cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madagaskari ajalugu
Tsiranana režiim
Aastal 1971 leidsid aset talupoegade rahutused. Aastal 1972 surus ta metsikult maha rahutused riigi lõunaosas. Lahvatas protestiliikumine Tsiranana poliitika vastu ja Tsiranana oli sunnitud tagasi astuma.
Sõjaväeline diktatuur
Tsiranana saatis valitsuse laiali ning andis võimu üle kindral Gabriel Ramanantsoale ja tema ajutisele valitsusele. Need muutsid välispoliitikat, vähendades sidemeid Prantsusmaaga ja sõlmides tihedamad suhted Nõukogude Liiduga.
Aastal 1975 püüti Richard Ratsimandrava ning pärast tema surma Gilles Andriamahazo võimu all demokraatia juurde naasta.
Ratsiraka režiim
pisi|Didier Ratsiraka (keskel) Juunis 1975 tuli riigipöördega võimule endine välisminister admiral Didier Ratsiraka. Ta valiti seitsmeks aastaks presidendiks. Riik nimetati ümber Madagaskari Demokraatlikuks Vabariigiks.
Ta propageeris sotsialismi, natsionaliseeris suure osa majandusest ja katkestas kõik sidemed Prantsusmaaga. See poliitika kiirendas Madagaskari majanduse allakäiku, sest Prantsuse sisserändajate lahkumisega pärast Madagaskari iseseisvumist oli tekkinud oskuste ja tehnika nappus.
Aastal 1977 lubati ainsa parteina valimistele Ratsiraka partei Malagassi Revolutsiooni Avangard (Avantgarde de la Révolution Malgache, AREMA) ning Ratsiraka ametiaega pikendati. Sotsialistlikust ebamajanduslikkusest tingitud katastroofilise majandusolukorra ning 1981.–1982. aasta võlakriisi tõttu lähenes Madagaskar uuesti Läänele ning asendas 1986 prokommunistliku poliitika prokapitalistlikuga. Rahvusvahelise Valuutafondi soovitud meetmed tõid kaasa majanduse mõningase paranemise, kuid varsti algas jälle halvenemine.
Märtsis 1989 võitis Ratsiraka valimised kahtlastel asjaoludel, mis põhjustas rahutusi. Need kasvasid, kui 1991 tapsid presidendi Põhja-Koreas välja õpetatud ihukaitsjad uue luksusliku, Põhja-Korea abiga ehitatud presidendipalee ees rahumeelseid meeleavaldajaid.
Lõpuks sundis Madagaskari opositsioon ja rahvusvaheline avalikkus Ratsirakat oma positsiooni ka ideoloogiliselt revideerima, nii et 1992 võeti rahvahääletusel vastu uus põhiseadus, mis piiras presidendi võimu.
Albert Zafy valitsus
Aastal 1993 võitis esimestel mitmeparteilistel valimistel Ratsirakat Albert Zafy. Zafyl ebaõnnestus lõhestunud riigi ühendamine ja bürokraatlikust korrumpeerunud valitsemisest ülesaamine ning 1996 esitati Zafyle süüdistus volitustest üleastumises ning ta tagandati.
Ratsiraka režiimi jätk
Aastal 1997 valiti alla 50-protsendise osalusega (registreeritud valijaid oli 6,5 miljonit) valimistel napi enamusega üllataval kombel tagasi Didier Ratsiraka, kes oli partei Ühendus Madagaskari Taassünni Eest esimees (Association pour la Renaissance de Madagascar, AREMA; praegu Avant-garde pour la rénovation de Madagascar). Konstitutsioonikohus vannutas ta presidendiks pärast mõningat viivitust. Varsti pärast ametissevannutamist surus ta 1998. aasta keskel läbi konstitutsioonimuudatuse, mis andis talle rohkem võimu. Aprillis 2001 valiti esimest korda parlamendi ülemkoda Senat.
Ratsiraka jätkas kurssi kapitalismile. Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga mõjul jätkus privatiseerimine. See tõi kaasa suurema majanduskasvu ja kõrgema inflatsiooni.
Märtsis 2000 tabas Madagaskarit ja Mosambiiki kaks tsüklonit, mille tagajärjel jäi tuhandeid inimesi peavarjuta.
Ratsiraka-vastane opositsioon tugevnes jälle. 2000. aasta provintsivalimisi kutsusid opositsioonierakonnad üles boikoteerima, viidates sellele, et valijad ei ole reformidest piisavalt informeeritud. Osales 30% valimisõiguslikest ning AREMO võitis peaaegu kõikjal peale Antananarivo.
Aastal 2001 vangistati presidendi solvamise ja tšekipettuse eest parlamendiliige Jean-Eugene Voninahitsy. Seepeale moodustati opositsiooniline parlamendirühm Kriisiüksus Demokraatia Kaitseks.
Mais 2001 alustas 29-aastase vaheaja järel Senat.
pisi|Marc Ravalomanana 2001. aasta presidendivalimised tekitasid palju vaidlusi. Opositsiooni kandidaat, Antananarivo linnapea Marc Ravalomanana väitis, et on esimeses voorus (16. detsembril 2001) 52 protsendiga häältest võitnud, mida aga võimud eitasid: ametlike tulemuste järgi ei saanud Ravalomanana absoluutset enamust, vaid 46% häältest. Ravalomanana keeldus teisest hääletusvoorust. 2002. aasta alguses leidsid kahe leeri esindajate vahel aset ägedad tänavakokkupõrked, nii et olukord lähenes kodusõjale. Hukkus 30...40 inimest. Ravalomana üleskutsel leidsid aset üldstreigid. Ravalomanana suutis valimispettust tõendada. Veebruaris kuulutas Ravanamolana end presidendiks ja seadis end Antananarivos sisse, Ratsiraka oma vägedega taganes aga Tamatavesse. Kummagi pooldajate vahel toimus vägivaldseid kokkupõrkeid. Pärast häälte korduslugemist aprillis 2002 kuulutas Kõrgeim Konstitutsioonikohus 28. aprillil Ravalomanana võitjaks: ametlike tulemuste järgi sai Ravalomanana 51,3% häältest ja Ratsiraka 35%. Ratsiraka kuulutas, et ignoreerib seda otsust, kuid juunis 2002 tunnustas USA Ravalomananat Madagaskari seadusliku riigipeana. Ratsiraka põgenes Pariisi ja palus juulis 2002 Prantsusmaal poliitilist varjupaika, kuigi talle ustavad väeüksused tegutsevad ikka veel sissidena, takistades pealinna varustamist.
Ravalomana valitsus
Parlamendivalimistel detsembris 2002 saavutas Ravalomanana partei Ma Armastan Madagaskarit ülekaaluka võidu. Ta tõotas kasutada oma mandaati, et tihedas koostöös Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapangaga reforme läbi viia ja korruptsiooni vastu võidelda, muu hulgas politseinike palka tõstes. Olukord on vahepeal stabiliseerunud, kuid elanikkonna rahulolematus ja vaesus on endiselt suur.
Veebruaris 2003 süüdistati endist relvajõudude ülemjuhatajat katses president Ravalomananat kukutada. Augustis 2003 mõisteti Didier Ratsiraka avalike fondide raiskamise eest tagaselja 10 aastaks vangi. Detsembris 2003 mõisteti endine parlamendiliige Tantely Andrianarivo ametikoha kuritarvitamise eest 12 aastaks vangi. Detsembris 2004 tabas 2004. aasta India ookeani maavärinast põhjustatud tsunami Madagaskari idarannikut, kahjustades taristut ning jättes ligi tuhat inimest kodutuks.
