cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olümpia hotell
Tänapäev
Tänapäeval on hotellis 390 numbrituba mitmes toakategoorias. Valikus on standard-, superior-, premium- ja peretoad ning 4 saunaga juuniorsviiti. Hotelli 13. korrust nimetatakse kalliskivikorruseks, kuna seal paiknevad 6 kalliskivisviiti, millest igaühe disaini- ja värvilahendus on inspireeritud ühest kalliskivist (rubiin, ametüst, smaragd, safiir, topaas, oonüks). Samuti asub samal korrusel suurejooneline 189 m2 suurune presidendisviit.
Hotelli 26. korrusel paikneb tervisekeskus Club 26, kus on 16-meetrine bassein, saun, sanaarium ja jõusaal. Lisaks on võimalik seltskondadel rentida ka Tallinna vanalinna vaatega privaatsauna koos väikese basseini ja istumisalaga. Tervisekeskus Club 26 renoveeriti täielikult 2016. aasta lõpus.
Hotellis asub ka restoran Senso, kohvik Cafe Boulevard ja lobby-baar.
Tatjana Mihhailova-Saar
pisi|Tanja Mihhailova, 2014 Tanja Mihhailova-Saar (esinejanimi Tanja; sündinud 19. juunil 1983 Kaliningradis Vene NFSV-s (praegune Venemaa)) on Eesti poplaulja ja näitleja.
Ta esindas Eestit 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel enda kirjutatud looga "Amazing".
Elukäik
Tanja Mihhailova on sündinud Venemaal Kaliningradis, kuid kui ta oli kahekuune, kolis pere Eestisse. Tema lapsepõlv möödus Kohtla-Järvel. Laulma hakkas lapsena. Ta on osalenud lauluvõistlustel ja festivalidel Eestis, Ukrainas ja Venemaal. Ta võitis 1998. aastal Lätis Jurmalas peetud võistluse "Utrennaja zvezda" ja osales 2002. aastal Baltimaade lauluvõistlusel "Fizz superstar 2002".
Tanja Mihhailova soovis õppida muusikakoolis, kuid teda ei võetud vastu. Seetõttu astus ta Viljandi Kultuuriakadeemiasse ja lõpetas seal tantsu eriala. Viljandi Kultuuriakadeemias õppis ta selgeks ka eesti keele. Vaatamata muusikakoolist saadud hinnangule, et tal puudub muusikaline kuulmine, on ta lauljana osalenud laulufestivalidel ja konkurssidel ning andnud välja mitu albumit. Lauljatee alguses arvas Mihhailova, et Eesti muusikamaastikul ei ole venelasena võimalik läbi lüüa, kuid hiljem on meelt muutnud. Selleks, et Eestis ükskõik mis alal edu saavutada, on tema arvates siiski vaja eesti keelt osata.
Ta töötab õhtujuhina, lavastab üritusi, on õpetanud lavalist liikumist Birgit Sarrapile ja on üks saatejuhte raadiojaamas Sky Plus.
Loominguline tegevus
Mihhailova-Saar on kuulunud mitmesse ansamblisse, astunud üles solistina ning osalenud muusikalides, telesaadetes ja muudes meelelahutusprojektides.
Nightlight Duo
Koostöös laulja Ly Lumiste ja produtsent Gunnar Lohoga moodustas Mihhailova 2001. aastal tüdrukutebändi Nightlight Duo. Bänd andis välja kaks albumit "Jäljed liival" (2001) ja "La Fiesta del sol" (2002). "Jäljed liival" võitis auhinna kategoorias "Aasta uustulnuk 2002".
Eurolaulu võistlusel
Ansambel osales kahel korral lauluvõistlusel Eurolaul. 2002. aastal tuli duett teiseks lauluga "Another Country Song" ja 2003. aastal neljandaks lauluga "I Can B the 1". Nightlight Duo lõpetas tegevuse 2004. aastal, kuna Ly Lumiste jäi lapseootele.
JZ Belle
pisi|Tanja Mihhailova muusikalis "Fame" 2006. aastal Koostöös produtsendi ja helilooja Timo Vendtiga lõi Mihhailova 2005. aastal ansambli JZ Belle. Esimese albumi pealkirjaks oli ansambli nimi, album sisaldas 1970. aastate klassikaliste tantsupalade kavereid. JZ Belle teine album "Teemant" sisaldas Timo Vendti, Mihkel Mattiseni ja Tanja Mihhailova enda kirjutatud eestikeelseid lugusid. Album ilmus 2006. aastal.
The Swingers
Aastatel 2008–2022 kuulus Mihhailova ansamblisse The Swingers. Ta lahkus sealt, kuna leidis, et pole piisavalt aega oma muusikaga tegelemiseks.
Teater ja televisioon
Tanja mängis 2006. aastal peaosa muusikalis "Fame" ja kõrvalosa Georg Otsa elust rääkivas mängufilmis "Georg", mängides baleriini.
Mihhailova kehastas TV3 telesarjas "Kodu keset linna" aastatel 2008–2009 ettekandja Larat.
2010. aastal võistles ta koos Margus Hansoniga TV3 meelelahutussarjas "Laulud tähtedega". Paar jõudis finaali ning tuli Artur Talviku ja Lenna Kuurmaa järel teiseks. 2011. aastal osales Tanja TV3 saates "Laulupealinn", kus jäi Ott Leplandi järel samuti teiseks. Saates esindas ta Kohtla-Järvet, kus oli möödunud ta lapsepõlv.
Mihhailova mängis peaosalist Sally Bowlesi Vanemuise teatri muusikalis "Cabaret" ning tegi kaasa Pärnus Endla teatris etendunud kantrimuusikalis "Viimane kauboi".
2013. aasta kevadel osales Mihhailova TV3 telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt" ja jõudis finaalis kolmandale kohale. Lisaks sellele sai parima liikumise eripreemia Pinki kehastamise eest. 2014. aastast on ta ise üks saate "Su nägu kõlab tuttavalt" kohtunikke.
2022. aastal mängis Mihhailova Vanemuise muusikalis "Nunnad hoos", oli saate "Tantsud tähtedega" žüriis ja tegi kaasa kontserdisarjas "Valge Gospel".
Diskograafia
pisi|Tanja esinemas [[T1 kaubanduskeskus|kaubanduskeskuse T1 aastapäeval Foto: Ave Maria Mõistlik, 8. november 2020 ]]
Isiklikku
Tanja Mihhailova abikaasa on laulja Mikk Saar. Nad kohtusid "Tantsud Tähtedega" korraldusmeeskonnas. Nende kooselu sai alguse 2007. aastal ja nad abiellusid 2016. aastal Itaalias Toscanas Podere Finerri villas. Paar elab Tallinnas Nõmmel. 2018. aastal sündis poeg Teodor Saar. Abikaasad on soetanud Hiiumaale maad ning õppinud Luua Metsanduskoolis, kus Tanja Mihhailova-Saar õppis kuus kuud (2020–2021) maastikuehitust.
Tanja Mihhailova foto oli Playboy Eesti väljaande 2007. aasta detsembrinumbri esikaanel.
Ta on Toidupanga patroon.
Ta on õppinud itaalia keelt ja inimese disaini. Talle meeldib klubi- ja tantsumuusika ning kõndimine. Ta harrastab pilatest.
