cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lambi lained
Lambi lained on üks koorikutes levivatest lainetest. Koorikud on tahkised, mille üks mõõde (paksus) on kahest ülejäänust oluliselt väiksem (tasandilist koorikut nimetatakse plaadiks). Lambi lained on elastsuslained, mille korral osakeste siirded on laine levisuuna ja pinna normaali tasapinnas.
Seda tüüpi akustiliste lainete klassikalise kirjelduse ja nende analüüsi avaldas 1917. aastal inglise matemaatik Horace Lamb. Antud lainete omadused osutusid üsna keerukateks. Lõpmatus keskkonnas võivad levida ainult kaks võnkevormi, mis levivad eri kiirustel, kuid reaalsetel plaatidel levivad kaks lõpmatut Lambi lainete võnkevormide hulka, mille levikiirused sõltuvad lainepikkuse ja plaadi paksuse suhtest.
Alates 1990. aastatest on Lambi lainete mõistmine ja kasutamine tänu arvutite võimekuse kasvule palju edasi arenenud. Lambi teoreetilised formuleeringud on leidnud olulist praktilist rakendust ja seda eriti mittepurustava kontrolli valdkonnas.
Termin Rayleigh-Lambi lained hõlmab ka Rayleigh’ lained, mis on akustilise pinnalaine tüüp. Nii Rayleigh' kui ka Lambi lainete levi sõltuvad nende levipinna (pindade) elastsetest omadustest. [[Fail:Lamb_Waves_2_Modes.jpg|pisi| Joonis 1ː Ülemise joonisel kujutatudː
Tegemist on lihtsustatud joonistega. Joonisel on näidatud ainult z-telje komponendi suunalised siirded ja seetõttu ei ole näidatud plaadi deformatsioone täpselt.]]
Lambi karakteristlikud võrrandid
Üldiselt juhivad tahkistes elastsuslaineid nende levikeskkonna piirpinnad. Füüsikalises akustikas on juhitud lainete levimise kirjeldamisel laialdaselt kasutusel lähenemisviis, milles otsitakse lineaarsete elastsete lainete lainevõrrandile sinusoidseid lahendusi, mis rahuldaksid struktuuri geomeetriat esindavaid rajatingimusi. See on klassikaline omaväärtusülesande püstitus.
Juhitavatest lainetest analüüsiti sel moel esimesena laineid plaatides. Analüüsi töötas välja ja avaldas 1917. aastal oma aja matemaatilise füüsika eestvedaja Horace Lamb.
Lambi võrrandid tuletati algselt x ja y telgede suhtes lõpmatu ulatusega tahke plaadi jaoks, millel paksus d on z-telje suunas. Eeldades, et lainevõrrandi lahendid on sinusoidsed, avalduvad osakeste siirded x- ja z-telje suunas kujulː
Need võrrandid kirjeldavad siinuslaineid, mis levivad x telje suunas lainepikkusega 2π/k ja sagedusega ω/2π. Siire sõltub ainult muutujatest x, z, t ja seega ei toimu ole siiret y-telje suunal ega ka füüsikaliste suuruste muutumist y-telje suunas.
Plaadi vabade pindade füüsikalisteks rajatingimuseks on pinge komponendi väärtus z suunas punktis z = +/–d / 2 võrdub nulliga. Rakendades neid kahte tingimust laine võrrandi ülalpool vormistatud lahenditele, võib leida paari karakteristlikke võrrandeid. Need on:
sümmeetriliste võnkevormide jaoks ja
Nende võrrandite lahenditest saab tuletada ka osakeste siirete trajektoore, mida võrrandid (1) ja (2) esitavad ainult üldisel kujul. Võrrandist (3) saab tuletada terve lainete hulka, mille korral osakeste siirded on plaadi kesktasandi suhtes sümmeetrilised (tasapind z = 0), võrrandist (4) aga tuletada lainete hulga, mille korral osakeste siirded on antisümmeetrilised kesktasandi suhtes. Joonisel 1 on mõlemaid lainete hulka illustreeritud.
Lambi karakteristlikud võrrandid tuletati lainete jaoks, mis leviksid lõpmatu ulatusega plaadil, mille tahkisest materjal on homogeenne ja isotroopne. Lõpmatu plaadi korral piiravad materjali kaks paralleelset tasapinda, millest kaugemale laineenergia ei levi. Probleemi sõnastamisel eeldas Lamb osakeste siirdeid plaadi normaali suunalise komponendi (z-suund) ja laine levimise suunaga määratud komponendi (x-suund) suundades. Definitsiooni järgi ei esine Lambi lainete korral osakeste siirdeid y-suunal. Liikumine y-suunas leitakse plaatides horisontaalsete nihkelainete võnkevormidest. Antud nihkelainetel puuduvad siirded x- ja z-suunal ning täiendavad seega Lambi lainete võnkevormide. Antud lainetüübid (Lambi- ja nihkelained) on ainsad, mis võivad levida sirgete, lõpmatute lainefrontidega ülal defineeritud omadustega plaadil (lõpmatu, homogeenne, isotroopne).
Karakteristlikest võrranditest ilmnev kiiruse dispersioon
pisi| Vabade Lambi lainete dispersioon kõverad kahe erineva [[Poissoni tegur|Poissoni teguri ν korral. Graafiku x-teljel nurksageduse \omega ja plaadi paksuse d korrutis, mis on normaliseeritud nihkelaine kiirusega v_s. Graafiku y-teljel Lambi lainete faasikiirus v, mis on normaliseeritud nihkelaine kiirusega v_s. Kõrgete sageduste korral on võnkevormidel S_0 ja A_0 Rayleigh' laine kiirus, mis ligikaudne 92% nihkelaine kiirusest.]] Lambi lainetel esinev kiiruste dispersioon. See tähendab, et nende levimiskiirus c sõltub sagedusest (või lainepikkusest), samuti materjali elastsusmoodulitest ja tihedusest. Antud nähtus on plaatidel levivate lainete käitumise uurimisel ja mõistmisel oluline. Füüsikaliselt on oluline suurus plaadi paksuse d ja lainepikkuse suhe \lambda. See suhe määrab plaadi efektiivse jäikuse ja seega ka laine levikiiruse. Rakendustes on praktiline kasutada sellest tuletatavat suurust, milleks on paksuse ja sageduse korrutis: Kiiruse ja sageduse (või lainepikkuse) vaheline suhe on tuletatav karakteristlikest võrranditest. Plaatide korral ei ole neid võrrandeid lihtne lahendada ja vastuseni jõudmine nõuab numbriliste meetodite rakendamist. Seetõttu oli võrrandite lahendamine keerukas kuni digitaalarvutite kasutuselevõtuni nelikümmend aastat pärast Lambi algupärast tööd. Viktorov Nõukogude Liidust oli esimene, kes avaldas enda arvutiga leitud "dispersiooni kõverad" artiklis. Talle järgnesid Firestone ja Worlton Ameerika Ühendriikides ning lõpuks ka paljud teised, kes tegid Lambi lainete teooria praktiliselt rakendatavaks. Plaatides mõõdetud lainekujusid saab tõlgendada dispersioonikõverate abiga.