18. novembril 2006 püüdis Andrianafidisoa sõjaväelise riigipöördega presidenti kukutada. 2006. aastal võitis Ravalomana teised presidendivalimised. Aprillis 2007 toetas rahvast põhiseadusreformi, mis suurendab presidendi võimu ja teeb inglise keele ametlikuks keeleks.
Ingrid Kressel Vinciguerra
Ingrid Kressel Vinciguerra (sündinud 22. novembril 1973 Tallinnas) on Eesti diplomaat. 2019. aastast on Kressel Eesti suursaadik Rumeenias, Bulgaarias ja Moldovas.
Elulugu
Kressel sündis 22. novembril Tallinnas. 1996. aasta suvel sai ta Tartu ülikooli õigusteaduskonna bakalaureusekraadi. 1999. aastal lõpetas Kressel Eesti Diplomaatide Kooli ning magistrikraadi omandas ta Euroopa uuringute erialal Euroopa kolledžist Natolinis.
Pärast õpingute lõpetamist töötas Kressel advokaadibüroos HETA. Välisministeeriumis on ta töötanud alates 1998. aastast. Ingrid Kressel Vinciguerra on esindanud Eestit poliitikaküsimuste diplomaadina Genfis ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures ning Brüsselis Eesti esinduses Euroopa Liidu juures Aafrika, Lääne-Balkani ja EL-i laienemise küsimustes. Samuti on ta töötanud välisministeeriumi poliitikaosakonnas rahvusvaheliste organisatsioonide ja inimõiguste büroos ning juriidilises osakonnas.
2019. aastani oli Kressel Kagu-Euroopa ja Euroopa Liidu üldasjade büroo direktor. 27. augustist 2019 asus Kressel Eesti suursaadiku positsioonile Rumeenias,16. detsembril andis ta üle volikirja Bulgaarias ning 21. veebruaril 2020 andis ta üle volikirja Moldovas.
Väike-Ropsu
Väike-Ropsu (ka Ropša, vene keeles Новая Ропша, soome keeles Uusi-Ropsu) oli küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis.
Ajalugu
pisi|left|[[Eesti-Ingeri 1934. aastal]] 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Vaivara kihelkonna Narva valda ja Viru maakonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud.
Ohio (täpsustus)
Ohio on mitme asja nimi:
Anton Kuldner
Anton Kuldner (29. jaanuar 1882 Viru-Nigula – 8. juuli 1961 Cardiff) oli eesti meremees, kaugesõidukapten.
Ta sooritas 1913. aastal kaugesõidukapteni eksami Peterburi merekooli juures.
Iseseisvusaja algul oli Anton Kuldner Eesti konsul Newcastle'is, seejärel Tallinna sadamakapten ja kapten Tallinna Laevaühisuse laevadel.
Kalja karstiala
Kalja karstiala (ka: Selgase karstiala, Jauni karstiala) on karstiala Saare maakonnas Saaremaa vallas Jauni küla lähedal.
Karstialal on 7 märkimist väärt karstilehtrit, mille läbimõõt on 18–36 m ja sügavus 4,0–5,5 m.
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus oli õigeusu kogudus Viljandimaal kunagises Kikevere külas praeguse Lõimetsa küla territooriumil ja oli tegev aastatel 1850–1950.
Ajalugu
Viljandimaal algas usuvahetusliikumine 19. sajandi keskel. Kikevere Jumalaema Uinumise õigeusu kogudus avati 1850. aastal. Riia ja Miitavi piiskopkonna piiskopi Platon I poolt pühitseti 1850. aastal koguduse esimeseks preestriks Mihhail Tšihhatšov. Ta oli lõpetanud Pihkva Vaimuliku Akadeemia 1846. aastal ja oskas suurepäraselt eesti keelt. Tuntuks sai preester Mihhail Tšihhatšov ka vaimuliku kirjanduse tõlkijana. Alates 17. veebruarist 1892 kuni pühakoja hävimiseni 1941. aastal toimusid teenistused Kikevere Jumalaema Uinumise kirikus korrapäraselt.
Pärast sõda avati Kikevere õigeusu kogudus taas 1947. aastal Põltsamaa Pühavaimu koguduse preestri Leo Maidre initsiatiivil ning tollase Venemaa Õigeusu Kiriku usuasjade voliniku Nikolai Karsakovi heakskiidul. Koguduse taastajail oli kavas üles ehitada ka tules hävinenud pühakoda. Riigi kommunistliku kirikuvaenuliku poliitika tõttu ja seoses järgmise usuasjade voliniku Aleksander Tarassovi ametisse astumisega tõusis päevakorda pühakojata jäänud koguduste sulgemine kogu Eesti territooriumil.
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus suleti 2. detsembril 1950. Hingepalvuseid lahkunuile peetakse Kikevere kalmistul.
Alexander Cordell
Alexander Cordell, kodanikunimega George Alexander Graber (9. september 1914 Colombo, Tseilon – 13. november 1997 Denbighshire, Wales), oli Walesi kirjanik, kelle sulest pärineb kolmkümmend teost.
Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Rüvetatud kaunis maa" ("Rape of the Fair Country", 1959), mis kajastab tööliste elu ja tšartistlikku liikumist Lõuna-Walesi tööstuspiirkonnas 19. sajandi algul ning kulmineerub 1839. aastal toimunud Newporti ülestõusuga.
Alfred Rebane
Alfred Rebane (9. juuli 1902 Suure-Jaani – 29. detsember 1986 Tallinn) oli eesti näitleja.
1922. aastal lõpetas ta Sõjakooli ja töötas 1940. aastani Eesti kaitseväe õppeasutustes kehalise kasvatuse juhina.
Ta teenis Soomusrongide brigaadis, Korraldusvalitsuses ja 1. Soomusrongirügemendis kuni 1934. aastani, mil vabastati tegevteenistusest (leitnant, 1927)
Näitlejana alustas tööd 1922. aastal Valga Säde seltsi teatritrupis. Aastatel 1934–1935 oli Vanemuise, 1935–1936 Draamastuudio teatri ja 1936–1941 Tallinna Töölisteatri näitleja. 1942–1944 oli Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite näitetrupis. Aastatel 1944–1972 oli ta Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja, 1950–1952 Draamateatri peanäitejuht. 1946. aastast oli ta ka Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi näitlejameisterlikkuse õppejõud.
Ta on mänginud Tallinnfilmi filmides "Tagahoovis" (1956), "Perekond Männard" (1960), "Viini postmark" (1967) ja "Gladiaator" (1969), Eesti Telefilmi telemängufilmis Kolme katku vahel" (1970), aga ka Lenfilmi filmis "Mihhailo Lomonossov" (1955), A. Dovženko nimelise kinostuudio filmis "300 aastat tagasi" (1956), Mosfilmi filmisarjas "Sõda ja rahu" (1965–1967), M. Gorki nimelise kinostuudio filmis "Õhkulastud põrgu" (1967) ning NSV Liidu – Bulgaaria ühisfilmis "Varastatud rong" (1970).
