cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
La Serena
La Serena ([la seˈɾena]) on linn Põhja-Tšiilis, Coquimbo piirkonna pealinn. Linn asutati 1544. aastal ja see on vanuselt teine linn Tšiilis pealinna Santiago järel.
2012. aastal oli linnas ligikaudu 200 000 elanikku. See on üks Tšiili kiiremini arenevaid piirkondi. La Serena on tuntud turismisihtpunkt nii Tšiili kui ka Argentina elanikele, eriti suvel rannahooajal. Linnas asub La Serena ülikooli peakompleks ja La Serena katedraal on La Serena peapiiskopkonna keskus.
Asukoht
La Serena asub otse Vaikse ookeani ääres, umbes 470 km Santiagost põhjas ja Coquimbo läheduses. Linnast ida pool asub Río Elqui jõe org Valle del Elqui, mis on Tšiili põhjapoolseim viinamarjaviljeluse piirkond. Linna taga kõrgub Cerro Grande.
Vaatamisväärsused
Linna keskel asub väljak Plaza de Armas, mille ääres asub katedraal ja teised kirikud. Linnas on mitu väikest turgu ja kaubatänavad. Linnas on palju muuseume.
Ookeani ääres on mitu valge liivaga supelranda. Võimalik on teha väljasõit Isla Damase saarele, samuti väljasõite piirkonna orgudesse. Valle del Elqui alal asub mitu rahvusvahelise tähtsusega observatooriumi.
Hermann Weyl
pisi|Hermann Weyl
Hermann Klaus Hugo Weyl (9. november 1885 Elmshorn – 8. detsember 1955 Zürich) oli saksa matemaatik, laia huviringiga arvuteooriast kuni teoreetilise füüsika ja filosoofiani välja, üks viimaseid matemaatika universaliste.
Elulugu
Weyl sündis kõrge pangaametniku perekonnas Hamburgi lähedal Elmshorni väikelinnas. Aastal 1904 astus ta Göttingeni ülikooli, kus temast sai David Hilberti õpilane. 1908. aastal sai ta doktorikraadi kaitstes väitekirja "Singuläre Integralgleichungen mit besonder Berücksichtigung des Fourierschen Integraltheorems" (juhendaja David Hilbert). Seejärel jäi ta viieks aastaks ülikooli õppejõuna tööle. 1913. aastal kaitses ta habilatsioonitöö "Über gewöhnliche Differentialgleicklungen mit Singularitäten und die zugehörigen Entwicklungen willkürlicher Funktionen". Aastatel 1913–1930 töötas ta professorina ETH Zürichis, kus üks tema kolleege oli Albert Einstein, kes parasjagu töötas üldrelatiivsusteooria kallal. Weylist, kes oli tõsiselt huvitatud füüsikalistest probleemidest, sai üks esimesi Einsteini üldrelatiivsusteooria toetajaid. Ta luges kursust sellel teemal ja mõtiskles selle edasise arendamise võimaluste üle. Need mõtted pani ta kirja oma 1918. aastal laineid löönud raamatus "Raum, Zeit, Materie" ('Ruum, aeg ja mateeria' ). Albert Einstein andis raamatule väga kõrge hinnangu. Kirjas Weylile 8. märtsil 1918 nimetas ta raamatut "sümfooniliseks šedöövriks". pisi|Hermann Weyl Aastatel 1913–1923 avaldas ta viis raamatut ja 40 artiklit mitmesugustel aktuaalsetel matemaatika ja füüsika teemadel, sealhulgas topoloogia, arvuteooria, matemaatilise loogika, diferentsiaalvõrrandite ja diferentsiaalgeomeetria alal, samuti elektromagnetlainete levimise, üldrelatiivsusteooria, statistilise füüsika, matemaatikafilosoofia ja teadusfilosoofia teemal. Weyl osales paljudes aruteludes kvantmehaanika aluste arengu küsimustes, kus see on kajastatud tema teoses "Gruppentheorie und Quantenmechanik" ( 'Rühmateooria ja kvantmehaanika'), milles esitatud sümmeetriailmingud olid vahetult seotud kvantväljateooria ja aatomifüüsikaga.
Teadus
Tema paljud tööd on pühendatud trigonomeetrilistele ridadele ja diferentsiaal- ja integraalvõrranditele. Weyl tõi arvuteooriasse nn Weyli summa.
Weyli tööd rakendusliku lineaaralgebra alal andsid oma panuse matemaatika aluste ja matemaatilise loogika valdkonda ning olid olulised hilisema matemaatilise programmeerimise loomisel. Oma filosoofias kuulub Weyl intuitsionismi pooldajate hulka, oma seisukohtadelt lähedane Henri Poincaréle ja Lёytzen Egbert Jan Brouwerile.
Olulised on tema tööd ka matemaatilise füüsika valdkonnas, kus ta varsti pärast üldrelatiivsusteooria loomist Albert Einsteini poolt hakkas tegelema ühtse välja teooriaga. Kuigi ta gravitatsiooni ja elektromagnetismi ühendada ei suutnud, on tema seisukohad kalibreeritud invariantsusest saanud suure tähelepanu osaliseks. Weyl on tuntud ka rühmateooria kasutamise pärast kvantmehaanikas, mis ilmestab sümmeetriaideed füüsikas.
Weyli nimega on seotud paljud matemaatilised atribuudid nagu Weyli integraal, Weyli kvantiseering, Weyli lemma, Weyli moodul, Weyli rühm, Weyli seadus, Weyli summa, Weyli teisendus, Weyli tensor, Weyli tingimus ja Weyli võrrand.
Mälestuse jäädvustamine
Hermann Weyli nimi anti 1970. aastal ühele kuu vastasküljel asuvale kraatrile.
Isiklikku
pisi|Hermann ja Helene Weyl (1913) Tema esimene abikaasa (abielu sõlmiti 1913. aastal ) oli filosoof ja tõlkija Helene Weyl (1893–1948), kes tõlkijana on vahendanud hispaaniakeelset kirjandust saksa ja inglise keelde. Filosoofiat oli ta õppinud Edmund Husserli käe all. Muuhulgas on ta tõlkinud José Ortega y Gassetit.
Hermann ja Helene Weyli poeg Fritz Joachim Weyl (1915–1977) oli matemaatik. 1950. aastal abiellus Hermann Weyl skulptor Ellen Bäriga (1902–1988).
Weyli lähedane sõber oli Erwin Schrödinger. Nende tutvus sai alguse 1922. aastal Zürichis, kui too töötas Zürichi Ülikoolis professorina.
Turaida (ajalooline piirkond)
pisi|Vaade Turaida kindluse kõrgeimast tornist 2007. aastal Turaida (Thoreyda, Thoreida) oli piirkond 12.–13. sajandi Liivimaal Koiva jõe alamjooksul, kattudes suuresti Koiva liivlaste asualaga. Kõige põhjalikumalt Turaidat puudutavaks allikaks on Liivi ristisõja algperioodi 12. sajandi lõpus ja 13. sajandi alguses käsitlev Henriku Liivimaa kroonika. Turaidalased olid algul ristisõdijate, täpsemalt Mõõgavendade ordu, Riia piiskopi ja tema värvatud ristisõdijate väe vastaseks ja sihtmärgiks, pärast alistumist aga juba liitlaseks ja abiväeks.
