cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diego Castro
2015. aastal suundus Castro esmakordselt välisklubisse, liitudes Perth Gloryga. Esimesel kahel hooajal lõi mõlemal korral liigas 13 väravat ja valiti mõlemal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu. 2018–19 võitis ta Perth Gloryga A-League'i põhihooaja ja ta valiti taas liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2016, 2017 ja 2019 valiti ta Perth Glory aasta parimaks mängijaks ning hooajal 2015–16kogu liiga parimaks mängijaks.
Tema isa Fernando Castro Santos on töötanud mitu aastakümmet jalgpallitreenerina.
Kalli Klement
Helen Kaisa Kalli Klement (sündinud 31. detsembril 1950 Stockholmis) on eesti päritolu Rootsi tõlkija, kunstikoguja ja kultuuritegelane.
Ta lõpetas Stockholmi Eesti Algkooli. Kõrghariduse omandas Klement Stockholmi Ülikoolis etnoloogia erialal.
Esimest korda külastas ta Eestit 1971. aastal, kui kunstiajaloo professorid Sten Karling ja Armin Tuulse korraldasid üliõpilastele ekskursiooni Tallinna ja Leningradi.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta tekstiilirestauraatorina. Klement on endine Rootsi Kirjanike Fondi juht. Ta töötas kuni 2006. aastani Tallinnas Põhjamaade Ministrite Nõukogu Eesti esinduse direktorina. Seejärel töötas ta Malmös, praegu on ta Rootsi Kunstiühingute Liidu juht.
Tõlkeid
Ta on tõlkinud eesti keelest rootsi keelde ilukirjandust:
Ühiskondlik ja huvitegevus
Kalli Klement on Eesti Rahvakunsti Huviring Triinu liige.
Ta on kogunud eesti köite-, ehte- ja maalikunsti.
Isiklikku
Kalli Klementi isa on Eino Klement ja ema Helvi Klement (sündinud Roonurm).
Alide Lumberg
Alide Lumberg (10. detsember (vkj)/ 23. detsember 1915 Tallinn – 9. mai 2004 Tallinn) oli eesti zooloog.
Elukäik
Ta lõpetas 1936. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta töötas aastatel 1944–1960 Tartu Riikliku Ülikooli (selgrootute) zooloogia kateedris, ühtlasi aastatel 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia entomoloogia ja aianduse kateedris. Ta töötas aastatel 1960–1991 Läänemere Kalamajanduse TUI-s ning aastatel 1992–2000 Eesti Mereinstituudi teadur.
Ta on peamiselt uurinud Emajõe ja selle lisajõgede ning luhaveekogude planktonit, samuti Läänemere eri osade zooplanktonit.
Juuru vald (Juuru kihelkond)
Juuru vald (saksa keeles Jörden) oli vald Juuru kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866 -1939. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Valla pindala oli 205 km² ja elanikke 2990 (1922. a seisuga). Vallamaja asus Juuru külas.
Juuru kihelkonna Juuru valda kuulusid mõisad: Atla mõis, Hiiru mõis, Härgla mõis, Hõreda mõis, Juuru mõis, Juuru kirikumõis, Järlepa mõis, Mahtra mõis, Maidla mõis, Pae mõis, Pirgu mõis, Purila mõis, Saaremõisa mõis, Umbru mõis.
Algebraline arvukorpus
Algebraline arvukorpus ehk arvukorpus on ratsionaalarvude korpuse \Q lõplik laiend.
Juuru vald (Juuru kihelkond)
Vallas sündisid Eduard Riisna, Kaljo Kivi, Aleksander Arro, Hans Vanaveski, Helmut Vaag, Lennart Maurer.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Juuru valla koosseisu, välja arvatud Röa küla, mis läks Kohila valda, ja Purila-Ülejõe küla, mis läks Rapla valda.
Algebraline arvukorpus
Tähtis koht on algebraliste arvukorpuste täiselementide ringidel, mis on ratsionaalarvude korpuses \Q sisalduva täisarvude ringi analoogid.
Lepinguvälised võlasuhted
Lepinguväliste võlasuhete puhul on tegemist võlaõiguse eriosa instituudiga, mis reguleerib neid võlasuhteid, mis ei teki lepingu alusel. Lepinguväliste võlasuhetega seotud sätted leiduvad võlaõigusseaduse (VÕS) 10. osas.
Tasu avalik lubamine
Tasu avaliku lubamise (TAL) (VÕS 49. ptk) instituudi eesmärgiks on võimaldada isikul teha avalikkusele tehinguline tahteavaldus ning võtta kohustusi isiku ees, kes tahteavalduses nimetatud teo teeb. Seega tekib antud võlasuhe tasu avalikult lubanud isiku ja tasutada lubatud teo teinud isiku vahel. See kehtib ka juhul, kui tasu lubatakse kolmanda isiku soodustamiseks või avalikes huvides. Õiguslike tagajärgede kaasatoomiseks peab tasulubadus sisaldama lubatud tasu ning tegu, mille tegemise eest tasu lubatakse. TAL tehinguga ei ole tegemist, kui tasu lubatakse mitmele isikule, aga tehingus on määratletud isikute ring, kellele tasu lubatakse (küll aga on lubatud üldine piiritlemine, nt üliõpilased). TAL võlasuhte sisuks on tasu maksmise kohustus (VÕS § 1005), mille rikkumise korral kohalduvad VÕS üldosa sätted (VÕS § 100 jj). Tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TsÜS) § 67 lg 2 mõttes on TAL näol tegemist ühepoolse tehinguga. TAL-is sisalduva tahteavalduse näol on tegemist avalikkusele suunatud tahteavaldusega (TsÜS § 75 lg 2), mis on samas konkreetsele isikule suunamata (VÕS § 69 lg 1). NB!: erista ettepanekust teha oferte (VÕS § 16 lg 3). Tahteavalduse kehtima hakkamiseks piisab, kui avalikkusel tekib mõistlik võimalus tasulubadusest teada saada, st seda ei pea nt kellelegi isiklikult kätte toimetama. Tasu maksmise kohustuse tekkimiseks peab keegi olema teinud vastava teo (VÕS § 1005). Kui soovitava teo tegemiseks ei ole vaja isiklikku pingutust, st tegu on nt meelelahutusliku iseloomuga, ei loeta sellise teo eest tasu avalikku lubamist üldjuhul TAL tehinguks (vt VÕS § 4 lg 1).
Tasulubaduse tagasivõtmise ja muutmise õigus on tasu lubanud isikul tulenevalt VÕS § 1006 lg-st 1. Peamiseks tingimuseks on, et seda tuleb teha enne tasustada lubatud teo tegemist ning samal viisil kui oli tasu lubatud (nt kui tasulubadus avaldati televisioonis, tuleb ka tagasivõtmine või muutmine teha televisiooni vahendusel). Põhjusel, et tasu lubanud isik ei ole tehtud teoga rahul, ei saa tasulubadust tagasi võtta. Kui tasulubadus võetakse tagasi, tekib vastavalt VÕS § 1006 lg-le 3 heauskselt tasulubadusele tuginedes kulutusi teinud isikul kulutuste hüvitamise nõue (seda ka tasulubaduse muutmise korral). VÕS § 1006 lg-st 3 tuleneb ka tasu lubanud isiku võimalus vabaneda heauskselt kulutusi teinud isiku kulutuse hüvitamise kohustusest, kui ta tõendab, et nimetatud isik ei oleks saanudki tegu teha (nt objektiivselt on võimatu leida langevarjuhüppe ajal sõrmest kukkunud sõrmust).
