cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kallimachos
Varajane eluperiood
Kallimachos oli kreeka päritolu liibüalane. Ta sündis orienteeruvalt 310/305 enne meie aega ja kasvas üles Küreenes. Kallimachos oli pärit tuntud perekonnast ning tema vanemateks olid Mesatme (või Mesatma) ja Battos, kes eeldatavasti oli esimese Küreene kreeka koloonia kuninga Battos'i järglane. Kallimachos väitis, et põlvneb Battos'i kaudu battiaadide dünastiast, kes olid Liibüa kreeka monarhid ja valitsesid kaheksa põlvkonna jooksul Cyrenaica't valitsenud, ning olid esimene kreeka kuningate perekond Aafrikas. Kallimachos sai oma nime enda vanaisa Kallimachos „seeniori” järgi, keda hindasid kõrgelt Küreene kodanikud, kus ta teenis kindralina.
Kallimachos abiellus Sürakuusast pärit kreeklase Euphratese tütrega, kuid meile pole teada, kas Kallimachosel oli lapsi. Kallimachosel oli ka õde Megatime, kuid temast on meil vähe infot. Megatime abiellus Küreenest pärit mehega, kelle nimi oli Stasenoros või Stasenor. Nende perekonnas sündis laps Kallimachos (nn. „juunior”, selleks, et eristada teda emapoolsest onust), kes oli samuti poeet ning kirjutas luuletuse „Saar”.
Järgnevatel aastatel omandas ta hariduse Ateenas ning pärast naasmist Põhja-Aafrikasse kolis ta Aleksandriasse.
Kirjandusalane tegevus
Kallimachosele omistatakse sellist ütlust nagu „Suur raamat, suur pahe”(μέγα βιβλίονμέγα κακόν, mega biblion, mega kakon ), mida peetakse kriitikaks pikkade, vanamoodsate luuletuste kohta. Lisaks eelnimetatule tuleb mainida, et Kallimachos kirjutas ka luuletusi oma kuninglikele patroonidele Ptolemaios II Philadelphosele ,ning tema loominguspekter hõlmas mitmeid poeetilisi stiile ning samuti proosat ja kirjanduskriitikat.
Kuna Kallimachos oli tugevalt eeposte vastu, puhkes vaen tema ja tema noorema õpilase Apollonios Rhodiosee vahel, kes oli eepose pooldaja ning kirjutas Argonautika, mille tõttu nad teineteist vastastikku tugevalt üle kolmekümne aasta kritiseerisid. Tänu Oxyrhynchose papüüruse fragmendile, milles oli kajastatud esimeste Aleksandria pearaamatukoguhoidjate nimekiri, on nüüdseks teada, et Ptolemaios ei pakkunud mitte kunagi Kallimachosele pearaamatukoguhoidja kohta, vaid andis selle  Apollonios Rhodiosele. Mõned klassitsistid, sealhulgas Peter Green oletavad, et ülalnimetatud asjaolu võis soodustada poeetide pikaajalist vihavaenu, kuid vastavalt praeguseleõpetlaste konsensusele,puuduvad tõendid eelnimetatud vaenulike suhete kohta; Alan Cameroni sõnul "puuduvad üldse ehtsad antiikajast pärit tõendid" ning teadlase väitel ei ole võimalik teha järeldust selle kohta, mis põhjusel Kallimachos ei saanud pearaamatu-koguhoidjaks.
Hoolimata sellest, et Kallimachos oli „suurte raamatute” vastane, arvab Suda, et tema tööde arvuks võib olla 800, millest on säilinud ainult kuus hümni, kuuskümmend neli epigrammi ja mõned fragmendid, nende seast on märkimisväärne Hekale fragment, mis on üks  Kallimachose pikimaid eepilise temaatika käsitlusi ja mis avastati nn. Rainer'i papüürustel. Tema veel üks pikem teos, Aetia (Αἴτια, „Põhjused”) ,on säilinud vaid papüüruse fragmentidel ja hilisemate autorite tsitaatides,kujutab endast neljast raamatust koosnevat eleegiliste poeemide kogu, mille temaatika hõlmab linnade asutamist, salapäraseid religioosseid tseremooniaid, unikaalseid kohalikke traditsioone, mida käsitleti arvatavasti nende veidruse tõttu, ja teisi hellenistliku maailma  kombeid.Vähemalt esimeses kolmes raamatus lähtutakse arvatavasti vormipõhimõttest, et muusale esitatakse küsimus „Miks ei kasuta Parosel kariitide austajad flööti ega ka pärgi ? ”„Miks on Argoses kuu nimetatud „lammaste auks? ” „Miks on Leukasel Artemise kujutisel peas uhmer? ” Ülalmainitud papüüruse fragmentidest saab rekonstrueerida rea küsimusi. Näiteks üks Aetiakatkend, nn. Berenike juuksesalk on taastatud papüüruse fragmentide ja Catulluse kuulsa ladinakeelse adapteeringu (Catulluse 66. laul) põhjal.
Meie ajani säilinud hümnid on äärmiselt õpetatud ning kirjutatud stiilis, mida mõned on kritiseerinud selle tõttu, et need on töödeldud ja kunstlikud. Ent epigrammidest peetakse rohkem lugu ning mõned neist on lisatud Kreeka antoloogiasse.
Quintilianuse järgi (Kõnemehe kasvatamisest 10.1.58) oli Kallimachos tähtsaimaks eleegilise žanri poeediks; tema eleegiaid hindasid kõrgelt roomlased (neoteerikud) ning neid jäljendasid Ovidius, Catullus, ja eriti Sextus Propertius.Paljud kaasaja klassikalised filoloogid hindavad Kallimachost tema kõrge panuse eest ladinakeelsesse luulesse.
Kõige tuntum Kallimachose proosateos on Pinakes („nimekirjad”), mis kujutab endast Alexandria raamatukogus hoitud antiikautorite teoste bibliograafilist ülevaadet. Pinakes oli üks esimesi teadaolevaid dokumente, mis loetleb, tuvastab ja liigitab raamatukogu fonde. Uurides Pinakest võis raamatukogu külastaja teada saada, kas raamatukogus olid mingi kindla autori tööd, kuidas see oli klassifitseeritud ning kus võis seda leida. Siinkohal on oluline märkida, et Kallimachos ei kasutanud ilmselt oma Pinakesi puhul mingeid eeskujusid, vaid lähtus oma töös enda poolt välja töötatud põhimõtetest.
Petaaluse kraav
Petaaluse kraav (ka Petaaluse peakraav) on kraav Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Alaküla, Kirikuküla ja Petaaluse külas.
Kraavi pikkus on 3,3 km ning see suubub vasakult Tuudi jõkke (3,4 km suudmest). Kraavi valgla on 10,2 km². Kraavi alamjooks ja suue jäävad Matsalu rahvuspargi alale.
Petaaluse kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Petaaluse kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1118600.
Aleksandr Tšernov
Aleksandr Tšernov (1911 Moskva – 1978 Dimitrovgrad, Uljanovski oblast) oli Nõukogude julgeolekutöötaja. 1951–1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, polkovnik.
