cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tüvelindlased
Tüvelindlased sarnanevad eluviisidelt porriga. Nad toituvad putukatest ja väikestest selgrootutest. Nad rajavad pesa puuõõnde.
Eesti linnad
Eestis on 47 linna, mis on asustusüksused. Neist 10 on samades piirides omavalitsusüksused, 5 on linnasisesed linnad ning ülejäänud 32 on vallasisesed linnad.
Suurima elanike arvuga on pealinn Tallinn (438 341 elanikku) ja väikseima elanike arvuga Kallaste (685 elanikku, 2021).
Eesti omavalitsuslike linnade loend
''Loendis on linnad, mis on omavalitsusüksused. Eesti 79'st omavalitsusüksusest on 15 linnad. Neist 10 juhul linn ja omavalitsusüksus kattuvad ja 5 sisaldavad linnasisest linna.''
Eesti linnade loend
Linnad on järjestatud vastavalt rahvaarvule, klõpsates veerupäistes noolekestel, saab tabeli ridu teisiti järjestada.
2015. aasta seisuga elab linnades 882 806 inimest.
Eesti linnade rahvaarvu muutused 1959-2021
Keskaegsed linnad Eesti alal
Eesti keskaegsed linnad olid Tallinn (linnaõigused 1248), Tartu (enne 1262), Vana-Pärnu (1251), Uus-Pärnu (1318), Narva (1345), Paide (1291), Rakvere (1302), Viljandi (1283) ja Haapsalu (1279) ja Toompea. 1296. aastal mainis Helmold de Lode kirjas Lübecki raele oma linnu Lodenrodet ja Koilat, mille kohta puuduvad muud andmed. Linnade linnaõiguse reeglina Liivimaa osas lähtusid Riia õigusest ja Eestimaa osas Lübecki (Tallinna) õigusest. Erandiks olid Haapsalu ja Paide, kus keskajal kehtis Riia õigus.
1563. aastal sai linnaõigused Kuressaare ja 1584. aastal Valga. 17. saj algul kaotati Vana-Pärnu linn ja väikesed sisemaalinnad (Paide, Rakvere ja Viljandi) kaotasid suure osa oma õigustest ja sattusid alevitena sõltuvusse mõisaomanikust.
Väikelinnade omavalitsusena ja esimese astme kohtuna tegutses foogtikohus, mis koosnes kohtufoogtist ja paarist linnavanemast. Foogtikohtud loodi magistraatide alluvusse alates 16. sajandist, neil lasusid politsei- ja alamastme kohtu ülesanded. 1785. aasta Venemaa keisririigi linnaseadusega muudeti magistraat ainult esimese instantsi kohtuasutuseks, foogtikohtud kaotati või väiksemates linnades reorganiseeriti magistraatideks.
Uusaegsed linnad Eesti alal
Asehalduskorra kehtestamisega Tallinna ja Riia asehaldurkonnas oli Eesti aladel kuus linna: Tallinn, Tartu, Kuressaare, Narva, Pärnu, Viljandi, sh Venemaa keisrinna Katariina II 1785. aasta linnaseaduse alusel said linnaõigused Kuressaare, Paldiski, Valga ja Võru. 1783. aasta asehalduskorra sisseviimisel muudeti senised linnad kreisikeskusteks ja linnaõigused said tagasi Rakvere, Viljandi ja Pärnu, linnaks sai Paldiski ning uue kreisilinnana rajati Võru. Asehalduskorra kehtestamisel allutati raed administratiivalal kubermanguvalitsustele ja majandusalal kroonupalatile.
Linnaseaduse järgi moodustasid kõik linnakodanikud ühe linnakogukonna, mis omakorda jagunes eri klassideks eriliste õiguste ja kohustustega. Esimesse klassi kuulusid varakad linnaelanikud - kinnisvaraomanikud. Linnakodanike teise klassi moodustasid gildid, mis vanemates, keskaja linnades olid tekkinud kui autonoomsed seisuslikud ühingud. Gildiliikmed jagunesid omakorda vastavalt nende käes oleva kapitali suurusele, mille nad linnavõimudele olid esitanud. Iga kapitaliomanik maksis vastavalt ülesantud kapitali suuruselt aastas ühe protsendi riigimaksu. Täpsemini - kodanikud, kes oma vara hindasid üle 10 000 rubla, kuulusid esimesse gildi. Teise gildi kuulusid kodanikud, kes omavara hindasid 5000 – 10 000 rublani ja kolmandasse gildi varaomanikud, kelle vara suurus oli hinnatud 1000–5000 rublale. Esimese gildi liikmed võisid näiteks tegutseda kõikidel tööstus- ja kaubandusaladel, teise gildi liikmed võisid tegutseda vaid sisemaal ning kolmanda gildi liikmetel oli võimaldatud vaid väikekaubitsemine ja madalamad käsitööalad. Sellesse gildi kuulusidki peamiselt käsitöölised, kes omakorda jagunesid tsunftideks. Käsitööliste tegevust reguleeris linnaseadusele lisatud määrustik käsitöö kohta. Linnaelanikud, kes olid alatiselt linnas viibivad sise- ja välismaalt saabunud võõrad, arvati neljandasse klassi ja nemad jagunesid omakorda veel rahvuste järgi. Viienda elanikkonna klassi moodustasid nimekad isikud ehk literaadid: teadusemehed, kunstnikud, suurte kapitalide omanikud jne. Viimase, kuuenda klassi moodustas lihtrahvas, kes ei omanud maju, ei tegelenud käsitööga.
18. sajandi lõpul domineerisid Eesti linnades puithooned. Leidus ka erandeid: Tallinnas ja Kuressaares moodustasid kivihooned vastava ehitusmaterjali piisava olemasolu tõttu ligi poole hoonestusest. 1820. aastail võis näha järgmist pilti:
Linnad Eesti vabariigi ajal
1926. aastal muudeti Vabariigi Valitsuse otsusega Nõmme, Põltsamaa, Tapa, Tõrva ja Türi alev nende elanike soovil linnadeks. 1927. aastal sai linnastaatuse Tõrva ja 1936. aastal Otepää.
Linnaseadusega, mis jõustus 1. maist 1938, alevid kaotati. Seaduse alusel said linna staatuse 14 alevit – Antsla, Elva, Jõgeva, Jõhvi, Kallaste, Keila, Kilingi-Nõmme, Kunda, Kärdla, Mustla, Mustvee, Mõisaküla, Sindi ja Suure-Jaani. Narva linna Narva-Jõesuu jaoskond (alates 1934. aastast) nimetati ümber Narva-Jõesuu linnaosaks. Linnaseaduse alusel liideti Võõpsu alev Räpina vallaga.
1. mail 1938 oli Eestis kokku 33 linna:
Siit igavikku
"Siit igavikku" ("From Here to Eternity") on ameerika kirjaniku James Jonesi esikromaan, mis avaldati 1951.
Romaan keskendub Hawaiil baseeruva USA jalaväekompanii sõjaväelastele 1941. aastal, vahetult enne Jaapani rünnakut Pearl Harborile. Selles on sarnaseid jooni Jonesi ja tema 27. jalaväerügemendi E-kompanii (nn "poksiva kompanii") tõestisündinud faktidega. Jonesi kompaniikaaslane Hal Gould nentis, et kuigi romaani tegevus tugineb nende kompaniil, on isikud väljamõeldud nagu ka karmid olud ja kirjeldatud sündmused.
