cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linda Alekõrs
Ta oli kunstiantikvariaadi omaniku Gustav Kangro tütar.
Haridus
Ta õppis aastatel 1930–1936 Tartu 10. algkoolis, 1942–1944 kõrgemas kodumajanduskoolis ning 1944–1950 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.
Töökäik
Alekõrs uuris peamiselt 19. sajandi I poole Tallinna kunstielu ning Tallinna kujutavat graafikat ja maalikunsti. Ta on kirjutanud põhjaliku ülevaate "Tallinn kujutavas kunstis 19. saj. I poolel" (1969, käsikiri autori valduses) ning artikleid, näiteks "Tallinna vaategraafikast möödunud sajandil ("Kunst", 1969, nr. 2), Carl Theodor Gehlhaar" (töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt, 1, Tallinn; 1976) ja "Kunstikooli avamise kavatsustest Tallinnas. 1815. aastal" ("Kunstiteadus. Kunstikriitika" 5, Tallinn, 1983).
Alekõrs koostas 19 lehest koosneva värvireprode mapi "Tallinn XIX sajandi gravüüridel" (Tallinn, 1983), mis on avaldatud koos autori eessõna ja kommentaaridega. Sügavamalt käsitles Alekõrs ka maalikunstnik Nikolai Kummitsa loomingut (monograafia, Tallinn, 1966; kataloog, Tallinn, 1967) ning tutvustas Tallinna Linnamuuseumi kogusid.
Harrastus
Alekõrs tegeles aastaid luulega. Vahetult enne surma avaldas ta ka autorikogumiku "Salajased salmid – kodused mõttevärsid 1943–2002".
Isiklikku
Linda Alekõrs oli kaks korda abielus. Esimene kooselu kultuuriloolase ja pedagoogi Ants Salumiga katkes, kui mees saadeti asumisele. Seejärel abiellus ta kirjanduskriitik Richard Alekõrrega.
Ta on ajakirjanik Madis Salumi ja koolijuhi Indrek Alekõrre ema ning Piret Kooli, Agne Alekõrre, Tiina Alekõrre, Kadri Kroodo ja Gertrud Alekõrre vanaema.
2003. aasta Soome parlamendivalimised
2003. aasta Soome parlamendivalimised olid Eduskunna valimised, mis peeti 16. märtsil 2003. Valimiste võitjaks tõusis Soome Keskerakond, kes kogus kõige rohkem hääli ja möödus sotsiaaldemokraatidest.
Kohtade jaotus
* Sealhulgas Ahvenamaa esindaja ja parteid, mis said vähem kui 0,5% häältest.
Pärast valimisi moodustasid Keskerakond, SDP ja liberaalne Rootsi Rahvapartei koalitsiooni. Peaministri koht kuulub Keskerakonnale.
Žakerii
Žakerii oli 1358. aastal Saja-aastase sõja ajal Prantsusmaal toimunud talupoegade mäss. Talupoegade pilkenimi oli Jacques (loe: žakk), mille järgi hakati seda ülestõusu nimetama žakeriiks (jacquerie). Ülestõusnud karistasid julmalt nii feodaale kui ka vaimulikke, kes nende koormisi olid suurendanud. Žakerii käigus hävitati ka dokumente, kus olid kirjas talupoegade kohustused. Ülestõusu oli väga raske maha suruda ning järgnenud karistused olid äärmiselt karmid.
Oulu järv
Oulu järv on järv Soomes Kainuus Kajaani, Paltamo ja Vaala vallas. Suuruselt Soome viies järv. Pindala on 928 km². Suurem osa Oulu järvest on madalaveeline.
Oulu järvest voolab välja Oulu jõgi, mis suubub Läänemerre.
Avamus
pisi|400px|[[Eesti aluspõhja ladestute avamused]]
Eestlaste endeemilistest haigustest
"Eestlaste endeemilistest haigustest" ("De morbis inter Esthonos endemicis") on Karl Ernst von Baeri uurimus eestlaste haigustest, mille ta kirjutas doktoritööna.
Avamus
Kihi või mõne muu geoloogilise struktuuri avamus on ala, millel pinnakatte puudumisel paljanduks see kiht või struktuur.
Eestlaste endeemilistest haigustest
Uurimus ilmus Tartu Ülikooli toimetistes 1814. aastal ladina keeles ja faksiimiletrükina 1938. aastal Stuttgardis.
Oulu järv
Tähtsamad kalaliigid on rääbis, koha, meriforell, haug ja siig.
Avamus
Avamus ei tähenda seda, et vastavad kihid peaksid paljanduma maapinnal. Eestis on nad enamasti kaetud pealiskorra ülemise osa ehk pinnakattega.
Eestlaste endeemilistest haigustest
Aastal 1975 ilmus eestikeelne tõlge Folia Baeriana esimeses köites ning aastal 1976 uuestitrükk Loomingu Raamatukogus nr 33 (977) (Ülo Torpatsi tõlkes ning Harald Habermani eessõna ja Viktor Kalnini järelsõnaga).
Avamus
Avamust eristatakse kihi levialast, mis on ala, kus vastavad kihid levivad, olenemata sellest, kui sügaval nad lasuvad ja mitme kihi poolt on kaetud. Näiteks Kambriumi ladestu setendid on levinud suuremal osal Eestist, kuid avamus hõlmab vaid kitsast riba Põhja-Eestis.
Eestlaste endeemilistest haigustest
Autor peab eestlastele omaste (endeemiliste) haiguste peamisteks põhjusteks viletsat elu, harimatust ja laiskust.
Maadleja (film)
Süžee
Kunagine paljude iidol elab täna masendavat elu haagissuvilas ning töötab supermarketis transana. Oma heitliku iseloomuga on ta pidevalt supermarketi juhataja (Todd Barry) hammaste vahel. Ainsaks lohutuseks on strippar Pam lavanimega Cassidy (Marisa Tomei).
Uue edu ootuses alustab Randy agaralt treeninguid, kasutades vormi jõudmiseks ka steroidide. Kuid kurnatud tervis ei pea vastu ja ühel järjekordsel võistluse järel saab südameataki. Arstid soovitavad vältida liigset stressi ja koormusi, seetõttu peab mees loobuma igaveseks võistlustest. Ka võistlus Ayatollah'aga ei tule enam kõnealla.
Eemal maadlusest, püüab Randy alustada uut elu, töötades supermarketis toiduosakonnas. Vaevaliselt kulgeb suhete taastamine tütar Stephaniega (Evan Rachel Wood) ja Cassidyga. Mõneks ajaks on elu ilus. Kuid vanad harjumused ei lase kaua oodata ja vaevaga silutud suhted purunevad. Raevunud Randy otsustab jätkata seda, mida ta oskab kõige paremini – maadlust. Enda otsuse õigustuseks tõdeb, et ainus koht kuhu ta kuulub on maadlusring ja fännid on tema tõeline perekond. Nii nõustub kohtuma oma vana vastase Ayatollah'ga.
Film lõpeb veel kõhkleva peategelase kindla otsusega, vaatamata sellele, et seab oma elu tõsiselt ohtu, astuda võistlusareenile ja võidelda. Veel enne algust palub Cassidy tema meelemuutust, pakkudes lepitust nende suhetes.
Filmi tugevaks küljeks on paatosliku elemendi tagaplaanile jätmine ning vaatajale pakutakse mitte peategelase kaastunde-, vaid mõistmislugu.