Elulugu
Vedurimasinisti poeg, venelane. NLKP liige 1940. Haridus: 1930–1934 metsandustehniline instituut Arhangelskis, 1939–1940 NSVL NKVD kõrgema kooli kuulaja
Töökohad: 1934–1939 oblasti maaosakonna insener-hüdrotehnik ja sektorijuhataja Arhangelskis, 1940 Komi ANSV NKVD majanduse osakonna (EKO) 2. jaoskonna ülem, 1940–1941 samas 1. jaoskonna ülem ja EKO ülema asetäitja, 1941 Komi ANSV NKGB salajase-poliitilise osakonna (SPO) ülema asetäitja, 1941–1943 Komi ANSV NKVD SPO ülem, 1943–1945 Komi ANSV NKGB 2. osakonna ülem, 1945–1946 NKVD/MVD Berliini operatiivsektori 4. osakonna ülema asetäitja, 1945–1948 Komi ANSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 1948–1951 Tadžiki NSV Stalinabadi oblasti UMBG ülem, 1951 NSVL MGB kaadrivalitsuse käsutuses, 10.8.1951–16.3.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 23.3.1953–23.5.1953 Eesti NSV siseministri asetäitja, 1953–1954 Poola julgeolekuministeeriumi juures asuva NSV Liidu Siseministeeriumi vanemnõuniku asetäitja vastuluure alal, 1954–1958 Brjanski oblasti, 1958–1959 Smolenski oblasti UKGB ülema asetäitja, 1959–1963 asutuse „postkast nr. 30“ direktori abi režiimi alal Melekessis Uljanovski oblastis. Alates 1963 pensionär Dimitrovgradis.
Tegevus Eesti NSV julgeoleku ministri asetäitjana
Ministri asetäitjana vastutas ta võitluse eest Eesti "natsionalistide" ja "bandiitidega". Tšernovi kohta on andmeid, et ta võttis isiklikult osa arreteeritud inimeste peksmisest, sealhulgas koos Eesti NSV julgeolekuministri Moskalenkoga. "Samal ajal, kui Moskalenko peksis A.P-d, peksid kõrvaltoas Tšernov ja MGB jaoskonnaülema asetäitja A.P. ema. 20. oktoobril 1951 peksid Moskalenko ja Tšernov ülekuulamise käigus julmalt läbi O.V., kes oli ennast Raplamaal metsatalus varjanud ja tulevahetuses haavata saanud. 1952. aasta aprillis peksid ENSV MGB töötajad Tšernovi juhtimisel Raplamaal kinnivõetud "bandiitide käsilasi" T.M-i ja E.K-d, kui need "vajalikke tunnistusi" ei andnud. Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomiteel said Tšernovi vägivallatsemised teatavaks, kuid ka teda ametisoleku ajal parteiliselt ei karistatud."
Lilli piiripunkt
Lilli piiripunkt on endine piiripunkt Eesti-Läti piiril Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas Eesti-Läti piiril.
Piiripunktis lõpeb Karksi-Nuia – Lilli maantee (registrinumbriga 54), mis jätkub Lätis Ungurini–Ruijena (Ruhja) maanteena (Läti tugimaantee P17 Eesti piir – Ruhja – Valmiera).
Gagauusi Vabariik
Gagauusi Vabariik (gagauusi keeles Gagauz Respublikası, rumeenia keeles Republica Găgăuzia, vene keeles Республика Гагаузия) oli pärast Nõukogude Liidu lagunemist Moldaavia NSV-st eraldunud tunnustamata riik. Aastatel 1990 kuni 1994 oli riik de facto iseseisev ja ühines seejärel rahumeelselt Moldova Vabariigiga.
Loomine
1989. aasta 12. novembril toimus gagauusi rahva esindajate erikongress, mille käigus kuulutati välja Gagauusi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. Ent järgmisel päeval peatas Moldaavia NSV Ülemnõukogu Presiidium erikongressi otsuste kehtivuse, nimetades neid põhiseadusevastasteks.
1990. aasta 19. augustil kuulutas Moldaavia NSV stepi lõunaosa rahvasaadikute kongress välja sõltumatuse Moldaavia NSV-st ja Gagauusi Vabariigi loomise. Kaks päeva hiljem pidas Moldaavia NSV Ülemnõukogu Presiidium erakorralise koosoleku ja otsustas kuulutada vastloodud vabariigi ebaseaduslikuks ning kongressi põhiseadusevastaseks. Gagauusiasse saadeti teisitimõtlejaid maha suruma salk Moldaavia vabatahtlikke ja politseiüksusi. Nõukogude armee sõdurite saabumine hoidis ära verevalamise.
Riigi lõpp
1994. aasta detsembris jõudsid Gagauusi Vabariigi ja Moldova esindajad peamistes küsimustes kokkuleppele ning osapooled allkirjastasid lepingu autonoomsete õigustega Gagauusia rahumeelseks ühendamiseks Moldovaga. Ühendamine viidi läbi 1994. aasta detsembrist 1995. aasta juunini, mil Gagauusi Vabariik juriidiliselt likvideeriti ja piirkonnast sai Gagauusia autonoomne territoriaalüksus.
Matteo Ciacci
Matteo Ciacci (sündinud 5. mail 1990) on San Marino poliitik, kes oli 1. aprillist kuni 1. oktoobrini 2018 üks kahest San Marino kaptenregendist. Ametisse astudes oli ta 27-aastane, saades sellega noorimaks ametis olevaks riigipeaks kogu maailmas.
Ciacci lõpetas 2009. aastal tehnikakeskkooli, spetsialiseerudes informaatikale. Aastatel 2009–2014 õppis ta Urbino Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas selle magistrikraadiga. Alates 2011. aastast on ta lisaks töötanud San Marino jalgpalliklubi FC Fiorentino mänedžerina ja rahvusringhäälingus San Marino RTV raadiokommentaatorina.
Poliitikas on Ciacci osalenud juba 2009. aastast, aastatel 2009–2014 oli ta San Marino linnavolikogu liige. 2012. aastal oli Ciacci üks uue erakonna Movimento Civico 10 asutajatest, aastatel 2013–2017 oli ta ühtlasi selle erakonna koordinaator. Novembris 2016 valiti ta erakonna liikmena San Marino parlamenti ja alates jaanuarist 2017 on ta Movimento Civico 10 fraktsiooni esimees. Ta kuulub parlamendi rahandus-, tervishoiu- ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise komisjonidesse.
1. aprillist 2018 kuni 1. oktoobrini 2018 oli ta koos Stefano Palmieriga San Marino kaptenregent ehk riigipea.
Ciacci on kihlatud oma erakonnakaaslase Valentina Bolliniga, kes kuulub samuti San Marino parlamenti.
Oravamäe park
pisi|Oravamäe park (mai 2014) Oravamäe park on park Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis Rulli tänava ääres. Pargi pindala on 3 ha.
Park rajati 1990. aastate alguses.
Pargis kasvavad peamiselt männid ja ilupõõsad.
Sooru raamatukogu
Sooru raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna.
Raamatukogu aadress on Kesk 13-1, Sooru küla, 68304 Valga vald, Valga maakond.
