cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lepitusökoloogia
Liikide ja elupaiga seosed
Liigi-elupaiga suhet on sageli looduskaitses rakendatud, eelkõige kvantitatiivselt. Lihtsaim ja kõige sagedamini kasutatav valem avaldati esmakordselt Frank W. Prestoni poolt. Konkreetses piirkonnas esinevate liikide arv suureneb seoses selle piirkonnaga suhtega S = cAz, kus S on liikide arv, A on ala ning c ja z on konstandid, mis varieeruvad uuritava süsteemiga. Seda võrrandit on sageli kasutatud loodusreservaadi suuruse ja paigutuse kujundamiseks (vt SLOSSi arutelu). Loodusreservaadi loomisel kasutatava võrrandi kõige tavalisem versioon on saartevahelise mitmekesisuse valem, mille z-väärtus on vahemikus 0,25–0,55, mis tähendab, et 5% olemasoleva elupaiga kaitsmine säilitab 40% olemasolevatest liikidest. Kuid selle teooria kohaselt lähenevad erinevatest piirkondadest liikide vaheliste suhete z-väärtused 1-le, mis tähendab, et 5% elupaikade kaitsmine hoiab ainult 5% liikide mitmekesisusest.
Kokkuvõttes näevad lepitusökoloogia pooldajad, et me ei suuda eraldada piisavalt maad, et kaitsta kogu liigirikkust, sest ülalmainitud valem liigi-piirkonna suhte abil liigirikkuse tagamiseks ei toimi. Inimkonna domineerimise tulemusena ei ole meil enam piisavalt maa-alasid. Maa kasutusest väljaarvamine võib avaldada negatiivset mõju, sest see tähendab, et ülejäänud maad kasutatakse intensiivsemalt. Näiteks juhul, kui kasutada mitteorgaanilisi väetisi, on taimekasvatuseks vaja vähem maad, kuid need kemikaalid mõjutavad lähedal asuvat maad, mis on eraldatud looduslikele ökosüsteemidele. Maa ümberkujundamise otsene kasu maailma kasvavale elanikkonnale muudab elurikkuse ja inimkasutuse vahelise kompromissi õigustamise sageli eetiliselt keeruliseks. Lepitatud ökosüsteemid on need, kus domineerivad inimesed, kuid loodusliku elurikkuse püsimist toetatakse. Ideaalis loob see jätkusuutlikuma sotsiaal-ökoloogilise süsteemi ega nõua ühe eelistamist teise arvelt.
Loodusloost tulevikku
Kuidas saab liikide loodusloo mõistmine aidata kaasa nende tõhusale kaitsele inimeste poolt domineeritud ökosüsteemides? Inimeste teod võivad kaasa aidata sellele, et teised liigid säiliksid, olgu see siis inimeste tegevuse kaasmõju või otsene eesmärk. Traditsiooniline loodusajalugu saab ainult teatud määral soovitada, kuidas seda kõige paremini teha, sest maastike muutus on viimasel ajal olnud nii drastiline. Siiski on inimeste domineeritud ökosüsteemides palju õppida liigiökoloogia spetsiifiliselt, mida nimetatakse keskendunud loodusajalooks. Rosenzweig toob neli näidet: värvuliste sugukonda kuuluvad õgijad (Laniidae) said väga hästi hakkama muudetud maastikel, kui puidust aiapostid, erinevalt rauast, pakkusid neile ideaalseid varitsustingimusi saakloomade püüdmiseks. Terasest aiapostide asendamine puidust aiapostidega pööras tagasi õgijate perekonna lindude languse ja võimaldas inimestel kindlaks teha lindude leviku ja arvukuse põhjused.
Viinamäe-tsiitsitaja (Emberiza cirlus) elas hästi taludes, kus kultuurivahelduses roteerusid rohumaad ja põllukultuurid, kuid nende arvukus vähenes kohtades, kus põllumajanduses hakati istutama talviseid teraviljakultuure. Sarnaselt vähenes kõre (Bufo calamatus) arvukus, kui lammaste karjatamise vähenemine tõi kaasa elupaikadeks sobivate tiikide kuju ja sügavuse muutumise. Pikaokkaline mänd (Pinus palustris) vähenes Ameerika Ühendriikide kaguosas, kui metsatulekahjude puudumine (käbid avanevad kõrgel kuumusel) takistas liigi uuenemist. Seega võib inimeste domineeritud maastikel looduskasutusajaloo tundmine aidata kaasa loodushoiu tulemuseesmärkide saavutamisele.
Arenev ökosüsteemiteenuste kontseptsioon (mis loodi Millennium Ecosystem Assessmenti tulemusel 2005. aastal) muutis seda, kuidas ökoloogid tajusid nn tavalisi liike: kuna rohkearvulised liigid moodustavad suurema osa biomassist ja bioloogilistest protsessidest, isegi kui need ei tundu olevat otseselt ohustatud, on oluline nende liikide hoidmine, säilitamaks need ökosüsteemiteenused, millel tuginevad nii inimühiskond kui ka haruldasemad liigid. Lepitusökoloogia teeb ettepaneku hoolitseda selliste liikide eest ja säilitada (või taastada) ökoloogilised protsessid inimeste poolt domineeritud ökosüsteemides, luues seeläbi ökoloogilised koridorid ja säilitades toimeahelad.
Näited
Paljud näited kohalikest taimedest ja loomadest, kes kasutavad ära inimeste domineeritud maastikke, on olnud tahtmatud, kuid neid võib lugeda lepitusökoloogi osaks. Teised on inimmaastike tahtliku ümberkujundamise tulemus, mille eesmärk on olnud mahutada paremini kohalikku elurikkust. Need on kestnud juba sadu aastaid, sealhulgas näiteid põllumajandussüsteemides, linna- ja linnalähisüsteemides, meresüsteemides ja isegi tööstuspiirkondades.
Ajaloolised näited
Ajaks, kui Rosenzweig sõnastas lepitusökoloogia kontseptsiooni, olid inimesed juba aastatuhandeid edendanud inimtekkeliste maastike bioloogilist mitmekesisust.
Tšehhi Vabariigi Treboni biosfääri kaitsealal on 1500. aastatel rajatud inimeste loodud vesiviljelustiikide süsteem, mis lisaks tulusale kalasaagile pakub elupaiku väga mitmekesise vee-elustiku jaoks. Mitmed Euroopa linnad tunnevad uhkust oma kohaliku kurepopulatsiooni üle – linnud pesitsevad katustel või kirikutornide otsas, kuna need ehitised asendavad looduslikke puid, kus kured muidu pesitseksid. On andmeid, et juba muistsel ajal kasvatasid inimesed Mesopotaamia avalikes aedades (pleasure garden) erinevaid taimi, kusjuures eriti tugev oli aedade inimmaastikesse paigutamise traditsioon Hiinas.