Dispersioonikõveraid – graafikuid, mis näitavad seoseid lainekiiruse, lainepikkuse ja sageduse vahel dispersiivsetes süsteemides – saab esitada eri kujudel. Kuju, mis esitab parima füüsikalise ülevaate näitab y-teljel ringsagedust \omega ja x-teljel lainearvu k. Viktorov kasutas kuju, kus y-teljel on näidatud lainete kiirus ja x-teljel plaadi paksuse/lainepikkuse suhe d/\lambda. Kõige praktilisem on kuju, mille kasutusele võtmist saab omistada nii J. Krautkrämerile ja H. Krautkrämerile kui ka Floyd Firestone'ile (kes pakkus antud lainete nimetuseks välja "Lambi lained"), on y-teljel lainete kiirus ja x-teljel sageduse paksuse korrutis fd.
Lambi karakteristlikud võrrandid näitavad lõpmatu ulatusega paksusega d plaatidel sinusoidsete võnkevormide hulga olemasolu. See on vastuolus piiramata keskkonna olukorraga, kus on ainult kaks võnkevormi, pikilained ja nihkelained. Nagu vabadel pindadel levivatel Rayleigh' lainetel, on Lambi lainete osakeste siirete x- ja z-komponendid elliptiliste trajektooridega, ja nende amplituud sõltub kaugusest plaadi pinnast. Ühes võnkevormide hulgas on liikumine sümmeetriline plaadi paksuse kesktelje suhtes. Teises võnkevormide hulgas on see antisümmeetriline. Akustiliste lainete levimisel reaalsetel plaatidel, põhjustab kiiruse dispersioon rikkalikult erinevaid eksperimentaalselt jälgitavaid lainekujusid. Vaadeldavas lainekujus määrab modulatsioone rühma kiirus cg, mitte ülalmainitud faasikiirus c või cp. Lainevormide välimus sõltub oluliselt vaadeldavast sagedusribast. Painde- ja laiendusvõnkevorme on suhteliselt lihtne ära eristada ja seda eristatavust saab kasutada mittepurustavas kontrollis.
Nullindad võnkevormid
Erilist tähelepanu väärivad sümmeetrilised ja antisümmeetrilised nullindad võnkevormid. Nendel võnkevormidel on "tekkivad sagedused" väärtusega null. Seetõttu on need ainsad võnkevormid, mis võivad omada sagedusi kogu sagedusspektri ulatuses ehk nullist kuni lõpmata kõrgete sagedusteni. Madalatel sagedustel (st kui lainepikkus ületab plaadi paksust) nimetatakse neid võnkevorme sageli vastavalt “laiendusvõnkevormiks” ja “paindevõnkevormiks”. Need terminid kirjeldavad võnkevormidele vastava liikumise olemust ja elastset jäikust, mis määravad levikiiruseid. Elliptilisi trajektoore järgiv osakeste siire toimub sümmeetrilisel, laiendusvõnkevormil peamiselt plaadi tasapinnas ja antisümmeetrilisel painde võnkevormil risti plaadi tasapinnaga. Need omadused muutuvad kõrgematel sagedustel.
Need kaks võnkemoodi on olulisimad, kuna (a) eksisteerivad kõigil sagedustel ja (b) enamikus praktilistes olukordades kannavad rohkem energiat edasi kui kõrgemat järku võnkevormid.
Sümmeetrilised nullindad võnkevormid
Nullindad sümmeetrilised võnkevormid (tähistatakse S0) levib "plaadi kiirusel" madalsagedusvõnkevormis, kus seda õigesti nimetatakse "laiendusvõnkevormiks". Selle võnkevormi korral plaat pikeneb laine levimise suunas ja tõmbub kokku paksuse suunas. Sageduse suurenedes ja lainepikkuse muutudes võrreldavaks plaadi paksusega, hakkab plaadi kumerus oluliselt mõjutama selle efektiivset jäikust. Faasikiirus väheneb sujuvalt, samal ajal kui grupi kiirus väheneb kiiresti miinimumi poole. Veel kõrgematel sagedustel ühinevad nii faasikiirus, kui ka grupikiirus Rayleigh' lainekiiruse suunas – faasikiirus ülalt ja grupikiirus altpoolt.
Laiendusvõnkevormi madalaima piirsageduse korral on pinna siirde z- ja x-telje suunalised komponendid kvadratuuris ning nende amplituudide suhe on avaldub seosega: kus \nu on Poissoni tegur.
Antisümmeetrilised nullindad võnkevormid
Nullindad antisümmeetrilised võnkevormid (tähistatakse A0) on väga dispersiivsed madalate sageduste korral, kui neid nimetatakse "paindevõnkevormideks". Väga madalate sageduste korral (väga õhukestes plaatides) on faasi- ja rühmakiirused mõlemad võrdelised sageduse ruutjuurega (rühma liikumiskiirus on faasikiirusest kaks korda suurem). See lihtne seos on tingitud õhukeste plaatide paindumise jäikuse/paksuse suhtest. Kõrgematel sagedustel, kus lainepikkus ei ole enam plaadi paksusest palju suurem ei pea need suhted enam paika. Faasikiirus suurenev üha vähem ning läheneb kõrgsageduste piiril Rayleigh' lainekiirusele. Grupi kiirus läbib maksimumi, veidi nihkelaines kiirusest varem, kui lainepikkus on ligikaudu võrdne plaadi paksusega. Seejärel hakkab ta kõrgete sageduste piiril ülalt lähenedes ühtima Rayleigh' laine kiirusega.
Katsetes, mis võimaldavad ergastada ja tuvastada nii laiendus- kui paindevõnkevorme, on laiendusvõnkevorm sageli suurema kiirusega ja väiksema amplituudiga ning mõõdetakse enamasti enne paindevõnkevormi. Paindevõnkevorm on neist kahest kergemini ergastatav ja kannab enamasti suurema osa energiast.
Kõrgemat järku võnkevormid
Kõrgematel sagedustel ilmuvad lisaks nullindat järku võnkevormidele ka kõrgemat järku võnkevormid. Iga kõrgemat järku võnkevorm esineb plaadi resonantssagedusel ja eksisteerib ainult selle sagedusest kõrgematel sagedustel. Näiteks 19 mm paksusega terasplaat, mis võngub sagedusel 200 kHz, omab nelja esimest Lambi laine võnkevormi ja sagedusel 300 kHz kuute esimest. Soodsate tingimuste korral saab katses selgelt eristada paari esimest kõrgemat järku võnkevormi. Vähem soodsate tingimuste korral nad kattuvad ja on eristamatud.