Etümoloogia
Turaida nime päritoluks on pakutud liivikeelset väljendit, mille tähendus oli jumala aed või Taara aed, kus Taara on jumala nimi. Kuna liivi mütoloogias ei tunta Taara-nimelist jumalust ja vähemalt hilisemas Kuramaa liivi keeles on jumal jumāl ning aed tarā, siis pole selline etümoloogia põhjendatud. Samas on Henriku Liivimaa kroonikast teada saarlaste jumal Tarapita või Taara, mis viitab, et Turaida võis siiski Taara aeda tähendada, aga sel juhul pidi see olema saarlaste antud nimi. Nime esimest poolt on seostatud ka läänemeresoome sõnaga tura 'märg, soine koht', mida aga liivi ega eesti keeles ei tunta, ja saarte murdes esineva sõnaga turu 'lagendik, plats', millel samuti sobivad liivi vasted puuduvad.
Turaida piirkonnad
Kroonika järgi võib 13. sajandi alguses eristada 4 peamist Turaida piirkonda: jõe vasakul kaldal Satteselet ning jõe paremal kaldal Krimuldat, Lēdurgat ja Turaidat kitsamas tähenduses, Turaida muinaslinnuse ümbrusena. Sarnaselt arheoloogiliste andmetega viitab ka kroonika, et Koiva liivlaste asuala oli koondunud eelkõige tänase Sigulda linna lähiümbrusse, kus üksteisest paari kilomeetri kaugusel asusid nii Turaida, Sattesele kui ka Krimulda piirkondade kesksed linnused. Peale nende asub läheduses veel kaks linnamäge, mis võivad pärineda samast ajajärgust. Vaid Lēdurga piirkond jäi veidi kaugemale põhja poole. Kroonika järgi tegid erinevad piirkonnad omavahel koostööd, kuid tegutsesid ka iseseisvalt, olles ilmselt poliitiliselt üksteisest sõltumatud. Eeldades, et tolleaegse Liivimaa poliitilise võimu üksusteks olid linnusepiirkonnad, võib erandiks olla Lēdurga, kus linnust polnud.
Naaberalad
Koiva liivlaste asuala ümbritsesid 13. sajandi alguses põhjas Metsapoole, kirdes Idumea, idas Jersika ja lõunas Väina liivlaste maad. Läände jäi Liivi laht. Suhetest naaberaladega on kroonika järgi teada, et enne esimest ristsõdijate rünnakut Koiva liivlaste aladele oli sealsetel kohalikel valitsejatel rahu Väina liivlaste ja Polotskiga, keda toetati nende võitlustes ristisõdijatega, ajutiselt leedulaste ja võib-olla ka Ugandi ja kuralastega, kellega vähemalt hiljem, mil oma sõltumatuse taastamiseks abi vajati, meelsasti oldi valmis koostööd tegema. Vaenulikud vahekorrad olid semgalite ning ilmselt ka Tālava latgalite, saarlaste, läänemaalaste ja revalastega.
1191–1205
Henriku Liivimaa kroonikas on Turaida liivlasi esmamainitud 1191. aasta paiku toimunud sündmuses, kus nad olevat tahtnud Üksküla piiskopi misjonäri Theoderichi (hilisema Eestimaa piiskopi) oma jumalatele ohverdada, aga vabastanud ta, kui riituse käigus oli saadud jumalatelt ellujätmist soosiv vastus. Umbes samal ajal ristis Theoderich turaidalase, kes olevat sealt piirkonnast üldse esimene ristiusku astunu. Kuigi kristlus, peamiselt õigeusk, oli Baltikumi regiooni teatud määral juba varem kohale jõudnud, ongi Koiva liivlaste aladelt võrreldes naaberpiirkondadega leitud suhteliselt vähe varasemasse aega paigutatavaid ristiususümboleid. 1200. aastal kutsus end ristisõdijate toel Ükskülas sisse seadnud piiskop Albert nii Koiva kui Väina liivlaste vanemad endale külla, vangistades aga nad siis ootamatult ja nõudes vabastamise lunastamiseks nende lapsi omale pantvangideks, et seeläbi tagada liivlastega sõlmitud rahu püsimine. Vangistatute seas olnud Kaupos, turaidalaste ühes peamises ülikus, leidsid Riia piiskop ja Mõõgavendade ordu edaspidi endale kindla liitlase, keda usaldati 1203. aastal viia ka külastama Lääne-Euroopat ja paavsti.
Universaalteenus
Universaalteenus on Eesti riigi loodud võimalus eraklienditele osta järgneval neljal aastal elektrit börsivälise hinnaga.
Turaida (ajalooline piirkond)
1206–1207
1206. aastal läksid turaidalased appi Väina liivlastele, kaitstes koos Holmi linnust ristisõdijate vastu. Kui sai selgeks, et linnus siiski vallutatakse, palusid turaidalased rahu ja luba lahkuda, mis neile ka anti.
Hiljem samal aastal otsustasid ristisõdijad minna koos Koiva liivlastega vaenujalal olevate semgalitega Turaidasse, et neile kätte maksta. Moodustatud sõjaväe ühe osa juhiks oli Kaupo, kes läks tagasi võtma oma endist, nüüd tema paganliku kaaskonna kätte läinud linnust. Kuna paljud linnuse kaitsjad põgenesid enne Riiast tulnud väe kohalejõudmist, siis vallutati see kerge vaevaga ja süüdati põlema. Teine pool väest asus ründama üle jõe paiknevat sealsete liivlaste peamisele ülikule Dabrelile kuuluvat Sattesele linnust, kuid terve päeva kestnud katsed linnust vallutada edu ei toonud ja ristisõdijate-semgalite vägi pöördus maad rüüstates tagasi Riia juurde.
Varsti pärast seda Holmi linnust ning seal viibivaid ristisõdijaid ja kohalikke liivlasi oma väega piirama asunud Polotski vürst kutsus appi ka turaidalasi, kes rõõmuga nõus olevat olnud. Piiramine aga venis, paljud liivlaste abiväest said surma ja linnust lõpuks vallutada ei suudetudki.
Pärast ristisõdijate sõjalist üleoleku nägemist otsustasid turaidalased koos kõigi teiste liivlastega samal aastal Riia piiskopilt rahu ja ristimist paluda, end ühtlasi ka tema võimu alla andes. Turaidasse saadeti ristimist läbi viima, kirikut ehitama ja kirikukihelkondade piire määrama Alebrand, kellest ühtlasi sai ka turaidalaste preester ja esialgu ka ilmaliku kohtuvõimu teostaja. Sattesele piirkonna jõe vasakul kaldal ristis Daniel, kellest hiljem sai Idumea preester.
1207. aasta piiskop Alberti ja Mõõgavendade ordu vahelise lepinguga määrati Koiva jõe paremkalda alad Riia piiskopkonna ja vasakkalda alad Mõõgavendade Ordu alluvusse.
1208–1212
Esialgu jäi uute isandate võim piirkonnas suhteliselt ebakindlaks. Kroonikas mainitakse korduvalt, et turaidalased olid ebausaldusväärsed ja valmis sobiva võimaluse tekkimisel uute isandate vastu välja astuma. Nii näiteks, saades kuulda Võnnu orduvendade ja Tālava latgalite sõjakäigust Ugandisse, nõudsid turaidalased piiskopilt Ugandiga rahu tegemist, kuna nad olevat pidanud eestlastega äraandmisplaane. Kuuldes, et kuralased piiravad Riiat, kogusid nad suure väe, et piirajatele appi minna.