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Suigu seltsimaja
Suigu seltsimaja on kultuurikeskus Pärnu maakonnas Tori vallas Suigu külas. Seltsimaja juhataja on Viiu Tamla.
Surnud 14. juulil
Siin loetletakse 14. juulil surnud tuntud isikuid.
Möönev kõneviis
Möönev kõneviis
Möönev kõneviis ehk jussiiv on maailma keeltes kasutusel erinevate tähendusvarjunditega imperatiivi väljendamiseks. Mõnes keeles väljendatakse jussiiviga näiteks soove ja tervitusi.
Eesti keel
Eesti keeles on möönva kõneviisi tunnus gu-/ku-. Möönvat kõneviisi saab kasutada isikulises ja umbisikulises tegumoes ning oleviku, lihtmineviku ja täismineviku aegades.
Kasutus
Möönvat kõneviisi kasutatakse eesti keeles kolmes tähenduses.
Yukoni mägismaa
Yukoni mägismaa on mägismaa Põhja-Ameerika loodeosas Kordiljeerides. Paikneb Alaska osariigis ja Kanadas.
Mäetippude kõrgus on 1500–2000 m, nõgude kõrgus 200 kuni 500 m. Mägismaal on hõredad kuuse- ja lehisemetsad, ülaosas mägitundra.
Yukoni mägismaal on kulla ja kivisöe leiukohad.
Rai News
Rai News on Itaalia avalik-õigusliku teabeedastusüksuse RAI 2013. aastal asutatud struktuuriüksus, mille peakorter asub Roomas, RAI Saxa Rubra tootmiskeskuse F tiivas.
Vastutavad toimetajad
pisi|tühi|RAI Saxa Rubra tootmiskeskus Roomas
Rahvasterännuaeg
Rahvasterännuaeg on ajalooperiood Euroopas, mis oli mõjutatud Suurest rahvasterändamisest. Eesti ajaloo periodiseerimise traditsiooni järgi on tegemist keskmise rauaaja osaga, mida tavaliselt paigutatakse aastatesse 450–600. Andres Tvauri dateerib perioodi lõpuajaks 550. aasta. Rahvasterännuajale eelnes Rooma rauaaeg ja järgnes eelviikingiaeg.
Balloon Tallinn
pisi|Balloon Tallinn (juuli 2014) Balloon Tallinn (registreeringuga ES-HAL) on Tallinna sadama lähedal asuv heeliumiga täidetud õhupall, mida kasutatakse turismiatraktsioonina. Õhupalli haldab OÜ Lennulaev.
Õhupall on kinnitatud maa külge. Õhupalli küljes on gondel, kuhu mahub kuni 30 inimest. Õhupall tõuseb kuni 120 m kõrgusele.
Lõhkik
Lõhkik (Encoelia) on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Eesti Kirjastuse Kooperatiiv
pisi|Eesti Kirjastuse Kooperatiivi embleem raamatus. pisi|Pehmeköitelise "Sõjaromaane ja memuaare" raamatusarja VI raamatu, "Sõdur Katrin", illustreeritud esikaas. Eesti Kirjastuse Kooperatiiv oli aastatel 1934–1940 Tartus töötanud kirjastus.
Aastas kirjastas kirjastus 20–25 raamatut. Kirjastati nii esimest korda avaldatavaid üksikteoseid (nt Betti Alveri, Leida Kibuvitsa, Gustav Suitsu, Marie Underi) kui ka raamatusarju, nende seas 24-köiteline sari "Põhjamaade romaane" ja 6-köiteline sari "Sõjaromaane ja memuaare".
Erinevalt teistest toonastest kirjastustest kasutati pehmeköitelistel raamatutel ümbrispaberi all illustreeritud esikaant.
Kirjastuse esimees oli August Pill.
The Dubai Mall
The Dubai Mall on kaubanduskeskus Dubais Araabia Ühendemiraatides. See on suuruselt teine kaubanduskeskus maailmas. Dubai Mall kuulub 20 miljardi dollari kompleksi ning sisaldab 1200 poodi. 2011. aastal oli see kõige külastatum hoone, mis meelitas aastas kohale rohkem kui 54 miljonit külastajat. Kaubanduskeskuse sissepääs asub Doha tänaval, mis 2009. aasta aprillis ehitati ümber kahekorruseliseks teeks.
Statistika
Dubai Mall müüs esimese viie päeva jooksul 61 000 piletit akvaariumisse pärast selle avamist. 2009. aastal külastas kaubanduskeskust 37 miljonit inimest ja iga nädal rohkem kui 750 000 külastajat. Ka 2012. aastal oli Dubai Mall maailma populaarseim ostukeskus ja vaba aja veetmise sihtkoht. See tõi rohkem kui 65 miljonit külastajat, mis on 20% rohkem võrreldes 2011. aastaga, kus oli külastajate arv 54 miljonit.
Kirjeldus
Kaubanduskeskuse pindala on 1 124 000 m², mis on kokku umbes 50 jalgpalliväljaku jagu. Samuti on seal 250 numbritoaga luksushotell, 22 kinoekraani ja 120 kohvikut ja restorani. Seal on kolme parkla peale kokku üle 14 000 parkimiskoha.
The Dubai Mallis asuvas akvaariumis on näha rohkem kui 300 merelooma liiki.
2012. aasta detsembris avati 820 meetri pikkune tee, mis on ühendatud Burj Khalifa / Dubai Malli metroojaama ja kaubanduskeskusega.
Liiva karstiala
Liiva karstiala (ka: Liiva karst) on karstiala Saare maakonnas Muhu vallas Liiva küla lähedal.
Karstialal on palju karstilehtreid, mille läbimõõt on 4–5 m ja sügavus 1–2 m.
Jüri Vain
Jüri Vain (1980. aastani Jüri Viin; sündinud 5. juulil 1956 Kärdlas) on eesti tehnikateadlane ja informaatikaõppejõud.
Mu kallid laibad
"Mu kallid laibad" on German Golubi bakalaureusetööna valminud film, mis pälvis 2020. aastal Ameerika Filmiakadeemia tudengifilmide Oscari parima rahvusvahelise mängufilmi kategoorias kuldmedali.
Jüri Vain
Haridus
Vain on 1974. aastal lõpetanud Kärdla Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroautomaatika teaduskonna automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal.
Mu kallid laibad
Süžee
Film jutustab loo maalt pärit poisist, kes järsku koduta jääb. Rahateenimiseks asub ta tööle laibavedajana. (Kuigi filmi režissöör on ka ise laibavedaja tööd teinud, ei ole teos autobiograafiline.)
Jüri Vain
Haridus
Aastatel 1981–1984 oli ta aspirantuuris Eesti NSV TA Küberneetika Instituudis. 1987. aastast on Vain tehnikateaduste doktor ("Methods of analysis for LAN protocols of control systems", küberneetika instituut, juhendaja prof L. Mõtus).
Töö
Vain on töötanud järgmistel ametikohtadel.
Mu kallid laibad
Süžee
Ootamatult kodust ilma jäänud noormees Erki võtab enda kätte üksiku ema hoolitsemise. Ta on sunnitud leppima esimese tööga – laibavedaja. Veidramaks teeb olukorra aga pika kogemusega kolleeg, kelle jaoks on see vaid järjekordne päev tööpostil.