Näitlejad
Filmis astuvad üles ka sellised elukutselised maadlejad nagu Kevin Matthews, Johnny Valiant, Ref Hanson, Tommy Rotten, Andrew Anderson, Brolly, Danny Inferno, Necro Butcher, Mike "RAGE" Miller, Paul E. Normus.
Võtteperiood
Stsenarist on Robert D. Siegel. Algselt oli kavandatud peaosatäitjaks Nicolas Cage. Filmi võtted algasid jaanuaris 2008 ja võtteperiood kestis 40 päeva.
Filmimine toimus New Jersey linnades Elizabeth, Asbury Park, Linden, Rahway, Roselle Park, Dover ja New Yorgis. Supermarketi osa tehti Bayonnes, kus Rourke teenindas improviseeritult reaalseid kliente. Maadlusstseenid filmiti Philadelphias.
Muusika
Filmi "Maadleja" helilooja Clint Mansell on komponeerinud ka Aronofsky varasemates töödes ("Pi", "Reekviem unistusele" ja "Allikas"). Lõputiitrite taustal mängib Bruce Springsteeni laul "Maadleja" ("The Wrestler").
Filmi finaalis, kui Randy areenile siseneb, mängitakse ansambli Guns N' Roses laulu "Sweet Child O' Mine". Sama loo introt kasutas Mickey Rourke oma 1990. aastate poksijakarjääri jooksul.
Filmis kuuleb selliseid 1980. aastate heavy metal 'i bande nagu Ratt lauludega "Round and Round" ja "I'm Insane", Quiet Rioti "Metal Health", FireHousei "Dont Walk Away", Slaughteri "Dangerous", Scorpionsi "Animal Magnetism", Accepti "Balls to the Wall" ja Cinderella "Don't Know What You Got (Till It's Gone)".
Auhinnad
Film võitis 2008. aastal Veneetsia filmifestivalil peaauhinna Kuldlõvi. Mickey Rourke sai parima meesdraamanäitleja ja Bruce Springsteen parima laulu ("The Wrestler") Kuldgloobuse. Marisa Tomei kandideeris Kuldgloobuse naiskõrvalosa kategoorias. "Maadleja" oli ka kahes 2009. aasta Oscari nominatsioonis: Rourke parim meespeaosa ja Tomei parim naiskõrvalosa.
Kuopio linn
thumb|Vaade Kuopio kesklinnale thumb|[[Kuopio lennujaam]] Kuopio on linn Soomes Põhja-Savo maakonnas, Ida-Soome lääni suurim linn. Kuopio asub Kallavesi järve ääres. Mõned linnaosad asuvad järve saartel.
Kuopio elanike arv on üle 118 000 (2018), pindala 3165 km², millest 855,8 on veekogud ja mets. Kuopio on Soome rahvaarvult 9. ja Ida-Soome lääni suurim linn. Rahvastiku tihedus on 46,6 inimest ruutkilomeetri kohta, kuid kesklinn on väga tihedalt asustatud (1617,6 in/km²) ja see on Soomes 2. kohal Helsingi järel.
Linna asutas 1653. aastal kuberner Peter Brahe, kuid ametlikult käskis linna asutada 17. novembril 1775 Rootsi kuningas Gustav III.
Kuopio linnaga on halduslikult liidetud Kuopio vald (1969), Riistavee vald (1973) ja Vehmersalmi vald (2005). 2011. aastal ühendati Kuopioga Karttula vald, mis siiski säilitas oma nime ja sümboolika. 1. jaanuaril 2013 liideti Kuopioga Nilsiä, 1. jaanuaril 2015 liideti Maaninka vald ja 1. jaanuaril 2017 Juankoski linn.
Kuopio oli Kuopio lääni pealinn, kuni Kuopio lään ühendati Põhja-Karjala ja Mikkeli lääniga Ida-Soome lääniks ning selle pealinnaks sai Mikkeli.
Linna tänavavõrk on selle poolest eriskummaline, et iga teine tänav on mõeldud üksnes jalakäijatele ja jalgratturitele. Selliseid tänavaid nimetatakse soome keeles "rännikatu" ('vihmaveetorutänav'). Nende tänavate ajalugu ulatub aastasse 1776, kui Pehr Kjellman lõi esimese linnaplaani. Asja mõte oli selles, et tollal oli linn ehitatud peamiselt puust ja siis oli lootust, et tulekahju korral ei põle kogu linn maha: suur hulk tänavaid takistab tule levikut.
Kuopio on üks esimesi linnu, kus hakati andma soomekeelset haridust: 1871. aastal asutati seal pimedate kool ja 1887. aastal kaubanduskool. Linnas on 1966. aastal asutatud Kuopio ülikool (1983. aastani Kuopio kõrgkool), mis 2010. aastal ühines koos Joensuu ülikooliga Ida-Soome ülikooliks. See keskendub tervisele, lastes välja rohkem tervishoiutöötajaid kui ükski teine Soome kõrgkool, toidutehnoloogiale ja toitumisteadlastele (kõik Soome toitumisteadlased on lõpetanud ülikooli Kuopios), ohutusele (Kuopios on hädaabiteenuste väljaõppekeskus) ja heaoluelukutsetele.
Kuopios asub Soome õigeusu kiriku peakorter ning seal resideeris kuni 2018. aastani Soome õigeusu kiriku pea Leo (Makkonen). Soome õigeusu kirik allub Konstantinoopoli patriarhaadile. Soome suurimal kirikul, evangeelsel luterlikul kirikul on samuti Kuopio diötsees, mida juhib piiskop.
Kuopio Puijo tornis on korraldatud suusahüpete maailma karika etappe.
Kuopiol on neliteist sõpruslinna: Besançon (Prantsusmaa), Bodø (Norra), Castrop-Rauxel (Saksamaa), Craiova (Rumeenia), Gera (Saksamaa), Györ (Ungari), Jönköping (Rootsi), Minneapolis (USA), Opole (Poola), Pihkva (Venemaa), Pitkäranta (Venemaa), Svendborg (Taani), Trabzon (Türgi) ja Winnipeg (Kanada).
Kärdla-Tõrvanina matkarada
Kärdla-Tõrvanina matkarada oli 5,5 km pikkune matkarada Hiiumaal Tareste maastikukaitsealal. Ühesuunaline rada kulges läbi mitmesuguste metsa- ja rannikukoosluste mööda rannaäärt Kärdlast Tõrvaninale. Tee läbimine võttis tavapärase käimiskiiruse juures keskmiselt 2–3 tundi. Rada lõppes Tõrvanina telkimisala ja liivarannaga. Samuti oli raja alguses madal vaatlustorn ja raja keskel autobaasi lõkkekoht. Matkarajal ei tohtinud liikuda jalgrataste ega mootorsõidukitega.
Kirjeldus
Raja alguseks oli Kärdla Tiigi tänava lõpp, kus asub ka parkla. Tiigi tänava lõpus asuvast arteesia kaevust on võimalik torust voolavat joogivett kaasa võtta. Matkajatele olid rajal abiks suunaviited, 3 infotahvlit ja 5 huvipunkti. Matkarada piiras ühest küljest mererand, läbitavad maastikud olid vaheldusrikkad. Metsas esineb nii kuivemaid kui ka märjamaid metsatüüpe, soostunud alasid ning märjemates kohtades olid laudteed. Suveperioodil ei olnud rada enamasti märg ning pääses kuiva jalaga. Rajal asus algselt kolm lõkkekohta, üks telkimisala, kaks vaatetorni ja kaks parklat.
