cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ptigmatiit
Ptigmatiit (kreeka sõnast ptigma 'kurd') on migmatiidi kurrutatud erim.
Ptigmatiit koosneb leukokraatsest ehk heledast graniitse koostisega usjalt vonklevaist soontest, mis on ümbritsetud melanokraatsest ehk tumedamast moondekivimist. Heledaid graniitseid sooni nimetatakse leukosoomideks, tumedamat osa tuntakse melanosoomina.
Ptigmatiidid on tekkinud sügaval maapõues kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes. Heledamad sooned on tekkinud tõenäoliselt magma aeglasel tardumisel ja kivimite kurrutusel pärast selle sissetungi moondekivimitesse. Sooned võisid tekkida ka ilma magma sissetungita ehk kivimi osalise ülessulamise käigus.
Ptigmatiite leidub Eestis rändkividena ja aluskorras.
Pro Tools
Pro Tools on digitaalse helitöötlussüsteemi platvorm Mac OS X-i ja Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemis kasutamiseks. Pro Toolsi arendaja ja tootja on Avid Technology divisjon Digidesign.
Pro Tools on levinud helitöötlustööstuse professionaalide seas, kes kasutavad paketti salvestamiseks ja töötlemiseks muusika tootmisel, filmide helindamisel ja televisioonis järeltöötluses.
Pro Toolsil on kolme tüüpi süsteeme: HD, LE ja M-powered. HD on kõige täiuslikum pakett, mille näol on tegemist tarkvara ja riistvara integratsiooniga. Riistvara sisaldab välist A/D konverterit ja sisest PCI või PCIe helikaarti koos digitaalsignaali protsessoriga (DSP). Tavatarbija tasemel pakett Pro Tools LE süsteemis teostatakse andmetöötlus kasutaja arvutis. Pro Tools LE ei tööta tavaliste üldlevinud tasemel helikaartidega. Salvestamiseks ja taasesitamiseks on tarvis Digidesigni helikaarti. M-Powered paketi kasutamiseks on tarvis M-Audio riistvara ning iLok litsentsi. Pro Tools on põhimõtteliselt sarnane mitmerealise lintmaki ja miksimispuldiga, lisaomaduseks on võimalused, mida saab teostada vaid digitaalses keskkonnas. Kõige täiuslikum pakett toetab diskreetimissagedusi kuni 192 kHz ning bitisügavusi kuni 16- ja 24-bit, avada saab WAV, AIFF, MP3, SDII helifaile ja QuickTime'i videofaile. Kasutada saab ajakoode, tempokaarte, automaatseid seadeid ja ruumilise heli võimalusi.
Kaubi (Saaremaa)
Kaubi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Eesti poliitikute loend
''Siin on loetletud praegusi ja varasemaid Eesti poliitikuid.
Kesk-Jüütimaa piirkond
Piirkond loodi 2007 neljast endisest maakonnast.
Haldusjaotus
Piirkonnas on 19 valda:
500px|tühi
Peapind
Peapind on pind, kus nihkepinged puuduvad ja mõjuvad vaid normaalpinged. Neid on üldjuhul kolm ja need on üksteisega risti. Peapindadel mõjuvaid normaalpingeid, milleks on tõmbe- või survepinge, nimetatakse peapingeteks.
Andrei Erikson
Andrei Erikson VR II/3 (2. detsember 1892 Seliste vald, Pärnumaa – 14. märts 1938 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kaptenleitnant, 1938).
Lõpetas Liepaja (Liibavi) kaugesõidu-merekooli. 1914. aastal mobiliseeriti ta vene mereväkke, 25. augustil 1915 ülendati lipnikuks.
Vabadussõja puhkedes astus 26. novembril 1918 Eesti sõjaväkke, olles üks esimesi teenistusse astujaid. Määrati suurtükilaevale Lembitu ning osales sellel kõigis mereväe operatsioonides. 1919. aasta kevadel tegutses suurtükiohvitserina soomusrongil. Lahingus üles näidatud vapruse eest anti talle Vabadusrist (II/3).
Vabadussõja järel jätkas teenistust mereväes, oli miiniristleja Lennuk komandöri abi, Marduse ja Laine komandör. Suri 1938. aastal kopsupõletiku tagajärjel.
Riho Saard
pisi|Riho Saard Foto: [[Ave Maria Mõistlik, 14. jaanuar 2010 ]] Riho Saard (sündinud 27. oktoobril 1961 Tallinnas) on eesti teoloog, kirikuajaloolane ja kultuuriloolane.
Elulugu
1999–2001 oli Saard Eesti Vabariigi okupatsioonide repressiivpoliitika uurimise riikliku komisjoni teadur, 2000–01 Eesti Humanitaarinstituudi eesti kultuuriloo õppetooli professori kohusetäitja, 2002–04 ajaloo ja eesti kultuuriloo ühisõppetooli professor, ühtlasi aastast 2002 Helsingi Ülikooli üldise kirikuajaloo dotsent ja aastast 2005 ka Joensuu Ülikooli üldise kirikuajaloo dotsent. 2000. aastast on ta EELK Usuteaduse Instituudi ajaloolise õppetooli professor. Ta on pidanud loengukursusi eesti kultuuriloost, maailma religioonidest, Eesti kiriku- ja usuliikumiste ajaloost, religiooniteoloogiast, missioloogiast, sümboolikast, Soome luterliku kiriku ja Vene õigeusu kiriku usudialoogist ning Eesti luterlusest.
Teadustöö
Riho Saardi peamised uurimisvaldkonnad on olnud Eesti kiriku ja usuliikumiste ajalugu ning diakoonia ajalugu, eesti teoloogiline mõttelugu ja eestlaste religioosse identiteedi kujunemine. Ta on uurinud ka Hiiumaa kultuurilugu ning Soome ja Eesti kultuurikontakte.
1997–99 osales ta teadurina Helsingi Ülikooli ja Soome Akadeemia uurimisprojektis "Uskonto ja kirkko kansallisen identiteetin murrosaikoina Baltiassa ja Itä-Euroopassa". 2000–01 sai ta Jenny ja Antti Wihuri fondi grandi uurimistööks teemal "Teologisen kirjallisuuden vienti Soomesta N-Viron 1950- ja 1980-luvuilla", 2001–04 Eesti Teadusfondi grandi Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja EELK Usuteaduse Instituudi ühisprojekti "Eesti teoloogilise mõtte lugu" osaprojektile "Saksa kultuurprotestantism ja Theodor Tallmeister". 2002–04 oli ta Helsingi Ülikooli rahvusvahelise "Kylmä sota" projekti osaprojekti "Venäjan ortodoksisen kirkon ja Suomen ev.-luterilaisen kirkon väliset oppineuvottelut kylmän sodan vuosina" täitja-projektiteadur. 1994–95 toimetas ta Olaf Silla 1938. a ilmunud "Eesti kirikuloo" uustrüki (1999) ja 2003 Marju Raabe teose "Eesti kirikutekstiilid 1917–2000" jm.
Saard on Eesti Kirikuajaloo Seltsi, Soome Kirikuajaloo Seltsi, Akadeemilise Teoloogia Seltsi ning Nõukogude aja uurimiskeskuse (S-keskus) liige. Ta on avaldanud vähemalt 20 teadustrükist, sh 6 monograafiat.