Konkurss
TAL eriliik, mis on reguleeritud VÕS §-des 1009-1013. Konkursiavaldus kujutab endas üldsusele tasu lubamist teatud teo parima tegemise või pakkumise (nt pakkumine asuda lepingueelsetesse läbirääkimistesse) eest. Soovitud pakkumus võib olla ka tegu, mis ei too endaga kaasa lepingu sõlmimist. Sellest tulenevalt ei teki konkursi korraldaja ja selles osaleja vahel alati lepingueelsete läbirääkimiste võlasuhet (VÕS § 14) ning konkursi lõpuleviimine ei too endaga kaasa lepingulist võlasuhet. Konkursiavaldusega ei ole tegemist juhul, kui see on suunatud kindlaks määratud isikute ringi kuuluvatele isikutele. Konkursimenetluse olemusest tulenevalt ei piisa tasunõude tekkimiseks üksnes tasulubadusest ja teo tegemisest (nagu seda näeb ette TAl tehing, vt VÕS § 1005), vaid vaja on ka konkursi korraldaja otsustust võitja kohta ja tulemuste teatavaks tegemist. Juhul kui konkursi esemeks on lepingupakkumuste saamine (VÕS § 16 lg 3), rakendatakse ka enampakkumise teel sõlmitava lepingu regulatsiooni (vt VÕS § 10). Võitja väljavalimine korraldaja poolt on sel juhul käsitletav kui nõustumus ehk aktsept (vt VÕS § 20 lg 1). VÕS § 1009 lg-st 2 tuleneb konkursi korraldaja õigus muuta konkursitingimusi, kui ta on selle konkursitingimustes ette näinud ning see tehakse teatavaks samal viisil, kui konkurss või selle tingimused (nt kui konkurss kuulutati välja ajalehes, tuleb ka loobumine/tingimuste muutmine ajalehe kaudu teatavaks teha). VÕS § 1009 lg 3 kohaselt hüvitab korraldaja loobumise või tingimuste muutmise korral osalejate heauskselt tehtud mõistlikud kulutused. Kulutuste hüvitamise nõue on piiratud konkursiavalduses lubatud tasu suurusega.
Asja ettenäitamine
Asja ettenäitamise instituudi eesmärgiks on võimaldada isikul nõuda teise isiku valduses oleva vallasasja ülevaatamise lepinguvälist võimaldamist juhul, kui see on vajalik õigussuhete selgitamiseks. AEN sätted kehtivad VÕS § 1015 sätestatud erisustega ka dokumentide ettenäitamise suhtes. Asja või dokumendi ettenäitamist kohtuväliselt tulemuseta nõudnud, kuid selleks õigustatud isik võib AEN maksma panemiseks esitada hagi kohtusse.
Käsundita asjaajamine
Käsundita asjaajamise (KAA) (VÕS §-d 1018-1026) puhul on tegemist olukorraga, kus üks isik (asjaajaja) teeb midagi teise isiku (soodustatu) kasuks tema soodustamise eesmärgil, ilma, et ta oleks selleks kohustatud. KAA institutsioon pärineb Rooma õigusest, kus tekkis vajadus äraolija vara kaitseks nii kiiret reageerimist nõudvates olukordades kui ka olukordades, kus muud õigusinstitutsioonid jäid liialt kitsaks. Selle institutsiooni eesmärk on ajendada isikuid üksteist aitama, olemata selleks kohustatud, andes neile võimaluse nõuda soodustatult kantud kulutuste ja kahju hüvitamist (teatud olukorras ka tasu maksmist). Teiselt poolt kaitseb KAA instituut soodustatud isikut juhtudel, kus ta ei soovi kõrvalist abi. Nimelt tuleneb VÕS § 1024 lg-st 4, et pahauskse asjaajaja kantud kulud ja tekkida võiv kahju on tema enda kanda ning et VÕS § 1022 lg 4 ja § 1024 lg 1 kohaselt peab ta kõrvaldama asjaajamise tagajärjed ja hüvitama soodustatule tekitatud kahju. KAA mõte ei ole suruda isikule peale soovimatuid teenuseid ja kohustada teda selle eest maksma.[1] Asjaks KAA mõttes on huvi selle kõige laiemas mõttes, seega kujutab asjaajamine endast teise isiku huvides tegutsemist. KAA puhul eristatakse kahte liiki – ehtne ja mitteehtne. Tulenevalt KAA olemusest täiendada õiguskorras esinevaid lünki, tuleb arvestada erisätetega, mis võivaldavad kulutuste hüvitamist olukorras, kus kulutuste tegemine on oma olemuselt käsitletav asjaajamisena.
Ehtne KAA (VÕS §-d 1018-1025) tähendab, et üks isik soodustab teist, teades, et tegemist on teise isiku asjaga ja tal on soov teist isikut soodustada. See jaguneb veel omakorda kaheks: õigustatud ja õigustamata KAA. Õigustatud KAA-ga on tegemist, kui esinevad kõik VÕS §-s 1018 toodud eeldused. VÕS § 1018 lg 1 p-des 1-3 nimetatud eelduste puudumisel on tegemist õigustamatu KAA-ga VÕS § 1024 mõttes (muud VÕS § 1018 eeldused peavad esinema). Õigustamatu KAA võib olla kas heauskne ehk asjaajaja ei tea, ega ei peagi teadma, et puuduvad VÕS § 1018 lg 1 p 1-3 eeldused, või pahauskne ehk tegemist on teise isiku soodustamisega VÕS § 1018 lg 2 mõttes. Mõlemal juhul kohaldub aga VÕS § 1019, millest tuleneb, et kui asjaajaja ei tea, kes on soodustatud või kui ta peab selleks ekslikult vale isikut, tulenevat asjaajamisest õigused ja kohustused tegelikult soodustatule.
Mitteehtsa KAA-ga (VÕS § 1026) on tegemist siis, kui üks isik ajab teise isiku asju, kuid tal puudub soodustamise tahtlus, st ta tegutseb enda huvides. Ka siin eristatakse kahte liiki: teise isiku asja ekslik ajamine enda huvides (VÕS § 1026 lg 1) ja teise isiku asja lubamatu ajamine enda huvides (VÕS § 1026 lg 2). Eesti õiguskorras lahendatakse taolised olukorrad enamasti alusetu rikastumise sätete alusel.
Soorituskondiktsioon
Soorituskondiktsiooni (SK) põhisisuks on soorituse alusel üle antud eseme tagastamine või selle väärtuse hüvitamine soorituse tegijale. Üldised eeldused tulenevad VÕS § 1028 lg 1. Eraõiguslikust sooritusest tuleb eristada avalik-õiguslikku sooritust, mida tehakse eelkõige mingi haldusakti või halduslepingu täitmiseks. Soorituskondiktsioon on kohaldatav juhul, kui üks isik on andnud teisele isikule midagi (varaliselt väärtuslikku) üle või teeb midagi teise isiku kasuks, olles eksiarvamusel, et ta on selleks kohustatud. SK võlasuhte poolteks on üldjuhul isik, kes tegi soorituse ja isik, kellele sooritus tehti. Sooritus tähendab teise isiku vara tahtlikku ja eesmärgipärast suurendamist. Juhul kui üks isik nõuab teiselt isikult midagi SK sätete alusel ning teine isik leiab, et see nõue on põhjendamatu võib ta keelduda väidetavast alusetust sooritusest tuleneva nõude täitmisest. SK-st tuleneva nõude puudumine võib olla tuvastushagi esemeks.