Raja sulgemine
Jaanuaris 2019 sulges Riigimetsa Majandamise Keskus Kärdla-Tõrvanina matkaraja. Probleem seisnes ühe eraomaniku soovimatuses lubada matkaraja läbimist oma maal. Katkine laudtee põhjustas libedust ja muid ebamugavusi, mistõttu see võeti kevadel 2021 üles. Laudtee purustasid massilised tormiheited. Teiseks sulgemispõhjuseks oli Varese metsaparandusobjekti kaevetööd Kärdla-Tõrvanina matkarajal. Riigimetsa Majandamise Keskusel on kavas tulevikus matkarada osaliselt taastada.
Mikk Mikiver
Elulugu
Mikk Mikiver õppis aastatel 1951–1953 Tallinna Mäetehnikumis, lõpetas 1955. aastal Tallinna 17. Keskkooli, seejärel õppis aastatel 1955–1957 Tallinna Polütehnilises Instituudis. 1961. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 1. lennu.
Aastatel 1961–1965 töötas näitlejana Eesti Draamateatris, 1965–1974 näitleja ja lavastajana Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris (1970–1974 oli peanäitejuht), 1974–1988 (1976 peanäitejuhi kohusetäitja, 1978–1985 V. Kingissepa nimelise Tallinna Riikliku Akadeemilise Draamateatri peanäitejuht, 1985–1988 võttis osa teatri kollektiivsest juhtimisest) ja 1994–2004 lavastajana Eesti Draamateatris. Aastatel 1968–1984 (vaheaegadega) oli ka lavakunstikateedri õppejõud (1970–1974 koos Grigori Kromanoviga ja 1980–1984 kursuse juhendaja).
Aastail 1989–1991 oli ta NSV Liidu rahvasaadik, 1990–1992 Eesti Kongressi liige ja 1989–2006 Eesti Olümpiakomitee alaline liige.
Mikiveri looming püüdles ajatut ja ülevat, kuid oli samas psühholoogiline peentöö. Oma suurtes rahvuslikes draamades ühendas Mikiver üksiku inimese ja kogu rahva lood, neis põimusid isiku ja rahvuse saatused, eetilised valikud ja vastutus. Mikiveri teater suutis olla ühtaegu nii intiimne kui ka pühalik.
Lavastused
pisi|Mikk Mikiver ja [[Peeter Sauter Heinrich IV esietendusel]]
Isiklikku
Mikk Mikiveri isa oli Arnold Mikiver, ema ja isa olid Loksa kooli õpetajad. Tema noorem vend oli Tõnu Mikiver.
Mälestuse jäädvustamine
Mikk Mikiverist räägivad filmid „Kuuskümmend aastat sekundis” (1997, Eesti Telefilm) ja „Mikk” (2006, Raamat Film).
2005. aastal asutas Mikk Mikiver Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Georg Otsa nimelise allfondi.
Võsul asub Mikk Mikiveri ja Georg Otsa mälestuspink (autor Urmas Rauba).
Eesti kodanike komiteed
pisi|[[Tunne Kelami Eesti Vabariigi kodanikuks registreerimise tunnistus.]] Eesti kodanike komiteed (EKK) olid 1989. ja 1990. aastal kodanikualgatuse korras loodud parteiülesed poliitilised ühendused, mille eesmärgiks oli Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel taastamiseks pädevate võimustruktuuride moodustamise ettevalmistamine  Eesti Vabariigi õigusjärgsete kodanike registreerimise, Eesti Kongressi valimiste korraldamise ja Eesti Kongressi kokkukutsumise teel.
Mõtte teke
milleks tuleb koostada valijate nimekirjad Eesti Vabariigi kodanikest ja nende järeltulijatest ja korraldada alternatiivvalimised;
Üleskutse
Üleskutse Eesti kodanike komiteede asutamiseks, Eesti kodanike registreerimiseks ja Eesti Kongressi ettevalmistamiseks esitasid 24. veebruaril 1989 toimunud rahvakoosolekutel Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Eesti Kristliku Liidu esindajad. Üleskutse lähtus 1938. aastal vastu võetud Eesti Vabariigi põhiseadusest, mille kohaselt määratleti kõrgeima võimu kandjaks riigis eesti rahvas. Et Eesti Vabariigi õiguslikust järjepidevusest lähtuv riigi- ja omavalitsusasutuste struktuur oli vahepealsete okupatsioonide käigus lakanud olemast, tuli selle taasloomiseks alustada õigusjärgse kodanikkonna registreerimisest, millise ülesande võtsid enda kanda kihelkondliku geograafilise printsiibi järgi rahvaalgatuse korras asutatud Eesti kodanike komiteed.
Eesti kodanike komiteede tegevus päädis Eesti Kongressi valimistega 24. veebruaril 1990 ja Eesti Kongressi kokkukutsumisega 11. märtsil 1990. Enamik Eesti kodanike komiteesid lakkasid tegutsemast 1990. aasta kevadel, ülejäänuist peaaegu kõik hiljemalt 1990. aasta lõpuks. Seniste Eesti kodanike maakonnakomiteede kaudu hakkas Eesti Kongressi poolt moodustatud Eesti Komitee korraldama Eesti Vabariigi kodanike isikutunnistuste väljaandmist.
Jaan Remmel
Ta oli pikka aega Eesti Loodusmuuseumi direktor (1970–1990).
Ta on uurinud Limu järve kinnikasvamist ning Limu järve ja Lehmja tammiku linnustikku.
Isiklikku
Etnoloog ja folklorist Mari-Ann Remmel on tema tütar.
Kala-Jüri talu
pisi|222x222px|Kala-Jüri talu. Juurde ehitatud verandaga elumaja Kala-Jüri talu (rahvasuus kasutusel lühendatud variant Kalari) asub Järvamaal Paide linnas Valasti külas (kuni 1939. aastani Kuksema vallas ja seejärel kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini Roosna-Alliku vallas).
Kala-Jüri talu asub Valasti küla keskosas, Roosna-Alliku – Järva-Jaani maanteest 200 m põhja pool, külatee ääres, selle idaküljel. Talu juurde kuulub ka metsa- ja põllumaad. Õuemaad on talul 0,26 hektarit.
Ajalugu
22. märtsil 1910 ostis Hans Ilves (1860–1950) talu endale, kuid elas seal sees juba enne koos naise Anna (1863–1939) ja viie lapsega (3 tütart ja 2 poega). Kummagi poja auks istutas Hans väravasse saarepuu, millest praeguseks on alles vaid üks, sest teine murdus tormi käigus.
Talupidamisega jätkas nende vanim poeg Johannes Friedrich Ilves (1892–1943). 1930. aastatel oli talus 6 lehma, 2 hobust, sead, kanad, kasvatati teravilja ja lina. Tavapärane talupidamine kestis Nõukogude võimuni.
Rehielamu ei ole säilinud, kuid alles on elumaja (koos juurde ehitatud verandaga), mille Hans Ilves endale vanaduspõlves ehitas. pisi|Kala-Jüri talu 1980. aastatel naasis kodutallu Johannes Friedrich Ilvese ja tema naise Lucie Ilvese (1897–1988) vanim tütar Hedvig Marianne Noormägi (1922–), kes hakkas tegelema aiaharimise ja iluaiandusega. Sellega pälvis ta 2006. aastal peaministrilt tänukirja ja mastivimpli kauni kodu eest.