Mittenaasja
Mittenaasja ehk anagami (paali ja sanskriti keeles anāgāmi) on budismis inimene, kes on jõudnud arahandiks saamise ehk õilsa inimese teel kolmandale tasemele ning on vabanenud viiest sansaaras hoidvast köidikust.
Mittenaasja virgub lõplikult seal maailmas, kuhu ta uuesti sünnib; inimeste maailma ta enam ei naase. Kui mittenaasja ei saa arahandiks selles elus, sünnib ta Brahma valda ehk Puhtasse elupaika (suddhāvāsa), kus ta saab arahandiks ning saavutab nirvaana ehk vaibumise (nibbāna). Puggalapaññatti kohaselt on viit liiki anagamisid.
Coullemont
pisi|Coullemonti kirik
Coullemont on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusküla asub 24 km Arrasist edelas teede D23 ja D80 ristumiskoha ümbruses, Somme'i departemangu piiril.
pisi|tühi|
Lasnamäe Kergejõustikuhall
Lasnamäe Kergejõustikuhall on spordihall Tallinnas Lasnamäel Laagna asumis aadressil Punane 45.
Lasnamäe Kergejõustikuhall on Tallinna Spordi- ja Noorsooameti allasutuse Tallinna Spordihall filiaal.
2011. aastal püstitas Ashton Eaton Lasnamäe Kergejõustikuhallis 6568 punktiga meeste seitsmevõistluse maailmarekordi.
Arhitektuuriline väärtus
Halli projekt valmis 2001. aastal ja hall valmis 2003. aastal. Projekti autorid olid arhitektid Siiri Vallner, Hanno Grossschmidt ja Tomomi Hayashi.
Ehitis asub Lasnamäel Nõukogude ajale iseloomulikkude paneelmajade ümbruses. Kuna 1990. aastast alates on ümbruskonda täiendatud peamiselt uute kaupluste ning elamutega, on Lasnamäe Kergejõustikuhall omapärane ehitis selles piirkonnas.
Projektis on palju ebatavalisi ning huvitavaid lahendusi. Halli sissepääs asub teisel korrusel, mis võimaldab sisenedes saada tribüünidelt hea vaate spordiplatsile. Vaatamata oma massiivsusele, mis on tingitud betooni, kui põhilise ehitusmaterjali kasutamisest on spordihoone väga valgusrohke tänu suurtele akendele, mis on suunatud kõige päikeserohkemas suunas. Halli välisseinadele on autorid loonud toed luuderohule, mis võiks muuta kogu maja roheliseks, mis arvestades ümbritsevad roheluse nappust on huvitav lahendus.
Põlva Elu Sõna kogudus
Põlva Elu Sõna Kogudus on kristlik kogudus Põlvas.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 16.00 Põlvas aadressil Võru 23.
Sileesia
thumb|360px|Ajalooline Sileesia, tänapäevaste riikide piires. Keskaegse [[Tšehhi krooni maad (1538. aastal) sinakasroheline, Preisi Sileesia (1815. aastal, Viini kongressi järel) kollaselt]] Sileesia (poola Śląsk, saksa Schlesien, sileesia saksa Schläsing, tšehhi Slezsko, sileesia Ślůnsk [ɕlonsk], ladina Silesia) on ajalooline piirkond Kesk-Euroopas. Enamik sellest asub tänapäeval Poolas, kuid osa Sileesiast jääb ka Tšehhi Vabariiki ja Saksamaale.
Sileesia on rikas maavarade ja muude loodusressursside poolest ning seal on mitu tähtsat tööstuspiirkonda. Sileesia suurim linn ja ajalooline pealinn on Wrocław. Teised suured linnad on Opole ja Katowice Poolas, Ostrava ja Opava Tšehhi Vabariigis ning Görlitz Saksamaal. Suurim jõgi on Oder (poola ja tšehhi keeles Odra).
Muru-pungsammal
Muru-pungsammal (Bryum caespiticium) on pungsamblalaadsete seltsi (Bryales)  pungsamblaliste sugukonda (Bryaceae) pungsambla perekonda (Bryum) kuuluv sammaltaim.
Sileesia
Ajalugu
Sileesia piirid ja riiklik kuuluvus on aja jooksul oluliselt muutunud, seda nii aadlisuguvõsade päranduste tulemusel kui ka pärast tänapäevaste rahvusriikide teket. Esimesed teadaolevad riigid Sileesia piirkonnas olid Suur-Moravia 9. sajandi lõpus ja Böömimaa (Tšehhia) 10. sajandi alguses.
Muru-pungsammal
Kasvukoht
Muru-pungsammal kasvab nii kuivades kui ka niisketes valgusrikastes kasvukohtades, paljanditel, loodudel, teepervedel, raudteetammidel. Võib kasvada väga sagedalt. Eestis leidub seda kõikjal. Muru-pungsammal ei ole looduskaitse all olev sammal.
Sileesia
Ajalugu
10. sajandil liideti Sileesia peagi varase Poola kuningriigiga. Oderi vasakkallas kuulus 968. aastal asutatud Poseni diötseesi, Magdeburgi peapiiskopkonna sufragaanpiiskopkonnana ja paremkallas 973. aastal asutatud Praha diötseesi, Mainzi peapiiskopkonna sufragaanpiiskopkonnana ja 995. aastast kuulus Meissen diötseesi. 999. aastal hõivasid piirkonna poolakad ja Poola vürst Bolesław I Chrobry moodustas Wrocławi diötseesi (saksa k Breslau), mis 1000. aastast oli Poznani peapiiskopkonna sufragaanpiiskopkond. , Sileesia hertsogkonnad, Sileesia hertsogkond 1163. aastast valitsesid piirkonda Piastide dünastia liikmed ja piirkonda algas saksa kolonisatsioon (Drang nach Osten). Alam-Sileesias valitsesid Sileesia hertsogid: Boleslaw Pikk, Sileesia Hedwigi (poola Święta Jadwiga Śląska, saksa Heilige Hedwig von Andechs) abikaasa Henryk I Brodaty (1201–1238). Henryk II Vaga (poola Henryk II Pobożny) valitsemisajal (1238–1241), toimus Mongoli invasioon Euroopasse ning mongolitega toimunud Legnica lahingus, 9. aprillil, 1241, langes ka Sileesia hertsog ja Krakówi vürst Henryk II Vaga.
Muru-pungsammal
Liigi kirjeldus
Muru-pungsammalt on võimalik hästi ära tunda selle järgi, et tal on väga pikad lehetipud, suudme alt tugevasti ahenenud eoskupar, urni suudmel väga hõredalt asetsevad välishambad ja väikesed eosed. Muru-pungsammal võib värvuselt olla valkjaskollane või hallikasroheline aga ka pruunikas. Ta kasvab 0,5-2 cm kõrguseks.
Sileesia
Ajalugu
14. sajandil lagunes piirkond sõltumatuteks hertsogkondadeks, sattudes Tšehhi ja Saksa-Rooma riigi mõju alla. Tšehhi valitsejad Luxemburgid suurendasid taas märgatavalt Tšehhi maid: kuningas Jan Pime alistas enamuse Poola Piastide Sileesia hertsogeid, tema võimu tunnustas Poola kuningas Kazimierz III Suur. Seejärel kuulus Sileesia Böömi kroonile. 1469. aastal läks Sileesia, Mátyás Hunyadi, Janos Hunyadi poja valitsemisajal. Ungari kuningriigi vasallisõltuvusse ja koos Ungari ning Böömimaaga läksid 1526. aastal Austria Habsburgidele.
