cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sandarmikorpus
1826–1867
Sandarmikorpuse sisejulgeoleku järelevalveametkonnaks muutmise aluseks oli 1. juulil 1836 keiser Nikolai I poolt välja antud Sandarmikorpuse põhimäärus («Положении о корпусе жандармов»), millega määratleti Sandarmikorpuse koosseis, struktuur, ülesanded, tegutsemispiirkonnad ja juhtimispõhimõtted (esimene Sandarmikorpuse šeff oli keiser Nikolai I isiklik sõber ning lähikondlane Alexander von Benckendorff). Sandarmikorpusele allusid piirkondlikud sandarmivalitsused (algul 5, hiljem 8), mis omakorda jagunesid jaoskondadeks-kubermangudes. Korpuse ohvitseride ja ametnike arv kasvas 4138-st (1827. aastal) kuni 5797-ni (1850. aastal).
Sandarmikorpuse piirkondlikud Sandarmivalitsused
Sandarmikorpuse piirkondlike valitsuste loomisel moodustati algselt 5 piirkonnavalitsust ja
1867. aastal toimunud piirkondlike valitsuste vähendamise tulemusena säilisid ainult 3 piirkondlikku sandarmi ringkonnavalitsust: Varssavi, Siberi ja Kaukaasia sandarmiringkonna valitsust ning 1870. aastal likvideeriti ka Kaukaasia sandarmiringkonna valitsus.
1867–1880
4. aprillil 1866 Dmitri Karakozovi poolt keiser Aleksander II-le toime pandud atentaadi tulemusena viidi läbi sandarmeeria reform ning 1867. aastal vastu võetud Sandarmikorpuse põhimäärusega moodustati piirkondade asemel, mille koosseisudes oli 10–12 kubermangu, iseseisvad kubermangu sandarmivalitsused igas kubermangus. Kuues Läänekubermangus (Läänepiirkonnad ja Vislaäärne piirkond) tegutsesid ka maakondade sandarmivalitsused. Üksikutes piirkondades aga säilisid ka sandarmeeria piirkonnavalitsused (Varssavi, Kaukaasia ja Siberi kSv). Piirkonnavalitsused juhtisid nende piirkondade kubermangu ja maakondade sandarmivalitsuste tööd.
Sandarmeeria kubermanguvalitsuse koosseisus oli algselt 1867. aastal rivi, jälgimine ja majandusteenistused hilisema arengu käigus aga kujunes juhtimisorganiks kantselei, mille koosseisus olid üldjuhtimine, jälitus- (розыск), uurimis- (следствие), poliitilise lojaalsuse (политической благонадежности) ja finantsteenistused.
9. septembril 1867 kinnitas keiser Aleksander II korpuse uue põhimääruse, mille kohaselt kuulus Üksikusse Sandarmikorpusse:
1880–1917
Pärast korpuse töökorralduse muutmist 1880. aastal määrati 1882. aastal formaalseks Sandarmikorpuse juhiks (šefiks) Venemaa Keisririigi siseminister.
Üksiku Sandarmikorpuse tegevjuhiks oli korpuse komandör, kelleks alates 1909. aastast oli siseministri asetäitja ehk seltsimees, kes kureeris sisejulgeolekustruktuuride Politseidepartemangu allüksuste, kui ka Üksiku Sandarmikorpuse tegevust. Sandarmikorpuse komandör tegutses korpuse tegevuse juhina, selle sõjaväelise tegevuse piires sõjaväeringkonna ülema õigustes, juhtimist teostas ta läbi Sandarmikorpuse staabi ja riigivastaste kuritegude eeluurimisel läbi Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu, mille allüksused tegelesid eeluurimistéga.
Haldusakt
Haldusakt on administratsiooni toimingute õiguslik vorm. Haldusakti legaaldefinitsioon on sätestatud haldusmenetluse seaduse §-s 51, mille kohaselt on haldusakt haldusorgani poolt haldusülesannete täitmisel avalikõiguslikus suhtes üksikjuhtumi reguleerimiseks antud, isiku õiguste või kohustuste tekitamisele, muutmisele või lõpetamisele suunatud korraldus, otsus, ettekirjutus, käskkiri või muu õigusakt. Haldusakti eesmärk on reguleerida õigussuhteid.
Sandarmikorpus
1880–1917
Korpuse keskasutuseks määrati Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang ning Politsedepartemangule allusid ka varem korpusele allunud sandarmivalitsused.
Haldusakt
Sellest sättest tulenevalt on haldusakti omadused järgmised :
Haldusakti mõiste
Haldusakti saab määratleda formaalselt ehk funktsionaalselt ja materiaalselt.
Sandarmikorpus
1880–1917
Veebruaris 1909 ühitati Üksiku Sandarmikorpuse komandöri ametikoht Venemaa Keisririigi siseministri seltsimehe (asetäitja) ametikohaga.
Haldusakt
Haldusakti toime ja tühisus
Välja antud haldusakt kehtib vaid kindla tähtaja jooksul, kui see on aktis kirjas, kui see kehtetuks tunnistatakse või seda muudetakse. Haldusakt hakkab kehtima juriidilise jõu omandamisel. Siinkohal tehakse vahet haldusakti formaalsel ja materiaalsel juriidilisel jõul. Haldusakt omandab juriidilise jõu materiaalses mõttes, kui see on vastu võetud seaduses sätestatud korras ning vastab kehtivale õigusele nii sisult kui vormilt. Formaalse juriidilise jõu omandab haldusakt siis, kui on kõrvaldatud kõik asjaolud, mis võimaldaksid materiaalses mõttes jõus olevat haldusakti tühistada. Näiteks saab edasi kaevata ametiisiku otsust haldusrikkumise asjas 10 päeva jooksul. Alles selle tähtaja lõppedes omandab haldusakt juriidilise jõu formaalses mõttes.
Haldusakti tühisus on selline olukord, kus haldusakt pole tegelikult kunagi kehtima hakanud, mitte olukorda, kus mingi kehtiv haldusakt tunnistatakse tagasiulatuvalt kehtetuks. Haldusakti tühisuse alused sätestab HMS § 63 lg 2, mille kohaselt on tegemist eelkõige selliste olukordadega, kus eiratud on vormilisi, menetluslikke või isikulisi nõudeid.
Sandarmikorpus
Üksiku Sandarmikorpuse staap
Üksiku Sandarmikorpuse staabiülemad:
Haldusakt
Üldkorraldus
Haldusakti üks alaliikidest on üldkorraldus. Selle legaaldefinitsiooni annab haldusmenetluse seaduse § 51 lg 2, mille kohaselt üldkorraldus on haldusakt, mis on suunatud üldiste tunnuste alusel kindlaksmääratud isikutele või asja avalik-õigusliku seisundi muutmisele. Üldkorralduse tõlgendamine on aga konfliktne, sest nagu eespool mainitud, reguleerid haldusakt üksikjuhtumit. Riigikohtu halduskolleegium on asunud seisukohale, et üldkorralduse puhul võib adressaatide ring olla avatud. Täpsemalt probleemi kohta võib lugeda Kalle Meruski ajakirjas Juridica 2011/11 ilmunud artiklist "Haldusakt kehtivas õiguskorras: teooria ja praktika".