Põllumajanduses
Agrometsanduse puhul on näha mitmeid näiteid, kuidas lepitusökoloogia töötab. Troopilistes agrometsandussüsteemides kasvatatakse selliseid kultuure nagu kohv või erinevad viljapuud varjuliste puude võrade all ning sellega pakutakse troopiliste metsade liikidele elupaiku, mis asuvad väljaspool kaitsealasid. Näiteks varjus kasvatatavates kohviistandustes (shade-grown coffee) on tavaliselt väiksem puuliikide mitmekesisus kui majandamata metsades, kuid puudega seotud liikide mitmekesisus ja rikkus on palju suurem kui teiste põllumajandusmeetodite puhul. Põllumajandus, mis jäljendab loodust, soodustab looduslikke metsaliikide kasvamist koos põllukultuuridega ning vähendab survet lähedalasuvatele looduslikele metsaaladele, kus inimestel on lubatud metsasaadusi koguda. Alusmetsa ala neis istandustes saab hallata ka lepitusökoloogiaga: rohu või muude mittekahjulike taimede kasvu võimaldamine põllukultuuride vahel (minimeerib tööd ja hoiab ära kahjulike umbrohuliikide sissetungi) ja kultuurideta kesaalade jätmine haritavate alade kõrvale võivad suurendada alusmetsa liigirikkust, mis omakorda toetab kohalike putukate ja lindude liigirikkust.
Õlipalm (Elaeis guineensis) on veel üks näide lepitusökoloogia potentsiaalist. See on üks tähtsamaid ja kiiremini kasvavaid troopilisi kultuure, mis on ka tulus kuna seda kasutatakse paljudes toodetes üle kogu maailma. Kahjuks on õlipalmide puupõllumajandus Kagu-Aasias üks peamisi metsade ümberkujundamise põhjuseid ja see võib mõjuda bioloogilisele mitmekesisusele isegi kahjulikumalt kui tavaline metsaraie. Sellele vaatamata püütakse selle tööstuse jätkusuutlikkust aina edendada. Monokultuurina on õlipalm haavatav ning seda ründavad mitmed surmavad putukkahjurid. Osad ettevõtted püüavad kasutada integreeritud kahjuritõrjet (Integrated pest management) mis soodustab selliste liikide istutamist, mis toetavad nende putukkahjurite looduslike vaenlaste arvukuse suurendamist, sealhulgas ka linde. Katsed on näidanud, et lindude kooslused, eriti suurendatud arvukusega, võivad aidata vähendada putukate rünnakuid õlipalmidele, mis omakorda tähendab suuremat saagikust ja kasumit. Seega saavad õlipalmiistandike haldajad osaleda lepitusökoloogias, edendades kohalikku taimestikku, mis on kasulik putuktoidulistele lindudele, ja säilitades maapealseid taimi, mis toimivad pesapaigana, kaitstes seeläbi looduslikke kooslusi. Lisaks võivad jõgede kaldaäärsed puhvertsoonideks jäetavad alad (riparian zones) või looduslike metsalaikude säilitamine aidata aeglustada bioloogilise mitmekesisuse vähenemist õlipalmiistanduste maastikel. Nende keskkonnasõbralike sammude tegemine nõuab vähem kemikaalide kasutamist ning ka inimeste jõupingutusi, ent aitab samas säilitada nii istanduste tootlikkust kui ka ökosüsteemiteenuseid.
On palju loomakarjatamiseviise, mis samuti soodustavad looduslikku bioloogilist mitmekesisust. Rosenzweig kasutab oma raamatus Arizona karjakasvataja näidet, kes tahtlikult süvendas oma karjatiike, et päästa ohustatud leopardkonnade (Rana chiricahuensis) populatsioon. Tiikide süvendamine ei vähendanud tiikide kasutust veisekarjade poolt. Sarnane olukord on tekkinud California keskorus asuva haavatava California tiigersalamandriga (Ambystoma californiense). Uuringud on näidanud, et ilma veiste karjakasvatuseta kuivaksid paljud allesjäänud kevadised veetiigid liiga vara, et salamandrid saaksid globaalsete kliimamuutuste mõjude tõttu oma elutsükli lõpule viia.
Kesk-Ameerikas on suur osa karjamaadest tarastatud eluspuudega, mis pakuvad elupaika lindudele, nahkhiirtele ja selgrootutele, kes ei suuda avatud karjamaadel toime tulla ning seejuures ei nõua need puud inimeselt palju hooldust. Veel üks Rosenzweigi näide hõlmab Ameerika õgijate(Lanius ludovicianus) abistamist karjamaal elamisel, paigaldades lindudele erinevaid oksi, kus nad saaksid toimetada. Need on kõik lihtsad ja odavad viisid bioloogilise mitmekesisuse edendamiseks, ilma et see mõjutaks negatiivselt maastiku kasutust inimeste poolt.
Linnakeskkonnas
Linnaökoloogia võib samuti kuuluda lepitusökoloogia alla ja see käsitleb bioloogilist mitmekesisust linnades, mis on kõige inimdomineeritumad maastikud.
Linnad hõivavad vähem kui 3% maailma pindalast, kuid vastutavad enamiku maailma süsinikdioksiidi heitkoguste, vee- ja puidukasutuse eest. Linnades on ka ainulaadsed kliimatingimused, näiteks linnade soojussaarte efekt (urban heat island) võib oluliselt mõjutada bioloogilist mitmekesisust. Kasvamas on trend, kus linna arengu planeerimisel võetakse aina enam arvesse elurikkust, seda eriti suuremates linnades. Linnades on sageli üllatavalt suur taimede bioloogiline mitmekesisus, mis on tingitud nende alade suurest heterogeensusest ning linnaaedade ja haljasalade suurest arvust, mida haritakse selleks, et liigirikkus oleks suur. Sageli ei ole need liigid aga pärismaised ja suure osa linnade kogu bioloogilisest mitmekesisusest moodustavad eksootilised liigid.
Kuna inimtegevus mõjutab linnu nii tugevalt, ei ole põlise seisundi taastamine võimalik, kuid elupaikade suurendamiseks on võimalik teha muudatusi, ilma et see mõjuks negatiivselt inimvajadustele. Linnajõgedes või nende äärtes võivad suurte puude olemasolu, ujuvate saarte lisamine, seinte ja muude struktuuride muutmine nii, et need jäljendaks looduslikke kaldaid, suurendada bioloogilist mitmekesisust ilma üleujutustuste ohu suurenemiseta ja veevarustuse vähenemiseta. Linna haljasalasid saab ümber kujundada, et soodustada pigem looduslikke ökosüsteeme kui hooldatud muruplatse, nagu on näha National Wildlife Federationi Backyard Wildlife Habitat programmis. Pestitsiidide kasutamise tõttu kunagi ohustatud rabapistrikku (Falco peregrinus) nähakse kogu Põhja-Ameerikas sageli pesitsemas kõrgetes linnahoonetes, lind toitub peamiselt sissetoodud kaljutuvist (Columba livia). Hoonete järsud seinad jäljendavad kaljusid, millel rabapistrik looduslikult pesitseb ja kaljutuvid asendavad linnapiirkondadest välja tõrjutud kohalikke saagiks langevaid liike.