Jüri Vain
Teadustöö
Vainu teadustöö põhisuunad on järgmised:
Jüri Vainult on ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 12 magistri- ja 4 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Vain on kuulunud järgmistesse teadusorganisatsioonidesse.
Harrastused
Vain huvitub muusikast, kalastamisest, klassikalisest filosoofiast ja antiikajaloost ning ulmekirjandusest.
I Eesti sõjaväelaste kongress
I Eesti sõjaväelaste kongress oli Eesti sõjaväelaste koosolek (kongress), mis toimus 18.–22. juunil (vkj 1.– 5. juulil) 1917 Tallinnas.
Kongressil oli delegaatide kaudu hääleõigus üle 50 000 Eesti sõjaväelasel. Kongressil valiti Eesti rahvusväeosade kõrgeim võimuorgan: Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee, mille juhatajaks sai Konstantin Päts.
Kongressi toimumine lepiti kokku 19. aprillil 1917 Tallinnas toimunud Eesti sõjameeste organisatsioonide konverentsil.
Liu Zige
Liu Zige (lihtsustatud hiina keel: 刘 子 歌; traditsiooniline hiina keel: 劉 子 歌; pinyin: Liú Zǐgē, sündinud 31. märtsil 1989 Benxis, Liaoningis) on Hiinast pärit ujuja. Ta osales Pekingis 2008. aasta olümpiamängudel, kus võitis naiste 200 liblikat uue maailmarekordiga (2.04,18).
Ta võitis Pekingis 2008. aasta suveolümpiamängudel naiste 200 m liblikujumise kuldmedali. Finaalis saavutas ta aja 2.04.18, ületades Jessicah Schipperi maailmarekordi rohkem sekundi võrra ja võites Hiina mängudel ainsa ujumise kuldmedali. Tema võistkonnakaaslane Jiao Liuyang võttis hõbeda ajaga 2.04,72, ka endisest maailmarekordist parema tulemusega. Schipper sai pronksi ajaga 2.06,26.
Liu võitu peeti suureks üllatuseks, kuna ta oli enne Pekingi mänge suhteliselt tundmatu. Ta tegi oma rahvusvahelise debüüdi 2005. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta 200 m liblikas sai ajaga 2.14,25 20. koha. Pärast seda edenes ta kindlalt ja enne olümpiat oli tema parim aeg Hiina olümpiakatsevõistluste aeg 2.07,76.
Liu, hüüdnimega "Lucy", veetis aega Jessicah Schipperi ujumistreeneri Ken Woodi käe all treenides ja Wood müüs Schipperi treeningprogrammi Liu treenerile. Lõpuks ületas ta Schipperi ja purustas tema maailmarekordi 200 meetri liblikas 2008. aasta suveolümpiamängude ajal.
2009. aastal taastas Liu Hiina rahvusmängudel Schipperi nimel olnud 200 meetri liblikujumise maailmarekordi, ajaga 2.01,81 võites kuldmedali. Hiljem lisas ta Stockholmis toimunud maailmakarikavõistlustel lühiradade maailmarekordi (2.02,50). Seejärel ületas ta seda ise järgmistel võistlustel Berliinis ajaga 2.00,78.
Sudiste külamaja
Sudiste külamaja on kultuurikeskus Viljandi maakonnas Mulgi vallas Sudiste külas. Külamaja perenaine on Krista Kunimägi.
Mürareostus
pisi|Mootorsõidukite tekitatud [[heli on maailma üks peamisi mürareostuse allikaid]] Mürareostus ehk helireostus on füsioloogias ja psühholoogias soovimatu ebameeldiv heli ning elukeskkonnas üks reostuse liike, mis häirib inimeste, loomade või taimede elutegevust.
Sudiste külamaja
Külamaja on endine Karksi vallamaja, mis ehitati 1893.
Mürareostus
Inimeste tervis
Soovimatu heli mõjutab nii inimese füsioloogilist kui ka psühholoogilist tervist. Mürareostus võib häirida und, põhjustada südame-veresoonkonna haigusi ning kuulmise kaotust, vähendada sooritusvõimet, tekitada tundlikkust, agressiivsust, stressi ja muutusi sotsiaalses käitumises. Seega kahjustab liigne müra tugevalt inimeste tervist ning häirib inimeste igapäevategevusi koolis, tööl, kodus ja vabal ajal.
Daiano
thumb|Daiano valla paiknemine Trento provintsis thumb|Kirik Daianos
Mürareostus
Inimeste tervis
Euroopa regioonis kahjustab ainuüksi liiklusmüra peaaegu iga kolmanda inimese tervist. Viiendik eurooplastest puutub öösiti regulaarselt kokku müratasemega, mis võib oluliselt tervist kahjustada.
Daiano
Daiano (saksa: Deyen) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 35 km Trentost kirdes.
Mürareostus
Inimeste tervis
Kõrge müratase aitab kaasa südame-veresoonkonna haiguste tekkimisele ning kokkupuutel mõõdukalt kõrge müraga kaheksatunnise perioodi jooksul suurendab stressi ning põhjustab tõusu vererõhus 5–10 punkti võrra.
Lisaks närvisüsteemi räsimisele põhjustab müra häireid mao töös (halvemal juhul kahjustusi), rikub ainevahetuse ja keerab untsu hormonaalse tasakaalu.
Ourton
Ourton (lääneflaami: Orten) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Mürareostus
Inimeste tervis
Kuigi müra on endastmõistetavalt probleem sellistes tööstusharudes nagu töötlev tööstus ja ehitus, võib see olla valupunktiks ka paljudes teistes töökeskkondades alates kõnekeskustest ja koolidest kuni lavaaluste orkestriruumide ja baarideni. Iga viies Euroopa töötaja peab vähemalt pooltel juhtudel tööl häält tõstma, et end kuuldavaks teha, ning 7%-l on tööga seotud kuulmiskahjustusi. Mürast põhjustatud kuulmise halvenemine on EL-s kõige sagedamini esinev kutsehaigus.
Müra tekitab inimestes ka ärritust ja pahameelt. 2005. aastat Hispaania teadlaste tehtud uuringus leiti, et majapidamised linnapiirkondades on nõus maksma neli eurot päevas, et müratase langeks ühe detsibelli võrra aasta kohta.
Ourton
pisi|tühi|
Mürareostus
Inimeste tervis
Päris müravabas keskkonnas ei tunne inimene ennast hästi ning ootamatu müra on häirivam ja tervisele kahjulikum kui harjumuspärane.
Müra, mis on 8-tunnise tööpäeva jooksul üle 80 dB(A), võib kahjustada kuulmist. Samasugune mõju inimese kuulmisele on 94 dB(A) müral 1 tunni jooksul mõjudes. On soovitatav, et masinad ja seadmed disainitaks nii, et müratase oleks alla 80 dB(A). Lubatav müra piirnorm EL-s on 85 dB(A), isikukaitsevahendeid kasutades isegi kõrgem. Kuigi müra tuleb vähendada nii palju kui võimalik, ei ole soovitatav lasta seda madalamale kui 30 dB(A), vastasel korral muutub ootamatu juurde tulnud müra liiga ärritavaks.
1–2 aasta jooksul ei pruugi müras elades juhtuda veel midagi, kuid 5–6 aastaga tekivad püsivad tervisekahjustused. Elukeskkonna planeerimise seisukohalt on kuritegelik anda lubasid elumajade ehitamiseks linna peatänavate äärde ehk siis määrata inimesed elama tervistkahjustavasse keskkonda.
