cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neriitiline vöönd
Neriitilist vööndit iseloomustab hapnikurikas vesi, madal rõhk ja suhteliselt stabiilne veetemperatuur ja soolsus. Kuna neriitilisse vööndisse jõuab alati päikesevalgus, toimub seal (aktiivne) fotosüntees. Neriitilises vööndis (koos sublitoraaliga) on maailmamere kõige külluslikuma elustikuga ala.
Orava (täpsustus)
Orava võib olla:
Ghost Opera
"Ghost Opera" on Kameloti kaheksas stuudioalbum. See ilmus 2007. aastal SPV GmbH/Steamhammer Recordsi poolt 1. juunil Saksamaal, 4. juunil mujal Euroopas ja 5. juunil Ameerika Ühendriikides. See on esimene Kameloti stuudioalbum koos klahvpillimängija Oliver Palotaiga.
2009. aasta kevadel ilmus "Ghost Opera" koos "The Black Haloga" ka vinüülil.
Laulude nimekiri
Limiteeritud väljaande versioon sisaldab lisalugu:
12. "The Pendulous Fall" – 4:00
Jaapani versioon sisaldab lisalugu:
12. "Season's End" – 3:32
Julius Made
pisi|Julius Made 1927. aastal Julius Made (26. aprill 1894 Paide – 30. juuni 1956 Bradford) oli eesti ohvitser ja riigiametnik.
Elulugu
Julius Made õppis Tallinnas Nikolai I gümnaasiumis. Sai lõputunnistuse 2. jaanuaril 1915. Seejärel õppis Petrogradi Esimeses lipnike koolis, mille lõpetas 15. augustil 1915. Teenis Vene sõjaväes Preobraženskoje polgu tagavara pataljonis reamehena 3. veebruarist kuni 15. augustini 1915. Pärast lipnikuks saamist suunati Lappeenranta 86. jalaväepolku ja määrati selle 177. tagavarapolgu nooremaks ohvitseriks (podporutšik). Teenis seal kuni 10. detsembrini 1917.
Esimeses maailmasõjas osales lahingutes Saksa keisririigiga kolme päeva jooksul septembris 1915 Vilno kubermangus (võttis osa tormijooksust sakslaste positsioonidele Vilejka maakonnas Hussaki küla all), Vitebski ja Volõni piirkonnas. Sai lahingutes 5. märtsist kuni juunini 1916 Vilno kubermangus Mihulski küla all "ülesnäidatud vahvuse eest" Püha Anna 4. järgu medali. 20. septembrist kuni 13. oktoobrini 1916 võitles sakslastega ja "jooksis neile tormi" Sobro all. Kolonie Dimitrovka all aga "sai põrutada", mille kinnituseks anti 13. oktoobril 1916 välja tunnistus nr 117. Ravis end Tsarskoje Selo haigemajas. Pärast paranemist suunati Vitebski komandandi vahiteenistusesse, kust lahkus 1917. aasta detsembris "revolutsioonilistel põhjustel".
Teenistust Eesti sõjaväes alustas jaanuaris 1918 2. Eesti jalaväepolgu ohvitserina. 1918. aasta veebruaris, pärast Lõuna-Eesti okupeerimist Saksa keisririigi poolt, alustati 2. Eesti jalaväepolgu likvideerimist. Novembris 1918 määrati piirivalve teenistusse salgaülemaks ja 13. märtsil 1919 Vabadussõjas soomusrongi "Kapten Irv" dessantroodu nooremohvitseriks. Sai juulis lahingutes haavata. Paranenuna määrati jaanuaris 1920 Scouts polgu 5. roodu ülemaks. Teenis ohvitserina Valgas. Demobiliseeriti 14. septembril 1920 ja arvati tagavaraväkke.
1923. aastal toodi teenima Tallinna. Asus tööle Kohtu- ja Siseministeeriumi Piirivalve Valitsuse üldosakonda raamatupidajana kapteni auastmes. Lõpetas 1925. aastal Tallinna linna kaubanduslikud õhtukursused.
Läks 2. veebruaril 1927 erru. Töötas Kohtu- ja Siseministeeriumis 1932. aastani. Seejärel asus tööle Riigi Raudteevalitsuse administratsiooni finantsameti varustustoimkonna vanema arveametnikuna ning alates 1937. aastast tehnikuna. Oli sellel kohal ka teise Nõukogude ja ka teise Saksa okupatsiooni alguses. Alates 1. maist 1943 oli Raudteevalitsuse käitusameti tehnik.
Teise maailmasõja ajal teenis ta kapteni auastmes 5. Eesti Piirikaitserügemendis. 1944. aasta sügisel Nõukogude pealetungi ajal rügement hajus laiali. Näinud olukorda Tallinnas 21. septembril 1944, sõitis Made järgmisel päeval Läänemaale ja organiseeris seal ringi liikunud Saksa sõjaväest lahkunud sõduritest üksuse, et avaldada vastupanu sisse tungivatele punaarmeelastele ja anda sellega võimalus Eestist lahkuda soovijatele vabalt suunduda Virtsu sadamasse.
Koguneti Sillal. 22. septembri õhtuks oli üksuse koosseisus 800 sõdurit ja 9 ohvitseri. Kasutada oli 15 veo- ja 6 sõiduautot, 2 mootorratast, neli kahurit, 20 tankirusikat, 40 kuulipildujat, arvukalt kergerelvastust ja laskemoona. Maanteele ja ristteedele pandi välja tõkked, saadeti välja luureüksusi, et selgitada välja punaväe liikumine. Esimene lahing toimus 23. septembril Keila pärast, mis mõneks ajaks vabastati punaväelastest. Nendega peeti ebavõrdseid lahinguid Märjamaal, Lihulas, Nissis ja Ristil. Hävitati 7 Nõukogude tanki ja mitu veoautotäit sõdureid.
24. septembril oli Punaarmee üksuste ülekaal liiga suur. Kapten Made üksus taganes Kassari silla taha jõe joonele, kuid sama päeva õhtul oldi sunnitud lõpetama kõik sõjalised operatsioonid. Made andis käsu taganeda Virtsu sadamasse. Umbes 300 meest loobusid saartele minemast ja otsustasid varjuda metsadesse ja hakata tegutsema partisanidena. Õhtul kella üheksa paiku jõudis 318 Made üksuse meest Muhumaale Hellamaa külla. Seal võttis Julius Made ühendust Saksa 67. Jalaväerügemendi ülema major Joachim Menzeliga, kes informeeris Made üksuse saabumisest Kuressaares paiknenud Saksa 23. Diviisi staapi
Major Menzel sai loa formeerida 1. Saarekaitse rügement. Tema kaasabil relvastati kaks pataljoni mehi ja paigutatakse Igakülla. 28. septembril tulistasid Made rügemendi võitlejad alla Nõukogude luurelennuki. Meeskond võeti vahi alla. Kinnivõetute hulgas oli 25-aastane Eesti Laskurkorpuse ülema abi Rudolf Laar, kelle ülesanne olnud pidada saartele siirdunud eestlastest sõjaväelastega nende allaandmise asjus läbirääkimisi. Laar anti üle sakslastele. Õhtul asuti mandrile jäänud eestlastest sõjaväelasi päästma.