"Siit igavikku" võitis rahvusliku raamatuauhinna  ja Modern Library kirjastuse nõukogu paigutas selle oma 20. sajandi saja parima romaani nimekirja. Raamatu järgi on tehtud Oscareid võitnud film (peaosades Burt Lancaster, Montgomery Clift ja Frank Sinatra), kaks teleseriaali ja muusikal Londonis.
Sisu kirjeldus
Reamees Robert E. Lee Prewitt, hüüdnimega Prew, viiakse 1941. aasta veebruaris üle uude üksusse, G-kompaniisse, USA armee jalaväe baasis Schofieldis Hawaiil. Prew on kuus aastat teeninud tegevväelane, suurepärane pasunapuhuja (signalist) ja endine poksija. Oma eelnevas väeosas Signaalkorpuses oli ta esitanud kaebuse, et temast kehvem pasunapuhuja määrati Esimeseks Signalistiks, sest see oli ülema sõber või isegi armuke.
Kapten Dana "Dünamiit" Holmes on G-kompanii juht ja rügemendi poksitreener. Ta valis Prew oma üksusse, sest too oli varem võimekas kergekeskkaalu poksija. Holmes arvab, et poksi meistrivõistluste võit sillutaks tema teed karjääriredelil ning seepärast komplekteerib ta tugevat meeskonda, pakkudes selle eest meestele aukõrgendust ja paremat palka. Prew tegi poksiga lõpparve pärast õnnetut juhtumit kui ta oma sparringupartneri pimedaks oli löönud. See oli ka üks põhjustest, mille pärast ta üleviimist oli palunud – nii lootis ta poksimisest pääseda. Kuna Prew keeldub Holmesi tiimis poksimisest, määratakse talle selle eest "erikohtlemine", mida viivad läbi rühmaülem seersant Galovitch ja teised. "Erikohtlemine" tähendab pidevat rügamist, et täiendav drill, põhjendamatud karistused ja ebameeldiv töö, mida keegi vabatahtlikult teha ei taha, murraksid lõpuks ta väsinud vaimu. Hoolimata sellisest kiusamisest keeldub Prew kangekaelselt oma meelt muutmast.
Vanemseersant Milt Warden, kuigi kõigest allohvitser, teeb ära kõik kompanii juhtimise musta töö sel ajal, kui Holmes on ära ja oma ülendamist taotleb või naisi taga ajab. Warden teeb oma tööd hästi ja mõistab ka oma alluvaid. Prew hakkab Wardenile meeldima, ühel hetkel peale koos joomist hoolitseb ta, et Prew jõuaks ilusti koju ja ei saaks karistada. Warden on kuulnud jutte, et Holmesi kaunis naine Karen on maganud mitme mehega nende üksusest ja loob temaga armusuhte. Warden saab teada, et Kareni kergemeelse käitumise põhjuseks on abikaasa truudusetus ja see, et mehelt saadud gonorröa raviks oli too nõudnud emaka eemaldamise operatsiooni. Karen ja Warden armuvad ning Warden jätkab naisega salaja kohtumisi hoolimata ohust saada degradeeritud või isegi vangi mõistetud kui asi välja tuleb. Holmes saab aru, et naisel on armuke kuid ei kahtlusta Wardenit. Karen käib peale, et Warden läbiks ohvitseride kursused, et nad saaksid pärast lahutust abielluda kuid Wardenil on ohvitseriks olemisest oma arusaamine ja ta ei võta vedu. Aja möödudes tekitab suhte salajas hoidmine pingeid ja hakkab pidurdama nendevahelisi tundeid.
Prew sõbruneb äsja värvatud reamees Angelo Maggioga, kes satub tihti jamadesse tänu oma temperamendile ja tormakusele. Kord linnast jooma pealt tulles satuvad Prew ja Maggio kokku sõjaväepolitseiga, kellega Maggio kaklema hakkab. Selle eest määratakse talle karistuseks kinni istumine kartsas, kohalikus sõjaväe kinnipidamisasutuses. Kohalikus bordellis, kus teenindatakse sõdureid, kohtab Prew kena prostituuti Lorene'i, päris nimega Alma Schmidt. Lorene säästab teenitud raha, et seada end sisse oma kodulinnas Oregoni osariigis ja abielluda lugupeetud mehega nii, et keegi ei aimakski tema minevikku prostituudina. Lorene ja Prew armuvad, kuid naine ei soovi abielluda, sest tema arvates ei ole mees talle piisavalt hea.
Veidi enne suurt kompanii poksimatši kakleb Prew poksija Isaac Bloomiga ja peksab ta nii läbi, et kardetavalt ei saa Bloom enam matšil poksida. Bloom siiski poksib ja võidab kiire nokaudiga. Hiljem ründab seersant Galovitch noaga relvastamata Prew'd. Prew saab rusikatega ründajast jagu kuid keeldub hiljem tunnistamast, et Galovitch kasutas nuga. Selle eest määratakse talle kolm kuud kartsa. Sel ajal kui Prew kartsas istus, sooritab salamisi homoseksuaalne Bloom enesetapu.
Kartsa ülema asetäitja ülemseersant "Jõmmu" Judson klohmib ja mõnitab regulaarselt vangistatud karistusaluseid. Prew loob ühenduse Maggioga, kes istub kõige tõrksamatele vangidele mõeldud barakis "number kaks". Maggiot on korduvalt pekstud ja üksikkongis hoitud, ta on muutunud ükskõikseks. Prew eksib meelega vangla reeglite vastu ja kombineerib ennast ka "number kahte". Ta laseb selleks ka ennast peksta ja ta määratakse "musta auku", pimedasse kongi vee ja leiva peale. Pärast "musta auku" paigutatakse "Prew number kahte" kus ta loob teiste vangidega sõpruskonna. Maggio teeskleb, et on hulluks läinud ja proovib sel moel nii vanglast kui ka armeest vabaneda. Judson haistab, et Maggio simuleerib ja peksab teda mitu päeva, et ta teeskluse üles tunnistaks. Judsonil ei õnnestu siiski ülestunnistust välja peksta ehkki Maggio annab sõpradele märku, et tema vaimne seisund on veel normaalne. Maggio vabaneb viimaks häbiväärse paragrahv 8 põhjal ja Prew ei näe teda enam kunagi.
Kui Judson korraldab ühe "number kahe" vangi, Blues Berry vägivaldse ülekuulamise, siis lõppeb see piinamise ja peksmisega nii, et Berry sureb teiste vangide silma all. Prew lubab Judsoni tappa kui vanglast vabaneb. Vähe aja pärast ta vabanebki ja naaseb G-kompaniisse, kus on paljugi muutunud. Holmes oli saanud ametikõrgenduse ja kompaniist lahkunud, Galovitchi auastet oli alandatud pärast noaga ähvardamise intsidenti. Mõni päev hiljem saab Prew linnaloa, kohtab linnas Judsonit, kutsub ta välja ja tapab noavõitluses, kuid saab ka ise raskelt haavata. Ta läheb "hüppesse" Alma juurde, et seal paraneda ja jääb sinna peale tervenemist kauemaks kuigi suhe Almaga hakkab jahtuma. Edasine armeeteenistus tundub talle mõttetuna kuid tal ei ole ka mõtteid, mida edasi teha. Alma kavatseb naasta Oregoni ilma meheta. Prew kardab, et ta pannakse Judsoni tapmise pärast istuma, kuid salajasel kohtumisel Wardeniga saab ta teada, et teda ei kahtlustata tapmises. Warden hoiatab, et "hüppes" oldud aja eest tuleb tal jälle kartsa minna, mispeale Prew end Alma juures edasi peidab.