Tööstuses
Floridas kasutab Lääne-India lamantiin (Trichechus manatus latirostris) varjupaigana elektrijaamadest välja lastud soojavee basseine, kui Mehhiko lahe temperatuur langeb. Elektrijaamade basseinid asendavad naturaalseid soojaveebasseine, mida lamantiinid muidu talviti kasutasid, kuid mis inimese kaasabil kuivendati või eraldati merest. Ameerika krokodillidel (Crocodylus acutus) on sarnane elupaik Turkey Pointi elektrijaama jahutuskanalites, kus elab hinnanguliselt 10% kogu Põhja-Ameerika liigi populatsioonist. Reoveepuhastussüsteemid on mitmel korral näidanud potentsiaali lepitusökoloogia kasutamiseks. Inimtekkelised märgalad, mis on loodud lämmastiku eemaldamiseks põllumajanduslikelt maadelt voolavast veest enne Evergladesi alale jõudmist, on sobivaks elupaigaks mitmetele linnuliikidele, sealhulgas ohustatud muda-toonekurele. Sadeveepuhastustiigid võivad olla kahepaiksetele oluliseks sigimispaigaks, eriti seal, kus looduslikud märgalad on inimtegevuse tõttu kuivendatud.
Ookeanides
Kalade ülepüük ning korallrahude kaevandamine on korallrahusid tugevalt mõjutanud. Üks lepitusökoloogia viise selle probleemi lahendamiseks on tehisrahude ehitamine, mis mitte ainult ei paku vees elavatele liikidele väärtuslikke elupaiku, vaid kaitsevad ka lähedal asuvaid saari tormide eest, kui looduslikud rahud on hävitatud. Isegi nii lihtsaid konstruktsioone nagu vanametall ja autod saab kasutada elupaigana, samuti vähendab selline tegevus prügilatesse tekkiva prügi hulka.
Õigusraamistik
Valitsuse sekkumine võib aidata julgustada eramaaomanikke looma elupaiku või muul viisil suurendama bioloogilist mitmekesisust oma maal. Ameerika Ühendriikide Ohustatud liikide seadus (Endangered species act) nõuab, et maaomanikud peataksid igasuguse tegevuse, mis mõjutab negatiivselt ohustatud liike nende maal. See omakorda pärsib maaomanike loodushoiule suunatud tegevusi, sest nad ei soovi ohustatud liike oma maale asuma. Selle probleemi vahendamiseks on USA kala- ja eluslooduse teenistus (US Fish and Wildlife Service) kehtestanud Safe Harbor lepingud. Maaomanikud sõlmivad riigiga lepingu ja nõustuvad ellu viima loodushoiu tegevusi, mis edendavad ohustatud liikide populatsiooni hoidmist ja/või elupaiga taastumist.
Safe Harbor laadse programmiga ennetatakse ühelt poolt väärtuslike liikide arvukuse vähenemist, teisalt annab programm maaomanikele kindluse, et täiendavaid regulatiivseid piiranguid ei teki, kui maaomanik suudab suurendada oma kinnistul ohustatud liigi arvukust. See tava on juba toonud kaasa Texases aplomado pistrike (Falco femoralis) ja USA kaguosas palu-kirjurähnide (Picoides borealis) arvukuse suurenemise.
Teine näide on USA põllumajandusministeeriumi looduskaitseala programm (CRP). CRP loodi algselt selleks, et kaitsta mulda erosiooni eest, kuid sellel on ka suur mõju bioloogilise mitmekesisuse säilitamisele. Programmis võtavad maaomanikud oma maa põllumajanduslikust tootmisest välja ja istutavad puid, põõsaid ja muud püsivat ja erosiooni kontrollivat taimestikku. Selle soovimatud, kuid ökoloogiliselt olulised tulemused olid äravoolu vähendamine, veekvaliteedi parandamine, eluslooduse elupaikade loomine ja võimalik süsinikdioksiidi sidumine.
Andrew Wyeth
pisi|Andrew Wyeth 2007. aasta juulis Andrew Newell Wyeth (12. juuli 1917 Chadds Ford, Pennsylvania – 16. jaanuar 2009 Chadds Ford, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
Andrew Wyeth sündis kunstniku ja raamatuillustraatori N. C. Wyethi perekonnas. Joonistama hakkas ta juba varases lapsepõlves. 15-aastaselt hakkas ta kunsti õppima oma isa stuudios. Juba tema esimene isikunäitus New Yorgis 1937. aastal kujunes edukaks.
Andrew Wyethi maaliloomingu enamik on realistlikus stiilis. Suuremat osa tema loomingust seostatakse regionalism iga. Andrew Wyethi tuntuim maal on 1948. aastal valminud "Christina maailm".
Žlibinai vald
Žlibinai vald (leedu keeles Žlibinų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis.
César Azpilicueta
César Azpilicueta Tanco (sündinud 28. augustil 1989 Pamplonas) on Hispaania jalgpallur, kaitsja. Ta mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atletico.
Aastatel 2012–2023 mängis ta Londoni Chelseas.
Koondisekarjäär
2007. aastal tuli ta Hispaania koondisega alla 19-aastaste Euroopa meistriks ja 2011. aastal alla 21-aastaste Euroopa meistriks.
Ta kuulus Hispaania meeskonda 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis.
Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi Azpilicueta 2013. veebruaris mängus Katari vastu.
Ta on kuulunud Hispaania koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Liider (laev)
Liider (ka hävitajate juhtlaev, hävitajate liider) on hävitajast suurem ja ristlejast väiksem lahinguotstarbeline sõjalaev, mis on sisustatud ka staabilaevaks ning mõeldud teiste sama liiki sõjalaevade (reeglina hävitajad) juhtlaevana. Lisaks suurematele mõõtmetele on liidril tugevam relvastus.
Liidrid olid suuremate mereriikide relvastuses peamiselt 20. sajandi esimesel poolel.
Artur Tarmet
Artur Tarmet (kuni 1935. aastani Artur Trubok; 26. september 1898 Liiguste, Aaspere vald, Virumaa – 15. mai 1998 Stockholm) oli eesti agronoom.
Aastail 1919–1920 töötas Artur Tarmet Rakvere 2. algkoolis õpetajana. Aastatel 1924–1928 oli ta Asunike, Riigirentnike ja Talupidajate Põllumajandusliidu (ARTP) põllumajanduskonsulent Virumaal, 1928–1940 Põllutööministeeriumi kartuli väljaveo kontrolör, 1941–1943 Põllumajanduse Keskvalitsuse taimekaitse- ja seemnekontrolliosakonna vaneminspektor, 1943–1944 abijuhataja.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1945. aastal Rootsi. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis ja Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu liige, 1993. aastal elas Hägerstenis.
