cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eino Pekkala
Isiklikku
Ta oli aastatel 1913–1920 abielus Salme Murrikuga, abielu lahutati. Aastast 1928 oli ta abielus Mary Pekkalaga (neiuna Moorhouse), abielust sündis aastal 1928 tütar Salme Anne. Tütre abikaasa oli Soome diplomaat Risto Hyvärinen (1926–2018). Tema vend Mauno Pekkala oli aastatel 1946–1948 Soome peaminister.
Võrkpüüton
Võrkpüüton on (Malayopython reticulatus) on maoliste liik püütonlaste sugukonnast.
Kirjeldus
pisi|Soomuste muster Võrkpüütoni seljal paiknevad ümarrombjad laigud, mida keha külgedel ääristab tumepruun hambuline triip. Ta elab tihedates metsades aga ei pelga elada ka asustatud alade läheduses- suurte linnade õuedes ja jõekallastel. Võrkpüütonid ujuvad hästi. Võrkpüütoni saagiks on väiksed sõralised, närilised, linnud, koduloomad. Seda madu peetakse inimesele ohtlikuks.
Neid on talutatud loomaaedadesse elama. "Loomade elu", V köide, lk 254 : Kuid selle püütoni iseloom on küllalt leppimatu: inimestega ta ei harju ja võib hammustada teda häirinud inimest isegi pärast mitmepäevast tutvust.
Levila
Võrkpüüton on levinud Kagu-Aasias, Sunda saartel, Filipiinidel, Maluku saarel, Timori saarel, Jaava saarel.
Anatoomia
1912. aastal Sulawesi saarel tapetud võrkpüüton (Broghammerus reticulatus), kelle pikkuseks mõõdeti 10,0 m, loetakse maailma pikimaks maoks.
Kokkupuuted inimestega
Seda madu peetakse inimesele ohtlikuks, kuigi kirjelduste kohaselt võrkpüüton väldib kokkupuuteid inimesega ei õnnestu see mitte alati, nii on leitud Indoneesias (2017) ühe tapetud võrkpüütoni seest kadunud mehe surnukeha.
Godfrey Hounsfield
Godfrey Hounsfield (28. august 1919 – 12. august 2004) oli Inglise elektriinsener, kes sai 1979. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna koos Allan Cormackiga kompuutertomograaf väljatöötamise eest. Godfrey Hounsfieldi järgi on nimetatud Hounsfieldi skaala.
Arnold Kress
Arnold Kress (28. juuli 1897 Tallinn – 25. detsember 1974 Tallinn) oli Eesti sporditegelane ja Eesti NSV kommunistliku partei juhtivtöötaja, aastaid oli ka Eesti NSV Ülemnõukogu liige. Kommunistlikku parteisse astus Kress 1919. aastal.
Ta oli 1942. aastal Eesti NSV – Moskva poksivõistluse ja 1944 Leningradis Sõpruse auhinna võistlussarja algataja.
1947–1948 oli ta Kalevi spordiseltsi kergejõustikusektsiooni esimees.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Oseki klooster
Oseki klooster (saksa keeles Kloster Ossegg; ladina keeles Abbatia B.M.V. de Osseco; tšehhi keeles Klášter Panny Marie Osek) on endine tsistertslaste klooster ja silmapaistva ajaloo- ja kunstilise väärtusega arhitektuurimälestis Põhja-Böömimaal. Asub Osekis (Ossegg) Maagimäestiku lõunanõlval selle idapoolses osas Tšehhis.
Ajaloost
Böömimaa kämmerer ' i ja Bilini krahvi Hrabishice Slaveki kutsel tulid Waldsasseni tsistertslased Osekisse ja asutasid 1196. aastal seal kloostri.
Kivihoonetega kloostri rajamine algas kiriku ehitamisega 1206.–1221. aastal, mille romaani algkavatisse ilmusid järk-järgult gooti arhitektuuri jooned. Kirikule järgnesid gooti vormides kloostriruumid. Kloostri esimeseks tšehhi soost abtiks sai 1234. aastal kloostri asutaja lapselaps. Kloostri keskaegne õitseng lõppes hussiitide sõdadega: 1421. aastal rüüstati kloostrit esimest korda, teine kord 1429. aastal, enamik elanikke tapeti, pääsesid vaid üksikud mungad. Järgnes vaevaline virelemine, mille jooksul klooster kaotas aina enam oma varasid, kuni saadeti 1580. aastal laiali ja koht jäi Praha peapiiskoppide suveresidentsiks.
Pärast Valgemäe lahingut 1620. aastal võeti vastu otsus tagastada klooster endistele omanikele ja 1626. aastal anti Osek tsistertslastele tagasi. Pärast Kolmekümneaastast sõda algas kloostris uus õitseng. 1650. aastal asus ametisse uus mõjukas abt Laurentius Scipio, kes juhtis kloostrit edukalt nelikümmend aastat ja pani aluse hilisematel sajanditel pikalt kestnud stabiilsusele. Sõjas põlenud kiriku asemele ehitati uus ja kloostrisse rajati majandushooned – töökojad, meierei – ja suur puuvilja- ning köögiviljaaed.
19. sajandil õitses kloostris kirjandus ja teadus, kirikupoliitilised ja majanduslikud ettevõtmised, eelkõige uuendused aianduses. Aastail 1875–1877 klooster renoveeriti.
Pärast Esimest maailmasõda 1921. aastal kärpis agraarreform kloostri maavaldusi. Pärast Teist maailmasõda 1945. aastal interneeriti kloostri mungad ja saadeti nad 1946. aastal Austriasse välja. Aastani 1950 elasid kloostris salesiaanid, seejärel rajati kloostrisse vaimulike interneerimislaager, kus enam kui 230 munka ja preestrit sunniti töötama Příbrami ja Jáchymovi uraanikaevandustes. 1954. aastal loodi sinna hoolekandeasutus, kus töötas umbes 300 nunna erinevatest ordudest. See kestis 1993. aastani, seejärel pöördusid nad oma emakloostritesse tagasi.
Tsistertslased said kloostri tagasi 1989. aastal, kuid ametlikult võisid nad sinna asuda alates 1991. aastast. Tänapäeval on kloostril riigi toetus, see tegeleb heategevusega ja on oluline kultuuri- ja turismiobjekt. 1992. aastal asutati Oseki kloostri sõprade selts, millel on liikmeid paljudes riikides ja mille ülesanne on aidata toetada kloostri tegevust. Alates 1995. aastast kuulub klooster Tšehhi rahvuslike kultuurimälestiste hulka.
Merdil
Merdil on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas.
Naaberasulad on põhjas A Peneda, idas Cancelada ning lõunas ja läänes Vilanova.
2009. aastal oli Merdilis 11 elanikku, neist 6 meessoost ja 5 naissoost.
Hugh Dryden
Tema järgi oli aastatel 1976 kuni 2014 nimetatud NASA Armstrongi Lennu Uurimiskeskus.
Vallo Maidla
Vallo Maidla (sündinud 25. mail 1970 Tallinnas) on eesti maletaja, rahvusvaheline meister (2003).
Ta lõpetas aastal 1988 Tallinna 43. Keskkooli ja aastal 1996 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna ettevõtte juhtimise erialal.
