cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakob Thal
Isiklikku
Jakob Thali vend oli köster ja kirjamees Mango Hans.
Jakob Thali vennapoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal.
Vere-tüümuse barjäär
Vere-tüümuse barjäär (lad claustrum haematothymicum) on paljudel selgroogsetel loomadel tüümuse kapillaaridest, endoteeli- ja tüümuse epiteelirakkudest ning mitmetest teistest rakkudest moodustunud barjäär tüümuse koores, mis reguleerib osade ainete ja rakkude ringlust vere ja tüümuse mikrokeskkonna vahel.
Vere-tüümuse barjääri ülesandeks on koolitamata T-rakkude kokku puutumise takistamine vere-tekkeliste (võõraste) ja omade antigeenidega, et ei käivituks 'kulukad' immuunreaktsioonid, ja vähirakkudega.
Tüümuse säsis nimetatud barjäär puudub.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Blood–thymus barrier seisuga 25.10.2014.
Blondie
pisi|Blondie (1977). Vasakult paremale: Gary Valentine, Clem Burke, Debbie Harry, Chris Stein ja Jimmy Destri
Blondie on USA rokkansambel, mille asutasid 1974. aastal laulja Debbie Harry ja kitarrist Chris Stein.
Hiilgeaegadel kuulusid ansamblisse veel Frank Infante, Clem Burke, Jimmy Destri ja Nigel Harrison. Nende diskosugemetega punkmuusika oli teerajajaks new wave 'i stiili võidukäigus.
Ansambel lagunes juba 1982. aastal, kuid tuli uuesti kokku 1997. aastal. Nende kuulsamad laulud on "Heart of Glass", "Atomic", "Union City Blue", "Denis", "The Tide Is High", "Call me", "In the Flesh", "Picture This", "Hanging on the Telephone", "One Way or Another", "Sunday Girl", "Dreaming".
Blondie on olnud eeskujuks sellistele esitajatele nagu Garbage, No Doubt ja Texas.
Oulu Ülikooli Haigla
Oulu Ülikooli haigla (soome keeles Oulun yliopistollinen sairaala; lühend OYS) on Soome Põhja-Pohjanmaa tervishoiupiirkonda kuuluv haigla. See on Põhja-Soome suurim haigla. Haiglas on umbes 6000 töötajat ja on personalilt Soome suurim haigla.
OYS asub umbes kaks kilomeetrit Oulu linna keskusest idas Kontinkangase linnaosas.
Haiglal on ka helikopteri maandumisplats (ICAO: EFHO).
Kastani puiestee
Kastani puiestee on tänav Rakveres.
Maksõm Stepanov
pisi|Maksõm Stepanov (2020) Maksõm Stepanov (ukraina keeles Максим Володимирович Степанов; sündinud 18. augustil 1975 Skovorodinos Amuuri oblastis) on Ukraina poliitik. Ta oli 30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 Ukraina tervishoiuminister.
Kastani puiestee
Tänava pikkus on 1102 m, see paikneb Rakvere Südalinna ja Õpetaja Heinamaa linnaosas F. G. Adoffi ja Karja tänava vahel. Ristuvad tänavad on Võimla, Silla ja Vee tänav.
Maksõm Stepanov
Ta sündis aastal 1975 Skovorodinos Skovorodino rajoonis Amuuri oblastis. Ta lõpetas aastal 1998 Donetski Rahvusliku Meditsiiniülikooli. Aastal 1998 lõpetas ta Kiievi Rahvusliku Majandusülikooli rahvusvahelise majanduse erialal.
Aastatel 1999–2000 töötas ta Naftogazis, 2001–2003 ettevõttes "Viche" ja 2003–2004 maksuametis. 2008–2010 töötas ta Odessa oblasti administratsioonis.
Kastani puiestee
20. mail 2004 avati aadressil Kastani puiestee 12 spordihalli hoone, mille autor on arhitekt Andres Kask.
Maksõm Stepanov
Aastatel 2011–2016 juhtis ta riigifirmat Trükikoda Ukraina.
Ta oli 12. jaanuarist 2017 kuni 10. aprillini 2019 Odessa oblasti administratsiooni juht.
Kastani puiestee
Ajalugu
19. sajandi lõpul kandis tänav Pargi nime, 20. sajandi alguses Puiestiku tänava ja Eesti esimesel iseseisvusajal Jaan Poska puiestee nime. 1930. aastal valminud linna generaalplaani (arhitekt Anton Soans) kohaselt pidi Jaan Poska puiesteest saama linna põhitänavaid esindushoonetega. Nõrkade aluspinnaste tõttu suuri kivihooneid siiski rajada ei olnud võimalik. 1930. aastal valmis puiestee lääneküljel linnastaadion.
Nõukogude ajal (kuni aastani 1987) oli tänava nimi Juri Gagarini puiestee. Seejärel on tänav kandnud seal kasvavate suurte kastanite tõttu nime Kastani puiestee.
Maksõm Stepanov
30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 oli ta Ukraina tervishoiuminister.
2023. aastal tuvastati, et ta osales aastatel 2013–2016 skeemis, mille kaudu omistasid kurjategijad umbes 12 miljonit eurot.
Mir (sukelaparaat)
pisi|Süvaveeliikur Mir
Mir 1 ja Mir 2 (vene keeles Мир-1; Мир-2) on mehitatud süvaveeliikurid, mis ehitati NSV Liidu Teaduste Akadeemia tellimusel Soome ettevõttes Rauma-Repola Oceanics (valmisid 1987). Tänapäeval on mõlemad Mirid muuseumieksponaadid.
Miriga võis töötada kuni 6 km sügavuses (piirsügavus 6500 m). Meeskond oli kolmeliikmeline.
Süvaveeliikuri Mir peamised konstruktorid olid Igor Mihhaltsev ja Sauli Ruohonen.
Miride baaslaevaks sai uurimislaev Akademik Mstislav Keldõš. Nii baaslaev kui ka süvaveeliikurid kuulusid Širšovi Okeanoloogia Instituudile.
Miri mõõtmed: pikkus 7,8 m, laius 3,8 m ja kõrgus 3,8 m. Kaal 18,6 tonni.
Miride kasutamisega aastatel 1987–1991 viidi läbi 35 ekspeditsiooni maailmameres (Atlandi, Vaikses ja India ookeanis). 2007. aastal Põhjapooluse ekspeditsiooni käigus laskusid Mirid merepõhja.
Vabaduse plats (Viljandi)
Vabaduse plats on Viljandi kesklinnas asuv esindusväljak.
Viljandi kesklinnas asuv 2021. aastal renoveeritud Vabaduse plats on Viljandi esindusväljak, mis asub Viljandi lauluväljaku ja Viljandi lossimägede lähedal. Platsi kõrval asub ka Viljandi mõisapark.
Ajalugu
1930. aastate teisel poolel korraldati konkurss väljaku veelgi esinduslikumaks muutmiseks, kuid need plaanid jäid Teise maailmasõja tõttu katki. 1938. aasta jaanipäeval kuulutas linnavalitsus välja platsi planeerimise tingimused, see pidi laienema 4500 ruutmeetrilt 7500-ni ning mahutama 3000 rongkäigust osavõtjat ja 6000 pealtvaatajat.