Karl Menningu skulptuur
Karl Menningu skulptuur on 2006. aastal Mare Mikoffi loodud skulptuur Tartus Vanemuise teatri kohviku (Cafe Shakespeare) terrassil.
Karl Menningu skulptuur on püstitatud tähistamaks 100 aasta möödumist Eesti kutselise teatri sünnist. Kuju avati aastapäeval, 12. augustil 2006. Avamistseremoonia algas kell 15.
Skulptuur on valmistatud pronksist. Ta kaalub pisut alla 300 kg. Kuju kõrgus jalgadest peani on 2,20 m. Skulptuuri seljal on Karl Menningu nimi.
William Henry O'Swald
thumb William Henry O'Swald (23. august 1832 Blankenese – 7. mai 1923 Hamburg) oli Hamburgi kaupmees ja poliitik.
Karl Menningu skulptuur
Kuju on paigaldatud terasest alusele, mida on võimalik koos kujuga ringi keerutada.
Olta Boka
Olta Boka (sündinud 13. septembril 1991 Tiranas) on Albaania laulja.
Ta esindas lauluga "Zemrën e lamë peng" Albaaniat 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis. Finaalkontserdil sai ta 55 punktiga 16. koha.
TV3
TV3 on Eestis tegutsev eratelekanal.
Kanal sai praeguse nime 1996. aastal, kui ühe omaniku kätte läksid seni eraldi tegutsenud EVTV ja RTV. RTV oli lühend Reklaamitelevisiooni nimest (hakkas saateid näitama Eesti Televisiooni programmis 21. septembril 1992). EVTV ja RTV edastasid oma programmi samal levikanalil, millel varem oli tegutsenud endine Venemaa Televisioon. EVTV oli eetris esmaspäeviti, kolmapäeviti, reedeti ja pühapäeviti ning RTV oli eetris teisipäeviti, neljapäeviti ja laupäeviti.
TV3 algus
Eratelekanalite konkurentsitihedal turul olid tegevad Kanal 2, Tipp TV (Jüri Makarov), TV1 (ja oli perekond Sõnajala omanduses) ning EVTV koos RTV-ga. Jaanuaris 1996 ühinesid kaks viimast TV3 kaubamärgi alla. Kui seni olid telejaamad kuulunud omamaistele omanikele, siis TV3 omanike hulgas oli 42 protsendiga ka norralaste Kinnevik Modern Times Group. Sellega muutus ka saatekava ja formaat sarnasemaks Rootsi, Norra, Läti või Leedu sama omaniku omanduses olevate kanalitega. Kuulumine rahvusvahelisele firmale andis läbi kuulumise Viasati rahvusvahelisse võrku võimaluse tuua ekraanile suurte kontsernide (nt MGM) toodangut. Selle arvel kärbiti omasaadete tootmist. Paljude alustatud seriaalide näitamine on piirdunud ainult poolte hooaegadega ja siis on need saatekavas asendatud "uutega".
Olukord 2006. aastal
Juba aastaid on kahe tegutsema jäänud ülemaalise eratelekanali jõupositsioon olnud üsna muutumatu. Kanal 2 kaotas nii vaatajareitingutes kui ka reklaamirahas ja oli mitu aastat kahjumis (kokku suurusjärgus 100 miljonit krooni). TV3 seevastu näitas keskeltläbi 30 miljoni kroonist (2003) või suuremat tulu aasta kohta. Vaatajareitinguis toimus muutus 2006. kevadel, kui TV3 saadetel tekkis probleeme vaadatavuselt esikümne hulka jõudmisega. Augustis muudeti "Seitsmeste uudiste" formaati ning toodi eetrisse uued uudistesaatejuhid Irmeli Karja ja Urmas Liiv, kuid ka see ei taganud oodatud edu, mis mängiti maha juba mais, kui uudistesaade muutus 25 minuti asemel 32–35-minutiseks, et teha keset uudistesaadet reklaamimipausi (lühema kestuse korral ei lubanud seadus katkestust teha).
4. oktoobril lahkus töölt kuus aastat programmidirektori tööd teinud Jüri Pihel. Sel ajaperioodil ei jõudnud TV3 saated ega filmid vaadatavuse esikümne hulka, milles figureerisid ainult ETV ja Kanal 2.
TV3-s pandi hooajal 2006/2007 rõhku mängufilmide näitamisele, populaarsust kogusid sellised kvaliteetsarjad nagu "Dr. House" ("House, M.D.") ja "Põgenemine" ("Prison Break").
Olukord 2008. aastal
Seoses Eesti üleminekuga digitelevisioonile hakkas 2008. aasta aprillis tegutsema TV3 digitaalne sõsarkanal TV6, mis näitab ka paljusid seni TV3 kavas olnud sarju.
Ismoili Somoni mäetipp
thumb|Mäetipp 1989. aastal. pisi|[[Jaan Künnap foto. Kommunismi põhjanõlv 1982. aastal.]] Ismoili Somoni mäetipp (tadžiki Қуллаи Исмоили Сомонӣ, aastani 1962 Stalini mäetipp; 1962–1998 Kommunismi mäetipp) on mägi Aasias Pamiiris. Kõrgus 7495 meetrit. Tipp kuulus kõrgeimana ka NSVL-i nelja seitsmetuhandese ehk "lumeleopardi" tipu hulka.
1928. aastani peeti Lenini mäetippu Pamiiri mäestiku kõrgeimaks punktiks, kuid 1933. aasta ekspeditsioonil selgus, et Ismoili Somoni mäetipp on veel 300 meetrit kõrgem ja tipp nimetati Jossif Stalini järgi.
Tipputõusud
pisi|Kommunism järvega. Jaan Künnapi foto 1986. aastast Esimesena vallutas Ismoili Somoni tipu 1933. aastal vene alpinist Jevgeni Abalakov. 1968. aastal tõusis tippu esimene naisalpinist – Ljudmila Agranovskaja. 1972. aasta lõpuks oli tipus käinud 580 mägironijat.
Eesti alpinistide tipputõusud
Põhiallikas:
Kommunismi mäetippu on tõusnud ka Kalle Aedviir.
Aegviidu-Kõrvemaa puhkeala
Puhkeala jääb mitme kaitseala territooriumile ning seal leidub metsade kõrval ka soid-rabasid, järvi, vallseljakuid ja orge. Tegemist on suurepärase piirkonnaga looduses viibimiseks igal aastaajal: saab nii matkata, jalgrattaga sõita, suusatada, tõsisemalt treenida kui niisama jalutada. Hästi varustatud telkimisalad ja lõkkekohad kutsuvad jalga puhkama ja piknikku pidama. Rohkelt võimalusi loob piirkond loodusfotograafidele, linnu- ja loomavaatlejatele ning seenelistele-marjulistele.