Maidla hakkas maletama 1979. aastal Tallinna Malekoolis. Osales 1992. aastal Debrecenis võistkondlikel Euroopa meistrivõistlustel, kus mängis Eesti meeskonnas neljandal laual (4 p 9-st, meeskond sai 34. koha). Oli 1994. aastal Moskvas ja 1996. aastal Jerevanis toimunud maleolümpial Eesti meeskonna kapten, 1994. aasta maleolümpial ka Eesti delegatsiooni juht.
Andrejs Auzāns
pisi|Andrejs Auzāns Andrejs Auzāns (4. aprill 1871 – 23. märts 1953 Suur-Manchesteri krahvkond) oli läti sõjaväelane.
Cecita järv
Cecìta järv (itaalia keeles Lago Cecita), tuntud ka kui Mucone järv, on veehoidla Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Veehoidla rajati 1951. aastal 55 meetri kõrguse hüdroelektrijaama paisu rajamisega. Alates 1962. aastast on elektrijaam Eneli kontrolli all. Lisaks elektrienergia tootmisele kasutatakse vett ka ümbruskonna põldude niisutamiseks.
Andrejs Auzāns
Ta oli Vene sõjaväe kindral ja Läti sõjaväe juhte.
Cecita järv
1142,5 meetri kõrgusel merepinnast asuva veehoidla pindala on 12,6 km², kaldajoone pikkus 46 km.
Veekogu kallastel asuvad Spezzano della Sila, Longobucco ja Celico.
Andrejs Auzāns
1934. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Jalgrattamatk
pisi|Jalgratastel matkavad turistid [[Cordillera Paine mäestikus]] Jalgrattamatk on pikema teekonna läbimine jalgratastega puhkamiseks, sportimiseks, hobiks. Jalgrattamatku korraldatakse tihti puhkusreiside aga näiteks ka heategevusürituste raames.
Jalgrattamatka vahemaad varieeruvad. Sõltuvalt peatuste arvust, kehalisest võimekusest ja kiirusest sõidab inimene tavaliselt 50-150 km päevas. Lühike matk võib kesta paar päeva ning pikem matk riikide vahel või kasvõi ümber maailma võib kesta väga kaua. Tulenevalt omadustest eristatakse mitut tüüpi jalgrattamatku:
Veski külanõukogu
Veski külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1954–1963. Külanõukogu halduskeskus asus Maaritsa külas.
Veski külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Otepää rajooni koosseisus Krüüdneri ja Vana-Prangli külanõukogu ühendamise tulemusel. Külanõukogu maadel tegutsesid "Oktoobri Võidu", "Rahvajõu" ja Sulaoja kolhoos.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 24. jaanuari 1959 seadlusega Otepää rajoon likvideeriti ja Veski külanõukogu liideti Põlva rajooniga. 1960. aastal anti osa Veski külanõukogu alast üle Valgjärve külanõukogule.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega Veski külanõukogu likvideeriti, selle alad liideti Ihamaru külanõukoguga.
Tarmo Tulva
pisi|Tarmo Tulva Tarmo Tulva (sündinud 13. detsembril 1978) on eesti kabetaja ja Eesti Kabeliidu president 2015. aastast.
Ta on Eesti võistkondlik meister rahvusvahelises kabes 2003, 2009, 2011, 2014 ja 2016. aastal ning Eesti meister inglise ja pöördkabes 2013. aastal.
Tarmo Tulva on kutsetunnistusega kabetreener.
Isiklikku
Tarmo Tulva poeg Andreas Tulva (sündinud 23. veebruaril 2000) on kabetaja ja Eesti võistkondlik meister (2016. aastal).
Scolecophis
Scolecophis on Colubridae sugukonda kuuluv maoliste monotüüpne perekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Scolecophis klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Scolecophis 'e levila asub Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas ja Costa Ricas.
Filibuster
Filibuster on poliitilise venitamis- või viivitustaktika ehk obstruktsionismi vorm, millega püütakse seadusandlikus kogus seaduseelnõu hääletusele panekut edasi lükata. Tavapäraselt on selle aluseks rahvaesindajate õigus piiramatuteks sõnavõttudeks, samuti kasutatakse õigust esitada eelnõusse parandusettepanekuid. Enamasti kasutab filibustrit, nagu ka teisi obstruktsionismi vorme, opositsioon, kuna koalitsioonil on võimalik soovimatud eelnõud häälteenamusega maha hääletada.
Sageli peetakse filibustri käigus asjakohatuid kõnesid, lugedes ette näiteks rongide sõiduplaani või Homerose eeposi. Samas võivad ka teemakohased sõnavõtud kesta tunde.
Filibustri ajalugu on pikk, teada on Cato Noorema Caesari-vastased filibustrikatsed vabariikliku Rooma senatist.
Mitmel pool maailmas on filibuster keelustatud või on seatud piirangud sõnavõttude pikkusele, arvule ja sisule. USA Kongressi Esindajatekojas keelustati filibuster 1842. aastal, ehkki 1854. aastal toimus Esindajatekojas taas üks tuntumaid filibustreid Kansase-Nebraska seaduse arutelu käigus. USA Kongressi Senatis on filibuster ent tänaseni lubatud, ehkki praktiliselt kasutatakse seda harva - enamasti piirdutakse ähvardustega.
Filibustrit on eri erakonnad korduvalt kasutanud ka Eestis. Selle kasutamist on USA eeskujul õigustanud Igor Gräzin, filibustri keelustamist on nõudnud Juhan Telgmaa.
Füsioterapeut
Füsioterapeut (inglise keeles Physiotherapist) on taastusravi spetsialist, kes taastab või säilitab kliendi häiritud liikumis- ja tegevusvõimet.
Tema tööülesanded on kliendi funktsionaalsete võimete hindamine ja parandamine, kliendi nõustamine, töö dokumenteerimine ning abivahendite kohandamine. Kliendi funktsionaalsete võimete parandamiseks kasutab ta kehalisi harjutusi (rööbas puudel, matil, teraapiapallil, basseinis), massaaži ja erinevaid füüsikalise ravi meetodeid. Füsioteraapia protsess koosneb erinevatest etappidest: füsioterapeutilisest hindamisest, füsioteraapia planeerimisest ja teostusest ning seatud eesmärkidele hinnangu andmisest.
Richard Kurvits
Richard Kurvits (24. august 1909 Valga – 11. mai 1967 Tartu) oli Eesti NSV parteitegelane.
Ta sündis maaler Karl Kurvitsa (1876–1952) perekonnas. Aastatel 1924–1929 õppis Valga Poeglaste Gümnaasiumis, selle lõpetamise järel siirdus ajateenistusse.
Aastal 1930 asus tööle riiklikusse metsatööstusse, oli Karula vallas kontoriametnikuks. 1931 kaotas töö, elas kaks aastat töötuna isa ülalpidamisel. Alates 1933. aastast teenis leiba raamatupidajana: esialgu Valgas A. Bendti metallurgiatehases, alates 1935. aastast ühes Valga kauplustest ja seejärel alates 1938. aastast Tõrvas Tultsi kaupluses.
Harju Maakonnaraamatukogu
pisi|Harju Maakonnaraamatukogu Harju Maakonnaraamatukogu on Harju maakonnas Keila linnas aadressil Ehitajate tee 1 asuv maakonnaraamatukogu, mida haldab Keila linnavalitsus.