Preisi kuningriik vallutas Sileesia sõdades: 1740–1742 ja 1744–1745) 1742. aastal suurema osa Sileesiast. 19. sajandi alguses oli piirkond Preisi kuningriigis ja hiljem sai see osaks Saksa keisririigist ja kuni 1945. aastani Kolmandast Riigist.
Muru-pungsammal
Paljunemine
Vegetatiivselt paljuneb ellipsoidsete või kerajate, pruunide või oranžide sigikehadega, mis on umbes 100-200 µm läbimõõduga. Sigikehad arenevad risoididel, mis on iseloomulik lubjarikastes kasvukohtades kasvavatele taimedele.
Sileesia
Ajalugu
Esimese maailmasõja järel (1918) andsid liitlased Sileesia idaosa pärast Sileesia poolakate mässe ja rahvahääletust Poola valdusse.
Muru-pungsammal
Paljunemine
Muru-pungsammal on kahekojaline sammaltaim. Tema harjas on 1,5-4,5 cm kõrgune, värvuselt punane või pruun. Muru-pungsambla eoskupar on rippuv või longus, äraspidimunajas või ellipsoidne kuni silinderjas. Kaelaosa on järsult või pikkamööda ahenev lühike või kuni urni pikkusega. Eoskupra värvus võib olla helekollane kuni tumepruun. See on 2-4,5 mm pikk ja 0,5-1 mm lai. Eoskupar on kuivalt suudme alt tugevasti ahenenud. Eoskupra välishambad asuvad kupra suudmel hõredalt ja on värvuselt pruunikad või kahvatukollased. Neil esineb arvukalt liistakuid. Kupra sisehambad on värvuselt kollakad ja laiad ning laiade avadega. Kupra ripsmed on väga pikkade jätketega. Sõõr on 2-3 rakurea laiune ja see eraldub rulludes. Kupra kaas on suur, koonusjas, terava või tömbi tipuga. Muru-pungsambla eosed on 9-15 µm läbimõõduga, siledad, harva hõredalt peenenäsalised. Eosed valmivad suvel. Sammal on vormirikas.
Sileesia
Ajalugu
Pärast Teist maailmasõda (1945) läks suurem osa Sileesiast Poola võimu alla ning sai juriidiliselt ja poliitiliselt osaks Poola riigist. Enamik väiksemaist osadest anti Tšehhoslovakkiale ning kuuluvad praegu Tšehhi Vabariigile.
Tänapäeval kõneleb enamik Sileesia asukaist oma riigikeelt (poola, tšehhi, saksa), ehkki eksisteerib ka sileesia keel, mis kuulub slaavi keelte lehhiidi keelerühma. Sileesia saksa keel ehk alamsileesia keel on tänapäeval peaaegu väljasurnud.
Ulica Estońska
pisi|Vaade tänavale (aprill 2022) pisi|Indoneesia suursaatkond Poolas Ulica Estońska on tänav Poolas Varssavis. Tänav on nimetatud Eesti järgi.
Tänaval asub muu hulgas Indoneesia suursaatkond Poolas.
Sergei Parhomenko
Sergei Parhomenko (vene keeles Сергей Борисович Пархоменко; sündinud 13. märtsil 1964 Moskvas) on Venemaa ajakirjanik ja kirjastaja.
Juanpi
Juan Pablo Añor Acosta (tuntud lühidalt kui Juanpi; sündinud 24. jaanuaril 1994) on Venezuela jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib alates 2009. aastast Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks kuulub ta Venezuela jalgpallikoondisse.
Kui välja arvata pool laenul oldud hooaega Huescas, on ta kogu oma täiskasvanukarjääri veetnud Málagas.
Karl Pärnoja
Karl Pärnoja (kuni 1936. aastani Permann) (11. november 1916 Vändra, Pärnumaa – 15. jaanuar 1985 Toronto, Kanada) oli Eesti, Soome ja Saksa sõjaväelane (nooremleitnant 1940, luutnantti, Obersturmführer, 1944).
Elukäik
Lõpetas 1935. aastal Vändra Gümnaasiumi. Tegi kooli ajal sporti. Tema tulemused 100 m jooksus ja teivashüppes kuulusid tollal Pärnumaa parimate hulka. Osales ka noorkotkaste organisatsioonis. Läks kohe pärast kooli lõpetamist Ratsarügementi sundaega teenima. Asus seejärel Sõjakoolis õppima, mille lõpetas 1940. aastal. Määrati rühmaülemana teenistusse Ratsarügementi.
Pärast Eesti okupeerimist ja Ratsarügemendi likvideerimist 1940. aastal määrati ta Laskurdiviisi juures oleva luurepataljoni ratsarühma ülemaks. Selle koosseisus viidi koos 22. territoriaalse laskurkorpusega Venemaale, kus langes mõne aja pärast sakslaste kätte vangi ja viidi Saksamaale vangilaagrisse. Koju tagasi jõudis 1942. aasta alguses.
Asus õppima Tallinna Tehnikaülikoolis, kuid oli sunnitud õpingud katkestama ning lahkus 1943. aasta mais Soome. Soomes alustas ta teenimist 47. jalaväerügemendi III pataljonis, mille koosseisus oli üle poole aasta. Pärast rügemendi JR 200 moodustamist saadeti Pärnoja õpetajaks eesti ohvitseride kursustele. Viiburi lahe tõrjelahingute ajal oli ta JR 200 I pataljoni 2. kompanii ülema abi. Tema sõjalisi teeneid hinnati 4. klassi Soome Vabadusristiga.
19. augustil 1944 tuli koos JR 200 võitlejatega 7000-tonnisel transpordilaeval Wartheland Hanko sadamast Paldiskisse, sealt viidi meeskond Männiku sõjaväelaagrisse. Soomepoiste I pataljon (nüüd juba 20. eesti diviisi 46. rügemendi III pataljon) suunati Tartu alla rindele. Pärnoja oli esimene soomepoiss, kes Eestis haavata sai – veel enne esimest lahingut mürsukilluga reide. Ei läinud siiski hospidali, sõdis selle haavaga pikka aega, kuni kild lõpuks välja võeti. Pataljoni ülem Hauptsturmführer Voldemar Pärlin sai 2. septembril 1944 lennukipommi killust haavata ning sellest kuupäevast täitis pataljoniülema kohustusi Obersturmführer Karl Pärnoja.
Tartu rinde lagunemise järel juhtis pataljoni taganemist üle Põltsamaa Läti suunas. 23. septembril läksid pataljoni riismed (umbes 70 meest) Mõisaküla lähedal Laatres laiali. Pärnoja ütles, et Eesti kaotamise järel ei ole enam midagi kaitsta jäänud, soovitas meestel minna väikeste gruppidena Eesti lääne- või põhjaranda ja sealt edasi vabadusse. Ise suutis oma haavatud jalaga liikuda Põhja-Eestisse ja sealt oktoobris läbi Soome Rootsi põgeneda. Rootsis töötas metsatöödel, 1949. aastal õnnestus edasi asuda Kanadasse. Töötas Kanadas algul Toronto linnavalitsuses joonestajana, hiljem sai temast suurfirma Artistic Woodworking Co üks asutajaliikmeid. Võttis osa Teatristuudio tööst, laulis Helmi Betlema ja Toronto koguduse kooris.
