cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artur Alliksaar
Elukäik
Artur Alliksaar on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Vaatamata tõrjutusele ametlikust kirjanduspildist oli Alliksaar tuntud kirjandusringkondades ja salongides, avaldades ulatuslikku mõju ka teistele kirjanikele. Luuletaja Andres Ehin on tituleerinud teda Tartu boheemlaste kuningaks.
Looming
Ta tõlkis vene keelest Sergei Jessenini ja Anna Ahmatova luulet, saksa keelest Rainer Maria Rilke loomingut.
Nõmme (Hiiumaa)
Nõmme on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Nõmme küla piirneb põhjas Moka ja Kolga, läänes ja lõunas Selja külaga ning idas Käinaga.
Nimi
Kohanimi lähtub sõnast nõmm ja on esmamainitud 1611 kujul Neme.
Loodus
Nõmme küla piirneb läänes Rebasselja peakraaviga.
Ajalugu
pisi|[[Käina kalmistu Nõmme külas]] Nõmme küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. See on kirjalikes allikates mainituna varaseim Nõmme-nimeline piirkond Hiiumaal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli Nõmme külas 13 talu.
1835 said külaelanikud omale perekonnanimeks Auk, Aunapuu, Brand, Hannuse, Harroso, Jõgi, Jürgmann, Keskküla, Kiivramees, Kopamees, Koppel, Kukal, Kääramees, Laevameister, Laid, Lammast, Leitus, Mets, Metsavaht, Mägi, Nõmmerga, Paljas, Paulus, Punk, Punnis, Põld, Rebale, Saarna, Sarapuu, Suuster, Tammeveski, Teares, Toffer, Treialt, Uuskar, Viilukas ja Viitamees.
Taristu
Nõmme piirneb kagus Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega, küla lääneosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee, kust algab Kaupsi tee. Küla läbib Veskimetsa tee.
Kultuur
Nõmme külas asuvad Kopa tuulik ja Käina kalmistu. Külast pärines eesti ettevõtja Aadu Luukase ema.
Ettevõtlus
Nõmme külas tegutseb autoremondiettevõte Nõmme Auto.
Tabūk
Tabūk on linn Saudi Araabias, Tabūki provintsi keskus.
Rothenburg (Oberlausitz)
Rothenburg on väikelinn Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis (2008. aastani Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisis). Linn asub Saksa-Poola piiril ja on Saksamaa idapoolseim.
Linnaosad
Rothenburg koosneb keskaegsest Rothenburgi linnast ning liidetud Bleiche ja Noesi külast. Mitme reformi käigus on liidetud kaheksa endist küla, millest seitsmel on linnaosa staatus.
Antoine Claire Thibaudeau
Krahv Antoine Claire Thibaudeau (23. märts 1765 – 8. märts 1854) oli Prantsusmaa poliitik.
Jaak Kangilaski
Kangilaskit kui õppejõudu ja kunstiajalugu käsitlevate teoste autorit on peetud üheks tänapäevase Eesti teenekamaks kunstiajaloolaseks, kunsti populariseerijaks ning kunstnike ja kunstiajaloolaste õpetajaks.
Antoine Claire Thibaudeau
Ta oli Rahvuskonvendi liige ja hääletas Louis XVI surmamõistmise poolt. Napoleon I ajal oli ta Gironde'i prefekt ja Napoleoni koodeksit väljatöötanud komisjoni liige.
Jaak Kangilaski
Haridus
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolase ja kunstiajaloolasena. 1969. aastal kaitses ta samas kunstiteaduste kandidaadi väitekirja.
Antoine Claire Thibaudeau
Kuningatapjana välja saadetud, pöördus ta tagasi Prantsusmaale 1830. aastal. Napoleon III ajal oli ta senaator ja viimane elusolev Rahvuskonvendi liige.
Jaak Kangilaski
Töökohad
pisi|vasakul|Jaak Kangilaski eestikeelse ülikooli 88. aastapäeva pidulikul aktusel Tartu Ülikooli aulas Aastatel 1967–1971 oli Kangilaski Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud.
1995. aastal valiti Kangilaski Tartu Ülikooli kunstiajaloo professoriks. Selles ametis töötas ta 2005. aastani. Aastatel 2003–2006 oli ta Tartu Ülikooli prorektor, 2006. aastast Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 2014. aastal valiti ta ka Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessoriks.
Jaak Kangilaski on esinenud loengutega muu hulgas New Yorgi, Oslo, Bergeni, Helsingi, Turu ja Jyväskylä ülikoolis ning kirjutanud uurimusi kunstiteooriast, näituste ülevaateid ja arvustusi. Tema peamine uurimisvaldkond on olnud Lääne 19. ja 20. sajandi kunst.
Ta on olnud UNESCO Eesti rahvusliku komisjoni esimees.
Poliitiline tegevus
Jaak Kangilaski kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Ta on kuulunud ka Tartu linnavolikokku. 2009. aastast kuulus ta Nõmme Linnaosa Halduskogu 7. koosseisu.
Isiklikku
Ta oli Juhan ja Mari Kangilaski poeg ja Ott Kangilaski vennapoeg.
Tema abikaasa oli Miralda Kangilaski (sündinud Laagus). Jaak Kangilaski oli filosoof Jaan Kangilaski ja kunstnik Kadri Kangilaski isa.
Osula
Osula on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Harry Potter (romaanisari)
"Harry Potter" on briti kirjaniku J. K. Rowlingi seitsmeosaline romaanisari.
Osula
Külas asub ohvrikoht, Pühaliistu tamm ja Juudapedastik. Osaliselt jääb küla territooriumile Osula kalmistu.
Külas tegutseb Osula Põhikool ja kooli vastas pargis paikneb Osula Vabadussõja mälestusmärk. Koolimajas asub ka Osula raamatukogu.
Harry Potter (romaanisari)
Teosed räägivad tavainimeste eest peidetud võlurite ja nõidade maailmast ning selles toimuvast hea ja kurja võitlusest. Peategelane on noor võlur Harry Potter, kes õpib Sigatüüka (inglise keeles Hogwarts) Nõiduse ja Võlukunsti Koolis. Raamatute põhiline süžeeliin kajastab Harry vastuseisu musta võluri Lord Voldemortiga, kes noores eas mõrvas tema vanemad ja nüüd soovib allutada kogu võlumaailma enda tahte alla. Harry Potteri kõrval on alati tema ustavad sõbrad Hermione Granger ja Ron Weasley.
Selle raamatusarja raamatuid oli 2018. aasta seisuga ilmunud 80 keeles müüdud kokku üle 500 miljoni eksemplari. See on maailmas enim müünud raamatuseeria. Samuti on romaanisarja esimene raamat, "Harry Potter ja tarkade kivi", üks enim müünud kirjandusteos maailmas.
Romaanisari
Sarja iga raamat käsitleb ühte õppeaastat Sigatüüka koolis:
2001. aastal avaldas Rowling kaks lühemat raamatut, mis olid varem esinenud teoste sündmustikus ja sisaldavad lisainformatsiooni Potteri-maailma kohta:
2007. aastal tõi Rowling avalikkuse ette raamatu "Bard Beedle'i lood" ("The Tales of Beedle the Bard"), mis sisaldab viis juttu: Käsitsi kirjutatud, illustreeritud ja luksuslikult köidetud jutukogu, mille tiraaž oli seitse eksemplari, seondub Potteri-maailmaga sarja seitsmenda raamatu kaudu, kus seda mainitakse.