Richard Kurvits
1940. aastal astus ta Eestimaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse (EK(b)P).
Augustis 1940 nimetati Kurvits Valga õlle- ja peenviinatehase komissariks, septembris edutati tehase direktoriks. Märtsis 1941 viidi ta üle Valga Tarbijate Ühistu juhatuse esimeheks. Ühtlasi kuulus ta sama aasta augustis Valga hävituspataljoni koosseisu.
Augustist 1941 viibis ta Venemaal tagalas, oli esialgu kolhoosnik Tšeljabinski oblasti Magnitogorski rajoonis ja seejärel Usbeki NSV Andižani oblasti Altin-Kuli rajoonis. Töötas ka raamatupidajana. Augustis 1943 suunati Kurvits Moskva oblasti Jegorjevski õppekombinaati parteitöötajate kursustele, mille lõpetas jaanuaris 1944.
Veebruaris 1944 nimetati ta EK(b)P Valgamaa Komitee I sekretäriks. EK(b)P Keskkomitee büroo kinnitas ta ametisse sama aasta 16. juunil, kuid juba 12. oktoobril 1945 Kurvits vallandati, sest ta ei suutnud rahuldavalt korraldada viljavarumist. 19. novembrist 1945 26. jaanuarini 1948 oli ta EK(b)P Tartumaa Komitee sekretär kaadrite alal.
1947. aastal lõpetas ta Tartus marksismi-leninismi õhtuülikooli.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis toimusid 26. mail 2019, eelhääletamine 16.–19. mail ja elektrooniline hääletamine 16.–22. mail. Need olid neljandad Euroopa Parlamendi valimised Eestis. Enim hääli anti Reformierakonna nimekirjale, kust pääses parlamenti 2 saadikut. Sotsiaaldemokraatlik Erakond sai samuti 2 mandaati, Keskerakond ja Konservatiivne Rahvaerakond kumbki 1 mandaadi. Pärast Suurbritannia lahkumist Euroopa Liidust anti Eestile lisaks seitsmes saadikukoht, mille sai Isamaa nimekiri.
Richard Kurvits
11. septembril 1950 kinnitati ta EK(b)P Tartu Rajoonikomitee I sekretäriks, kellena töötas 29. aprillini 1952. Pärast seda töötas taas madalamatel ametikohtadel: juunist 1952 juunini 1953 Tartu oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitjana, juunist 1953 detsembrini 1962 Elva rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena ja rajooni likvideerimise järel detsembrist 1962 kuni oma surmani mais 1967 Tartu rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis
Taust
Eesti majanduslikud tulevikuväljavaated olid valimiste ajal üldiselt positiivsed. Küsitluste kohaselt oli Eesti elanike suhtumine Euroopa Liitu (EL-i) oli üldiselt pooldav. Näiteks sama aasta küsitluses nõustus 74% vastajatest, et Eesti liikmelisus EL-is on hea. Ka erakondades olid euroskeptitsistlikud ilmingud marginaalsed, märgatavaks erandiks oli vaid hiljuti esile tõusnud Konservatiivne Rahvaerakond (EKRE). Vähem kui 3 kuud enne Euroopa Parlamendi valimisi olid toimunud Riigikogu valimised, mis koos järgnenud ootamatu ja vastuolulise Keskerakonna-EKRE-Isamaa valitsuskoalitsiooni moodustamise ning sellega seotud skandaalidega jättis jälje ka Euroopa Parlamendi valimistele.
Richard Kurvits
Aastatel 1953–1959 õppis kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas ja lõpetas selle.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis
Valimissüsteem
Kogu Eesti oli üks valimisringkond, kust valiti Euroopa Parlamenti algselt 6 saadikut, kellele pärast Brexitit lisandus veel seitsmes saadik. Valimispäev oli 26. mai, aga hääle sai anda ka eelhääletusel, posti või interneti teel. Valida said vähemalt 18-aastased Eesti kodanikud ja alaliselt Eestis elavad teiste EL-i riikide kodanikud. Saadikukohtade jaotus määrati avatud nimekirju ja D'Hondti meetodit kasutava proportsionaalse esindatuse põhimõttel. Valimiskünnis puudus.
Kandidaadid
Euroopa Parlamenti kandideeris üheksa erakonda ja viis üksikkandidaati, kokku 66 kandidaati:
Kampaania
Politoloogid Piret Ehin, Liisa Talving, Tõnis Saarts ja Mari-Liis Jakobson on kirjeldanud valimiskampaaniat loiuna. Äsja toimunud Riigikogu valimiste kampaania oli nende arvates tekitanud nii valijaskonnas kui poliitikutes väsimuse valimistest ja kahandanud parteide finantsilist võimekust uue suure kampaania korraldamiseks. Ehini, Saartsi ja Jakobsoni hinnangul oli 9-st osalevast parteist 7 Euroopa Liitu pooldaval seisukohal, 1 (Isamaa) mõnevõrra euroskeptiline ja 1 (EKRE) tugevalt euroskeptiline.
Harju Maakonnaraamatukogu
Raamatukogu teeninduspiirkond on Keila linn ning põhiteenused on teavikute kohapeal kasutamine, kojulaenutus ja avalikule teabele üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu juurdepääsu võimaldamine.
Raamatukogul on kaks osakonda: teenindusosakond ja kogude arendamise osakond.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis
Kampaania
Ehin, Saarts ja Jakobson identifitseerisid 4 erinevat erakondade poolt kasutatud kampaaniastrateegiat: isikukeskne, parteikeskne, teisejärgulisuse ja välismaise toetuse strateegia. Politoloog Daunis Auers peab Eesti (ja teiste Baltimaade) Euroopa Parlamendi valimiste kampaaniaid ennekõike just isikutekeskseteks. Ta näeb sellel kolme peamist põhjust: avatud nimekirjad julgustavad isikliku kampaania korraldamist; Euroopa Parlamendi liikme tasu on märksa suurem kui kohaliku parlamendi liikmel või täitevvõimu esindajal, mis meelitab osalema ka kõrge positsiooniga inimesi; kuna üks olulisi kampaania arutlusteemasid on valitud saadikute reaalne ja potentsiaalne mõjukus ning tõhusus Euroopa Parlamendi töös, siis rõhutavad juba olemasolevate saadikutega erakonnad nende saadikute juba eksisteerivat mõjukust, teised parteid peavad aga esitama kõrge profiiliga kandidaate, kelle puhul tundub usutav, et nad suudavad oma saadikutöös mõjukad olla. Ehin, Saarts ja Jakobson toovad isikukesksuseni viivate teguritena välja ühe üleriikliku valimisringkonna, jaotatavate mandaatide väikse arvu ja avatud nimekirjadega proportsionaalse valimissüsteemi. Nende arvates kasutasid seda strateegiat Sotsiaaldemokraatlik Erakond (kampaania keskendus endisele diplomaadile Marina Kaljurannale, Reformierakond (endine peaminister ja Euroopa Komisjoni volinik Andrus Ansip) ja Keskerakond (europarlamendi liige Yana Toom). Need kampaaniad olid valdavalt Euroopa Liitu pooldavad, rõhutades avatuse ja koostöö väärtuslikkust ja esitades seisukohta, et EL-i liikmena on Eesti suurem ja mõjukam kui eales varem. Daunis Auers toob välja, et mitmete parteide (Reformierakonna, Keskerakonna, aga ka Isamaa) kampaaniad tõid eriti esile just kandidaatide kogemust ja mõjukust. Sellele lähenemisele vastandus vähese kohaliku ja puuduva Euroopa tasandi poliitilise kogemusega Eesti 200, kes seevastu tõstis esile oma loovust ja uudsust ning püüdlemist innovatiivsete muutuste poole.
