cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaavi sadam
Kaavi sadam asub Sõrve poolsaare idarannikul Saaremaa vallas Kaavi külas.
Sadam on eravalduses.
Nõukogude ajal oli see oluline kalasadam.
0. aasta
Meie ajaarvamises ehk kristlikus ajaarvamises '''0. aastat''' ei ole: aastale 1 eKr järgneb aasta 1 pKr.
0. aasta on olemas mitmetes budistlikes ja hinduistlikes kalendrites.
Astronoomid on oma ajaarvamises 1582. aastast varasema aja kohta kasutanud Juliuse kalendrit ja aasta 0 vastab neil Juliuse kalendri aastale 1 eKr.
Vastavalt standardile ISO 8601:2004 tähistatakse '''0. aastana''' aastat 1 eKr Gregoriuse kalendri järgi.
Aleksandr Getmanski
thumb|Aleksandr Getmanski (2010) Aleksandr Getmanski (vene keeles Александр Эдуардович Гетманский, sündinud 6. oktoobril 1977 Tulas) on vene kabetaja, rahvusvaheline suurmeister rahvusvahelises kabes. Ta on kahekordne juunioride maailmameister 1995 ja 1996 ning võistkondlik maailmameister 2005. Ka on ta võitnud kahel korral (1998 ja 1999) Venemaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Teodoliit
pisi|Teodoliit Teodoliit on läbi aegade olnud põhiliseks geodeetiliseks nurgamõõduinstrumendiks, millega saab mõõta vertikaalnurka või seniitkaugust ja horisontaalnurka, niitkaugusmõõtur võimaldab joonepikkuste mõõtmist.
Horisontaalnurk on maastikunurga horisontaalprojektsioon horisontaaltasandil.
Vertikaalnurk on vertikaaltasapinnal oleva sihijoone ja horisontaalsuuna vaheline nurk. Kui sihipunkt asub instrumendi (teodoliidi) horisontaalteljest kõrgemal, on vertikaalnurk positiivne; kui sihipunkt asub teodoliidi horisontaalteljest madalamal, siis on vertikaalnurk negatiivne. Seega mõõdetakse vertikaalnurka horisontaaltasandi suhtes, mis jääb vahemikku 0 kuni 90 kraadi, lisades alati märgi "+" või "-".
Seniitkaugus on nurk teodoliidi seniitsihi ja sihijoone vahel, jäädes vahemikku 0 kuni 180 kraadi.
Konstruktsioonilt eristatakse: klaas- või metall-limbiga teodoliite ja digitaalteodoliite.
Kordusteodoliidil on nn kahekordne telgede süsteem, mis võimaldab pöörata alidaadi limbi suhtes ja pöörata limbi teodoliidi aluse suhtes, samuti on kordusteodoliidil limbi kinnitus- ja peenliigutuskruvi.
Limbi servale on kantud kraadijaotised päripäeva 0–360 kraadi või 0-400 gooni.
Alidaad on teodoliidi liikuv osa, millele on kinnitatud on viseerimisseadis (pikksilm), lugemisseadised (läätsede ja prismade süsteemi abil projitseeruvad limbi lugemid lugemimikroskoopi, mille okulaar asub pikksilma okulaari kõrval) ja vesilood.
Kaunispe sadam
Kaunispe sadam asub Sõrve poolsaare läänerannikul Saaremaa vallas Kaunispe külas. Sadam on eravalduses.
Sadamat hakkas 1964. aastal rajama praegune omanik Priidi Saar. Kuna see oli hea lestapüügikoht, laiendati sadamat aastail 1973–1974. Mitu korda on sadamat tulnud tormikahjustustest taastada, viimati 2005. aasta jaanuaritormi järel, kui hävis ligi 80% kairajatistest.
2009. aastal sai MTÜ Kaunispe Sadam Euroopa Kalandusfondist sadama rekonstrueerimiseks 2,8 miljonit krooni toetust. Töid alustati 2010. aasta juunis. Ehitati uus kaluritele mõeldud hoone ja külmhoone, kindlustati sadamakaid.
Kaunispe kalurite elust valmis 1987. aastal film "Oktoober Kaunispe sadamas". Dokumentaalfilmi režissöör ja stsenarist oli Sulev Keedus.
's-Hertogenbosch
pisi|Sint Jani (Püha Johannese) katedraal 's-Hertogenbosch (mitteametlikult ka Den Bosch) on linn Hollandi lõunaosas, 20 kilomeetri kaugusel Tilburgist. See on Põhja-Brabandi provintsi ja 's-Hertogenboschi valla keskus.
Den Boschi vanalinna läbib kanalite võrk, kuigi see on üldiselt peidetud hoonete ja teede alla. Kuigi kanalid on laokile jäänud ja neid kasutati roiskveekollektoritena, on paljud neist renoveeritud ja nendega on võimalik ekskursioonil tutvuda.
Kultuur
Linn on tuntud Sint Jani (Püha Johannese) katedraali, delikatessi Bossche Bol ja laulukese "Zoete lieve Gerritje" järgi. Seal toimub iga-aastane džässifestival Jazz in Duketown ja iga-aastane teatrifestival Boulevard.
Ajalugu
Linna ametlik nimi tuleb väljendist des hertogen bosch 'hertsogi mets'. Nimetus tuleb Brabandi hertsogi Hendrik I järgi, kes andis 1185 's-Hertogenboschile linnaõigused ja vastavad kaubandusprivileegid. Ta tegi seda selleks, et kaitsta omaenese huvisid Gelre ja Hollandi krahvkonna vastu. Linna asutamise harta on kaduma läinud. Esimest korda mainiti linna kirjalikes allikates 1196.
's-Hertogenbosch asutati algusest peale kindlusena. 1203 ühendasid Gelre ja Holland oma jõud ja hävitasid kindluse, aga see taastati peatselt. Algupärase linnamüüri jäänuseid on veel mõnel pool näha. 15. sajandi lõpus püstitati märksa suurem müür, et kaitsta märgatavalt laienenud asustatud ala. Linna jõesadama vajaduste rahuldamiseks kaevati palju kanaleid.
Aastani 1520 linn õitses, olles elanike arvult teine linn tänapäeva Hollandi maa-alal Utrechti järel, pärast seda läks ta 50 aastaks Hispaania võimu alla. Mitu korda piiras teda Oranje vürst Maurits, kes tahtis 's-Hertogenboschi allutada Ühendprovintside võimule. Linna vallutas lõpuks 1629 Oranje vürst Frederik Hendrik, lõigates linna ülejäänud hertsogkonnast ära.
1794 vallutasid linna Prantsuse väed Charles Pichegru juhatusel. Linna vabastasid Preisi väed 1814. 1815, kui rajati Madalmaade Ühendkuningriik, sai 's-Hertogenboschist Põhja-Brabandi keskus.
's-Hertogenboschi kuulsaim kodanik on olnud maalikunstnik Hieronymus Bosch (umbes 1450–1516), kes linnas sündis, elas ja selle järgi nime sai.
1. juuli 2006 seisuga oli linnas 134 961 elanikku ja 1. jaanuari 2008 seisuga 137 800 elanikku.
Raivo Vare (kunstnik)
Raivo Vare (kuni nime eestistamiseni 1937. aastal Johannes Voldemar Labber; 21. detsember 1910 Tartumaa, Vana-Kuuste vald, Sipe – 14. detsember 1982 ) oli eesti maalikunstnik.