Ajalugu
1926. aastal asutati Sooru vallas raamatukogu, mille juhatajaks sai Eduard Uibo, hiljem olid juhatajateks kooliõpetajad. Raamatukogu asus Sooru algkooli hoones. 1938. aastal oli juhatajaks Johannes Lillmaa.
1938. aasta detsembris toimusid koolimajas mitmed raamatunädala üritused: üleriigilise aktuse kuulamine raadio kaudu, kohalik aktus õpilastele, kirjanduslik õhtu, raamatunäitus ja selgitavad kõned. 1939. aasta raamatunädala tõmbenumbriks oli kirjanduslik kohus Friedrich Märtmanni üle, kes ei lugenud raamatuid ega tunnistanud üldse kirjasõna. Eriti hoogsaks kujunes kirjanduslik vaidlusõhtu teemal „Kas maksab raamat lugeda?”, kus koolijuhataja Johannes Lillmaa esines referaadiga „Kuidas sünnib kirjanduslik looming”. Nädala puhul tehti Sooru kooli- ja avalikule raamatukogule annetusi nii rahas kui ka kirjanduse näol. Heldemaks annetajaks osutus raamatukaupmees A. Suur, kellel oli talu Soorus ja kes kinkis 15 köidet.
Sooru mõisahoone, kus asus 6-klassiline algkool ja raamatukogu, hävis 1944. aasta augustis sõjatules. 1946. aastast paiknes raamatukogu Sooru rahvamajas, ühises toas sidega. 1975. aasta 6. jaanuaril loodi Sooru raamatukogu juurde raamatusõprade ühing, mille esimeheks sai Hans Truumaa, kes töötas kolhoosis põllundusbrigadiri ja osakonnajuhatajana. Ta oli suur raamatusõber (koduraamatukogus üle 600 raamatu) ning tegutses raamatulevitajana. 1976. aasta veebruaris toimus remont. 1983. aastal sai raamatukogu pisikese kõrvalruumi, kuhu paigutati ajalehed, ajakirjad jms.
1990. aastast läksid piirkonna raamatukogud Tõlliste külanõukogu/valla alluvusse. 1993. aastal kolis raamatukogu endisse kolhoosi kontorihoonesse, mis oli varem olnud mõisa abihoone. Ruumid olid avarad ja tunduvalt lugejasõbralikumad, miinuseks ahjuküttega. 1997. aastal koliti tagasi Sooru rahvamaja ruumidesse, kuna senine hoone läks eraomandisse. 2004. aastal sai raamatukogu arvuti ja internetiühenduse. 2008. aastal sai raamatukogu tarkvaraprogrammi RIKS, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal.
Ester Pajusoo
Ester Pajusoo (aastani 1956 Ester Lage; sündinud 1. juulil 1934 Tuhala vallas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1957. aastal Draamateatri õppestuudio.
Riina Sildos
pisi|Riina Sildos Riina Sildos (sündis 21. juulil 1964 Tallinnas ) on eesti filmiprodutsent.
Sildos on lõpetanud 1982. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Õppis 1982–1987 Tartu Riiklikus Ülikoolis vene filoloogiat, 1987. aastal kaitses filmisemiootikaalase diplomitöö "Graafiline sõna kaadris ja väljaspool kaadrit" (juhendaja professor Juri Lotman). Samal aastal astus Teaduste Akadeemia aspirantuuri, väitekirja teema "Filmilik kompositsioon 70.–80. aastate Eesti romaanis".
Sildos töötas aastatel 1987–1992 TA Keele ja Kirjanduse Instituudis. Seejärel töötas ta kuni 2000. aastani Eesti Raadios (1993. aastast Raadio 2 (R2) toimetajana, aasta hiljem R2 vanemtoimetajana ja 1995. aastast peatoimetajana). Aastatel 1998–2000 oli ta Raadio 2 programmidirektor ja Eesti Raadio juhatuse liige. Aastatel 2000–2003 oli ta Eesti Filmi Sihtasutuse juhataja.
Aastatel 2003–2011 töötas ta produtsendina Eesti Joonisfilmis, olles muu hulgas Heiki Ernitsa ja Janno Põldma täispikkade joonisfilmide "Leiutajateküla Lotte" ning "Lotte ja kuukivi saladus" produtsent. Ta on olnud paljude auhinnatud Eesti filmide produtsent, näiteks Ilmar Raagi "Kertu" (2013), "Eestlanna Pariisis" (2012), "Klass" (2007), René Vilbre "Mina olin siin" (2008) ja Moonika Siimetsa "Seltsimees laps" (2018).
Sildos on alates 2004. aastast reisikorraldusfirma Vespalo osanik. Mitme kohtu hinnangul "optimeeriti" Vespalos makse.
Sildosel on kaks tütart, vanem neist on Johanna-Maria Lehtme.
Lottemaa
Lottemaa on Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Reiu külas asuv Heiki Ernitsa ja Janno Põldma loodud Lotte multifilmide tegelaskujude teemapark. See avati 25. juulil 2014.
See on Baltimaade suurim teemapark.
Lottemaal asub üle 100 atraktsiooni, leiumasina või mänguriista.
pisi|Lottemaa sissepääs pisi pisi
Alfred
Alfred on mehenimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Alfred 300 mehel. Alfred oli populaarsuselt 364. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Alfred vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,94.
William Tyrrell
William Tyrrell (17. august 1866 – 14. märts 1947) oli Suurbritannia diplomaat, parun.
1925. aastal anti talle Vabadusristi III liigi 1. järgu teenetemärk.
Hundiseenik
Hundiseenik (Boletopsis) on lehternahkiselaadsete seltsi sugukonda mütsnarmikulised kuuluv seente perekond.
A-B-tüpoloogia
A-B-tüpoloogia on Meyer Friedmanii ja Ray Rosenmani väljatöötatud isiksuse tüpoloogia, mis on mõeldud eristama pärgarterite haigustele stressi tõttu alteid (A-tüüpi isiksus) ja mittealteid isiksusi (B-tüüpi isiksus).
Gelvonai
pisi|left|Kultuurikeskus Gelvonai on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Gelvonai valla halduskeskus. Alev asub rajooni keskusest Širvintosest 16 kilomeetrit läänes.
Alevis asuvad kultuurimaja, postkontor, keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1897 ehitatud katoliku kirik, Platerite kabel, Platerite ja Żabówite suguvõsa hauakabel-mausoleum ja kellatorn.
Ajalugu
Gelvonaid on esmamainitud 1385. aastal (Gelwen). XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mis läks XVIII sajandil Żabówite suguvõsa valdusse. Algselt asus mõisa hoonetekompleks Bagaslaviškises.
Räpina õigeusu kirikuaed
Räpina õigeusu kirikuaed on endine kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Räpina linnas.
Gelvonai
Ajalugu
Aastal 1642 rajati asulasse kalvinistide kirik, aastal 1686 ka katoliku kirik, mis asus frantsisklaste kloostri juures. Aastal 1744 andis August III Gelvonaile alevi õigused, sealhulgas ka õiguse turgu pidada. Klooster suleti novembriülestõusu järel aastal 1832, vana kirik põles aga maha aastal 1895. Aastal 1897 põles ka ülejäänud Gelvonai, samal aastal valmis uus kirikuhoone. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Гельваны, ent kasutusel oli ka omanike nimest tulenev nimekuju Жабовъ.
