cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apostlite teod
Pealkiri
Raamatut nimetatakse kreeka keeles Πράξεις τῶν Ἀποστόλων (Práxeis tôn Apostólōn), Vulgatas ladina keeles aga Acta Apostolorum. Vanas kirikus on "Apostlite tegude" raamatut tuntud ka teistsuguste pealkirjade all. Näiteks Ireneus nimetab seda Lucae de apostolis testificatio ning Tertullianus Commentarius Lucae. Teoloogid on arvanud, et teos oli kõige vanemal ajal ilma pealkirjata. Mõned teoloogid on arvanud, et algselt olid Luuka evangeelium ja "Apostlite tegude" raamat tegelikult üks teos. See hüpotees lubab oletada, et nad kandsid ühist nime. Antiikajal oli üpris levinud praxeis-kirjandus, mis esitas silmapaistvate meeste, nagu Heraklese ja Aleksander Suure tegude kirjeldusi romaanilaadsel kujul. Tuleb muidugi tõdeda, et "Apostlite tegude" raamat ei räägi sugugi mitte kõigi apostlite tegudest ja elust, vaid keskendub Peetrusele (Ap 1–12) ja seejärel Paulusele (Ap 13–28).
Autorsus
"Apostlite tegude" raamatu autoriks peetakse traditsiooni järgi Luuka evangeeliumi autorit Luukast, apostel Pauluse ihuarsti, keda on mainitud Pauluse kirjas koloslastele. Raamatus endas pole autorit mainitud, kuid on märgitud, et tegu on esimesele raamatule kirjutatud järjega.
Osa tänapäeva teolooge ja piibliuurijaid usuvad, et teos oli tõepoolest Luuka kirjutatud, osa arvavad tekstianalüüsi alusel, et autoriks on keegi tundmatu ja anonüümne autor. Üldiselt arvatakse, et autor oli koineed kõnelev mittejuut, kes kirjutas mittejuutidest kristlastele.
Šoti piibliteadlane I. Horward Marshall, kes spetsialiseerus just Luuka evangeeliumi ja "Apostlite tegude" raamatu uurimisele, kaitseb evangelist Luuka autorsuse teooriat. Ta argumenteerib, et raamatus on osa teksti mitmuse esimeses isikus (meie) kirjutatud, mis viitab, et autor oli Pauluse reisidel kaasas. Marshall viitab autorsuse omistamisel Luukale kirikuisa Ireneusele, kes mainib umbes aastal 180, et Luukas on kolmanda evangeeliumi ja Apostlite tegude autor.
Luuka autorsust toetavad ka teoloogid Robin Keeley ja Mary Batchelor. Nad mõlemad mainivad ka "meie" vormi kui tõestust, et Luukas oli Paulusega kaasas ja kirjutas hiljem kõik üles. Soome teoloog Erkki Koskenniemi väidab, et autor tundis väga hästi Jeesuse elu ja algkirikus toimunud sündmusi.
Saksa vaimulik ja teoloog Eduard Lohse lükkab Luuka autorsuse ümber. Ta põhjendab seda sellega, et "Apostlite teod" räägivad väga vähe apostel Pauluse teoloogiast, mis tuleb nii rikkalikult välja tema kirjades. Seega ei saa "Apostlite tegude" autor olla Pauluse reisikaaslane, kes pidi teda väga hästi tundma. Sama probleemi toob välja ka Marshall, kes vaatamata sellele jääb Luuka autorsusele kindlaks. Marshall peab siiski nentima, et Luuka teadmatus Pauluse kirjadest on veider. Ta ise pakub lahendusena välja, et Luukast ei huvitanud Pauluse koguduste siseprobleemid.
Eraldi tasub välja tuua meie-vormi küsimuse. Raamatus on lõike, kus kirjutaja hakkab ootamatult kõnelema "meist", mitte "nendest". Marshall, Keeley ja Batchelor arvavad, et nendel hetkedel liitus Luukas Pauluse ja tema kaaslastega ning kuna ta ise kirjeldab sündmusi, siis ta jättiski ka enda sisse. Saksa teoloogiaprofessor Eckhard Plümacher oli sellise variandi suhtes kriitiline. Ta tõi esile, et antiikkirjanduses kasutati palju võtet, kus kirjelduses mindi üle meie-vormile, et anda tekstile ilmekust. Plümacher arvab, et autor kasutab "meie"-vormi, et rõhutada ennast kui paljureisinud meest. Oluline on välja tuua, et meie-vormis koostatud lõigud ei erine keeleliselt ja stiili poolest teose muudest osadest. See lubab oletada, et olenemata sellest, kas autor on Luukas või mitte, on kogu raamatul üks autor.
Tekkelugu
"Apostlite tegude" raamatu täpne kirjutamisaeg pole samuti teada. Soome teoloog Leif Nummela pakub kirjutamisajaks vahemikku 66–68 pKr. Marshall toetab teise šoti piibliuurija F.F. Bruce'i dateeringut aastale 70. Koskenniemi arvab, et raamat kirjutati umbes aastal 80. Keeley üldistab, öeldes, et "Apostlite teod" kirjutati vahemikus 60–80. Talle sekundeerib kaasmaalane Batchelor, kes pakub aastaid 70–80, kuid ei välista 60.-ndaid.
On ka palju radikaalsemaid seisukohti, mis dateerivad teose 1. sajandi lõppu või isegi 2. sajandi esimesse poolde. Saksa evangeelne teoloog Günther Klein arvas, et raamat koostati aastatel 120–130 ning kuulus Markioni vastaste teoste hulka. Hans Conzelmann väidab, et "Apostlite teod" ei tunne veel väljakujunenud vanakatoliku kirikut ning seal ei leidu apostlite suktsessiooni mõistet. Seetõttu jääb teose valmimisaeg pigem 1. sajandi lõppu.
Marshall toob välja kolm tegurit, millest sõltub otsus "Apostlite tegude" kirjutamise aja kohta:
"Apostlite tegude" raamatu päritolu ja kirjutamise koht on teadmata. Siiski valitseb siin suur üksmeel piibliuurijate ning teoloogide vahel, et teos on pärit just hellenistlikust ehk paganlikust kristlusest. Marshall pakub välja kolm kohta, kus teos võidi kirjutada: Antiookia, mida traditsioon seostab Luukaga; Rooma, kus jõuab teoses tegevus lõpule; Efesos, kuna selle linna vastu tuntakse raamatus suurt huvi. Marshall peab siiski kokkuvõtteks tõdema, et kõik need variandid on hüpoteetilised ja kindlat kirjutamise asukohta ei teata.
Ajalooline väärtus
"Apostlite tegude" raamatu ajaloolise väärtuse osas on uurijad eriarvamusel. Paljuski sõltub arvamus sellest, kas uurija liigitab ennast konservatiivseks või liberaalseks. Seetõttu on raamatu ajalooline väärtus teoloogi silmis seotud ka eelnevate küsimustega Luuka autorsusest ja teksti kirjutamise ajast.