Haldusakti siduvus
Haldusakti siduvus on selle omadus tuua kaasa haldusorgani soovitud ja seadusega omistatud õiguslikud tagajärjed. See väljendab haldusakti kehtivusega kaasnevate tagajärgede regulatiivset iseloomu. Haldusakti siduvuse sätestab haldusmenetluse seaduse § 60 lg 2, mille kohaselt kehtiva haldusakti resolutiivosa on kohustuslik igaühele, sealhulgas haldus- ja riigiorganitele. Haldusakti resolutiivosa on haldusaktiga kindlaksmääratavaid õigusi ja kohustusi sisaldav osa. Haldusakti muudel osadel, sealhulgas haldusakti põhjenduses tuvastatud asjaoludel on iseseisev õiguslik tähendus ainult seaduses sätestatud juhtudel. Üks õigusriigi aluspõhimõtetest on halduse seaduslikkus, seega iga haldusakt peab olema kooskõlas seadusega. Haldusakti siduvus ei erine kuidagi seaduste ja muude õigusaktide siduvusest. Erinevus seisneb ainult selles, et haldusakt reguleerib üksikjuhtumit, teised õigusaktid on abstraktsed ja reguleerivad üldisi olukordi.
Sandarmikorpus
Üksiku Sandarmikorpuse staap
1916. aastaks teenis Sandarmikorpuses ligi 16 000 ohvitseri ja ametnikku, neist 940 ohvitseri, tippspetsialiste ning allohvitsere ning organisatsiooni kuulusid Peavalitsus (staap), 75 kubermangu sandarmivalitsust, 30 maakonna sandarmivalitsust Visla-äärses piirkonnas, 33 sandarmi ja politseivalitsust raudteedel, kuhu kuulusid 321 jaoskonda linnades ja suuremates raudtee sõlmjaamades, 19 kindlus ja 2 sadama sandarmikomandot, 3 sandarmidivisjoni, 1 üksikkomando ja 2 jalaväekomandot, 27 riviväeosa.
SM Politseidepartemangu Sandarmikorpuse Politsei raudteevalitsused
Venemaa raudteevõrgu rajamisel tegutsesid raudteede ehitamise järelevalvel ning korra tagamisel sandarmieskadronid ja komandod, mis 1867. aastal reorganiseeriti sandarmivalitsusteks raudteel, 16. märtsi keisri korraldusega kinnitati ka valitsuste struktuur ja koosseisud. Politseivalitsusse raudteel kuulusid: valitsuse ülem (kindralmajori või polkovniku auastmes), adjutant, jaoskonnaülemad ja 120–300 allohvitseri. Sandarmivalitsuste tööpiirkonnaks oli u 1500 versta pikkused vahemaad, mis olid jaotatud 200 verstapikkusteks jaoskondadeks.
Sandarmikorpuse tegevus
Sandarmivalitsuse tegevuse aluseks ja tegevust reglementeerivaks põhiliseks Venemaa Keisririigi oli seadusandlikuks aktiks oli 19. mai 1871 seadus, mille kohaselt olid Üksiku Sandarmikorpuse ülesanneteks:
Teenistus sandarmikorpuses
Sandarmikorpuse loomise algusaastatel määrati ja valiti korpuse teenistusse eelistatavalt aktiivsed ning ratsaväes teeninud ohvitsere, kes läbisid enne teenistusse asumist kahekuulise stažeerimise korpuse juures, 20. sajandi alguses põhines korpuse liikmete ettevalmistus juba teaduslikel alusel ning vastas tänapäeva õiguskaitseorganite ametnike eriettevalmistusstandarditele. Enne teenistusse asumist läbisid kandidaadid eelnevad katsed, pärast mida asusid väljavalitud sõjaväe ja sõjalaevastiku ohvitserid ettevalmistuskursustele, mis toimusid Keisririigi keskuses – pealinnas Peterburis. Ettevalmistusprotsessis omandasid kandidaadid teadmised kriminaalõigusest, läbisid kursused juurdluse läbiviimise tehnikatest ja metoodikatest ning poliitiliste kuritegude uurimisest, omandasid ka teadmised raudtee töökorraldust puudutavad seadusandlusest. Samuti tutvusid sandarmikandidaadid fotografeerimis- ja daktüloskopeerimistehnikaga. Pärast erialase ettevalmistuse lõpetamist suunati ohvitserid erinevatesse sandarmivalitsustesse ja armeeväeosadesse.
Sandarmikorpusse astumise eelduseks oli pärilik aadliseisus, sõjaväekooli või junkrukooli lõpetamine esimese järgu alusel, usutunnistuselt – katoliku usutunnistusse mittekuulumine, võlgade mitteomamine ja vähemalt kuueaastane riviteenistuse staaž.
Sandarmikorpusse teenistusse võetud ohvitserid teenisid kas Sandarmikorpuses (keskasutuses), piirkondlikes sandarmivalitsustes või komandeeritutena Politseidepartemangu kaitsejaoskondades, kus tegelesid poliitiliste süütegude jälituse juhtimisega nende juhitavates allüksustes, mis koosnesid sandarmiohvitseridest, teenistujatest ning allohvitseridest ja erusõjaväelastest.
Ado Reinvald
Ado Reinvald (sünninimi Ado Jurik ; 21. november / 3. detsember 1847 Uusna vald – 8. veebruar 1922 Kulbilohu, Elva) oli eesti kirjanik.
1867–1894 oli ta Tarvastu vallas Illissa talunik. Tema talust kujunes kohalik kultuurikeskus. 1894. aastal, pärast pankrotistumist elas Nõos ja Elva lähedal Kulbilohus.
Maetud Tartu Raadi kalmistule
Looming
Kirjutas luuletusi, jutustusi, naljalugusid ja näidendeid. Tema isamaaluule järgib Lydia Koidula eeskuju ning kirjanduslikuks nõuandjaks oli Friedrich Reinhold Kreutzwald. Tema luuletuse "Kuldrannake" sõnadele on loodud laul "Kuldrannake". Reinvald oli üks Sakala kaastöölisi ja levitajaid ning osales ka kalendrite koostamisel.
Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi on nimetatud Ado Reinvaldi tänav Tallinnas.
Leonid Barkov
Leonid Barkov (Барков Леонид Иванович) (20. aprill 1928 Väike-Kolkja küla Peipsiääre vald – 4. september 2020) oli nõukogude riigiametnik ning Eesti NSV ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee uurimisosakonna ülem, kindralmajor ja Eesti 1940. aastate sündmusi nõukogulikult kajastavate raamatute autor i (varjunimi L. Park). Eesti NSV teeneline jurist 1966.
Heldur Meerits
Heldur Meerits (sündinud 27. veebruaril 1959) on eesti ettevõtja ja pangandustegelane.
Meerits lõpetas 1977. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal.
Ta töötas Eesti Pangas aastatel 1989–1991 osakonnajuhatajana ja 1995–1997 asepresidendina. Ta oli Hansapanga asutajaliige ning töötas aastatel 1991–1995 Hansapangas ja Hoiupangas. Ta kuulub LHV Panga nõukokku.
Ta oli aastatel 1995–2002 peaministri büroo majandusnõunik. Ta on 1997. aastal loodud eraõigusliku Audentese erakoolivõrgustiku üks asutajaid ja on siiani nõukogu liige. Ta on Avatud Eesti Fondi nõukogu liige.
Charon (kuu)
Charon on ümber Pluuto tiirlev taevakeha, Pluuto suurim kaaslane.