Parteikesksema ja ideoloogilisema kampaania viisid Ehini, Saartsi ja Jakobsoni hinnangul läbi konservatiivsed erakonnad – Isamaa ja EKRE. Isamaa kasutas keskse argumendina oma kuulumist Euroopa Rahvaparteisse, väites, et europarlamendi suurimasse ja mõjukaimasse fraktsiooni kuuludes saavad nad Eesti huve edukamalt kaitsta kui väiksematesse fraktsioonidesse kuuluvad konkurendid. Mõlema partei kampaaniad sisaldasid seejuures märgatavat euroskeptilist osist. Kuigi Isamaad on üldiselt peetud EL-i pooldavaks erakonnaks, siis 2019. aasta valimisprogrammid olid selle suhtes mõneti ettevaatlikumalt meelestatud ja tõid välja ka EL-iga seotud ohte, näiteks toodi välja vajadust kaitsta iseseisvate rahvusriikide Euroopat. Ehin, Saarts ja Jakobson paigutavad seetõttu Isamaa pehme euroskeptilisuse (inglise keeles soft Euroscepticism) kategooriasse. EKRE kampaanias domineerisid rahvuskonservatiivsed vaated ja samuti rõhutati soovi rahvusriikide Euroopat kaitsta. Välja toodi teisigi euroskeptilisi seisukohti: näiteks üleskutse tühistada Lissaboni lepe, vastuseis ühisele rände- ja asüülipoliitikale, EL-i autoriõiguste direktiivile, ühisele kaitsepoliitikale, liikmesriikide erinevale kohtlemisele. Tehti ettepanek, et liikmesriikidel oleks europarlamendis võrdne esindatus. Sellest lähtuvalt paigutavad Ehin, Saarts ja Jakobson EKRE tugeva euroskeptilisuse (hard Euroscepticism) kategooriasse. Nende hinnangul oli partei kampaania aluseks narratiiv, et EL on vasakpoolse ja liberaalse eliidi projekt, ning kampaania keskmes immigratsiooni ja ülereguleerimise teemad. Daunis Auersi meelest õnnestus EKRE-l seejuures oma euroskeptiliste seisukohtade esitamisega debatte domineerida, andes nii taolistele vaadetele Eestis pretsedenditult suure kajastatuse. Isamaa ja EKRE parteikeskne kampaania võis Ehini, Saartsi ja Jakobsoni arvates osalt tuleneda ka asjaolust, et neil puudusid sobivad staarpoliitikud. Isamaa esinumber Riho Terras oli poliitikas uustulnuk ja tema toetusreiting tagasihoidlik. EKRE esinumbrid Mart ja Martin Helme kandideerisid "peibutuspartidena", kel polnudki plaani Euroopa Parlamenti minna, ja erakonna tegelik esikandidaat Jaak Madison oli võrdlemisi vähetuntud.
Kohati, eriti valimisdebattides, pöörasid erakonnad tähelepanu EL-i tasandi küsimuste asemel riigisisestele probleemidele. Ehini, Saartsi ja Jakobsoni arvates tegi seda kõige enam Reformierakond, kes kujutas Eestit seismas teelahkmel, kus oli valida kas tollase valitsusega eesootav "mandumine" koos välispoliitilisse isolatsiooni jäämise ja riigi julgeoleku ohustamisega või Reformierakonna pakutav "parem tulevik". Valijaid kutsuti üles hääletama "valega sündinud valitsuse vastu" (vihjates Keskerakonna valimiseelsele lubadusele EKRE-ga koostööd mitte teha).
Peamiste kampaaniateemadena identifitseeris Daunis Auers majandusarengu, rände (ja demograafia) ning rahvusvahelise julgeoleku. Majandusteemadest tõusis Eestis esile Euroopa Liidu digitaalne agenda, mis kõikide erakondade meelest peaks tulevastes arengustrateegiates olema kesksel kohal. Rändeteemas räägiti Euroopa Liidu välispiiridest ja kolmandatest riikidest lähtuvast (eriti islamiusuliste inimeste) sisserändest. Enamus parteisid oli seisukohal, et piirivalvet tuleks tugevdada, välispiiri kaitset rohkem finantseerida ja rändevoogu piirata nii, et see vastaks tööturu vajadusele. Rahvusvahelise julgeoleku teemas oli küsimuseks ennekõike suhted Venemaaga. Lisaks neile "Euroopa" tasandi teemadele mängis olulist rolli ka uue valitsuskoalitsiooni küsimus ning koalitsioonipartnerite Keskerakonna ja EKRE teineteist proovile panev suhe.
Valimiskompass
Euroopa Ülikooli Instituut Firenzes koostöös Luzerni Ülikooliga lõi valimiskompassi (euandi2019), kus valijatel oli võimalus 22 väitele hinnangu andmisega võrrelda oma seisukohtade kattuvust nii Eesti kui teiste Euroopa Liidu liikmesriikide parteidega. Politoloog Mihkel Solvaku sõnul kajastasid valitud väited nii Euroopa dimensiooni kui ka hetkel liikmesriikides käimasolnud sarnaseid debatte immigratsiooni, majanduse ja väärtuste osas. Eesti erakondade positsioonide määramine ja neid tõendavate allikate otsimine oli tehtud Euroopa Ülikooli Instituudis õppivate Eesti noorte sotsiaalteadlaste poolt.
Kandidaadid
Tabelis toodud arv näitab protsenti vastajatest, kes seda kandidaati vastava küsitluse järgi toetas. Paksus kirjas on toodud kandidaadid, kes saaksid koha Euroopa Parlamendis. Tärniga (*) on tähistatud Euroopa Parlamenti pääseja juhul, kui Suurbritannia lahkub Euroopa Liidust.
Tulemused
885 417 valijast käis hääletamas 332 859 inimest ehk 37,6%. Kehtetuid sedeleid oli 755. E-hääletas 17,6% ehk sel moel anti 46,7% kõigist häältest. See oli kõige suurem e-häälte osakaal senistel valimistel Eestis ja ilmselt ka kogu maailmas. Valimisaktiivsus oli 1,1% võrra suurem kui eelmisel korral, kuid jäi väiksemaks Euroopa Liidu keskmisest (50,7%). Valimisaktiivsus oli suurim Tallinnas, Tartus ja Harjumaal (umbes 42%) ning madalaim Ida-Virumaal (24,3%). Mitte-eestlaste madala valimisaktiivsuse põhjuseks on pakutud nende võõrandumist Keskerakonnast (nende traditsioonilisest häältemagnetist) – seda seoses partei otsusega minna koalitsiooni rahvuslust rõhutava ja venekeelse vähemuse vastu suunatud retoorikaga Konservatiivse Rahvaerakonnaga ning seoses partei keskkontori ja Ida-Viru kohalike allorganisatsiooni vaheliste probleemidega.