Kes on kõige enam mõjutatud?
Mõned rühmad on mürast rohkem haavatavamad. Kuna lapsed veedavad rohkem aega voodis kui täiskasvanud, siis puutuvad nad rohkem kokku öise müraga. Krooniliselt haiged ja vanurid on samuti tundlikumad häirimise suhtes. Lisaks kannatavad teistest rohkem vaesemad inimesed, kes ei suuda soetada kodu vaikses eramajade piirkonnas või kes elavad halvasti isoleeritud hoonetes.
Loomade tervis
Müral võib olla kahjulik mõju loomadele ning see võib suurendada nende surma riski, kui mõjutab hapra tasakaaluga kiskja või saaklooma avastamist ja vältimist või kui segab loomade helide kasutamist suhtlusvahendina, eriti seoses navigeerimise ja paljunemisega.
Üheks mõjuks on ka kasutuskõlblike elukohtade vähenemine, mida võivad põhjustada lärmakad piirkonnad, mis ohustatud liikide puhul võib viia väljasuremiseni. Mürareostus on põhjustanud ka teatud vaalaliikide surmasid, kui sõjaväest tingitud helide tõttu lõppes nende eluteekond rannas madalikule kinni jäädes.
Müra paneb liigid ka kõvemini omavahel suhtlema ning seda kutsutakse nn Lombardi efektiks. Teadlased on teinud eksperimente, mis näitavad, et vaalade laulu sagedus on pikem, kui allveelaeva detektorid töötavad. Kui isendid ei suhtle piisavalt valjusti, siis nende hääl varjub inimtekkeliste helide taha. Kui aga üks liik hakkab kõvemini kõnelema, siis hakkab ta omakorda teiste liikide häält varjama ning lõpuks tekib olukord, kus kogu ökosüsteem räägib valjemini.
Linnud võivad muutuda vähem truuks oma partneritele, kui neid segab liiklusmüra. See võib põhjustada olulisi geneetilisi ja evolutsioonilisi tagajärgi.
Mürareostus Eestis
Mürataseme soovituslik piir on elurajoonides päevasel ajal 55 dB ja öisel 50 dB. Peamiselt langevad Tallinnas need piirkonnad kokku peatänavate ja raudteedega, vähem mõjutab inimesi trammiliiklus ja tööstus.
Kõige rohkem kaebusi müra kohta saadakse Tallinnast ja Harjumaalt (64%), Virumaalt (16%), Tartust (12%) ning Pärnust (7%).
2007. aastal Ramboll Eesti poolt läbi viidud uuring näitab, et Tallinna elanikest ligi 30% (kuni 133 500 inimest) elab piirkonnas, kus müratase ületab soovitusliku piiri. Kõige enam mõjutab Tallinna inimesi teeliiklusest tulenev müra.
Tallinna linnas on koostatud välisõhus leviva keskkonnamüra vähendamise tegevuskava.
Müra vähendamine
pisi|Müra taseme alandamiseks kasutatakse müratõkkeid Kõige efektiivsemaks müra vähendamise meetodiks on müra vähendamine müraallikas.
Sõidutee müra leevendamiseks on mitmesuguseid strateegiaid: müratõkete kasutamine, sõidukiiruse piiramine, sõidutee pinna tekstuuri muutmine, raskeveokite piiramine, liikluskontroll, et muuta liiklust sujuvamaks ning seeläbi vähendada pidurdamist ja kiirendamist. Oluline tegur nende strateegiate rakendamisel on sõidutee müra arvutisimulatsioon, mis suudab arvestada kohaliku topograafiaga, meteoroloogiaga, liiklusoperatsioonidega ning hüpoteetiliste leevendusmeetmetega. Müratõrje kulud võivad olla tagasihoidlikud juhul, kui need lahendused on ette planeeritud tee projekti algusfaasis.
Õhusõidukite müra saab teatud määral vähendada, konstrueerides vaiksemaid reaktiivmootoreid, mille poole püüeldi innukalt 1970. ja 1980. aastatel. See strateegia on toonud märgatavat linnamüra vähenemist. Samuti on abiks tulnud lennuteekondade ümberplaneerimine ja lennuradade kasutusaja muutmine.
Töötajate kokkupuudet tööstusliku müraga on käsitletud alates 1930. aastast. Paremaks on olukord läinud tänu tööstusseadmete ümberkujundamisele ja füüsiliste tõkete paigaldamisega. Ameerikas tegutseb mürareostusvastane organisatsioon Noise Free America, mis võitleb regulaarselt müra piiravate korralduste jõustumise eest kõikidel võimu tasanditel.
Õiguslik olukord
1970. aastani vaatlesid valitsused müra mitte keskkonnaprobleemina, vaid häiringuna. USA-s on kehtestatud föderaalsed standardid maanteede ja õhusõidukite mürale; riikidel ja kohalikel omavalitsustel on tavaliselt väga konkreetsed põhikirjad ehitusnormide, linnaplaneerimise ja sõiduteede arendamise kohta. Kanadas ja Euroopa Liidus on vähe riiklikke või maakondlikke seadusi, mis kaitsevad müra eest. Müraseadused ja -reeglid erinevad oluliselt omavalitsuste lõikes ja paljudes linnades ei eksisteeri neid üldse. Korraldused või reeglid võivad sisaldada üldisi keelatud tegevusi või sätestavad lubatud mürataseme piirnorme teatud kellaaegadele ja tegevustele. 1975. aastal kirjutas Portlandis doktor Paul Herman esimese tervikliku müra koodeksi. Portlandi mürakoodeks sai aluseks enamikule määrustele teistes suurtes Ameerika Ühendriikide ja Kanada suurlinnapiirkondades.
Megatyphlops
Megatyphlops on maoperekond.
Mürareostus
Õiguslik olukord
Enamik linnade määrusi keelab müra piirnormide ületamist öösiti, tavaliselt kümnest õhtul kuni kuueni hommikul. Päevasel ajal on leebemad piirangud. Paljud omavalitsused annavad kõigest hoiatusi, sest rikkujatega kohtusse minek on kallis ja riskantne. Paljud müraga seotud konfliktid üritatakse lahendada kahe osapoole vahel: see, kes müra tekitas, ning see, kes peab müra tõttu kannatama. Mürareostus sel juhul sageli püsib, sest ainult 5–10% mõjutatud inimestest esitab ametliku kaebuse. Paljud inimesed ei tea oma seaduslikku õigust elada müravabas keskkonnas ega seda, kuidas kaebust esitada. Mürareostus on suureks probleemiks arengumaades, näiteks Indias, kus küll valitsus on kehtestanud teatud määrused müra tõkestamiseks, kuid nende jõustamine on äärmiselt leebe.
Megatyphlops
Klassifikatsioon
Perekonda Megatyphlops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Sahara-taguses Aafrikas, sh Sambias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Megatyphlops seisuga 13.03.2014.
Noorem rauaaeg
Noorem rauaaeg on rauaaja viimane üldperiood, mis Eesti alal dateeritakse aastatesse 800–1200/1250.
