cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valitsusside asutus
2001. aastal kutsus Riigi Infokommunikatsiooni Sihtasutuse nõukogu usalduse kaotuse tõttu sihtasutuse juhatusest tagasi endise Valitsusside asutuse peadirektori Jaak Lippmaa. Põhjuseks oli kaitsepolitsei kiri, mis saabus endiste valitsusside juhtide tegevuse uurimise tulemusena. Riigikontroll avastas kevadel, et aastatel 1997-1999 tellis valitsusside oma juhtkonnaga seotud äriühingutelt mitmesuguseid töid ja teenuseid vähemalt 15 miljoni krooni eest 2001. aastal lõpetas Kaitsepolitsei endise valitsusside asutuse juhtide tegevuse uurimiseks algatatud kriminaalasja, mille algatamist valitsusside ja erafirmade lepingute selgitamiseks. Eeluurimisel ei leidnud kinnitust valitsusside peadirektori Jaak Lippmaa ning teiste valitsusside ametnike poolt kuritegude toimepanemine.
Bussunarits-Sarrasquette
Bussunarits-Sarrasquette [büssü'narits sarras'ket] on vald Prantsusmaal Pyrénées-Atlantiquesi departemangus.
Linna territoorium asub 195–782 meetri kõrgusel üle merepinna.
Sovetsk (Tula oblast)
Sovetsk on linn Venemaal Tula oblastis Štšokino rajoonis. Asub Upa jõe ääres, Tulast 43 km lõuna pool.
Pelješac
pisi| pisi|Vaade poolsaarele [[Korčula katedraali tornist]] Pelješac on poolsaar Horvaatia lõunaosas. Poolsaarest põhjas on Neretva laht, idas Mali Stoni laht, lõunapool Mljeti kanal ja läänepoolsel küljel Pelješaci kanal.
Sovetsk (Tula oblast)
Linn tekkis 1940. aastate lõpus rajatud Štšokino soojuselektrijaama juurde loodud veehoidla kaldale. 1. juulil 1950 hakkas elektrijaam tööle. 1954. aastal sai Sovetsk linnaks.
Bussunarits-Sarrasquette
pisi|tühi|Bussunarits-Sarrasquette'i plaan ja teda ümbritsevad vallad
Pelješac
Pelješac on Istria järel Aadria mere suuruselt teine poolsaar.
Ajalooliselt kutsuti poolsaart Stoni punktiks (ladina keeles Puncta Stagni), praegune nimi on pandud Orebići linna lähedal asuva Pelješaci mäe järgi.
Sovetsk (Tula oblast)
1959. aastal oli linnas 10 099 elanikku. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 7337.
Pelješac
Poolsaare pikkus on 65 km ja pindala 348 km².
Pelješaci poolsaare suuremad asulad on Ston ja Orebić.
Tartu kliima
pisi Tartu kuulub kliima poolest Sise-Eesti mandrilise kliima piirkonda. Tartu aastatemperatuur on viimasel kümnendil (2000–2010) olnud 6,5 °C ja varem (1961–1990) 4,9 °C. Aasta keskmine sademehulk on 637 mm.
Mihai Eminescu
pisi Mihai Eminescu [mih'ai emin'esku] (sünninimi Mihail Eminovici; 15. jaanuar 1850 Botoșani – 15. juuni 1889 Bukarest) oli rumeenia kirjanik ja ajakirjanik, kuulsamaid rumeenia luuletajaid.
Notropis telescopus
Notropis telescopus on karpkalalaste sugukonda kuuluv kalaliik. Neid väikseid (täiskasvanuna pikkus 5–11,5 cm) kalu loetakse inimestele ohutuks.
Levila
Nad elavad peamiselt magedas vees Põhja-Ameerikas: Virginia, Põhja-Carolina, Kentucky, Tennessee, Georgia ja Alabama, aga ka Missouri ja Arkansase veekogudes (Ameerika Ühendriigid).
Laiuse kalmistu
pisi|Laiuse kalmistu Laiuse kalmistu on kalmistu Laiuse kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vilina külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas.
Kalmistu pärineb tõenäoliselt 18. sajandi kolmandast veerandist.
Teise maailmasõja hukkunute ühishauda on maetud 13 langenut, kellest kahe nime pole teada. Kalmistu on ajaloomälestis.
Kubernetes
Kubernetes (tavaliselt stiliseeritud kujul K8s) on avaliku lähtekoodiga konteinerite haldussüsteem, millega automatiseeritakse kasutuselevõttu, skaleeruvust ja konteineripõhiste rakenduste haldust.
Selle lõi Google, kuid nüüd haldab seda Cloud Native Computing Foundation.
Kubernetese eesmärk on pakkuda platvormi, millega automatiseerida kasutuselevõttu, skaleeruvust ja toiminguid konteineritega üle klastrite. See toetab mitmeid konteinerite abiriistu, nende hulgas ka Dockerit.
Ajalugu
pisi|Google'i Container Engin'ie loeng Google Cloudi kohtumisel Kubernetes (κυβερνήτης, kreeka keeles "kuberner", "tüürimees" või "kapten") asutati Joe Beda, Brendan Burns ja Craig McLuckie  poolt, kellele lisandusid kiiresti Google'i insenerid, sealhulgas Brian Grant ja Tim Hockin. Google teatas Kubernetese väljatulekust 2014. aasta keskel. Selle väljatöötamist ja disaini on tugevalt mõjutatud Google'i Borgi süsteem, ja paljud selle projekti kallal töötajad töötasid enne projektis Borg.
Disain
Kubernetes defineeris ehitusplokid ("primitiivid"), mis üheskoos tagavad mehhanismi, mis võtab kasutusele, tagab rakenduse jätkusuutlikuse ja skaleeruvuse. Kubernetese komponendid on lõdvalt seotud ja see on kergelt skaleeritav erinevate töökoormustega.
Podid
Põhiline üksus Kuberneteses on pod. See lisab kõrgema taseme abstraktsiooni, rõhmitades konteineritel põhinevate rakenduste komponente. Pod koosneb ühest või mitmest konteinerist, mis toimivad peremees-masinas koos ja jagavad ressursse. Igal podil on unikaalne IP-aadress klastris, mis võimaldab rakendusel kasutada konflikti vabalt porte. Pode saab juhtida käsitsi läbi Kubernetese API või lasta Kubernetese juhtsüsteemil pode hallata.
Labelid ja selectorid
Labelid ja selectorid on peamine rühmitamismehhanism Kuberneteses. See määrab milliseid toiminguid tuleks millistel komponentidel jooksutada.
Näiteks leidub süsteem, kus rakenduse podidel on labelid nimega   (väärtustega , ) ja nimega   (väärtustega  ,  ). Sellise süsteemi toimingud, mida tehakse  ja   instantsidel saavad kasutada label selectoreid nagu: ""
Kontrollerid
Kontroller üritab tagada, et klastrid töötavad nii nagu nad peavad. Seda saavutatakse hallates podide gruppe. Üks selline kontroller on näiteks replikatsiooni kontroller, mis tagab vajalikkude podide replikeerimise. See haldab omakorda veel asendavate podide loomist, kui olemasolev maha kukub. Milliseid pode kontroller haldab on määratud podide label selectoritest, mis on osa kontrolleri definitsioonist.