Da Hinggan Lingi ringkond
Da Hinggan Lingi ringkond on 2. järgu haldusüksus Hiinas Heilongjiangi provintsi loodeosas. Piirneb põhjas Venemaaga. Ringkonna Mohe maakonnas asub Hiina põhjapoolseim punkt.
Räpina õigeusu kirikuaed
Ajalugu
Räpina õigeusu koguduse uue kiriku (ehitatud 1829–1833, pühitsetud 17. veebruaril 1834) ümber rajati kirikuaed 1834. aastal. 1848. aastal ehitati kirikuaia ümber tara.
Gelvonai
Ajalugu
XX sajandi alguses oli alevi kohta kasutusel nimekuju Gelvonys. Aastal 1918 hõivasid taganevate Saksa vägede kannul alevi Punaarmee sõdurid, aastal 1919 vallutasid selle aga Poola väed. Aastani 1920 toimusid Gelvonai all lahingud Leedu sõjaväe ja Lucjan Żeligowski üksuste vahel.
Da Hinggan Lingi ringkond
Ringkonna haldusala pindala on 82 928,8 km². Sellest 18 160,4 km² on Sise-Mongoolia piirides ja Heilongjiangi piirides 64 768,4 km².
Räpina õigeusu kirikuaed
Kirjeldus
Kirikuaed asub Räpina linnas Apteegi tänav 5. Kirikuaia pindala koos ehitiste (kirik jm) all oleva maaga on 0,2 ha, matuseala tegelik suurus on oluliselt väiksem.
Gelvonai
Ajalugu
Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Gelvonai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Da Hinggan Lingi ringkond
Nimi tuleb Suur-Hingani pooleldi sisemongolikeelsest nimest.
Washington Heights (Manhattan)
Washington Heights on naabruskond, mis asub Manhattani linnaosas New Yorgis Ameerika Ühendriikides.
Da Hinggan Lingi ringkond
Telefoni eelvalimiskood on 0457.
Washington Heights (Manhattan)
Washington Heights piirneb lõunas Harlemiga. Washington Heights on 4,49 ruutkilomeetrit suur naabruskond.
Da Hinggan Lingi ringkond
Loodus
Valdavad Suur-Hinggani metsad, mida suuremalt jaolt võib nimetada taigaks. Domineerib lehis ja kask.
Levinud on igikelts.
Da Hinggan Lingi ringkonnas paikneb suur osa Hiina metsavarudest.
Haldus
Ringkonna haldusala hõlmab provintsi loodesopi ning osa Orotšooni autonoomsest hošuunist, mis kuulub Sise-Mongoolia 2. järgu haldusüksusesse Hulunbeir Shi'sse. Sel Hiinas ainulaadsel halduslikul erijuhtumil öeldakse ametlikult, et pind (maa) kuulub Sise-Mongooliale ning on osa Orotšooni autonoomsest hošuunist, ala aga haldab Heilongjiangi provints. Ka ringkonna keskasula Jagdaqi asub Sise-Mongoolias.
Ringkond jaguneb halduslikult kolmeks maakonnaks ja neljaks allringkonnaks, kuid ringkonna haldusalasse kuuluvad Songlingi allringkond ja Jagdaqi allringkond on ametlikult Sise-Mongoolias (teised kaks allringkonda on Heilongjiangi provintsis).
Need omakorda jaotatakse 23 suurvallaks, 12 vallaks, 6 kvartaliks, 60 kogukonnaks ja 80 külaks.
Tavaliselt antakse ringkonna pindalaks 46 755 km², kusjuures arvestatakse ainult kolme maakonda. Tegelikult on aga kolme maakonna pindala kokku 47 122 km². Allringkondade pindalasid ja isegi mitte nende olemasolu ei mainita, ka mitte Hiina ametlikes publikatsioonides; see puudutab ka neid allringkondi, mis paiknevad Heilongjiangi provintsis. Asi võib olla selles, et allringkonnad on küll maakonna tasandi haldusüksused, kuid ühtlasi ka omamoodi "riigiettevõtted", nii et majanduslikud ja halduslikud funktsioonid on ühitatud. Heilongjiangi provintsis paiknevaid allringkondi loetakse ametlikult Huma maakonna osaks.
thumb
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse (1.10.2000) andmetel oli elanike arv 505 842. Rahvastiku tihedus oli 6,12 in/km² (arvestatud on ka Sise-Mongoolia maad).
Elanike arv on 520 000 (2005).
Rahvuslik koosseis on 2000. aasta rahvaloenduse andmetel järgmine.
Majandus
2007. aastal oli ringkonna sisemajanduse kogutoodang 6,1 miljardit jüaani ning majanduskasv 11,1%.
Tähtsaim majandusharu on metsandus.
Prantsuse aken
Prantsuse aken ehk panoraamaken on suur aknaava, mis katab kas terve seina, või vähemasti suure osa sellest. Tehakse tihti puitraamiga, kuna puit on vastupidav materjal, mis ei paindu ajaga läbi ning hoiab oma kuju ja füüsilisi omadusi, nagu välimus ja soojapidavus.
Morea
pisi|Keskaegse [[Peloponnesose poolsaare kaart koos peamiste asulatega]] Morea (kreeka keeles Μορέας või Μωριάς) oli kesk- ja varauusaegne nimetus, mida kasutati Lõuna-Kreekas asuva Peloponnesose poolsaare kohta. Seda kasutasid Bütsants (vt Morea despootkond), Osmanite riik (vt Morea ejalett) ja Veneetsia vabariik (vt Morea kuningriik).
Rõude jõgi
Rõude jõgi on jõgi Läänemaal Lääneranna vallas Kloostri külas ning Lääne-Nigula vallas Kurevere ja Rõude külas. Rõude jõgi on Kasari jõe põhjapoolne suudmeharu ja suubub Matsalu lahte.
Rõude jõgi jääb Matsalu rahvuspargi alale.
Jõgi on savika veega mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Rõude jõe keskkonnaregistri kood on VEE1106900.
São Paulo Guarulhosi rahvusvaheline lennujaam
São Paulo Guarulhosi rahvusvaheline lennujaam (inglise keeles São Paulo/Guarulhos–Governador André Franco Montoro International Airport) (IATA: GRU, ICAO: SBGR), mida sageli nimetatakse GRU lennujaamaks või lihtsalt GRU-ks, on peamine lennujaam, mis teenindab São Paulot.
Toffleri ühiskonnaarengu lained
pisi|Alvin Toffler Toffleri ühiskonnaarengu lained (Toffler's development society waves) on Alvin Toffleri ja tema naise Heidi Toffleri kirjeldatud kolme tüüpi ühiskonnad, kus iga uus laine tõukab vanemad ühiskonnad ja kultuurid välja.