Rahulolematus kulmineerus 1212. aastal, mil tüliküsimuste lahendamine läbirääkimiste teel, kus ka Kaupo liivlaste kaitseks välja astus, vilja ei kandnud ja Sattesele eestvõttel hakati kavandama laialdast ülestõusu. Riialased suutsid enne mässu planeeritud algust mitu olulist liivlaste veel kaitsemeeskonnata linnust hävitada ja asusid siis koos neile ustavaks jäänud liivlastega ründama Sattesele linnust, kuhu lisaks kohalikele oli kogunenud ka Koiva paremalt kaldalt Vesike omale alluvate liivlastega ning Russin, üks latgalite vanematest. Päevi kestnud piiramine lõppes Russini surma, seesolijate alistumise ja kokkuleppe sõlmimisega, kus ülestõusnud lubasid taas tunnustada senist võimu. Karistusena tõsteti endiseks Koiva vasaku kalda liivlaste Riia piiskopile makstav maks, mille suurust ta veidi varem oli langetanud. Kuigi kohe pärast alistumist olevat turaidalased salamisi pidanud plaani sõda järgmisel aastal eestlaste abiga jätkata, jäi see viimaseks suuremaks turaidalaste ja üldse liivlaste vastuhakuks.
Turaidalased ristisõdijate liitlastena
Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu võimu alla minek tähendas nende heaks nii maksu- kui ka väeteenistuskohustuse teket. Liivlaste kohaletulemiseks esimesele ühisele sõjakäigule peeti siiski vajalikuks neid eraldi trahviga hirmutada. Ka maksud tekitasid nurinat, mistõttu Riia piiskop talle makstavat kümnist alandas, et kindlustada endale liivlaste toetus jätkuvates sõdades. Edaspidi, eriti alates 1212. aasta mässu mahasurumisest sai turaidalastest eesotsas Kaupoga siiski ristisõdijatele väga oluline abijõud. Olgu siis vabatahtlikult või sunniviisiliselt, aga nende toel said Riia piiskop ja Mõõgavendade ordu jätkata oma mõjuvõimu suurendamist Liivimaal.
Ristisõdijate poolele üleminek tõi kaasa ka muutunud suhted naaberalade hõimude ja valitsejatega. Nii ründasid 1207. aastal turaidalasi riialastele kätte maksta soovinud leedulased ning 1211. aastal samuti ristisõdijatega vaenujalal olevate saarlaste, ridalaste ja revalaste vägi. Samas olid turaidalased saanud nüüd endale ka väga tugeva liitlase, kes suutis neid toetada mitte ainult oma jõududega, vaid kindlustada ka kõigi teiste vastristitud piirkondade abi. Mõlema eespool nimetatud turaidalastevastase sõjaretke puhul suutsid Riia piiskop ja Mõõgavendade ordu kiiresti organiseerida ristisõdijatest ja kohalikest väe, mis ründajad purustas. Hilisemal ajal kordus sama 1223. aasta Turaidani ulatunud sakalaste ja ugalaste rüüsteretkega, millest osavõtnuid hiljem Ümera lahingus võideti. Karistamatult pääsesid vaid 1221. aastal sõjakäigu teinud Novgorodi ja leedulaste suured väed.
Fiat Ducato
Fiat Ducato on kerge tarbesõiduk, mis on valminud Sevel S.p.A., Fiati ja PSA koostöös ning seda toodetakse 1981. aastast. Sellest on ehitatud erinevas pikkuses ja kõrguses kaubikud, busse ja kastiga madelautosid. Fiat Ducato on esiveoline ning tegu on väga populaarse alusega, mille baasil on alates esimesest põlvkonnast kuni tänapäevani ehitatud autosuvilaid ja teisi spetsiaalseid pealisehitisi.
Alates 1981. aastast on toodetud enam kui 3 miljonit Fiat Ducatot.
2019. aastal avaldati teade elektriajamiga Ducato Electric (E-Ducato) valmimisest, mis jõudis müügisaalidesse 2020. aastal. 2021. mudeliaastal hakatakse Ducatot müüma ka Opel/Vauxhall Movano nime all, mis aastatel 1998-2021 oli Opeli/Vauxhalli märgiga Renault Master.
Esimene põlvkond (1981–1993)
Ducato jõudis müügile 1981. aastal ning tegu oli Fiati ja tolleaegse PSA Peugeot Citroën grupi koostööprojektiga.
Esimese põlvkonna Ducatot müüdi ka Citroën C25 ja Peugeot J5 nimede all. Itaalia turul müüdi Ducatot ka Alfa Romeo AR6 ning Suurbritannias Talbot Expressi nime all.
Fiati ja PSA koostöös valmis ka varasem kaubikute põlvkond Fiat 242 ja Citroën C35, mida toodeti 1974–1987.
Teine põlvkond (1993–2006)
Teise põlvkonna mudel oli samuti toodetud Seveli poolt. Kui Fiati mudel kandis endiselt Ducato nime, siis Peugeot kaubiku nimeks sai nüüd Boxer ning Citroën sai nimeks Jumper.
Kolmas põlvkond (2006–tänapäev)
Kolmandat põlvkonda esitleti 2006. aasta septembris - esimesena Jumperit, järgmise aasta juunis Boxerit ja aasta lõpupoole ka Ducatot. Sarnaselt varasematele mudelitele, pakutakse laias valikus kaubikuid, akendega väikebusse, raamautosid jne.
Saadaval on kolm teljevahet: 3000 mm, 3450 mm ja 4050 mm ning kolm erinevat kõrgust: 2250 mm, 2500 mm ja 2750 mm. Lisaks on saadaval 4 erinevat kerepikkust: 4950 mm, 5400 mm, 6000 mm ja 6350 mm ning kaks kõige pikemat keret on mõlemad pikima 4050 mm teljevahega.
Ram ProMaster
2013. aastast, peale Fiati ühinemist Chrysleriga Fiat Chrysler Automobilesiks müüakse Ducatot Kanadas ja Ameerika Ühendriikides Ram ProMaster nime all.
2014. aasta mudeliuuendus
Mudeliuuenduse käigus sai Ducato, Boxer ja Jumper uue nina ja esitulede disaini, mis on varasemast mudelist vägagi erinev.
Ram ProMasterit antud mudeliuuendus ei puudutanud ning 2018. aastal muudeti 2019. aasta mudelil iluvõre disaini ning suurendati kandevõimet ja haagiseveo võimekust.
2023. mudeliaastaks saab ProMasteri esiosa uue disaini, mis sarnaneb Euroopa mudelitega ning see langeb kokku ka ProMaster EV esitlemisega. Kaubik saab lisaks ka kolmanda kõige kõrgema katuse variandi kõige pikema teljevahega.
Holzmindeni kreis
Holzminden on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Kreisi pindala on 692 km². 31. detsembril 2017 elas seal 71 144 inimest.
See külgneb (põhjast ja päripäeva) Hameln-Pyrmonti, Hildesheimi ja Northeimi kreisiga ning Nordrhein-Westfaleni liidumaaga (Höxteri ja Lippe kreisid).
Ajalugu
Kreis loodi 1833. aastal Braunschweigi hertsogkonnas. See viidi territoriaalse muudatuse osana 1942. aastal Preisimaa Hannoveri provintsi. Viimased territoriaalsed muudatused toimusid 1974. aastal.
Loodus
Kreis paikneb Weserberglandi mägedes, umbes Hamelni ja Göttingeni vahel. Weser moodustab kreisi edelapiiri ja voolab läbi selle põhjaosa.