Jaapani ootamatu rünnak Pearl Harborile põhjustab hävingut sadamas ja Hickami lennuväljal, kuid mitte Schofieldi kasarmutes. Prew otsustab oma üksusse tagasi minna ja jätab Almaga jumalaga. Valvepost peatab ta tagasiteel ja kuna tal pole dokumente Prew arreteeritakse. Prew paneb jooksu, et vältida kartsa sattumist kuid ta lastakse maha. Warden tuleb laipa tuvastama ja võtab vastu ta isiklikud asjad.
Wardenist saab reservväelaste leitnant, seega saab ta ohvitseriks. Ta jätab Kareniga hüvasti, sest algab Teine maailmasõda ja Karen lahkub Ameerika mandrile. Lahkuminek on mõlemale raske, kuid nad on õnnelikud koos oldud aja üle. Karen kohtab lahkuval laeval ülesläädud kena tüdrukut, kes olevat töötanud saarel juhiabina ja kelle peigmees hukkus rünnaku ajal. Peigmehe nimi olevat Robert E.Lee Prewitt, pärit "vanast Virginia suguvõsast", lennuki pilot, kes hukkus Hickami lennuväljale tehtud rünnaku ajal ja sai selle eest postuumselt Hõbetähe autasu. Warden oli rääkinud Prew loo Karenile ja ta sai aru, et türuk oli eksprostituut Lorene.
Pealkiri
Pealkiri on väljend Rudyard Kiplingi luuletusest "Gentleman Rankers" ("Härrad reamehed"). On pummelungil härrad reamehed, Siit igavikku ära neetud need, Jumal andestagu neile kes oleme, Mää, kõrgeausus, rünnakule!
Kontekst
Kõigis Jonesi teise maailmasõja teemalistes on kolm keskset tegelast põhijoontes sarnased, kuid nende nimed on muudetud. Romaanis "Siit igavikku" esinevad Warden, Prewitt ja Stark, "Peenike punane joon" (1962) Welsh, Witt ja Storm ning "Vilistage!" (1978) Winch, Prell ja Strange.
Tsensuur
Aastal 2009 teatas kirjaniku tütar Kaylie Jones avalikkusele, et isa oli sunnitud käsikirja muutma, eemaldades sealt enne ilmumist roppe sõnu ja meestevahelist seksi kirjeldavaid lõike. Kirjastus Open Road avaldaski e-raamatu tsenseerimata kujul 2011.aastal ja kirjastus Penguin paberköitena 2013.aastal oma tänapäeva klassikute sarjas.
Meediakajastus
"Siit igavikku" võitis kolmanda iga-aastase USA rahvusliku raamatuauhinna 1952.
Joan Didion kirjutas romaani kohta mitu kiitvat artiklit ja esseed, tuntuim neist on "In the Islands", mis ilmus 1979 kogumikes "The White Album" ja 2006 "Collected Nonfiction".
Romaan on 62. kohal Modern Library kirjastuse 100 parima romaani hulgas.
Televisioon ja film
"Siit igavikku" järgi tehti juba 1953. aastal samanimeline film, režissöör Fred Zinnemann, filmiprodutsent Buddy Adler ja kus Burt Lancaster ja Deborah Kerr mängisid omal ajal kuulsaks saanud seksistseeni mererannal.
Romaan oli aluseks samanimelistele miniseriaalile 1979 (Natalie Wood, William Devane, Kim Basinger jt.) ja jätkuseriaalile 1980 (Barbara Hershey, William Devane, Don Johnson jt).
Teater
Oktoobris 2013 lavastati romaani ainetel muusikal Londonis Shaftesbury teatris.
Kuradisaar
thumb|Foto saarest 2005. aastast Kuradisaar (prantsuse Île du Diable) on saar Lõuna-Ameerikas, Prantsuse Guajaana rannikul Kourou lähedal, väikseim saar Salut' saartest, pindala 14 ha. Geograafilised koordinaadid on 5°17′N 52°35′W.
Ebatervisliku kliimaga saarel oli aastatel 1852–1946 vangla ja sunnitöölaager, kuhu Prantsusmaa saatis nii poliitvange kui ka kõige paadunumaid kriminaalkurjategijaid. Vangla sai kuulsaks oma brutaalsuse poolest. Saarel oli läbi aegade kokku üle 80 000 vangi, kellest suur osa suri seal. Väga vähestel õnnestus põgeneda.
Kuradisaare olud said laiemalt tuntuks, kui sinna saadeti Prantsuse ohvitser Alfred Dreyfus.
1938. aastal lõpetati vangide saatmine Kuradisaarele ja 1946. aastal vangla suleti.
Mažoor
Mažoor (ladina k major, 'suur') ehk duur (ladina k dūrus, 'karm, kõva') on muusikas helilaad, mille I ja III astme intervall on suur terts.
Mažoori liigid:
Mažoorse helistiku nimetus kirjutatakse suure algustähega (näiteks Do-mažoor ehk C-duur jne).
Minoor
Minoor (ladina k minor, 'väike') ehk moll on muusikas helilaad, mille I ja III astme intervall on väike terts.
Minoori liigid:
Minoorse helistiku nimetus kirjutatakse väikse algustähega (näiteks do-minoor ehk c-moll jne).
Kourou
thumb|Kourou tänavapilt 2006. aasta aprillis Kourou on linn Prantsuse Guajaanas. Linn asub Atlandi ookeani rannikul Kourou jõe suudmes, 40 km pealinnast Cayenne'ist loodes. Geograafilised koordinaadid on 52°39'W, 05°09'N.
Elanike arv on umbes 20 000.
Tänapäeval on linn tuntud eelkõige kosmoseuuringute keskuse ja Euroopa Kosmoseagentuuri Guajaana kosmodroomi asukohana.
7. mail 2013 viidi Guajaana kosmodroomilt Euroopa Kosmoseagentuuri kanderaketiga Vega Maa orbiidile tudengisatelliidi programmi raames ehitatud Eesti esimene tehiskaaslane ESTCube-1.
Said Mohamed Cheikh
Saïd Mohamed Ben Chech Abdallah Cheikh (1. juuli 1904 Mitsamiouli (Komoorid)  –  16. märts 1970 Soavinandriana Madagaskar, Antananarivo provints) oli Komooride valitsusnõukogu president 1961–1970.
Heiki Nabi
Heiki Nabi (sündinud 6. juunil 1985) on eesti maadleja, kahekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
Nabi võitis 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis hõbemedali. Esimeses matšis võitis ta punktidega Valgevene maadlejat Ioseb Tšugošvilit. Teises matšis võitis Poola maadlejat Łukasz Banaki. Poolfinaalis alistas ta rootslase Johan Euréni. Finaalis kaotas Nabi Kuuba maadlejale Mijaín López Núñezile.
26. septembril 2006 tuli Nabi Hiinas Guangzhous maailmameistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus kuni 96 kg maailmameistriks. 22. septembril 2013 võitis Nabi Budapestis raskekaalus hõbemedali, kuid pärast tema finaalivastase diskvalifitseerimist dopingu kasutamise tõttu tõusis Nabi teist korda maailmameistriks.
Heiki Nabi treener on Henn Põlluste. Nabi esimene treener oli Tiit Madalvee.