Uuspaganlus
alt=Itaalia maalikunstniku Cesare Saccaggi da Tortona neoklassitsistlikus stiilis meistriteos, mis esindab paganlikku (rooma) rongkäiku nisujumalanna Ceresesse. Maal on osa 1900. aastate alguses nii moes neoklassitsistlikust (uuspaganlikust) voolust.|pisi|293x293px|"Ave natura!", 1910, Itaalia maalikunstniku [[Cesare Saccaggi neoklassitsistlikus stiilis meistriteos, mis kujutab paganlikku (rooma) rongkäiku põlluharimisjumalanna Cerese auks. Maal on osa 1900. aastate alguses moes olnud neoklassitsistlikust (uuspaganlikust) voolust]] Uuspaganlus on levinud üldnimetus neile uususulistele liikumistele, mis püüavad taaselustada või võtavad tegevuse aluseks judeokristlike monoteistlike maailmareligioonide leviku eelseid (eeskätt Euroopa) muinasusundeid.
Aegviidu-Kõrvemaa puhkeala
Puhkeala keskus on Aegviidu külastuskeskus. See asub kaunite Kõrvemaa metsade ja järvede keskel Aegviidu alevi südames. Alal asub veel Simisalu loodusmaja, mille kompleks on sobilik erinevateks sündmusteks, seminarideks ja looduslaagriteks ning vahepausi aitame soovi korral täita retkega metsas või rabas.
Uuspaganlus
On palju inimesi, kes peavad nimetust "uuspaganlus" osatavaks ja leiavad, et mõiste "uuspaganlus" asemel oleks kohasem rääkida lihtsalt uususunditest. Samas on palju inimesi, kes oma usutunnistuse järgi nimetavad end meelsasti paganateks või uuspaganateks.
Huvi antiikkultuuri ning kreeka-rooma mütoloogia vastu oli kristlikus Euroopas kõrge juba hiliskeskajal. Üldine huvi muinasusundite vastu elavnes peamiselt 18.–19. sajandil seoses romantismiajastu ja ka natsionalismi ideedega. Moodi läksid viikingid ja druiidid. 19. sajandi lõpul ja sajandivahetusel levis esoteerika- ja okultismiharrastus, mis omakorda juhtis inimesi "muistseid tarkusi" otsima. Innustust andis muinasusundite uurijatele Briti kultuuriantropoloogi Sir James Frazeri mahukas võrdleva mütoloogia alane teos "Kuldne oks" (1900). 1930. aastatel huvitusid germaani mütoloogiast natsid, kes jätsid kogu uuspaganlusele pikaks ajaks varjutava pitseri. 1940. aastatel tõi Gerald Gardner Ameerikas kasutusele termini wicca, mis on tänini nimeks eriti anglosaksi kultuuriruumis levinud maagia- ja looduseusule. 1960.–70. aastatel kogusid Wicca jt analoogilised traditsioonid populaarsust koos New Age 'iga ning mässuliste noorteliikumistega, mis vastandasid end etableerunud ideoloogiatele ja religioonile.
Erinevad grupid järgivad vanadest rahvausunditest teada olevat erineva põhjalikkusega; paljud püüavad muinasusundit ühendada New Age 'i, keskkonnaliikumise, feminismi vm ideoloogiatega. Nii võib eristada rekonstruktsionistlikke ja sünkretistlikke suundi.
Uuspaganlikes liikumistes üldiselt puudub dogmaatika ning ulatuslik organisatsioon, mitmed järgijad võivad samaaegselt tunnistada ja praktiseerida ka teisi uske. Osalt on neis sisuliselt tegu inimese individuaalse religiooni konstrueerimisega. Enamik uuspaganlikke traditsioone on polüteistlikud või panteistlikud ning jumaluse mõistet käsitletakse neis üsna vabalt. Levinud on usk Maa ja looduse pühadusse, paljudes harudes usutakse looduse hingestatust, hauatagust elu või reinkarnatsiooni, mõnes praktiseeritakse maagiat. Mõistet "uuspaganlus" seovad kriitikud ja vastased mõnikord satanismiga.
On oletatud, et maailmas võib olla kokku umbes miljon uuspaganlike liikumiste järgijat.
Asulad (N)
Asulad (N) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad N-tähega.
Carl Gustaf Skytte
thumb|1684. aastast Carl Gustaf Skytte omandiks olnud [[Råbelövi loss Kristianstadi lähedal]]
Carl Gustaf Skytte vanemad olid 1648. aastal aadlitiitli (nr. 429) saanud Hovmantorpi (Homanetorp) mõisnik, Kronobergi lääni rügemendi ooberst Bertil Nilsson Skytte (surnud 1667) ja Vårby mõisast (Warby) pärit Magdalena Oliveblad, kes oli ooberst Hans Månsson Olivebladi (surnud 1650) tütar.
Ta alustas sõjaväeteenistust Kronobergi rügemendis, kus sai 1668. aastal lipniku, 1671. aastal leitnandi ja 10. augustil 1676 ooberstleitnandi auastme. 1677. aastal oli ta tragunirügemendi ooberst ja seejärel Kristianstadi ja Landskrona komandant. 1697 sai ta 2. pataljoni ülemaks ja Tartu komandandiks. Põhjasõja ajal juhtis Tartu linna kaitset 1704. aasta piiramise ajal, ülendati 12. juunil 1706 kindralmajoriks, ning oli 29. märtsist 1709 Riia asekuberner.
Seejärel oli ta Skåne asekuberner (1709, 14. märts 1711–1716), ülendati 30. augustil 1710 jalaväe kindralleitnandiks, sai 12. veebruaril 1715 vabahärraks, määrati Skåne kuberneriks (1716–1717) ja ülendati 29. detsembril 1716 jalaväekindraliks.
Perekond
Ta oli abielus Anna Catharine (t.a. Anna Maria) Ulfeldtiga (1646–1678), kes oli Saaremaa kuberneriks olnud Taani-Rootsi ohvitseri ja poliitiku Ebbe Ulfeldti (1616–1682) ja Schleswig-Holsteini krahvinna Hedevigi (1626–1678; da) tütar, Taani kuningas Christian IV ja Kirsten Munki tütretütar.
Talle Skånes kuulunud Odersberga ja Råbelövi valdused päris testamendiga tema sugulane Carl Henrik Skytte af Sätra (1695–1752), kes oli 1702. aastal Kuramaal Bauska komandandiks olnud Sinclairsholmi mõisniku Nils Skytte af Sätra (1656–1720) poeg.
Saaremaa rüütelkonna vapp
Selle ebaheraldilise "vapi" ametlik kirjeldus 1802. aastast on järgmine: lehestikuga ääristatud sinine kilp, millel seisab kiiver. Kilbil tähed D. W. G. B. E. (De Wort Gottes blifft ewig, Jesaja 40: 8; eesti keeles "Jumala sõna püsib igavesti"). Kiivrist lehvib sinine lint pealiskirjaga "Glow der Ritterschop in de Wick vnd up Oesel". Kiivril seisab kahest loorberioksast varjutatud kurg väljasirutatud tiibadega.
Maamarssal Peter von Buxhöwden arvas 1838. aastal, et vapikilbi ebakorrapärane kuju tähendab Saaremaa kontuure ja oksad saart [siit Kuressaare (Kurre Saar) nimi].
Tegelikult, nagu juba Johann Christoph Brotze 1791. aastal märkis, on Saaremaa vapilind evangelist Johannese kotkas (mitte kurg).