Kõrgemat järku Lambi lainete võnkevorme iseloomustavad plaadi sees asuvad sõlmpinnad, mis on paralleelsed plaadi pindadega. Kõik need võnkemoodid eksisteerivad ainult teatud sagedusest kõrgematel sagedustel, mida võib nimetada "tekitavaks sageduseks". Samas puuduvad võnkemoodidel ülemised sageduspiirid. Tekkivaid sagedusi saab kujutada plaadi tasapinnaga risti levivate piki- või nihkelainete resonantssagedustena, st
kus n on positiivne täisarv. Siin võib c olla kas pikilainekiirus või nihkelaine kiirus ning iga saadud resonantside hulga korral on vastavad Lambi lainete võnkevormid vaheldumisi sümmeetrilised ja antisümmeetrilised. Nende kahe võnkevormide tüübi koosmõjul tekib tekitatavate sageduste muster, mis esmapilgul tundub korrapäratu. Näiteks 19 mm paksune terasplaat, mille piki- ja nihkelaine kiirus on vastavalt 5890 m/s ja 3260 m/s tekivad antisümmeetriline võnkevormid A1 ja A2 sagedustel 86 kHz ja 310 kHz, samas tekivad sümmeetrilise võnkevormid S1, S2 ja S3 sagedustel 155 kHz, 172 kHz ja 343 kHz.
Kõigil nendel võnkevormidel on tekitaval sagedusel lõpmatu faasikiirus ja grupikiirus võrdne nulliga. Sageduste ülemisel piiril lähenevad kõigi nende võnkevormide faasi- ja rühmakiirused nihkelainete levikiirusele. Nende lähenemiste tõttu on paksude plaatide korral suur tähtsus Rayleigh' lainete ja nihkelainete kiirustel (mis on üksteisele lähedased). Lihtsamalt öeldes levib insenertehniliselt kõige olulisemas materjalis (terasplaadis) enamus kaugele levivast kõrgsageduslikust laineenergiast kiirustel 3000-3300 m/s.
Osakeste siire on Lambi lainete võnkevormide korral üldjuhul elliptiliste trajektooridega, sisaldades komponente nii risti kui ka paralleelselt plaadi tasapinnaga. Need komponendid on kvadratuuris, st nende faaside vahe on 90°. Komponentide pikkuste suhe sõltub sagedusest. Teatud sageduse ja paksuse korrutiste korral läbib ühe komponendi amplituud nulli ja siirded toimuvad plaadi tasapinnaga täielikult risti või paralleelselt. Plaadi pinnal olevate osakeste korral esineb selline olukord juhul, kui Lambi laine faasikiirus on võrdne ct või ainult sümmeetriliste cl võnkevormide korral. Need suunaga seotud erisused on olulised, kui on vaja modelleerida akustilise energia kiirgumist plaatidelt nendega piirnevasse voolisesse.
Osakeste siire toimub võnkevormi tekitaval sagedusel kas täielikult ristsuunas või täielikult paralleelselt plaadi tasapinnaga. Plaadi pikilainete resonantssagedustele vastavate võnkevormide tekitavate sageduste lähedal on osakeste liikumine peaaegu täielikult plaadi tasapinnaga risti ja nihkelainete resonantssageduste lähedal paralleelselt.
J. Krautkrämer ja H. Krautkrämer on välja pakkunud, et Lambi lainet võib ette kujutada piki- ja nihkelaine süsteemina, mis levib sobivate nurkade korral risti ja piki plaati. Need lained peegelduvad ja muudavad oma võnkevorme ning ühenduvad, et tekitavad püsiva, sidusa lainemustri. Selle koherentse lainemustri moodustamiseks peab plaadi paksus olema tema aluseks olevate piki- ja nihkelainete levimisnurkade ja lainepikkuste jaoks õige; sellest on tingitud ka kiiruste dispersiooni seosed.
Silindrilise sümmeetriaga Lambi lained; punktallikatest pärinevad lained plaatide
Need silindrilised lained on omafunktsioonideks, millest saab leida plaadi reageeringu punkthäiritusele. Seega saab plaadi reageeringut punkthäiritusele esitada Lambi lainete kombinatsioonina, millele lisanduvad lähiväljas lõpmata väikesed liikmed. Kogutulemust saab ligikaudselt visualiseerida ringikujuliste lainepindade mustrina, nagu tiiki kukkunud kivi tekitatud lainetused, kuid need lained levides muudaks oma kuju oluliselt rohkem. Lambi lainete teooria on seotud siiretega ainult (r, z) suunas; põikisiirdeid siin ei arvestata.
Juhitud Lambi lained
"Juhitud Lambi lainete" fraasi kohtab sageli mittepurustavas kontrollis. "Juhitud Lambi laineid" võib defineerida kui Lambi lainete sarnaseid laineid, mis levivad lõplike mõõtmetega reaalsetes katsekehades (plaatides). Lisades mõistele "Lambi laine" ette sõna "juhitud" tähistatakse seega tõsiasja, et Lambi lõpmatut plaati tegelikkuses ei eksisteeri.
Rakendustes tegeletakse lõplike plaatide, torude (silindriline koorik), silindriliste anumatega või õhukesteks ribadeks lõigatud plaatidega jne. Lambi lainete teooria annab tihti väga hea ülevaate lainete levimisest sellistes struktuurides. See ei anna täiuslikku ülevaadet ja seetõttu on fraas "juhitud Lambi lained" asjakohasem kasutada kui "Lambi lained". Üks küsimus on, kuidas mõjutab Lambi-laadsete lainete kiirusi ja võnkevormide kuju kehade tegelik geomeetria. Näiteks Lambi-laadse laine kiirus õhukeses silindrilises kehas sõltub vähesel määral silindri raadiusest ja sellest, kas laine liigub silindri telje suunaliselt või silindri ümber. Teine küsimus on, millised täiesti erinevad akustilised levimisviisid ja võnkevormid võivad esineda keha reaalses geomeetrias. Näiteks torul on tema kogu liikumisega seotud paindevõnkevormid, mis erinevad oluliselt toru seina Lambi-laadsetest paindevõnkevormidest.
Lambi lained kontrollimises ultraheliga
Tavaliselt on ultraheliga kontrollimise eesmärk testitavas objektis üksikute defektide leidmine ja nende iseloomustamine. Sellised vead avastatakse siis, kui need peegeldavad või hajutavad neile mõjuvat lainet ja peegeldunud või hajutanud laine jõuab vastuvõtvasse andurisse piisava amplituudiga.
Traditsiooniliselt on ultraheliga kontrollimist läbi viidud lainetega, mille lainepikkused on kontrollitava katsekeha mõõtmetest palju lühemad. Selles kõrgsagedusvõnkevormis kasutab ultraheliga kontrollija laineid, mis on ligilähedased lõpmatu ulatusega keskkonna piki- ja nihkelainete võnkemoodidega, mis siksakitavad üle plaadi paksuse ja sealt tagasi. Kuigi Lambi lainete esmased kasutajad töötasid rakenduste kallal mittepurustavas kontrollis ja juhtisid nende teooriale tähelepanu, sai laialdane kasutamine alguse alles 1990. aastatel, kui arvuti abil dispersioonikõverate arvutamine ja nende sidumine katseliselt mõõdetavate lainetega muutusid palju laiemalt kättesaadavaks. Levinum arvutusvõimekus koos laiema arusaamaga Lambi lainete olemusest võimaldasid välja töötada mittepurustava kontrolli tehnikaid, kasutades lainepikkusi mis on plaadi paksusega võrreldavaid või sellest suuremad. Nendel suurematel lainepikkustel sumbub laine vähem ja defekte saab tuvastada suurematel vahemaadel.