Tulemused
Eesti maadlusliit on valinud Heiki Nabi parimaks Kreeka-Rooma maadlejaks kolm korda: 2005, 2006 ja 2008.
Nabi valiti Eesti 2006. aasta parimaks noorsportlaseks (kuni 21 aastat) ja jäi aasta meessportlase valimisel olümpiavõitjaks tulnud Andrus Veerpalu järel teiseks. Nabi treener Henn Põlluste sai aasta treeneri valimisel kolmanda koha kahe murdmaasuusatamistreeneri järel. Nabi oli üks viiest sportlasest, kes pälvisid 2007. aastal 150 000 krooni suuruse spordi aastapreemia.
Maailmameistrivõistlused
pisi|August Englas (vasakul) ja Heiki Nabi
Isiklikku
Heiki Nabi on pärit Hiiumaalt Hilleste külast. Ta on 192,5 cm pikk ja kaalub väljaspool võistlusi 110–113 kg.
Aastal 2009 lõpetas ta Sisekaitseakadeemia justiitskolledži korrektsiooni eriala.
31. oktoobril 2010 kihlus ta Egle Elleriga, aasta lõpuks olid nad abielus.
28. mail 2011 sündis neil tütar Renata, 24. juulil 2017 sündis poeg, 15. jaanuaril 2022 sündis tütar.
Surnud 6. juunil
''Siin loetletakse 6. juunil surnud tuntud inimesi.
Rudolf Henzi
Samuel Gottlieb Rudolf (Rudolph) Henzi (7. september 1794 Bern – Tartu) oli Šveitsi usuteadlane ja orientalist.
Ta õppis aastatel 1810–1818 Berni, Tübingeni ja Göttingeni ülikoolis filosoofiat, teoloogiat ja ajalugu ning Pariisis araabia, pärsia ja sanskriti keelt. Tegi seejärel Bernis uurimistööd ja esitas 1820 Tübingeni ülikoolile doktoriväitekirja Beidawi koraani kommentaaride kohta.
Oli aastatel 1820–1829 Tartu Ülikooli õppejõud, eksegeetika ja idakeelte professor, valiti korduvalt usuteaduskonna dekaaniks. 1821. aastast oli ta Venemaa Piibliseltsi Tartu osakonna direktor ja 1822. aastast Tartu Ülikooli koolikomisjoni liige.
Must eebenipuu
Must eebenipuu ehk tseiloni eebenipuu ehk eebenidiospüür (Diospyros ebenum) on lehtpuuliik eebenipuu (diospüüri) perekonnast. Must eebenipuu kasvab looduslikult Lõuna-Indias ja Sri Lankal.
Eebenipuud tuntakse eelkõige tema musta puidu poolest. Puu on igihaljas ning aeglase kasvuga. Must eebenipuu kasvab kuni 30 meetri kõrguseks. Sirge tüve läbimõõt võib ulatuda 750 millimeetrini. Lehe pikkus on 6...15 sentimeetrit ja laius 3...5 sentimeetrit. Puu viljad on umbes kahesentimeetrise läbimõõduga hurmaaga sarnanevad marjad.
Eebenipuu puit on kõva ja suure tihedusega (umbes 1200 kg/m3). Puit on peene ja ühtlase tekstuuriga ja suhteliselt sirgete kiududega. Lülipuit on tumepruun kuni must, väheväärtuslik maltspuit aga kollakas.
Oma kõvaduse tõttu on eebenipuit suhteliselt raskesti töödeldav, kuid tänu tihedusele ja ühtlusele hästi poleeritav, mistõttu võimaldab saavutada ülimalt sileda ja läikiva pinna.
Puidust valmistatakse dekoratiivtooteid (eriti treitooteid) ja muusikariistu. Traditsiooniliselt valmistatakse eebenipuidust musti malendeid ja klaveri musti klahve. Pärast peitsimise ja teiste töötlusviiside kasutuselevõttu on eebenipuit osa oma eripärast kaotanud.
Vanas Indias usuti, et eebenipuit neutraliseerib mürke, mistõttu kasutati seda jooginõude valmistamiseks. Puu lehti on kasutatud tubaka aseainena.
Fonasteenia
Fonasteenia on hääle kähisemise ja nõrkusena avalduv hääleaparaadi häire. Ka Phonasthenia functionalis.
Häälejõuetuse põhjuseks võib olla kõri ülekoormamine (lauljad, näitlejad), vale ja mittesobiv tessituur, hääle forsseerimine (karjumine, moonutatud häälega rääkimine), vale hääletehnika. Sellisel kasutamisel kõri väsib ja tekib hääledefekt.
Vaalhai
Vaalhai (Rhincodon typus) on kõhrkalade klassi kuuluv kalaliik.
Vaalhai on maailma suurim teadaolev kalaliik ja ta hoiab rekordit ka kõige suurema mitteimetajast selgroogsena. Kõige suurem mõõdetud isend on 12,64 m pikk ja kaal umbes 21,5 t.
Vaalhaid elavad troopiliste ookeanide avavetes ning neid leiab harva alla 21 °C veest. Arvatakse, et nad võivad elada kuni 70-aastaseks, kuid selle kindlakstegemine on osutunud raskeks. Vaalhaide liik eristati 1828. aasta aprillis, kui Lõuna-Aafrikas 4,6-meetrine isend harpuuniga kinni püüti. Tol ajal Kaplinnas tegutsev militaararst Andrew Smith kirjeldas liiki järgmisel aastal kui kõige suuremat ookeanides elavat haid. Nimi vaalhai viitab kala suurusele ja toitumisviisile, mis esineb ka vaalaliste seltsis.
Kirjeldus
Vaalhaide suu võib olla 1,5 m lai ning see sisaldab 300–350 rida väikeseid hambaid ja filtervooderdusi, millega nad veepinna lähedal aeglaselt liikudes toitu filtreerivad. Erinevalt paljudest teistest haidest, paikneb vaalhaide suu pea eesotsas, mitte pea alumisel poolel. Neil on viis paari suuri lõpuseid. Pea on väga lai ja lame ning esiküljel on kaks pisikest silma. Vaalhaid on tumehallid ja valge kõhualusega ning nende nahk on märgistatud kahvatukollaste täppide ja triipudega, mis on igale isendile unikaalsed.
Keskmine täiskasvanud vaalhai on 9,8 m pikk ja kaalub umbes 9 t. Populaarkirjanduses levivad jutud ka isenditest, kes on üle 18 m pikad ja kaaluvad 45,5 t, kuid sellistel lugudel puudub igasugune tõepõhi ning need pole teaduslikult tõestatud.
Levik ja eluviis
Vaalhai on troopilistes vetes elav pelaagiline kala. Tüüpiliselt elavad nad avavetes, kuid neid on märgatud ka maismaa läheduses, laguunidesse või atollidesse sisenemas. Üldiselt piirduvad nad 30 laiuskraadiga ja on migratoorsed. Kuigi vaalhaid on pelaagilise eluviisiga, suudavad nad sukelduda vähemalt 1286 m sügavusele.
Paljunemine
1996. aastal kinni püütud emane, kes oli tiine 300 pojaga, osutab sellele, et vaalhaidel esineb ovovivipaaria ehk kehasiseselt viljastatud munade sees asuvad looted arenevad emade sees. Tõendid näitavad, et kõik pojad ei sünni korraga, vaid emane hoiustab ühest paaritumisest saadud spermat ja sünnitab mingi ajaperioodi jooksul mitu korda järjest. Vaalhaid saavutavad suguküpsuse umbes 30. eluaastal ja elavad 70–100-aastaseks.