Vapp põhineb Läänemaa ja Saaremaa rüütelkonna pitseril, mille esimene teadaolev jäljend pärineb 25. veebruarist 1525. Martin Körber väitis 1889. aastal, et vapp on annetatud piiskop Johannes Kyveli privileegiga 15. detsembril 1524, märkimaks üleminekut katoliku usult luterlusele. See väide pole õige. Tegelikult jäi piiskopkonna vapp, mida kasutasid piiskop, toomkapiitel, stiftifoogtid ja meeskohtunikud, muutumatuks kuni sekularisatsioonini ja isegi hiljem kasutas seda hertsog Magnus pretensioonivapina.
Peale Eestimaa rüütelkonna ei kasutanud Vana-Liivimaa rüütelkonnad 16. sajandini oma pitsateid, vaid pitseerisid oma liikmete pitsatitega. Konflikti ajal piiskop Johannes Kyveli ja rüütelkonna vahel 29. juulil 1524 kirjutas piiskop, et ta on rüütelkonnalt saanud ebatavalise pitseriga kirja. Tõenäoliselt see ongi uus rüütelkonna pitser, mis võeti kasutusele samal kuul Tallinnas toimunud Liivimaa evangeelsete rüütelkondade ja linnade kokkutuleku ajal. Luterlikuks muutunud rüütelkond vajas uut ühendavat embleemi.
On väidetud, et Saaremaa rüütelkonnale annetas vapi Saksi kuurvürst Friedrich III Tark 1525. aastal, kui Saaremaa vasallid ähvardasid astuda luteri usku. See väide ei saa olla õige, kuna Saaremaa rüütelkond oli siis juba evangeelne ja Friedrich III pole kunagi Saaremaad valitsenud.
1. oktoobril 1866 esitas senati heraldikadepartemang kinnitamiseks uue Saaremaa rüütelkonna vapi kavandi, millel oli sinisel väljal hõbedane sookurg mustade silmade, noka ja küüntega. Teadaolevalt seda uut vappi kasutusele ei võetud
Saaremaa rüütelkonna vapp on kujutatud Saaremaa Põllumeeste Seltsi (Societas Rerum Rusticarum Studiosa Osiliensis) hõbemedalil.
Eesti Draamateater
Teatri ajalugu
Eesti Draamateatri alguseks loetakse Paul Sepa loodud erateatristuudio sündi 11. oktoobril 1920. See nimetati natuke hiljem ümber Draamastuudio teatrikooliks. Draamastuudio teatrikooli I lennu lõpetanud entusiastide initsiatiivil asutati Draamastuudio Teater, mis avati 4. oktoobril 1924 teatri juhi Rudolf Engelbergi lavastatud „Pisuhännaga”.
Herman Mürk
Herman Mürk (21. august 1908, Tsirguliina, Tartumaa – 12. august 1988, Tartu) oli eesti atmosfäärifüüsik.
Eesti Draamateater
Teatri ajalugu
Algusaastatel polnud teatril oma teatrimaja, renditi Tallinna saksa teatri saali ja esineti ringreisidel üle Eesti.
1930. aastatel hakati lavale tooma eesti kirjandusteoseid (näiteks Hugo Raudsepa näidendid ning Anton Hansen Tammsaare ja Oskar Lutsu proosa dramatiseeringud), mis osutusid väga menukaks.
Herman Mürk
Elulugu
Õppis Valga poeglaste gümnaasiumis, mille lõpetas 1929. aastal. 1929–1934 andis eratunde, millega teenis raha ülikooli astumiseks. 1938. aastal lõpetas Tartu ülikooli matemaatikaosakonna ja 1939. aastal didaktilis-metoodilise seminari. Oli 1937–1942 Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi vaatleja ja abiassistent, 1935–1946 oli ka Tartu keskkoolides füüsikaõpetaja, 1944–1945 TÜ füüsikakateedri assistent, 1945–1948 geofüüsikakateedri vanemõpetaja ja juhataja kt., 1948–1965 astronoomia ja geofüüsikakateedri vanemõpetaja, 1961–1971 üldfüüsika kateedri vanemõpetaja, 1971–1979 dotsent, 1980–1987 geofüüsika kateedri lepinguline abijõud.
1966. aastal kaitses kandidaadiväitekirja "Integraalsed atmosfääri läbilaske iseloomustajad", juhendaja professor Taavet Rootsmäe.
Eesti Draamateater
Teatri ajalugu
Eesti Draamateatri näo kujundas 1960.–1970. aastatel lavastaja Voldemar Panso, kelle õpilased ja õpilaste õpilased tänapäeval tema teatritraditsiooni Draamateatris jätkavad.
Eesti Draamateater annab aastas üle 500 etenduse, seda oma maja kahes saalis ja ka mujal Eestis. Etendusi külastab hooaja jooksul üle 120 000 teatrisõbra.
Herman Mürk
Elulugu
Herman Mürk suri 12. augustil 1988 Tartus ja maeti Tartus Puiestee tänava kalmistule.
Teadustöö
Luges ülikoolis füüsika ja meteoroloogia üld- ja erikursusi. Avaldanud üle 30 teadustrükise aktinomeetria, klimatoloogia ja õppemetoodika alalt, ka õpikuid ja muid õppevahendeid ning aimeartikleid.
Rahvaste ja hõimude loend
Artikkel Rahvad ja hõimud sisaldab maailma rahvaste, hõimude ja muude etniliste rühmade mittetäielikku nimistut algul tähestiku järjekorras ja seejärel geograafiliste piirkondade kaupa.
