cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiiva khaaniriik
1920. aastal sai khaaniriigist Horezmi Nõukogude Rahvavabariik, mis hiljem jagati Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.
Teadmusaudit
Teadmusaudit on organisatsiooni nn teadmustervise uurimine, see analüüsib, millised on organisatsiooni informatsiooni ja teadmiste vajadused. Teadmusaudit võimaldab välja selgitada organisatsiooni info- ja teadmisvajaduse, teadmusringluse tugevused, nõrkused, ohud ja riskid. Audit annab tõenduspõhise hinnangu, millele organisatsioon peab keskenduma oma teadmusjuhtimise püüdlustes.
Teadmised ja muu intellektuaalne kapital on organisatsiooni varjatud ressurss. Organisatsiooni teadmuse tõhus juhtimine ja kasutamine võib anda konkurentsieelise. Kui organisatsioonid alustavad teadmusjuhtimisega tegelemist, siis viiakse sageli esimese asjana läbi teadmusaudit, mis aitab aru saada teadmiste seisust ja teadmuse voolamisest, aga aitab luua ka organisatsiooni teadmusjuhtimise strateegiat. Kui infoaudit keskendub inforessurssidele, siis teadmusaudit võtab fookusesse kogu teadmuse, sh vaiketeadmuse.
Teadmusauditist saadav kasu
David Skyrme Associate'i (2007) järgi on teadmusauditil mitmed kasutegurid, näiteks võimaldab see:
Teadmusauditi etapid
Jon Hill (2021)on pilvepõhise teadmuse kaasamise platvormi Bloomfire'i blogis välja toonud järgmised teadmusauditi etapid:
Teadmusauditi meetodid
Teadmusauditi puhul kasutatavad meetodid on kombinatsioon kvalitatiivsest ja kvantitatiivsest lähenemisest:
Pakulaid
Pakulaid (ka Suurlaid, Pikkrahu) on Saare maakonnas Soela väinas asuv saar (laid).
Saare koordinaadid on.
Volusia maakond
pisi|Volusia maakonna kohtumaja DeLandis, ehitatud 2001 Volusia maakond (Volusia County) on maakond USA-s Florida osariigi idaosas.
Maakonna halduskeskus on DeLand ja suurim linn Deltona.
Maakonna pindala on 3710 km². Veepindala on 2857 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 494 593. Aastal 2000 oli elanikke 443 343.
Ajalugu
Volusia maakond moodustati 29. detsembril 1854. Maakond on nime saanud Volusia asula järgi.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Volusia maakonnas oli 443 343 inimest, 184 723 leibkonda ja 120 069 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 155 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 211 938 (keskmine tihedus 74/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 6,57%.
184 723 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,32 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,82 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 42 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 94,50 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 91,80 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 35 219 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 41 767 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 573 dollarit, naistel 22 471 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 19 664 dollarit.
11,60% elanikkonnast ja 7,90% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 16,30% alla 18-aastasi ja 7,10% üle-65 aastasi.
Hiiumaa valla vapp
thumb|[[Hiiumaa vald|Hiiumaa valla vapp.]] Hiiumaa valla vapp on Hiiu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Hiiumaa valla vapp.
Vapp võeti esmakordselt kasutusele Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemisel 20. oktoobril 2013 Hiiu vallaks. Viimase ühinemisel omakorda Emmaste, Käina ja Pühalepa vallaga võeti sümboolika kasutusele Hiiumaa valla vapina.
Caesar (täpsustus)
Caesar võib tähendada mitut asja.
Hiiumaa valla vapp
Vapi kirjeldus ja põhjendus
Vapiks on sinise põhjaga kilp, millel valge stiliseeritud Hiiu valla au ja uhkus – Kõpu tuletorn. Valged viirud torni tipust vapi servadeni on valguse ja seeläbi lootuse märgiks. Valge mägi sinisel taustal sümboliseerib Hiiumaa kolme kõrgeimat mäge, mis asuvad Hiiu valla territooriumil. Sinised lained valge mäe taustal sümboliseerivad vett mitmel kujul. Alumine laine annab aimu allikatest Kärdlas ning ülemine laine Hiiu valla mereäärsest asukohast. Sinine värv sümboliseerib vett ja värskust ning valge puhtust ning looduse puutumatust.
Vapi kasutamise kord
Valla vappi kasutatakse:
Vapi ajalugu
2013. aasta suvel korraldasid Kõrgessaare vald ja Kärdla linn avaliku konkursi Hiiu valla sümboolika leidmiseks. Konkursi eesmärgiks on leida Kärdla linna ja Kõrgessaare valla ühinemisel moodustuva Hiiu valla ametlik sümboolika – vapp ja lipp. Sümboolika pidi väljendama loodava Hiiu valla identiteeti ning rõhutama, et Hiiu vald on mitmekesise looduskeskkonna, kaunite paikadega ja väärika ajalooga piirkond. Konkursi auhinnafond oli 1000 eurot. Osalemiseks esitati järgmised tingimused:
Tähtajaks, 28. juuniks 2013 esitatud 21-st tööst ei vastanud reeglitele viis. Ülejäänute hulgast valis 7-liikmeline konkursikomisjon välja võidutöö. Selleks, et võidutöö vapp ja lipp oleksid samade kujunduspõhimõtetega ja vastaksid kõikidele heraldikareeglitele ning neid saaks ametliku sümboolikana kasutada, viidi koostöös autoriga konkursile esitatud töösse sisse mitmeid muudatusi. Vapil muudeti laineharja kuju, muu jäi algupäraseks. Lõplik variant kooskõlastati Riigikantseleiga.
Võidutöö autoriks on Läänemaalt pärit Triin Paalo, kes on õppinud kunstilist kujundamist ning kellel on ette näidata mitmete konkursside võidutöid. Enne kujundama hakkamist uuris ta mõlema omavalitsuse ajalugu, püüdes mõista, mida kumbki oma piirkonna juures enim väärtustab ning millised on ühised jooned.
Frotee
Frotee (prantsuse keeles frotté 'hõõrutud') on aasalise sidusega puuvillkangas, mida iseloomustab mahulisus ja väga hea niiskuse imamise võime. Kangast valmistatakse käterätikuid ja vabaajarõivaid, mis on soojad ega kortsu kergesti.
Froteekangast võib kahjustada kuumas õhus ülekuivamine, mille tõttu niiskuse imamise võime halveneb.
Suurbritannia tankid Esimeses maailmasõjas
Eellugu
Kuulikindla masina ehitamisest hakati mõtlema juba enne Esimest maailmasõda. Kuna sõjapidamine oli muutunud ning võrdsete vastaste korral kippus sõda kujunema kaevikusõjaks, milles kummalgi poolel puudus silmnähtav edu, oli vaja masinat, millega oleks võimalik ületada lahinguväli ning murda läbi vaenlase kaevikute liinist.
Uue sõjamasina nimeks planeeriti esialgu Landship ('maalaev'). Kuna nende tootmist hoiti rangelt salajas, siis toodeti neid tehastes, mis kandsid tõlkes nime "Liikuvad Veepaagid Mesopotaamiale". Kui räägiti uutest sõjamasinatest, räägiti veepaakidest. Saladust õnnestus hoida ning nii jäi soomusmasinale tänaseni üldlevinud nimetus – tank, mis inglise keelest tõlgituna tähendab vedelikupaaki.
