cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krastai kihistu
Kihistu stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 678,5..687,6 meetril. Kihistu on Nemunase madalikul 2 meetri paksune, mujal on suurim paksus 9 meetrit.
Kihistu koosneb hallist suure detriidisisaldusega lubjakivi vahekihtidega merglist.
Nicole Schmidhofer
pisi|Nicole Schmidhofer (2017) Nicole Schmidhofer (sündinud 15. märtsil 1989 Friesachis) on Austria mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud kiirsuusaaladele.
Tema esimesed taliolümpiamängud olid 2010. aastal Vancouveris, kus ta osales ainult ülisuurslaalomis, kuid katkestas seal.
Grazi Sturm
Grazi SK Sturm (saksa keeles SK Sturm Graz, ametlikult Sportklub Puntigamer Sturm Graz) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Grazis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
Nicole Schmidhofer
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis oli ta ülisuurslaalomis 11. ja 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Beaver Creekis kiirlaskumises neljas.
Grazi Sturm
Ajalugu
Grazi Sturm asutati 1909 kui tööliste meeskond, vastandina nende naabritele Grazer AK-ile, mis asutati 1902.
Nicole Schmidhofer
2017. aastal tuli ta ülisuurslaalomis maailmameistriks.
Grazi Sturm
Ajalugu
1938 tegi anšluss Austriast Saksa Kolmanda Riigi osa ning Austria klubid liitusid Saksamaa jalgpallivõistlustega. Sturm mängis 1940. aasta Tschammerpokali (DFB-Pokali eelkäija) esimeses ringis. Nad kvalifitseerusid Gauliga Ostmarki vastu, mis oli Saksamaa kõrgliiga meeskond 1941. aastal. Meeskond loobus osalemast 1941/42 hooaja keskel ning langes 11. kohaga järgmisel hooajal välja.
1949 oli Sturm esimene mitte-Viini klubi, mis liitus Austria rahvusliigaga.
Nicole Schmidhofer
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis oli ta kiirlaskumises 12. ja ülisuurslaalomis 18.
Maailma karikavõistlustel tegi Schmidhofer debüüdi 15. märtsil 2007. Esimest korda jõudis ta poodiumile 20. jaanuaril 2023 Itaalias Cortina d'Ampezzos, kui oli ülisuurslaalomis teine. Esimese etapivõidu sai ta 30. novembril 2018 Kanadas Lake Louise'is kiirlaskumises. Päev hiljem võitis ta sealsamas teise etapi.
Maailma karikavõistlustel
Nicole Schmidhofer on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 5. detsember 2018</FONT> ) 131 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse kuuel korral, neist kahel korral on ta võitnud.
151 eKr
151. aasta eKr ehk ab urbe condita DCIII (603).
Sara Bergmark Elfgren
pisi|Sara Bergmark Elfgren (2012) Sara Bergmark Elfgren (sündinud 13. märtsil 1980 Stockholmis) on rootsi ulme- ja noortekirjanik.
Koos Mats Strandbergiga on ta avaldanud Engelsforsi triloogia, mille esimene osa, noorteromaan „Ring“ ilmus 2011 (eesti keeles 2012). Strandberg ja Elfgren kombineerivad oma romaanis fantaasiat, õudusulmet ja psühholoogilist realismi, käsitledes samal ajal erinevaid noorteprobleeme nagu koolivägivald, anoreksia, eelarvamused ja alkoholism. Triloogia teine osa „Tuli“ tegeleb muuhulgas kliima soojenemise ja äärmusliikumiste teemadega. Kolmas osa kannab pealkirja „Võti“.
Akira Yoshizawa
pisi|Akira Yoshizawa Akira Yoshizawa (jaapani keeles 吉澤 章 Yoshizawa Akira; 14. märts 1911 – 14. märts 2005) oli jaapani origami viljeleja.
Elulugu
Akira Yoshizawa sündis Jaapanis Kaminokawa linnas farmeri peres. Tema vanemad tegelesid piimakarjakasvatusega.
Juba varajases lapsepõlves tegeles Yoshizawa origamiga. 13-aastaselt kolis ta Tokyosse, kus ta asus tehasesse tööle. Seetõttu jäi origami unarusse. Kirg origami vastu süvenes, kui ta 20-aastaselt sai tehases ametikõrgendust: tema ülesandeks sai uutele töötajatele geomeetriat õpetada. Yoshizawa kasutas geomeetria õpetamiseks origamit.
1937. aastal lahkus ta tehasest, et pühendada end täielikult origamile. Järgmised 20 aastat elas Yoshizawa vaesuses, teenides elatist tsukudanit (Jaapani maitseaine, mis koosneb vetikatest-adrust) ukselt uksele müües.
1954. aastal ilmus tema raamatu ("Uus origami kunst", jaapani keeles "Atarashi Origami Geijutsu") origami valmistamistehnikate kohta. Trükisest saadud tulu aitas tal rahaliselt paremini toime tulla. Samal aastal rajas ta ka rahvusvahelise origami keskuse.
Wagenhoff
Wagenhoff on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Gifhorni kreisis.
Akira Yoshizawa
Elulugu
Akira Yoshizawa suri 2005. aasta märtsis kopsupõletikku.
Wagenhoff
Valla pindala on 4,32 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1181 inimest.
Akira Yoshizawa
Elulugu
14. märtsil 2012 meenutas Google teda, muutes oma otsingumootori esilehe logo origamilaadseks.
Bronwyn Eagles
Bronwyn Eagles (sündinud 23. augustil 1980 Camdenis Uus-Lõuna-Walesi osariigis) on Austraalia kergejõustiklane (vasaraheitja).
2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis võitis ta tulemusega 68.87 pronksmedali.
2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Manchesteris võitis ta tulemusega 65.24 hõbemedali.
Tema isiklik rekord vasaraheites on 71.12, mis on ühtlasi Austraalia rekord.
Hiiesaar
Hiiesaar on hiie üks sünonüüme. Hiiesaareks on nimetatud ka mitmeid Eesti pühapaikasid:
Hiiesaar on perekonnanimi.
Jessica Barth
Jessica Barth (sündinud 14. septembril 1970 San Mateos Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Hermann III (Baden)
Ta oli Hermann II Badenist ja Judithi Backnangist poeg. Ta oli Badeni markkrahvkonna valitseja aastatel 1130–1160.
Staufenite ustava pooldajana sattus Hermann III konflikti Zähringeni-Švaabimaa sugulastega. 1140. aastal osales ta Weibtreu linnuse piiramises ja sai Selzi foogtkonna Alsace'is.
1151. aastal võeti Steiermargi Ottokar III-lt Verona mark ja anti Hermann III-le. 1153. aastast on olemas annetusakt, mis ütleb, et Friedrich I ostis Hermann III-lt Besigheimi lossi.
Hermann III osales Saksa kuninga ja Itaalia kuninga Friedrich I esimeses Itaalia-kampaanias ja sai Verona markkrahvi tiitli.
Hermann III osales Teises ristisõjas.
