cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rõhuandur
Rakendused
Muunduri mõõtmiste parandamiseks sellisel moel on kõigepealt vaja mõõta muunduri reaalset toitepinget ning ka väljundpinget ning rakendada saadud tulemuste pööratud transformatsioon väljundsignaalile.
Märkus: Muundurites, mis on ühendatud Wheatstone'i sillaks, esinevaid samafaasilisi signaale analüüs ei arvesta.
Sétif
Sétif on linn Alžeerias, Sétifi provintsi keskus. Asub Alžiirist 300 km idas 1100 m kõrgusel.
1945. aastal toimus linnas eurooplastest kolonistide vastane ülestõus, mille Prantsuse väed maha surusid. Toimus Sétifi veresaun, mille käigus tapeti umbes 6000...30 000 inimest.
Mets-kuukress
Mets-kuukress (Lunaria rediviva) on ristõieliste sugukonda kuukressi perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Mets-kuukress kasvab 50–120 cm kõrguseks. Taime vars on püstine ja kaetud karvadega. Südamekujulised lehed on õhukesed ja hambulise servaga. Õis on kahvatuvioletne, nelja kroonlehega; tugeva lõhnaga. Taim õitseb maist kuni juulini. Vili on lame ja õhuke, teravate otstega 3–6 cm pikkune kõder. Viljad jäävad sageli ka talveks taimede külge.
Mets-kuukress on Eestis harvaesinev ning kuulub III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka. Teda leidub peamiselt põhjarannikul salumetsades ja metsaservadel.
Benny Goodman
thumb Benny Goodman (õieti Benjamin David Goodman; 30. mai 1909 Chicago, Illinoisi osariik – 13. juuni 1986 New York, New Yorgi osariik) oli USA džässklarnetimängija ja -orkestrijuht, hinnatuim klarnetimängija džässiajaloos.
Tema muusika on enamjaolt kiire ja keerulise rütmiga.
Aastal 1986 pälvis ta Grammy elutööauhinna.
Aarschot
Aarschot ['aarshot] on linn Belgias Flaami Brabandi provintsi kirdeosas Hagelandis Demeri jõe ääres Leuvenist 15 km kirdes, Aarschoti valla keskus.
Linna kaitsepühak on püha Roch.
Linna kohal kõrgub Aarschoti Jumalaema kirik.
Nimi
Linna on teadaolevalt kirjalikult esmamainitud 1107 nimega Arescod. See pärineb germaani sõnadest arnu ('kotkas') ja skauta ('metsane kõrgendik soisel alal'). Selline nimeseletus sobib hästi Aarschoti maastikuga.
Aarschotlast nimetatakse hollandi keeles Aarschottenaar või kasseistamper 'munakivitrampija'. Viimane hüüdnimi on pandud öösiti linnas ringi käinud linnavalvurite järgi, kes kaitsesid linna varaste ja kelmide eest. Külmadel öödel istusid valvurid parema meelega kõrtsis. Sellega ei olnud nende naised ega linnakodanikud rahul, mistõttu valvuritele anti korraldus puutallaga kingade ning hellebardidega trampida, et oleks kuulda, et nad tööd teevad. Selle meenutuseks rajati 1965 karnevaliselts Gilde van de Kasseistampers.
Saksa repressioonid 1914
19. augustil 1914 sai Saksa kolonel Johannes Stenger Aarschotis surmavalt haavata. Vastuseks lasksid sakslased maha 168 aarschotlast.
Karksi valla lipp
thumb|Karksi valla lipp.
Karksi valla lipp on Viljandi maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Karksi valla lipp, aastatel 1995–1999 oli see lipp kasutusel Karksi-Nuia linna lipuna.
Lipp kinnitati 7. juulil 1995 Karksi-Nuia linna lipuna. Pärast Karksi-Nuia linna ja Karksi valla ühinemist ühtseks Karksi vallaks 8. juunil 1999 võeti valla lipuna muutmata kujul kasutusele Karksi-Nuia linna lipp.
Lipu kirjeldus
Karksi valla ristkülikukujuline lipp koosneb kolmest horisontaallaiust, kollane, valge, roheline. Laiud moodustavad ülevalt alla 3/7, 1/7 ja 3/7 osa lipu laiusest. Lipu värvid Pantone värvitabeli järgi on kollane – PMS 116 CV ning roheline – PMS 328 CV.
Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 11:7 ning normaalsuurus 105×165 cm.
Lipu kasutamise kord
Karksi valla lipp heisatakse:
2006. aasta Itaalia parlamendivalimised
Itaalia parlamendivalimised toimusid 9. ja 10. aprillil 2006. Itaalia parlamendis sai Romano Prodi juhitud vasaktsentristlik valimisliit L'Unione 49,8 protsenti ja peaminister Silvio Berlusconi juhitud parempoolne valimisliit Casa delle Libertà 49,7 protsenti alamkoja häältest, mis andis uue valimisseaduse järgi vasaktsentristidele 630-kohalises alamkojas 340 saadikukohta.
Prodi vasaktsentristid võitsid napilt ka senatis. Ametlikel andmetel said nad 158 ja Berlusconi parempoolsed 156 kohta. Kokku on senatis 315 kohta. Itaalias on 47 miljonit hääleõiguslikku kodanikku.
Eelnenud arvamusküsitlused
Lävepakuküsitlused näitasid eelmisel õhtul nappi parlamendivalimiste võitu vasaktsentristidele ja nende juhile Romano Prodile, kelle tõus peaministriks tähendaks analüütikute hinnangul Itaalia suuremat pühendumust Euroopale. Itaalia valimisjaoskonnad panid pärast kahte päeva häälte lugemiseks uksed kinni Eesti aja järgi kell neli pärastlõunal. Pärast seda avalikustatud lävepakuküsitluste järgi ei olnud itaallased nõus ka järgmised viis aastat parempoolsete juhi Silvio Berlusconi taktikepi all elama ning toetasid vasaktsentriste ja Romano Prodit.
Nõnda lubas Nexuse küsitlus 66-aastase Prodi valimisliidule 50–54 protsenti häältest nii parlamendi alamkojas kui ka senatis. 69-aastase Berlusconi juhitud valimisliit noppinuks 45–49 protsendi itaallaste toetuse.