Juulis 1915 hakatigi Landshipi komiteele ehitama leitnantide Walter Wilsoni ja William Trittoni juhtimisel esimest tanki prototüüpi Little Willie ('väike Willie').
Eesmärgid olid kuulikindlus ja suutlikkus ületada 2,5 meetri laiust kraavi. Relvastus puudus, kaal ulatus kaheksa tonnini ning jõuallikas oli Daimleri mootor, millega tank arendas kiirust kuni 5 km/h, raskemal maastikul 3 km/h.
Vaatamata oma unikaalsusele ei olnud masinast erilist kasu, kuna see oli madala profiiliga ega suutnud ületada üle kahe meetri laiuseid kraave. See tähendas ka suutmatust ületada kaevikuid, mille tarbeks tank oli ehitatud. Sellegipoolest sai sellest tugev alustala nii Briti rasketankide kui ka kogu tanki ajaloo arengule.
Mõni aeg hiljem arendati parandatud ja täiustatud versioon Little Williest, mis sai nimeks Big Willie ('suur Willie').
Mark I
Peale mõningaid ümberehitusi Suure Willie juures pandi tankile nimeks Mark I.
Mark II
Briti armee tagasiside põhjal selgus, et Mark I oli lahingolukorras kasutamiseks puudulik. Sellele vaatamata jätkati Mark II arendustöid, mis oli mõningate uuendustega Mark I tank, ning otsustati, et seda kasutatakse ainult treeninguks. Seetõttu ei kaetud neid soomusega. Viimane fakt ei ole kinnitatud ning selle tõesuses on kaheldud alates 1917. aastast. Mark II tanke ehitati 1916. aasta detsembrist kuni 1917. aasta jaanuarini Foster&Co and Metropolitani poolt ning toodeti neid kokku 50 tükki (25 "isast" ja 25 "emast"). Vaatamata sellele, et neid toodeti ainult treeningeesmärgiks, transporditi 20 tanki Prantsusmaale ning 25 jäeti baasi, mis asus Woolis, Dorsetis Inglismaal. Samal ajal käis juba Mark IV tüüpi tankide arendustööd ning kuna neid ei saadud 1917. aasta alguseks valmis, siis transporditi ka ülejäänud 25 Mark II tanki Prantsusmaale, kus nad ühendasid jõud viieteistkümne Mark I ning kahekümne Mark II tankiga Arrasi lahinguks 1917. aasta aprillis. Paraku osutusid mõlemad ebatõhusaks sakslaste soomustläbistava laskemoona vastu.
Ülejäänud viis Mark II-tüüpi tanki anti erinevatele ettevõtetele ning korraldati avalik võistlus leidmaks uusi ja efektiivsemaid uuendusi, mida kasutada tulevaste tankide ehitamisel.
Mark III
Mark III oli ehitatud puhtalt treeningtankiks, millel oli Lewise kuulipilduja ning "emastel" versioonidel väiksemad küljelaiendused/koopad. Esialgsete plaanide kohaselt pidi sellel olema kõik uuendused, mis lähevad Mark IV tüüpi tanki peale, kuid asjad ei läinud nii, nagu plaanitud. Mark III ei osalenud üheski lahingus ning viimased kaks tükki sulatati üles Teise maailmasõja ajal.
Mark IV
Mark IV oli oluliselt täiendatud versioon Mark I tüüpi tankist ning läks tootmisse 1917. aasta mais. Selle tanki puhul oodati fundamentaalseid muudatusi ka mehaanilise poole pealt, kuid planeeritud muudatused jäid siiski selle tüübi puhul veel ellu viimata. Suurimad muudatused, mis selle tankiga kaasnesid, puudutasid soomustatust, kütusepaagi asukohta (lähtuvalt meeskonna turvalisusest) ning transportimise lihtsust. Kokku toodeti neid 1220 tükki: 420 "isast", 595 "emast" ning 205 "teenindaja" tanki, mida kasutati varustuse vedamiseks. Numbrite põhjal võib väita, et tegemist oli sõja kõige tähtsama tankiga.
Mark IV osales edukalt Messini lahingus 1917. aasta juunis, kuid sama aasta juulis ja augustis, kui toimusid lahingud soolistel aladel, ei olnud neist erilist kasu. Samuti osales 432 seda tüüpi tanki Cambrai lahingus 1917. aasta novembris.
Mark IV-tüüpi tank oli ka üks osapooltest esimeses tankide vahelises lahingus 1918. aasta aprillis, kus vastasteks sakslaste A7V tankid.
Mark VI
Mark VI tüüpi tank ei saanud kunagi valmis. Selle puhul plaaniti ellu viia Mark V-le kavandatud disain, mis tähendanuks täiesti teise kujuga kere, relvastust ning selle paiknemist tankil. Sel tankil oleks olnud ümarad roomikud, ta poleks enam rombjas ning põhiline relv oleks asund tanki ees, keskel. Projekt peatati 1917. aasta detsembris, et mitte rikkuda koostööd Ameerika Ühendriikidega Mark VIII tanki arendamisel.
Mark VII
Mark VII-st pidi saama esimene hüdraulilise jõuülekandega tank. 1917. aasta oktoobris tehti ettevõttega Brown Brothers Edinburghist leping arendamaks Mark VII tanki ning juulikuus aastal 1918 valmis tanki prototüüp, mis oma ehituselt oli väga keeruline. Jõuallikas oli 150-hobujõuline Ricardo mootor. Tootmiseks anti sisse tellimus 74-le tankile, kolm saadi valmis ning ainult üks lasti välja. Sõda ei elanud ükski üle.
Mark VIII
Mark VIII pandi kokku Prantsusmaal; kere, relvastus ja laskemoon tuli Inglismaalt ning mootor ja sellega kaasnev Ameerika Ühendriikidest. Mark VIII on tuntud ka nimega Liberty või Anglo-Ameerika all.
Mootor oli meeskonnast eraldatud ning kahuritornil oli kuulipilduja suunaga nii ette kui taha. Plaanitud 3000-st tankist (1500 mõlemalt riigilt) saadi enne sõja lõppu valmis vaid üks. Septembrist 1918 kuni 1920 valmistasid britid Mark VIII tüüpi tanke 24 ning ameeriklased 100 tükki. Neid kasutati ning täiustati kuni 1930ndateni, kui neist lõpuks loobuti nende madala kiiruse ning õhukese soomuse tõttu.
MSK1
Proteiinkinaas MSK1 (EC 2.7.11.1), tuntud ka kui ribosomaalne valgu S6 kinaas alfa-5 "RPS6KA5", on seriin/treoniin proteiinkinaas, millel on rakusisesete signaalide vahendajana oluline roll eukarüootsete rakkude arengus (jagunemises, apoptoosis ja stressi tingimustega toimetutulekul).
Suurbritannia tankid Esimeses maailmasõjas
Mark IX
Mark IX oli maailma esimene spetsiaalselt jalaväelaste transportimiseks ehitatud soomustatud sõjamasin. 200-st tellitust saadi valmis 34.