Peamine väljakutse ja vajalik oskus Lambi lainete kasutamises ultraheliga kontrollimises on määratud võnkemoodide tekitamine kindlatel sagedustel, mis levivad hästi ja võimaldavad puhast tagasipeegeldunud "kaja". See nõuab ergastamise hoolikat kontrollitavust. See saavutatakse tehnoloogiatega, mille hulka kuulub kamm-muundurite, kiilude, vedelast keskkonnast pärinevate lainete ja elektromagnetiliste akustiliste muundurite kasutamine.
Lambi lained akustilises ultraheliga kontrollimises
Akustiline ultraheliga kontrollimine erineb ultraheliga kontrollimisest selle poolest, et seda kavandati kahjustuste ja materjali omaduste kontrollimiseks suurematel aladel, üksikute defektide leidmise ja iseloomustamise asemel. Lambi lained sobivad selliseks laiemate alade kontrolliks hästi, sest nad levivad üle kogu plaadi paksuse ja levivad kaugemale ühtlase liikumismustriga.
Lambi lained akustilise emissiooniga kontrollis
Akustilise emissiooniga kontrollis kasutatakse palju madalamaid sagedusi kui traditsioonilises ultraheliga testimises ja tavaliselt eeldatakse, et tuvastatakse defekte mitmete meetrite kaugusel andurist. Suur osa tavaliselt akustilise emissiooniga kontrollitavatest konstruktsioonidest on valmistatud terasplekist, näiteks mahutid, surveanumad, torud. Lambi lainete teooria on seetõttu akustilise emissiooniga kontrollis peamine teooria signaali vormide ja levimiskiiruste selgitamiseks. Olulisi parandusi akustilise emissiooni allika asukoha täpsuses on võimalik saavutada Lambi lainete levimise heast mõistmisest ja oskuslikust kasutamisest.
Ultraheliga ja akustilise emissiooniga kontrolli erinevused
Plaadile mõjuv mehaaniline ergastus tekitab temas terve hulga Lambi laineid, mis kannavad energiat kogu sagedusalas. Nii on ka akustilise emissiooni lainete korral. Akustilise emissiooniga kontrollis on väljakutseks vastuvõetud lainekujudes tuvastada mitmeid Lambi laine komponente ja tõlgendada neid läbi allika liikumiste. See erineb ultraheliga kontrollist, kus peamiseks väljakutseks on luua üks, hästi juhitav ühe sagedusega Lambi laine võnkevorm. Samas esineb ka ultraheliga kontrollis võnkevormide teisendamine, kui tekitatud Lambi laine interakteerub katsekeha defektidega, nii et defekti saab iseloomustada mitmest võnkevormist koosnevate peegeldunud lainete signaalide tõlgendamise teel.
Sits
Sits on ühekordsest kraaslõngast labase sidusega puuvillane kangas, tavaliselt trükimustriline. Batistist tugevam ning bjassist ja kalingurist õhem, ruutmeeter sitsi kaalub umbes 100 grammi. Kangas on India päritolu. Teistes keeltes tuntud nimetustega calico, chintz, printed cotton, Ameerikas ka muslin.
Chintz (inglise keelde laenatud hindikeelne sõna, tõlkes 'mustriliseks tehtu') tähendas algselt värvimismenetlust. Algselt märkis nimetus puuvillast või linast suuremustrilist mööblikangast, mis oli aastail 1700–1860 populaarne materjal kardinateks ja voodieesriieteks, lapitehnikaks või mööblikatteks. Sageli vahatati kanga pind vaiguga, mis aitas hoiduda plekkidest ja mustusest, kuid oli välja pestav.
Rambynase regionaalpark
pisi|Nõiakuusk pisi|Vaade Rambynase mäelt Nemunasele Rambynase regionaalpark (leedu keeles Rambyno regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Pagėgiai omavalitsuse territooriumil.
Sits
Kontekstis, kus sitskanga kohta on kasutatud paralleelselt sõnu chintz ja calico, tähendab chintz suuremustrilist ja calico väikesemustrilist sitsiriiet.
Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing
Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing (ka Tallinna Keskkoolide Spordiringide Ühing, Tallinna Koolinoorsoo Spordiringide Ühing, lühendatult TKSÜ) oli 1922-1940 Tallinnas tegutsenud noorteorganisatsioon.
Rambynase regionaalpark
Rambynase regionaalpark asub Väike-Leedus Nemunase jõe kaldal. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Nemunase kalda ökosüsteeme ja kultuuripärandit.
Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing
TKSÜ asutati 1. aprillil 1922.
Rambynase regionaalpark
Rambynase regionaalpark asub paigas, kus Nemunase jõgi tungib läbi viimasel jääajal moodustunud Vilkyškiai oosi. Nemunase paremal kaldal asub Rambynase mägi, oosil kasvab rikkaliku taimestikuga mitmekesine mets. Vilkyškiai lähedal kasvab nn nõiakuusk, millel oli 18 haru, aga aastast 2007, mil torm ühe haru maha murdis, on harusid 17. Kuuse ümbermõõt on 5 meetrit, kõrgus 32 meetrit. Regionaalpargi territooriumil on ka mitmeid soote.
Rambynase regionaalpargi tuntuim kultuurilooline mälestis on Rambynase mägi, millel asunud pühamut on mainitud juba XIV sajandi ristisõdijate kroonikates. Mägi on ka hilisematel sajanditel jäänud kohaliku elu keskuseks, seal on peetud jaanipäeva ja tähistatud muid pühi. Kultuuriväärtusteks on ka vana Vilkyškiai asula ja Martynas Jankuse muuseum Bitėnai külas. Jankus oli knygnešystė ajal üks juhtivamaid leedukeelsete raamatute väljaandjaid.
Rambynase regionaalpargi keskus asub Bitėnai külas, suurim asula regionaalpargi territooriumil on Vilkyškiai.
Rambynase regionaalpargi pindala on 4786 hektarit. Erinevate kaitsealade all on sellest 83,6%.
Narva-Jõesuu linnaosa volinike loend 1939
Narva linna Narva-Jõesuu komitee poolt tunnustati 29. septembril 1939 teiste kandidaatide puudumisel valituks ja kinnitati 3. novembril 1939 Siseministri poolt Narva-Jõesuu linnaosa volinikeks (RTL 1939, 101):
De oppresso liber
pisi|
"De oppresso liber" on Ameerika Ühendriikide maaväe erioperatsioonijõudude moto. Tõlgituna tähendab see "rõhututest vabastatuteks" või "vabastada rõhutud".