Tunnustus
2008. aasta jaanuaris sai Riho Saard Akadeemia 2007. aasta artikliauhinna universalia alal artikli "Religiooniteoloogiast ja religioonide dialoogist" eest.
Moe-tehnika
Moe-tehnika on tehnika, mida tihti kasutatakse bishōjo joonistamisel. See on mangas ja animes väga harilik.
Tunnused
pisi|Moé tehnikaga joonistatud näod pisi|Moé tehnikaga joonistatud silmad
Moe-tehnika tüüpilised tunnused:
Keha tunnused
Tavaliselt joonistatakse lapse skaalal.
Kellamäe (Saaremaa)
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Ruumpingus
Ruumpingus ehk kolmemõõtmeline pingus on olukord, milles pinged mõjuvad kõikidel pindadel erinevates sihtides ning peapinged on kolmes suunas.
Sisejõud
Sisejõud on välisjõudude poolt kehas vastaspindade vahel põhjustatud jõud. Vastaspindadel olevad sisejõud on alati arvuliselt võrdsed ja vastassuunalised.
Sisejõu epüür
Sisejõu epüür graafik (epüür), mis näitab sisejõu muutumist piki deformeeritava objekti telge. Tavaliselt on sisejõud ühe ja sama objekti erinevates lõigetes erinevad.
Aravere oja
Aravere oja on oja Raplamaal Märjamaa vallas Aravere, Mäliste ja Velisemõisa külas.
Oja suubub Velisemõisa külas vasakult Velise peakraavi (1,4 km suudmest).
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Aravere oja keskkonnaregistri kood on VEE1113900.
Nobeli kirjandusauhind
Nobeli kirjandusauhind on Nobeli auhind, mida antakse välja silmapaistvate saavutuste eest kirjanduses.
555
Sajandid: 5. sajand - 6. sajand - 7. sajand
Tasapingus
Tasandpingus on olukord kus pinged mõjuvad kõikidel pindadel ühes tasandis ning peapingeid on kaks.
555
Kümnendid: 500. aastad 510. aastad 520. aastad 530. aastad 540. aastad - 550. aastad - 560. aastad 570. aastad 580. aastad 590. aastad 600. aastad
Aastad: 550 551 552 553 554 - 555 - 556 557 558 559 560
Menhir
thumb|[[Rudston Monolith, Suurbritannia kõrgeim menhir]] Menhir on esiajast pärinev inimese püstitatud sambataoline tahumata või vähe tahutud kivirahn.
Menhireid võib leida seismas üksikute monoliitidena, aga ka osana sarnaste kivirahnude grupist. Menhireid on väga erinevas suuruses, nende kuju on enamasti neljakandiline ja tipust kitsenev. Neid leidub Euroopas, Aafrikas ja Aasias, kõige enam on menhireid Lääne-Euroopas: Iirimaal, Suurbritannias ja Bretagne'is. Loode-Prantsusmaal on 1200 menhiri.
Ajalugu
Menhirite otstarbe kohta ei ole ühest seisukohta. Sajandite jooksul on arvatud, et menhireid kasutasid druiidid inimeste ohverdamiseks, asukoha märgistena, keerukate ideoloogiliste süsteemide elementidena, kalendrina.
Menhirite püstitajate ühiskonnakorralduse, usuliste tõekspidamiste ja isegi keele kohta ei ole praktiliselt midagi teada. On välja selgitatud, et nad matsid oma surnuid ning oskasid kasvatada teravilja ja valmistada keraamikat, kivist tööriistu ja ehteid. Viimase ajani seostati menhireid Beakeri inimestega, kes elasid Euroopas hilis-neoliitikumis ja varasel pronksiajal. Viimased Suurbritannia megaliitidealased uuringud viitavad aga palju varasemale loomisajale, võib-olla isegi kuni kuus või seitse tuhat aastat tagasi.
Silmapaistvaimad menhirid
thumb|100px|Kerloase menhir. Oma 9,5 meetriga on see kõrgeim püstine menhir Bretagne'is (arvatav kaal 150 tonni).
Bretagne Prantsusmaal paistab silma mehnirite leviku sageduse ja erinevate menhiritüüpide poolest. Suurim säilinud menhir maailmas asub Locmariaqueris Bretagne'is ning seda tuntakse nimega Suur menhir. Kunagi ligi 20 meetrit kõrge, lebab see nüüd neljaks tükiks murdununa maas. Menhiri kaal oleks tervikuna olnud 330 tonni. See on raskuselt kolmas objekt, mida on liigutanud inimesed ilma mootori jõul töötavate masinateta.
Teine kõige suurem menhirite kontsentratsioon Prantsusmaal on Cham des Bondonsis, mis asub Sevennide platool.
Kasti (Saaremaa)
Kasti on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Kasti lahe ääres.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda. Kasti külas asub Kasti mõis.
Siirete ennustamine
pisi|375px|Joonis 1: Näide kuidas käsud liiguvad läbi 4-sammulisest konveierist ehk torust. Ühte värvi kastid kujutavad ühte instruktsiooni. Kui lilla käsk on hüpe, mis sõltub rohelise käsu tulemusest, siis ei saa hüppele järgnevat sinist käsku kohe kindlalt sisse lugeda, sest ei ole teada, kas hüpe toimub ja võib-olla tuleb hoopis mõni teine käsk sisse lugeda. Üks võimalus on oodata, kuni roheline käsk saab täidetud, aga see tekitab viivise. Parem variant on siirete ennustamine
Velise peakraav
Velise peakraav on kraav Raplamaal Märjamaa vallas Aravere, Kilgi, Mäliste, Velisemõisa ja Võeva külas.
Pingering
Pingering ehk Mohri ring (saanud nime leiutaja Christian Otto Mohri järgi) on pinguse kahemõõtmeline graafiline esitus, mis võimaldab määrata erinevatel pindadel ühes tasandis mõjuvaid pingeid.
Velise peakraav
Peakraav on savika veega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Velise peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1113800.
Põhja-Platte
thumb Põhja-Platte on jõgi Põhja-Ameerikas. Jõgi saab alguse Kaljumäestikust. Voolab põhja ja kirdesse, Casperi linna juures pöördub itta ja seejärel kagusse. Moodustab Lõuna-Platte'iga ühinedes Platte'i jõe.
Siirete ennustamine
Siirete ennustamine (inglise keeles branch prediction) on programmi koodis oleva siirde ehk hüppe ennustamine, kas hüppe toimub või mitte, enne, kui see on kindlalt teada. Siirete ennustamise eesmärgiks on protsessori tööd kiirendada. Kuna instruktsioonide konveier on mitmesammuline ja käsu täitmiseks kulub mitu takti, siis hüppele järgnevaid käske ei saa alati kohe mällu laadida, vaid tuleb oodata, kuni eelnevad käsud on konveieri läbinud ja nende tulemuse järgi on teada, kas hüpe toimub. Selle ootamise vältimiseks kasutatakse siirete ennustamist ja selle efektiivsusel on tänapäeva protsessorite kiiruse määramisel oluline roll.
Idiofonide loend
Sellel leheküljel on loetletud idiofone.