MSK1
MSK1 liigitatakse AGC kinaasiperekonda ning on vajalik erinevate mitogeen- või stressindutseeritud transkriptsioonifaktorite nagu CREB ja ATF fosforüleerimisel. Samuti osaleb kinaas MSK1 histoonide fosforüleerimise teel põletiku markereid kodeerivate geenide regulatsioonis.
Suurbritannia tankid Esimeses maailmasõjas
Mark X
Nagu Mark VI, nii ei näinud ilmavalgust ka Mark X, mis oli mõeldud plaanina B juhuks, kui Mark VIII ebaõnnestub. Sel juhul oleks Mark X olnud tavaline Mark V-tüüpi tank parandatud juhitavuse ja mugavustega.
Haapsalu linn (haldusüksus)
Haapsalu linn on haldusüksus Lääne maakonnas. Omavalitsusüksus moodustati Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusena pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi senise omavalitsusliku Haapsalu linna ning Ridala valla liitmisel.
MSK1
Kõrvalekaldeid MSK1 normaalsest aktiivsusest inimese rakkudes seostatakse mitmesuguste vähitüüpidega ning haigustega nagu krooniline põletik, psoriaas ja Huntingtoni tõbi.
Haapsalu linn (haldusüksus)
Linnavalitsemine
Haapsalu linnapea on 2009. aastast Urmas Sukles.
Udo Mällo
Udo Mällo (18. detsember 1922 Tartu – 8. detsember 2014 Toronto) oli peamiselt Kanadas tegutsenud väliseesti ettevõtja ja ühiskonnategelane, Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.
MSK1
Struktuur
thumb|MSK1 Struktuuri 3D kujutis Proteiinkinaas MSK1 kuulub kinaaside hulka, millel on kaks aktiivset kinaasi omadusega domeeni. Üks domeenidest asub peptiidahela C-terminuse (C-otsa) pool, teine aga N-terminuse (N-otsa) pool. N-terminaalne kinaasi domeen (NTKD) kuulub AGC seriin ja treoniin kinaaside perekonda, C-terminaalne kinaasi domeen (CTKD) kuulub aga kaltsium- ja kalmoduliin-sõltuvate kinaaside perekonda. Aminohappejääkide nr 726 ja 748 vahel asub NLS järjestus ehk nukleaarse lokalisatsiooni signaal. See aminohapete järjestus põhjustab valgu kogunemise rakutuuma.
Udo Mällo
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja siirdus sealt Austriasse, kus lõpetas 1947. aastal keemia erialal Karl Franzeni ülikooli Grazis, seejärel asus elama Kanadasse.
Aada (eesnimi)
Aada on naisenimi.
Haapsalu linn (haldusüksus)
Asustus
Haapsalu linnas asub linnasisene linn Haapsalu, 2 alevikku ja 56 küla.
Alevikud
Paralepa, Uuemõisa.
Külad
Aamse, Allika, Ammuta, Emmuvere, Erja, Espre, Haeska, Herjava, Hobulaiu, Jõõdre, Kabrametsa, Kadaka, Kaevere, Kiideva, Kiltsi, Kiviküla, Koheri, Koidu, Kolila, Kolu, Käpla, Laheva, Lannuste, Liivaküla, Litu, Lõbe, Metsaküla, Mäeküla, Mägari, Nõmme, Panga, Parila, Puiatu, Puise, Pusku, Põgari-Sassi, Rohense, Rohuküla, Rummu, Saanika, Saardu, Sepaküla, Sinalepa, Suure-Ahli, Tammiku, Tanska, Tuuru, Uneste, Uuemõisa, Valgevälja, Varni, Vilkla, Võnnu, Väike-Ahli, Vätse, Üsse
Rahvastik
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on rahvastikuregistri andmetel Haapsallu registreeritud 13 142 elanikku.
MSK1
Aktivatsioon
Proteiinkinaas MSK1 aktiveerub ERK1/2 (rakuvälise signaaliga reguleeritav kinaas) ja p38 MAPK (mitogeen-aktiveeritav valgu kinaas) signaalradades, fosforüleerituna positsioonides Thr-581, Thr-700 või Ser-360. Need positsioonid kuuluvad kinaasi C-terminaalsesse seondumisdomeeni ning on sihtmärgiks ERK ja p38 MAPK-le. MSK1 on võimeline vähemalt 6 erinevast positsioonist autofosforüleeruma, kolmes positsioonis (Ser-212, Ser-376 ja Ser-381) vahendab seda kinaasi CTKD, ülejäänud kolmes (Ser-750, Ser-752 ja Ser-758) kinaasi NTKD. Massispektromeetria on näidanud MSK1 järjestuses veel kolm fosforüleerimise kohta (Ser-647, Ser-657 ja Ser-695), mis ei ole kinaasi aktiivsuse jaoks olulised. Neid positsioone fosforüleerivad kinaase pole veel tuvastatud.
Mitogeensed faktorid nagu EGF (epidermise kasvufaktor) ja TPA (12-O-tetradekanoüülprobiool-13-atsetaat) aktiveerivad MSK1 läbi ERK signaalraja, stressifaktorid nagu aniomütsiin ja UV-C kiirgus teevad seda läbi p38 MAPK signaalraja. Samuti on leitud reagente, näiteks põletikku põhjustav tsütokiin tuumori nekroosi faktor alfa (TNFα), mis võivad kasutada mõlemat mainitud rada MSK1 aktiveerimiseks. Aktiveerimine võib samuti toimuda Tolli-sarnaste retseptorite vahendatud signaalradade kaudu.
Katsetes inimese loote neerurakkudega 293 (HEK 293-rakud) on näidatud, et MSK1 aktivatsioon võib toimuda endogeenselt ehk signaaliradadest sõltumatult. Sellisel juhul on kinaasi toime põhjuseks kas otsene ergutamine kasvufaktoritega, UV-kiirgusega või rakkude sattumine oksüdatiivse stressi tingimustesse.
MSK1 inhibiitorid
Enimkasutatud ühend MSK1 inhibeerimiseks on H89. See ühend leidis esialgu kasutust laialdaselt uuritud proteiinkinaas A (PKA) inhibiitorina. Samuti kasutatakse MSK1 uuringutes mittespetsiifilist inhibiitorit Ro 31-8220. H89 ja Ro 31-8220 ebatäpse inhibeerimisvõime (kõrvaliste kinaaside inhibeerimine) tõttu ei ole aga võimalik saada täpseid tõendeid MSK1 aktiivsuse kohta. Seetõttu eelistatakse uurida MSK1 rolli füsioloogilistes protsessides MSK1-knockout-katsetega (meetod, kus organismis muudetakse üks geen, antud juhul kinaasi MSK1 kodeeriv, mittetöötavaks).
MSK1-l on tuvastatud eneseinhibeerimise omadus. Proteiinkinaas MSK1-l on N-terminaalse kinaasi domeeni mitteaktiivses olekus kuju, kus ATP sidumiskoht on kaetud nukleotiidi seostumise aasaga. Seda mitteaktiivset kuju hoiab püsivana kinaasi domeeni N-terminaalne-hargi poolel moodustuv kolmeahelaline beeta-leht. Selline kuju takistab ATP seostumist ning kutsub esile kinaasi iseenda inhibeerimise. See näitab, et NTKD ei oma eraldi võetuna kinaasset aktiivsust ning vajab toimimiseks tervet proteiinkinaasi hõlmavat muutust.