Teenused
Kubernetese teenus on podide kogum, mis töötavad koos. Podide kogumi, mis moodustavad rakenduse määravad ära label selectorid. Kubernetes pakub ka võrgukoormuse jaotajat, mis toimib round-robin algortimil ja jagab ühtlaselt koormuse sobivate labelitega podide vahel. Vaikimisi on teenused avalikud ainult klastrite siseselt (näiteks kui front-end tahab back-endiga suhelda), kuid on ka võimalus teha teenus kättesaadavaks ka väljastpoolt, et teha avalikuks näiteks rakenduse front-end.
Arhitektuur
pisi|600x600px|Kubernetese arhitektuuri skeem
Kubernetese juhtpaneel (master)
Kubernetese Master on peamine klastrit kontrolliv üksus, mis haldab klastrite töökoormust ja juhib suhtlust üle kogu süsteemi. Kubernetese juhtpaneel sisaldab erinevaid komponente, millel on igal ühel oma protsess ja need võivad joosta nii ühel master instantsil, kui ka mitmel, mis pakub tuge ka kõrge kättesaadavusega klastritele. Kubernetese juhtlpaneeli erinevad komponendid on järgmised:
etcd
etcd on püsiv, kergekaaluline, hajus, võti-väärtus andmehoidla välja töötatud CoreOS poolt, mis usaldusväärselt salvestab klastri seadistusandmed, mis esindavad klastri üldist seisundit igal antud ajahetkel.
API server
API server on oluline komponent, mis pakub liidese Kubernetese API-le kasutades JSON formaati üle HTTP. API server töötleb ja valideerib REST päringuid ja uuendab API objektide seisundit etcd-s.
Planeerija
Planeerija on väljalülitatav komponent, mis valib ressursside põhjal millistel instantsidel pod peaks jooksma. Planeerija jälgib ressursside kasutust instantsidel, et tagada töökoormuse ühtlast jaotust. Sellel eesmärgil on planeerijal vaja teada ressursivajadusi ja ressursside kättesaadavust. Lühidalt on planeerija roll määrata ressursse vastavalt vajadusele.
Kontrollerite haldaja
Kontrollerite haldaja on protsess mis jooksutab Kubernetese tuumkontrolloreid, näiteks DaemonSet kontroller ja Replikatsiooni kontroller.
Kaur Kuslap
Kaur Kuslap (sündinud 26. jaanuaril 1990 Viljandis) on Eesti sõudja. Lõpetas 2009 Viljandi C. R. Jakobsoni nim gümnaasiumi, õpib TTÜ Tartu kolledžis maastikuarhitektuuri erialal.
Sõudmine
193 cm, 94 kg. Sõudmisega hakkas tegelema 2002 Viljandis Ruth Vaari käe all, aastast 2009 treeninud Matti Killingu juhendamisel. Oli 2012 Londoni OM-il varuvõistleja.
MM-i tulemused:
EM:
Kuulus 2009 kaheksapaadil Eesti tipptulemuse 5.33,65 püstitanud meeskonda.
Isiklikku
Vennad Alo Kuslap ja Kaarel Kuslap mõlemad Eesti sõudjad, olnud ka mitmekordsed Eesti meistrid.
Torma kalmistu
pisi|Torma kalmistu väravaehitis pisi|Torma kalmistu kabel pisi|Torma kalmistu Torma kalmistu asub Vanamõisa külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Peaväraval on säilinud algsed sulused. Säilinud on ka 1889. aastal uusgooti stiilis ehitatud kabel. 1925. aastal valati kabeli tornikell, kirjaga "Elavaid kutsun, surnuid leinan".
Käsmu kalmistu
pisi|Käsmu kirik ja kalmistu pisi|Käsmu kalmistu sügisel pisi|Hauamonument "Põlvitav naine" Käsmu kalmistu on kalmistu Lääne-Virumaal Käsmu külas. Ajalooliselt jäi kalmistu Virumaale Haljala kihelkonda.
Kalmistu asub kabelimäe taga, kus oli vanasti külarahva kogunemispaik. Kalmistul asub aastatel 1863–1864 rajatud Käsmu kirik.
Kabelimäe raudkivist kabel ehitati 1846. aastal kindral Johann Eduard von Dellingshauseni mälestamiseks.
Karjassaare jõgi
Karjassaare jõgi (ka Karjassaare kraav) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 2,7 km. Jõe valgla suurus on 4 km².
Käsmu kalmistu
Kalmistu on arvele võetud ajaloo- ja ehitismälestisena.
Melenki
Melenki (vene Меленки) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Melenki rajooni halduskeskus. Asub Oka lisajõe Unža ääres, 150 km Vladimirist kagus.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger
pisi|Sabine Leutheusser-Schnarrenberger Sabine Leutheusser-Schnarrenberger (sünninimi Sabine Leutheusser; sündinud 26. juulil 1951 Mindenis) on Saksamaa poliitik, ta kuulub Vaba Demokraatliku Partei ridadesse. Ta oli aastatel 1992–1996 ja 2009–2013 Saksamaa justiitsminister.
Melenki
Linna kohal asus 18. sajandi alguses Rogožino küla. 1709 ehitati külla kirik ja see sai uue nime Melenka oja järgi. 1778. aastal sai asula linnaõigused.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger
Ta sündis aastal 1951 Mindenis Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Mindenis lõpetas ta ka gümnaasiumi. Seejärel õppis ta õigusteadust Göttingeni ja Bielefeldi ülikoolides.
Melenki
1896. aasta alguses oli linnas 6843 elanikku. 2020. aasta alguses oli Melenki elanike arv 13 474.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger
Aastatel 1979–1990 töötas ta Saksamaa Patendiameti Müncheni osakonnas.
Aastal 1978 astus ta Vaba Demokraatliku Partei ridadesse, aastast 1991 on ta Vaba Demokraatliku Partei föderaalnõukogu liige. 12. detsembril 1990 valiti ta Bundestagi liikmeks. 18. maist 1992 kuni 17. jaanuarini 1996 oli ta esimest korda Saksamaa justiitsminister. 28. oktoobrist 2009 kuni 17. detsembrini 2013 oli ta teist korda Saksamaa justiitsminister.
Ameerika Füüsikaselts
Ameerika Füüsikaselts (inglise keeles American Physical Society, lühend APS ) on mittetulunduslik füüsikute ühendus Ameerika Ühendriikides.
Ameerika Füüsikaselts asutati 20. mail 1899. Tänapäeval on ta suurimaid füüsikute ühendusi maailmas; liikmete arvult on ta Saksa Füüsikaseltsi järel teisel kohal. Seltsi kaks peakorterit asuvad New Yorgis ja Washingtonis.
APS on katusorganisatsiooni American Institute of Physics liige.
Ameerika Füüsikaselts annab välja üle kümne teadusajakirja, sealhulgas selliseid teadusringkondades mõjukaid ajakirju nagu Physical Review and Physical Review Letters.
APSi struktuur ja liikmeskond
Liikmeid on üle 50 000 inimese, kes on kuuluvuselt jagunenud 44 üksuse vahel. Liikmed võivad olla erineva liikmestaatusega: tavaliige, noorliige, üliõpilasliige, seeniorliige, eluaegne liige ja töötu liige. Staatusest oleneb seltsile tasutav liikmemaksu summa.
APSi autasud ja auhinnad
APS annab välja enam kui 40 auhinda, medalit ja nimelist loengupidamist, sealhulgas:
Ameerika Füüsikaseltsi Fellow
Aktiivne Ameerika Füüsikaseltsi liige (member), kellel on väljapaistvaid saavutusi füüsikas, võidakse valida Ameerika Füüsikaseltsi Fellow'ks (APS Fellow). Eestlastest on selle au pälvinud 1991. aastal Rootsi füüsik Indrek Martinson, 1996. aastal USA füüsik, Eesti TA välisliige Jaan Laane ning 2006. aastal Rutgersi Ülikooli ja Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi füüsik Girsh Blumberg.
