cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kose (Tallinn)
Loodus
Kose asumit läbivad Pirita jõgi ja Varsaallika oja. Asum jääb Pirita jõeoru maastikukaitsealale ning selle territooriumil kasvab Kose mets.
George H. W. Bush
Bush kolis Lääne-Texasesse, kus asus naftaärisse ja 40-aastaseks saades oli temast saanud miljonär. Ta asutas ka oma naftaettevõtte. 1964. aastal kandideeris ta senatisse, kuid ei osutunud valituks. See-eest osutus ta kaks aastat hiljem valituks esindajatekotta. 1968. aastal valiti ta tagasi. 1971. aastal määras president Richard Nixon Bushi USA saadikuks ÜRO-s. 1973. aastal sai ta Vabariikliku Rahvusliku Komitee esimeheks ning vastutas selles ametis Vabariikliku Partei vara ja kampaaniate korraldamise eest. Aastatel 1974–1976 oli ta USA sidekontori juht Hiinas, 1976–1977 Luure Keskagentuuri direktor, 1977–1980 Houstoni First International Banki esimees.
Kose (Tallinn)
Ajalugu
Asumi vanim asustus on Lükati küla või hajatalu (Kreyenberg), mida on seostatud Väo veskiga. Lükati (Luckade) nime mainiti 15. sajandi esimese poole kirjalikes allikates kohanimena. Keskaegne Varsaallika talu, kus kasvatati linna tööhoovi hobuste varssasid, on samuti vana asustus. Varsaallika talu kuulus Väo mõisale ning on tõenäoliselt vahepeal asukohta vahetanud, sest eri Rootsi-aegsetel plaanidel on talu asukoht erinev. Mõlema talu nimed on jäädvustatud Kose allasumitena ja ka tänavanimedes.
George H. W. Bush
Presidendiks kandideeris Bush esimest korda juba 1980. aastal, kuid sai Vabariikliku Partei eelvalimistel Ronald Reaganilt lüüa. Siiski oli ta valimistel Reagan kaaskandidaat asepresidendi kohale. Reagan võitis presidendivalimised suure ülekaaluga ja Bush sai asepresidendiks. Selles ametis oli ta koguni Regani presidendiameti jooksul.
Kose (Tallinn)
Ajalugu
1784. aastal eraldati Varsaallika talust suurem maalapp, millele rajas Hermann Johann Clayhills Carlshofi suvemõisa. 1790. aastal rajas Joachim Cristian Koch Kose suvemõisa, mille territooriumile liideti viis aastat hiljem juurde suurem maa-ala Pirita jõe kaldal. Koch rajas kõrgele kaldaalale metsapargi.
George H. W. Bush
1988. aastal, Reagani teise ametiaja lõpus, kandideeris Bush USA presidendiks. Vabariikliku partei eelvalimistel toetas teda Reagan, ning Bush lubas tema poliitikat jätkata, kuid et võita ka mõõdukamaid valijaid, ütles ta augustis New Orleansis toimunud parteikonverentsil, et tahab "lahkemat ja leebemat rahvust" ("I want a kinder, and gentler nation"), kuid lubas ka makse mitte suurendada, kust pärineb tema kuulus fraas "Lugege mu huuli: ei mingeid uusi makse" ("Read my lips: no new taxes"). Esimestel eelvalimistel Iowas jäi Bush Kansase senaatori ja senati vähemuspartei juhi Bob Dole'i ning teleevangelist Pat Robertsoni järel kolmandaks, kuid järgmistel eelvalimistel New Hampshire'is võitis. 8. märtsil 1988 toimunud "Super Tuesday" eelvalimistel kindlustas ta oma võidu. Asepresidendiks valis Bush Indiana senaator Dan Quayle'i. Demokraatide eelvalimised võitis Massachusettsi kuberner Michael Dukakis, asepresidendiks valis ta Texase senaator Lloyd Bentseni. Bush kujutas Dukakist elitistliku "Massachusettsi liberaalina", Dukakis ei suutnud ta kriitikale efektiivselt vastata. Valimised võitis Bush valimiskogu 426 häälega, võites 40 osariigis, saades 48 886 597 häält, Dukakis võitis ainult 10 osariigis ja Columbia ringkonnas, kokku 111 valimiskogu häält, rahvahääletusel 41 809 074 häält. Bush oli viimane Teise maailmasõja veteran, kes sai Ameerika Ühendriikide presidendiks.
Oma ametiajal pani Bush suurt rõhku välispoliitikale, tema ametiajal lagunes Nõukogude Liit ja taasühendati Saksamaa, lisaks toimus ka Lahesõda ja kukutati Panama diktaator Manuel Noriega. Lisaks peeti Kanada ja Mehhikoga läbirääkimisi NAFTA osas, mis jõustus aga pärast Bushi ametist lahkumist.
Kose (Tallinn)
Ajalugu
Kose suvemõisast hakati alates 1875. aastast eraldama suvilakrunte, kuhu mitmed baltisakslased rajasid oma villad (nt Annenhofi, Marienwaldi, Tannenrode villa). Seda piirkonda hakati hiljem kutsuma Vana-Koseks.
George H. W. Bush
1992. aasta alguses, kui Bush teatas, et kandideerib teiseks ametiajaks, oli ta veel vägagi populaarne tänu võidule Pärsia lahe piirkonnas. Kuid siis vähendas tema populaarsust majanduskriis: kui veebruaris 1991 oli Bushi populaarsus 89%, siis juuliks 1992 oli see kukkunud 29%-le. Vabariikliku Partei eelvalimistel oli ta kaotanud populaarsust maksutõusu tõttu, tema vastu kandideeris kommentaator Patrick Buchanan. Kuid juba esimestel eelvalimistel New Hampshire'is jäi Bush napilt peale ning teistes osariikides võitis otsustavalt.
Kose (Tallinn)
Ajalugu
Uus-Kose või Kose-Kallaste on rajatud enne I maailmasõda. 1912. aastal eraldati Väo mõisast maa-ala, mis jagati osadeks ning anti rendile. Kose-Kallastes (hilisem Varsaallika allasum) kujunes välja Kose-Kallaste Ühing, mis tegeles ehitus- ja heakorrastustööde korraldamisega. Kose-Kallaste krundiomanike seas oli selliseid nimekaid Eesti seltskonnategelasi nagu Konstantin Päts, Ernst Peterson-Särgava, Johannes Tabur jm.
Eesti Ajutine Valitsus
Maanõukogu Vanematekogu otsustas 19. veebruaril 1918 asutada kolmeliikmelise Eestimaa Päästekomitee, kelle kätte anti riiklik võim. Päästekomitee liikmed olid Konstantin Päts, Jüri Vilms ja Konstantin Konik. Samal päeval võeti ka vastu otsus iseseisva Eesti Vabariigi väljakuulutamise kohta, mis toimus Manifestiga kõigile Eestimaa rahvastele 24. veebruaril 1918.
Kose (Tallinn)
Ajalugu
Carlshofi suvemõisa ostis 1922. aastal kolonel Juhan Tõrvand, kes hiljem tükeldas suvemõisa maa-alad ning müüs kõik maha, sealhulgas ka vana suvemõisa krundi. Tõrvand rajas jõekaldale Ilumäe villa.
Aastatel 1933–1937 tegutses Kose asumi Raku talus hõberebasekasvandus, mis viidi 1937. aastal uude asukohta Viljandi maanteel. Sinna tekkis uus asula, mis hakkas samuti Raku nime kandma.