Abielud ja lapsed
Ta abiellus 1134. aastal Berthaga Lotringist (suri pärast 1162. aastat), kes oli Lotringi hertsogi Simon I ja tolle naise Adelheidi Leuvenist tütar. Nad said järgmised lapsed:
Pärast 1141. aastat abiellus ta Mariaga Böömimaalt, kes oli Böömi hertsogi Soběslav I tütar.
Hermann III on maetud augustiinide kloostrisse Backnangis.
Pärnu kutsekeskkool
Pärnu kutsekeskkoole oli mitmeid
Teodors Bergs
Teodors Bergs (27. juuli 1902 Riia – 3. oktoober 1966 Riia) oli läti maletaja. Bergs tuli 1926. ja 1932. aastal Läti meistrivõistlustel teiseks. 1935. aastal mängis ta Tallinnas rahvusvahelisel turniiril, kus jagas 3.–4. kohta. 1937. aastal pääses ta mängima tugevakoosseisulisele Ķemeri turniirile, kus sai 14. koha.
1948. aastal sai Bergs Läti NSV meistrivõistlustel kolmanda koha.
Läbi öö
"Läbi öö" on ansambli HU? 2011. aasta EP (Extended Play). Väljaandmist toetas A Le Coq.
Erinevalt HU? varasematest väljaannetest on EP-l "Läbi öö" kasutatud palju "D'n'B"d ja alternatiivset muusikat, kuid sarnaselt HU? teise albumiga "HU2" on vihjeid ka electro'le ja džässile.
"Läbi öö" sisaldab laule kolmandalt albumilt, mis ilmus 2011. aasta sügisel.
Ajalugu
4. mail 2011 avaldati uue EP pealkiri – "Läbi öö". Samal päeval anti välja esimene ja ühtlasi ka viimane singel "Läbi öö".
9. mail 2011 toimus singli esitlus Facebookis.
Kinnisidee
Kinnisidee (idée fixe) on vaimu tugev haaratus millestki, nii et see peaaegu ei allu muutmisele mingite argumentidega.
Termin idée fixe on kasutusel alates 1812. aastast meditsiinilise terminina, s.t. seda on nähtud kui patoloogiat.
Colin Muset
Colin Muset oli truväär, elukutseline vielle'i mängija ja žonglöör, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil.
Eluloolist
Colin Muset oli pärit Lorraine'ist ja ta musitseeris Haute-Marne'i oru aadlilossides Langres' ja Joinville'i vahel. Tema vanaprantsuskeelne luule ülistas veinist ja heast elust saadavaid naudinguid, samuti kirjutas ta õukonnaluulet parodeerivat luulet.
Siiri Rootsi
Elulugu
Lõpetas 1977 Tartu 2. Keskkooli ja 1982 TÜ bioloogiateaduskonna; PhD (molekulaarbioloogia, 2004, TÜ), väitekiri " Human Y-chromosomal variation in European populations". 1982–1987 Pärnu 1. Keskkooli bioloogiaõpetaja, 1987–2005 Eesti Biokeskuse teadur, 2005– vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: inimese Y-kromosomaalne varieerivus Euraasia populatsioonides. Umbes 10 teadustrükist.
Konrad von Sengbusch
Konrad von Sengbusch (4. (ukj 16. aprill) 1831 Pühalepa kirikumõis – 29. jaanuar (ukj 11. veebruar) 1913 Kingli mõis) oli Saaremaa rüütelkonnategelane ja Karja mõisnik, Kuressaare linnapea aastatel 1898–1906.
Elulugu
Ta sündis Pühalepa pastori Alexander von Sengbuschi (1796–1883) ja Juliane von Nolckeni (1802−1875) pojana. Astus Peterburi Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetas koduõpetaja kutsega. 1862. aastal asus Liivimaale, kus valiti 1865. aastal Pärnu III kihelkonnakohtu kohtunikuks. 1867. aastal asus elama Saaremaale, kus omandas 1873. aastal Karja mõisa. 30. detsembril 1878 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Aastatel 1881–1898 oli ta Saaremaa sillakohtunik. 24. jaanuaril 1898 valiti ta Kuressaare volikogu liikmeks ja 28. aprillil 1898 linnapeaks, kellena oli ametis kuni 12. jaanuarini 1906. Ta oli rahukohtunik ja aastatel 1906–1909 taas Kuressaare linnavolikogu liige.
Kentsi järv
Kentsi järv on paisjärv Kavilda ürgoru põhjas.
Järves saab ujuda ja püüda kala. Järv on taastatud 2020. aastal.
Kaladest on järves kõige rohkem haugi, särge ja ahvenat. Leidub ka linaskit.
Lennuvälja
Lennuvälja on Rakvere linnaosa.
Linnaosavanem on Sergei Rubinov.
Asukoht ja hoonestus
Lennuvälja linnaosa asub Rakvere linna põhjaosas. Linnaosa piiriks lõunas on Tallinna–Narva raudtee, läänes Soolikaoja jõesäng, põhjas Rakvere linna piir Rakvere vallaga ja idas Arkna tee.
Piirnevad linnaosad on Moonaküla, Lilleküla, Kukeküla ja Roodevälja. Lennuvälja linnaosas paiknevad Nortsu tee, Tootmise tänava ja Papiaru tänava ääres põhiliselt ettevõtete viilhall-tüüpi tootmis- ja laohooned, samuti ärihooned. Suurimaks ettevõtteks linnaosas AS Jeld-Wen Eesti, kelle tootmiskompleks asub aadressil Tootmise 8 // Kasarmu 4. Korterelamud ja üksikud pereelamud asuvad linnaosa kagupiirkonnas. Idaosas (endine lennuvälja ala) on planeeritud elamukrundid ligi 30 pereelamule, kuid taristu ja tänava-alad on veel välja ehitamata. Lennuvälja maandumisrada asub põhjaosas (Arkna tee 17).
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal oli sellel territooriumil Saksamaa sõjaväe lennuväli, sinna rajati stardiplatvormid imerelva V-2 tarvis. Taganemisel õhkisid sakslased lennuväljarajatised ja stardiplatvormid, hooned purustati.
Nõukogude ajal paiknesid endises Eesti sõjaväelinnakus 23. kaardiväe raketidiviisi allüksused (304. kaardiväe raketipolk), mille staap, komandopunkt ja juhtkonnadivisjon asusid endises 5. jalaväepataljoni kasarmus Nortsu tee alguses. Ohvitseride ja nende perekondade korterid paiknesid läheduses Lennuki tänaval, kuni neljakorruselistes tüüpelamutes. Samas olid ka oma kauplus, saun, meditsiinipunkt jms. 1978. aastal saadeti raketipolk laiali ning hooned võttis kasutusele 14. õhukaitsediviisi 207. seniitraketi- ehk õhutõrjeraketibrigaadi juhtkond ja selle teenindusallüksused. Endises Eesti Vabariigi kasarmus asus seejärel brigaadi staap.
Eesti Vabariigi taastamise järel, kui Kodukaitse kasarmuhoone üle võttis, oli see korras. 1990. aastate keskel toimus aga põleng, mis rikkus katusekatte ja sisemised ehitustarindid. Pärast põlengut jäi hoone järelevalveta ning rüüstati. Praegu on kasarmuhoone müürid suures osas konserveeritud, aknaavad on suletud vandaalikindlalt.