Põllumajanduslik revolutsioon märgib esimest lainet, industriaalrevolutsioon teist lainet ja kolmas laine on revolutsioon, mille taga on arvutitehnoloogia. Toffleri raamat "Kolmas laine", mis avaldati esmalt 1980. aastal, märgib iga tsivilisatsioonilaine arvatava algusaja. Toffler ei märgi aga täpseid aastaarve, kuna muutused ongi piltlikult öeldes nagu lained, mille algust ja lõppu on raske määrata. Kestis ju esimene laine tuhandeid aastaid, teine laine mõne sajandi ja kolmanda laine elueaks ennustas Toffler vaid mõne dekaadi.
Esimene laine
Põllumajanduslik revolutsioon algas umbes aastal 8000 eKr, kui inimesed alustasid taimekasvatust ja loobusid kütt-korilase kultuurist. Kõigis esimese laine kogukondades nagu Hiinast Indiani, Indiast Aafrikani ning Euroopast Ameerikani oli maapind aluseks kõigele – majandusele, elule, kultuurile, perekonna struktuurile ja poliitikale. Elu keskmeks oli küla. Maa oli nende looduslikuks ressursiks. Inim- ja loomajõud, päike, tuul ja vesi olid nende energiaallikaks, kõik oli taastuv. Inimesed loobusid nomaadlikest eluviisidest, elasid paiksetes kogukondades ja rajasid suuri perekondi, et tööjõust puudust ei tekiks. Nad olid nii tootjad kui tarbijad ning suuremalt osalt ka jätkusuutlikud.
Teine laine
Industriaalrevolutsioon tõi elektri jõul töötavad masinad, mis muutsid inimkonda täielikult. Analüüsides üleminekut esimese laine tsivilisatsioonidest teise lainesse, selgitab Toffler, et muutused tehnosfääris (sünergia tehnoloogia ja jaotamissüsteemide vahel) toobadki esile uusi eluviise, suhtumisi, ideid ja arusaamisi inimühiskonna seisukorrast. Kui esimeses laines olid inimesed nii tootjad kui ka tarbijad, siis teist lainet iseloomustab lahknevus tootmise ja tarbimise vahel. Vähestest said tootjad, enamikust aga said sõltuvad töölised tehastes masinate taga või hoopis valitsusasutustes ja eraettevõtetes, omandades tehase töömudeli – tööaja ja tootmise vastastikune sõltuvus ning ajapõhine tööjaotus.
Kolmas laine
Kolmas laine on postindustriaalne ühiskond. Toffler lisas, et alates 1950ndate lõpust on enamik riike eemaldumas teise laine ühiskonnast sellesse, mida tema nimetas kolmanda laine ühiskonnaks. Ta juurutas selle iseloomustamiseks uusi sõnu ning mainib enda (nt super-industriaalne ühiskond) ja teiste leiutatud (nt informatsiooniajastu, elektroonikaaeg, maailmaküla, tehnotrooniline ajastu) mõisteid, mis ennustasid teatud astmeni demassiivistamist, mitmekesisust, teadmisepõhist tootmist ja muutuste kiirenemist ühiskonnas.
Arvutitehnoloogia on vähendanud vajadust tööliste masside ja massiivsete süsteemide järele, mis oli iseloomulik teisele lainele. Mobiiltelefon, arvutid ja optiline kaabel on vähendanud vajadust suuremõõtmeliste posti- ja telefonisüsteemide järgi. Telekommunikatsioon ja suhtlus käib küberruumi kaudu. Kolmandat lainet saab nimetada infoajastuks informatsiooni hulga ning selle päritolukohtade kasvamise ja laienemise tõttu, informatsioonile kerge ligipääsetavuse tõttu, suurema hulga kättesaadava kirjaliku materjali tõttu, audiovisuaalmeedia ja sotsiaalmeedia tõttu.
Dekemvriana
Dekemvriana (kreeka keeles Δεκεμβριανά, 'detsembri sündmused') olid teise maailmasõja ajal 3. detsembrist 1944 kuni 11. jaanuarini 1945 Ateenas toimunud kokkupõrked. Sündmused olid mitmeid kuid eskaleerunud pingete kulminatsioon. Ühel poolel olid kommunistlik EAM, osad selle sõjaväetiivast, Ateenas paiknevast ELAM-ist, KKE ja OPLA. Teisel poolel olid Kreeka valitsus, osaliselt Kreeka sõjavägi, sandarmeeria, Linnade Politsei, paremäärmuslik Organisatsioon X ning mitmed teised, mh Briti armee.
Egiptuse lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Egiptuses asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Dekemvriana
Hoolimata parem- ja vasakpoolsete vahelistest pingetest lepiti mais 1944 Liibanoni konverentsil kokku, et uues rahvusliku ühtsuse valitsuses hakkavad osalema kõik Natsi-Saksamaaga koostööst keeldunud osapooled; lõpuks määras 24-st ministrist 6 EAM. Paar nädalat enne Saksa vägede lahkumist oktoobris 1944 kinnitati Caserta lepinguga, et kõik natsidega koostööd teinud saavad vastavalt karistada ning kõik vastupanujõud ühinevad brittide juhendamisel Kreeka armeeks. Sellest hoolimata andis Briti komandör Ronald Scobie 1. detsembril 1944 EAM-ELAS-ile käsu relvad ära anda. EAM-i ministrid astusid 2. detsembril tagasi ning EAM kutsus inimesi 3. detsembril Ateenas meelt avaldama ning seadis eesmärgiks natsidega koostööd teinud Julgeolekupataljonide karistamise ning "Scobie'i korra" lõpetamise. Meeleavaldusel osales umbes 200 000 inimest, politsei ja sandarmeeria avasid protestijate pihta tule, milles hukkus 28 ning sai vigastada 148. Tsiviilisikute tapmisest algas algselt EAM-i ja valitsusvägede (mh Julgeolekupataljonide) vaheline sõda, mis detsembri teises pooles laienes EAM-i ja Briti armee vaheliseks võitluseks.
Kokkupõrked ei väljunud Ateena piiridest, riigi muudes osades oli olukord pingeline, kuid rahulik. Ainus erand oli Epeiros, kus Aris Velouchiotis tungis kallale Napoleon Zervasi vägedele.
Dekemvriana lõppes EAM-ELAS-i kaotusega, Varkiza lepinguga andis EAM relvad ära ning ELAS kaotati. Dekemvriana ja EAM-i poolt läbi viidud punane terror andsid aluse vasakpoolsete-vastasele valele terrorile, mis omakorda laienes viis 1946. aastal Kreeka kodusõjani. Dekemvriana kokkupõrked olid Kreeka lähiajaloo veriseimad, palju hukkus ka tsiviilisikuid.
Dolichophis schmidti
Dolichophis schmidti on maoliik.
Klassifikatsioon
Varem on liiki Dolichophis schmidti klassifitseeritud Dolichopis jugularise alamliigina (Linnaeus, 1758). Alates 2004. aastast kuulub perekonda Dolichophis.
Levila
Need maod elavad valdavalt Aserbaidžaanis, Gruusias, Kaukasuse piirkonnas, Põhja-Iraanis, Jordaanias, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis,Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Dolichophis schmidti seisuga 17.12.2013.