APS Fellow'sid on seltsis tuhandeid, nii näiteks ainuüksi keemilise füüsika divisjonis on neid umbes 370 inimest. Igal aastal valib selts paarsada uut APS Fellow ' d (näiteks 2012. aastal 248 inimest).
Praha Püha Agnese klooster
Püha Agnese klooster (tšehhi keeles Anežský klášter) on endine klooster, mis asub Praha vanalinnas Vltava paremal kaldal. Püha Clara Vaeste Clarade ordu kloostri asutas 1231. aastal Böömimaa Agnes, kes oli ka kloostri esimene abtiss. Kloostrikompleks on vanim gooti ehitis Prahas ja silmapaistev arhitektuurimälestis.
Arhitektuur
Kloostrikompleksis on klarisside kloostrihoone elu- ja tööruumidega, püha Franciscuse kirik, sellele hiljem lisatud pikk kooriruum (presbüteerium) ja kabelid, frantsisklaste kloostrihoone, ristikäik ja ruudukujuline mantelkorstnaga köök, tunduvalt hiljem ehitati juurde veel Lunastaja kirik. Nunnade hoone, veel osaliselt romaanika vormides, on Praha vanim tellisehitis. Sellega kokku on ehitatud varagooti Püha Franciscuse kirik, mis oli varaseim võlvitud kerjusmungaordu kirik Kesk-Euroopas. Kahelöövilise hoone võlvid on nüüdseks hävinud, saali kasutatakse kontserdipaigana.
Muudest hoonetest hiljem (pakutud on 1260., 1270. ja 1280. aastaid) püstitati Franciscuse kirikust ida poole Lunastaja kirik, mis on esimene Prantsusmaa kõrggootika mõjudega kirik Prahas. See pühakoda oli algusest peale mõeldud ka kuningate ja kuningannade matmispaigaks. Kiriku sissekäiku kaunistas kunagi kuningate ja kuningannade skulptuurpeadega kaunistatud triumfikaar. Kuningas Václav I maeti sinna 1253. aastal, Kunigunde von Staufen 1248. aastal, sealt on leitud ka Guta von Habsburgi (srn 1297) ja Otakar II abikaasa Ungari Kunigunde (srn 1285) hauaplaadid.
Ajaloost
Klooster oli esimene klarisside ja frantsisklaste liitklooster põhja pool Alpe, samuti kavandati see Premysliidide dünastia nekropoliks. Kloostris toimusid kroonimised ja kuninglikud matused ning kloostrisse on maetud ka kloostri asutaja Agnes.
Kloostri tähtsus ei vähenenud Agnese surmaga ja ka hilisem Luksemburgide dünastia austas seda. Klooster tegutses kuni hussiitide sõdadeni 15. sajandil, misjärel nunnad pärast kloostri rüüstamist lahkusid. Kloostrit püüti taastada ja selle võtsid üle dominiiklased, kes tegutsesid seal 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi algul. Kloostri maavaldus müüdi maha ja kujundati linnaklooster. Kui dominiiklased lahkusid, asustasid kloostri uuesti klarissid, kuid nad ei suutnud kloostrit virelemisest päästa. Keiser Joseph II saatis kloostri 1782. aastal laiali ja varad müüdi oksjonil. Hooneid kasutati töökodadena ja vaeste Praha elanike majutamiseks. Üksikud hooned ka lammutati.
Praha saneerimisplaanid 19. sajandil nägid ette paljude vanade hoonete lammutamist ja ka klooster seisis selle perspektiiviga silmitsi. Kuid olulise ajaloomälestisena klooster pääses. Alates 20. sajandist uuriti kloostri seisukorda ja ehituslugu põhjalikult ja dokumenteeriti, hooned konserveeriti ja osaliselt taastati. Kloostriehitiste tuumik on hoolimata turbulentsest ajaloost säilinud, 1970. aastal kuulutati kloostrikompleks riiklikuks kultuurimälestiseks ja pärast rekonstrueerimist avati kompleks 1980. aastatel ka külastajatele. Tänapäeval on kloostrikompleksis Praha Rahvusgalerii ekspositsioon keskaja Kesk-Euroopa kunstist, eelkõige Tšehhist pärit puuskulptuurid ja tahvelmaalid aastaist 1200–1550. Lisaks kloostri ajalugu tutvustavale püsinäitusele kloostri keldrikorrusel asub klarisside kloostri köögis ja refektooriumis ning frantsisklaste ristikäigus lapidaarium, kus on eksponeeritud ehitusdetaile ja raiddekoori kloostri erinevatest ehitusjärkudest, samuti hauamälestusmärke ja hauakive. Kloostri aedades asub skulptuuriekspositsioon tšehhi skulptorite loomingust, mis on avatud aasta läbi.
Jasnogorsk
Jasnogorsk on linn Venemaal Tula oblastis, Jasnogorski rajooni halduskeskus. Asub Vašana jõe ääres, Tulast 32 km põhja pool.
Linn sai alguse Laptevo külast, mida on esmamainitud 1578. aastal. 1938. sai aleviks ja 1958. aastal linnaks; 1965. aastast kannab praegust nime.
2020. aasta alguses oli linnas arvestuslikult 15 410 elanikku.
Europa Clipper
Missioon stardib oktoobris 2024 ning see jõuab Jupiteri orbiidile aprillis 2030. Esialgu plaaniti kosmoseaparaat paigutada orbiidile ümber Europa, kuid Jupiterilt lähtuva kõrge radiatsioonitaseme tõttu siseneb see Jupiteri orbiidile ning teeb Europast möödalende. Europa Clipper jätkab Galileo alustatud vaatlusi, mille kohaselt võib Europa pinna all asuda ookean. Missiooniga samal ajal tiirleb Jupiteri orbiidil ka ESA kosmoseaparaat Jupiter Icy Moons Explorer, mis möödub kaks korda Europast ja suundub seejärel uurima Ganymedest.
Europa Clipperi ehitavad peamiselt JPL ja Johns Hopkinsi Ülikooli rakendusfüüsika laboratoorium ning teadusseadmetega panustavad Southwest Research Institute, Texase Ülikool, Arizona Ülikool ja Colorado Boulderi Ülikool.
Nick Carter
pisi|Nick Carter Canadian National Exhibitionil 19. augustil 2012 Nickolas Gene "Nick" Carter (sündinud 28. jaanuaril 1980 Jamestownis) on ameerika muusik, tantsija ja näitleja, poistebändi Backstreet Boysi liige. Populaarsuse teismeliste iidolina saavutas Carter 1990. aastatel ja 2000. aastate algul.
Diskograafia
Ta on avaldanud mitu sooloalbumit ja singlit.
Jared Spurgeon
pisi|Jared Spurgeon (2019) Jared Spurgeon (sündinud 29. novembril 1989 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Minnesota Wild. Ta on klubi kapten.
Nick Carter
Televisioon
Nick on mänginud telesarjades ning teinud kaasa omaenda tõsielusaates "House Of Carters".
Jared Spurgeon
Aastatel 2005–2010 mängis ta Western Hockey League'i klubis Spokane Chiefs. 2008. aastal võitis ta klubiga Memorial Cup'i.
