Loodearmee
Loodearmee (vene keeles Северо-Западная армия (СЗА)) oli Venemaa kodusõjas ja Eesti Vabadussõjas osalenud endise Venemaa keiserliku armee sõjaväelastest ja vabatahtlikest moodustatud väekoondis.
Ateena harta
Ateena harta (inglise keeles Athens Charter) on kolme olulise dokumendi nimi, mis on heaks kiidetud Ateenas. See on 1931. aastal ajalooliste ehitismälestiste arhitektide ja tehnikute esimese rahvusvahelise kongressi heaks kiidetud ürik.
1933. aasta Rahvusvahelise Kaasaegse Arhitektuuri kongressi CIAM-i (Congrès internationaux d'architecture moderne) seisukohti sõnastav harta alapealkirjaga "Funktsionaalne linn".
Loodearmee
Loodearmee osales juunist 1919 kuni jaanuarini 1920 Ida-Eestis Narvas ja Loode-Venemaal Gattšina piirkonnas Loode-Venemaa valitsuse ja valgekaartlaste Nõukogude võimu vastase relvaüksusena Eesti Vabadussõjas ja Venemaa kodusõjas ning moodustati endise looderinde väeosadest (Põhjakorpus) Nikolai Judenitši juhtimisel, kuhu kuulus ligi 56 000 inimest (~17 000 tääki ja mõõka). pisi|Nikolai Judenitš Poliitilist ja tsiviiljuhtimist teostas 11. augustil 1919 Tallinnas moodustatud ja Venemaa ülemvalitseja ja vägede ülemjuhataja Aleksandr Koltšaki üldjuhtimisele alluv Loode-Venemaa valitsus, mille pea-, välis- ja rahandusminister oli Stepan Lianozov (Лианозов Степан Георгиевич), sõjaminister Nikolai Judenitš, merejõudude minister kontradmiral Vladimir Pilkin.
Loodearmee moodustamine
19. juunil 1919 teatas J. Laidoner A. Rodzjankole, et loobub Põhjakorpuse ülemjuhataja kohast, põhjenduseks tuues, et algselt Eesti territooriumil moodustatud ja Eesti vägede ülemjuhatusele läbi Heinrich Carl Timoleon von Neffi allunud väekoondis on täielikult Venemaa territooriumile asunud ning soovitas venelastel Eesti valitsusega uus leping sõlmida. Samal päeval nimetas Rodzjanko korpuse ümber põhjaarmeeks. 1. juulil nimetati armee Briti missiooni ettepanekul ümber loodearmeeks, kuna Põhja-Venemaal tegutses juba Põhjaarmee-nimeline väeüksus. Pärast Eesti ülemjuhatuse alt lahkumist läks armee vormiliselt Judenitši alluvusse, kes oli 10. juunil admiral Koltšaki poolt nimetatud nn looderinde juhatajaks, Rodzjanko otseseks ülemuseks. Eesti ülemjuhatusele andis Judenitš oma rindejuhatajaks määramise käsust teada 23. juunil 1919.
Kevadpealetung 1919. aastal
13. mail 1919 alustas loodearmee pealetungi Petrogradi ja Novgorodi suunal, omades 5500 sõdurit Punaarmee 20 000 vastu, kuid murdsid läbi rindest Narva juures ning liikudes kaarega mööda Jamburgist edasi sundisid Punaarmee taganema.
15. mail hõivasid polkovnik Stanisław Bułak-Bałachowiczi ratsaväeosad Gdovi linna, 17. mail Jamburgi linna, lõunas aga jõudsid 29. mail Pihkvasse, mille olid 26. mail hõivanud Eesti väed. Juuni alguses jõudsid loodearmee väeosad Luuga ja Gattšina lähedale. Punaarmee tugevdas reservidega oma kaitset kuni 60 000 sõdurini ning pealetung peatati ja vasturünnakud vallutas Punaarmee 28. augustil uuesti Pihkva.
Sügispealetung 1919. aastal
12. oktoobril 1919 alustas loodearmee pealetungi Petrogradile omades 20 000 sõdurit ja ohvitseri Punaarmee 40 000 vastu ning murdsid uuesti läbi rindest Jamburgi juures ning vallutasid 16. oktoobril Luuga ja Gattšina, 20. oktoobril Tsarskoje Selo ning jõudsid Peterburi eeslinna. 20.–24. oktoobril oli Peterburis võimuvaakum, kuni linna saabus Lev Trotski ning toodi linna Arhangelski rindelt täiendavaid sõjaväeosi. Linnas hakkas tegutsema Tšekaa, hukati valgete vägesid ootavaid isikuid, kelle nimekirjad hoiatuseks kleebiti avalikesse kohtadesse.