Viini postmark
"Viini postmark" on 1968. aastal linastunud Eesti film. Selle režissöör oli Veljo Käsper. Stsenaarium põhines Ardi Liivese samanimelisel näidendil, mis esietendus mõni aasta varem. Filmi kunstnik oli Rein Raamat, muusika autor Jaan Rääts.
Peaosi mängisid Jüri Järvet, Herta Elviste, Ines Aru (subtiitrites Ines Parker), Vladislav Koržets, Alfred Rebane ja Einari Koppel.
Desecheo
Desecheo [desetš'eeo; ] on väike asustamata saar Puerto Rico arhipelaagis Mona väilas, 19 kilomeetri kaugusel Puerto Rico läänerannikust ja 50 kilomeetrit Mona saarest kirdes.
Saar on 1,5 km² suurune. Saart administreerib Ameerika Ühendriikide loodusvarade ministeerium, Ameerika Ühendriikide Kalanduse ja Eluslooduse Amet (U.S. Fish and Wildlife Service).
Kahha Kukava
thumb|right|Kahha Kukava
Desecheo
Christoph Kolumbus oli esimene eurooplane, kes külastas saart oma teisel reisil Uude Maailma (1493). Nime pani saarele alles 1517. aastal Hispaania maadeavastaja Nuñez Alvarez de Aragón.
Kahha Kukava
Kahha Kukava (gruusia: კახა კუკავა; sündinud 12. juunil 1976 Thbilisis) on Gruusia poliitik, Gruusia Konservatiivse Partei juht.
Lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Desecheo
Taimestik ja loomastik
Loomariik on esindatud mitmete merelindude liikide, kolme endeemilise sisalikuliigiga (Ameiva desechensis, Anolis desechensis ja Sphaerodactylus levinsi), sisse on toodud kodukitsed, rotid ja ahvid (Macaca mulatta). Ahvid toodi saarele Cayo Santiagost 1967. aastal uurimaks kohanemist. Enne ahvide saarele asustamist oli saar suurim Sula leucogasteri pesitsuskoloonia, kuid tänapäeval ei pesitse saarel ühtegi linnuliiki.
Geoloogia
Geoloogiliselt ei ole Desecheo koos Mona ja Monito saarega Puerto Rico osa. Usutakse, et saar on olnud isoleeritud vähemalt alates pliotseenist. Ometi on saar osa Rio Culebrina moodustisest, millest võib järeldada, et see oli kunagi ühendatud Puerto Ricoga.
Kahha Kukava
Abielus, kaks last.
Desecheo
Ajalugu
Kolumbuse-eelse inimasustuse kohta tõendid puuduvad. 18. sajandil kasutasid saart salakaubavedajad, mereröövlid ja bandiidid saarele asustatud metsikute kitsede küttimiseks. Teise maailmasõja ajal ning pärast seda (kuni 1952. aastani) kasutasid saart Ameerika Ühendriikide sõjajõud. 1952–1964 kasutas USA Lennuvägi Desecheo saart ellujäämisõppusteks. 1976. aastal anti saare administreerimine Ameerika Ühendriikide Kalanduse ja Eluslooduse Ameti kätte ning 1983 määrati saar riiklike eluslooduse kaitsealade (National Wildlife Refuge) hulka.
Reinhold Johann Winkler vanem
Ta õppis aastatel 1742–1750 Tallinna Toomkoolis, pärast seda ka Halle, Göttingeni ja Helmstedti ülikoolis.
5. detsembrist 1755 kuni 1763. aastani töötas ta Tallinna Gümnaasiumis. Ordineeriti õpetajaks 6. augustil 1756.
Ta oli aastatel 1756–1764 (introdutseeriti 25. augustil 1756) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, 1764–1792 Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja ja 13. augustist 1792 kuni 1795. aastani sama koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.
Winkleril oli suur raamatukogu. Alates 1768. aastast koostas ta rae tellimusel uut saksakeelset lauluraamatut, mis ilmus 1771. aastal pealkirjaga "Sammlung geistlicher Lieder".
Sauna tänav (Rakvere)
Sauna tänav on tänav Rakveres.
See paikneb Vanalinna linnaosas Pika ja Spordi tänava vahel. Sauna tänav on lühike umbtänav, pikkusega 76 meetrit, kulgeb ida-läänesuunaliselt ning lõpeb trepikäiguga lääneosas, mis viib jalakäija Pikale tänavale.
Tänav on kitsas, keskmise tänava-ala laiusega 5,5 m ning selle ääres paiknevad eluhooned. Nime on tänav saanud linnasauna järgi, mis paiknes tänava lõunaküljel. Praegu on sellel kohal ühepereelamu (Sauna tn 3).
Klaviatuuride tehnoloogiad
Klaviatuuride tehnoloogiad (inglise keyboard technology) on tehnoloogiad, mida kasutatakse klaviatuuride tootmisel.
Puitalumiiniumaken
Puitalumiiniumaken on aken, mille raam on tehtud kombineerides kahte materjali. Siseraam on tehtud enamasti liimpuidust ning väliskorpus on kogu ulatuses kaetud alumiiniumkihiga. See annab aknale vastupidavuse ilmastikule ja UV-kiirgusele ning hea soojapidavuse.
Klaviatuuride tehnoloogiad
Klaviatuuride tüübid
pisi|Mehaaniliste lülititega klaviatuur ilma sümboliteta
Puitalumiiniumaken
Välimuselt on puitalumiiniumaken rohkem industriaalsema tunnetusega ja seega ei sobi igale majatüübile.
Klaviatuuride tehnoloogiad
Tavalised klaviatuurid
Tavalised klaviatuurid koosnevad korpusest, klahvidest, lülititest, trükkplaadist ja muudest osadest. Lauaarvutitel on kõige sagedamini just sellised klaviatuurid. Need klaviatuurid erinevad üksteisest peamiselt lülitite või klahvide poolest.
Puitalumiiniumaken
Hoolduse osas on puitalumiiniumaknad pigem vähenõudlikud ja lihtsad puhastada, kuid akende taastamine ja hilisem töötlus on keerukamad.
Klaviatuuride tehnoloogiad
Projektsioonklaviatuurid
Projektsioonklaviatuuride puhul projekteeritakse klaviatuur tasapinnale. Tavaliselt tehakse seda laseriga. Vastav seade kasutab seejärel kaamerat või infrapunakiirguse sensorit, mis jälgib sõrmede liikumist ja registreerib klahvivajutuse, kui kasutaja sõrm puudutab klahvi asukohta projektsioonil. Projektsioonklaviatuuri on kerge tekitada, sest piisab väga väikesest projektorist, et täissuuruses klaviatuuri simuleerida. Projektsioonklaviatuuri ei ole väga mugav kasutada, kuna klahvid on vaid kujutised ja neid pole sõrmeotstega tunda. Klaviatuuri projektsiooni jaoks on vaja siledat mittepeegelduvat pinda. pisi|195x195px|Painduv klaviatuur
Krookusnarmik
Krookusnarmik (Sarcodontia crocea) on torikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Krookusnarmik elab vaid väga vanadel õuna- ja pirnipuudel.