Üldpildis peab Auers valimiste võitjaiks vanu euroopameelseid erakondi, mis sellega kinnitab ka tugevat avalikkuse toetust Euroopa Liidule. Ka Ehini, Saartsi ja Jakobsoni hinnangul näitasid Euroopa Palrlamendi valimised kokkuvõttes valijaskonna ülekaalukat toetust Euroopa Liidule ja seda pooldavatele erakondadele. Samas toovad välja, et euroskeptikud saavutasid märksa parema tulemuse kui eelmistel valimistel – EKRE ja Igor Gräzin kokku 15% häältest ja ühe koha Euroopa Parlamendis. Siiski sai EKRE vähem hääli kui Riigikogu valimistel ja pole selge, kui oluline nende valijate jaoks euroskeptitism on võrreldes partei muude seisukohtadega. Ehin, Saarts ja Jakobson peavad märkimisväärseks valimistega kaasnenud muutuseks Eesti euroskeptikute tihenenud sidemeid välismaa mõttekaaslastega. Jaak Madisoni ühinemine Identiteedi ja Demokraatia parlamendifraktsiooniga võib nende arvates kaasa tuua nii võimalusi kui ohte. Ühest küljest annab see võimaluse poliitiliselt õppida, arendada edasi ja konsolideerida Euroopa integratsiooni teemalisi ideid, suurendada Eesti-sisese euroskeptitsismi legitiimsust ja tugevust. Teisest küljest kuulub EKRE parlamendirühma, mille silmapaistvad liikmeid nähakse Vladimir Putini Venemaa sõpradena ja kus näiteks võib tekkida probleem, kas Venemaa-vastaste sanktsioonide pikendamise küsimuses hääletada koos fraktsiooniga või minna üle vastaspoolele. Kui Eestis hakatakse Euroopa euroskeptikuid seostama Venemaa-sõbraliku orientatsiooniga, siis kahjustaks see ka Eesti euroskeptikuid ja EKRE-t.
Harju Maakonnaraamatukogu
Raamatukogus on hoiul tõlkija ja esseisti Enn Soosaare (1937–2010) isiklik raamatukogu ja  osa välis-eesti kirjaniku Arvo Mägi (1931–2004) isiklikust raamatukogust. Kokku oli Harju Maakonnaraamatukogus 2019. aasta lõpu seisuga 100 219 teavikut.
Harju Maakonnaraamatukogu täidab täiendavalt raamatukoguteeninduse maakondliku koordineerimise ülesandeid, millest peamisteks on erialane nõustamine, täiendkoolituse korraldamine ja kogude komplekteerimine.
Raamatukogu annab kord kvartalis välja infolehte.
Ajalugu
pisi|Jakob Maaberg. Keila esimese laenu-raamatukogu asutaja
Jakob Maaberg asutas 1883. aastal Keilasse esimese laenuraamatukogu, mis tegutses üheksa aastat. Eesti, Liivimaa ja Peterburi raamatukogude nimekirjades aastatest 1909–1911 ja 1913 märgitakse ära 1903. aastal asutatud raamatukogu Keila mõisas.
Praegune raamatukogu peab oma eelkäijaks siiski Keila Rahvahariduse Seltsi raamatukogu, mis avati lugejatele 2. veebruaril 1919. Kui Keila sai 1938. aastal linnaõigused, otsustas selts raamatukogu üle anda linnale. 1941. aastal oli raamatukogus 3500 köidet. Sõja aastatel jäi raamatukogu üsnagi laokile, palju raamatuid kanti laiali. 1945. aastal kandis raamatukogu nimetust Keila Valla ja Linna Keskraamatukogu ja fondis 2547 raamatut.
1. oktoobril 1951 loodi Keilas lasteraamatukogu. 1957. aastal koliti uude vastvalminud kultuurimajja.
Kodumaa Hääl
Kodumaa Hääl (täispealkirjaga Kodumaa Hääl : Kristliku Rahvaerakonna häälekandja) oli 1925-1926 Tallinnas ilmunud Kristliku Rahvaerakonna häälekandja (ajaleht), mida andis välja Kristliku Rahvaerakonna Keskkomitee. Ajalehe vastutav toimetaja oli O. Lio ja tegevtoimetaja Leopold Raudkepp.
Ämmaemand
Ämmaemand (Nõukogude ajal ka akušöör, palju varem ämmamoor) on pereplaneerimise ja seksuaaltervise spetsialist. Tema ülesanne on jälgida ja nõustada naisi raseduse ajal, võtta vastu sünnitusi ja õpetada naisi vastsündinut hooldama. Ämmaemandate erialaga seotud valdkonda nimetatakse ämmaemanduseks.
Rahvusvaheline Ämmaemandate Konföderatsioon (ICM), Rahvusvaheline Sünnitusabi- ja Naistearstide Föderatsioon (FIGO) ja Maailma Tervishoiuorganisatsioon (WHO) kiitsid aastatel 1990–1992 heaks rahvusvahelise ämmaemanda definitsiooni. Selle kohaselt on ämmaemand isik, kes osaledes regulaarselt konkreetses riigis seaduslikult heaks kiidetud ämmaemandate koolituses, on nimetatud koolituse edukalt sooritanud ning saanud sel viisil nõutava pädevuse selleks, et tema võib kanda ämmaemandate registrisse ja/või anda talle seaduslik luba praktiseerida ämmaemandana.
Ämmaemand nõustab naisi ja peresid raseduse, sünnituse ja sünnitusele järgneval (mille kohta vanasti kasutati sõna "lapsevoodi") ajal. Ta võib sünnitusi omal vastutusel vastu võtta, hooldada vastsündinut ja väikelast, samuti abistada hädaolukordades, kui arstiabi pole kättesaadav. Ta võib praktiseerida ämmaemandana haiglates, nõuandlates, tervisekeskustes, kodustes oludes jms.
Õendusala erialade arengukava järgi 2002. aastast on ämmaemandate optimaalne suhtarv eriarstidega 4 ämmaemandat 1 günekoloogi kohta, ämmaemandate optimaalne vajadus Eestis aga 5,5 ämmaemandat 10 000 elaniku kohta ehk absoluutarvuna 772. Eesti ämmaemandaid ühendab 1927. aastal rajatud ja 1992. aastal taasloodud Eesti Ämmaemandate Ühing, mis on ämmaemanda kutse andja ja ametiühing , korraldab 2007. aastast saati iga-aastaseid konverentse ja annab 2000. aastast välja ka aasta ämmaemanda aunimetust.
Venemaal alustati ämmaemandate ettevalmistamist 18. sajandil, Eestis 19. sajandi algul. Esimene eestikeelne käsiraamat oli Otto Reinhold von Holtzi "Lühhike öppetus Eestima Tallorahwa Ämmadele" (1812). Tänapäeval saab Eestis ämmaemandaks õppida Tallinna Tervishoiu Kõrgkoolis ja Tartu Tervishoiu Kõrgkoolis.