Ta pärines mitmendat põlve Tartumaalt Vana-Kuuste vallast Sipelt. 1931. aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonda metsanduse osakonda, mille lõpetas 1938. aastal. Töötas seejärel Sagadi metskonnas metsnikuna (1938–1939) ja Petseri metskonnas abimetsaülemana (1940–1944).
Looming
pisi|Raivo Vare maalitud maastikumaalid mullamuuseumis koos vastavate mullaprofiilidega Töötades aastatel 1951–1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemias, sidus ta omavahel mõlemad õpitud erialad (metsanduse ja kunsti). Ta illustreeris ja joonistas metsandusalaseid õppevahendeid ja tegi tušijoonistusi loodusõpetuse õpikutele. Ta maalis Eesti Põllumajanduse Akadeemia mullamuuseumi jaoks mullaprofiilidele vastavaid maastikutüüpe, millest on Eesti Maaülikooli kodulehel nähtav maalide digitaalne kogu.
Lisaks maalimisele tegeles Raivo Vare fotograafiaga. Kaks tema loodusfotot ("Taevaskoda talvel" ja "Haavamets Järvselja õppe- ja katsemetskonnas Räpina rajoonis") ilmusid albumis "Eesti kaunis loodus".
Näitused
Aastatel 1952–1957 esines Raivo Vare oma teostega vabariiklikel ja Tartu kunstnike näitustel.
Tema isikunäitus toimus 1958. aastal (märts–mai) Eesti Põllumajanduse Akadeemia ruumides. Isikunäitusel Kambja sovhoosi klubis novembris 1961 oli eksponeeritud 70 maali.
Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi 150. aastapäeva pidustuste raames 1984. aasta novembris korraldas Raivo Vare tütar Ülle Algma-Vare Kuuste 8-klassilise Kooli ruumides esimese isa mälestusnäituse, kus oli välja pandud 30 Raivo Vare ja 17 Ülle Algma-Vare õlimaali.
2010. aastal korraldas Ülle Algma-Vare isa 100. sünniaastapäevale pühendatud õlimaalinäituse Tartu Linnaraamatukogu Tammelinna harukogus (Suur kaar 56). Välja oli pandud 34 õlimaali. Näitus rändas edasi Tartu Linnaraamatukogu Annelinna harukokku (Kaunase pst 23).
Isiklikku
1958. aastal abiellus Raivo Vare Liilia Uiboga (1920–2013), kes töötas Kambja sovhoosis peazootehnikuna (oli lõpetanud Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna 1948. aastal). 1959. aastal sündis tütar Ülle (perekonnanimi pärast abiellumist Algma), kellele isa õpetas maalimist.
Mordanga
Mordanga on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla lääneosas.
Küla asub Kāņupe jõe ääres merepinnast 46 meetri kõrgusel Mordanga-Kāņi järve läänekaldal. Varem kandis Mordanga nime kogu selle järve ümbruskond, nii oli Mordanga osaks ka kogu Kāņciemsi küla.
XVIII sajandil rajati Mordangasse klaasivabrik, mille juurde ehitati ka vesiveski. XX sajandi teisel poolel valmistati Mordangas savinõusid. Kalvene järve äärde jäävad kaks puhkebaasi - Kurpnieki ja Kalves.
Mordanga järve ääres kasvab looduskaitsealune mänd.
Aastal 2017 oli külas 10 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 16. pisi|tühi|Mordanga veski
Anne Brontë
pisi|Anne Brontë. Akvarelli autor on tema õde [[Charlotte Brontë 1834]] Anne Brontë (17. jaanuar 1820 Thornton, Yorkshire – 28. mai 1849) oli inglise kirjanik, õdedest Brontëdest noorim. Tema pseudonüüm oli Acton Bell.
Lapsepõlv
Anne Brontë sündis 17. jaanuaril 1820 Thorntonis Yorkshire'i krahvkonnas Inglismaal kuuelapselise pere noorimana. Enne teda olid sündinud Maria, Elizabeth, Charlotte, Branwell ja Emily Jane. Suure perekonna pea oli iiri päritolu kirikuõpetaja Patrick Brontë, kes määrati Anne sündimise aastal Haworthi (11 km kaugusel Thorntonist) alaliseks abivaimulikuks. Pere kolis sinna.
1821. aastal haigestusid kõik kuus last eluohtlikesse sarlakitesse, kuid paranesid.
Kui Anne oli peaaegu poolteiseaastane, haigestus tema ema Maria Branwell Brontë raskelt vähki ning suri 15. septembril 1821. aastal. Veel enne tema surma tuli pere eest hoolitsema ema õde Elizabeth Branwell. Isa proovis leida omale uut kaasat, kuid tulemusteta. Ta tahtis panna lapsed kooli, kus nad õpiksid iseseisvumist. Tüdrukud saadetigi kooli, kõigepealt Grofton Halli ja pärast seda Clergy Daughter's Schooli Cowan Bridge'is.
1825. aasta mais surid Elizabeth ja Maria kuuajase vahega tuberkuloosi, ehkki isa oli nakkuse puhkedes nii nemad kui ka õed Charlotte'i ja Emily koolist koju toonud. Anne ei olnud siis veel kooliealine. Isa õpetas tüdrukuid seejärel jõudumööda ise.
Neli ellujäänud last muutusid väga lähedasteks, kusjuures Charlotte ja Branwell hakkasid hoidma noorematest veidi eraldi. Emily ja Anne hakkasid samal ajal isekeskis väga kokku hoidma ning kui kaks vanemat lõid enesele fantaasiamaailmad Glass Towns ja Angria, siis Anne ja Emily lõid endale Gondali. Lapsed hakkasid välja mõtlema nende fantaasiamaailmades toimuvaid lugusid, mida nad ajapikku ka kirja panid.
Anne õppis maast madalast kohalikult orelimängijalt musitseerimist ning õdede eeskujul omandas hea joonistamisoskuse. Nende vennast Branwellist kujunes elukutseline maalikunstnik.
1831. aastal alustas Charlotte õpinguid Roe Head Schoolis, kus jätkas aastast 1835 õpetaja ametis. Samal aastal siirdus Anne sinna õppima Emily asemel, kuna too koolieluga kuidagi kohaneda ei suutnud.
Keskkonnainspektsioon
Keskkonnainspektsioon (lühend KKI) oli aastatel 1988–2020 Keskkonnaministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus.
Anne Brontë
Lapsepõlv
Koolivaheajad veetis Anne koos Emilyga kodus, oma fantaasiamaailmas Gondalis mängides. Anne'i esimesed teadaolevad luuletused sisaldavadki väljamõeldud tegelasi Gondali maailmast.
Keskkonnainspektsioon
Ajalugu
KKI sai alguse 1988–1991 tegutsenud Riiklikust Looduskaitse Inspektsioonist. Aastatel 1991–1995 moodustas see ühe Keskkonnaministeeriumi osakondadest. Keskkonnainspektsiooni nime kandis asutus aastast 1997. Aastal 2000 liideti Keskkonnainspektsiooniga Mereinspektsioon.
Tegevusvaldkonnad
KKI tegevusvaldkond oli loodusressursside ja -keskkonna järelevalve koordineerimine ja selle teostamine, samuti tegeles KKI keskkonnaseaduste rikkumise tuvastajana ja teostab vajaduse korral nende uurimistoiminguid.