Nick Carter
Isiklikku
2014. aasta aprillis abiellus Carter fitnessitreeneri ja näitleja Lauren Kittile'iga.
Nickolas Carter on laulja Aaron Carteri vanem vend.
Hibberdene
Hibberdene on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Ugu ringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul Mzimayi jõe suudmes.
Aleksandr Beklešov
Aleksandr Andrejevitš Beklešov (1. märts (vkj) 1745 − 24. juuli (vkj) 1808) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. Aastatel 1799−1800 ja 1801−1802 oli ta senati peaprokurör.
Jared Spurgeon
2019. aasta septembris pikendas Spurgeon Wildiga lepingut seitsme aasta võrra. 2021. aasta jaanuaris määrati ta klubi kapteniks.
Hibberdene
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hibberdene'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 67,10%, valgeid 29,43%, India või Aasia päritolu inimesi 1,81%, värvilisi 1,21% ja teisi 0,45%. Suulu keelt pidas emakeeleks 60,92%, inglise keelt 18,13%, afrikaani keelt 15,76% ja koosa keelt 3,18%.
Tallinna linna valimiskomisjon
Tallinna linna valimiskomisjon on valimiskomisjon, mis tegutseb Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 7. Komisjon korraldab Tallinna kohalikke valimisasju, mis on seotud kohaliku omavalitsuse volikogu, Riigikogu ja Euroopa parlamendi valimistega või rahvahääletustega. Komisjon täidab ühtlasi ka Harju maakonna valimiskomisjoni ülesandeid. Komisjoni esimees on Toomas Sepp.
Palivere mõis
Ajalugu
Palivere mõis rajati keskajal, seda on esmamainitud 1493. aastal. Mõis kuulus eri aegadel Bergidele, Luederitele ja Pilar von Pilchaudele. 1909. aastal omandas mõisa Woldemar von Hunnius, kes jäi valduse omanikuks 1919. aasta võõrandamiseni.
Mõisakompleks
1805. aastal valmis varaklassitsistlik ühekorruseline kõrgema keskrisaliidiga härrastemaja. 19. sajandi II poolel lisati ehitisele hulknurksed trepikojad ja veranda.
Mõisa kivist peahoone ehitati 1845. aastal. Algselt oli see ühekorruseline, välja arvatud keskosa. Võõrandamise järel tegutses mõisas alates 1923. aastast Palivere lastekodu ning pärast reorganiseerimist 1960. aastast Palivere Eriinternaatkool. 1930. aastatel ehitati endine mõisahoone tervenisti kahekorruseliseks. 1994. aastast asus mõisahoones Palivere Laste- ja Noortekodu, ruumides tegutses ka hostel ühes seminari- ja peoruumidega. 2012. aasta kevadel lõpetati nende asutuste tegevus ja mõis läks Riigi Kinnisvara ASi omandisse. Lastekodulapsed koliti ümber SA Haapsalu Hoolekandekeskus peremajadesse Haapsalus. Renoveeritud mõisa viinakööki, mis oli ehitatud 1926. aastal, jäi tegutsema Vidruka Kool, kuid de jure lõpetas ka see kool 2013. aastal tegevuse, sest Vidruka Kool liideti Haapsalu Sanatoorse Internaatkooliga ja moodustati Haapsalu Viigi Kool.
Riigi Kinnisvara AS on mõisa üritanud mitu korda müüa.
Valimiskomisjon
Valimiskomisjon on organ (komisjon), mis organiseerib valimiste korraldust ja hääletamist valimisjaoskonnas.
Eestis korraldavad riiklikul tasemel valimistega seonduvat Vabariigi valimiskomisjon ja Riigi valimisteenistus. Peale selle tegutsevad ka kohalikud valimiskomisjonid, näiteks Tallinna linna valimiskomisjon.
Kusilvaki rahvaloenduspiirkond
Selle pindala on 50 950 km². 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli selle elanike arv 7459. Suurim asula on Hooper Bay Beringi mere rannikul.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli piirkonnas elanikke 7028. 92,53% neist olid põlisameeriklased, 4,74% valgenahalised, 0,1% Aasia päritolu ja 0,06% afromeerika päritolu. 46,6% elanikest oli alla 16-aastased. Mediaanvanus oli 20 aastat ja see oli USA maakondadest väikseim. Keskmine leibkonna suurus oli 4,38 ja keskmine perekonna suurus 4,95. 100 naise kohta oli 109 meest. 50% elanikest kasutas koduse keelena inglise keelt, 49,75% kasutas koduse keelena mõnda jupiki keelt.
Kusilvaki rahvaloenduspiirkond on elanike sissetulekult üks USA vaesemaid piirkondi. 2010. aasta andmetel sai 54% piirkonna elanikest riiklikku toiduabi.
École nationale de l'aviation civile
École nationale de l'aviation civile on lennundus- ja kosmonautikakool Prantsusmaal Toulouse'is.
Kool kuulub France AEROTECH-i.
Gorodenka oja
Gorodenka oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Oja pikkus on 19,4 km ja valgla suurus 119,8 km². Oja suubub vasakult Narva jõkke.
Oja kallastel asuvad Gorodenka ülemine paljand ja Gorodenka kärestiku paljand.
Garrett Roe
pisi|Garrett Roe (2013) Garrett Roe (sündinud 22. veebruaril 1988 Viennas, Virginias) on USA jäähokimängija, kes mängib vasaku ääreründaja või keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions.
Aastatel 2004–2007 mängis ta United States Hockey League'i klubis Indiana Ice ja aastatel 2007–2011 St. Cloud State University jäähokimeeskonnas.
2008. aastal valiti ta NHL-i draft'is Los Angeles Kingsi poolt 183. valikuna, kuid NHL-is ei ole ta karjääri jooksul kunagi mänginud. Aastatel 2011–2013 mängis ta NHL-is üks aste madalamal American Hockey League'is, kuuludes Adirondack Phantomsi meeskonda.
Aastatel 2015–2017 mängis Roe Rootsi kõrgliiga klubis Linköpings HC ja aastatel 2017–2019 Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug. Hooajal 2018–19 võitis ta Zugiga Šveitsi karika. Samal hooajal jõuti Šveitsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati SC Bernile mängudega 1:4. Väljalangemismängudes oli Roe klubikaaslase Lino Martschini kõrval resultatiivseim mängija (mõlemad 17 punkti). 2019. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu Lionsiga.
Roe kuulus USA jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Elektrivõrgu-pistikupesa
pisi|Schuko-pistik ja -pesa (standard CEE 7/4) 1 ‒ süvend; 2 ‒ kaitsekontakt; 3 ‒ faasi- või neutraalkontakt; 4 ‒ nuutliide pistiku asendi fikseerimiseks pisi|Europistiku mõõtmed pisi|Juhtmed schuko-pistikupesas Elektrivõrgu-pistikupesa ehk vooluvõrgu-pistikupesa on ette nähtud kohamuutliku elektritarviti ühendamiseks elektrivõrku.
Schuko-pesad ja -pistikud
Eestis, nagu ka enamikus Euroopa riikides kasutatakse eluruumides Saksamaal väljatöötatud F-tüüpi ehk schuko-pistikupesi. "Schuko" on lühendvorm saksa sõnast Schutzkontakt (kaitsekontakt) ja osutab sellele, et pistikupesal ja pistikul on lisaks kahele ümarale faasi- ja neutraalkontaktile kaks lamedat vetruvat kaitsemaanduskontakti. Pistikut pessa panemisel kontakteeruvad kõigepealt kaitsekontaktid, st elektritarviti metallkere ühendub kaitsemaandusega; ühtlasi väldib pesa süvend sõrmede kokkupuute pistiku pingestatud harudega.