29. septembril andsid sakslased Madele käsu, et tal tuleb oma meestega asuda laevadele ning siirduda Saksamaale uuele väljaõppele. Saksamaale jõudes korraldas Made rügemendi kapituleerumise Briti vägedele ja määrati Schleswig-Holsteinis Uklei järve äärde rajatud interneeritud Eesti sõdurite laagri ülemaks Briti okupatsioonitsoonis. 1948. aastal sai loa asuda elama Inglismaale.
Isiklikku
Julius Made abiellus veendunud vanapoisina 35-aastaselt 23. juulil 1929. aastal Pühavaimu kirikus Hilda-Alide Jakobiga (neiuna Lehmthal, sündinud Tallinnas 29. mail 1892). 38-aastane Hilda-Alide oli lahutanud oma esimesest abikaasast Oskar Konstantin Jakobist, kellega tal oli 15-aastane tütar Aino. Kuid õige pea selgus, et iseloomud ei sobinud kooseluks. 8. mail 1931 alustati Juliuse initsiatiivil Tallinn-Haapsalu Rahukogu Tsiviilosakonnas lahutusprotsessi, mis jõudis lõpule alles 15. veebruaril 1935 poolte kokkuleppel.
Julius Made oli Tiit Made isapoolse vanaisa vennapoeg.
Marek Strandberg
pisi|Marek Strandberg 2023. aastal Marek Strandberg (sündinud 25. septembril 1965 Tallinnas) on Eesti poliitik, materjaliteadlane, ettevõtja ja karikaturist.
Hariduskäik
Strandberg on õppinud aastatel 1972–1983 Tallinna 44. Keskkoolis ning 1983–1988 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas, mille lõpetas orgaanilise keemia erialal cum laude. Aastatel 1988–1991 õppis ta Tartu ülikooli aspirantuuris.
Elukäik
1991 kuulus Strandberg nädalalehe Eesti Aeg asutajate hulka, selle väljaandmises osales ta 1995. aastani.
1994 osales AS Maag ajalehe Rahva Hääl erastamises ja 1995 ajalehe Eesti Päevaleht asutamises.
1994–1995 oli Strandberg ASi Silmet juhatuse liige ja Kaitseministeeriumi strateegilise planeerimise nõunik.
1998–1999 oli Strandberg Võru Instituudi projektijuht ning Concordia Ülikooli tehnoloogiaarenduse ja -korralduse õppejõud. 1998–2002 oli ta MTÜ Ökoloogiliste Tehnoloogiate Keskuse teadur, 2000–2001 Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ning 2004–2007 Tallinna Tehnikaülikooli molekulaartehnoloogia õppetooli insener ja projektijuht.
Alates 1997. aastast on Strandberg Eestimaa Looduse Fondi liige, 2000–2007 oli ta ka nõukogu esimees ning jätkas nõukogu liikmena 2011. aastani.
1999–2000 oli ta Eesti Televisiooni saate "Noova" autor.
2020. aasta sügisest töötab ta ajalehe Postimees teaduse- ja tehnologiatoimetajana ja 2021. aasta algusest teaduse- ja tehnoloogiatoimetuse juhatajana.
Poliitiline tegevus
2004. aastal osales Marek Strandberg Euroopa Parlamendi valimistel ja kogus üksikkandidaadina 5372 häält. Ta ei osutunud valituks.
2006. aastal oli ta Rohelise erakonna algatusgrupi juhatuse liige. Pärast algatusgrupi reorganiseerimist parteiks on ta olnud Erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige 2007–2011 ning eestkõneleja 2007–2009.
Erakonna sisulise liidrina juhtis Strandberg rohelised 2007. aasta Riigikogu valimistel eduni: Erakond Eestimaa Rohelised kogus 6 kohta ja sai esialgu isegi kutse valitsuse moodustamise läbirääkimistele. Valitsusse rohelisi ei võetud, kuid Andrus Ansipi teine valitsus kirjutas oma programmi sisse mitu roheliste valimislubadust. Strandberg valiti Riigikokku 5668 häälega ja ta kuulus XI Riigikogu liikmena majanduskomisjoni ning aseesimehena julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni.
1. jaanuaril 2014 astus Strandberg Erakonnast Eestimaa Rohelised välja.
Kriitika
8. septembril 2011 võrdles Strandberg oma Facebooki lehel Tallinna Liibüaga ja Edgar Savisaart Liibüa endise diktaatori Muammar Gaddafiga: "Aeg on hakata pealinna (seda kohalikku Liibüat) pommitama. Ülekantud tähenduses." Tallinna abilinnapea Taavi Aasa sõnul kutsus Strandberg sellega otseselt mitte alluma kohalikule võimule ja kehtestama üleüldise anarhia: "Üleskutsed pommitamisele – isegi kujundina väljendades ja anarhia kehtestamisele, on niivõrd tõsised riigi julgeolekut puudutavad küsimused, et neist ei tohiks mööda vaadata ka kaitsepolitsei." Strandbergi sõnavõttu kritiseeris ka Riigikogu aseesimees ja endine Tallinna linnapea Jüri Ratas: "Endise Riigikogu liikmena peaks Strandberg oskama rohkem oma sõnu valida ning tajuma, et interneti suhtlusvõrgustik pole koht, kus vaenu õhutada."
Leiutised
2012. aastal pälvisid Strandberg ja Idla Eestis paljukritiseeritud tööde eest esimeste eesti teadlastena NATO teadussaavutuste auhinna.
Elektrit juhtiv kangas
2006. aasta detsembris avaldati ajakirjanduses teade, et Eesti teadlased eesotsas professor Mati Karelsoniga, nende seas ka Marek Strandberg ja Katrin Idla, leiutasid elektroonikaseadmeid elektromagnetimpulsside eest kaitsva kanga, mille ajakirjandus ristis "imekangaks". Kangas on kootud mittemetalsest elektrit juhtivast kiust ja on seetõttu võimeline neelama piisaval hulgal elektromagnetkiirgust. Materjali lähtekomponent on sama, mis taimede klorofüllis. Samuti saab kangaga varjata kehasoojust, peites sõdureid öövaatlusseadmete eest, ning elektri abil on võimalik sõdurite riideid soojendada.
Mitmesuguste sõjaliste rakenduste tõttu rahastas projekti algul 4,4 miljoni ning hiljem 5,3 miljoni krooniga 2005–2007 kaitseministeerium. Uudse kangaga kaetud arvutid või raadiojaamad peavad Strandbergi kinnitusel vastu elektromagnetimpulsile, millistega tänapäeval häiritakse vastaste sidesüsteeme. Kangast saab Strandbergi väitel rakendada ka tsiviilelus, näiteks aitab see võidelda särtsakaid andva staatilise elektri vastu. Kuna sportlased väsivad ainevahetust kiirendava staatilise elektri mõjul, aitab uus kangas Strandbergi sõnul parandada sportlaste saavutusvõimet.
Enne kaitseministeeriumi rahastust taotles Strandberg kanga arendamiseks raha Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuselt, kes aga ei pidanud projekti perspektiivikaks.