Lisaks autoinhibeerimisele on kindlaks tehtud erinevaid MSK1 aktiivsust langetavaid mehhanisme. Üheks neist on koostoime glükokortikoididega, laialt kasutatavate põletikuvastaste ja immuunreaktsiooni muundavate ühenditega. See toime seisneb aktiveeritud glükokortikoidi retseptorite võimes moodustada kompleks kinaasiga MSK1. MSK1 on tavaolekus kogunenud rakutuuma, kuid selle kompleksi osana viiakse see kinaas tuumast välja CRM1-sõltuva (tuntud ka kui eksportiin-sõltuva) ekspordimehhanismi abil. Sellisel juhul on pärsitud MSK1 läbiviidavad reaktsioonid, sest MSK1 kontsentratsioon rakutuumas langeb.
Igor Rogatšov
Igor Rogatšov (sündinud 8. augustil 1962) on Eesti näitleja.
MSK1
Funktsioon
Mitogeeni- või stressistiimulite nagu UV-C kiirgus, epidermise kasvufaktor (EGF) või antibiootikum anisomütsiin vastuseks foforüleeriblib MSK1 CREB-i ja ATF1-e (valgud, mis reguleerivad raku transformeerimiseks vajalike geenide transkriptsiooni). MSK1 on rakus põhiliselt kogunenud tuuma, kus saades aktiveerumiseks vajalikult stimuleeritud, fosforüleerib CREB-i. CREB on transkriptsioonifaktor, mis fosforüleerituna seostub DNA-ga transkriptsiooni promootoralas ning soodustab või pärsib seondumiskohast allavoolu jäävate geenide avaldumist, mis osalevad raku vastuses MSK1 aktiveerinud stiimuli toimele.
Skrælingjar
Skrælingjar (eesti keeles skräälingid või skreelingid) on vanapõhja ja vanaislandi keelte mitmusevormis nimetus pärismaalastest inimestele ("metslastest olenditele"), keda muinaspõhjala kultuuri esindajad ehk viikingid kohtasid enda jaoks tundmatus Põhja-Ameerikas. Teadaolevalt ei olnud nad algul agressiivsed ega vaenulikud, vaid kergesti ehmatavad. Neid nähti enda mõõdupuu järgi võrdlemisi primitiivsetena.
MSK1
Funktsioon
MSK1 funktsiooniks on ka histoonide fosforüleerimine. Histooni H3 fosforüleerimine lõdvendab kromatiini ning seeläbi kasvab transkriptsiooni tase selles DNA piirkonnas. Huvitaval kombel toimub samuti MSK1 poolt fosforüleeritava histooni H2A puhul vastupidine efekt: H2A fosforüleerimisel väheneb transkriptsiooni intensiivsus seda histooni ümbritsevalt DNA-lt. Histoonide fosforüleerimisel on rakkude regulatsioonis väga tähtis roll: uuringud on näidanud, et H3 fosforüleerumine mitoosi käigus mõjutab oluliselt DNA kondenseerumist ja transkriptsiooni.
Karinu klaasikoda
Karinu klaasikoda on (klaasikoda) Järva maakonnas Karinu külas.
Koidula piiripunkt
pisi|Koidula piiripunktis seisvate autode rivi (detsember, 2009) Koidula piiripunkt on piiripunkt Võrumaal Setomaa vallas Koidula külas Karisilla–Petseri maanteel Eesti-Vene kontrolljoonel.
Karinu klaasikoda
Kojas eksponeeritakse klaasitootmisega seotut. Klaasikoja eesotsas on Ants Leinberg.
Skrælingjar
Atlandi ookeani rannikuäärsete küttijatest-korilastest põlisasukate puhul oli tegu: Saagade järgi tehti nendega kaupa ning neile meeldisid eriti viikingite valmistatud piimatooted ning punane kangas. Kõige juures ei osanud nad kirvega ümber käia ja seda hinnata. Hiljem sattusid vähemuses uustulnukad põlisameeriklastega vaenujalale, kirjapandu järgi toimusid lahingud, mis päädiski tõrjutud maadeuurijate lahkumisega. Viikingid ise kutsusid avastatud alasid Vínlandiks ("viinapuude maaks"), Marklandiks ("metsamaaks") ja Hellulandiks ("kaljumaaks").
Udo Mällo
Mällo töötas 1948. aastast ettevõttes Canada Packers Ltd, seejuures 1980–1983 toiduõlide osakonna juhatajana. Ta oli Kingsway Labs Ltd asutaja ja omanik.
Koidula piiripunkt
Piiripunktis on kasutusel GoSwift e-piirijärjekorra süsteem.
Igor Rogatšov
Ta lõpetas aastal 1983 Boriss Štšukini nimelise Kõrgema Teatrikooli (professor Juri Katin-Jartsevi kursusel).
Skrælingjar
Nimetuse etümoloogia
Arvatakse, et seda terminit kasutas Ari Þorgilsson esimest korda oma töös Íslendingabók, mida teatakse kui “Islandlaste raamatut”. Raamat kirjutati pärast seda, kui vanapõhjala maadeuurijad olid Ameerika põlisrahvastega esimesed kontaktid juba loonud. Ajal, mil neid allikaid talletati, tähistas skræling üldisemat mõistet, millega Gröönimaa viikingid nimetasid rannikualade Thule inimesi, kaasaegsete lääneeskimote esivanemaid. Thule kultuur jõudis Põhja-Ameerika maismaalt esimest korda Gröönimaa saarele 13. sajandil ja nad olid sealtpeale kontaktis grööni viikingitega. Samal sajandil kirjutatud “Islandlaste saaga” ja “Gröönlaste saaga” kasutavad terminit kõigi nii-nimetatud Vínlandi põliselanike kirjeldamiseks, keda oldi juba 11. sajandi algusest peale teatud.
Udo Mällo
Udo Mällo on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Skrælingjar
Nimetuse etümoloogia
Sõna skræling on ainus sõna, mis on säilinud vanagrööni keelest, vanapõhja keele dialektist, mida rääkisid keskaegsed grööni viikingid. Tänapäevases islandi keeles on skrælingi tähendus "barbar", samas kui taani keeles kannab sõna skrælling tähendust "nõrgake". Sõna päritolu ei ole kindel.
Igor Rogatšov
Ta oli aastatel 1986–1996 ja on uuesti aastast 2015 Vene Teatri näitleja. Ta on olnud ka Malaja Bronnajal oleva Moskva draamateatri näitleja.
MSK1
Funktsioon
Tolli-sarnaste retseptorite vahendatud põletikureaktsioonide kontrollis on kinaasi MSK1 ülesandeks negatiivne tagasiside. MSK1 vahendab põletikuliste reaktsioonide lõpetamiseks vajalike faktorite aktiveerumist. Tolli-sarnaste retseptorite vahendatud põletikureaktsioonide rada on leitud primaarsetes makrofaagides. MSK1 kodeeriva geeni puudulikud hiired on ülitundlikud lipopolüsahhariididega infekteerimise suhtes — neil esineb võimas põletikuline reaktsioon. Selle põhjuseks on MSK1 roll fosforüleerida transkriptsioonifaktoreid CREB ja ATF1, mis on vajalikud põletikuvastase tsütokiini interleukiin 10 ja fosfataasi DUSP1 transkriptsiooni indutseerimiseks. Nende valkude transkriptsiooni puudumisel tekib pikenenud põletikureaktsioon.