Siiamaani kõige väiksem isend leiti 7. märtsil 2009. aastal Filipiinidelt. Hai oli ainult 38 cm pikk ning ta avastati madalast rannaveest, saba nööriga posti külge seotud. Leiu põhjal arvavad osad teadlased, et see ala ei ole ainult vaalhaide söögikoht, vaid ka sünnituskoht.
Toitumine
pisi|Vaalhai toitumas Filipiinidel
Vaalhai on üks kolmest filtertoidulisest hailiigist. Vaalhaid toituvad planktonist, aerjalalistest ehk kopepoodidest, krillist, kalamarjast, Jõulusaare punase krabi vastsetest ja muust väiksemast veeujumist, näiteks kalmaaridest ja kaladest. Toitutakse ühel kahest viisist: suu lahti edasi ujudes ja nii toitu suhu lükates või statsionaarselt vett järjest suhu imedes ja lõpuste kaudu välja puhudes. Mõlemal juhul toimivad filtervooderdused toidu eraldajatena veest. Vaalhaisid on vaadeldud ka "köhimas". Arvatakse, et selline tegevus puhastab haide filtervooderdused sinna kinni jäänud osakestest.
Vaalhaid on aktiivsed toitujad, sihtides kokku koondunud planktoneid või kalu. Noored vaalhaid võivad süüa koguni 21 kg planktonit päevas.
Käitumine sukeldujatega
Vaatamata oma suurusele ei ole vaalhaid inimestele ohtlikud. Nad on väga rahulikud kalad ja lubavad vahel ujujatel enda peal "sõita", kuigi haiteadlased ja looduskaitsjad taunivad niisugust käitumist, sest selline käitumine härib kalu. Noored vaalhaid on leebed ja võivad vahel sukeldujatega mängida. Allvee-fotograafid on vaalhaisid jäädvustanud ujumas ohutult inimeste läheduses.
Kaitse
Kindlat hinnangut vaalhaide populatsiooni suuruse kohta maailmas praegu pole. IUCN on märkinud liigi ohustatuks nende pika eluea ja hilise suguküpseks saamise tõttu, kuid suurt rolli mängib ka kalakasvatuste mõju, kaaspüügiks sattumine ja veesõidukitega kokkupõrkamine.
2010. aasta Mehhiko lahe naftareostus põhjustas 780 000 m3 nafta lekkimise Mississippi jõesuudme lõunaossa, kus 1/3 vaalhaide lähiaja vaatlusi on esinenud. Kuigi surnud vaalhaisid ei leitud, kinnitati vaatluste käigus, et haidel polnud võimalik vältida õlikihti, mis hõljus veepinna kohal, kus nad vahel tundide viisi toituvad.
Sadu vaalhaisid sureb iga aasta ka Hiinas, kus neid tapetakse nende uimede, nahkade ja õli pärast.
Merevägi
Merevägi on riigi sõjaväe osa (väeliik), mille põhiülesanne on sõjalise operatsioonide läbiviimine riigi territoriaalvetes ja vajadusel ka kaugemal merealadel. Mereväe rahuaegne põhiülesanne on tavaliselt riigi territoriaalvetes suveräänsuse tagamine, kohaloleku demonstreerimine ja sageli ka seadusliku korra tagamise toetamine.
Vaalhai
Vangistuses
Vaalhaid on väga populaarsed akvaariumites, kus neid hoitakse, kuid haide suuruse ja toitumisviisi tõttu on vaja selleks väga suuri ja spetsiaalseid mahuteid. Halvad elutingimused ja suur suremus akvaariumites on aga õhutanud vastuseisu selle hiiglasliku kala vangistuses hoidmisele.
Merevägi
Üldist
pisi|USA mereväe ühisõppus Keen Sword 21 Jaapani mereväega 2020. aasta oktoobris Merevägi on reeglina kõigil vähemalt osaliselt merega piirnevatel riikidel, kuid ka suuremate siseveekogude ääres paiknevad riigid võivad omada mereväe tüüpi sõjalisi struktuure. Mereväel on oma spetsiifiline vormiriietus, auastmed, struktuur, sümboolika ja traditsioonid.
Vaalhai
Vangistuses
Esimene katse vaalhaisid vangistuses hoida oli 1934. aastal, kui ühte isendit peeti Jaapanis võrguga ümbritsetud lahes umbes neli kuud. Esimese akvaariumis pidamise katse teostas samuti Jaapanis asuv Okinawa Churaumi akvaarium 1980. aastal. Sellest alates on Okinawal peetud mitut isendit, kes on tavaliselt kalavõrkudesse juhupüügina kinni jäänud (alates 2009. aastast pole seda enam juhtunud). Paljud sellised isendid olid juba püügist nõrgad ning osad lasti ka vabadusse tagasi, kuid esialgsed ellujäämise määrad olid madalad. Pärast liigi vangistuses hoidmise esmaste probleemide lahendamist on osa isenditest akvaariumis suutnud pikka aega elada. Rekordit hoiab Okinawa akvaariumis elav vaalhai, mis 2021. aasta seisuga on seal elanud üle 26 aasta.
Georgia akvaarium Ameerika Ühendriikides on senini ainus väljaspool Aasiat asuv akvaarium, mis peab vaalhaisid. Pikk transpordiaeg (28–36 tundi) ja transpordiks vajalik keeruline logistika teevad vaalhaide pidamise ebatavaliseks.
Merevägi
Üldist
Merevägesid kasutatakse sageli tänu paindlikule iseseisvale tegevusvõimele ka väljaspool koduriiki meredel või rannikutel poliitilise või sõjalise kohaoleku demonstreerimiseks ja olukorra jälgimiseks. Traditsiooniliselt on meresõjalist poliitilist mõjutustegevust tuntud ka, kui suurtükipaadidiplomaatiat.
Ajalugu
Alates 15. sajandi alguses alanud suurte maadeavastuse ajastust kuni 19. sajandi lõpuni võitlesid juhtivate mereriikide Hispaania, Hollandi, Prantsusmaa ja Inglismaa mereväed uute mereteede valdamise pärast omavahel alatasa. 19. sajandi lõpus jäid kõrvale Hispaania ja Holland ning võitlusse sekkusid USA, Jaapani ja Saksamaa merevägi.
Kaks maailmasõda 20. sajandil muutsid oluliselt jõudude vahekorda maailmamerel, võimu eest jäid võitlema USA ja Nõukogude Liit. Võrreldes Nõukogude Liiduga on tema õigusjärglase Venemaa sõjaline võimekus merel väiksem, kuid ka 21. sajandil tuleb Venemaaga maailmamerel siiski arvestada.
Mereväe koosseis
Mereväe koosseisus võivad olla peamiselt:
Laevastiku ülesehitus
Laevastik on mereväe põhiosa, mille põhijõuks ja iseloomulikuks alusvahendiks on sõjalaevad.
Mereväe laevastiku koosseisuliste üksuste tavapärased nimetused ja järjestus:
Lisaks võidakse laevadest moodustada vastavalt taktikalisele vajadusele spetsiifilisi ülesandepõhiseid üksusi:
1983. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
'''Eesti meeste 28. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1983)'''
Eesti 28. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Otepääl 9. - 24. juulini 1983.