Eesti NSV ajal kandis väljak Nõukogude väljaku nimetust. 1979. aastal ehitati väljakule EKP Viljandi Rajoonikomitee parteimaja, mis lammutati aastal 2020.
2022. aasta oktoobrist kuni 2023. aasta juunini ehitatakse platsile vabadussammas. Aluseks võeti 1926. aasta vabadussamba 3D-mudel.
Raudpats
Raudpats on antikangelane Aino Perviku jutustuses "Arabella, mereröövli tütar".
Tegemist on mereröövliga, kellega rikkuse ja kurikuulsuse poolest võiks maailmamerel võistelda vaid Taaniel Tina. Kahe mereröövli vahel käib halastamatu võitlus mõjujõu pärast, kuni Raudpatsil läheb korda röövida Tina tütar Arabella.
Arabella kirjeldab Raupatsi kui kõige julmema silmavaatega inimest, keda ta on oma elus kohanud. Ta võrdleb teda Taaniel Tina jõugus jõhkrusega silma paistva Haagiga, ent Raudpatsi muudab võrdluses viimasega jubedamaks tema pilgus peituv tarkus ja kavalus.
Raudpatsil õnnestub riisuda kogu Taaniel Tina varandus, ent Tina laev tabab ta ning mõlemad mereröövlid hukkuvad koos oma meeskondadega.
Sergio Mattarella
Sergio Mattarella (sündinud 23. juulil 1941 Palermos) on itaalia jurist ja poliitik, aastast 2015 Itaalia president.
Ta lõpetas aastal 1964 juristina Rooma ülikooli La Sapienza. Aastast 1965 luges ta konstitutsiooniõigust Palermo ülikoolis. Aastal 1967 võeti ta vastu Palermo advokaatide kolleegiumi liikmeks. Alates 2011. aastast oli ta üks viieteistkümnest Itaalia põhiseaduskohtu (Corte costituzionale della Repubblica Italiana) kohtunikust.
Ta valiti 31. jaanuaril 2015 neljandas valimisvoorus 665 poolthäälega Itaalia 12. presidendiks. 29. jaanuaril 2022 valiti ta kaheksandas valimisvoorus 759 häälega veel üheks ametiajaks Itaalia presidendiks.
Isiklikku
Tema isa Bernardo Mattarella (1905–1971) oli Itaalia poliitik, vend Piersanti Mattarella (1935–1980) oli Itaalia poliitik ja Sitsiilia kuberner, tapeti Cosa Nostra poolt.
Sergio Mattarella oli abielus Palermo ülikooli endise rektori, Rooma ajaloo professori Lauro Chiazzese tütre Marisaga (surnud 2012). Sergio vend Piersanti oli abielus Marisa õe Irmaga. Üks Sergio ja Marisa kolmest lapsest, George Bernard, on Siena ülikooli professor ja on samuti tegev riigiametis.
Bakir Izetbegović
thumb|right|Bakir Izetbegović Bakir Izetbegović (sündinud 28. juunil 1956 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, alates 10. novembrist 2010 Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liige.
Tema isa oli Bosnia ja Hertsegoviina president Alija Izetbegović.
Bakir Izetbegović lõpetas aastal 1981 Sarajevo Ülikooli arhitektina ning töötas seejärel arhitektuurialase konsultandina. Aastal 2006 valiti ta parlamenti. 3. oktoobril 2010 valiti ta Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri bosnia moslemist liikmeks. Ta on olnud presidentuuri esimees 10. märtsist 10. novembrini 2012, 10. märtsist 10. novembrini 2014, 17. märtsist 17. novembrini 2016 ja alates 17. märtsist 2018.
Stuart Armstrong
pisi|Stuart Armstrong 2017. aastal [[Celtic FC|Celticu särgis]] Stuart Armstrong (sündinud 30. märtsil 1992 Invernessis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Southampton ja Šotimaa jalgpallikoondises.
2013. aastal valiti Armstrong Šotimaa liiga aasta noormängijaks. Hooaegadel 2013–14, 2014–15 ja 2016–17 valiti ta Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta juunis liitus ta Southamptoniga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.
Šotimaa jalgpallikoondises tegi Armstrong debüüdi 26. märtsil 2017 mängus Sloveenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 1. septembril MM-i valikmängus Leedu vastu.
Klaus Militzer
Klaus Militzer (9. juuni 1940 – 30. märts 2022 Köln) oli saksa ajaloolane (medievist).
Militzer töötas Bochumi Ruhri Ülikoolis ajalooprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond oli Saksa Ordu ajalugu. Kahasse koos Lutz Fenskega ilmus tal 1993. aastal Saksa Ordu Liivimaa haru rüütelvendade kataloog, mille koostamisele arhiiviandmete põhjal nad pühendusid aastaid.
Afekt (filosoofia)
Afekt (ladina keeles affectus või adfectus) on Baruch Spinoza filosoofias kasutatav kontseptsioon, mille on välja töötanud Henri Bergson, Gilles Deleuze ja Félix Guattari, mis panevad rõhku kehalisele või kehastunud kogemusele. Afekti mõiste on psühholoogias ja teistes valdkondades erineva tähendusega.
Spinoza jaoks, nagu on kirjeldatud tema teose "Eetika" teises ja kolmandas osas, on afektid keha ja vaimu seisundid, mis on seotud (aga mitte sünonüümsed) kolme peamist liiki tunnete ja emotsioonidega. Need kolm on: nauding või rõõm (laetitia), valu või kurbus (tristitia) ja iha (cupiditas) või isu. Järgnevad filosoofid Gilles Deleuze, Félix Guattari ja nende tõlkija Brian Massum, kuigi afekti kasutus on otseselt Spinoza tööst tuletatud, teevad teravamalt vahet afekti ja tavamõistes emotsioonide vahel. Afekte on raske hoomata ja mõtestada, sest nagu Spinoza ütleb, on "afekt või mõistuse kirg [animi pathema] on segane idee", mida on võimalik tajuda vaid muutusena keha elujõu suurenemises või vähenemises, mida see põhjustab. Afekti mõiste on keskne afektiivses pöördes, mida tuntakse humanitaar- ja sotsiaalteadustes.
Spinoza töödes
Baruch Spinoza töös "Eetika" III osa definitsioonis 3 on mõiste "afekt" (traditsiooniliselt tõlgitud kui "emotsioon") kehas(ka mõistuses) toimuv muutus või variatsioon, mis tekib teise kehaga interakteerumise tagajärjel ja suurendab või vähendab organismi tegevusvõimet (potentia agendi):"'Afekti abil mõistan keha kiindumusi, mille kaudu keha võime tegutseda suureneb või väheneb, on toetatud või piiratud, ja samal ajal nende kiindumuste ideid.'"Afekt on seega neutraalsema termini "kiindumus" (effectio) erivorm, mis tähistab millegi vastuvõtmist, keha režiimi, seisundit või omadust maailma või loodusega (või lõputu "ainega") suhestuda. III osas "Emotsioonide/afektide definitsioonid" määratleb Spinoza 48 erinevat afekti, sealhulgas armastus ja vihkamine, lootus ja hirm, kadedus ja kaastunne. Need on peaaegu kõik kolme põhilise afekti ilmutused:
Bergson
Henri Bergson väidab teoses "Matter and Memory "(1896), et me ei tunne oma keha ainult "ilma" arusaamade kaudu, vaid ka "seestpoolt" kiindumuste kaudu (prantsuse keeles: affections).