Skrælingjar
Nimetuse etümoloogia
William Thalbitzer väidab, et skræling võis tuletuda vanapõhja sõnast skrækja, mis tähendab röögatust, hüüatust või kisa. Michael Fortescue tegi ettepaneku, et islandi sõna skrælingi võib olla seotud sõnaga skrá, mis tähendab "kuivatatud nahka". Inuitid on läbi sajandite kasutanud loomanahkadest kehakatteid.
Igor Rogatšov
Isiklikku
Tema vend Oleg Rogatšov oli samuti Vene Teatri näitleja.
MSK1
Koespetsiifilisus
Kinaas MSK1 on inimkudedes laialdaselt ekspresseeritud. Kõige kõrgem kontsentratsioon on südames, ajus ja platsentas, kinaasi kontsentratsioon on kõrge ka kopsudes, neerudes ja maksas.
Kasvajate teke ja rakusurm
Vastusena mitogeensetele ühenditele nagu TPA ja EGF (kaks põhjalikult uuritud kasvajate arengus osalevat ühendit) vahendab MSK1 rakkude transformatsiooni. Kui kinaas MSK1 inhibeerida H89-ga või kui selle translatsioon vaigistada siRNA (vaigistav RNA) abil, langeb oluliselt TPA- või EGF-indutseeritud rakkude võime moodustada kolooniaid. MSK1 aktiivsuse vähendamine inhibiitorite või geeni vaigistamise teel langetas neuronite Mg2+-eemaldamisega indutseeritavat surma, see rakusurma tüüp on inhibeeritud ka MSK1 knockout-hiirte hippokampuse neuronites. See näitab, et MSK1 omab rolli rakusurmas ja seeläbi kasvajate moodustumises.
Teised haigused
MSK1 regulatsioonihäiretega on seostatud haigusi nagu psoriaas ja Huntingtoni tõbi. Psoriaasi haiguskolletest eraldatud marrasnaha rakkudes on leitud märgatavalt suurem aktiivse kinaasi MSK1 hulk kui tervetes epidermise rakkudes. Lisaks sellele on psoriaatilise naha biopsia näidanud kõrgemat fosforüleeritud CREB ja ATF1 olemasolu. Psoriaasi ravis laialdaselt kasutatav dimetüülfumaraat on võimeline kreatinotsüütides (naha basaalkihi rakud) inhibeerima IL1β-indutseeritud MSK1 aktivatsiooni. Sellega kaasnevalt langeb ka CREB, ATF1 ja NF-κB p65 fosforüleerimine.
Udo Mällo
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodud Udo Mällo stipendiumifond annab välja temanimelisi stipendiume.
Karinu klaasikoda
Klaasikoda asub endises meiereihoones. Hoone on ehitatud 20. sajandi algul.
MSK1
Teised haigused
Erinevalt psoriaasist on Huntingtoni tõbe põdevate patsientide ja Huntingtoni tõve uuringutes mudelorganismina kasutatavate R6/2 hiirte striaatumitest ehk juttkehadest eraldatud rakkudest avastatud MSK1 ekspressioonitaseme langus. Sellistes rakkudes on histooni H3 fosforüleerimine halvatud, kuid mitte CREB-i fosforüleerimine, mis näitab erinevate spetsiifiliste signaalradade olemasolu.
Lembit Verlin
Lembit Verlin (29. oktoober 1917 Kuijõe – 13. aprill 2004 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja pedagoog.
Haridus
Ta õppis Piirsalu algkoolis. Lõpetas 1953. aastal Tallinna Konservatooriumi, kus oli õppinud Jüri Variste dirigeerimisklassis.
Töökäik
17-aastaselt kolis Tallinna, kus töötas esialgu trammikonduktorina ja hiljem trammijuhina. 1939. aastal asus tööle transporditööliste segakoori juhina.
Teise maailmasõja ajal juhtis Verlin 300. polgu meeskoori, juhatas meesansamblit ning lõi kaasa Eesti Laskurkorpuse estraadiorkestris. Pärast sõda juhatas Tallinna Toitlustustrusti naiskoori, Vabariikliku Noortemaja segakoori ja kaubandustöötajate naiskoori. Aastatel 1947–1956 oli Eesti Raadio segakoori dirigent. Pikka aega töötas Tallinna haridustööliste naiskooriga.
Lembit Verlin töötas Tallinna Pedagoogilises Instituudis (õppejõuna aastast 1955 ) ja Eesti Muusikaakadeemias (aastast 1974 professor, aastast 1994 emeriitprofessor).
Aastatel 1960–1975 oli Verlin üldlaulupidude üldjuht ning 1980. ja 1985. aastal aujuht.
Joaveski papivabrik
alt=Joaveski puupapivabriku peahoone, oktoober 2022|pisi|Joaveski puupapivabriku peahoone, oktoober 2022 Joaveski papivabrik (ka Joaveski paberivabrik) oli papivabrik Harju maakonnas Joaveski külas Loobu jõel. Ettevõte töötas papivabrikuna 1899.–1930. ja 1941.–1994. aastatel. Alates 2001. aastast tegutseb tehase ruumides Joaveski hüdroelektrijaam.
Ajalugu
Loobu jõel Joaveski joa ja praeguse küla lähedal on asunud vesiveskid vähemalt alatest 1510. aastast. 1899. aastal ostis vabriku krundi ära Rakvere kreisi Aaspere, Hõbeda, Loobu ja Vatku mõisnik Nikolai Dellingshausen ja asutas vesiveski asemele suurema tehase. Rajati paisjärv, veekanalite süsteem, tööliselamud ja abihooned. Hoonete jaoks paekivi murdes muutus ka Joaveski 4 m kõrgune astang praeguseks astmeliseks joastikuks. 1925. aastal rajati hüdroelektrijaam, 1927. aastal ehitati suurenenud voolutarbe jaoks veel teine elektrijaam – Nõmmeveski hüdroelektrijaam. Toodangut eksporditi Loksa sadama kaudu. Kaaluti tõsiselt ka Loksa ja Joaveski vahelise 12 km pikkuse raudtee ehitamist. Tehasele lisati abihooneid – katlamaja, sepikoda jne, tekkis Joaveski tööstusasula. Tehases töötas 50–70 töölist ja ametnikku.
1930. aastatel ettevõte pankrotistus ülemaailmse majanduskriisi tõttu ja ettevõtte vallasvara müüdi oksjonil.
Tootmine taastus 1941. aastal. 1944 asutati sealsamas uus ettevõte nimega Joaveski puupapivabrik. Seda nime kandis ettevõte 1953. aastani. 1954–1959 kandis ettevõte nime Joaveski papivabrik.
Vabriku hooned asuvad Loobu jõe orus, ümbritsevast maastikust ja ülejäänud külast madalamal, ja on rahuldavalt säilinud. Peamise tehasekompleksi pikkus on umbes 125 meetrit. Vabriku lähedal asuva Joaveski rahvamaja seinal on vabrikut ja selle ajalugu tutvustav infotahvel.