Gimme Gimme Gimme
"Gimme Gimme Gimme" on BBC situatsioonikomöödiasari, mida näidati 1999–2001. Sarja autor oli Jonathan Harvey.
Sarja teemalaul oli ABBA laulu "Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" kaver.
Michael Abels
Ta on õppinud Lõuna-California Ülikoolis.
Muižkalnsi mõis
Muižkalnsi mõis (saksa keeles Lindenhof, läti keeles Muižkalnu muiža) oli algul rüütlimõis, hiljem aga Katvari mõisa kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Katvari valda Stirnase küla lähistele.
Ajalugu
Mõis oli algselt Tiesenhausenite pärusvaldus. 1631. aastal päris mõisa abielu teel Dietrich Johann Engelhardt. 1748. aastal pantis Berend Gustav von Engelhardt mõisa 4500 taalri eest George Gustav von Duntenile. See andis järgmisel aastal pandiõiguse üle kellelegi Fischerile, kes müüs mõisa 1751. aastal 5150 taalri eest parun Campenhausenile, kes ühendas selle siis Katvari mõisaga. 1775. aastaks omandas ta piirkonnas suured maavaldused, mille pärijaks oli tema kasupoeg Friedrich Reinhhold von Berg.
Aastal 1806 pantis Friedrich Reinhold Katvari ja Muižkalnsi mõisa 62 000 rubla eest 10 aastaks Christian Bernhard von Zimmermannile. Aastal 1834 müüs tema poeg need koos Šķirstiņi ja Suceni mõisaga 92 500 rubla eest ooberst Carl von Sommerile.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 3/4 adramaad, sellele allus koos Katvari mõisaga 243 mees- ning 269 naishinge. Aastal 1641 oli mõisate suurus 9 ja 1/2 adramaad. Aastal 1688 oli mõisate suurus 8 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 3 ja 5/8, aastal 1757 aga 10 ja 5/8. Aastal 1823 oli mõisate suurus 11 adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid üksteist, aastal 1881 aga 5 ja 41/80, lisaks 13 ja 66/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Guirschi loss
pisi|Guirschi loss pisi|Lossi aed Guirschi loss on loss Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis Guirschi külas. Geograafilised koordinaadid on 49°43'8" N, 5°51'18" E.
Lossi ümbritseb suur Prantsuse stiilis aed. Loss on ehitatud aastatel 1749–1763 ning see kuulub de Wykerslooth de Rooyesteynidele. Loss ei ole külastajatele avatud.
Loss koosneb mitmest kokkuehitatud hoonest.
Ajalugu
Guirschis resideerisid Guirschi isandad, Arloni markiide vasallid.
Guirschi esimese linnuse hävitas 1453 Antoine de Croy Burgundia vallutuse ajal. Busleydenid rajasid 17. sajandil uue residentsi praeguse Guirschi Saint-Willibrordi kiriku lähedale. See läks hiljem de Cobreville'idele, seejärel Marche'idele, kes jätsid selle maha ning ehitasid praeguse lossi.
Gimme Gimme Gimme (täpsustus)
Gimme Gimme Gimme on:
Tyler Motte
Aastatel 2013–2016 mängis Motte Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft'is 121. valikuna. Blackhawksiga sõlmis ta lepingu 2016. aasta aprillis ning debüteeris seejärel hooaja lõpus American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Rockford IceHogs. Blackhawksi meeskonnas debüteeris Motte NHL-is hooaja 2016/17 alguses. Esimese värava lõi ta NHL-is 21. oktoobril 2016 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu.
2018. aasta veebruaris kaubeldi Motte koos Jussi Jokineniga Thomas Vaneki vastu Vancouver Canucksi. Hooajal 2018/19 tegi Motte NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi üheksa väravat ja andis seitse väravasöötu. Canucksiga pikendas ta lepingut 2019. ja 2020. aastal.
2022. aasta märtsis kaubeldi Motte New York Rangersi. Ta mängis seal vaid hooaja lõpuni. 2022. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Ottawa Senatorsiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi Motte Senatorsist tagasi Rangersi.
2013. aastal võitis Motte USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.
Greene'i maakond (Alabama)
Greene'i maakond (Greene County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 13. detsembril 1819. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9 045. Elanikkonnast 81 protsenti on afroameeriklased.
Saksa dogi
Saksa dogi on koeratõug.
Kuldne Palmioks
Kuldne Palmioks (prantsuse Palme d'Or) on Cannes'i filmifestivali peaauhind, mille saab filmifestivalil parimaks tunnistatud film.
Saksa dogi
On üks maailma suurimaid koeratõuge ja pärineb Saksamaalt. Saksa dogi on sõbralik tõug, keda on kutsutud ka õrnaks hiiglaseks. Dogid on seltsiloomad, kes tahavad väga palju suhelda. Nad on väga kavalad, kuid võivad ka kergesti solvuda, kui neid pole õigesti koheldud. Nad saavad hästi läbi nii teiste koerte, lemmikloomade kui ka inimestega. Agressiivsed saksa dogid ei ole, ei võõraste inimeste ega ka teiste koerte suhtes, kui koeraomanik ei ole neid vastupidiseks käitumiseks õpetanud. Nad on suured ja ülimalt heatahtlikud. Vahel tuleb ette ka dominantseid isendeid, kuid väga harva. Dogid on rahulikud ja intelligentsed koerad. Saksa dogidel, nii nagu paljudel teistel suurtel tõugudel, on aeglane ainevahetus. Sellega tuleb arvestada toidu valikul ja toidukoguste määramisel. Valikus peaks olema ainult kvaliteettoit. Tervisehädadest võib esineda düsplaasiat, südamehaigusi, võib olla pimedaid ja kurte koeri. Kuna dogi on koeratõugudest üks sügavamarinnalisemaid, on ka oht maokeeru tekkimiseks. Saksa dogid elavad keskmiselt 8–10-aastaseks. Kui toiduvalik ja elustiil on õige, siis ka oluliselt vanemaks.
Seltsi-, valve- ja kaitsekoer. Turjakõrgus on isastel vähemalt 80 cm, emastel vähemalt 72 cm.
Novomoskovski rajoon
Novomoskovski rajoon (vene keeles Новомосковский район) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tula oblasti idaosas. Rajooni keskus on Novomoskovski linn. 2009. aastani oli see ühtlasi munitsipaalrajoon, kuid liideti siis Novomoskovski linnaga, moodustades Novomoskovski linnaringkonna.
Kuldne Palmioks
Kuldne Palmioks on peaauhinna nimi olnud aastatel 1955–1963 ning aastast 1975. Aastail 1946–1954 ja 1964–1974 kandis peaauhind Suure auhinna nime (Grand Prix).
Artur-Aleksander Linari
Artur-Aleksander Linari (12. jaanuar 1903 Tallinn – 25. oktoober 1983 Toronto) oli eesti tööstur ja insener.
Ta oli Rahvuskogu liige ja Johannesburgi Eesti Seltsi esimees.