Volver
"Volver" on mitme filmi originaalpealkiri:
Marek Strandberg
Elektrit juhtiv kangas
2006. aasta algul kavatseti kangast 2007. aasta I poolel Eesti kaitseväes elektroonika kaitsel ja maskeerimisvormidena katsetama hakata. 2006. aastal Postimehele demonstreeritud kangast polnud kaitsevägi 2010. aastal siiski näinud ja ministeerium ootas alles lõpparuannet. "Ma ei väida, et see oleks võimatu, aga kahtlen, kas meil on võimekus selliseid asju teha," kommenteeris projekti reservohvitser Leo Kunnas. "Projekti raames tehtud asju on füüsiliselt esitletud ja need on saanud kõrge hinnangu NATO koostööprojektide raames," kinnitas Strandberg.
Karikatuurid
Strandberg on avaldanud aastate vältel karikatuure Eesti ajakirjanduses (Pikker, Eesti Ekspress, Eesti Aeg, Eesti Päevaleht, Maaleht, Roheline Värav, Sirp jt). 2011. aasta 23. veebruaril, vahetult enne Eesti vabariigi aastapäeva ning elektroonilise hääletamise algust 2011. aasta parlamendivalimistel toimus Tartus Tasku keskuses tema esimene isikunäitus.
Koos ajalehe Sirp peatoimetaja Kaarel Tarandiga nõudis ta kahjutasu uudisteportaalilt Delfi, kuna Delfi avaldas foto sellest, kuidas Strandberg joonistas Riigikogu istungi ajal karikatuuri.
Eesti energeetika
Eestis kulutatakse sama hulga rikkuse tootmiseks ligi neli korda rohkem energiat kui Euroopa Liidus keskmiselt ja kümme korda rohkem kui Taanis. Raiskamine tuleneb kasutatavate energiatehnoloogiate iseloomust ja hoiakutest. Raiskamisest saab jagu ainult tehnoloogiate vahetamise teel. Rahva tarbimiskäitumist muudaks ainult tehnoloogia muutus. Põlevkivi tuleb hakata tootma tehnoloogiaga, mis suurendab põlevaine sisalduse selles praeguselt 30 protsendilt 80...90 protsendini. See võimaldaks soojuse ja elektri hajatootmist rikastatud põlevkivi ning kasvavate kütteainete (puit, hein, põhk, märgalataimed) koos põletamise või gaasistamise teel. Nii vabanetakse energiakaost, mille tingib põlevkivi põletamisel tekkiva soojuse kasutamata jäämine. Peale selle tuleb kasutada tuule-, lainete ja päikeseenergiat ning energiaga säästlikumalt ümber käia. See vähendab vajadust põlevkivi järele. Energia säästmiseks on tarvis kasutusele võtta säästu võimaldavad tehnoloogiad.
Eesti elanikud kulutavad olmes vett ligi 20 korda vähem, kui Eestis kulutatakse põlevkivi kaevandamiseks ja sellest elektri tootmiseks. Nende tegevuste keskkonnamahukus ei kajastu majandusarvestuses.
Tehnoloogiapoliitika
Eestil on tarvis ühiskondlikku kokkulepet tehnoloogilise arengu alal. See peab olema suunatud raiskamise vähendamisele ning säästmisvõime, konkurentsivõime ja julgeoleku suurendamisele ning aitab vaesusest jagu saada. Selle puudumisel on tehnoloogiaprojektide riiklik toetamine korruptiivne. "Vananenud ja ebaõnnestunud tehnoloogiad muudavad igaaastaselt kasutuks müraks üle 5 miljardi krooni siinsete elanike varast. ... Ainuüksi korstnaist paisatakse kaduvikku ligi kolme miljardi krooni eest soojusenergiat aastas." Riik peab looma teadlastele, tehnoloogidele ja leiutajatele piisava infrastruktuuri.
Isiklikku
Marek Strandberg on lahutatud ja tal on elukaaslane. Tal on kolm tütart ja kaks poega.
Marek Strandbergil on temast 17 aastat noorem nimekaim, kes on korduvalt vahele jäänud alkoholijoobes autojuhtimisega. Neid on ajakirjanduses segi aetud, näiteks Äripäeva artiklis 2007. aastal.
Jääraku põik
Jääraku põik on väike põiktänav Tallinna Pirita linnaosas Kose asumis.
Tänav on umbtänav, algab Jääraku teelt.
Jääraku tee
thumb|Jääraku tee
Jääraku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita-Kosel.
Jääraku tee sai nime 13. aprillil 1958. Tänav on saanud nime selle järgi, et asub Lasnamäe järsu nõlva all.
Soojuskihistus
Soojuskihistus sõltub eelkõige vee erinevast tihedusest kraaditi ja veekogu laiuskraadist Maal.
Tagasitulek
"Tagasitulek" ("Volver") on Pedro Almodóvari film 2006. aastast.
Pedro Almodóvar pälvis filmi eest 2006. aasta Euroopa filmiauhindadel Euroopa parimaa režissööri auhinna.
Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam
Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam (IATA: CDG, ICAO: LFPG) (prantsuse keeles Aéroport Paris-Charles de Gaulle), tuntud ka kui Roissy on lennujaam Pariisis, Prantsusmaal. See on maailma üks tähtsamaid lennunduskeskusi ja Prantsusmaa suurim lennujaam.
Lennujaam on nimetatud sõjaväelase ja riigimehe Charles de Gaulle'i järgi.
See on Air France'i, Delta Air Linesi, easyJeti ja FedEx Expressi baaslennujaam.
7. aprill
7. aprill on Gregoriuse kalendri 97. (liigaastal 98.) päev. Juliuse kalendri järgi 25. märts (1900–2099).
Tõnu Ling
Isiklikku
Ta on abielus, kahe tütre isa.
Evje og Hornnesi vald
Evje og Hornnesi vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Evje.
Dimiktiline veekogu
Dimiktiline veekogu on parasvöötmes olev veekogu (tavaliselt järv), kus aasta ringi esineb 2 veekogu stratifikatsiooniperioodi (suvine ja talvine) ning 2 tsirkulatsiooniperioodi (kevadine ja sügisene); holomiktilise veekogu erijuht.
Et Eesti järved on valdavalt suhteliselt madalad, on nad dimiktilised.
Karikakar
Karikakar (Anthemis L.) on korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- või mitmeaastaste rohttaimede perekond. Karikakraga sarnaste taimede perekonnad on kummel, kesalill ja härjasilm. Eestis tavaliselt karikakrana tuntud lill on harilik härjasilm.
Karikakra perekonda kuulub üle saja liigi. Perekond pärineb Vahemere maadest ja Lähis-Idast ning on sealt levinud üle maailma. Ta eelistab teetunud, liivaseid muldasid.
Karikakrad on ühe- või mitmeaastased rohttaimed sulgjaguste või lineaalsete lehtede ja tavaliselt lihtsate või nõrgalt harunenud varrega. Taime kõrgus on 20–50 cm. Õiepõhi on poolkera- kuni lehtrikujuline, aga mitte õõnes, ja kaetud kelmega. Õiekate koosneb munajatest või piklikest kandelehtedest, mis paiknevad mitmes reas. Õisiku servas on üksnes valged või kollased emasõied, keskel on mõlemasoolised kollased õied. Seemned on pöördkoonusekujulised. Pappus on väga lühike või puudub.
Karen Aabye
Elulugu
Kareni vanemad olid hulgikaupmees Rudolph Christian Frederik Aabye (1859–1927) ja Franciska Maren Christine Petersen (1874–1961).