Anne Brontë
Lapsepõlv
Roe Headi aastatel ei paistnud õed Charlotte ja Anne eriti lähedased olevat, kuid kui Anne 1837. aasta talvel haigeks jäi ning elas läbi raske usulise kriisi, mis ka tema tolleaegsetes luuletustes kajastus, tõi Charlotte Anne'i koju paranema. Koolis külastas Anne'i haiguse ajal tihti vennastekoguduse (määri kiriku) pastor. Teda eelistati Bewsbury kandis anglikaani õpetajatele, kuid ta vaated olid võrreldes Anne'i isa omadega palju rangemad, lausa kalvinistlikud, ning ajasid Anne'i segadusse.
Keskkonnainspektsioon
Struktuur
KKI struktuuris oli seitse osakonda (sh keskkonna-, looduskaitse- ja kalakaitseosakond) ning 15 maakondlikku bürood.
Anne Brontë
Töö koduõpetajana
pisi 8. aprillil 1839 lahkus Anne kodunt, et alustada tööd koduõpetajana Blake'i härrastemajas, asudes hoolitsema kuuese Cunliffe'i ja viiese Mary eest. Seal saadud kogemusi ja pettumusi kajastas Anne romaanis "Agnes Grey". Sama aasta lõpul vallandati ta (väidetavalt saamatuse tõttu) ning pöördus jõuludeks tagasi koju, ühinedes Charlotte'i ja Emilyga, kes olid samuti oma töökohalt lahkunud.
Keskkonnainspektsioon
Struktuur
KKI keskus asus alates 19. märtsist 2018 Pärnus aadressil Roheline tänav 64. Kuni Pärnusse kolimiseni asus KKI keskus Tallinnas aadressil Kopli tänav 76.
Anne Brontë
Töö koduõpetajana
1839. aasta augustis asus Haworthisse elama abiõpetaja William Weightman, kes leidis kihelkonnas kiiresti poolehoiu. Ta viis läbi enamiku ristimis- ja matusetalitusi ning hoolitses haigete ja surijate eest. Arvatakse, et ka Anne oli temasse kiindunud, kuid puuduvad viited, kas ja kui sügavalt. Anne'i tolle aja luulest ei ole võimalik välja lugeda, kas see peegeldab tema isiklikke emotsioone või Gondali tegelaste omi. Luuletused räägivad vaid teiste eest varjatud ja vastama jäänud tundeist.
Keskkonnainspektsioon
Tegevuse lõpetamine
1. jaanuaril 2021 liideti Keskkonnainspektsioon Keskkonnaametiga.
Anne Brontë
Töö koduõpetajana
Peagi oli Anne sunnitud uut töökohta otsima, kuna kõigi nelja õe-venna tööta olek osutus perele raskeks koormaks. Anne leidis uue koha vaimuliku Edmund Robinsoni ja tema naise Lydia juures Thorp Greenis. Ta asus õpetama nelja last ning veetis seal viis aastat. Selle aja jooksul sai ta vaid viis-kuus nädalat kodus olla. Selle perioodi luules kajastuvad koduigatsus ja üksildus, vaatamata laste kiindumusele ja pere rahulolule. Thorp Greenis õnnestus tal koduõpetaja töö tunduvalt paremini kui eelmises kohas. Ta käis sageli koos Robinsonidega puhkusereisil Scarborough's, kus talle väga meeldima hakkas.
Novembris 1842 suri tädi Elizabeth Branwell 65-aastaselt, ilmselt trombi tõttu. Tädi oli olnud Anne'i õrna ja religioosse loomuse üks põhikujundajaid.
Aastal 1843 tuli Throp Greeni Branwell, kes asus õpetama Edmundit – noorimat neljast Anne'i hoolealusest. Koos jäid nad perre koduõpetajateks kaheks aastaks. Juunis 1845 lahkus Anne, sest Branwellil tekkis pereprouaga armusuhe. Kuu aja pärast vallandati ka Branwell.
Branwell, kes oli olnud perekonna tulevikulootus, käis alla. Seda kiirendas armusuhte katkemine proua Robinsoniga. Ta hakkas pruukima alkoholi ja oopiumi ning mängima hasartmänge, muutudes perele suureks koormaks nii rahaliselt kui ka moraalselt.
Teoste avaldamine
1845. aasta suveks olid kõik neli noort Brontëd taas koduseinte vahel. Charlotte ja Emily olid tagasi Brüsselist. Väidetavalt kaotas vanim õde Charlotte Brüsselis südame, armudes abielumehesse. Õed püüdsid kodus Haworthis asutada väikest erakooli, ent õpilaste puuduse tõttu kukkus plaan läbi.
Kord leidis Charlotte Emily luuletused, millest seni vaid Anne teadlik oli olnud, ning pakkus, et need võiks trükis avaldada. Ruttu otsis Anne'gi oma katsetused välja ja 1846. aastal avaldasid õed Brontëd kirjastuses Aylott & Jones varjunimede all luulekogu, mida esialgu küll osteti vaid kaks eksemplari.
Õed ei andnud alla, vaid asusid kirjutama hoopis romaane. Juulist 1846 ringlesid Londoni erinevates toimetustes kaks õdede käsikirja: Emily "Vihurimäe" ja Anne'i "Agnes Grey“. Kolmanda käsikirja, Charlotte'i "Professori" lükkasid kõik kirjastajad tagasi. "Agnes Grey" koos "Vihurimäega“ jäid aga enam kui aastaks kirjastustesse toppama. 1847. aasta oktoobris ilmunud Charlotte’i "Jane Eyre" sai aga otsemaid kuulsaks ning paari kuu pärast avaldati ka "Agnes Grey" ja "Vihurimäe". Et romaanid olid kirjutatud varjunimede all, leidus neid, kes arvasid, et raamatud on kirjutanud üks ja sama isik – vaieldi, kas mees või naine.
Silikaadid
Silikaadid on ränihapete soolad.
Anne Brontë
Teoste avaldamine
Anne'i teist ja viimast raamatut, "Wildfelli härrastemaja rentnik" („The Tenant of Wildfell Hall“) saatis kohe edu. See müüdi läbi poolteise kuuga ning kohe ilmus ka teine trükk. 20. sajandi teisel poolel on BBC lavastanud sellest kaks telesarja.
Õed olid leidnud tunnustuse ning Anne ja Charlotte sõitsid Londonisse, et loobuda mehelikest pseudonüümidest ja avalikustada oma tõelised nimed. Emily kaasa ei läinud, sest oli saladuse avaldamise tõttu pahane.
Surm
pisi Varsti tabasid peret rasked saatuselöögid. Pärast pikka põdemist, mis oli kogu perekonda vaevanud, suri vend Branwell 24. septembril 1848 tuberkuloosi. Tõenäoliselt raskendasid ja kiirendasid haiguse kulgu alkoholism ja narkomaania. 19. detsembril 1848. aastal suri tuberkuloosi Emily. Oma armsaima õe surmast vapustatud Anne haigestus samuti, tal diagnoositi nii gripp kui ka tuberkuloos. Elulootust ei tundunud olevat.