Novomoskovski rajoon
Rajoon piirneb kirdes Moskva oblastiga ja idas Rjazani oblastiga.
Aleksander Kurvits
Aleksander Kurvitsa nime on kandnud järgmised tuntud isikud:
Novomoskovski rajoon
Rajooni pindala on 906 km². Elanike arv oli 2010. aastal 143 848.
Põllumajandusloom
Kariloomade aretamine, kasvatamine, hooldamine ja tapmine kuulub loomakasvatuse valdkonda. Loomakasvatus sai alguse korilusest ja jahtimisest. Eri kultuurides ja perioodidel on olnud erinevad loomakasvatustavad. Algselt ei peetud kariloomi aedikutes ega taraga piiratud alal, selliseid pidamisviise nimetatakse tänapäeval intensiivseks loomakasvatuseks. Üle 99% kariloomadest kasvatatakse suurfarmides. Loomakasvatusel on jätkuvalt suur majanduslik ja kultuuriline roll.
Loomakasvatussaadused
Põllumajandusloomadelt saadakse:
Aretus
Aretusloom on põllumajandusloom, keda kasvatatakse aretuse eesmärgil. Aretusloom võib olla tõupuhas aretusloom või ristandaretusloom. Aretus on tegevus põllumajanduslooma jõudlusvõime ja geneetilise väärtuse sihipäraseks suurendamiseks ning tema majanduslikult kasulike omaduste säilitamiseks või täiustamiseks, mida tehakse järgmistes valdkondades:
Haigused
Põllumajandusloomade seas levivad haigused seavad ohtu loomade heaolu, langetavad tootlikkust ja võivad osutuda ohtlikuks ka inimestele. Mõningad loomade seas levivad haigused ei ole ohtlikud, neil lastakse omasoodu kulgeda, väheneb ainult tootlikkus. Nii tehakse tihti arengumaades. Paljusid haigusi ravitakse siiski antibiootikumidega või ennetatakse vaktsineerides.
Haiguste levikut piiratakse süstematiseeritud kaitsemeetoditega. Mõningad viisid haiguste ennetamiseks ja nende leviku kontrolli all hoidmiseks on kaitseriietuse kandmine, farmide sisse- ja väljapääsu piiramine, haigete loomade karantiini paigutamine. Ennetuse hulka käib ka vaktsineerimine. Antibiootikume kasutatakse ka loomade kasvu suurendamiseks, looma kasv võib sel juhul potentsiaalselt suureneda 10–15%. Murest antibiootikumi resistentsuse vastu on hakatud ennetavat antibiootikumide kasutamist vähendama, näiteks vähendatakse sööda kasutamist, kuhu on lisatud antibiootikume.
Eesti loomakasvatuse ajalugu
Aastatuhandeid elatusid Eesti ala esiasukad jahipidamisest, kalapüügist ja korilusest. Esimesed andmed maaviljeluse kohta Eesti alal pärinevad umbes 4300–3500 eKr, aga põlluharimine ja loomakasvatus jäid siiski erandlikuks tegevuseks. Rohkem tõendeid maaviljeluse kohta on III aastatuhandest eKr: matmispaikadest ja asulakohtadest on leitud koduloomade luid ja söestunud viljateri. Esimesed kodustatud loomad olid lambad ja kitsed. I aastatuhandel eKr põllumajanduse areng hoogustus. Võeti kasutusele uusi põlluharimisriistu ja rakendati veoloomi.
IV Riigikogu
IV Riigikogu volitused kestsid 15. juunist 1929 kuni 14. juunini 1932.
IV Riigikogu juhatus (valitud 2. juulil 1929)
IV Riigikogusse kuulus 25 saadikut (24,0 %) Eesti Sotsialistlikust Tööliste Parteist, 24 saadikut (23,1 %) Põllumeeste Kogudest, 14 saadikut (13,7 %) Asunikkude, Väikepõllupidajate ja Riigirentnikkude Koondisest, 10 saadikut (10,2 %) Eesti Tööerakonnast, 9 saadikut (8,9 %) Eesti Rahvaerakonnast, 6 saadikut (6,2 %) Eesti Tööliste Parteist, 4 saadikut (4,1 %) Kristlikust Rahvaerakonnast, 3 saadikut (3,2 %) Saksa-Rootsi Valimisblokist, 3 saadikut (2,9 %) Majaomanike, kaupmeeste, töösturite ja teiste eraomanduse pooldajate nimekirjast, 2 saadikut (2,5 %) Vene Rahvuslikust Liidust.
Kõrgessaare mõis (Rõuge)
Kõrgessaare mõis (saksa keeles Hohentannen) oli Pindi mõisa kõrvalmõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Roheline järv
Roheline järv on üks Balti soojuselektrijaama settebasseinidest Narvas.
Canalipalpata
Canalipalpata on hulkharjasusside infraklass alamklassist Sedentaria.
Canalipalpata liikidel puuduvad hambad ja lõuad. Suurem osa neist on biofiltraatorid.
Süstemaatika
Infraklassi kuulub 31 sugukonda, neist 27 jaotuvad kolme seltsi vahel: Sabellida, Spionida ja Terebellida (vahel määratletakse Canalipalpata seltsiks. Sellisel juhul Sabellida’t, Spionida’t ja Terebellida’t käsitletakse alamseltsidena).
Incertae sedis
Ülejäänud neli sugukonda infraklassis on määratlusega incertae sedis, sest nende taksonoomiline asend süsteemis pole selge:
Telleri maakond
thumb|[[Clintoni järv Pike'i metsakaitsealas]] thumb|[[Mount Silverheels]] Telleri maakond (Teller County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°88' N, 105°15' W.
Maakonna pindala on 1488 km². Veepindala on 5 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 23 350. Aastal 2000 oli elanikke 20 555.
Ajalugu
Pärast paari aastat, kui Cripple Creekist avastati kuld, tekkisid poliitilised erinevused kaevurite ja kaevanduste omanike vahel: paljud, kes elasid Colorado Springsis, soovisid El Paso maakonna jagunemist. Telleri maakond loodi 1899. aastal. Maakond on nime saanud USA senaatori Henry Moore Telleri järgi.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Telleri maakonnas oli 20 555 inimest, 7993 leibkonda ja 5992 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 14 in/km².
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 3,49%.
Leibkonnas oli keskmiselt 2,56 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,94 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 39 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 102,70 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 100,90 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 50 165 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 57 071 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 37 194 dollarit, naistel 26 934 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 23 412 dollarit.
5,40% elanikkonnast ja 3,40% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 6,90% alla 18-aastasi ja 4,20% üle 65-aastasi.
Johann Christian Schünmann
Johann Joachim Christian Schünmann (Schönmann, Schünemann, eestikeelsetes trükistes ka Siinmann) (12. juuli 1780 Lübeck – 17. aprill 1840) oli Tartu trükkal.