Noorema rauaaja ja ühtlasi kogu Eesti muinasaja lõpu määratlemine sõltub sellest, kas võtta aluseks põhjalikumate kirjalike allikate ilmumine 13. sajandi alguses või materiaalse kultuuri muutus, mis kestis kuni 13. sajandi keskpaigani.
Viira-Saikla karstiala
Viira-Saikla karstiala on karstiala Saare maakonnas Saaremaa vallas Väike-Rahula küla lähedal.
Karstialal neli suuremat karstilehtrit, mille läbimõõt on 1–2 m. Need lehtrid on lõhatud kraavi põhjas.
Leopoldov
Leopoldov (kuni 1948. aastani Mestečko, saksa keeles Leopold-Neustadtl, ungari keeles Lipótvár, Újvároska) on linn Slovakkias Trnava maakonnas Hlohoveci ringkonnas.
Leopoldov rajati omanitürklaste vastase kindlusena aastatel 1665–1669 Habsburgide Austria valduste valitseja ja Saksa-Rooma keisri Leopold I initsiatiivil. Sama valitseja järgi sai Leopoldov nime. Linnaõigused anti Leopoldovile 1668. aastal.
Linnas asub 1855. aastal kindlusest ümberehitatud Leopoldovi vangla.
Eesti Kirjastuste Liit
Eesti Kirjastuste Liit (lühend: EKL) aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab kirjastusi. 2013. aasta alguse seisuga kuulus EKLi 29 kirjastust.
EKL on Euroopa Kirjastuste Liidu ja Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Eesti Osakonna liige.
EKLi on esindatud Justiitsministeeriumi Autoriõiguse Asjatundjate Komisjonis, Eesti Kirjanduse Teabekeskuse nõukogus, Autorihüvitusfondis ja Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitalis.
EKL korraldab igal aastal menukite edetabeli koostamist ja Aasta Menuraamatu näitust.
Emma McKeon
Emma McKeon (sündinud 24. mail 1994 Wollongongis) on Austraalia ujuja. Ta võistleb peamiselt vaba- ja liblikujumise distantsidel.
Rahvaste Ühenduse mängudelt on McKeon võitnud kaheksa kuldmedalit ja neli pronksmedalit.
McKeonile kuulub Austraalia rekord 100 meetri liblikujumises 55,72, mille ta püstitas Tōkyō olümpiamängudel. Samadel mängudel püstitas ta Austraalia teatenaiskonna liikmena maailmarekordi 4×100 meetri teateujumises vabastiilis (3.29,69).
Ta on õppinud Griffithi Ülikoolis rahvatervist ja tervisedendust.
Snowdrop
Snowdrop on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Jung Hae-in, Jisoo, Yoo In-na, Jang Seung-jo, Yoon Se-ah, Kim Hye-yoon ja Jung Yoo-jin. See esilinastus JTBC kanalil 18. detsembril 2021.
Kärt Einlo
thumb|Kärt Einlo (2010) Kärt Einlo (sündis 12. mail 1979 Tallinnas ) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Einlo õppis 2000–2004 Tallinna Pedagoogikaülikoolis reklaami ja meedia eriala.
Ta on töötanud Siseministeeriumi pressinõunikuna 2005–2007 ning Tallinna Pereraadios programmijuhi kohusetäitjana.
Ta oli dokumentaalfilmi "Kaks päeva augustis" (2011) produtsent.
Einlo oli ka üks filmi "Via avium" (2009) produtsentidest.
Joseph Wright
pisi|Autoportree (umbes 1780) pisi|"Katse linnu ja õhupumbaga" (1768) pisi|"Koobas õhtul" (1774) pisi|"Matlock Tor päevavalgel" (umbes 1785) pisi|Tööstur Richard Arkwright noorem perega (1790) pisi|Erasmus Darwin (1792) Joseph Wright ehk Derby Wright (3. september 1734 Derby – 29. august 1797 Derby) oli inglise maalikunstnik.
Wright on tähelepanuväärne chiarascuro stiili kasutamise pärast. See stiil rõhutab valguse ja pimeduse kontrasti ning hulgal maalidel on kujutatud küünlavalgel olevaid inimesi ja objekte. Osal maalidel pole seevastu valgusallikat üldse, seal tunduvad mõned inimesed või objektid ise valgust kiirgavat.
Wrighti on nimetatud esimeseks elukutseliseks kunstnikuks, kes väljendas tööstusrevolutsiooni vaimu.
Elulugu
Wright sündis John Wrighti (1697–1767) ja tema naise Hannah' (sündinud Brookes, 1700–1764) peres viiest lapsest kolmandana. Isa oli advokaat, kes hiljem töötas linnasekretärina.
28. juulil 1773 abiellus Wright Ann (või Hannah) Swiftiga, kelle isa oli kaevur tinakaevanduses. Abielust sündis kuus last, kellest kolm suri pisikesena.
Sama aasta lõpul sõitis noorpaar Itaaliasse, kuhu jäi 1775. aastani. Napolis jälgisid nad Vesuuvi purset, mida Wright kujutas paljudel maalidel.
Pärast Inglismaale tagasitulekut asus Wright algul Bathi portreemaalijana, aga kuna seal oli tal vähe tellimusi, siis naasis ta 1777 Derbysse, kuhu jäi surmani. Viimastel elukuudel olid tema juures kaks tütart.
Hüüdnime Derby Wright andis talle 1768 ajalehe kunstiarvustaja. Nimelt tuli eristada Joseph Wrighti, kes esines näitustel alates 1765, ja Liverpoolist pärit Richard Wrighti, kes esines näitustel alates 1762. Eesnimede kasutamist peeti tollal kohatuks. Hüüdnimi osutus sobivaks ja seda kasutatakse vahel tänapäevani.
Wright maeti kohaliku kiriku aeda. 1968 see kirik lammutati, et teha ruumi ümber kesklinna kulgevale ringteele, ja Wrighti säilmed maeti ümber Nottinghami. 1997 paigutati Wrighti hauakivi Derby katedraali küljele, aga 2002 viidi see katedraali sisse ja paigaldati seina sisse Hardwicki Bessi paljukülastatava memoriaali lähedale.
Looming
Kõige tuntumad on Wrighti küünlavalgusemaalid, eriti "Kolm inimest uurivad "Gladiaatorit" küünlavalgel" (1765, erakogu), "Filosoof selgitab Päikesesüsteemi mudelit" (umbes 1766, Derby muuseum) ning "Katse linnu ja õhupumbaga" (1768, rahvusgalerii Londonis). Tähelepanuväärne on ka "Vanamees ja surm" (1774).
1780. aastatel maalis Wright viis vaadet Dove'i jõe orust, mis oli populaarne turismisihtkoht Derbyshire'is sel ajal ja on seda tänapäevani. See asub 22 km Derbyst põhja pool. Eriti tuntud on "Dove'i org kuuvalgel" (1784) ja "Dove'i org päikesepaistel" (umbes 1784–1785). Maalil "Kuuvalge maastik" varjab kuud kaarsild, aga sellegipoolest valgustab kuu maastikku, pannes vee sätendama hämara maastiku taustal. 1795 valmis reisi järel Järvepiirkonda maal "Rydari juga".