Eesti teoloogidest kaitseb "Apostlite tegude" raamatu ajaloolist väärtust Arne Hiob. Ta selgitab, et enne 18. sajandi lõppu ei seadnud keegi Luuka autorsust kahtluse alla. Esimesena tegi seda Johann Salomo Semler. Kaitstes Luuka autorsust ja tema teoste tõepärasust, toetub Hiob USA piibliuurijatele Donald A. Carsonile ja Douglas J. Moole. Viimased kaks on esile toonud, et siiani puudub tõendusmaterjal, nagu oleks teos kunagi ringelnud ilma, et Luuka kui autori nimi sellega seotud poleks. Ka 2.–4. sajandi kirikuisad on täiesti ühel meelel, et teose autoriks on Luukas. Hiobi arvates ei saa "Apostlite tegude" raamat olla kirjutatud pärast 62. aastat, mil Paulus vabanes kirikuisade teatel Rooma vangistusest. Põhjuseid on mitmeid, ühest küljest ei tunne Luukas veel juba varakult levima hakanud Pauluse kirju. Lisaks esitleb ta juutlust lubatud religioonina (mis ei oleks mõeldav pärast Juudi sõja algust 66. aastal), ei maini keiser Nero aegset tagakiusamist (aastal 64) ja kirjeldab Pauluse laevahukku (Ap 27:1–28:16) väga detailselt, mis osutab sündmuse värskusele.
Teose ajaloolisust kaitseb ka Marshall. Ta toob esile, tsiteerides Briti arheoloogi Sir William Ramsayt, et kuigi Luuka kirjelduses on pisivigu, siis enamjaolt kirjeldab ta 1. sajandi Rooma olustikku väga detailselt ja tõetruult. Marshall kirjutab ka, et erinevused Luuka ja Pauluse kirjade vahel ei ole piisavad, et tõendada Luuka ebausaldusväärsust. USA apologeet Josh McDowell on samuti toetunud britt Ramsayle, et rõhutada Luuka ajaloolist täpsust. McDowell kirjutab, et Ramsay jõudis pärast pikka uurimistööd tulemuseni, et Luukas on täpne ja esmaklassiline ajaloolane. Ühtlasi järeldas ta, et "Apostlite tegude" raamat pidi olema kirjutatud kusagil 1. sajandi keskpaigas.
"Apostlite tegude" raamatu ajaloolisusse kriitiliselt suhtuv vool sai alguse üldise piiblikriitika tekkimise ja arenguga 18. sajandil. 19. sajandil jätkas Semleri kriitikat "Apostlite tegude" suhtes Saksamaal nn Tübingeni koolkond, kes pidas teost katseks siluda konflikte Peetruse ja Pauluse vahel, mis väidetavalt domineerisid algkoguduses. 20. sajandil jätkus saksa teoloogias kriitika Luuka ajaloolisuse kohta. Tähtsat rolli mängisid selles Martin Dibelius, Hans Conzelmann ja Ernst Haenchen, kes arvasid, et "Apostlite tegude" autor on konstrueerinud oma jutustuse, millel on tegelikkusega vähe pistmist. Selline kriitiline suhtumine "Apostlite tegudesse" on ka tänapäeval Mandri-Euroopa teoloogias valitsev. Kuigi on ka eriarvamusi: tänapäeval on näiteks saksa teoloog Martin Hengel kaitsnud Luuka ajaloolist täpsust.
"Apostlite tegude" peateemad
Keeley kirjutab, et "Apostlite tegude" raamatus kordub mõte, et ristiusk ei kujuta endast ohtu Rooma võimule: mässusid põhjustavad juudalased või teised kristlaste vastased. Ristiusus on tegelikult täitunud tõeline judaism ja roomlased peaksid seda sellisena nägema. Ta lisab, et üheks peateemaks on kindlasti ka see, et Püha Vaimu vägi tegi võimalikuks kristluse leviku. Seda viimast rõhutavad paljud teoloogid.
Koskenniemi arvates rõhutatakse "Apostlite tegudes" evangeeliumi väge. Pidevalt varitsevad ohud ja takistused, kuid vaatamata sellele ei jää kristlik kuulutus seisma. Väga oluline on ka paganamisjon. Siin jääb kõlama mõte, et Jumala oma rahvas hülgas Tema poja, kuid paganad võtavad evangeeliumi vastu. Ja tööriistaks, kes viib evangeeliumi paganatele, saab Paulus. Eriti tuleb tähele panna, et "Apostlite teod" lõppevad sellega, kuidas Paulus jõuab Rooma, mis oli tol ajal kogu maailma pealinn ja keskus. See on evangeeliumi võidukäik, harimata kalurid olid saanud ülesandeks vallutada maailm kristlikule sõnumile ning nüüd oli kogudusi kõikjal, ka Roomas.
Nummela toob välja, et teoses on oluline teema ka see, et Jeesuses täitusid Vana Testamendist pärit ettekuulutused, mis rääkisid messiast. Neid kirjakohti, mis sellest räägivad, on teoses kokku rohkem kui 20.
Marshall lisab, et raamatus üritatakse anda pilti algkoguduse elust. Luukas tahab kahtlemata tuua algkogudust juhatuseks ja eeskujuks järeltulevatele põlvedele. Ta rõhutab Pühas Vaimus olevat ühtsust, mis väljendub osaduses, ühisvaras, ühises nõupidamises jne.
Ülesehitus
"Apostlite tegude" raamat koosneb 28 peatükist, mis jagunevad 1006 salmiks. Raamatu jagas peatükkideks kardinal Stephen Langton 13. sajandil ja salmideks Robert Estienne 1551.
Raamat eesti keeles
Georg Mülleri jutlustest 17. sajandi algusest on säilinud varasemad teadaolevad eestikeelsed kirjakohad "Apostlite tegude" raamatust.
Teksti eestikeelne esmatrükk ilmus tervikuna 1686. aastal "Wastses Testamendis" kui "Pöha Apostlide Teggo". 1694. aasta Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Pühha Lukasse Ewangeliumme Teine Ossa. Pühha Apostlide Teggudest" ja 1739. aasta Piiblis "Teine pühha Luka Ramat Pühha Apostlide Teggudest".
Püksid
pisi|Teksapüksid Püksid (ka püks) on alakeha kattev pikkade, poolpikkade või lühikeste säärtega pealisrõivas, samuti vastav alusrõivas (ka ilma säärteta).
Ajaloost
Vanimad teadaolevad püksid olid pikad, alt veidi kitsenevate säärtega. Need olid Ida-Euroopas põlises kasutuses. Eesti mehed kandsid suviti linaseid või takuseid, talviti villaseid pikki pükse. Selliseid pükse kanti veel 19. sajandil Lõuna-Eestis, kus neid nimetati kaatsad ja kaltsad ning saartel, kus pükste nimeks olid uusad.
17. sajandil tulid Põhja-Eestis kasutusele avarad põlve all krookes säärega põlvpüksid, mille kandmine levis 18. sajandil üle kogu maa. 19.sajandil ilmusid moodi põlvpükste eri variant kintspüksid, mis olid külgedelt tehtud õmbluste tõttu ümber keha liibuvad. Võrumaal ja osaliselt Saaremaal kanti pikki täislakaga (käisid lahti mõlema külje pealt) ja ka poole lakaga pükse.
Kui varasemad püksid olid lambamustad, -pruunid või hallid, siis kintspüksid õmmeldi peamiselt potisinisest riidest. Põhja- ja Lääne-Eestis tehti pükse ka kitsajoonelisest sini-valge(punase)triibulisest riidest või peeneruudulisest riidest.