Oskar Kallase auhind
Oskar Kallase auhind (ka Oskar Kallase stipendium) on Eesti Rahva Muuseumi välja antav auhind (stipendium), et tunnustada Eesti Rahva Muuseumile ja Eestile olulisi inimesi silmapaistva professionaalse ja loomingulise tegevuse eest rahvusteaduste ja -kultuuri vallas, mis on aidanud ERMil täita oma rolli eesti kultuuri mõtestajana.
Auhinda antakse välja aastast 2015.
O Adro
O Adro on mitme koha nimi Hispaanias Galicias. Adro tähendab galeegi keeles 'kiriku peaõu või kirikaed' ning tuleb ladina sõnast atrium ('aatrium').
Seda nime kannavad:
Avinurme tünnilaat
Esimene Avinurme pütilaat toimus 23. juunil 2000.
Intarsia
pisi|Intarsia tehnikas loodud kujutis Intarsia on panustehnika, mille korral põhimaterjalisse lõigatud süvendid täidetakse samast materjalist eritooniliste osadega. Puidu puhul kombineeritakse eri värvi õhukesi puitplaate mingi suurema pinna kaunistamisel. Reeglina valmistatakse intarsias geomeetrilisi mustreid, kuid ka figuraalseid kompositsioone.
Tehnikat tunti juba Vana-Egiptuses, selle õitseng toimus 15. ja 16. sajandi Itaalias (Giuliano ja Benedetto da Maiano) ning 17. ja 18. sajandi Prantsusmaal.
Eesti tarbekunstis on intarsiat viljelenud näiteks Voldemar Kaarma (1908–1976), Harry Tertsius (1915–1979) ja Bruno Tomberg. Intarsiat on kasutatud ka nahkehistöös.
UTC−6:00
pisi|500px|UTC-6 UTC−6:00 on ajavöönd, milles aeg on 6 tundi taga maailmaajast UTC. Selle keskmeridiaan on 90° W.
Vööndis asuvad aasta läbi:
Põhjapoolkera normaalajal (talveajal) on selles vööndis:
Lõunapoolkera talveajal on selles vööndis:
Lidia Vassikova
Lidia (Lidija) Vassikova (vene Лидия Петровна Васикова; 28. mai 1927 – 28. oktoober 2012) oli Venemaa keeleteadlane ja fennougrist. Ta oli esimene mari rahvusest naisprofessor.
Ta oli Mari Ülikooli mari keele ja kirjanduse professor.
Barbellino veehoidla
Barbellino veehoidla (itaalia keeles Lago del Barbellino, 'Barbellino järv') on veehoidla Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis. Veekogu asub samanimelisest järvest umbes 1 km edelas.
1862 meetri kõrgusel merepinnast asuva veehoidla maht on 18,85 miljonit kuupmeetrit, valgala suurus 17,33 km². Hüdroelektrijaama pais valmis 1931. aastal.
Feroleto Antico
Feroleto Antico on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis.
280 meetri kõrgusel merepinnast asuva Feroleto Antico asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Feroleto Antico piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Lamezia Terme, Maida, Pianopoli, Serrastretta.
Feroleto Antico halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cardolo, Giacinti, Ievoli, Jevoli, Marcantoni, Pedia, Polverini, Scalo Ferroviario, Vaiola.
1638. aasta 27. märtsi maavärin purustas suure osa asulast, hiljem asula taastati.
Majakowskiring
pisi|Majakowskiring 29 maja, Saksa DV esimese ja ainsa presidendi [[Wilhelm Piecki elukoht.]] Majakowskiring on elliipsikujuline tänav ja selle järgi nime saanud asum Berliinis Pankowi rajoonis Niederschönhauseni linnaosas. See on tuntud kui Saksa DV tippjuhtide endise elukohana. Enne 4. maid 1950 nimetati pöhjaosa Kronprinzenstraßeks ja lõunaosa Viktoriastraßeks, kuni see nimetati vene luuletaja Vladimir Majakovski järgi.
Enamus Majakowskiringi maju ehitati 1920. aastatel, tegu oli peamiselt häärberitega, kus elasid töösturid ja kunstnikud. Enamus neist sundvõõrandati Nõukogude okupatsioonivõimude peale teist maailmasõda, ala eraldati ja ümbritseti traataiaga, selle hüüdnimeks sai "Городок" (linnake). Haruldastel juhtudel (näiteks maja number 29) lubati omanikel seal edasi elada, kui nad jätkasid üüri maksmist, kuid peale omanike lahkumist Ida-Berliinist 1950. aastal võõrandati ka see maja.
Kuni 1960. aastani elasid Majakowskiringil Saksa DV valitsusliikmed, majad kohandati arhitektide poolt (nagu Hans Scharoun) ümber nende maitse järgi. Majakowskiringist (ja ka üldse Pankowist) sai SDV valitsuse sünonüüm, näiteks Lääne-Saksamaa liidukantsler Konrad Adenauer rääkis kui "Pankowi härradest" ("Herren in Pankoff"). Ka Lääne-Saksa rokkmuusik Udo Lindenberg, keda ei lubatud 1979. aastal Ida-Saksamaale esinema, kirjutas 1983. aastal singli "Sonderzug nach Pankow" ("Erirong Pankowisse") Glenn Milleri "Chattanooga Choo Choo" põhjal, milles ta kirjeldas Erich Honeckeri kui hüpokriitilisena, kes toetab Nõukogude Liidu ideoloogiat, kuid salaja on ise rokkar ja kuulab lääne raadiot.
Peale Ungari ülestõusu oktoobris 1956 kartis SDV võimalikke sarnaseid rahutuste teket, otsustati, et SDV eliit peaks elama eraldatumas kohas. 1960. aastal koliski SDV juhtkond vastvalminud Waldsiedlungi kogukonda Berliinist põhjas. Ka peale juhtkonna kolimist Waldsiedlungisse jätkus Majakowskiringi eraldatus. Kui Walter Ulbrichti lesk Lotte tahtis peale Ulbrichti surma 1973. aastal Majakowskiringile tagasi kolida, siis enam tõkkeid ja kontrolle ei eksisteerinud, kuid tal ei lubatud kolida tagasi nende endisesse majja, vaid talle eraldati maja number 12, kus ta elas kuni surmani 2002. aastal.
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (1990)
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (lühend EKRE) oli Eesti erakond aastatel 1990–1992. EKRE-sse ühinesid need muinsuskaitseliikumise ja kodanike komiteede toetajad, kellele olid vastuvõetamatud Eesti Kristlik-Demokraatliku Liidu kirikumeelsus ning kes olid seisukohal, et kristliku demokraatia ülekandmine Eestisse ei ole viljakas. Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna asutajate hulka kuulusid Kalle Eller, Peeter Ilus, Kaido Kama ja Enn Tarto.
Ajalugu
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond asutati 6. jaanuaril 1990 Tallinnas kohvikus "Ergo". Võeti vastu erakonna programm ja valiti 5-liikmeline teatetoimkond, mille esimeheks sai Kalle Eller. Ülejäänud teatetoimkonna liikmeteks olid Tõnu Remma, Ilmar Palias, Peeter Ello ja Andres Heinapuu. Erakonna esimeheks sai Enn Tarto ning erakonnas oli 1990. aasta keskpaigaks umbes 50 liiget. Teiseks juhtivaks figuuriks parteis oli Kaido Kama, kes oli partei juhatuses erakonna loomisest selle lõpuni. EKRE-st valiti kaks liiget Eesti Komiteesse (kellest üks oli Kaido Kama, kes oli komitee aseesimees) ja partei oli tegev Eesti Kongressi asutamisel.