1950. aasta mais asutasid Kanadasse jõudnud soomepoisid oma organisatsiooni Soomepoiste Klubi Torontos. Selle neljaliikmelisse juhatusse kuulus ka Karl Pärnoja.
KindlustusEst Kindlustusmaakler OÜ
KindlustusEst on asutatud 2000.a eesmärgiga pakkuda kindlustusteenust.
Ettevõtte eesmärk
KindlustusEsti ülesanne on esindada klienti suhetes kindlustusseltsiga, mis seisneb parima hinna ja kvaliteedi suhtega kindlustusseltsi ja -pakkumise leidmises. KindlustusEst pakub kindlustusmaaklerteenust nii era- kui äriklientidele. Alates ettevõtte loomisest on KindlustusEsti eesmärgiks olnud klientidele parimate kindlustuslahenduste pakkumine ja selle saavutamiseks tehakse koostööd võimalikult paljude Eestis tegutsevate kindlustusseltsidega.
Kindlustusest Kindlustusmaakler on Eesti Kindlustusmaaklerite Liidu (EKML) liige.
Sump
thumb|Puulaudadest tehtud sump Sump on vette paigutatav ese veeasukate kasvatamiseks, elusalt hoidmiseks ja veoks.
Lihtsaima ehitusega sumpasid nimetatakse ka panduriteks. Need on tavaliselt augustatud, võretatud avadega või hõredalt löödud laudadest kastid ja rõngastele kinnitatud võrkkotid. Tavaliselt on need mõeldud kalapüügil saadud saagi (vees) hoidmiseks püügi lõpuni.
Spetsiaalselt kalakasvatuseks mõeldud sumpasid nimetatakse kalakasvatussumpadeks.
Viited
Corf
Kaugurmuiža
Kaugurmuiža on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonna Kauguri vallas. Küla asub valla loodeosas Riiast 110 kilomeetri kaugusel Valmiera linna piiril.
Külas on lasteaed. Seal asuvad Dumbrāji bussipeatused.
Kaugurmuiža on tekkinud endise Kauguri mõisa keskuse juurde, kuigi mõisakompleks ise jääb Valmiera linna. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Aastal 2016 oli külas 48 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 53, aastal 2021 aga 40.
My Sun
"My Sun" on Sofia Rubina debüütalbum, mille 2007. aastal andis välja Umblu Records. Džässivõtmes sooloplaadil on lugude autoriteks Eesti muusikud (Chalice, Heidy Purga jt) ja produtsendiks Sten Saluveer.
Albumit esitleti üritusel "Balticness Jazz" 4. novembril 2007 Rock Cafés Tallinnas.
Lugu "My Funny Valentine" (Rodgers/Hart/arr. Sten "Gun" Saluveer) ilmus Eesti Jazziliidu koostatud kogumikul "Estonian Jazz 2008".
Roostekass
pisi|Roostekass Roostekass (Prionailurus rubiginosus) on kaslaste sugukonda kuuluv kiskjaline, kes on maailma kõige pisem metsik kass, kaaludes täiskasvanuna vaid kuni üks kilogramm.
My Sun
Tunnustus
Album oli Eesti Muusikaauhinna 2008. aasta nominent kategoorias "Aasta jazz-/bluesartist".
Roostekass
Välimus
Roostekass on nimetuse saanud oma karvkatte järgi: nimelt on roostekassi seljal ja külgedel roostekarva laigud. Kuigi tegemist on väga väikesekasvulise loomaga (täiskasvanud isend kaalub kuni üks kilo), on roostekass väga energiline loom, kes tunneb end puude otsas ronides väga koduselt. Roostekasse on võrreldud ka oravatega, kuna nad ronivad puude otsas nii osavalt.
My Sun
Tunnustus
Eesti Päevaleht valis "My Sun'i" oma albumite arvustustes 2007. aastal nädala plaadiks.
Portaali hiphop.ee 2007 aastaküsitluses oli lugu "Driving To Despair" kategoorias "Eesti singel/lugu" 19. kohal.
Jaanuaris 2010 oli lugu "Make Me Beautiful" portaalis Traxsource.com house-muusika edetabelis esikohal.
Kuningas Abdullahi Teadus- ja Tehnikaülikool
pisi|Ülikooli hoone Kuningas Abdullahi Teadus- ja Tehnikaülikool (inglise keeles King Abdullah University of Science and Technology) on eraülikool Saudi Araabias Thuwali asulas. Ülikoolis õpetatakse vaid kraadiõppureid.
Ülikool asutati 2009.
Ülikoolis õpib üle 1000 üliõpilase (2017).
Kyle Turris
Kyle Turris (sündinud 14. augustil 1989 New Westminsteris Briti Columbia provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Edmonton Oilers.
2007. aastal valiti ta NHL-i draft'is Phoenix Coyotesi poolt kolmanda valikuna. Coyotesi meeskonnas mängis ta NHL-is aastatel 2008–2011. Aastatel 2011–2017 kuulus ta Ottawa Senatorsi ridadesse. 2017. aasta novembris liitus ta Nashville Predatorsiga. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Oilersiga.
Lisaks NHL-ile on ta mänginud veel AHL-i klubis San Antonio Rampage ja hooajal 2012–13 NHL-i tööseisaku ajal Soome kõrgliiga klubis Oulun Kärpät.
Ta on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2014., 2018. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel, millest viimasel korral võitis ta koondisega hõbemedali.
Serjoga
Serjoga, õieti Sergei Parhomenko (vene keeles Серёга ehk Сергей Васильевич Пархоменко; valgevene keeles Сярога ehk Сяргей Васільевіч Пархоменка; sündinud 8. oktoobril 1976 Gomelis) on Valgevene räppar, muusikaprodutsent ja näitleja.
Tema esitatavat muusikastiili on kutsutud "sportlikeks tšastuškadeks".
Eestlastele on tema loomingust ilmselt tuntuim pala "Чёрный бумер" (eestikeelne tähendus 'must bemm'), mis pärineb tema 2004. aastal Ukrainas ja Valgevenes ilmunud debüütalbumilt "Мой двор: свадьбы & похороны" ('Minu hoov: pulmad ja matused'). Selle laulu kaver pealkirjaga "Tormituuled" on ansambli Nexus repertuaaris.
Villanova Solaro
Villanova Solaro on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Künnapu & Padrik
Künnapu & Padrik on Eesti arhitektuuribüroo. Büroo on nimetatud Vilen Künnapu ja Ain Padriku järgi.
Villanova Solaro
Villanova Solaro kõrgus merepinnast on 268 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Villanova Solaro piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Moretta, Murello, Ruffia, Scarnafigi, Torre San Giorgio.
Villanova Solaro halduspiirides asuvad järgmised asulad: Airali, Vernetto.
Gustav von Berg
Friedrich Johann Gustav von Berg (2. (ukj 13. aprill) 1756 Kingli – 8. (ukj 20. aprill) 1821 Kingli) oli mõisaomanik ja rüütelkonnategelane.
Elulugu
Ta sündis Kingli mõisniku Karl Friedrich von Bergi (1720–1791) ja tema abikaasa Johanna Juliane von Polli (1731–1772) pojana. Astus Venemaa sõjaväeteenistusse, kus tõusis suurtükiväekapteniks. Pärast erustumist majandas oma Kingli mõisa. 1792. aastal valiti Saaremaa aadlimarssaliks, kellena oli ametis 1797. aastani. Hiljem oli Saaremaa maanõunik.