1412
1412. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad
Aastad: 1407 1408 1409 1410 1411 - 1412 - 1413 1414 1415 1416 1417
Tarkvarasüsteemi ohutus
Tarkvarasüsteemi ohutus on üks tarkvaratehnika haru. See üritab tõhustada tarkvarasüsteemide ohutust, sekkudes süsteemide, eelkõige n-ö ohutuskriitiliste (safety critical) süsteemide disainimisse, ehitusse, kasutusse ja hooldusse. Eelkõige on tähelepanu all süsteemid, mis võivad otseselt vigastada või ohtu seada inimeste elu või kahjustada märgataval määral keskkonda.
Nagu ala nimetus ütleb, on ohutuse tagamiseks vaja selgeks teha seosed kogu süsteemi ulatuses, kuivõrd muudatusi füüsilisse maailma teevad lõpuks muud süsteemi osad, kui seda kõike juhtiv tarkvara ning neil võib esineda ka koosmõjusid. Arvutite ja mikrokontrollerite, mis on n-ö ühekiibiarvutid, võidukäigust näeb igaüks, et kellegi koostatud juhtprogrammid kontrollivad ja juhivad järjest rohkem asju meie ümber ning, et neile on usaldatud ka süsteemid, kus vigadega kaasnevad väga tõsised tagajärjed. Samas pole ohutuse pool tarkvaraarenduses sugugi hästi arenenud. Ohutustehnika tegeleb põhiliselt süsteemi töö selle poolega, kui süsteemi tekib viga ja see ei tööta nii nagu eeldatud.
Tarkvaravigadest põhjustatud õnnetusi
Tarkvaravigadest põhjustatud juhtumite näiteid:
Mida teha tarkvarasüsteemide ohutuse suurendamiseks?
Põhiline on parandada programmeerijal iseenda tööd ning olla teadlik, et programmeerimisel tehakse tavaliselt palju vigu. Neid esineb ka suurte ning tähtsate süsteemide seas, mis mõnevõrra juba testitud võivad kellegi poolt olla. Inglismaa kaitseministeeriumi uuring näiteks selgitas välja, et isegi juba kasutusel olnud sõjaväe relvade ja masinate juhtsüsteemides, esines siiski ikka vigu, mis oleks suutnud kaks maksimaalset äärmust ära vahetada. Samuti tuleb arendajatel pidevalt endale meelde tuletada, kui katastroofilised võivad mõne juhtprogrammi vead olla ja vajalikul määral ka ohutusele tähelepanu pöörata, kuigi funktsionaalsus tundub lõpuks olevat see mida müüakse. Inglismaal kehtib EL-i masinaohutusdirektiivil põhinev seadus, mis määrab, et firma direktor või osakonnajuht, kes on hooletusse jätnud ohutuse tagamise masina disainil või ehitusel, mis põhjustab vigastusi, võidakse vastava õnnetuse põhjustamise eest kriminaalvastutusele võtta. On küll mitmeid nii tegevusalade kui üldisi (IEEE STD 1228–1994 Software Safety Plans) tarkvara ohutust tagada püüdvaid tegevusjuhiseid, kuid on need enamuses ainult väga üldised meetodite kirjeldused. Tähtis on, et ohutuskriitilistes süsteemides oleks ohutuse pool kohe algusest sisse projekteeritud ning ehitatud põhiosa, mitte eraldi lisatud funktsioon ning et selle täideviimist pidevalt jälgitaks ja juhitaks mõne eraldi kõrgemal positsioonil oleva isiku poolt. Et tellijal oleks toodete talitlusest pidev ülevaade ning et ka tema vastutaks vigade tekkimise korral, sest klient teab võimalikke ohusituatsioone ja vigu paremini. Siin on oluline ka korraliku tegelikkusele vastava dokumentatsiooni loomine arendusprotsessi käigus, et klient saaks õigesti asjadest aru. Therac-25-l loodi ka korraliku mahuga dokumentatsioon, kuid ülevaatamisel selgus, et see oli vaid n-ö ilus jutt. Samuti pole hea, kui minnakse kogu süsteemi koondamise teed, nagu antud kiiritusravimasinal ning kogu tavaline mitmetahuline kontrollsüsteem on usaldatud vaid ühe arvuti hoolde. See toob kaasa oluliselt suurema riski, sest kui mingis väikses osas tekib tõrge, siis kantakse see sealt kogu süsteemile üle. See rikub ohutustehnika (safety engineering) põhimõtteid, millega peaks ka ohutuskriitiliste süsteemide tarkvara insener tuttav olema, kuid pahatihti see nii pole. Kõikides teistes inseneriteaduste harudes vaatab ja kontrollib kõik plaanid ja tööd eraldi veel kord üle suurte kogemustega vaneminsener, nii peaks see ka olema tarkvaraarenduses. On arutletud ka selle üle, et kõik insenerid peavad olema läbinud oma ameti kutsekvalifikatsiooni eksamid, et ehk peaks see olema nii ka tarkvaratehnikutel, kes ennast insenerideks peavad.
Formaalsed meetodid
Kui üldiselt on tarkvara ohutuse ala alles arengu algusfaasis ning pole välja töötatud meetmeid, mis suudaks suure tõenäosusega ohutuse tagada, siis on siiski üks laiemalt levinud ja tunnustust leidnud tehnikate kogum – formaalsed meetodid. See sisaldab meetodeid nagu B-method, Lustre, Abstract State Macine jne. Need kõik varieeruvad mõnevõrra oma käsitlusviisidelt ja lõppeesmärkide osas. Ühine on neil see, et juba programmi spetsifikatsioon kirjutatakse üles matemaatika ning loogika tehteid kasutades ning üritatakse selle põhjal siis analüüsides välja selgitada kõikvõimalikud programmi käitumisviisid, programmeerimisel lähtutakse ja kasutatakse spetsifikatsiooni osasid ning lõpus võrreldakse programmi ning spetsifikatsioonide põhjal koostatud lõpptulemusi. Formaalsete meetodite kasutamine on äärmiselt kallis ning selle vastaste arvates ei anna vajalikku tulemust. Samas järjest enam nõutakse seda suuremate ohutuskriitiliste süsteemide korral (näiteks lennunduses), sest see suudab parandada arusaamist programmi tööst, enam ei selgu programmi käitumine arendamise lõppjärgus testimise käigus ning ühtlasi sunnib kasutama lihtsamaid/arusaadavamaid osi.
Tursunzoda
thumb|Tursunzoda linnavalitsuse hoone thumb|TALCO tehas Tursunzoda on linn Tadžikistanis, Tursunzoda rajooni keskus. Asub 60 km Dušanbest läänes Usbekistani piiri lähedal.
1978. aastani oli linna nimi Regar, mis tähendab 'linn liival'. Praeguse nime sai linn ja kogu rajoon luuletaja Mirzo Tursunzoda auks. Ainult raudteejaam kannab endiselt Regari nime.
Linna ümbrus on rikkalikult veega varustatud. Vahetult linna servas asuvad Širkenti jõgi läänes ja Karatagi jõgi idas, kaugemal idas on Kofarnihoni jõgi.
Regari küla tekkis põllumajanduspiirkonna keskusena. Sealkandis kasvatati puuvilju, eriti greipi, juurvilju ja puuvilla.
1960. aastatel rajati lähedusse Vahši jõele Nureki hüdroelektrijaam, mistõttu linna asukoht muutus tööstuse arengu jaoks soodsaks. Linnas asuvad portselani-, tellise- ja kaablitööstus ning puuvillapuhastusettevõtted.