Wright on maalinud hulga pilte koobaste sisemusest, mida valgustab sissepääsust tuleb valgus. Sageli on nendel piltidel koopa põhi kaetud veega, eriti mereveega, ja sissepääs avanebki merele. Sellised pildid sobivad hästi kokku chiarascuro-stiiliga, mille kasutamise poolest on Wright tuntud. Niisugused vaated on Itaalias levinumad kui Inglismaal ja Wrighti nendest maalidest tuntuim "Koobas õhtul" valmiski 1774 Itaalias.
Wright tundis paljusid oma kodukoha juhtivaid tööstureid isiklikult. Tema kaks kõige tähtsamat patrooni olid Josiah Wedgwood, kes oli keraamika tööstusliku tootmise juurutaja, püromeetri leiutaja, mõjukas abolitsionist ja Charles Darwini vanaisa, ning Richard Arkwright, kes oli üks ketrusmasina leiutajatest ja ketrusvabrikute üks juurutaja. Üks Wrighti õpilastest, William Tate, oli ekstsentrilise filantroobi Joseph Williamsoni onu – Williamson laskis Liverpooli linna alla rajada tunnelite süsteemi, millel polnud muud otstarvet kui kohalikele selle rajamisega tööd pakkuda.
Wrightil olid sidemed Kuu Ühinguga, mis koondas juhtivaid tööstureid, teadlasi ja filosoofe. Ühingu kogunemised toimusid küll Birminghamis, kuid näiteks ühingu liige Erasmus Darwin, Charles Darwini vanaisa, elas Derbys. Mõned Wrighti maalid, mis on iseenesest silmapaistvad valguse ja varju kasutamise poolest, kujutavad Kuu Ühingu kogunemisi või on vähemalt nendest inspireeritud.
Maal "Alkeemik avastab fosfori" (1771) kujutab seda, kuidas saksa alkeemik Hennig Brand avastas 1669 fosfori. Brand ajas keema suure katseklaasitäie uriini. Uriin sisaldab fosforit ja eraldatud fosforiaurud süttisid õhus iseeneslikult.
Nendel maalidel arvatakse olevat ka ülekantud tähendus. Fosfori süttimine palvetava inimese ees kujutavat keerulist üleminekut usult teaduslikule maailmanägemisele ja valgustusele. Hõrenduses olevat lindu vaatavate inimeste mitmesugused ilmed väljendavat muret teaduse võimaliku julmuse üle. Need maalid väljendavad teaduslikku maailmavaadet, mis hakkas Lääne kultuuris religiooni võimu õõnestama.
Wright portreteeris hulka oma aja kuulsusi, näiteks Josiah Wedgwoodi, Jedediah Strutti, Richard Arkwrighti, Erasmus Darwinit ja John Whitehursti.
Derby muuseumil on rikkalik Joseph Wrighti maalide kogu. Nende omanik on Derby linnanõukogu.
Victor III
Dauferio sündis 1026 või 1027 Beneventos. Catholic Encyclopedia järgi oli ta pärit Benevento hertsogi suguvõsa ühest haruliinist ja oli pere ainus poeg, tema isa hukkus 1047 võitluses viikingitega. Teistel andmetel oli Dauferio isa hertsog Landolfo V, tema vennast Pandolfost sai 1012 Benevento kaasvalitseja ja 1033 hertsog (Pandolfo III).
Dauferio läks 20-aastaselt kloostrisse, lootes sel moel pääseda abiellumisest. Ta toodi kloostrist vägisi tagasi, kuid siis põgenes ta Cavasse ja võis varsti minna Benevento Santa Sofia benediktiini kloostrisse, võttes munganimeks Desiderius (Desiderio).
Desideriuse arvates polnud kloostrielu Beneventos piisavalt range, mistõttu ta läks Tremiti saarestikus asuvasse kloostrisse ja 1053 Majellasse. Ta vahendas 1053 Civitate lahingu järel läbirääkimisi paavst Leo IX ja viikingite vahel. 1055 kohtus ta Firenzes paavst Victor II-ga, kelle mõjutusel siirdus ta koos kahe mungaga Monte Cassino kloostrisse.
Desiderius määrati peatselt kloostri Capua konvendi etteotsa. 1057 sai Monte Cassino abt Stephanus IX nime all paavstiks, jäädes edasi abti ametisse. Stephanus IX haigestus peatselt ja nõudis uue järeltulija valimist, kelleks valiti Desiderius, kes ei asunud ametisse, kuna paavst tervenes ja saatis ta legaadina Konstantinoopolisse. Desiderius jõudis Barisse, kus ta kuulis paavsti surmast. 19. aprillil 1058 valiti ta Monte Cassino kloostri abtiks, jäädes sellesse ametisse 13. septembrini 1087. Ta nõudis enne surma, et uueks abtiks pidi saama kardinal Oderisio.
Desiderius kohtus 21. veebruaril 1059 Farfas Nicolaus II-ga, kellega ta reisis Osimosse. Nicolaus II nimetas ta 6. märtsil 1059 Santa Cecilia kardinalpreestriks ja paavstlikuks vikaariks Lõuna-Itaalias, tal oli voli määrata seal piiskoppe ning abte. Paavst tunnustas teda Monte Cassino kloostri abtina ja kinnitas 18. märtsil Monte Cassino kloostri privileegid.
Desiderius osales aprillis 1059 Roomas peetud Lateraani sinodil, kus sätestati paavsti valimise kord. Ta kirjutas mais 1059 kirja Amalfi vaimulikele, vahendas suvel 1059 Melfis läbirääkimisi Nicolaus II ja viikingite vahel, mis viisid rahulepingu sõlmimiseni. Ta viibis jaanuaris 1060 Firenzes ja juunis 1061 San Germano kloostris.
Nadija Savtšenko
pisi|Miiting [[Vabaduse väljakul Nadija Savtšenko toetuseks Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. märts 2015 ]] pisi|Nadija Savtšenko Ülemraadas 31. mail 2016 Nadija Viktorivna Savtšenko (ukraina keeles Савченко Надія Вікторівна; sündinud 11. mail 1981 Kiievis) on Ukraina sõjaväelane ja poliitik.
Victor III
Desiderius vahendas Gregorius VII ja Salerno vürsti Gisulfo II vahelisi läbirääkimisi ning juunis 1080 läbirääkimisi Gregorius VII ja Robert Guiscardi vahel. Ta osales 1. detsembril 1081 Dragonaras toimunud sinodil.
Benediktiin
pisi Benediktiin on aromaatne liköör alkoholi sisaldusega 43% vol. Hakati valmistama 16. sajandil Normandias benediktlaste kloostris. Esialgu tarvitati ka ravimina.
Nadija Savtšenko
Savtšenko oli üks esimesi õhujõudude piloodi koolituse läbinud Ukraina naisi ning on praeguseni riigi ainukene ründelennuki Su-24 ja helikopteri Mi-24 naissoost tüürimees.
Nadija Savtšenko vangistati 2014. aasta 17. juunil kell 10:46 Luhanski oblastis Metalisti küla juures rühmituse Donetski Rahvavabariik võitlejate poolt. Hiljem süüdistati pilooti samal päeval umbes kell 11:40 hukkunud Venemaa ajakirjanike surmas.
Victor III
Desiderius külastas 1082 Albanos Saksa kuningat Heinrich IV-t. Ta üritas 1082 ja 1083 sõlmida rahulepingut Gregorius VII ja Heinrich IV vahel, kuid sattus Gregorius VII silmis ebasoosingusse. Ta läks 1084 koos Gregorius VII-ga Monte Cassino kloostrisse ja sealt Salernosse, kus ta viibis 1085 paavsti surivoodi juures. Ta vahendas 1085 Benevento peapiiskopi Roffredo I ja Salerno piiskopi Alfano I vahelist vaidlust.