Vereimejalased
Sellesse kuuluvad verest toituvad nahkhiired. Neid on kolm liiki: suur-vereimeja (Desmodus rotundus), Diphylla ecaudata ja Diaemus youngi. Kõik nad elavad Ameerikas, Mehhikost Brasiilia, Tšiili ja Argentinani.
Need liigid on üksteisest nii erinevad, et nad arvatakse eri perekondadesse, millest igaühte kuulub üks liik. Eraldi sugukonda neid enam ei arvata, sest see varjutaks nende sarnasuse teiste lehtninalastega.
Vampiirnahkhiired toituvad üldiselt kari- ja metsloomade verest, kuid ei ütle ära ka inimverest. Võrreldes inimesega pole vampiirnahkhiired eriti suured loomad, mistõttu inimest n-ö verest tühjaks imeda ei suuda ning suuremat ohtu endast ei kujuta, kuid Brasiiliast ja Peruust on teada mitmeid surmaga lõppenud juhtumeid, kui vampiirnahkhiired on nakatanud inimesi marutaudi.
Eesti Ajutine Valitsus
Eestimaa Päästekomitee moodustas 24. veebruaril 1918 13-liikmelise Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga (kaasa arvatud Konstantin Päts, kes esineb nimekirjas kaks korda, ja kolm vakantset ametikohta). Ajutise Valitsuse valitsuskoalitsioonis osalesid Maaliit, Eesti Demokraatlik Erakond, Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei ja Tööerakond.
Eesti Ajutise Valitsuse I koosseis
Ajutise valitsuse I koosseisu liikmed: Saksa, vene ja rootsi rahvusasjade ministri kohad olid valitsuse koosseisus ette nähtud, kuid jäid ajutiselt vabaks.
25. veebruaril jõudsid Tallinna Saksa väeüksused. Kõrgem võim kuulus saksa sõjaväelastele. Saksamaa polnud tunnustanud Eesti iseseisvust. Eesti erakondade tegevus oli peatatud ning rahvusväeosad laiali saadetud. Esimene Ajutine Valitsus läks põranda alla ja ministrite nõukogu esimees Konstantin Päts viibis Saksamaa alistumiseni 11. novembril 1918 interneerituna vangilaagris.
Eesti Ajutine Valitsus november 1918|thumb 7. novembrist peale olid eestlased Tallinnas leivanormide vähendamise tõttu hakanud meeleavaldamiseks kogunema. 9. novembril käis tööliste delegatsioon Eestimaa sõjakubernerile Adolf von Seckendorffile nõudmisi esitamas, samal päeval jõudis ka Saksa Novembrirevolutsiooni sündmused Eestisse ja Saksa sõjalaevadele heisati punased lipud. 10. novembril nõustus Seckendorff endise Eestimaa kubermangukomissari Jaan Poskaga kohtuma, et olukorda lahendada.
Pärast Saksa võimu langemist moodustati 12. novembril 1918 teine Ajutine Valitsus, kus Päts oli pea- ja siseminister. 12. novembril otsustas Ajutine Valitsus luua ka regulaarsõjaväe, mille juhtorganiks oli Peastaap kindral Larka juhtimisel.
Eesti Ajutise Valitsuse II koosseis
Ajutise valitsuse II koosseisu liikmed:
Eesti Ajutise Valitsuse volinikud
27. novembril 1918 kujundati Maanõukogu rühmade kokkuleppel teise Ajutise valitsuse koosseis ümber, seega asus Vabadussõja puhkemise eelõhtul valitsema kolmas koosseis, kus peaminister Päts võttis enda peale ka sõjaministri kohustused, kindral Andres Larka jäi tema abiks.
George H. W. Bush
Kuna Bush oli aasta alguses veel vägagi populaarne, otsustasid paljud kõrge profiiliga demokraadid, näiteks New Yorgi kuberner Mario Cuomo, mitte kandideerida. Kandideerida otsustasid aga näiteks Arkansase kuberner Bill Clinton, endine California kuberner Jerry Brown ja endine Massachusettsi senaator Paul Tsongas. Lõpuks jäi Clinton peale, ning asepresidendiks valiti Al Gore.
Lisaks kandideeris parteituna Texase ärimees Ross Perot, kes valis oma asepresidendikandidaadiks mereväe viitseadmiral James Stockdale'i. Perot tegi oma põhiväärtusteks vastuseisu NAFTA-le ja riigivõla vähendamise.
Valimistel sai majanduskriis Bushile saatuslikuks, tema põhitugevust – välispoliitikat – ei peetud pärast külma sõja lõppu enam nii tähtsaks, ning palju hääli läks ka Perot'le. Clinton võitis valimiskogus 370 häält ja 32 osariiki koos Columbia ringkonnaga, rahvahääletusel 44 909 889 häält, Bush võitis 168 valimiskogu häält ja 18 osariiki 39 104 550 häälega. Perot ei võitnud üheski osariigis, kuid võitis mõnes maakonnas ning tuli Maine'i osariigis Bushi ja Utah' osariigis Clintoni ees teiseks, saades kokku 19 743 821 häält.
Bush oli 33. kraadi vabamüürlane.
Tunnustus
Tema järgi on nimetatud lennukikandja USS George H.W. Bush.
Perekond
George W. H. Bush oli abielus Barbara Bushiga. Neil on neli poega ja kaks tütart, kellest vanem tütar suri nelja-aastaselt leukeemiasse.
John Adamsi järel on George Bush teine USA president, kelle poeg (George W. Bush) on saanud USA presidendiks.
Tema teine poeg Jeb Bush oli aastatel 1999–2007 Florida kuberner.
Izzy Stradlin
Lapsepõlv
Inglise, šoti ja prantsuse päritolu Jeffrey Dean Isbell sündis USA Indiana osariigis.
Ajupoolkerade asümmeetria
Ajupoolkerade asümmeetria on aju organiseerituse fundamentaalne eripära. Olles omane inimestele ja loomadele, ilmneb see nii morfoloogiliselt kui funktsionaalselt. Funktsionaalsel psüühiliste protsesside tasandil on tegemist statistilise asümmeetriaga.
Ajupoolkerade asümmeetria avastamine algas inimeste erinevate ajupoolkerade kahjustuste korral täheldatavatest käitumismuutustest. Peale funktsionaalse asümmeetria kindlakstegemist avastati ka ajupoolkerade morfoloogiline asümmeetria. Viimaks täheldati asümmeetriat ka loomade juures. Praeguseks ajaks on pandud alus nähtuse evolutsiooni käsitlevale teooriale.
Izzy Stradlin
Guns N' Roses (1985–1991)
Pärast kooli lõpetamist otsustas Stradlin, et Indiana ei ole piisav, kui ta tahab muusikamaailmas läbi lüüa. Ta pakkis oma trummikomplekti autosse ja suundus Los Angelesse. Ta katsetas mõnes bändis trummarina kaasa teha, kuid kui ta trummid ja auto varastati, lülitus ümber bassikitarrile. Lõpuks läks ta üle kitarrile, sest arvas, et kitarriga on lihtsam laule kirjutada ja laulude kirjutamine toob rohkem raha sisse. Paari aasta pärast järgnes talle Los Angelesse lapsepõlvesõber Bill Bailey ning nad hakkasid koos mängima bändis Shire. Tollal nimetas Stradlin end Izzy Belliks. Varsti lahkusid nad Shire'ist, moodustades bändi AXL (mille järgi sai Axl Rose nime 1986. aastal, kuid kohe muudeti bändi nimi peatselt Rose'iks seejärel Hollywood Rose'iks), mis oli esimene bänd, kus Stradlin kitarri mängis. Stradlin lahkus ametlikult bändist 1991. aasta novembris, olles tüdinud Guns N' Rosesi liikmete isepäisusest ning sellega seotud tagajärgedest (näiteks 1991. aastal Saint Louises toimunud mäss, mis toimus siis, kui Axl Rose jättis kontserdi pooleli, kuna ühel fännil oli kontserdil kaamera kaasas).