53. õhutõrjeraketibrigaad
Ajalugu
Rahvusvahelise uurimismeeskonna (JIT) raporti järgi pärines 2014. aasta juunis Ida-Ukrainas Malaysia Airlinesi lend 17 reisilennuki Boeing 777 allatulistanud õhutõrjekompleks Buk 53. õhutõrjeraketibrigaadi relvastusest.
Gaussi seadus elektrivälja jaoks
Gaussi seadus elektrivälja jaoks ehk Gaussi teoreem on C. F. Gaussi poolt 1835. aastal formuleeritud seadus, mis kirjeldab elektrilaengute välja jõujoonte läbiminekut ümbritsevast kinnisest pinnast: elektrivoog läbi kinnise pinna võrdub selle pinna poolt piiratud elektrilaengute algebralise summaga.
pisi|175px|vasakul|Näiteid kinnistest pindadest (vasakul: kera, toroid, kuup) ja avatud pindadest (paremal) Gaussi seadus integraalkujul kus \Psi on elektrivoog (elektrinihke voog) läbi kinnise pinna A, mis ümbritseb kogulaengut Q, ja \vec D on elektrivoo tihedus.
Sama seadust väljendatakse ka elektrivälja tugevuse vektorvälja voona läbi pinna A: kus on elektriline konstant.
Gaussi seaduse valemid diferentsiaalkujul on artiklis Maxwelli võrrandid.
560
560. aasta (DLX) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas neljapäeval. Arvu 560 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Sebilj
pisi|Sebilj Sebilj on osmanite stiilis purskkaev, mis asub Sarajevo linnasüdames Baščaršija väljakul.
Ajalugu
Esialgse purskkaevu lasi 1753. aastal ehitada Mehmed Paša Kukavica. 1891. aastal teisaldas selle austria arhitekt Alexander Wittek oma praegusesse asukohta.
Pongidae
Pongidae (inimahvlased ) on endine esikloomaliste sugukond (bioloogia), kuhu arvati gorillad, šimpansid ja orangutanid. Mõnikord nimetatakse neid suurteks inimahvideks või inimahvideks.
See on parafüleetiline takson. Selle taksoni kroonirühm on inimlased (Hominidae).
Sugukonnas on seitse tänapäevast liiki.
Tänapäeval seda taksonit peaaegu ei kasutata, kuid sellel on ajalooline tähtsus.
Nomenklatuur
Sugukonna autor on Elliot (1913).
Kolju
Koljul on järgmised tunnused, mis inimestel puuduvad või on vähem väljendunud:
Saksi dünastia
thumb|250px|Ottoonide sugupuu kujutamine 12. sajandi käsikirjas. Saksi dünastia oli Saksa kuningate dünastia (919-1024), mis sai nime päritolu järgi, kuid mida selle esimese keisri järgi tuntakse ka kui Ottoonide dünastiat. Perekonda ennast tuntakse varaseima teadaoleva liikme Liudolfi järgi mõnikord ka kui Liudolfingid. Saksi dünastia valitsejaid loetakse ka Saksa-Rooma riigi esimeseks dünastiaks kui frangi Karolingide dünastia ja Karl Suure järeltulijad, keda üldiselt vaadeldakse Saksa-Rooma riigi asutajana. thumb|right|Ottoonide sugupuu
Valitsemine Saksamaal ja Saksa-Rooma riigis
Kuigi Saksimaa hertsog Heinrich Linnupüüdja ei saanud iial keisriks, oli ta siiski selle keiserliku dünastia asutaja, kuna tema valimine Saksa kuningaks tegi selle võimalikuks tema pojale Otto Suurele. Alates Otto I-st krooniti enamus Saksa kuningaid ka Saksa-Rooma keisriks. Saksi dünastiast valitsejate ajal sai Ida-Frangi riigist seoses Lotringi, Saksimaa, Frangimaa, Švaabimaa, Tüüringi ja Baieri hertsogkondade ühendamisega lõpuks Saksamaa.
Kui Otto I saabus 23. septembril 951 Paviasse, oli linn valmis avama oma värava Saksa kuningale. Vastavalt langobardide tavale krooniti Otto 10. oktoobril Lombardia raudkrooniga. Nagu Karl Suur enne teda, olid Otto ja tema järglased nüüd nii Saksa kuningad kui ka Itaalia kuningad.
Ka Saksamaa liit Püha Rooma riigiga, mis domineeris Saksa ajaloos aastani 1806, algas Otto Suure kroonimisega Roomas aastal 962. Kuid kavandatud Rooma riigi taastamine ebaõnnestus juba Otto III ajal.
Pärast Saksi dünastia hääbumist seoses Heinrich II surmaga aastal 1024 läks kroon Franki dünastiale. Keiser Otto Suure tütar Liutgard abiellus Lotringi hertsogi Konrad Punasega. Tema pojapojapoeg oli Saksa-Rooma keiser Konrad II. Kui Burgundia kuningas Rudolf III 2. veebruaril 1032 suri, omandas Konrad II edukalt ka selle kuningatiitli pärimislepingu põhjal, mille keiser Heinrich II oli eelnevalt aastal 1006 välja pressinud, pärast sissetungi Burgundiasse lepingu pealesurumiseks pärast Rudolfi püüet seda aastal 1016 tühistada.
Saksi dünastiast kuningad ja keisrid:
Mõned muud selle dünastia kuulsad liikmed:
Pamela Melroy
Pamela Anne Melroy (sündinud 17. septembril 1961) on Ameerika Ühendriikide endine õhuväelane, katselendur ja NASA astronaut.
Ta liitus 1983. aastal õhuväega ja õppis lenduriks ning hiljem katselenduriks. Melroy valiti astronaudiks 1994. aastal. Ta osales kolmel Space Shuttle'i missioonil, olles missioonide STS-92 ja STS-112 piloot ning missiooni STS-120 komandör. Pamela Melroy oli Eileen Collinsi järel teine kosmosesüstiku naiskomandör.
Melroy lahkus õhuväest 2007. aastal ja NASA-st 2009. aastal. Ta töötas seejärel Föderaalses Lennuametis ja DARPA-s. 21. juunil 2021 määras president Joe Biden Melroy NASA asepeadirektoriks.
Kilingi-Nõmme linnavolinike loend 1940
25. ja 26. veebruaril valiti ja Pärnu maavanema poolt 8. märtsil 1940 kinnitati Kilingi-Nõmme linnavolinikeks (RTL 1940, 27, 28. märts 1940):
Hermann V (Baden-Baden)
Hermann V Badenist (u 1180 – 17. jaanuar 1243) valitses Veronat ja Badenit 1190. aastast kuni oma surmani.
Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha poeg. Ta abiellus 1217. aastal Reini pfaltskrahvinna Irmengardiga (sündinud 1200. aastal, surnud 25. veebruaril 1260); nende abielu kestis kuni Hermann V surmani.
1218. aastal loobus ta Zähringite tiitlinõuetest ja 1227. aastal loobus nõuetest ka Braunschweigis. Seejärel tehti Hermannist Ortenau ja Breisgau krahv. Keiser Friedrich II saatjaskonnas rändas ta läbi suure osa Saksamaast ja Itaaliast ning sattus 1221. aastal Egiptuses vangi. Ta võttis osa Viiendast ristisõjast ning 1228. aastal koos Friedrich II ja selle vennaga Kuuendast ristisõjast. Markkrahv andis Heinrich VII-le nõu, kuni see troonilt tõugati. Hermann võttis osa ka kaitsevõitlusest mongolite vastu Liegnitzis.
Ta asutas või toetas mitmeid olulisi kloostreid: Maulbronni klooster, Tennenbachi klooster, Herrenalbi klooster, Selzi klooster, Salemi klooster ja Backnangi klooster. Tema naine Irmengard asutas 1245. aastal Baden-Badenis Lichtenthali kloostri, millest sai hiljem markkrahvide matmispaik.
Hermann maeti Backnangis, kuni tema lesk ta säilmed 1248. aastal Lichtenthali ümber mattis.
Hiroyuki Usui
Hiroyuki Usui (jaapani keeles 碓井 博行 Usui Hiroyuki; sündinud 4. augustil 1953 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1974–1984 38 mängu ja lõi 15 väravat.
Tsaari mõrsja
"Tsaari mõrsja" (vene: Царская невеста, Tsarskaja nevesta) on helilooja Nikolai Rimski-Korsakovi ooper neljas vaatuses. See on helilooja kümnes ooper, valmis 1898. aastal ja esietendus aasta hiljem Moskvas. Ilja Tjumenevi libreto põhineb Lev Mei samanimelisel näidendil.
Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus
Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (International Air Transport Association, lühend IATA) on lennufirmade kaubandusühing. 290 lennufirmat, mis IATAsse kuuluvad, on peamiselt suured õhu teel vedajad. IATA toetab lennufirmade tegevust ning aitab sõnastada tööstuspoliitikat ja standardeid. IATA peakontor asub Kanadas Montréalis, administratiivkontor on Genfis.
IATA-l on üle maailma üle 50 kontori ja ta esindab lennufirmasid ligi 120 riigis.
IATA lennufirmakood
IATA lennufirmakood on kahetäheline kood, millega IATA tähistab lennufirmasid. Need moodustavad lennu numbri kaks esimest märki (näiteks OV 177: Estonian Airi lend 177 Tallinn-Brüssel). IATA koode kasutatakse näiteks reiside lennuplaanides, piletite reserveerimisel.
Isik (keeleteadus)
Isik on üks öeldise grammatiline kategooria. Isik on seotud kõnealuse olendi või asja osalusastmega kõnesituatsioonis.
Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus
IATA lennujaamakood
IATA lennujaamakood on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA, International Air Transport Association) tähistab lennujaamasid. Koode kasutatakse näiteks pagasilipikutel. Uuendatud koodide nimekiri avaldatakse kaks korda aastas, 1. juunil ja 1. detsembril.
Isik (keeleteadus)
Eesti keel
Maria kirjutab luuletusi; Hulk lapsi jälgis teatrietendust.
Isik ja arv
Mitmus:
(Me) sööme; (Sa) harjutad; (Te) karjute; (Sina, tüdruk) tuled mulle appi. Grupp turiste vaatleb monumenti; Täna külmetab. Õppigem hoolega;  Astugem kiiresti; Laulgem valjemini.
Tallinna Linna Politsei Spordiring
Ring asutati 17. veebruaril 1923.
1933 kuulus ringi 300 liiget.
Rõbatši
Alevik on Kura sääre rahvuspargi administratiivkeskuseks.
Aastani 1946 kandis see nime Rossitten. Nimi tulenes preisikeelsest sõnast rosita, mis tähendab roosi.
Aleviku leedukeelse nimekuju järgi on nime saanud Adavere lademe ja Juuru-Raikküla lademe Rasytė kihistu.
Ajalugu
Rossitteni kohal asus vana preislaste linnamägi. Aastal 1372 rajas Saksa ordu sinna kindluse. Selle juurde moodustati ka kihelkond.
Sealne loss kaotas sõjalise tähtsuse aastal 1422 ja jäeti lõplikult maha aastal 1507. Sealses lossis leiab aset E. T. A. Hoffmanni jutustus Majoraat.
Sealse kiriku kohta on esimesed teated aastast 1605. XVIII sajandil ja XIX sajandil oli asula Finckensteinide suguvõsa valduses. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1873 (aastast 1992 on selle ruumides õigeusu kirik). Aastal 1901 asutati sinna maailma esimene ornitoloogiajaam.
Aastail 1922-1945 tegutses Rossittenis purilennunduskool, mille juures hakkas tegutsema Alexander Lippischi juhitud purilennundusselts Rhön-Rossitten Gesellschaft (RRG).
Salong (Pariis)
pisi|Ametlikult riides patroonid Eriauhind 1890 Salong, ka Pariisi Salong (prantsuse keeles Salon de Paris), oli Pariisis asuv kunstisalong ning alates 1667. aastast toimunud ametlik Académie des Beaux-Arts'i kunstinäitus.
Rõbatši
Ajalugu
Rossitten läks aastal 1945 NSVL-i koosseisu, kus hakkas tänapäevast nimekuju kandma aastal 1946. Aasta 1947 sai Rõbatši aleviku staatuse, mille kaotas aastal 2005. Aastail 2006-2016 oli see Kura sääre maapiirkonna nime kandva haldusüksuse halduskeskuseks.
Salong (Pariis)
See oli aastatel 1748–1890 vaieldamatult suurim aasta või kahe aasta tagant toimuv kunstisündmus läänemaailmas.
1761. aastal võttis Salongis toimunud ülevaatenäitusest osa 33 maalikunstnikku, 9 skulptorit ja 11 gravüürikunstnikku. Alates 1881 aastast haldab Salongi Prantsuse Kunstnike Ühing (Société des Artistes Français).
Vaata ka
Teised salongid
Chilorhinophis gerardi
Chilorhinophis gerardi on Lamprophiidae sugukonda kuuluv maoliik.
Alamliigid
Maoliigil Chilorhinophis gerardi klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Chilorhinophis gerardi seisuga 8.05.2015.
Piusa koobastiku looduskaitseala
pisi|[[Piusa koopad. ]] Piusa koobastiku looduskaitseala eesmärk on kaitsealuste nahkhiirte ja nende talvitumiseks vajalike koobaste kaitse, uurimine ja tutvustamine.
Kaitstavaks elupaiga tüübiks on vanad loodusmetsad ning kaitstavateks taime- ja loomaliikideks tiigilendlane, harivesilik, palu-karukell, aas-karukell ja roomav öövilge.