Kiratsi
Kiratsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Siirete ennustamine
Siire ehk hüpe tehakse vastava protsessori instruktsiooniga. Selle instruktsiooniga muudetakse programmiloenduri väärtust ja hakatakse uusi käske lugema teiselt aadressilt, mis ei pruugi kohe järgneda hüppe enda aadressile. Hüpped on tihtipeale tingimuslikud ja võivad sõltuda näiteks staatusregistri lippude väärtustest. Osadel juhtudel hüpe sooritatakse ja osadel juhtudel mitte. Et hüppe sooritamine või mittesooritamine oleks kindel, peavad varasemad käsud olema täidetud, millest see otsus sõltub ja mis näiteks staatusregistri väärtusi muudavad.
Kui siirete ennustamist ei ole, siis peab protsessor ootama, kuni siirde toimumise määravad käsud täidetakse ja alles siis saab õigelt aadressilt järgmised käsud sisse lugeda. Siirete ennustamisega üritatakse seda aja raiskamist vältida ja hakatakse kohe ennustatavaid käske täitma. Kui hiljem selgub, et ennustati valesti, siis nende käskude tulemused jäetakse kõrvale ja hakatakse õigeid käske täitma. Käskude kõrvalejätmisel tekkiv ümberlülitamine tekitab viivise konveieri töös, aga ilma ennustamiseta tekiks see viivis alati. Kuna tänapäeva protsessoritel on üpris pikad konveierid, võib käsu tulemuse ootamine kesta kümneid takte.
Kui siiret esimest korda kohatakse, siis on vähe informatsiooni, mille põhjal ennustada. Siirete ennustamise käigus võidakse meelde jätta, kas teatud hüppe tehti või mitte. Edaspidi saab sama siirde juures selle järgi ennustada, kas hüpe pigem toimub või mitte. Erinevate algoritmide abil on võimalik ennustada, et hüpe tehakse tihedamini kui jäetakse tegemata, või et hüpe tehakse iga teine kord.
Implementatsioonid
Ennustamine võib olla staatiline või dünaamiline. Esimesel juhul on hüpete ennustamisel üks kindel algoritm, mida ei muudeta programmi täites sõltuvalt hüpete toimumisest ja mis ei arvesta programmi täites saadavat infot. Dünaamiline ennustamine kasutab programmi jooksmise ajal saadavat infot hüpete täitmise kohta, et muuta enda edasisi ennustusi. Dünaamilisus võimaldab kohaneda sama programmi täitmisel tekkivate erinevate olukordade ja tingimustega.
Staatiline ennustamine
Näiteks varajastes SPARC ja MIPS arhitektuuri implementatsioonides ennustati alati, et hüpe ei toimu ja loeti sisse hüppele järgnev käsk. Alles siis, kui hüppe tingimus oli välja arvutatud ja tuli välja, et hüpe tuleb teha, muudeti programmiloendurit vastavalt hüppele.
Keerulisem hüpete ennustamine võib kõikide tagasi suunatud siirete puhul eeldada, et see siire toimub, ja edasi suunatud siirete puhul eeldada, et see ei toimu. Tagasi suunatud siire on selline, mille sihtaadress on käsu enda aadressist väiksem ehk programmiloenduri väärtus väheneb hüppe korral. See tehnika suurendab tsüklite korral õigesti ennustamist, sest tihtipeale tsükli lõpus on tagasi suunatud hüpe, mida enamasti teostatakse, sest tsükleid täidetakse mitu korda.
Mõned protsessorid lubavad lisada koodi vihjeid, mis ütlevad, kas siire tehakse või mitte ja siirete ennustamine käib nende vihjete järgi. Intel Pentium 4 võimaldab selliseid vihjeid lisada.
Küllastuv loendur
600px|pisi|Joonis 2: Kahebitise küllastuva loenduri olekudiagramm 2-bitisel küllastuval loenduril on neli olekut, vaata kõrvalolevat joonist. Olekud näitavad, kas hüpe on pigem tõenäolisem või mitte: Iga kord kui on välja arvutatud, kas hüpe toimub või mitte, uuendatakse loenduri olekut. Kui hüpe ei toimunud, siis muudetakse olekut selliselt, et hüppe toimumise tõenäosus on ühe astme võrra madalam. Kui hüpe toimus, siis minnakse ühe astme võrra kõrgema tõenäosusega olekusse. Hüppe ennustamine käib selle järgi, kas praegune olek vastab tõenäolisemale või ebatõenäolisemale hüppe toimumisele. Kahebitise loenduri eelis ühebitise loenduri ees on see, et hüppe toimumine peab kaks korda järjest erinema tavapärasest, enne kui ennustamine muutub. Seega kui tsükli lõpus on hüppe käsk, mida palju kordi täidetakse ja ühe korra ei täideta, siis järgmine kord sama käsu juures ennustatakse ikka, et seda täidetakse. Niiviisi ennustatakse tsükli lõpu hüpet ainult ühe korra valesti.
Originaalne Intel Pentium protsessor kasutas küllastuvat loendurit.
SPEC'89 testides on küllastuv loendur saavutanud kuni 93,5% täpsuse, kui igal siirdel on oma loendur.
Loendureid hoitakse tabelis, kust instruktsiooni aadressi järgi leitakse õige loendur. Tabel on kindla suurusega ja hüppe instruktsioonile vastava elemendi saab leida näiteks võttes instruktsiooni aadressist kindla arvu madalamaid bitte. Koos hüppe instruktsiooni lugemisega loetakse ka loenduri bitid vastavast tabeli elemendist. Tabelis hoitakse andmeid erinevate hüpete kohta sarnaselt protsessori vahemäluga. Tabel võib kasutada oma elementide struktureerimiseks ja paigutamiseks erinevat assotsiatiivsust nagu vahemälugi: Analoogselt kasutavad ka teised implementatsioonid erineva assotsiatiivsusega tabeleid andmete hoidmiseks.
Kahetasemeline adaptiivne ennustamine
420px|pisi|Joonis 3: Kahetasemeline adaptiivne ennustaja. Tabeli iga element on ühele kindlale ajaloole vastav küllastuv loendur, mis peab arvet selle üle, kui tõenäoline on hüppe toimumine konkreetse ajaloo korral. Koodis olevate hüpete toimumises võib esineda mustreid. Sellistes olukordades töötab kahetasemeline ennustamine paremini kui küllastuv loendur. Küllastuv loendur ei arvesta keerulisemaid seoseid, vaid ennustab ainult selle järgi, kas hiljuti on palju hüppeid olnud või ei ole. Sellepärast ei ennusta küllastuv loendur hästi hüppeid, mis toimuvad näiteks iga teine kord. Kahetasemeline adaptiivne ennustaja peab meeles viimase n hüppe ajalugu ja kasutab iga 2n ajaloo variandi jaoks küllastuvat loendurit. Meetodit illustreerib joonis 3.
Võtame näiteks n = 2. Siis kahebitisesse nihkeregistrisse kirjutatakse selle hüppe kaks viimast toimumist või mittetoimumist. Sellel registril võib olla neli väärtust: 00, 01, 10 või 11. 0 tähendab siin, et hüpe ei toimunud ja 1 tähendab, et toimus. Eraldi tabelis on iga eelneva nelja väärtuse jaoks kahebitine küllastuv loendur. Sõltuvalt viimase kahe hüppe toimumisest valitakse tabelist õige küllastuv loendur ja selle järgi toimub ennustamine ning seda loendurit uuendatakse. Näiteks kui hüpete ajaloo nihkeregistris on 00, siis vaadatakse sellele ajaloole vastavast kahebitisest loendurist, kas hüpe on tõenäoline või mitte ja loenduri tõenäosust muudetakse vastavalt sellele, kas hüpe tuli teha või mitte, nagu tavalise küllastuva loenduri puhul.