Eesti Ajutine Valitsus
Eesti Ajutise Valitsuse III koosseis
Ajutise valitsuse III koosseisu liikmed:
28. novembrist 1918 algas Eesti Vabadussõda.
29. novembril 1918 kuulutas Jaan Anvelt Narvas välja iseseiseva Eesti Nõukogude Vabariigi – Eesti Töörahva Kommuuni.
5.–7. aprillini 1919 toimusid Asutava Kogu valimised. Ajutise valitsus tegevus lõppes 8. mail 1919, mil Asutav Kogu kinnitas ametisse esimese Vabariigi Valitsuse eesotsas Otto Strandmaniga.
Jürgen Veber
Jürgen Veber (hüüdnimega Trikimees; sündinud 10. veebruaril 1983 Pärnus) on eesti mustkunstnik ja endine jalgpallur.
2001. aastal lõpetas Pärnu Koidula Gümnaasiumi.
Veber on andnud illusioonietendusi. Tema esimene suur sõu "Trikimees 100% Live" leidis aset Tallinnas Saku Suurhallis 25. oktoobril 2008 ning järgmine, "The Path Of Wonders", 11. oktoobril 2009 Tallinnas vastvalminud Nokia Kontserdimaja avamisel.
2011. aastal seitsmes Eesti linnas toimunud etenduste sarjast "Tour de Estonia" linastus Kanal 2-s samal aastal kuueosaline saatesari "Jürgen Veberi trikituur". Aastatel 2007–2008 oli tal Kanal 2-s oma mustkunstisaade "Trikimees".
Jürgen Veber on olnud JK Viljandi Tuleviku väravavaht.
2010. aastal andis EAS vendade Veberite firmale JJV Productions OÜ eksporditurunduse toetuse programmi ja alustava ettevõtja stardi- ja kasvutoetuse programmi raames kokku ligi 166 000 eurot. Hiljem selgus, et firma dokumentatsioonis esitatud andmed ei vasta tegelikkusele ja EAS nõudis toetust tagasi.
Võlurite Gild
"Võlurite Gild" on Trudi Canavani "Musta võluri triloogia" esimene raamat. Fantaasiaromaan ilmus esmakordselt 2001. aastal Austraalias. 2007. aasta esimesel poolel ilmus see kirjastuse Pegasus vahendusel eesti keeles. Raamat on ilmunud juba rohkem kui 12 keeles.
Raamat räägib loo noorest agulitüdrukust Soneast, kes avastab endal maagilised võimed. Kui Sonea heidab kahjutuna näiva kivi läbi võlubarjääri, kogemata selle taga olnud võlurit vigastades, leiab ta end põgenemas võimsa Võlurite Gildi eest. Tütarlaps ei tea aga, et ilma õpetuseta võivad ta järk-järgult kontrolli alt väljuvad võimed hävitada nii ta enda kui ka Imardini linna.
Sarjas järgnevad "Õpilane" (2002) ja "Ülemlord" (2003).
Sisu
Igal talvel puhastatakse võlurite abiga Kyralia pealinna Imardini tänavad kerjustest, kurikaeladest ja teistest linna vaesest alamklassi elanikest. Ja nagu alati, kogunevad ka see aasta noored, et avaldada oma vastuseisu, saates puhastajate pihta kive, solvanguid ja kõike muud ettejuhtuvat. Ent kaitsva võlukilbi taga pole võluritel põhjust end neist häirida lasta – kuni üks raevunud agulitüdruk, vaevu lapseeast väljas, söödab nende poole kivi... ja see kilbist läbi tungib.
Kartes salavõlurite olemasolu ja ohtu, mida treenimata ja pealegi veel nii tugevate võimetega, et need ilma abita avaldusid, tüdruk endast nii Gildile kui ka kogu linnale kujutada võib, asuvad võlurid teda otsima. Sonea aga ei tea võlurite siirast soovist talle kohta nende ridades pakkuda ja põgeneb kabuhirmus, olles veendunud, et Gild soovib teda tappa, nagu nad õnnetuse käigus tegid ühe agulipoisiga, keda nad ekslikult neid kiviga rünnanuks pidasid.
Sonea põgeneb oma vana sõbra Cery abiga, kuid õige varsti hakkavad neil peidukohad otsa lõppema kui Gild muutub üha meeleheitlikumaks oma otsingutel. Viimaks on noored pärast mitut lähedalt läinud kokkusattumist võluritega sunnitud paluma kaitset agulite mitteametlikelt valitsejatelt, Varastelt.
Vargad on vägagi huvitatud vaid neile alluvast võlurist ja võtavad tüdruku enda hoole alla. Vaatamata oluliselt paranenud elujärjele ja isegi võlukunstist rääkivatele raamatutele, mille Sonea võõrustaja Faren neiule hangib, muutub ta vägi järjest raskemini kontrollitavaks, kuni viimaks hakkab Sonea juba korduvalt enda ümbritsevat leekidesse saatma.
Õnneks suudavad Lord Rothen ja ülejäänud Gild ta leida, enne kui tüdruk kellelegi tõsiselt viga teha jõuab ja ta võimed täielikult kontrolli alt väljuvad. Nüüd tuleb tüdrukul aga leppida sõltumisega inimestest, keda teda on sünnist peale õpetatud vihkama ja umbusaldama.
Kuigi Lord Rothen näeb vaeva, et näidata tüdrukule, et Gild polegi nii halb, kui Sonea usub ja et nad tõesti tahavad teda enda sekka, ei lase viimane end kõigist nähtud imedest kõigutada ja tahab kohe pärast kontrolli omandamist lasta enda võimed kammitseda, et oma endise elu juurde tagasi pöörduda.
Enrique Iglesias
Enrique Iglesias (sündinud 8. mail 1975 Hispaanias Madridis) on Hispaania laulja, näitleja ja modell.
Perekond
Enrique Iglesias sündis 8. mail 1975. Tema isa Julio Iglesias on laulja, ema Isabel Preysler ajakirjanik. Enrique on pere kolmest lapsest noorim. Tema õde Maria Isabel Iglesias Preysler (praegu rohkem tuntud Chabeli Iglesiase nime all; sündinud 3. septembril 1971) on ajakirjanik ja vend Julio José Iglesias juunior (sündinud 25. veebruar 1973) on poplaulja.
Võlurite Gild
Sisu
Samal ajal võitlevad, hoolimata Sonea soovist niipea kui võimalik tagasi koju pääseda, Lord Rothen ja Lord Fergun, kes on juhtumisi see sama võlur, keda Sonea kivi visates vigastas, tüdruku eestkosteõiguse pärast. Fergun püüab Soneat panna Gildi reetma, seeläbi "tõestades", et agulielanikel pole Gildis, kus on seni olnud vaid Kodadest pärinevad, kohta. Kui Sonea tõrgub plaaniga kaasa minemast, läheb Fergun isegi nii kaugele, et röövib ja vangistab Ülikooli alla tüdrukut vaatama hiilinud Cery ja ähvardab noormehel surra lasta kui tüdruk tema tahtmist ei tee. Vastumeelselt nõustub Sonea Gildiga liituma ja jääb ootama eestkosteõiguse üle otsustamist.