Perekond
Ta oli kaks korda abielus. Esimest korda naitus 1788. aastal Luise Katharina von Polliga (1763–1789); see liit jäi lastetuks. Teist korda abiellus ta 1799. aastal Juliane von Güldenstubbega (1766–1800). Teisest abielust sündis tema ainus poeg Wilhelm von Berg (1799–1866), kes oli Kingli ja Ohekatku mõisnik.
Agressiivne keskkond
Agressiivne keskkond on keskkond, mis keemilise, elektrokeemilise vms toime tõttu põhjustab või kiirendab materjalide korrosiooni.
Agregaatolekult võib agressiivne keskkond olla vedel (nt hapete, aluste, soolade lahused) või gaasiline.
Agressiivse keskkonna kahjulik mõju võib suureneda, kui selles keskkonnas muutub temperatuur, toimib mehaaniline mõju vms.
Mango (laulja)
250px|pisi|Mango Giuseppe Mango, esinejanimega Mango (6. november 1954 Lagonegro – 7. detsember 2014 Policoro) oli itaalia poplaulja ja laulukirjutaja.
Mango läbimurdehitiks sai laul "Oro". Teised tuntumad lood olid "Lei verrà", "Bella d'estate", "Mediterraneo", "La rondine", "Come Monnalisa" ja "Amore per te".
Ta suri laval kontserti andes. Mango oli just alustanud esinemisega, kui tõstis käe, vabandas ja kukkus siis kokku. Staari vend sai 9. detsembril hüvastijätutseremoonial infarkti ja suri hiljem haiglas.
Põhjala tehas
pisi|Vaade 1913. aastal ehitatud ja alates 2007. aastast muinsuskaitse all olevatele angaaridele
Eesti Kummitööstus O/Ü Põhjala oli aastatel 1924–1998 Kopli poolsaarel tegutsenud tööstusettevõte. Alates 2018. aastast on Põhjala tehas eravalduses ning sellest on kujunemas kultuuri- ja kogukonnakeskus.
Ajalugu
pisi|Kogu kummitööstuse tegutsemise aja püsis logona kolme kuusega kaubamärk, mis on logona kasutusel siiani Osaühisuse Eesti Kummitööstus asutas 1924. aastal inseneriharidusega Harry Feldmann koos sugulase Karl Feldmanni ja ühiskonnategelase Friedrich Johann Uibopuuga (1877–1933). Kuni 1930. aastani kandis tootmiskompleks nimetust Eesti Kummitööstus. 1932. aastani asus kummitööstus Vene-Balti laevatehase ruumides, seejärel koliti laevaehituse töökoja ja sepikoja hoonetesse endise Bekkeri tehase tootmishoonetes (Kopli as. 115). Aja jooksul nõudlus ja tootevalik laienes ja Põhjala tehases hakati tootma lutte, jalanõusid (kalossid, botikud, kummikud, spordijalatsid), mänguasju (pallid, võrud), spordivahendeid (reketid), kustutuskumme, ratta sise- ja väliskumme, voolikuid ja kummeeritud riiet vihmamantlite ja gaasikaitseülikondade jaoks. 1930. aastal sai ettevõte siiani tuntud nime Põhjala. Tööliste arv kasvas pidevalt: kui 1925. aastal oli kummitööstuses 6 töölist, siis 1932. aastal juba 100, 1934. aastal 170, 1937 – 270 ja 1939. aastal 300 töölist, mis tegi Põhjalast Eesti kontekstis suurtööstuse.
Ettevõte natsionaliseeriti 1940. aastal. Harry Feldmann oli kuni Põhjala tehase natsionaliseerimiseni 1940. aastal selle suuromanik ja direktor. Lisaks temale oli ettevõttel ka mitmeid teisi aktsionäre, kellest enamik olid Feldmanni sugulased. Seega oli Põhjala suures ulatuses perefirma. 1941. aastal kolis Harry Feldmann perega ümberasujana Saksamaale ja suri 61-aastaselt vahetult pärast sõja lõppu 1945. aastal.
Põhjala pärast 1940
Teine maailmasõda avaldas suurt mõju ka Põhjala tehasele. 1940. aastal natsionaliseeris värske nõukogude võim tehase. Juba 1941. aastal tehti plaane tehase kolimiseks Tartusse, kus alustati ka uue vabriku ehitust, kuid Saksamaa pealetung 1942. aastal peatas selle plaani. Pärast sõda jätkas käitis Põhjala nime all tootmist, sest tehase hooned ja sisseseade olid säilinud, Kummivabrik „Põhjala" jätkas tegevust Bekkeri 115/117. 1970. aastatel võeti suund hoopiski uute hoonete rajamiseks Koplis, Marati tänaval. 1974. aastal, mil tehas tähistas oma 50. tegevusaastat, valmisid Marati tänava ääres ettevõtte administratiivhoone ja Ankru tänava pool viie-, osaliselt kuuekorruseline betoonplokkidest remondi- ja laohoone. 1970. aastate lõpus töötas tehases üle 700 inimese, neist enamik naisterahvad. Pärast Eesti taasiseseisvumist suutis tehas vastu pidada kuni 1998. aastani, mil tootmine viimaks seiskus.
Seljaajunärvid
Seljaajunärvid ehk spinaalnärvid (ladina keeles ains nervus spinalis, mitm nervi spinales) on keelikloomadel seljaajust väljuvad paarilised närvid, mis liigitatakse piirdenärvisüsteemi. Seljaajunärvide ülesanneteks on kõikide elundite sümpaatiline innervatsioon, kogu keha lihaste motoorne innervatsioon, kogu kehast kesknärvisüsteemi tundeerutuste toomine ja väikevaagnaelundite parasümpaatiline innervatsioon Seljaajunärvid väljuvad seljaajust selgmise ja kõhtmise juurena, kus selgmises juures paiknevad temperatuuri, puute- ja valutundlikkust vahendavad sensoorsed närvijuhteteed ning kõhtmises juursed motoorsed närvijuhteteed. Seljaajunärvide selgmistel juurtel paiknevad ka spinaalganglionid. Seljaajunärvide selgmised ja kõhtmised juured liituvad lülidevahelise mulgu piirkonnas. Seljaajunärv väljub lülidevahemulgu kaudu lülisambakanalist ja jaguneb kaheks seganärvi haruks: kõhtmiseks ja selgmiseks. Seljaajunärvide selgmised harud innerveerivad keha selgmiseid lihaseid ning nahka. Seljaajunärvide kõhtmised harud seevastu närvistavad kõhtmist nahka ja lihaseid.
Inimestel on 31 seljaaju segmenti, millel on oma seljaajunärvide paar. Kokku on inimesel 31 paari seljaajunärve: 8 paari kaela-, 12 paari rindkere-, 5 paari nimme-, 5 paari ristluu- ja 1 paar õndranärve. Kaela, õla, nimme ja ristluu piirkonnas ühinevad seljaajunärvide kõhtmised harud seganärvidest koosnevateks närvipõimikuteks. Inimestel on seljaajunärvid väga lühikesed. Seljaajunärvid on kantud kehtivasse rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse Terminologia Anatomica.
Madudel varieerub seljaaju segmentide ning seega seljaajunärvide arv nii liigiti kui ka sama liigi erinevatel isenditel. Seljaaju segmentide arv võib madudel ulatuda kuni 500.