Anne suri 28. mail 1849. aastal Scarborough's, kuhu Charlotte oli ta kahe päeva eest rongiga toonud. Vanema õe viimaseks lootuseks oli, et mereõhk ehk aitab ja ravib haiget, kes nõrkuse tõttu vaid ratastoolis liikus. Anne'i raviarst tunnistas, et nii tasast surmahaiguse põdejat ei ole tema veel näinud. Charlotte, isa Patricku kõrval ainuke ellujäänud Brontë, pidas Anne'i matused Scarborough's – linnas, mida Anne oli alati armastanud. Ta ei tahtnud oma isa järjekordse lapse matusega koormata. Lisaks olnuks põrmu toimetamine Scarborough'st Haworthi keeruline (150 km). Anne'i haud on tänini Scarborough's, vaatega merele. Ülejäänud pere on maetud Haworthi kirikusse.
Hauakivi graveeringu kohaselt suri ta 28-aastaselt, tegelikult suri ta 29 aasta vanuses. See viga parandati alles 2013. aastal.
Isiksus ja välimus
Charlotte'i hea sõber Ellen Nussey on Anne'i kirjeldanud nii: „Anne, armas vagur Anne, oli välimuse poolest teistest üsna erinev ja oma tädi lemmik.“
Anne'il olnud ilusad heledad juuksed, mis langesid õrnade lokkidena õlgadele, kannikesevärvi silmad, peened kulmud ja selge, peaaegu läbipaistev jume.
Kirjastaja George Smith kirjutas pärast Anne'i surma: „Anne oli õrn, vaikne, allaheitlik inimene. Ta polnud mingil juhul iludus, ometi oli meeldiva välimusega. Temast õhkus soovi otsida kaitset ja julgustust, mis tekitas tema vastu sümpaatiat."
Tsitaat Anne'i kirjutatud kirjast 5. aprillil 1849, elu eelviimasel kuul: "Sooviksin, et Jumal arvaks armulikult heaks mind säästa, ja mitte ainult isa ja Charlotte'i pärast, vaid sest et ma igatsen teha siin ilmas pisut head, enne kui siit lahkun. Mul on peas tulevikuplaane mitmeteks tegevusteks – küll piiratuiks ja tagasihoidlikeks, ent ma siiski ei sooviks, et need tühja jookseksid ja mu elu jääks nii vähetulemuslikuks."
Star (jahiklass)
Star on kaheinimese ühtsusklassi kiiljaht, mis konstrueeriti aastal 1911 ning mis on olnud vaheaegadega olümpiatel aastast 1932.
Ajalugu
pisi| 20. saj. alguse Star
Ihtüoloogia
Ihtüoloogia ehk kalateadus on zooloogia haru, mis uurib kalu. Täpsemalt hõlmab see luukalu (Osteichthyes), kõhrkalu (Chondrichthyes) ja ebaselget kalalaadsete rühma – lõuatuid (Agnatha).
FishBase andmepanga järgi on kalaliike teada umbes 33 300 (november 2016 seisuga ) ja see moodustab umbes poole kogu teadaolevatest selgroogsetest. Ehkki arvatakse, et enamik kalu on avastatud ja kirjeldatud, tuvastatakse igal aastal umbes 250 uut liiki.
Rakenduslik ihtüoloogia on tihedalt seotud merebioloogia ja limnoloogiaga.
La Línea de la Concepción
La Línea de la Concepción (ka La Línea) on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. See asub Gibraltari poolsaare põhjaosas. Linn piirneb lõunas Suurbritannia ülemereterritooriumi Gibraltariga. pisi|La Línea asukoht Cádizi provintsis
Njassa järv
Välja voolab Shire jõgi. Njassa järv kuulub Aafrika riftivööndi järvede hulka, olles tekkinud murrangualale. Sellest tuleneb ka järve suur sügavus. Tulevikus (geoloogilises ajaskaalas) saab Njassa järvest uue tekkiva ookeani osa.
Kuriste kirik
pisi|Kuriste õigeusu kirik linnulennult (2013) Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirik on õigeusu kirik Taterma külas Hiiumaa vallas Hiiumaal.
Kuriste kirikut ehitati aastatel 1884–1890. Kiriku ehitajad olid saarlased. Kollased tellised toodi kohale hobuste ja härgadega Riiast.
Kirik pühitseti 27. juulil 1890. Pühitsemisel osales ka tollane Eestimaa kuberner Sergei Šahhovskoi, kes kinkis kogudusele raha kroonlühtri ostmiseks. Kuriste maakivist kirikuhoone kõrvale rajati surnuaed ja ehitati Kuriste koolimaja ning elamu preestrile.
Bristoli nael
Bristoli nael on 2012. aastal Bristolis kasutusele võetud kohalik raha kohaliku majanduse ja tööhõive edendamiseks. Bristoli nael on seotud Suurbritannia naelsterlingiga.
Kuriste kirik
Kuriste kirik on praegu ainus tegutsev õigeusu kirik Hiiumaal. Kirikut kasutab Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus.
Bristoli nael
Raha emiteerib KOV ja sellega on ühinenud enam kui 800 ettevõtete, kes tunnustavad seda maksevahendina, samuti saab sellega tasuda kohalikke makse. Kui supermarketis makstud rahast 80% lahkub, siis see tagab kohaliku raharingluse (ringmajanduse) püsimise. Raha haldab tulu mittetaotlev sihtasutus Bristol Pound Community Interest Company koostöös Bristol Credit Unioniga, kes korraldab raha emissiooni ja selle vahetatavuse.
Kuriste kirik
Tänapäeval tegutseb vanas õigeusu koolimajas Kuriste Haridusselts.
Kreeka Eurovisiooni lauluvõistlusel
Kreeka osales Eurovisiooni lauluvõistlusel esimest korda 1974. aastal. Esimesel korral esindas Kreekat laulja Marinélla, kelle esituses kõlas laul "Krasí, thálassa ke t'agóri mou", mis kogus võistlusel 7 punkti ning jäi 11. kohale.
1975. aastal Kreeka lauluvõistlusest osa ei võtnud. EBU eemaldumise põhjust öelda ei osanud, kuid hiljem selgus, et eemaldumine oli protest Türgi debüüdi ja Türgi poolt toime pandud Küprose invasiooni vastu. Kuid juba järgmisel aastal naasis Kreeka Eurovisioonile ning osales kõikidel edasistel võistlustel kuni 1982. aastani. 1982. aastal Kreeka diskvalifitseeriti lauluvõistlusest, kui avastati, et Kreeka esinduslaul "Sarantapente kopelies" oli juba varem avalikustatud laul. See oli kirjutatud tuntud Kreeka folklaulu põhjal ning seega rikkus Kreeka laul võistlusreegleid.
Kreeka jäi lauluvõistlusest kõrvale veel 1984. aastal, mil ERT tõi põhjuseks kõikide võimalike esinduslaulude madala kvaliteedi. Riik ei osalenud ka 1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Kokku on riik eemale jäänud kuuel korral.
Enne 2000. aastaid ei läinud Kreekal Eurovisioonil hästi. Riigi parim tulemus oli 5. koht, mis saavutati 1977. ja 1992. aastal. Alates naasmisest 2001. aastal on Kreekat saatnud lauluvõistlusel edu. Kaheksa võistluse peale kokku on riik olnud esiviisikus kuuel korral.