Enrique Iglesias
Perekond
Aastal 1978 Enrique vanemad lahutasid ning 1983. aastal läks Enrique Miamisse isa juurde elama. Ta isa oli aga harva kodus ja seetõttu kasvatas teda lapsehoidja Elvira Olivarez. Enrique külastas ema igal suvel. Koos emaga elas ta ka aasta endise Jugoslaavia pealinnas Belgradis.
Võlurite Gild
Sisu
Kui saabub ülekuulamise päev, täidab Sonea käsku ja toetab Ferguni valet, et eestkoste peaks kuluma Fergunile, sest too olevat näinud teda esimesena. Samal ajal avastab aga Gildi Ülemlord Akkarin Cery tolle vangipaigast ja sekkub ülekuulamisse. Et selgitada välja tõde ja kinnitada Ferguni kuritegu, viib Gildi Administraator Lord Lorlen läbi tõelugemise. Ent peale otsitu näeb ta Sonea meeltes ka mälestusi ööst, kui Sonea ja Cery Gildi maadele hiilisid ja ringi vaatasid. Tundes veristes rõivastes mehe ära kui oma parima sõbra Akkarini, palub ta, et Sonea näitaks talle, mida tüdruk Ülemlordi maja juures nägi ja avastab õudusega, et Gildi austatud juht kasutab musta maagiat, keelatud kunsti, millega tapmise eest on karistuseks surm. Kartes aga, et Akkarin on liiga võimas, et talle kohe vastu astuda, otsustab Lorlen oodata kuni leitakse võimalus Ülemlordi alistamiseks ja et kindlustada tüdruku ohutus, palub Sonealt Gildi jäämist, millega tüdruk ka nõustub.
Enrique Iglesias
Perekond
Tal on kolm poolvenda ja neli poolõde. Tema ema abielust Carlos Falcóga sündis Tamara ja hilisemast abielust Ana Boyer. Julio Iglesias abiellus 1990. aastal Hollandi modelli Miranda Johanna Maria Rijnsburgeriga. Nende kooselust on sündinud Miguel, Rodrigo, kaksikud Victoria ja Cristina ja Guillermo.
Eesti
Enrique on Eestis esinenud neli korda: 2007. aasta 30. novembril ja 1. detsembril, 2009. aasta 29. aprillil ning 8. detsembril 2014.
Enn Haabsaar
Enn Haabsaar (27. juuni 1943 – 3. veebruar 2008 Saku vald) oli eesti ajakirjanik ja harrastusajaloolane. Ta tegi kaasa võro liikumises.
Dnestr
Dnestr (rumeenia keeles Nistru, ukraina keeles Дністер) on jõgi Ukrainas ja Moldovas.
Jõgi saab alguse Metsa-Karpaatidest. Ülemjooksul voolab mägijõena kirdesse, seejärel voolab sügavas orus läbi Podoolia kõrgustiku valdavalt kagusse. Jõgi suubub Musta merre.
Suuremad jõe ääres asuvad linnad on Hotõn, Mogõliv-Podilskõi ja Jampil Ukrainas ning Soroca, Camenca, Rîbnița, Dubăsari, Grigoriopol, Bender ja Tiraspol Moldovas.
2006. aasta Soome presidendivalimised
thumb|Esimese vooru võitjad kohalikes omavalitsustes 2006. aasta Soome presidendivalimiste esimene voor toimus 15. jaanuaril 2006. Teine voor leidis aset 29. jaanuaril 2006.
Valitud president astus ametisse 1. märtsil 2006. Tema ametiaeg kestis 2012. aastani.
Esimeses voorus sai Tarja Halonen 46,3%, Sauli Niinistö 23,1%, Matti Vanhanen 18,6%, Heidi Hautala 3,5%, Timo Soini 3,4%, Bjarne Kallis 2,0%, Henrik Lax 1,6% ja Arto Lahti 0,4% häältest.
Teises voorus osalesid esimeses voorus kaks enim hääli kogunud kandidaati. 51,8% häältega valiti tagasi senine president, Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esindaja Tarja Halonen. Tema vastaskandidaat, Koonderakonna esindaja Sauli Niinistö kogus 48,2% häältest.
Leszek Milleri valitsus
Leszek Milleri valitsus tuli Poolas võimule 2001. aasta valimiste järel 19. oktoobril, lahkus sisetüli tõttu 2. mail 2004.
Valitsuse koosseis
1Poola wiki järgi kuni 30. aprill 2004, samas valitsuse ametlik koduleht väidab, et lõpuni.
Bila Tserkva
Bila Tserkva (ukraina Біла Церква, vene Белая Церковь Belaja Tserkov) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Rossi jõe ääres. Linna rajas 1032. aastal vürst Jaroslav Tark ja nimetas selle esialgu Jurjeviks.
Harrastusajaloolane Enn Haabsaar on arvanud, et esimesed kirjalikud teated Jurjevi kui tänapäeva Tartu kohta on ekslikult tõlgendatud ja tegelikult peeti kroonikates silmas seda Bila Tserkvat. Kutseline ajaloolane Ain Mäesalu siiski tema kahtlusi ei toeta.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bila Tserkva elanikest ukrainlasi 87,4%, venelasi 10,3%, valgevenelasi 0,6% ja poolakaid 0,1%.
Sõjategevus 2022. aastal
2022. aasta 26. veebruari varahommikul, Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, lasti linna lähistel alla Vene relvajõudude Iljušin Il-76; ligikaudu kaks tundi varem oli Ukraina õhujõudude Suhhoi Su-27 tulistanud Vassõlkivi kohal alla esimese Il-76.
Hypnos
pisi|Hypnos Hypnos (kreeka keeles 'uni') on vanakreeka mütoloogias unejumal, Nyxi (Öö) ja Erebose poeg, Thanatose (Surma) kaksikvend.
Hypnos elas koos oma vennaga allmaailmas. Hypnose poeg on Morpheus.
Ta andis Endymionile võime magada avatud silmadega, et see saaks näha oma armastatut kuujumalanna Selenet.
Hypnost kujutatakse tavaliselt alasti noore mehena, kellel on tiivad meelekohtadel, või siis vanema habemega mehena, kellel kasvavad tiivad välja õlgadest.
Hall kärbseseen
Hall kärbseseen (Amanita excelsa) on kärbseseeneliste sugukonda kärbseseene perekonda kuuluv seeneliik.
Kasvukoht
Kasvab sügisel liivastes okas-, leht- ja segametsades. Rohkem Kagu-Eesti moreenküngastel.
Kirjeldus
pisi|left|Seenekübar pealtvaates Sarnaneb välimuselt veidi roosa kärbseseenega. Kübar hall, hallpruun või pruunikashall, serv heledam, valkjate või hallikate jahujate ebemetega, mis on kergelt ärapühitavad, serv sile, noorelt poolkerajas, vanemalt lame, läbimõõt kuni 12 cm. Eoslehekesed valged, vabad. Jalg valge või hallikas, mõnikord allpool üksikud pruunikad plekid, üleni peente hallikate või ookerjate vatjate ebemetega, muguljas, rõngaga, tupega, kuni 12 × 3 × 4 cm. Rõngas pealt valge, alumine külg hallikas, rippuv, lai, ülakülg rihveljas. Tupp jalale liibunud valkjate või hallikate ebemjate vöötidena. Seeneliha valge, kübaranaha all hall, nõrga redise või kartuli lõhnaga. Eospulber valge. Eosed lai-ellipsoidsed, amüloidsed, 7–10 × 5–8 µm.
