cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vjatšeslav Kobrin
Kobrin sündis Venemaal Tšerepovetsis muusikute peres. Tema isa oli filharmoonia direktor ja ema koormeister. Muusikakoolis õppis Kobrin flööti. 1979. aastal asutas Kobrin Tšerepovetsis rokkbändi Rok-Sentyabr.
Mestwin I
Mestwin I (poola: Mściwoj I gdański või Mszczuj I, kašuubi: Mscëwòj I; umbes 1160 – 1./2. mai 1219 või 1220) oli Pomereelia vürst (princeps Pomoranorum) umbes 1205. aastast kuni oma surmani.
Kui Mestwin I, dei gracia princeps in Gdanzk, asutas ta nunnakloostri (arvatavasti premonstraatlaste Żukowo klooster), Białogarda kastellaania piiril Pommeri Schlawe ja Stolpi maadega Łeba jõel ning mitu küla Radunia ja Słupia jõe vahel. Pärast seda, kui Taani kuningas Valdemar II vallutas ristisõjas preislaste vastu Läänemere lõunaranniku koos Gdanzkiga, pidi hertsog Mestwin 1210. aastal nõustuma Taani ülemvõimuga, kuid suutis järgmisel aastal end taas vabaks võidelda.
Ta oli abielus Swinisławaga (suri 1240), võib-olla Poola ülemhertsogi Mieszko III Stary tütrega, varem viidatud ka Pommeri hertsogi Ratibor I tütrele. Nad said kaheksa last:
Jete
Jete on naisenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Jete 85 naisel. Jete oli levikult 846. naisenimi.
Jete oli keskmiselt 8 aasta vanune (mediaanvanus oli 7). Kõige populaarsem on eesnimi Jete vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,22.
Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus
Ajalugu
Pilistvere Issanda Taevaminemise kogudus asutati Põhja-Viljandimaa piirkonna õigeusuliste lahutamisel Pilistvere ja Põltsamaa koguduseks 3. märtsil 1848. Pilistvere kogudus nimetati 12. oktoobril 1871 ümber Arussaare koguduseks.
Aastatel 1848–1852 ja 1854–1857 peeti teenistusi Kõo kroonumõisas ja Kangrussaare sõdurite kasarmus, seejärel Loopre mõisa endises viinaköögis aastatel 1852–1854 ning alates 1857. aastast kuni kiriku valmimiseni Arussaare kroonumõisa aidas. Uus kirik valmis ja pühitseti 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamini poolt Issanda taevaminemise auks.
1852. aastal avati koguduse juurde neli õigeusu abikooli: Kurlas, Villeveres, Sageveres ja Laeva külas. 1855. aastal avati ka õigeusu kihelkonnakool.
Kogudusel ei olnud oma kalmistut. Esialgu kasutati lahkunute muldasängitamiseks Pilistvere kalmistut. Esimene kalmistu võeti kasutusele 1855. aastal, uus kalmistu rajati kiriku kõrvale 1920. aastal.
1902. aastal eraldati Kabala kogudus. Kuna kirikuhoonet ega kalmistut ei suudetud endale soetada, siis ühineti 1918. aastal taas oma emakogudusega. Preestritena teenisid Kabala kogudust Nikolai Skromnov, Vassili Polistovski ja Fjodor Troitski.
Koguduses teeninud preestrid
Arussaare Issanda Taevaminemise koguduse esimeseks hingekarjaseks pühitseti Riia ja Miitavi ülempiiskop Platon I poolt Pihkva Vaimuliku Akadeemia kasvandik – suurepärase eesti keele oskusega preester Mihhail Tšihhatšov. Esimene eesti soost preester oli Tartumaal Laiusel 1867. aastal sündinud ja Riia Vaimulikus Seminaris hariduse omandanud Nikolai Poska. Tänapäeval teenib kogudust EAÕK piiskop Eelija.
Pikknurme metsandik
Pikknurme metsandik on metsandik Jõgevamaa metskonnas. Pikknurme metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Põltsamaa riigimetsi.
Häda ellujäänuile
"Häda ellujäänuile" ("Woe to Live On") on USA kirjaniku Daniel Woodrelli 1986. aastal ilmunud raamat ühest kahetsusväärseimast episoodist Ameerika Ühendriikide kodusõjas – teismeliste Lõuna sisside ehk Bushwhackers'ite ("võsahulguste") vihasest võitlusest põhjaosariikide föderaalsõdurite, maakaitseväelaste ehk miilitsate ja paramilitaaridega (Jayhawkers) Missouri ja Kansase osariikides.
Kodusõda, mille puhkemise tingisid orjanduse küsimus ning nii põhja- kui ka lõunaosariiklaste püüd säilitada oma eluviisi ja veendumusi, oli 1862. aastaks muutunud ohjeldamatuks tapatalguks. Missouri osariigi elanikud olid meelsuselt jagunenud kaheks ning naaber ei tundnud enam naabrit.
Põhjaosariiklased panid Missouri elanike seas toime hirmutegusid. Noored mehed, kelle omaksed olid sageli tapetud ja kodu hävitatud, kogunesid metsadesse ning tõmbasid selga punased särgid, et põhjaosariiklastele kätte maksta. Põhja kindral Henry Halleck andis 13. märtsil 1862 välja määruse, mis kuulutas, et Lõuna sisse ei peeta sõjajõuks, vaid bandiitideks, kes tabamise korral eranditult hukatakse. Sama tegid siis sissid ka nende kätte sattunud vastastest vangidega.
Peategelane Jake Roedel (saksapäraselt Jakob Rödel) sooritas alguses teo, mida hiljem kibedasti kahetses.
Daniel Woodrell on öelnud, et soovis tunnetada ja mõista, millised asjaolud viisid lõpuks Lawrence'i veretööni. Romaani põnev tegevustik mööda mainitud ajaloolisi sündmusi kulgebki.
Eesti keeles ilmus romaan "Häda ellujäänuile" kirjastuses Jumalikud Ilmutused 2009. aastal. Raamatu tõlkis Kalevi Kvell, kujundas Andres Rõhu.
Teosest on 1999 lavastatud film "Ride with the Devil" (eesti keeles "Kuradiga sadulas" või "Saatanaga sadulas"), mille režissöör on Ang Lee ning peaosades Tobey Maguire, Skeet Ulrich, Jewel Kilcher, Jeffrey Wright, Simon Baker, Jonathan Rhys Meyers.
Teoteater
Teoteater on Tallinnas tegutsev teater. Teatri asutas 1991 Piret Viisimaa. Viisimaa on ka teatri kunstiline juht.
Teatri püsitrupis on 30 näitlejat. Hooaja jooksul annab teater umbes 80 etendust.
Pihelgas
Pihelgas on Eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pihelgas 315 inimesel (146 mehel ja 169 naisel). Perekonnanimede levikult on Pihelgas meeste puhul 477. ja naiste puhul 437. kohal.
Bethe tsükkel
Bethe tsükkel, tuntud ka kui Bethe-Weizsäckeri tsükkel, on üks tähtedes toimuv termotuumareaktsioon, kus neljast vesinikutuumast tekib heeliumituum. Reaktsiooni käigus tekkiv energia võib hoida tähti kiirgavana sadu miljoneid aastaid. Sellest mitmeastmelisest reaktsioonist võtavad katalüsaatoritena osa süsiniku- ja lämmastikutuumad. Sellest tulenevalt nimetatakse Bethe tsüklit ka süsiniku-lämmastikutsükliks (CN-tsükkel).