Mittesoorituskondiktsioon
Lisaks rikastumisele alusetu soorituse kaudu võib üks isik rikastuda alusetult teise isiku arvel muul viisil. Seadusandja on osa neist juhtumitest välja valinud ning sätestanud oma olemuselt väga erinevad väljaandmis- ja hüvitisnõuded VÕS § 1036 ja 52. ptk kolmandas ja neljandas jaos. Hõlpsama käsitluse huvides nimetatakse kõiki muid alusetust rikastumisest tulenevaid nõudeid, mis ei ole soorituskondiktsioon mittesoorituskondiktsiooniks (MSK).
Rikkumiskondiktsioon
VÕS § 1037 lg 1 reguleerib hüvitisenõuet, mis tuleneb teise isiku õiguste rikkumisest ja selle tõttu alusetust rikastumisest. See sätestab et õigustatud isiku nõusolekuta tema omandit, muud õigust või valdust käsutamise, kasutamise, äratarvitamise, ühendamise, segamise või ümbertöötamisega või muul viisil rikkunud isik peab õigustatud isikule hüvitama rikkumise teel saadu hariliku väärtuse.
Regressikondiktsioon
VÕS § 1041 reguleerib regressikondiktsiooni, see sätestab, et isik, kes on täitnud teise isiku kohustuse, olemata selleks õigustatud ega kohustatud, võib isikult, kelle kohustuse ta täitis, nõuda täitmiseks tehtud kulutuste hüvitamist niivõrd, kuivõrd see isik on kohustusest vabanemise tõttu rikastunud ajal, mil ta tema vastu kulutuste hüvitamise nõude esitamisest teada sai või teada saama pidi.
Kulutuste kondiktsioon
VÕS § 1042 lg 1 esimene lause sätestab, et teise isiku esemele õigusliku aluseta kulutusi teinud isik võib nõuda teiselt isikult kulutuste hüvitamist ulatuses, milles isik, kelle esemele kulutusi tehti, on seeläbi rikastunud, võttes muu hulgas arvesse, kas need kulutused on sellele isikule kasulikud ning millised on olnud tema kavatsused eseme suhtes. Rikastumise ulatuse kindlakstegemisel võetakse aluseks aeg, mil isik, kelle esemele kulutusi tehti, saab oma eseme tagasi või saab muul viisil eseme väärtuse suurenemist kasutama hakata Tegemist on kulutuste kondiktsiooniga.
Mitteõigustatud isiku käsutusest tulenev kondiktsioon
VÕS § 1037 lg 2 sätestab erijuhtumi: kui õigustatud isiku omandi või muu õiguse rikkumine seisneb selle käsutamises rikkuja poolt, võib õigustatud isik käsutustehingu kehtetuse korral nõuda rikkujalt saadu hariliku väärtuse hüvitamist juhul, kui ta kiidab käsutustehingu vastavalt tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 114 lõikes 2 sätestatule heaks. Käsutuse all mõeldakse eseme juriidilist staatust määravat tehingut (võõrandamine, koormamine piiratud asjaõigusega).
Mitteõigustatud isiku tasuta käsutusest tulenev kondiktsioon
VÕS § 1040 sätestab, et eseme tasuta käsutamisel selleks õigustamata isiku poolt peab käsutuse alusel esemele õiguse saanud isik saadu õigustatud isikule välja andma, isegi kui käsutus on kehtiv. Tasuta käsutuse teel saadud asi tuleb VÕS § 1040 alusel esialgsele omanikule tagasi anda, see tähendab, et õigustamata isik peab tegema käsutuse. Vaidluse korral saab esitada hagi kohtusse ja nõuda tahteavalduse asendamist kohtulahendiga. See nõue täiendab asjaõiguslikku väljaandmisnõuet.
Õigustatud isiku tasuta käsutusest tulenev kondiktsioon
VÕS § 1036 sätestab, et Kui saaja annab saadu tasuta üle kolmandale isikule ja saajalt ei ole võimalik hüvitist saada, peab kolmas isik saadu välja andma. VÕS § 1036 kohaldatakse juhul, kui soorituse saajalt ei ole vaatamata soorituskondiktsiooni eelduste esinemisele võimalik midagi nõuda. Nii nagu VÕS § 1040 puhul on nõue ka VÕS § 1036 puhul suunatud eseme väljaandmisele, seega täiendab ta asjaõiguslikku väljaandmisnõuet. Antud paragrahvi sõnastusest võib järeldada, et eseme väljaandmise nõuet ei ole isiku vastu, kellele tasuta käsutuse alusel eseme saanud isik sama eseme tasuta edasi võõrandab.
Vastuvõtmiseks õigust mitteomavale isikule kohustuse täitmisest tulenev kondiktsioon
VÕS § 1037 lg 4 puudutab eelkõige juhtumeid, kus isik teeb soorituse oma võlausaldajale, teadmata, et nõue on loovutatud (teeb soorituse valele inimesele). Võlgnik on sellisel juhul täitnud kohustuse õigele isikule ning kohustus on lõppenud, kuigi uus võlausaldaja ei ole midagi saanud. Nõude loovutanud ja võlgnikult alusetu soorituse saanud isik peab andma saadu välja nõude saanud isikule.
Delikti üldkoosseis
Võlaõigusseaduse 53. ptk-st leiab õigusvastaselt tekitatud kahju hüvitamise regulatsiooni ehk deliktõiguse sätted. Deliktiõiguse eesmärgiks on tekkinud kahju heastamine ja sarnaste juhtumite välistamine tulevikus. Ilma deliktiõiguse regulatsioonita oleks üsna tõenäoline, et ühiskondlikes suhetes kohaldataks taliooni printsiipi. Seaduses on sätestatud kolm põhilist liiki: delikti üldkoosseis (DÜK), riski- (RV) ja tootjavastutus (TV). Kusjuures RV ja TV sätteid kohaldatakse üksnes kolme kindla õigushüve kahjustamise juhtudel: elu, tervis ja asi. Tekitatud kahju eest väljamõistetava hüvitise suurus on reguleeritud VÕS üldosa sätetega.
Deliktiõiguse subjektideks on kannatanu ning kahju tekitanud isik. Tulenevalt TsÜS § 7 lg 1 ja § 26 lg 1 alusel peab tegemist olema õigusvõimeliste isikutega. Füüsiline isik peab VÕS § 1052 kohaselt olema ka deliktivõimeline, st peab mõistma oma tegude tähendust ja suutma neid juhtida. Deliktivõimetus välistab kahju tekitaja süü, kuid mitte teo õigusvastasuse.