Deleuze'i ja Guattari töödes
Mõisted "afekt" ja "kiindumus" tulid esile Gilles Deleuze'i ja Félix Guattari teoses "A Thousand Plateaus", teose "Kapitalism ja skisofreenia" teises osas. Tõlkija Brian Massumi annab kasutatud terminoloogiat käsitlevates märkustes sõnadele järgmised definitsioonid:"AFEKT / KIINDUMUS. Kumbki sõna ei tähenda isiklikku tunnet. L'affect (Spinoza affectus) on võime mõjutada ja olla mõjutatud. See on eelpersonaalne intensiivsus, mis vastab üleminekule keha ühest kogemuslikust seisundist teise ja mis tähendab selle organismi tegutsemisvõime suurendamist või vähenemist. L'affection (Spinoza affectus) on iga selline seisund, mida peetakse kokkupuuteks mõjutatud keha ja teise, mõjutava keha vahel (keha on võetud kõige laiemas mõttes, hõlmates 'vaimseid' või ideaalseid kehasid)."Deleuze'i sõnul ei ole afetkid lihtsalt kiindumused, kuna nad on subjektist sõltumatud. Kunstnikud loovad afekte ja meeltetajusid, "aegruumi plokke" samal ajal, kui teadus töötab Deleuze'i sõnul funktsioonidega ja filosoofia loob kontseptsioone.
Afektiivne pööre
Alates 1995. aastast on mitmed sotsiaal- ja humanitaarteaduste autorid hakanud uurima afektiteooriat, et mõista kogemuste sfääre (sealhulgas kehalist kogemust), mis jäävad väljapoole domineerivast esindatuse paradigmast (loodud retoorika ja semiootika alusel). Seda liikumist nimetatakse afektiivseks pöördeks. Sellest tulenevalt on need lähenemised huvitatud interaktsioonide ja kohtumiste võimalikult ulatuslikust mitmekesisusest ning interaktsioonidest ja kohtumistest, mis ei ole tingimata piiratud inimese tundlikkusega. Kanada poliitiline filosoof Brian Massumi tõlkija on mõjusalt defineerinud afekti mõisteid (vt eespool) ja on kirjutanud liikumise ja tunnetuse tähelepanuta jäetud tähtsusest kultuurilistes kontekstis ja meie suhtlemisest reaalsete ja virtuaalsete maailmadega. Sarnaselt on geograaf Nigel Thrift uurinud afekti rolli nn "mitteesinduslikus teoorias". 2010. aastal avaldasid Melissa Gregg ja Gregory J. Seigworth ajakirja The Affect Theory Reader ning esitasid esimese afektiteooriate kokkuvõtte. Teadlased nagu Mog Stapleton, Daniel D. Hutto ja Peter Carruthers  on osutanud vajadusele uurida ja arendada afekti ja emotsiooni teooriaid. See samm on Mog Stapletoni väitel oluline tunnetusteaduse korrektse määratluse jaoks.
Valdo Lust
Valdo Lust (sündinud 20. detsembril 1973 Tallinnas) on eesti vaimulik, politsei- ja piirivalvekaplan.
Ta lõpetas aastal 1992 Jakob Westholmi Keskkooli. Aastatel 1993–1995 õppis ta Tartu Teoloogia Akadeemias (ei lõpetanud). Aastatel 1995–2001 Usuteaduse Instituudis ja aastatel 2006–2007 Usuteaduse Instituudis ja selle juures olevas pastoraalseminaris BA (bakalaureuse) astmega. Ta kuulub akadeemiliselt korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Aastatel 2005–2007 õppis ta Leicester College'is inglise keelt (ESOL). Aastatel 2007–2008 õppis ta Sisekaitseakadeemia Politseikolledži Politseikoolis. Aastal 2012 kaitses ta Tartu Ülikoolis religiooniantropoloogia alal MA (magistrikraadi). Ta ordineeriti 10. mail 1997 diakoniks ja 11. juulil 2008 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1997–1999 Laatre koguduse diakon; aastatel 1997–2003 ja 2004–2005 oli ta Rõngu koguduse diakon; aastatel 2003 ja 2005–2006 oli ta E.E.L.K. teenistuses Inglismaal. Aastatel 2008–2010 oli ta Lõuna prefektuuris politseikaplan ja aastast 2010 on ta politsei- ja piirivalvekaplan. Alates juunist 2016 on ta Politsei- ja Piirivalveameti peakaplan.
Lisaks oli ta aastatel 1995–1996 Laatre Algkooli usuõpetuse õpetaja; aastatel 1996–1997 oli ta Valga linnavalitsuse linnahooldusameti peaspetsialist; aastatel 2001–2002 oli ta Tallinna linnavalitsuses abilinnapea abi. Aastatel 2003–2004 oli ta Rõngu vallavolikogu liige, aastatel 2003–2005 oli ta Rõngu vallavolikogu hariduskomisjoni liige.
Ta on aastast 2001 Kaitseliidu liige, Tartu maleva akadeemilise malevkonna kaplan. Tema sõjaväeline auaste on kapten, politseiline auaste on vanemkomissar (aastast 2016).
Isiklikku
Ta on ristitud ja leeritatud 1992. aastal Tallinna Jaani koguduses.
Liivimaa puusepp
"Liivimaa puusepp" (originaalis Il falegname di Livonia, o Pietro il grande, czar delle Russie – Liivimaa puusepp ehk Peeter Suur, Venemaa tsaar ) on Gaetano Donizetti koomiline ooper (opera buffa) kahes vaatuses Gherardo Bevilacqua-Aldobrandini libretole, mis põhineb osaliselt Felice Romani libretol Giovanni Pacini ooperile  Il falegname di Livonia (1819) ja Alexandre Duvali komöödial Le menuisier de Livonie, ou Les illustres voyageurs (1805). Esmaettekanne toimus 26. detsembril 1819 Veneetsia Teatro San Samueles. Rollide esmaesitajad olid Vincent Botticelli (Peeter Suur), Adelaide Raffi (Katariina I), Giovanni Battista Verger (Carlo Scavronski), Angela Bertozzi (Annetta Mazepa), Louis Martinelli (Ser Cuccupis), Giuseppe Guglielmini (Firman-Trompest) ja Gaetano Rambaldi (Hondediski).
Ajalugu
Ooperi tellis Teatro San Samuele juhtkond viimases hädas, olles suurtes majanduslikes raskustes. Noor helilooja Donizetti oli andnud endast teada 1818. aastal Veneetsias toimunud suhteliselt eduka ooperiga Enrico di Borgogna. Juhtkonnale sobis, et ooperiärisse tulnud noor uustulnukas leppis tagasihoidliku honorariga. Donizetti komponeeris teose osaliselt oma kodulinnas Bergamos, osaliselt Veneetsias.