Sama aasta detsembris ostis Sotheby's oksjonimaja korraldatud heategevusoksjonil ühe eksemplari raamatukauplus Amazon, makstes selle eest 1,95 miljonit naela. 2008. aasta 4. detsembril muutub raamat kättesaadavaks ka tavalugejale. Raamatust on kaks versiooni, luksuslikum "The Collector's Edition" sisaldab tavaversiooniga võrreldes lisaks veel Rowlingu kirjutatud sissejuhatuse, kümme täiendavat illustratsiooni ning käsitsivalmistatud originaaliga sarnanevat luksuslikku köidet.
Iris Murdoch
Jean Iris Murdoch (15. juuli 1919 Dublin – 8. veebruar 1999) oli Iiri päritolu Suurbritannia kirjanik ja filosoof, kes 1987. aastal sai kuningannalt dame ' i tiitli.
Tema tuntuim teos on "Meri, meri", mis pälvis 1978 Bookeri auhinna.
Iris õppis Oxfordi ja Cambridge'i ülikoolis.
Elulugu
Iris sai keskhariduse Bristolis ning asus 1938 õppima Oxfordi ülikooli Somerville College'is, kus ta sõbrunes samal ajal õppima asunud Mary Midgleyga. Aastal 1939 asus samasse õppima Philippa Foot. Irisel oli kavas õppida inglise filoloogiat, kuid selle asemel valis ta klassikalise filoloogia ja filosoofia eriala.
Aastal 1942 hakkas ta kümme päeva pärast lõpueksameid riigiametnikuks, asudes tööle rahandusministeeriumi peassistendina. Aastal 1944 hakkas ta ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsiooni teenistuses tööle põgenikega Belgiast ja Austriast. Kui sõda lõppes, luges ta Jean-Paul Sartre'i raamatut "Olemine ja eimiski", mis äratas temas taas huvi filosoofia vastu.
Aastal 1946 pakuti talle stipendiumi Ameerikasse, kuid ta ei saanud seda kasutada, sest oli ülikooli ajal lühikest aega kuulunud kommunistlikku parteisse. Aastal 1947 läks ta selle asemel filosoofia kraadiõppesse Cambridge'i ülikooli Newnham College'isse. Cambridge'is kohtas ta Ludwig Wittgensteini, kes tema filosoofia kujunemist mõjutas, kuigi Murdochist ei saanud Wittgensteini tõsisemat järgijat.
Alates 1948. aastast oli Murdoch 15 aastat Oxfordi ülikoolis St Anne's College'i tuutor.
Looming
Iris kirjutas ühtekokku 26 romaani ja arvukalt filosoofilisi ning kirjanduskriitilisi tekste.
Ilukirjandus
Esimese romaani "Võrgu all" kirjutas Murdoch 1954. Hilisematest romaanidest on tähtsamad "Ükssarvik" (1963), "Must prints" (1973) ja "Meri, meri", mille eest ta sai Bookeri auhinna. "Meri, meri" räägib armukadedast pensionil lavastajast. Tema viimane romaan "Jackson's Dilemma" ilmus 1995.
Filosoofia
Tema filosoofilisi kirjutisi mõjutasid Simone Weil (kellelt ta laenas tähelepanu mõiste) ja Platon, kelle lipu all ta ütles end võitlevat. Ta rõhutas Hüve reaalsust ning nägi moraalielus palverännakut illusioonist reaalsusse. Sellest vaatenurgast käsitles ta Jean-Paul Sartre'it ja Ludwig Wittgensteini. Murdochi keskne tähendamissõna räägib ämmast, kes näeb vaeva, et kohelda miniat õiglaselt ja armastavalt. Selle mõte oli muu hulgas näidata (R. M. Hare'i, Stuart Hampshire'i ja teiste kaasaegsete Oxfordi filosoofidega polemiseerides) siseelu tähtsust moraalses toimimises. Teise õiglane nägemine võib nõuda armukadeduse ületamist ja avastused maailma kohta nõuavad sisemist vaevanägemist.
Isiklikku
Iris tutvus ja abiellus 1956 kirjandusteadlase John Bayleyga.
Korvpall
pisi| Korvpall (kõnekeeles korv, koss) on võistkondlik pallimäng, mida harilikult mängitakse saalis kahe võistkonna vahel. Mängu eesmärgiks on visata pall reeglitele vastavalt vastase korvi ning takistada vastasel viskamast palli enda korvi. Korvi langenud pallidelt arvestatakse võistkonnale punkte. Mängu lõpuks rohkem punkte kogunud võistkond võidab.
Korvpalliorganisatsioonid
Ülemaailmset korvpallialast tegevust juhib alates 1932. aastast Rahvusvaheline Korvpalliliit FIBA (prantsuse keeles Fédération Internationale de Basketball Amateur), millel oli 2021. aasta lõpu seisuga 213 liikmesmaad. Liikmesmaade kokkuleppe järgi kehtestab see organisatsioon rahvusvahelised korvpallireeglid, mille järgi peetakse rahvusvahelisi võistlusi. Iga liikmesriigi korvpallielu korraldust juhtiv organisatsioon (Eestis vastavalt Eesti Korvpalliliit) võib kehtestada esindatava riigi piires täiendavaid reegleid või teha neis mööndusi. FIBA pädevusse kuulub ka kohtunikele rahvusvahelise (kõrgeima) kategooria andmine.
USA-s juhib korvpalli peamiselt Rahvuslik Korvpalliliit (National Basketball Association ehk NBA).
Ajalugu
pisi|Esimene korvpalliväljak [[Springfield (Massachusetts)|Springfieldi kolledžis]] Korvpalli leiutas 1891. aastal Springfieldis (USA) kohaliku ülikooli kehalise kasvatuse õpetaja James Naismith. Aastal 1892 peeti seal ka esimene ametlik võistlus, mis lõppes 1 : 0. Ainukese korvi viskas William R. Chase.
USA-st levis korvpall sportmänguna Aasiasse, hiljem Euroopasse, Lõuna-Ameerikasse ja mujale. 19. sajandi lõpus sai alguse elukutseliste korvpall.
Ajalugu Eestis
Venemaa Keisririiki jõudis korvpall 20. sajandi algul. Peterburi klubi Majak noormehed käisid mängu demonstreerimas ka pealinnale lähimates linnades ja külastasid 1913 ühtlasi Narvat. Tallinnasse jõudis mäng aga Peterburis õppinud võimlemisõpetajate vahendusel. Nii hakkas 1916. aastal Nikolai Gümnaasiumis seda õpetama August Soodla, kellele lisandus peagi Voldemar Resev-Resel Tallinna Reaalkoolis. 6. ja 7. juunil 1920 peeti Tallinnas Eesti Spordiselts Kalev spordiväljakul esimesed ülemaalised õppiva noorsoo spordivõistlused, mille kavas oli ka korvpall, ning seda peetakse laiemalt korvpalli sünnihetkeks Eestis.