Valimiste tulemused alamkojas
Itaaliast saadud hääled: Casa delle Libertà      Hääled            Kohad  | L'Unione                      Hääled            Kohad Forza Italia         9 045.384   23,709 %   137  | L'Ulivo                  11 928.362   31,265 %   220 Alleanza Nazionale   4 706.654   12,336 %    71  | Rifondazione Comunista    2 229.604    5,844 %    41 UDC                  2.579.951    6,762 %    39  | La Rosa nel Pugno           991.049    2,579 %    18 Lega Nord-MPA        1.748.066    4,581 %    26  | Comunisti Italiani          884.912    2,319 %    16 DC-Nuovo PSI           285.744    0,748 %     4  | Italia dei Valori           877.159    2,229 %    16 Teised                 610.661    1,603 %     0  | Federazione dei Verdi       783.944    2,054 %    15 | Popolari UDEUR             534.553    1,401 %    10 | Südtiroler Volkspartei     182.703    0,478 %     4 | Teised                     589.398    1,636 %     0 ---  |                              --- Kokku               18.976.460    49,739 %  277   | Kokku                        19.001.684   49,805 %   340
Välismaalt saadud hääletuse tulemused (Koalitsiooni nimetus sulgudes): L'Unione                                           6 kohta Forza Italia (Casa delle Libertà)                  3 kohta Associazioni Italiane in Sud America (sõltumatud)  1 kohta Per l'Italia nel Mondo (Casa delle Libertà)        1 koht Italia dei Valori (L'Unione)                       1 koht
Valimiste tulemused senatis
Casa delle Libertà                Kohad  | L'Unione                  Kohad --- Forza Italia                         79  | Democratici di Sinistra      62 Alleanza Nationale                   41  | La Margherita                39 UDC                                  21  | Rifondazione Comunista       27 Lega Nord-MPA                        13  | Insieme con L'Unione         11 Casa delle Libertà                    2  | L'Unione                      4 | Italia dei Valori            4 | L'Unione SVP                 3 | Popolari UDEUR               3 | SVP                          2 | Autonomie Liberté Democratie 1 | L'Ulivo                      1 | Lista Consumatori            1 | Kokku                               156  | Kokku                       158
Associazioni Italiane in Sud America (sõltumatu)                   1 koht
Aarschoti vald
Aarschoti vald ehk Aarschoti linn on vald Belgias Flaami Brabandi provintsis Leuveni ringkonnas Hagelandis.
Valla pindala on 62,52 km² (2005).
Elanike arv on 28 100 (2008), rahvastiku tihedus 450 in/km².
Valla keskus on Aarschot.
Vallast voolab läbi Demeri jõgi.
Bürgermeister on 1. oktoobrist 2007 André Peeters.
Vald koosneb Aarschotist, Gelrodest, Langdorpist ja Rillaarist. Kuni 1976. aastani oli Aarschoti linn omaette vald. Gelrode vald, Langdorpi vald ja Rillaari vald liideti Aarschotiga 1. jaanuarist 1977.
Võrdtempereeritud 12-helisüsteem
Võrdtempereeritud 12-helisüsteem, lühend 12vjo ("kaheteistkümneks võrdseks [osaks] jagatud oktav"), ka võrdtempereeritud häälestus on muusikas helisüsteem, milles oktav jagatakse kaheteistkümneks võrdseks pooltooniks helisageduste suhtega
Võrdtempereeritud 12-helisüsteemis häälestatud muusikainstrumendil ei leidu peale oktavi ühtegi helisageduste naturaalarvulise suhtega puhtas häälestuses intervalli.
Võrdtempereeritud 12-helisüsteemis pooltooni kokkuleppeline suurus on 100 tsenti.
Võrdtempereeritud 12-helisüsteem on muutunud lääne muusikas aktsepteeritavaks tänu sotsiaal-kultuurilisele kokkuleppele.
Ajalugu
Võrdtempereeritud 12-helisüsteemis helikõrguste suhted arvutas esimest korda välja Zhu Zaiyu Hiinas aastal 1584 üheksakohaliste arvude süsteemi abil. Euroopas said need arvutused tuntuks alles aastal 1799, kuid viiteta Zhu Zaiyule. Aastal 1588 pakkus Gioseffo Zarlino välja võrdtempereeritud 12-häälestussüsteemi täpse geomeetrilise esituse. Simon Stevin kirjeldas esimese eurooplasena teoses "Vande Spiegheling der Singconst" (manuskript aastast 1600) arendatumat lahendust juurimise abil, arvates samas ekslikult, et puhtad suured tertsid säilivad.
17. sajandil diskuteerisid võrdtempereeritud häälestuse üle teoreetikud (Pietro Mengoli ja Marin Mersenne), heliloojad, muusikainstrumentide ehitajad ning haritud muusikud. Teada on näiteks 1600-ndate alguses toimunud Giovanni Artusi ja Claudio Monteverdi häälestussüsteemide-alane diskussioon. Girolamo Frescobaldi soovitas võrdtempereeritud häälestust Damaso Basilica S. Lorenzo oreli häälestamisel.
Saksa keeleruumis kasutas sõna võrdtempereeritud (täpsemalt küll sõna gleichstufig asemel gleichschwebend) Andreas Werckmeister aastal 1707 ilmunud teoses "Musikalische Paradoxal-Discourse": „ ... wenn die Temperatur also eingerichtet wird/daß alle Quinten 1/12 Commat: ... schweben, und ein accurates Ohr dieselbe auch zum Stande zu bringen und zu stimmen weiß/so dann gewiß eine wohltemperirte Harmonia, durch den gantzen Circul und durch alle Clavis sich finden wird.“ Werckmeister ei rõhuta seejuures, et võnkumise sagedussuhted oleksid võrdsed. Tema poolt kirjeldatud võrdtempereeritult häälestamise probleemi võivad näiteks klaverihäälestajad lahendada nii, et kasutavad klaveri häälestamisel erinevas registris erinevaid kvintide sagedussuhteid.
Võrdtempereeritud häälestusega kaotas uues muusikas tähtsuse eelkõige helistiku karakter, kuna võrdtempereeritud häälestuse korral kõlavad kõik helistikud sarnaselt. Vanamuusika teoste ettekandmisel võrdtempereeritult häälestatud instrumentidel lähevad seetõttu kaduma heliteose olulised kunstilised aspektid, näiteks vanamuusikaheliloojate poolt spetsiaalselt kasutatud halvasti kõlavad "võimatud" helistikud, mille eesmärk oli väljendada muusikas negatiivseid afekte nagu "valu" või "patt".
Tänapäeva muusikainstrumendid (klaver, kitarr) on reeglina häälestatud võrdtempereeritult. Paljud ajaloolised instrumendid (orel, tšembalo) häälestatakse aga historitsistlikel põhjustel võrdtempereerimata häälestussüsteemide põhjal.
Sageduste arvutamine
Võrdtempereeritud häälestuse matemaatiline valem on järgmine:
kus f0 on näiteks kammertooni võnkesagedus a’ (440 Hz). i on pooltooni kaugus valitud toonist võnkesagedusega f0. Sellist matemaatilist jada nimetatakse geomeetriliseks jadaks.
Häälestamisel leitakse pooltooni kaugus kammertooni helist (i = – 2, allapoole liikudes) ja saadakse väärtused vastavalt võrrandile:
Nagu näha, vastab g’’ heli g’ kahekordsele võnkesagedusele; seejuures nendevaheline intervall kõlab konsonantselt ka kahe enharmoonilise heli puhul, mis on võrdtempereeritud häälestuse üks põhiomadusi. Võrdtempereeritud häälestuse teine eelis on, et teost võib transponeerida (näiteks Fis-duurist C-duuri), ilma et kuulaja jaoks teose karakteris midagi muutuks (välja arvatud absoluutse kuulmisega isikud).