Oktoober 2010
Oktoober 2010, kroonika
Du gamla, Du fria
pisi|Rootsi hümn Ameerika Ühendriikide mereväeorkestri esituses 1994. aastal Du gamla, Du fria on Rootsi Kuningriigi hümn. Sõnad on kirjutanud Richard Dybeck 1844. aastal. Hümnina on kasutusel vaid kaks esimest salmi.
Sõnad
Du gamla, Du fria, Du fjällhöga nord
Du tysta, Du glädjerika sköna!
/: Din sol, Din himmel, Dina ängder gröna.:/
Du tronar på minnen från fornstora dar,
då ärat Ditt namn flög över jorden.
Jag vet att Du är och Du blir vad du var.
/: Ja, jag vill leva jag vill dö i Norden.:/
Jag städs vill dig tjäna mitt älskade land,
din trohet till döden vill jag svära.
Din rätt, skall jag värna, med håg och med hand,
/:din fana, högt den bragderika bära.:/
Med Gud skall jag kämpa, för hem och för härd,
för Sverige, den kära fosterjorden.
Jag byter Dig ej, mot allt i en värld
/: Nej, jag vill leva jag vill dö i Norden.:/
Vaba tõlge eesti keelde (kaks esimest salmi)
Sa vana, vaba ja mõõtmatu Põhjamaa
oma sõnatus ja karges ilus!
Ma tervitan Sind, kauneim paik maa peal,
tervitan Sinu päikest, taevast, aasu haljaid!
Tervitan Sinu päikest, taevast, aasu haljaid!
Sind mäletatakse juba muistsetest aegadest,
kui Sinu auline nimi sai teatavaks üle kogu maailma.
Ma tean, et Sa oled ja jääd selleks, kes olid.
Jah, ma tahan elada ja surra Põhjamaal!
(A. Mutso tõlge; redigeeritud)
Jaanus Karm
11. septembril 1997 üritas ta Balti rahuvalvepataljoni luurerühma eesotsas jalgsi Kurkse väina ületada, mille juures enamik tema alluvaid ära uppus (Kurkse suurõnnetus). Selle eest määras Harju Maakohus Jaanus Karmile karistuseks nelja- ja pooleaastase vabadusekaotusega poolkinnises vanglas, mille Tallinna Ringkonnakohus leevendas ühe aasta peale. President Lennart Meri andis talle armu.
God Save the King
pisi|Laulu 1745. aastal [[The Gentleman's Magazine'is avaldatud algvariant]] "God Save the King" ('Jumal hoia kuningat'; naissoost monarhi valitsemise ajal lauldav variant on "God Save the Queen" 'Jumal hoia kuningannat') on patriootiline laul, mis on traditsiooniline, kuid ametlikult kinnitamata Suurbritannia riigihümn, üks kahest Uus-Meremaa riigihümnist, Kanada ja teiste Rahvaste Ühenduse maade kuninglik hümn ning Briti kuningliku perekonna kuninglik hümn.
Laulu esmaettekanne oli pärimuse järgi Londonis 1745. aastal. 19. sajandi alguses sai sellest riigihümn.
1745. aasta septembris kaotas prints Charles Edward Stuart Edinburghi lähedal Prestonpansis kuningas George II armeele. Kui uudised sellest Londonisse jõudsid, korraldas Drury Lane'i Theatre Royali orkestri juht pärast etendust "God Save The King'i" esitamise.
Ametlikel puhkudel lauldakse ainult esimene salm, mõningatel juhtudel ka teine ja väga harva kolmas.
Sõnade autor on Henry Carey (1687?–1743).
Tekst
Laulu tekstist on mitmeid varieeruvaid versioone, millest mõned sisaldavad täiendavaid salme.
Standardvariant Ühendkuningriigis
God Save the King
Alates 19. sajandi lõpust on keskmine salm valdavalt laulmata jäetud.
Enefit Kaevandused
Enefit Kaevandused AS oli Eesti ettevõte, mis tegeles Ida-Virumaal põlevkivi kaevandamise ja veoga. Enefit Kaevandused oli Eesti Energia tütarettevõte.
Ettevõttele kuulusid Estonia kaevandus ja Narva karjäär ning raudteeveoga tegelev üksus. Kuni aastani 2009. aasta kandis ettevõte nime AS Eesti Põlevkivi ja seejärel aastatel 2009–2016 Eesti Energia Kaevandused AS.
Enefit Kaevandustele kuulus 151,5 km pikkune tööstusraudteede võrgustik, mille peamine ülesanne oli teenindada põlevkivi ja põlevkivitoodetega Eesti Energia Kaevandusi, Narva Elektrijaamu, Eesti Energia Õlitööstust ning Viru Keemia Gruppi.
Ettevõtte tootis 2013. aastal üle 17 miljoni tonni põlevkivi.
Ajalugu
Eesti põlevkivitööstuse Esimese Eesti Põlevkivitööstuse Kukruse ja Käva II kaevanduse baasil moodustati pärast Teist maailmasõda, 1945. aastal Eesti NSV trust Eesti Põlevkivi. 1959. aastal avati Balti Soojuselektrijaam ja 1970. aastal Eesti Soojuselektrijaam, misjärel läks 80% põlevkivist elektrienergia tootmiseks. 1948. aastal alustas tööd Kohtla-Järve  Sompa linnaosa juures kaevandus nr 6, 1949. aastal alustas tööd Jõhvi lääneservas kaevandus nr 2, 1951. aastal alustas tööd kaevandus number 8, 1962. aastal alustas tööd Sirgala karjäär, 1965. aastal kaevandus nr 7, 1970. aastal avati kaevandus number 2 ja 1972. aastal Estonia kaevandus, 1974. aastal Oktoobri põlevkivikarjäär.
1969. aastal oli Tootmiskoondises Eesti Põlevkivi 9 kaevandust ja 2 karjääri; tootmiskoondise aastatoodang (1968. aastal) oli 16,4 miljonit tonni, töötajaid 10 200.
1974. aastal korraldati trust ümber põlevkivi kaevandavaks tootmiskoondiseks Eesti Põlevkivi. 1976. aastal toodeti Eesti Põlevkivis põlevkivi 29 miljonit tonni, töötajaid oli 12 600, 1977. aastal oli Eesti Põlevkivil 7 kaevandust ja 4 karjääri,  1984. aastal 7 kaevandust, 4 karjääri, remondi- ja mehaanikatehas, laadimis- ja transpordivalitsus ning 5 rikastusvabrikut, põlevkivi toodeti 27,4 miljonit tonni,
Gloobus
pisi|Olivier van Deuren, "Noor astronoom" (u 1685)
Enefit Kaevandused
Ajalugu
Kaevanduskoondise ja tootmiskoondise "Eesti Põlevkivi" peadirektorina tegutsesid: Ülo Tambet, Väino Viilup, 1985–1991 Otto Sullakatko 1991–1999 Väino Viilup.
Gloobus
Gloobus on sfäär, mille pinnal on kujutatud mõne sfäärilise taevakeha, tavaliselt Maa kaart.