Delikti üldkoosseis (VÕS § 1043 – 1055) reguleerib kahju süülisest põhjustamisest tekkivat vastutust. Nende sätete alusel vastutab üldjuhul isik, kes pani toime selle teo, mis kahju tekitas. Erandkorras võib üks isik vastutada ka teise isiku delikti eest (vt nt TsÜS § 31 lg 5). Esmalt tuleb teha kindlaks, kas ühe isiku tegu on põhjustanud teisele kahju. Põhjusliku seose juures tuleb kontrollida nii vastutust tekitavat kui ka vastutust täitvat kausaalsust, st see on kahetasandiline. Viimasena tuleb kontrollida teo õigusvastasust ja isiku süüd. DÜK sätetes on kombineeritud ka kaks teooriat: tagajärje (VÕS § 1045 lg 1 p 1-5) ja teo (VÕS § 1045 lg 6-8) õigusvastasuse teooriad.
Riskivastutus
Riskivastutus (VÕS § 1056 – 1060) reguleerib kahju põhjustaja süüst sõltumatut ehk suurema ohu allika (SOA) valitseja vastutust. Üldiselt on riskivastutuse sisuks olukord, kus isikul lubatakse saada kasu mingisuguse ohtliku asja omamisest. Ühiskonna poolt on sellise olukorra loomiseks kehtestatud vastutus raskematel tingimustel. VÕS § 1056 lg-st 2 tuleneb, et asja loetakse SOA-ks, kui selle olemuse või selle juures kasutatud ainete/vahendite tõttu võib isegi asjatundjalt oodatava hoolsuse korral tekkida suur kahju või tekib see kahju sageli (nt auto või koer ). RV sätete kohaldamiseks ei ole vajalik tuvastada SOA valitseja tegu kui kahju põhjust, piisab kui realiseerub SOA-le iseloomulik oht. RV sätted on kohaldatavad ka siis, kui üks SOA valitseja põhjustab kahju teisele SOA valitsejale. Sellisel juhul ei ole kahju hüvitamise kohustuse eelduseks süü, ning kui kahju tekitamine on olnud samaaegne, võidakse VÕS § 139 järgi väljamõistetava varalise ning VÕS § 134 lg-te 2 ja 5 järgi mittevaralise kahju hüvitist vähendada.
Tootjavastutus
Tootjavastutust (TV) reguleerib VÕS 53. ptk, mis põhineb [https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=CELEX%3A31999L0034 Euroopa Liidu Nõukogu 25. juuli 1985. a direktiivil nr 85/374]. Tootja vastutuse eelduseks on tootja või tootjaga võrdsustatud isiku (vt VÕS § 1062) poolt puudustega toote turulelaskmine, mis põhjustab toote tarbija või tarbimisega kokkupuutuvale isikule surma, kehavigastuse või tervisekahjustuse. Tarbijavastutus kaitseb toodet tarbivaid või toote tarbimisega kokku puutuvaid isikuid puudustega toote poolt põhjustatud kahju eest tõhusamalt kui deliktiline üldvastutus. Kahju hüvitamist võib TV sätete alusel nõuda ka isik, kes ei ole ise toodet ostnud, kuid kes toodet kasutab. TV sätete alusel saab nõuda kahju hüvitamist ka isik, kes ise toodet ei kasuta, kuid kes saab tootelt kahjulikke mõjutusi. Vaieldav on see, kas TV sätteid saab kohaldada ka neile isikutele, kes puutuvad puudustega tootega kokku selle müümisel, sest tulenevalt VÕS § 1061 järgi peab kannatanu olema asja kasutanud peamiselt väljaspool majandus- ja kutsetegevust. Ka tekib TV ainult juhul, kui kahju suurus ületab 500 € piiri (VÕS § 1061 lg 1 p 3).
Aleksander III mälestussammas
pisi|[[Aleksander III mälestussammas Pullapääl. Foto aastast 2013]] pisi|Aleksander III mälestussammas Pullapääl. Foto aastatest 1899-1912
Aleksander III mälestussammas on Venemaa keiser Aleksander III mälestuseks püstitatud monument Pullapääl. See on kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse kui tähelepanuväärne kultuuriväärtuslik väikevorm.
Mälestussammas püstitati peale keisri surma Eestimaa piirivalvebrigaadi ülema kindralmajor vürst Jengalõtševi eestvõtmisel keisri mälestuseks, kes oli Haapsalut külastades armastanud Pullapääl käia. Kolme kullatud sibulkupliga vasalemma marmorist vene-bütsantsi stiilis mälestussammas avati 25. jaanuaril 1896.
Selle esiküljel olevas süvendis oli metallist reljeef, mis kujutas keisrit lõkketule ääres kartuleid küpsetamas, selle ees latern. Reljeefist allpool paiknes selgitava kirjaga tahvel. Mälestussammast lõhuti 1917. aasta revolutsiooni käigus ja see jäi hiljem hoolduseta. Tänaseni on säilinud samba põhiosa.
2006. aastal alustati mälestussamba restaureerimistöid. Tööde teostajaks on olnud osaühing RAIDKIVI A, rahastajaks Eesti riik. Raha on kulutatud restaureerimistööde projekti koostamiseks, restaureerimiseks, tamburite, katusekaarte, plekk-katuste taastamiseks, puuduvate dolomiidist tamburite ja malmkuplite valmistamiseks.
Märtsis 2014 teatas ühing Vitjas, et soovib Aleksander III monumendi Pullapääl taastada. Ühingu taga seisavad Eesti Päevalehe andmetel pronkssõduri teisaldamise aegu oma aktiivsusega silma paistnud inimesed.
Anhalt-Dornburg
pisi|Vapp
Anhalt-Dornburgi vürstkond (Fürstentum Anhalt-Dornburg) asus aastatel 1667–1742 tänapäeva Saksamaa territooriumil. See loodi aastal 1667 pärast vürst Johann VI surma ja Anhalt-Zerbsti jaotamist, kui vürst Johann VI noorematele poegadele loodi Anhalt-Mühlingen ja Anhalt-Dornburg. Vürstkond kestis aastani 1742, kui vürstid Christian August ja Johann Ludwig II pärisid Anhalt-Zerbsti.
Anhalt-Dornburgi vürstid 1667–1742
Ühendati Anhalt-Zerbstiga aastal 1742.
Tule simmanile
pisi|Simmaniduo "Tule simmanile" CD esikülg pisi|Simmaniduo "Tule simmanile" CD tagakülg pisi|Simmaniduo "Tule simmanile" sisu pisi|Simmaniduo "Tule simmanile" CD plaat "Tule simmanile" on laulu- ja kandlekapelli Simmaniduo 2011. aastal ilmunud CD album.
Lood
Sander Karu (laul, kannel, rütmimasin) ja Kalev Mäekalle (laul, basskitarr) (2,3,5,6,7,10,15)
Sander Karu (laul, kannel, rütmikompuuter) ja Ants Loos (laul, basskitarr) (1,4,8,9,11,12,13,14)
Tallinna VS Sport
Tallinna VS Sport on endine Eesti võimlemis- ja spordiselts (sh jalgpalliklubi), mis tegutses Tallinnas.
Ajalugu
Tallinna VS Sport on asutatud 2. juunil 1912 (vkj. 20. mai 1912).
Algus aastad (1912–1920)
1912. aasta kevadel tuli grupp sportlasi kokku mõttega luua uus spordiklubi, kuna neil päevil polnud erilisi võimalusi. Tallinna ESS Kalev oli ainuke hästi toimiv spordiklubi, kuid peamiselt ainult rikastele inimestele ning omas snoobliku imagot. 2. juunil (vkj. 20. mai) allkirjastas Vene Impeeriumi kuberner viimaks Tallinna Võimlemise Seltsi Sport põhikirja. Esimesel suvel ei suutnud klubi eriti palju uusi liikmeid ligi meelitada ja oktoobris loodi uus juhatus. See grupp kaasas Artur Kuke, kellest sai esimene VS Spordi president, ja ka tulevase olümpiamedalisti Jüri Lossmani.