Matese järv
Matese järv (itaalia keeles Lago del Matese) on karstijärv Miletto (2070 m) ja Gallinola (1923 m) mägede nõlvadel Kesk-Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.
Elektrivõrgu-pistikupesa
Schuko-pesad ja -pistikud
Schuko-pessa sobib ka nn europistik (tüüp C), millel kaitsekontaktid puuduvad ja mis on mõeldud väikese voolutarbega (kuni 2,5 A) tarvitite elektrivõrku ühendamiseks. Nende pistikute harud on elektriohutuse pärast ainult 9 mm pikkuselt isolatsioonist vabad.
Matese järv
Matese kallastel asuvad San Gregorio Matese ja Castello del Matese.
Elektrivõrgu-pistikupesa
Schuko-pesad ja -pistikud
Schuko on mittepolaarne (sümmeetriline) pistikühendus, st schuko-pistiku nagu ka europistiku saab panna pessa kahes asendis. Seega võib faasipinge (230 V) rakenduda toidetatavale seadmele pistiku ükskõik kumma haru kaudu. Näiteks kui nõuetekohaselt paigaldatud laelambipesas on faasipinge alati pesa põhjakontaktil, siis laualambi pesas võib see rakenduda ka keermeosale.
Muid pesatüüpe
Maailma eri piirkondades on kasutusel üle kümne pistikupesade ja pistikute süsteemi, mida tähistatakse tähtedega A‒N (tähistussüsteem pärineb USA majandusministeeriumilt 2002. a).
Patermägi
Patermägi (kutsutakse ka Paatermägi, Paatrimägi, Pattermägi) on Neeruti maastikukaitseala ja Neeruti mägede idapoolseim mägi, mis paistab Neeruti mägede ainsa mäena ära ka Kadrina-Assamalla maanteeni. Alates 1957. aastast on kuulunud Patermägi Neeruti maastikukaitseala koosseisu ja alates 1999. aastast on tegu maastikukaitseala sihtkaitsevööndisse jääva alaga ning ühtlasi on tegu ühe ürgseima piirkonnaga maastikukaitsealal ja kogu piirkonnas.
Ajalooliselt tuntakse Patermäge meie kaugete esivanemate kultuspaigana, kus on teostatud ka arheoloogilisi väljakaevamisi, mis seda fakti ka kinnitavad.
Seal asub Eesti vanim hiireviu pesapaik, kuhu viud asusid elama juba 1982. aasta kevadel ning seda vanimat viupesa kasutavad viud kuni tänapäevani välja.
Jaanus Ainsalu
Jaanus Ainsalu on eesti sõjaväelane, kolonelleitnant.
Ainsalu on lõpetanud 2004. aastal Tartu ülikooli ärijuhtimise erialal. Lisaks on ta lõpetanud 2004. aastal Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes ohvitseri II taseme väljaõppe ja Balti Kaitsekolledžis 2015. aastal ohvitseri III taseme väljaõppe.
Uudepanga laht
Uudepanga laht on Saaremaa Tagamõisa poolsaare looderannikul asuv laht. Lahe laius mõõdetuna Undva nina ja Kiipsaare nukilt sirgjoonena on 3,4 km.
Riigimaja
Riigimaja on Eestis ühtne teeninduskeskus, kus osutatakse avalikke teenuseid ning kus paiknevad koos erinevate ministeeriumide valitsemisaladest riigiasutused või riiklikud organisatsioonid.
Lõbus Külaline
Lõbus Külaline : nalja- ja jutuleht noorele ja vanale oli huumoriajakiri, mis ilmus 1931–1932 aastatel Haapsalus sagedusega kord kuus. Väljaandja oli Paul Tamverk, vastutav ja tegevtoimetaja Jakob Arnold Feldmann.
Hans Pawelsi kenotaaf
pisi|Hans Pawelsi kenotaaf Hans Pawelsi kenotaaf on hilisgooti tiibaltarina kujundatud ja niššhauda meenutav mälestusmärk 16. sajandi algusest, mis asub Tallinnas Oleviste kiriku Maarja kabeli idapoolses välisseinas kahe tugipiilari vahel. Tegemist on silmapaistva teostuse ja kompositsiooniga hilisgooti siilis kunstiteosega Eestis, mille puhul on tuvastatud dokumentaalselt nii valmimisaeg kui ka kunstnik.
Kunstiajaloolane Sten Karling on Pawelsi kenotaafi niši-tüüpi haua ja skeleti järgi määranud Burgundia-Brabandi (Ida-Prantsusmaa ja Lääne-Saksamaa) kunstiringi, millel oli ulatuslik mõju Vestfaali aladel. Ühtlasi märgib see Tallinna ajalooliste kultuurisidemete ulatust 16. sajandi alguses.
Kirjeldus
Kenotaaf on valmistatud dolomiidist, reljeefid on tahutud välja Orgita dolomiidist, ehisraamistus Märjamaa kivist. Valmimisaeg on dateeritud aastaisse 1513–1516. Kompositsioon sarnaneb avatud tiibaltarile, mis seisab kitsamal predellal. Kõrgemas osas asub ristuvatest hilisgooti krabide ja ristlillikutega kiilkaartest kroonitud ornamentaalses raamistuses tühi kesknišš, millest vasakule ja paremale jäävad avatud altaritiivad. Mõlemal tiival paiknevad neli passiooniteemalist raidreljeefi, igaüks omakorda profileeritud raidraamistuses, ülemised kiilkaarsetes, alumised ristikkaarsetes raamides. Reljeefide ülemine ja alumine rida erinevad stiililt ja pärinevad eri autoritelt.
2017. aastal EKA juhtimisel tehtud uurimistöödel leiti kenotaafil kunagise polükroomia jälgi.
Mõõdud
Hauamärgi üldlaius 445 cm, üldkõrgus 370 cm, ülemise osa kõrgus 210 cm ja alumise osa (predella) kõrgus 165 cm. Reljeeftahvlite mõõt on umbes 100 × 80 cm.
Keskniši sügavus 70 cm, predella niši sisemine laius 173, sügavus müüris 56 cm (sellele liitub raami paksus 19 cm). Tekstitahvli laius on 150 cm.
Hilisemad muutused
Kenotaafi skulptuure on 19. sajandil parandatud, ilmselt betooniseguga, mille tulemuseks oli 1970. aastatel fikseeritud kirju pind. Pärast 1980. aastat on kenotaaf üle võõbatud kollakasvalge ainega, mis tänaseks on samuti osaliselt irdunud. Niiskuskahjustused on osaliselt hävitanud teksti predella osas, mis on asukoha tõttu eriti vastuvõtlik iga aastaaja ilmastikule. Kenotaafi piirab ilmselt 19. sajandil paigaldatud malmaed, mille võrestiku mõned vertikaalpostid on murdunud. Vihma kaitseks ehitatud plekk-katus on hilisem.
Tellija
Hans Pawels oli Tallinna kaupmees ja Oleviste kiriku eestseisja. Dokumentides on ta esmamainitud noore mustpeana 1489/90. aasta jõulujootudel, saab kodanikuks 1495. aastal ja sureb 1520. aasta vastlateks.