Lülipuit
Lülipuit on puu tüve sisemine ksüleemi osa, mis kasvavas puus ei sisalda enam elusrakke ega juhi enam mahla. Lülipuidu peamine ülesanne on tüvele tugevuse andmine. Lülipuit tekib, kui vananev puu ei vaja tüve jämenedes enam vee ja toitainete transpordiks kogu ristlõiget ning toitaineid juhtiv maltspuit muutub lülipuiduks. Umbes 30…40-aastasel puul tüve siseosas elutegevus aeglustub ning eluskude pikkamisi sureb.
Lülipuit on väga sageli maltspuidust tumedama värvusega, kuid alati ei ole ta maltspuidust selgelt eristatav. Näiteks tammel ja männil on erinevus hästi nähtav, kuid näiteks kuusel ei ole lülipuit värvuse järgi maltspuidust eristatav ning seda piirkonda nimetatakse kuusel ka küpspuiduks. Lülipuidu värvus võib varieeruda kollakast pruuni või mustani (mustal eebenipuul). Näiteks hariliku guajakipuu lülipuit on aga hoopis rohekas.
Mõnel puul (näiteks kasel, lepal ja haaval) lülipuit puudub; neid nimetatakse maltspuidulisteks.
Kasel ja pöögil võib esineda väärlülipuit, mille põhjustajaks peetakse seenkahjustusi ja mädanikke.
Küpsel puul moodustab lülipuit tavaliselt umbes poole tüve mahust. Et lülipuit hakkab moodustuma tüve tüükaosas, on ladvaosas lülipuidu osakaal alati väiksem.
Kirjandus
Wood
Mõisamehed
Mõisamehed olid maa-aadli ratsateenistusse kuuluvad sõjamehed hiliskeskaegsel Eesti- ja Liivimaal. Neil oli oluline osa tolleaegsetes sõjalistes konfliktides, sealhulgas Liivi sõjas.
Sõna "mõisamehed" kasutatakse vastena saksakeelsele terminile Hofleute, mida kasutasid sõjameeste kohta nii teised kui ka nemad ise. Ajaloolase Andres Adamsoni hinnangul võiks seda tõlkida kui 'hoov-' või 'kodakondsed', mis analoogselt vene sõnaga дворяне tähistaks aadlikke (nii Hof kui ka двор tähendavad hoovi või õue).
Samas pole sõna tähendus nii ühene. Enamasti samastuvad mõisamehed aadli maakaitseväega, kuid nende hulka kuulus ka linnakodanikke ja muid mitteaadlikke, sealhulgas välismaalasi: riigisakslasi, soomlasi, rootslasi, taanlasi jt. Nii võiks Balthasar Russowi kasutatud mõistepaari "saksa ja rootsi mõisamehed" tõlkida erinevalt: esimesi aadlikeks või aadlimaakaitseväelasteks, teisi aga lihtsalt ratsanikeks.
Akadeemiline Lutheri Selts Tartus
Akadeemiline Lutheri Selts Tartus oli 24. aprillil 1931 Tartus asutatud baltisaksa organisatsioon, mis tegutses saksa kultuuromavalitsusest sõltumatult ja mille ainukeseks eesmärgiks oli asutada Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Eraakadeemia ning seda edaspidi hallata. Seltsi esimees oli Tartu saksa eragümnaasiumi direktor Alfred Walter.
Käo tänav (Tallinn)
pisi|Käo tänav Käo tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi ja Lilleküla asumis. Käo tänav algab Tedre tänavalt ja lõppeb lõuna poolt kaheks minevana vasakult Tondi ja paremalt Nõmme teega.
Käo tänav sai nime 17. oktoobril 1928.
WFS1
thumb|WFS1 geeniekspressioon kudedes WFS1 on inimese neljandas kromosoomis asuv geen, mille pealt toodetakse valku nimega volframiin. Volframiin on endoplasmaatilise retiikulumi (ER) transmembraane glükoproteiin, mis reguleerib rakkude kaltsiumitasakaalu.
Mutatsioonid WFS1 geenis viivad defektse volframiini tootmiseni ning vale funktsiooniga valk ei ole võimeline enam kaltsiumitasakaalu reguleerima. Tulenevalt soovimatutest muutustest kaltsiumiregulatsioonis, kaasneb sellega ER-i stress, mis lakkab õigesti talitlemast ja see tapab raku. Raku surm võib järgneda pärast seda, kui kokkupakkimata valgud annavad edasi signaali raku apoptoosiks. On leitud, et kaltsiumitasakaalu häiritusest tingitud apoptoos avaldub eriti tugevasti kõhunäärme beetarakkudes, mis toodavad insuliini ja mille kadu tekib organismis diabeeti. Beetarakkudes on volframiini ekspressioon väga kõrge ja seepärast mõjutab neid funktsionaalse valgu puudumine kõige tugevamalt.
WFS1 geeni ekspressioon on kõige tugevam ajus, kõhunäärmes (beetarakkudes) ja südames.
Selle geeni sünonüümideks on DFNA14, DIDMOAD, WFRS, WFSL, CTRCT41, DFNA6, WFS ja DFNA38.
WFS1 geeni mutatsioonist tulenevat haigust nimetatakse Wolframi sündroomiks, mille esmaseks tunnuseks on diabetes mellitus ning nägemisnärvi atroofia. Hiljem avalduvad diabetes insipidus, kuulmisnärvi degeneratsioon ning lõpuks neuroloogilised haigused.
Valgu struktuur
Volframiin koosneb 890 aminohappest omades massi umbes 100 kD. See on tüüp II membraanne valk, millel on üheksast helikaalsest transmembraansest ehk membraaniläbivast segmendist koosnev hüdrofoobne domeen (aminohapped 330–650) ning hüdrofiilsed N- ja C-terminaalsed otsad.
Transmembraanne valk läbib täielikult bioloogilisi membraane. Need valgud käituvad kui avaused, mida mööda laetud või laenguta ioonid saavad rakus sisse ja välja liikuda. See leiab aset siis, kui valgud muudavad oma konformatsiooni. Sellistel valkudel on kolm domeeni: kaksikkihi domeen, rakuväline domeen (ekstratselluraalne domeen) ja rakusisene domeen (intertselluraalne domeen). Kuigi rakumembraan on suhteliselt vedelas olekus, ei muuda seal sees olevad valgud oma orientatsiooni. Põhjus on selles, et transmembraansed valgud on väga suured ning neil pole võimalust oma asukohta muuta. Seega on rakuvälise transmembraanse valgu domeen alati väljaspool rakku ning sisemine domeen alati raku sees.
Rakuvälisel domeenil on retseptorid, mis interakteeruvad vastava iooniga. Volframiinil on selleks kaltsiumioon. Kui ioon seondub retseptoriga, muudab valk oma kuju ning tänu sellele saab ioon rakku siseneda. Sellest tulenevalt on transmembraansed valgud väga olulised rakkude omavahelises kommunikatsioonis.