Nahkhiirte koondumispaikade, eriti talvituspaikade-koobaste osa, on nende loomade kaitses väga suur. Koobaste sobivus nahkhiirte talvitumiseks oleneb kindlatest tingimustest, millest tähtsaimad on temperatuur ja niiskus, vaikus, pimedus, koopa mõõtmed, avade mõõtmed, pragude olemasolu koopas, koopa ümbruse maastiku iseloom. Piusa koobaste tingimused on püsinud nahkhiirtele soodsad pikka aega ja see ongi võimaldanud suure talvituskoloonia tekkimise.
Lootekest
Embrüot ümbritsevad lootekestad on:
Lootekestade areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Purtse–Hiie tee
Purtse-Hiie (13119) tee asub Ida-Virumaal, Lüganuse vallas, Purtse külas. Tee algab Tallinn-Narva maanteelt (E20), Purtse poe kõrvalt, viib läbi männiku, Purtse keskuse (Purtse mõis) ja lõpeb mäe jalamis, kust edasi viib Liimala külla üle Purtse jõe.
Julius Honka
Noorena mängis ta kodulinna klubis JYP Jyväskylä.
2013. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Western Hockey League'i klubiga Swift Current Broncos. 2014. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft'is 14. valikuna. Hooajal 2014–15 asus Honka mängima American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars. 2017. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Dallas Starsi meeskonnas hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. aprillil 2017 mängus Arizona Coyotesi vastu.
2019. aasta oktoobris naasis Honka JYP Jyväskylässe. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Soome kõrgliiga klubis Lahti Pelicans ja hooaja teises pooles taas Texas Starsis. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Luleåga.
2013. aastal võitis Honka Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Aasta hiljem tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema noorem vend Anttoni Honka on samuti jäähokimängija.
Päärn Hint
Päärn Hint (sündinud 15. detsembril 1943 Jegorjevskis) on eesti luuletaja.
Ta on õppinud Tallinna 10., Tallinna 16., Tallinna 5. Õhtukeskkoolis ja Pärnu-Jaagupi Keskkoolis.
Ta töötas aastatel 1969–1970 Tallinnfilmis tallimehe ja stsenaristina, 1972–1973 Tallinna Loomaaias autojuhi ja puusepana, 1973–1980 Tallinna Botaanikaaias kütjana, 1980. aastast utiilivarujana Tallinnas. Aastast 1991 on ta talunik Viljandimaal.
Ta debüteeris 1967. aastal ajakirjas Looming luuletustega, ta esindab 1960. aastate hipiliikumisest mõjutatud kirjandust.
Isiklikku
Tema isa on kirjanik Aadu Hint, ema luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija Minni Nurme. Tema õed on Miina Hint ja Eeva Park, poolõde Mare Zaneva.
Koila mõis
Koila mõis (saksa keeles (Gut) Koil) oli mõis Simuna kihelkonnas Virumaal Koilas.
Hooned
Koila mõisa hoonetest oli 1970. aastal osaliselt säilinud puidust peahoone, mis oli maha jäetud ja halvas seisundis. Hoonel oli laastukatus. Hoones oli 2 mantelkorstent. Peahoonest on pilte Eesti Rahva Muuseumi fotokogus 1906. ja 1938. aastast. Ümber pargi paiknenud kõrvalhooned olid 1970. aastal kas varemeis või ümber ehitatud.
Park
Keskmise suurusega vabakujulise pargi tagaosas oli alleede fragmente. Pargil oli ringteega piiratud esiväljak. Domineerisid vaher, pärn ja saar. Park oli 1970. aastal hävimas, maha jäetud ja väga metsistunud.
Irene Kivaste
Irene Kivaste (sündinud 7. veebruaril 1988) on eesti mustkunstnik ja näitleja.
Alates 2013. aastast Itaalia mustkunstnike liidu ning agentuuri Masters of Magic  osaline.
Irene on esinenud üle kogu Euroopa, lisaks veel ka Austraalias, Aafrikas ning ka Indoneesias.
Irene on lisaks osalenud Itaalia talendisaates, kus pääses ka järgmisesse vooru.
Eestis on osalenud mitmes telesaates, sealhulgas  Hommik Anuga ,  Pealtnägija  kui ka ilmunud perioodikaväljaannetes
Alates 2020. aastast on Irene ka Eesti Mustkunstnike liidu liige. Tema etteasteid iseloomustab elegantne stiil ja kombinatsioon mustkunstnike traditsioonidest ja modernsest lähenemisest.
Eesti ainsa elukutseline naismustkunstnikuna on Irene Kivaste öelnud, et teda motiveerib eeskätt publiku tagasiside ning rõõmuküllad emotsioonid. pisi|Magician performing
559
559. aasta (DLIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas kolmapäeval. Arvu 559 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Gražutė regionaalpark
pisi|Regionaalpargi külastuskeskus pisi|Šventoji jõgi Gražutė regionaalpark (leedu keeles Gražutės regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Zarasai ja Ignalina rajoonis Šventoji jõe ülemjooksu metsasel ja künklikul maastikul. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta jõe ülemjooksu ja Gražutė laant, sealseid maastikke, ökosüsteemi ja kultuuripärandit.
Gražutė regionaalpargi pindala on 31 933 hektarit. Erinevad kaitsealad võtavad sellest enda alla 14 625 ha ehk siis katavad 45,8% regionaalpargi territooriumist.
Gražutė regionaalpargi halduskeskus on ühine Sartai regionaalpargiga ja asub Dusetoses, Vytauto g. 5. Salakases aadressil Laisvoji aikštė 14 asub regionaalpargi külastuskeskus.
Suuremad asulad regionaalpargi aladel on Salakas, Antalieptė ja Degučiai.
Kultuurimälestised
Regionaalpargi territooriumil asub 15 linnamäge, neist seitsme juures asusid ka muinasasulad. Muinaskalmeid on 33, hauakomplekse kaks. Sealses piirkonnas varem elanud seelide ja leedulaste paganlikke kombeid mälestavad neli hiiemäge ja viis rahvakultuuris tähtsal kohal olnud kivi. Sinna jääb ka Ida-Leedu ainus paganausu pühapaik. Ka on kaitsealal on esindatud leedulaste ristikultuur, seal asub arvukalt tee äärde püstitatud riste, tulpkabeleid ja kabeleid. Salakase kiriku torn on Leedu alade kõrgeim.
Tähtsal kohal on insenertehniline pärandkultuur. Regionaalparki jääb Antalieptė hüdroelektrijaam, Tiltiškėse külas vanas vesiveskis asub aga energeetikamuuseum. Regionaalparki jääb arvukalt vanade vesiveskite ja auruveskite asukohti. Ka esindavad sealset insenertehnilist pärandkultuuri sillad, rippsillad ja vanutustöökojad.