Linnad ja vallad
thumb|Linnad ja vallad Holzmindeni kreisis
Linnad: Vabad vallad: Inkorporeerimata alad:
Samtgemeinden:
1Samtgemeinde keskus; ²linn
Ragner Paevere
pisi|Pilt Ragner Paevere (sündinud 30. augustil 1973 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja tippjuht, alates 23. augustist 2017 on ta juhtinud Siseministeeriumi haldusalasse kuuluva Eesti riigi suurima IT-asutuse Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse (SMIT) direktor. Avaliku-ja erasektori kogemusega juht.
2022-... : Viimsi Haldus OÜ juhatuse esimees
2017– 2022: SMITi peadirektor 2016–2017: SMITi IT osakonna juhataja 2013–2016: Eesti Telekom AS IT-juht 2011–2013: Eesti Telekom AS osakonna juhataja 2005–2010: Elion Ettevõtted AS elektroonika/telekom müügijuht 2000–2005: Elion Ettevõtted AS projektijuht
Hariduskäik
Oma kooliteed alustas ta Tallinna 55. keskkoolist. Side ja kommunikatsioonide kutsehariduse omandas ta aga Tallinna kutsekeskkoolis nr 2 (1988-1991), kus peamine fookus oli telekommunikatsiooni seadmete ja ühenduste konfigureerimisel ja seadistamisel ning tehniliste lahenduste koostamisel ja planeerimisel. Kõrghariduse omandas Ragner Paevere Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor (2011-2014), põhierialaks oli ettevõtlus ja ärijuhtimine. Diplomitöö kirjutas ta teemal „Muudatuste juhtimine“. 2021. aastal lõpetas Tartu Ülikooli strateegilise juhtimise magistriõpingud cum laude, kaitstes koos Einar Laagrikülliga magistritöö teemal “DevSecOps töökorralduse juurutamise võimalused avalikus sektoris Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse näitel”.
Isiklikku
On abielus Triin Paeverega (alates 15.08.1996). Tal on kaks täisealist last: poeg Reimo ja tütar Renate. Ragner kuulub vabatahtliku päästeseltsi ridadesse, omab vabatahtliku päästja ja merepääste tunnistust. Samuti on ta Neeme rannavalveseltsi liige ning kuuludes Neeme küla eestseisusesse tegeleb ta sealse külaelu arendamisega. On kirglik koduveini tegija ja kalamees.
Välislingid
https://epl.delfi.ee/arvamus/ragner-paevere-tormikahjudest-kui-nii-jatkub-siis-ma-ennustan-jargmise-kriisi-ajal-veel-suuremat-it-probleemi?id=87979283
https://tehnika.postimees.ee/6690433/ragner-paevere-riigikapitalism-it-sektoris-pariselt
https://www.ituudised.ee/uudised/2020/01/06/ria-ja-smit-i-koostoos-muutub-riigivork-tookindlamaks
https://arileht.delfi.ee/news/uudised/riigikontrolli-auditis-kriitikat-saanud-suure-asutuse-juht-raagib-kas-seis-on-endiselt-hapu-voi-enam-mitte?id=90582951
https://digi.geenius.ee/rubriik/uudis/uuring-smitil-oleks-kumne-aasta-jooksul-juurde-vaja-ule-100-miljoni-euro/
https://digi.geenius.ee/rubriik/uudis/smiti-palgad-lubatakse-tosta-palgaturu-keskmise-juurde-tipparendaja-hakkab-teenima-3700-eurot/
https://epl.delfi.ee/eesti/ajaleheartikkel-aitas-liikumisvoimetul-it-spetsialistil-tood-leida?id=81605591
https://www.ehitusuudised.ee/uudised/2017/10/11/teaduspargis-tehnopol-avati-eesti-suurim-siseturvalisuse-ikt-keskus
Taiichi Ōno
Taiichi Ōno (jaapani keeles 大野 耐 Ōno Taiichi; 29. veebruar 1912 – 28. mai 1990) oli jaapani insener.
Auronzo järv
Auronzo järv (itaalia keeles Lago di Auronzo), tuntud ka kui Santa Caterina järv (Lago di Santa Caterina) on veehoidla Kirde-Itaalias Veneto maakonnas Belluno provintsis Auronzo di Cadores.
Dolomiitides, 850 meetri kõrgusel merepinnast asuva veehoidla pindala on 49 hektarit, valgala suurus 225 km², suurim sügavus 49,1 meetrit. Veehoidla valmis 1932, aasta jaanuaris, paisu kõrgus on 55 meetrit, aluse paksus 35 meetrit, ülaosa paksus 5 meetrit.
Tuszyn
Tuszyn on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Łódźi maakonnas, Tuszyni valla halduskeskus. Tuszyn asub Łódźi kesklinnast umbes 19 km lõunas.
Tuszynit on ürikutes esimest korda mainitud 1223. aastal. Tuszyn sai linnaõigused 1416. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Tagasi sai Tuszyn linnaõigused 1924. aastal.
Lapsepõlves elas Tuszynis kirjanik Władysław Reymont.
Quickspin
QuickSpin AB on rootsimaine kasiinomängude tootja. Tegemist on rahvusvahelise ettevõttega, kellel on kontorid nii Stockholmis kui ka Maltal. Quickspinile on antud litsents valmistada ja pakkuda kasiinodele kasiinomänge Suurbritannia ja Alderny poolt.
Quickspini asutasid 2011. aastal rootslased Daniel Lindberg, Mats Westerlund ja Joachim Timmermans.
Firma müüdi juba mõni aasta hiljem (2016) 38 miljoni Inglise naela eest Playtechile. Teadaolevalt on Playtech üks suuremaid mängutootjaid maailmas, kelle üks ettevõtte haru asub ka Eestis. Quickspin on auhinnatud mängutootja, sealhulgas saanud EGR Awardsi auhindu.
Eesti kirjanduse päev
Eesti kirjanduse päev on riiklik tähtpäev, mida tähistatakse alates 2023. aastast kirjanik A. H. Tammsaare sünnipäeval, 30. jaanuaril. Eesti kirjanduse päev on ka lipupäev.
Päevaga tähistamisega väärtustatakse kirjanduse tüvitekste ja juhitakse tähelepanu tänapäeva kirjandusele ning kirjanike rollile Eesti kultuuris ja ühiskonnas.
Miklós Ybl
Miklós Ybl (6. aprill 1814 Székesfehérvár – 22. jaanuar 1891 Budapest) oli Ungari arhitekt. Ta oli 19. sajandi teise poole Ungari mõjukaim arhitekt. Tema tuntuim teos on Budapestis asuv Ungari Riigiooper (1875–1884).
Tema varajased suured projektid olid romaanipärases stiilis, mõjutatuna idamaistest motiividest. Kuigi romaani kujundeid esineb ka tema hilisemates hoonetes, hakkas ta pärast teist õppereisi Itaaliasse 1860. aastast huvi tundma itaalia renessanss-stiili taaselustamise võimaluse vastu. Seetõttu projekteeris ta mitmeid uusrenessansshooneid. Paljud tema hooned on tänapäevalgi Budapesti linnapildi määravateks elementideks: Püha Istváni basiilika (1867–1891), Várkert Bazár, Ráci ravitermid, endine Fővámház (1871–1874) ning Buda palee troonisaal ja selle Krisztinavárosi-poolne hoonetiib. Samuti ehitati tema juhatusel Austria-Ungari provintsidesse lugematul hulgal kirikuid, kortereid ja losse.