Vaata ka: Maailma rahvaste mitmekeelne loend
<hr align=center size=4 width=75%> A B D E F G H I J K L M N O P R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X<hr align=center size=4 width=75%> Euroopa - Vahemere maad ja hommikumaad - Siber ja Sise-Aasia - Ida-Aasia - Kagu-Aasia - Lõuna-Aasia - Austraalia ja Okeaania - Must Aafrika - Põhja-Ameerika - Lõuna-Ameerika <hr align=center size=4 width=75%>
A
Aafrika pügmeed - ababdad - abasiinid - abhaasid - adžaarid - adõgeed - afrikandrid (buurid) - agulid - aimarad - ainud - akad - akied - alakid - albaanlased - †alemannid - aleuudid - alžeerlased - altailased - ambelaud - ambod - ambulased - ameeriklased - amharid - ammonlased - andorralased - †anglid - †anglosaksid - antaifasid - antaimorod - apatšid - araablased - arakanid - arapahod - aravakid - armeenlased - aromuunid - artšid - asanded - aserid - assüürlased - asteegid - Aškenazi juudid - attakordid - austerlased - austraallased - †avaarid (Euraasia) - avaarid (Kaukaasia)
B
†babüloonlased - bahnarid - bakad - balilased - balkaarid - bamileked - bantud - baskid - baškiirid - †bataavid - batvad - beduiinid - belglased - belutšid - bengalid - †beotukid - berberid - betsimisarakad - bhilid - biatid - bihaarid - †boilased - bosnialased - brasiillased - bretoonid - bruud - budehid - bugid - †bulgaarid - bulgaarlased - bulod - burjaadid - burud - bušmanid - butonid
D
†daaklased - dakotad ja lakotad - dargid - dinkad - dolgaanid - dominikaanlased - džaggad - džehhid
E
edomlased - eenetsid - eestlased (väliseestlased) - egbad - ersad - †eteokreetalased - eved - eveenid - evengid
F
flaamid - foiniiklased - fonid - friisid - fulbed - furid - fäärlased
G
gagauusid - giod - goahirod - gondid - grusiinid - guantšid - gudžaratid
H
haidad - handid - hazarad - †hatid - hatsad - hausad - †hellenid - †heruskid - hidatsad - hiinlased (hanid) - hindud - hindustanlased - hispaanlased - hollandlased - hood - horvaadid - hotentotid - hreed - hueid (dunganid) - hutud - †hüksoslased
I
ibanid - †ibeerid - ibod - †idagoodid - †idumealased - iirlased - iisraellased - ikid - †illüürlased - ilokod - Inari saamid - ingerisoomlased - inglased - ingušid - inuitid - Iraagi türkmeenid - islandlased - †insuberid - isurid - itaallased - itelmeenid
K
†kaldealased -kalmõkid - †kamassid - kansad - karaiimid - karakalpakid - karatšaid - karjalased - †kartaagolased - †kasaarid - kasahhid - kasakad - kašuubid - katalaanid - katud - †kavaarid - kavetid - ketid - ketšuad - khmeerid - kikujud - †kimbrid - kirgiisid - kisid - kohod - koibalid - Koiva liivlased - koltasaamid - komid - koptid - korealased - korjakid - korkud - kornid - korsiklased - kosad - kpelled - kreeklased - †kreevinid - krimmitatarlased - †krivitšid - krõngid - kuad - kuid - kumõkid - kungid - kurdid - †kurelased - kuubalased - kõmrid
L
ladiinid - †langobardid - laod - lazid - latgalid - latgalid (tänapäev) - laved - leedulased - †leivud - lesgid - liibanonlased - liid - liivlased - luod - †lutsid - lätlased
M
maiad - makedoonlased - malagassid - malailased - maltalased - mandanid - mandžud - mansid - maoorid - maputšed - marathid - marid - masaid - †matorid - megrelid - mehhiklased - †merjalased - Meshethi türklased - †meštšeralased - metsaneenetsid - metsasoomlased - meälased - miaod - mnongid - mokšad - monegaskid - mongolid - monid - montenegrolased (tšernogoorlased) - mordvalased - morod - mursid - murunitjad - mustlased (romad) - mägijuudid - mänksid
N
nahuad - namad - nanaid - neenetsid - nepallased - nganassaanid - ngekid - nivhid - njahöönid - njamveesid - njandžad - nogaid - †norid - norralased - nuubialased
O
oid - oiraadid - oriad - oromod - orotšid - oseidžid - osseedid - ovambod
P
paapuad - pakohid - †paleoeskimod - pandžabid - pearid - †pelasgid - permikomid - peruulased - †petšeneegid - phuongid - †piktid - †polaabid - †polovetsid - pomakid - pomoorid - ponkad - poolakad - prantslased - †preislased - puertoriikolased - puštud - pärslased - pügmeed
R
radžastanlased - rapanuid - †reedid - rohingjad - rootslased - ruandad - rumeenlased - rundid - russiinid - rutulid
S
saamid - sakslased - samburud - samoalased - samojeedid - samred - saoutšid - sardid - savakod - sedangid - †seelid - Sefaradi juudid - †semgalid - sentinelid - serblased - setud - silotid - sindhid - singalid - †sitoonid - skotid - †sküüdid - slaavlased - slovakid - sloveenid - sojoodid - somaalid - somraid - soomerootslased - soomlased - sothod - sorbid - sreed - stiengid - suahiilid - suaavid - suitid - †sumerid - suud - suulud - svaasid - svanid - †svealased - †svioonid - sölkupid - sürjakomid - Süüria türkmeenid - süürlased
Š
šoorid - šotlased - šugnid - šveitslased
Ž
žemaidid
T
taanlased - taid - tailased - †tainod - tamilid - tampuanid - taoid - tatarlased - tausuugid - theed - tiibetlased - tlingitid - tongalased - tsahhid - tsvanad - tšehhid - tšengid - tšerkessid - tšetšeenid - tšiatšiad - tšiillased - tšraud - tšuangid - tšulõmid - tšuvašid - tuareegid - tubad - tulud - tutsid - tvaad - tõvalased - türklased - türkmeenid - †tüüringid
U
udehed - udmurdid - uiguurid - ukrainlased - †umbrid - ungarlased
V
vadjalased - vahhid - vajuud - valgevenelased - valloonid - †vandaalid - †vazimbad - venelased - vepslased - vietnamlased - †vilistid - volgasakslased - volofid - †võndlased - võrukesed - †Väina liivlased
X
xueyantuo 'd
<hr align=center size=4 width=75%>
Euroopa rahvad
Aškenazi juudid - †idagoodid - †langobardid - mustlased (romad)
Põhja-Euroopa
eestlased - fäärlased - †idumealased - Inari saamid - ingerisoomlased - islandlased - isurid - karjalased - †kimbrid - †Koiva liivlased - koltasaamid - komid - †kreevinid - †kurelased - latgalid - latgalid (tänapäev) - †leivud - liivlased -  †lutsid -  lätlased - metsasoomlased - meälased - neenetsid - norralased - permikomid - pomoorid - rootslased - saamid - savakod -  †seelid - †semgalid -  setud - †sitoonid - soomerootslased - soomlased - suitid - †svealased - †svioonid - sürjakomid - taanlased - vadjalased - vepslased - †võndlased - võrukesed - †Väina liivlased - äyrämöised
Vahe-Euroopa
†bulgaarid - †daaklased - gagauusid - †jatvingid - karaiimid - kašuubid - krimmitatarlased - †krivitšid - †kurelased - leedulased - lätlased - †petšeneegid - †polovetsid - poolakad - †preislased - rumeenlased - russiinid - †sarmaadid - †seelid - †semgalid - †sküüdid - slaavlased - slovakid - †žemaidid - ukrainlased - ungarlased - valgevenelased
Kagu-Euroopa
aromuunid - bosnialased - bulgaarlased - †bulgaarid - bulgaarlased - horvaadid - jugoslaavlased - kreeklased - makedoonlased - montenegrolased (tšernogoorlased) - pomakid - rumeenlased - serblased - slaavlased
Lääne- ja Kesk-Euroopa