Vaatleme juhtu, kui ühte hüpet sooritatakse iga kolmas kord. Siis hüpete ajalugu oleks 001001001... Sellisel juhul ajaloole 00 vastav loendur ütleb, et hüpe on väga tõenäoline, sest peale seda on alati tulnud 1. Ajalugudele 01 ja 10 vastavad loendurid ütlevad, et hüpe on väga ebatõenäoline. Nii ennustatakse kõiki siirdeid õigesti, aga tavaline kahebitine küllastuv loendur ennustaks iga toimuva hüppe mittetoimuvaks.
Meetodi leiutasid T.-Y. Yeh ja Yale Patt Michigani ülikoolist ja avaldasid selle aastal 1991.
Globaalne siirete ennustamine
Globaalse siirete ennustamise korral ei hoita iga hüppe jaoks eraldi andmeid, vaid kõigil hüpetel on ühine ajalugu. Implementatsiooni eeliseks on see, et erinevatel aadressidel paiknevate hüpete vahel olevad seoseid ja korrelatsioone võetakse arvesse ennustuste tegemisel. Miinuseks on see, et kui erinevate hüpete vahel ei ole seoseid, vaid seosed on ühe konkreetse hüppe ja tema ajaloo vahel, siis on globaalne ajalugu teiste hüpete segava infoga sassis ja ennustamise täpsus kannatab. Lisaks kui vahepeal toimub palju hüppeid, ei pruugi ajaloos olla andmeid sama hüppe kohta, sest lihtsalt hüppeid oli nii palju, et selle hüppe ajalugu enam ei mahtunud ajalukku ja kirjutati üle.
Antud meetodi efektiivsuse jaoks on vajalik suur tabel ajaloo hoidmiseks. Kahetasemelise adaptiivse ennustaja korral kasvab ajalugude tabel eksponentsiaalselt meeles hoitavate hüpete arvust.
Globaalset ennustamist kasutavad AMD protsessorid ja Intel Pentium M, Core, Core 2 ja Silvermont Atomi protsessorid.
Hübriidne ennustamine
Hübriidse ennustamise korral kasutatakse mitut ennustamismeetodit. Lõplik otsus tehakse pidades meeles, milline ennustusmeetod on kõige täpsem olnud ja usaldatakse tema ennustust, või selle järgi, millise ennustuse enamus meetodeid teeb. Hübriidse ennustamise pakkus välja Scott McFarling 1993. aasta artiklis.
Näitena vaatame kahe ennustajaga hübriidset süsteemi. Kumbki ennustaja töötab iseseisvalt, aga neid haldav süsteem omab kahebitist loendurit ja uuendab enda seisu selle järgi, kas ennustati õigesti või mitte. See sarnaneb kahebitilise küllastuva loenduriga. Loenduri väärtused muutuvad järgneva tabeli järgi:
Loenduri väärtus alla nulli või üle kolme ei lähe. Kui haldaja loendur on 0 või 1, siis lõplik otsus tehakse esimese ennustaja järgi, kui loenduri väärtus on 2 või 3, siis tehakse otsus teise ennustaja järgi.
Sõltuvalt ennustamise implementatsioonist võivad osad olla kiiremad, aga vähem täpsed, ja teised olla täpsemad, aga aeglasemad ja vajavad suuremaid tabeleid. Vastavalt olukorrale võib üks meetod olla teisest eelistatum. Selle jaoks võivad protsessoril olla erinevad ennustajad, aga sõltuvalt hiljutisest täpsusest vähem täpsema, aga kiirema ennustaja otsused asendatakse teise ennustaja otsustega, kui tehakse kindlaks, et lõpptulemusena on protsessori töö kiirem, hoolimata sellest, et see ennustaja on veidi aeglasem.
Tsüklite ennustamine
Tsüklis olevaid hüppeid on kõige parem ennustada spetsiaalse ennustajaga. Kui tsüklit täidetakse N korda, siis N-1 korda hüpatakse ühte moodi ja 1 kord teist moodi. Sellist käitumist on kõige lihtsam ennustada loenduri abil, mis tuvastab, kui hüppeid tehakse palju kordi ühte pidi ja ühe korra teist pidi, jätab arvu meelde ja edaspidi ennustab vastavalt loendurile hüppeid. Tsüklite ennustamine on osa hübriidsest süsteemist, kus vastavalt sellele, kas tuvastatakse tsüklilist käitumist, võetakse tsükli ennustaja või mõne muu ennustaja otsust kuulda.
Masinõppel põhinev ennustamine
Professor Lucian Vintan on siirete ennustamiseks pakkunud välja masinõppel põhineva mitmekihilise neuronite võrgustiku. Meetodi peamiseks eeliseks on võimalus kasutada pikka ajalugu, kusjuures ajaloo kasvuga kasvab ressursinõudlikkus lineaarselt, mitte eksponentsiaalselt nagu klassikaliste meetodite puhul. Ennustamise täpsust on suudetud parandada 5,7% võrreldes teatud hübriidse ennustamisega. Miinuseks on ajakulu. Isegi meetodit optimeerides kulub ennustamiseks suhteliselt palju protsessori tsükleid.
Ajalugu
1950ndate lõpus disainitud IBM Stretch oskas eeltäita kõiki hüppeid, mis alati tingimusteta võeti. Tingimuslike hüpete korral ennustasid kaks esimest mudelit iga hüppe kohta, et neid ei võeta. Edasised mudelid kasutasid ennustamiseks indikaatorbitte. Stretchi madala kiiruse üheks põhjuseks oli viivis, kui oli vaja vale ennustuse korral valed käsud kõrvale jätta ja õigest kohast jätkata. Järgnevad IBM disainitud arvutid ei kasutanud siirete ennustamist kuni aastal 1985 tuli IBM 3090.
Kahebitised ennustajad võtsid kasutusele Tom McWilliams ja Curt Widdoes 1977. aastal Lawrence Livermore National Lab S-1 superarvuti jaoks.
Burroughs B4900 kasutas instruktsioonide konveierit ja siirete ennustamist. Siirete ajalugu salvestati mällu hüpete instruktsioonide aadressidele programmi täitmise jooksul. Kasutati 4 olekuga ennustamist, mille tarvis oli sama hüpet teostava käsu jaoks 4 erinevat instruktsiooni, kus iga erinev instruktsioon viitas lisaks hüppe käsule vastava hüppe täitmise ajaloole. Kui riistvara tegi kindlaks, et siirde ennustamise olekut tuleb muuta, siis kirjutati samale hüppele, aga teisele siirete ajaloole vastav käsk mällu senise hüppe käsu asemele. Nii oli mälust hüppe instruktsiooni lugemisel kohe teada, kumba pidi tuleb hüpe ennustada. Selle meetodiga saavutati täpsus 93%.
Siirete ennustamine muutus olulisemaks superskalaarsete konveieriga protsessorite tulekuga. Kui konveierit ei ole ja uut käsku ei hakata sisse lugema enne eelmise täitmist, siis ei ole vaja ka siirdeid ennustada, kuna mitut käsku samaaegselt nii kui nii täita ei saa. Konveieri puhul täidetakse käsku samm-sammult ja uus käsk liigub konveieri ühest otsast sisse enne kui eelmine käsk on konveieri teisest otsast välja jõudnud. Seega on vaja enne käskude tulemuste selgumist ennustada, kas hüpe toimub või mitte ja vastavalt sellele millist käsku tuleks hakata konveierist läbi laskma.