Korvpalli algus USA-s oli lähedalt seotud Noorte Meeste Kristliku Ühinguga ning kui 1919. aastal asutati Eestis ühingu Eesti osakond, siis jõudis selle kaudu Eestisse ka rohkem teavet korvpallist. Ameerikast tulnud instruktorite käe all toimus mitmeid kursuseid. Suuremat edu saavutas ühingu Tartu osakonna sekretär George F. Robinson.
1922 ilmusid esimest korda eestikeelsed võistlusreeglid ning samal aastal peeti esimene rahvusvaheline kohtumine, kui 10. aprillil võtsid omavahel mõõtu Tallinna ja Riia Noorte Meeste Kristliku Ühingu meeskonnad. 1924 loodi Eesti Käsipalli Liit, mis koondas enda alla ka korvpalli. 1925 toimusid ala esimesed Eesti meistrivõistlused, mille võitis Tallinna "Sport".
Esimene Eesti ja Läti vaheline kohtumine toimus 29. aprillil 1924 Riias, kus Läti korvpallikoondis võitis 20:16.
Esimene kohtumine ameerika korvpalluritega jäi 1927. aastasse, kui Kopenhaagenis toimunud ülemaailmsetel Noorte Meeste Kristliku Ühingu mängudel kohtuti Detroiti meeskonnaga. Vastu tuli võtta 16:70 kaotus.
Kui 1933. aasta septembris peeti Torinos viiendad üliõpilaste maailmamängud, siis olid esimest korda kohal ka Eesti korvpallurid. Esimese koha võitis Itaalia, teise Läti ja kolmanda Eesti meeskond.
Järgmisel aastal liitus Eesti ülemaailmse korvpalliliidu FIBA-ga ja 1935. aastal toimusid esimesed Euroopa meistrivõistlused korvpallis, kuhu aga Eesti korvpallikoondis rahapuudusel siiski ei jõudnud (võitis Läti meeskond). Küll jõuti aga olümpiale. 1936. aasta suveolümpiamängudel Berliinis oli korvpall esimest korda mängude kavas ning Eesti ja Prantsusmaa koondiste vaheline mäng oli olümpiaajaloo esimene. Palli viskas lahti ala leiutaja James Naismith. Eesti võitis kohtumise 34:29, kuid kaotas järgmised mängud USA-le (52:28) ning Filipiinidele (22:39).
1937. aasta Euroopa meistrivõistlused peeti Lätis. Seal kaotas Eesti Leedule ja Itaaliale ning võitis Egiptuse meeskonna, kuid sellest ei piisanud alagrupist edasipääsuks (Leedu ja Itaalia kohtusid hiljem ka finaalis). 1939. aasta Euroopa meistrivõistlustel oli taas kohal 8 võistkonda, kuid sel korral mängisid kõik kõigiga. Sinna jäi ka tulemus, kus Eesti võitis Soome koondist 91:1. Turniiri kokkuvõtteks jäädi aga viiendale kohale.
Mänguväljak ja varustus
pisi|vasakul|Korvpalliväljak Korvpalli mängitakse tasasel 28 × 15 m suurusel väljakul, millel ei tohi olla takistusi. Eesti Korvpalliliit lubab mängida ka väljakul mõõtmetega 26 × 14. Väljak on märgistatud selgelt nähtavate 5 cm laiuste joontega. Väljaku mõlemas otsas on vertikaalne alt servast mõõdetuna 2,90 m kõrgusel asuv korvilaud suurusega 1,05 × 1,8 m. Laua küljes on 45 cm läbimõõduga korv, mis asub horisontaalselt korvilaua alumise serva keskel. Rõnga küljes on korvivõrk, mis ei tohi olla lühem kui 40 cm ja pikem kui 45 cm. Korvirõngas asub maast 3,05 m kõrgusel.
Kerakujuline pall on valmistatud kummist ning kaetud naha, kummi või sünteetilise materjaliga. Palli ümbermõõt peab olema 74,9–78 sentimeetrit ning kaaluma 567–650 grammi. Kui põrgatada täispuhutud palli 1,8 m kõrguselt puupõrandale, siis peab see tagasi põrkama 1,2–1,4 meetri kõrgusele (mõõdetakse palli pealt). Kodumängu ajaks peab võistkond mänguks andma vähemalt ühe heas korras kasutatud palli, mida kumbki võistkond ei tohi soojenduse ajal kasutada.pisi|vasakul|100px|Korvpallid
Korvpalluri riietus koosneb varrukateta särgist, lühikestest pükstest ja spordijalanõudest, milleks on tavaliselt ketsid. Aastast 2008 on keelatud kanda võistlusvormi all t-särki.
Iga mängija kannab särgil individuaalset numbrit. Number on rinnal 10 sentimeetri ja seljal 20 sentimeetri kõrgune. Rahvusvahelistel võistlustel kasutatakse numbreid 4–15. Kohalikel võistlustel võib kasutada numbreid 20–25, 30–35, 40–45 ja 50–55.
Korvpallitossud on vastavalt mängija soovile kas madala või kõrge lõikega. Jalanõud peaksid olema piisavalt paksu tallaga ja parajad, et vähendada hüppamisel ja maandumisel tekkivat põrutust.
Mängu eesmärk ja korraldus
pisi|Korvi langenud pall Korvpalli mängitakse kahe võistkonna vahel. Võistkond koosneb kuni 10 mängijast (enam kui kolmemängulise turniiri korral 12), kellest 5 on korraga platsil. Teised mängijad on vajalikul hetkel vahetamiseks ja istuvad võistkonnaalas mänguväljaku kõrval. Vahetuste arv ei ole piiratud. Mängu alustatakse keskringist hüppepalliga, mille järel võistkonnad püüavad erinevaid kombinatsioone ja isiklikke oskuseid kasutades visata palli vastase korvi. Palli hetkel mitte valdav võistkond aga püüab palliga võistkonda takistada. Palliga liikuv mängija peab palli põrgatama. Palli võib üksteisele sööta ja veeretada, iga mängija võib visata korvile. Korvpalli käsitsetakse kätega. Võistkonda juhib treener, kes määrab võistkonna mängutaktika.
