cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harri Säteri
Soome kõrgliigas tegi ta esimese täishooaja 2008–09 Tappara ridades.
2008. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 106. valikuna. Aastatel 2011–2014 mängis ta neljal hooajal Sharksi noorteklubi Worcester Sharksi rivistuses American Hockey League'is (AHL).
Aastatel 2014–2017 mängis ta kolm hooaega KHL-i klubis HK Vitjaz.
2017. aastal suundus ta tagasi Põhja-Ameerikasse, sõlmides aastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. Hooajal 2017–18 pääses ta Panthersi meeskonnas väljakule üheksas mängus, mängides suurema osa hooajast AHL-i klubis Springfield Thunderbirds. Hooajal 2018–19 mängis ta AHL-i klubis Grand Rapids Griffins.
2019. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Novosibirski Sibir. Seal mängis ta kokku kolm hooaega.
2022. aasta märtsis liitus ta NHL-i klubiga Arizona Coyotes. Seal mängis ta kuni hooaja lõpuni, saades kirja kuus mängu.
2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu EHC Bieliga.
Soome jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2022. aasta taliolümpiamängudel kuldmedali ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Ta osales ka 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tudulinna vana kirik
pisi|Tudulinna vana kirik (juuli, 2018) Tudulinna vana kirik on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Tudulinnas asuv mahajäetud puidust kirik. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Bo Horvat
pisi|Bo Horvat (2015) Bowie William Horvat (sündinud 5. aprillil 1995 Londonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New York Islanders.
Tudulinna vana kirik
Kirik valmis 1766. aastal ja 1863. aastal seda laiendati.
Bo Horvat
Ta alustas karjääri Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. 2012. ja 2013. aastal tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Ta oli hooaja 2012–13 väljalangemismängudes 16 väravaga suurim väravakütt ning pälvis liiga hooaja väljalangemismängude kõige väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Award'i.
Tudulinna vana kirik
Tudulinna kirik oli algselt Viru-Jaagupi kiriku abikirik, 1744. aastal liideti Pühajõe kogudus ja Tudulinna kogudus taas Jõhvi kogudusega. 1867. aastal eraldati Tudulinna ja Iisaku lõplikult iseseisvaks Iisaku kirikukihelkonnaks.
Bo Horvat
2013. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i draft'is üheksanda valikuna. NHL-is tegi ta Canucksi meeskonnas debüüdi 4. novembril 2014 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 20. novembril mängus Anaheim Ducksi vastu.
Tudulinna vana kirik
1930. aastatel lahvatas kohalikus kogukonnas "usutüli": osa Tudulinna koguduse liikmeid ei tahtnud kuulata Voldemar Kuljuse jutlusi, mida nad pidasid liiga ilmalikeks. Seetõttu ehitati Tudulinna vana kiriku kõrvale uus kirik, mis valmis 1939. aastal.
Bo Horvat
Hooajal 2016–17 kogus liigas 52 punkti (20+32), millega oli sel hooajal Canucksi resultatiivseim mängija, pälvides Canucksi hooaja väärtuslikumale mängijale antava Cyclone Taylor Trophy. 2018–19 tegi Horvat oma seni kõige edukama hooaja, kui kogus põhihooajal 61 punkti (27+34). Aastatel 2019–2023 oli Horvat Canucksi kapten.
Tudulinna vana kirik
Nõukogude okupatsiooniaja alguses lõhuti kiriku torn ja kirikust riisuti inventar. Hiljem ehitati hoone ümber sovhoosi viljaveskiks.
Bo Horvat
Ta kuulus Kanada jäähokikoondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Ansambel "Karavan" (1987)
Ansambel "Karavan" on ansambli Karavan 1987. aastal ilmunud album.
206 eKr
206. aasta eKr ehk ab urbe condita DXLVIII (548).
Eksplikatsioon (tingmärkide seletus)
Eksplikatsioon on seletus, eriti plaanide ja kaartide tingmärkide seletus.
Piirsalu kirik
pisi|Piirsalu kiriku portaal
Piirsalu kirik on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kirik.
Kiriku ehitus algas 1859. aastal Piirsalu mõisniku Arthur von zur Mühleni eestvõttel ja valmis 1863. Enne seda oli Piirsalus puukirik, mis asus praeguse Piirsalu kalmistu kohal. Aastani 1926 oli Piirsalu kirik Kullamaa kiriku abikirikuks.
Kirikut kasutab EELK Piirsalu kogudus, mille hooldajaõpetaja on Kari Tynkkynen ja juhatuse esimees Maie Hinno. Korralised jumalateenistused toimuvad Piirsalu kirikus iga kuu 1. ja 3. pühapäeval algusega kell 13.00.
Kirikus on mitmeid kultuurimälestisteks arvatud objekte.
Mahtra sovhoos
Mahtra sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Juuru külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Juuru asulas. Sovhoosi pindala oli 8000 ha.
Avtomat Fjodorova
Avtomat Fjodorova (vene keeles Автома́т Фёдорова, Fjodorovi automaat või FA) on valikulise tulerežiimiga Vene automaatvintpüss. Selle konstrueeris 1913. aastal Vladimir Grigorjevitš Fjodorov ning see oli maailma esimestest töötavatest automaatrelvadest. Fjodorovi automaati toodeti Venemaa Keisririigis ning hiljem Nõukogude Venemaal. Kovrovis toodeti aastatel 1913–1925 kokku 3200 Fjodorovi automaati, nendest suur enamik pärast 1920. aastat. Automaati kasutati vähesel määral esimeses maailmasõjas, märksa levinum oli see Venemaa kodusõjas ja talvesõjas. Mõnede asjatundjate hinnangul oli see tänapäevase rünnakvintpüssi "varajane eelkäija" või "esivanem".
Enna Paikre
Enna Paikre (kuni 1962 Landmann; 16. september 1939 Tallinn – 19. jaanuar 2007 Tallinn) oli iluvõimleja, kergejõustiklane ja keemiatehnoloogia insener.
Elukäik
Lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatehnoloogiainsenerina.
Tegeles 1954–1964 Kalevis Ilse Mikko juhendamisel iluvõimlemisega ja 1954–1957 Spartakis kergejõustikuga.
Tuli iluvõimlemise mitmevõistluses 1957, 1960 ja 1961 Eesti NSV meistriks, võitis meistrivõistlustel 1955., 1959. ja 1963. aastal hõbe- ning 1958. ja 1964. aastal pronksmedali. Kuulus iluvõimlemises 6 aastat Eesti NSV koondisse.
Kergejõustikus sai 1954–1957 Eesti NSV meistrivõistlustel teatejooksudes 1 kuld- (1957, 4 × 200 m) ja 4 pronksmedalit.
Töötas 1964–1999 tehases Estoplast.
Osales Eesti Naisliidu tegevuse taasloomisel 1989. aastal ja oli selle Tallinna koja juhatuse liige (1989–2007).
Isiklikku
Enna Paikre (Landmann) vanemad olid Evald Landmann ja Ella Landmann (Kurvits), abikaasa oli Enno Paikre.