Clemens Pale
Ülemises reas asuvad vormilt lihtsamad, ent monumentaalselt üldistuselt ja traagikalt mõjuvamad reljeefid raius Poolast pärit kujur ja ehitusmeister, hilisgooti kunstitraditsioonide jätkaja Clemens Pale (Pale, Polle 'poolakas'). Tema loodud reljeefidel on kujutatud järgmised süžeed kannatusloost: Clemens Pale töö on ka kenotaafi ornamentaalne raamistus ja predella tekstitahvel.
Kõrge mütsiga ja habemega mehe figuuri esimesel tahvlil on peetud Pale autoportreeks (skulptori poolfiguur ehib ka Maarja kabeli lõunakonsooli).
Hinrik Byldensnyder
1513. aastal Pale loobus tööst ja kenotaafi lõpetas 1516. aastaks Vestfaalist pärit kiviraidur Hinrik Byldensnyder (identne Hinrik Bradenderiga Münsterist). Reljeefidel on järgnevad süžeed: Byldensnyderi raiutud alumiste pilditahvlite ja predella reljeefide väljenduslaad on elav ja tundeline, figuurid liikuvamad ja detailsemalt teostatud, kompositsioon rahutum võrreldes Palega. Hinrik Byldensnyderit peetakse ka kenotaafi kompositsiooni ja asukoha kavandajaks.
Tõlgendused
Levinud legend räägib, et Oleviste kiriku ehitaja Olev (Olaf, Olav) kukkus pärast kiriku valmimist torni otsast alla surnuks ning kui tema keha kohtus maapinnaga, siis madu ja kärnkonn hüppasid tema suust välja. Lugu on jõudnud sel kujul Eesti Joonisfilmi animafilmi "Tallinna legendid".
Kodu-uurija Vladimir Lesment tõlgendab kenotaafil leiduvaid sümboleid järgmiselt: "Maine inimelu on üürike (skelett), kuid tema hing on surematu. Kaheksa motiivi passiooniloost kinnitavad, et oma elu hinnaga lunastas Jeesus Kristus inimeste patud ja päästis nende hinged. Ja nüüd peab iga kristlane elama puhast, pattudega koormamata elu. Seitsmest surmapatust – ahnus, kadedus, kõrkus, viha, õgardlus, kõlvatu himurus ja masendus – on inimesele kõige ohtlikumad ahnus (madu) ja kõrkus (konn)."
Kunstiajaloolane Anu Mänd näeb kenotaafis hiliskeskajal levinud memento mori temaatikaga hauatähist. Skelett kärnkonna ja maoga, kes mõlemad on surma, patu ja lagunemise sümbolid, osutab hauatähise tüübile, mida nimetatakse transi-hauaks või memento-mori-hauaks (inglise keeles cadaver tomb), mis hakkas Euroopas levima 14. sajandi lõpul ja mille iseloomulikuks jooneks oli kujutada naturalistlikult lagunenud või lagunevat surnukeha. Nii skeletikuju hauapaadil kui didaktiline värss pidid meenutama vaatajale elu lühidust ja surma vältimatust, samas on mälestusmärk meenutus konkreetsest inimesest, kes oli lugupeetud ja sotsiaalselt mõjukas linnakodanik, kellele olid teatud ootused ka mälestuse osas, mis temast jääma pidi.
Luke mõis
pisi|Luke mõisa valitsejamaja 2018. aastal pisi|Naise skulptuur Luke mõisapargis 2018. aastal Luke mõis (saksa keeles Lugden) oli rüütlimõis Tartumaal Nõo kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi paikneb mõisasüda Tartu maakonnas Nõo vallas Luke külas.
Luke ajalugu Liivi sõjani
Luke oli põline Löwenwoldede aadliperekonna valdus, see kuulus neile juba XIII sajandil. 1299. aastal moodustas Johann von Löwenwolde (suri pärast 1306) sellest ja teistest küladest Tartu toomkapiitli vikaaria ehk prebendi. Prebendina oli see Tartu stiftis üks vanimaid ja seda on allikais nimetatud aastatel 1385, 1397, 1449 ja 1557. Näib, et see jäi suguvõsa kasutada pikaks ajaks. Jakob von Löwenwolde valdusõigust kinnitas 1524. aastal Tartu piiskop Johannes V Blankenfeld. 1557. aastal sai tema poeg Tartu toomhärra Jakob von Löwenwolde Tartu piiskopilt Hermann II Weselilt loa Luke ja Ilmatsalu 14 000 marga suuruse võlaga koormatud prebend välja lunastada, kuid sellega oli seotud tingimus, et valdus pidi kahekümne aasta pärast võlavabana toomkapiitli kätte tagasi minema. 1557. aastal on Luket esimest korda mõisana mainitud. 1558. aastal alanud sõjas Venemaaga jäi mõis tühjaks.
Luke mõis XVII sajandil
Pärast Liivimaa vallutamist kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf 5. märtsil 1626. aastal mõisa kuulumist Turaida, Sigulda ja Krimulda asehaldurile Gerhard (Gert) von Löwenwoldele (suri enne 1646). Tema ajal korraldati Rootsi valitsuse korraldusel 1627. aastal revisjon. Sellest selgub, et lakkamatud sõjad olid laastavalt mõjutanud ka Luke (Lucke Moysa oder Lehwolden Hof) mõisamajandust. 1625. aastal olid mõisamaad tühjad ja seal elas ainult üks elanik. Pärast Gerhardi surma pärisid tema valdused pojad, kes 1648. aastal isa pärandi omavahel ära jagasid. Johann von Löwenwolde (suri enne 1668) sai järgmiseks Luke omanikuks. Tema poja Gerhard Johann von Löwenwolde (suri 1711) ajal mõis 1682. aastal redutseeriti, kuid anti talle soodsatel tingimustel tertsiaalrendile.
Mõis XVIII ja XIX sajandil
pisi|150px|vasakul|Löwenwolde suguvõsa vabahärravapp 3. mail 1711 restitueeriti mõis Gerhard Johanni surnud venna Joachim Friedrichi lastele. 1721. aastal oli see Gerhard Johann von Löwenwolde (1699−?) nimel. Temalt päris mõisa vanem vend vabahärra Adam Friedrich von Löwenwolde (1697−1756), kes esines omanikuna 1731. aastal. Pärast tema surma valdasid seda tema pärijad. 1787. aastal sai pärandijagamislepinguga uueks omanikuks vabahärra Karl Magnus von Löwenwolde (1728−1799), kellelt 1802. aastal päris tema poeg polkovnik vabahärra Friedrich Karl Johann von Löwenwolde (1779−1812). Kuna tal ja tema vendadel järeltulijad puudusid, päris mõisa tema ainus elusolev õde vabapreili Friederike Karoline Luise von Löwenwolde (1778−1835), kes oli abielus Otto Wilhelm von Knorringiga (1759−1812). pisi|150px|Knorringi suguvõsa aadlivapp
Knorringid 1812−1919
Friederike Karoline Luise von Knorring oli mõisavaldaja 1816. aastal. Liivimaa õuekohtu resolutsiooniga omandas mõisa 5. juunil 1841 tema ainus poeg polkovnik Carl Gotthard Magnus on Knorring (1791−1875). Ta loovutas selle juba eluajal 28. novembril 1857 oma ainsale pojale Carl Otto Arthur von Knorringile (1823−1889), kelle nimele see kinnistati 1861. aastal. 13. detsembril 1894. aastal omandas mõisa koos teiste pärijatega tema vene aadli päritolu lesk Aleksandra Pavlovna Jazõkova (1834−1898). Varajagamislepinguga said 1895. aasta 12. aprillil Luke viimasteks omanikeks surnud Wladimir (Woldemar) von Knorringi (1861−1891) lapsed Maria (Mary) von Knorring (a-st 1909 von Brasch) (1889−1959) ja Wladimir (Woldemar) von Knorring (1891−1962), kellelt mõis 1919. aastal võõrandati.