On olemas nelja tüüpi transmembraanseid valke. Tüüp I, II ja III on ühekordse läbivusega (läbivad membraani vaid korra) molekulid ning tüüp IV on mitmekordse läbivusega, liikudes sisse ja välja, läbides membraani seega mitu korda. Transmembraansetel valkudel on C-terminus ja N-terminus. WFS1-lt toodetav volframiin on teist tüüpi transmembraanne valk, mille N-terminus on tsütosooli poole ning tema C-terminus on ER-i luumeni poole.
Geeni transkriptid
WFS1 geenil on 6 transkripti (mRNA), millest 3 on valku kodeerivad. Ülejäänud kolm tranksripti valku ei kodeeri. Primaarsel transkriptil WFS1_001 on 8 eksonit, millest 7 kodeerivad valku. Selle transkripti pikkus on 3640 aluspaari ning kodeeritava valgu pikkus on 890 aminohapet. Teine valku kodeeriv transkript on WFS1_008, millel on samuti 8 eksonit ja 7 neist kodeerivad valku. Transkripti pikkus on 3255 aluspaari ja kodeeritava valgu pikkus on 890 aminohapet. Kolmas transkript, mis valku kodeerib, on WFS1_007. Sellel on 5 eksonit, millest kõik kodeerivad valku. Transkripti pikkus on 755 aluspaari ja kodeeritava valgu pikkus 252 aminohapet. Primaarselt transkriptilt transleeritud valk ongi volframiin. Ülejäänud kahe transkripti valkude funktsioon ei ole veel täiesti kindel..
Funktsioon ja ekspressioon
Volframiin seondub valikuliselt valkudega, kontrollides nende aktiivsust. On teada, et ta seondub mittekovalentselt ATPaasiga ja kontrollib selle tööd.
Kõige põhilisem volframiini funktsioon on osaleda rakkude kaltsiumiregulatsioonis. Volframiin kontrollib endoplasmaatilises retiikulumis olevat kaltsiumivaru. Väga oluline on tasakaalustatud kaltsiumiioonide ringlemine rakust sisse ja välja. Lisaks on kaltsium tähtis ka valkude kokkupakkimisel endoplasmaatilises retiikulumis. Väga paljud šaperonid on kaltsiumist sõltuvad. Kui kaltsiumi tase langeb, põhjustab see ER-i valkude valet kokkupakkimist, viies ER-i stressiolekusse ja põhjustades sellega raku surma. Õigesti funktsioneeriv volframiin kaitseb ER-i stressi vastu. On leitud, et volframiini ekspressioonist tulenev kaltsiumitasakaalu regulatsioon on eriti oluline sisekõrvas ning valgu defitsiidi puhul võib areneda kurtus, mis on üks Wolframi sündroomi tunnuseid.
Volframiin osaleb ka ioonkanalite regulatsioonis ning valkude endoplasmaatilisest retiikulumist välja transportimises. Lisaks on eksperimentaalselt tõestatud, et volframiin interakteerub Na+/Ka+ ATPaasi beeta-subühikuga, mille ekspressioon langeb või avaldub see defektselt, kui volframiin puudub. K+/Na+ ATPaas on väga oluline ensüüm, mis hoolitseb kaaliumi ja naatriumi tasakaalu eest ning säilitab membraanipotentsiaali. Vigane ATPaas viib membraanipotentsiaali tasakaalust välja ja rakk sureb. Seda on seostatud närvirakkude degeneratsiooniga Wolframi sündroomis.
Panama (riie)
Panama ehk panamariie on üldnimetus labasest sidusest tuletatud erilise sidusega (panamasidus) kangastele, mille kirjakorras on kõrvuti kaks või kolm sarnaselt ristlevat koe- ja lõimelõnga (näiteks kaks koelõnga kulgevad kahe lõimelõnga alt, järgmises kahes reas pealt). Kui kanga kude ja lõim on eri värvi, näib kangas olevat tillukese ruudumustriga.
WFS1
Funktsioon ja ekspressioon
Sellegipoolest on volframiini veel vähe uuritud ning kõiki tema funktsioone pole avastatud.
Panama (riie)
Panamasiduses kangad on näiteks oxford, krepp-romään ja vahel Donegali tviid.
WFS1
Funktsioon ja ekspressioon
Eksperimentaalsetest tulemustest roti ajuga nii valgu kui mRNA tasemel on leitud, et WFS1 ekspresseerub kõige rohkem sellistes aju osades nagu hipokampus (CA1 regioonis), mandeltuum, haistmisköbruke ja allokorteks.
Tavaline WFS1 ekspressioon toimub kõige enam kõhunäärme saarekestes (Langerhansi saarekesed), neerutorukestes, trofoblastides, seemnetorukestes ning Purkinje rakkudes.
WFS1 ja Wolframi sündroom
Mutatsioonid WFS1 geenis tekitavad autosomaalset retsessiivset neurodegeneratiivset haigust, mida kutsutakse Wolframi sündroomiks. Põhilised kliinilised tunnused on diabetes insipidus, diabetes mellitus, nägemisnärvi atroofia ja kurtus. Haigus avaldub lastel juba väga noores eas ning progresseerub vananedes.
Neuroloogilised ja psühhiaatrilised probleemid arenevad umbes 60% Wolframi sündroomiga inimestel. Kõige levinumad probleemid on seotud tasakaalu ja koordinatsiooniga (ataksia). Neuroloogilised probleemid arenevad enamasti täiskasvanueas. Samuti esineb mõnedel inimestel hingamisraskusi (apnea), lõhnataju kadumist, lihasspasme ja tundlikkuse kadu jäsemetes (perifeerne neuropaatia). Lisaks on ka veel kognitiivseid kõrvalkaldeid. Psühhiaatrilised haigused hõlmavad psühhoosi, rasket depressiooni, impulsiivsust ja agressiivset käitumist.
Siiamaani on identifitseeritud umbes 100 erinevat mutatsiooni, mis kõik võivad põhjustada Wolframi sündroomi. Mõned mutatsioonid kustutavad või sisestavad DNA-d WFS geenis. Tulemuseks on volframiini defitsiit rakkudes. Teised mutatsioonid aga võivad vahetada aminohappeid, mis hoolitsevad volframiini tootmise eest. Samuti võivad toimuda muutused valgu 3D struktuuris.
Homosügootne autosomaalne retsessiivne mutatsioon WFS1 geenis tekitab Wolframi sündroomi, kuid heterosügootne dominantne mutatsioon seda sündroomi ei tekita. Selle asemel areneb väikese sagedusega sensoorneuraalne kuulmiskadu. See tähendab, et Wolframi sündroomi arenemiseks peavad inimesel olema muteerunud mõlemad geeni WFS1 koopiad.
WFS1 ja CSID2 geenide seos
On olemas kahte tüüpi Wolframi sündroomi: tüüp 1 ja tüüp 2. Mõlemad on autosomaalsed (ehk geen asub mittesugukromosoomis) ja retsessiivsed (ehk ainult ühe muteerunud geeni omamisest ei piisa haiguse avaldumiseks). Esimest tüüpi Wolframi sündroom on põhjustatud mutatsioonidest WFS1 geenis, kuid teist tüüpi sündroom on põhjustatud mutatsioonidest CSID2 geenis. See geen toodab CSID2 valku, mis asub mitokondrite välismembraanis, kuid selle valgu täpne funktsioon on teadmata. Arvatavasti aitab ka see mitokondritel normaalselt funktsioneerida. Kui CSID2 valk on defektne, lähevad mitokondrid apoptoosi ning seega raku energiavarud vähenevad. Lõpuks rakk sureb.