Tema järgi nimetati 1953. aastal asutatud arhitektuurialane ungari aastapreemia.
pisi|vasakul|Endine [[Fővámház]] pisi|vasakul|[[Buda palee hoonetiib, mis jääb Krisztinavárosi poole]]
Teisendusteooria
Teisendusteooria (transformational theory) on muusikaanalüüsi meetodite kogum, mida rakendatakse peamiselt 19. ja 20. sajandi muusikas avalduvate eriliste harmoonianähtuste uurimiseks. Teisendusteooria alused töötati välja 1980. ja 1990. aastatel ingliskeelses muusikateoreetilises kirjanduses, lähtudes 19. sajandi saksa harmooniaõpetuse, sh Hugo Riemanni traditsioonist. Seetõttu nimetatakse teisendusteooria mõningaid allharusid ka uusriemanlikuks teooriaks (neo-Riemannian theory).
Akordide omavahelist suhet mõtestatakse teisendusteoorias eriliste tehetena, mis näitavad, millised helid tuleb akordis asendada sellest mingi teise akordi tuletamiseks. Seejuures lähtutakse minimaalse häälteliikumise põhimõttest (ka "säästlik häältejuhtimine" ehk voice-leading parsimony), mis tähendab, et vaadeldavatel akordidel on võimalikult palju ühiseid helisid ja ülejäänud helid liiguvad teisenduse käigus võimalikult vähe (pooltooni võrra). Selle tingimuse tõttu väärib teisendusteoreetilisest vaatepunktist erilist huvi piiratud transponeeritavusega heliridadel (oktatoonilisel ja heksatoonilisel helireal) põhinev muusika.
Eestikeelses muusikateoreetilises kirjanduses on teisendusteoreetilisi (uusriemanlikke) meetodeid rakendatud Eduard Oja loomingu uurimisel.
Keelekontakt
Keelekontaktiks nimetatakse erinevate keelte või keelekujude omavahelise kokkupuute tagajärjel tekkivaid mõjusid nende grammatikas ja sõnavaras.
Keelekontakte uurib teaduslikult kontaktlingvistika.
Kuidas tuli pimedus...
"Kuidas tuli pimedus..." on ansambli Kosmikud 2003. aastal välja antud album. Salvestatud Tallinna Linnahallis, Matrix stuudios 2003. aasta suvel. Produtseerinud Elmu Värk ja Kosmikud; heli: Elmu Värk.
Lood
Kaasa tegid
Virintai
Virintai on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv asub Toliejaist kaks kilomeetrit loodes ja kuulub Nemunase vesikonda. Järve kaldad on enamasti kõrged, läänekallas on madal ja soostunud. Järves idaosas on üks metsane saar pindalaga 0,77 ha, ka lääneosas on üks madalama veeseisuga tekkiv saar. Väljavooluks on Virinta jõgi. Väljavoolul on pais.
Järve kallastel asuvad Verbiškėse, Valančiai, Babilninkai, Čiulėnai, Juodėnai, Kabeliai, Sližiškiai, Šaltupyse, Padumblė, Drąsėnai ja Kumelynė külad. Virintai edelakaldal asub Sližiškiai linnamägi. Järve ääres asub Vilniuse Ülikooli puhkebaas.
Kaldajoone pikkus on 17,55 kilomeetrit. Lõunakallas on metsane, ülejäänud kallastel asuvad valdavalt niidud ja põllud. Sügavaim koht asub järve keskel.
Marek Rosenberg
Marek Rosenberg (sündinud 10. aprillil 1984 Tartus) on eesti muusik, DJ ja näitleja.
Ta lõpetas Tartu Descartesi Lütseumi aastal 2004.
2015. aastast tegutseb ta vabakutselise näitlejana. Ta on teinud kaasa filmides "Päevad, mis ajasid segadusse" (2016), "Polaarpoiss" (2016), "Võta või jäta" (2018), "Sandra saab tööd", "Klassikokkutulek 3", "Maria paradiis" ja "Firebird" (2019). Ta on mänginud ka telesarjades "Suletud uste taga" ja "Pank".
Heliloojana on ta võtnud osa laulukonkursidel Eesti Laul 2019 ja Eesti Laul 2020, kus tema osalusel kirjutatud laulud on jõudnud poolfinaali.
Järva-Jaani külanõukogu
Külanõukogu suuremad asulad olid Karinu ja Roosna-Alliku, kuid sellesse kuulusid ka Ellavere, Illevere, Jalalõpe, Jalgsema, Kaarli, Kaaruka, Kagavere, Keika, Kihme, Kuksema, Liutsalu, Metsla, Metstaguse, Oeti, Orina, Paistevälja, Pähu, Ramma, Seliküla, Tamme, Türje, Valasti, Varivere ja Älli küla.
Langetustraktor
Langetustraktor on varustatud lõikepea ja kraanaga, mille ulatus on 10–12 m.
Ajalugu
Mitmeotstarbelist metsamasinat hakati välja töötama 1960. aastatel. Tootma hakati neid kõigepealt Soomes ja Rootsis.
Soome insener Sakari Pinomäki asutas 1964. aastal ettevõtte Kommandiittiyhtiö S. Pinomäki, kus konstrueeris ja valmistas esimese langetustraktorilaadse masina, mille nimeks sai PIKA 50. Kui 1973. aastal hakkas tema ettevõte tootma juba märksa täiuslikumat mudelit PIKA 75, äratas see suurt rahvusvahelist huvi ning leidis turgu paljudes Euroopa riikides.
Kasutus
Langetustraktor võib olla kas ratastel või roomikutel masin, millel on lõikamispea. Lõikamispeaga saab puid langetada, laasida ja järgata soovitud pikkusse. Ratas-langetustraktor on spetsiaalselt ehitatud masin, mille liigendraamil on neli kuni kaheksa ratast. Erinevatel langetustraktoritel võib kabiin erinevatel kohtadel paikneda, näiteks kas liigendraami esimeses või tagumises osas. Mõni kabiin on võimeline pöörlema nagu ekskavaatoril, teine on statsionaarselt paigas. Langetustraktori kraana ehk poom on kinnitatud kabiiniga või paikneb eraldi alusel ning tihti on poom teleskoopne ehk võimaldab lõikepeal kaugemale välja ulatuda.
Roomik-langetustraktor sarnaneb väga metsaveotraktoriga, kuid haaratsite asemel on lõikepea ning puudub palkide kandepind.
Füüsilised piirangud
pisi|Langetustraktor lumes
Ilja Nartov
Ilja Nartov (sündinud 5. detsembril 1971 Tallinnas) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1989 Tallinna 45. Keskkooli ja aastal 1996 Peterburi Riikliku Teatriakadeemia (Vladimir Petrovi kursusel).
Ta on aastast 1996 Vene Teatri näitleja.
Hurt
pisi|Hurt Hurt on pika kitsa pea, saleda kere ja kõrgete jalgadega jahikoer. Kui hurt ulukit jälitab, siis kättesaamise korral ta selle murrab maha.
Kolme katku vahel (film)
"Kolme katku vahel" on 1970. aastal Eestis valminud telemängufilm. Filmi režissöör-lavastaja on Virve Aruoja ja režissöör Jaan Tooming. Filmi tootis Eesti Telefilm.
Hurt
NSV Liidus oli viis standardiseeritud hurdatõugu:
Imbi Kose
Imbi Kose (10. märts 1934 – 19. veebruar 2016) oli eesti õpetaja.