Tamsalu Lunastaja kirik
pisi|Tamsalu Lunastaja kirik Tamsalu Lunastaja kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Tamsalus.
Kirik asub aadressil Paide mnt 11. Kirikus tegutseb EELK Tamsalu Lunastaja kogudus.
Ajalugu
Kirikuna kasutatav hoone ehitati enne Teist maailmasõda kohaliku ettevõtja autoremondi- ja mehaanikakojana. Nõukogude ajal ehitati hoone ümber korterelamuks, 1980. aastatel kavatseti sinna ehitada kino. Ehitustöid alustati, kuid need jäid pooleli. 1990. aastate esimesel poolel otsustas Tamsalu alevivalitsus rajada pooleliolevasse kinohoonesse tavandimaja (Tamsalu kalmistu paikneb sealt umbes 400 meetrit kagus). Hiljem pakuti EELK-le, et seal hoones võiks tegutseda ka kirik.
Elle Põldoja
Elle Põldoja (sündinud 2. jaanuaril 1963 Tartus) on eesti arstiteadlane ja anatoom.
Elulugu
Elle Põldoja on õpetaja tütar.
Lõpetas 1981 Tartu 3. Keskkooli, õppis 1981–83 TÜ majandusteaduskonnas, lõpetas 1990 arstiteaduskonna. Oli 1991 kirurgia intern, 1991–93 TÜ anatoomia instituudi stažöör-uurija, 1994–97 vanemlaborant, 1997–2003 assistent, 2003– vanemassistent. Täiendas end 1996 Amsterdami Ülikoolis, 1999 Berliini Moabiti Kliinikus.
Teadustöö
Uurinud eksperimentaalselt sepsise patomorfoloogiat, raku pinnaretseptoreid. Eesti Morfoloogide Seltsi, Rahvusvahelise Anatoomide Seltsi, Saksa-Balti Arstide Seltsi ja Eesti Arstide Liidu liige. Üle 20 teadustrükise.
Trzciel
Trzciel (saksa Tirschtiegel) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Międzyrzeczi maakonnas, Trzcieli valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1252. aastal, linnaõigused sai enne 1394. aastat. Teise Poola tagajärjel läks Dolsk 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Aastatel 1807–1815 oli linn Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Poolale tagasi läks Trzciel 1945. aastal.
Sidekanal
Kanal, mille kaudu edastatakse infot laiemale auditooriumile. Siia hulka kuuluvad Internet; raadio; telakanalid; ajalehed; muud massiteabe vahendid.
Kõruse mõis
Kõruse mõis (saksa keeles Körrust) oli eramõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1715-1731 Tagamõisa mõisast eraldatud alast.
Majandusüksus
Majandusüksus on laiemas tähenduses iseseisvalt majandustegevuses osalev ettevõte.
Majandusüksus raamatupidamises
Vastavalt kehtivale (2002) raamatupidamisseadusele on majandusüksus mistahes omanikule ja/või omanikerühmale (füüsilisele või juriidilisele isikule, sh äriühingutele, kohalikule omavalitsusele või riigile) kuuluv tulunduslik või mittetulunduslik ettevõte, kes on raamatupidamiskohustuslane.
Youssouf Sabaly
Youssouf Sabaly (sündinud 5. märtsil 1993 Le Chesnays) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib parem- või vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis ja Senegali jalgpallikoondises.
Majandusüksus
Majandusüksus majanduses iseseisvalt tegutseva üksusena
Majanduses- majandustegevuses iseseisvalt osalevate üksuste koondnimetus. Koondisse kuuluvad ettevõtted, asutused, talud, tehased, baarid, kauplused, haiglad, perearstikeskused, koolid, automüügiettevõtted jms üksused.
Youssouf Sabaly
Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 2013. aastal Evianis, kuhu ta oli läinud Paris Saint-Germainist laenule. Aastatel 2015–2016 mängis ta laenul Nantes'is. Seejärel suundus ta laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Bordeaux' Girondins, kellega sõlmis 2017. aastal püsiva lepingu.
2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Real Betisega.
Sabaly mängis Prantsusmaa noortekoondistes ja tuli 2013. aastal juunioride maailmameistriks. Senegali jalgpallikoondises debüteeris ta 10. novembril 2017 MM-i valikmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Ta on kuulunud Senegali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti Sabaly turniiri sümboolsesse koosseisu.
Corinne Suter
Ta on olümpiavõitja ja kahekordne juunioride maailmameister.
Tema esimesed täiskasvanute tiitlivõistlused olid 2017. aasta maailmameistrivõistlused Sankt Moritzis, kus ta sai ülisuurslaalomis 12. ja kiirlaskumises 18. koha.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis oli ta kiirlaskumises kuues ja ülisuurslaalomis 17.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Åres võitis ta medali mõlemal alal – ülisuurslaalomis hõbeda ja kiirlaskumises pronksi.
Maailma karikavõistlustel tegi Suter debüüdi 2011. aasta novembris. Esimese poodiumikoha sai ta 23. veebruaril 2019 Crans-Montanas kiirlaskumises.
Ülevus
Ülevus on õhtumaise esteetika mõiste, mis märgib mõõtmatu ja kirjeldamatu objekti tekitatud tundmust.
Mõiste varasem ajalugu
Ülevuse mõiste päritolu viiakse tagasi kas 1. sajandisse või 3. sajandisse, mil kirjutati kreekakeelne epistolaarne traktaat "Περὶ ὕψους" (Peri hypsous, "Ülevast"). Traktaadi autoriks on peetud Kassios Longinost, mõnikord ka Dionysiost Halikarnassosest, kuid tegelik autor on seni teadmata; 10. sajandi käsikirja järgi nimetatakse teda kokkuleppeliselt Longinoseks.
Longinose järgi on ülevus kirjanduses see, mis ülendab meelt, viib ekstaasi ja tekitab kuulajas tunde, nagu oleks ta ise loonud selle, mida kuulis. Ülevusel on viis allikat: suured mõtted, tugevad tunded, täpsed kõnekujundid, õilis keel ja väärikas sõnajärg. Longinos toob üleva stiili retooriliste võtete kohta näiteid Homeroselt, Demostheneselt, Sappholt, Euripideselt, Sophokleselt, Herodotoselt, Xenophonilt, Anakreonilt, Platonilt ja isegi Vanast Testamendist.
Mortagne-au-Perche
Mortagne-au-Perche [mor'tanj o perš] on linn Prantsusmaal Orne'i departemangus. See on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Ülevus
Immanuel Kant
1790 avaldas Immanuel Kant "Otsustusvõime kriitika" (Kritik der Urteilskraft), kus samuti võrreldakse ülevust ja ilu. Mõlemad lähtuvad refleksiooniotsusest, mis on ainuline ega puuduta objekti tunnetamist, vaid ainult mõnutunnet (Gefühl der Lust). Ometi seisneb ilu objekti piiratud vormis, ülev võib aga olla ka vormitu objekt, kui ta kujutab piiramatust (Unbegrenztheit), millele lisandub terviku kujutelm. Seega on ilu seotud kvaliteedi ja ülevus kvantiteediga. Iluga käib kaasas elu jätkumise tunne, ülevus aga tõkestab korraks elujõu, vallandades ta seejärel endisest võimsamana. Nii saab ülevat objekti nautida üksnes kaudselt, mõistuseidee vahendusel. Ülevuse nautimisega käib alati kaasas imetlus või aukartus (Bewunderung oder Achtung), mistõttu seda võib Kanti arvates nimetada negatiivseks mõnuks.