Tursunzodas asuv TALCO alumiiniumitehas on Kesk-Aasia suurim ja üks maailma suurimaid. Tadžikistanis endas ei ole alumiiniumimaaki, nii et tooraine tuleb importida. Tehase ehitus algas 1972 ja pandi tööle 31. märtsil 1975. See on kogu Tadžikistani tähtsaim tööstusettevõte ja tarvitab 40% Tadžikistanis tarbitavast elektrist. 2002. aastal tehtud uurimus näitab, et tehas on põhjustanud piirkonnas tehasest allavoolu fluorireostuse.
Linnas on telejaamad TV-REGAR ja TV-TADAZ, ajalehed Aluminiy Tojikiston ja Regar ning raadiojaam.
Primaarproduktsioon
pisi|Globaalne mereliste ja maismaaliste [[fotoautotroofide arvukus 1997. aasta septembrist 2000. aasta augustini. Illustratsioonil on ligikaudne autotroofide biomass vaadeldaval alal]] Primaarproduktsioon ehk algtoodang ehk esmane toodang (esmastoodang) on orgaaniliste ühendite valmistamine süsihappegaasi abil foto- või kemosünteesi kaudu. Primaarproduktsioonil baseerub kogu elusloodus.
1367
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Primaarproduktsioon
Fotosünteesi korral sünteesitakse süsihappegaasist ja veest valguse juuresolekul metanaali (sellest sünteesitakse omakorda keerukamaid süsivesinikke), kusjuures teise saadusena vabaneb hapnik:
Kemosünteesi korral sünteesitakse süsihappegaasist, väävelvesinikust ja hapnikust metanaali, kusjuures kõrvalsaadustena tekib vesi ja vabaneb väävel:
Primaarproduktsiooni tootjad ehk autotroofid moodustavad toiduahela aluse. Enamikus on need maismaataimed ja vees elavad vetikad. Sõltuvalt sellest, kas rakuhingamist on arvestatud või ei, saab leida vastavalt primaarse neto- ja brutoproduktsiooni.
Maismaal tekitavad peaaegu kogu primaarproduktsiooni soontaimed. Üksnes murdosa sellest tuleb mittesoontaimedelt, näiteks ainuraksetelt, sammaldelt ja samblikelt. Maismaataimede primaarproduktsiooni mõjutavad kõige rohkem vee ja valguse olemasolu. Näiteks kõrbetes, kus on vähe vett, ja polaarpiirkondades, kus on vähe valgust, on primaarproduktsioon vähene ja soontaimed võivad täielikult puududa. Veel vajavad taimed kasvuks mineraalaineid, teisisõnu mulda.
1367
Aastad: 1362 1363 1364 1365 1366 - 1367 - 1368 1369 1370 1371 1372
1370
1370. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1365 1366 1367 1368 1369 - 1370 - 1371 1372 1373 1374 1375
Raivo E. Tamm
pisi|Raivo E. Tamm pärast pärja asetamist [[Linda (skulptuur)|Linda kuju juures Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. juuni 2020 ]] pisi|Raivo E. Tamm 19. märtsil [[Objekt nr 2011|Objektis nr 2011.]] Raivo E. Tamm (tegelik nimi Raivo Tamm; sündinud 15. juulil 1965 Tallinnas) on eesti näitleja ja poliitik, XIV Riigikogu liige.
Elulugu
pisi|[[Andres Noormets ja Raivo E. Tamm 1986. aastal Foto: Jaan Künnap ]] Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 32. Keskkooli (sai ka III kategooria autojuhiloa), 1984. aastal Tallinna 19. Tehnikakooli, saades ka III kategooria autoremondilukksepa kutse, ja 1988. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri XIII lennu näitlejana.
Õpingute kõrvalt tehnikakoolis töötas ta 1983. aastal III kategooria autojuhina Eesti NSV Teenindusministeeriumi Remondi- ja Ehitusvalitsuses. Pärast lavakunstikateedri lõpetamist 1988. aastal töötas ta kolm kuud L. Koidula nimelises Pärnu Draamateatris (lahkus töölt elamispinna mittevõimaldamise tõttu), seejärel aastatel 1988–1993 Vanalinnastuudios ja 1994–1999 Tallinna Linnateatris. Aastatel 1993–1994 ja alates 1999. aastast on ta olnud vabakutseline näitleja ja mänginud paljudes Eesti teatrites enam kui sajas lavastuses.
Ta on kaasa teinud filmides "Regina" (Tallinnfilm 1989), "Odna notsh" ("Üks öö"; Odessa Kinostuudio 1990), "Vana mees tahab koju" (Tallinnfilm 1991), "Balti armastuslood" (EXIT-film/Filminor 1992), "Kuradipisarad" ("Łza księcia ciemnoşti"; Tallinnfilm/OKO Warszawa 1993), "Tallinn pimeduses" (EXIT-film/Filmzolfo/Filminor 1993), "Kirjad idast" (EXIT-film/Beyond Films 1995), "Viimane öö" Parunid ja Vonid 2003, "Malev" (EXIT-film/Õ-fraktsioon 2005), "Stiilipidu" (EXIT-film 2005), "Kohtumine tundmatuga" (ETV 2005), "Libahundi needus" (ETV 2005), "Usaldus" (Allfilm/Creative Partnerships Durham Sunderland 2006), "Hundi agoonia" (RUUT 2006), "Zen läbi prügi" (RUUT 2007), "Sügisball" (Kuukulgur Film 2007), "Teisel pool" ("L'Autre Cote"; Average Monkey/La Voie Lactee 2008), "Püha Tõnu kiusamine" (Homeless Bob Production 2009), "Theodori lugu" (BFM 2011), "Ellawood" (BFM 2012), "Seenelkäik" (Allfilm 2012), "Väljakutse" (BFM 2013), "Süütu" (BFM 2013), "Kaardimaja" (BFM 2013), "Õnneliku lõpuga massaaž" (BFM 2013), "Pööriöö" (BFM 2014), "8 kg" (BFM 2015).
Telerollidest on tema tuntumad rollid eelkõige Allan Peterson Eesti Televisiooni telesarjas "Õnne 13" (alates 1993. aastast) ja baarmen Illar ETV seriaalis "ENSV" (2010–2019) ja "EnsV" (alates 2020). On osalenud ka seriaalides "Kassid" (Kanal 2, 2005–06), "Kerge elu" (TV3, 2013), "Tupiktänava mehed" (Kanal 2, 2013), "Kättemaksukontor" (TV3, 2013), "Viimane võmm" (Kanal 2, 2014), "Vabad mehed" (TV3, 2015).
Osalenud telelavastustes "Paradoks" (ETV 1989), "Kummaline Mrs.Savage" (ETV 1990), "Londiste õige nimega Vant" (ETV 1992), "Lapsti lasteteater – Vahva rätsep" (ETV 1994–95), "Linnapea" (1998), "Minu veetlev Kunder" (ETV 2003).
Osalenud saatesarjades "Mõnusalt ja muhedalt" (RTV, 1995), "Wigla show" (Kanal 2, 1996–97), "Professorite talkshow" (TV3, 1997–98), "Miljonär-X" (TV3, 1997–98), "Rolling Estonians" (Kanal 2, 2002), "Teeveejahutaja" (ETV, 2003–05), "Sõidame!" (Kanal 2, 2007), "Stop!" (TV3, 2009–12), "Mehed räägivad armastusest" (ETV, 2013) ja "Heeringas Veenuse õlal" (Kanal 2, 2013–14).