19. sajandi III veerandil hakati Eestis kandma rahvusvahelises moes valdavaks olnud pikki pükse.
Futa Helu
pisi|Futa Helu 70. sünnipäevaks tehtud kollaaž, kus ta on kujutatud koos [[Platoni ja Aristotelesega]] Futa Helu (17. juuni 1934 Lotofoa küla, Foa saar, Haʻapai saarestik, Tonga kuningriik – 2. veebruar 2010) oli Tonga filosoof, ajaloolane ja haridustegelane.
Helu õppis filosoofiat Austraalia empiristi John Andersoni juures ning asutas 1963. aastal õppeasutuse ‘Atenisi Instituut (tonga keeles Ateena, austusest Vana-Kreeka filosoofide, eriti Herakleitose vastu). Algul andis instituut haridust riigiteenistujatele, 1964. aastal sai sellest kõrgkool ning 1975. aastal ülikool.
Svitjaz (küla)
Svitjaz (ukraina keeles Світязь) on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Šatski rajoonis. Elanike arv on 1845. Pindala on 2,386 km².
Futa Helu
Helu kirjutas mitu raamatut Vana-Kreeka filosoofiast ja Vaikse ookeani lõunaosa kultuuridest. 1990.–2000. aastatel pooldas Helu Tonga üleminekut absoluutselt monarhialt konstitutsioonilisele, mistõttu kannatas tema loodud instituut riiklike repressioonide all (muuhulgas ei võetud selle lõpetajaid mõnd aega riigiteenistusse).
Preparaat
Preparaate võidakse kasutada nii meditsiinis, põllumajanduses (nt umbrohutõrjeks) jne.
Maffeo Barberini portree
Kardinal „Maffeo Barberini portree“ (umbes 1598/1599) on Itaalia kunstniku Michelangelo Merisi da Caravaggio maal.
Firenze väljapaistvast Barberinide perekonnast pärit Maffeo Barberini oli maalimise ajal 30–aastane kiiret karjääri tegev kiriku prelaat ning Caravaggio patrooni, kardinal Francesco Maria Bourbon del Monte Santa Maria sõber. Barberini oli ka ise luuletaja ja kaunite kunstide metseen.
Maffeo Barberini jätkas kunstniku toetamist ka hilisematel aastatel – 1603. aastal tellis ta Caravaggiolt maali "Iisaki ohverdus".
Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi märgid
Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi märgid on Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi (ERRS) välja antavad tänumärgid. Peale märkide annab ERSS välja ka tänu- ja aukirjasid.
Preparaat (täpsustus)
Sõna "preparaat" võib tähendada mitut asja.
Afganistani kodusõda (1996–2001)
See artikkel on Afganistani ajaloost 27. septembrist 1996, kui Taliban vallutas Kabuli ja asutas Afganistani Islami Emiraadi, 7. oktoobrini 2001, kui algas Ameerika Ühendriikide sissetung Afganistani; Afganistani kodusõja 1996.–2001. aasta etapp oli jätkuks nii 1989. aastal alanud kodusõjale kui ka juba seitsmekümnendatel alanud sõjategevusele Afganistanis.
Afganistani Islamiriigi valitsusele jäi suurema osa maailma riikide tunnustus, Talibani Islami Emiraati tunnustasid Saudi Araabia, Pakistan ja Araabia Ühendemiraadid.
Hobusetäi
Hobusetäi (Haematopinus asini) on täiliste seltsi kuuluv putukaliik, hobuse parasiit.
Johannes Eberhard
Johannes Eberhard (28. august 1887 Mustjala – 13. september 1971 Darmstadt) oli Eesti ja saksa vaimulik.
Hobusetäi
Täid eelistavad süüa hobuse jalgadel, kaelal ja saba ümbruses. Peamine sümptom on sügelus, mis põhjustab rahutust ja kratsimist.
Johannes Eberhard
Õppis aastatel 1898–1905 Nikolai Gümnaasiumis, lõpetas aastal 1907 Kuressaares gümnaasiumi. Õppis aastatel 1907–1912 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, saades kuldauraha. Sai Berliini Ülikoolist aastal 1913 teoloogiakandidaadi kraadi. Oli prooviaastal Kadrina Katariina koguduses. Ordineeriti 8. septembril 1913 Tallinnas õpetajaks.
Oli 1913–1919 Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Lahkus aastal 1919 Saksamaale. Oli 1920–1922 Flemendorfis (Groß Kordshagen, Nordvorpommerni kreis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), 1922–1927 oli pastor Gammelinis (Ludwigslusti kreis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), 1927–1934 oli pastor Warnemündes (Rostocki linnaosa, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), 1934–1943 oli pastor Rostocki Jakobi kirikus, 1943–1956 oli pastor Neubrandenburgis, seejuures aastail 1943–1956 praostina.
Isiklikku
Tema isa August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vanaisa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, onu Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onu Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, vend Samuel Eberhard oli Kunda koguduse õpetaja.
Hessi seadus
pisi|Hessi seadus piltlikult: keemilise protsessi kogu [[entalpia muutus (ΔH) ei sõltu lõpp-produktideni jõudmise teest]]
Hessi seadus on füüsikalise keemia põhiseadus, mille kohaselt keemilise reaktsiooni soojusefekt sõltub ainult süsteemi alg- ja lõppolekust, mitte reaktsiooni käigust (vahestaadiumidest).
Teiste sõnadega, Hessi seadus väidab, et mitmes staadiumis toimuva reaktsiooni korral kogu protsessi entalpia muutus (tähistatakse ΔH) on reaktsiooni vaheetappide entalpia muutuste summa (eeldusel, et füüsikalised tingimused lähte- ja lõppolekul on samad).
Hessi seadus on energia jäävuse seaduse erijuhtum keemiliste protsesside korral. See seadus võimaldab arvutada reaktsioonide soojusefekte, mis ei ole otseselt määratavad. Nimetatud seaduse avaldas Germain Hess 1840. a.
Fondo
thumb|Vaade Fondole
Fondo (saksa keeles Pfund; nonesi murdes Fón) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 40 km Trentost põhja pool, täpselt Val di Noni põhjapiiril.
Fondo külgneb järgmiste valdadega: Brez, Castelfondo, Malosco, Ronzone, Sarnonico, Eppan ja Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix.
Mihkel Kaljurand
Mihkel Kaljurand (sündinud 3. juulil 1945 Rakveres) on Eesti keemik.
Töökäik
Eesti NSV/Eesti TAs 1973–2002: Keemia Instituudi nooremteadur 1973–81, teadur, vanemteadur 1981–89, juhtivteadur 1989–91; instrumentaalanalüüsi labori juhataja 1991; analüütilise keemia osakonna juhataja 1992–94; NASA Amesi uurimiskeskuse vanemteadur 1994–95; uurija Carbondale’i Ülikoolis 2002 (USIS Fulbrighti uurijastipendium). Tallinna Tehnikaülikooli keemiainstituudi anorgaanilise ja analüütilise keemia professor 1995–97; alus- ja rakenduskeemia instituudi analüütilise keemia professor 1997–2002; keemiainstituudi analüütilise keemia õppetooli juhataja, instituudi direktor 2004–2017; Keemia ja biotehnoloogia instituudi professor 2017; sihtrahastusega vanemteadur 2017–2018; emeriitprofessor 2018–
Teadustöö
Tema juhendamisel on märkimisväärseid tulemusi kapillaarelektroforeesi kasutusalade laiendamisel. Välja on töötatud eriotstarbelisi modifitseeritud sisuga kolonne, protsessi arvutijuhtimis-süsteeme, nutikaid proovi sisestamise süsteeme, sidussüsteeme teiste instrumentaalanalüüsi meetoditega kombineerimiseks ja arendatud on portatiivset aparatuuri näiteks lõhkeainete identifitseerimiseks nende plahvatusproduktide jälgede põhjal. Kapillaarelektroforeesi ühendamine vahetult (mini)reaktoriga või reaktsiooni teostamine kapillaarisiseselt on osutunud efektiivseks mitmete bioprotsesside seireks.