2001. aastal Kopenhaagenis esindas Kreekat duett Antique, kes lauluga "Die For You" saavutas 3. koha võitja Eesti ja korraldajamaa Taani järel. Kahel järgmisel aastal pidi Kreeka leppima 17. kohaga. 2004. aastal Istanbulis esindas riiki Sákis Rouvás lauluga "Shake It", laul pääses finaali ja tuli kolmandaks.
2005. aastal esindas Kreekat Élena Paparízou, kes oli varem osalenud 2001. aasta lauluvõistlusel Antique solistina. Nüüd esindas Paparízou riiki lauluga "My Number One". Juba enne võistlust oli tegu suure favoriidiga ning Kreeka lauluvõistluse ka võitis. Paparízou laul kogus suurt edu terves Euroopas, pääsedes mitmetesse edetabelitesse, sealhulgas ka USA Billboardi edetabelisse. Eurovisiooni lauluvõistluse 50. aastapäeva üritusel "Õnnitlused: 50 aastat Eurovisiooni lauluvõistlust" valiti välja kõige parem ja meeldejäävam eurolaul läbi aegade. Kreeka võidulaul "My Number One" saavutas seal 4. koha.
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Kreekat laulja Kalomira, kelle esituses kõlanud "Secret Combination" võitis esimese poolfinaali, jättes kolmandale kohale lauluvõistluse võitja Venemaa. Finaalis saavutas Kreeka laul 3. koha. 2009. aastal esindas Kreekat taas Sákis Rouvás, kes esitas laulu "This Is Our Night" ning saavutas sellega 7. koha.
Kreeka osales ka 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja saavutas poolfinaalis 2. ja finaalis 8. koha. 2011. aastal sai Kreeka poolfinaalis 1. ja finaalis 7. koha.
2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ei jõudnud Kreeka esimest korda poolfinaalist edasi, kui oma poolfinaalis saadi 16. koht.
Hääletamise ajalugu (1976–2019 finaalid)
Kreeka on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Kreeka on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Aleksander Müller
Aleksander Müller (ametlikult Aleksander Müller-Mölder; 27. jaanuar 1947 – 4. juuli 2013) oli eesti muusik, näitleja ja kirjanik.
Seksuoloogia
Seksuoloogia on interdistsiplinaarne uurimisvaldkond, mis tegeleb inimese seksuaalsuse ja sellega seotud meditsiiniliste, psühholoogiliste, kultuuriliste jm aspektidega.
Aleksander Müller
Müller oli ansamblite Kontrastid, Jüngrid ja Suuk liige, 1977. aastast tegutses sooloartistina. Esitas oma laule end klaveril saates, kasutas sürreaalseid ja satiirilisi tekste.
Ta oli 1970. aastatel Vanemuise ooperikoori koosseisuline liige ja tegi kaasa ka mõnes teatri sõnalavastustes (Jaan Toominga lavastatud "Põrgupõhja uus Vanapagan", 1976 – Kraavikaevaja).
Seksuoloogia
Eestis tegeleb seksuoloogia uurimisvaldkonnaga teiste seas Eesti Akadeemiline Seksuoloogia Selts.
Aleksander Müller
2001. aastast hakkas Aleksander Müller avaldama luuleraamatuid ja lühiproosakogumikke. Mülleri proosa on laadilt omapärane, humoorikas ja osaliselt autobiograafiline. Ta oli alates 21. veebruarist 2007 Kirjanike Liidu liige.
2013. aasta septembris puistati Aleksander Mülleri tuhk Tartus Emajõkke, nagu oli olnud tema soov.
Raamatud
Aleksander Müller on avaldanud meenutusi pealkirjaga "Poolsupilinlane" kogumikus "Supilinn minu elus" (koostanud Heiki Valk, eessõna Laine Jänes, Supilinna Seltsi Toimetised 1, Tartu 2006, lk 204–208).
Isiklikku
Aleksander Mülleril on poeg raadioajakirjanik Arp Müller (sündinud 1978) ja kaks tütart (sündinud 1999 ja 2001).
Taavi Rõivas
Taavi Rõivas on õppinud Tallinna 17. Keskkoolis ja Tallinna Reaalkoolis, mille lõpetas 1997. aastal. Seejärel õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas, ülikooli lõpetas 2002. aastal välismajanduse ja turunduse erialal bakalaureusekraadiga.
Töökäik
Taavi Rõivas on töötanud justiitsminister Märt Raski nõunikuna 1999–2002, ASi IT Grupp suurklientide haldurina 2002–2003, rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo nõuniku-büroojuhatajana 2003–2004, Tallinna Haabersti linnaosa vanemana 2004–2005 ning peaministri nõunikuna 2005–2007.
Poliitiline tegevus
pisi|Taavi Rõivas Arvamusfestivalil Taavi Rõivas on Eesti Reformierakonna liige alates 1998. aastast. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 2005–2007 ja XI Riigikogu liige 2007–2011. Alates 2009. aastast Riigikogu rahanduskomisjoni esimees. 2011–2012 kuulus Rõivas XII Riigikogu koosseisu.
15. oktoobril 2020 teatas ta, et lahkub nii Riigikogust kui ka poliitikast.
Sotsiaalminister
11. detsembrist 2012 oli Rõivas Eesti Vabariigi sotsiaalminister. Ta määrati sellele ametipostile pärast Kristen Michali tagasiastumist justiitsministri kohalt, kui uueks justiitsministriks sai senine sotsiaalminister Hanno Pevkur. Oma ametiajal algatas Rõivas töövõimereformi.
Peaminister
Pärast Siim Kallase loobumist peaministrikandidaadiks pürgimast sai 12. märtsil 2014 Reformierakonna uueks peaministrikandidaadiks Taavi Rõivas. 14. märtsil määraski president Toomas H. Ilves Taavi Rõiva ametlikult peaministrikandidaadiks. 24. märtsil sai Rõivas 55 poolt ja 36 vastuhäälega Riigikogult volituse moodustada valitsus.
9. aprillil 2015 astus ametisse Taavi Rõivase teine valitsus. 9. novembril 2016 avaldas Riigikogu Taavi Rõivase valitsusele umbusaldust häältega 63:28.
Riigikogu aseesimees
5. detsembril 2016 valiti Taavi Rõivas 43 poolthäälega Riigikogu teiseks aseesimeheks. 12. oktoobril 2017 lahvatanud ahistamisskandaali tõttu teatas Taavi Rõivas samal päeval tagasiastumisest Riigikogu aseesimehe kohalt.
Isiklikku
Taavi Rõivas abiellus 19. augustil 2017 Luisa Värgiga. Neil on tütar Miina Rihanna (sündinud 2009), poeg Herman (2016) ja tütar Uma (sündinud 2019).
Taavi Rõivas on harrastusjooksja ning on maratonidel osalenud kolm korda, viimati SEB Tallinna Sügisjooksu 42 km maratonil 2014. aasta 14. septembril ajaga 4:03:25. Rõiva parim maratoniaeg on 3:46 (Valencia, 2013).
2007. aastal määras politsei Rõivale 3000 krooni trahvi, kuna Rõivas põhjustas Võrus liiklusõnnetuse, milles sai kannatada alaealine.
Chiclana de la Frontera
Chiclana de la Frontera on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis.
Koos Cádizi, El Puerto de Santa María, Puerto Reali ja San Fernandoga kuulub see Bahía de Cádizi maakonda, kus elas 2018. aastal ligi 425 tuhat inimest. Ühtlasi on see osa suuremast linnastust, mis on elanike arvult kolmas linnastu Andaluusias.