Sisemiste vastuolude tõttu jäi loodearmee kasutuses olevatest vägedest edasiseks edasitungimiseks väheseks ning pärast 10 päevaseid lahinguid vallutatud positsioonidel uuesti tugevdatud Punaarmee vastu (kuhu koondati jällegi ligikaudu 60 000 sõdurit) taandus loodearmee Eestisse, kus jätkas kohaliku tähtsusega lahinguid Jamburgi ja Gdovi piirkonnas.
5. detsembril Tartus alanud rahuläbirääkimiste ajal alustas Nõukogude Venemaa Punaarmee (Tuulast pärit – 500. laskurpolk), soodsate tingimuste väljapressimiseks pealetungi. Novembris ja detsembris 1919 toimusid Narva rindel Vabadussõja ägedaimad lahingud, mida tõrjusid Eesti 1. Diviisi ja Llodearmee väeosad.
Samaaegselt rindelahingutega Petrogradi vallutamiseks toimusid ka ettevalmistused nõukogude võimu kukutamiseks linnas asuvate ning bolševikevastaste jõudude poolt, kuhu kuulusid ka eelnevalt Peterburi kaitsnud 7. armee staabiülem J. Lindekvist, Balti mere laevastiku operatiivjaoskonna ülem Mediokritski. Vandenõu aga oli tšekaa poolt avastatud ning isikud vahistatud, millest teavitati ka 23. novembril bolševike ajakirjanduses. Vandenõulased endise kadett A. Bõkovi juhtimisel olid ka moodustanud varikabineti, kuhu kuulus nii Keisririigi, Aleksandr Kerenski Ajutise Valitsuse ametnikud. , Krasnaja Gorka operatsioon
Põhjakorpus
Alates 19. juunist 1919 Põhjaarmee
Kindlustus
Liikluskindlustus
Liikluskindlustuse leping on tähtajatu. Lepingu sõlmivad omavahel kindlustusandja ja kindlustusvõtja liikluskindlustuse poliisi ostmisel. Liikluskindlustuse poliis on aga tähtajaline. Tähtaja saabumisel kohustusliku liikluskindlustuse leping küll ei lõpe, kuid isikul puudub kuni uue kindlustuspoliisi saamiseni õigus kasutada sõidukit teeliikluses.
Riikidesse, kus kehtib kohustuslik liikluskindlustuse seadus, on võimalik siseneda, ostes riigi piirikindlustuspoliisi. Kuna liikluskindlustuse omanikule on roheline kaart tasuta, siis on mõttekas küsida liikluskindlustuse sõlmimisel ka rohelist kaarti. Rohelise kaardi maades eraldi liikluskindlustust pole vaja. Roheline kaart on tavaline vastutus-, mitte varakindlustusleping. Sõlmides rohelise kaardi, kindlustab sõiduki omanik oma vastutuse, mitte sõiduki. See tähendab, et liiklusõnnetuse korral ei pea vastutava sõiduki omanik ise tasuma kannatanule kahju, vaid seda teeb tema eest kindlustusselts. Alates 1. maist 2004. a pole Eesti roheline kaart mõnes riigis kohustuslik, vaid soovitatav.
Eestis on liikluskindlustuse tagamiseks loodud Eesti Liikluskindlustuse Fond, mis on mittetulundusühing ja mille liikmeteks on liikluskindlustuse kindlustusandjatena tegutsevad ettevõtted. Eesti Liikluskindlustuse Fond:
Eesti Liikluskindlustuse Fond on liikluskindlustuse seaduse mõistes garantiifond.
Ravikindlustus
2001. aastal võeti riigikogus vastu tervishoiuteenuste korraldamise seadus, mis muutis Eesti ravikindlustussüsteemi. Riikliku ravikindlustussüsteemiga tagab riik inimese tervise säilitamise kulud, haigusest või vigastusest johtuva ajutise töövõimetuse kulude ja ravikulude tasumise ning rasedus- ja sünnitushüvitise maksmise. Kohustuslik ravikindlustus tagatakse kõikidele isikutele, kes on maksnud ise või kelle eest on makstud ravikindlustusmaksu. Riikliku ravikindlustuse eelarvest kaetakse kindlustatute ja nende ülalpidamisel olevate perekonnaliikmete ravikindlustuskulud. Eratervishoiuasutused ja eraarstid võivad lepingu alusel täita ka riigi ja omavalitsusüksuste antud ülesandeid. Igal Eesti vabariigi territooriumil viibival inimesel on õigus vältimatule arstiabile. Arstiabi on vältimatu olukorras, kus selle edasilükkamine ohustab otseselt inimese elu või tervist. Igal inimesel on õigus saada arstilt ülevaadet oma tervislikust seisundist.