Katie Melua
pisi|[[Telk Music Festival 2016 Freiburg, Saksamaa]] pisi Ketevan Melua (gruusia keeles ქეთევან მელუა; sündinud 16. septembril 1984 Khuthaisis) on gruusia päritolu Briti laulja ja laulukirjutaja.
Elukäik
Katie Melua on sündinud Gruusias. Kaheksa-aastaselt, aastal 1993, asus ta koos perega elama Põhja-Iirimaale Belfasti, kus ta isa sai tööd arstina. Kui ta oli neljateistkümnene, kolis pere Inglismaale Londonisse.
10. augustil 2005 sai Melua Suurbritannia kodakondsuse.
Karjäär muusikuna
Melua sõlmis lepingu väikese plaadifirmaga Dramatico. Mike Batti käe all tegi ta oma muusikalise debüüdi 2003. aastal. Aastal 2006 oli ta Suurbritannia suurima plaadimüügiga naislaulja ning Euroopa suurima läbimüügiga naissolist Euroopas.
2010 välja antud stuudioalbumi "The House" produtsent oli William Orbit.
25. märtsil 2014 esines Katie Melua Tallinnas Nokia kontserdimajas oma "Simplified" turneega.
Varia
Katie Melua on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui kõige sügavamal vee all esinenud muusik. 2. oktoobril 2006 esines Melua koos oma bändi liikmetega Norra firma Statoil Põhjameres asuva naftapuurtorni jalas 303 meetrit allpool merepinda. Sellest ettevõtmisest ja kontserdist anti 2007 välja DVD "Concert Under the Sea".
Pine
Pine on vastaspindade suhteline paigutuse muut keha deformeerimisel. Pine on ühikuta vektoriaalne suurus, mille komponendid on normaalpinge ja nihkepinge.
Vastaspindade eemaldumisel nimetatakse normaalpinet täpsustavalt tõmbepineks ning loetakse positiivseks. Vastaspindade lähenemisel survepingeks ning loetakse negatiivseks.
Nihkepine väljendab vastaspindade suhtelist nihet (mille sihti näitab teine indeks). Ta on positiivne, kui pinna positiivse poole vastas olev punkt nihkub telje positiivses suunas.
Sirbik
Sirbik (Drepanocladus) on lehtsammalde klassi ja tömpkaanikuliste sugukonda kuuluv perekond.
Jõe lang
Jõe lang (lühemalt lang) on mingi jõelõigu pikkuse ja selle languse suhe. Mõõdetakse m/km kohta. Lang 0,1 m/km tähendab, et jõe langus 100 km kohta on 10 m.
Sirbik
Kirjeldus
Sirbikud on suhteliselt suured lehtsamblad, kelle varre pikkus on keskmiselt 5–20 cm. Taime lehed on alaosas munajad ja tipu pool ahenevad teritunud tipuks (kallas-sirbiku lehed võivad vahel ka sirged olla). Leheservad on siledad. Rood on lihtne ja ulatub lehe keskpaigani, lehe tippu või tipust välja. Tiivakrakud on põisjad või väikesed ja paksukestalised.
Jõe lang
Keskmine lang on kogu jõe pikkuse ja jõe languse (jõe lähte ja suudme kõrguste vahe) suhe.
Sirbik
Kirjeldus
Sirbikud eelistavad kasvada liigniisketes paikades või lausa veekeskkonnas.
Jõe lang
Langusest sõltuvad voolukiirus ning jõe kulutatava ja/või kuhjava tegevuse suurus. Mida suurem on jõe lang, seda suurem on vee voolukiirus ja vee kulutatav mõju jõesängile.
Sirbik
Eesti liigid
Eestis leidub 7 siia perekonda arvatud liiki:
Jõe lang
Põhja-Eesti jõgedel on lang väike ülemjooksul ja suur alamjooksul, eriti Põhja-Eesti klindi piirkonnas. Lõuna-Eestis on olukord vastupidine: suur lang ülemjooksul ja väike lang alamjooksul. Piusa jõe ülemjooks on kiire, alamjooks on ka kiire ja keskjooks on aeglane
Andrei Silnov
Andrei Silnov (sündinud 9. septembril 1984 Šahtõs Rostovi oblastis) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
2003. aastal võitis Silnov Venemaa kuni 23-aastaste sisevõistlused tulemusega 2.24, kuid jäi kuni 23-aastaste välisvõistlustel samal aastal 2.18-ga kuuendaks. Kuni 23-aastaste Euroopa meistrivõistlustel augustis Erfurdis sai ta üheksanda koha tulemusega 2.23.
Silnovi läbimurre rahvusvahelisel tasandil toimus 2006. aastal. 7. jaanuaril sisehooaja avavõistlusel Jekaterinburgis hüppas ta 2.28. Veebruari lõpus Saksamaal Arnstadtis viis ta oma isikliku siserekordi 2.35-le. Juunis võitis ta Malagas toimunud kergejõustiku superliiga Euroopa karikavõistlustel esikoha tulemusega 2.31, mis oli ka tema isiklik välisvõistluste rekord. 25. juulil Stockholmis toimunud IAAF-i Grand Prix' võistlustel parandas ta oma rekordit veel ühe sentimeetri võrra. Augustis Euroopa meistrivõistlustel Göteborgis tuli ta isikliku rekordiga 2.36 Euroopa meistriks. See tulemus oli ka ühtlasi EM-rekord. 2008. aastal Londonis peetud IAAF-i super-Grand-Prix' võistlustel hüppas ta uueks isiklikuks rekordiks 2.38.
2008. aasta OM-il Pekingis tuli Silnov olümpiavõitjaks. Ta oli väga heas hoos ja ületas kõik kõrgused kuni 2.36 esimesel katsel. See jäi ka tema laeks, sest pärast võidu selgumist proovis ta ületada ka olümpiarekordit 2.42, kuid see jäi alistamata. :
US Boulogne
US Boulogne (täisnimi Union sportive Boulogne Côte d'Opale) on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib riigi tugevuselt kolmandas liigas. Klubi kodulinn on Boulogne-sur-Mer.
Hooajal 2009/10 mängis klubi oma ajaloos esimest korda Ligue 1-s. Järgmisel hooajal langeti liigasse Ligue 2 ja sealt kolmandasse liigasse.
Švenčionys
Švenčionys (, poola Święciany, valgevene keeles traditsiooniliselt Сьвянцяны) on linn Leedus Vilniuse maakonnas, Švenčionyse rajooni ja Švenčionysi valla keskus. Linn asub merepinnast 230 meetri kõrgusel Švenčionysi kõrgustikul.
Linnas on rajooni keskhaigla, kino, postkontor, sotsiaalhoolde keskus. Haridust annavad algkool, keskkool ja gümnaasium. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1898, õigeusu kirik aastal 1898, vanausuliste kirik aastal 1740 ja nelipühi kirik aastal 2000. Linnas on Nalšia muuseum.
Rabakivi
thumb|Rabakivi sisaldab tihti [[ortoklassi ovoide, mis on ümbritsetud plagioklassist äärisega (rabakivistruktuur).]]
Trondhjemiit
pisi|Värvitud on väli "tonaliit", mille ülaossa jääbki trondhjemiit.