Linnas elas 1900. aastal 10 868, 1950. aastal 18 262 ja 2001. aastal 61 815 inimest. 2020. aasta alguse seisuga on linnas elanikke 85 556.
pisi|Chiclana de la Frontera asukoht Cádizi provintsis
Inn
thumb|Inn Engadini orus Inn on jõgi Euroopas.
Dangara
Dangara on alev Tadžikistanis Hatloni vilajetis. Asub Tairsu jõe orus.
Inn
Jõe lähe asub Alpides. Jõe pikkus on 510 km. Voolab ülemjooksul läbi Engadini ja keskjooksul läbi Tirooli. Alamjooksul voolab Baieri kiltmaal. Suubub Passaus paremalt Doonausse. Jõe ääres asuvad Braunau, Kufstein ja Innsbruck.
Dangara
Dangara on Tadžikistani presidendi Emomali Rahmoni ja mitmete tema lähikondsete kodulinn.
Inn
Tähtsaim parempoolne lisajõgi on Salzach.
Dangara
Asulat läbib Dušanbe-Kulobi maantee ja Bohtar-Kulobi raudtee.
Inara Luigas
Inara Luigas (sündinud 13. jaanuaril 1959 Novosibirski oblastis Verh-Krasnojarkas) on Eesti poliitik, Riigikogu liige.
Ta on ka endine Mikitamäe vallavanem, Setu kuningriigi ülemsootska ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretär. Eesti Naisliit andis 2002. aastal Luigasele aasta ema nimetuse.
Haridus
Inara Luigas lõpetas Väimela Näidissovhoostehnikumi 1978. aastal, Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnika erialal 1990. aastal ja Eesti Majandusjuhtide Instituudi haldusjuhtimise erialal 1996. aastal.
Töökäik
Luigas töötas aastatel 1978–1980 Veriora sovhoosis ja 1980–1988 Võhandu sovhoosis veterinaarvelskrina. 1988–1993 töötas ta Võhandu sovhoosis selektsionäär-zootehnikuna ning aastal 1993 OÜ Allmäe esimehena. 1993–2004 oli ta Mikitamäe vallavanem ja 2004–2006.OÜ Jukka Jussila aretusosakonna juhataja.
Poliitiline tegevus
Inara Luigas oli Eesti Keskerakonna liige alates 1997. aastast. Luigas oli X Riigikogu liige aastatel 2006–2007, XI Riigikogu liige aastatel 2007–2011 ja XII Riigikogu liige aastatel 2011–2015. Riigikogu juhatus registreeris Inara Luigase lahkumise Eesti Keskerakonna fraktsioonist 2012. aasta 9. aprillil. Ta lahkus fraktsioonist koos Rainer Vakra, Deniss Boroditši ja Lembit Kaljuveega. 2. detsembrist 2013 kuulub ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. 2015. aasta juunist kuni 2016. aasta juunini töötas Luigas Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretärina. Alates 25. novembrist 2016 on Inara Luigas XIII Riigikogu liige.
Ühiskondlik tegevus
Setu liikumise aktivistina on Luigas korduvalt võtnud sõna setu teemadel ning propageerinud setu kombeid ja tavasid. 2002. aastal avaldas ta ka kokaraamatu "Setu toidud". TV3 telesaates "Õhtusöök viiele" osaledes pakkus ta 2010. aastal söögilauas setu handsat.
Küberkaitse
Küberkaitse (inglise keeles Cyber Defense) on kaitse kübervahendeid mõjutavate ja kübervahendite talitluse kaudu tekkivate/tekitatavate ohtude suhtes. Küberkaitse probleemiks on moodsa, digivahenditele tugineva riikluse ja majanduse avatus välistele rünnetele.
Eesmärgiks on infosüsteemide vastu suunatud küberrünnakute kindlakstegemine, ennetamine ja rünnetele vastamine.
Küberkaitses keskendutakse sellele, mida küberruumis ei tohi olla ja mida seal ei tohi toimuda.
Küberkaitse areng
Eestis sai küberkaitse alguse 2004. aastal enne NATO liikmesriigiks saamist. Samal ajal algatati küberturbe programm ka USA-s California osariigis, seega said Eesti spetsialistid oma tegevust sealsega kooskõlastada.
Enn Tõugu sõnul jõudis 2007. aasta pronksiöödel kogu maailmale esmakordselt pärale küberkaitse vajalikkus. Pronksiööga seotud küberrünnakud Eesti valitsuse veebisaitide vastu näitasid Eesti suutlikkust kaitsta riiki küberrünnakute eest ning Eesti ajakirjanikud suutsid küberturbe vajalikkust hästi edasi anda. Küberkaitse hädavajalikkus internetiühiskonna tsiviilseks säilimiseks sai selgeks kogu maailmale. Mässu ajal isoleeris Eesti end teistest riikidest, kuna suurem osa rünnakutest tuli just väljaspool Eestit.
Küberrelvade vastu kaitsmine ei ole alati väga efektiivne, kuna parim kaitse on rünnakupõhine. Teadmata rünnakut lähemalt, võib paratamatult olla esmane kaitse ebapiisav. Selleks, et arendada välja hea kaitse küberrelvade vastu on loodud kaks valdkonda:
On välja arendatud mõningad nii-öelda Internetti kammivad agendid, mis jälgivad ja analüüsivad Internetis liikuvat infot, tagamaks, et info liiguks efektiivselt, koormamata sealjuures liigselt mõnda kanalit. Säärase agendi loomine viib järkjärguliselt tehismõistuse loomiseni. Praegused agendid tegutsevad oma alal täiesti iseseisvalt. Enn Tõugu sõnul on arvuti roll inimese elu mugandada. Praegusel ajal on inimese ja arvuti vahel edukas sümbioos, kus arvuti teeb tehnilisema osa tööst, mille on inimene välja mõelnud.
Tsiviilisiku tasandil ei ole küberkaitseks revolutsioonilisi muutusi toimunud. Enn Tõugu sõnul manitsetakse inimesi ettevaatlikkusele, et internetis ei avataks kõiki linke.
Küberjulgeoleku strateegia
11. septembril 2014 kiitis valitsus heaks "Küberjulgeoleku strateegia 2014–2017", mis sätestab Eesti küberjulgeoleku poliitika strateegilised suunad ja rakendusplaani aastateks 2014–2017.
Küberjulgeoleku strateegia visiooniks on Eesti suutlikkus tagada riigi küberjulgeolek ning toetada avatud, kaasava ja turvalise infoühiskonna toimimist.
Strateegia üldeesmärgiks on suurendada küberturvalisuse alast võimekust ja inimeste teadlikkust küberohtudest, tagamaks jätkuvat usaldust küberruumi vastu. Alaeesmärgid jagunevad järgmiselt:
Küberjulgeolekupoliitikat ja strateegia elluviimist juhib ning koordineerib Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. Strateegia elluviimisel osalevad kõik ministeeriumid ja valitsusasutused, eelkõige Kaitseministeerium, Riigi Infosüsteemi Amet, Justiitsministeerium, Politsei- ja Piirivalveamet, Välisministeerium, Siseministeerium ning Haridus- ja Teadusministeerium.