2004. aastal rajas lennuklubi Blue Sky vanale sõjaväelennuväljale 750 m pikkuse ja 30 m laiuse murukattega maandumisraja.
21. sajandil on linnaosa kiirelt arenenud eelnevalt planeeritud tööstuspargi maa-alal tootmis- ja äritegevuse hoogustumisega.
Tähtvere külanõukogu
Tähtvere külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1954. Külanõukogu pindala oli 130 km² (1977).
Ellen Pettitt
Ellen Pettitt (sündinud 13. mail 1986) on Austraalia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Isiklik rekord kõrgushüppes on 1.91, mis on püstitatud 2006. aastal.
Vladimir Potanin
Potanin kuulus 1975–1989 ÜLKNÜ-sse. 1983 lõpetas ta NSV Liidu Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi "võõrkeele oskusega rahvusvahelise ökonomisti" erialal. Ta oskab inglise ja prantsuse keelt.
1983–1990 töötas ta Väliskaubandusministeeriumi süsteemis. 1988 nimetati see ministeerium ümber NSV Liidu välismajandusministeeriumiks. Algul oli ta insener, siis vaneminsener. Alates 1990 on ta Interrossi president – algul nimetati seda välismajandusassotsiatsiooniks "Interross". Peatselt kohtus ta Mihhail Prohhoroviga, kellest sai tema kauaaegne äripartner. Koos asutasid nad Rahvusvahelise Rahanduskompanii ja Potanin oli 1992–1993 selle asepresident ja hiljem president. 1993 sai ta ühtlasi ONEKSIM Panga presidendiks, jäädes ühtlasi Rahvusvahelise Rahanduskompanii direktorite nõukogu esimeheks. 1996 võttis ta oma kontrolli alla ettevõtte Svjazinvest aktsiate kontrollpaki ja läks 1998 ka selle ettevõtte juhatuse liikmeks.
Potanin on Venemaa presidenti nõustava Ühiskondliku palati liige. 1996–1997 oli ta Venemaa esimene asepeaminister.
1997 asutas Potanin varahaldusettevõtte "Prof-Media" ONEKSIM Panga kontrollitavate ajakirjandusväljaannete haldamiseks. Nende hulka kuulusid Izvestija, Komsomolskaja Pravda, Afiša ja Bolšoi Gorod.
1998 asutas Potanin uue varahaldusettevõtte "Interross" endise "Interrossi", Norilski Nikeli ja SIDANKO (Siberi ja Kaug-Ida Naftakompanii) põhjal. Potanin sai ise "Interrossi" presidendiks ja juhatuse esimeheks.
Potanin oli majandusajakirja Forbes andmetel maailma rikkaimate inimeste loendis 2006. aastal 89., 2007. aastal 38. ja 2008. aasta märtsis 25. Ülemaailmses finantskriisis vähenes Potanini varade väärtus mitu korda ja Forbes paigutas ta 2009. aastal 318., aga 2010. aastal taas 61. kohale. Ajakirja Forbes andmetel oli Potanini varandus 2014. aasta alguses 12,6 miljardit dollarit.
2007 vahistati Prantsusmaal lühikeseks ajaks Mihhail Prohhorov kahtlustatuna prostitutsioonivõrgu organiseerimises Courcheveli suusakuurordis. Juhtum lõpetati eeluurimise staadiumis. Selle tulemusena läksid Potanin ja Prohhorov tülli. Äride lahkuviimine kujunes keeruliseks ja kestvaks protseduuriks, mille käigus endised partnerid oma arvamust teineteise kohta nii ajakirjanduse kui kohtu kaudu väljendasid.
Vermilioni vald
Vermilioni vald (Vermilion Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Abbeville.
Ajalugu
Vald moodustati 1844. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kado keeled
Kado keeled moodustavad keelkonna Põhja-Ameerikas, mis 20. sajandi alguseks jagunes viieks keeleks.
Hiroto Muraoka
Hiroto Muraoka (jaapani keeles 村岡 博人 Muraoka Hiroto; 19. september 1931 Tokyo – 13. märts 2017) oli Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Kado keeled
Keelkonna kujunemine
Kado keelkonda kuuluvad keeled moodustasid veel alles 18. sajandil geograafiliselt peaaegu katkematu keelte- ja murdeahela, mis ulatus Kirde-Texasest ja Lääne-Louisianast lõunas kuni Lõuna-Dakota põhjaosani. Keelkonna oletatav algkodu asub selle ahela lõunaotsas, kus veel ajaloolisel ajal elasid keelkonnale nime andnud kado keele kõnelejad. Laias laastus kattub kado keelepuu keelte geograafilise paiknemisega – põhjapoolsemad keeled on eelmise astme ühisest algkeelest eraldunud ajalooliselt hiljem. Viimane suurem jagunemine toimus 300–400 aastat tagasi, kui hilisema arikara keele murded eraldusid piki Missouri jõe orgu põhja kulgenud rände tagajärjel pooni keele murretest.
Hiroto Muraoka
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1954 2 mängu.
Kado keeled
Klassifikatsioon
18. ja 19. sajandil möllanud taudide põhjustatud drastilise rahvastikukao tagajärjel konsolideerusid arvukad murded 20. sajandi alguseks viieks väheste murdeerinevustega keeleks:
Mõnesaja aasta eest teineteisest eraldunud arikara keel ja pooni keel on väga sarnased, kuid fonoloogiliste eriarengu tagajärjel kummagi keele rääkijad üksteisest enam aru ei saa. Arikara keelt on käsitletud ka pooni keele murdena. Pooni keele murded on hääldussüsteemi erinevustele vaatamata vastastikku arusaadavad. Rohkem erineb pooni ja arikara keelest kitsai keel ning veelgi erinevam on vitšita keel. Keelkonnale nime andnud kado keel on põhjakado keeltega vaid kauges suguluses.
Kado keelte hulka on arvatud kuuluvat ka väljasurnud adai keelt, kuid adaikeelse keeleandmestiku puudulikkuse tõttu pole see täie kindlusega tõestatav.
2010. aasta seisuga oli pooni ja arikara keelt emakeelena kõnelejaid üks või kaks ning kado keele kõnelejaid paarkümmend. Kitsai keele viimane kõneleja Kai Kai suri arvatavasti 1940ndatel ja viimane vitšita keele kõneleja Doris Lamar-McLemore 2016. aasta augustis.
Fonoloogia
Kado keeled on tüüpilised väikese täishäälikute arvuga põhjaameerika keeled. Täishäälikute arv kõigub kolmest (vitšita, kado ja pooni keele skiiri murre) viieni (arikara).
Arikara keeles on 12 kaashäälikut, kitsai keeles 10 ning mõlemas pooni murdes ja vitšita keeles 9. Lõunakado allrühma ainsas esindajas kado keeles on 19 kaashäälikut.
Omapärasemad uundused kado keelte hääldussüsteemis on arikara keele helitud vokaalid ja sonorandid ehk sosihäälikud ning kado keeles välja arenenud foneemiline toon.