1913. aasta jaanuaris korraldas klubi oma esimesed spordivõistlused – kiiruisutamises. VS Sport arenes väga kiiresti, ning oli juba 1913. aasta suveks väga aktiivne Tallinna spordielus. Kuigi Artur Kukk oli klubist lahkunud, et luua uus klubi Tallinna SS Olümpia, võtsid uued liikmed liidrirolli üle, nagu uus president Arnold Rosenstrauch või tulevane koondislane Otto Silber. 1914. aastal loodi jalgpalli meeskond, kui enamus Tallinna KS Valvaja meeskonnast liitus Spordiga. Samal aastal mängiti esimene rahvusvaheline mäng, mis lõppes 4:4 viigiga tugeva soome klubiga Helsingi IFK.
1916. aastal asutasid Sport, Kalev ja Olümpia organisatsiooni Tallinna Jalapalli Liiga, mida peetakse EJLi või Eesti meistrivõistluste eelkäijaks, kuigi see algatus ei korraldanud kunagi ühtegi jalgpalli võistlust. Peagi saabunud I maailmasõda ja Eesti iseseisvussõda jätsid jalgpallile oma märgi, ning alles 1920. aastal korraldati taas regulaarselt jalgpallimänge. Kuna Artur Kukk oli Eestist Soome läinud, siis liitus terve Olümpia meeskond Spordiga.
1920. aastal jalgpalli elu arenes, kui Sport ja Kalev terve hooaja vältel teineteisega mõõtu võtsid. 7. novembril kutsus Eesti Spordi Liit need kaks meeskonda mängima, et välja selgitada Eesti meister. VS Sport võitis kohtumise küll 2:0, kuid hiljem kuulutati see "meistrivõistlus" mitteametlikuks. Kolm nädalat varem oli Eesti koondis mänginud oma esimese ametliku mängu, kus kaotati Soomele 6:0, tervelt 8 mängijat 13st oli Spordist.
Esimesed kaks suurvõitu (1921–1922)
Lähedased sidemed Soomega viisid Spordi ka selleni, et palgati esimene välistreener, kuna Soome koondislane Verner Heklöf reisis tihti Tallinna, et Sporti treeningutel aidata. See tasus ära juba 1921. aastal, kui EJL korraldas esimesed ametlikud meistrivõistlused. 10. mail annetas ärimees Eduard Saarepera Spordile hõbekarika, et seda meistrivõistlustel kasutada. 1921. aasta alguse poole toimus tegelikult Spordil väike tagasilöök, kui põhimehed Otto Silber, Gustav Sepp ja Richard Jaanson olid kõik läinud üle vastloodud klubisse Tallinna Jalgpalli Klubi. Esimeste meistrivõistluste poolfinaalis oli Sport raskustes Kaleviga, kui mäng lõppes tulemusega 1:1 pärast 130 minutit mängimist. Siiski, kordusmängus võeti 3:0 võit, ning finaalis alistati TJK tulemusega 5:3, kus Henrich Pall ja Oskar Üpraus lõid kumbki 2 väravat. Sport tuli meistriks ka järgmisel hooajal, kui finaalis alistati Kalev tulemusega 4:2, ning jälle lõi 2 väravat Oskar Üpraus. Sellel hooajal tegi debüüdi ka tulevane legendaarne väravavaht Evald Tipner, kes oli Spordiga eelmisel hooajal liitunud.
Karikas võideti jäädavalt endale (1923–1929)
1923. aasta hooajal jäi Sport poolfinaalis Kalevile alla tulemusega 1:0, kuid 1924. aastal tuli Sport pärast huvitavat finaalseeriat taas meistriks. Esimeses mängus alistas Sport Kalevi 1:0, kaotas teise kohtumise 3:1 ja kolmas mäng lõppes 1:1 viigiga. Neljas mäng oli kolmanda (viigi) mängu jätkuna, ning määruste järgi olid meeskonnad sunnitud jätkama sama koosseisuga. Siiski, kuna Vladimir Tell oli haigestunud, siis pidi Sport mängima kümnekesi, ning suutsid sellest hoolimata võita mängu 2:0, väravate autoriteks olid Rein ja Üpraus. 1925. aastal tuli Sport meistriks, kui alistas finaalis Kalevi tulemusega 5:0. 1926. aasta meistrivõistluste finaalis oli TJK selgelt parem tulemusega 4:1. Kättemaks oli seda magusam järgmine aasta, kui finaalis alistati TJK tulemusega 2:0, ning sellega sai klubi endale jäädavalt ka Eduard Saarepera karika. Sel aastal toimusid ka mängustiili muudatused, kuna uueks peatreeneriks oli ungarlane Antal Mally.
Järgmisel hooajal tekkis (nagu mõnel teiselgi klubil) konflikt EJLiga, ning nad ei osalenud meistrivõistlustel, kuid hooaeg hiljem naasti ning tuldi 1929. aasta Eesti meistriks. Esimest korda toimusid meistrivõistlused liiga süsteemil, kus kuus meeskonda mängisid iga vastasega korra, Sport võitis kõik viis kohtumist väravatevahega 15:1.
Rahvusvaheline edulugu (1930–1933)
1930. aastal jäi Sport Kalevi seljataha teisele kohale pärast häbiväärset hooaja lõppu, kus viimases kohtumises alistas Kalev KS Võitleja tulemusega 11:0, see oli ilmselgelt kokkuleppemäng.
Seevastu tuli järgmine hooaeg Sport tagasi tippu, tulles meistriks kolm aastat järjest, 1931–1933.
1931. aastal jäi klubi võitmatuks; järgmisel hooajal võitis 9 mängu 10st, ning alles 1933. aasta hooajal pidid tiitli nimel võitlema, seda uue klubiga Tallinna JS Estoniaga, lõpetades nende ees vaid ühe punktiga, pärast suurepärast 3:0 võitu Estonia üle viimasel mängupäeval.
1930. aastate algul külastasid Eestit paljud Euroopa tippklubid, kes olid kohalike klubide vastu raskustes. 1930. aastal alustus Sport Viini FK Austriale 3:2, kus mängis ka Matthias Sindelar, ning samal aastal külastas Tallinna ka Barcelona klubi CE Europa, kes oli äsja alistanud Rootsi koondise. Otto Reinfeldt-Reinlo viis Spordi juhtima ja Amadeo Gironés viigivärav päästis kataloonlased häbist.
1931. aastal alistati Berliini FC Preussen 3:0, tehti 1:1 viik Tšehhoslovakkia klubiga SK Náchod ja lõpuks shokeeriti 3:0 võiduga austria klubi Wiener AC. WAC meeskonna väravas seisis küll legendaarne väravavaht Josef Rudolf Hiden, kuid Karl-Rudolf Sillak, Leonhard Kass ja Friedrich Karm viisid poolajaks Spordi 3:0 juhtima, ning lõppuks võideti 3:1, Evald Tipner tegi selles kohtumises kangelasliku esituse.