Ta on olnud rahvusvaheliste teadusorganisatsioonide esindaja ja teadusajakirjade toimetuste liige. Ta on esinenud paljudel rahvusvahelistel teaduskonverentsidel. Tema juhendamisel on kaitstud 11 doktoriväitekirja.
Valik publikatsioone
Tal on ilmunud ligi 150 teadusartiklit, ta on ühe raamatu kaasautor.
Teaduskorralduslik tegevus
On olnud ajakirja Journal of High Resolution Chromatography toimetusekolleegiumi liige; NSV Liidu Kromatograafia Nõukogu liige 1990−1991; Inglise Kromatograafiaseltsi (Briti "The Chromatographic Society") liige 1991−1995; USA Laborikeemikute assotsiat. AOAC liige 1995–1997; TTÜ Keemiateaduskonna nõukogu (1995–2002); matemaatika-loodusteaduskonna nõukogu liige 2002−...; TTÜ nõukogu liige 2007−2008.
Arvutitehnika
pisi|Arvutikomponendid Arvutitehnika ehk tehniline informaatika (ka arvutustehnika; inglise keeles computer engineering) on informaatika haru, mis tegeleb arvutite ja arvutivõrkude riistvara konstruktsiooniga. Ta hõlmab arvutite, protsessorite, mälukiipide, kõvaketaste, printerite, kuvarite jms ehitust.
Arvutitehnikas on ühendatud mitu valdkonda (nt elektrotehnika ja informaatika), mida läheb vaja arvuti riistvara ja tarkvara arenduseks. Võrreldes programmeerijatega või elektrotehnikutega on arvutitehnikutel tavaliselt teadmised elektrotehnikas, programmeerimises ja tarkvara-riistvara ühendamises, mitte ainult ühes neist valdkondadest. Arvutiinsenerid on kaasatud paljudesse riistvara ja tarkvaraga seotud arvutitööstuse aspektidesse alates üksiku mikroprotsessori disainimisest ja personaalarvuti kokkupanemisest kuni vooluringide loomiseni.
See teadusharu ei keskendu ainult selle, kuidas arvuti ise töötab, vaid uurib, kuidas neid integreerida suurde pilti.
Tavalised arvutitehnikute ülesanded on näiteks tarkvara ja püsivara kirjutamine varjatud mikrokontrolleritele, VSLI kiipide disainimine, analoogsensorite disainimine, segatud signaalidega trükkplaatide disainimine ja operatsioonisüsteemide loomine. Arvutitehnikud sobivad ka hästi tegelema robootikaga.
Arvutitarkvarainsenerid
Tarkvarainsenerid kohandavad, arendavad ja testivad tarkvara. Mõned tarkvarainsenerid disainivad, ehitavad ja hoiavad korras arvuti programme firmade jaoks. Osad loovad suuri interneti süsteeme firmadele. Teised loovad või installivad uut tarkvara või uuendavad arvutisüsteeme.
Arvutiriistvarainsenerid
Enamik riistvarainsenere arendab, loob, disainib ja testib mitmesuguseid arvutikomponente, näiteks trükkplaate, mikroprotsessoreid, ruutereid jne. Mõned täiustavad olemasolevat arvutiriistvara, et muuta see tõhusamaks ja kiiremaks. Suurem osa riistvarainseneridest töötab teaduslaborites või kõrgtehnoloogilistes tootmisettevõtetes.
Õpe
Arvutitehnikat saab õppida Eestis kahes kõrgkoolis: Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis.
Kirjandus
Programų inžinerija
Polüstüreen
pisi|100px|Polüstüreeni struktuurivalem
Polüstüreen (lühend PS) on stüreeni polümeriseerumisel saadav amorfne või osaliselt kristalliseerunud termoplastne polümeer. Polüstüreen on plastmaterjalina laialdaselt kasutusel.
Puhas polüstüreen on läbipaistev, kõva, kuid habras materjal, tihedus 1050 kg/m3, pehmenemistemperatuur 97 °C amorfsel ja 114 °C osaliselt kristalliseerunud polüstüreenil. Polüstüreeni töötemperatuur on –40 kuni 70 °C, kuid erinevate lisanditega on võimalik seda vahemikku laiendada –200 kuni 80 °C-ni. Polüstüreen on mehaaniliselt ja samuti kuumutatult hästi töödeldav.
Narva marss
Legendi järgi pärineb Narva marss ajast, mil Rootsi ja Soome väed marssisid läbi lumetormi Narva linna poole, ning selle marsi käigus laulsid sõdurid seda marssi rootsi keeles. Tänapäeval kasutatakse "Narva marssi" eelkõige leinamarsina riigipeade, riigijuhtide, kõrgete sõjaväelaste matustel. "Narva marsi" kasutus leinamarsina on levinud Rootsis, kus marssi esitades lauldakse ka vokaalpartiid, Soomes (ilma vokaalita) ja Eestis (ilma vokaalita). Eestis on "Narva marssi" kasutatud näiteks president Lennart Meri, kindral Aleksander Einselni ja kindral Johannes Kerdi ärasaatmisel.
Polüstüreen
Liigitus
Ehituses plaatidena kasutatavat vahtpolüstüreeni nimetatakse harilikult vahtplastiks, kõnekeeles ka penoplastiks (venekeelse пенопласт järgi).
Narva marss
Arvatakse, et muusikapala algupära on iiri rahvalaul. Rootsis ja Soomes on seda leinamarssi nimetatud ka "Karl XII Narva marsiks".
Polüstüreen
Liigitus
pisi|Vahtpolüstüreenist transpordipakend
Narva marss
Rootsikeelsed sõnad
Viken, tidens flyktiga minnen!
Polüstüreen
Kasutamine
Puhtast polüstüreenist (PS) valmistatakse näiteks pakkekilet, ühekordseid joogiklaase ja toiduainetopse.
Vahtpolüstüreeni kasutatakse laialdaselt kaupade pakendusmaterjalina, sest seda saab hõlpsalt vormida pakendatava toote kuju järgi.
Narva marss
Rootsikeelsed sõnad
Natten nedsteg på våra sinnen,
Polüstüreen
Kasutamine
Heade soojusisolatsiooniomaduste tõttu kasutatakse seda materjali elamute soojus- ja heliisolatsiooniks.
Narva marss
Rootsikeelsed sõnad
och för skuggorna är vår sång.
Polüstüreen
Kasutamine
Löögikindlast polüstüreenist valmistatakse näiteks dušikabiine, vitriiniklaase, külmkapiriiuleid, reklaamtahvlite kaitseklaase.