Morfoloogia
Kõik kado keelkonna liikmed on polüsünteetilised keeled, mida iseloomustab äärmiselt keeruline morfoloogia. Tegusõnakompleksis avaldub aluse ja sihitise arv (ainsus, kaksus ehk duaal, mitmus, inklusiiv ja eksklusiiv) ning tegevuse jaotus ja levi, keeruline kõneviiside ja aegade süsteem, reaalis ja irreaalis ning muu taoline. Kado keelte tegusõnakompleksi maatriksis võib olla üle kolmekümne positsiooni. Kado keeltele on iseloomulik nimisõna inkorporatsioon ning tegevuse või objekti asendit kirjeldava positsionaali inkorporatsioon tegusõnakompleksi.
Võrdleva kado keeleteaduse ajalugu
Albert Gallatin väidab oma 1836. aasta indiaani keelte klassifikatsioonis, et arikarad ja poonid kõnelevad sama keelt ning oletas pooni ja vitšita keele omavahelist sugulust. 1844. aastal konstateeris Josiah Gregg keeleandmeid esitamata, et poonid ja arikarad ning vitšitad ja kitsaid, seega kõik põhjakado keelte kõnelejad, on ühist päritolu. William Wadden Turner võrdles 1856. aastal arikara, pooni, kitsai, vitšita ja wako keele sõnu ning postuleeris keelkonna olemasolu. Lisaks leidis ta kuus võimalikku sugulassõna kado keeles ning oletas nende põhjal, et kado keel kuulub samasse keelkonda. Terminit kado keeled kasutas esimesena Latham. Nimetuse "kado keelkond" võttis kasutusele ameerika etnoloog John Wesley Powell 1891. aastal.
Waldemar Herdt
Waldemar Herdt (sündinud 28. novembril 1962 Zabelovkas Kustanai oblastis Kasahhi NSV-s) on Saksamaa poliitik, ta kuulub parteisse Alternatiiv Saksamaale. Ta valiti 2017. aastal Bundestagi liikmeks.
Kado keeled
Võrdleva kado keeleteaduse ajalugu
1932. aastal postuleerisid Alexander Lesser ja Gene Weltfish välitööde andmetele toetudes keelkonna sisemise struktuuri.
Waldemar Herdt
Ta sündis aastal 1962 Zabelovkas Žitikara rajoonis Kustanai oblastis Kasahhi NSV-s. Ta lõpetas aastal 1984 Kasahstani Põllumajanduse Instituudi põllumajandusinseneri kvalifikatsiooniga. Aastatel 1984–1985 teenis ta Nõukogude armees. Aastatel 1991–1993 töötas ta Kasahstanis kolhoosiesimehena.
Kado keeled
Võrdleva kado keeleteaduse ajalugu
Esimese võrdleva uurimuse kado keelte kohta avaldas Alan R. Taylor 1963. aastal. 2001. aastal koostas kado keelkonna ja selle uurimise ajaloo kohta põhjaliku ülevaate Douglas R. Parks.
Waldemar Herdt
Aastal 1993 sõitis ta perega Saksamaale. Ta asus tööle Alam-Saksimaa liidumaale Vechta kreisi Neuenkirchen-Vördeni valda põllumajanduslikku ettevõttesse. Aastal 1996 asus ta tööle eraettevõtjana ehitus- ja finantssektorisse. 24. septembril 2017 valiti ta Bundestagi saadikuks (partei Alternatiiv Saksamaale ridades).
Kado keeled
Võrdleva kado keeleteaduse ajalugu
Kado keeli on ühes irokeesi ja siuu keeltega rühmitatud makrosiuu keelkonnaks. Esimesena üritas nende keelte omavahelist kaugemat sugulust tõestada Edward Sapir (1921, 1929). Ainsa keeleteadlasena on makrosiuu keelkonna kohta võrdlevat andmestikku avaldanud Wallace Chafe. Hilisemate võrdluste põhjal on tõendeid kado keelte kuuluvuse kohta makrosiuu keelkonda väheveenvaks peetud.
Välislingid
Indiana Ülikooli Ameerika Indiaaniuuringute Instituudi kado keelte andmebaasis leidub arikara ja skiiri keelsete tekstide kogu ning arikara, skiiri ja pooni lõunarühma sõnastikud.
Michael O'Neill
pisi|Michael O'Neill (2019) Michael Andrew Martin O'Neill (sündinud 5. juulil 1969 Portadownis) on Põhja-Iirimaa jalgpallitreener ja endine mängija (poolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri 1984. aastal Coleraine'is. Klubikarjääri jooksul mängis ta põhiliselt Inglismaal ja Šotimaal, sealhulgas Inglismaa klubides Newcastle United (1987–1989) ja Wigan Athletic (1998–2000) ning Šotimaa klubides Dundee United (1989–1993) ja Hibernian (1993–1996).
Põhja-Iirimaa jalgpallikoondisse kuulus O'Neill aastatel 1988–1996. Ta mängis koondises 31 ametlikus kohtumises ja lõi neli väravat.
O'Neill alustas tööd treenerina 2006. aastal. Aastatel 2006–2008 oli ta Šotimaa tugevuselt kolmanda liiga klubi Brechin City peatreener. Seejärel aastatel 2009–2011 Iirimaa kõrgliigaklubi Shamrock Roversi peatreener.
Alates 2011. aasta detsembrist kuni 2020. aasta aprillini oli ta Põhja-Iirimaa koondise peatreener. Tema juhtimisel jõudis Põhja-Iirimaa 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustele, kus pääseti kaheksandikfinaali.
2019. aasta novembris määrati O'Neill Inglismaa esiliigaklubi Stoke City peatreeneriks.
153 eKr
153. aasta eKr ehk ab urbe condita DCI (601).
Wahrenholz
Wahrenholz on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Gifhorni kreisis.
Valla pindala on 57,99 km². 31. detsembril 2015 elas seal 3624 inimest. Valda kuuluvad järgmised külad: Betzhorn, Teichgut, Wahrenholz, Weißenberge ja Weißes Moor.
Slavikai
Slavikai (poola keeles Sławiki, varem ka Słowiki) on küla Leedus Šakiai rajoonis, Slavikai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu. Slavikai asub Šešupė jõe kaldal.
16. sajandil asus Slavikai kohal Vizbarynė küla. Sajandi keskpaigas rajas V. Slavikaitis sinna kõrtsi, mille järgi asula hiljem ka oma praeguse nimekuju sai. Esimene kirik ehitati külla aastal 1754. Sealne kirik allus algselt Jurbarkase kihelkonnale, iseseisva kihelkonna keskuseks sai Slavikai aastal 1795. Praegune kirik valmis aastal 1835.
pisi|tühi|Slavikai
Gösta Danielsson
Gösta Erik Vilhelm Danielsson (24. juuni 1912 Helenelund, Sollentuna vald – 17. oktoober 1978 Knivsta, Uppsala lään) oli rootsi maletaja. Daniellson jagas 1933. aastal Rootsi esivõistlustel esikohta. 1935. aastal mängis ta Tallinnas rahvusvahelisel turniiril, kus jagas 3.–4. kohta.
1955. aastal tuli Danielsson Rootsi malemeistriks.