Võrdtempereeritud häälestuse väärtused tsentides
Järgnev tabel näitab kõigi intervallide väärtusi nii võrdtempereeritud kui ka puhtas häälestuses ja nende erinevust tsentides:
Subkontraoktav
C2 = 16,353 ; Cis2 = 17,324 ; D2 = 18,354 ; Dis2 = 19,445 ; E2 = 20,602 ; F2 = 21,827 ; Fis2 = 23,125 ; G2 = 24,5 ; Gis2 = 25,975 ; A2 = 27.5 ; Ais2 = 29,135 ; H2 = 30,868
Kontraoktav
C1 = 32,703 ; Cis1 = 34,648 ; D1 = 36,708 ; Dis1 = 38,891 ; E1 = 41,203 ; F1 = 43,654 ; Fis1 = 46,249 ; G1 = 48,999 ; Gis1 = 51,913 ; A1 = 55,0 ; Ais1 = 58,270 ; H1 = 61,375
Suur oktav
C = 65,406 ; Cis = 69,296 ; D = 73,416 ; Dis = 77,782 ; E = 82,407 ; F = 87,307 ; Fis = 92,499 ; G = 97,999 ; Gis = 103,83 ; A = 110,0 ; Ais = 116,54 ; H = 123,47
Väike oktav
c = 130,81 ; cis = 138,59 ; d = 146,83 ; dis = 155,56 ; e = 164,81 ; f = 174,61 ; fis = 185,0 ; g = 196,0 ; gis = 207,65 ; a = 220,0 ; ais = 233,08 ; h = 246,94
Esimene oktav
c1 = 261,63 ; cis1 = 277,18 ; d1 = 293,66 ; dis1 = 311,13 ; e1 = 329,63 ; f1 = 349,23 ; fis1 = 369,99 ; g1 = 392,0 ; gis1 = 415,30 ; a1 = 440,0 ; ais1 = 466,16 ; h1 = 493,88
Teine oktav
c2 = 523,25 ; cis2 = 554,37 ; d2 = 587,33 ; dis2 = 622,25 ; e2 = 659,26 ; f2 = 698,46 ; fis2 = 739,99 ; g2 = 783,99 ; gis2 = 830,61 ; a2 = 880,0 ; ais2 = 932,33 ; h2 = 987,77
Kolmas oktav
c3 = 1046,5 ; cis3 = 1108,7 ; d3 = 1174,7 ; dis3 = 1244,5 ; e3 = 1318,5 ; f3 = 1396,9 ; fis3 = 1480,0 ; g3 = 1568,0 ; gis3 = 1661,2 ; a3 = 1760,0 ; ais3 = 1864,7 ; h3 = 1975,5
Viies oktav
c5 = 4186,0 ; cis5 = 4434,9 ; d5 = 4698,6 ; dis5 = 4978,0 ; e5 = 5274,0 ; f5 = 5587,7 ; fis5 = 5919,9 ; g5 = 6271,9 ; gis5 = 6644,9 ; a5 = 7040,0 ; ais5 = 7458,6 ; h5 = 7902,1
Tinni vald
Tinni vald on vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Rjukani linn.
Tini kihelkond sai valla staatuse 1. jaanuaril 1838. Hovini maa-ala eraldati Tinnist aastal 1860, kuid liideti tagasi 1. jaanuaril 1964. Aastani 2019 kuulus vald Telemargi maakonda.
Alissovi kliimaklassifikatsioon
pisi|Kliimavöötmed Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi Alissovi kliimaklassifikatsioon on 1956. aastal vene klimatoloogi Boriss Alissovi loodud kliimaklassifikatsioon. Alissovi kliimaklassifikatsioon on üks kõige laialdasemalt kasutatud kliimaklassifikatsioone endises NSV Liidus.
Alissovi kliimaklassifikatsioon põhineb geneetilisel printsiibil, kus kliimatüüp sõltub õhumasside liikumisest, mida määrab globaalne õhuringlus.
Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi eristatakse kliimavöötmed, mille piires eristatakse merelist, mandrilist ja kohati mussoonkliimat (kliimatüübid).
Kliimavöötmed
Lõunapoolkeral on arktilise ja lähisarktilise vöötme asemel antarktiline ja lähisantarktiline kliimavööde.
Sarvikpütt
Sarvikpütt (Podiceps auritus) on pütlaste sugukonda püti perekonda kuuluv veelind.
Sarvikpüti rahvapärased nimetused on põrgusukelduja, sarviksukelduja, punasilmne sukelduja ja veenõid.
Sarvikpütt on II kategooria kaitsealune liik.
Levila
Sarvikpütt on laialt levinud põhjapoolkera metsades ja metsasteppides Islandist kuni Sahhalinini, samuti Ameerikas, aga kõikjal levilas on ta vähearvukas. Talveperioodi veedab enamik linde ranniku lähedal.
Eestis on ta harv haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 200–400 paarile, talvist arvukust 0–10 isendile. Kuid veel "Loomade elu" hindas teda madalatel taimestikurikastel veekogudel üsna tavaliseks
Välimus
Linnu üldpikkus on 31–38 cm, tiibade siruulatus 59–65 cm. Ta kaalub 250–500 g, olles nii pisut väiksem hallpõsk-pütist.
Sarvikpüti hundsulestik sarnaneb väga mustkael-püti omaga. Lindudel on pea ülaosas rõhtsalt kulgev kollane kiird, mis pea tagaosas laieneb. Nende kael on roostepunane. Nokk on otse ja seal võivad esineda valged laigud. Puhkesulestikus domineerivad valged toonid.
Hundsulestikus paistavad selgesti välja roostepruunid suletukad kõrvade juures ja tutt kuklas. Nendest suletukkadest on lind nimetusegi saanud. Roostepruunid on ka tema kael, pugu ja küljed.
Sarvikpüti puhkesulestik on märksa tagasihoidlikum ja mustvalgem.
Eluviis
Sarvikpütt toitub peamiselt veeselgrootutest. Harvem sööb ta kalu, seemneid ning taimede varsi ja lehti.
Nagu teisedki pütid, on sarvikpütt vees osav, maismaal kohmakas. Põhjus on jalgades, mis püttidel asuvad suhteliselt taga.
Pütid istuvad sügavalt vees ja sellepärast suudavad lendu tõusta üksnes pärast pikka hoojooksu. Maismaal on neil lendutõus peaaegu võimatu, sest nad ei suuda nii pikka maad joosta, kui lendu tõusmiseks on vaja. Sellepärast on lendamine neile vastumeelne.
Sarvikpütt on julgem ja kardab inimesi vähem kui näiteks tuttpütt. See võib olla seotud asjaoluga, et sarvikpütt elab väiksematel veekogudel ja inimesed jõuavad lähemale tulla, enne kui lind neid märkab. Väiksematel veekogudel pole ka nii lihtne põgeneda.
Sarvikpütid valivad partneri talvel või kevadel. Pole haruldane, et samad partnerid pesitsevad koos mitu aastat. Sarvikpüttide pulmamäng on vaatemänguline ning sisaldab koos ujumist, sukeldumist, poseerimist ja hirmsa häälega krooksumist.
Colin Farrell
Colin James Farrell (sündinud 31. mail 1976) on iiri näitleja.
Sarvikpütt
Eluviis
pisi|Sarvikpüti munad Sarvikpütid on tuttpüttidest vaiksemad ja eraklikumad ega moodusta kolooniaid. Neid võib küll ühel väikesel järvel mitu paari pesitseda, aga mitte kolooniana.
Pütid ehitavad ujuva pesa ja kinnitavad selle kaldataimestiku külge. Emaslind muneb mais või juunis sinna 3–5 muna. Mune hauvad mõlemad vanemad keskmiselt nädala võrra vähem kui kuu aega.
Colin Farrell
Colin Farrell on võitnud Kuldgloobuse.
Suharto
thumb|Suharto
Sarvikpütt
Eluviis
Vastsündinud pojad elavad algul vanemate seljas. Vanalinnud suudavad, pojad seljas, niihästi lennata kui ka sukelduda. Vanalinnud toidavad poegi 2 nädalat. Pojad iseseisvuvad 4 nädala vanuselt, aga lennuvõimestuvad alles poolteisekuustena.