Pika
Pika ehk viiksjänes (Ochotona) on väike imetaja, kes elab Aasia ja Põhja-Ameerika mägedes. Pika kuulub jäneseliste seltsi. Pikasid on kokku 37 liiki. pisi|Ameerika pika
Maardu hiiemets
pisi|Maardu hiiemets Maardu hiiemets on hiis Jõelähtme kihelkonna Saha ja Maardu külas.
Marek-Andres Kauts
Marek-Andres Kauts (sündinud 13. oktoobril 1985) on endine Eesti Interneti Sihtasutuse juhatuse esimees.
Haridus
2010. aastal lõpetas Kauts Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna cum laude ja 2016. aastal Rootsi Kuningliku Tehnoloogiainstituudi (KTH) tööstusjuhtimise kooli magistrantuuri.
Töö
Aastatel 2007–2009 töötas Kauts majandus- ja kommunikatsiooniministri nõunikuna, kus oli muuhulgas üks uuele domeenikorrale ülemineku ettevalmistajatest.
Maardu hiiemets
Kohapärimus
Maardu hiiemetsa ohvrikivi kohta on 1937. aastal Vandjala külast 88-aastase Jüri Saare esituse järgi kirjutatud üles muistend:
Marek-Andres Kauts
Töö
2009–2012 oli Kauts Eesti Interneti SA juhatuse esimees. Juhatuse esimehena korraldas Kauts .ee-laiendiga Eesti internetidomeenide haldamiseks loodud asutuse käivitamise ja juhtis domeenireformi läbiviimist, millega avati .ee domeenide kasutamine eraisikutele ning välismaa ettevõtetele ja võimaldati registreerida rohkem kui üks domeeni ettevõtte kohta. Seni riigi poolt subsideeritud domeen muutus tasuliseks ja selle eest hakkasid tasuma kasutajad. Reformiga kaasnes huvigruppide ja aktivistide vastuseis ning kriitika Internetis. Kautsi ametisoleku ajal võeti Eesti Euroopa domeeniorganisatsioonide ühenduse CENTR liikmeks.
Maardu hiiemets
Kohapärimus
''Korra elanud üks püha mees. See mees käinud alati pühas hiies palumas. Korra palunud see mees päeva läbi oma jumalat. Inimesed läinud vaatama, mis see mees iga päev pühas hiies teeb. Kui inimesed seda näinud, küsinud, mida ta siin teeb. Siis vastanud paluja: "Ma palun siia ohvrikivi." Kui ta seda öelnud, kukkunud taevast alla suur kivi ja just selle mehe peale. Inimesed pannud selle kivi nimeks Ohvrikivi. Imelik mees olnud aga kadunud, teda pole kusagilt enam leitud. Inimesed arvanud, et ta jäänud kivi alla. See kivi olla praegugi Maardus Hiie metsas.'' (ERA II 165, 213/4 (1) < Jõelähtme khk, Vandjala k – L. Bataškov < Jüri Saar, 88 a (1937).)
Pika
Elupaik
Pika elutseb peamiselt külmades piirkondades Aasias, Põhja-Ameerikas ja üksikutes Ida-Euroopa osades. Enamik liike elab kivistel mäenõlvadel, kus varjupaigaks on nõlvade sees olevad lõhed. Mõned pikad, kes on põliselanikud stepialadel, oskavad endale ehitada urge. Sageli jagavad nad oma urge mõne linnuliigiga.
Olivier Ntcham
Jules Olivier Ntcham (sündinud 9. veebruaril 1996 Longjumeau's) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Swansea City.
Noorena kuulus ta mitmesse Prantsusmaa klubisse. 2012. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Manchester City. Manchester City põhimeeskonnas ei mänginud Ntcham üheski ametlikus mängus. Aastatel 2015–2017 oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Genoa.
Pika
Elupaik
Pikad vajavad eluks külmi temperatuure, vastasel juhul võivad nad soojas kliimas surra. Muutuvate temperatuuride tõttu on osa pikade populatsioonist pidanud mägistel aladel kolima kõrgemale.
Olivier Ntcham
2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Celtic. Celticuga tuli ta neli korda Šotimaa meistriks. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille Olympique.
Pika
Iseloomustus
Pikal on väiksed käpad, ümmargune keha, ühtlane karvkate, nad on ilma sabata. Nad sarnanevad oma lähisugulaste jänestega, kuid neil on lühikesed ümmargused kõrvad. Pikad eelistavad kiviseid nõlvu ja toituvad enamasti kõrrelistest, lilledest ja noortest vartest. Sügisel sikutavad nad heina, pehmeid oksi ja teisi toiduvarusid oma urgudesse, et pikk ja külm talv üle elada. Pikade kehapikkus on umbes 15–23 cm ja -kaal 120-350 g või 4–12 kg, olenevalt liigist.
Olivier Ntcham
2021. aasta septembris siirdus ta Swansea Citysse.
Pika
Iseloomustus
Pikade tiinusperiood kestab 25–30 päeva. Nõlvade lõhedes elavatel pikadel on pesakonnas kuni 5 poega.
Olivier Ntcham
Aastatel 2011–2019 mängis Ntcham Prantsusmaa noortekoondistes. Ta on Kameruni päritolu. Kameruni jalgpallikoondises debüteeris ta 23. septembril 2022 sõprusmängus Usbekistani vastu.
Pika
Eluiga
Pikade keskmine eluiga looduses on umbes seitse aastat.
Häälitsused
Pikadel on eristavad häälitsused, mille kestus varieerub. Häälitsus võib olla pikk või lühike, pikema venitusega või pika loona. Häälitsusi kasutatakse üksteise ära tundmiseks, hoiatusmärguandena kiskjate eest, oma territooriumi kaitseks või vastassoo ligimeelitamiseks. Hilissuvel on häälitsused lühikesed.
Maria de Lourdes Pintasilgo
Maria de Lourdes Pintasilgo (täisnimega Maria de Lourdes Ruivo da Silva de Matos Pintasilgo; 18. jaanuar 1930 Abrantes – 10. juuli 2004 Lissabon) oli Portugali riigiametnik ja poliitik, aastatel 1979–1980 Portugali peaminister.
Ta oli Portugali esimene naisminister ning ühtlasi Portugali esimene ja siiani ainus naispeaminister. Euroopas oli ta Margaret Thatcheri järel teine iseseisva riigi naispeaminister, olles saanud valitsusjuhiks Thatcherist kaks kuud hiljem.
Päritolu ja haridus
Maria de Lourdes Pintasilgo sündis 1930. aastal keskklassi peres. Tema isa oli Covilhãs sündinud Jaime de Matos Pintasilgo (1896–1959), kes tegutses villaäris; ema Amélia do Carmo Ruivo da Silva (u 1899 – 1982) pärines Vendas Novasest. Tema vanemad abiellusid Abranteses 14. märtsil 1929.
Isa Jaime hülgas pere ja koolis püüdis Maria seda hoolega varjata, mis tähendas ka lähedaste sõprussuhete vältimist. Seitsmeaastaselt saadeti ta õppima Lissaboni Filipa de Lencastre nimelisse lütseumi. Ta paistis ka silma António de Oliveira Salazari asutatud poolsõjaväelises noorteorganisatsioonis Mocidade Portuguesa. Hiljem ühines ta kristliku organisatsiooniga Acção Católica. Kõrghariduse omandas Maria de Lourdes Pintasilgo Lissaboni Ülikooli tehnikainstituudis Instituto Superior Técnico, kus ta õppis keemiainseneri erialal. Ülikooliaastatel liitus ta katoliiklike naisüliõpilaste liikumisega, kus tõusis juhtivale kohale.