Kaart võib olla otse sfääri pinnale joonistatud või graveeritud, kuid enamasti on ta kantud gloobusele paberist, plastist või muust materjalist segmentidena.
Enefit Kaevandused
Ajalugu
Eesti iseseisvuse taastamise järel, Vabariigi Valitsuse 12. septembri 1991. aasta määrusega kehtestati "Eesti Vabariigi haldusse ülevõetavate NSV Liidu riigiorganite alluvuses või halduses olnud või nende juhtimisel tegutsenud ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide ning ülevõtmist korraldavate Eesti Vabariigi ministeeriumide ja riiklike ametite loetelu", millega määrati võtta 1. juuli 1991. aasta seisuga üle Majandusministeeriumi haldusse, NSV Liidu Söetööstuse Ministeeriumi tootmiskoondis Eesti Põlevkivi ja moodustati ülevõetavate ettevõtete baasil riigiettevõtted.
Gloobus
Gloobust kasutatakse enamasti õppevahendina, et näitlikustada Maa kuju ning mandrite, riikide jms suurusvahekordi, millest lamedale paberile kantud projektsioonidest moonutatud kaardid võivad jätta vale ettekujutuse. Gloobusi kasutatakse ka ruumikaunistusena.
Enefit Kaevandused
Ajalugu
8. aprillil 1996 võttis Eesti valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
Gloobus
Gloobustel võib kujutada ka muid taevakehi ja isegi tähistaevast.
Ajalugu
Gloobus oli antiikajal esmajoones öötaeva kujutis. Sellena vastas ta Anaximandrose ettekujutusele. Gloobusi koostasid paljud astronoomid ning kandsid puust, kivist või metallist valmistatud kerale üha täpsemini mõõdetud tähtkujusid. Antiiksete gloobuste ümber oli kaks rõngast: horisont ja meridiaan. Gloobust kasutati koolis tähtkujude õpetamiseks ja astroloogias tähtede seisu seletamiseks.
Enefit Kaevandused
Ajalugu
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
Gloobus
Ajalugu
Niisugustest gloobustest on säilinud näiteks 2. sajandi keskpaigast pärinev vanema skulptuuri marmorkoopia Farnese Atlas, mis kujutab Atlast kandmas kera, millel on kujutatud 48 klassikalisest tähtkujust 41 või 42.
Enefit Kaevandused
Ajalugu
Eesti Põlevkivi juhatuse esimehena tegutses 1999–2006 Mati Jostov, 2006–2007 Lembit Kaljuvee,  2007–2010 Ilmar Jõgi.
2009. aasta juunis nimetati AS Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Energia Kaevandused ning 2016. aasta juunist aktsiaseltsiks Enefit Kaevandused. 2021. aastal liideti Enefit Kaevandused ettevõttega Enefit Power.
Gloobus
Ajalugu
4. sajandil eKr sai gloobus astronoomia muusa Urania tunnusesemeks.
Gloobust kui maakera kujutist kasutati antiikajal harva, peamiselt valitseja võimu sümbolina. Esimesena hakkas gloobust selles tähenduses kasutama Demetrios Poliorketes, hiljem ka Rooma keisrid. Võimu sümbolina arenes gloobusest välja riigiõun.
9. sajandi alguses koostasid maakera gloobuse Abbassiidide kaliifi Al-Ma'mūni heaks töötanud kartograafid. 1267 valmistas maakera gloobuse pärsia astronoom Jamal ad-Din Pekingis. Need ei ole aga säilinud.
Vanima säilinud gloobuse valmistas saksa kartograaf Martin Behaim 1492 Nürnbergis. 1507 valmistas Martin Waldseemüller esimese gloobuse, millel on kujutatud Ameerikat.
Tõnu Viik (astronoom)
pisi|Tõnu Viik [[Tartu Tähetornis 2011. aastal. Pilt: Lauri Kulpsoo]] Tõnu Viik (sündinud 12. detsembril 1939 Iru vallas Rohuneeme külas) on eesti astronoom.
Põhiliseks teadustöö suunaks on olnud kiirguslevi probleemide lahendamine.
Tõnu Viik on lugenud Tartu Ülikoolis teoreetilise astrofüüsika aluste, Universumi füüsika ja tähtede füüsika kursuseid ning viimasel ajal ka matemaatilise füüsika võrrandite kursust.
Elulugu
Ta lõpetas 1954. aastal Viimsi 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga.
Ta on töötanud Tartu Observatooriumis (endiste nimedega TA Füüsika ja Astronoomia Instituut ning TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut) alates 1963. aastast, 1985–1999 instituudi direktorina.
Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi president aastatel 2008–2014 ja valiti seltsi auliikmeks 2014. aastal.
Lõhe
Lõhe ehk lõhi (Salmo salar) on lõhelaste sugukonda kuuluv kala. Eesti keeles on kasutatud ka nimetusi lohe ja laks.
pisi|hüppav lõhe [Norra|Norras
Lõhe kasvab tavaliselt 1 meetri pikkuseks ja kuni 10 kg raskuseks, haruldasemad on kuni 1,5-meetrised ja 46 kg raskused isendid. Väliselt sarnaneb meriforelliga.
Asustab Atlandi ookeani ja sellega piirnevaid meresid, ka Läänemerd. Hästi kasvab lõhe ka Vaikse ookeani läänekaldail – Kamtšatka poolsaarega külgnevatel aladel. Kudemise aegu sõna otseses mõttes ummistavad lõhed sealseid jõgesid, nii et isegi karud on neid suutelised jõest hõlpsalt kätte saama.
Lõhed siirduvad sügisel kudema oma sünnijõgedesse, vajades selleks kruusast põhja. Eestis on teada kümmekond jõge, kus on võimalik lõhe kudemine, nagu Pirita, Keila ja Kunda jões. Kunagi oli väga arvukalt esindatud ka Narva jões, aga pärast hüdroelektrijaama ehitust esineb teda seal harva ja enamasti looduslikult ta jõkke ei tungi.
Lõhe on siirdekala, kes võtab ette pikki rändeid, peale kudemisrände ka toitumisrändeid. Lõhe toitub Läänemeres enamasti kiludest ja räimedest, vähemal määral ka ogalikest, selleks järgneb ta oma saakkalade suurtele parvedele.
Morfoloogia
Lõhe keha on üsna sale, külgede pealt pisut lamenenud. Seljauim pole tal tähniline. Sabauim on märgatavat sisselõikega. Sabavars on üsna lühike ja suu ulatub tal silmani. pisi|Lõhe morfoloogiliselt. Jões elav maim on selja poolt pruunikas või sinakas, altpoolt valkjas, külgedel pikireana tavaliselt 8–11 tumedat laiku, kahe kõrvutise laigu vahel punane täpp. Sellist maimu kutsutakse tähnikuks.
Merre siirduval noorlõhel külgmised laigud kaovad, selg muutub tumerohekaks või -sinakaks, küljed hõbedasteks. Teda kutsutakse laskujaks (inglise k smolt, vene k pokatnik). Külgedel (peamiselt küljejoonest ülalpool) tekivad mustad, sageli X-kujulised tähnid.
Kudema tulijatel tekib nn pulmarüü: emane muutub üldiselt tumedaks, külgedele ilmuvad väikesed mustad ja punased tähnid ning punakaspruunilt või hallikalt ääristatud silmtähnid; isasel lähevad küljed tellispunaseks või tumepruuniks, tekivad terassinised marmoreeritud laigud, kõht muutub tumedaks või sidrunkollaseks, alalõuale kasvab kõhrest konks, mis ei lase suud sulgeda.