Danielsson mängis Rootsi võistkonna koosseisus neljal ametlikul maleolümpial (1935, 1937, 1939, 1952) ja 1936. aastal Münchenis mitteametlikul maleolümpial.
Nikolai Rootsi
Nikolai Rootsi (ka Friedrich Nikolai Rootsi, ristinimi Friedrich; 16. aprill 1888 Tartu – 4. detsember 1974 Lund) oli Eesti ja Rootsi põllumajandusteadlane.
Elulugu
Nikolai Friedrich Rootsi oli talupidaja poeg.
Oli 1912–1918 TÜ katsepõldude ja -aedade juhataja ja 1914–1918 ökonoomika kabineti vanemassistent, 1918–1920 Voroneži Ülikooli agronoomia kabineti vanemassistent, 1920–1923 Vahi põllu- ja aiatöökooli õpetaja.
Ta töötas aastatel 1923–1944 Tartu Ülikoolis. Oli 1923–1927 TÜ taimekasvatuse dotsent, 1927–1929 erakorraline professor ja 1929–1944 korraline professor, ühtlasi Raadi taimebioloogia katsejaama juhataja, 1940–1944 põllumajandusteaduskonna dekaan.
Töötas 1944–1952 Saksamaal Weihenstephani õppe- ja uurimisasutuses (Institut für gärtnerische Züchtungsforschung) ning 1952–1962 Rootsis Alnarpi Instituudi (Lantbrushögskola) puuvilja- ja marjade osakonnas uurijana.
Kuulus Akadeemilise Põllumajandusliku Seltsi juhatusse, olles laekahoidja 1923-1925. a. Samuti osales seltsi oskussõnade toimkondade töös, olles sordiarenduse ning aianduse sõnade komisjonis.
Teoseid
Koostanud õpikuid. Üle 150 teadustrükise.
Amanat
Amanat (kasahhi Аманат – 'Kohustus') on Kasahstani võimupartei, millel on üle 750 000 liikme. 2022. aasta aprillist on erakonna esimees Erlan Košanov.
Ajalugu
Partei loodi 1999. aastal ja kandis algselt nime Otan.
Aastatel 2007–2022 oli partei esimehe positsioonil tollane Kasahstani president Nursultan Nazarbajev.
2022. aastal oli 28. jaanuarist kuni 26. aprillini oli partei esimeheks riigi 2. president Kasõm-Žomart Tokajev.
2022. aasta jaanuarirahutuste järel muutis 1. märtsil erakond oma nime, uueks nimeks sai Amanat. 26. aprillil 2022 lahkus Tokajev parteist ja praegune partei esimees on Erlan Košanov.
Ogresgalsi vald
Valla pindala on 93,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3315 inimest. Aastal 2022 oli elanikke 3070. Valla keskuseks on Ogresgalsi küla. Vallamaja asub aadressil Bumbieru iela 9, vallavanem on Ilze Čiščakova.
Ajalugu
Ogresgalsi vald moodustati aastal 1924, mil Ikšķile vallast eraldati endise Sprēstiņi mõisa maad, Lielvārde vallast aga Ogresgalsi ümbruskond. Aastal 1935 oli Ogresgalsi valla pindala 92,6 km² ja seal oli 1435 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Ciemupe ja Ogresgalsi külanõukogud, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Ogresgalsi külanõukoguga Ciemupe külanõukogu. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maid Rembate külanõukoguga, ent aastal 1987 liideti sellega osa Ogre linna alasid. 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2002. aastal liideti vald Ogre linnaga ja moodustati Ogre piirkond.
Muinsusmälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lielpeči muinaskalmed. Tulki keskaegne kalmistu, Augstzālīši asulakoht, Daugavieši keskaegne kalmistu ja Čabase asulakoht ning muinaskalmed on regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Indrāni asulakoht.
Loodus
Vald asub Kesk-Läti madalikul. Selle lõunapiiriks on Daugava, valda läbib Ogre jõgi.
Looduskaitse all on Ormaņi tamm, Mālkalni tamm, Liepase tamm, Spārīši künnapuu, Kalda künnapuu, Lapsiņase tamm, Truči tammed, Pauguri tamm, Silkalni mänd, Silkalni pärn, Lielāji tamm, Zāģeri künnapuu, Augšbriņķi künnapuud, Ogresgalsi kalmistu mänd, Brīviņi tamm, Vīteri tamm, Lakrangase tamm, Ziedoņi mänd, Ranka künnapuu, Ogre dolomiitkallas, Vecdupāni pärn, Smiltnieki mänd, Slokase vaher, Slokase künnapuud, Teikase künnapuud, Vecogre künnapuud, Neimaņi mänd, Vana tamm, Rūķeri ehk Neteiči kadakas, Jauntulki esimene ja kolmas tamm. lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid. Valla idaossa jääb osaliselt Ogre oru looduspark.
Asustus
2011. aasta seisuga elas vallas 2733 lätlast, 400 venelast, 64 valgevenelast, 27 ukrainlast, 38 poolakat ja 29 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Miilitsa piirkonnainspektor
Miilitsa piirkonnainspektor oli NSV Liidu ja liiduvabariikide Siseministeeriumi territoriaalüksuste, Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade osakondade juhtivkoosseisu (ohvitseride) kuulunud avaliku korra taganud miilitsaametnike ametinimetus.
Miilitsa piirkonnainspektor oli Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade osakondade ja nende allüksuste juhtivkoosseisu kuulunud ohvitseride/ametnike ametinimetus, lisaks NSV Liidu SM töötajate olid ka sõjaväelistele auastmetele. Piirkonnainspektoriks määrati isik, kes omas spetsiaalset juriidilist kesk- või kõrgemat haridust ning täitis linna või maarajoonides avaliku korra ning sisejulgeoleku tagamise ülesandeid. Igale piirkonnainspektorile kinnitati teatud osa linna või rajooni siseasjade osakonna teenindatavast territooriumist. Eesti Vabariigis vastab sellele ametikohale piirkonnakonstaabli ametikoht.
Piirkonnainspektori ülesandeks oli "sotsialistliku seaduslikkuse kindlustamine", ta korraldas oma tegevust vastavalt Eesti NSV seadustele, kohaliku omavalitsusorganite – linna või rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee otsuste ja korralduste alusel ning vastavalt NSV Liidu SM käskkirjadele ja muudele normatiivaktidele.
Miilitsa piirkonnainspektori põhiülesanneteks olid: Erilist tähtsust omas piirkonnainspektori töö õigusrikkumiste üld- ja individuaalprofülaktika, milles ta toetus rahvamaleva ja üldsuse igakülgsele abile.
Oma teenistuskohustuste täitmisel oli piirkonnainspektoril õigus:
Miilitsa piirkonninspektoril oli õigus erandjuhtudel ja -korras kasutada sambovõtteid ja tulirelva.
Robert Brian Wilson
Robert Brian Wilson (sündinud 8. märtsil 1962 Cerritoses Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Monte Carlo analüüs
Monte Carlo analüüs ehk Monte Carlo meetod on kvantitatiivne riskianalüüs, mida kasutatakse võimalike tulemite tõenäosuse modelleerimiseks, mida on raske prognoosida tulenevalt juhuslike muutujate olemaolust. Monte Carlo meetodit kasutatakse peamiselt riski hindamiseks ja prognoosimudelite koostamiseks näiteks rahanduses, projektijuhtimises, tootmises, insenerierialal ja teaduses.