Esimeste karikavõistluste võit (1934–1944)
1933. aasta tiitel jäi Spordi jaoks ka viimaseks, kuid klubi jäi kuni lõpuni välja üheks parimatest.
1934. aastal jäi Spordil neljandast järjestikusest meistritiitlist puudu vaid 1 värav, kui enne viimast mängupäeva oli nii Spordil kui Tallinna JS Estonial võrdselt 15 punkti. Martin Jenseni värav 22. minutil kindlustas Tallinna JK Estonia 1:0 võidu. Järgmisel hooajal tõi klubi tagasi peatreeneriks Antal Mally, kuid sel korral ei järgnenud selle edu.
1938. aastal otsustas Sport Eduard Saarepera karika uuesti käiku panna, ning tegid koos EJLiga alguse Eesti karikale. Sport võitis esimesed Eesti karikavõistlused alistades TJK kordusmängu lisaajal tulemuseg 2:1, kuna esimene kohtumine oli jäänud 1:1 viiki.
1940. aastal okupeerisid Nõukogude Liit Eesti, ning nimi Sport tuli vahetada nimeks Spartak.
1941. aastal peatati liiga kuna toimus Saksa okupatsioon, kuid järgmisel hooajal võeti tagasi Eesti nimed, ning Sport võitis mitte ametliku karikavõistluse, alistades finaalis Pärnu SS Kalevi 3:0.
1943. aastal lõpetas Sport mitte ametlikus liigas teisel kohal, ning 1944. aasta sügisel lõpetas klubi tegevuse.
Muljetavaldav rivistus
VS Sport on aastate jooksul kasvatanud palju rahvuskoondise mängijaid, ning lojaalsus klubi suhtes on alati olnud suur. Näiteks, Heinrich Paal – ainuke 9-kordne Eesti meister, kaasarvatud neli tiitlit kui mängiv treener – ja Evald Tipner, kes võitis kaheksa tiitlit, ning peetakse esimese vabariigi aegse Eesti parimaks jalgpalluriks.
1923. aastal valiti kindral Paul Adolf Lill klubi presidendiks, ning oli seda kuni 1940. aastani. Lill oli kõrgelt hinnatud kindral Eesti sõjaväes, Vene-Jaapani sõja, Esimese maailmasõja ja Eesti Vabadussõja veteran. Ta teenis Kaitse/Sõja ministeeriumis 1925–1939, Kaitseministrina 1933–1937 ja Sõjaministrina 1937–1939. Paul Adolf Lill oli dekoreeritud Kotkaristi teenetemärgiga ja ta suri 1942. aasta märtsis Nõukogude sõjavangilaagris Sverdlovski lähistel.
Teine juhtfiguur VS Spordi ajaloos on Erich Byström, kes oli aastate jooksul väga aktiivne klubi elus. 1936–1940 oli ta isegi klubi palgal kui administraator ja spordiürituste korraldaja ja paljud mängijad nimetasid teda teiseks isaks.
Värvid ja embleem
VS Sport sai oma sinise ja valge triibulisele särgite järgi hüüdnime "sini-valged".
VS Sport kandis algselt särgil embleemi asemel vene tähte "C" (mis tähistas S-i, Spordi esimest tähte), ning hiljem loodi klubile vahtralehe kujuline logo, mille peal tekst "VS Sport".
Staadion
1916. aastal ehitas klubi omale staadioni Toom-Vaestekooli (nüüdisajal Wismari) tänavale, kus tänapäeval mängitakse endiselt jalgpalli.
Michael Gross
Michael Gross (saksa keeles Michael Groß; sündinud 17. juunil 1964 Frankfurdis) on endine tippujuja Saksamaalt.
Ta on 201 sentimeetrit pikk ja sai hüüdnime "The Albatross" oma eriti pikkade käte eest, kätesiruulatus oli tal 2,13 meetrit (võrdluseks Gerd Kanteri käte siruulatus on 2,07 meetrit).
Lääne-Saksamaad esindades võistelnud Gross võitis lisaks kahele maailmameistritiitlile 1982. aastal, kahele 1986. aastal ja ühele 1991. aastal, kolm olümpiakulda, kaks 1984. aastal ja ühe 1988. aastal vabaujumise ja liblikujumise distantsidel.
Gross sündis Saksamaal Maini-äärses Frankfurdis. Ta oli arvatavasti maailma parim ujuja liblikujumises aastatel 1981–1988. Sel perioodil püstitas ta neli maailmarekordit, tuli kaks korda maailmameistriks, neli korda Euroopa meistriks ning võitis kaks olümpiakulda.
1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angelese oli Gross üks mängude suurepäraseid sportlasi. Gross võitis kergelt kulla 200 meetri vabaujumises uue maailmarekordiga 1.47,44, domineerides kogu distantsi. 100 meetri liblikas pidi Grossi rohkem pingutama, et võita pealtvaatajate lemmikut ameeriklast Pablo Moralest. Ka 100 m liblikas sündis uus maailmarekord ajaga 53,08. 200 meetri liblikas pidi aga Gross suhteliselt tundmatule austraallasele Jon Siebenile alla vanduma ja leppima hõbemedaliga. Sieben ületas finišis ka Grossi maailmarekordi 0,01 sekundiga. Meeste 4 × 200 meetri vabaujumise teateujumine kujunes mängude üheks sündmuseks, kus Gross asus viimases vahetuses teatevõistlust juhtinud Ameerika meeskonna vastu. Hoolimata asjaolust, et Gross ujus võistluste ajaloos kiireima teatevõistluse etapi, sai Ameerika meeskond napi võidu, saades tiitli "Grossbusters".
Mangi keel
Mangi keel on austroaasia keelte moni-khmeeri keelkonda kuuluv keel, mida kõnelevad mangid Hiina lõunaosas Yunnani provintsis Honghe Hani-Jii autonoomne ringkonnas ja Vietnamis Lai Châu provintsis.
Michael Gross
1988. aasta olümpiamängudel Seoulis võitis ta kulla 200 m liblikas ja pronks 4 × 200 m vabaujumises.
Mangi keel
Kõnelejate arv on umbes 4200.
Michael Gross
Teda näidatakse Bud Greenspani filmis 16 päeva Au (16 Days of Glory), mis on 1984. aasta suveolümpiamängude dokumentaalfilm.
Ameerika kuldmedalist ujuja John Naber märkis 1984. aastal ajakirjale Sports Illustrated, et kui Michael Gross oleks ameeriklane, oleks ta võitnud kuus või seitse medalit ja Gross oli parem kui Mark Spitz.
Ajakiri Swimming World nimetas Grossi 1985. aastal aasta meesujujaks ja 1995. aastal paigutati ta rahvusvahelise ujumise kuulsuste halli (International Swimming Hall of Fame).
Gross on õppinud Frankfurdi Goethe ülikoolis saksa keelt ja meediauuringuid, samuti politoloogiat ning tal on filoloogia doktorikraad. Ta abiellus 1995. aastal ja tal on tütar (sünd 1996) ja poeg (sünd 1998).
Myanmari jalgpallikoondis
Myanmari jalgpallikoondis on Myanmari rahvuskoondis jalgpallis.
Atis Plakans
Atis Plakans (sündinud 24. mail 1968 Riias) on läti alpinist.
Ta on Läti tuntumaid alpiniste ja mägiekspeditsioonide korraldajaid, pälvinud Lumeleopardi aunimetuse ning vallutanud kaks kaheksatuhandelist mäetippu.