Selle tugevate Rossini mõjutustega ooperiga avas teater 1819/1820. aasta karnevalihooaja. Tegemist oli neljanda Donizetti ooperiga, mida tema eluajal esitati ja esimene, mida esitati rohkem kui ühes teatris vaatamata, et Veneetsia esietenduse vastuvõtt oli leige. Seda lavastati hiljem Bolognas (1824, 1826), Veronas (1825), Padovas (1826), Veneetsias (1827) ja Spoletos (1829), kus oli viimane teadaolev etendus 19. sajandil. Unustuses olnud ooperi osaliselt säilinud partituur leiti ja taastati ning kanti ette 2003. aastal Peterburi Kammerooperis. 2004. aastal esitati Martina Franca  della Valle d'Itria festivalil ning 2019. aastal Donizetti festivali avamisel Bergamo Teatro Sociales.
Süžee
Tegevus toimub Liivimaal praegustel Läti ja Eesti aladel 17. sajandi lõpul ühes kõrtsis. Puusepp Carlo on armunud orbu tüdrukusse Annettasse. Carlo väidab, et on aadli päritolu ja elavneb, kui kõrtsimajja saabuvad tsaar Peeter Suur  ja tema naine Katariina, kes mõlemad reisivad inkognito. Nad otsivad tsaarinna kadunud venda. Neil on põhjust kahtlustada, et see võib olla Carlo. Tsaar küsib hotellipidajalt Madama Fritzilt informatsiooni puusepa kohta. Carlo ei tea, kes on need võõrad ning käitub nendega ägedalt. Tekib vaidlus, kus Peeter ähvardab Carlot, et kui ta ei lõpeta, järgnevad kohutavad tagajärjed. Ka linnakohtunik Ser Cuccupis läheb Peetriga tülli. Kohtunikule ei meeldi külaliste suurejooneline hoiak ja ta ähvardab neid oma sõbra tsaariga. Peeter otsustab kohtuniku auastet tõsta, öeldes, et ta on  Menšikov, tsaari kõrge ohvitser. Magistraat laseb Carlo külalistega käitumise pärast vangistada. Carlo peaaegu süüdi mõistetud, kui Madama Fritz näitab dokumente, mis tõendavad, et ta Carlo on Katariina vend.
Kui Carlo saab teada, et ta on tsaari naise vend, tutvustab ta Annettat ikka veel maskeerunud isevalitsejate paarile. Annetta räägib neile, et tsaar ei tohi teda kunagi näha, sest ta on reeturist hetmani  Ivan Mazepa tütar. Teatatakse, et Mazepa on surnud. Vale-Menšikov annab tüdrukule armu. Tsaariga kaasas olnud Moskva vägede kapten ütleb magistraat Ser Cuccupisele, et Menšikov on tegelikult tsaar. Magistraat üritab tsaarile läheneda, kuid tsaaril on juba selge, kellega on tegemist. Ta vallandab Ser Cuppiuse tema ametikohalt ja mõistetab talle tasumiseks suure trahvi. Peeter, Katariina, Carlo ja Annetta lahkuvad õnnelikult Peterburi.
Muusikalood
- Ansambel kooriga „Cara vezzosa immagine - È l'interesse al mondo - Alla caccia!”
- Madama Fritzi kavatiin „Quale ardir! Qual brando ignudo!”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
pisi|Riiklikult tunnustatud teaduse populariseerijad 2016 pisi|Elutööpreemiaga kaasneb skulptor Stanislav Netšvolodovi messingist lauaskulptuur "Möbiuse leht" Eesti teaduse populariseerimise auhind on aastast 2006 üksikisikule või kollektiivile välja antav auhind teaduse populariseerimise eest.
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Koor „Con lusinghiero vant”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
Auhinda rahastab Haridus- ja Teadusministeerium ning seda annavad koos välja Eesti Teaduste Akadeemia ja Eesti Teadusagentuur.
Auhinda antakse välja kuues kategoorias:
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Madama Fritzi ja Carlo duett „Se il mio ben, se Annetta mia”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
Elutööpreemia anti esimest korda välja 2010. aastal. Alates 2012. aastast kannab elutööpreemia Tiiu Silla nime ja rahalise preemiaga kaasneb skulptor Stanislav Netšvolodovi messingist lauaskulptuur "Möbiuse leht".
2012
Peapreemiad pälvisid:
2013
Peapreemiad pälvisid:
2014
Peapreemiad pälvisid:
2015
Peapreemiad pälvisid:
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Peetri ja Ser Cuccupise duett „Qual gel per ogni vena”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
2016
Peapreemiad pälvisid:
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Annetta kavatiin „È riposta o caro oggetto”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
2017
pisi|2017. aastal auhinnatud inimesed Peapreemiad pälvisid:
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Ansambel kooriga „Agli integerrimi di Baldo, e Bartolo”
- Madama Fritzi ja Ser Cuccupise duett „Gentilissimo togato!”
- Carlo aaria kooriga „Il dolce nome e tenero”
Eesti teaduse populariseerimise auhind
2019
pisi|2019. a Eesti teaduse populariseerimise auhinna pälvinud Peapreemia pälvisid:
2020
Peapreemia pälvisid:
2021
Peapreemia pälvisid:
Liivimaa puusepp
Muusikalood
- Katariina aaria „Pace una volta, e calma”
- Koor „Al stridor bellico”
- Madama Fritzi aaria kooriga „In questo estremo amplesso”
- Finaali ansambel kooriga „Dopo soffio di nemba e procella”
Läti meedia
Läti meedia on Läti massimeediakanalite – trükiajakirjanduse, raadio, televisiooni ja interneti süsteem. Nii nagu mujal Euroopas domineerib ka Lätis kaksikjaotusega meediasüsteem: kõrvuti eksisteerivad era- ja avalik-õiguslik meedia.
Ajalehed
Lätis on kaks riigile kuuluvat ajalehte: Likuma Varda ja Latvijas Vēstnesis, mis avaldavad peamiselt ametlikke protokolle valitsuse tegevusest ning otsustest.
Suurima tiraaži ning levikuga päevalehte Diena avaldab Diena meediagrupp. Ettevõte annab välja nii riiklikku ja regionaalseid ajalehti kui ka ajakirju ja raamatuid. Diena meediagrupp annab välja ka Dienas Biznessi, mis on riigi suurim ärileht. Dienas Bizness tegutseb kahe äriinfo veebilehega, korraldab konverentse ning publitseerib äriteemalisi käsiraamatuid.
Suurimad päevalehed
Läti suurimad päevalehed:
Omandisuhted
2007. aastaks oli peaaegu kogu lätikeelne mitteriiklik meedia välismaiste ettevõtete omanduses. Suurim päevaleht Diena kuulub Bonnier AB-le, mis on Rootsi päritolu rahvusvaheline kontsern. Bonnier AB kontrollib umbes üht kolmandikku kohalikest ajalehtedest ja uudisteagentuuri Baltic News Service.
Ajalehtedel Neatkariga Rita Avize ja Vakara Zinas on sama omanik, mis naftakontsernil Ventspils Nafta. Latvijas Avize, mis on samuti üks juhtivamaid ajalehti, allub Ventbunkersile, mis kuulub Madalmaades asuvale välismaisele firmale.