Švenčionys
Öinna järgi on nime saanud Adavere lademe enčionysi kihistu.
Rabakivi
Rabakivi ehk rabakivigraniit on A-tüüpi graniit, mida iseloomustab rabakivistruktuuri esinemine (vähemalt suuremates batoliitides).
Švenčionys
Ajalugu
Švenčionys oli üks Nalšia muinasmaakonna keskuseid. Kohaliku legendi kohaselt asus seal Nalšia pühapaik, mille järgi asula ka nime sai.
Rabakivi
Rabakivide tüüpala ehk nn locus classicus, kus neid esimest korda teaduslikult kirjeldati, on Kagu-Soome, kus paljandub Viiburi rabakiviplutoon. Rabakivid ei ole siiski ainult Soomele omane nähtus. Neid esineb USA-s, Brasiilias, Antarktises, Austraalias, Hiinas, Venemaal, Sudaanis jne ehk kõigil mandreil. Ka Eesti aluskorras on mitmeid rabakiviintrusioone (Neeme, Riia, Ereda, Märjamaa, Naissaare ja Taebla intrusioonid).
Trondhjemiit
Trondhjemiit ehk plagiograniit on jämeterine tardkivim, tonaliidi leokokraatne erim.
Švenčionys
Ajalugu
Vytautas Suure ajal asus seal Leedu suurvürstidele kuulunud mõis. Ta asustas sinna XV sajandil tatarlasi, kes muutsid asula käsitöökeskuseks. Aastal 1414 püstitas ta Švenčionysisse ka kiriku. Aastal 1486 sai asula alevi staatuse.
Linnaõigused sai Švenčionys aastal 1800. Aastal 1812 läbis linna Napoleon I sõjavägi. Kohaliku legendi kohaselt olevat ta ka linnas ööbinud. Novembriülestõusu ajal hõivasid linna mõneks ajaks ülestõusnute väed, 11. aprillil toimus linna juures lahing ülestõusnute ja tsaariarmee vahel. Tsaariajal oli linna venekeelne nimekuju Свенцяны.
Aastail 1920-1939 oli linn Poola koosseisus, seejärel liideti see Valgevene NSV-ga. Aastal 1933 liideti linnaga Ligumy küla. Aastast 1940 Leedu koosseisus. Aastail 1941-1943 asus linnas geto. 19-20 mail viidi linnas kohaliku aktivisti Jonas Maciulevičiuse eestvedamisel läbi tapatalgud, kus hukati ligi 400 inimest (põhiliselt poolakad, venelased ja valgevenelased. Teise maailmasõja ajal tegutsesid linna ümbruskonnas Armija Krajowa väesalgad.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Švenčionyse elanikest leedulasi 56,40%, poolakaid 17,33%, venelasi 17,33%, valgevenelasi 4,55%, tatarlasi 0,62% ja ukrainlasi 0,48%.
Tuntud elanikke
pisi|Mark Natanson
Trondhjemiit
Peamised mineraalid, millest kivim koosneb, on naatriumirikas plagioklass, kvarts ja vähesel määral ka biotiit. Leelispäevakivid tavaliselt puuduvad ning küünekivi võib esineda väga vähesel määral. Põhiline osa trondhjemiidist on valget või heledat värvi, milles leidub musti biotiidi kristalle.
Rabakivi
Rabakivi (soome rapakivi) nimetus tuleneb kivimi rabedusest ja tavalise graniidiga võrreldes suhteliselt kergest murendatavusest.
Trondhjemiit
Trondhjemiit kuulub granitoidide hulka, tema sünonüümiks on plagiograniit.
Rabakivi
Tüüpiline Viiburi plutooni rabakivi sisaldab roosakaid ortoklassi ovoide, mis on ümbritsetud plagioklassist äärisega. Sellist rabakivi nimetatakse ka viiburgiidiks. Kõik rabakivid sellist struktuuri ei oma, kuid definitsiooni järgi peaksid vähemalt suuremad rabakiviintrusioonid sellise struktuuriga kivimeid sisaldama.
Trondhjemiit
Nimi on pärit Norrast ja tuletatud Trondheimi linna nimest, mida varem tunti Trondhjemina.
Rabakivi
Termini "rabakivi" tõi geoloogilisse kirjandusse soome geoloog Jakob J. Sederholm.
Rabakivi erimit, mis sisaldab ortoklassi ovoide, mis ei ole ümbritsetud plagioklassist äärisega, nimetatakse piiterliidiks (Piiterlahti järgi).
Peale aluskorras paiknevate rabakiviintrusioonide leidub rabakive Eestis veel rändkividena. Rabakivi ongi Eesti rändrahnude seas levinuimaks kivimtüübiks.
Läänemere rabakiviformatsioon
left|thumb|Murenenud rabakivi. Kivimi nimetus tulenebki tavalise graniidiga võrreldes suhteliselt kergest murendatavusest. Läänemere ümbruse rabakiviintrusioonid on tekkinud 1,47...1,67 miljardit aastat tagasi ehk Proterosoikumis. Tekkelt on nad anorogeensed (A-tüüpi) graniidid ehk ei ole seotud mäetekkeprotsessidega, vaid pigem riftistumise ja maakoores valitsenud venituspingetega. Läänemere ümbruse rabakiviintrusioone ja nendega seotud samal ajal tekkinud kivimeid nimetatakse rabakivi- või rabakivi-anortosiitseks formatsiooniks. Peale rabakivide sisaldab see formatsioon veel aluselisi kivimeid – gabrot, basalti, anortosiiti jms. Rabakiviintrusioonide ehk vedelate magmakehade aeglane ülespoole liikumine tekitas maakoores venituspingeid, mille tagajärjel moodustusid rebendlõhed, kuhu tungis basaltne magma, mis daikidena tardus. Näiteks Häme daikiparv Soomes, mis on seotud Ahvenisto plutooniga. Et rabakiviformatsioon koosneb peamiselt kahest erinevast magmatüübist – happelisest ja aluselisest (keskmise koostisega kivimid on harvad), siis nimetatakse vastavat formatsiooni bimodaalseks. Valdavalt on teada süvakivimeid või soonkivimeid. Rabakiviformatsiooni vulkaanilisi kivimeid esineb näiteks Suursaarel ja Undva aluskorras.
Keskranna
Keskranna on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Ajalooliselt kuulus küla Anseküla kihelkonda.
Elektrofonide loend
Sellel leheküljel on loetletud elektrofone.
Pioneeriteenistus
pisi|Taktikaline tingmärk pisi
Pioneeriteenistus (ka pioneerivägi, insenerivägi) on maaväe insenertehniline lahingutoetusrelvaliik (väeliik). Pioneeriüksuste ülesandeks on lahingutegevuse pioneerialane toetamine ja keerukamate välikindlustustööde tegemine, mis nõuavad eriettevalmistust või erivarustust.
Pioneeriüksuste ülesanded
Pioneerivägede peamiseks ülesandeks lahingtegevuse käigus on vastaste liikuvuse pärssimine ning enda vägede kaitse parandamine ja mobiilsuse suurendamine. Samuti on pioneeriüksuste vastutusalas ka vägede üleelamistingimuste parandamine lahinguvõime säilitamiseks ning kaitse massihävitusrelvade (aatomi-, bioloogiliste ja keemiarelvade) mõju eest. Pioneeriüksuste tegevused võib kategoriseerida järgmiselt.