Wolframi sündroomi sagedus maailmas
Wolframi sündroomi esinemine annab aimu muteerunud geeni esinemissagedusest ja levimusest maailmas. Wolframi sündroomi esineb vahemikus ühel inimesel 100 000-st kuni ühel inimesel 700 000-st. See hinnang baseerub optilise atroofia ja diabeedi vaatlemisel.
Ühte defektset WFS geeni kannab umbes üks inimene 350-st.
Teaduslikes artiklites on kirjeldatud umbes 200 Wolframi sündroomi juhtumit.
WFS2 tüüpi Wolframi sündroomi on kirjeldatud vaid üksikutel perekondadel Jordaanias.
Estádio Independência
Estádio Raimundo Sampaio (lühemalt Estádio Independência) on jalgpallistaadion Brasiilias Minas Geraisi osariigis Belo Horizontes.
Staadion ehitati 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste tarbeks. Staadionil peeti kolm alagrupiturniiri kohtumist.
Algselt mahutas staadion 30 000 pealtvaatajat, kuid pärast aastatel 2010–2012 toimunud renoveerimist 23 018 pealtvaatajat.
Staadion kuulus endisele jalgpalliklubile Sete de Setembro Futebol Clube ('seitsmenda septembri jalgpalliklubi'). Selle kaudu on staadion saanud nimeks Estádio Independência ('iseseisvusstaadion'), kuna 7. september on Brasiilia iseseisvuspäev ja rahvuspüha.
Estádio Independência on Brasiilia jalgpalli kõrgliiga klubide América Futebol Clube ja Clube Atlético Mineiro kodustaadion.
Põltsamaa metsandik
Põltsamaa metsandik on metsandik Jõgevamaa metskonnas. Põltsamaa metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Jõgeva ja Põltsamaa valla riigimetsi.
Peter Kalm
Peter Kalm (ka Pehr Kalm märts 1716 Angermanland, Rootsi – 16. november 1779 Turu, Soome) oli soome-rootsi päritolu maadeuurija, botaanik, loodus- ja põllumajandusteadlane.
Peter Kalm oli kuulsa Rootsi naturalisti ning loomade ja taimede klassifikatsiooni süsteemi looja Carl von Linné (1707–1778) tudeng Uppsala ülikoolis. Tema vanemad olid Rootsi tulnud Põhjasõja põgenikena oma kodukohast Vaasast Soomes. Tema isa Gabriel Kalmi taustast pole palju teada, aga võib oletada, et ta tuli või toodi Eestist rootsi võimude poolt Soome Põhjasõja ajal. Peeter Kalmi ema Katariina oli šoti päritolu.
Carl von Linné saatis andeka tudengi Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia toetusel uurima taimi Inglise kolooniates Põhja-Ameerikas, eesmärgiga tuua sealt kaasa seemneid ja taimi põllumajanduse ja tööstuse tarvis. Peter Kalm viibis Põhja-Ameerikas aastatel 1748–1751, kus ta muuhulgas leidis ja tõi sealt tagasi tulles Euroopasse rododendroni. Linné (Linnaeus) pani taimele oma õpilase auks nimeks Kalmia latifolia.
Jõvan Kõrla
pisi|Jõvan Kõrla Jõvan Kõrla (mari Йыван Кырла; kodanikunimi Kirill Ivanov, Кирилл Иванович Иванов; 17. märts 1909 Kupsola küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Marimaa) – 3. juuli 1943 Krasnoturjinsk, Sverdlovski oblast) oli mari näitleja ja luuletaja.
Päritolu ja haridus
Jõvan Kõrla oli pärit vaesest talupoja perekonnast. Kooli lõpetamise järel suunati ta 1926. aastal õppima Kaasani Ülikooli töölisfakulteedi mari osakonda. 1929. aastal jätkas ta õpinguid Moskva Kinematograafiatehnikumis.
Elukäik ja looming
1931. aastal mängis Jõvan Kõrla esimeses Nõukogude täispikas helimängufilmis "Lähetus ellu" Mustafa rolli. Kõrla marikeelsed väljendid ja laulud filmis tõstsid maride eneseteadvust ja ta sai rahva hulgas väga populaarseks.
Jarmo Virmavirta
pisi Jarmo Virmavirta (sündinud 9. mail 1940) on soome ajakirjanik.
Jõvan Kõrla
Elukäik ja looming
Jõvan Kõrla avaldas kolm luulekogu. Tema esikkogu "Ме ударне улына" ("Me oleme lööktöölised") ilmus 1931. aastal. 1932. aastal avaldas ta järgmise luulekogu "Революцийын йукшо дене муралтем мый йывыртен" ("Revolutsiooni häälega laulan ma õnnest"). Jõvan Kõrla kolmas luulekogu "Шочмо кече" ("Sünnipäev") ilmus 1935. aastal.
Jarmo Virmavirta
Jarmo Virmavirta on hariduselt jurist. Ta on olnud ajalehtede Turun Sanomat ja Uusi Suomi peatoimetaja, Yleisradio uudistetoimetuse juht ning Rahvusliku Koonderakonna infojuht.
2001. aastast elab Jarmo Virmavirta Tallinnas ning on Postimehe kolumnist.
Ta on kirjutanud mitu raamatut, muu hulgas golfist ja Turu ajaloost, kuid ka näiteks laulja Eino Gröni eluloo.
Jarmo Virmavirta harrastab akvarellikunsti; tal on olnud näitusi nii Eestis kui ka Soomes.
Ta on saanud Soomes professori aunimetuse.
Jõvan Kõrla
Elukäik ja looming
1937. aasta algul kolis Jõvan Kõrla Joškar-Olasse ja asus tööle Mari Riiklikus Draamateatris.
Arreteerimine
23. aprillil 1937 arreteeriti Jõvan Kõrla süüdistatuna kontrrevolutsioonilisse gruppi kuulumises. Viis kuud hiljem mõisteti talle 10 aastat vabaduskaotust ja ta saadeti vangilaagrisse. Arreteerimise formaalseks ettekäändeks oli 18. aprillil 1937 Joškar-Ola restoranis "Onar" aset leidnud vahejuhtum, mille käigus Jõvan Kõrla lõi pudeliga pähe üliõpilasele Nikolai Gorohhovile ja hüüdis: "Kodanikud, meil, maridel, keelatakse oma keeles rääkida. Ühineme kõigi vastu, kes ei oska mari keeles rääkida. Kõik venelased välja."
Pärand
1956. aastal rehabiliteeriti ta postuumselt.
2009. avati Joškar-Olas Jõvan Kõrla ausammas.
Pinneberg
Pinneberg on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal, Pinnebergi kreisi keskus.
Pinneberg asub Hamburgist 18 km loodes.
Elanike arv on 42 851 (31.12.2011).
Karolin Kaivoja
Karolin Kaivoja (sündinud 20. oktoobril 1992 Kohtla-Järvel) on eesti jalgpallikohtunik ja toimetaja.
Pinneberg
Pinnebergis on raudteejaam, kus peatuvad paljud kohalikud rongid.