Juhtivad venekeelsed ajalehed Vesti Segodnya, Chas ja Telegraf on lätlaste omanduses. Nende piiratud lugejaskond ja tasuvus ei ole välismaiseid firmasid meelitanud ajalehti ära ostma. Telegraf küll müüdi, aga uute omanike seas on ka endine Läti välisminister Janis Jurkans.
2009. aastal müüs Bonnier Business Press Läti meediagrupi AS Diena; uueks omanikuks sai Nedela S.A., mida juhib ajalehe Diena endine tegevdirektor Aleksandrs Tralmaks. AS Diena avaldab suurima leviga päevalehte Diena ja äripäevalehte Diena’s Bizness.
Ajalehtede arv
Allikas: World Press Trends 2010
Ajalehtede keskmine tiraaž ühe numbri kohta (tuhandetes)
Allikas: World Press Trends 2010
Auditooriumi hõlmatus ajalehega (2009)
Allikas: World Press Trends 2010
Suurimad ettevõtted, mis ostavad reklaami ajalehtedesse (2009)
Allikas: World Press Trends 2010
Raadio
Eksperimentaalse raadioga tehti Lätis algust 1920. aastate alguses. Ringhäälinguline firma Läti Raadio loodi alles 1925. aastal. Esialgu piirdus auditoorium 331 kuulajaga ning saateid lasti eetrisse kaks tundi päevas. Järk-järgult hakkas raadio sisu järjest laiendama, hakati kirjutama omi uudiseid ning raadio hakkas täitma ka kasvatuslikku funktsiooni. 1940. aastate lõpuks oli kliente juba ligi 157 000.
1994. aastal veetis keskmine läti inimene keskmiselt kolm tundi raadiot kuulates, samas kui 2004 kuulati raadiot kuni 4,5 tundi.
2011. aasta esimestel kuudel olid kolm kõige kuulatumat raadiot Lätis Raadio Läti 2 (24 protsenti) ja Raadio Läti 1 (12 protsenti), mis on mõlemad riiklikud raadiokanalid ja Radio Skonto (7 protsenti), mis edastab Riias ja on rebroadcast Lätis.
Televisioon Lätis
Lätis on kaks avalik-õiguslikku telekanalit – LTV1 ja LTV7. Lisaks on Lätis 13 erakanalit ning 23 regionaalset telekanalit. Esimene teleülekanne toimus Lätis 6. novembril 1954. Värvitelevisioon jõudis Lätisse 1974. aastal. Aastal 2010 läks Läti täielikult üle digitelevisioonile. 98% Läti peredest omab vähemalt üht telerit. Keskmiselt veedab üks lätlane teleri ees 4 tundi ja 41 minutit päevas (mai 2010).
Interneti kasutamine Lätis
Lätis oli 2010. aastal 1 503 400 internetikasutajat, mis on 67,8% Läti rahvaarvust. 2007. aastal oli internetikasutajaid 47% rahvastikust.
Allikas: Internet World Stats
Võrreldes 2009. aastaga oli regulaarsete internetikasutajate arv 2010. aastaks tõusnud 5%. Kõige rohkem suurenes interneti kasutamine vanuserühmas 40–49, tõus oli 13%. Interneti kasutamise tõusu täheldati ka Riia elanike (9%), töötavate inimeste (8%) ja muude rahvuste seas (7%). 2010. aastal oli 60%-l majapidamistest püsiv internetiühendus, mis on 4% enam kui 2009. aastal. 2009. aastal oli kõikidel Läti koolidel internetiühendus. Global Library Initiative fondi toel varustati 2006. aastal kõik Läti 874 avalikku raamatukogu arvutite ja internetiühendusega.
Allikad
1. Press Reference http://www.pressreference.com/Ky-Ma/Latvia.html (Kasutatud mai 2011)
2. Diena http://www.diena.lv/# (Kasutatud mai 2011)
4. Wikipedia: list of newspapers in Latvia http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_newspapers_in_Latvia (Kasutatud mai 2011)
5. eNews Reference http://www.enewsreference.com/newspaper/latvi.htm (Kasutatud mai 2011)
6. Media Landscape: Latvia http://www.ejc.net/media_landscape/article/latvia/ (Kasutatud mai 2011)
7. Latvijas Radio http://www.latvijasradio.lv/lapas/lv_parmums.htm (Kasutatud mai 2011)
8. Latvijas Radio http://www.latvijasradio.lv/lapas/lv_reitingi.htm (Kasutatud mai 2011)
9. Latvijas Radio http://www.latvijasradio.lv/lapas/lv_frekvences.htm (Kasutatud mai 2011)
10. Latvijas Radio http://www.latvijasradio.lv/lapas/lv_parmums.htm (Kasutatud mai 2011)
11. Wikipedia: list of radio stations in Latvia http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_radio_stations_in_Latvia (Kasutatud mai 2011)
12. Media Landscape http://www.ejc.net/media_landscape/article/latvia/ (Kasutatud mai 2011)
13. Internet World Stats http://www.internetworldstats.com/eu/lv.htm (Kasutatud mai 2011)
14. Baltic News Network http://bnn-news.com/65-latvia%E2%80%99s-population-internet-8706/ (Kasutatud mai 2011)
15. International Telecommunication Union http://www.itu.int/dms_pub/itu-d/opb/ind/D-IND-WTDR-2010-PDF-E.pdf (Kasutatud mai 2011)
Burgundia ringkond
thumb|300px|Burgundia ringkond 16. sajandi alguses.
Burgundia ringkond (saksa keeles Burgundische Kreis, hollandi Bourgondische Kreits, prantsuse Cercle de Bourgogne) oli Saksa-Rooma riigi ringkond, mis loodi aastal 1512 ja suurenes märkimisväärselt aastal 1548. Lisaks Burgundia vabakrahvkonnale (tänapäevane Franche-Comté) kattis Burgundia ringkond laias laastus Madalmaad, s.o alad, mis on nüüd tuntud kui Holland, Belgia ja Luksemburg ning külgnevad osad Prantsuse Nord–Pas-de-Calais' piirkonnast.
Ringkonna territoriaalset ulatust kärbiti märkimisväärselt 17. sajandil Seitsme Ühendatud Provintsi eraldumisega aastal 1581 (tunnustatud 1648) ja Burgundia vabakrahvkonna annekteerimisega Prantsusmaa poolt aastal 1678. Keiserliku territooriumi okupeerimine Reini jõest läänes ja sellele järgnenud annekteerimine revolutsioonilise Prantsusmaa poolt 1790. aastatel tegi tegelikult ringkonna olemasolule lõpu.
Koosseis
Pärast 1548. aasta Augsburgi Riigipäeva olid ringkonnas järgmised territooriumid:
Burgundia krahvkond
Mõlemad annekteeris Prantsusmaa vastavalt 1678. aasta Nijmegeni rahule.
Liège'i piiskopkond jäi Alam-Reini-Vestfaali ringkonna osaks kuni selle kaotamiseni aastal 1795.
Ajalugu
Keiserlikud Seitseteist provintsi tekkisid Burgundia Madalmaades, mida valitseti personaalunioonis Burgandia hertsogite poolt. Enamus neist olid Saksa-Rooma riigi vasallid Alam-Lotringi territooriumil, välja arvatud Flandria ja Artois. Aastal 1477 langesid nad Habsburgide kätte.