Narva marss
Rootsikeelsed sõnad
Hågkomst av de framfarna dagar,
Polüstüreen
Vahtpolüstüreeniga seotud ohud
Polüstüreenist hakkab juba +40 °C juures eralduma mürgiseid lendaineid. On tehtud katseid EPS-ühenditega, mille kuumutamisel 80 kraadini hakkavad lenduma formaldehüüdi, karbamiidi, fenooli jm osakesed, mis on mürgised ja akumuleeruvad organismis.
Materjali oluliseks puuduseks on ka põlevus. Selle vältimiseks lisatakse toorainele spetsiaalseid tulekindlaid lisandeid (põlemisaeglusteid). Nii saavutatakse küll vahtplasti tulekindlus madalamal temperatuuril, kuid ühtlasi suureneb risk, et põlemiskolle avastatakse liiga hilja.
Narva marss
Rootsikeelsed sõnad
som oss eldar och oss anklagar!
Gråa gäst, som ej tid försvagar,
följe ditt allvar vår dunkla gång!
Efter hundraåriga skiften
våga nalkas till hjältegriften!
Plåna med tårar ut minnesskriften:
hur den störste bland Karlar föll!
svärd för rättvisan! – okänd för friden,
tills den för evigt hjälten behöll.
Rain Epler
Rain Epler (sündinud 6. juunil 1977 Tallinnas) on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitik, XV Riigikogu liige. Ta oli Eesti keskkonnaminister (2020–2021).
Poliitiline tegevus
Aastatel 2000–2006 kuulus Rain Epler Isamaaliitu.
2017. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel kandideeris Epler Eesti Reformierakonna nimekirjas Võru vallas. Ta sai kaks häält ega osutunud valituks.
Aastatel 2019–2020 oli ta rahandusminister Martin Helme nõunik ja astus oktoobris 2020 EKRE liikmeks. 16. novembrist 2020 kuni 26. jaanuarini 2021 oli ta Eesti keskkonnaminister. Epler on kuulunud Riigimetsa Majandamise Keskuse, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse ja KredExi nõukokku.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel oli Rain Epler EKRE linnapeakandidaat Võrus. Ta kogus valimistel 221 häält ning valiti Võru Linnavolikogusse, kus tegutseb revisjonikomisjoni esimehena.
Rain Epler on EKRE energeetika ja keskkonnatoimkonna juht. 2023. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 11 (Võru-, Valga- ja Põlvamaa) kandideerib Epler EKRE nimekirjas.
Isiklikku
Rain Epler on abielus ja tal on kolm last.
Ta on töötanud pikemat aega kindlustuse vallas (AON ja RSA ning Swedbanki kindlustusselts), praegu on Epler Võru vallas Kärgula külas 2016. aastal asutatud ettevõttes Pühajõe Pruulikoda OÜ osanik. Talle kuulub ka Kolmejalgne mündiga konn OÜ, mis pakub arvutialaseid konsultatsioone.
Johann Benedict Listing
pisi|Johann Benedict Listing Johann Benedict Listing (25. juuli 1808 Frankfurt – 24. detsember 1882 Göttingen) oli saksa matemaatik ja füüsik.
Elulugu ja teadustegevus
1830. aastal astus Listing Göttingeni ülikooli, kus algul kuulas peaaegu kõiki loenguid, kuid seejärel valis matemaatika. Seda valikut mõjutas suuresti tema õpetaja Carl Gauss, kes märkas andekat õpilast. Gauss kutsus Listing oma sõprade ringi, kuhu kuulus ka Wilhelm Weber. Listing osales rohkematel kursustel, kui talle stipendiumiga määratud matemaatika ja arhitektuur. Ta õppis ka astronoomiat, anatoomiat, füsioloogiat, botaanikat, mineraloogiat, geoloogiat ja keemiat.
1834. aastal kaitses Listing doktorikraadi. 1837. aastal astus ta Hannoveri kõrgemasse kutsekooli õpetajaks.
1839. aastast töötas ta Göttingeni ülikoolis, kus algul asendas füüsika õppetoolis Weberit, kes oli vallandatud poliitilistes protestides osalemise tõttu.
ELISA (immunoensüümmeetod)
ELISA ehk immunoensüümmeetod (inglise keeles enzyme-linked immunosorbent assay) on biokeemias laialdaselt kasutatav laboratoorse diagnostika meetod, mis võimaldab selektiivselt tuvastada valke ning neid kvantitatiivselt iseloomustada määramispiiriga alla ühe nanogrammi. ELISA on mugav ja kiire meetod, mis kasutab sihtmärkide tuvastamiseks antikehi ja värvimuutust.
Johann Benedict Listing
Elulugu ja teadustegevus
1845. aastal avaldas Listing teose "Beitrag zur psycholoogschen Optik" ja joonistas sellele ise illustratsioonid. 1846. aastal Listing abiellus, paaril sündis kaks tütart.
ELISA (immunoensüümmeetod)
ELISA meetodit kasutatakse diagnostikavahendina meditsiinis, taimepatoloogias ning kvaliteedi kontrollimiseks paljudes muudeski tööstusharudes. ELISA meetodeid on kolme tüüpi: otsene (direct) ELISA, kihiline (sandwich) ELISA ja konkureeriv (competitive) ELISA.
Johann Benedict Listing
Elulugu ja teadustegevus
Geodeesias võttis Listing 1872. aastal Maa kuju idealiseeritud geomeetrilise pinna jaoks kasutusele termini "geoid". 1847. aastal kirjutas ta raamatu "Vorstudien zur Topologie", kus kasutab topoloogia terminit geometria situs termini analysis situs asemel.
ELISA (immunoensüümmeetod)
Põhimõte
ELISA toimib spektrofotomeetrilise meetodina tänu ensüümidele, mis katalüüsivad substraadist värvilise saaduse teket. Ensüüm on kovalentselt seotud antikehaga, mis tuvastab spetsiifiliselt huvipakkuva antigeeni. Antigeeni olemasolu korral seostub sellega antikeha-ensüüm kompleks. Signaal tekib, kui uuritav lahus sisaldab antigeeni. Tavaliselt on signaaliks värvimuutus. Juhul, kui lahus ei sisalda antigeeni, ensüümi-antikeha kompleks pinnale ei seondu ning substraadi lisamisega signaali ei kaasne.
Johann Benedict Listing
Elulugu ja teadustegevus
1858. aastal avastas Listing iseseisvalt Möbiuse lehe ehk pooleldi keeratud lehe omadused samal ajal August Ferdinand Möbiusega, kuid ta uuris lisaks ka kõrgemat järku keerdudega lehtede (paradroomsete rõngaste) omadusi.
ELISA (immunoensüümmeetod)
Põhimõte
ELISA katse läbi viimiseks peab vähemalt üks antikeha olema spetsiifiline konkreetse antigeeni suhtes. Teadmata hulgal antigeeni sisaldav proov immuniseeritakse tahkele pinnale kas mittespetsiifiliselt (adsorptsioon) või spetsiifiliselt (kihiline ELISA). Pärast antigeeni immuniseerimist lisatakse tuvastusantikeha, mis moodustab antigeeniga kompleksi. Tuvastusantikeha võib kovalentselt seonduda ensüümiga. Teise võimalusena võib tuvastusantikeha tuvastada sekundaarse antikehaga, mis on seotud ensüümiga biokonjugatsiooni abil. Iga etapi vahel pestakse üldjuhul plaat pesulahusega, et eemaldada valgud või antikehad, mis pole spetsiifiliselt seondunud. Pärast viimast pesu lisatakse substraat nähtava signaali saamiseks, mis näitab antigeeni kogust proovis.