Johann Christian Schünmann õppis kodulinnas Lübeckis trükikunsti, läks ta 22-aastase noormehena Riiga. Teadaolevalt töötas ta ligi aasta (1805) Miitavis Steffenhageni trükikojas faktorina ( ladumis- või trükiosakonna juhatajana) ja seejärel aastatel 1806–1814 Riias kroonutrükkal Julius Conrad Daniel Mülleri juures samas ametis. Oma kavatsusi raamatuäris edasi jõuda tõestas ta juba siis, andes 1810. aastal välja nimede ja tänavate järgi hästi organiseeritud mahuka teatmiku „Rigasches Adreβ-Buch” (Riia aadressraamat).
1814. aasta mais kolis Tartusse parun Üxkülli majja Kivi tänavas ning alustas kohe trükitegevust. Peatselt üüris Schünmann juba uued ruumid samas lähedal Ülejõel Holmi tänavas. Poolteist aastat hiljem võis aga soodsam positsioon kesklinnas ja trükitöö hulga suurenemine olla põhjuseks, miks Schünmann kolis oma töökojaga Tartu Ülikooli peahoone vastu, Carl Gustav von Wahli majja. Neli aastat hiljem 1818. aastal ostis Schünmann juba 7000 bankorublaga (2000 hõberublaga) ja 10-aastase järelmaksuga oma majja aadressile Holmi 9. Hoones oli pere ja tööliste eluruumideks kasutada viis tuba üldpinnaga 82 m² ja kolm ärklituba 50 m², trükikoja tööruumid paiknesid kahes omaette toas (arvatavasti kõrvalhoones), suurem neist 75 m² ja väiksem 10 m². Kümne viimase eluaasta jooksul suutis Schünmann oma majavaldust täiustada, ehitades puumaja kõrvale kuue toaga kivimaja, mida ühendas omavahel eeskoda, ning hoovi rajas väikese lilleaia. Kivist majaosa neljas toas elas sel ajal lesk Justine Schünmann perega ja kahte tuba üüris aga tema äripartneriks tõusnud Carl Mattiesen. Schünmanni-Mattieseni ühendatud trükikoda oli selleks ajaks Holmi tänavalt üle viidud Mattieseni kivimajja tänase Vallikraavi tänava alguses.
Trükikojas trükiti peamiselt ülikoolitrükiseid, kirjandus- ja kultuuriväljaandeid, lastekirjandust ja kalendreid.
Tartu esimese kalendrisarjaga (üldse teine eestikeelne) alustas 1796. aastal Johann Michael Gerhard Grenzius. 1817. aasta lõpust läks kalendri väljaandmise õigus üle J. C. Schünmannile. Schünmanni trükikojas trükiti kokku 20 aastakäiku kalendrit. Kalendaariumi juurde kuulus tavaliselt lisa jutukeste ja nõuannete näol. Lisade sisu ja suunitlus olenes väljaandja valikutest ja toimetaja(te) taotlustest. Esimene Schünmanni trükitud Otto Wilhelm Masingu toimetamisel eestikeelne kalender „Eesti-Ma-Rahwa Kalender ehk Täht-ramat 1819 Aasta peäle" . Kalendri tiitelleht ja kalendaarium olid puna-mustas trükis nagu kahel järgmiselgi aastal.
Suure osa J. Chr. Schünmanni trükitoodangust moodustasid põhiliselt saksakeelsed trükised (umbes 600 trükist). Tartus ilmunud akadeemilised väljaanded küündisid paiguti oma tasemelt ajastu teaduse esirinda. Trükikoja panus eestikeelse trükisõna jõudmisele talutaresse polnud küll juhtiv (82 trükist, seega umbes viiendik sel perioodil eesti keeles ilmunust).
Pärast omaniku surma juhtisid ettevõtet tema lesk Justine Schünmann ja trükikoja ettevõtluspartner Carl Gottlieb Mattiesen.
Isiklikku
26. juulil 1817, abiellus ta selleks ajaks surnud Tallinna pagarimeistri Jäkschi tütre Antoinette Jäkschiga (Jaeksch). Sellest abielust sündis neile 3 tütart. Ligi kümne aasta möödudes Schünmanni abielu lahutati ja trükkal abiellus 51-aastaselt 27. detsembril 1831 Tartu Jaani kirikus Võru linnas tegutseva uurija-kontrolöri (saksa keeles Revisor) tütre Justine Friedericke Dorothea von Schultziga. Trükkal Schünmann suri 60. eluaasta lävel 17. aprillil 1840 kurguvähki ja maeti Tartus Jaani kiriku kalmistule.
Ronor
Ronor on Eestirootslaste Kultuuri Seltsi (ERKS) väljaanne, mis ilmus 1988–1996.
Trükised on digitaliseeritud ja leitavad DIGARist.
Äntu Vahejärv
pisi|Äntu Vahejärv
Vahejärv (ka Äntu Vahejärv, Roheline järv, Äntu Roheline järv, Äntu Väikejärv) on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas, üks Äntu järvedest. Järv asub Väike-Maarjast umbes 7 km lõuna pool Sini- ja Valgejärve vahel.
Järve pindala on 0,8 ha, keskmine sügavus 3,3 m. Vesi on kollakasroheline.
Järv asub Äntu maastikukaitseala territooriumil.
Materjalivoog
Materjalivoog kujutab endas tooraine, valmistoodete, osade, komponentide, integreeritud objektide ja lõpptoodete transporti. Mõistet kasutatakse tavaliselt keerulisemate tarneahelate juhtimisel.
Zeki Çelik
Mehmet Zeki Çelik (sündinud 17. veebruaril 1997 Bursas) on Türgi jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Roma ja Türgi jalgpallikoondises.
2009. aastal liitus ta kodulinna klubi Bursaspori noortesüsteemiga, kuid klubi põhimeeskonnas tal liigadebüüti teha ei õnnestunud. Hooajal 2015–2016 mängis ta Türgi tugevuselt neljanda liiga klubis Karacabey Belediyespor. Seejärel liitus ta Türgi tugevuselt kolmanda liiga klubiga İstanbulspor, kellega tõusis hooajaks 2017–18 Türgi esiliigasse.
2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 28. aprillil 2019 mängus Nîmes Olympique'i vastu. Hooajal 2020–21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Romaga. He has signed a four-year contract with the Giallorossi that runs until 30 June 2026.
Türgi jalgpallikoondises debüteeris Çelik 5. juunil 2018 sõprusmängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 2. juunil 2019 sõprusmängus Usbekistani vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Chester Beatty raamatukogu
Chester Beatty raamatukogu on raamatukogu ja arhiiv Iirimaal Dublinis. Raamatukogu asutati 1950, et hoida suurettevõtja Chester Beatty säilitamist väärt asju. Asutuses hoitakse näiteks käsikirju, maale, haruldasi raamatuid.
2002 pälvis asutus auhinna Euroopa aasta muuseum.