Küberkaitsealased süsteemid
Küberkaitsealased süsteemid Eestis jagunevad üldjoones kaheks:
Küberrelv
Küberrelvaks nimetatakse pahavara eest vastutavat, mida kasutatakse sõjalisel eesmärgil rünnatava julgeoleku kahandamiseks.
Karakteristikud, mis on iseloomulikud küberrelvale:
Küberrelva eesmärgi täitmiseks on vaja palgasõdurit või spiooni. Eesmärk ise on illegaalne ning kui see viiakse täide rahuajal, võib seda lugeda rahu rikkumiseks. Sihtideks võivad olla:
Kuigi küberrelva kasutamine põhjustab reeglina otseseid või kaudseid majanduslikke kahjusid sellele, kelle vastu relv suunatud on, siis omakasu teenimine pole küberrelva kasutamisel ilmtingimata eesmärgiks. Küberrelvi kasutatakse harva, nad on rangelt välja valitud vastavalt oskuste tasemele ja sihtmärgile.
Erinevalt viirustest pole iseenese kopeerimine küberrelvale ilmtingimata iseloomulik.
Pahavaraagentidele on üldiselt iseloomulikud küberrelva karakteristikud. Neile on küberrelva nimetusega viidanud kaitsetööstuse eksperdid või neid on nii kirjeldatud valitsuse ja riigikaitse väljaannetes.
Potentsiaalsed küberrelvad:
Ülemaailmne NATO küberkaitse
NATO küberkaitset koordineerib NATO küberkaitsekoostöö keskus (inglise keeles Cooperative Cyber Defense System of Excellence), mille kõrgeimaks eesmärgiks on saada küberkaitse alal peamiseks autoriteediks nii NATO-siseselt kui ka NATO partnerite seas. Asutuse eesmärgiks on edendada organisatsioonisisest suutlikkust, koostööd ja informatsiooni jagamist NATO liikmete seas. Seda saavutatakse tänu haridusele, uurimus- ja arendustööle ning konsulteerimistele.
Keskus on koostanud mitmeid avalikkusele kättesaadavaid ressursse:
Eesti osalus NATO küberkaitses
Eesti tutvustas 2004. aastal, kohe pärast NATOga ühinemist, mõtet luua NATO küberkaitsekeskus. 2006. aastal kiitis NATO ülemjuhataja (inglise keeles Supreme Allied Commander) idee heaks ning 2007. aastal algasid läbirääkimised, et leida potentsiaalseid sponsoreerivaid riike.
Keskus asub Tallinnas ning alates 2015. aastast on selle direktor Sven Sakkov.
Tallinn Manual rahvusvahelise seaduse rakendamine kübersõjale loodi 2009. aastal. Eesmärgiks oli kehtestada rahvusvaheline küberseadus, uurimaks, kuidas allub kübersõda kui uus sõjaliik senistele seadustele. Selle tagamiseks on CCDCOE välja arendanud programmi, mis põhineb kahel alustalal: arusaadav eesmärk uurimiseks ja praktika. Tallinna Manuaal pöörab erilist tähelepanu rahvusvahelisele jus ad bellum seadusele, mis sätestab põhjused, miks asuda relvastatud konflikti ning jus in bello seadusele, mis sätestab relvastatud konfliktis osalejate ja sellest mõjutatute õigused ja kohustused. Tallinna Manuaal on pigem sõltumatute ekspertide hinnang. Manuaal ei ole loodud esindamaks CCDCOE keskuse ega ühegi NATO liikmesriigi või liitlase ametlikku arvamust.
Tallinn 2.0 on algse Tallinna Manuaali laiendus. Tallinn 2.0 keskendub peamiselt esiteks kõige hävituslikumatele kübersüsteemidele, mis kvalifitseeruvad relvastatud rünnakutena. Sellest tulenevalt saavad liikmesriigid nendele süsteemidele vastata enesekaitse korras. Teiseks keskendub Tallinn 2.0 küberoperatsioonidele, mis leiavad aset relvastatud konfliktis. Need küberrünnakute liigid on liikmesriikide jaoks kõige enam murettekitavad, seega keskendub enamus uurimusest just nendele probleemidele. Vähesemal määral tudeeritakse, mis seadused kehtivad NATO liikmesriike igapäevaelus kimbutavale pahavarale, mis ei kvalifitseeru küberrünnakutena. Tallinn 2.0 uurib, kuidas kehtivad küberruumis rahvusvahelised põhimõtted nagu iseseisvus, pädevus, nõuetekohane hoolsus ja sekkumise keeld. Sarnaselt Tallinna Manuaalile esindab ka Tallinn 2.0 vaid sõltumatute ekspertide hinnangut eelnimetaud probleemidele.
Talsciems
Talsciems (vanasti ka Dzelzciems) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla kirdeosas.
Küberkaitse
CERT-EE
CERT Eesti kuulub grupi CERT (inglise keeles Computer Emergency Response Team), mis uurib küberkaitsega seotud probleeme ja lahendab neid. CERT organisatsioone eksisteerib üle maailma ja nad on omavahel tihedas koostöös, jagades informatsiooni infoturbeintsidentide kohta ja teavitades turvaohtudest.
Talsciems
Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel Dzelzupe jõe kaldal. Talsciems jääb valla keskusest Pastendest 4,6, piirkonna keskusest Talsist 3 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusele. Varem loeti Talsciemsi küla osaks ka Arkliņit. Talsciems asub Talsi linna piiril; küla ja linna vahele jääb Talsi lennuväli.
Küberkaitse
CERT-EE
CERT-EE eesmärgid jagunevad kolmeks:
Talsciems
Külas sulatati Kuramaa hertsogiriigi ajal soomaagist rauda, sellest ka nimi Dzelzciems ehk tõlkes Rauaküla'.
Aastal 2015 oli külas 94 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 145.
Küberkaitse
Pankade küberkaitse
Internetipanga kasutamise puhul tulenevad ohud pigem tarbija kaitsesüsteemide puudujääkidest kui pankade omast, sest pankade turvameetmed on tugevamad kui tavakasutajate omad.
Võimalik küberrünnak võiks välja näha selline, et üritatakse peatada finantsasutuste tegevus kogu riigis. Kuna Eestis toimub valdav enamik transaktsioone internetipankades, siis potentsiaalne rünnak ei pruugi isegi seisneda süsteemi sissetungimises ning andmebaaside mahavõtmises, vaid internetipankadeni viivate kanalite ummistamises nii-öelda rämpsliiklusega, mistõttu arveldused peatuvad ja kliendid teenust kasutama ei pääse.
Võimalik lahendus võiks olla andmesidevõrgu monitoorimine, et tuvastada võimalikult kiiresti hälve tavalisest andmeliiklusest. Selleks võib olla näiteks teatud tüüpi pakettide jada, mis ei tohiks selles süsteemis esineda.
Undress to the Beat (laul)
"Undress to the Beat" on Jeanette Biedermanni esimene singel samanimeliselt albumilt. See anti Saksamaal välja 27. veebruaril 2009. Laulu kirjutasid Johan Bobäck, Christian Fast, Marica Lindé ja Mans Ek ning produtseeris Johan Bobäck.
Lugude nimekiri
CD 1
CD 2
CD 4
Cantelo
Cantelo on Pärnu Kunstide Kooli noorte rahvamuusikaansambel.