Pinnebergis asus aastail 1947–1949 Balti Ülikool.
Karolin Kaivoja
Tema isa Raul ja vend Kevin on samuti jalgpalliga tegelenud.
Ventiil (elektriõpetus)
Ventiil on elektrotehnikas elektronlamp või pooljuhtseadis, mis alaldab vahelduvvoolu, s.t muudab vahelduvvoolu alalisvooluks (ilma vahepealse muundamiseta teist liiki energiaks).
Ventiilid jagunevad tüüritavateks (s.o juhitavateks, reguleeritavateks) ja mittetüüritavateks.Tüüritavatest ventiilidest on tuntuim türistor, mittetüüritavaist pooljuhtdiood.
Ventiilid on alaldite ja inverterite põhiosad; neid kasutatakse ka sagedusmuundurites ja muudes elektroonikalülitustes.
Telugukeelne Vikipeedia
pisi|Logo pisi|Telugukeelse Vikipeedia 10. aastapäeva tähistamine 15. veebruaril 2014 Telugukeelne Vikipeedia (telugu keeles తెలుగు వికీపీడియా) on Vikipeedia telugukeelne versioon. See sai alguse 10. detsembril 2003.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
2019. aasta jaanuari seisuga oli 42% telugukeelse Vikipeedia artiklitest bottide loodud.
Telugu vikipedist Pranayraj Vangari kirjutas alates 8. septembrist 2016 järgneva 365 päeva jooksul iga päev ühe vikiartikli. Sel puhul õnnitles teda India asepresident Venkaiah Naidu oma Twitteri konto kaudu.
Messier 102
pisi|Võimalik Messier 102: NGC 5866 Messier 102 (ka M102) on Messier' kataloogi galaktika, mida ei ole üheselt tuvastatud. Galaktika avastanud Pierre Méchain ütles hiljem, et see oli Messier 101 kordusvaatlus, kuid hiljem on arvatud, et Méchain nägi galaktikat NGC 5866. Charles Messier lisas selle oma kataloogi ilma eelneva vaatluseta ning ei kirjeldanud kataloogis ka selle asukohta.
Josef Allerberger
Josef Allerberger (24. detsember 1924 Steiermark, Austria – 2. märts 2010) oli 144. rügemendis 3. Mägidivisjoni Teise pataljoni Saksa snaiper, kes võitles idarindel. Tema arvel on 257 tapmist.
Sündis 24. detsembril 1924 (memuaarides väidab Allerberger, et sündis septembris) Steiemargis Austrias kohaliku puusepa pojana. Juunis 1943. aastal saadeti ta kuulipildurina idarindele, kus ta Stavropolis kergelt haavata sai. Taastumise ajal hakkas ta eksperimenteerima 3,5x suurendusega teleskoopsihikuga Nõukogude Liidu Mossin-Nagant 91/30 vintpüssiga. Juba enne seda, kui ta Seetaleralpesse snaiprikoolitusele saadeti, oli ta tapnud juba 27 vaenlast.
Pärast snaiprikoolitust sai Allerbergeri põhirelvaks K98 k, mis oli varustatud neljakordse suurendusega pöördkinnitusega optilise sihikuga, vajadusel kasutas ka automaatpüssi G43 ja püstolkuulipildujat MP40.
Lahingus kasutas Allerberger Wehrmachtis õpitud tehnikat, mille puhul kasutati enda varjamiseks vihmavarju, millelt oli eemaldatud kangas ja asendatud lehestikuga. See võimaldas tal end paremini peita ning tausta sulanduda. Meetodit peeti väga lihtsasti toimivaks ning kergeks.
2005. aastal avaldati teos "Snaiper idarindel. Wehrmachti snaipri, rüütliristi kavaleri Josef Allerbergeri mälestused", mis põhineb Albrecht Wackeri intervjuudel Allerbergeriga. Teos pälvis tähelepanu eelkõige ilustamata aususe, piinamiste kirjelduste ning Nõukogude sõdurite kannibalismi ja julmuste tõttu.
20. aprillil 1945 pälvis kapral Josef Allerberger kindralfeldmarssal Ferdinand Schörnerilt Raudristi Rüütliristi.
Pärast sõja lõppu töötas Allerberger, nagu ta isagi, puusepana. Ta suri 2. märtsil 2010 Wals-Siezenheimis.
Krépin Diatta
Krépin Diatta (sündinud 25. veebruaril 1999 Dakaris) on Senegali jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja Senegali jalgpallikoondises.
Rosin (perekonnanimi)
Rosin on Eesti perekonnanimi.
Krépin Diatta
Ta hakkas jalgpalli mängima Senegalis Dakaris asuvas Oslo jalgpalliakadeemias. 2017. aasta veebruaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Norra kõrgliigaklubiga Sarpsborg. Norra kõrgliigas debüteeris ta sama aasta aprillis. Norra kõrgliigas lõi ta esimese värava 13. augustil 2017 mängus Kristiansundi vastu. 2017. aasta Norra karikavõistlustel lõi Diatta viis väravat. Samal aastal jõudis ta Sarpsborgiga Norra karikavõistluste finaali, kus kaotati Lillestrømile tulemusega 2:3.
Rosin (perekonnanimi)
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rosin 360 inimesel (187 mehel ja 173 naisel). Perekonnanimede levikult on Rosin meeste puhul 326. ja naiste puhul 421. kohal.
Krépin Diatta
2018. aasta jaanuaris sõlmis Diatta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Belgia kõrgliigas debüteeris ta 2018. aasta aprillis. Belgia kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. märtsil 2019 mängus Eupeni vastu. Hooajal 2019/20 lõi Diatta Belgia kõrgliigas kuus väravat. Järgmisel hooajal lõi ta 19 mänguga koguni juba kümme väravat. Aastatel 2018 ja 2020 tuli ta Bruggega Belgia meistriks.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Monacoga.
Senegali jalgpallikoondises debüteeris Diatta 23. märtsil 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Tansaania vastu ning Diatta valiti mängu parimaks mängijaks. Senegal jõudis lõpuks finaali, kus kaotati Alžeeriale. Diatta valiti turniiri parimaks noormängijaks.
Lapitehnika
Lapitehnika on tekstiilitükkidest rõivastus- ja kodusisustusesemete valmistamise tehnika.
Lapitehnikat kasutatakse kõige sagedamini põrandavaipade tegemisel, kuid seda saab kasutada ka kottide, seinavaipade, istmekatete, seelikute, vestide ja muude rõivaste tegemisel. Rõivastuses on heaks näiteks naiste rahvariiete juurde kuulunud taskud, kuid kangatükkidest on valmistatud ka sisustuseks vajalikke esemeid­: seina-, põranda- ja voodivaipu.
Põrandavaipade valmistamiseks on enamasti kasutatud villaseid kangajääke, seina- ja voodivaipu on aga tehtud segamaterjalidest ehk sellest, mis parasjagu käepärast oli. Tavaliselt kasutati sitsikanga jääke ja vanu riideid, mis olid oma aja ära elanud.
William Dampier
William Dampier (august 1651 East Coker, Somerset, Inglismaa – märts 1715 London) oli inglise mereröövel, meresõitja, maadeavastaja ning geograaf.
Ta tegi esimesena kolm ümbermaailmareisi.