Karjäär
Pärast Lissaboni Ülikooli lõpetamist 1953. aastal jätkas ta 23-aastaselt enda koolitamist Riikliku Tuumaenergianõukogu stipendiumiprogrammis. Pärast programmi lõpetamist alustas ta tööd Portugali tööstusettevõtete grupis CUF (Companhia União Fabril), mille põhitegevusala oli tsemenditööstus. 1954. aastal oli ta juba ettevõtte uuringute ja projektide osakonna peainsener. Sellelt ametikohalt tõusis ta peatselt projektide direktoriks, kellena ta vastutas ettevõtte dokumendikeskuse töö ja tehnikaajakirjade väljaandmise eest. Sellel ametikohal töötas ta kuni ettevõttest lahkumiseni 1960. aastal.
Pintasilgol olid tugevad sidemed katoliku kirikuga. Aastatel 1952–1956 oli ta Lissabonis Portugali Katoliku Ülikooli naisteühenduse president. 1956. aastal sai temast katoliiklike üliõpilaste rahvusvahelise ühenduse "Pax Romana" president. 1961. aastal liitus Pintasilgo katoliiklike naiste rahvusvahelise liikumisega "Graal". 1963. aastal juhtis ta selle organisatsiooni sees rahvusvahelist töörühma, mille eesmärk oli liikumise arendamine ja selle haru loomine Portugalis. Viimase ülesandega sai ta hakkama vaatamata peaminister Salazari sõbra, Lissaboni peapiiskopi Manuel Cerejeira vastuseisule. 1965. aastaks oli Pintasilgost saanud "Graali" rahvusvaheline asepresident. Ta oli pälvinud Vatikani tähelepanu ning nimetati katoliku kiriku kontaktisikuks naisküsimustes Kirikute Maailmanõukogu juurde.
Aastatel 1960–1974 oli ta Korporatiivkoja esimene naissoost liige. Korporatiivkoda oli autoritaarse režiimi ajal Portugali parlamendi ülemkoda, millel ei olnud seadusandlikku, vaid ainult nõuandev funktsioon.
Pärast Companhia União Fabrilist lahkumist oli ta asunud riigitööle, juhtides kuni 1969. aastani Portugali arengu- ja sotsiaalprogrammi. 1970. aastal juhtis ta valitsuse juurde moodustatud naisküsimuse töörühmasid. 1971–1972 kuulus ta Portugali delegatsiooni Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis. Pärast 1974. aasta nelgirevolutsiooni nimetati ta ajutise valitsuse sotsiaalasjade riigisekretäriks. 17. juulist 1974 kuni 25. märtsini 1975 oli ta Portugali sotsiaalminister ja sellel ametikohal ühtlasi riigi ajaloo esimene naisminister. 1975. aastal sai temast Portugali esimene suursaadik UNESCO juures.
Poliitiline tegevus
1979. aastal kutsus Portugali president António Ramalho Eanes ta peaministriks. 1. augustil 1979 vannutati Pintasilgo ametisse Portugali ajutise valitsuse peaministrina, kelle ülesanne oli valitsuse juhtimine kuni uue korralise valitsuse moodustamiseni neli kuud hiljem. Oma ametiajal valitsusjuhina keskendus ta eelkõige Portugali aegunud sotsiaalhoolekandesüsteemi reformimisele. Tema ajal kehtestati üleüldine sotsiaalkindlustus, tõhustati tervishoidu, haridust ja tööseadusandlust.
Lisaks sellele, et Pintasilgo oli esimene naisminister ja naispeaminister Portugali ajaloos, sai temast 1986. aastal ka riigi ajaloo esimene naissoost presidendikandidaat. Ta kandideeris sõltumatuna ja sai 7,38% häältest. Järgmisel aastal valiti ta Sotsialistliku Partei nimekirjas Euroopa Parlamenti, kuhu ta kuulus 14. septembrist 1987 kuni 24. juulini 1989. Euroopa Parlamendis oli ta naiste õiguste komitee ning koostöö- ja arengukomitee liige; samuti kuulus ta 1988. aastal Euroopa Ühenduse ja Lõuna-Ameerika riikide vaheliste suhetega tegelevasse delegatsiooni.
Pintasilgo oli poliitiliselt aktiivne kuni surmani. Iraagi sõja vastasena kritiseeris ta teravalt Portugali valitsuse joondumist Lähis-Ida poliitikas Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia järgi ning nõudis peaminister José Manuel Durão Barrosolt Hispaania eeskuju järgimist ja Portugali vägede väljatoomist Iraagist.
Naiste õiguste edendamise kõrval on peetud tema teeneks ka seda, et progressiivsete vaadetega aktiivse katoliiklasena aitas ta ületada lõhet Portugali elanikkonna kirikumeelse ja sekulaarse osa vahel.
Surm
Maria de Lourdes Pintasilgo suri südame seiskumise tagajärjel oma kodus Lissabonis 10. juulil 2004 74-aastaselt.
Winsen (Aller)
Winsen an der Aller või Winsen (Aller) on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Maria de Lourdes Pintasilgo
Isiklikku
Maria de Lourdes Pintasilgo ei olnud kunagi abielus.
Winsen (Aller)
Valla pindala on 155,39 km². 31. detsembril 2015 elas seal 13 017 inimest.
Winsen asub Lüneburgi nõmme lõunaservas, Alleri kallastel, mõnevõrra lääne pool selle lisajõest Örtzest ja umbes 15 km Cellest loodes. Peale linna enda kuuluvad Winseni valda ka külad Bannetze, Meißendorf, Stedden, Südwinsen, Thören, Walle ja Wolthausen.
Ajalugu
Linna nimi tuleb Wynhausenist (Wyn = Weideland või aas). Winseni kirik on pühitsetud Ristija Johannesele. Kuna kõigi kirikuga külade nimede saamine selle kaitsepühaku järgi toimus 800. aasta paiku, tuleb arvata, et see oli nii ka siis, kui asutati Winsen.
Tänapäeval on Winsen kohalik puhkuse ja puhkepäevade lemmikpaik. 1975. aastast on see tunnistatud ametlikult klimaatiliseks tervisekeskuseks (Luftkurort).
Kultuur ja huvipaigad
thumb|[[Alam-Saksi maja|Fachhallenhaus Dat groode Hus Winseni Muuseumifarmis]]
Kutsu mind oma nimega (film)
„Kutsu mind oma nimega“ („Call Me by Your Name“) on 2017. aastal esilinastunud LGBTQ+ coming of age ' i romantiline draamafilm, mille režissöör on itaallane Luca Guadagnino. Film põhineb André Acimani 2007. aasta samanimelisel romaanil, mis on 2021. aastal ka eesti keelde tõlgitud (tõlkija Hedda Mauer). Acimani romaanil põhineva stsenaariumi kirjutas filmi kaasprodutsent James Ivory.
Kaiova keel
Kaiova keel on Ameerika Ühendriikides Oklhomas kõneldav põlisameerika keel, mis kuulub kaiova-tano keelkonda.
Võrusoo Põhikool
Võrusoo Põhikool oli 1925-2004 Võru maakonnas (sealhulgas Võrus) tegutsenud kool.