ELISA on heterogeenne meetod, mis immobiliseerib analüüdi lahusest tahkele faasile ehk pinnale. Proovilahus lisatakse eriliste sidumisomadustega statsionaarsele faasile. Üksteise järel lisatakse mitmed reagendilahused, inkubeeritakse ja pestakse. Sellele järgneb lõpplahuse värvimuutus, millest mõõdetakse analüüdi hulka. Kvalitatiivne lugemine põhineb tavaliselt valguse intensiivsuse mõõtmisel spektrofotomeetriga. Tuvastamise intensiivsus sõltub signaali võimendusest analüütilise reaktsiooni vältel. Kuna ensüümireaktsioonid on väga hästi tuntud võimendusprotsessidena, tekitatakse signaal ensüümidega, mis on seotud tuvastusantikehade külge kindlates kogustes, et võimaldada täpne kvantitatiivne määramine.
Otsene ELISA
pisi|Otsene ELISA pisi|96 kaevukesega immunoensüümmeetodi plaat
Etapid
Ensüüm käitub võimendava reagendina isegi siis, kui ainult mõned ensüüm-seotud antikehad jäävad seotuks, tootes ensümaatilise katalüüsiga suures koguses saadust. Sisuliselt ensüümi toodetavat saadust pole ja seetõttu on signaali võimendus piiratud. Mida rohkem antikeha on seostunud, seda kiiremini värv muutub. Põhiliseks otsese ELISA puuduseks on, et antigeeni immobiliseerimine pole spetsiifiline. Kui seerumit kasutatakse uuritava antigeeni allikana, võivad kõik proteiinid proovis jääda mikrotiitri plaadi kaevukese külge. Väikse kontsentratsiooniga analüüdid, seostudes kaevukese pinnaga, peavad konkureerima teiste seerumis olevate valkudega. Kihilises või kaudses ELISA-s kasutatav primaarne antikeha on spetsiifiline uuritava antigeeni suhtes, et seda välja tõmmata seerumi molekulaarsest segust.
Kihiline ELISA
[[Pilt:ELISA-sandwich.svg|pisi|300px|Kihiline ELISA. 1. Plaat on kaetud primaarse antikehaga.
2. Lisatakse proov. Kõik olemasolevad antigeenid seostuvad primaarse antikehaga.
4. Lisatakse ensüüm-seotud sekundaarne antikeha, mis seostub teise primaarse antikehaga.
5. Lisatakse substraat, mis muudetakse ensüümi abil tuvastatavaks]]
Etapid
Mõned konkureeriva ELISA komplektid sisaldavad ensüüm-seotud antigeeni ensüüm-seotud antikeha asemel. Märgistatud antigeen konkureerib primaarse antikeha sidumissaitide pärast proovi märgistama antigeeniga. Mida vähem on antigeeni proovis, seda rohkem märgistatud antigeeni säilitatakse kaevukeses ja seda tugevam on signaal. Tavaliselt pole antigeen esimesena kaevukeses.
HIV antikehade tuvastamiseks on mikrotiiterplaadi kaevukesed kaetud HIV antigeeniga. Kasutatakse kahte spetsiifilist antikeha, üks on konjugeeritud ensüümiga ja teine on seerumis (kui seerum on positiivne antikeha jaoks). Kaks antikeha hakkavad konkureerima sama antigeeni pärast, põhjustades tugevama nähtava signaali. Analüüsitav seerum lisatakse kaevukestesse, inkubeeritakse 37 kraadi juures ja pestakse. Kui antikehad on olemas, toimub antigeeni-antikeha reaktsioon. Antigeeni pole alles jäänud ensüüm-märgistatud spetsiifilise HIV antikeha jaoks. Need antikehad jäävad vabaks pärast lisamist ja pestakse ära. Lisatakse substraat, kuid puudub ensüüm, mis selle alusel tegutseks. Seega positiivne tulemus korral värv ei muutu.
Rakendused
pisi|Inimese anti-IgG, topelt antikeha kihiline ELISA
Doktor Dennis E. Bidwell ja Alister Voller lõid ELISA meetodi, et diagnoosida teatud haigusi (malaariat, Chagasi haigust, Johne haigust). ELISA meetodit kasutatakse ka in vitro diagnostikas meditsiinilaborites ning tuberkuloosi mükobakterite antikehade, rotaviiruse, B-hepatiidi markerite ja HIV-infektsiooni tuvastamiseks.
ELISA oli esimene laialt kasutatav analüüs tänu suurele tundlikkusele HIV-infektsiooni avastamisel. ELISA meetodi puhul lahjendatakse seerumilahus 400 korda ja kantakse HIV antigeenidega kaetud plaadile. Juhul kui HIV antikehad on seerumis olemas, võivad nad seonduda nende HIV antigeenidega. Plaat pestakse, et eemaldada kõik seerumi komponendid. Spetsiaalselt ette valmistatud sekundaarne antikeha (antikeha, mis seondub teiste antikehadega), kantakse plaadile ja korratakse pesu. See sekundaarne antikeha on keemiliselt seotud ensüümi külge. Niisiis sisaldab plaat ensüümi vastavas koguses sekundaarse antikehaga, mis on seotud plaadi külge. Lisatakse ensüümi substraat ja ensüümi katalüüs viib värvi muutuseni. ELISA tulemused esitatakse numbriliselt. Kõige vastuolulisem testi juures on määramispiiri kindlakstegemine, mida määratakse võrreldes seda referentsväärtusega. Narkootikumide määramise puhul on avastamispiiriks seatud 50 ng/ml.
ELISA-t saab kasutada nii antigeeni kui ka antikeha olemasolu hindamiseks proovis. Seega on ELISA-t hea kasutada seerumis antikeha kontsentratsioonide (Lääne-Niiluse viirus) määramiseks. Samuti on ELISA kasutust leidnud toidutööstuses võimalike allergeenide (piim, maapähklid, Kreeka pähklid, mandlid ja munad) tuvastamiseks. Toksikoloogias kasutatakse ELISA-t teatud narkootikumide kiirprooviks.
Jan Gehl
pisi|Jan Gehl (2011) pisi|Jan Gehl (2016) pisi|Jan Gehl (2006)
Ta on endine Kuningliku Taani Kunstiakadeemia linnaplaneerimise professor. Õppejõu ja linnaplaneerimise alaste raamatute autorina on Gehl aastakümneid olnud jalakäija- ja jalgratturisõbraliku linnaplaneerimise eestkõneleja. Tema linnaarendusprojektid hõlmavad selliseid linnu nagu Kopenhaagen, Stockholm, Rotterdam, London, Amman, Masqaţ, Melbourne, Sydney, San Francisco, Seattle ja New York.
Ta on 2000. aastal Kopenhaagenis loodud linnaelu kvaliteedi konsultantsioonifirma Gehl Architects asutajaid.