Il Tümene
pisi|150px|[[Sahha (Jakuutia) Vabariik|Sahha (Jakuutia) Vabariigi vapp]] Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Ил Түмэнэ; vene keeles Государственное Собрание (Ил Тумэн) Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi parlament, Sahha (Jakuutia) Vabariigi riigivõimu esindus-, seadusandlik- ja kontrollorgan.
Sahha parlament on ühekojaline. Il Tümenes on 70 liiget, kes valitakse vabadel valimistel viieks aastaks.
Ajalugu
4. aprillil 1992 võttis Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu vastu uue konstitutsiooni. See jõustus 27. aprillil. Uue konstitutsiooni kohaselt on Sahha (Jakuutia) Vabariik suveräänne riik, Venemaa Föderatsiooni võrdõiguslik liige, mille kõrgem seadusandlik organ Riigikogu (Il Tümene) on ennetähtaegselt oma tegevuse lõpetanud Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu õigusjärglane.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) Esindajate Koja esimehed
pisi| 130px|Sahha parlamendi esimees [[Aleksandr Žirkov]]
Kõrvitsalised
Kõrvitsalised (Cucurbitaceae) on taimesugukond kõrvitsalaadsete (Cucurbitales) seltsist.
Sugukonda kuulub 95 perekonda kokku umbes 965 liigiga.
Radio France Internationale
Radio France Internationale (lühend RFI, otsetõlkes 'Prantsusmaa Rahvusvaheline Raadio') on Prantsusmaa rahvusringhäälingu raadiojaam, mis edastab saateid üle maailma. Aastal 2008 küündis RFI kuulajaskond 35,6 miljonini ning oli seega maailma suurimaid rahvusvahelisi raadiojaamu.
RFI on eetris ööpäevaringselt lisaks prantsuse keelele veel 12 keeles. Saatete edastamiseks kasutatakse FM-i, lühilaineid, kesklaineid, satelliite ja oma veebilehte. RFI omanik on riigiettevõte France Médias Monde. Suurem osa lühilainesaadetest on prantsuse ja hausa keeles, vähem ka suahiili, portugali, mandinka ja vene keeles.
Prantsusmaa valitsus asutas RFI 1975. aastal Radio France'i osana. RFI eelkäijateks olid raadiojaamad Poste Colonial (asutatud 1931), Paris-Mondial (1937), Radio Paris (1939), RTF Radio Paris (1945) ja ORTF Radio Paris (1965). Aastal 1986 läks Prantsusmaa parlamendist läbi seadus, millega RFI sai voli tegutseda Radio France'ist sõltumatult.
RFI kuulub Prantsusmaa välisministeeriumi haldus- ja rahastusalasse. Lisaks eelmainitud keeltele on RFI kättesaadav ka hispaania, rumeenia, pärsia, hiina, vietnami ja kambodža keeles. RFI-le kuulub Monte Carlo Doualiya, mis teeb Pariisis araabiakeelseid saateid ning saadab neid Küprosel asuva saatja kaudu Lähis-Itta ja Põhja-Aafrikasse.
Víctor Sánchez Mata
pisi|Víctor Sánchez 2019. aastal [[RCD Espanyoli särgis]] Víctor Sánchez Mata (sündinud 8. septembril 1987 Terrassas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või kaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western United.
2005. aastal liitus ta FC Barcelonaga. Aastatel 2006–2009 mängis ta peamiselt Barcelona reservmeeskondades Hispaania madalamates liigades. Barcelona põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aasta jaanuaris Hispaania karikavõistlustel. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 18. märtsil mängus UD Almería vastu. Hooajal 2008–09 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks ning võitis Hispaania karikavõistlused ja UEFA Meistrite Liiga.
Hooajal 2009–10 mängis ta Barcelonast laenul Hispaania kõrgliiga klubis Xerez ja hooajal 2010–11 Getafes. Hooaja 2011–12 esimeses pooles mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Neuchâtel Xamax.
Aastatel 2012–2020 mängis Sánchez Hispaania kõrgliigas RCD Espanyoli ridades. Ta lahkus klubist pärast seda, kui hooajal 2019–20 kõrgliigast välja langeti.
2020. aasta novembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Western Unitediga.
Płasków
Płasków on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Radomi maakonnas Jedliński vallas. Płasków asub Jedlińskist umbes 2 km ja Radomist ligikaudu 15 km põhjas.
Víctor Sánchez Mata
2013. aastal debüteeris Sánchez Kataloonia jalgpallikoondises.
Torma metsandik
Torma metsandik on metsandik Jõgevamaa metskonnas. Torma metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Jõgeva ja Mustvee valla riigimetsi.
Vaiguva
Vaiguva on küla (endine alev) Leedus Kelmė rajoonis, Vaiguva valla halduskeskus. Küla asub Knituva jõe kaldal.
Vaiguvas on keskkool, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on aastal 2008 ehitatud kabel, aastal 1877 valminud kirik ja selle XVIII sajandil valminud kellatorn ning Vaiguva mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu
Sealset mõisa on esimest korda mainitud XIV sajandil, küla ennast XV sajandil. Selle esimesteks omanikeks olid Kęsgailad. Mõisa ümber kujunes XVIII sajandil radiaalse põhiplaaniga alev, kuhu aastal 1719 ehitati ka kirik. Aastal 1776 sai Vaiguvast kohaliku kihelkonna keskus. Sajandi lõpus läks asula Ogińskite valdusse. Aastal 2008 ehitas kohalik elanik Pijaus Stulginskis külla kabeli.
184 eKr
184. aasta eKr oli 184. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DLXX (570).
Wsola
Wsola on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Radomi maakonnas Jedliński vallas. Wsola asub Jedlińskist ligi 3 km lõunas ja Radomi kesklinnast umbes 10 km põhjas.
Wsolas asub Witold Gombrowiczi muuseum.
Damokles
pisi|[[Richard Westalli maal "Damoklese mõõk"]] Damokles oli legendi järgi Sürakuusa türanni Dionysios I või Dionysios II soosik 4. sajandi esimesel poolel eKr. Cicero jutustab teoses "Tusculanae disputationes" (5, 61–62) anekdoodi Damoklese mõõgast. Pole kindel, kas Damokles on ajalooline isik.
Teda kirjeldatakse õukondlasena, kes ei olnud oma eluga rahul. Ta kadestas türanni võimu ja rikkust ning tõstis oma meelitustes alati esile nende eeliseid. Dionysios otsustas seetõttu näitlikustada Damoklesele nüüdseks kõnekäänuks saanud Damoklese mõõga abil mööduvust, eelkõige oma positsiooni mööduvust. Valitseja kutsus Damoklese pidusöögile ning pakkus talle võimalust istuda kuningliku laua ääres. Enne laskis ta aga Damoklese koha kohale riputada suure mõõga, mida hoidis kinni üksnes hobusejõhv.
Kui Damokles märkas mõõka oma pea kohal, oli tal võimatu pakutud luksust nautida ning lõpuks palus ta võimalust mõnudest (ja nendega seotud ohust) loobuda. Damokles sai õppetunni, et rikkus ja edu ei kaitse ohtude eest.
Jean Fautrier
Jean Fautrier (16. mai 1898 Pariis – 21. juuli 1964 Châtenay-Malabry) oli prantsuse informalistlik maalikunstnik, skulptor ja illustraator.