Nadija Savtšenko
8. juulil sai teatavaks, et piloot viibib kinnipeetuna Venemaal Voroneži uurimisisolaatoris üksikvangistuses. Savtšenkot süüdistati Venemaa ajakirjanike mõrva kaasosaliseks olemises.
Victor III
Paavstiks saamine
Victor III valiti paavstiks nelipühade esimesel pühal 24. mai hommikul 1086 Rooma lähistel Marinos (Septesolis) Santa Lucia kirikus ja pühitseti ametisse 9. mail 1087 kardinal Odon de Lagery (hilisem paavst Urbanus II) poolt. Ta võttis nime Victor II järgi.
Nadija Savtšenko
Savtšenko eeluurimisvangistuses viibimise aega pikendati 9. septembrini.
Septembris 2014 viidi Savtšenko üle Moskva kinnipidamisasutusse.
Victor III
Paavstiks saamine
Victor III valiti paavstiks kompromisskandidaadina Capua vürsti Giordano I mõjutusel. Gregorius VII oli enne surma nimetanud kolm kandidaati, keda kardinalid oleksid võinud paavstiks valida, kuid kandidaatide seas polnud Desideriust. Sügisel 1085 oli Desiderius teel Rooma, kuid saanud teada, et viikingid tahtsid teda väevõimuga paavstiks ennistada, pöördus ta tagasi Beneventosse. Rooma vaimulikud kutsusid Desideriuse 23. maiks 1086 Rooma ja tahtsid ta paavstiks kuulutada, kuid abt ähvardas tagasi kloostrisse minna. Rooma konsul Cencio pakkus paavstiks Ostia kardinalpiiskoppi Odon de Lagery'd, kuid mõned kardinalid ei toetanud teda. Järgmisel päeval kuulutati Desiderius paavstiks.
Skisma
Victor III valitsemisajal jätkus Gregorius VII ajal alanud skisma Saksa-Rooma keisri Heinrich IV toetusel ametisse määratud vastupaavst Clemens III-ga.
Nadija Savtšenko
15. detsembril 2014 kuulutas Venemaa vanglas viibiv Ukraina Ülemraada saadik Savtšenko välja esimese näljastreigi.
5. veebruaril 2016 kinnitas piloodi advokaat Mark Feigin Twitteris, et läbirääkimised Savtšenko vabastamiseks on käimas.
Victor III
Skisma
Capua vürsti Giordano I nõudel pidas Victor III paavstliku vikaarina, mitte aga paavstina 21. märtsil 1087 Capuas sinodi, kus ta nõustus osavõtjate tungiva veenmise järel lõpuks paavstina ametisse asuma.
Nadija Savtšenko
25. mail 2016 teatas BBC piloodi väljavahetamisest kahe Ukrainas vangistatud Venemaa Föderatsiooni eriväelase vastu, kes lennutati president Putini lennukiga Moskvasse. Vormiliselt andis president Putin armu Ukraina piloodile ja president Porošenko Venemaa sõjaväelastele. Lõplik kokkulepe Savtšenko vahetamises Venemaa kahe eriväelase vastu saavutati niinimetatud "Normandia neliku" riigipeade telefoniläbirääkimistel ööl vastu 24. maid.
Victor III
Skisma
Vürsti toetusel pääses ta mais 1087 Rooma ja pühitseti ametisse. Kaheksa päeva hiljem lahkus ta linnast Monte Cassino kloostrisse. Juunis suutsid Toscana krahvinna Matilda sõjaväelased Castel Sant'Angelo kindluse vastupaavsti toetajatest vabastada ja krahvinna palus Victoril tagasi Rooma pöörduda. Paavst saabus Rooma meritsi ja talle lojaalsed sõjamehed kihutasid 1. juuliks vastupaavsti toetajad linnast minema. Peatselt levisid kuuldused Heinrich IV Itaaliasse tulemise kohta ja paavst lahkus Roomast Beneventosse, pidades seal augustis sinodi, kus ta ekskommunitseeris Clemens III.
Nadija Savtšenko
2017. aasta juulis teatas Savtšenko kavast kandideerida Ukraina presidendiks.
Victor III
Suhted Prantsuse piiskoppidega
Victor III ekskommunitseeris Beneventos peetud sinodil Lyoni piiskopi Hugues' ja Marseille' abti Richardi.
Nadija Savtšenko
22. märtsil 2018 ta arreteeriti süüdistatuna terrorirünnaku kavandamises Ülemraadale.
Eelvangistuses
Savtšenko vahistati 22. märtsil 2018 ja paigutati eeluurimisvanglasse. 26. jaanuaril 2019 esitati Savtšenko kandidatuur märtsi lõpus toimuvatele Ukraina presidendivalimistele, kuid 8. veebruaril otsustas Ukraina Keskvalimiskomisjon jätta Savtšenko kandidaadiks registreerimata.
Victor III
Suhted Sardiinia piiskoppidega
Victor III saatis Sardiinia piiskoppidele kirja, süüdistades Cagliari piiskoppi koguduse jätmises hooletusse.
Nadija Savtšenko
Eelvangistuses
16. veebruaril 2019 pikendas kohus Savtšenko eelvangistust veel kahe kuu võrra.
Victor III
Uus kardinal
Victor III määras 1086 kardinaliks Segni piiskopi Bruno.
Nadija Savtšenko
Eelvangistuses
25. veebruaril sai ajakirjanik Dmõtro Gordon võimaluse teha Savtšenkoga lühiintervjuu. Küsimusele, kes saab Ukraina uueks presidendiks, vastas Savtšenko, et "Kolomoiskõi mängib Porošenko üle kahe võttega: ta teeb Goloborodkost Ukraina presidendi – ja rahvas valibki Zelenskõi. Aga Julija Tõmošenko teeb ta kantsleriks, kes siis hakkab riiki tegelikult juhtima ja röövima täpselt nii nagu kõik enne teda ja nagu ta ise enne seda olid toiminud. Ja peaaegu midagi ei muutu."
Victor III
Victor III kultuuriloos
Victor III arendas abtina Monte Cassino kloostrit. Ta laiendas kloostri valduseid, rajas õppeasutusi ja suurendas raamatukogu. Tema ajal pühitseti 1. oktoobril 1071 sisse kloostri uus kirik, tseremoonial osales paavst Aleksander II, 10 peapiiskoppi ja 44 piiskoppi.
Nadija Savtšenko
Eelvangistuses
16. aprillil 2019 vabastati Ukraina Ülemraada saadik Nadija Savtšenko vahi alt seoses eelvangistuse tähtaja täitumisega.
Victor III
Victor III kultuuriloos
Ta kirjutas abtina traktaadi "Dialogues" püha Benedictuse imetegudest.
Kardinal Deusdedit pühendas talle kaanonikogu "Collectio canonum".
Surm
Victor III haigestus mais 1087, kui pidas paavstina oma esimese missa. Ta suri 16. septembril 1087 Monte Cassino kloostris ja maeti samasse kloostrisse. Tema säilmed maeti 16. sajandil ja 1890 ümber.