2017. aasta oktoobris osales Jan Gehl Tallinnas Kanuti Gildi SAAL-is oma elutööd kajastava näituse avamisel.
Haridustee ja töökäik
Gehl lõpetas 1960. aastal Kopenhaagenis Kuningliku Taani Kunstiakadeemia magistrikraadiga arhitektuuris. Aastatel 1960–1966 töötas ta arhitektina. 1966. aastast töötab ta Kuningliku Taani Kunstiakadeemias. Külalisprofessorina on ta töötanud Kanadas, USA-s, Uus-Meremaal, Mehhikos, Austraalias, Belgias, Saksamaal, Poolas ja Norras.
Tunnustus
Ta on valitud ka Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi auliikmeks
Folgaria
thumb|Folgaria valla paiknemine Trento provintsis thumb|Vaade linnale õhust
Folgaria (tsimbri: Folgrait; saksa: Vielgereuth) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Trentost kagus. 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3193 inimest. Valla pindala on 71 km².
Geograafia
Folgaria külgneb järgmiste valdadega: Caldonazzo, Altopiano della Vigolana Besenello, Calliano, Lavarone, Lastebasse, Rovereto, Terragnolo ja Laghi.
See on tuntud suusakeskus, kuid seda külastatakse ka suvel.
Everyday Chemistry
"Everyday Chemistry" on remiksalbum tundmatult autorilt, mis on internetis saadaval alates 9. septembrist 2009.
Laulud on kokku pandud ansambli The Beatles liikmete soolokarjääri lauludest, presenteerides albumit kui sellist, mille oleks The Beatles salvestanud, kui nad poleks lahku läinud.
Taust
Albumi veebilehel on lauludega kaasas ka jutt albumi päritolust. Inimene, kes nimetab ennast James Richardsiks, jutustab veebilehel sellest, kuidas ta kohtus kellegi Jonasega, kes on pärit paralleeluniversumist, kus biitlid ei läinud lahku, ketšup on lilla ja helikassetid on populaarsemad kui CD-plaadid. Kuna mõlemale meeldisid biitlid siis Jonas näitas talle albumit mida Richardsi universumis ei olnud. Enne kui Richards oma universumisse naasis, varastas ta Jonaselt helikassetti.
Taza
Taza (berberi keeles ⵜⴰⵣⴰ, araabia keeles تازة) on linn Maroko põhjaosas. See asub Rifi ja Kesk-Atlase mägede vahel, 120 km Fèsist idas ja 150 km Al Hoceimast läänes. Aastal 2019 elas linnas 148 406 inimest, Taza linn on Taza provintsi keskus.
Peruu pärimused
"Peruu pärimused" (hispaania keeles Tradiciones peruanas) on Ricardo Palma aastail 1872–1910 ilmunud ajalooliste jutustuste kogumik.
Eesti keeles on raamat ilmunud Sirje Krikk de Mateo ja Ruth Liase tõlkes 1992. aastal.
Tiia Upine
Tiia Upine (sündinud 5. juunil 1937) on eesti ajakirjanik.
1960. aastatel töötas ta Mikitamäe koolis eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
Tiia Upine töötas pikka aega Eesti Raadios, oli kirjade osakonna juhataja ning saatesarja "Teist ja teile" toimetaja.
1990. aastatel oli ta Eesti Heategevusfondi direktor.
Väike-Maarja kogudus
EELK Väike-Maarja kogudus on luterlik kogudus Väike-Maarjas, mis kasutab Väike-Maarja kirikut.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Tauno Toompuu, diakon Juhan Rumm, organist Ago Tint, juhatuse esimees Urmas Tamm.
Jumalateenistused on pühapäeviti algusega kell 13.00 Väike-Maarja kirikus.
Õpetajad
Vt. Väike-Maarja koguduse vaimulikud
Alamvõrgumask
Alamvõrgumask (subnet mask) on mask IP-aadressist alamvõrgu osa eristamiseks. See osa leitakse, tehes AND-tehte IP-aadressi ja alamvõrgumaski vahel. Tulemus on alamvõrguaadress ja jääk on võrgu-ID.
Eesti Kujunduskunstnike Ühendus
Eesti Kujunduskunstnike Ühendus on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Alamvõrgumask
Näide IPv4-võrgundusest. AND-tehet saab vaadelda järgnevas binaar tabelis.
Eesti Kujunduskunstnike Ühendus
Liidu esimees on Mart Peri.
Alamvõrgumask
Alamvõrgumaski nimetatakse maskiks kuna seda saab kasutada alamvõrgu tuvastamiseks, mille osaks on antud IP aadress, kui teha bitikaupa AND-operatsioone maski ja IP aadressiga (AND-operatsioonile omaselt on tulemus 1, juhul kui mõlemad kahendarvud on võrdsed 1-ga, vastasel korral on tulemus 0). Tulemuseks ongi alamvõrgu aadress.
Ungari Jolánta
pisi|Ungari Jolánta haud Ungari Jolánta (u. 1216–1251) oli Aragóni kuninganna (1235–1251), kuningas Jaime I Vallutaja teine naine.
Ungaris pärines ta Árpádi dünastiast, Hispaanias kuulus Aragóni dünastiasse. Eri keeltes nimetatakse teda väga erinevalt: ungari keeles Jolánta, katalaani keeles Iolanda või Violant d'Hongria, hispaania keeles Yolanda või Violante de Hungría, inglise keeles Violant of Hungary.
Miloš Zeman
Miloš Zeman (sündinud 28. septembril 1944 Kolínis) on Tšehhi poliitik, kes oli 8. märtsist 2013 8. märtsini 2023 Tšehhi president.
Ta oli esimene otse valitud president riigi ajaloos.
Ungari Jolánta
Perekond
Ta oli Teise Bulgaaria tsaaririigi keisrinna Anna Mária, Ungari kuninga Béla IV, Püha Elisabethi ja Galiitsia-Lodomeeria kuninga Kálmáni poolõde.
Miloš Zeman
1968. aasta Praha kevade ajal astus ta Tšehhoslovakkia KP ridadesse. 1969. aastal lõpetas ta Praha majandusülikooli. 1970. aastal heideti ta kommunistliku partei ridadest välja. Aastatel 1993–2001 oli ta Tšehhi SDP juht.
Ungari Jolánta
Perekond
Jolánta ema suri 1233, kui Jolánta oli 17-aastane. Ta isa András II abiellus Beatrice d'Estega, kellega sai poja Istvàni.
Miloš Zeman
Aastail 1998–2002 oli ta Tšehhi peaminister.
Ungari Jolánta
Abielu
1235. aastal abiellus Jolánta Aragóni kuninga Jaime I Vallutajaga. Jaimel oli juba poeg Alfonso eelmisest abielust Kastiilia Eleanoriga. Jaime lahutas Eleanorist ja otsustas uuesti abielluda, valides Jolánta.
Miloš Zeman
Jaanuaris 2013 peetud presidendivalimistel sai ta esimeses voorus 24,21% häältest. Teises voorus (ta kandideeris koos Karel Schwarzenbergiga) sai ta 54,8% häältest ja valiti presidendiks.
Ungari Jolánta
Abielu
Jaimel ja Jolántal oli kümme last:
Jolánta oli Prantsuse kuninga Philippe IV ja Valois krahvi Charlesi vanaema; Charles oli omakorda Prantsusmaa kuninga Philippe VI isa.