Mängureeglid
Üks olulisemaid reegleid korvpallimängus on palli staatus. Pall saab olla kas elus või surnud. Kokkuvõtvalt tähendab elus pall mängu toimumist ja surnud pall mängu peatumist. Üldiselt peab surnud pall enne elus palliks muutumist käima läbi kohtuniku käest. Palli staatus määratletakse selleks, et oleks selge, millal mängija võib palli käsitseda ja millal mitte. Enamiku reeglite rikkumisi saab esineda vaid elus palli puhul. Näiteks surnud palliga võib mängija platsil liikuda seda põrgatamata ja see ei ole reeglite rikkumine. pisi|Mängija on alas kus vise on väärt 3 punkti, tema mõlemad jalad on joone taga
Oluline põhimõte on seotud kohtunike ja mängijate asukohaga. Mängija asukoht on see, kus ta platsil asub või kust ta üles hüppas. Kui pall satub mängija kätte, siis loetakse, et pall puudutas seda kohta väljakul, kus mängija seisis. Seega kui mängija seisis palli saamise hetkel audis, loetakse pall väljaku piiridest väljunuks. Samuti määratakse 2 või 3 punkti vise just selle koha järgi, kust vise toimus. Kohtunikku puudutanud pall loetakse puutuvat samuti seda väljakupunkti, kus kohtunik seisab. Seistes ühe jalaga audis või osaliselt piirjoonel ja teisega väljakul, loetakse mängija audis olevaks. Kolm punkti teenib mängija viske eest vaid siis, kui tema mõlemad jalad on viskele minnes kolmepunkti joone taga. Niisiis on mängija ja pall asukoha määramise kontekstis omavahel seotud. Näiteks võib mängija hoida palli väljaspool väljaku välispiiri mõttelist kõrgendust, kuid seistes ise reeglitele vastavalt väljakul, ei ole see reeglite rikkumine. Erandiks palli asukoha määramisel on palli väljaku piiridest väljumine. Eeldusel, et pall puudutab põrandat või muud objekti (sh korvilauda hoidvat konstruktsiooni, mis on väljaku kohal ja selle kõrval) väljaspool väljakut, loetakse pall audis olevaks. Audi registreerimiseks ei ole tingimata vaja, et mängija seisaks audis ja saaks seal palli.
Pallita mängija võib liikuda piiranguteta igas suunas. Reeglistik ei sea talle piiranguid liikuma hakkamiseks ja lõpetamiseks. Vallates palli on olukord teine. Saanud palli seistes, võib ta palliga pöörata, s.o ühte jalga paigal hoides teisega igas suunas samme astuda. Paigal olevat jalga nimetatakse tugijalaks ja seda ei tohi palli käest lahkumiseni vahetada. Liikuma hakates peab pall puudutama maad ehk põrkest tõusma, enne kui liikumise suunast arvestatuna tagumine jalg platsilt tõuseb. Liikumise pealt palli saanuna võib mängija teha põrgatuseta kaks sammu ja peab seejärel pallist vabanema. Samas võib liikumise pealt palli saanuna ka seda põrgatama asuda. Põrgatus peab toimuma nimetatud kahe sammu sees. Palliga liikudes seda põrgatatakse või veeretatakse. Eelistatakse põrgatamist kui paindlikumat liikumisviisi. Põrgatatakse ühe käega, vajadusel käsi vahetades. Põrgatamine (ja ühes ka liikumine palliga) lõpeb, kui mängija võtab palli kahte kätte või kui pall puudutab mõlemat mängija kätt vahepeal maad puudutamata. Erand tehakse, kui mängija ebaõnnestub ja nii-öelda pudistab palli. Pudistamine on oskamatu palli põrgatamine, mis toimub kogemata. Õigus uuesti palli põrgatada tekib pärast kaasmängija palli valdamist. Peatumine saab toimuda kahel viisil. Peatumine hüppelt leiab aset, kui mängija lõpetab oma liikumise hüppega ja maandub kahele jalale samal ajal. Sel juhul, küll põrgatusõiguseta, valib ta tugijala ja võib soovi korral pöörelda. Teisel juhul kasutab mängija sammpeatust ehk õigust teha põrgatuse lõppemise järel kaks sammu. Sel juhul tekib peatunud mängijale automaatselt tugijalg (liikumissuunas vaadates tagumine) ja ta võib soovi korral ümber selle pöörelda. Mängija võib palli sööta mõlema või ühe käega. Niisamuti võib ta visata korvile ühe või mõlema käega.
Ajareeglid ja aja kasutamine mängus
Korvpalli reeglistik sisaldab mitmeid piiranguid võistkondade ajakasutusele mängu jooksul. Ajalised piirangud on reeglites osaliselt nimetatud eraldi punktidena, osaliselt aga välja toodud teiste punktide täiendusena. Eraldi punktidena on nimetatud 24 sekundi, 8 sekundi ja 3 sekundi reeglit, mistõttu järgnevas kannavad need oma pärisnimetust "reegel". Ülejäänuid on siinkohal nimetatud piiranguks.
20 ja 10 minuti piirang puudutab võistluse administratiivset poolt. Võistkonna peatreener esitab mängust osa võtvate mängijate ja treenerite nimed ja numbrid vähemalt 20 minutit enne mängu algust mängu sekretariaadile. Rikkumise korral kindlat sanktsiooni määratud ei ole. Samas võib täiendava sanktsiooni kehtestada võistluse korraldaja. Võimalik on näiteks rahatrahv. Võimalik on ka mängule mitte lubamine, ehkki selline piirang eeldab tavaliselt turniirist osavõtjate kokkulepet. Punkti eesmärgiks on sekretariaadi töö lihtsustamine, sest kiirustades mängijate nimede protokolli kandmine põhjustab eksitusi. Viimast eriti võõrapäraste nimede puhul. 10 minuti piirang on seotud 20 minuti piiranguga. Andmed tuleb küll esitada 20 minutit enne mängu algust, kuid nende allkirjaga kinnitamine võib viibida kuni 10 minutini enne mängu algust. Allkiri kantakse mängu protokolli. Praktikas on siiski tavaline, et andmed esitatakse ja kinnitatakse samal ajal.
15 minuti piirang. Võistkond, kes ei ole pärast mängu väljakuulutatud algust 15 minuti jooksul kohale jõudnud, loetakse kaotanuks. Võistkonnale arvestatakse loobumiskaotus.
pisi|Vabaviske tegemisel kehtib 5 sekundi piirang 5 sekundi piirang. Viie sekundi piirang on seotud vabavisete, palli audist mängu paneku ja mängija paigal seismise ajalise piiramisega. Vabavise sooritatakse 5 sekundi jooksul. Aja lugemine algab palli mängijale ulatamisest ja lõpeb palli käest lahkumisega. Mängija, kes hoiab palli kauem kui viis sekundit, rikub reegleid ja pall antakse vastasele. Audist tuleb sissevise sooritada viie sekundi jooksul. Aega loetakse mängijale palli ulatamisest kuni hetkeni, mil palli puutub teine mängija. Mängija, kes hoiab palli kauem kui viis sekundit, rikub reegleid ja pall antakse vastasele. Palli oma valdusse saanud mängija peab palliga põrgatades liikuma, selle edasi söötma või peale viskama viie sekundi jooksul. Hoides palli kauem kui viis sekundit, rikub mängija reegleid ja pall antakse vastasele.
Täiendavalt on reeglites ka soovitusliku iseloomuga ajapiirangud. Nende rikkumine otseseid sanktsioone ette ei näe ja need on mõeldud mängu sujuva kulgemise soodustamiseks. Soovituslik ühe mängija välja vahetamisele kulutatav aeg on 30 sekundit ning väljakul arstiabi andmise soovituslik aeg on 15 sekundit.