Mobiilsuse suurendamine
Pioneerivägede üheks olulisemaks ülesandeks on enda üksuste mobiilsuse suurendamine. Peamiselt tehakse seda nii looduslikke kui ka vastase seatud takistusi eemaldades. Nendeks takistusteks võivad olla miinid, tankitõrjekaevikud, okastraat, betoonist ja metallist kaitserajatised. Mobiilsust on võimalik suurendada ka rajades teid, osad mehhaniseeritud üksused on võimelised rajama ka sildu. Samuti saab mobiilsuse suurendamise alla lugeda ka lennuväljade ja sadamate ehitamise või modifitseerimise, mis tagab vägede kiirema ning sujuvama liikumise. Mobiilsust saab suurendada ka puhastades teid, eemaldades sealt näiteks langenud puid või vastase seatud takistusi.
Vastase mobiilsuse vähendamine
Samuti on pioneeride ülesandeks vaenlase liikuvuse pärssimine. Õhitakse sildu, blokeeritakse teid, paigaldatakse erinevaid pioneeritõkkeid. Pioneeritõketeks on vastase liikumisteedele rajatavad tehistakistused ja ehitised, mille eesmärk on tekitada vastasele kaotusi, peatada või aeglustada tema liikumist või sundida neid paigaldanud poolele soovitavas suunas. Eristatakse lõhke- ja mittelõhkevaid inseneritõkkeid, muld-, muldbetoon-, betoon-, metall, traat- ja teisi tõkkeid. Võimalik on püünismiinide kasutamine, kuid nende kasutus on kaasaegses sõjapidamises keelatud. Vastase mobiilsuse vähendamine on eriti oluline taganedes, kuna taganeja tark tegutsemine võib võtta pealetungijalt initsiatiivi.
Must-Vene
pisi|Nemunas pisi|Valgevene riik 21. sajandil Must-Vene (ka Must-Ruteenia; valgevene keeles Чорная Русь Tšornaja Rus) on nimetus ajaloolisele piirkonnale praeguse Valgevene territooriumil Niomani (Nemunase) ülemjooksul keskusega Navahrudakis (vanem nimekuju Novaharodak). Muud olulised linnad on Hrodna, Słonim, Vaŭkavysk, Niasviž.
Pioneeriteenistus
Lõhkeained
Miiniväljade ehitamine, hooldamine ja lõhkumine. Miinide ja teiste lõhkeseadeldiste neutraliseerimine ning õhkimine.
Must-Vene
1766 paigutas oma geograafialeksikonis "Lexykon geograficzny dla gruntownego pojecia gazet i historii z roznych autorow zebrany" "Vene" värvilised osad juba tänapäevaselt:
Pioneeriteenistus
Rünnaktegevused
Pioneeriüksused võivad osaleda ka aktiivses ründetegevuses. Nad aitavad lõhkuda vastase kaitsestruktuure, neid näiteks õhkides või buldooseriga maha sõites.
Must-Vene
Asukoht
Nimi "Must-Vene" kinnistus praeguse Valgevene loodealadele alles alates 18. sajandist.
639
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Pioneeriteenistus
Kaitsestruktuuride ehitamine
Pioneerid ehitavad ka kaitserajatisi oma sõdurite jaoks. Nendeks võivad olla:
Must-Vene
Asukoht
Słonimi asulat mainitakse esimest korda aastal 1252, kuigi linna koha peal asus juba 11. sajandil puidust kindlus, mille Kiievi-Vene riik rajas leedu hõimude piirile. Kindlus käis korduvalt käest kätte, kuni 13. sajandi teisel poolel hõivas Leedu suurvürstiriik need alad lõplikult.
639
Kümnendid: 580. aastad 590. aastad 600. aastad 610. aastad 620. aastad - 630. aastad - 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad
Must-Vene
Asukoht
Arheoloogilistel väljakaevamistel kolmel Vaŭkavyski linna piiridesse jääval linnamäel on leitud, et linn oli asustatud juba 10. sajandil. Linna on esimest korda mainitud aastal 1005. Aastail 1224 ja 1241 rüüstasid linna Batu-khaani väed. Aastaks 1252 oli linnast saanud kindlustatud asula, mis oli kohaliku iseseisva vürstkonna keskuseks. Aastal 1258 vallutasid selle Galiitsia-Volõõnia vürstid. 13. sajandi lõpus hõivas selle ala Leedu suurvürstiriik, asula oli üheks Kęstutise, seejärel aga Vytautase residentsiks.
Pioneeriteenistus
Sõdurite elamistingimuste parandamine
Pioneerid tegelevad väljaspool otseseid sõjakontakte üksuste elamistingimuste parandamise ja infrastruktuuri rajamisega. Kaitsestruktuuride ehitamine ning sõdurite elamustingimuste parandamine on kohati väga tihedalt seotud. Rajatised, mida ehitatakse:
639
Aastad: 634 635 636 637 638 - 639 - 640 641 642 643 644
Pioneeriteenistus
Pioneeride kasutatavad vahendid
Pioneerid kasutavad väga palju erinevaid töövahendeid ja sõidukeid, millest suur osa on kasutuses ka tsiviilkäibes, osa (enamjaolt erinevad sõidukid) on ka militaarspetsiifilised.
Tööriistad
Palju kasutatakse tavalisi tööriistu: haamrid, vasarad, kruvikeerajad, saed, peitlid, höövlid, rasplid, erinevad mõõteriistad, labidad. Samuti mootoriga töövahendid: mootorsaed, trellid, ketaslõikurid, elektrigeneraatorid. Erinevus rahuajal ehitussektoris kasutatavate vahenditega on väga väike, tihti olematu.
Must-Vene
Asukoht
Ajalooliselt sellise nimega piirkonda ei eksisteerinud. Seega oleks õigem piirkonna ajaloolise nimena kasutada nime "Leedu" (Літва; mitte tänapäevases tähenduses!, vt litviinid) või "Niomanimaa" (Панямоньне). Piirkond piirnes põhjas Aukštaitija, kirdes Połackimaaga, idas Valge-Venega, lõunas Polesje, loodes Brestimaa (Берестье) ja läänes Preisimaaga. pisi|Valgevene alad 13.–[[15. sajandil Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigis]] Nimi "Must-Vene" tekkis lääneeuroopa kirjandusallikais ning ta polnud 14.–17. sajandi jooksul kindlalt lokaliseeritud. Nime teket seostatakse omalaadse vastukaalu vajadusega "Valge-Venele". Et viimane oli olemas, siis pidi "tekkima" ka "Must-Vene".
Pioneeriteenistus
Sõidukid
Lisaks spetsiaalsetele militaarsõidukitele on pioneeride kasutuses hulgaliselt ka tavalisi töömasinaid. Kasutatakse koppasid, traktoreid, buldoosereid, rekkasid, tõstukeid, millel on küll väikesed modifikatsioonid, kuid mis on väga sarnasena kasutuses ka tsiviilvaldkondades.
Must-Vene
Asukoht
Vene maad jagati Ülem-Veneks (slaavi-soomeugri maad keskusega varjaagide Novgorodis) ja Alam-Veneks (slaavlaste alad Dnepri keskjooksul keskusega Kiievis). Neist Venedest esimest on nimetatud 'valgeks' ja teist 'mustaks'. Aastal 1668 kirjutas ajaloolane Georg Horn, et Vene jaguneb "mustaks" ja "valgeks". Esimese keskuseks oli Kiievi vürstiriik ja teise keskuseks Vladimiri vürstiriik.