Seljauimes 3–5 ogakiirt ja 9–12 pehmet kiirt; rinnauimedes 1 ogakiir ja 10–15 pehmet kiirt; kõhuuimes 1–2 ogakiirt ja 7–9 pehmet kiirt; pärakuuimes 3–4 ogakiirt ja 7–10 pehmet kiirt. Lõpusepiisid 17–24. Soomusvalem: 114 22-26/18-23 130.
Lõpusekaanes aluskaas eeskaanest eraldatud vahekaanega. Suulaes oleva sahkluu laba (eesmine osa) viisnurkne, hammasteta, varrel (tagaosal) hambaid vähe, need ühes reas. Esimesel lõpusekaarel kõik lõpusepiid terava tipuga.
Maria Piłsudska
pisi|Maria Piłsudska pisi|300px|Maria Piłsudska haud Rasų kalmistul Vilniuses Maria Piłsudska (sündinud Maria Koplewska, esimesest abielust Maria Juszkiewiczowa; 1865 Vilnius – 17. august 1921 Kraków) oli poola õpetaja, Poola Sotsialistliku Partei aktivist ning riigijuht Józef Piłsudski esimene abikaasa, Poola esimene leedi 14. novembrist 1918 kuni 17. augustini 1921.
Lõhe
Levik ja elupaik
Merest jõkke kudema tulev siirdekala. Levinud Põhja-Itaalias ja sellesse suubuvates jõgedes 41. laiuskraadist põhja poole kuni Kara mereni idas, Islandil, Lõuna-Gröönimaal ja Põhja-Ameerikas Connecticuti jõest Labradori poolsaare põhjatipuni.
Suurtes sügavates järvedes (Laadogas, Äänisjärves, Saimaas, Vänernis, Suures järvistus jne) elab paikne järvelõhi S. s. m. sebago, kes käib järve sissevooludes kudemas.
Maria Piłsudska
Maria Piłsudska on maetud Rasų kalmistule Vilniuses (poola keeles cmentarz Na Rossie w Wilnie).
Lõhe
Levik ja elupaik
Noorkalad võivad elada Põhja-Euroopa külmades järvedes. Noorkalad on territoriaalsed ning neid leidub jõgede ja ojade ülemjooksul, tugeva voolu ja krobelise kruusapõhjaga aladel. Talvel otsivad noorkalad varjupaika kivide all. Noored jäävad magevette 1–6 aastaks, seejärel rändavad rannikumere vetesse või isegi avamerele, kus and jäävad 1–4 aastaks, enne kui naasevad magevette kudema.
Toitumine
Lõhe on röövkala. Röövkalade hulka kuuluvad veel näiteks haug, koha ja ahven.
Jões söövad tähnikud väikesi limuseid, põhja mööda veevooluga triivivaid putukavastseid ja teisi selgrootuid, kohati on olulised ka vette langenud valmikueas putukad (õhutoit). Tähnikud hoiduvad eraldi, igaüks hõivab omaette toitumisala (-territooriumi), mida kaitseb teiste eest. Meres muutuvad põhitoiduks kalad (esmajoones kilu ja räim), keda lõhi püüab jälitades. Toitumisränded ulatuvad Läänemere lõunaosani. Kudema tulijad peavad jões paastuaega.
2018. aastal tehtud uuringus hinnati mereressursside kasutamise minimeerimise mõjusid tehistingimustes kasvatatud Atlandi lõhe toidus kasvu ja lihaslipiidide koostisele. Kui veesöödas asendati kalajahu ja kalaõli loomsete kõrvalsaaduste ja rapsiõliga (vastavalt 33% ja 27%), mõjutas see aga lihaskoe kasvu, lipiidide klassi ja rasvhapete koostist. Kui loomsete kõrvalsaaduste ja taimeõli sisaldus toidus ei ületanud vastavalt 26% ja 22%, ei toimunud mõjutusi.
Teised alternatiivid kalasööda asendamiseks on taimsed valgud ja loomsed saadused.
Paljunemine
Sugulise küpsuse alguses naaseb lõhe mereveest jõkke, kus ta sündis, ja isegi oma konkreetsesse sünnipaika. Laktriini populatsioonid rändavad lisajõgedesse. Kudemisränne magevette kestab juunist novembrini. Koeb temperatuuril 6–10 kraadi jõgede aladel ülesvoolul, mõõduka kuni kiiresti voolava, hästi hapnikuga varustatud veega jõgedes. Emaskala valib koha, kus kruus on õige suurusega ja piisava sügavusega (0,1–0,3m) ja veesügavus umbes 0,5–3 m. Emakala kaevab küljele pöörates ja keha üles-alla painutades lohu, seejuures kive mitte puutudes. Kudemine toimub paarikaupa. Isaskala valvab ja kaitseb emast teiste isaste eest. Emane vabastab kudemisperioodil 8000 – 25 000 marja; 500–2000 marjatera iga kg kehakaalu kohta. Viljastunud marjad vajuvad lohku ja tavaliselt katab isane nad kruusakihiga. Samuti on täheldatud, et seda teevad ka emased. Kudemine kestab 2–3 päeva ja lõpeb kui emane on mitu lohku kaevanud ja mitme isasega kudenud. Kudemisperiood kestab 1–2 nädalat. Enamik isaskaladest sureb pärast kudemist, samas 10–40% emaskaladest võib ellu jääda ja sügisel uuesti mere naasta või jõgedes talvituda, ühe suve toituda ja uuesti rännata. Nad võivad uuesti kudeda esimese kudemisele järgneval aastal või jääda merele 18 kuuks enne uuesti jõkke naasmist. Naasvatest emaskaladest kudevad teist korda 0,3–6% ja väga vähesed kudevad kolmandat või neljandat korda. Lühikestes jõgedes, kus eeldatavasti on madalam ülesvool, koeb teist korda kuni 34% tagasitulevatest isenditest; mõned isendid võivad kudeda isegi kuni kuus hooaega. Maimud kooruvad kevadel, tavaliselt 70–160 päeva pärast. Koorumisel on aleviinid (st värskelt koorunud kuni üheaastased noorkalad) fotoaktiivselt negatiivsed ja liiguvad sügavamale killustikku. Kui nende toitumiskott on imendunud, tulevad nad põhjast välja ja liiguvad madalamatele aladele. Noorte isendite suremus esimestel kuudel on vahemikus 14–61%. Noorkalad viibivad magevees 1–7 aastat (sõltuvalt temperatuurist ja toitumistingimustest), kuid enamik viibib 2–3 aastat. Noorkalades toimuvad morfoloogilised ja füsioloogilised muutused, mida nimetatakse smoltifikatsiooniks, mis valmistab neid ette eluks meres. Levila lõunapoolses osas kasvavad paljud 12–15 cm pikkusteks ja on valmis kudemisrändeks haudeaasta esimesel kevadel. Levila põhjapoolses osas võib neil kuluda selleks 5–6 aastat. Pärast 1–4 aastat merel rändab ta tagasi oma jõe ülemjooksule kudema. Tal on väga hea haistmismeel ja eeldatakse, et tänu sellele oskavad nad tagasi rännata enda sünnipaika.