Pensionikindlustus
Pensionikindlustus on kindlustus, mille korral kogutakse raha pensionieaks ja mille väljamakseid tehakse kokkulepitud ea saabumisel või kindlustatud isiku invaliidistumisel. Alates 1.aprillist 2000 toimub arvutatakse pensionit riikliku pensionikindlustuse seaduse alusel. Seadusega sätestatakse, kellel on õigus riiklikule pensionile, missugustest osadest pension koosneb, mida need osad endast kujutavad ja kes määrab nende suuruse. Riiklik pension on solidaarsuspõhimõttele tuginev igakuine rahaline sotsiaalkindlustushüvitis vanaduse, töövõimetuse või toitjakaotuse korral ning seda makstakse riigieelarves riikliku pensionikindlustuse kuludeks määratud rahalistest vahenditest.
Töötuskindlustus
Töötuskindlustus on Eestis sundkindlustus, mis kindlustab töötajale hüvitise juhul, kui ta jääb töötuks, koondatakse kollektiivselt või tööandja muutub maksujõuetuks. Hüvitisi rahastatakse töötuskindlustusmaksetena laekunud rahast. 2011. aastal on kindlustatu töötuskindlustusmakse määr 2,8% ja tööandja töötuskindlustusmakse määr 1,4%.
Loodearmee
Loodearmee likvideerimine ja põgenike saatus
1920. aastal Tartu rahu tulemusel sõlmitud rahulepinguga Eesti ja Venemaa vahel kohustus Eesti artikli VII kohaselt: igasuguste vägede viibimise oma pinnal ära keelama, peale Valitsuse omade ja nende sõprusriikide vägede, kellega ühel lepinguosalisel sõjaline konventsioon tehtud, kes aga teise lepinguosalisega tegelikult sõjajalal ei seisa; samuti oma territooriumi piirides ära keelama meeskonna kogumise ning mobiliseerimise seesuguste riikide, kui ka organisatsioonide ja rühmade väeridadesse, kes oma eesmärgiks seavad sõjariistus võitlust teise lepinguosalisega ning neilt lepinguosaliste riikide territooriumidel viibivatelt maaväe osadelt ning mereväe jõududelt, kes kuni esimese oktoobrini ükstuhat üheksasada üheksateist nende riikide Valitsusele ei allunud, sõjariistad ära võtma.
3. veebruaril 1920 otsustas Vabariigi Valitsus loodearmee likvideerimise Vabariigi võimude valve alla võtta.
Pärast Eesti Vabadussõja lõppu ning Tartu rahu sõlmimist Eesti Vabariigi ja Nõukogude Venemaa vahel väeosad interneeriti ning hiljem saadeti laiali. Oma osa Petrogradi pealetungi nurjumisel koostöös Eesti vägedega oli ka loodearmee poliitikas, kes ei tunnustanud Eesti iseseisvust, vaid kavatsesid taastada Vene riigi Venemaa Keisririigi piirides. Osa loodearmee sõjaväelasi (14 000) haigestus tüüfusse ning suremus ilma arstiabita ajutistes elamispaikades oli suur. USA Punase Risti esindajad väljendasid muret, et tüüfuseepideemia võib laieneda kogu Ida-Euroopasse. Otsustavate abinõudega Eesti sõjaväe tervishoiuvalitsuse poolt õnnestus seda vältida.
1919. aasta novembrist, mil haigus hakkas Eestis võtma epideemia mõõtmeid, kuni 1920. aastani, mil nakkuse levikule suudeti piir panna, suri eri hinnangutel 8000–14000 loodearmeelast ja nendega kokku puutunud tsiviilisikut. Tallinna jõudnud loodearmeelased paigutati Kopli kasarmutesse. Surnud loodearmee sõjaväelaste matmiseks eraldati maatükk Kopli kalmistu lõuna poolsel küljel, praeguse Kopli kalmistupargi ja Pelguranna tänava vahel. Hinnanguliselt maeti sinna umbes 700 inimest. 1936. aastal rajati kalmistule arhitekt Aleksandr Vladovski projekti järgi püha Jüri kabel. Virumaal Alutagusel paiknesid Vene sõjaväe haigemajad Mäetagusel (nr 7, kuni 200 kohta), Illukal (nr 8, kuni 200 kohta), Kuremäel (nr 9, kuni 350 kohta), Iisakus (nr 10, kuni 350 kohta) ja Kauksis (nr 11, kuni 200 kohta).
Hannes Walter
pisi|[[Kärt Jänes-Kapp|Kärt Jänes, Mart Laar ja Hannes Walter Horisondi ENE-teemalises vestlusringis aastal 1989.]] Hannes Walter (ka Valter; 3. detsember 1952 Tallinn – 26. november 2004) oli eesti sõjaajaloolane.