Karikakar
Purustatud karikakralehtedel on õunalõhn.
Karen Aabye
Elulugu
Karen Aabye kasvas üles Kopenhaagenis ja käis Karen Kjæri koolis (Karen Kjærs Skole).
Karikakar
EKI sünonüümisõnastiku järgi on karikakar murdekeeles tuntud ka kui maarjalill, kanaperse (osadel andmetel valge karikakar), ätse ja hätses.
Kasutamine
Karikakar on levinud ravimtaim ja karikakra õitest tehakse teed maksa ja sapiteede puhastamiseks sapikivide korral.
Maarjalillest valmistatakse sidrunkollast värvainet ja putukamürki.
Samuti saab karikakrast valmistada toitu, näiteks valmistatakse õitest karikakraõiesuppi.
Loe ka
[https://maaelu.postimees.ee/7292775/karikakar-ja-harjasilm-kas-oskate-vahet-teha Toivo Niiberg, "Karikakar ja härjasilm – kas oskate vahet teha?", Postimees, 15. juuli 2021,]
Karen Aabye
Elulugu
Aastal 1929 asus ta elama Prantsusmaale ning hakkas nädalalehe Skandinaver i Paris kaastööliseks. Aastal 1932 naasis ta Taani ning hakkas tööle väljaande Politikens Lytterblad toimetussekretärina. Aastatel 1936–1937 oli ta ajalehe Politiken korrespondent algul Londonis, hiljem Pariisis. Oma tihedat elamusterikast elu sõjaeelsel perioodil on ta kirjeldanud paljudes esseedes ja ajaleheartiklites.
Looming
Romaan "Vi skal snart hjem" (1946) räägib Saksa okupatsiooni aegsetest taani pagulastest Rootsis ja nende koduigatsusest.
Aastatel 1950–1954 ilmus romaanipentaloogia "Martine", "Min søn Janus", "Brænd dine skibe", "Det gyldne land" ja "Den røde dalom". See jutustab Martinest ja tema pojast Janusest, kes pärast oma ema surma otsib õnne Kanadas. Sündmustik leiab aset 19. sajandi keskel. Teost iseloomustab tundlik sisseelamine tegelaste siseellu.
Karen Aabye on kirjutanud ka biograafilisi romaane, näiteks "Grevinden af Bagsværd" (1958 ja "Min bedstemor er jomfru" (1965). Need kaks romaani on olnud eeskujuks Jane Aamundile.
Karen Aabye on kirjutanud haaravaid, seikluslikke ja humoorikaid reisikirju. Tuntumad neist on "Dejligt at Amerika ikke ligger langt herfra" (1949; pealkiri ühe Hans Christian Anderseni luuletuse järgi) ja "Irland – min tossede ø" (1963).
Esseekogus "Fra mit skovhus" (1968) on kirjeldatud Taani loodust Frank Jægeri 1950. aastate Langelandi-kirjeldustele sarnases maneeris.
Gavriil Trojepolski
Gavriil Trojepolski (vene keeles Гавриил Николаевич Троепольский; 29. november 1905 Tambovi kubermang – 30. juuni 1995 Voronež) oli vene nõukogude kirjanik, dramaturg ja stsenarist. Tema tuntuim teos on jutustus "Valge Bim Mustkõrv", mille alusel tehti 1977. aastal samanimeline mängufilm (režissöör Stanislav Rostotski, Gorki-nimeline filmistuudio, peaosas Vjatšeslav Tihhonov).
Tema esimene jutustus ilmus 1937. aastal. Alates 1953. aastast pühendas ta end täielikult kirjanduslikule tegevusele.
Oma tuntuima teose, jutustuse "Valge Bim Mustkõrv" kirjutas Trojepolski 1971. aastal ja seda on tõlgitud enam kui 20 keelde. Eesti keeles ilmus raamat 1975. aastal kirjastuselt Eesti Raamat Otto Samma tõlkes.
Üldse on tema raamatuid tõlgitud 52 keelde.
Trojepolski oli NSV Liidu Kirjanike Liidu liige alates 1967. aastast.
Everton
pisi|St. Georges Church Everton on Liverpooli linnaosa.
See paikneb linnakeskusest vahetult põhjas. Everton sai Liverpooli osaks 1835. aastal.
Rapla Laulustuudio
Rapla Laulustuudio on Rapla Kultuurikeskuses töötav stuudio, mille juhataja ja ainus juhendaja on Thea Paluoja.
Rapla Laulustuudios laulavad noored alates 6. eluaastast kuni gümnaasiumi lõpuni (kuid alati on ka erandeid). Samuti võib Rapla Laulustuudiot pidada üheks Eesti edukamaks vokaalansamblite sünnikohaks. Seda tõestab juba fakt, et pole olnud peaaegu ühtegi konkurssi, kus mõni Thea Paluoja juhendatud vokaalansambel poleks saanud auhinnalist kohta.
Ajalugu
Stuudiovormi hakkas Thea Paluoja kasutama juba aastal 1990. Ent stuudio nimetus võeti kasutusele aastal 1992, kui lastega "lageda taeva alla" jäänud Thea Paluojale ulatasid abikäe kadunud Toivo Kurmet ja Erik Virgepuu ning tekkis Maghira Laulustuudio. Tol ajal oli stuudiovorm Raplas suhteliselt tundmatu nähtus. Eksisteeris vaid Maghira Kunstistuudio Krista Urveti eestvedamisel. Mõne aasta pärast sai stuudio juba Kultuurikeskuse katuse alla ja nimetati ümber Rapla Laulustuudioks. Aastate jooksul on Rapla Laulustuudios laulnud üle 1000 noore laulja. Esinemisi võib iga aasta kohta arvestada sadakond. Rapla Kultuurikeskuses on stuudio töötanud mingi aja igas olemasolevas ruumis, väljaarvatud juhataja kabinet ja tualetid.
Rapla Laulustuudio vilistlasi võib kohata nii roki- kui ka näitelavadel, Muusikaakadeemias, nii arstide seas kui ka ajakirjanduses.
Valle vald
pisi|Valle vaateid Valle vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Valle.
Valle vald loodi 1. jaanuaril 1838. Aastani 2019 kuulus vald Aust-Agderi maakonda.
Tooni
Tooni ehk Mana on eesti mütoloogias surmajumal, allilma (Toonela, Manala) valitseja.
Tooni on soome surmajumala Tuoni analoog.
Issaku mõis
Issaku mõis (saksa keeles Issako) oli Kurista mõisa kõrvalmõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoone on erandlikult esinduslik; enamasti kõrvalmõisate peahooned olid märksa tagasihoidlikumad kui peamõisate peahooned. Issaku mõisa peahoone on tellistest ehitatud ja põhiosas ühekorruseline. Hoone fassaad on keskosas eenduv ja kahekorruseline. Hoonesse pääseb sisse veranda kaudu.
Mõis on tänapäeval eraomanduses.
Camilla Collett
thumb Jacobine Camilla Collett (neiupõlvenimega Wergeland; 23. jaanuar 1813 – 6. märts 1895) oli norra kirjanik, keda peetakse ka norra esimeseks feministiks. Ta oli luuletaja Henrik Wergelandi noorem õde.