Mortagne-au-Perche
Linna territoorium asub 171–264 meetri kõrgusel üle merepinna.
Ülevus
Immanuel Kant
Kõige tähtsam ja sisemisem erinevus ülevuse ja ilu vahel seisneb selles, et looduslikul ilul (Naturschönheit) on otstarbekohane vorm ja ta muutub iseenesest naudingu objektiks, ülevus aga toimib otsustusvõime vastaselt, ei allu kujutamisele ja näib kujutlusvõimele liiga tegevat. "Tõeliselt ülevat ei saa mahutada ühtegi meelelisse vormi, vaid see puudutab ainult mõistuse ideid (Ideen der Vernunft): ja kuigi neile sobivat kujutamisviisi olemas ei ole, võib just see sobimatus, mida saab meeleliselt kujutada, nad elama panna ja vaimusilma kutsuda." Sellepärast ei saa mässavat ookeani veel ülevaks nimetada, sest ta on ainult kohutav. Ookean muutub ülevaks alles siis, kui vaim meelelisest lahti laseb.
Kant eristab ülevat suurust kõigist looduslikest suurustest. Ülev on ainult see, mis on absoluutselt suur (absolute, non comparative magnum). Sellist suurust ei saa võrrelda mitte millegagi peale tema enese. Järelikult ei saagi seda otsida loodusest, vaid ainult meie ideedest. Siis on ülev see, millega võrreldes kõik muu on väike. Teleskoop ja mikroskoop näitavad, et looduses pole ühtegi suurust, millest ei saaks olla veel suuremat või veel väiksemat. Sellepärast ei saa ühtegi looduslikku objekti nimetada iseenesest ülevaks, vaid ülev on inimese vaimuseisund (Geistesstimmung), mille kutsub esile refleksiivse otsusega seotud kujutlus. Niisiis ületab ülev kõik meelelised mõõtmed.
Mortagne-au-Perche
Linnapea on Jacki Desouche.
Ülevus
Jean-François Lyotard
1980. aastatel hakkab Jean-François Lyotard seostama ülevuse mõistega modernset ja postmodernset esteetikat. Kanti järgi on ülevus kaksipidine tunne, sest ta sisaldab samaaegselt valu ja mõnu. Mõnu tulenebki siin valust, sest kujutlusvõime ei suuda esitada mõistele vastavat objekti, nagu ta esitatab ilu puhul. Sellised mõisted on näiteks "maailm" (olemasolev tervikuna), "lihtsus" (see, mida ei saa koost lahti võtta), "lõpmatus" (lõputu suurus ja vägevus). Niisuguseid ideid võib nimetada kujutamatuteks või esitamatuteks (imprésentables).
Lyotard’i arvates püüab modernne kunst esitada tõsiasja, et esitamatu on olemas. Nii püüab maalikunst nähtavaks teha tõsiasja, et on olemas miski, millest saab küll mõelda, aga mida ei saa näha ega näidata. Näiteks Barnett Newmani maalidel on Lyotard’i arvates tegemist sündmuse pildilise esitamisega: "Väljendamatu ei seisne mitte teispoolsuses, mitte teises maailmas ega teises ajas, vaid selles: et juhtub (miski). Pildi määratluse järgi on määratlematu, see juhtub (le Il arrive) just värv ja maal ise. Juhtumusena, sündmusena ei saa värvi ega maali väljendada, ja just seda tahabki Newman avaldada."
Lyotard kritiseerib Kanti, sest Burke’i ülevuse-teooriat edasi arendades on Kant selle ilma jätnud kõige põhilisemast: Burke nimelt näitab, et ülevust kannustab ähvardus, et midagi enam ei juhtugi (le sublime est suscité par la menace que plus rien n’arrive). Modernne ja postmodernne esteetika on Lyotard’i arvates mõlemad ülevusega seotud, kuid nad on seda erineval viisil. Modernses kunstis võib kujutamatut edasi anda ainult puuduva sisuna, sellal kui vorm pakub endiselt lohutust ja naudingut. Sellepärast nimetab Lyotard modernset ülevust nostalgiliseks. Seevastu postmodernne ülevus annab kujutamatut edasi kujutamise enese kaudu, et tugevdada muljet millestki, mida ei saagi esitada. Nii on postmodernne kunstnik või kirjanik filosoofi positsioonis, sest tema teost ei valitse etteantud reeglid. Postmodernism ei ole seega mitte modernismi tagajärg, vaid vastupidi, temast saab modernismi võimalikkuse tingimus.
Tondi raamatukogu
Tondi raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Kesklinna linnaosas aadressil Pärnu mnt 125. Raamatukogu avati 19. oktoobril 1946 Uus-Sadama tänaval kui Tallinna VII haruraamatukogu. Praegustesse ruumidesse koliti 1962. aastal.
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Välislingid
Tondi raamatukogu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Ardennesi departemangu haldusüksuste loend
Ardennesi departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Charleville-Mézières ja Sedan on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Charleville-Mézières
Charleville-Kesk kanton (keskus: Charleville-Mézières) Charleville-La Houillère'i kanton (keskus: Charleville-Mézières) Flize'i kanton Fumay' kanton Givet' kanton Mézières-Ida kanton (keskus: Charleville-Mézières) Mézières-Kesk-Lääne kanton (keskus: Charleville-Mézières) Monthermé kanton Nouzonville'i kanton Omonti kanton Renwez' kanton Revin' kanton Rocroi kanton Rumigny kanton Signy-l'Abbaye' kanton Signy-le-Petit' kanton Villers-Semeuse'i kanton
Retheli
Asfeldi kanton Château-Porcien' kanton Chaumont-Porcien' kanton Juniville'i kanton Novion-Porcien' kanton Retheli kanton
Sedan
Carignani kanton Mouzoni kanton Raucourt-et-Flaba kanton Sedan-Ida kanton Sedan-Lääne kanton Sedan-Põhja kanton
I. V. Mitšurini nimeline sovhoos
I. V. Mitšurini nimeline sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Rapla külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Valtu asulas. Sovhoosi pindala oli 9300 ha. Sovhoos oli nimetatud vene sordiaretaja Ivan Mitšurini järgi.
Märjamaa sovhoos
Märjamaa sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Märjamaa külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Orgita asulas. Sovhoosi pindala oli 9500 ha.
Bremen (täpsustus)
Bremen võib olla:
17 (Black Velvet)
"17" on ansambli Black Velvet üks tuntumaid laule. Laul avaldati 1997. aastal ning ta valiti ka Raadio 2 Aastahitiks.
Udora rajoon
Udora rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Komi lääneosas Mezeni ja Vaška valgalal. Piirneb põhjas ja läänes Arhangelski oblastiga.