Peahoone
Esimesed andmed mõisahäärberi kohta pärinevad 1627. aasta revisjonist. Sellest ilmneb, et mõisas asus väike elamu (kleine Doernuess mit einem Vorhause). 1731. aasta adramaarevisjonis on märgitud, et mõis oli heas seisus. Heimatstiilis peahoone valmis 1910. aasta paiku arhitekt Ludwig von Engelhardti projekti järgi. Võõrandmise järel asus hoones kool. Mõisahoone hävis Teises maailmasõjas 1944. aastal.
Karusilma oja
Karusilma oja (ka Karusilla oja, Karusilma jõgi, Saksasilla jõgi) on jõgi Jõgevamaal Jõgeva ja Mustvee vallas. Oja pikkus on 12,7 km, valgla suurus on 30,4 km². Oja algab Iravere külast ja suubub paremalt Kullavere jõkke.
27 (Mari Jürjensi album)
"27" on Mari Jürjensi kolmas album, mis on välja antud 2016. aastal. See on esimene album, mille ta on välja andnud Mari Jürjensi nime all (eelnevad kaks on välja antud Mari Pokineni nime all).
Pikassäär
Pikassäär on mitme Eesti sääre nimi:
Andrus Org
pisi|Andrus Org 2023. aastal Andrus Org (sündinud 25. aprillil 1974) on eesti õpetaja ja kirjandusteadlane, Eesti kirjanduse lektor Tartu Ülikoolis.
Andrus Org on avaldanud artikleid kirjanduse didaktikast ja ulmekirjandusest.
Elulugu
Org on õppinud Ülenurme Gümnaasiumis 1989–1992, Tartu Ülikoolis bakalaureuseastmes (eesti kirjandus ja teatriteadus) 1992–1998, samas õpetajakoolituses 1999–2000 ja magistrantuuris (eesti kirjandus) 1998–2001, täiendades end Helsingi Ülikoolis 1998. aastal. 2001. aastal kaitses ta magistritöö "Ulmekirjandus: žanri dimensioonid" (juhendaja dotsent Epp Annus) ja 2017. aastal doktoritöö "Eesti ulmekirjanduse žanrid ja nende poeetika" (juhendaja professor Arne Merilai).
Ta on 2008. aastast Tartu Ülikooli lektor ja 1993. aastast Herbert Masingu Kooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja. 2007. aastast on ta põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekava kirjanduse ainekava töörühma juht Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse juures. 2017. aastast juhib ta Innove (Haridus- ja Noorteamet) õppekava arendamise keele ja kirjanduse valdkonna töörühma.
2003. aastast kuulub ta Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni, 2009. aastast Eesti Kirjanduse Seltsi.
Sten-Erik Anderson
Sten-Erik Anderson (sündinud 30. jaanuaril 1991 Sindis) on Eesti sõudja. 198cm, 105kg.
Sõudmine
Kooliajal harrastanud jalgpalli ja taekwondo'd, sõudmisega tegelnud aastast 2003 Reet Palmi ja Matti Killingu juhendamisel.
Tulemused:
Juuniorina
U23
Clementinenthali suvemõis
Clementinenthali suvemõis oli 19. sajandi I poolel baltisaksasest kaupmehe ja töösturi Arnold Georg Eggersi rajatud suvemõis Narva maantee ja Kuristiku tänava ristmiku piirkonnas. Suvemõisa peahoone asub tänapäeva Joa tänava ääres. Suvemõis nimetati Eggersi abikaasa Clementine järgi Clementinenthaliks. 1840. aastal valmis ka mõisa kõrvalhoone ja härrastemaja. 1840 valmis mõisa valduses moodne Georg Eggersi Klauseri tüüpi lubjapõletusahi, mille varemed (Narva maantee 126) on tunnistatud ehitismälestiseks, mis töötas turbaküttega. G. Eggers sai Tallinna linnalt 30-aastasele rendile ka Sõjamäe (Ülemiste) rabasse Peterburi maantee lähistele rajatud turbakarjääri. Uuslinna sõjaväelinnaku lammutamise järel põletati hoonete paekivid lubjaks Georg Eggersi rajatud lubjaahjudes. Tegemist oli toonase Tallinna ühe kõige tuntuma lubjapõletustöökojaga. Hiljem on ahju peale kujundatud vaateplatvorm.
Nabe mägi
Nabe mägi on neem ja kõrgendik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Lohusalu poolsaare läänetipus. Nabe mäel on asunud pelgupaik, mis on arheoloogiamälestis.
Clementinenthali suvemõis
1880 liideti suvemõisaga valdustega seni eritingimuste alusel kasutada olnud Hundikuristiku piirkond, mille ehteks olev Hundikuristiku joastik piirab ka Clementinenthali suvemõisa aeda. 19. sajandi lõpus jagunes Clementinenthal mitmeks väikseks suvemõisaks või suvituskrundiks.
Undva nina
Undva nina on Saaremaal Tagamõisa poolsaare loodeossa jääv neem. Nina kirdeosas asub Undva rand, mille piiresse jääb 2,5 m kõrgune Undva ehk Tõrvasoo pank
Bad Cat
Bad Cat (türgi keeles Kötü Kedi Şerafettin) on 2016. aastal valminud Türgi päritolu animeeritud komöödiafilm.
Film põhineb samanimelisel koomiksil, mille autor on Bülent Üstün. Filmi lavastasid Mehmet Kurtuluş ja Ayşe Ünal, kelle jaoks oli see nende filmidebüüt. Stsenaariumi kirjutasid Levent Kazak ja Bülent Üstün.
Avaldamine
Film esilinastus 5. veebruaril 2016 Türgis. Järgmisena avaldati see Panamal 2. veebruar 2017, Argentinas 23. november 2017, Araabia Ühendemiraadides 9. august 2018 ja Portugalis 18. oktoober 2018.
Bad Cat filmi DVD ja Blu-ray avaldamiskuupäev oli 6. september 2017.
Tamme tuuleveski
pisi| Tamme tuuleveski on Hollandi tüüpi tuuleveski, mis asub Tamme külas Elva vallas Tartu maakonnas. Tuuleveski on arvele võetud ehitismälestisena.
1875–1899 ehitatud puidust tüüpiline Hollandi tüüpi tuuleveski.
Johannes Frießner
pisi|Johannes Frießner (1943) Johannes Friessner (22. märts 1892 Chemnitz – 26. juuni 1971 Bad Reichenhall) oli Teise maailmasõja ajal Saksamaa kindral.
Sündis Chemnitzi linnas Saksamaal.
Dmitri Kolker
Dmitri Borissovitš Kolker (7. juuni 1968 Novosibirsk – 2. juuli 2022 Moskva) oli vene füüsik, laserfüüsika, mittelineaarse optika ja spektroskoopia spetsialist. Novosibirski Riikliku Ülikooli kvantoptiliste tehnoloogiate labori juhataja, Novosibirski Riikliku Tehnikaülikooli professor.
30. juunil 2022 arreteeriti Kolker süüdistatuna riigireetmises kahtlustatuna otse haiglas, tal oli neljanda staadiumi vähk. Kaks päeva hiljem suri Moskva haiglas, kuhu ta viidi eeluurimisvanglast.