Odessa laht
Odessa laht (vene keeles Одесский залив) on laht Musta mere loodeosas. Selle lahe rannikul paikneb Odessa linn.
Odessa lahe põhjapoolsem punkt on Severnõi-Odesski neem, lõunapoolsem punkt on Lanžeroni neem.
EVL
EvL on lühend tänavakunstnik Edward von Lõnguse pseudonüümist.
Crockeri ahelik
thumb|Kinabalu mägi, Crockeri aheliku kõrgeim tipp Crockeri ahelik (inglise keeles Crocker Range) on mäestik Kalimantani saarel. Kulgeb põhja-lõuna suunas. Kõrgus kuni 4101 meetrit (Kinabalu mägi, teistel andmetel 4095 m, neljas kõrguselt Kagu-Aasias). Crockeri aheliku territooriumil on Crockeri Aheliku rahvuspark.
Tuoni
Tuoni (ka Mana või Tooni) on Soome mütoloogias surnuteriigi Tuonela valitseja.
Tuoni valitseb Tuonelat koos oma hirmuäratava naise Tuonetariga. Neil on neli tütart: Kalma, Kipu-Tyttö, Loviatar ja Vammatar ning poeg Surma.
Raikküla vald (1939)
Raikküla vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Raiküla valla maa-alast; senise Kabala valla maa-alast, välja arvatud Pühatu ja Riidaku külade ning Pühatu ja Riidaku asunduste maa-alad; senise Rapla valla Jalase küla ja Koikse asunduse maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 2151 elanikku, territooriumi suurus oli 13 411,17 ha.
Esimene vallavanem oli Jaan Kutser. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johannes Võmma.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kabala külanõukogu ja Raikküla külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Rapla rajooni koosseisu.
Heinrich von Böckenförde (Liivi ordu rüütelvend)
Heinrich von Böckenförde, teise nimega Schüngel, oli Liivi ordu rüütelvend.
Tema vanemad olid Heidenreich von Böckenförde-Schüngel ja ema Katharina von Lethmathe. Ta sündis Kölni stiftis Vestfaali hertsogkonnas Balves Arnsbergi lähedal. Tema suguvõsa oli küllaltki olulisel positsioonil Vestfaalis, samuti aga ka nii Saksa kui ka Liivi ordus, Heinrichi nimekaim oli temast vaid mõnikümmend aastat varem olnud ka Liivi ordu maameister.
1442. aastal on Böckenfördet mainitud proviandimeistrina (Backmeister) Riias, 1451 aga rüütelvennana Bauskas. Rohkem tema kohta andmeid pole.
Risøri vald
Risøri vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Risør.
Risøri linn sai valla staatuse 1. jaanuaril 1838. Aastani 2019 kuulus vald Aust-Agderi maakonda.
Jura saar
pisi|Asend Hebriidi saarestikus
Jura (gaeli keeles Diùra) on saar Atlandi ookeanis, üks Sise-Hebriididest. Pindala 367 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 785 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Jaani tänav (Tallinn)
Jaani tänav (, Johannisstraße, Johannispromenade ; vene keeles Іоановская ул., Іоанновская ул., Ивановская ул. ) oli tänav Tallinnas 20. sajandi alguses, mis ühendas toonast Vene turgu toonase Peetri platsiga. Tänapäeval moodustab see Pärnu maantee alguse Viru väljakust Vabaduse väljakuni.
Tänav sai nime Jaani kiriku järgi. Tänavanimi tühistati 22. jaanuaril 1936.
Uuele turule ehitati vastu Jaani tänavat 1896. aastaks kivist vaekoda mõne äriruumiga, turu idaservale püstitati aastail 1900 turuhoone (Riia arhitekt Wilhelm von Stryk) toiduainete müümiseks, mis oli eelkõige mõeldud lihamüüjate tarbeks. Turuhoone Pärnu maantee poole ehitati 20. sajandi algul kaubaputkade read, ning turuplatsi suurendati veidi ida suunas. Kaubaputkad lammutati 1923. aastal ja see muutis turu avaramaks.
Tänase Draamateatri kohal asus aastatel 1895–1899 tsirkus „Momino". Aastatel 1908–1910 ehitati tänaseni säilinud Saksa Teatri hoone, aastatel 1911–1913 aga Estonia teatrihoone.
Kiidjärv
Kiidjärv on järv Põlvamaal, Põlvast 10 km põhjaloodes, Ahja jõe paremal kaldal.
Kiidjärv on põhjaloode-lõunakagu suunas piklik 13,8 ha suurune järv, mille suurim sügavus ulatub 8,5 m.
Praktiliselt umbjärv, kus kalastikus leidub kõige rohkem särge, ahvenat, haugi, roosärge, mudamaimu ja kokre
Seitsmevõistlus
Seitsmevõistlus on naiste mitmevõistlus kergejõustikus.
Naiste seitsmevõistluse alad on esimesel päeval 100 m tõkkejooks, kõrgushüpe, kuulitõuge, 200 m jooks ja teisel päeval kaugushüpe, odavise ja 800 m jooks. Aastatel 1964–1980 võisteldi olümpiamängudel viievõistluses, pärast esimesi maailmameistrivõistlusi (1983) aga juba seitsmevõistluses (alates 1984. aasta suveolümpiamängudest Los Angeleses).
Kõigi aegade edetabel
''Seisuga 28. mai 2023.''
Eesti edetabel
Üle 5700 punkti saavutanud Eesti seitsmevõistlejad nende isiklike rekordite järgi. ''Seisuga 11. juuni 2023.''
Loodushoid
Loodushoid on looduse kaitsmine kahjuliku inimtegevuse eest, mis saavutatakse inimese loodushoidliku tegevuse ja teadlikkuse tagajärjel.
Uuemates eestikeelsetes allikates ei püüta eristada termineid "loodushoid" ja "looduskaitse", vanemad allikad (nt "Ökoloogialeksikon") püüavad aga vahet teha.
Loodushoiu alla loetakse mõnikord ka looduse rikastamist, näiteks introduktsiooni ja haljastamist, iluaiandust.
Armen Tõugu
Armen Tõugu (sündinud 24. veebruaril 1962 Jerevanis) on eesti-armeenia päritolu eesti vaimulik.
Ta on Kristlaste Osaduse pastor Stuttgart-Sillenbuchis Saksamaal, varem oli ta Kristlaste Osaduse Tallinna koguduse pastor.
Armen Tõugu õppis esialgu füüsikat. Hiljem hakkas ta lugema Rudolf Steineri raamatuid antroposoofiast ning 1990. aastal läks Saksamaale teoloogiat õppima.
Ta peab arvukalt loenguid teemadel nagu "Kolm ühiskonnatüüpi läbi ajaloo ning inglite osa selles", samuti indigolaste teemal. Teda on nimetatud ka indigolaste teema maaletoojaks Eestisse.
Manolo Fábregas
Manolo Fábregas (pärisnimega Manuel Sánchez Navarro; 15. juuli 1921 Vigo, Hispaania – 4. veebruar 1996 México, Mehhiko) oli hispaania päritolu Mehhiko filmi- ja teatrinäitleja ja -lavastaja. Ta on mänginud rohkem kui 50 mehhiko mängufilmis.