Must-Venet on paigutatud Oka paremkaldale, Pihkvast itta, Tšernigivi lähistele ja Lviv ümbrusse. Veel 17. sajandi keskel nimetavad Poola (!) allikad "Must-Venena" Moskva riiki.
1766 paigutab oma geograafialeksikonis "Lexykon geograficzny dla gruntownego pojecia gazet i historii z roznych autorow zebrany" "Vene" värvilised osad juba tänapäevaselt:
Vürstid-valitsejad
pisi|Kiievi-Vene alad (1054–1132) Pärast Kiievi suurvürstiriigi suurvürst (1019–1054) Jaroslav Targa surma (1054) jaoatati riik Jaroslavi poegade vahel: vanimale elusolevale pojale Izjaslavile pärandus Kiiev ja Novgorod; teisele pojale Svjatoslavile – Tšernigivi, kolmandale pojale Vsevolodile Perejaslavli, neljandale pojale Vjatšeslavile Smolenski, viiendale Igor Jaroslavitšile Volodõmõr-Volõnskõi, Volõõnias ja Galiitsia, pojapoeg Rostislavile. , Igor Jaroslavitš (1036–1060), Volõõnia vürst (1054–1057), Smolenski vürst (1057–1060)
Lameda Maa müüt
pisi|Lehekülg [[14. sajandist pärinevast käsikirjalisest koopiast, mis oli tehtud u 1246 välja antud teosest L'Image du monde, mille juures olev illustratsioon kujutab kerakujulist maad]] Lameda Maa müüt on ettekujutus, nagu oleks Euroopas keskajal usutud, et Maa on lame.
Historical Society of Britain on seda nimetatud levinuimaks ajalooalaseks eksiarvamuseks. Uuemad uurimused alates 1990ndatest on näidanud, et "peale väga väheste erandite ei uskunud alates 3. sajandist eKr ükski haritud inimene Lääne ajaloos, et Maa on lame," ning Maa kerakujulisus jäi alatiseks valitsevaks seisukohaks. Tänapäeva eksiarvamus, et keskaja inimene uskus Maa lamedusse, levis alles 19. sajandil, eelkõige Washington Irvingi ilukirjandusliku jutustuse "Christoph Kolumbuse elu ja reisid" (1828) pärast.
Näiteks Thomas Bailey keskkooliõpikus "The American Pageant" on öeldud: "[Kolumbuse meeskonna] ebausklikud meremehed (...) muutusid aina mässulisemaks (...), sest nad kartsid üle maailma ääre purjetada." Selle kohta ei ole mingeid ajaloolisi tõendeid; vastupidi, just meremeestele oli Maa kerakujulisus kõige nähtavam.
Irving räägib 1486 Salamancas toimunud kokkusaamisest, kus arutati Maa kerakujulisust, ning toob ära nii selle vastaste (nad tuginesid sellele, et on võimatu, et Maa vastaspoolel on lunastamata või lunastamatuid inimesi) kui ka pooldajate argumente. Tegelikult ei olnud 1490ndatel kõne all mitte Maa kuju, vaid Aasia idaosa asend. Alates Ptolemaiosest paigutati Aasia rannik 180° Kanaari saartest ida poole. Kolumbus võttis aluseks varasema ja hiljem tagasilükatud hinnangu 225°, lisas Marco Polo andmetele tuginedes 28° ja seega paigutas Jaapani 30° võrra kaugemale itta. Kolumbus arvestas Euraasia ulatuseks alates São Vicente neemest 283° ida poole, nii et Atlandi ookeani laiuseks jäi ainult 77°. Et ta kavatses sõita välja Kanaari saartelt (veel 9° võrra lääne poolt, pidi Jaapanisse sõidu pikkuseks tulema 68° pikkuskraadi. Peale selle kasutas Kolumbus ekslikult palju lühemat pikkuskraadi pikkust (ta asendas 2177 m pikkuse araabia miili 1480 m pikkuse itaalia miiliga), nii et pikkuskraad ja Maa ümbermõõt moodustasid tal ainult kolmveerandi tegelikust. Nõnda hindas Kolumbus kauguseks Jaapanini ainult umbes 5000 km, kuigi see tegelikult on umbes 20 000 km. Hispaania õpetlased küll ei teadnud, kui kaugel Aasia idarannik tegelikult on, kuid nad teadsid, et see on palju kaugemal kui Kolumbus arvas, ning seetõttu Hispaania ja Portugali õpetlased ja meremehed Kolumbuse reisiplaane kritiseerisidki. Küsimuse all polnud seega Maa kuju ega põhimõtteline võimalus lääne poole purjetades Jaapani ja Hiinani jõuda, vaid Euroopa laevade võime nii kaugele purjetada. Tolle aja väikestesse laevadesse (Kolumbuse kolme laeva pikkus oli 20,5–23,5 m ja laeva mahtus umbes 90 meest) lihtsalt ei mahutanud nii palju toitu ja vett, et Jaapanisse jõuda. Tegelikult jõudsidki laevad hädavaevu Kariibi mere saarteni välja. Meeskondade mässulisus ei tulnud hirmust üle maailma ääre kukkuda, vaid sellest, et toit ja vesi olid lõppemas ning polnud lootust seda juurde saada; nad olid lihtsalt nälgimas. Kolumbuse päästis see, et just seal, kus ta arvas olevat Jaapani, olid Kariibi mere saared, kus ta sai toidu- ja veetagavarasid täiendada, nii et saadi tagasi sõita. Õpetlastel oli õigus.
Hilisantiigis pärast Ptolemaiost on teada vähe autoreid, kes Maa kerakujulisust eitasid:
Bonni skandinavist on näidanud, et umbes aastal 1000 oli Skandinaavias ettekujutus, et Maa on kerakujuline. Stuttgardi romanistikaprofessori Reinhard Krügeri järgi polnud kristlikul keskajal peale kolme autori kedagi, kes oleks pooldanud lamedat Maad. Poleemika, mis omistas keskajale lameda Maa maailmapildi, paigutas ta juba valgustusajastusse.
Denõss Maljuska
Denõss Maljuska (ukraina keeles Денис Леонтійович Малюська; sündinud 19. novembril 1981 Dunajivtsis Hmelnõtskõi oblastis) on Ukraina jurist, ettevõtja ja poliitik.
Denõss Maljuska on lõpetanud Kiievi ülikooli õigusteaduse erialal 2004. aastal. Magistrikraadi õigusteaduse alal sai ta Londoni Ülikoolist 2016. aastal.
2000–2010 töötas ta juristina õigusbüroos Bisness-pravo. 2010–2019 oli ta konsultant World Bank Groupis, hiljem juhatuse aseesimees.
Alates 29. augustist 2019 on Denõss Maljuska Ukraina justiitsminister.
Jing Fang
Jing Fang (京房 pinyin: Jīng Fáng, 78–37 eKr), sünninimega Li Fang (李房) ja lisanimega Junming (君明), oli silmapaistev vanahiina matemaatik, muusikateoreetik, astronoom, astroloog ja “Muutuste raamatu” asjatundja. Elas Hani dünastia ajal. Sündis Puyangi linnas (praeguses Henani provintsis). Õppis ja uuris “Yi Jingi” kanonistist idzingisti Meng Xi õpilase Jjao Yanshou juhendusel.