Elulugu
Jean Fautrier sündis 1898. aastal Pariisis abieluvälise lapsena. Esimene kümmekond aastat kasvatas teda vanaema. Pärast seda, kui ta isa ja vanaema 1908. aastal surid, kolis ta ema juurde Londonisse.
Londonis asus ta 1912. aastal õppima kuninglikus kunstide akadeemias. Varsti selgus aga, et kool on tema jaoks liiga traditsiooniline, ning ta jätkas õpinguid University College Londoni alla kuuluvas kunstikoolis Slade School of Fine Art, mis pidi rohkem keskenduma moodsale kunstile, kuid ta pettus ka selles koolis ning otsustas end pühendada maalimisele. Ta külastas sageli Tate’i galeriid ning hindas eriti kõrgelt J. M. W. Turneri maale.
1922. aastal naasis ta Pariisi, kus hakkas gravüüre looma. 1922. aastal eksponeeriti ta loomingut Pariisis korraldataval Sügissalongi (Salon d’Automne) näitusel ja 1923. aastal Fabre’i galeriis. Sel ajal tutvus ta ka kollektsionäär Jeanne Casteliga, kes mängis ta edasises karjääris olulist rolli. 1924. aastal Visconti galeriis toimunud esimene isikunäitus oli edukas ning 1925. aastal sõlmis ta lepingu kuulsa Pariisi galeriiga Guillaume. Casteli tutvustatud kunstiärimees Paul Guillaume toetas teda rahaliselt seitse aastat. 1928. aastal toimus Bernheimi galeriis tema kolmas näitus, mille korraldas Guillaume.
Koos edukust koguva kunstimüügiga asus Fautrier 1930. aastatel maalimisest tagasi tõmbuma. Aastatel 1934–1939 töötas ta suusainstruktorina ja pidas Prantsuse Alpides klubi.
Teise maailmasõja hakul, 1939. aastal Fautrier kolis mägedest Marseille’sse ja seejärel Bordeaux’sse, kuid naasis 1940. aastal Pariisi ja asus taas maalima. Sellesse aega jäävad ka kohalike poeetide ja kirjanike jaoks loodud illustratsioonid. 1943. aastal tutvus ta Jeanine Aeplyga, kellega kooselust sündisid 1946. ja 1947. aastal lapsed.
Maailmasõja ajal oli Fautrier tunnistajaks sellele, kuidas sakslased piinasid prantslasi, ja see mõjutas palju ta teoste temaatikat. 1943. aasta jaanuaris arreteeris Gestapo ta ning lühikese vangistuse järel põgenes ta Pariisist riigi edelaossa Châtenay-Malabrysse. Seal töötas ta sarja "Pantvangid" kallal, mis kajastab abstraktselt sõjasündmusi. Ta kujutas oma maalidel maharaiutud päid ja alasti torsosid, mis olid kaotanud konkreetsuse. Nii püüdis ta edasi anda tol ajal läbi elatud hirmu ja õudu.
1950. aastate teisel poolel kasvas Fautrier’ tuntus ka välismaal ning järgnesid näitused Düsseldorfis, Barcelonas, Madridis, Torinos, Milanos, Roomas, Bolognas, Londonis, Lausanne’is, Stockholmis ja Tokyos.
ERGO Kindlustus
ERGO on üks juhtivatest kindlustusseltsidest Baltikumis, pakkudes terviklikku valikut nii vara- kui elukindlustuslahendustest. Eestis, Lätis ja Leedus usaldab ERGO Grupi teenuseid, teadmisi ning finantsilist stabiilsust üle 640 000 kliendi.
Jean Fautrier
Elulugu
1962. aastal tutvus Jacqueline Cousiniga, kellest sai tema järgmine elukaaslane.
ERGO Kindlustus
Baltikumis tegutsevad ERGO ettevõtted kuuluvad ERGO Gruppi – ühte suuremasse kindlustusgruppi Saksamaal ja Euroopas. Grupp on esindatud rohkem kui 30 riigis üle maailma keskendudes Euroopa ja Aasia turgudele. ERGO kuulub maailma ühte suurimasse, 1880. aastal loodud edasikindlustuskontserni Munich Re.
ERGO ajalugu Eestis
Eestis alustasid ERGO-le õiguslikult eelnevad kindlustusseltsid tegevust 1990. aastal. ERGO kaubamärk jõudis Eestisse 2001. aastal.
Jean Fautrier
Elulugu
Jean Fautrier suri raske haiguse tagajärjel 21. juulil 1964 Châtenay-Malabrys.
Varane looming
Jean Fautrier’ varast loomingut iseloomustab katsetajalikkus ja mõningane eeskujudest juhindumine. 1920. aastatel maalis ta nii lilli, alasti figuure, rippuvaid lihakehasid kui ka maastikke. Tollesse aega jääb palju veidraid figuratiivseid maale, mille jaoks ta sai inspiratsiooni Saksa ekspressionismist. Teda inspireerisid ka Rembrandti tumedad maalid ja J. M. W. Turneri "udune" stiil. Selle mõjul hakkas ka tema looma ekstsentrilisi tumedaid maale.
Aastatel 1925–1926, kus Fautrier kogus kuulsust, on tema teostel ainuomane stiil kiirete pintslitõmmete ja kasutatud monokroomsete värvide tõttu vaevu märgatav.
1928. aastal pakkus kirjanik André Malraux Fautrier’le võimalust illustreerida üht teksti tema enda valikul. Ta valis selleks Dante Alighieri poeemi "Jumalik komöödia" esimese osa, "Põrgu". Ta allkirjastas lepingu 1930. aastal, kuid lõpuks otsustati tema illustratsioone mitte avaldada, sest need olid liiga uudsed ja segadusse ajavad. Ta tegi ka mitmeid litograafe, mis avaldati 1933. aastal La Nouvelle Revue Française’i galeriis.
Hilisem looming
Fautrier’ tuntuimad teosed kuuluvad sarja "Pantvangid" (Otages, 1943–1945). See koosneb kokku 33 maalist ja pronkskujust. Sarja loomise jaoks sai Fautrier inspiratsiooni natside eest paos olles oma ateljees, kus ta kuulis, kuidas inimesi piinati ja hukati. Teostes ei kujuta ta konkreetseid inimesi, vaid pigem üldiselt sõjas hukkunuid. Valitud kujutamismeetod annab võimaluse teostega samastuda kõigil inimestel üle maailma. Sarja ulatuslik tuntuse ja mõjukuse põhjuseks on seegi, et kunstis poldud varem piinamist ja sõjakahjusid sellisel viisil kujutatud. Fautrier kasutas sama temaatikat ka maalil "Partisani pea" (Tête de partisan, 1956), mis oli austusavaldus Ungarile, kui NSV Liit seda ründas.
"Pantvangide" ja "Partisani pea" loomiseks arendas Fautrier välja täiesti uue tehnika – haute pâte’i. See kujutas endast paksu käsitsi valmistatud krohvi kandmist lõuendile kinnitatud paberile. Taolist venivat ja kleepuvat krohvi kasutati varem peamiselt seina parandamiseks, kunstis võimaldas see aga luua paberile aluspinna ja muuta pilt kolmemõõtmeliseks. Seda tehnikat kasutas ta hiljem ka sarjades "Kohviveski" (Le moulin à café, 1947) ja "Kristallpudel" (Le flacon de cristal, 1948).