Regionaalpargi aladele jäävad ka mitmed mõisakompleksid, vanad talud ja kalmistud. Sealsetest kirikutest on märkimisväärseim Salakase kirik, mõisadest Dūkštase mõis. Salakases asub meremuuseum, Antalieptės vana karmeliitide kloostrikompleks. Omaette kultuuripärandi moodustavad ka sealsed mälestusmärgid.
Elustik
Pargist on leitud 880 taimeliiki ja 412 seeneliiki. Intodutseeritud liikidest kasvavad seal Kanada kuusk, hall mänd ja sabiina kadakas.
Sealsetest seeneliikidest on kaitse all Böömi sõrmkübarseen, tammenahkis, mõru kivipuravik, samblikest aga oliiv-helksamblik, lLäikiv kilpsamblik, sale nuisamblik ja harilik kopsusamblik. Samblikku Lecanora norvegica leiti Leedust esmakordselt Gražutė regionaalpargi aladelt.
Kaitsealuseid õistaimi on regionaalpargi aladelt leitud neljakümnest liigist. Olulisemad liigid on vahelduvaõiene vesikuusk (ainuke kasvukoht Leedus), rabaluga, täpiline sõrmkäpp, kaitsealustest taimedest arvukaimalt esinev palu-karukell, Lapi paju, püst-linalehik, kollane kivirik, püsiksannikas ja kaunis kuldking.
Regionaalpargist on leitud 46 liiki imetajaid, neist 7 kuulusid Leedus looduskaitsealuste liikide hulka. Elutsesid neist regionaalpargi aladel hunt, ilves, valgejänes ja saarmas.
Kaitsealustest kahepaiksetest elavad seal harivesilik, kõre, rohe-kärnkonn ja punakõht-unk, roomajatest aga Euroopa sookilpkonn. Sealsetes veekogudes elavad ojasilm, harilik hink ja vingerjas.
Linde on pargist leitud 205 liigist, sealhulgas 54 kaitsealuse liigi esindajaid. Neist tähtsamad pesitsejad on teder, hüüp, must-harksaba, merikotkas, väike-konnakotkas, värbkakk, laanerähn, järvedel ka järvekaur. Rändeperioodil on see tähtsaks peatuspaigaks sellistele lindudele nagu tõmmuvaeras, punakurk-kaur, rohukoskel ja punajalg-pistrik. Talvel tegutseb sealsetes veekogudes vesipapp.
Selgrootuid on regionaalpargist leitud 740 liiki, neist 221 liiki putukaid. 23 liiki on looduskaitsealused. Neist tähtsamad on pisiliidrik, rohe-tondihobu, vöötkiil, hiidkoor, männisinelane, nahksikk, pääsusaba, suur-kuldtiib, triip-tumetiib, vareskaera-aasasilmik ja Chariaspilates formosaria.
Peterburi Elektrotehnika Ülikool
Peterburi Elektrotehnika Ülikool (vene keeles Санкт-Петербургский государственный электротехнический университет) on Peterburis asuv ülikool. Kool asutati 1886.
Kool on aegade jooksul kasutanud eri nimesid, nt 1891 kuni 19. sajandi alguses Peterburi Aleksander III nimeline Elektrotehnikainstituut, 1918–1991 Lenini-nimeline Leningradi Elektrotehnika Instituut (vene keeles Ленинградский электротехнический институт им. В. И. Ульянова (Ленина) (lühend ЛЭТИ)).
Ville Lajunen
Ville Ilmari Lajunen (sündinud 8. märtsil 1988 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07.
2011. aastal liitus ta KHL-i klubiga Magnitogorski Metallurg. 2012. aastal liitus ta Rootsi kõrgliigaklubiga Färjestad BK.
2014. aastal naasis ta KHL-i, mängides esmalt kolm hooaega Jokerites (2014–2017) ning seejärel ühe hooaja Moskva Spartakis ja ühe hooaja Kunluni Red Staris. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Vitjaziga. 2020. aastal naasis ta pärast kaheksat aastat Soome kõrgliigasse, liitudes HC TPS-iga. Aastatel 2021 ja 2022 võitis ta TPS-iga Soome meistrivõistlustel hõbemedali.
2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Schwenninger Wild Wingsiga.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Apple Newton
pisi|Apple Newton MessagePad 2100 Apple Newton on üks Apple'i varasemaid pihuarvuti platvorme. Newtoni platvormi arendamist alustati 1989. aastal, ametlik arendustegevus lõpetati 1998. aastal. Newton oli Apple'i esimene platvorm pihu- ja tahvelarvutitele. Enamik Newtoni seadmeid kasutavad ARM 610 RISC protsessorit, puutetundlikku (stiilusega juhitavat) ekraani ja sisaldavad käsitsikirjatuvastuse tarkvara. Osa Apple'i seadmetest või nende elektroonikasüsteemidest valmistas ka Motorola. Enamiku Newtoni seadmeid töötas välja ja turustas Apple (näiteks MessagePadi sari ja eMate 300), kuid ka teised firmad (Motorola, Sharp ja Digital Ocean) lõid Newtoni operatsioonisüsteemil töötavaid seadmeid.
Platvormi areng
Newtoni projekti alustas Apple 1980ndate lõpus, esialgu tahvelarvutite uuringuprojektina. Projekti alguses pakuti välja A4 paberi suuruse LCD-ekraaniga võimas tahvelarvuti, kuid kõrge hinna tõttu (üle 6000 dollari) keskenduti edaspidi väiksema ja soodsama seadme väljamõtlemisele. 1990. aastal seati projekti uueks eesmärgiks tahvelarvuti loomine ja 1992. aastaks turule toomine. Algas aktiivne arendustegevus (mitmed arendajad töötasid kohati 16 tundi päevas), kuid tarkvaras ilmnevate vigade parandamine viivitas seadme valmimist. Newtonit demonstreeriti 1992. aastal, hoolimata paljudest parandamata vigadest. Esitus avaldas publikule muljet ning konkurendid, nähes turuvõimalusi, alustasid oma pihuarvutite väljatöötamist. PDA-tüüpi arvutid (pihuarvutid) polnud siis veel saadaval, ka PDA (personal digital assistant) nimetuse mõtles Newtoni arendamise hilisemas faasis välja Apple'i tegevjuht ja Newtoni projekti eestvedaja John Sculley. Esimene Newton MessagePad saabus turule 1993. aastal. Selleks ajaks oli valminud ka konkurentide pihuarvuteid (näiteks AT&T PenPoint). pisi|vasakul|Emate300
Kuigi esimeseks pihuarvutiks võiks vaidlemisi pidada 1984. aastal loodud kalkulaatorisarnast Psion Organizerit, oli Newtonil esimesena suur ekraan, operatsioonisüsteem ja olulised rakendused (kirjutus- ja joonistamisprogrammid) ning oli seega arvatavasti esimene seade, mida võiks tänapäevases mõttes PDA-ks või pihuarvutiks nimetada.
John Sculley sõnul investeeris Apple Newtoni platvormi arendamisse üle 100 miljoni dollari.