See loodi 1976. Ansamblit on juhendanud Tiit Erm ja Veiko Rea. Tänapäeval juhendavad ansamblit Pirgit Rea, Raili Käär ja Andrus Ostrov.
Ansambel on esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Taanis, Poolas, Ukrainas, Saksamaal, Hispaanias, Portugalis, Kanadas, Leedus, Tšehhis ja Brasiilias. Esinemiste mitmekesistamiseks on tihti kaasatud lauluansambleid, soliste ja rahvatantsijaid.
Jevgeni Koševoi
pisi|right|Jevgeni Koševoi (2010) Jevgeni Koševoi (sündinud 6. oktoobril 1984) on Kasahstani murdmaasuusataja.
Maailmameistrivõistlused
2005 Oberstdorfis
Zombie walk
thumb|Zombie walk USA-s [[Pittsburghis, 2006]] Zombie walk (tuntud ka kui zombie mob, zombie march, zombie horde, zombie lurch, zombie shamble, zombie shuffle, zombie pub) on zombide marss, mis toimub tavaliselt linnakeskustes, tänavatel. Inimesed on maskeeritud zombideks ja käituvad nagu zombid.
Jevgeni Koševoi
Maailmameistrivõistlused
2007 Sapporos
Zombie walk
Zombie walk sai alguse 2001. aastal Ameerika Ühendriikide California osariigis Sacramentos. Ürituse eesmärk oli reklaamida uut zombi-õudusfilmi, mistõttu jalutas tänavatel ringi mitukümmend zombit.
Esimene marss toimus oktoobris 2003 Kanadas Torontos. Sellest ajast peale said zombide marsid Põhja-Ameerikas iga-aastaseks traditsiooniks.
Katanga lavamaa
Katanga lavamaa ehk Shaba lavamaa ehk Shaba platoo ehk Shaba mägismaa ehk Katanga platoo on lavamaa Aafrika keskosas Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja Sambia põhjaosas, osa Lunda-Katanga platoost. Paikneb Kongo DV kaguosas endise Katanga provintsi edelaosas ning Sambia põhjaosas. Kõrgus 900–1800 m.
Piirneb põhjas Kundelungu ja Mitumba mägedega, läänes ja põhjas Lunda platooga, idas Muchinga mägedega.
Arkansas (jõgi)
pisi|Jõe valgla Arkansas  on jõgi Põhja-Ameerikas. Algab Kaljumäestikust. Ülemjooksul voolab mägijõena valdavalt lõuna ja kagu suunas. Keskjooksul voolab Suurel tasandikul valdavalt ida ja kagu suunas. Suubub paremalt Mississippisse.
Katanga lavamaa
Piirkond on kõrguse tõttu ümbruskonnast jahedam, aastakeskmine temperatuur on 19–20 °C.
Sealt saavad alguse Lufira jõgi, millest saab Lualaba jõgi, ning Lomami jõgi. Lufira jõele on paisutatud tehislik Tshangalele järv.
Leidub palju vaske ja uraani.
See on soodsate loodustingimuste tõttu põlluharimis- ja karjakasvatuspiirkond, Kongo DV-s ka tööstuspiirkond.
Džungaaria Alatau
Džungaaria Alatau on mäestik Aasias Semiretšjes. Kulgeb valdavalt edela-kirde suunas. Kõrgus kuni 4464 meetrit.
Theodor Kittelsen
pisi|right|Theodor Kittelsen. [[Christian Krohgi joonistus 1892. aastast]] pisi|Kittelsen kujutas oma teostel sageli [[Trollid|trolle]]
Theodor Severin Kittelsen (27. aprill 1857 Kragerø – 21. jaanuar 1914) oli Norra kunstnik. Oma teostel kujutas ta peamiselt loodust ning norra muinasjuttude ja legendide tegelasi.
Kittelsen sündis Lõuna-Norra rannikulinnas Kragerøs, kus tema isa Johannes oli kaupmees. Ta sündis pere kaheksast lapsest teisena. Isa suri, kui Theodor oli 11-aastane, ning perekond oli sunnitud kasinates oludes läbi ajama. Theodor asus elatise teenimiseks tööle kellassepaabilisena. Vanemaks saades kolis Kittelsen Oslosse. Oslos töötas Kittelsen dekoraatori abilisena, kuid töö raskuse tõttu loobus sellest ning naasis kodulinna.
Kittelsen siirdus Arendali, kus asus taas tööle kellassepaabilisena. Sakslasest kellassepp Stein kiitis Kittelseni kunstioskust ning julgustas teda rohkem kunstiga tegelema. Stein tutvustas Kittelseni töid jõukale kunstihuvilisele Diderich Maria Aallile. Aall saatis Kittelseni Oslo kunstikooli ning tasus tema õppemaksu. 17-aastane Kittelsen asus õppima Wilhelm von Hanno käe all. Samal ajal võttis ta tunde ka Julius Middeltunilt.
Pärast kaks aastat kestnud õpinguid Oslos jätkas Kittelsen tänu Aalli heldele toetusele õpinguid Münchenis. 1879. aastast ei olnud Aallil enam võimalik noort kunstnikku aidata ning Kittelsen tegi elatise teenimiseks kaastööd mitmele ajalehele ja ajakirjale. Ta naasis Norrasse ning teenis kaks aastat armees. Saanud stipendiumi, siirdus ta õppima tollasesse Euroopa kultuurikeskusse Pariisi. Kittelsen ei olnud sealsete tingimustega rahul ning läks 1883. aastal uuesti Münchenisse.
1881. aastal palkas rahvaluulekoguja Peter Christen Asbjørnsen Kittelseni illustreerima Norra muinasjutte.
Kuna Kittelsen kujutas oma teostel sageli rahvuslikke motiive, on ta Norras üsna tuntud ja lugupeetud.
Concepción (täpsustus)
Concepción on nimi, mis võib olla:
Muu
La Concepcióni-nimelised paigad on
Art of Living
Art of Living (The Art of Living Foundation, AOLF) on vabatahtlike tööl põhinev rahvusvaheline heategevuslik kodanikuühendus, mis tegeleb inimväärtuste arendamise ning vägivalla- ja stressivaba maailma loomisele kaasaaitamisega.
Apollon ja Daphne (Bernini)
pisi| "Apollon ja Daphne" on itaallasest skulptori Gian Lorenzo Bernini marmorist skulptuur, mis asub Villa Borgheses Roomas. Skulptuur kujutab antiigiainelist röövimisstseeni valgusejumala Apolloni ja nümf Daphnega. 1625. aastal kardinal Scipione Borghese ülesandel loodud Apollonit ja Daphnet kujutav teos tõi autorile laiema kuulsuse.
Art of Living
Lähtudes põhimõttest, et globaalne rahu saab alguse üksikisikute rahumeelsusest, on sihtasutuse töö suunatud rahu toetamisele üksikisiku tasandil.
Apollon ja Daphne (Bernini)
Apollon on tema eest põgenenud nümfile Daphnele järele jõudnud ja valmis teda haarama; Daphne palve peale muudab Zeus nümfi loorberipuuks, et ta Apolloni käest päästa: Daphne juurest kasvavad oksad ja lehed, keha hakkab kattuma koorega.
Võrratu virtuoosne tehnika; suurepäraselt mõjub kontrast naise pehme, õrna keha ja kareda puukoore vahel.