Ta töötas Noarootsi Gümnaasiumis matemaatikaõpetajana.
Nogent-le-Rotrou
Nogent-le-Rotrou [no'žä le rotru] on linn Prantsusmaal Eure-et-Loiri departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 97–213 meetri kõrgusel üle merepinna.
Raudhammas
Raudhammas on Eesti kirjastus. Kirjastus loodi 2012. aastal ja see tegeleb peamiselt ulme- ja lastekirjanduse väljaandmisega.
Nogent-le-Rotrou
Linnapeaks on François Huwart.
pisi|tühi|Nogent-le-Rotrou plaan ja linna ümbritsevad vallad
Seakasvatus
Seakasvatus on loomakasvatuse haru, mis tegeleb kodusigade ehk sigade kasvatamisega. Sigasid kasvatatakse enamasti toiduks, vähem nende naha pärast. Sigasid kasvatatakse sigalates.
Poddębice
Poddębice on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Poddębice maakonna ja Poddębice valla halduskeskus. Poddębice asub Łódźi kesklinnast umbes 37 km lääneloodes.
Asula oli olemas juba 12. sajandil. Ürikutes on Poddębicet esimest korda mainitud 1388. aastal, linnaõigused sai 1400. aastal. 1870. aastal kaotas Poddębice linnaõigused, kuid sai need tagasi 1934. aastal.
Josip Tadič
pisi|Josip Tadič (2015) Josip Tadić (sündinud 22. augustil 1987 Đakovos) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib ründajana Leedu kõrgliiga klubis FK Žalgiris.
Ta alustas klubikarjääri 2004. aastal Horvaatia klubis NK Osijek. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Saksamaa kõrgliiga klubis Leverkuseni Bayer, Horvaatia kõrgliiga klubides Zagrebi Dinamo, Zadar ja Slaven Belupo, Prantsusmaa klubis Grenoble, Saksamaa esiliiga klubis Bielefeldi Arminia, Poola kõrgliiga klubis Gdański Lechia, Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne Heart, Austria kõrgliiga klubis Grazi Sturm, Türgi esiliiga klubis Balıkesirspor ning Hongkongi kõrgliiga klubis Kitchee SC. Leedu kõrgliigas on ta mänginud 2017–2018 ja 2019–2020 FK Sūduvas ning alates 2020. aastast FK Žalgirises.
Tadič on tulnud kolm korda Horvaatia meistriks ja kaks korda Leedu meistriks. Ta on võitnud kolm korda Horvaatia karika, ühe korra Leedu karika, ühe korra Hongkongi karika ning ühe korra Leedu superkarika.
Tadič mängis Horvaatia noortekoondistes, kuid Horvaatia jalgpallikoondises ei ole ta kunagi mänginud.
Tallegg
Tallegg (varasema nimega Tallinna Linnuvabrik) on Harju maakonnas tegutsev Eesti linnukasvatusettevõte. Ettevõttel on Eestis kuus broilerifarmi, mis asuvad enamuses Tallinna lähiümbruses.
Tallegg kuulub Põhjamaade kontserni HKScan läbi AS HKScan Estonia, mille alla kuulub ka AS Rakvere Lihakombinaat. 2022. aasta lõpul teatas ettevõte, et müüb oma Eesti, Läti ja Leedu ärid Maag Grupile.
Ettevõte kasvatas 2010. aastal 9,6 miljonit broilerit, tootis 74 miljonit muna ning müüs 20,1 miljonit kilogrammi linnuliha ja valmistooteid. Firma 2010. aasta käive oli 44 miljonit eurot. Talleggis töötas 485 inimest.
Tallinna Linnuvabrik
Aastatel 1956–1993 kandis nime Tallinna Linnuvabrik ENSV põllumajanduse ministri käskkirjaga nr 222 (01.12.1972) kinnitati Tallinna Linnuvabrik, Tallinna Näidislinnuvabrik. Tallinna Linnuvabrik tegeles tõumunakanade paljunduse ja kanade tõuaretusega.
1972. aastal nimetati ettevõte Tallinna Näidislinnuvabrikuks ning 1982. aastal liideti sellega ümbruskonna suurim majand Kostivere sovhoos. Tallinna Näidislinnuvabriku enam kui 1400 töötaja tarbeks rajati vabriku ümber Loo alevikku tüüpiline nõukogulik töölisasula koos vastava infrastruktuuriga (teenindusmaja, sööklad, kauplused, kooli maja, spordihoone jms).
Tallinna-Narva maantee ääres, Loo alevikku pöörduva tee otsas silma oma näoline ja üldtuntud maamärk – postamendile tõstetud hiigelkanamuna. Tallinna Näidislinnuvabrik tellis 1977. aastal Kunstitoodete Kombinaadilt ARS viitskulptuuri, mis oleks möödasõitjaile teetähiseks ning ühtlasi Näidislinnuvabriku reklaamiks. Aastatel 1981–83 rekonstrueeris Tallinna Näidislinnuvabrik Lagedi mõisa viinavabriku kultuuri- ja kontserdikeskuseks.
1991. aastal tootis vabrik 211 miljonit muna ja 1891 tonni liha, 1. märtsil 1993 asutati AS Tallegg, mille aktsionärideks olid peamiselt ettevõtte enda töötajad. 2001. aastal ostsid Soome toiduainetetööstuse kontsern HK Ruokatalo ja Rootsi Farmerite Föderatsioon Talleggi aktsiate kontrollpaki ja 2003. aastal kasvas HK Ruokatalo osalus Talleggis 98,3%-ni. HK Ruokatalole kuulub ka Rakvere Lihakombinaat.
Pilte
Jaan Künnapi fotod Tallinna Linnuvabrikust 1987. aastal:
Kiira Kahn
Kiira Kahn (25. veebruar 1932 Narva– 1. juuni 2012 Tallinn) (Kiira Panova) oli eesti raadioajakirjanik.
Ta lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja töötas Eesti Raadio Lasteraadios.
Isiklikku
Tema abikaasa oli arst ja töötervishoiu professor Hubert Kahn.
Karinu kuused
Karinu kuused (ka niinimetatud Einari kuusik) olid pühapuudena tuntud nulud Järva-Jaani kihelkonnas Karinu küla juures.
Kuused istutas arvatavasti kohalikule pühapaigale/hiiekohale mõisnik.
Puudega on seotud muistend, kus kaks pulmarongi kohtuvad ja tekkinud tüli tõttu muudetakse pulmarongis osalejad puudeks.
Valdaora järv
Valdaora järv (itaalia keeles Lago di Valdaora; saksa keeles Olanger Stausee, Olanger See) on veehoidla Kirde-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis Valdaoras.
Dolomiitides 1042 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve laius on 400 meetrit, pikkus 1700 meetrit ja valgla suurus 430 km³.
pisi|tühi|Valdaora järv
Taani küngaste ja mägede loend
Loend
Loetletud on ainult Taani emamaa künkaid, Fääri saarte ja Gröönimaa mägesid ja künkaid arvesse võetud ei ole. Loendis on ainult looduslikud pinnavormid.
Taani mäed
Taani Kuningriigi kõrgeim tipp on Gröönimaal asuv 3700-meetrine Gunnbjørn Fjeld.
Dorpat (hotell)
pisi| Dorpat on hotell ja konverentsikeskus Tartu kesklinnas Võidu silla, Turu tänava ja Soola tänava vahel. Hotell on omaette hoone Emajõe ääres, konverentsikeskus aga paikneb osas Tasku kaubanduskeskusest.