Rajoonis on 15 kohalikku omavalitsust kokku 58 asulaga. Suuremad asulad on Ussogorsk, Vožski, Blagojevo, Koslan ja Jodva.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 40,9% komid, 45,4% venelased ja 5,1% ukrainlased.
Kähar põõsassammal
Kähar põõsassammal (Thamnobryum alopecurum) on ulmikulaadsete seltsi õhikuliste sugukonda kuuluv lehtsammaltaim.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas kaljude juures, arumetsades ja jõgedes.
Darci Lynne
Darci Lynne Farmer (sündinud 12. oktoobril 2004 Oklahoma Citys) on Ameerika Ühendriikide kõhurääkija ja laulja.
2017. aastal võitis ta saatesarja "America's Got Talent" 12. hooaja.
Jaroslav Holík
Jaroslav Holík (3. august 1942 Havlíčkův Brod – 17. aprill 2015) oli tšehhi elukutseline jäähokimängija ja treener.
Pärast mängijakarjääri lõppu töötas treenerina. 2000. aasta U20 maailmameistrivõistlustel Rootsis tuli tema juhendatav Tšehhi meeskond maailmameistriks.
Oort (album)
"Oort" on ansambli Oort album. See anti välja 2001.
Murtudsüda
Murtudsüda (Lamprocapnos) on taimeperekond magunaliste sugukonnast.
Leesi mõis
Leesi mõis (saksa keeles Leesi) oli Lehtse mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Murtudsüda
Perekonnas on üks liik – harilik murtudsüda (Lamprocapnos spectabilis).
Pärit Himaalajast, pärismaine Jaapanis, Koreas, Põhja-Hiinas ja Siberis.
Muinaslinnus
Muinaslinnus oli nooremale- ja hilisele rauaajale iseloomulik linnus.
Eestis rajati muinaslinnused peamiselt puust, kuna eestlased ei osanud lubjamörti valmistada. Need koosnesid peamiselt vallidest ja vallikraavidest. Kuna linnuseid ehitati nii Eesti saartele (Saaremaa ja Muhu saar) ja mandrile, siis on vallide ehituseks kasutatud erinevaid materjale. Tüüpilised ehitusmaterjalid on murtud paas, raudkivid, kruus, liiv ja muld.
Wallenberg (ooper)
"Wallenberg" on Erkki-Sven Tüüri ooper Raoul Wallenbergist kahes vaatuses, 19 pildis. Libreto autor Lutz Hübner. Esietendus 2001. aasta 5. mail Saksamaal Dortmundis.
Muinaslinnus
Muinaslinnused Eestis
Eesti muinaslinnused on rühmitatud neljaks. Nendeks on neemiklinnused, kalevipoja sängid, mägilinnused ning ringvall-linnused.
Muinaslinnuseid hakati rühmitama 19. sajandi lõpul, kuid suurema hoo sai see 1920. ja 1930. aastatel. Linnuseid rühmitatakse peamiselt nende väliskujusid ja asukohti arvestades. Üheks peamiseks lähtekohaks on suhe algse loodusliku reljeefiga. Muinaslinnuste seos algse reljeefiga on eriti hästi näha Lõuna-Eestis, kus muinaslinnuste looduslikuks aluseks olid sealsed iseloomulikud moreenkünkad ja -seljandikud. Põhja-Eestis paiknesid need tihti kõrgematel jõeorgude kaldamoodustistel, mille jõepoolne külg oli kõrgem, välimine läks aga sujuvalt laugjalt madalaks. Lääne-Eesti looduslikuks alusteks on madalad aluspõhjadel- või moreenkõrgendikel.
Wallenberg (ooper)
Rahvusooperi Estonia 2007. aasta lavastusest valmis 2008. aastal DVD (dirigent Arvo Volmer, lavastajad Dmitri Bertman ja Neeme Kuningas; kunstnik-lavastaja Ene-Liis Semper; valguskunstnik Neeme Jõe).
Muinaslinnus
Muinaslinnused Eestis
Looduslik pinnavorm ei ole ise veel linnus. Algse pinnavormi ümberkujundamine nõudis suuremahulisi töid. Vallikraavide rajamisel tõsteti muld mäe äärtele, kujundades arvestatavaks valliks, mille kõrgus varieerus Eesti piires suuresti (0,5-9 m). Vallide kõrgusest kujunes üks rühmitamise element ja linnuseid jagatakse madalate ja kõrgete vallidega muinaslinnusteks.
Wallenberg (ooper)
Ooperi sisu
Proloog: "Kes on Wallenberg?"
Muinaslinnus
Muinaslinnused Eestis
Väliste kindlustustööde käigus võisid tekkida ka sisuliselt uued pinnavormid, nagu näiteks Lõhavere linnamägi.
Wallenberg (ooper)
Ooperi sisu
I vaatus
Muinaslinnus
Muinaslinnused Eestis
Suuremal osal Eesti kindlatel muinaslinnustel, mida oli praegustel andmetel 131, esinesid vallid, vallikraavid, järsud nõlvad ning tasandatud õuealad.
Wallenberg (ooper)
Ooperi sisu
Raoul Wallenberg, tuntud Rootsi pankuriperekonna võsu, saab diplomaatiliste kanalite kaudu Ameerika presidendilt ja põgenikekomiteelt ülesande minna 1944. aasta suvel sakslaste poolt okupeeritud Budapesti ja päästa nii palju juute kui võimalik.
Muinaslinnus
Muinaslinnused Eestis
Välisilmelt on ebakindlad linnusekohad mitmekesised, üsna lamedatest künkakestest ja kõrgete mäekupliteni. Teise kategooria moodustab soosaartele rajatud pelgupaikadest. Praegustel andmetel on ebakindlaid linnusekohti 60 kandis.
Wallenberg (ooper)
Ooperi sisu
Wallenberg: "Ma mõtlesin viis minutit järele. Nende viie minutiga tapeti viis inimest."
Ametlikult on Wallenberg Rootsi saatkonna sekretär. Tema vastasmängijaks on Adolf Eichmann, kes korraldab Ungari juutide koonduslaagrisse saatmist. Wallenberg suudab kuue kuu jooksul päästa surmast ligi 100 000 juuti, väites, et tegemist on Rootsi kodanikega.
Naine, kelle pere on tapetud, tagastab elupäästva Rootsi passi, et oma perekonnale surma järgneda. Wallenberg: "Ma jõudsin liiga hilja."
Jaanuaris 1945, pärast seda, kui Punaarmee Budapesti vabastab, kutsub Nõukogude vastuluure Wallenbergi sõbralikule vestlusele ning Wallenberg kaob jäljetult.
II vaatus
Vene ohvitser: "Meie juures teda pole, nii et ärge rohkem pärige. Ja kui ta meie juures on, siis läheb tal hästi."
Gulag. Wallenbergi külastab Eichmann, teel Jeruusalemma oma poomisele.
Rambivalgusesse astub Wallenbergi popversioon, Wallenberg 2, kes on elujõulisem ja kasulikum kui tõeline Wallenberg:
"Me ei pommitanud Auschwitzi viivat raudteed – aga meil on Wallenberg. Me ei pommitanud krematooriume – aga meil on Wallenberg."