Klaviatuuride tehnoloogiad
Tarkvaralised klaviatuurid
Tarkvaraline klaviatuur on arvutiprogramm, mis kuvab klaviatuuri ekraanile. Virtuaalsel klaviatuuril saab seejärel navigeerida, teksti sisestada, klaviatuuri suurust muuta ja klaviatuuri ümber tõsta teisi sisendseadmeid, näiteks arvutihiirt ja puuteekraani kasutades. Tarkvaralisi klaviatuure kasutatakse seadmetes selleks, et ei peaks klaviatuuri kaasas kandma, ja personaalarvutites selleks, et puudega inimestel oleks hõlpsam klaviatuuri kasutada. Sellised klaviatuurid on muutunud eriti populaarseks puuteekraaniga mobiiltelefonidel. Paljude operatsioonisüsteemidega (Microsoft Windows, Mac OS X ja mõned Linuxi versioonid) on kaasas tarkvaraline klaviatuur, mida saab hiirega juhtida. Lisaks võib klaviatuuril olla ka kõnesünteesifunktsioon ja sisestatava sõna jaoks ennustused/soovitused.
Halli efekti lülitid
Halli efekti lülitid töötavad magnetite ja Halli efekti sensorite abil. Kui klahv vajutatakse alla, liigutab see magnetit, mille sensor registreerib. Sellised lülitid on väga vastupidavad ning kannatavad miljoneid vajutusi ja ülemäärast tolmu. Neid kasutatakse ülikõrgete töökindlusnõuetega rakendustes, näiteks tuumajaamades, lennukite juhikabiinides ja tööstuskeskkondades. Selliste lülititega klaviatuure saab lihtsalt muuta täiesti veekindlaks. Kuna iga lüliti jaoks on vaja eraldi magnetit ja sensorit, siis on nad väga kallid.
Krookusnarmik
Seent peeti Eestis väljasurnuks, kuid aastatel 2019-2021 on lisandunud 7 uut leiukohta Lääne-Eesti saartel, Põhja-Eestis ja Tartus.
Klaviatuuride tehnoloogiad
Mahtlülitid
Mahtlüliti vajutamine muudab mahtpadjakeste ruudustiku elektrilist mahtuvust. Ruudustikus on iga lüliti jaoks kaks D-kujulist mahtpadjakesest, mis on trükkplaadile prinditud ja kaetud õhukese isoleeriva jootemaskiga, mis toimib kui dielektrik. Mahtlülitite liigutatava osa otsas on lapik vahuosa, mis on kaetud alumiiniumiga. Lüliti teine pool on trükkplaadil asuv mahtuvuspadjake.
Lüliti vajutamisel kinnitub liigutatava osa alumiiniumkate trükkplaadile, moodustades kahe kondensaatori vahel jadaühenduse. Selle tagajärjel tekkiv lühis registreeritakse impulsina. Lüliteid pole vaja täielikult alla vajutada, mis võimaldab kiiremini trükkida. pisi|Cherry MX blue mehaaniline lüliti (vasakul) ja osadeks võetud Cherry MX brown mehaaniline lüliti (paremal)|175x175px
Mehaanilised lülitid
Mehaanilised lülitid koosnevad baasist, vedrust ja tüvest. Olenevalt tüve kujust on mehaaniliste lülititega klaviatuuridel erinevad klahvivajutuse registreerimise sügavused. Lüliti aktiveerimiseks vajaminev jõud sõltub vedru jäikusest. Mehaanilised lülitid kestavad palju kauem kui laialt levinud membraanlülitid. Mehaaniliste lülitite peal olevaid klahve on lihtne vahetada.
Mehaaniliste lülititega klaviatuuridel kirjutamine sarnaneb kirjutusmasinal kirjutamisega. Kuulsaimad mehaaniliste lülitite tootjad on Cherry ja Alps Electric.
Membraanlülitid
Membraanlüliteid kasutatakse kahte sorti klaviatuurides: lapikutes membraanpaneelides ja klahvidega membraanklaviatuurides.
Lapikpaneeliga membraanklaviatuure on kõige tihedamini kasutatud sellistes seadmetes nagu mikrolaineahjudes ja paljundusmasinates. Tavaliselt koosnevad sellised klaviatuurid kolmest kihist. Ülemise kihi, mida kasutaja puudutab, esiküljel on märgistused, tagumisel küljel on elektrit juhtiv triip. Keskmine kiht on lihtsalt vahekiht ülemise ja alumise kihi vahel, et need kihid ei puutuks tavaolekus kokku. Alumisel kihil on samuti elektrit juhtiv triip, mis nupu vajutamisel saab kontakti ülemise kihi triibuga ning sellest tekib signaal, et nupp on vajutatud.
Lapikpaneeliga membraanklaviatuurid ei tekita tavaliselt märgatavat füüsilist tagasisidet ning seetõttu sellise klaviatuuriga seadmed reageerivad klahvivajutusele piiksu või vilkumisega. Selliseid klaviatuure kasutatakse tihti karmides tingimustes, kuna need on veekindlad.
Klahvidega membraanklaviatuurid on kõige laiemalt levinud klaviatuurid. Neil on membraanpaneeli klahvid, mis reageerivad klahvivajutusele füüsilise tagasisidega.
Kuppellülitid
Kuppellülititega klaviatuurid on membraanpaneelide ja mehaaniliste lülitite hübriidvariandid. Klahvides on mehhanism, mis annab klahvivajutusele füüsilist tagasisidet. Klahvile vajutamine surub kokku klahvi all olevat membraanikuplit, mis tekitab klahvivajutuse signaali.
Sellised lüliteid võib leida mitmetest üldkasutatavatest seadmetest. Enamasti on need näiteks mängukonsoolipultides, vanemates mobiiltelefonides, koduelektroonikas ja meditsiiniseadmetes.
Käärlülitid
pisi|Käärlüliti mehhanism|190x190px Käärlülitid sarnanevad kuppellülititega. Klahvid on klaviatuurile kinnitatud kahe plastosaga, mis on omavahel seotud kääre meenutaval moel. Käärlülitite all on analoogiliselt kuppellülititega kummist membraanikuplid, kuid klahvivajutused on tänu käärmehhanismile vähem sügavad kui tüüpilistel kuppellülititel. Tavaliselt kasutatakse ka käärlülitite puhul kolmekihilist membraanpaneeli.
Käärlülititega klaviatuurid on tavaliselt kallimad kui membraanklaviatuurid. Neid on keerulisem puhastada, kuid samas püsivad nad kauem puhtana, sest nende vahel on pudi jaoks vähe ruumi.
Optilised lülitid
Optilised lülitid on valgusele reageerivad lülitid. Sellised lülitid kasutavad vajutuste registreerimiseks valgussensoreid. Tavaliselt on sensorid ja valgusallikad klaviatuuri äärtes väikesel trükkplaadil. Valgust lastakse ühest äärest teise ja seda blokeerivad klahvivajutused. Ühe klahvivajutuse registreerimiseks on vaja üldiselt vähemalt kahte ristuvat valguskiirt (vertikaalset ja horisontaalset). Mõned optiliste lülititega klaviatuurid kasutavad erilist klahvikuju nii, et iga klahv blokeerib valgust teatud mustriga. Sellisel juhul on ühe klahvivajutuse registreerimiseks vaja vaid ühte valguskiirt.