Charoni avastas 22. juunil 1978 James W. Christy.
Charoni läbimõõt arvutati esmakordselt 11. juulil 2005, kui toimus küllalt haruldane sündmus – tähe kattumine Charoniga. Observatooriumid mõõtsid Charoni läbimõõduks 1212,0 ± 1,5 kilomeetrit. Varjutuse kestuse põhjal erinevates Lõuna-Ameerika observatooriumides leiti lisaks Charoni läbimõõdule ka selle kuju. Charoni täpne läbimõõt selgus juulis 2015, kui kosmosesond New Horizons mõõtis selle läbimõõduks 1208 km.
Charoni tihedus on 1,63 ± 0,07 g cm–3, mis jääb tunduvalt alla Pluuto tihedusele (1,92 ± 0,12 g cm–3).
Charoni kaugus Pluutost on 19 640 kilomeetrit, tiirlemisperiood on 6 päeva 9 tundi 17 minutit ja 36 sekundit. Charoni orbiidi kalle Pluuto orbiidi tasandi suhtes on 122,54°.
Esimene ja seni ainus Charonit uurinud kosmosesond on NASA kosmosesond New Horizons, mis möödus 14. juulil 2015 Pluutost ja lähenes Charonile 27 000 km kaugusele.
Rennvert Schorenberch
Rennvert Schorenberch oli Loona mõisnik 15. sajandil.
Ta oli Renver Scharemberchi poeg. 21. septembril 1428 kinnitas Saare-Lääne piiskop Christianus temale isalt päritud Loona mõisa (Katevel). Tema poeg oli Dietrich Scharemberg, kes esineb allikais kolm korda aastail 1452–1481.
Bjørn Torske
pisi|Toske, 2016 Bjørn Torske (sündinud 4. jaanuaril 1971 Tromsøs) on Norra house-muusika produtsent.
Bjørn Torske sündis Tromsøs, kus asus tegelema muusikaproduktsiooni ja kohaliku raadioga. Hiljem kolis ta Bergenisse.
Torske on teinud mitmel puhul koostööd Norra elektroduoga Röyksopp.
Charles Sanders Peirce
pisi|Charles Sanders Peirce umbes 1870
Charles Sanders Peirce [pöörss] (10. september 1839 Cambridge (Massachusetts) – 19. aprill 1914) oli USA filosoof ja mitmekülgne teadlane, polühistor, sealhulgas loogik ja matemaatik. Ta on üks semiootika rajajaid.
Viimastel kümnenditel on huvi Peirce'i loomingu vastu märgatavalt kasvanud. Tal olid uudsed ideed paljudel aladel, eriti matemaatikas, loogikas ja filosoofias.
Traditsionalism
Traditsionalism tähendab mõttevoolu, maailmavaadet või poliitilist suundumust, mille eesmärk on pärimuse ja tavandi järgimine.
Charles Sanders Peirce
Peirce pidas mis tahes tõde esialgseks ning oli seisukohal, et ühegi propositsiooni tõesus pole kindel, vaid üksnes tõenäoline. Seda vaadet nimetas ta fallibilismiks.
Traditsionalism
Traditsionalism kirikus
Kitsamas tähenduses mõistetakse traditsionalismi all ka suundumust katoliku kiriku sees, mis paneb väga suurt rõhku dogmade ja liturgilise traditsiooni järgimisele, rõhutades nende suurt või suuremat tähtsust Piibli kõrval, teisalt aga ka vastandades dogmaatilist ja liturgilist traditsiooni ilmalikele normidele.
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Charles Sanders Peirce'i isa oli mõjukas teadlane, Harvardi Ülikooli astronoomia- ja matemaatikaprofessor Benjamin Peirce, ning ema Sarah Peirce (Sarah Hunt Mills).
Traditsionalism
Traditsionalism kirikus
Kõige radikaalsemal kujul esindab katoliiklikku traditsionalismi Prantsuse peapiiskop Marcel Lefebvre'i loodud paavst Pius X vennaskond, millel üle maailma on ligi 300 000 pooldajat ja 450 preestrit ning mis ei tunnusta Vatikani II kirikukogu otsuseid.
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Charles oli isa lemmik. Isa arendas tema matemaatilisi võimeid ning äratas temas kiindumust teaduse ja filosoofia vastu.
Traditsionalism
Traditsionalism kirikus
Reeglina ei käsitleta protestantlikku fundamentalismi traditsionalismina. Samas on viimasel tihtipeale seos poliitilise konservatismiga, millega on seostatav ka eelpool nimetatud katoliiklik traditsionalism.
Charon
pisi|Charon. [[Gustave Doré illustratsioon "Jumalikule komöödiale"]]
Charon on vanakreeka mütoloogias paadimees, kes viib surnud Hadeses üle Acheroni jõe (mõnes versioonis üle Styxi jõe).
Traditsionalism
Poliitiline traditsionalism
Poliitiline traditsionalism kujunes õpetusena välja 18. sajandil Prantsusmaal vastukaaluks Prantsuse revolutsioonile. Poliitilise traditsionalismi loojateks on krahv Joseph de Maistre ning vikont Louis de Bonald.
Filosoofiline traditsionalism
Filosoofiline traditsionalism tekkis moodsal kujul aga alles 20. sajandi alguses ning sellega tuleb seostada eelkõige prantsuse mõtleja René Guénoni nimega.
Radikaalne traditsionalism
Tänapäeval räägitakse ka radikaalsest traditsionalismist, mille tuntumaid kaasaegseid esindajaid Alain de Benoist – keda seostatakse ka tänapäevase konservatiivse revolutsiooniga –  on tugevasti mõjustatud Friedrich Nietzsche, Georges Dumézili ja Julius Evola mõtetest.
Radikaalset traditsionalismi iseloomustab tugev, kompromissitu põlgus tänapäeva kultuuri ja ühiskonnakorralduse vastu ning selle pooldajad taotlevad vähemasti mõtlemise tasandil tagasipöördumist vanaaegsete normide juurde. Selline mõtteviis tuleneb arusaamast, et tsivilisatsioonide areng toimub kõrgemalt madalamale, tervikliku traditsiooni suunast üha killustatuma poole. Eestis on neid seisukohti tutvustanud Haljand Udam. Oma poolehoidu radikaalsele traditsionalismile on üles näidanud Raivo J. Raave, samuti Einar Laigna.
Charles Sanders Peirce
Elulugu
12-aastaselt luges Charles oma vanemale vennale kuulunud Richard Whately loogikaõpikut "Elements of Logic". Sellest sai alguse tema eluaegne kirg loogika ja arutlemise vastu.
Harvardi õppejõudul Charles William Eliotil kujunes Peirce'ist ebasoodne arvamus. Aastatel 1869–1909 (peaaegu kogu Peirce'i loomeajal) oli too mees Harvardi president, kellena ta keelas ära Peirce'i töölevõtmise mis tahes ametikohale.
Harvardis sai Peirce eluaegseks sõbraks Francis Ellingwood Abboti, Chauncey Wrighti ja William Jamesiga.
Peaaegu kogu eluaja kannatas Peirce kolmiknärvi neuralgia all, mida tollal nimetati näoneuralgiaks. Valuhoos oli "ta algul peaaegu tuimastunud, ning seejärel osavõtmatu, külm, masendunud, äärmiselt umbusklik, kannatamatu vähimagi vasturääkimise suhtes ning ägedatele vihapursetele kalduv". Seda on peetud tema sotsiaalse isoleerituse oluliseks põhjuseks.