Diskreetse riski mõju hindamiseks kasutatakse stsenaariumanalüüsi ja otsustuspuu meetodit, mis võimaldavad hinnata diskreetse riski mõju, kuid simulatsioonid loovad võimaluse hinnata pideva riski mõju.
Ajalugu
Monte Carlo analüüsi esialgset versiooni kasutasid Prantsuse teadlased Louis LeClerc ja Comte de Buffon juba 18. sajandil – Buffoni nõela eksperiment. Tänapäeval kasutusel olev Monte Carlo simulatsioon on nime saanud Monte Carlo linna järgi, mis on kuulus hasartmängude poolest. Monte Carlo analüüsi kasutati juba II maailmasõja ajal Alamose teaduslaboris tuumapommi väljatöötamisel. Monte Carlo analüüsi hakati laialdasemalt kasutama 1980-ndatel koos Bayesi meetodi kasutamisega.
Monte Carlo simulatsioon
Monte Carlo simulatsioon modelleerib võimalike tulemite riskihinnangu, asendades selles mudelis sisendväärtusi saame iga teguri kohta tõenäosusjaotuse. Tehes analüüsi järjest erinevate sisendväärtustega, saame luua mudeli, mis sisaldab tuhandeid või kümneid tuhandeid kordusarvutusi.
Monte Carlo simulatsioon kasutab juhusliku muutuja modelleerimiseks tõenäosusjaotust. Levinumad tõenäosuse jaotusfunktsioonid on:
Simulatsioon viiakse läbi järgnevates etappides:
Monte Carlo analüüsi puudused
Probleemid, millega tuleb arvestada Monte Carlo simulatsiooni kasutamisel:
Kasutamine rahanduses
Rahanduses kasutatakse Monte Carlo analüüsi peamiselt investeerimisotsuste analüüsimiseks. Näiteks võimaldab see meetod prognoosida aktsiate, kinnisvara jms hindu.
Näide
Sisendparameetrite valimine: Vaadeldava perioodi pikkuseks valitakse 36 kuud, oodatav investeeringu tootlus 7% ja volatiilsus 15%. Investeeritav summa on $10. Eelduseks on, et andmed on normaaljaotusega ning iteratsioonide arv 500.
Monte Carlo analüüsi tulemus näitab, et parima stsenaariumi korral kasvab investeeritud raha kolme aasta jooksul ligikaudu $25-ni ja halvimal juhul väärtus väheneb ligikaudu poole võrra, keskmine tulemus on $12.30. Miljoni iteratsiooni korral on väärtused järgmised: keskväärtus $12.33, maksimum $42.00 ja miinimum $3.20. Sõltuvalt iteratsioonide arvust keskväärtus suurel määral ei muutu, sest iteratsioonide arvu suurenemisel pigem tuuakse välja ekstreemsemad stsenaariumid.
Kasutamine projektijuhtimises
Üks peamistest Monte Carlo analüüsi rakendamise võimalustest on projekti kestuse ja kulude analüüsimine. Projekti planeerimise etapis on oluline hinnata võimalikke riske sujuvama tööprotsessi kulgemiseks. Võimalikud piirangud ja/või puudused Monte Carlo simulatsiooni kasutamisel on järgmised:
Monte Carlo simulatsiooni eelised projekti kestuse prognoosimisel:
Näide
Projekti prognoositava kestuse hindamiseks kasutatakse Monte Carlo analüüsi. Projekt koosneb kolmest etapist: kirjutamine, graafikute koostamine ja multimeedia elemendid. Põhinedes kogemusel ja teiste hinnangul määratakse parim, kõige tõenäolisem ja halvim stsenaarium. Sisestatud stsenaariumite põhjal valib Monte Carlo simulatsioon sisendväärtused juhuslikult ning genereerib võimalikud tulemused, iteratsioonide arv on 500. Analüüsi tulemusena selgub, et projekti kestus on vahemikus 11–23 päeva ning analüüsi abil saab hinnata kestuse tõenäosust. Näiteks selgub, et tõenäosus projekt lõpetada kuni 17 päeva jooksul on 33% ning kuni 19 päeva jooksul on tõenäosus 88%. Suurima tõenäosusega on projekti kestus 19–20 päeva.
Tantsi tagumik trimmi
"Tantsi tagumik trimmi" oli 2012 TV3-s näidatud telesari, kus sarjas osalenud ülekaalulised inimesed püüdsid vabaneda liigsetest kilodest, nt füüsilise treeningu abil. Sarja juhtis Teele Viira. Telesarja formaat põhines rahvusvahelisel formaadil "Dance Your Ass Off".
Eesti Noored
Eesti Noored oli teise maailmasõja ajal Saksa vägede okupeeritud Eestis aastatel 1942–1944 tegutsenud skautlike ja paramilitaarsete joontega noorteorganisatsioon.
Asutamine
Sama nimetusega noorte ühendorganisatsiooni moodustamine skautidest ja noorkotkastest oli tegelikult planeeritud juba Eesti Vabariigis enne 1940. aastat, kuid jäi siis alanud Nõukogude okupatsiooni tõttu tegemata.
Eesti Noorte organisatsioon kutsuti ellu väidetavalt toonase tuntud spordimehe Gustav Kalkuni algatusel ning 1940. aastal katkestatud tegevust jätkasid selles osakondade juhatajate ja allorganisatsioonide juhtidena paljud endised skaudi- ja noorkotkaste juhid.
Eesti Noored asutati ametlikult 1942. aasta septembris. 1943. aasta märtsis ilmus juba kõigis Eesti ajalehtedes üleskutse, kus kõigil eesti noortel soovitati astuda noorteorganisatsiooni Eesti Noored liikmeks. Üldiselt leidis üleskutse vastukaja, kuid algul oli noorte suhtumine sakslaste värbamisaktsioonidesse veel üsnagi leige. Suhtumine muutus siiski kardinaalselt 1944. aasta algul.
6. märtsil 1943 avaldati Eesti Omavalitsuse kohtudirektori, ühtlasi haridusdirektori ja sisedirektori ülesannetes oleva Oskar Öpiku "Eesti noorsoo abiteenistusse rakendamise määrus", millega kohustati Eesti noorsugu, aastakäigust 1926 ja nooremad rakenduma abiteenistusse Eesti kindralkomissari-piirkonna piires.
Eesmärgid
14–17-aastaste jaoks olid eesmärgid määratletud põhikirjas järgmiselt:
Juhtimine
Peastaabi ülem oli Gustav Kalkun, Saksa okupatsioonivõimudepoolne juht oli Eesti kindralkomissariaadi noorteosakonna juhataja Bannführer Knoll.
Tütarlaste tegevust juhtis Eesti Noorte tütarlaste juht peastaabi juures Liis Juske.
Eesti Noorte peastaabis olid järgmised osakonnad:
Ette oli nähtud ka peastaabi ülema adjutant.