Suharto
Suharto (8. juuni 1921 – 27. jaanuar 2008) oli Indoneesia poliitik, president aastatel 1967–1998.
Sarvikpütt
Eluviis
Pütid lahkuvad Eestist septembris-oktoobris Lääne- ja Lõuna-Euroopa rannikule ja jäävabadele järvedele. Pesitsusvaheajal elavad nad eraklikult, ehkki toiduotsingud paarikaupa või väikeste salkadena pole haruldased.
Sarvikpütid saavad suguküpseks aastavanuselt ja nende eluiga on kuni 5 aastat.
Suharto
Suharto sündis ametlikult talupoja perekonnas, kuid teda on peetud ka aadliku või kaupmehe sohilapseks. Ta valis sõjaväelase karjääri, Teises maailmasõjas võitles ta nii Hollandi kui ka Jaapani armees. Hiljem, alates 1949. aastast, tegi ta karjääri Indoneesia armees, tõustes 1965. aastaks sõjaväe ülemjuhatajaks. Sel ajal olid riigis suured sisesegadused, milles Suharto süüdistas kommuniste. Et kaos üha kasvas, ei jäänud ka vasakpoolsete vaadetega presidendil Sukarnol muud üle kui riigis erakorraline seisukord välja kuulutada. Enamik võimust läks Suharto kätte, riigis puhkes aga kodusõda, kus hukkus sadu tuhandeid inimesi. 1967. aastal sundis võidukas Suharto Sukarnot võimust loobuma ja kehtestas parempoolse autoritaarse režiimi, mis osutus majanduslikult edukaks. Selle ja USA toetuse tõttu püsis Suharto võimul terve külma sõja aja ning temast sai üks kõige enam riigi vara enda tasku kogunud riigipäid üldse.
Ehkki 1990. aastatel nõuti üha häälekamalt Suharto võimult lahkumist, suutis ta selle säilitada kuni 1998. aasta majanduskriisini, mil riigis puhkesid suured siserahutused. Nii otsustas 77-aastane Suharto võimust loobuda, kuid säilitas enamiku oma varandusest. Kohtulikult teda vastutusele ei võetud, sest tema pooldajate hulk oli endiselt küllaltki suur, samuti ei võimaldanud seda tema vilets tervis. 2008. aasta alguses halvenes Suharto tervis järsult ja ta viidi haiglasse, kus teda hoidsid elus vaid aparaadid.
Suharto suri haiglas 27. jaanuaril 2008 ja maeti järgmisel päeval oma perekonna mausoleumi Solo linna lähistel Jaava saare keskosas. Talle korraldati riiklikud matused, kus osales ka riigi ametis olev president Susilo Bambang Yudhoyono.
Jorge Luis Borges
thumb|Jorge Luis Borges [[1967. aastal]] Jorge Francisco Isidoro Luis Borges Acevedo ( [//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/b/b9/Jorge_Luis_Borges.ogg audio]) (24. august 1899 Argentina, Buenos Aires – 14. juuni 1986 Šveits, Genf) oli argentina kirjanik, esseist, luuletaja ja tõlkija, keda peetakse hispaaniakeelse ja rahvusvahelise kirjanduse võtmeisikuks.
1914. aastal halvenes Jorge Luis Borgese isa nägemine ning perekond otsustas kolida Euroopasse, et pereisa silmi ravida. Kui algas esimene maailmasõda, kolis perekond Šveitsi. 1918. aastal lõpetas Jorge bakalaureusekraadiga Genfi kolledži, kus oli õppinud prantsuse ja saksa keelt. Pärast I maailmasõda reisis perekond Euroopas ringi ning elas kolm aastat ka Hispaanias, kus Jorge liitus antimodernistliku kirjandusliikumisega. 1921. aastal kolis perekond tagasi Argentinasse, kus Borges jätkas kirjandustegevust, tehes kaastööd sürrealistlikele ajakirjadele. Jorge nägemine halvenes 1950. aastatel ja ta jäi pimedaks. 1955. aastal määrati ta Argentina rahvusraamatukogu direktoriks ja Buenos Airese ülikooli kirjandusprofessoriks. Borges suri Genfis 1986. aastal.
Loometee algus
Juba üheksa-aastaselt tõlkis Jorge Luis Borges hispaania keelde Oscar Wilde'i jutustuse “Õnnelik prints”. 1923. aastal avaldas ta esimese luulekogu “Fervor de Buenos Aires” ("Buenos Airese kuumus"). Ta oli kaasosanik ajakirja Prisma loomisel ja tegi kaastööd kirjandusajakirjale Sur ('lõuna'). 1938. aastal, pärast liiklusõnnetust, kirjutas ta niinimetatud uues stiilis esimese jutustuse "Pierre Menard, autor del Quijote". 1941. aastal kirjutatud "El jardín de senderos que se bifurcan" ("Hargnevate teede aed") oli raamatu ja labürindi kombinatsioon, millega Borges leiutas hüperteksti stiili.
Pseudoteatmeteosed
Kõik eesti keelde tõlgitud Borgese novellid on koondatud kogusse "Fiktsioonid. Aleph" (2000). ISBN 9985-3-0430-6. Eesti keeles on ilmunud ka Borgese esseekogu "Valik esseid" (2000).
BMW 7. seeria (E65)
BMW E65/E66/E67/E68 on BMW platvorm, mis oli kasutusel BMW 7. seerial 2002. kuni 2008. aastani.
BMW E65 vahetas välja talle eelnenud BMW E38 põlvkonna. Esimest korda toodi uudne auto avalikkuse ette 2001. aasta Frankfurdi autonäitusel. Tegelik tootmine algas 2001. aasta viimastel kuudel (siiski loetakse mudeliaastaks 2002).
Esimest korda paigaldati BMW-le uusim hüdromehaaniline 6-käigulise Steptronic automaatikäigukast. Samuti kasutati esimest korda BMW ajaloos meetodit, kus käike saab vahetada rooli all paikneva selektoriga, mida saab puudutada paremat kätt roolilt võtmata. Selle jaoks on roolirattal 4 nuppu.
Tootmisaja jooksul uuendati auto välimust, muutus hulk keredetaile, tuled jne. Muudatusi tehti ka salongi ilmes.
E65
E65 on baasversioon.
Varastel E65 põlvkonna autodel oli "lastehaigusi": kurdeti elektroonika ja tarkvara üle. Radikaalse stiilimuutuse ja iDrive'i kasutamise raskuste tõttu tormasid fännid ostma selle eellast E38-t, enne kui see tootmisest maha võetakse. Sellegipoolest ületas E65 müügirekordid ja sai müüduimaks 7-seeria mudeliks, eriti pärast 2006. aasta versiooniuuendust.
Suurt osa probleemidest ei põhjustanud iDrive'i vähene funktsionaalsus, vaid tarkvara vead. Suure osa USA-s 2002. ja 2003. aastal müüdud autodest ostis BMW tagasi. Järgnevad tarkvarauuendused parandasid need vead ja BMW Põhja-Ameerika esindus pikendas kõigi 7-seeria 2002. ja 2003. aasta mudelite garantiid esialgselt 4 aastalt või 50 000 miililt 6 aasta või 100 000 miilini. Seevastu Suurbritannias jäi kehtima esialgne garantii: 3 aastat, olenemata läbisõidust.