Optilise lüliti töömehhanism on väga lihtne – valguskiir saadetakse allikalt sensorisse ning vajutatud klahv blokeerib, peegeldab või mõjutab valguskiirt muud moodi. Selle läbi on võimalik tuvastada vajutatud klahv.
Optiliste lülitite eelisteks on, et nad on vedelike ja ka tolmu suhtes vastupidavad. Nende tootmisel kasutatakse membraanlülitite või kuppellülititega võrreldes umbes 20% väiksemaid trükkplaate, mis vähendab märgatavalt elektroonilisi jäätmeid. Veel on eeliseks Halli lülititega võrreldes madal hind.pisi|Vedrulüliti|156x156px
Vedrulülitid
Vedrulülitites on klahvi all vedru, mis kontrollib väikest haamrit. See haamer lööb surve tulemusena vastu maht- või membraanlülitit, mis tekitab klahvivajutussignaali. Vedrulülititega klaviatuurid aitavad parandada trükkimistäpsust, kuna iga vajutus on sõrmedel füüsiliselt tuntav. Sellise disainiga lüliti registreerib klahvivajutuse täpselt hetkel, kui kasutaja tunneb klahvi muudatust. Vedrulüliteid kasutavad näiteks Model M-i klaviatuurid. pisi|Kahest plastosast koosnev klahv
Klahvid
Klaviatuurilülitid on kaetud väikeste plastosade ehk klahvidega. Klahvidele on trükitud või muul viisil lisatud funktsiooni tähis või tähe- või numbrimärk, millele see klahv vastab. Teatud klaviatuuridel on võimalik ka klahve vahetada.
Klahve toodetakse mitmel viisil. Nüüdisaegsetel klaviatuuridel on üldiselt klahvidele sümbolid joonistatud laseriga või lihtsalt peale trükitud, lihtsalt pealetrükkimine on kõige odavam ja kõige levinum viis. Kallimad on sellised klahvid, mis koosnevad kahest eri värvi plastosast – põhiosa on üht värvi ja sümboliosa on teist värvi. Sellistel klahvidel ei kulu sümbolid klahvidelt maha, aga odavamad lülitid kuluvad palju kiiremini kui need klahvid, seega selliseid klahve kasutatakse üldiselt kõrgema kvaliteediga (näiteks mehaaniliste) lülititega.
Toodetakse ka selliseid klahve, millel ei olegi sümboleid peal. Neid kasutatakse selleks, et õppida pimekirja – sisestama teksti ilma klaviatuurile vaatamata.
Klahvid valmistatakse enamasti ABS- ja PBT-plastist. ABS on odavam, kuid kahjustub ja moondub kergemini. PBT on kallim, kuid kestab kauem ning peab kemikaalide ja puhastusvahendite mõjule paremini vastu.
Klahvi pealmine osa on kas silindrikujuline, lame või ümar. Tänapäeval kasutatakse enamasti silindrikujulisi klahve ja sülearvutitel lamedaid.
Muud klaviatuuri osad
Paljudel klaviatuuridel on klahvid alt valgustatud. Selle eesmärgiks on muuta pimedas kirjutamine lihtsamaks. __SISUKORDEES__
Minerva
pisi|Etruskide Menerva kuju
Minerva oli rooma jumalanna, käsitööliste ja kunstnike kaitsja. Teda austasid eelkõige sabiinid, etruskid ja latiinid. Etruskid nimetasid teda Menrvaks.
Vanakreeka mütoloogias vastas talle Athena.
Artjom (eesnimi)
Artjom (vene Артём) on venepärane mehenimi. Nimi on tuletatud kreeka nimest Artemios (Αρτέμιος).
Kizili
Kizili (udmurdi keeles Кизили, 'täheke') on Udmurtias Iževskis ilmuv udmurdikeelne lasteajakiri.
Artjom (eesnimi)
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Artjom 2859 mehel. Artjom oli populaarsuselt 49. mehenimi.
Kizili
Ajakiri ilmub 1986. aastast ja ilmumissagedus on üks kord kuus.
Ajakirja tiraaž on 1800 eksemplari.
Artjom (eesnimi)
Artjom oli keskmiselt 21 aasta vanune (mediaanvanus oli 18). Kõige populaarsem on eesnimi Artjom vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 55,57. Kõige populaarsem on eesnimi Artjom Ida-Viru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 57,65.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised Eestis toimusid 2017. aasta sügisel. Valimispäev oli 15. oktoober 2017.
Valimistoimingute ja kandideerimiste ajakava leiab riigi valimisteenistuse veebilehelt.
Esimest korda olid Eesti valimistel hääletusõiguslikud ka 16–17-aastased isikud.
Kandideerimisõigus oli hääleõiguslikul Eesti kodanikul ja Euroopa Liidu kodanikul, kelle püsiv elukoht, st elukoht, mille aadressiandmed olid kantud rahvastikuregistrisse, asus hiljemalt valimisaasta 1. augustil selles vallas või linnas.
Valimistega koos toimus Eesti omavalitsuste haldusreform, kus kohalikud omavalitsused ühinesid vabatahtlikult või sundliideti. Selle tulemusena jäi senise 213 omavalitsusüksuse asemele alles 79. Nõnda valiti ka valimistel volikogu liikmeid 79 omavalitsusüksusse. Kokku oli valitavates volikogudes 1729 kohta.
Kandidaate oli 11 804.
Osavõtu statistika
Valimistel osales üle riigi 53,3% hääleõiguslikest inimestest.
Kaebused
Asjast huvitatud isik, kandidaat, valimisliit või erakond võib Vabariigi Valimiskomisjonile esitada kolme päeva jooksul kaebuse vaadata läbi ja tühistada valla või linna valimiskomisjoni otsus või tunnistada seadusvastaseks valimiste korraldaja või valla või linna valimiskomisjoni toiming, kui selle rikutakse tema õigusi. Kui kaebaja leiab, et Vabariigi Valimiskomisjon ei lahendanud kaebust õiguspäraselt, on avaldajal õigus pöörduda põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses ettenähtud korras kaebusega Riigikohtusse.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistega seoses esitatud kaebused:
Charleville-Mézières
Charleville-Mézières [šarlö'vill mezjeer] on linn Prantsusmaal Ardennesi departemangus. See on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskus.
Linna territoorium asub 133–197 meetri kõrgusel üle merepinna.
pisi|Charleville-Mézièresi plaan ja teda ümbritsevad vallad
Aino Valmet
Aino Valmet (5. aprill 1928 Pärnu – 22. märts 1993 Tallinn) oli eesti filoloog ja Tartu Ülikooli õppejõud.
Elulugu
Aino Valmet sündis teenistujate perekonnas. Ta õppis Pärnu Linna V algkoolis ning seejärel Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis (praegu Pärnu Koidula Gümnaasium). Valmet alustas 1947. aastal tööd Pärnu I Mittetäielikus Keskkoolis ja asus Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt õppima.