Alevtina
Alevtina (vene keeles Алевтина) on slaavipärane naisenimi.
Uugla rauasulatuskoht
Uugla rauasulatuskoht on rauasulatuskoht Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas Veskimäe talu lähedal. Rauasulatuskoht on arvele võetud kultuurimälestisena.
Rauasulatuskoht avastati 1977. Seal toimus ka raua töötlemine. Rauasulatuskohta kasutati 12.–14. sajandini.
Rauasulatuskoha ja raua töötlemisega seotud ala suurus on umbes 10 ha.
Rauasulatuskohta lähedal asub Uugla asulakoht.
Christian Dvorak
pisi|Christian Dvorak 2016. aastal [[London Knightsis mängimas]] Christian Dvorak (sündinud 2. veebruaril 1996 Palosis Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens keskründaja või vasaku ääreründajana.
Aastatel 2013–2016 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. 2016. aastal tuli ta klubiga OHL-i meistriks. 2015–16 põhihooajal oli Dvorak 52 väravaga liiga suurim väravakütt.
2014. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i draft'is 58. valikuna. NHL-is debüteeris Dvorak hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 3. novembril 2016 mängus Nashville Predatorsi vastu.
Pärast viit hooaega Coyotesi müüdi tema mängijaõigused 2021. aasta septembris Montreal Canadiensile.
2016. aastal võitis Dvorak USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel kuulus ta USA jäähokikoondisse.
Nõva kolhoos
Nõva kolhoos tekkis F. E. Dzeržinski nimelise kalurikolhoosi, „Võidu“ ja „Kommunismi tee“ kolhooside ühinemisel.
Rästiklased
Rästiklased (Viperidae) on madude sugukond, kelle esindajaid leiab üle kogu Maa, välja arvatud Antarktika, Austraalia, Uus-Meremaa, Iirimaa, Madagaskar, Hawaii ja väiksemad saared ning põhjapolaarjoonest põhja poole jäävatel aladel. Kõikidel liikidel on suhteliselt pikad liigenduvad hambad, millega saab sügavale saaklooma kehasse mürki süstida.
Nõva kolhoos
Kolhoosi keskasula oli Variku. Kolhoosi pindala oli 5500 ha.
Rästiklased
Eesti loomadest kuulub sellesse sugukonda teadaolevalt vaid üks maoliik – harilik rästik.
Klassifikatsioon
Praegu on Integrated Taxonomic Information Systemsis (ITIS-es) tunnustatud 4 alamsugukonda.
pisi|Harilik [[rästik (Vipera berus)]] pisi| [[Atropoides nummifer]]
pisi| [[Hypnale hypnale]] pisi|[[Lachechis muta muta]] pisi|[[Ovophis okinavensis]] pisi| [[Porthidium nasutum]] pisi| [[Protobothrops cornutus]]
Kirjeldus
Kõikidel rästiklastel on vähemalt 1 paar suhteliselt pikki seest õõnsaid hambaid (ka kihvasid), mida kasutatakse mürgi (sülje) süstimiseks mürginäärmetest (oimu-süljenäärmetest), mis asuvad ülalõugade tagaosa kohal. Mõlemad hambad asuvad suu eesosas lühikese ülalõualuu peal ning on liigutatavad ette ja taha. Kui hambaid parasjagu ei kasutata (suu on kinni), on hambad paralleelselt suulaega ning kaetud membraaniga. Mõlemat hammast võib liigutada teisest eraldi. Salvamise ajal võib suu avaneda kuni 180°, ülalõualuu liigub ette, mis suunab hambad ette viimasel hetkel, et nad vahepeal kahjustada ei saaks. Hammustuse ajal surutakse lõuad kokku ning lihased, mis kinnituvad mürginäärmete külge, tõmbuvad kokku ning süstivad mürgi ohvri kehasse läbi hammaste. Kogu see liigutus võib toimuda väga kiiresti ning kaitserünnaku korral meenutab see rohkem torkamist kui hammustust. Rästiklased kasutavad sellist mehhanismi põhiliselt saagi halvamiseks ning eelseedimiseks. Teiseselt kasutatakse seda ka enda kaitseks, kuid sellisel juhul, eriti inimese vastu, võivad nad mürgi süstimata jätta.
Teatmeteose "Loomade elu" V köite 309. leheküljel kirjeldatakse seda järgmiselt:
Tavalises asendis on põikluu tagasi tõmbunud, ülalõualuu on oma ülapinnaga ette ja alapinnaga taha pööratud. Mürgihambad paiknevad seejuures horisontaalselt, otsekui lamavas asendis, ja nende tipud on suunatud tahapoole. Enne hammustamist nihkub põikluu ette ja tõukab ülalõualuud, mis seejuures pöördub, kuna ta ülemine nurk toetub eeslaubaluule. Ülalõualuu alapoolele kinnitunud mürgihambad joonistavad kaare, nihkuvad ettepoole ja asetuvad vertikaalselt.
Peaaegu kõigil rästiklastel on tugevad sakilise servaga soomused, jässakas kehaehitus lühikese sabaga ning mürginäärmete tõttu kolmnurkse kujuga pea, mis eristub tugevasti kaelast. Enamikul on vertikaalselt elliptilised või kitsad pupillid, mis võivad avanedes katta terve silma ning sulguda peaaegu täielikult, mis annab neile võimaluse näha väga erinevates valgustingimustes. Tüüpiliselt on rästiklased aktiivsed öösiti ning varitsevad oma saaki.
Võrreldes teiste madudega on rästiklased üsna loiud. Enamik suguküpseid emaseid on munaspoegijad (ovivivipaaria), mis tähendab, et sündivad maopojad vabanevad kestadest sündimise käigus, aga mõned munevad ja osad liigid on vivipaarsed (näit harilik rästik). Nende ladinakeelne nimi "Viper" on tuletatud ladinakeelsetest sõnadest vivo – "elus" ja pario – "sünnitama".
Levik
Rästiklasi võib kohata Lõuna- ja Põhja-Ameerikas, Aafrikas ja Euraasias. Ameerika mandritel on nad põlised liigid Kanada lõunaosast kuni Lõuna-Ameerikani. Pärisrästiklaste alamsugukonnast on ka Eesti ainukene mürkmadu – harilik rästik. Rästiklasi ei leidu Austraalias, kus on muidu palju madusid.