Aastatel 1859–1891 töötas Peirce vaheaegadega mitmel teaduslikul ametikohal geodeesiateenistuses United States Coast Survey (praeguse U.S. National Geodetic Survey üks eelkäijatest). Kuni isa surmani 1880 oli ta seal isa protektsiooni all. See töö vabastas Peirce'i osavõtust Ameerika kodusõjast; see oleks olnud talle ebamugav, sest Peirce'id olid Konföderatsiooni pooldajad.
Ta viibis viis korda lähetusel Euroopas. Esimesel korral 1871 osales ta päikesevarjutust vaatleval ekspeditsioonil. Euroopas otsis ta üles mõttekaaslastest Briti matemaatikud ja loogikud Augustus De Morgani, William Stanley Jevonsi ja William Kingdon Cliffordi.
Aastatel 1869–1872 töötas ta assistendina Harvardi observatooriumis, andes olulise panuse tähtede heleduse ja Galaktika kuju määramisse.
Peirce'i esimene abikaasa Harriet Melusina Fay jättis ta 1875 maha. Varsti hakkas Peirce suhtlema naisega, kelle neiupõlvenimi ega rahvus pole kindlalt teada (kõige tõenäolisemalt oli see prantslanna Juliette Froissy).
1310. aastad
1310. aastad
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Aastal 1878 defineeris ta esimesena meetrit teatud sagedusega valguse lainepikkuse kaudu. Seda laadi definitsioon oli kasutusel 1983. aastani.
1310. aastad
1310. aastad on aastad 1310–1319 pKr.
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Aastal 1879 võeti Peirce uue ülikooli, Johns Hopkins Ülikooli loogikalektoriks. See oli ainuke akadeemiline ametikoht, mis Peirce'il kunagi oli.
Peirce'i püüded saada akadeemilist töökohta ja grante ning saavutada teaduslikku prestiiži nurjusid tollase olulise teadlase Simon Newcombi vastuseisu tõttu. Akadeemilise töökoha saamist võis takistada ka tema iseloom.
1310. aastad
Kümnendid: 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad - 1310. aastad - 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Aastal 1883 leidis lõpuks aset Peirce'i lahutus esimesest abikaasast ning ta abiellus uuesti. Simon Newcomb andis samal ajal ühele Johns Hopkinsi Ülikooli usaldusisikule teada, et Peirce oli ülikooli töötajana elanud ja reisinud koos naisega, kellega ta polnud abielus. See viis Peirce'i lahkumiseni ülikoolist.
1310. aastad
Aastad: 1310 1311 1312 1313 1314 1315 1316 1317 1318 1319
Charles Sanders Peirce
Elulugu
Hiljem püüdis Peirce edutult tööd saada Clarki Ülikoolist, Wisconsin-Madisoni Ülikoolist, Michigani Ülikoolist, Cornelli Ülikoolist, Stanfordi Ülikoolist ja Chicago Ülikoolist. Põhjus pole täpselt teada, kuid arvatakse, et põhjus oli sama, mis tingis tema lahkumise Johns Hopkinsi Ülikoolist.
Peirce'il ei olnud kummastki abielust lapsi.
1880ndatel kasvas Peirce'i ükskõiksus oma geodeesiaameti töö bürokraatlike üksikasjade vastu, tema töö kvaliteet langes ja töö geodeesiateenistuses ei edenenud enam endise kiirusega. Aruandeid, mis pidid valmima mõne kuuga, kirjutas ta aastaid. Vahepeal kirjutas ta sadu artikleid loogikast, filosoofiast ja loodusteadusest väljaandele "Century Dictionary". Aastal 1885 ei leidnud Allisoni komisjon Peirce'il süüd, kuid uurimuse tulemustele toetudes tagandati superintendent Julius Hilgard ja mõned teised geodeesiateenistuse töötajad avalike vahendite kuritarvitamise eest.
Aastal 1887 kulutas Peirce osa oma vanemate varandusest, et osta 2000 aakrit (umbes 8 km²) põllumaad Pennsylvanias Milfordi lähedal. See ost ei tasunud end ära.
Peirce tegeles pisut teadusliku ja tehnilise nõustamisega ning kirjutas palju viletsa tasu eest, põhiliselt sõnaraamatu- ja entsüklopeediaartikleid ning retsensioone väljaandes The Nation, mille toimetaja Wendell Phillips Garrisoniga ta sai sõbraks. Smithsonian Institutioni direktori Samuel Langley õhutusel tegi ta tollele asutusele tõlkeid. Samuti tegi Peirce olulisi arvutusi Langley lennundusalase uurimistöö tarvis. Lootes raha teha, proovis Peirce leiutamist. Ta alustas üsna mitut raamatut, ent ei viinud ühtegi lõpule. Aastal 1888 määras president Grover Cleveland ta Assay komisjoni.
Aastal 1890 sai ta sõbraks ja imetlejaks Chicago kohtuniku Francis C. Russelli, kes tutvustas Peirce'i filosoofiaajakirja The Monist toimetajale Paul Carusele ja omanikule Edward Hegelerile; ajakiri avaldaski umbes 14 Peirce'i artiklit. Vastasutatud Carnegie Institutionilt taotles Peirce granti oma elutööd kokku võtva raamatu avaldamiseks. Taotlus lükati tagasi; asutuse täitevkomiteesse kuulus Peirce'i vaenlane Newcomb ning selle president oli olnud mees, kes oli Peirce'i lahkumise ajal olnud Johns Hopkinsi Ülikooli president.
Aastal 1891 lahkus Peirce superintendent Thomas Corwin Mendenhalli ettepanekul teenistusest. Püsivat töökohta ta hiljem enam ei saanud.
Oma maale Milfordi lähedal ehitas Peirce suure maja, millele ta pani nimeks Arisbe. Seal veetis ta ülejäänud elu, kirjutades palju. Suur osa tema kirjutistest on tänini avaldamata.
Et Peirce elas üle oma võimete, tekkisid tal tõsised rahalised ja juriidilised raskused. Elu paarikümnel viimasel aastal ei saanud ta talviti sageli maja kütta ning elas vanast leivast, mida kohalik pagar talle annetas. Et tal polnud võimalik uut kirjutuspaberit hankida, kirjutas ta oma vanade käsikirjade pöördele. Mõnda aega varjus ta võlausaldajate eest New Yorgis. Tema võlgu, maamakse ja hüpoteegiintresse maksid teiste seas tema vend James Mills Peirce ja naabrid, Gifford Pinchoti sugulased.
Rasketel aegadel aitas Peirce'i kõige rohkem tema vana sõber William James, kes pühendas Peirce'ile oma teose "Will to Believe" ning korraldas Peirce'ile neli tasulist loengusarja Harvardis või selle läheduses. Igal aastal alates 1898. aastast kuni Peirce'i surmani kirjutas James oma Bostoni sõpradele, paludes neil annetada Peirce'i toetuseks. Vastuseks määras Peirce Jamesi vanima poja oma pärijaks eeldusel, et Peirce'i abikaasa Juliette sureb enne teda. Tänuks William Jamesi toetuse eest hakkas Peirce oma teise eesnimena kasutama Santiagot.