Vead
Korvpallis on mitmeid reegliterikkumisi, mida tuntakse vea nime all. Vigadeks ei nimetata kõiki reegliterikkumisi, vaid ainult neid, mida mängu reeglites vigadeks nimetatakse. Tuntakse isiklikku viga, kahepoolset viga, ebasportlikku viga, tehnilist viga ja diskvalifitseerivat viga. Vigadeks nimetatud rikkumised erinevad teistest rikkumistest selle poolest, et need seotakse mänguprotokollis iga mängijaga personaalselt. Iga mängija võib teha kõige rohkem 5 viga, kusjuures isiklikud, ebasportlikud ja tehnilised vead liidetakse. Viienda vea saanud mängija peab mängust lahkuma ning ta ei saa kestvas mängus enam osaleda, aga võib osaleda järgmistes mängudes. Vigade arvuga on seotud ka võistkonna vigade lugemine. Võistkonna vigadeks on kõigi ühe võistkonna liikmete poolt tehtud vead. Kui võistkonna vigade arv ühel veerandajal ületab 4, määratakse iga järgmise isikliku vea eest karistuseks alati vabavisked. Kuni nelja võistkondliku vea korral määratakse vabavisked vaid siis, kui isiklik viga tehti korvile viskamise (pealeviske) takistamisel.
Shirley Stelfox
Shirley Rosemary Stelfox (11. aprill 1941 Dukinfield – 7. detsember 2015 Yorkshire Dales) oli Inglismaa näitleja.
Teda tunti eeskätt Edna Birchi rolli järgi Briti draamasarjas "Emmerdale", kus ta mängis 2000. aastast. Lisaks mängis ta komöödiasarjas "Rahu, ainult rahu!".
Stelfox oli 1979–1997 abielus näitleja Don Hendersoniga, kes suri 1997. aastal.
Korvpall
Vead
Mõistmaks isiklikku viga on vaja mõista korvpallis kasutatavat silindri ja vertikaalsuse põhimõtet. Silindri põhimõte tähendab, et kaitsval mängijal ja pallita ründajal on õigus teatud ruumiosale väljakul. Selle ruumiosa piiritlevad tagant mängija istmik, eest peopesad ja külgedel jalalabade välisküljed. Seletust illustreerib antud joonis. Ühtlasi on vertikaalsuse põhimõtte alusel mängijal õigus selle mõttelise silindri sees üles ja alla hüpata ehk tal on õigus õhuruumile oma silindri kohal. Mängija, kelle kehaosa väljub nimetatud mõttelisest silindrist ning puudutab vastast (ehk tungib vastase mõttelisse silindrisse) loetakse kehakontakti põhjustajaks. Juhul kui vastasmängijate kontakt on kohtuniku hinnangul mängureegleid rikkuv, mäng peatatakse ja kehakontakti põhjustajale määratakse karistus. Palliga ründaja ei oma mõttelist silindrit enda ümber. Kehakontakti põhjustaja olukorras kaitse vs palliga ründaja määratakse järgnevalt. Palliga ründaja loetakse põhjustajaks siis, kui kaitsja oli enne kontakti kahe jalaga maas ja näoga vastase poole, hoides käsi oma "silindri" sees. Jalad peavad olema korvpalli kaitseasendile omaselt harkseisus. Vastupidisel juhul loetakse kontakti põhjustajaks kaitsja. pisi|Kohtunik signaliseerib isiklikku viga parema tõstetud rusikaga, vasakuga osutab vea sooritanule
Ebasportlik viga on vananenud nimetusega sihilik viga. Ebasportlik viga määratakse kohtunike poolt siis, kui mängija proovib saavutada edu läbi vastasmängija otsese füüsilise mõjutamise. Korvpallis on kehakontaktid küll tavalised, kuid edu saavutamine mängus ei põhine vastase suunatud ründamisel. See tähendab, et eesmärgi saavutamine tõukamise, löömise, kinni hoidmise või muu sarnase tegevuse abil ei ole lubatud. Olukorras, kus mängija ilmselt loobub selle põhimõtte järgimisest, vilistatakse ebasportlik viga. Näiteks lööb mängija vastast vastu käsi saamaks palli oma valdusse, tegemata seejuures katset lüüa ära palli ennast.
Tehniline viga määratakse karistuseks mängijale, treenerile või võistkonda saatvale isikule "vaimse vägivalla" eest ja on teatud mõttes paariline ebasportlikule veale. Kui ebasportlik viga määratakse füüsilise tegevuse eest, siis tehniline viga määratakse ebasportliku "vaimse" tegevuse eest. Selleks võib olla sõimlemine, ebaviisakas käitumine ja solvavate žestide kasutamine. Samas karistatakse tehnilise veaga ka mängu tahtliku venitamise, vea teesklemise ja vabaviske ajal vastase ehmatamise jmt eest. Vea teesklemine toimub korvpallis reeglina stiilis, kus hetk enne eeldatavat tugevat kehakontakti vastasmängijaga visatakse ennast platsile selili ja nõutakse vea määramist vastasele.
Diskvalifitseeriv viga on korvpalli reeglites nimetatutest kõige karmim. Antud viga määratakse karistuseks kas iseseisvalt või seoses ebasportlike vigadega. Ühes mängus kaks ebasportlikku viga teeninud mängijale määratakse täiendavalt diskvalifitseeriv viga. Diskvalifitseeriv viga määratakse mängijale, treenerile või võistkonda saatvale isikule teo eest, mis on märkimisväärses vastuolus spordieetikaga ja tõuseb oma iseloomult esile kui eriti räige. Selliseks veaks on näiteks kellegi võistlusel viibija löömine vigastamise eesmärgil. Diskvalifitseeriva vea saanu peab lahkuma kohe mängust ja spordisaalist.
Mänguolukorrad
Korvpallimängus võivad väljakul mitte viibivad mängijad vajadusel asendada väljakul viibijaid. Vahetusi tehakse surnud palli olukorras. Ainult vahetuse tarbeks mängu ei peatata. Kumbki võistkond võib mängijaid piiramatult vahetada. Korralduse selleks annab võistkonna treener. Treener saadab mänguks valmis mängija mängu sekretariaadi juurde, kes palub lauakohtunikult vahetust. Surnud palli olukorras signaalib lauakohtunik (tavaliselt iseloomuliku heliga) vahetuse soovi. Väljakule minekuks annab loa väljakukohtunik. Mängijaid võib vahetada ka mitme kaupa. Reeglite rikkumise järgselt surnud palli olukorras võib mängijaid vahetada see võistkond, kelle liikmed ei rikkunud reegleid.
Kumbki võistkond võib võtta üheminutilise vaheaja igal veerandajal ja kaks minutilist vaheaega viimasel veerandajal. Lisaajal võib võtta üheminutilise vaheaja. Minutiline vaheaeg on olukord, kus võistkonnad kogunevad pärast vastavat kohtuniku korraldust oma treenerite juurde nõuannete saamiseks. Minutiline vaheaeg antakse pärast treeneri vastavat palvet lauakohtunikule.
Aut. Pall on audis, kui:
Kui pall läheb auti jätkatakse mängu hüppepalliga. pisi|Hüppepall keskringis. Mängijad püüavad palli suunata oma võistkonna kaaslastele
Kui pall läheb auti, siis pannakse see mängu lähimast kohast, kust pall auti läks, välja arvatud otse korvilaua alt.
Mängu tehniline läbiviimine
pisi|vasakul|Korvpallikohtunik Kohtunikud. Mängu juhivad vanemkohtunik ja kohtunik, keda abistavad lauakohtunik ja sekretäride brigaad.
Kohtunik ja vanemkohtunik peavad kandma vormi, milleks on pikad mustad püksid, hall särk ja mustad spordijalatsid.