Samuti olnud telesaatejuht "TV-oksjon" (Kanal 2, 1998–99), "Jürgensonid" (ETV, 2001), Baskini anekdoodi akadeemia (TV3, 2006), "Palume lavale!" (TV3, 2014).
Helindanud multifilme nii televisioonis kui ka kinolevis.
Eesti Teatriliidu liige 1987. aastast, Eesti Näitlejate Liidu liige 1993. aastast. On kuulunud ka mõlema liidu juhatusse, 2006. aastal oli Näitlejate Liidu juhatuse esimees.
On omandanud erapiloodi litsentsi 2003. Koolipõlves tegeles mudellennundusega, on tulnud 1979 Eesti koolinoorte meistriks sisemudelite klassis.
Lisaks näitlemisele on Tamm välja andnud ka oma hobi – autondust – käsitleva raamatu: "Katselendur Tamm: 44 parimat proovisõitu" (2010), kuhu on koondatud tema aastast 2004 ilmunud autoartiklite paremik.
Tarmo Vahteri raamat "Karuks istus vangitornis..." (2015) algab episoodiga aastast 1978, kui Nõukogude okupatsiooni ajal Raivo koolipoisina sini-must-valgeid lendlehti levitas ja Eestile vabadust nõudis, miilitsate poolt kinni võeti ja hiljem ka KGB-sse viidi. Koolipoisina lõi kaasa Tiina Mägi juhitud liikumises "Kodulinn", koristades Tallinna vanalinna ja osaledes ajalehe Kodulinn" tegemisel.
Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", kus saavutas finaali otsesaates rahvahääletusega II koha.
Raivo Tamm kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 1692 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku
Raivo E. Tamme isa Endel Tamm (1928–2020) oli saarlane, ema Esta Tamm (sündinud Käbin, 1931–2016) oli pärit Jõhvist. Nooruspõlve suved veetis Tamm vanematega Saaremaal sugulaste juures, mistõttu on ennastki pooleldi saarlaseks pidanud, kuigi ta on kasvanud Tallinnas.
Raivo E. Tammel on kolm last. Kooselust näitleja ja telediktori Külli Palmsaarega on tal tütar Johanna. Aastatel 1997–2003 oli ta abielus Katariina Lauguga. Neil on tütar Rebecca. 2007. aasta juunis abiellus ta näitleja Helena Merziniga. Neil on poeg Johannes Hermann.
Tamm osales aastatel 2017 ja 2018 Hea Eeskuju Persoonina triatlonivõistlusel Ironman 70,3 Otepää ja 2018 triatloni Euroopa meistrivõistlustel Tartus ning Hea Eeskuju Persoonina täispikal triatlonil Ironman Tallinn 2018. 2019 osales samuti Ironman 70,3 Otepää ning 2020 ja 2021 Ironman 70,3 Tallinn võistlustel. Ironman Tallinn 2019 ja 2021 võistlustel osales mõlemal korral 180 km jalgrattaetapil meeskonnaga "Ooper-Tele-Teater" koos ooperilaulja Triin Ella (ujuja) ja Vanemuise draamajuhi Tiit Paluga (maratoni jooksja). Samuti osales ta tänu internetiloterii Kona Dreamin võidule Ironmani maailmameistrivõistlustel Hawaiil 2019.
Ujumine 1968. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine
Pantokraator (ansambel)
Pantokraator loob unikaalset muusikat, segades elemente progerokist ja rahvamuusikast.
Ansambli Pantokraator eelkäijaks on Tartu 7. Keskkooli kaheksanda klassi poiste ansambel Propaan, mille moodustasid klassivennad Erik Sakkov, Riho Kukk ja Mait Karm. 1983. aastal nimetasid nad ansambli Pantokraatoriks.
Ansambli esimene kontsert toimus koolis 3. detsembril 1983. Ansambliga liitus basskitarrist Aivar Otsing.
1984. aastal võitis Pantokraator rokkfestivalil "Tartu Sügis" tulevikulootuse ja Publikupreemia ning ansambel pääses harjutama Noortemajja Sõprus. Ansambliga liitus helitehnik Mart Moldau.
1985. aastal valmis Pantokraatoril rokklavastus "Merikajakas". Seda mängiti Eesti suuremates linnades ning selle salvestas Eesti Televisioon.
1986. aastal esines Pantokraator esmakordselt Tartu muusikapäevadel, mis oli toonase Nõukogude Liidu tähtsaim rokkfestival. Pantokraatoriga liitus Jaan Sööt.
1987. aastal esineti ainult rokkfestivalil "Tartu Sügis", sest ansambli liikmed olid sõjaväeteenistuses.
1988. aastal liitus ansambliga laulja Lauri Saatpalu. Pantokraator andis kontserte Eestis ning esines Armeenias ja Lätis. Ansambel osales VAT Teatri lavastuses "Ma ei saa millestki aru…".
1989. aastal esines Pantokraator Haapsalu ja Viljandi rokkfestivalidel, Tartu Muusikapäevadel, Pärnu Fiesta Internationalil ning Rock Summeril Tallinna Lauluväljakul.
1990. aastal toimus koosseisuvahetus, ansambliga liitusid trummarid Roland Puusepp ja Peeter Jõgioja ning kitarrist Andres Moro. Ilmus LP "Pantokraator I".
1991. aastal liitusid Pantokraatoriga viiuldaja Romet Pott ning bassimängija Kaido Soobik.
1992. aastal liitusid Pantokraatoriga kitarristid Kalle Vilpuu ja Viktor Vassiljev ning viiuldaja Tõnu Raadik. Pantokraator osales teatri Ruto Killakund lavastuses "Pööre. Pirita Kloostri viimased päevad".
Eesti sai uuesti vabaks 20.08.1991. Kui Eesti sai 1992. aastal ka oma raha, muutis see pööre omamoodi iroonilisel moel Pantokraatori edasise loomingulise eksistentsi võimatuks ning ansambel läks laiali.
2006. aasta 13. oktoobril lõid Erik Sakkov ja Lauri Saatpalu käed Pantokraatori kokkukutsumiseks.
Aastail 2007 ja 2008 tegeles Pantokraator uue materjali ettevalmistamise ja stuudiotööga. Ansambliga liitusid laulja Triinu Taul, bassimängija Henno Kelp ja kitarrist Taavi Langi. 2009. aasta märtsis andis Pantokraator välja singli "Metsavaht".
Ujumine 1968. aasta suveolümpiamängudel
Ujumine 1968. aasta suveolümpiamängudel Mexicos 17.– 26. oktoobrini. Ujumisvõistlustel oli kavas 29 distantsi, 15 ala meestele ja 14 ala naistele. Eelmiste Tokio olümpiamängudega võrreldes lisandus lausa 11 uut distantsi olümpiaprogrammi. Uuteks olid nii meeste kui ka naiste 200 m vabaujumine ja 100 m rinnuliujumine. Lisaks olid uued spordialad meeste 100 m seliliujumine ja 100 m liblikujumine ning naiste 800 m vabaujumine, 200 m seliliujumine ja 200 m liblikujumine. Kokku oli võistlemas 468 osalejat 51 riigist. Võistlusel domineerisid USA ujujad, võites 52 medalit, millest 21 olid kuld-, 15 hõbe- ja 16 pronksmedalit.