E66
E66 on 140 mm pikendatud teljevahega versioon, mis lisas tagaistmele tuntavalt jalaruumi. Pikendatud kere tähiseks on Li ja diisemootorite puhul Ld.
E67
E67 on väga turvaline (kuulikindel) versioon.
E68
E68 töötab vesinikkütusel.
Maidla mõis (Kambja)
Maidla mõis (saksa keeles Maydellshof) oli Suure-Kambja mõisa kõrvalmõis Kambja kihelkonnas Tartumaal.
Mõisast on teateid juba 16. sajandi keskpaigast.
Spioonitest
"Spioonitest" (originaalpealkiri "The Recruit") on 2003. aasta spioonifilm, mille lavastas Roger Donaldson.
Colin Farrell kehastab hiljuti MIT lõpetanud James Claytonit, kelle Walter Burke (Al Pacino) värbab CIA teenistusse. "Miski pole nii nagu paistab" on filmi läbiv põhitõde, mis saab Claytonile selgeks rohkem kui ühel korral.
Áttánvuotna
Áttánvuotna on põhjasaamikeelne kohanimi, mis võib tähendada:
Naumburg
Naumburg (Naumburg an der Saale) on linn Saksamaa idaosas Saksi-Anhaldi liidumaal Burgenlandkreisis. Asub Unstruti suudmes Saale ääres.
Ajalugu
Naumburgi on esmamainitud 1012. aastal. 1029. aastal sai linnast piiskopi residents. Naumburgil on linnaõigused 1144. aastast. Kuulus Hansa Liitu.
Áttánjohka
pisi|Vaade jõe suudme juures
Áttánjohka ehk Adamselva ehk Adamselv on jõgi Norras Finnmargi maakonnas Lebesby vallas.
Jõe pikkus on 44 km.
Suudme lähedal on juga Adamsfossen.
Áttánjohka ja Friarfjordelva vett kasutatakse Landersfjordeni-äärses Adamselvi elektrijaamas, mille maksimaalne võimsus on 50 MW.
Adamsfjord
Adamsfjord ehk Adamsfjorden ehk Áttánsvuotna on küla Norras Troms og Finnmargi maakonna Lebesby vallas Adamsfjordeni sopis.
Joe Flanigan
Joe Flanigan (sündinud 5. jaanuaril 1967) on USA telesarjade näitleja, kes on tuntud peamiselt major/kolonelleitnant John Sheppardi kehastajana ulmesarjas "Tähevärav Atlantis".
Bartholomeos I
Bartholomeos I ehk Bartolomeos I (kodanikunimega Dimítrios Archontónis, kreeka keeles Δημήτριος Αρχοντώνης; sündinud 29. veebruaril 1940 Gökçeada saarel Zeytinliköy külas) on 1991. aastast Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh. 2000., 2013. ja 2023. aastal külastas ta Eestit.
pisi|vasakul|Bartholomeos I pisi|vasakul|Patriarh Bartholomeus koos paavst [[Franciscusega Issanda Haua Kirikus Jeruusalemmas]] Bartholomeos lõpetas algkooli sünnikohas ja seejärel keskkooli İstanbulis. 1961. aastal omandas ta teoloogiadiplomi Chalki teoloogiaseminaris (uuskreeka keeles Θεολογική Σχολή Χάλκης Theologikí Scholí Chálkis) ning pühitseti 13. augustil 1961. aastal diakoniks.
Aastail 1961–1963 teenis ta Türgi kodanikuna aega Türgi sõjaväes, saades leitnandi auastme.
1968. aastal kaitses ta Rooma Gregoriuse Ülikoolis doktoriväitekirja "Pühade kaanonite ja kanooniliste dekreetide kodifitseerimisest õigeusu kirikus".
Alates 1974. aasta märtsist on ta Püha Sinodi liige ja 14. jaanuaril 1990. aastal valiti ta ajaloolise linna Chalkedoni metropoliidiks.
2. novembril 1991. aastal valis Püha Sinod pärast patriarh Dimitrios I surma metropoliit Bartholomeose ühehäälselt Konstantinoopoli ehk Uue Rooma peapiiskopiks ja oikumeeniliseks patriarhiks.
Bartholomeos I räägib vabalt kreeka, türgi, itaalia, ladina, inglise, prantsuse ja saksa keelt.
Ta on Idakirikute Kanoonilise Õiguse Seltsi asutajaliige ja oli mitu aastat selle asepresident.
15 aastat oli ta Kirikute Maailmanõukogu usu ja korra komitee liige, 8 aastat sellest asepresident. Bartholomeos osales kolmel Kirikute Maailmanõukogu peaassambleel (neljandal Uppsalas 1968, kuuendal Vancouveris 1983 ja seitsmendal Canberras 1991). Seitsmendal assambleel valiti ta Kirikute Maailmanõukogu Keskkomitee ja Täitevkomitee liikmeks.
Patriarh Bartholomeos I on käinud ametlikul apostellikul visiidil Áthose poolsaare mungavabariigis, Kreeta kirikus, Aleksandria patriarhaadis, Antiookia patriarhaadis, Jeruusalemma patriarhaadis, Moskva patriarhaadis, Belgradis, Bukarestis (kaks korda), Sofias, Thbilisis, Soome õigeusu ja luteri kirikus, Etioopia ida-õigeusu kirikus, Rootsi luteri kirikus, Vatikanis, Saksamaa katoliku ja evangeelses kirikus, Prantsusmaa katoliku kirikus ja oma oikumeenilise aujärje mitmes piiskopkonnas.
Bartholomeos I kutsus kokku kõikide autokefaalsete ja autonoomsete kirikute peade erakorralised kohtumised İstanbulis 1992. aastal ja Pátmosel 1995. aastal. Lisaks kutsus ta 1992. ja 1994. aastal kokku kõikide Oikumeenilise Patriarhaadi hierarhide erikohtumised İstanbulis. Ta on Ateena Ülikooli, Moskva Teoloogia Akadeemia ja Bostoni Püha Risti Teoloogiakolledži au-teoloogiadoktor ja Londoni City University, Kreeta ülikooli ja Egeuse Ülikooli (Mytilíni) keskkonnaosakonna aufilosoofiadoktor.
2000. aastal anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Bartholomeos I on Kreeta Õigeusu Akadeemia liige ja Viini Pro Oriente instituudi auliige.
1994. aastal võttis ta vastu erikutse esinemiseks Euroopa Parlamendi presidendilt.
Hurtigruten
pisi|Polarlys – Hurtigruteni "uue põlvkonna" laev Hurtigruten (norra keeles Kiirliin) on Norra postilaevaliin, mis alates 1893. aastast ühendab asulaid 2700 km pikkusel Norra läänerannikul. Tänapäeval läbivad parvlaevad ja autotekita ristluslaevad teekonna Bergeni ja Kirkenesi vahel kuue ja poole päevaga. Suvel sõidavad laevad lisaks Trollfjordi Geirangeri fjordi. Hurtigruten on lisaks oma algsele transpordifunktsioonile rahvusvaheliselt tuntud turismiatraktsioon ning firma müüb eri pikkusega ristlusi samale liinile.