Kohtunik ja vanemkohtunik teevad mängu vältel koostööd. Nende kohustuste hulka kuulub:
Mäng peatatakse ühe kohtuniku vile peale, kui on vaja teatada reeglite rikkumisest. Vanemkohtuniku ülesannete hulka kuulub:
Vajalik on 24 sekundi ajamõõtmissüsteem. Kui sellist seadet ei ole, siis asendab seda stopperiga ajamõõtja.
Lauakohtunike varustuse hulka kuuluvad protokoll, signaal (pasun või kell), viis nummerdatud (1–5) veaviita ja kaks võistkonna veaviita. Lauakohtunikud peavad:
Protokoll koosneb kolmest lehest:
Mängijate positsioonid
Tagamängija tegutseb tavaliselt oma võistkonna ründe ajal keskjoone ja kolmepunktijoone vahel. Ta on võistkonna üks lühemaid mängijaid ja vastutab palli üle platsi toomise eest. Kogenud ja osav tagamängija peab suutma tuua palli võimalikult korvi lähedale. Ta ei pruugi viset sooritada, meelitab aga enda peale kaitse ja söödab siis palli paremas positsioonis mängijale, kes sooritab viske.
Ääremängija mängib ründel paremal või vasakul pool korvi keelutsooni ja küljejoonte vahel.
Keskmängija kohale valitud mängija on tavaliselt võistkonna pikim liige ja ründel mängib ta korvi lähedal. Keskmängijal peavad olema järgmised oskused:
Rahvusvahelised võistlused
pisi|Naiste korvpall Olümpiamängudel oli meeste korvpall esimest korda ametlikult kavas 1936. ja naiste korvpall 1976. aastal. Näitliku alana oli korvpall kavas juba 1904. aastal Saint Louises.
Maailmameistrivõistlusi peetakse alates 1950. aastast meestele ja 1953. aastast naistele.
Euroopa meistrivõistlusi peetakse alates 1935. aastast meestele ja 1938. aastast naistele. Euroopas korraldatakse ka Euroopa karikavõistlusi riikide meistritele (mehed 1958, naised 1959) ja karikavõitjatele (mehed 1967, naised 1972). Korraldatakse ka kontinentidevahelisi karikavõistlusi (meestele alates 1975. aastast).
Vaata ka
pisi|Lahtihüpe [[ratastoolikorvpallis]]
Laskesuusatamine 1972. aasta taliolümpiamängudel
Laskesuusatamine 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos toimus 9.–11. veebruarini. Laskesuusatamine oli taliolümpiamängude kavas neljandat korda. Võistlustel jagati välja kaks komplekti medaleid.
20 km
Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 54 võistlejat Riike: 14 Olümpiavõitja 1968: Magnar Solberg <br style="clear:both;" />
Pritsi
Pritsi on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Küla lõunapiiri märgib Valga–Koidula raudteelõik.
Sündinud 18. veebruaril
''Siin loetletakse 18. veebruaril sündinud tuntud inimesi.
Enewetak
thumb Enewetak (varem ka Eniwetok; maršalli Ānewetak) on atoll Marshalli saarte hulka kuuluvas Raliki saarestikus. . Koosneb umbes 40-st pisisaarest (kokku umbes 6 km²), mis ümbritsevad laguuni. Euroopa jaoks avastas saare 1794 aastal briti kaubalaeva Walpole meeskond.
Saarel paiknes USA sõjaväebaas ja seal viidi läbi tuumapommi katsetusi. 1948–1958 toimus atollil 42 tuumapommi katsetust. Seal toimus 1952. aastal ka esimene vesinikupommi katsetus, mille tagajärjel hävis Elugelabi saar.
1970ndatel hakkasid inimesed Enewetakile naasma. 1977 hakati saari radioaktiivsetest jäätmetest puhastama ja 1980. aastal kuulutati Enewetak elamiseks ohutuks. 1999. aastal elas Enewetakil 820 inimest. 2000. aastal maksti saareelanikele 340 miljonit dollarit kompensatsiooniks.
Artturi Ilmari Virtanen
Artturi Ilmari Virtanen (15. jaanuar 1895 Helsingi – 11. november 1973 Helsingi) oli soome biokeemik, kes tegeles peamiselt agrokeemiaga ja loomasöötade täiustamisega.
Shīrāz
Shīrāz (varem eesti keeles Širaz) on linn Iraanis, Fārsi provintsi keskus.
Artturi Ilmari Virtanen
Ta alustas keemiaõpinguid 1913, sai magistrikraadi ja 1918. aastal ka doktorikraadi orgaanilises keemias.
1919. aastast töötas ta piimatööstusettevõttes Valio laboratooriumis ja sai juba 1920. aastal laborijuhatajaks. Tundes, et ta ei ole siiski täiesti kompetentne, lahkus ta Valiost ning õppis Zürichi Tehnikaülikoolis, Münsteri ülikoolis ja Stockholmi ülikoolis füüsikalist keemiat, pinnasekeemiat ja mikrobioloogiat. Rootsis töötas ta 1923. aastal koos Hans von Euler-Chelpiniga, kes pälvis 1929. aastal Nobeli keemiaauhinna.
Soome naastes sai Virtanen 1924. aastal Helsingi ülikoolis lektoriks. Ta töötas ka Või Ekspordi Assotsiatsiooni laboris, mis sai ülikooli laboriks. 1930. aastal asutati Biokeemia Instituut ja Virtanen töötas seal kuni surmani. Ta sai 1931. aastal Helsingi Tehnikaülikooli biokeemiaprofessoriks ja 1939. aastal Helsingi ülikooli professoriks. Ta oli Soome Akadeemia liige ja selle esimene esimees (alates 1948).
Tema teadustegevus algas 1924 heksooside fosforüülimise uurimisega. Ta suutis näidata, et fosforüülimine on paljude fermenteerimisreaktsioonide esimene samm, ja see viis lõpuks glükolüüsi avastamiseni.
1925. aastal tema huvid muutusid ja ta hakkas uurima seda, kuidas liblikõieliste taimede juuremügarates elavad bakterid seovad lämmastikku. Ta avastas parema meetodi või säilitamiseks: selleks tuleb sellele lisada pisut dinaatriumfosfaati Na2HPO4, mis takistab happelist hüdrolüüsi. Seda meetodit kasutati Soomes aastakümneid.
Eelkõige haljassööda konserveerimismeetodi leiutamise eest sai ta 1945 Nobeli keemiaauhinna. Tema leiutatud AIV-sööt säilitab kvaliteedi aasta otsa. Selle meetodi töötas ta välja aastatel 1925–1932 ja 1932 sai ta sellele patendi. Protsess seisneb selles, et värskele teraviljale lisatakse ladustamisel lahjendatud vesinikkloriidhapet või väävelhapet. Suurenenud happelisus takistab sööda fermenteerumist, kuid ei mõju halvasti sööda toiteväärtusele ega loomadele, kes seda söövad.
Järgnenud aastatel töötas ta välja osaliselt sünteetilisi loomasöötasid. Aminohapete sünteesimiseks vajalik lämmastik tuleb tavaliselt söödas olevatest proteiinidest. Aga kariloomade vatsas on eriline bakterite kooslus, mis võimaldab lämmastiku allikana kasutada ka kust ja lämmastiku sooli.