Tööstur: "Kui minult küsitakse, miks me tarnisime Saksamaale terast, ma ütlen, minu vennapoeg, Raoul Wallenberg Siberi jääväljadel."
Vene ohvitser loeb ette 1947. aasta 17. juulist pärineva surmaotsuse Wallenbergile kui "Saksamaa ja USA spioonile", käsuga põletada surnukeha Lubjanka ahjudes.
Viimasena jääb kõlama I vaatuses Rootsi passi tagastanud ja oma perekonnale surma järgnenud naise tekst: "Ma määrin te sõrmed ära. Võite mind välja kraapida põldudest, puulehtedelt ja katusekividelt. Te ei leia minust niigi palju, et joonistada laubale tuharist, mitte niigi palju, et köhiks sõdur, kelle kõrisse ma lendan."
Välislingid
[http://www.temuki.ee/arhiiv/arhiiv_vana/Muusika/01juuli_m4.html Vaitmaa, Merike. Esietendus Erkki-Sven Tüüri "Wallenberg", vaadatud 3. juuni 2012]
[http://www.sirp.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=1883:erkki-sven-t-ri-ooper-wallenberg&catid=5:muusika&Itemid=12&issue=3162 Raun, Eero. Erkki-Sven Tüüri ooper "Wallenberg".- Sirp 1. juuni 2007, vaadatud 4. juuni 2012]
Salutaguse sovhoos
Salutaguse sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Kohila külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Prillimäe asulas. Sovhoosi pindala oli 100 ha.
Salutaguse sovhoos erialaks oli karusloomade kasvatus ja tõuaretus.
Otávio Henrique Santos
pisi|Otávio 2018. aastal Bordeaux' Girondins'i särgis Otávio Henrique Passos Santos (sündinud 4. mail 1994 Maceiós) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro.
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Atlético Paranaense, millega liitus 2008. aastal. 2014. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Brasiilia kõrgliigas. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 12. juunil 2016 mängus São Paulo vastu.
2017. aasta augustis siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Bordeaux' Girondins. 2022. aasta veebruaris läks ta laenule Atlético Mineirosse.
Siberi keeled
Siberiturgi või kirdeturgi keeled on turgi keelkonna allharu. Järgnev tabel põhineb Lars Johansoni esitatud klassifitseerimisskeemil (1998).
Siberiturgi keeled emakeelena
Turgi keeled on keelkond, mis koosneb vähemalt 35 dokumenteeritud keelest, mida räägivad turgi rahvad. Kõnelejate arv tuletati statistikast või hinnangutest (2019) ja ümardati:
Klassifikatsioon
Aleksandr Vovin (2017) märgib, et tofa ja teistes siberiturgi keeltes, eriti sajaaniturgi keeltes, on jenissei keelte laensõnad.
Kerti Tergem
pisi|Kerti Tergem esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Foto: Ave Maria Mõistlik, 2. juuni 2012 ]] Kerti Tergem (sündinud 7. juunil 1968) on eesti tõlkija ja raamatukujundaja.
Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal.
Ta tõlgib peamiselt hollandi keelest (näiteks on ta tõlkinud Willem Frederik Hermansi ja Arthur Japini teoseid).
Meklenburgi timmia
pisi|Meklenburgi timmia Meklenburgi timmia (Timmia megapolitana) on timmialiste sugukonda kuuluv sammaltaim.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas kaljude juurest ja arumetsadest.
Jože Ciuha
1950 lõpetas ta Ljubljana Kunstiakadeemia. 1970. aastatel õpetas ta Salzburgi rahvusvahelises suveakadeemias ja ka Lääne-Michigani Ülikoolis.
Kuruman
Kuruman on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis, John Taolo Gaetsewe ringkonna ja Ga-Segonyana valla halduskeskus.
Misjonijaam asutati Kurumani piirkonda 1826. aastal. Asula sai nime kohaliku pealiku järgi, kelle nimi oli Kudumane. Linnaõigused sai Kuruman 1887. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kurumani elanikest värvilisi 43,71%, valgeid 30,27%, mustanahalisi aafriklasi 23,52%, India või Aasia päritolu inimesi 1,34% ja teisi 1,17%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 76,90%, tsvana keelt 14,91% ja inglise keelt 3,99%.
Sooniste sovhoos
Sooniste sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Loodna külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Laukna asulas. Sovhoosi pindala oli 7800 ha.
Veere, veere, päevakene
"Veere, veere, päevakene" on ansambli Oort plaat, mis koosneb rahvamuusikatöötlustest, enamasti seatud regilauludest.
Suuga mõis
Suuga mõis (saksa keeles Suga) oli Roosna mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Vojtech Tuka
pisi|Vojtech Tuka (1941) pisi|Vojtech Tuka [[1941. aasta oktoobris Berliinis kohtumas Adolf Hitleriga. Keskel tagaplaanil Otto Meissner]] Vojtech Lazár Tuka (4. juuli 1880 Štiavnické Bane – 20. august 1946 Bratislava) oli Slovakkia poliitik ja jurist.
Vojtech Tuka oli pärit õpetaja Anton Tuka perekonnast. Ta õppis õigusteadust Budapesti, Berliini ja Pariisi ülikoolides. 1903. aastal sai ta rahvusvahelise õiguse õppejõuks Budapestis. 1907–1914 oli ta õppejõud Pécsis. 1914–1919 oli Tuka õigusfilosoofia ja rahvusvahelise õiguse professor Bratislavas.
Pärast Tšehhoslovakkia moodustamist 1918. aasta lõpus astus ta Slovaki Rahvaparteisse. Tuka oli ka aastatel 1925–1929 Tšehhoslovakkia parlamendi liige. 1923. aastal asutas ta sõjaväestatud organisatsiooni Rodobrana (keelustati 1931).
1. jaanuaril 1929 avaldas Vojtech Tuka artikli "Vacuum iuris" ("Juriidiline vaakum"), milles ta väitis, et 30. oktoobril 1918 vastu võetud Martini deklaratsioonil oli salajane lisa. Vastavalt sellele lisale olevat Slovakkia ühinenud Tšehhoslovakkiaga 10 aastaks. 30. oktoobril 1928 olevat salajane lisa oma kehtivuse kaotanud ning Tšehhoslovakkia keskvalitsusel ei ole enam õigust Slovakkiat valitseda. Tšehhoslovakkia võimud süüdistasid Tukat seepeale spionaažis ja riigireetmises ning mõistsid ta 15 aastaks vangi. Vanglast vabanes ta amnestiaga 1937. aastal.
26. oktoobril 1939 määras president Jozef Tiso Tuka Slovaki Vabariigi peaministriks ja välisministriks. Tuka ajas peaministrina radikaalset ja saksameelset poliitikat ning oli vastuolus kleriakaal-konservatiivse presidendi Jozef Tisoga. Tuka mängis olulist rolli Slovakkia juutide deporteerimisel Saksa koonduslaagritesse.