6. aprill
6. aprill on Gregoriuse kalendri 96. (liigaastal 97.) päev. Juliuse kalendri järgi 24. märts (1900–2099).
Girma Wolde-Giorgis
Girma Wolde-Giorgis (oromo keeles Girmaa Walda Giyorgis Luchaa, amhara keeles ግርማ ወልደ ጊዮርጊስ; 28. detsember 1924 Addis Abeba – 15. detsember 2018 Addis Abeba) oli Etioopia poliitik, riigi president aastatel 2001–2013.
Ta oli rahvuselt oromo. Ta oli abielus ja tal on 5 last. Ta kuulus etioopia õigeusu kirikusse ja osales usufestivalidel.
1941 astus Wolde-Giorgis Etioopia sõjaväe sideüksusesse, mille organiseeris Suurbritannia. 1944 lõpetas ta Oletta sõjaväeakadeemia nooremleitnandina. 1946 astus ta õhuväkke ja läbis mitmesugused lennujuhtimiskursused. 1948 sai ta lennuki- ja lennujuhtimise abiõpetajaks.
Kui 1951 loodi Etioopia kaubandus-, tööstus ja plaaniministeerium, määrati Wolde-Giorgis selle peadirektoriks. 1955 Eritrea tsiviillennunduse ülemaks (Eritrea kuulus tollal Etioopiale). 1957 sai ta kogu Etioopia tsiviillennundusvalitsuse peadirektoriks ja ühtlasi Etioopia õhujõudude juhatuse liikmeks. 1961 sai ta Keiserliku Etioopia Parlamendi alamkoja liikmeks. Kolmel järjestikusel aastal valiti ta alamkoja eesistujaks.
1965–1974 tegutses ta valitsusvälistes ametites. Ta oli Etioopia kaubanduskoja liige, Austraalia kaubandusesindaja Etioopias, Ghibe põllumajandusassotsiatsiooni asutaja ja juht ning Keffa ja Illubabori puidutöötlusettevõtte asutaja ja juht. Lisaks on ta juhtinud impordi- ja ekspordiettevõtet IMPEX. 1977 oli ta Etioopia ajutise sõjaväevalitsuse koostatud rahuprogrammi komisjoni asendusliige – selle komisjoni eesmärk oli Eritrea probleemi rahumeelne lahendamine. Siis töötas ta kuni 1990. aastani Etioopiale kuulunud Eritreas, olles Etioopia Punase Risti Eritrea haru president asukohaga Asmaras ja pidalitõve kontrollimise organisatsiooni tegevdirektor.
Seejärel käivitas Wolde-Giorgis 1992. aasta märtsis keskkonnakaitseorganisatsiooni Tunne Etioopiat ja kuni viimase ajani oli ta selle nõukogu asepresident.
2000 valiti ta teises voorus Etioopia Föderaalse Demokraatliku Vabariigi Rahvaesindajate Kogu (ehk parlamendi) liikmeks, kusjuures ta oli sõltumatu kandidaat.
Girma Wolde-Giorgis valiti esimest korda parlamenti 1961. aastal. 2001. aastal valiti ta Etioopia presidendiks ja 2007 valiti tagasi.
Ivelandi vald
Ivelandi vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Birketveit.
Vald loodi 1. jaanuaril 1886, kui endine Hornnes og Ivelandi vald jagati Ivelandi ja Hornnesi vallaks. 2019. aastani kuulus vald Aust-Agderi maakonda.
Demograafia mõisteid
''Siin on loetletud demograafia mõisteid.
Thomas DiLorenzo
Ta kuulub Austria koolkonda.
Charles III
Charles III (Charles Philip Arthur George; sündinud 14. novembril 1948 Londonis) on Suurbritannia kuningas ja 14 teise Rahvaste Ühendusse kuuluva riigi kuningas.
Kuninganna Elizabeth II ja prints Philipi vanima pojana oli ta aastail 1958–2022 Walesi prints ja juba alates 1952. aastast esimene isik Suurbritannia troonipärimisjärjekorras. Pärast oma ema surma 8. septembril 2022 sai temast monarh.
Lapsepõlv
Prints Charles sündis Buckinghami palees. Tema isa oli prints Philip ja ema printsess Elizabeth (hilisem kuninganna). Sündides sai tema ametlikuks tiitliks Tema Kuninglik Kõrgus Edinburghi prints Charles.
1952. aastal sai tema emast Elizabeth II-st kuninganna ning Charlesist sai automaatselt troonipärija. Šotimaal sai ta tiitli Rothesay hertsog, mujal Walesi prints. Ta oli kohal oma ema kroonimise ajal ning istus koos vanaema kuninganna Elizabethi ja tädi printsess Margaretiga.
Haridus
Nagu teisedki kuninglikud lapsed enne teda, sai ta guvernandi, kelleks oli Catherine Peebles. 1955 teatas kuningakoda, et prints Charlesile ei võeta eraõpetajat, vaid ta hakkab käima koolis. Ta õppis kõigepealt Hill House Schoolis Londonis ning hiljem Cheami algkoolis nagu tema isagi. Prints lõpetas õpingud Gordonstouni erainternaatkoolis Šotimaal. Ta on esimene troonipärija, kes sõjaväe asemel astus ülikooli, õppides Cambridge'i ülikoolis antropoloogiat. Esimese Briti kuningapere liikmena sai ta teaduskraadi.
Walesi prints
Charlesist sai ametlikult Walesi prints 1. juulil 1969. Tseremoonia peeti Walesis Caernarfoni linnuses. Üritust varjutasid Walesi rahvuslaste ähvardused vägivallast ja pommidest, kuigi need sündmused olid rohkem seotud uelsi keele vabaduse kui tseremooniaga. 1980. aastate algul tahtis Charles saada Austraalia kindralkuberneriks, kuid austraallased leidsid, et selle ametikoha peab täitma austraallane.
Suhted ja abielud
Walesi printsi armuelu on alati olnud ajakirjanduse üks meelisteemasid. Teda on seostatud mitme naisega, nagu Georgina Russell, leedi Jane Wellesley, Davina Sheffield, Fiona Watson, Susan George ja leedi Sarah Spencer. Siiski ei peetud neist mitte kedagi Walesi printsile kohaseks abikaasaks.
Troonipärijana pidi Charles valima naise, kes oleks neitsi ja protestant (ideaalsel juhul anglikaan) ning kes vastaks ka päritolu nõuetele. Väidetavalt aitas Charlesi hilisem abikaasa Camilla Shand tal valida välja leedi Diana Spenceri. Buckinghami palee teatas nende kihlusest 24. veebruaril 1981.
Esimene abielu
thumb|Prints Charles ja printsess Diana Ronald Reagani vastuvõtul
29. juulil 1981 abiellusid Walesi prints ja leedi Diana Spencer 3500 kutsutud külalise ja 750 miljoni televaataja juuresolekul. Kõik Euroopa kroonitud pead peale Juan Carlos I olid kohal. Tulemata jätsid ka Kreeka pagendatud kuningas Konstantínos II ja Iirimaa president Patrick Hillery.
Abielu tõttu sai Dianast Walesi printsess ja Tema Kuninglik Kõrgus. Rahva seas oli ta tuntud printsess Dianana, kuigi lahutuseni oli ta tiitel Tema Kuninglik Kõrgus Walesi printsess. Paar asus elama Highrove House'i ja Kensingtoni paleesse. Kohe sai printsessist ajakirjanike ja fotograafide lemmik.
