Justinianus_I
Ehitustegevus
Justinianus polnud mitte ainult väljapaistev poliitik ja diplomaat, vaid ka väga suur ehitaja. Peatselt pärast Nika ülestõusu mahasurumist hakkas ta mõtlema pealinna taastamisele. Ning keisri eesmärgiks oli ehitada linn suursugusemaks, kui ta oli kunagi varem olnud. Seega polnud tegemist mitte lihtsalt kannatanud hoonete taastamisega, vaid sisuliselt uute ja suuremate püstitamisega. pisi|Hagia Sophia katedraal Kõige väljapaistvamaks keisri ehitusalaseks ettevõtmiseks sai tules hävinud hoone asemele Hagia Sophia (uuskreeka keeles "püha tarkus") kiriku rajamine. Esimese kivi sellesse ehitusse pani keiser isiklikult. Kiriku püstitamiseks oli koondatud tohutu armee ehitajaid. Kahele peamisele arhitektile, Anthemiosele Tralleisest ja Isidorosele Mileetosest allus 100 meistrit, igale meistrile omakorda 100 töölist. Seega oli ehitustöödega seotud kokku 10 000 inimest. Justinianus pidas kiriku püstitamist niivõrd oluliseks, et loobus isegi oma traditsioonilistest lõunauinakutest ja külastas iga päev ehitust. Sellel ajal sündis ka legend kirikut kaitsvast inglist. Kord lõuna ajal olevat meister Ignatios jätnud tellingutele oma 14-aastase poja, keelates tal sealt lahkuda. Ootamatult ilmus poisi juurde valgeis rõivais tundmatu ja küsis, miks too seisab, ning käskis kutsuda töölised. Poiss vastas talle, et isa keelas tal lahkuda. Selle peale aga ütles tundmatu, et jääb kuni poisi tagasitulekuni valvama. Kui poiss oli tellingutelt alla laskunud, kohtas ta oma isa ja jutustas talle juhtunust. Isa aga rääkis kõik edasi keisrile. Keiser, kes tundmatu riiete kirjelduse järgi oletas, et tegu võis olla mõne tema õukonna eunuhhiga, andis korralduse nad kõik kokku kutsuda, et poiss tunneks nende seast ära temaga vestelnu. Kuid poiss ei tunnistanud neist ühtegi. Siis saadigi aru, et tegemist sai olla vaid taevase ingliga, ning keiser saatis poisi igaveseks ajaks kaugele saarele, et ingel jääks alatiseks kirikut valvama. pisi|Apostlite kirik Ehituse käigus juhtus teisigi imesid. Kord hakkas keisril raha otsa saama ning tekkis oht, et ehitamine tuleb peatada. See muutis Justinianuse väga murelikuks. Siis aga ilmus keisri juurde üks võõras ja ütles talle, et raha pärast pole vaja muretseda. Andku keiser talle vaid inimesi ja ta toob nii palju raha, kui tarvis. Keiser andiski tundmatule inimesi ja 20 muula ning tundmatu juhtimisel jõudsid nad imelise paleeni, mille toad olid täis kulda, mis siis toodigi keisrile. Hiljem aga ei õnnestunud leida ei võõrast abimeest ega imelist lossi. Igatahes sai kirik uskumatu kiirusega valmis. Ehitamiseks kulus täpselt 5 aastat, 11 kuud ja 10 päeva ning kirik pühitseti sisse 27. detsembril 537. "Au olgu Jumalale, et ta pidas mind vääriliseks seda tööd lõpetama. Saalomon, ma olen su üle trumbanud!" hüüdis keiser, imetledes oma kätetööd. Selle tähtsa sündmuse puhul toimusid suured rahvapidustused ja kingituste jagamised, veristati 6000 lammast, 1000 härga, 1000 siga, 1000 lindu ja 500 hirve. Vastavatud kirikusse oli määratud teenima 1000 vaimulikku. Umbes kahekümne aasta möödudes, 558. aasta 7. mai maavärisemise ajal kiriku kuppel pragunes ja kukkus alla. Keerulised taastamistööd lõppesid alles 562. aasta lõpus ning siis pühitseti kirik teist korda.