"Pantvangide" pildisarja eksponeeriti kõigepealt 1945. aastal Pariisis René Drouini galeriis. Näitusel rippusid pildid ridades üksteise lähedal, et luua muljet inimeste paigutusest massihukkamistel. Näitus mõjus emotsionaalselt ja rusuvalt, sest sõjaõudused olid alles värsked ning teosed olid agressiivsed ja hirmutavad.
Paljude arvates on Fautrier informalismi rajaja, sest ta loobus oma teostes kindlast ja selgest vormist, mis on üks informalismi tunnusjooni. Tema hilisemad teosed on abstraktse sisuga, mõõtmetelt väikesed ja sageli eri stiilide segu.
Tunnustus
Jean Fautrier sai kuulsaks juba varastel tegutsemisaastatel ja oli kuulus surmani. Peamiselt teati teda ikkagi Prantsusmaal, kuid ta kogus rahvusvahelist kuulsust ka mujal maailmas. 1960. aastal oli ta Veneetsia biennaalil aukülaline ja 1961. aastal võitis rahvusvahelise peapreemia, aasta hiljem mõjuka preemia Tokyo biennaalil.
Labane sidus
thumb|Labase siduse skeem: "Kette" - lõimelõng; "Schuss" - koelõng thumb|Labase sidusega linane kangas mikroskoobi all Labane sidus on vanim ja lihtsaim kanga rakendus, mille puhul üks lõimelõng liigub ühe koelõnga pealt ja teise alt, järgmisel kudumisreal täpselt vastupidi.
Omadused
Labase sidusega kangas on tugev, laseb hästi õhku läbi ja katsudes tundub kergelt teraline. Labase sidusega kangad on tavaliselt teistest sidustest halvema langevusega, eriti keskmised ja jämedamad. Kuna lõngajooksud on kühikesed, läheb labane kangas aeglasemalt topiliseks kui näiteks atlass-siduses kangas. Labase sidusega kangaid on väga peentest ja õhukestest kuni väga jämedateni; jämedaid lõngu kasutades on võimalik saada väga vastupidav riie.
Näiteid
Labase sidusega on näiteks õhukesed batist, eponž, habutai, musliin, organza, perkal, vuaal, šifoon ja ehtsad kreppkangad; keskmise paksusega sits, bengalin, bjass, kalingur, popliin, taft, lõuend; paksud buklee, homespun, kotiriie, present.
Labasest sidusest tuletatud sidustega kangad on kanvaa, rips, odraterakirjaline, ottoman ja panama.
Sissekootud värvimustrilised labases siduses kangad on fil-à-fil, gingham, madras ja sefiir.
Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Sõudmine thumb|right|200px|Dorney järv Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist 4. augustini. Sõudmisvõistlustel osales 550 sportlast. Välja jagati 14 komplekti medaleid (8 alal meestele ja 6 alal naistele). Võistlused peeti Dorney järvel.
Naised
Kõikide paadiklasside võistlusraja pikkus on 2000 m. Kergekaalus on meeste piirkaal 70 kilo ja naistel ei tohi see ületada 57 kilo.
Mercè Rodoreda
pisi|Mercè Rodoreda Mercè Rodoreda i Gurguí (10. oktoober 1908 Barcelona – 13. aprill 1983 Girona) oli katalaani kirjanik.
Tema tuntuim teos on romaan "La plaça del Diamant", mis on tõlgitud paljudesse keeltesse (eesti keeles "Teemandi väljak", Loomingu Raamatukogu 21–23, 2014, tõlkinud Maria Kall). Seda romaani on Gabriel García Márquez pidanud üheks kaunimaist, mis on Hispaanias pärast kodusõda ilmunud.
Rodoreda on pälvinud mitmeid preemiaid, teiste hulgas 1980. aastal elutööpreemia Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.
1998. aastal nimetati aastail 1953–1997 Víctor Català auhinnana (Premi Víctor Català) välja antud kirjanduspreemia tema auks ümber Mercè Rodoreda auhinnaks (Premi Mercè Rodoreda de contes i narracions).
Vahakõrvits (perekond)
Vahakõrvits (Benincasa) on kõrvitsaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonda kuulub üks liik – vahakõrvits (Benincasa hispida).
Kollad
Kollad ehk pärisraikad (Lycopodiopsida) on soontaimede klass.
Lorenzo Staelens
Lorenzo Jules Staelens (sündinud 30. aprillil 1964 Lauwes) on Belgia endine jalgpallur (kaitsev poolkaitsja/kaitsja).
Belgia meistriks tuli ta neljal korral Club Bruggega ja ühel korral Anderlechtiga. Hooajal 1993/94 valiti Staelens Belgia aasta jalgpalluriks.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud jalgpallitreenerina.
Koondisekarjäär
Belgia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–2000 kokku 70 mängu ja lõi 8 väravat. Ta kuulus Belgia koondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (1990, 1994, 1998) ning 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kirimäe mõis (Kose)
Kirimäe (saksa keeles Kirrimäggi) karjamõis asus Kose kihelkonnas, Harjumaal, praeguse Kose valla Karla küla lõunaosas paiknenud Kirimäe küla aladel.
1583. aastal mõisastas Uuemõisa mõisa omanik Wolmar Tuwe a Neuenhof (Tuve) Kirimäe küla ja muutis selle karjamõisaks. 1586 müüs Robert von Taube (Robrecht von Tuwe, von Tuve, von Thuwe), hilisem Eestimaa rüütelkonna pealik ja maanõunik, Kirimäe karjamõisa 14 000 herrenthaleri eest oma väimehele ooberst Johann (Hans) Rechenbergile.
1657 eraldati Kirimäe karjamõis koos külaga Herman Lodele.
1868–1869 Kose-Uuemõisa mõisa, Kirimäe karjamõis likvideeriti. Külale kuuluvad maad ja mõisamaad mõõdeti kruntideks.
60ndate inimesed
pisi|"[[Ivan Svitlitšnõi (1929-1992)", Ukraina postmark (2019)]] 60ndate inimesed (vene keeles Шестидесятники, ukraina keeles: Шістдесятники) olid Nõukogude Liidu intelligentsia uue põlvkonna esindajad, kes võtsid osa NSVL-i kultuuri ja poliitisest elust 1950ndate lõpus ja 1960ndatel, pärast Hruštšovi sula. Enamik neist on sündinud aastatel 1925–1945 ning nende maailmavaateid kujundasid aastaid kestnud Stalini repressioonid ja puhastused, mis mõjutasid paljusid kuuekümnendate lähikondlasi, ning II maailmasõda, kus paljud neist olid vabatahtlikult osalenud.
60ndate inimesi võib laias laastus jagada kahte rühma: "füüsikud" (need, kes on seotud teadusega) ja "lüürikud" (kunstiga seotud isikud, näiteks kirjanikud, teatri- ja filmiprofessionaalid jne). 60ndate inimeste ühiste atribuutide ja ajaviidete hulgas olid Bardi (laulja-laulukirjutaja) muusika, luule, pettumus poliitikas ja armastus telkimisreiside vastu NSV Liidu kaugematesse piirkondadesse.