Sügisel 1991 moodustas 1992. aasta Riigikogu valimiste jaoks Eesti Konservatiivne Rahvaerakond Valimisliidu Isamaa koos kolme teise parempoolse erakonnaga, milleks olid Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond, EKDL ja Vabariiklaste Koonderakond. 21. novembril 1992 ühinesid Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit ja Vabariiklaste Koonderakond, moodustades Rahvusliku Koonderakonna Isamaa.
Kramatorski sõjalennuväli
Kramatorski sõjalennuväli on sõjalennuväli Ukrainas Donetski oblastis, umbes 3,4 km kaugusel Kramatorski keskusest idakagus, umbes 20 km kaugusel Slovjanskist lõunas.
2014. aasta 15. aprillil vallutasid valitsusväed terrorismi vastase operatsiooni käigus lennuvälja venemeelsetelt separatistidelt tagasi. Erinevatel kinnitamata andmetel hukkus mõlemal poolel kokku kuni 11 inimest.
Ametivõimude teatel sai ööl vastu 10. juunit 2014 lennuväljale toimunud umbes 3 tundi kestnud terroristide ebaõnnestunud rünnakus surma esialgsetel andmetel ligikaudu 40 terroristi.
2015. aasta 10. veebruari päevases raketiheitja rünnakus Kramatorskile hukkus vähemalt kakskümmend viis inimest (17 tsiviilisikut ja 8 sõjaväelast), vähemalt 64 inimest (sealhulgas 29 sõjaväelast) sai haavata, 10 haavatu seisund oli kriitiline. Sõjaväelased said haavata peamiselt sõjalennuvälja juures asuvas Ukraina sõjaväebaasis (ATO staap).
Autovaba liikumine
pisi|Jalgrattad Groningenis Autovaba liikumine on laialdane mitteametlik ning arenev võrgustik eraisikutest ja organisatsioonidest, hõlmates sealhulgas aktiviste, linnaplaneerijaid ja teisi, keda on toonud kokku uskumus, et enamikus nüüdisaegsetes linnades domineerivad liigselt autod. Liikumise eesmärkideks on luua kohti, kus autoliiklus oleks tugevalt piiratud või keelatud, teede ja parklate ümberehitamine muu funktsiooniga avalikeks kohtadeks ning kompaktse linnakeskkonna taasloomine, kus enamiku sihtkohtadeni jõuab jalgsi, jalgrattaga või ühistranspordiga.
Sissejuhatus
Enne 20. sajandit olid linnad üldjuhul kompaktsed, kitsaste tänavate ja tiheda inimtegevusega. 20. sajandi alguses kohandati paljude selliste asulate teed autode mahutamiseks laiemaks, rohkem ruumi eraldati parklatele ja madalamast asustustihedusest tingitud vaba ruum oli mõeldud autodele kasutamiseks. Väiksem asustustihedus viis valglinnastumiseni, mis omakorda muutis läbitavad vahemaad pikemaks ja tekitas liiklusummikuid. Selle tõttu tundusid auto alternatiivid ebameeldivate ja ebapraktilistena, luues soodsama olukorra veelgi laialdasemaks autode kasutamiseks ja linna laienemiseks. Liiklussüsteem põhjustas alternatiivide nagu jalgsikäimise, jalgratta, bussi ja rongiga sõitmise vähenevat kasutamist. See protsess viis linnapildi ja elurütmi muutusteni, mille tagajärjel oli praktiliselt võimatu autota elada.
Mõned riigid on selle maadvõtva olukorra ümberpööramiseks kehtestanud eeskirjad ja regulatsioonid, mis suurendavad linna asustustihedust, soodustavad mitmeotstarbelist arengut, vähendavad autodele mõeldud ruumi ning toetavad senisest rohkem rattasõitu, jalgsikäimist ja ühistransporti. Oma autoga sõitmisele vastukaaluks on linnatranspordis esile kerkinud auto rentimine, mille puhul inimesed saavad laenutada auto mõneks tunniks.
Ametlikud üritused
Autovabad päevad on ametlikud üritused, mille eesmärgiks on vähendada liiklust linnas või kindlas piirkonnas terve või osa päeva jooksul. See annab seal elavatele ja töötavatele inimestele võimaluse näha, kuidas nende linn näeks välja tunduvalt väiksema arvu autodega. Esimesed üritused korraldati 1995. aastal Reykjavíkis (Island), Bathis (Suurbritannia) ja La Rochelle’is (Prantsusmaa).
Maailma linnastumise päevale (World Urbanism Day) pandi alus 1949. aastal Buenos Aireses ning seda tähistatakse iga aasta 8. novembril neljal kontinendil rohkem kui 30 riigis.
Definitsioon ja tüübid
Maailmas leidub veel kohti, kus inimesed on alati elanud autodeta, sest need puuduvad või pole ligipääsuteid. Arenenud riikides on sellisteks kohtadeks mõned saared ning ajaloolised piirkonnad ja asustused. Suurimaks näiteks on kanalite linn Veneetsia. Termin autovaba arendus viitab füüsilistele muutustele – uutele ehitistele või olemasolevate muutmisele.
Melia et al. (2010) defineerib autovaba arenduse järgmiselt:
Autovabad arendused on segakasutuses olevad või elamute arendused, mis:
Vauban
Vaubani piirkond (Freiburg, Saksamaa) on selle definitsiooni kohaselt suurim autovaba arendus Euroopas. Seal elab üle 5000 elaniku. Siiski käib arutlus selle üle, kas seda piirkonda saab pidada autovabaks. Paljud kohalikud eelistavad kirjeldada sealset liikluskorraldussüsteemi terminiga "stellplatzfrei", mis tähendab "parkimiskohtadeta". Sõidukid võivad siseneda elurajooni alale kõnniteede kaudu vaid pealevõtmiseks ja kohaletoimetamiseks, kuid mitte parkimiseks. Esineb ka sagedasi rikkumisi. Autovaba piirkonna elanikud peavad igal aastal allkirjastama dokumendi, millega kinnitavad, kas nad omavad autot või mitte. Autoomanikud peavad soetama koha piirkonna äärealal paiknevas mitmekorruselises parklas, mida juhib linnanõukogule kuuluv ettevõte. Koha maksumus 2006. aastal oli 17 500 eurot, millele lisandub igakuine tasu. Sellega ajendatakse inimesi autot mitte omama.
Piiratud ligipääsu tüüp
Sagedasem autovaba arenduse vorm hõlmab mingit füüsilist takistust, mis ei lase mootorsõidukitel autovabasse keskkonda siseneda. Melia et al. kirjeldab seda kui piiratud ligipääsu tüüpi. Mõnel puhul, näiteks Kölnis Stellwerk 60 nimelises autovabas piirkonnas kasutatakse teisaldatavat piiret, mida haldavad kohalikest elanikest moodustatud organisatsioonid.