Ajalugu
pisi|Laevaühendused Norra läänerannikul (kaart umbes 1888. aastast) Et mõista laevaühenduse vajalikkust piki Norra rannikut, piisab pilgust Norra geograafilisele asendile: tänapäeva Norra ulatub 2650 km põhja-lõuna suunas. Nii elanike arvu kui ka majandusliku aktiivsuse poolest on domineerinud suhteliselt mahedama kliimaga riigi lõunaosa. Rannikuasulatel ja valdadel riigi põhjaosas, kus tegeldi kalapüügiga kalarikastest vetest Lofootide ja Vesteråleni ümbruses ning Barentsi meres, puudus sobiv transpordivahend kalasaagi mujale müügiks, aga ka esmatarbe- ja muude kohapeal mittevalmistatavate kaupadega varustamiseks. Näiteks oli 19. sajandi alguses vaid juhuslik laevaühendus kaugel põhjas asuvate Lofootide ja kaubandusmetropoli Bergeni vahel. Pika talve ajal oli kogu riigi põhjaosa sisuliselt välismaailmast ära lõigatud. Norra riik sai olukorra tõsidusest aru ja üritas Põhja-Norrale paremat transpordiühendust leida. 1875. aastast hakati olemasolevate lühemate laevaliinide baasil looma esimesi plaane regulaarseks riigi toetatud laevaühenduseks lõunas asuva Stavangeri ja Bergeni ning suuremate Põhja-Norra asulate vahel.
Algus
pisi|vasakul|püsti|Hurtigruteni asutaja, kapten Richard Withi büst Hurtigruteni rajajaks oli eralaevafirma Vesteraalens Dampskibsselskap (VDS) ja esimene reis toimus 1893 Trondheimist Hammerfesti. Esimene korrapärane aastaringne postiühendus Põhja- ja Lõuna-Norra vahel sai teoks tänu kogenud kaptenile Richard Withile, kes oli koos lootsi Andreas Holtega alates 1882. aastast täpset logi pidanud sõitude kohta piki Norra rannikut. Ta julges esimesena sõita Hammerfestini ka öösel ja pimedatel talvekuudel, millega saavutati piisav liikumiskiirus, mis võimaldas taotleda riigi toetust postilaevaliiklusele. .
Varem oli aastail 1889 ja 1890 siseministeeriumi teenistuses oleva kapteni August ’’Kriegsmann’’ Grani juhtimisel valminud kontseptsioon kogu lääneranniku pikkuses toimivaks aastaringseks laevaliiniks. 18. aprillil 1891 avalikustati aurulaevaliini plaan ja kaks aastat hiljem, 2. juulil 1893 asus D/S Vesteraalen Richard Withi juhtimisel Trondheimist teele Hammerfesti. Esimene reis kestis 67 tundi ning selle käigus külastati 9 sadamat: Rørvik, Brønnøysund, Sandnessjøen, Bodø, Svolvær, Lødingen, Harstad, Tromsø ja Skjervøy. pisi|Esimene Hurtigruteni laev D/S Vesteraalen Järgnes veel kaks Hurtigruteni liini. Sajandivahetuseks oli käigus kolm postilaevaliini: esimene Trondheimist Hammerfesti, teine Bergenist Hammerfesti ja kolmas Hammerfestist edasi põhja poole kuni Vadsøni – seda pikendati 1908 tänase lõppsadama Kirkenesini. Neil liinidel sõideti 2 korda nädalas nii suvel kui talvel.
Sellega muutus rannikuelanike elu otsustavalt. Hurtigruten ühendas Norrat. Keerulist, fjordidest lõhestatud maateed sai nüüd vältida.
Teine maailmasõda ja sõjajärgne aeg
pisi| 1949 kasutusele võetud [[Erling Jarl]] Teise maailmasõja ajal muutus postilaevaliiklus mööda rannikut võimatuks. Sõjas kaotati mitmeid laevu. Pärast Teise maailmasõja lõppu olid varasemast 14 laevast vaid kolm kasutuskõlblikud. Riigi toetatud suurejoonelise laevaehitusprogrammi abil saadi 1950. aastal taas igapäevane Trondheim-Hammerfesti liin käima panna. 1956. aastani võeti kasutusele 10 peaaegu ühetaolist laeva.
Kaplinn
pisi|Vaade Kaplinnale [[Laudmägi|Laudmäelt]] Kaplinn on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis, Lääne-Kapimaa provintsi keskus.
Linna asutas 1652. aastal Hollandi Ida-India Kompanii vahesadamaks Indoneesiasse suunduvatele laevadele.
Kaplinn on Lõuna-Aafrika üks kolmest pealinnast, nn. seadusandlik pealinn. Kaplinnas koguneb Lõuna-Aafrika parlament.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kaplinna elanikest värvilisi 70,75%, valgeid 20,20%, mustanahalisi 5,62% ja India või Aasia päritolu inimesi 3,43%. Inglise keelt pidas emakeeleks 51,89% elanikest ja afrikaani keelt 43,72%.
Hurtigruten
Teine maailmasõda ja sõjajärgne aeg
Hurtigruten saab Norra riigilt märkimisväärset toetust. Aastaiks 2012–2019 on toetuseks määratud 5,12 miljardit Norra krooni, seega on iga-aastane toetussumma 640 miljonit krooni. Aastal 2007 oli toetussumma 377 miljonit. Aastas on Hurtigruteni laevadel kokku 25 000 sadamakülastust.
Raudrist
thumb|Raudrist, II. klass (1914)
Hurtigruten
Reisijate arv ja liinid
Uue põlvkonna laevad on tunduvalt mugavamad. Lisaks suhteliselt ruumikatele kajutitele, kus on WC ja dušš, on laevadel ka kohvik ja restoran, baarid, mullivannid ja koosolekuruumid. Turistidele on mõeldud ka suvised kõrvalepõiked Geirangeri fjordis ja Trollfjordis.
Ülevaade reisijate arvu arengust: pisi|Midnatsol (2004)
Raudrist
Raudrist (saksa keeles Eisernes Kreuz, lühend EK) oli Preisimaa ja alates 1939. aastast Saksamaa autasu sõjaliste teenete ja lahingus üles näidatud vapruse eest aastatel 1813–1945.
Hurtigruten
Marsruudid
pisi|Hurtigruteni marsruut Hurtigruteni laevad sõidavad kindla sõiduplaani järgi.
Raudrist
Asutamine
Raudrist asutati Preisi kuninga Friedrich Wilhelm III poolt 10. märtsil 1813.
Hurtigruten
Marsruudid
Lõunast põhja läbitakse järgmised sadamad:
Raudrist
Asutamine
Raudristil oli kaks klassi. Mõlema klassi raudristid olid valmistatud mustast metallist, mille esiküljel puudus tekst. Risti tagaküljel oli hõbedane kuningakroon, selle alla kuninga nime esitähed FW. Risti südamikus oli kolm tammelehte ja nende all aastaarv 1813.
Hurtigruten
Marsruudid
Kirkenesis pööravad laevad ümber ja sõidavad sama teed tagasi. Tagasiteel peatutakse päeval neis sadamais, kus teel Kirkenesi peatuti öösel: pisi|Nordkapp uues Hurtigruteni terminalis Bergenis Põhjast lõunasse läbitakse järgmised sadamad:
Hurtigruteni laevafirmad
pisi|Hurtigruteni laevade korstnamärk alates 2006 Kõik senised laevafirmad:
Raudrist
Asutamine
Sõjaliste teenete eest autasustatud raudristil oli must lint valgete triipudega mõlemas servas. Mittesõjaliste teenete raudristil oli valge lint mustade triipudega mõlemas servas
Hurtigruten
Hurtigruteni laevad
pisi|Trollfjord Lofootide lähedal Igapäevaseks väljumiseks on vaja 11 laeva. Praegu on kasutuses 13 laeva. Sõjajärgse põlvkonna laevu kasutatakse peamiselt talveperioodil.