Kaijese mõis
Kaijese mõis (saksa keeles Kaizeem, läti keeles Kaiju muiža) oli Straupe kihelkonda kuuluva Mazstraupe kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valda Kaijciemsi külla.
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Jaunamuische.
Vare
pisi|[[Otepää linnuse varemed (juuli 2004)]] Vare (enamasti kasutatakse mitmuses: varemed) on põlenud või purunenud ehitise jäänused.
Henry maakond (Alabama)
Henry maakond (Henry County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Abbeville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1819. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 302.
Tõvriv
Tõvriv (ukraina Тиврів) on alev Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Tõvrivi rajooni keskus.
Tõvrivi on esmamainitud 1505. aastal, mil see kuulus Leedu suurvürstiriiki. 1672–1699 kuulus Osmanite riiki ja alates 1793. aastast Vene impeeriumisse.
Näitlemine
Näitlemine on kehastumine teiseks tegelaseks või olendiks teatris, televisioonis, filmis, raadios või mujal meedias.
Näitlemiseks on vaja mitmesuguseid oskusi, nagu näiteks hästi arenenud kujutlusvõimet, emotsionaalset ja selget kõnet ning füüsilist ja vokaalset ilmekust. Elukutsena tegelevad näitlemisega näitlejad.
Näitekunstiõpe Eestis
Eestis on võimalik teatritööd õppida Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias.
Tšuangikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Tšuangikeelne Vikipeedia (tšuangi keeles Veizgiek Bakgoh) on Vikipeedia tšuangikeelne versioon.
Tšuangikeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Beuvry
pisi|Beuvry vallamaja
Eeslinn Béthune'ist vahetult edelas, 37 km Lille'ist edelas, teede D945, D72 ja N41 ristumiskoha ümbruses. Kergetööstus ja väikepõllumajandus on asendanud hiljutise söekaevandamise.
pisi|tühi|
Ajalugu
220px|left|thumb|Meusnier' dirižaabel, mille ehitasid Robert'i vennad ja lennutasid 1784. aastal Pariisist Beuvrysse
19. septembril 1784 lendasid Robert'i vennad ja M. Collin-Hullin oma vesinikuõhupalliga La Caroline Philippe III Alexandre Emmanuel François de Ghistelles'i palvel 6 tundi 40 minutit, kattes 186 km Pariisist Beuvrysse. La Caroline võlgnes oma disaini professor Jacques Charles'i ja Jean-Baptiste Marie Meusnier' tööle ning saavutas maailmas esimese üle 100 km pikkuse lennu. Ville de Beuvrysse püstitati kivist mälestusmärk vendade La Caroline'i maandumise 200. aastapäeva tähistamiseks 19. septembril 1784. Nüüd peetakse iga septembri lõpus pidustust la ducasse "du Ballon".
Söekaevanduslinn u. 100 aastat, viimane kaevandus suleti 1960. aastatel.
Linn liideti naabrusesasuva Béthune'i linnaga 1993. aasta lõpul. Paljud Beuvry elanikud väljendasid aga oma rahulolematust tolleaegse otsusega, mille tulemuseks olid 1995. aasta kohalikud valimised, 1995. ja 1996. aasta petitsioonid ning 1996. aasta oktoobris erikomisjoni loomine, et anda arvamus Béthune'i linna territoriaalsete piiride muutmise eelnõude kohta eraldi Beuvry linna taasloomiseks. 1997. aasta septembris toimunud kohalike omavalitsuste valimised viisid lahutuseni ja Beuvryst sai 1997. aasta novembris taas iseseisev täisväärtuslik linn.
Tondiöömaja
"Tondiöömaja" on Heino Kiige 1970. aastal ilmunud romaan.
Kiik pälvis romaaniga 1967. aasta romaanivõistlusel I koha. Raamat tekitas laiema diskussiooni: ühelt pool leiti, et Kiik naeruvääristab selles Nõukogude Liitu ja kolhoosikorda, teisalt aga nõudis rahvas romaanivõistluse võidutöö avaldamist. Raamat läbis tsensuuri karmi kärpimise ja ilmus kolm aastat hiljem, 1970. aastal, ning rahvas võttis selle väga tormiliselt vastu. Romaani ilmumise järel lükati Kiige käsikirju kümmekond aastat tagasi. Aastal 2005 andis Eesti Raamat välja teise, algsele käsikirjale vastava trüki.
"Tondiöömaja" tegevus keerleb Eesti NSV-s asuva kolhoosi ümber. Heino Kiik on märkinud, et koondas romaani teiste mõtteid ning osal tegelastel on ka prototüübid (näiteks maadlejast kolhoosijuhi Prõlla eeskujuks oli naismaadleja Räpinast). Tegevuskoha loomisel lähtus ta Harju rajoonis asunud Tuleviku-nimelisest kolhoosist.
Selle kirjutas ta Rahula külas Majaka talus.
Sidesatelliit
pisi|USA geostatsionaarne sidesatelliit MILSTAR (Military Strategic and Tactical Relay) Sidesatelliit ehk sidetehiskaaslane on satelliitside otstarbeks kasutatav Maa tehiskaaslane. Sellel paiknevad retranslaatorid, mis võtavad raadiosignaale vastu, töötlevaid neid ja saadavad edasi. Retranslaatoritel on side maajaamadega või ka omavahel. Sidesatelliitide retranslaatorit nimetatakse transponderiks. Ühel sidesatelliidil võib olla mitukümmend transponderit. Sidesatelliite kasutatakse televisiooni, telefoni, raadio, interneti ja sõjaväe otstarbeks. Erafirmade ja valitsuste kasutatavaid sidesatelliite tiirleb ümber maakera ligikaudu 2000. Juhtmevaba ühendus kasutab elektromagnetlaineid, et edastada signaale. Nende signaalide saatjad ja vastuvõtjad peavad olema üksteise vaateväljas ning seega ei saa neid Maal kasutada, et suurte vahemaade tagant andmeid vahetada. Sidesatelliitide eesmärgiks on edastada signaale Maa kumeruse taha, et signaale saaks saata pika vahemaa taha.
Ajalugu
pisi|Kõige esimeseks Sidesatelliidiks oli aerostaat [[Echo 1]] Esimene raadiosaatjaga satelliit oli Sputnik 1, mis oli ka esimene Maa tehiskaaslane. Sputnik 1 lennutati kosmosesse 4. oktoobril 1957.
Project SCORE oli esimene satelliit, mis saatis heliteate kosmosest Maale. SCORE lennutati kosmosesse 18. detsembril 1959. 19. detsembril saatis satelliit Maale president Dwight Eisenhoweri jõuluteate, mis lindistati ja salvestati satelliidi lintmagnetofonile viimasel hetkel enne raketi õhkutõusu.
Maailma esimene sidesatelliit, mis suutis signaale edasi saata, oli Echo 1. See lennutati üles 12. augustil 1960. Echo 1 lendas 1600 kilomeetri kõrgusel merepinnast ja oli suuteline peegeldama signaale Maa ühest punktist teise, toetudes maailma vanimale lennutehnoloogiale – õhupallile, teise nimega aerostaadile.