Kuninglikul paaril sündis kaks poega: prints William ja prints Harry. Vaatamata kõigele tekkisid probleemid. Diana kriitikud leidsid, et too on liiga temperamentne ja ebastabiilne; ükshaaval vallandas ta kõik printsi kauaaegsed töötajad ning kaugenes oma arvukatest sõpradest (isast, emast, vennast, Sarah Fergusonist ja Elton Johnist). Ka printsi süüdistati mitmetes abielu probleemides. Viie aastaga oli muinaslugu juba kokkuvarisemise äärel.
Mõlemad pooled alustasid abieluväliseid suhteid: mees Camilla Parker Bowlesi, endise Camilla Shandiga, naine aga Briti armeeohvitseriga. Kuigi avalikkuse ees etendasid nad õnnelikku paari, kolisid nad eraldi elama juba 1980. aastate keskel. Meedia pani tähele paari ebamugavustunnet teineteise seltskonnas; peagi lekkisid ka tõendid truudusetusest. 1992 kolis paar ametlikult lahku.
Walesi printsi abielu lõppes ametlikult lahutusega 28. augustil 1996. Järgmisel aastal hukkus Diana autoõnnetuses. Prints pälvis kiitust sündmusega tegelemise eest, kuna paljud kuningakoja liikmed, sealhulgas Elizabeth II leidsid, et kuna Diana ei kuulunud enam kuningakotta, peavad matused korraldama tema veresugulased. Prints sõitis aga Pariisi, saates oma hukkunud eksabikaasa keha teekonnal tagasi. Endise Walesi printsessi matuste jaoks loodi uus kategooria ametlikes matustes. Printsi edasine roll üksikisana teenis hiljem palju kiitust.
Camilla Parker Bowles
1994. aastal antud teleintervjuu tunnistas Charles, et on abielu rikkunud, "kui oli selge, et mu abielu on lõppenud". Hiljem kinnitati, et kolmas osapool oli Camilla Parker Bowles, printsi ammune tuttav. 1993. aastal said Briti tabloidid lindistused väidetavalt 1989 toimunud telefonikõnest Camilla ja Charlesi vahel, kus viimane avaldas kahetsust kõigi ebaväärikuste pärast, mida naine nende suhte jooksul on pidanud taluma.
Pärast lahutust tuli Charlesi suhe Camillaga laiema avalikkuse ette. Kuid Camilla vahepeal tõusnud populaarsus vähenes 1997. aastal Diana hukkumise tõttu. 1998. aastal tutvustati Camillat ametlikult kuninglikule perekonnale ning tema vahetu suhtlus prints Williamiga sulatas jää. Järgmisel aastal pildistati teda ja Charlesi esimest korda koos. Et saada rohkem poolehoidu, kohtus Camilla 2000. aasta juunis kuningannaga. 2001. aastal suudlesid Camilla ja Charles esimest korda avalikult. Kaks aastat hiljem kolis naine tema kodudesse Highgrove'is ja Clarence House'is.
Teine abielu
10. veebruaril 2005 teatati, et prints Charles ja Camilla Parker Bowles abielluvad sama aasta 8. aprillil Windsori lossis ja laulatatakse St. George'i kabelis. Hiljem otsustati Windsor Guildhalli kasuks. Neli päeva enne laulatust teatati selle edasilükkumisest ühe päeva võrra, et prints saaks osa võtta paavst Johannes Paulus II matustest Vatikanis.
Teatati, et pärast laulatust saab Camillast Tema Kuninglik Kõrgus Cornwalli hertsoginna ning kui Charlesist saab kuningas, ei ole ta kuninganna Camilla, vaid Tema Kuninglik Kõrgus Kuninga Abikaasa (Her Royal Highness The Princess Consort). Sellist kõnetlusviisi kasutati ka kuninganna Victoria abikaasa prints Alberti puhul, kelle tiitel oli ühtlasi Kuninganna Abikaasa.
Charles III ja Eesti
Charles külastas troonipärijana 5.–6. novembril 2001 Tallinna ja Tartut.
Isiklikud huvid
Charles III on ratsutaja ja jahimees. Ta on teeninud Kuninglikus Mereväes, teenides miinitraaler Broningtonil miiniotsijana 1976. aasta veebruarist detsembrini. Ta on ka akvarellikunstnik ja kirjanik. Ta on näitustele pannud ja müünud oma maale. Prince's Trust, mille asutaja on Charles, on heategevusasutus, mis tegeleb peamiselt noortega, pakkudes laenu äridele ja inimestele, kellel on raske välist abi leida. Organisatsioon korraldab heategevuskontserte, millest võtavad osa nii rokk- ja popmuusikud kui ka klassikalise muusika austajad.
Ta väidab end "hoolivat väga sellistest teemadest nagu keskkond, arhitektuur, kesklinna uuendamine ja elukvaliteet".
Et panna praktikas tööle oma arhitektuuri- ja planeerimisalased teadmised, arendab prints Dorsetis Poundbury küla. Enne seda oli ta avaldanud raamatu ja teinud filmi "Visioon Britanniast" ("A Vision Of Britain"), mis on moodsa arhitektuuri kriitika. Printsile meeldib propageerida orgaanilise toidu kasvatamist, ehkki tõmbas enda peale pahatahtlikke nalju, kui ütles, et räägib vahel oma toataimedega. Walesi prints on 16 heategevusliku organisatsiooni president ja 2004. aastal tõi ta heategevusele tulu ligi 100 miljonit naelsterlingit.
Teda hinnatakse ka oskuse poolest olla Suurbritannia eestkõneleja. Visiidil Iiri Vabariiki pidas ta isikliku ja enesekirjutatud kõne kahe riigi vahelistest suhetest, mille Iiri poliitikud ja meedia soojalt vastu võtsid.
Charles on ka dalai-laama ja Tiibeti vabadusliikumise suur pooldaja. 1999. aastal ründas ta Hiina presidenti avalikult vaenuliku poliitika pärast Tiibetis.
Kuningat huvitab ka filosoofia, eriti Aasia riikide oma, ja New Age'i liikumine. Tal oli pikk sõprus Laurens van der Postiga alates 1977. aastast kuni mehe surmani 1996. aastal. Mees oli ka üks kuninga ristivanematest.
Tõustes Suurbritannia troonile sai temast vanim isik, kes Briti trooni üle võtnud. Siiski on ta võrdlemisi ebapopulaarne mitte ainult Suurbritannias, vaid ka paljudes Rahvaste Ühenduse dominioonides (eriti Austraalias), kus on räägitud tema kuningaks saamise korral monarhiast loobumisest ja vabariigi kehtestamisest.
Tiitlid
Charlesi täielik kõnetlusviis Suurbritannia kuningana on järgmine: Tema Majesteet Charles III, Jumala armust Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi ning tema teiste maade ja territooriumite kuningas, Rahvaste Ühenduse juht, Usu kaitsja.
Poltava
Poltava (mööndav ka Poltaava) on linn Ukrainas, Poltava oblasti ja Poltava rajooni keskus. Asub Vorskla jõe ääres.