Mälestuse jäädvustamine
Virtase järgi on nimetatud ka 44 km läbimõõduga kraater Kuu tagaküljel koos nelja 20–30 km läbimõõduga satelliitkraatriga.
Isiklikku
Virtanen abiellus 1920. aastal botaanik Lilja Moisioga. Neil sündis kaks poega.
1933. aastal ostis ta Helsingi lähedale talu, kus ta mõningaid oma leiutisi praktikas katsetas.
Ta armastas lihtsat elu, tal ei olnud kunagi oma autot, ta ei suitsetanud ega tarvitanud alkoholi.
Virtanen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Sõrulased
Sõrulased on Saaremaal Sõrve poolsaarel Sõrvemaal (Sõrve murdes Sörvemaa) elavad saarlased.
Saaremaa
Juba muinasajal olid sõrulased head meresõitjad ja hiljem edukad kalurid.
Ansekülas korraldasid sõrulased eestlaste esimese laulupüha (laulupidu).
Sõrve sääre sõjalise tähtsuse tõttu on sõrulased pidanud palju kannatama. Otsustav häving toimus II maailmasõja ajal, mil sõjategevuse ja sõrulaste Saksamaale evakueerimise tõttu kadus ajalooline asustus, hävisid hooned ja muutus maastik.
Boris Voogas
Boris Voogas (10. november 1897 Rapla vald, Harjumaa – 12. august 1973 Stockholm) oli eesti arst ja sõjaväelane (kapten).
Ta oli Tervishoiupersonaali Üleriigilise Kutseühingu velskrite osakonna auesimees.
Steinfurti kreis
Steinfurti kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa põhjaosas.
Geograafia
Kreis asub Alam-Saksimaa piiri ääres, Münsterist põhja pool. Emsi jõgi voolab läbi kreisi lõunast põhja. Piirkonna kõrgeim punkt on Westerbecker Berg (234 m üle merepinna); madalaim punkt on Bentlage loss (32 m).
Ajalugu
Hiliskeskajal sai Steinfurtist iseseisev krahvkond. Algselt oli see Bentheimi krahvkonna osa, kuid 1454. aastal sai see iseseisvaks. 1804. aastal taasühendati Steinfurt Bentheimiga, 1815. aastal sai sellest Preisimaa Vestfaali provintsi osa. Uus valitsus asutas 1816. aastal Steinfurti ja Tecklenburgi kreisid.
1975. aastal ühendati vana Steinfurti kreis Tecklenburgi kreisiga ning koos Greveni ja Saerbeckiga endisest Münsteri kreisist moodustati praegune kreis.
Linnad ja vallad
thumb|300px|left|Linnad ja vallad Steinfurti kreisis
Krasnojarski krai
Krasnojarski krai (Красноярский край) on 1. järgu haldusüksus Venemaal Siberi föderaalringkonnas.
Krai koosseisu kuuluvad ka Evengi rajoon (endine Evengi autonoomne ringkond) ja Taimõri rajoon (endine Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomne ringkond), mis olid 1. jaanuarini 2007 föderatsiooni subjektid.
Haldusjaotus
Haldusüksuse koosseisus on:
Aadukalam
"Aadukalam" (tamili ஆடுகளம் 'Mänguväljak') on India tamilikeelne spordifilm.
Filmi lavastaja on Vetrimaaran. Peaosades on Dhanush, Taapsee Pannu ja Kishore.
Film räägib kukevõitlustest Madurai eeslinnades.
Johannes Toming
Johannes Toming (23. veebruar 1896 Laiuse – 9. aprill 1949 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940).
7. Jalaväerügemendi pataljoniülem ja 2. soomusrongi rügemendi laiarööpmelise soomusrongi tüüp „B" ülem. Soomusrongi-rügemendi katteüksuse B tüübilisel rongil oli suurtükipatarei, üks kaherühmaline kuulipildurkompanii ja üks kaherühmaline dessantkompanii.
1926. aastal abiellus ta Valgas Emilie Olga Elbrechtiga.
Puerto Rico korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Puerto Rico korvpalli meeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Weißwasser
2008. aastani kuulus Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi, oli ühtlasi kreisi suurim linn.
pisi|tühi|Weißwasseri kesklinn
Veinart Põkk
Veinart Leopold Johannes Põkk (perekonnanime rööpkuju: Põck) (30. august 1908 Kambja vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 24. jaanuar 1994) oli eesti arst.
Aastatel 1944–1954 juhatas ta Tartu Ülikooli operatiivkirurgia ja topograafilise anatoomia kateedrit, algul nooremassistendina, seejärel vanemassistendina ja 1946. aastast dotsendina. Põkk töötas õppejõuna üle 50 aasta.
Gennadi Zjuganov
Õppis füüsikat Orjoli Pedagoogilises Instituudis. Seejärel asus parteitööle. 1980. aastal kaitses doktoriväitekirja NLKP Keskkomitee juures asuvas Ühiskonnateaduste Akadeemias. 1983. aastal asus ta tööle NLKP propagandaosakonna instruktori ja seejärel osakonnajuhatajana Moskvas. 1980ndate teisel poolel kujunes temast Mihhail Gorbatšovi perestroika juhtivaid kriitikuid. 1993. aastal valiti ta samal aastal taasasutatud Venemaa Kommunistliku Partei peasekretäriks.
Ta sai 1996. aasta Venemaa presidendivalimistel Boriss Jeltsini järel teise tulemuse, kogudes 32% häältest. Ka 2000. aasta Venemaa presidendivalimistel järel sai ta teise tulemuse, kogudes Vladimir Putini järel 29,2% häältest. 2004. aastal ta ei kandideerinud. Küll aga kandideeris ta 2008. aasta presidendivalimistel ja sai Dmitri Medvedevi järel paremuselt teise tulemuse 17,72 protsendiga.
Suhtumine sündmustesse Ukrainas ja Krimmis
Zjuganov toetas otsustavalt Krimmi annekteerimist Venemaa poolt ja Putini poliitikat Ukraina suhtes. KPRFi liider pooldab Ukraina föderaliseerumist, "rahvareferendumite" tulemuste tunnustamist, riigikeele staatuse andmist vene keelele, oma avalikes esinemistes avaldas pidevalt moraalset toetust venemeelsetele mässulistele ja Ukraina kommunistliku partei fraktsioonile ülemraadas. Nende sündmuste foonil ja seoses tema 70. aasta juubeliga võttis Gennadi Andrejevitši 26. juunil 2014 Kremlis vastu president Putin, kinnitas oma austust, autasustas teda Aleksandr Nevski ordeniga ja kinkis KPRFi liidrile Tšapajevi pronkskujukese. Kuu aega hiljem, 24. ja 25. juulil 2014 avas Ukraina siseministeeriumi peajuurdlusvalitsus juurdluse Gennadi Zjuganovi, Vladimir Žirinovski ja Sergei Mironovi suhtes, kahtlustades neid eriti suures ulatuses Ukraina suveräänsuse, tema riigikorra muutmise või piiride muutmise rahastamises. Kommenteerides sündmusi, teatas Zjuganov, et tema poliitilise karjääri jooksul on teda üritatud kohtus süüdi mõista 16 korda, kuid selle teate võttis ta vastu erilise põlgusega: "Minu üle otsustasid kohut mõista kriminaalkurjategijad, inimesed, kes ebaseaduslikult haarasid võimu Ukrainas, "vägistasid" oma maad ja andsid käsi tulistada oma kaasmaalasi".