Aastal 1363 läänistas Prantsuse kuningas Jean II oma nooremale pojale Philippe Julgele Burgundia hertsogkonna (Bourgogne). Philippe abiellus aastal 1369 Margarethaga, Flandria krahvi Lodewijk II ainsa lapsega, kelle suur kaasavara koosnes mitte ainult Flandriast ja Artois'st, vaid ka keiserlikust Burgundia krahvkonnast. Seeläbi sai temast Valois-Burgundia dünastia alusepanija, mis järjepidevalt omandas erinevaid keiserlikke lääne: tema pojapoeg Philippe Hea, Burgandia hertsog aastast 1419, ostis aastal 1429 Namuri, päris aastal 1430 oma nõolt Philippe de Saint-Polilt Brabanti ja Limburgi hertsogkonnad. Aastal 1432 sundis ta Jacobat oma Hainaut' ja Hollandi krahvkondi koos Zeelandiga talle loovutama vastavalt Delfti lepingule ja hõivas lõpuks Luksemburgi, saates aastal 1443 maapakku hertsoginna Elisabeth von Görlitzi.
thumb|left|Keiser Maximilian I ja Burgundia provintside vapid, fresko [[Vöcklabrucki linna tornis, 1502]]
Burgundia riik sarnanes nüüd veidi varakeskaegse Lotharingiaga, kuid langes siiski äkitselt seoses ambitsioonika Charles Südi surmaga. Aastal 1473 tegi ta keiser Friedrich III-ga lepingu, mille järgi andis ta oma tütre Marie naiseks keisri pojale, ertshertsog Maximilianile vastutasuks oma keiserlike valduste ülendamise eest "Burgandia kuningriigiks", mis oleks võrdväärne tema Valois' nõbude Prantsuse kuningriigiga. Kuurvürstid siiski ennetasid neid plaane ja ilmajäetud hertsog Charles alustas meeleheitlikku kampaaniat Lotringi hertsogkonna vastu ja tapeti 1477. aasta Nancy lahingus. Kaitsmaks oma pärandit Prantsusmaa kuninga Louis XI eest, abiellus tema tütar Marie siiski Maximilianiga samal aastal. Ertshertsog võitis Prantsuse vägesid 1479. aasta Guinegatte lahingus ja 1493. aasta Senlise lepinguga annekteeris Seitseteist provintsi – sealhulgas Prantsuse läänid Flandria ja Artois – Habsburgidele. Suveräniteet läks keisririigile viimaks Cambrai rahuga aastal 1529. Burgundia hertsogkonna pärusvaldused hõivas tagastatud läänina Prantsuse kroon.
Maximiliani pojapoeg ja järglane, keiser Karl V võitis lõpuks Gelderni sõjad ja ühendas kõik seitseteist provintsi oma võimu alla, viimaseks sai Gelderni hertsogkond aastal 1543. 1549. aasta Pragmaatiline sanktsioon määras, et provintsid peavad jääma tulevikus ühendatuks ja olema sama monarhi pärandiks. Selleks asutas Karl V tiitli Heer der Nederlanden ("Madalmaade isand"). Vaid tema ja ta poeg kasutasid seda tiitlit. Pärast Karl V troonist loobumist aastal 1556 jagati tema valdused tema poja, kuningas Felipe II, ja tema venna, keiser Ferdinand I vahel. Seitseteist provintsi läksid tema pojale Felipele.
Konfliktid Felipe II ja tema Hollandi alamate vahel viisid Kaheksakümneaastase sõjani, mis algas aastal 1568. Seitse põhjapoolset provintsi saavutasid iseseisvuse Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud Vabariigina. Need olid:
Lõunapoolsed provintsid – Flandria, Brabant, Namur, Hainaut, Luksemburg ja nii edasi – jäid Hispaania võimu alla tänu Parma hertsogi sõjalisele ja poliitilisele talendile, eriti pärast Antwerpeni langemist. Siit said need provintsid tuntuks kui Hispaania Madalmaad või Lõuna-Madalmaad.
Põhjapoolsed Seitse Ühendatud Provintsi valdasid osi Limburgist, Brabantist ja Flandriast Kaheksakümneaastase sõja ajal, mis lõppes Vestfaali rahuga aastal 1648, ja pärast seda (vaata Generaliteitslanden).
Zinaida Jurjevskaja
Zinaida Jurjevskaja (Zinaida Lenkina, 10. juuni 1892 Tartu – 3. või 4. detsember 1925 Andermatt) oli Eestist pärit laulja.
Jurjevskaja on tema esinejanimi, mille ta võttis sünnilinna järgi siis, kui ta Euroopas lauljana tuntuks sai.
Robekinus de Nogardia
Robekinus de Nogardia oli Taani kuninga vasall Eestimaal 13. sajandil.
Ta oli üriku tunnistaja Tallinnas 28. aprillil 1257. Tema nimi Nogardia võib viidata seosele Novgorodiga.
Bobbie Singer
Bobbie Singer (sünninimega Tina Schosser; 22. veebruaril 1981 Linzis) on Austria laulja.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Austriat lauluga "Reflection" ning pälvis 10. koha.
Õnnelik lapsepõlv
"Õnnelik lapsepõlv" on 1988. aasta Eesti lühimängufilm. Filmi režissöör on Jaan Kolberg. Filmi tootis Tallinnfilm.
Filmi tegi Kolberg Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis (VGIK) diplomitööna.
Katriin Saar
Katriin Saar (sündinud 11. märtsil 2002) on Eesti tennisist.
2017. aasta Euroopa noorte olümpiafestivalil võitis ta paarismängus koos Carol Plakkiga pronksmedali.
2017. aastal võitis kuni 16-aastaste Orange Bowli noorteturniiri.
2018. aastal tegi debüüdi Eesti Fed Cupi koondises.
Isiklikku
Tema õde on ujuja Meribel Saar.
Jaanuar 2020
Jaanuar 2020, kroonika.
2020. aasta jaanuar algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem reedel.
Nagykőrös
Nagykőrös on linn Ungaris Pesti komitaadis, Nagykőrösi kreisi halduskeskus. Asub Budapestist 80 km kagu pool.
Tartu Ülikooli Raefond
Tartu Ülikooli Raefond on 1997. aastal Tartu Linnavalitsuse asutatud fond, mille eesmärk on materiaalselt toetada Tartust pärit üliõpilasi ning teadus-, õppe- ja arendustööd, mis on Tartuga seotud. Eesmärkide saavutamiseks annab fond välja Raefondi stipendiume ja Raefondi preemiaid. Stipendiumeid ja preemiaid jagatakse igal aastal Tartu Ülikooli aastapäeva ürituste raames.
Enns (jõgi)
Enns on Doonau jõe lõunapoolne lisajõgi, mis suubub Austrias Ennsi linnast põhjas. Ennsi jõgi ulatub 253 km lameda J-tähe kujulisena. See voolab oma lähtest Flachau küla juures üldiselt itta läbi Radstadti, Schladmingi ja Liezeni, seejärel pöörab Hieflau juures põhja, et voolata Steyri kaudu Weyerist ja Ternbergist mööda ning põhja pool Ennsi linna juures Doonausse.