†alemannid - andorralased - †anglid - †anglosaksid - austerlased - baskid - belglased - †boilased - bretoonid - flaamid - friisid - †heruskid - hollandlased - †ibeerid - iirlased - inglased - kornid - kõmrid -  mänksid - †norid - †piktid - †polaabid - prantslased - †reedid - sakslased - slaavlased - sloveenid - sorbid - šotlased - šveitslased - tšehhid - †tüüringid - valloonid <hr align=center size=4 width=75%>
Lõuna-Euroopa
albaanlased - †eteokreetalased - hispaanlased - †illüürlased - itaallased - katalaanid - korsiklased - kreeklased - maltalased - monegaskid - †pelasgid - pomakid - sardid - †umbrid
Põhja-Aafrika
ababdad - alžeerlased - berberid - †kartaagolased (?) - koptid - nuubialased - oromod - suaavid - tuareegid
Väike-Aasia ja Kaukaasia
abasiinid - abhaasid - adžaarid - adõgeed - agulid - armeenlased - artšid - aserid - avaarid - balkaarid - †foiniiklased - grusiinid - †hatid - ingušid - kurdid - lazid - kumõkid - lesgid - megrelid - Meshethi türklased - mägijuudid - nogaid - osseedid - rutulid - svanid - zazad - tšetšeenid - türklased
Edela-Aasia
†ammonlased - araablased - assüürlased - beduiinid - belutšid - †edomlased - Iraagi türkmeenid - juudid (sealhulgas iisraellased) - †kaldealased - kurdid - liibanonlased - pärslased - †sumerid - Süüria türkmeenid - süürlased
Kesk-Aasia
Buhhaara juudid - hazarad - jagnoobid - karakalpakid - kirgiisid - puštud - šugnid - tadžikid - türkmeenid - usbekid - vahhid <hr align=center size=4 width=75%>
Kagu-Aasia rahvad
alakid - ambelaud - arakanid - badžaud - bahnarid - biatid - bitid - bruud - budehid - buhidid - bulod - burud - butonid - danaud - džehhid - halangid - hanunood - hreed - ilokod - jaavalased - katud - kavetid - khangid - khmeerid - kohod - krõngid - kuad - kuid - laod - laved - lumad - magindanaod - malailased - mangjanid - maranaod - mnongid - monid - morod - ngekid - njahöönid - oid - pakohid - pearid - phuongid - ratagnonid - rohingjad - samred - sangirid - saoutšid - sedangid - somraid - sreed - stiengid - suoid - suud - tadjavanid - taid - tailased - tampuanid - taoid - taubuidid - tausuugid - theed - tšengid - tšiatšiad - tšraud - vietnamlased <hr align=center size=4 width=75%>
Lõuna-Aasia rahvad
belutšid - bengalid - bhilid - gudžaratid - hindud - hood - gondid - khasid - marathid - korkud - oriad - radžastanlased - sentinelid - silotid - singalid - tamilid - telugud <hr align=center size=4 width=75%>
Musta Aafrika rahvad
Aafrika pügmeed - bantud
Saheli-Sudaani rahvad
dinkad - fulbed - mursid
Lõuna-Aafrika
afrikandrid (buurid) - bušmanid - kungid - malagassid - namad - svaasid - †vazimbad <hr align=center size=4 width=75%>
Lääne-Aafrika
fonid - jorubad (sealhulgas egbad)
Arktika
aleuudid - †beotukid - eskimod - gröönlased - inuitid - †paleoeskimod
Anglo-Ameerika
ameeriklased - apatšid - dakotad ja lakotad - haidad - kansad - mandanid - oseidžid - ponkad - tlingitid
Kesk-Ameerika
maiad - mehhiklased - nahuad
Kariibia
dominikaanlased - kuubalased - puertoriikolased - tainod <hr align=center size=4 width=75%>
Lõuna-Ameerika rahvad
aimarad - aravakid - brasiillased - jaganid - ketšuad - maputšed - peruulased - tšiillased - vajuud (goahirod) - waricacad
Euclea
Euclea on igihaljaste lehtpuude ja põõsaste perekond eebenipuuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 20 liiki, mis kasvavad Aafrikas, Komooridel ja Araabia poolsaarel. Osal liikidest on väärtuslik, eebenipuiduga sarnanev puit.
Aleksander Nevski katedraal (Sofia)
pisi|Vaade katedraalile lõunast pisi|Vaade katedraalile põhja poolt. Taamal paistab parlamendihoone Aleksander Nevski katedraal (bulgaaria keeles Храм-паметник "Свети Александър Невски") on õigeusu kirik Bulgaaria pealinnas Sofias.
Aleksander Nevski katedraal on Bulgaaria Õigeusu Kiriku patriarhi katedraal. Kirik sai nime Aleksander Nevski järgi.
Katedraal paikneb 3170 m² suurusel alal ja mahutab 5000 –7000 inimest. See on Serbia pealinnas asuva Püha Sava kiriku järel suuruselt teine kirik Balkanil.
Asukoht
pisi|Peasissepääs pisi|Sisevaade Katedraal asub Sofia kesklinnas Aleksander Nevski väljaku ääres.
Arhitektuur
Aleksander Nevski katedraal on uusbütsantsi stiilis viielööviline basiilika. See on mitme kupli ja poolkupli ning silindervõlviga ristkuppelkirik.
Kiriku peaportaal on läänes. Sissepääsud on ka põhja- ja lõunaküljel.
Katedraal jaguneb sügavuses kolmeks osaks: kahe kabeliga narteksiks, keskosaks ja altariruumiks. Narteksi kohal asub kellatorn. Kellatorni kõrgus on ligi 53 meetrit. Selles on 12 kella, mis kaaluvad kokku 23 tonni, väikseima kella mass on 10 kg ja suurima oma 12 tonni. Kellahelin kostab 15 km kaugusele.
Katedraali sisemuse kujundasid Venemaa ja Bulgaaria tunnustatumad kunstnikud. Külluslikus sisekujunduses paistavad silma mitmesugused marmorkaunistused, mosaiigid ja seinamaalid ning bulgaaria, vene ja tšehhi kunstnike loodud 82 ikooni. Tähelepanuväärsed on marmorist ikonostaas, troonid ning ambon. Suurejooneline on ka Ferdinand I ja tema abikaasat Eleonorat kujutav seinamosaiik. Uhkete nikerdustega uksed on valmistatud Slavoonia tammest.
Seina alumist osa katab marmor. Kasutatud on Carrara ja Siena marmorit, Brasiilia oonüksit, alabastrit. Ka põrandat katab itaalia marmorist mosaiik. Nii seinad, piilarid, võlvid kui ka kuplid on üleni kaetud maalingutega. Kuplite alaservas on aknad.
Saksa meistrite tehtud uusampiirstiilis valgustite seas on 18 kroonlühtrit ja 30 kandelaabrit. Suurimal kroonlühtril on 14 valgusallikat ja see kaalub 2500 kg.
Altarist vasakul on välja pandud Aleksander Nevski reliikvia (osa roidest), mille kinkis Vene Õigeusu Kirik.
Katedraali krüptis on Bulgaaria rahvusgaleriile kuuluv Aleksander Nevski katedraali ikoonimuuseum,  kus on väidetavalt Euroopa suurim ikoonikogu.
Aleksander Nevski katedraalis on üks vanemaid siiani toimivaid küttesüsteeme Balkanil.
Ajalugu
pisi|Kuplid pisi|Troonid pisi|Uksedetail Kiriku ehitamise algataja oli poliitik Petko Karavelov. Esialgu plaaniti see ehitada Veliko Tarnovosse, kuid vürst Aleksander I eelistas Sofiat. Asutav kogu kaalus 1879. aastal ka Veliko Tarnovot, kuid pärast seda, kui pealinnaks valiti Sofia, otsustati 1880. aastal ka katedraal ikkagi pealinna ehitada. Osa ehitusrahast saadi riigilt, osa aga annetustest. Ka Aleksander I annetas 6000 kuldleevi. Kokku saadi annetustena 1,9 miljonit leevi. Ehitus läks maksma üle 3,7 miljoni leevi.
Katedraal on mälestusmärk umbes 200 000 vene, ukraina, valgevene ja bulgaaria sõdurile, kes langesid aastatel 1877–1878 peetud Vene-Türgi sõjas.
Katedraal pühitseti Aleksander Nevskile tänutundest Aleksander II vastu, keda peeti Bulgaaria vabastajaks Osmanite riigi ikke alt. Aleksander Nevski oli Aleksander II kaitsepühak. Meenutati ka Aleksander Nevski panust õigeusu arengusse.