Rästiklaste mürk ja teadus
Rästiklastelt kogutud sülg, mida tänapäeval maokasvandustes kasvatavatelt madudelt ka lüpstakse, on olnud uurimisobjektiks tänapäeval sadadele ja tuhandetele teadusasutustele. Enim teatakse rästiklaste sugukonna isendite mürgi baasil komplekteeritud, eraldatud ja sünteesitud aineid farmaatsiatööstuses ning sellega tihedalt seotud teadusasutustes. 1990. aastatel kiitis FDA heaks mitmeid rästiklaste perekonna mürgi baasil keemiliselt sünteesitud ravimeid, mis olid mõeldud sadade miljonite inimeste südamehaiguste ning rinnaangiini (angina pectoris) ja südameinfarkti ennetamise, kohaloleva ja järelravimina, mida tutvustati superaspiriinina: Aggrastat, Plavix, Epetifibatide, Integrilin jpt. Hiljem töötas hiiglaslik ravimifirma AstraZeneca välja ja registreeris ravimi toimeainega ticagrelorum, mille kaubamärk Ameerika Ühendriikides on Brilinta ja Euroopa Liidus, (sh ka Eestis) Possia. AstraZeneca rahastamise abiga kõik peamised meditsiinilis-kliinilised uuringud, koondnimetusega Plato's trial, läbinud, tunnistati Brilinta efektiivsemaks kui Plavix. Lisaks eelnimetatuile on rästiklaste sugukonna madude mürki aluseks võttes sündinud angiotensiin-konvertaasi inhibiitorid ehk (AKE-inhibiitorid), mis pärsivad RAA-süsteemi (toimeaine alusel klassifitseerituna, mõned enimväljastatud retseptiravimid perindoprilum, captoprilum, enalaprilum, lisinoprilum, ramiprilum jpt). Loetletud sünteetilised ravimpreparaadid on päästnud ning pikendamas/ravimas sadu miljoneid inimesi (ja ka loomi) maailmas, lisaks on neil oluline roll maailma riikide majanduses (sajad tuhanded töökohad, tehased, uurijad, laborid, apteegid, arstipraksised ja inimesed).
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Viperidae seisuga 17.04.2014.
AGE
AGE võib tähendada järgmist:
Age võib tähendada järgmist:
Brian Boyle
Brian Paul Boyle (sündinud 18. detsembril 1984 Hinghamis, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Aastatel 2003–2007 mängis ta neli hooaega Boston College'i jäähokimeeskonnas.
Hiljem on Boyle NHL-is mänginud veel New York Rangers (2009–2014), Tampa Bay Lightningi (2014–2017), Toronto Maple Leafsi (2017), New Jersey Devilsi (2017–2019), Nashville Predatorsi (2019) ja Florida Panthersi (2019–2020) ridades. 2021. aasta septembris liitus ta Penguinsiga.
Rahvusvaheline bussijuhtide päev
Rahvusvahelise bussijuhtide tunnustamise päeva tähistatakse 18. märtsil. Selle päeva algatasid 2009. aastal Seattle'i bussijuhid Hans Gerwitz ja Shannon Thomas, mis inspireeris neil looma rahvusvahelist bussijuhtide tunnustamise päeva. Nad valisid selleks 18. märtsi, sest just sel päeval 1662. aastal algas Pariisis bussiliiklus.
Brian Boyle
2018. aastal osales Boyle NHL-i tähtede mängul. Samal aastal pälvis ta Bill Masterton Memorial Trophy.
2017. aastal teatas ta, et tal on diagnoositud krooniline müeloidleukeemia.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Boyle USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Pihlakaväravad
"Pihlakaväravad" on 1981. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.
Süžee
Mandrilt saabub väikesaarele ehitusbrigaad lambafarmi ehitama. Filmis jälgitakse ehitajate igapäevaelu, omavahelist läbisaamist ja suhteid saareelanikega.
Indrek Leibur
Indrek Leibur (pärisnimega Taavo Einsoo) (31. juuli 1977 – 17. märts 2022, Kostivere) oli tuntud kui sensitiiv Nõia-Ints.
Taavo Einsoo oli pärit paljulapselisest perest, kuid koos kuue venna ja kolme õega viidi nad juba väikeste lastena Viiratsi lastekodusse. Lastekodust võeti väike poiss koos kaksikõe Ingaga kasuperre, kes elas Võrus. Kasuperes pandi tema uueks nimeks Indrek Puusepp. Nimemuutus Leiburiks toimus 2007. aastal, kui Indrek abiellus Tartu vanglas naisvangiga, kelle nimi oli Karmen Leibur.
Mees sai tuntuks 2009. aastal saatest "Selgeltnägijate tuleproov", kuid esines ka 2010. aastal Kanal 2 saates "Tõehetk", kus Nõia-Ints jahtis miljonit krooni. Selles saates tuvastati valedetektori abil, kas inimene valetab või vastab tõepoolest absoluutselt ausalt.
2015. aastal rääkis ta avameelselt Tartu Ekspressile antud intervjuus enesevigastamisest. "Lõikasin parema kõrva maha, sest hääled mu peas ütlesid, et saan siis kosmosekuningriigi valitsejaks."
Risto Vaidla
Risto Vaidla (sündinud 29. juunil 1993 Kärdlas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXVII lennu näitleja erialal (kursuse juhendajad Peeter Raudsepp ja Katariina Unt).
Alates 2019. aastast töötab Risto Vaidla näitlejana Eesti Noorsooteatris. Ta on teinud kaasa ka Theatrumi, Teatri Kelm, VAT Teatri, Kuressaare Linnateatri ja Endla lavastustes.
Filmides on tema kaalukaim roll olnud Sulev Keeduse filmis "Mehetapja/Süütu/Vari" (2017), kus ta kehastas novellis "Süütu" Heino Mossi. TV3 draamasarjas "Kättemaksukontor" mängis ta aastatel 2016–2017 Rasmus Uuberit. Tanel Toomi mängufilmis “Tõde ja õigus” kehastas ta Krõõda ja Andrese poega Andrest.
Kiviõli Õmblusvabrik Elf
Kiviõli Õmblusvabrik Elf oli Eesti aktsiaselts Ida-Viru maakonnas Kiviõlis.
Ettevõte asutati 1977 nime all Kiviõli Õmblustootmiskoondis Noorus. 1984–1992 kandis ettevõte nime Kiviõli Õmblusvabrik. 1992–1995 kandis ettevõte nime Kiviõli Õmblusvabrik Elf.
Jaunsvente mõis
pisi|Jaunsvente mõisa peahoone Jaunsvente mõis (läti keeles Jaunsventes muiža, ka Sventes muiža, saksa keeles Swenten) oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Daugavpilsi piirkonnas Svente vallas Sventes.
Mõisa esimesed omanikud olid Vietinghoffid. Mõis eraldati Vecsvente mõisast 1884. aastal. Enne võõrandamist kuulus mõis Plater-Zyberkide aadlisuguvõsale. Peale võõrandamist aastal 1920 asus mõisas kool. Praegu asuvad mõisas muuseum ja hotell.
Peahoone ehitati aastal 1912 Wilhelm Neumanni projekti järgi. Kõrvalhoonetest on säilinud aidad. Mõisa peahoone ümber on 19. sajandi lõpus rajatud park.
Hiiumaa valla lipp
thumb|[[Hiiumaa vald|Hiiumaa valla lipp]] Hiiumaa valla lipp on Hiiu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Hiiumaa valla lipp.
Lipp võeti esmakordselt kasutusele Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemisel 20. oktoobril 2013 Hiiu vallaks. Viimase ühinemisel omakorda Emmaste, Käina ja Pühalepa vallaga võeti sümboolika kasutusele Hiiumaa valla lipuna.
Lipu autor on Triin Paalo.
Lipu kirjeldus ja põhjendus
Lipuks on sinine ristkülik millel kaks valget horisontaalset lainelist joont. Lained sinisel taustal sümboliseerivad vett, millega Hiiu vald on tihedalt seotud. Alumine laine annab aimu allikatest Kärdlas ning ülemine laine Hiiu valla mereäärsest asukohast. Sinine värv sümboliseerib vett ja värskust ning valge puhtust ja puutumatust.