Raudrist
Asutamine
Teise klassi raudristi puhul kanti nööpaugus vaid selle linti, kuna esimese klassi raudristi kanti ilma lindita vasakul pool rinnal.
Hurtigruten
Praegused Hurtigruteni laevad
pisi|Polarlys Ålesundis (detsember 2005) Praegu kasutuses olevate laevade puhul eristatakse kolme põlvkonda: sõjajärgne põlvkond, keskmine põlvkond ja uus põlvkond. Kõigi kolme põlvkonna laevu iseloomustab see, et need on nii kauba- kui ka reisilaevad, mis on spetsiaalselt Hurtigruteni jaoks ehitatud. Laevad peatuvad kai ääres vasaku pardaga kai poole, sest vaid vasakus pardas on ramp.
Raudrist
Asutamine
Raudristi Suurristil oli samasugusete värvidega pikk lint, mida kanti kaelas.
Hurtigruten
Praegused Hurtigruteni laevad
Vanemaid praegusi laevu:
Raudrist
Asutamine
Kulmi lahingus osalenud Preisimaa liitlase Venemaa sõjaväelaste autasustamiseks asutati Kulmi rist, mille kuju sarnaneb I klassi Raudristi omaga, kuid rist on ilma teksti ja kujutisteta.
Hurtigruten
Praegused Hurtigruteni laevad
Uue põlvkonna laevad: pisi|Nordkapp, üks esimesi uue põlvkonna laevu
Raudrist
Asutamine
26. juulil 1815 autasustas kindralfeldmarssal Gebhard Leberecht von Blücher Waterloo lahingus silma paistnud kangelasi vastasutatud kuldkiirtega raudristiga.
Hurtigruten
Praegused Hurtigruteni laevad
Ristluslaevad Fram ja Polar Star teevad reise Teravmägedele, Fram ka Gröönimaale ja Antarktikasse. pisi|Trollfjord, üks uusimaid uue põlvkonna laevu pisi|Fram – uusim laev
Raudrist
Raudristi Saksa keisririigi ajal
pisi|Raudristi sümbol keisririigi lennuväe lennuki peal 1917. aastal (Bundesarchiv) 18. juulil 1870 andis Preisi kuningas Wilhelm I välja dekreedi raudristi statuudi muutmise kohta. Varasemal raudristil olnud kolm tammelehte asendati kuninga nimetähega W ja aastaarv arvuga 1870.
Vastavalt statuudile võis I klassi raudristiga autasustada nüüd vaid II klassi raudristiga autasustatuid ja Suurristiga I klassi raudristiga autasustatuid. Risti kandmise osas jäid nõuded samaks
5. augustil 1914 Saksa keisri ja Preisimaa kuninga Wilhelm II poolt välja antud dekreediga asendati raudristil olnud aastaarv 1870 arvuga 1914. Kõik muud 1870. aastal kehtestatud nõuded jäid samaks.
Raudrist Kolmandas Riigis
pisi|100px|1939. aasta klipp 1914. aasta 2. klassi Raudristile1. septembril 1939 andis riigikantsler Adolf Hitler välja dekreedi, millega kehtestati senise raudristi kahe klassi asemel üheksa raudristi liiki:
Hurtigruten
Õnnetused ja turvalisus
pisi|Mälestuskivi Hera huku ohvritele pisi|Bodø sadamas olev mälestuskivi Prinsesse Ragnhildi huku ohvritele Kui sõjaaegseid kaotusi mitte arvestada, on juhtunud suhteliselt vähe inimohvritega õnnetusi, arvestades suures osas rasketes sõidutingimustes läbitavat üle miljoni meremiilist aastast läbisõitu. Teise maailmasõja ajal kaotati 10 laeva, lisaks sai 2 laeva nii suuri vigastusi, et neid ei saanud enam kasutada. Teada on üle 430 hukkunu nii meeskonna kui ka reisijate seas, lisaks hukkus laevadel umbes 200 sõdurit.
Järgnevas loendis on suuremad hukkunutega õnnetused alates liini rajamisest:
16. juunil 1924 kell 23 põrkasid kokku aurulaevad Haakon Jarl ja Kong Harald Landsgode saarest põhja pool. Haakon Jarl läks põhja ja 17 inimest hukkus.
Veidi pärast südaööd 18. märtsil 1931 läks aurulaev Hera Havøysundi lähedal põhja; üheksa inimest hukkus, 64 suudeti päästa.
Üheksa inimest hukkus 8. juunil 1940 sakslaste õhurünnakus laevadele Prins Olav ja Ariadne.
23. oktoobril 1940 läks pärast plahvatust põhja Prinsesse Ragnhild Vestfjordis; tõenäoliselt tabas laev meremiini. Pardal oli umbes 500 inimest, kellest vaid 156 suudeti päästa. Bodø sadamas on mälestussammas hukkunutele.
13. septembril 1941 kella 2 paiku öösel uppus Barøy (2) Skutviki ja Tranøy vahel, tabatuna Briti torpeedost. Umbes 130 inimesest suudeti vaid 18 päästa.
Samuti 13. septembril 1941 sai Richard With Hammerfesti lähedal Briti torpeedo tabamuse ja uppus; 99 inimest hukkus.
17. oktoobril 1941 uppus Vesteraalen pärast torpeedotabamust Hasviki lähedal; 26 meeskonnaliiget ja 71 reisijat hukkus.
Sanct Svithun (1) uppus 30. septembril 1943 kella 19 ajal Ålesundi ja Havda vahel Briti pommituslennuki rünnaku järel. 38 inimest hukkus, 76 suudeti päästa.
Aurulaeval Irma hukkus 13. veebruaril 1944 35 meeskonnaliiget ja 25 reisijat, kui kell 18.30 tabas laeva torpeedo, mis lasti välja Norra sõjalaevalt. .
24. märtsil 1944 kella 9 ajal uppus Nordnorge (2), tabatuna kahest Briti torpeedost Honningsvågi lähedal. Vaid kaks 13 meeskonnaliikmest jäi ellu. Reisijaid pardal ei olnud.
22. septembril 1954 kella 2 ajal läks aurulaev Nordstjernen Raftsundis karile ja uppus. Viis inimest 220 pardalolnust hukkus.
Bodø sadamas seistes puhkes Erling Jarli pardal 8. jaanuaril 1958 kajutialal tulekahju, mis nõudis 14 ohvrit.
15. septembril 2011 puhkes parvlaeva Nordlys masinaruumis tulekahju. Hukkus 2 meeskonnaliiget, vigastada sai 16. Laev viidi Ålesundi sadamasse ja reisijad evakueeriti.
Meeskond ja töötingimused
Kõik Hurtigruteni laevad sõidavad Norra lipu all. Seni, kuni riik laevaliiklust olulises osas doteerib, kehtib lipuvahetuse keeld. Seetõttu on ka kõigil laevadel mõne üksiku erandiga norra tüürimehed. Ka teiste meeskonnaliikmete puhul on norralaste osakaal väga suur. Teiste laevafirmadega võrreldes on nn odavtööjõu-riikidest pärit laevapereliikmete osakaal kaduvväike.