Tütarlaste juhil oli ette nähtud oma neljaliikmeline nõuandestaap.
Maakondlikud malevad
Eesti Noorte allüksused olid maakondlikud malevad vastavalt enne sõda toiminud jaotusele. Malevad jagunesid malevkondadeks ja lipkondadeks.
Maakondade allorganisatsioonide juhid olid järgmised:
Noortemaleva juhtkonna koosseisu kuulusid:
Lisaks oli ette nähtud (ilmselt mõnes malevas) ka rootsi rahvusgrupi noorte juhi koht.
Malevkond või lipkond
Malevkonna või lipkonna juhtkonda kuulusid juht, juhiabi, sekretär ja laekur.
Lipkonnad ja malevkonnad koosnesid rühmadest (alates 14 a) või parvikutest (kuni 13 a). Need omakorda jagunesid kas salkadeks või sõpruskondadeks. "Parvik" ja "sõpruskond" olid arvatavasti kohandatud Saksa Hitlerjugendi Jungvolki tiiva (nooremaealised) allüksuste sarnastest nimetustest. Rühmal ja parvikul oli täiskasvanud juht, salkadel ja sõpruskondadel noorte määratud oma juhid.
Liikmed
Eesti Noorte organisatsiooni võisid astuda 10–17 aasta vanused noored. Tegevus toimus kahes vanuserühmas: 10–13- ja 14–17-aastased. Noorteorganisatsiooni liikmeskonnaks on hinnatud kuni 20 000 noort, kuid täpsed andmed pole teada.
Üldalused
Organisatsiooni tegevus toimus nii, nagu see oli toimunud Eesti Vabariigis tegutsenud skautide, noorkotkaste, kodutütarde noorteorganisatsioonides. Teatud eeskuju tuli võtta Saksa Hitlerjugendist.
1943. aasta märtsis ajalehtedes ilmunud noorteorganisatsiooni Eesti Noored liikmeks astumise üleskutse alusel oli Eesti Noorte põhitegevus järgnev:
Töökorraldus
Vabatahtlikest noortest moodustati näiteks tuletõrjesalku, organiseeriti aktiivselt esmaabi- ja õhukaitse abiteenistusi. Moodustati valveteenistuste gruppe linnavalitsuste ja omakaitse abistamiseks ning võeti osa strateegiliste ja kommunaalobjektide valvamisest. Viidi läbi esmaabikursuseid. Ka abistasid noored postiteenistust, haiglaid ja kohalikke ajalehetoimetusi. Noored abistasid ka perekondi, kelle liikmed olid rindel või seotud teiste sõjaliselt tähtsate ülesannetega. Tütarlapsed abistasid lasterikkaid peresid ja neid, kus pereisa või -ema 1941. aastal represseeriti.
Eesti Noorte I treeninglaager korraldati 1943. aasta 28. juunist kuni 9. juulini kunagises Noorte Meeste Kristliku Ühingu Koitjärve noortelaagris Paukjärve kaldal.
1944. aasta veebruaris oli Tallinna piirkonnas astunud mitmesugustesse tagala sõjalistesse abiteenistustesse 1250 noort. Noorte astumine mitmesugustesse tagalateenistustesse hoogustus oluliselt 1944. aasta kevadel, eriti aga pärast Eesti linnadele tehtud õhurünnakuid. Ajal, mil rindejoon oli Narva jõele peatuma jäänud ja Eestit ähvardas taasokupeerimine Punaarmee poolt, muutus noorte suhtumine sõjalistesse abiteenistustesse oluliselt positiivsemaks.
Katsed
Organisatsiooni liikmed sooritasid enesetõestuseks katseid, mille tulemused märgiti katsete sooritusraamatusse. Katseid oli neli: algkatse, noorte katse, keskkatse ja vanema astme katse.
Saksamaale lähetamine
1944. aastal algas noorte lähetamine sõjalise tubliduse laagritesse (Wehrertüchtigungslager) Saksamaa idaossa, annekteeritud Poolasse ja Ida-Preisimaale. Seal valmistati noortejuhte ette lennuväe abiteenistusse võetavate noorte väljaõppeks. Esimene 108 vabatahtlikust koosnev grupp saadeti 20. aprillil 1944. Teine grupp umbes 120 poisiga viidi mai lõpul Rozani lähedale. Umbes 150 poisist koosnev kolmas grupp saadeti Königsbergi lähedale.
Riietus ja sümboolika
Organisatsiooni sümbol oli rombikujuline märk, millel eesti rahvusvärvide taustal oli kujutatud ristatud mõõk ja viljapea.
Poistel oli suvevorm tumesinine pagunitega pluus ja mustad lühikesed püksid pruuni nahkrihmaga. Peakate oli tumesinine pilotka. Pluusil kanti rukkilillesinist kaelarätti, jalas tumehalle põlvikuid. Talvevorm oli sinine suusamüts, suusapluus ja suusapüksid suusa- või tanksaabastega. Villaseid sokke kanti pükste peal. Suusapluusi all kanti suvepluusi kaelarätikuga.
Tütarlaste ajutine vorm oli tumesinine sirgelõikeline voldiga seelik ja kahe rinnataskuga tumesinine pluus. Pluusil kanti valget kaelarätikut ja märki kanti vasaku tasku voldil. Juhi tunnus oli valge vilenöör. Vormiseelik oli pluusi külge nööbitav. Malevajuhi vorm oli tumesinine sirgelõikeline seelik, valge pluus ja tumesinine jakk.
Meedia ja kultuur
Eesti Noorte peastaap andis 1944. aastal välja kuus numbrit kuukirja Eesti Noored, mille trükiarv oli 10 000. Lisaks ilmus "Eesti Noorte kalender-käsiraamat 1944".
Astrid Väizene
Astrid Väizene (sündinud 1. märtsil 1971) on eesti koreograaf, tantsupedagoog ja rahvakultuuri edendaja.
Isiklikku
Astrid Väizene lapsepõlv ja kooliiga möödus väikeses Setomaa külas Mikitamäel.
Tänassilma külanõukogu
Tänassilma külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1960–1973 ja seejärel liideti see Uusna ja Lalsi külanõukoguga.
Hidemaro Watanabe
Hidemaro Watanabe (jaapani keeles 渡部 英麿 Watanabe Hidemaro; 24. septembril 1924 Hiroshimas – 12. oktoobril 2011) oli Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1954. aastal 2 mängu.
Wesendorf
Wesendorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Gifhorni kreisis.
Valla pindala on 31,23 km². 31. detsembril 2015 elas seal 5213 inimest. Vald paikneb umbes 12 km Gifhornist põhjas. Valda kuuluvad Wesendorfi ja Westerholzi küla.
pisi|tühi|Luterlik kirik
Tähtvere-Vorbuse külanõukogu
Tähtvere-Vorbuse külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Tähtvere-Vorbuse külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Tähtvere vallas. Külanõukogu keskus asus Rahinge külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Tähtvere-Vorbuse külanõukogu 1950 septembris Tartu rajooni koosseisu.
1954 juunis Tähtvere-Vorbuse külanõukogu likvideeriti, selle territooriumist koos Pihva külanõukoguga moodustati Tähtvere külanõukogu.