Lipu ajalugu
2013. aasta suvel korraldasid Kõrgessaare vald ja Kärdla linn avaliku konkursi Hiiu valla sümboolika leidmiseks. Konkursi eesmärk oli leida Kärdla linna ja Kõrgessaare valla ühinemisel moodustuva Hiiu valla ametlik sümboolika – vapp ja lipp. Sümboolika pidi väljendama loodava Hiiu valla identiteeti ning rõhutama, et Hiiu vald on mitmekesise looduskeskkonna, kaunite paikadega ja väärika ajalooga piirkond. Konkursi auhinnafond oli 1000 eurot. Osalemiseks esitati järgmised tingimused:
Tähtajaks, 28. juuniks 2013 esitatud 21 tööst ei vastanud reeglitele viis. Ülejäänute hulgast valis seitsmeliikmeline konkursikomisjon võidutöö. Selleks, et võidutöö vapp ja lipp oleksid samade kujunduspõhimõtetega ja vastaksid kõikidele heraldikareeglitele ning neid saaks ametliku sümboolikana kasutada, tehti koostöös autoriga konkursile esitatud töös mõningaid muudatusi. Enne muutmist oli lipul kujutatud tuletorni valgusvihku, ent see muutis kujunduse liialt kirjuks. Veel muudeti lipul kujutatud laineharjade kõrgust ja -harjade arvu. Lõplik variant kooskõlastati Riigikantseleiga.
Võidutöö autor on Läänemaalt pärit Triin Paalo, kes on õppinud kunstilist kujundamist ning kellel on ette näidata mitme konkursi võidutöid. Enne kujundama hakkamist uuris ta mõlema omavalitsuse ajalugu, püüdes mõista, mida kumbki oma piirkonna juures enim väärtustab ning millised on ühised jooned.
Tuudi kolhoos
Tuudi kolhoos oli kolhoos Haapsalu rajoonis Tuudi külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Nurme. Kolhoosi pindala oli 14 100 ha.
Tuudi kolhoos moodustati veebruaris 1971 kolhooside Jõe ja Säde ühinemisel. Kolhoosi keskmine töötajate arv (1977) oli 339. 1976. aasta jaanuaris ühines Tuudi kolhoosiga osaliselt Matsalu kolhoosiga.
Kolhoos tegutses kuni märtsini 1993.
Lihula sovhoos
Lihula sovhoos oli sovhoos Haapsalu rajoonis Kirbla külanõukogus. Sovhoosi keskasula oli Lihula. Sovhoosi pindala oli 13 100 ha.
Sovhoosi keskmine töötajate arv (1977) oli 547. Lihula sovhoosi keskuseks oli endine Lihula mõis.
Łobez
Łobez (saksa Labes) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Łobezi maakonna ja Łobezi valla keskus. Linn asub 90 km kaugusel Szczecinist.
Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Linn kuulub 1999. aastast Łobezi maakonda, aastatel 1975–1998 kuulus Szczecini vojevoodkonda.
Ajalugu
Lobez on esmamainitud dokument 1271, vastavalt rüütli nimega Borko omanik linna. Aastal 1295 sai linnaõigused Lobez. Alates 1946. aastast on linna ametlikuks nimeks Lobez.
Demograafia
pisi|vasakul|Łobez – demograafia: A – Linnarahvas, B – naised, C – mehed, D – täiskasvanutele. 31.12.2014 r.
Alatiik
Alatiik (ka Lakõssuu Alatiik) on järv Võru maakonnas Antsla vallas Antsu külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 594 m.
Kuus olemasolu valdkonda
Kuus olemasolu valdkonda või kuus olemise valda (sanskriti keeles ṣaḍgati ‘kuus minekut’; tiibeti keeles ’gro ba drug; hiina keeles 六道 liudao; jaapani keeles rokudō) on budistlikus kosmoloogias kuus sansaara valdkonda ihade olus.
Ihade olu on budistliku kosmoloogia järgi madalam kolmest olust; sellest kõrgemad on vormide olu ja vormitu olu ja selles võidakse sündida kuude järgmisse olekusse:
Kolme esimest olekut peetakse headeks, sest virgumisteed on neis hõlpsam leida. Ainult inimesena sündinud võivad jõuda täieliku virgumise ehk budasuse ja nirvaanani ning sansaarast välja pääseda. Kolme viimast peetakse halbadeks olekuteks, sest neis on ränkade kannatuste tõttu väga raske asuda virgumisteele.
Mõnes vadžrajaana õpetuses on iga olek vastavuses ühe kindla domineeriva meeleplekiga: deevad uhkuse, inimesed iha, asurad kadeduse, preetad ahnuse, loomad teadmatuse ja põrguolendid vihaga.
Kuut olemasolu valdkonda kujutatakse olemiserattal.
Gruberi auhind
Gruberi auhind on Peter ja Patricia Gruberi sihtasutuse auhind.
Peter ja Patricia Gruberi sihtasutus on Ameerika Ühendriikides tegutsev mittetulunduslik organisatsioon, mis on asutatud USA Neitsisaartel, kuid tema kontorid paiknevad New Yorgis.
Kokku annab sihtasutus välja 5 auhinda:
Papirahu
Papirahu on 1,3 hektari suurune saar Suures väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas Matsalu rahvuspargi koosseisus.
Rahu rannajoone pikkus on 1 kilomeeter. Rahu asub 2 kilomeetrit Papilaiust lõunas. Rahu on liivase pinnamoega.
Müntimisõigus
Eesti ajaloos on nt Tallinnal olnud müntimisõigus (saadud 1265. a).
Gilberti sündroom
Gilberti sündroom (GS) on healoomuline pärilik bilirubiini ainevahetuse häire maksas, mille tagajärjel tõuseb veres toksilise bilirubiini tase.
Tavaliselt ei ole spetsiifilist ravi vaja. Kollasuse episoodid võivad tekkida stressist, mis on tingitud näiteks füüsilisest koormusest, menstruatsioonist või paastumisest. Üldjuhul sümptomeid ei ole, aga mõnel võivad esineda mittespetsiifilised kaebused nagu halb enesetunne, ebamugavustunne kõhus ja väsimus.
Gilberti sündroomiga patsientidel tekib sagedamini sapikivitõbi.
Kalli postijaam
pisi|Kalli postijaama tall-tõllakuur (august 2013) pisi|Kalli postijaama ait (august 2013) Kalli postijaam oli postijaam praeguse Võru–Mõniste–Valga maantee ääres Kallikülas.
Postijaam ja selle kõrvalhooned on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi algul.
20. sajandi algul rajati postijaama varasemale asupaigale Taheva mõisa metsniku elamu. Tänapäeval asub selles hoones Hargla hooldekodu.
Üleraie
Üleraie (overharvesting/overexploitation) on raietüüp, mida teostatakse siis, kui metsa käesoleva aasta raiemaht ületab puidu sama-aastast juurdekasvu.
RMK koostab igal aastal statistilise aruande tehtud raiemahtude kohta. Raiete statistiline aruanne koondab andmeid metsaraie pindala kohta hektarites (ha) ja raiemahu kohta tihumeetrites (m³) kalendriaastas.