Esimene sidesatelliit geostatsionaarsel orbiidil pidi olema USA Syncom 1, mis lennutati välja ja pidi jõudma oma orbiidile 1963. aastal. Kuid pärast täpse orbiidi saavutamiseks kasutatud mootorite käivitamist kadus igasugune side satelliidiga.
Esimene kommertsotstarbeline sidesatelliit Intelsat 1 (Early Bird), mis kõne- ja andmeside kõrval edastas ka televisiooniprogrammi, alustas tööd 1965. aastal.
Tüübid
Sidesatelliidid võivad olla kas passiivsed või aktiivsed. Passiivsete satelliitide tööks on "peegeldada" ehk edastada sissetulevat signaali ilma seda võimendamata. Signaali tugevust ja kvaliteeti algpunktist lõpp-punkti mõjutavad saatja võimsus, "peegelduse" kvaliteet ja üldine kadu üles-lingi ja alla-lingi vahel. Aktiivsed satelliidid suudavad aga lisaks edastamisele seda signaali transponderi abil võimendada ja korrata. Võimenduse käigus paraku võimendatakse ka kõik saabuv müra ja häired. Selle vastu kasutatakse regeneratiivseid retranslaatoreid. Passiivseid sidesatelliite kasutati rohkem satelliitside arengu alguses, tänapäeval on suurem osa sidesatelliite aga aktiivsed.
Transponderid
Satelliiditransponderid on kas regeneratiivsed või mitteregeneratiivsed:
Geosünkroonne orbiit
pisi|x180px|Geostatsionaarne orbiit Geosünkroonse orbiidi kõrgus on 35 786 km ekvaatori maapinnast. See orbiit on eriline selle poolest, et tema täheööpäev on sama pikk kui ööpäev Maal. See tähendab, et iga päev samal ajal paistab satelliit kindlas ja samas kohas taevas. Geosünkroonsel orbiidil võivad satelliidid liikuda mõlemas suunas.
Elektritoite alamsüsteem
Elektritoite alamsüsteemi eesmärgid on teistele alamsüsteemide vahel piisava energia jagamine, voolutarbe vähendamine akude pikemaks kestvuseks ja akude laadimine. Akude olemasolu on väga vajalik, kui peamiseks energiaallikaks satelliidi peal on päikesepaneelid. Seadmed töötavad akude pealt, kui satelliit ei ole päikese käes. Teine võimalus kosmoses elektrit toota on kasutada tuumaenergiat.
Kommunikatsiooni alamsüsteem
Kommunikatsiooni alamsüsteemi eesmärgiks on juhtida saatjate, vastuvõtjate ja saatjate-vastuvõtjate tööd. See alamsüsteem vastutab andmete vastuvõtmise ja saatmise eest. Sidesatelliitides on kommunikatsiooni alamsüsteem suur osa satelliidi ehitusest. Selle alamsüsteemi suurimad osad on antennid.
Struktuuri alamsüsteem
Struktuuri alamsüsteem vastutab satelliidi vastupidamise eest nii raketi lennu kui ka satelliidi töö ajal. Raketi lennu ajal tekkiv vibratsioon on tugev ja seega peab satelliidi struktuur olema piisavalt vastupidav, et vibratsioon ei suudaks seda mingil moel lõhkuda. Lisaks on struktuuri alamsüsteemi ülesanne hoida koos kõiki satelliidi osi. Näiteks seadmed, elektroonilised ühendused, päikesepaneelid, trükkplaadid ja antennid.
Satelliidi asendi halduse ja kontrolli alamsüsteem
Sidesatelliit peab oma tööks olema suunatud täpselt kindlas suunas, et ta saaks signaale vastu võtta õigetest kohtadest – maajaamadest või teistelt satelliitidelt. Sidesatelliidi asendit kontrollib ja juhib asendi halduse ja kontrolli alamsüsteem. Satelliidi asendit kontrollitakse kas magnetomeetrite, güroskoopide, päikese-, tähesensorite või muude seadmete abil. Alamsüsteemi kontrolli osa teeb kindlaks, mis suunas satelliit mingil hetkel paikneb. Andmehalduse alamsüsteem kasutab neid andmeid, et arvutada, mis suunas ja millise kontrolli osaga satelliiti pöörata. Satelliidi stabiliseerimiseks kasutatakse kas pöörlemist või kolmeteljelist stabilisatsiooni. Stabiliseerimiseks kasutatakse peamiselt kas väikeseid põtkureid või tiirlevaid hoorattaid, mis oma massi tõttu panevad satelliidi vastassuunas tiirlema.
Käsu- ja andmehalduse alamsüsteem
See alamsüsteem tegeleb kommunikatsiooni alamsüsteemilt saadud käskude töötluse, teiste alamsüsteemide juhtimise ja satelliidi pealt andmete kogumisega. Satelliidilt tuleb andmeid koguda kas teiste alamsüsteemide juhtimiseks või maajaamale saatmiseks. Andmeid kogutakse näiteks satelliidi temperatuuri, programmide ja operatsioonisüsteemide seisundi kohta ja teiste alamsüsteemide töö kohta.
pisi|vasakul|[[Iriidiumi satelliidid on üles saadetud võimaldamaks satelliitsidet. Nende antennid peegeldavad hästi päikesevalgust ja põhjustavad seetõttu üle taevalaotuse liikudes nn sähvatusi. Aegvõte Iridiumi satelliidi sähvatusest kuuvalgel ööl Võrumaal]]
Satelliittelefon
pisi|Kolm satelliittelefoni Paljud teenusepakkujad pakuvad globaalset ühendust ja piisavat levi, et telefoniga kõnelda. Seega saab satelliittelefone kasutada kõikjal Maal, sealhulgas põhja- ja lõunapoolusel. Satelliittelefone saab kasutada ka ilma telefonimastideta kohtades või eriolukorras, kui telefonimastid ei ole töökorras või on ülekoormatud. Satelliittelefone kasutavad sõjaväelased, meremehed ja isegi seiklejad.
Televisioon
Satelliittelevisiooni kasutamise eelduseks on satelliiditaldriku ja satelliidi vaheline otseühendus ilma segavate teguriteta. Nendeks võivad olla majad või suuremad puud, aga ka pilved taevas. Kõik need tegurid võivad telepildi kvaliteeti halvendada. Satelliittelevisiooni plussideks on kättesaadavus maakohtades, kuhu kaabeltelevisioon ei ulatu, ning kõrge kvaliteediga telepilt. Miinuseks on aga seadmete, eriti satelliiditaldriku, maksumus.
Raadio
Nagu ka televisioonil, on satelliitraadio eeliseks suur leviala väheste raadiosaatjate abil. Raadiosatelliit on nagu väga pikk raadioantenn, millelt saadetud raadiosignaalid on kõrge kvaliteediga.