Laevadel on 31 (Vesterålen) kuni 85 (Finnmarken) laevapereliiget. Laevapere on kaks marsruuti (22 päeva) järjest tööl ja saab seejärel 22 puhkepäeva. Meeskonnavahetus toimub tavaliselt Bergenis.
Raudrist
Raudrist Kolmandas Riigis
1914. aasta Raudristi I ja II klassi kandjatele anti 1939. aasta klipp, mis kujutas riigivappi (kotkas haakristiga) aastaarvu "1939" kohal.
Raudristide kirjeldused
Riigi president Karl Dönitz lõpetas kõigi teenetemärkide väljaandmise 11. mail 1945, siiski anti neid mitteametlikult edasi. Viimasena sai Raudristi Rüütliristi vanemleitnant Wolfgang Feller 17. juunil 1945.
Raudrist Saksa Liitvabariigis
1952. aastal ütles Weimari vabariigi riigiminister Otto Geßler: "Sõja- ja vapruse aumärgid on ja jäävad ausse. Nende kandjad väärivad neid.”
26. juulil 1957 kinnitas Saksa Liitvabariigi president Theodor Heuß Saksamaa territooriumil lubatud autasude kandmise seaduse, mille alusel on Raudristi kõigi astmete kandmine Saksa liitvabariigis lubatud. Muudeti raudristi kujundust ja aastaarvu 1939 kohal olnud haakrist asendati kolme tammelehega.
Raudrist ja Eesti Vabadussõda
Narva lahingu ajal, mil pealetungiva Punaarmee vastu sõdisid taganevad Saksa väeosad ja Eesti vabatahtlikud, autasustasid sakslased eestlasi ka Raudristiga. Seega on Raudrist esimeseks Vabadussõjas antud autasuks.
Kurioosumina sai näiteks Hans Kalm oma Raudristi hilisemalt Eesti riigi vastaselt ja Landeswehri juhilt Rüdiger von der Goltzilt. Hiljem sai ta lisaks ka Vabadusristi.
Demis Roussos
Demis Roussos (kreeka Ντέμης Ρούσσος, Ntémis Roússos; õieti Αρτέμιος Βεντούρης Ρούσσος, Artémios Ventoúris Roússos; 15. juuni 1946 Aleksandria, Egiptus – 25. jaanuar 2015) oli Kreeka laulja ja basskitarrist.
Demis Roussos sündis kreeka peres Egiptuses ja kasvas üles Aleksandrias. Suessi kriisi ajal kolis perekond Kreekasse.
Tema esimeseks ansambliks oli The Idols, kus ta mängis basskitarri. Seal kohtus ta ka oma hilisemate bändikaaslastega Aphrodite's Childi päevilt: Evangelos Papathanassiou (hiljem tuntud kui Vangelis) ja Loukas Siderasega. Seejärel oli ta mõnda aega kavereid esitanud bändi We Five ridades. 1968. aastal moodustati progeroki ansambel Aphrodite's Child, kus ta osales laulja ja basskitarristina. Pärast ansambli lagunemist jätkas ta koostööd endise bändikaaslase Vangelisega ning alustas soolokarjääri, mis tipnes 1970. aastatel selliste hittidega nagu "Forever and Ever", mis jõudis 1973. aastal paljude Euroopa riikide edetabelite tippu. Teised tema tuntumad laulud on "My Friend the Wind", "My Reason", "Velvet Mornings", "Goodbye, My Love, Goodbye", "Someday" ja "Lovely Lady of Arcadia".
Demis Roussos kannatas rasvumise käes. 1980. aasta juunis kaalus ta 147 kg, kuid alustas dieeti ning kaotas 10 kuuga 50 kg kehakaalust.
1985. aastal oli ta Ateenast Rooma lendavas lennukis, kui lennuk kaaperdati ning ta viibis 5 päeva pantvangis Beirutis. Ta vabastati pärast terrorist Ali Atwa vahistamist Kreeka võimude poolt.
Klimatoloogia
Klimatoloogia ehk kliimateadus (ka ilmastikuteadus) on loodusgeograafia haru, mis tegeleb eri paikade kliima uurimisega. Klimatoloogid uurivad kliima kujunemist, kirjeldamist ja klassifikatsiooni, samuti uurivad nad inimtegevuse mõju kliimale ja kliimamuutusi.
Adamsfjorden
pisi|Adamsfjorden Adamsfjorden ehk Adamsfjord ehk Áttánvuotna on fjord Norras Troms og Finnmargi maakonnas Lebesby vallas, Laksefjordeni sisemise sopi Storfjordeni idapoolne haru, mis lõikub 2,5 km võrra kagusse.
Fjordi suurim sügavus on 41 m (fjordi keskel).
Loodekaldal lõikub kirdesse väike fjordiharu Geazzevuotna.
Fjordi suubub Indre Adamsfjordklubben (põhjas) ja Adamsfjordholmeni (lõunas) vahel Áttánjohka.
Fjordi sopis on Adamsfjordi küla.
Piki fjordi idakallast kulgeb maantee riksvei 98.
Ordo Templi Orientis
Ordo Templi Orientis ehk O.T.O. on maagiaga tegelev ordu, mille asutasid 1900. aastate alguses Karl Kellner, Heinrich Klein ja Theodore Reuss (kõik nad olid tegevad tolleaegses Saksa okultses liikumises). O.T.O. tugines keskaegsetele kogemustele ja teadmistele. Peamiselt on see liikumine tuntud sellest ajast, mil seda juhtis Aleister Crowley, nôndanimetatud OHO (Outer Head of the Order) aastatel 1925–1947.
O.T.O.-l on kiriklik haru, mille nimi on E.G.C. (Ecclesia Gnostica Catholica, Gnostiline Katoliku Kirik). Selles kirikus vöib igaüks lasta end ristida gnostilise missa abil. Ka tehakse pidevat koostööd Hõbetähe Orduga (:A∴A∴ Argentum Astrum), millega ta jagab religioosseid arusaamu. A ∴ A ∴ oli organisatsioon, mida Crowley juhtis enne O.T.O.-t.
Kammeri mõis
Kammeri mõis (saksa keeles Duckershof) oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Kambja valda.
Ajalugu
Mõisat on esimest korda mainitud 16. sajandi keskel. Tollal olid mõisa omanikud Dückerid, kelle järgi on mõis ka oma saksakeelse nime (Duckershof) saanud.
17. sajandil olid mõisa omanikud Fersenid, pärast Põhjasõda Rennenkampffid ja Helmersenid. Aastatel 1856–1919 olid mõisa omanikud Stadenid, seejuures viimane omanik Richard Karl Alexander von Staden (1890−1974).
Mõisaansambel
Mõisa peahoone oli ühekorruseline ja kivist ning see ehitati 18. sajandi lõpus. Pärast 1919. aastat tegutses hoones kool. Hoone lammutati 2009 ja samasse kohta ehitati uus koolihoone, kus tegutseb Kammeri Kool.
Varia
Mõisas sündis 1803. aastal geoloog Gregor von Helmersen.
Ambulased
Ambulased (abelam; maprik, wozera) on paapua hõim või rahvas Paapua Uus-Guinea kirdeosas Ida-Sepiki provintsis saare põhjaranniku lähedal Prints Alexanderi mägedes Sepiki jõe keskjooksust loode pool.
Aastal 1992 oli neid üle 70 000, praegu 30 000. Nad elavad 50–1000 elanikuga külades.