Kirjalikes allikates on Poltavat mainitud 1173. aastal. 14. sajandist 1569. aastani kuulus linn Leedule, seejärel Poolale. 1667. aastal liideti Venemaaga. 1709 toimus linna lähedal Poltava lahing Rootsi ja Vene vägede vahel. thumb|left|Oktoobri park Poltavas thumb|left|Raudteejaam
Orava (ajalooline piirkond)
thumb|Orava paiknemine [[Slovakkias ja Poolas]] Orava on ajalooline piirkond, mis jaguneb Slovakkia Žilina maakonna ja Poola Väike-Poola vojevoodkonna vahel Tatratest põhjas Orava jõe orus.
Orava ajalooline keskus on alates 1683 Slovakkia linn Dolný Kubín, mida alguses nimetati ungaripäraselt Alsókubin, enne seda Orava linnus.
Praegu on Orava majanduslikult vähearenenud ala, kuid turismi valdkonnas on võimalusi palju: Slovakkia-osas on suur veehoidla ja kuumaveeallikad, Orava linnus, vabaõhumuuseum ja puukirikud, saab harrastada mägironimist.
Ala oli kunagi Ungari kuningriigi koosseisus (Árva komitaat). Pärast I maailmasõda sai sellest Tšehhoslovakkia osa. Poolaga tekkinud piiritüli järel vahetati piirkonna kirdeosas välja mitu küla.
Venemaa suursaatkond Eestis
pisi|Tahvel saatkonnahoone seinal
Suursaatkonnahoone Tallinnas
Eesti saatkond Moskvas ja Venemaa saatkond Tallinnas tegutsevad mõlemad alates 1991. aastast, samas olid kuni 2004. aastani reguleerimata saatkondade valduses olevate ehitiste ja kruntide omandiküsimus ning nende kasutamise tingimused.
Riikidevahelise kokkuleppe kohaselt annab Venemaa Eesti omandisse hooned ja rajatised asukohaga Malõi Kislovski põiktänav 5 ning Kalašnõi põiktänav 8A üldpinnaga 4857,4 ruutmeetrit. Venemaa annab Eestile tasuta tähtajatuks kasutamiseks maaüksuse suurusega 2445,1 ruutmeetrit, mis asub aadressil Malõi Kislovski põiktänav 5.
Eesti andis Venemaa omandisse hooned asukohaga Pikk 19 ja 21, Hobusepea tänav 3 ning Lai 18 üldpinnaga 3308,3 ruutmeetrit ning hooned asukohaga Pikk 23 ja 25 ning Hobusepea 1 üldpinnaga 872,3 ruutmeetrit. Lisaks sai Venemaa enda omandisse hooned ja rajatiste kompleksi asukohaga Mähe tee 9 // Lauri tee 2, mille üldpind on 1721,6 ruutmeetrit.
pisi|Venemaa suursaatkonna sotsiaalkindlustusosakond aadressil Kreutzwaldi 4 Kokkuleppe järgi andis Eesti Venemaale tasuta tähtajatuks kasutamiseks maaüksuse asukohaga Pikk 19 ja 21, Hobusepea 3 ning Lai 18 üldpinnaga 1571 ruutmeetrit; maaüksuse asukohaga Pikk 23 ja 25 ning Hobusepea 1 üldpinnaga 272 ruutmeetrit; maaüksuse asukohaga Mähe tee 9 // Lauri tee 2 üldpinnaga 12 839 ruutmeetrit ning maaüksuse asukohaga Lauri tee 4 üldpinnaga 4953 ruutmeetrit. Lisaks sellele asub Tallinnas Kreutzwaldi 4 suursaatkonna sotsiaalosakond.
Ajalugu
Tallinnas tegutses pärast Vabadussõja lõppu ja Tartu rahu sõlmimist Venemaa SFNV täievoliline esindaja. Venemaa SFNV täievoliline esindus asus Tallinnas aadressil Pikk tänav 19, 1921. aastal läks kinnistu NSV Liidu täievolilisele esindusele.
Vene Föderatsioon taastunnustas ametlikult Eesti Vabariiki, kui iseseisvat riiki 24. augustil 1991. aastal. Eesti ja Venemaa diplomaatilised suhted taastati 24. oktoobril 1991. aastal.
Grimstadi vald
Grimstadi vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Grimstad.
Keith Moon
Keith John Moon (23. august 1946 – 7. september 1978) oli inglise rock-bändi The Who trummar.
Grimstadi vald
Grimstadi vald loodi 1. jaanuaril 1838. 2019. aastani kuulus vald Aust-Agderi maakonda.
Keith Moon
Keith Moon sai tuntuks oma ülevoolava mängimise ja ennasthävitava elustiili poolest. Moon liitus The Who-ga aastal 1964, vahetades välja algupärase trummari Doug Sandomi. Ta mängis kõikidel nende albumitel, 1965. aasta debüütalbumist My Generation kuni 1978. aasta Who Are Youni, mis anti välja kõigest kaks nädalat enne tema surma.
Grimstadi vald
Grimstadis asub üks Agderi Ülikooli linnak.
Kalli järv
Kalli järv (ka Pühajärv, Kaali järv) on järv Tartumaal, Praagalt 6 km lõuna pool. Kalli järvest umbes 2 km kagu pool asub Leegu järv.
Kalli järv on umbes 176 ha suurune järv, mille suurim sügavus ei ületa 1,4 meetrit.
Järv on tugeva läbivooluga: sisse voolavad Peravalla jõgi, kevaditi Säärepa oja, samuti valgub järve vett soost. Väljavool toimub Kalli jõe kaudu Emajõkke.
Järve vesi on orgaaniliste ainete rohkuse ja suure rauaühendite sisalduse tõttu kollakaspruun ja väga vähe läbipaistev.
Taimestik on liigivaene, peamiselt kasvavad seal makrofüüdid. Järve kallastel kasvab rohkelt järvkaislat, vähem pilliroogu ja kõõluslehte.
Järve kalastik sõltub Peipsi järvest sisse tulevate ja sinna rändavate kalade hulgast.
Zug
thumb thumb|Vaade Zugerbergilt Zugi linnale Zug on linn ja vald Šveitsi keskosas Schweizer Mittellandis Zugi järve kirdeserval Zugerbergi jalamil ja alumistel läänenõlvadel 23 km Zürichist lõunas, Zugi kantoni pealinn.
Linna pindala on 33,8 km² (üle 10 km² sellest on järve ala) ja elanike arv 24 665   (31. detsember 2006).
Linn on põhiliselt saksakeelne ja katoliiklik.
Termiidilised
Termiidilised (Isoptera) on lülijalgsete hõimkonda putukate klassi kuuluv ühiseluliste putukate selts.
Termiidid sarnanevad sipelgatega ja neid kutsutaksegi valgeteks sipelgateks. Mõlemad ehitavad suuri koonilisi pesi. Kummalgi esineb polümorfism, termiitidel tugevaminigi kui sipelgatel. Suurema osa pesakonnast moodustavad suguliselt alaarenenud isendid. Sarnasus on siiski konvergentne ja tuleneb sarnasest eluviisist. Sipelgad kuuluvad teise ülemseltsi, olles täismoondega putukad, termiidilised seevastu kuuluvad vaegmoondega putukate ülemseltsi.