1943. aastal halves Tuka tervis tõsiselt ning 1944. aasta alguses hakkas ta mõtlema ametist tagasiastumisele. 5. septembril 1944 astus ta peaministri ja välisministri ametist tagasi.
Sõja lõpul põgenes ratastoolis Tuka koos hooldajate, isikliku arsti ja naise Božena Tukovága Austriasse. Ta langes liitlasvägede kätte vangi ning anti välja Tšehhoslovakkia võimudele. 14. augustil 1946 mõisteti ta surma ning hukati 20. augustil 1946 poomise teel.
Vormsi Kiriku Fond
Vormsi Kiriku Fond oli 1989–2007 tegutsenud fond, mis loodi eesmärgiga toetada Vormsi kiriku restaureerimist. Fond asutati 17. jaanuaril 1989 Stockholmis.
Fond toetas ka kiriku ja hooldust ning iga kahe aasta tagant olavipäeva tähistamist.
Fondi viimaseks ülesandeks sai 2006. aasta sügisel kiriku esemete viimine ja deponeerimine Tallinna Rootsi-Mihkli kiriku juures asuvas Eestirootslaste Kirikumuuseumis.
Vormsi Püha Olavi kogudus on kiriku remondi rahastamiseks loonud uue fondi MTÜ Vormsi Püha Olavi Kiriku Fond. Selle kaudu on kõigil, kes hoolivad Vormsi saare põlise pühakoja püsimisest, võimalik anda annetusega oma panus. Täpsem info on koguduse kodulehel.
Thabazimbi
Thabazimbi on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Waterbergi ringkonnas, Thabazimbi valla halduskeskus.
1919. aastal leiti piirkonnast rauamaaki, mille kaevandamine algas 1930. aastatel. Thabazimbi sai linnaõigused 1953. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Thabazimbi elanikest mustanahalisi aafriklasi 82,26%, valgeid 16,87%, värvilisi 0,36%, India või Aasia päritolu inimesi 0,21% ja teisi 0,30%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 53,84% inimestest, afrikaani keelt 17,19%, pedi keelt 9,89%, inglise keelt 3,83%, tsonga keelt 3,68%, koosa keelt 2,63%, sotho keelt 2,17%, suulu keelt 1,88% ja venda keelt 1,71%.
Craoni lahing
Craoni lahing oli lahing 21.–24. mail 1592. Ühel poolel olid Prantsusmaa armee (Montpensieri hertsogi ja François de Bourboni juhtimisel) ja Inglismaa abiväed (John Norrise juhtimisel) ning teisel poolel Hispaania ja Katoliku Liiga väed. Kuningas Henri IV piiras Craoni, kuid katoliiklikud jõud pidasid koos Mercœuri hertsog Philippe Emmanueli abivägedega vastu. Craoni päästsid lõpuks appi saabunud Hispaania väed, kes piirajad Juan del Águila juhtimisel minema ajasid.
Gediminas Pranckūnas
Gediminas Baltramiejus Pranckūnas (2. jaanuar 1944 Žeimelis – 29. märts 2015 Klaipėda) oli leedu teatri- ja filminäitleja, teatrilavastaja ja Klaipėda draamateatri direktor.
Paul Põldoja
Paul Põldoja (aastani 1935 Paul Koch, 6. august 1931 Konguta vald, Tartumaa – 17. juuni 2005 Konguta vald, Tartumaa) oli eesti keemik.
Jaak Pihlak
pisi|Viljandi Muuseumi direktor Jaak Pihlak rääkimas veebruaris 2018 kavandatava Viljandi Muuseumi 140. sünnipäeva tähistamisest ja muuseumitööst pisi|alt=Jaak Pihlak esitleb 12. veebruaril 2016 Viljandi Muuseumis teatmeteost "Eesti Vabaduse Risti kavalerid"|234x234px|Jaak Pihlak esitleb 12. veebruaril 2016 Viljandi Muuseumis teatmeteost "Eesti Vabaduse Risti kavalerid" pisi|Viljandimaa Vabadussammas avatuna Võidupühal, 23.06.2023 Vabaduse platsil Viljandis Jaak Pihlak (sündinud 1. detsembril 1961 Viljandis) on eesti ajaloolane ja muinsuskaitsja.
Paul Põldoja
Elulugu
Paul Põldoja oli talupidaja poeg.
Jaak Pihlak
Haridus
Lõpetanud Puiatu 8-klassilise Kooli ja Viljandi 5. Keskkooli ning Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna diplomitööga "Eesti sõjaväe atašeed 1918-1940". Kaitses 2006. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas teadusmagistrikraadi, tema magistritöö oli "Karutapjad ja ristimehed. Eesti-Läti suhted teenetemärkide näitel".
Paul Põldoja
Elulugu
Lõpetas 1952 Elva Keskkooli, 1957 TÜ keemia osakonna, 1968 aspirantuuri Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis (AAI) (Tõravere Observatoorium). Oli 1962–92 AAI (hiljem Eesti NSV TA Füüsika Instituudi) aparaadiehituse sektori nooremteadur.
Jaak Pihlak
Töö
Töötab 1991. aasta septembrist Viljandi Muuseumi direktorina.
Tegevus ühingutes ja töö valitavatel ametikohtadel
On alates 1988. aastast Viljandimaa Muinsuskaitse Ühenduse esimees, 1999. aastast Akadeemilise Ajalooseltsi, 2001. aastast loomingulise kollektiivi "Sakala Kalender" ja 2004. aastast Eesti Sõjamuuseumi nõukogu ning 2006. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaskogu liige.
Samuti oli Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu asutajaliige, asepresident aastatel 1993–1995 ja president 1995–1999 ning 1994–2006 Eesti Muuseuminõukogu liige.
Aastatel 1989–2002 ja 2005–2021 oli Viljandi linnavolikogu liige.
Teosed
Kaasautor 12-köitelisele raamatusarjale "Sakalamaa ei unusta" (Viljandi, 1991–1997), andmekogule "Eesti Vabadusristi kavalerid. Register" (Pärnu, 1997) ja "Eesti Vabaduse Risti kavalerid. Register" (Viljandi, 2004), koguteostele "Kindral Johan Laidoner" (Tallinn, 1999), "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased" I (Tallinn, 1998), II (Tallinn, 2002), III (Tallinn, 2003), IV (Tallinn, 2005), "Vabadussõja mälestusmärgid" I (Keila, 2002) ja II (Keila, 2005), "Eesti soomusrongid ja soomusronglased" (Tallinn, 2003), "Vabadussõjast Võidusambani" (Tallinn, 2009) ning "Wabaduse sangarid" (Tallinn, 2023).
Konsultant-juhendaja raamatute "Põhja Pojad Eestis" (Viljandi, 2003) ja "Põhja Poegade retk" (Viljandi, 2008) ning kogumiku "Eesti Vabadussõda kooliõpilaste silmade läbi" (Tallinn, 2005) koostamisel.