Kaigutsi
Kaigutsi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Kaigutsi piirneb põhjas Nõmmerga, läänes Männamaa, lõunas Ühtri ja Kleemu ning idas Selja ja Kolga külaga.
Nimi
Kohanime on mainitud 1591. aastal kujul Kaickotz, 1782 Kaiguts ja 1798 Kaigust. Lauri Kettuneni andmetel tuletub kohanimi ilmsest rahvaetümoloogiast, sõnadest "kaigas" ja "ots". Kohanimi võib seotud olla ka isikunimega.
Loodus
Küla lõunaosa piirneb Rebasselja peakraaviga.
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Käina kirikumõisa alla. Esimesed kirjalikud allikad Kaigutsist pärinevad 1591. aastast.
1835. aastal oli külas 17 talu, elanikud said järgmised perekonnanimed: Aksli, Bag, Elbag, Hanspu, Kans, Kaswatik, Keskel, Kiesel, Kisa, Kisson, Kitsik, Kiwwis, Laasberg, Leo, Loiken, Loikson, Maivel (Maiwel), Mall, Matsel, Minnem, Mäehans, Mäelts, Nudil, Parbo, Perdlaas, Pähn, Pääro, Raudsepp, Wak (Vakk), Weld, Witsik ja Wääsoo.
Hansu talus tegutses enne 1865. aastat külakool.
1949. aastal loodi Kaigutsi kolhoos, mis 1950. aastal liideti Männamaa kolhoosiga kolhoosiks Kaigutsi Pioneer, hiljem aga teiste kolhoosidega liitumisel Ühenduse kolhoosiks.
Taristu
Küla keskosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. Küla idaosa piirneb Kaupsi teega. Külas asub kaks bussipeatust.
Kultuur
Kaigutsis asub kolm tuulikut: Peetri, Miku ja Mäevälja.
Külas elas Hiiumaa kuulus naljamees Miku-Kaarel ehk Kaarel Tisler-Ulpus (1862–1938).
2008. aastal püstitati külla Miku-Kaarli mälestuseks skulptor Maire Põldma tehtud puuskulptuur.
Küla vanim säilinud hoone on Nuudi talu.
Külas asuvad kaitsealused turbavõtukohad Kaigutsi turbaaugud.
Kapten Hatterase seiklused
thumb|Vulkaan põhjapoolusel. Édouard Riou ja Henri de Montaut' illustratsioon prantsuse originaalversioonis "Kapten Hatterase seiklused" on Jules Verne'i seiklusromaan.
Sisu
Romaani tegevus algab 1859. aastal, mil Richard Shandon sai tundmatult, üksnes initsiaalide all esinevalt isikult kirja, milles seisis, et Shandon on volitatud ehitama priki Forward ja selle mehitama. Mõlemaks anti üksikasjalikke juhiseid ja selgus, et laev on ette nähtud seilamiseks polaarvetes. Laeva ehituseks eraldati piisavalt raha ja meeskonnale kästi maksta keskmisest 5 korda kõrgemat palka. Kirja saatja nimetas iseennast veel olematu laeva kapteniks ja Shandonit oma abiks. Shandon ehitas laeva ja palkas sellele meeskonna, kus oli 18 meest, kaasa arvatud kapten, keda veel keegi näinud ei olnud. Lisaks käskis kapten, kes Shandoniga üksnes kirja teel suhtles, laevale võtta suure koera.
Laev valmis järgmisel, 1860. aastal. Juba sama aasta kevadel algas merereis. Kirja teel saabunud juhiseid järgides sõitis Forward Gröönimaa rannikule ja sealt edasi põhja suunas. Selgus, et laeva kapteniks on hoopis üks meestest, kes on palgatud laevale varjunime all. See mees oli John Hatteras, kes pidi inkognito laeva ehitama ja meeskonna palkama sellepärast, et tema eelmises ekspeditsioonis oli Hatteras ainsana ellu jäänud ja ta kartis, et oma nime all ei suuda ta meeskonda kokku saada. Tema eesmärk oli jõuda põhjapoolusele.
Hatteras lootis Beechey saarel varusid täiendada. Saarele olid John Franklini kadunud ekspeditsiooni otsima tulnud laevad jätnud palju toitu ja üle tuhande tonni sütt, kuid vahepealse aja jooksul olid eskimod kõik selle ära viinud. Ladudest polnud jälgegi. Forwardil polnud talvitumiseks piisavalt sütt, kuid sellegipoolest keeldus Hatteras tagasi pöördumast. Raskete tingimuste, karmi talve ja Hatterase kinnisideede tõttu puhkes mäss, mis päädis priki püssirohukambri plahvatuse ja laeva hävimisega.
Ootamatult leidsid Hatterasele truuks jäänud mehed (koos Hatterase endaga neli meest) Arktikast surma piiril oleva mehe. See oli USA laeva Porpoise kapten Altamont, kelle laev oli jäässe kinni jäänud ning kelle meeskond oli haiguste ja kurnatuse tõttu hukkunud, üksnes Altamont oli veel ellu jäänud. Mehed läksid Porpoise'ile, kus neil õnnestus varusid täiendada. Et laev oli 83. põhjalaiuskraadil, otsustasid mehed minna põhjapoolusele, mitte koju tagasi.
Talve lõppedes muutus saart ümbritsev meri jäävabaks ja ekspeditsioon jätkus laevavrakist ehitatud luubis. Pärast katsumusi jõuti saarele, mille keskel kõrgus tegevvulkaan. Romaani järgi vallutati põhjapoolus 12. juulil 1861. Kuna pooluse täpne asukoht ühtis vulkaani kraatri omaga, ronis Hatteras kraatri servale ja peaaegu hukkus. Kaaslased päästsid ta, kuid üleelamiste tulemusena läks Hatteras hulluks. Siiski suutsid kaaslased ta elusana tagasi Inglismaale viia. Selgus, et kõik Hatterasele truuks jäänud pääsesid eluga, seevastu mässulised hukkusid viimseni.
Poolused Verne'i ettekujutuses
Romaan "Kapten Hatterase seiklused" ilmus aastal 1866. Poolused avastati alles 20. sajandi algul. Romaani ilmumise ajal oli korraldatud küll ekspeditsioone põhjapooluse avastamiseks, aga seni olid need kõik kindlalt ebaõnnestunud. Seetõttu võis ainult uduselt oletada, missugused on poolustel valitsevad tingimused. Sellel teemal oletuste tegemise tõttu kuulub romaan teadusulme valda.
"Kapten Hatterase seiklustes" ei olnud põhjapoolusel külm. Seal ei olnud lund, meres ei olnud jääd ega jäämägesid. Otse poolusel asus vulkaan. 20. sajandil selgus, et tegelikult on põhjapoolusel mitme kilomeetri sügavune meri, mis on kaetud igijääga.