Pihla hiiemänd
Pihla hiiemänd on harilik mänd, mis asub Hiiumaal Kõrgessaare vallas Kõpu külas.
Dorpat (hotell)
2012. aasta augusti seisuga mahutab hotell kuni 410 külastajat, see on Tartu suurim hotell. Konverentsikeskuses on 10 konverentsi- ja seminariruumi, kuhu mahub kuni 1100 külastajat; see on Lõuna-Eesti suurim konverentsikeskus.
Pihla hiiemänd
Pihla hiiemänd on laia võraga. Puu kõrgus on 13 m, ümbermõõt maapinna lähedalt 378 cm. Vanuseks hinnatakse umbes 300 aastat.
Dorpat (hotell)
Hotell avati 2007. aasta juulis, varasema Tartu avaturu parkla kohal. See kuulub Tartu ettevõtjale Neinar Selile.
Pihla hiiemänd
Männi kohta oli levinud pärimus, et kui keegi täiskuuööl männi harude vahelt läbi poeb, võib ta libahundiks muutuda.
Jüri Niin
Jüri Niin (sündinud 6. septembril 1947 Tallinnas) on eesti endine näitleja.
Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4.lend).
Ta töötas aastatel 1970–1974 Ugalas ning on mänginud filmis "Tuulevaikus" (1970, Tallinnfilm).
Alates 1997. aastast on ta töötanud ehitusettevõtjana Tallinnas.
Kõneedastusindeks
Kõneedastusindeks on arv, mille eesmärgiks on näidata kõne edastamise kvaliteeti silpide eristatavuse seisukohast. Indeksi väärtused jäävad vahemikku 0,00–1,00. Mida suurem on kõneedastusindeksi väärtus, seda parem on kõne arusaadavus. Seega väärtus 1,00 tähistab silpide täielikku eristatavust ja 0 tähistab olukorda, kus kõnest ei mõisteta silpigi.
Määramine
Kõneedastusindeksi määramine toimub IEC standardi 20268-16 kohaselt. Kõneedastusindeksit määratakse seejuures oktavribades 125–8000 Hz.
Kõneedastusindeks ruumiakustikas
Ruumiakustikas kasutatakse kõneedastusindeksit koolitus- ja kõneruumide ning avatud kontorites töökohtade vahelise akustilise kvaliteedi iseloomustamiseks. Kõneruumides püütakse saavutada võimalikult head kõne arusaadavust ja seega suuremat kõneedastusindeksit. Ideaalseks loetakse indeksit, mille väärtused on suuremad kui 0,75. Kontorites üritatakse töökohtade vahel saavutada võimalikult väike indeksi väärtus, mis võimaldab paremat töösse süvenemist ja privaatseid vestlusi.
Danuubia
pisi|Doonau valgala Danuubia on täpsemalt määratlemata maa-ala, mis ääristab Doonau ja selle lisajõgede kaldaid alates Mustast metsast kuni Musta mereni.
Kufiia
pisi|Iraagi mees kufiiaga Kufiia (ka šemag, gutra, mašada või Palestiina pearätik; juutidel sudra) on traditsionaalne peakate Lähis-Ida araabia (ka juudi) meestel.
Kufiia on ristküliku kujuline must-valge- või puna-valge-ruuduline rätik. See kaitseb nii kuuma, külma kui ka liivatormi puhul. Seda hoiab peas paigal must võru – akaal.
Pobleti klooster
Santa Maria de Pobleti klooster (katalaani Reial Monestir de Santa Maria de Poblet) on tsistertslaste klooster Hispaanias.
Zelów
Zelów on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Bełchatówi maakonnas, Zelówi valla halduskeskus. Zelów asub Łódźi kesklinnast umbes 35 km lõunaedelas.
Pobleti klooster
Kloostri asutas Barcelona krahv Ramόn Berenguer IV 1151. aastal tänutäheks Kataloonia tagasivõitmise eest mauridelt. Pobleti klooster on esimene kolmest nn tsistertslaskolmnurgana tuntud kloostrist (teised on Vallbona de les Mongese klooster ja Santes Creusi klooster).
Zelów
Ürikutes on Zelówit esimest korda mainitud 1402. aastal, linnaõigused sai 1957. aastal.
Pobleti klooster
Peaaltari retaabli tegi tuntud hispaania skulptor Damià Forment 1527. aastal. Vaatamisväärsusteks on veel 12.–13. sajandil rajatud ristikäigud.
1835. aastal, karlistide sõja ajal, sai klooster tugevalt kahjustada. Klooster taastati alles 1930. aastatel. Mungad pöördusid tagasi 1940. aastal.
Klooster kuulub 1991. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Pobleti kloostri kuningate matusepaika on maetud Aragóni kuningad:
John Playford
John Playford (1623 – 1686 või 1687) oli Londoni raamatukaupmees, kirjastaja ja helilooja, kes on tänapäeval tuntud peamiselt tantsukogumiku "The English Dancing Master" (1651) koostajana. pisi|John Playford. Portree autor David Loggan
Mandlipiim
thumb|Isetehtud mandlipiim Mandlipiim on jahvatatud mandlitest ja veest valmistatud taimse päritoluga jook, mida sageli kasutatakse lehmapiima asemel. 14. juuni 2017 otsustas Euroopa Kohus, et Euroopa Liidus ei tohi täiesti taimse toote turustamisel kasutada selle nimes sõna piim, mistõttu müüakse mandlipiima enamasti näiteks mandlijoogi nime all.
Mandlipiim on kergelt beežikas, kreemja tekstuuri ja pähkli maitsega. Seda saab osta poest või teha kodus mandleid veega jahvatades. Erinevalt teistest piimadest puudub mandlipiimas kolesterool (peamine loomne steroid) ja laktoos (piimasuhkur). Kuna mandlipiim on taimne jook, siis seda kasutavad sageli täistaimetoitlased, muud taimetoitlased ja teised piimatoodetest loobunud inimesed.
Kaubanduses on mandlipiima saada tavalise, vanilje või šokolaadimaitsega ning mõnikord on seda rikastatud vitamiinidega.
Virinta
Virinta on jõgi Leedus, Šventoji jõe vasakpoolne lisajõgi. Jõgi algab Virintai järvest ja voolab Leedu idaosas läbi Molėtai ja Anykščiai rajooni. Šventoji jõkke suubub Virinta Vetygala külas.
Mandlipiim
Ameerika Ühendriikides oli kuni 2000. aastate alguseni mandlipiim tervisetoit. Pärast seda hakkas selle populaarsus tõusma. 2011. aastaga suurenes mandlipiima müük 79%. 2013. aastal ületas selle müük sojapiima müügi ning nüüd on mandlipiim kõige populaarsem taimepiim USA-s. Populaarsed brändid on Blue Diamond’s Almond Breeze ja WhiteWave Food’s Silk Pure Almond.
Virinta
Jõe pikkus on 68 km ja valgla on 566 km². Jõe lang on 1,48 sentimeetrit kilomeetri kohta. Jõesäng on looklev. Suurim mõõdetud vooluhulk on 94,4 m³/s. Aastasest vooluhulgast 46% langeb kevadise suurvee ajale, suvele 14%, sügisele 16% ja talvele 22%.