Peirce suri oma majas. Lesk elas veel 20 aastat.
Kuldmamma!
"Kuldmamma!" on Aleksander Heintalu ehk Vigala Sassi kirjutatud eepos, mis autori väitel põhineb eesti hõimu ehk tšuudide ning nende naabrite legendidel ajastust 5000 kuni 1500 aastat tagasi.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika
pisi|[[Peirce'i kvinkuntsiaalne projektsioon|Peirce'i kvinkuntsiaalne gloobuseprojektsioon]] Peirce'i tähtsamad puhta matemaatika alased tööd puudutasid loogikat ja matemaatika aluseid. Samuti tegeles ta lineaaralgebra, maatriksite, mitmesuguste geomeetriate, topoloogia ja Listingi arvude, Belli arvude, neljavärviprobleemi ja pidevuse loomusega. Ta töötas ka rakendusmatemaatika alal, tegeldes rakendustega majandusteaduses, inseneriteadustes ja kaardiprojektsioonide alal (Peirce'i kvinkuntsiaalne projektsioon säilitab õiged nurgad ja moonutab pindalasid vähem kui teised projektsioonid) ning töötas eriti aktiivselt tõenäosusteooria ja statistika alal.
Nikifor Begitšev
pisi Nikifor Begitšev (vene Никифор Алексеевич Бегичев või Бигичев; 19. veebruar (7. veebruar vkj) 1874 – 18. mai 1927) oli vene meremees ja polaaruurija.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika alused ja matemaatika loomus
Peirce tegi rea avastusi matemaatika aluste vallas. Peaaegu kõik neist leidsid tunnustust kaua aega pärast surma. Aastal 1860 pakkus ta välja lõpmatute arvude (kardinaalarvude) aritmeetika. Ta ennetas mitme aasta võrra Georg Cantorit, kes viis oma uurimuse lõpule 1867. Peirce ei tundnud Bernard Bolzano 1851 postuumselt ilmunud tööd "Paradoxien des Unendlichen".
Nikifor Begitšev
Elulugu
Sündis Astrahani kubermangus Tsarjovi linnas (praegu Volgogradi oblasti Tsarjovi alevik) Volga-äärse kalamehe peres. Aastal 1895 võeti ta sõjaväelaevastikku, aastatel 1897–1900 oli ta õppepurjelaeva madrus ja ning sooritas kolm reisi Kroonlinnast Antillidele üle Atlandi ookeani.
Kuldmamma!
Autori sõnul oli tol ajal Põhjalas emavõimne ehk matriarhaalne ühiskond ning püsiv asustus karjanduse ja põllundusega. Eepos kirjeldab emakeskse ühiskonna iseärasusi ja kadumise põhjuseid, samuti võitlusi viljakust toovate kuldmammade omamise nimel meie hõimurahvaste maadel, mis olevat olnud märksa suuremad kui eeposes "Kalevipoeg" avaldub.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika alused ja matemaatika loomus
Ta avastas 1880, kuidas Boole'i loogikat saab väljendada üheainsa binaarse tehte (Shefferi kriipsu või Peirce'i noole) abil, ennetades Henry M. Shefferit 33 aasta võrra. (Vaata ka De Morgani seadused).
Ta esitas 1881 praegu klassikaliseks saanud naturaalarvude aritmeetika aksiomaatika (Peano aksiomaatika) mõni aasta enne Richard Dedekindi ja Giuseppe Peanot. Samas artiklis andis Peirce aastaid enne Dedekindi lõpliku hulga definitsiooni, mis vastab praegusele Dedekindi-lõpliku hulga mõistele, ning lõpmatu hulga definitsiooni Dedekindi-lõpmatu hulga mõttes (hulgana, mida saab seada üksühesesse vastavusse mõnega tema pärisalamhulkadest).
Nikifor Begitšev
Elulugu
Aastal 1908 avastas ta Hatanga ja Anabari jõe suudmealas kaks saart, mis said hiljem tema auks nimeks Suur-Begitševi ja Väike-Begitševi saar.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika alused ja matemaatika loomus
Aastal 1885 eristas ta esimest ja teist järku kvantoreid. Samas artiklis esitas ta esimese (algelise) aksiomaatilise hulgateooria), ennetades Ernst Zermelot paarikümne aasta võrra (Brady 2000, lk 132–133).
Nikifor Begitšev
Elulugu
1915. aastal osales jäälõhkujatel Taimõr ja Vaigatš haigestunud inimeste evakueerimisel.
Nagoya
Nagoya (jaapani 名古屋) on linn Jaapanis, Aichi prefektuuri keskus.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika alused ja matemaatika loomus
Aastal 1886 avastas Peirce, et Boole'i loogika arvutusi saab teha elektrilülituste abil, ennetades Claude Shannonit rohkem kui 50 aastat. pisi|[[Eksistentsiaalne graaf|Eksistentsiaalsed graafid: alfagraafid]]
Nagoya
Nagoya asub Vaikse ookeani Ise lahe kaldal.
Nikifor Begitšev
Elulugu
Aastal 1922 osales ta Nikolai Urvantseviga Nõukogude-Norra otsinguekspeditsioonis, mis otsis Taimõri poolsaarel kaduma jäänud Roald Amundseni 1919. aasta ekspeditsiooni liikmeid. Ta leidis neist ühe säilmed ning hiljem paadiga Pjassina jõge mööda alla sõites leidis Diksoni saare lähedal teise Amundseni kaaslase Peter Tessemi luukere.
Kevadel 1926 läks ta tundrasse, kus talvel 1927 Pjassina jõel talvitades suri skorbuuti.
Charles Sanders Peirce
Matemaatika alused ja matemaatika loomus
Peirce kirjutas mustandid kahele sissejuhatavale õpikule tööpealkirjaga "The New Elements of Mathematics". Seal esitati matemaatikat uuest algupärasest vaatekohast. Need mustandid ja paljud teised tema varem avaldamata käsikirjad ilmusid lõpuks väljaandes "The New Elements of Mathematics by Charles S. Peirce" (1976) matemaatik Carolyn Eisele poolt trükki toimetatuna.
Nagu Auguste Comte, nii pidas ka Peirce matemaatikat fundamentaalsemaks filosoofiast ja eriteadustest (loodusteadustest ja vaimuteadustest). Peirce'i teaduste klassifikatsioon jaotas matemaatika kolmeks allvaldkonnaks: 1) loogika matemaatika, 2) diskreetsed jadad ja 3) pseudokontiinumid (nende hulka arvas ta reaalarvud) kontiinumid). Mõjutatuna oma isast Benjamin Peirce'ist kaitses ta järgmisi väiteid:
Nagoya
Suurem osa linnast hävitati ameeriklaste õhurünnakutes 1945. aasta mais. Tänapäeval on Nagoya suuruselt neljas linn Jaapanis.
Elanike arv on 2 215 400 (2006) ja pindala 326 km².
Linnas on 6 liiniga metroo. 2005. aastal avati Nagoyas tehissaarele rajatud Chūbu lennujaam.