Jolánta suri 1253. aastal. Ta on maetud koos oma tütre Sanchaga Santa Maria de Vallbona kloostrisse Vallbona de les Mongesis Kataloonias.
Tema abikaasa Jaime abiellus veel ühe korra Teresa Gil de Vidaurega, kes oli varem üks Jaime armukestest.
Villevere külanõukogu
Villevere külanõukogu oli külanõukogu, mis moodustati Kabala valla koosseisus 1945. aastal. See koosnes Villevere, Muriku, Vaki-Tõrvaaugu ja Rassi külast.
Villevere külanõukogu kuulus Türi rajooni koosseisu.
Shoshone'i maakond
Shoshone'i maakond (Shoshone County) on maakond Ameerika Ühendriikides Idaho osariigis.
Maakonna halduskeskus on Wallace.
Ajalugu
Maakond moodustati 1864. aastal.
Vidriži
pisi|left|Vidriži mõisa hooned Vidriži on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel, valla keskusest Gravasest 2, piirkonna keskusest Limbažist 20 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusel. Külas on spordi- ja kultuurikeskus, postkontor, põhikool, võõrastemaja ja raamatukogu. Vidrižis on Vidriži, Šveicese ja Alejase bussipeatus.
Vidrižit mainiti kirjalikes allikates esimest korda aastal 1277 (Vidersele), mil Riia peapiiskop Johannes I von Lune läänistas selle koos Mukurmuiža (Morikas) ja Kaugažiga oma sugulasele Joann de Lunele. Nüüdisaegne asula on endisaegse Vidriži mõisa (Widdrisch) keskus, ka koolimaja asub endises mõisa häärberis.
Shoshone'i maakond
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 765.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Vidriži
Küla lähistel asub Kaniņi linnamägi. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Vidriži mõisa kabel ja selle väravad ning kaks vapireljeefi kabelis. Vidriži mõisa häärberi fassaadi vapireljeef on regionaalse kaitse all.
Looduskaitse all on Vidriži pargis kasvav mänd ümbermõõduga 2,5 meetrit ja sealsamas kasvav kuusk ümbermõõduga 3,44 meetrit, Vidriži Topeltjalakas, Vidriži viirpuu, pärnad ümbermõõduga 3,74, 3,55 ja 4,23 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,74 meetrit, lehis ümbermõõduga 4,02 meetrit ning tammed ümbermõõtudega 4 meetrit ja 4,44 meetrit.
2015. aastal oli külas 313 elanikku, 2022. aastal 272.
Eduard Wiiralti nimeline stipendium
Eduard Wiiralti nimeline stipendium on 2004. aastal asutatud stipendium, millega Kultuuriministeerium toetab kunstiüliõpilaste õppe- ja loomingulist tööd ning enesetäiendamist.
Stipendiumi asutasid Kultuurkapital, kultuuriministeerium ja Eesti Kunstiakadeemia ning seda anti esialgu välja Eesti Kunstiakadeemia aastapäeval, hiljem kalendriaasta jooksul. Stipendiumi suurus on 3000 eurot. Stipendiumide arv sõltub Eduard Wiiralti autoritasude laekumisest. Kuna Wiiraltil puudusid pärijad, siis laekuvad tema autoritasud Eesti riigile.
Stipendiumi saajad selgitab taotlejate seast välja ekspertidest komisjon, kuhu kuuluvad Eesti Kunstiakadeemia, Tartu Kõrgema Kunstikooli, Tartu Ülikooli, Eesti Kunstnike Liidu, Kultuuriministeeriumi, Eesti Kunstimuuseumi ning Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuse esindajad. Eesti Kunstimuuseum lisab stipendiumile muuseumi kuldkaardi. Kaart on nimeline ning annab selle omanikule eluaegse tasuta külastusõiguse kõigis Eesti Kunstimuuseumi muuseumides.
Aktau
Aktau on linn Kasahstanis, Manggõstau oblasti keskus. Asub Kaspia mere ääres.
1964–1992 oli linna nimi Ševtšenko Tarass Ševtšenko auks, kes oli seal asumisel olnud.
pisi|tühi|Aktau
Välislingid
Актау (Баймак районы)
Online Mendelian Inheritance in Man
Online Mendelian Inheritance in Man (OMIM) on projekti "Mendelian Inheritance in Man" ("Inimese mendellik pärilikkus") internetipõhine versioon.
Chimbu provints
Chimbu provints (ka Simbu) on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provintsis asub Paapua Uus-Guinea kõrgeim mägi Mount Wilhelm.
Provints jaguneb halduslikult 6 ringkonnaks.
🇵🇬
Ya'an
thumb|240px|Öine linn Ya'an (ka Yaan) on linn Hiinas Sichuan provintsi lääneosas umbes 120 km kaugusel provintsikeskusest Chengdust, Mini jõe lisajõe Qingyi   ääres, Erlang Shani mäe juures,  Ya'an Shi keskus. Geograafilised koordinaadid on 29°59' N, 103°05' E.
Linn on
Rahvastik
Linna elanike arv oli 1994. aastal hinnanguliselt 110 000.
Haldus
Linn asub Yuchengi linnarajoonis.
Aastatel 1950–1955 oli linn Xikangi provintsi keskus. Koos Ya'ani ringkonnaga (雅安专区, alates 1970. aastast 雅安地区), mille keskus ta oli, viidi ta pärast Xikangi provintsi kaotamist uuesti üle Sichuani provintsi ning Ya'ani ümber moodustati maakonna õigustega linn Ya'an Shi (雅安市), mis 1959 muudeti Ya'ani maakonnaks  (雅安县). Viimane kaotati 1983 ning taastati maakonna õigustega linn.
14. juunil 2000 moodustati praegune ringkonna õigustega linn Ya'an Shi, mille keskus Ya'an on. Endine maakonna õigustega linn Ya'an Shi kujundati ümber Yuchengi linnarajooniks.
Liiklus
Linn oli kõrgmägede ja kärestikuliste jõgede tõttu üsna ligipääsmatu, kuni 1999 avati linna Chengduga ühendav maantee. Enne Ya'ani jõudmist läbib tee tunneli läbi mäe. Ya'ani kaudu kulgeb maantee Tiibeti kiltmaale.
Majandus
Ya'anis on Hiina keskne tehas, kus uuritakse ja valmistatakse lennukikütuse mõõte- ja süütesüsteeme.
Valmistatakse asbesti ja põllumajandusseadmeid, remonditakse autosid.
Haridus
Linnas asub Sichuani Põllumajandusülikool.
Vaatamisväärsused
Ya'anis väidetakse olevat kolm imet:
Aiaääre tänav
Aiaääre tänav on umbtänav Tartus Ihastes.
Tänav algab Rannakajaka tänavalt, kulgeb alguses kagusse, pöörab siis edelasse ja lõppeb tupikuga.
Tänava pikkus on ligikaudu 230 meetrit.
Paul-Olev Mõtsküla
Paul-Olev Mõtsküla (ka Paul Mõtsküla; 5. detsember 1934 Tartu – 29. jaanuar 2023 Helme) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija.
Ta oli VII Riigikogu liige.
Paul-Olev Mõtsküla tõlkis peamiselt vene ja saksa keelest.