Kristlik Rahvaerakond
Kristlik Rahvaerakond (lühend KrRE) oli 1919. aastal Eestis moodustatud erakond. pisi|[[Johan Kõpp]]
Erakonna moodustamine
Asutava Kogu valimiste eel moodustati Eesti Demokraatlikust Erakonnast ja Eesti Radikaaldemokraatlikust Erakonnast Eesti Rahvaerakond (ERE) Jaan Tõnissoni juhtimisel. Usuelule enam tähtsust omistanud isikud, kes seni olid seotud olnud Tõnissoni juhitud erakonnaga ja kelle juhiks oli esimestel kuudel Johan Kõpp, asutasid 1919. a. veebruaris Eesti Kristliku Rahvaerakonna.
Poliitiline tegevus
Kristlik Rahvaerakond rõhutas kristliku moraali ja usuelu tähtsust igapäevaelus ning selle üheks eesmärgiks oli usuõpetuse säilitamine Eesti koolides.
Asutava Kogu valimistel 1919. aastal valiti KrRE nimekirjast Asutavasse Kogusse: Johan Kõpp, Jaan Lattik, Nikolai Kann, Anton Laar, Hans Pöhl ja asendusliikmetena liitusid Aleksander Kapp, Hans Leesment.
1919. aastal valitud Asutavas Kogus domineerisid vasakpoolsed erakonnad (Eesti Tööerakond ja Eesti Sotsiaaldemokraatiline Tööliste Partei) ja esialgu Kristliku Rahvaerakonna püüdlus usuõpetuse säilitamiseks algkoolides ebaõnnestus, kuid 1923. aasta rahvahääletusel kiideti usuõpetus koolidele kohustusliku, õpilastele valikainena heaks.
Kristliku Rahvaerakonna juhtfiguurideks olid: praostid Jaan Lattik ja Aleksander Kapp, vaimulikud Jaan Järve ja Leopold Raudkepp ning ilmalikud riigimehed Friedrich Akel, Nikolai Kann, Oskar Amberg ja Heinrich Bauer.
Erakonna ühinemine
Alates III riigikogu valimistest kaotas erakond oma valijaid ja samas ka poliitilist mõjuvõimu. 1931. aasta sügisel otsustati liituda Jaan Tõnissoni juhitud Eesti Rahvaerakonnaga, tegelik liitumne leidis aset 1932. aasta alguses, kui KrRE moodustas ühe osa uuest Rahvuslikust Keskerakonnast.
Virinta
Jõe ülemjooksul asub Svobiškise hüdroelektrijaam võimsusega 22 kW. Paisjärve pindala on 6,57 hektarit.
Alantast allavoolu voolab Virinta läbi Virinta hüdrograafilise kaitseala, jõe suue jääb Anykščiai regionaalparki. Suurim asula jõe ääres on Alanta, teine tähtsam asula Virinta kaldal on Kurkliai.
Jõe nimi võib tuleneda sõnast virti, mis tähistab äri, kauplemist, või siis pärineda iidsematest indoeuroopa tüvedest *u̯er-, u̯or-, u̯r̥-, mis tähistavad vett, vihma, jõge.
Mandlipiim
Toitumisalane teave
Mandlid on toitaineterikkad toiduained, mis sisaldavad kiudaineid, E-vitamiini, magneesiumi, seleeni, mangaani, tsinki, kaaliumit, rauda, fosforit, trüptofaani, vaske ja kaltsiumi. Suurbritannia toidu-uuringute instituudi andmetel sisaldavad jahvatatud mandlid probiootilisi toimeaineid, mis aitavad seedeekstakti kiirendada suurendades kindlate kasulike bakterite arvu soolestikus.
Mandlipiim sisaldab võrreldes lehmapiima ja teiste loomsete piimadega vähem valku. Väikse proteiinisisalduse tõttu ei ole alla kaheaastastele atoopilise dermatiidiga lastele soovitatav anda mandlipiima rinnapiima, lehmapiima või muude hüdrolüüsitud imikutoitude asemel.
Karrageeni vastuolulisus tööstuslikus mandlipiimas
Karrageen on vetikast tehtud lisand ning seda kasutatakse ka mandlipiima valmistamisel stabilisaatori ja paksendajana. Kuigi FDA on karrageeni ohutuks kuulutatud, on mõned teadlased skeptilised, viidates selle potentsiaalselt kahjulikule toimele laialdasel manustamisel. Karrageeni on kasutatud peaaegu kõikjal mandlipiima tootmises ning teistes bioloogilistes eksperimentides üle aastakümnete, kuigi see arvatavasti põhjustab põletikku ja katseloomadel ka kasvajate teket. Põletikku aga peetakse enamiku inimestel esinevate haiguslike seisundite, nagu põletikuline soolehaigus, reumatoidartriit, arterioskleroos, osaliseks põhjustajaks.
Valmistamine
Mandlipiima tänapäevane põhiline valmistusmeetod algab vees üleöö leotatud mandlite jahvatamisega kannmikseris vee ja meega (või ükskõik mis magustajaga). Seejärel kurnatakse piim mandlilihast välja marli, sõela või pähklipiimakoti abil. Mandlipiima saab teha ka mandlivõile vee ja magustajate lisamisega.
Mandlipiimast valmistatakse ka kondensmandlipiima (suhkruga).
Ajalugu
Keskajal tunti mandlipiima nii islamiriikides kui ka kristlikes maades. Kuna mandel on pähkel, siis võis seda tarbida ka paastu ajal. Mandlipiim oli peamine toiduaine keskaegses köögis, kuna lehmapiim läks ilma kuumutamata kiiresti pahaks.
Ajalooliselt on mandlipiima ka kutsutud amygdalate (ladina k.), mis otsetõlkes tähendab mandleid kandma. Seda kasutati Pürenee poolsaarest Ida-Aasiani. Le Viandier, 14. sajandi retseptikogum, sisaldab mandlipiima retsepti ning soovitab seda kasutada paastupäevadel loomapiima asemel.
Sigrid Kaag
pisi|Sigrid Kaag (2018) Sigrid Agnes Maria Kaag (sündinud 2. novembril 1961 Rijswijkis) on Madalmaade diplomaat ja poliitik, ta kuulub erakonda Demokraadid 66. Alates 26. oktoobrist 2017 on ta Hollandi väliskaubanduse ja arengukoostöö minister.
Ta sündis 1961. aastal Lõuna-Hollandi provintsis Rijswijkis. Ta kasvas üles Utrechti provintsis Zeistis. Ta alustas araabia keele õpinguid Leideni Ülikoolis, kuid läks üle Ameerika Ülikooli Kairos, mille lõpetas bakalaureusekraadiga Lähis-Ida õpingute alal. 1987. aastal sai ta magistrikraadi (M.Phil.) rahvusvaheliste suhete alal Oxfordi Ülikooli St. Anthony kolledžist ja 1988. aastal M.A. kraadi Lähis-Ida poliitika ja majanduse alal Exeteri ülikoolist.
13. veebruarist kuni 7. märtsini 2018 oli ta Hollandi välisministri kohusetäitja.
Isiklikku
Ta on abielus, tema abikaasa Anis al-Qaq on palestiinlane, neil on neli last.
Vikas Yadav
Vikas Krishan Yadav (sündinud 10. veebruaril 1992 Singhwa Khasis Bhiwani ringkonnas Haryana osariigis) on India poksija.
Yadav osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel. Ta võitis algul oma kohtumise 2. ringis, kuid hilisema protesti tõttu muudeti otsust, ta tunnistati kaotajaks ning ta jäi edasisest medaliheitlusest välja.