Geograafia
Ennsi lähe on Radstadti Tauerni mägedes Austrias Salzburgi liidumaal. Jääajal väljakujunenud orus voolab see Põhja-Lubjakivialpide ja Kesk-Ida-Alpide vahelisel piiril idatrajektooril läbi Steiermargi liidumaa, kus see möödub lõunaküljel Dachsteini rühmast. Admonti ja Hieflau vahel võtab see pöörde põhja ja läbib Gesäuse, 15 km pikkuse kuristiku, kus see läbistab Ennstali Alpide lubjakivi. Sealt edasi põhja voolates jõuab see Ülem-Austria liidumaal Laussabachi suudmesse. Steyrist põhjas moodustab see piiri Ülem-Austria ja Alam-Austria (varem tuntud ka kui Austria sealpool Ennsi ja Austria siinpool Ennsi) vahel. Lõpuks suubub see Mauthausenis ja Ennsi linnas Doonausse.
Enns on tüüpiline kärestikujõgi ja ammutab vett enam kui 6000 km² suuruselt alalt, mis on Austrias suuruselt viies. Keskmine vooluhulk suudmes on 201 m³/s.
Geoloogilise ajaarvamise triiase ajastu Anisiumi iga on nime saanud Ennsi jõe ladinakeelselt nimelt Anisus.
Ajalugu
19. sajandi keskpaigas hakati ehitama 70 km pikkust kanalit Weißenbachi ja Gesäuse vahele, et kasutada vett põllumajanduses ja metsanduses.
Kokku on Ennskraftwerke AG ehitanud 10 elektrijaama koguvõimsusega 345 MW.
Hüdroelektrijaamad
Praegu on Ennsi jõel 15 hüdroelektrijaama:
Lisajõed
Kõige olulisemad lisajõed on Palten, Salza ja Steyr.
Transport
Suur transiiditee, mis ühendab Saksamaad ja Sloveeniat läbi Austria, kulgeb läbi Ennsi oru. Niinimetatud Eisenstraße ('raudmaantee') kulgeb piki jõge Hieflau ja Ennsi vahel, seda mööda veeti rauamaaki Steiermargi Erzbergilt ('maagimägi') Linzi terasetehasesse.
Surnud 22. detsembril
Siin loetletakse 22. detsembril surnud tuntud isikuid.
Marioni maakond (Kentucky)
Marioni maakond (Marion County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Lebanon.
Ajalugu
Maakond moodustati 1834. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 820.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Nautile
pisi|Süvaveeliikur Nautile [[Pariisis asuva muuseumi eksponaadina]]
Nautile on mehitatud süvaveeliikur, mis kuulus Prantsuse Merendusinstituudile (Ifremer). Tänapäeval on see Pariisis asuva Teadus- ja Tööstusmuuseumi eksponaat.
Nautile loodi 1984. aastal mitme prantsuse ettevõtte koostöös (projekti üldjuht oli Ifremeri insener Jean-François Drogou).
Nautile'i mõõtmed: pikkus 8 m, laius 2,7 m ja kõrgus 3,8 m. Kaal 19,5 tonni.
Illuminaatorite arv: 3 (läbimõõt 12 cm)
Oulu Ülikool
Oulu Ülikool (soome keeles Oulun yliopisto) on suuremaid ülikoole Soomes.
Ülikool asutati 8. juulil 1958. Ülikoolis õpib umbes 13 000 üliõpilast ja seal on 2 900 töötajat. Väljaanne Academic Ranking of World Universities on ülikooli hinnanud Turu Ülikooli järel paremuselt teiseks ülikooliks Soomes.
Harilik sügislill
Harilik sügislill (Colchicum autumnale) on liilialiste sugukonda sügislille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Kloostri tee
Kloostri tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis.
Kloostri tee 6 endises restoranihoones paikneb 2015. aastast Pirita linnaosavalitsus.
Manuel Ortega
Manuel Ortega (sünninimi Manuel Hanke; sündinud 8. aprillil 1980) on Austria laulja.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Austriat lauluga "Say a Word".
Lehtjas korpsamblik
Lehtjas korpsamblik  (Xanthoria fallax) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Maithripala Sirisena
Pallewatte Gamaralalage Maithripala Yapa Sirisena (singali keeles පල්ලෙවත්‍ත ගමරාළලාගේ මෛත්‍රීපාල යාපා සිරිසේන, tamili keeles பல்லேவத்த கமராளலாகே மைத்திரிபால யாப்பா சிறிசேன; sündinud 3. septembril 1951) on Sri Lanka poliitik. Ta oli 9. jaanuarist 2015 kuni 18. novembrini 2019 Sri Lanka president.
J. M. W. Turner
Joseph Mallord William Turner, tuntud ka initsiaalide ja perekonnanime järgi kui J. M. W. Turner, pere kutsus teda aga Williamiks (23. aprill 1775 London – 19. detsember 1851 Chelsea) oli inglise kunstnik ja üks ajaloo parimaid maastikumaalijaid ja mariniste, tuntud ka valgusemaalijana.
Elulugu
J. M. W. Turner sündis 1775. aastal Londonis keskklassi peres. Tema isa William Turner oli juuksur ja parukameister. Temast sai kunstniku parim kaaslane kuni surmani 1829. aastani. Ema Mary Marshall oli pärit lihuniku perest. Mary suri 1804. aastal vaimuhaiglas. Vanematelt sai Turner kaasa oskuse rahaga ümber käia, mille tõttu suutis ta ennast kunstniku sissetulekust hästi ära majandada ja rahaliselt toime tulla.
Akadeemia lõpetas ta 1792. aastal ning pärast akadeemia lõpetamist reisis ta mööda Inglismaad, Šotimaad ja Walesi ning visandas seal nähtud maastike. Alates 1796. aastast võis näha Turneri maale iga-aastasel Kuningliku Kunstiakadeemia näitusel. Alguses olid seal välja pandud teosed põhiliselt ajalooteemalised ja maastikumaalid.
1802. aastal sai Turner Kuningliku Kunstiakadeemia täisliikmeks ja oli seejuures üks neljast noorimast täisliikmest. Kuna 1802. aastal kirjutati alla Amiens'i rahulepingule, siis sellega seoses sai Turner võimaluse esmakordselt Prantsusmaale reisida, kus ta tutvus sealsete vanade meistrite loominguga Louvre'i kunstimuuseumis. Seejärel reisis Turner Šveitsis, kuhu jäi mõneks ajaks elama.
1804. aastal avas Turner kunstigalerii Lääne-Londonis oma maalide eksponeerimiseks. Kunstnikuna kogus ta kiiresti kuulsust ja rikkust. 27-aastaselt sai temast Kunstiakadeemia akadeemik ja paar aastat hiljem töötas ta seal juba professorina. Turner töötas akadeemiku ja professorina, kuid jättis aeg-ajalt tööülesanded unarusse ning tõmbus eraklusse.
1819. aastal reisis kunstnik Veneetsias ning see osutus tema loomingus pöördeliseks etapiks. Üha rohkem mängis ta valguse kujutamisega ning heledate toonide, enne kõike kollasega. Tema maalidel kujutatud objektide piirjooned jäid järjest hajusamaks. 1820. aastal reisis Turner ringi mööda Euroopat. 1835. aastal ilmus sellest reisist mõjutatuna 21 maali pealkirjaga "Turner's Annual Tour", mis võeti eriti suurte kiiduavaldusega vastu just Prantsusmaa romantikute poolt. Samal ajal hakkasid üha enam kunstikriitikud Turneri loomingut narrima tema kollase värvi kasutamise pärast.