Avaldanud artikleid mitmesugustes koguteostes ja perioodilistes väljaannetes. Koostanud väiketrükiseid Eesti ohvitserkonna, Vabadussõja mälestussammaste ja Vabadussõjas langenute ning neile pühendatud mälestusmärkide, Eesti Vabaduse Risti ja Läti Karutapja ordeni kavaleride kohta ning kommunistlike repressioonide ja sõjahaudadega seotult.
Oli Võidupühal, 23. juunil 2023. aastal avatud Viljandimaa Vabadussõjas langenute mälestussamba taastamise eestvedaja. {1-9} pisi|Jaak Pihlak teatmeteose "Viljandimaa Vabadussammas" esitlusel Võidupühal, 23.06.2023 Schloss Fellini saalis Viljandis
Viited
{1} Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. I kogumik (Tallinn, 1998), lk 126-127.
{2} Viljandi Muuseumi aastaraamat 1998 (Viljandi, 1999), lk 235.
{3} Muinsuskaitseliikumine Viljandimaal (Viljandi, 2003), lk 71-72.
{4} Postimees 6.05.2016, vt: https://kultuur.postimees.ee/3680587/monument
{5} Sakala 28.11.2020, vt: https://sakala.postimees.ee/7120811/jaak-pihlaku-uues-raamatus-on-lood-meestest-kes-andsid-eesti-riigi-sunni-eest-oma-elu
{6} Sakala 21.06.02023, vt: https://sakala.postimees.ee/7800510/tapne-surmaaeg-koht-ja-matmispaik-teadmata
{7} Sakala 22.06.2023, vt: https://sakala.postimees.ee/7800577/vabadussammas-joudis-tagasi-veel-ilusamana-kui-enne-havitamist
{8} Sakala 1.07.2023, vt: https://sakala.postimees.ee/7806096/jaak-pihlak-ajalugu-taastav-ajaloolane
{9} Sakala 4.07.2023, vt: https://sakala.postimees.ee/7807870/vaart-lugemine-igauhele
Frida (jääkaru)
Frida  (ka: Friida; sündinud detsembris 2002 Tallinna Loomaaias) on emane jääkaru, kes elab Tallinna Loomaaias.
Frida vanemad on jääkaruisa Franz ja jääkaruema Vaida.
Tallinna Loomaaia jääkarude perenaine Anne Saluneem kirjeldas Fridat järgmiselt: "Ta on meil siin omal kohapeal kasvanud, meie oma silma all, et me võime nii-öelda oma lapseks ka pidada, kasulapseks. Ta on nagu tulesäde, teda jätkub igale poole ja ta siin lollitab, teeb vigureid, ja niisugune mõnus tüdruk".
Tema partneriks loomaaias oli isane jääkaru Nord, kes eutaneeriti 2019. aastal.
Fridal ja Nordil sündis 24. novembril 2013, kell 22:18 tütar Nora. Nora, nagu teisedki elusana sündinud jääkarupojad on sündides, pimedad, kurdid, kaaluvad vaid 300–500 grammi ja on "äärmiselt abitud". Novembris 2016 sündis neil poeg Aron, kes viidi novembris 2020 Prantsusmaale, La Flèche'i Loomaaeda.
Pärast Nordi surma sai Frida uueks partneriks Rasputin (hüüdnimega Raspi), kes sündis 19. novembril 2007 Moskva loomaaias ja jõudis Tallinna loomaaeda Inglismaa Yorkshire Wildlife loomapargist EAZA jääkarude paljundusprogrammi raames. Friida ja Rasputin kohtusid esmakordselt 25. veebruaril 2021.
Valgu sovhoos
Valgu sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Märjamaa külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Valgu asulas. Sovhoosi pindala oli 9300 ha.
František Běhounek
pisi| František Běhounek (pildil keskel) [[Prahas pärast polaarekspeditsioonilt naasmist (1928)]] František Běhounek (28. oktoober 1898 Praha – 1. jaanuar 1973 Karlovy Vary) oli tšehhi radioloog, tuumafüüsik, polaaruurija ja akadeemik.
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid tuumafüüsika, radioloogia ja dosimeetria. Běhounek kirjutas ka teadusraamatuid, nagu "Tragöödia Põhja-Jäämerel" (eesti keeles ilmunud 1969. aastal, originaalis 1955. aastal pealkirjaga "Trosečníci polárního moře").
Haridus- ja töökäik
Běhounek õppis Praha ja Pariisi ülikoolides. Pariisis õppis ta Marie Curie laboratooriumis, kelle abiga asutas ka radioloogia instituudi, ja oli väga huvitatud radioloogiast. Prahasse tagasi tuli 1922. aastal. Peaaegu aasta aega oli ta ametis teadustöödega Jáchymovi uraanikaevandustes, tegeles ka elektriteemade ja atmosfääriradioaktiivsusega ning tundis huvi kosmilise kiirguse vastu. 1956. aastal sai teadusdoktoriks (dr. rer. nat.).
pisi| [[Dirižaabel Norge]] 1926. aastal osales Běhounek Roald Amundseni ekspeditsioonis põhjapoolusele dirižaablil Norge. 1928. aastal lõi kaasa juba uues ekspeditsioonis põhjapoolusele, seekord õhulaeval Italia. Toimus avarii ja Nõukogude jäälõhkuja Krassin (laeva kapten Karl Jõgi) päästis Běhouneki koos teiste meeskonnaliikmetega, kes katastroofi üle elasid.
Aastatel 1933–1954 töötas Běhounek Praha Ülikoolis. 1954. aastast oli ta Tšehhi tehnikumi professor, 1951. aastast onkoloogiainstituudi ning 1956. aastast tuumafüüsika instituudi juhataja. Alates 50. eluaastast tegi koostööd UNESCO-ga.
Loomade kodustamine
Kodustamine on neoliitikumis toimunud protsess, kus inimene võttis oma hoole alla liigi, hakkas reguleerima selle eluviisi ja paljunemist. Liigi paljundamisel võis olla sümboolne, sotsiaalne või materiaalne eesmärk. Mõned põlisrahvad mõistsid kodustamise all hoopis midagi muud: noorloom püüti kinni, kasvatati suureks ilma järglasteta, ja toodi ohvrianniks loodusele. Oli levinud uskumus, et ohverdamine toob head õnne. Loomade kodustamisel oli oluline roll neoliitilises revolutsioonis, sest küttimise-koriluse pealt liiguti karjakasvatuse ja maaharimise poole, samal ajal toimusid sotsiaalsed ja vaimsed muutused tolleaegsete rahvaste seas.
Kodustamise protsess
Kodustamine võis toimuda kolmel erineval viisil:
Kodustatud loomad olid siiski keraamika-eelse neoliitikumi ühiskonna (12 000- 10 500 aastat tagasi) jaoks toidulaual kõrvalallikaks. Koduloom tapeti juhul, kui jahil ei saavutatud eeldatud edu. Lähis- Ida keraamika-eelne ühiskond võis kodustada lamba, kitse või veise hoopis piima saamiseks. Kui vaadelda kodustamist läbi antropoloogilise spektrumi, siis võis looma omamine tähistada võimu ja rikkust, eriti juhul, kui oli tegemist metsiku loomaga.