Plakans lõpetas Riia 6. Keskkooli ja Riia Polütehnilise Instituudi raadio- ja sidetehnika teaduskonna.
Tõusud kaheksatuhandeliste tippu
19. mail 2006 tõusis ta Himaalajas Xixabangma kõrvaltipule Xixabangma Central Summit (8008 m). Varem on selle otsa roninud Läti alpinistidest Ilgvars Pauls
2007. aastal juhtis ta kolmeliikmelist Läti Cho Oyu ekspeditsiooni Himaalajas ja tõusis koos Līga Plakane ja Kaspars Klapkalnsiga 9. oktoobril lisahapnikuta selle kaheksatuhandelise mäe (8188 m) tippu.
2008. aastal juhtis ta Läti 6. Himaalaja ekspeditsiooni, mille käigus üritas tõusta maailma viienda mäe Makalu (8485 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud. Kõrgusel 8250 oli ta sunnitud tagasi pöörduma.
Tatsuki Machida
thumb|Tatsuki Machida 2012. aastal
Atis Plakans
Isiklikku
Tema abikaasa on Līga Plakane.
Tatsuki Machida
Tatsuki Machida (jaapani keeles 町田 樹, Machida Tatsuki; sündinud 9. märtsil 1990 Kawasakis) on jaapani iluuisutaja, kes võistleb meeste üksiksõidus.
Machida on võitnud hõbemedali kahtedel rahvusvahelistel meistrivõistlustel – 2010. aastal nelja maailmajao meistrivõistlustel Jeonjus ja 2014. aastal iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Saitamas. Samuti sai ta hõbemedali 2014. aasta Jaapani iluuisutamise meistrivõistlustel.
Ta on võitnud kolm Rahvusvahelise Uisuliidu karikavõistlust – Cup of China (2012), Skate America (2013) ja Rostelecom Cupi (2013).
Sportlaskarjäär
Kawasakis sündinud Machida hakkas uisutama juba kolmeaastasena 1993. aastal.
2011. aastal kolis ta kodumaalt Jaapanist Ameerika Ühendriikidesse, kus olid paremad treenimisvõimalused. Ta treenis mitu aastat California osariigis Lake Arrowheadis, kuid pöördus suvel 2013 tagasi Jaapanisse ja treenib nüüd Ōsakas.
Machida treener on Yoshinori Onishi. Tema koreograafid on Phillip Mills ja Stéphane Lambiel. Varem on teda treeninud Hiroshi Koizumi, Azumi Hata ja Anthony Liu. Stéphane Lambieli peab ta ka oma isiklikuks eeskujuks.
Machida on pälvinud laiemat tähelepanu alates sellest, kui ta saavutas 2012. aastal esikoha Cup of China karikavõistlustel, edestades oma rahvuskaaslast Daisuke Takahashit.
Oma teise karikavõistluste võidu saavutas Machida 2013. aastal Skate America võistlustel. Ta tuli esikohale nii lühi- kui ka vabakavas, püstitades isikliku rekordi ja edestades teiseks jäänud ameeriklaste Adam Ripponit 25 punktiga. Samal aastal Venemaal peetud Rostelecomi karikavõistlustel sai ta taas kuldmedali. Lühikavas edestas teda venelane Maksim Kovtun, kuid vabakavas oli ta Kovtunist ülekaalukalt parem ning kokkuvõttes edastas ta konkurenti 16 punktiga. 2013.–2014. aasta iluuisutamise Grand Prix' finaalis jäi ta aga neljandaks, sest tema tugev esitus vabakavas ei suutnud kompenseerida rohkeid ebaõnnestumisi lühikavas.
2013. aastal võitis ta ühtlasi hõbemedali Jaapani meistrivõistlustel iluuisutamises, mis tagas talle esmakordselt koha Jaapani iluuisutamise meeskonnas nii 2014. aasta taliolümpiamängudel kui ka 2014. aasta iluuisutamise maailmameistrivõistlustel. Kodumaal Saitamas peetud maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali, kaotades napilt rahvuskaaslasele Yuzuru Hanyūle. Ühtlasi püstitas ta 282,26 punktiga neil võistlustel oma isikliku rekordi.
Isiklikku
Tema huvialadeks on lugemine, muusika ja teetseremooniad.
Sirimavo Bandaranaike
pisi|Sirimavo Bandaranaike Sirimavo Ratwatte Dias Bandaranaike (singali සිරිමා රත්වත්තේ ඩයස් බණ්ඩාරනායක, tamili சிறிமா ரத்வத்தே டயஸ் பண்டாரநாயக்கே; 17. aprill 1916 Balangoda – 19. oktoober 2000 Colombo) oli Sri Lanka poliitik, kaasaja maailma esimene naisvalitsusjuht. Ta oli Sri Lanka peaminister kolmel ametiajal: 1960–1965, 1970–1977 ja 1994–2000. Ta oli pikka aega Sri Lanka Vabaduspartei juht.
Bandaranaike oli Sri Lanka varasema peaministri S. W. R. D. Bandaranaike lesk, kes mõrvati 1959. aastal.
Elu ja karjäär
Bandaranaike sündis 17. aprillil 1916 ning oli kuuelapselises perekonnas vanim tütar. Ta oli pärit jõukast perekonnast. Ta sai hariduse St Bridgeti nunnakloostris Colombos, kuid oli budist. Solomon Bandaranaikega abiellus ta 1940. aastal. Sirimavol ja Solomonil oli kolm last: Chandrika, Anura ja Sunethra. Chandrika ja Anura on osalenud Sri Lanka poliitikas, Sunethra on tegelenud filantroopiaga.
Pärast abikaasa mõrva sai ta Sri Lanka Vabaduspartei liidriks. 1960. aasta juulis toimunud valimistel saavutas ta võidu ning sai maailma esimeseks naissoost peaministriks.
Uuesti sai ta peaministriks 1970. aastal, mil Vabaduspartei, marksistliku Lanka Sama Samaja Partei ja Kommunistliku Partei moodustatud koalitsioon saavutas üldvalimistel ülekaaluka võidu.
Katorga i Ssõlka
pisi|Katorga i Ssõlka 1926. a number Katorga i Ssõlka (vene keeles Каторга и Ссылка, 'Sunnitöö ja Pagendus') oli Moskvas aastatel 1921–1935 ilmunud ajalooteemaline ajakiri, mis käsitles revolutsioonilise võitluse ajalugu ja tsaarivõimude repressiivpoliitikat. Ajakirja andis välja Üleliiduline Endiste Poliitvangide ja Asumiselesaadetute Ühing. Ühtekokku ilmus 116 ajakirjanumbrit.
Sirimavo Bandaranaike
Elu ja karjäär
Teisel ametiajal paistis ta silma vasakpoolse poliitikiga. 1972. aastal vastu võetud põhiseadusega sai seni Tseiloni nime kandnud riik Sri Lanka Demokraatlikuks Sotsialistlikuks Vabariigiks, lisaks kinnitati riigiusuks budism, peaministri võimu suurendati ja ajakirjandusvabadust piirati. 1972. aastal piiras ta kaupade importi ning riigistas 1975. aastal tee-, kohvi-, suhkruroo-, kardemoni-, kaneeli- ja tubakaistandused. Järgmistel aastatel tema populaarsus riigis majandusliku stabiilsuse muutumise ja väidetava korruptsioonisüüdistuse tõttu vähenes. Bandaranaike oli peaminister kuni 1977. aastani, mil tema juhitud koalitsioon sai hävitalt lüüa. 1978. aastal võeti vastu uus põhiseadus ja peaministri amet muutus presidendi täitevvõimu kõrval eeskätt tseremoniaalseks.