Järgnevatel aastatel hakkas Turneri maalimisstiil muutuma veelgi enam ning ta huvitus üha vähem esemete detailsest ja realistilikust kujutamisest, vaid keskendus valgusele ning värvidele.
1840. aastal kohtus Turner innuka rikka toetaja John Ruskiniga, kes oli kunstikriitik ja sotsioloog ning suurim Turneri tööde austaja ja kollektsioneerija.
1848. aastal kolis Turner Londonis Chelsea linnaossa, kus ta avalikkuse tähelepanu vältimiseks elas viimased eluaastad valenime all koos lesknaise Sophia Caroline Boothiga.
Joseph Mallord William Turner suri 1851. aastal Chelseas ja ta maeti Saint Pauli katedraali.
Stiil ja meetod
William Turneri looming jaotatakse kolme perioodi. Tema maalimisstiil kujunes Claude Lorraini, hollandi meremaali ja Veneetsia koolkonna mõjul. Algul viljeles ta põhiliselt akvarelli ja sügavtrükitehnikaid, hiljem õlimaali.
Turneri kõige varasemad teosed olid romantilised, milles ta rõhutas helendust ja atmosfääri. Enam pööras ta tähelepanu arhitektuuri ja looduse detailidele, mis järgnevatel perioodidel kadus tema fookusest. Varajasel loominguperioodil katsetas ja mängis ta erinevate stiilidega. Enda kompositsioonides maalis ta nii maastikke, ajaloolisi teemasid, arhitektuurilisi vaatamisväärsusi, mägesid, merd ja pastoraalseid ehk maaelu kujutavaid maale. Sellised stiilikatsetused avalduvad teostes, mida Turner maalis aastatel 1807–1819. pisi|"Karge hommik"(1813) William Turneri keskmisel loominguperioodil muutusid tema maalid rohkem valgusrikkamaks ja õhulisemaks. Ta hakkas rohkem keskenduma värvidele kui detailidele ja päris topograafiale. Tema teos "Karge hommik" (ing. k. "Frosty Morning") (1813) on ta põhiliselt keskendunud ainult valguse mõjule. Sellel perioodil hakkas Turner üha enam kontsentreeruma naturaalsetele elementidele nagu päike ja päikse valgus. Turner kasutas samuti hiljuti avastatud sünteetilisi pigmente, näiteks kroomkollast, lisamaks oma paletile kirkust ja intensiivsust.
Viimasel loomeperioodil pööras William Turner veelgi vähem tähelepanu detailidele. Tema hilisemate teoste teemadeks sai modernne tehnoloogia. Näiteks maalis ta vana laeva, kes annab teed aurulaevale, mis hakkab peagi asendama ja välja tõrjuma vana laeva. Peale mereteemade hakkas ta keskenduma rongidele vihmasajus.
Looming
Üheks tema kuulsamaks teoseks on "Téméraire’i viimane sõit" (1838), mis on Turneril maalitud justkui dokumentaalse ülevaatena purjelaevaajastu kadumisest. Maalil on kujutatud, kuidas aurupuksiir vana lahingulaeva lammutamisele viib. Maalimisel on kasutatud traditsioonilisi õlivärve, kuid sideainena ka Kreeka pähkli õli. Seda maali ründasid kriitikud 1877. aastal, ligi 25 aastat pärast kunstniku surma, heites talle ette sääraseid vigu nagu taglase ebatäpsust, päikese loojumist itta, kortsna tagant paistva aurikumasti eksitavat kujutamist. Fregatt Téméraire oli kuulunud Nelsoni laevastikku ja sõdinud kuulsusrikkalt Trafalgari lahingus. pisi|"[[Téméraire'i viimane sõit" (1838)]] pisi|"[[Vihm, aur ja kiirus – Great Westerni rong" (1844)]] Maalil "Vihm, aur ja kiirus – Great Westerni rong" (1844) on Turnerit inspireerinud uudne kiire liikumisviis, mida pakub raudteesõit. Maalil on kujutatud rongi vihmas ja aurus ning maal on justkui udune.
William Turneri "Lumetorm merel" on näide tema kontrastide mängust. Kunstnik pole mitte üritanud jutustada ümber nähtut vaid pannud nähtu maalikeelde. Ta on suutnud õlivärvidega edasi anda akvarellide õhulise läbipaistvuse. Maal on täis liikuvust ning kujutab aurikut raevutseval merel.
William Turner olevat teinud ka erootilisi joonistusi ja maale, kuid Ruskin hävitas need pärast Turneri surma, et tema kangelasele ei jääks erootika kujutaja mainet.
Turneri tuntumad maalid on ka "Trafalgari lahing" (1806–1808), "Odysseus ja Polyphemos" (1829) ja graafikaalbum "Liber studiorum" (1807–1819). pisi|"[[Lumetorm merel" (1844)]]
Weiko Saawa Film
OÜ Weiko Saawa Film on Eesti filmiettevõte, mis toodab dokumentaalfilme. Ettevõtte asutas 1992 Mark Soosaar.
Toodetud filme
1992 "Eesti esimene kodanik"
1992 "Kihnu Kristjan"
Alf Poier
Alf Poier (sündinud 22. veebruaril 1967) on Austria laulja ja koomik.
Weiko Saawa Film
Toodetud filme
1993 "Emavene"
Alf Poier
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Austriat lauluga "Weil der Mensch zählt".
Weiko Saawa Film
Toodetud filme
1995 "Mission Impossible"
1997 "Isa, poeg ja püha Toorum"
1998 "Pavarotti in Estonia"
1999 "Tulla, et minna"
"Rootsi jõuluvana"
2001 "La Paloma"
"Hullav Hollandlane"
2002 "Anu Raud, elumustrid"
Sam Kean
pisi|240px|Sam Kean (2018) pisi|240px|Sam Kean (2017)
Sam Kean (sündinud Sioux Fallsis Lõuna-Dakotas) on ameerika teaduskirjanik.
Ta õppis Minnesota Ülikoolis füüsikat ja inglise kirjandust ning sai hiljem magistrikraadi raamatukoguteaduses Washingtonis asuvast Ameerika Katoliiklikust Ülikoolist. Ta on teinud kaastööd väljaannetele The New York Times Magazine, Mental Floss, Slate, Psychology Today ja The New Scientist. Elab Washingtonis.
Kean oli USA-s ilmuva iga-aastase parimate teadus- ja looduskirjutiste antoloogiasarja The Best American Science and Nature Writing 2018. aasta kogumiku koostaja ja toimetaja.
Hajdúszoboszló
Hajdúszoboszló on linn Ungari idaosas Hajdú-Bihari komitaadis, Hajdúszoboszló kreisi halduskeskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 23 987 elanikku. 2022. aasta alguses oli linnas 24 094 elanikku.
Linnas asub üks Ungari suurimaid spaasid, Hajdúszoboszló spaa.
Tie Break
Tie Break on Austria ansambel.