Charles Sanders Peirce
Loogika matemaatika
Peirce'i tähelepanuväärseid artikleid loogika matemaatikast Alates oma esimesest artiklist seoste loogika alal laiendas Peirce seoste teooriat, mille Augustus De Morgan oli äsja taaselustanud. Suur osa seoste matemaatikast, mida tänapäeval peetakse enesestmõistetavaks, on "laenatud" Peirce'ilt, kusjuures tema panust ei ole alati tunnustatud; selle kohta ja selle kohta, kuidas noor Bertrand Russell, eriti raamatutes "Principles of Mathematics" ja "Principia Mathematica", jättis Peirce'i tunnustamata, vt Anellis 1995. Aastal 1918 kirjutas loogik C. I. Lewis: "C. S. Peirce'i lisandused sümbolloogikasse on arvukamad ja mitmekesisemad kui ühelgi teisel autoril – vähemalt 19. sajandil." Alates 1940. aastast on Alfred Tarski ja tema õpilased seosealgebrat arendades taasavastanud Peirce'i seoseloogika suurema pildi.
Seoseloogika on leidnud rakendusi. Matemaatikas mõjutas seoseteooria Eliakim Hastings Moore'i abstraktset analüüsi ja Garrett Birkhoffi võreteooriat. Arvutiteaduses töötas Peirce'i uurija Arthur Burksi õpilane Edgar F. Codd välja andmebaaside relatsioonmudeli. Majandusteaduses on seoseloogikat kasutanud Frank P. Ramsey, John von Neumann ja Paul Samuelson eelistuste ja kasulikkuse uurimiseks ning Kenneth J. Arrow, kes puutus kolledžis City College of New York kokku Alfred Tarskiga, raamatus "Social Choice and Individual Values".
Hilary Putnam (1982) märkis, et Frege uurimus kvantorite loogikast avaldas tema kaasaegsetele vähe mõju, kuigi see ilmus neli aastat enne Peirce'i ja tema õpilase Oscar Howard Mitchelli tööd. Putnam avastas, et matemaatikud ja loogikad said kvantorite loogikast teada Peirce'i ja Mitchelli sõltumatute tööde kaudu, eriti Peirce'i tööst "On the Algebra of Logic: A Contribution to the Philosophy of Notation" (1885), mis ilmus omaaegses juhtivas Ameerika matemaatikaajakirjas ning mida tsiteerisid teiste seas Giuseppe Peano ja Schröder, kes ei tundnud Frege tööd. Nad võtsid ka muudetud kujul üle Peirce'i tähistused. Peirce ei olnud ilmselt Frege töödega tuttav, kuigi neil oli kattuvaid saavutusi loogikas, keelefilosoofias ja matemaatika alustes.
Peirce'i formaalse loogika alastel töödel oli peale Ernst Schröderi teisigi imetlejaid:
Filosoofia
Peirce töötas üle 30 aasta loodusteadlasena ning teda võib kutseliseks filosoofiks pidada ainult nende viie aasta jooksul, kui tal olid loengud Johns Hopkinsi ülikoolis. Tema filosoofiaõpingud seisnesid peamiselt selles, et ta Harvardi ülikoolis õppides luges iga päev saksa keeles mõned leheküljed Immanuel Kanti "Puhta mõistuse kriitikast". Peirce'i kirjutised kuuluvad paljudesse teadusharudesse, sealhulgas matemaatika, loogika, filosoofia, statistika, astronoomia, metroloogia , geodeesia, eksperimentaalpsühholoogia , majandusteadus , keeleteadus ning teadusajalugu ja -filosoofia. Tema tööd on üha uuesti huvi äratanud ja heakskiitu pälvinud, mitte ainult sellepärast, et ta ennetas palju hilisemaid teadustulemusi, vaid ka sellepärast, et ta näitas, kuidas filosoofiat saab tõhusalt rakendada inimeste probleemide lahendamiseks. Peirce'i filosoofias on läbiv kolme kategooria süsteem: uskumus, et tõde on muutumatu ning on sõltumatu tegelikust arvamusest (fallibilism) ja ühtlasi avastatav (puudub radikaalne skeptitsism), loogika kui formaalne semiootika märkide, argumentide ning uurimisviiside kohta (sealhulgas filosoofiline pragmatism (mille ta rajas), kriitiline tervemõistuslikkus ja teaduslik meetod) ja metafüüsikas skolastiline realism, näiteks Johannes Duns Scotus, usk Jumalasse, vabadusse ja vähemalt nõrka surematusse,   objektiivne idealism ning usk pidevuse ning absoluutse juhuse, mehaanilise paratamatuse ja loova armastuse reaalsusse. Paistab, et tema töödes töötavad fallibilism ja pragmatism mõnevõrra sarnaselt sellega, kuidas teiste töödes töötavad vastavalt skeptitsism ja positivism. Ent Peirce'il tasakaalustab fallibilismi antiskeptitsism ning fallibilismil põhineb usk absoluutsesse juhusesse ja pidevusse ja pragmatismil on nominalismivastane reaalsuse sidumus (CP 5.453–457).
Retseptsioon
Bertrand Russell on öelnud: "Kahtlemata (...) oli ta üks 19. sajandi teise poole kõige originaalsemaid mõtlejaid ning kindlasti suurim ameerika mõtleja üldse." Tema "Principia Mathematica" siiski Peirce'i ei maini. Alfred North Whitehead, kes 1924 Harvardis mõningaid tema käsikirju luges, oli rabatud sellest, kuidas Peirce tema protsessifilosoofiat oli ennetanud. Karl Popper pidas Peirce'i "üheks kõigi aegade suurimatest filosoofidest".
Nikifor Begitšev
Tunnustus
Ta sai kaks Venemaa Teaduste Akadeemia Suurt kuldmedalit.
Rahvaste Sõpruse orden
Rahvaste Sõpruse orden (vene keeles oрден Дружбы народов) oli Nõukogude Liidu ja hiljem Venemaa Föderatsiooni autasu.
Charles Sanders Peirce
Retseptsioon
John Dewey oli olnud Johns Hopkinsi ülikoolis Peirce'i õpilane, ja alates 1916. aastast mainis ta oma töödes korduvalt lugupidamisega Peirce'i. Tema "Logic: The Theory of Inquiry" (1938) on läbinisti Peirce'i vaimus.
Rahvaste Sõpruse orden
Neljast osast koosnev orden on väga ülepakutud ja keeruka kujundusega ja sellest tulenevalt oli ka tema valmistusprotsess keerukas.
Nikifor Begitšev
Tunnustus
Aastal 1964 püstitati talle Dicksonis mälestussammas ja maeti ümber tema säilmed.
Rahvaste Sõpruse orden
Eraisikutele anti ordenit välja eriti väljapaistvate teenete eest rahvusvahelise sotsialistlike maade sõpruse, koostöö ja rahu edendamise eest, väljapaistva panuse eest nõukogude rahvamajanduse arendamisel, ennastsalgava töö eest ja teiste, eriti silmapaistvate teenete eest riigile.
Esimesed autasustamised Rahvaste Sõpruse ordeniga toimusid 29. detsembril 1972. Sellel päeval autasustati ordeniga kõiki 15 liiduvabariiki, kõiki autonoomseid vabariike ja oblasteid. Kokku anti sel päeval välja 53 Rahvaste Sõpruse ordenit.
Esimeste kodanikena pälvisid 9. veebruari 1973 käskkirja järgi kõrge autasu rühm tsiviillennunduse töötajaid. Ühiskondlikest organisatsioonidest pälvis autasu esimesena Nõukogude naiste komitee, aastal 1973.