Katorga i Ssõlka
Ajakirja peatoimetajad olid Vladimir Vilenski-Sibirjakov (1921–1927), Feliks Kon (1927–1929) ja Ivan Teodorovitš (1929–1935; ru:Теодорович, Иван Адольфович).
Sirimavo Bandaranaike
Elu ja karjäär
Bandaranaike oli kogu oma valitsuaja jätkanud Solomoni natsionaliseerimispoliitikat ning võttis tarvitusele äärmuslikke meetmeid, mis muutsid põhjalikult Sri Lanka poliitilist ja majanduslikku maastikku. 1980. aastal heitis president Junius Richard Jayewardene valitsus Bandaranaike võimu kuritarvitamise eest parlamendist välja ja võttis tal seitsmeks aastaks õiguse poliitikas osaleda, kuid Bandaranaike jäi ka selleks ajaks Vabaduspartei liidriks. Tema õigused taastati 1986. aastal.
Metateooria
Metateooria on filosoofias ja loogikas teooria, mis uurib mingi teise teooria (nimetatakse metateooria objektteooriaks) struktuuri, meetodeid ja omadusi.
Sirimavo Bandaranaike
Elu ja karjäär
1988. aastal kandideeris ta presidendiks, kuid jäi alla Ranasinghe Premadasale. 1989. aastal valiti ta tagasi parlamenti. Tema partei juhitud koalitsioon võitis 1994. aasta üldvalimised. Peaministriks valiti Sirimavo tütar Chandrika, kes sai olla sellel ametikohal vaid lühikest aega, mil valiti juba presidendiks. Chandrika nimetas peaministriks Sirimavo, kuid peaministri ametikoht oli võrreldes tema eelmiste ametiaegadega muutnud pigem tseremoniaalseks. Ta lahkus ametikohalt paar kuud enne surma halveneva tervise tõttu.
Bandaranaike suri 2000. aasta 10. oktoobril 84-aastaselt südamerabanduse tagajärjel.
Metateooria
Kitsamas mõttes uurib metateooria teaduslikus teoorias kasutatavaid loogikavahendeid.
Beebisinine
Beebisinine on üks sinistest värvitoonidest, õrn ja hele sinine. Segatud vähesest taevasinisest ja rohkest valgest - võib olla ka väikese kollase värvi sisaldusega, aga mitte veel rohekas - on see heledam meelespeasinisest, protsessvärvist tsüaansinisest, asuursinisest ja taevasinisest, küllastatum linaõissinisest.
Variatsioonid
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi järgi on beebisinine (baby blue) väga hele rohekassinine, väga hele sinine, väga kahvatu sinine või hele sinakashall.
Beebisinine värvus puudub RAL Classic värvitoonide hulgas, RAL Design Plus värvikaardi järgi on 240 80 15 Babyblau veidi heraldilise taevasinisega sarnanev magus ja mitte liiga kahvatu helesinine.
Veebivärv Baby blue on hele taevasinine.
Kasutamine
Lääne-Euroopa kultuuriruumis kasutatakse beebisinist värvi poisslapse sünni märkimiseks ja väikeste poiste riietuses just sama moodi nagu beebiroosat kasutatakse väikeste tüdrukute puhul. Traditsioon pole väga vana, enne 1940. aastaid oli värvide jaotus täpselt vastupidine - sinisesse (nagu neitsi Maarja) riietati väikesed tüdrukud ja poiste jaoks oli ette nähtud jõulisem värvitoon punane või 'väike punane' - roosa.
Pantone Inc. valis 2016. aasta värvideks ajaloos esmakordselt kaks värvi, õrnsinise ja õrnroosa (värvinäidise nimi oli Rose Quartz), mida nimetati ajakirjanduses ka beebisiniseks ja beebiroosaks, kommenteerides seda osutusega sooküsimusele.
Lennujaama tee
pisi|Ülemiste Hotell Lennujaama teel Lennujaama tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. Tee suundub vana lennujaamahoone juurde. pisi|left|Vana [[Tallinna lennujaama reisijatehoone]] Lennujaama tee sai nime 1958. aastal.
Lennujaama tee 2, asub Ülemiste Hotell.
Vienne'i departemang
Vienne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.
Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 4. märtsil 1790 varasematest Poitou ja Anjou provintsidest. Teise maailmasõja ajal oli departemang jagatud kaheks. Üks osa kuulus Prantsuse Riigi koosseisu, teise osa olid okupeerinud sakslased. Departemangus asus 20 000-meheline Saksa okupatsioonivägi.
2015. aastani kuulus departemang Poitou-Charentesi piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Harilik eefa
Harilik eefa  (Echis carinatus) on maoliik. Teda loetakse meditsiiniliselt oluliseks mürkmaoks, kuna loetakse, et tema hammustuse tagajärjel inimese vereringesse pritsitud süljenäärmete nõre toimel aga ka meditsiinilise abi puudumisel võib osadel juhtumitel (ligi 5%-l) saabuda ka surm.
Ivan Franjic
pisi|Ivan Franjic 2014. aastal [[Moskva Torpedo särgis]] Ivan Frankie Franjic (sündinud 10. septembril 1987 Melbourne'is) on Austraalia jalgpallur. Ta mängib Austraalia kõrgliiga klubis Macarthur paremkaitsjana.
Harilik eefa
Levila
Nad elavad Afganistanis, Iraanis, Indias, Pakistanis, Sri Lankal, Bangladeshis, Araabia Ühendemiraadid, Usbekistanis, Turkmenistanis ja Tadžikistanis.
Ivan Franjic
Ta alustas klubikarjääri Austraalia madalamate liigade klubides. 2009. aastal liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Brisbane Roar, kelle koosseisus võitis kahel hooajal Austraalia kõrgliiga põhihooaja ja kolmel korral finaalseeria. Hooaegadel 2010–11 ja 2013–14 valiti ta Austraalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
Harilik eefa
Toitumine
Nad on valdavalt loomtoidulised ning söövad närilisi, konnasid, väiksemaid madusid (veenastik, noolmadu, gürsa) jt.
Ivan Franjic
2014. aastal liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva Torpedo, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Ta lahkus klubist juba järgmise aasta kevadel, sest klubi ei suutnud oma mängijatele palka maksta.
Harilik eefa
Poegimine
Harilikud eefad on eluspoegijad, pojad (3–15; 10–16 sm poega) arenevad valdavalt emaslooma kehas.
Ivan Franjic
2015. aastal valiti ta A-League'i kümnendi sümboolsesse koosseisu.
2017. aastal mängis ta mõnda aega Lõuna-Korea kõrgliigas Daegus.
Hooajal 2017–2018 mängis ta taas Brisbane Roaris. 2018. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Perth Gloryga. 2020. aasta septembris sõlmis Franjic lepingu äsja Austraalia kõrgliigaga liitunud klubiga Macarthur.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Franjic debüüdi 2012. aasta detsembris. Ta kuulus Austraalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2015. aastal tuli ta koondisega Aasia meistriks.