Elulugu
Tema vanaisa Jossif Kolker oli Novosibirski Riikliku Tehnikaülikooli lennundusteaduskonna rajaja.
2001. aastal kaitses Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi filiaali Laserfüüsika Instituudi juures kandidaadikraadi teemal "Täpse laser-muooniumspektroskoopia sageduse etalon 732 nm." 2011. aastal kaitses Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi filiaali V. E. Zujevi nimelise Atmosfääri Optika Instituudi juures doktoritöö teemal "Parameetrilistel valgusgeneraatoritel põhinevad laseroptilised sagedussüntesaatorid."
Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi filiaali Laserfüüsika Instituudi ja Novosibirski Riikliku Ülikooli kvantoptiliste tehnoloogiate labori juhataja ning Novosibirski Riikliku Tehnikaülikooli lasersüsteemide osakonna professor.
Barań
Linnas asuvad kaks keskkooli ja lütseum, lisaks veel muusikakool ja laste spordikool. Barańis on kultuurimaja ja raamatukogu.
Tööstusettevõtetest on linnas masinaehitus, toiduainetetööstus ja kergetööstus. Tähtsaimaks ettevõtteks on tehas nimega «Лёс», kus toodetakse raadiotehnikat. Lisaks asub linnas sanatoorium «Лёс».
Dmitri Kolker
Elulugu
30. juunil 2022 vahistati Novosibirski Sovetski rajoonikohtu otsusega Novosibirski "Avicenna" erakliinikus, kus ta viibis neljandas staadiumis oleva kõhunäärmevähiga, kahtlustatuna riigireetmises (Vene Föderatsiooni kriminaalkoodeksi artikkel 275). Ta toimetati Novosibirskist Moskvasse ja paigutati Lefortovo eeluurimisvanglasse. Suri 2. juulil 2022 kell 02.40 Moskva haiglas nr. 29. Pärast seda ei saanud sugulased pikka aega teadlase surnukeha kätte.
Barań
Ajalugu
Linna mainitakse esimest korda aastal 1518 kui Ostrogskite valduses olevat küla. Asulasse rajati toona "kuulihoov", kus valmistati kahuritele kuule. Aastal 1598 rajas nende alade isand Krzysztof Radziwiłł uue Barańi alevi ja asustas küla elanikud sinna ümber. Sellest ajast peale kirjutatakse Barańi külast kui Старая Бараньi ehk vana Barańi nimelisest paigast. Aastal 1704 ehitati Barańi asulasse uniaatide kirik.
Dmitri Kolker
Elulugu
Tema poja Maksim Kolkeri sõnul kahtlustati tema isa "Hiina Rahvavabariigile riigisaladust sisaldavate andmete edastamises" (kriminaalkoodeksi artikkel 275). 2018. aastal pidas Dmitri Kolker Hiinas venekeelseid loenguid.
Venemaa avalikkuse reaktsioon Dmitri Kolkeri surmale
Venemaa Teaduste Akadeemia liikmeid (akadeemikuid) ja korrespondentliikmeid koondav mitteametlik ühendus 1. juuli klubi teatas 5. juulil 2022 tehtud avalduses, et "see uurimisasutuste ebainimlik tegevus rikub rängalt humanismi elementaarseid põhimõtteid", ja nõudis Kolkeri surma eest vastutavate isikute vastutusele võtmist. "Oleme nördinud, et raskelt haige isik vahi alla võeti... ja usume, et riigireetmise juhtumite uurimise kord loob lubamatult suured riskid Venemaa teadlastele teadustöö tegemisel eelkõige Venemaa jaoks kõige olulisemates teadusvaldkondades."
Barań
Ajalugu
Aastal 1772 läks alev esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Radziwiłłide mõis konfiskeeriti ja Barańist sai küla. XIX sajandil kuulusid need alad Barzovidele ja Mjanžynskitele. Aastal 1872 rajati asulasse tärklisevabrik, aastal 1873 saekaater. Aastal 1882 omandas asula riiginõunik Popov, kes rajas sinna kõrtsi ja veski. Aastal 1906 avati asulas tehasekool.
Dmitri Kolker
Venemaa avalikkuse reaktsioon Dmitri Kolkeri surmale
Tuntud Venemaa ajakirjanik ja inimõiguslane Eva Merkatševa nimetas raskesti haige Kolkeri vahistamist "ebainimlikkuse apogeeks". Aastaid riigireetmisjuhtumitega tegelenud advokaat Ivan Pavlov väitis, et Kolker vahistati Venemaa eriteenistuste poolt just seetõttu, et ta oli suremas: kui ta oleks surnud enne vahistamist oleks nende töövõit jäänud ära.
3. juulil 2022, päev Kolkeri surma, püstitati Novosibirski Akademgorodoki linnaosas akadeemik Valentin Koptjugi mälestussamba juurde mälestussilt Dmitri Kolkeri ja tema kolleegi Anatoli Maslovi auks, kes samuti arreteeriti süüdistatuna riigireetmises. Sama päeva õhtuks oli silt kadunud ning monumendi juurde ilmus politsei. Järgmisel päeval, 4. juulil kerkis akadeemik Mihhail Lavrentjevi monumendi juurde taas spontaanne Dmitri Kolkeri mälestussilt, mille politsei kiiresti likvideeris. Lisaks mälestussiltidele jagati Novosibirskis Dmitri Kolkerile pühendatud lendlehti ja plakateid.
Barań
Ajalugu
1924. aastal liideti Barań Valgevene NSV-ga, aastal 1935 sai sellest töölisasula. Teises maailmasõjas hukkus asulas 42 inimest. Asulast sai ametlikult linn aastal 1972.
Sten Villmann
Sten Villmann (sündinud 26. jaanuaril 1986 Tabasalus) on Eesti sõudja. Lõpetas 2005 Pärnu Sütevaka humanitaargümnaasiumi.
Sõudmine
186 cm, 90 kg. Sportima hakkas 1996 Pärnus Uno Koorti ja Raul Kuke tennisetreeningutel, sõudma 1996 Raini Lelle treeningurühmas, 2006 jätkas Mihkel Leppiku juhendamisel.
Viited
https://worldrowing.com/athlete/fce2e074-390a-4c59-8a31-669b153f20ea
Jõuühik
Jõuühik on mõõtühik, millega mõõdetakse jõudu. SI-süsteemis on jõu mõõtühik njuuton.
CGS-süsteemis on jõuühikuks düün ja MKSA-süsteemis jõukilogramm.
Tšervona ruta
Tšervona Ruta (ukraina keeles Червона рута) on populaarne ukraina laul, mille kirjutas Volodõmõr Ivasjuk 1968. aastal ja mida esitavad paljud lauljad. Laul ei olnud kunagi ametlikult autoriõigustega kaitstud ja selle laia populaarsuse tõttu peetakse seda Ukraina rahvalauluks. See on nime saanud mütoloogilise lille Tšervona ruta järgi, mis pidi tooma armastuse õnne, kui noor tüdruk leidis selle punaseks muutununa.
Laulu populaarsuse tipp oli Ukraina lauljatari Sofia Rotaru esituses. "Tšervona Ruta" on tuntud ukrainlaste ja teiste rahvuskogukondades, mis kunagi kuulusid Nõukogude Liitu ja mida lauldi tõenäoliselt pulmades, karaokes ja muudes seltskondlikes kohtades.