Kukeküla
alt=Rakvere raudteejaam|pisi|332x332px|Kukekülas asub [[Rakvere raudteejaam]] Kukeküla on Rakvere linnaosa.
Asukoht
Kukeküla asub Rakvere linna põhjaosas. Linnaosa piirneb põhjas Tallinna–Narva raudteeliiniga, läänes Võidu tänavaga, idas Heina ja Kauba tänavaga ning lõunas Saue tänavaga. Linnaosa läbib üks Rakvere keskseid tänavaid – Tallinna tänav. Kukeküla ümber paiknevad Rakvere linnaosad Roodevälja, Kurikaküla, Südalinn, Lilleküla ja Lennuvälja.
Ajalugu
Kukeküla on nime saanud Kuke tänaval asunud Kuke kõrtsi järgi (avati 1870), mis omakorda on saanud nime oma omaniku järgi.
Enne linnaosa arengu algust asusid Kukeküla aladel mõisamaad. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul oli Kukeküla raudteeagul, elamu- ja tööstusrajoon. Malmi tänaval asus lihatööstus. Peamiselt on linnaosa hoonestatud 1920. ja 1930. aastatel, osa hooneid ehitati Nõukogude okupatsiooni ajal. Praeguses Kukekülas domineerivad pärast sõda ehitatud Nõukogude aja algupoole elamud. Aadressil Kuke 3 asus 1960. aastast linna avalik saun, hoones tegutses ka ööklubi Carola.
Külastusväärsused
Mõnes kohas on säilinud teedel munakivisillutis (Härma tänaval) ja paeplaatidest kõnniteed.
Haridus
Kukekülas asub Rakvere Rohuaia lasteaed, mis rekonstrueeriti 2015. aastal Nõukogude Liidu aegsest tüüpehitisest omanäoliseks hooneks. Ehituse käigus rajati lasteaiale klaaskatusega siseõu – aatrium. Projekti autor on arhitekt Raul Kull.
Ugo Foscolo
pisi|Ugo Foscolo (1813)
Ugo Foscolo (sünninimega Niccolò Foscolo; 6. veebruar 1778 Zákynthose saar – 10. september 1827) oli itaalia luuletaja, tõlkija ja kirjanduskriitik ning kirglik Itaalia vabastamise eest võitleja.
Ta sündis aastal 1778 Zákynthose saarel kreeka-itaalia segaperekonnas, ema oli kreeklanna, isa itaallane. Aastal 1788, pärast isa surma kolis perekond Veneetsiasse. Ta on lõpetanud Padua Ülikooli.
Ta suundus vabatahtlikult eksiili: esmalt Šveitsi, seejärel Inglismaale, kus ta aastal 1827 Turnham Greenis (asub praegu Londoni lääneosas) suri. Ta maeti Chiswicki püha Nicholase kirikusse. Aastal 1871 maeti ta ümber Firenze Santa Croce basiilikasse.
Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Jacopo Ortise viimased kirjad", mis ilmus aastal 2015 sarjas "Loomingu Raamatukogu" (raamatu tõlkis itaalia keelest Eva Kolli).
Vannutatud Advokaatide Nõukogu Tartu osakond
Vannutatud Advokaatide Nõukogu Tartu Osakond oli Eesti Advokatuuri kui omavalitsusliku kutseorganisatsiooni juhtorgani Tartu osakond 1927.–1938. a.
Advokaatide arvu alalisest suurenemisest tekkis tööküllus ning Tartus kui suuremas keskuses suurenes vajadus organi järele, mis vandeadvokaatide tööd koha peal korraldaks.
7. novembril 1927. a otsustas Vannutatud Advokaatide Nõukogu (VAN) avada alates 1. jaanuarist 1928. a Tartus Vannutatud Advokaatide Nõukogu osakonna.
Tartus tegutses tsiviil- ja kriminaalgrupp.
Tartu osakonna tegevus osutus suureks abiks Vannutatud Advokaatide Nõukogule tema ülesannete täitmisel, eriti aga distsiplinaarasjades Tartule antud kaebuste läbivaatamisel ja otsustamisel ning kutselise eetika järelevalve ellu viimisel ja distsiplinaarasjade otsustamisel, kui ka abide kutselisel ettevalmistamisel. Selline koostöö nõukogu ja Tartu osakonna vahel kestis üle kümne aasta, kuni endise KAS põhjal tegutseva Vannutatud Advokaatide Nõukogu tegevuse lõpuni, mis oli tingitud riikliku sisekorra muutumisest.
Õigused ja kohustused
1) Palvete vastuvõtmine isikuilt, kes soovivad astuda vannutatud advokaadi abiks ja nende palvete otsustamine selle kitsendusega, et Nõukogu Tartu osakonna otsused, mille järel vastuvõtmine tagasi lükatakse mittevormilistel põhjustel kuuluvad Nõukogus kinnitamisele;
2) Palvete vastuvõtmine isikuilt, kes soovivad vannutatud advokaadiks astuda, nende kohta kuulutuste avaldamine soovitajatelt ja muul teel teadete kogumine ning ettepanekute tegemine Nõukogule palvete rahuldamise või mitte rahuldamise kohta;
3) Vannutatud advokaadi abide tegevuse peale antud kaebuste läbivaatamine ja otsustamine selle kitsendusega, et Nõukogu Tartu osakonna otsused, mille järele süüdlastele on määratud K. As. S. § 368 p 3, 4 ja 5 ettenähtud distsiplinaarkaristused kuuluvad Nõukogus kinnitamisele;
4) Järelevalve vannutatud advokaatide ja nende abide tegevuse üle nagu see on K. As. S. § 367 p 2 ette nähtud;
5) Kaebuste vastuvõtmine vannutatud advokaatide tegevuse peale, nende puhul seletuse nõudmine, tõenduste kogumine ja Nõukogule motiveeritud ettepanekute tegemine;
6) K. As. S. § 367 p 3 ettenähtud tunnistuste väljaandmine vannutatud advokaadi abidele;
7) K. As. S. § 367 p 4, 5, 6 ja 7 ettenähtud õigused ja kohused vannutatud advokaatide ja nende abide suhtes;
8) K. As. S. § 367 p 8 ettenähtud õigus vannutatud advokaadi abide suhtes sama kitsendusega, mis eelmises p 3 tähendatud ja vannutatud advokaatide suhtes neis piirides nagu see eelmises p 5 ära tähendatud;
9) Vannutatud advokaadi abide konverentside korraldamine ja neist osavõtjatele sellest osavõtmise arvestamine.
Koosseis
6. jaanuaril 1929. a ja 7. märtsi 1937. a seisuga olid üldkoosoleku koosseisud enamjaolt muutumatud, v.a kaks uut liiget 1937. a: K. Grau ja H. Naaris. Esimees Ferdinand Karlson, abiesimees J. Ostrat ning liige J. Kriisa töötasid komisjonis kuni Tartu osakonna sulgemiseni.
1. jaanuariks 1929. a oli Tartu-Võru rahukogu ringkonnas 29 vannutatud advokaati ja 71 vannutatud advokaadi abi.