Kasv ja vanus
Jões kasvab suhteliselt aeglaselt: merre laskujad valdavalt 2-aastased, pikkus (L) 10–16 cm, kaal 10–60 g. Meres kasv kiireneb järsult: kolmeaastaste pikkus (L) enamasti 32–34 cm, kaal 400–550 g, viieaastased vastavalt 82–88 cm ja 5,5–7 kg, seitsmeaastased 1,08–1,18 m ja 15–20 kg. Kõige kiirekasvulisem kala Eestis. Emaste ja isaste kasvutempo ning eluiga on enam-vähem ühesugused.
Eesti rekordlõhe (37,75 kg kaaluva isase) tabas advokaat August Mölder Keila jõest 1938. aastal. See oli tol aastal suurim spinninguga püütud lõhi Euroopas, ent ta vanus jäi määramata.
Senised maailmarekordid: kaal 46,7 kg (Šotimaa, 1906).
FishBase'i andmetel on lõhe suurim pikkus 150 cm, suurim kaal 46,8 kg ja pikim eluiga 13 aastat.
Nālandā
pisi|Nālandā jäänused
Lõhe
Kasutusala
pisi|Kalastajate võistlus Narva Lõhe 2014. aastal Lõhe on teada-tuntud toiduks tarvitatav kala. Meres toitumisperioodil ja pulmareisi alustades on liha roosakas (lõheroosa), väga maitsev, rasvarikas (10–18%), suure kalorsusega (180–250 kcal). Liha roosaka värvuse saab ta karpkalade söömisest. Karpkalade pigmenti nimetatakse kartenoidiks.
Jõkke minejal muutub liha valkjaks, lahjaks ja pudedaks.
Nālandā
Nālandā (hindi नालंदा) oli Indias Biharis 450. aastast eKr kuni 12. sajandini pKr tegutsenud vihaara.
Lõhe
Kasutusala
Lõhe sisaldab rikkalikult valku ja oomega-3-rasvhappeid. Kasvatatud ja metsikul kalal ei ole erinevusi liha kvaliteedis, kuigi on täheldatud, et loodusliku lõhe oomega-3 sisaldus on suurem, kuid tehistingimustes kasvavatud lõhe on keskkonnale vähem saastav.
Kliimasoojenemise mõju lõhele
2017. aastal avaldati uurimus, kuidas Atlandi lõhe reageerib temperatuurile ja hapniku äärmustele. Lahustunud hapnik on mereloomade ainevahetuse ülioluline aspekt ja temperatuur on kõige olulisem keskkonnategur, mis reguleerib ainevahetuse kiirust. Kõrgemad temperatuurid kiirendavad ainevahetust ja sellest tulenevalt suurendavad hapnikutarbimist, kuid vähendades samaaegselt ka hapniku lahustuvust, vähendades varusid. Mõistmine, kuidas eri liigid on mõjutatud erinevate äärmustega, on oluline märkamaks kuidas neid mõjutavad kliimamuutused. Uuringus vaadeldi lõhe elupaigakasutust vesiviljeluspuurides. Lõhed eelistasid temperatuuri vahemikus 16,5–17,5 kraadi, üle 20,1-kraadist pinnavett peljati.
Nālandā
Ajalugu
Ajaloolane Sukumar Dutt jaotab Nālandā kooli ajaloo kahte ajajärku: 6.–5. sajand eKr, kui kool kasvas, arenes ja õitses ning seda iseloomustasid liberaalsed kultuuritraditsioonid, ning 9.–12. sajand, kui toimus kooli allakäik.
Bensoestüüraks
Bensoestüüraks ehk bensoepuu (Styrax benzoin) on Sumatral ja Indoneesia vihmametsades kasvav puu, mis kuulub stüüraksiliste sugukonda.
Botaaniline iseloomustus
Tegemist on kiirekasvuliste igihalja kuni 10 m kõrguse puuga. Puukoor on hallikas või pruunikas, vaigune. Lehed on ovaalsed, terava tipuga, umbes 14 cm pikad ja 5 cm laiad, ebakorrapäraselt saagjad ja pealt narmasjad. Väiksed, kobarates paiknevad õied on valged ning tugevasti lõhnavad. Õie sees on punakaspruun õiekroon. Viljad on pähklitaolised, ümmargused, kuivad, 2,5–3 cm läbimõõduga, ning igas viljas on 1–3 ümarat seemet.
Nālandā
Ajalugu
Aastal 450 eKr rajasid Gupta dünastia Nālandā vihaara. Seda ja sellele järgnevat ajastut iseloomustab areng ja õitseng. Nendel aegadel õppis koolis kuni 20 000 üliõpilast, keda õpetas 2000 õppejõudu. Üks mahasiddhadest, Nālandā kuninga poeg Ghandhapa omandas hariduse Nālandās, kus temast sai munk-õpetlane. Hiljem tegutses ta Patna lähedal kuningas Devapala (809–849) valduses.
Nālandā hiilgeaeg jäi 7. sajandisse, kui kooli eestseisja oli Harsavardhana Kannaujist (606–647). Nālandā õpilaskond oli rahvusvaheline. Teiste seas õppis seal Tangi dünastia (618–907) ajal aastaid hiina palverändur Xuanzang (602–644/664), samuti oli rahvast Koreast ja mujalt. Õppeprogrammis olevat ka  olnud eriainena i-tsing. Xuanzang on oma kirjutistes sellest ajastust detailse pildi maalinud.
Bensoestüüraks
Keemiline koostis
Sumatra kummivaik sisaldab 70–80% bensoe- ja kaneelhappe estreid. Lisaks sisaldab bensoehapet (kuni 30%), kaneelhapet (umbes 10%), vanilliini (1%), triterpeenhappeid (siaresinool- ja sumaresinoolhapet), kummit. Laose stüüraksilt kogutud Siiami kummivaigus koosneb peamiselt bensoehappe derivaatidest ning sisaldab koniferüülbensoaati, lisaks sellele Siiami kummivaiguse koostises on bensoehape (10–20%), vanilliin (0,5%), eeterlik õli, triterpeenhapped (umbes 5% α-siaresirtsinoolhapet).
Ravimtaimena kasutamine
Bensoevaik on mikroobi- ja põletikuvastane, uriinieritust soodustav, röga lahtistav. Selle kaitsvat ja antiseptilist toimet kasutatakse kahjustatud naha, külmakahjustuste ning naha ja suu haavade ravimiseks. Samuti bensoevaik on kasutatud ka leukoplasti koostises. Eeterlik bensoeõli sobib auruna hingamisteede ja kurgupõletiku, astma ja kuiva köha raviks. Hambaravis kasutatakse bensoetinktuuri herpesest tingitud kahjustuste ja igemepõletike korral. Varem valmistati bensoevaigust bensoetinktuuri, bensoe-oopiumitinktuuri ja Turlingtoni palsamit.
Droog
Droogina kasutatakse palsamitaolist bensoevaiku ehk Sumatra kummivaiku. Vaigu nõrutamist alustatakse, kui puud on 6–7-aastased. Selleks tehakse puude tüve korbasse 40 cm vahedega sügavad sisselõiked. Haavade paranemisel tekivad koed, mis koosnevad vaigukäikudest, millest immitsevad välja kollakad vaigu "pisarad", mis päikese käes tarduvad. Droog on vanilli-, kampri- või kaneelilõhnaga. Ameerika farmakopöa järgi peab Sumatra kummivaigu bensoehape sisaldus olema vähemalt 6%. Bensoevaik on nõrgalt magusa maitsega.