Loomade kodustamine ja kliima on olnud väga tihedas seoses. Kliimakatastroofidega samal ajal laiahaardelist loomade kodustamist ei ole toimunud. Loomade kodustamine võidi üle võtta ühelt rahvalt, kes juba oskas loomi kodustada, kuid saab väita, et kohati hakkas kodustamine iseseisvalt, nt sigade kodustamine Hiinas ja laamade kodustamine Ameerikas. Sellest võib järeldada, et inimesed mõtlesid erinevas maailma kohas sarnaselt, mitte päris täpselt samal ajal, kuid väga väikese ajaperioodi vältel.
Tõendid kodustamisest
Kodustamist tõendavad haruldased arheoloogilised leiud on kas kohad, kus on tegeletud karjakasvatusega ja põllundusega, või esemed, mis viitavad eelmainitule, näiteks ike. Seevastu täpsemad järeldused varasest kodustamisest saab teha luuleidude põhjal. Luuleiud sisaldavad endas palju olulist informatsiooni, mis on väärt uurimist.
Morfoloogilised muutused
Pikaajalise kodustamise tagajärjel on selgroogsetel tekkinud palju muutusi nii välimuses kui iseloomus. Vähenenud on loomade agressiivsus, keha suurus ja ajumaht ning sugudevaheline dimorfism, kuid on suurenenud viljakus. Muutunud on ka näokuju, karvkatte värvus, kõrvakuju (lontis kõrvad karnivooridel) ja hääl (koerte puhul haukumine). Modifikatsioonid on tingitud hormonaalsetest muutustest, mida on mõjutanud keskkonnavahetus ja stress, mis tuli vangistuses elamisest. Oma osa mängib epigeneetika ja arengulised nihked. Suurt rolli omab inimene, kes on geneetilistele mutatsioonidele ise aluse pannud.
Maailmas kodustatud liigid
Esimene liik, kes maailmas kodustati, oli hunt (Canis lupus). Esimesed vihjed huntide kodustamisest pärinevad 30 000. aasta tagusest ajast, kuid kindlalt saab väita, et hundid kodustati Euroopas 15 000 aastat tagasi ja Kaug-Idas 12 500 aastat tagasi. Ülemaailmselt hakati kodustamisega tegelema 12 000 aastat tagasi, mille protsess käib veel praegugi, põhiliselt kaladega. Varasemad jäljed kodustamisest pärinevad Lähis-Idast, kus kodustati järgmised liigid: Samas piirkonnas, täpsemalt Küprosel, kodustati kass (Felis silvestris) 9500 aastat tagasi. Kass pärineb kunagisest metskassist ning tegelikult võib kahtluse alla seada kassi kodustatuse, sest kassil puuduvad tüüpilised kodustatud looma tunnused.
Teine suurem imetajate kodustamislaine toimus umbes 6.- 4. tuhat aastat tagasi. Sel ajal kodustati hobune (Equus caballus), eesel (Equus asinus) ja kaamel (Camelus bacterianus, Camelus dromedaries''), lisaks vesipühvel (Bubalus bubalus).
5500 aastat tagasi kodustatud Botai kultuuri hobused (DOM1) arvati olevat tänapäevaste koduhobuste esivanemad, kuid praeguseks on selgunud, et Botai kultuuri hobused on Przewalski hobuste eellased, mis omakorda tähendab, et Przewalski hobune on kodustatud hobuste metsistunud järglane. Aga viimaste uuringute järgi, 4200 aastat tagasi kodustati Põhja- Euroopa steppides praeguste koduhobuste eellased (DOM2), mis levisid üle kogu Euraasia. Nende hoogsa leviku põhjustasid kaks huvitavat geeni: liik oli taltsam ja tugevama selgrooga kui nende eellased. Need geeniuuendused mängivad olulist rolli inimesega koos elades, sest tugevat selgroogu on vaja ratsutamiseks ja taltsus on oluline iga kodulooma puhul.
Lindude kodustamine toimus eesmärgiga saada mune, sulgi ja liha. Kana, muskuspart ja kalkun kodustati viisil, kus inimene ja loom saavad mõlemad kasu (ingl commensal pathway), kuid emu ja jaanalind kodustati läbi vangistuse (ingl direct pathway). Hane kodustamine nõudis inimestelt liigi üleliiget toitmist, piiratud alal hoidmist ja tiivasulgede äralõikamist, sest haned oleksid muidu kevadisel paaritumisperioodil ära lennanud. Esimesed märgid hane kodustamisest pärinevad 7000 aastat tagasi Jangtse jõe alamjooksu alalt.
Kodustamine Eestis
Kohapealset loomade kodustamist ei ole Eestis toimunud. Koduloomad jõudsid Eestisse lõuna poolt tulnud rändrahvastega 2900 – 2700 aastat e.m.a. Esimesteks koduloomadeks Eestis olid veis, lammas, kits ja siga. Koduloomade pidamine oli raskendatud, sest kliima erines Viljaka Poolkuu kliimaga, kust koduloomade pidamine alguse sai. 2000 aastat hiljem, ehk hilispronksiajal, olid koduloomad tavapärane nähtus vanade eestlaste igapäevaelus ning loomsed saadused pärinesid eelkõige koduloomadelt. Koduhobused jõudsid eesti aladele 8. – 7. sajandi paiku e.m.a., mida tõendavad koduhobuste luuleiud Saaremaa asulakohtadest. Vanimad leiud kodustatud kana kohta pärinevad Rebala lastekangrute kivikalmest, aastast 0 ehk ajaarvamise vahetusest.
Harley C. Shands
Harley Cecil Shands (10. september 1916, Jackson, Mississippi – 4. detsember 1981, New York) oli ameerika psühhiaater ja semiootik.
Ta arendas semiootilist lähenemist psühhiaatrias.
Stephanie Venier
pisi|Stephanie Venier (2017) Stephanie Venier (sündinud 19. detsembril 1993 Innsbruckis) on Austria mäesuusataja, kes on spetsialiseerinud kiirsuusaaladele.
2013. aastal tuli ta ülisuurslaalomis juunioride maailmameistriks.
Tema esimesed täiskasvanute tiitlivõistlused olid 2017. aasta maailmameistrivõistlused Sankt Moritzis, kus ta võitis kiirlaskumises hõbemedali, ülisuurslaalomis oli ta seitsmes ja Alpi kahevõistluses 17.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis osales ta vaid kiirlaskumises, kus oli sunnitud katkestama.
Maailma karikavõistlustel tegi Venier debüüdi 2013. aasta jaanuaris. Esimese poodiumikoha sai ta 2017. aasta jaanuaris Garmisch-Partenkirchenis ülisuurslaalomis, kus oli teine. Esimese etapivõidu sai ta seal samas kaks aastat hiljem kiirlaskumises.
Maailma karikavõistlustel
Stephanie Venier on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 26. veebruar 2019</FONT> ) 82 MK-etapil ja jõudnud poodiumile neli korda, neist ühe etapi on ta võitnud.
Maris Valk-Falk
Maris Valk-Falk (21. oktoober 1934 – 19. mai 2016) oli eesti pianist, muusikapedagoog ja muusika­teadlane.