Rahvaste Sõpruse ordeniga autasustati ka paljusid ettevõtteid. Esimesena, 1976 – Leningradis asuv Kirovi tehas. Kollektiividest on autasu saanud ka näiteks Leningradi tsirkus, aastal 1978.
Paljude linnade hulgas on ordeniga autasustatud ka Tartu linna.
Nõukogude kosmoselendurid pälvisid peale edukat kosmoselendu Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. Nendega ühistel kosmoselendudel kaasas olnud lääneriikide esindajaid autasustati aga Rahvaste sõpruse ordeniga.
Kokku anti aastani 1995 välja 72 760 Rahvaste Sõpruse ordenit.
Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga Rahvaste Sõpruse ordeni saanud 506 isikut ja 8 kollektiivi. Massiline autasustamine ordeniga toimus aastal 1986, kui ordeni sai 203 isikut. Viimane autasustamine Rahvaste Sõpruse ordeniga Eesti NSV-s toimus aastal 1989.
1992–1994 anti Rahvaste Sõpruse ordenit välja ka Venemaa Föderatsioonis. Nõukogude autasust erines see mõningate detailide teistsuguse kujunduse poolest. 1994 asendati autasu Sõpruse ordeniga.
Best of Code One
"Best of Code One" on ansambli Code One 1998. aasta kogumik.
Urmas Laansoo
pisi|Urmas Laansoo Tallinna Botaanikaaias juhendamas ekskursiooni "[[Pojeng|Pojengid – lopsakad rahvalemmikud" Foto: Ave Maria Mõistlik, 29. juuni 2019 ]] Urmas Laansoo (sündinud 23. veebruaril 1962) on eesti botaanik.
Urmas Laansoo on õppinud Tohisoo algkoolis ja lõpetanud Kohila Keskkooli ning õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat. Ta on täiendanud end Rootsis Göteborgi botaanikaaias ja Suurbritannias Greenwichi ülikoolis.
Alates 1985. aastast on Laansoo Tallinna Botaanikaaias botaanik. Ta töötas seal juba ka koolivaheajal; tema esimene tööpäev Botaanikaaias oli 11. juunil 1978.
Ta on kirjutanud botaanikast ja taimede kasvatamisest nii erialaajakirjades kui ka ajalehtedes ning rääkinud taimedest raadio- ja telesaadetes; näiteks juba 1980. aastal esines Laansoo populaarses lastesaates "Siililegi selge".
Isiklikku
On pärit kuuelapselisest perest. Kogub flokse, pojenge ja kaktusi, varem on kogunud ka elektrijõulupirne. Tema hobideks on akvaristika, astronoomia ja maailmamuusika.
15. armee
15. armee on mitme riigi väeüksuse nimi:
Afrodisiaakum
Afrodisiaakum (kuju "afrodisiakum" ei ole korrektne) on aine (kas toiduaine või ka ravim), millel on või arvatakse olevat suguiha või ka seksuaalset naudingut või potentsi suurendav toime.
Afrodisiaakumite hulka on arvatud näiteks ženšennijuurt, makat, roosilõhnalist kuldjuurt, alraunijuurt, tšillipipart, austreid, pullimunandeid, narvaliluud, kanepit, pastinaaki, amüülnitritit ja johimbiini ja harilikku sibulat.
Afrodisiaakumiteks on peetud mehe või naise suguelundeid meenutavaid toiduaineid ning tugevate või suure potentsiga loomade saadusi. Näiteks peetakse Aafrikas ninasarvikusarvepulbrit meeste afrodisiaakumiks. Arvatakse, et selliste ainete toime põhineb psühholoogilisel efektil.
Afrodisiaakumid on kultuuriti erinevad. Näiteks Jaapanis usutakse moivamarjasse, põhjapõdramunanditesse ja põhjapõdrasarvepulbrisse.
Tõestatud toime on suguhormoonidel, juhul kui organism neid piisavalt ei tooda.
Väikestes annustes võivad tõhusad olla (kuid võivad ka vastupidi mõjuda) ka näiteks kanep, amfetamiin ja kokaiin, kuid nende puhul on kuritarvitamise oht. Alkohol suurendab väikeses koguses tarvitatuna suguiha, suuremates kogustes vähendab seda.
Veresooni laiendavad ained, näiteks amüülnitrit, võivad orgasmi pikendada ja tugevdada.
Seksuoloogid peavad ainetest tõhusamaks emotsionaalset külgetõmmet, head füüsilist vormi, väljapuhkamist, turvalisust ja piisavat aega.
I Am the Walrus
"I Am the Walrus" on ansambli The Beatles 1967. aasta novembris avaldatud laul. See kõlab ka The Beatlesi filmis Magical Mystery Tour, mis linastus sama aasta detsembris, ning ilmus ka samanimelisel Suurbritannia EP-l ja Ameerika Ühendriikides ilmunud albumil. See oli ka Suurbritannias singlimüügi edetabeli tippu tõusnud singli "Hello, Goodbye" B-poolel.
Lennoni enda sõnul kirjutas ta laulu LSD mõju all olles pärast seda, kui oli teada saanud, et tema vanas põhikoolis peavad lapsed emakeele tunnis ansambli The Beatles laulude sõnu analüüsima ning soovis luua laulu, mis koosneks seosetutest ning jaburatest sõnadest.
Laulus on kasutatud fraase vanadest lastelauludest ning Lewis Carrolli luuletusest "Puusepp ja merihobu".
1320. aastad
1320. aastad
1320. aastad on aastad 1320–1329 pKr.
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Kümnendid: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Best of Code One 2005
"Best of Code One" on ansambli Code One 2005. aasta kogumik.
14. armee
14. armee on mitme riigi väeüksuse nimi:
Alan Shepard
Alan Bartlett Shepard (18. november 1923 Derry, New Hampshire – 21. juuli 1998 Pebble Beach, California) oli Ameerika Ühendriikide mereväe kontradmiral ja NASA astronaut. Ta oli Juri Gagarini järel teine inimene, kes lendas kosmosesse. Apollo 14 komandörina oli Shepard viies inimene, kes astus Kuu pinnale.
Alan Shepard lõpetas 1944. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia. Teise maailmasõja ajal teenis ta Vaiksel ookeanil hävitajal USS Cogswell. Seejärel läbis ta lennukoolituse ja sai piloodipaberid aastal 1947. Pärast katselenduri kutse omandamist aastal 1950 teenis ta katselendurina.
Alan Shepard osales ühena paljudest 1959. aastal korraldatud Ameerika Ühendriikide esimeste astronautide valimisel. 9. aprillil 1959 valis NASA ta seitsme esimese astronaudi hulka.
5. mail 1961 sai Alan Shepardist esimene ameeriklane kosmoses. Juri Gagarin jõudis temast vaid 23 päeva võrra ette. Shepardi lend ballistilisel trajektooril kosmoselaeva Freedom 7 pardal kestis veidi üle 15 minuti. Erinevalt Gagarinist osales ta ka ise kosmoselaeva juhtimisel.
Aastal 1964 diagnoositi Shepardil Ménière'i tõbi ning tal tuli kosmoseprogrammist kõrvale jääda. Temast sai NASA astronaudibüroo juht ning ta vastutas astronautide väljaõppe eest ja abistas missioonide planeerimist.