Kutsu mind oma nimega (film)
Sisukokkuvõte
Elio ja Oliver veedavad üha rohkem koos aega: jalutavad koos linnas, sõidavad ratastega ja käivad Elio isa Samueliga arheoloogilisel väljasõidul. Elio hakkab tundma üha rohkem tõmmet Oliveri vastu. Elio poeb isegi ühel päeval oma vanasse tuppa, kus Oliver nüüd elab, et tema riideid nuusutada. Oliver ja Elio sõidavad ratastega linna, nad vestlevad ja viimane tunnistab, et tal on tekkinud Oliveri vastu tunded. Oliver vastab, et nad ei tohi sellel teemal rääkida. Hiljem juhatab Elio Oliveri ühe varjatud allikajärveni, kus ta tihti lugemas ja mõtlemas käib. Nad suudlevad esimest korda, kuid sellele järgneb mitu päeva vaikust ja üksteise vältimist.
Oliveri suvi Perlmanide juures jõuab lõpule ja peagi on tal aeg Ameerikasse naasta. Elio vanemad on märganud, kui lähedaseks nende poeg on Oliveriga muutunud ning teevad ettepaneku neil enne Oliveri lahkumist kahekesi Bergamosse sõita. Nad veedavad kolm päeva koos, seiklevad looduses ning hilisõhtuses linnas, mis aina sügavdab Elio tundeid. Oliver lahkub ja Elio süda on murtud. Elio helistab oma emale ja palub tal endale rongijaama järele tulla. Olles jõudnud tagasi kodulinna, näeb Marzia Eliot ning avaldab Oliveri kaotuse pärast kaastunnet. Marzia pakub, et nad võiksid siiski sõpradeks jääda, mis teeb Eliole heameelt. Elio isa märkab poja nukrat tuju ja räägib pojale, et oli teadlik tema suhtest Oliveriga. Ta räägib Eliole ka sellest, kuidas temalgi hakkas nooruspõlves sarnane suhe tekkima, kuid sellel polnud kunagi võimalust muutuda nii sügavaks, kui oli olnud Elio ja Oliveri suhe. Ta julgustab Eliot olema kaotusele avatud, mitte kogetut maha suruma ning tundma kõiki emotsioone, mis teda valdavad, et poeg saaks inimesena areneda.
Hanuka ajaks on Perlmanide pere tagasi Itaalias ja nad saavad Oliverilt telefonikõne. Oliver teatab, et ta on kihlunud naisega, kellega ta viimased paar aastat vahelduvalt suhtes on olnud. Emotsioonidest tulvil Elio kutsub Oliveri oma nimega ning Oliver vastab enda omaga ja väidab, et tal on kõik suvel toimunu meeles. Filmi lõpukaadris kükitab Elio põleva kamina ees, kus ta nuttes leeki jälgib. Taustal katavad vanemad ja koduabilised söögikorraks lauda.
Auhinnad
Film on saanud 261 eri nominatsiooni ja pälvinud 97 auhinda. Märkimisväärseimad neist on:
Vastuvõtt
Film esilinastus Sundance’i filmifestivalil 2017. aasta jaanuarikuus. Kinolinale jõudis film Ameerika Ühendriikides 2017. aasta novembris ja Eestis 2018. aasta jaanuaris. Filmi tõi Eestisse ACME Film OÜ. Filmi saatis juba esilinastusel menu – esimesel nädalavahetusel oli Ameerika Ühendriikides piletitulu 412 932 $ ning film jõudis edetabelis 14. kohale, mis oli ka filmi kõrgeim positsioon. Üle maailma on filmi piletitulu kokku olnud 43 143 046 $.
Viited
2017. aasta filmid
Võrusoo Põhikool
Kool asutati 1925 Kirepil.
Kooli nimed:
Kaiova keel
Kaiova keel on tõsiselt ohustatud. Seda kõneles 2007. aastal emakeelena 20 inimest ja lisaks umbes 80 teise keelena.
Kaiova keeles on 22 konsonantfoneemi ja 12 vokaalfoneemi (neist 6 nasaalset) ning kõik võivad olla lühikesed või pikad. Lisaks esineb 8 diftongi.
Donetski FK Šahtar
Donetski FK Šahtar (ukraina keeles «Шахтар» Донецьк) on Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Donetsk. Šahtar mängib Ukraina jalgpalli kõrgliigas. Klubi kodustaadion on Donbas Arena, kuid Donbassi sõja tõttu pidas Šahtar aastail 2014–2016 oma kodumänge Lvivis Lvivi Arenal ja alates 2017. aastast Harkivis Metalisti staadionil. Klubi peakorter asub Kiievis.
Donetski Šahtar on üks edukamaid jalgpalliklubisid Ukrainas, 13-kordne Ukraina meister. Perioodil 2010–2014 tuli meeskond Ukraina meistriks viis aastat järjest. Lisaks on 13 korda võidetud Ukraina karikas ja kaheksa korda Ukraina superkarikas. Hooajal 2008–2009 võitis Šahtar UEFA karika.
Klubi asutati 1936. aastal. Meeskonna esialgne nimi, Stahhanovets, pandi Aleksei Stahhanovi järgi, kes oli sotsialistliku töö kangelane kaevur. Esimene mitteametlik mäng peeti Odessa Dinamoga 12. mail 1936 Balitski staadionil Horlivka. Šahtar kaotas 2:3. Esimene ametlik mäng peeti Kaasani Dinamoga ning kaotati 1:4. FK Šahtar Donetsk on mänginud mitme nime all: Stalino Stahhanovets (1936–1946), Stalino Šahtjor (Šahtar) (1946–1961), Donetski Šahtjor (Šahtar) (1961–1992) ja FK Šahtar (alates 1992).
Klubi hüüdnimed on Hirniki ja Kroti. Šahtari koduvorm on musta-oranžitriibuline särk, mustad püksid ja oranžid sokid.
Jaunāmuiža (Kauguri vald)
Jaunāmuiža on tekkinud endise Kauguri mõisa karjamõisa juurde (Nauhof). Külas asuvad Avotiņi muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Jaunāmuižas asub Brīvnieki bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 35 elanikku.
Kyūshū ülikool
pisi|Ülikoolli hoone Kyūshū ülikool (inglise keeles Kyushu University) on ülikool Jaapanis Kyūshū saarel.
Ülikool asutati 1903.
Ülikoolis õpib üle 18 000 üliõpilase.
Tšastuška
Tšastuška (vene keeles частушка) on kiiretempoline nelikvärssides vene rahvalaul. Tšastuška tekkis omaette žanrina 19. sajandi lõpus, kuid populaarseks sai ta pärast nõukogude võimu kehtestamist. Enamik tšastuškasid on kas terava poliitilise sisuga või seksuaalse suunitlusega ning nende sõnad sisaldavad väga palju slängi.
Monica Lewinsky
Monica Samille Lewinsky (sündinud 23. juulil 1973 San Franciscos Californias) on Ameerika Ühendriikide küberkiusamise vastane aktivist.
Ta sai rahvusvaheliselt tuntuks 1998. aastal armuafääri tõttu toonase Ameerika Ühendriikide presidendi Bill Clintoniga.
Pärnu lootsitorn
pisi|Pärnu lootsitorn 2021. aasta aprillis Pärnu lootsitorn asub Pärnu linnas Venuse bastioni vallil, aadressil Kalda tänav 1a. Hoone kuulub Tartu Ülikoolile ja selles tegutseb kalanduse teabekeskus.