Jalgsi liikumiseks loodud keskused
Kaks eelmist mudelit käivad hiljuti ehitatud autovabade arenduste kohta, kuid enamik linnu, asulaid ja piirkondi, mis on mõeldud vaid jala käimiseks, on moderniseeritud. Jalakäigualadeks ümberehitatud keskused võib lugeda autovabadeks arendusteks, kui alal elab suur hulk inimesi, kellest enamikul puudub auto piirkonda kerkivate uute elamute tõttu või sellepärast, et seal paiknesid elamud juba enne jalakäigualade loomist. Suurim selline linn Euroopas on Groningen, mille kesklinnas elab 16 500 elanikku.
Kasulikkus ja probleemid
Euroopa autovabade arenduste kohta on tehtud mitmeid uuringuid. Kõige ulatuslikuma neist viis läbi Jan Scheuer 2000. aastal. Hiljutisemad uuringud on tehtud spetsiifilisemate alade kohta, näiteks Florisdorfi autovaba arenduse kohta Viinis.
Erinevate uuringute tulemusena leitud autovabade arenduste peamised kasutegurid (koondanud Melia et al. 2010 ) on järgmised:
Peamine probleem seisneb parkimissüsteemis. Kohtades, kus parkimine pole ümbritsevatel aladel reguleeritud, kaebavad naabrid pidevalt valesti pargitud autode üle.
Autovaba liikumine Eestis
Autovaba päeva tähistatakse Eestis nagu mujalgi Euroopas 22. septembril. Sel päeval korraldatakse suuremates linnades liiklusteemalisi üritusi ning propageeritakse autole alternatiivseid liikumisvahendeid. Nii Tallinnas kui ka Tartus on autovaba päeva ja autovaba nädalat korraldanud näiteks Eesti Roheline Liikumine.
Jalgrattaga liiklemise edendamiseks on loodud algatus Eesti Rattarikkaks, mille eesmärgiks on innustada linnaelanikke kasutama jalgratast igapäevase liiklusvahendina.
Northfield
Northfield on linn USA-s Minnesota osariigis. Suurem osa linnast jääb Rice'i maakonda, väike osa asub Dakota maakonna alal. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 20 790. Aastal 2010 oli elanikke 20 007. Läbi linna kulgeb Mississippi lisajõgi Cannon.
Paavo Loosberg
Paavo Loosberg (27. oktoober 1919 Tallinn – 19. juuli 2015 Toronto) oli eesti ühiskonnategelane Kanadas.
Northfield
7. septembril 1876 sooritas Jesse Jamesi jõuk linnas ebaõnnestunud pangaröövi.
Linnas tegutsevad 1866. aastal asutatud Carleton College ja 1874. aastal Norra sisserändajate asutatud St. Olaf College.
Paavo Loosberg
1943. aastal tuli ta Tallinna Estonia I meeskonnas Eesti meistriks käsipallis. 16.11.1943–18.09.1944 teenis Soome mereväes, lõpetas Meresõjakooli.
1944. aastal siirdus Rootsi, töötas Stockholmi Tehnikaülikoolis fotograafia õppetooli assistendina. 1951. aastal asus elama Kanadasse, hiljem töötas ka USA-s.
Northfield
Linnas on sündinud Nobeli auhinna laureaat molekulaarbioloog Peter Agre ja kirjanik Siri Hustvedt.
Paavo Loosberg
Erukaptenmajor Paavo Loosberg töötas aastatel 1993–1995 president Lennart Meri käsundusohvitserina. Sellesse aega jäi ka jäämurdja Suure Tõllu okupatsioonieelse viimase lipu tagastamine Eesti Meremuuseumile. Tema isa, kapten Johannes Loosberg (1880–1966) oli oma laeva lipu Läände põgenedes võtnud kaasa ja hoidnud seda alles kogu sõjajärgse aja.
Ta oli Soomepoiste Klubi Torontos juhatuse liige, ajakirja Põhjala Tähistel toimetuse liige ja Kanada Eestlaste Ajaloo Komisjoni aseesimees.
Aspergillaceae
Aspergillaceae on kottseente sugukond.
Joasalu
Joasalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Joasalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle senine perekonnanimi oli Johanson. August-Andreas Joasalu palvel kanti Joasalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 189 all.
Föön (tehnika)
Föön on elektriline aparaat, mis tekitab sooja õhku juuste, käte või muu kuivatamiseks. pisi| Tänapäevane käsiföön Föön kuivatab juukseid, kiirendades juuste pinnalt vee aurustumist. Föönist tulev soe õhk soodustab vee molekulide aurustumist ning soojendab juuksekarvade vahel olevat õhku. Soe õhk saab sisaldada rohkem niiskust kui toatemperatuuril olev õhk ning seetõttu on veel lihtsam juustest õhku kanduda. Esimese fööni leiutas 1890. aastal prantsuse stilist Alexander F. Godefroy.
Funktsioon
Föönil on kaks olulist komponenti: elektriventilaator ja küttekeha. Elektriventilaator juhib fööni toatemperatuuril oleva õhu. Õhk liigub üle küttekeha ning selle käigus neelab soojust. Soojendatud õhk suunatakse föönist välja elektriventilaatori abil. Nikroomi kasutamine küttekehana on efektiivne, sest see on halb elektrijuht ning ei oksüdeeru kuumutamisel. Nikroomtraati juhitud elektrivool muudetakse halva elektrijuhtivuse tõttu soojusenergiaks, mida saab kasutada õhu soojendamiseks. Küttekeha soojendatud õhk juhitakse elektriventilaatori abil föönist välja.
Elektriventilaator kasutab elektrivoolu, et tekitada õhu liikumist. Enamikul mudelitel saab õhu tugevust reguleerida ning see saavutatakse voolu tugevuse muutmisega. Kui toide on madal, siis ventilaator pöörleb aeglasemalt ning vähem õhku juhitakse läbi fööni. Suurema toitega mootor kiireneb ning ventilaator juhib rohkem õhku läbi fööni.
Tüübid
Kõige populaarsemad föönitüübid tänapäeval: ioonsed, keraamilised, turmaliin ja titaanist.
Turmaliin
Turmaliinföönid kasutavad mineraal turmaliini. Turmaliini kivi genereerib korraga palju negatiivseid ioone ning seetõttu on võimalik juustel taluda kõrgemat temperatuuri, ilma et tekiksid kahjustused.
Titaanist
Titaanföönide küttekeha on valmistatud titaanist, mille tõttu soojeneb see võrreldes muud tüüpi föönidega kiiremini. Titaanfööne ei ole soovitata õhukestele juustele, sest tekitatav soojus võib neid kahjustada.
Ajalugu
pisi| 1960 Esimese fööni leiutas 1890. aastal prantsuse stilist Alexander F. Godefroy. Seade oli suur metallist peakate, mis oli kinnitatud toruga gaasipliidi korstna külge.
Esimene käes hoitav föön jõudis müügile 1925. aastal. Esimesed käeshoitavad föönid oli suured, mahukad, kuumenesid tihti üle ja ei olnud eriti efektiivsed, sest need suutsid tekitada ainult 100 W soojust. 20 aasta jooksul arendati disaini ja suurendati väljuva soojusenergia hulka 300 W-ni.
1960. aastateks tehnoloogia arenedes tõusis väljuva soojusenergia hulk 500 W-ni.