1969. aastal, pärast kõrvaoperatsiooni, andsid arstid talle uuesti lennuloa ning esialgu määrati ta Apollo 13 komandöriks. Kuna Shepardile jäi ettevalmistusteks liiga vähe aega, otsustati Apollo 13 ja Apollo 14 meeskonnad omavahel ära vahetada. 47-aastaselt lennul osaledes sai temast vanim Apollo programmis osalenud ja Kuu pinnale astunud astronaut. Lisaks on ta ainus Mercury Seveni liige, kes astus Kuu pinnale.
Kokku veetis ta kosmoses 216 tundi ja 57 minutit.
Alan Shepard tegeles äriga juba astronaudina ning osales ka hiljem paljude ettevõtete juhtimises. Koos Jay Barbree and Howard Benedictiga andis ta 1994. aastal välja raamatu "Moon Shot: The Inside Story of America's Race to the Moon".
12. armee
12. armee võib tähendada järgmist:
Esmeraldas
Esmeraldas on sadamalinn Ecuadori põhjaosas, Esmeraldase provintsi keskus.
3. Suurtükiväegrupp
3. suurtükiväegrupp oli Eesti suurtükiväeüksus 2. diviisi alluvuses, paiknedes peamiselt Tartus.
Grupi asutamise päevaks loeti 8. jaanuari 1919, mil 1. patarei (siis väljapatarei nr. 10) saadeti formeerituna 2. diviisi ülema käsutusse. Esimest korda andis patarei tuld 17. jaanuaril 1919.
2. Diviisi suurtükiväe 1. grupp nimetati 5. oktoobril 1925. aastal 3. Suurtükiväegrupiks.
1920–1940
Rahuajal paigutati suurtükiväeosa Tartusse Ropka mõisa, 1. patarei asus aga peagi Petserisse ja 3. patarei Vana-Nursisse. Esialgu oli grupil 3 patareid, 1928. aastal lisandus neljas patarei. Koos 1. suurtükiväegrupiga oli 3. suurtükiväegrupp üks kahest Eesti suurtükiväe katteväeosast (A-tüüpi suurtükiväegrupp).
15. märtsist 1924. aastal muudeti suurtükiväe organisatsioon järgmiseks: 1. diviisil oli 1. diviisi suurtükivägi, 2. diviisil 2. diviisi suurtükivägi ja 3. diviisil 3. suurtükiväe rügement. Mõlema diviisi suurtükiväed jagunesid kaheks grupiks. 1. augustil 1925. aastal loodi uus organisatsioon, kus suurtükivägi jagunes suurtükiväegruppideks: 1. diviisil oli 1. suurtükiväegrupp ja 2. suurtükiväegrupp; 2. diviisil 3. suurtükiväegrupp ja 4. suurtükiväegrupp ja 3. diviisil 5. suurtükiväegrupp.
1924. aastal formeeriti 3. suurtükiväerügement major Georg Leetsi juhtimisel ümber "2. diviisi suurtükiväeks". Diviisi suurtükiväe koosseisus oli kaks suurtükiväegruppi: hilisem 3. suurtükiväegrupp asukohaga Ropka mõisas, mis moodustati 3. suurtükiväerügemendist ja 4. suurtükiväegrupp asukohaga Tähtvere mõis. 2. diviisi suurtükiväe staap asus Tartus, Jaani tänav 6.
1928. aastal kehtestati Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadlusega, Eesti kaitseväe rahuaegne organisatsioon. Välisuurtükivägi oli koondatud A, B ja C tüübilistesse gruppidesse. A tüübilises suurtükiväegrupis (1. ja 3.) on staap, spetsialistide komando, kaks kerge kahuri-, üks kerge haubitsa- ja üks raske kahuri-või haubitsapatarei ning igas patareis on kaks rühma. B tüübilises suurtükiväegrupis on staap, neli kerget ja kaks rasket patareid. Igas kerges patareis on kolm rühma, igas raskes patareis on kaks või kolm rühma. C tüübilises suurtükiväegrupis on staap, kaks kerget ja kaks rasket patareid. Igas patareis on kolm rühma.
Alates 16. märtsist 1940 kuulus grupi rahuaegsesse koosseisu staap, spetsialistide komando, üks raske- ja kaks kergepatareid, kokku 327 meest.
Gruusia riigipeade loend
Gruusia riigipeade loend esitab Gruusia alasid valitsenud monarhide, presidentide ning muude valitud ja määratud riigipeade nimestiku perioodidel, mil Gruusia riik on olnud iseseisev.
Eri riikide okupatsiooni ajal Gruusiat valitsenud okupatsioonivõimude esindajate nimestik on esitatud artiklis Gruusia asevalitsejate loend.
Gruusia NSV (1921–1991) riigijuhtidena käsitletavate isikute nimekirjad on esitatud artiklites Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend ja Gruusia Kommunistlik Partei.
Ibeeria ehk Kharthli kuningriik
6. sajandil kaotatud kuningavõimu taastas tänase Gruusia aladel Ibeeria (Kharthli) vürst Adarnase IV, kes hakkas kasutama tiitlit "grusiinide kuningas". Kuigi formaalselt kuulusid tema valitsetavad alad Bütsantsi impeeriumi koosseisu, võimaldas impeeriumi nõrkus temal ja ta järglastel valitseda sisuliselt iseseisvate valitsejatena. 10. sajandi lõpuks ei sõltunud Ibeeria valitsejad igapäevapoliitika korraldamisel enam üldse Bütsantsi keisritest.
Secret Garden
Secret Garden on auhinnatud iiri-norra duo, kus mängivad iiri viiuldaja Fionnuala Sherry ning norra helilooja ja pianist Rolf Løvland.
Gruusia riigipeade loend
Ibeeria ehk Kharthli kuningriik
Ibeeria kuningaid loendati samas numeratsioonis varasemate Ibeeria vürstidega. Kõik nad kuulusid Bagrationi dünastiasse.
Ühtne Gruusia kuningriik
Ühendatud Gruusia kuningriik tekkis 1008. aastal, kui Abhaasia kuningas Bagrat III päris oma isa Gurgeni surma järel ka Ibeeria ehk Kharthli trooni.
Secret Garden
Duo albumeid on müüdud üle 3 miljoni ning duo on võitnud Norrat esindades 1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Nocturne".
Gruusia riigipeade loend
Ühtne Gruusia kuningriik
Alates Gruusia kuningriigi moodustamisest on kõik selle monarhid kuulunud Bagrationi dünastiasse.
Zviad Gamsahhurdia
pisi|Zviad Gamsahhurdia (vasakul) ja [[Merab Kostava aastal 1988]] Zviad Gamsahhurdia (gruusia ზვიად გამსახურდია; 31. märts 1939 Thbilisi – 31. detsember 1993 Khibula, Samegrelo) oli Gruusia poliitik, esimene demokraatlikult valitud Gruusia president.
Gruusia riigipeade loend
Ühtne Gruusia kuningriik
Alates 1243. aastast valitsesid Gruusia kuningad mongolitest vallutajate vasallidena, kuid säilitasid kuningatiitli.
Zviad Gamsahhurdia
Gamsahhurdia oli päritolult megrel, tema isa oli tuntud kirjanik Konstantine Gamsahhurdia. Zviad Gamsahhurdia õppis Thbilisi Riiklikus Ülikoolis lääne-euroopa keeli ja kirjandust.
Secret Garden
Diskograafia
Secret Gardeni albumid ilmumise järjekorras: