cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ekstaas
Ekstaasi tõlgendatakse sõltuvalt kultuurist ja situatsioonist kui vaimustuse kõrgeimat astet, ühendust vaimude või jumalatega, hinge väljumist kehast või psüühikahäiret.
Rottweil
Linna järgi on nime saanud koeratõug rotveiler.
Ekstaas
Mitmetes kultuurides praktiseeritakse ekstaasi saavutamisele suunatud meetodeid ja tehnikaid, need sisaldavad ja kombineerivad selliseid elemente nagu palve, eraldatus, keskendumine, paastumine, rituaalne käitumine, muusika, kehaline liikumine, seks, psühhoaktiivsete ainete tarvitamine.
Loksa–Pärispea tee
Tee saab alguse Liiapeksi–Loksa maantee lõpus Loksa linnas ja lõpeb Pärispea külas.
Mesinduse mõisteid
''Siin on loetletud mesinduse mõisteid.
Ekstaas
Ekstaas religioonis
Paljud rahvausundid peavad ekstaasi ennustamise, ravimise või vaimolevustega suhtlemise toimivaks viisiks. Šamanismis usutakse, et rituaalsete meetoditega sihipäraselt saavutatud ekstaasis omandab šamaan üleloomulikud võimed (vaimudega suhtlemine, selgeltnägemine, ennustamine, maagiline ravimine). Vana-Kreekas olid ekstaatilised ennustusrituaalid pühendatud jumal Apollonile (Delfi oraakel) ja orgialikud ekstaatilised pidustused veinijumal Dionysosele. Kristlus tunneb prohvetite ja pühakute ekstaasi, ekstaatilistel seisunditel on oma koht katoliiklikus müstikas. Ka uued karismaatilised liikumised kristluses praktiseerivad ekstaatilisi seisundeid, seletades neid Püha Vaimu toimega. Islami müstika (sufismi) rituaalides kasutavad usklikud muusikat ja keerlevat tantsu, et jõuda seisundisse, mida tõlgendatakse kui hingelist ühendust Allahiga. Hinduismis ja budismis on välja töötatud keerukad kehalise ja vaimse enesearendamise süsteemid, mille üheks edasijõudnutele mõeldud osaks on mitmesugused ekstaatilised seisundid (samadhi, dhjaana, nirvaana). Zen-budismis taotletakse äkilist valgustatust (satori), mis peaks püsivalt teisendama inimese suhet maailmaga.
Mittereligioosne ekstaas
Tänapäeva sekulaarses "lääne" tsivilisatsioonis aktsepteeritakse ekstaasilähedasi seisundeid situatsioonides, mis seostuvad seksi, muusika, kunsti või spordiga; samuti arusaadava põhjusega tugevate positiivsete emotsioonide korral.
Erinevad käsitlused ekstaasist
Terminiga "ekstaas" tähistatakse suurt hulka tavaseisundist ja üksteisest tugevalt erinevaid seisundeid, üldtunnustatud diagnostilisi kriteeriume pole määratletud. Ekstaasi ja sellega seotud nähtusi kirjeldavad psühholoogia, antropoloogia ja teoloogia – igaüks omade meetoditega. Sellealaseid uurimistulemusi on raske praktiliselt kontrollida ja mõnikord erinevate uurijate väited ei ühildu nende erinevate eelduste tõttu.
Loksa–Pärispea tee
Tee kulgeb läbi Loksa linna ning Suurpea ja Pärispea külade.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 15 truupi. Teele jääb 8 bussipeatust: Loksa bussijaam, Laevaremondi tehas, Tooma rahva, Mäe, Suurpea, Kõrve, Viinistu tee ja Pärispea.
Teega ristub alguses Loksa–Viinistu tee ja kümnendal kilomeetril Viinistu–Pärispea tee.
Tee on mustkattega. Loksa linnas on tee tänavaklassist, edasi on tee klassita. Loksa linnas on liiklussagedus 500–1000 autot ööpäevas, edasi on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas. Loksa linnas on kiiruspiirangud (50 ja 70 km/h). Tee on väga kurviderohke ja teevalgustus on vaid mõne bussipeatuse juures. Tee läbimiseks tuleb aega varuda, sest talviti on asfaldil jääd ja suviti liigub teel palju tervisesportlasi.
Rottweil
Sõpruslinnad
Rottweilil on neli sõpruslinna:
Xfmedia
Xfmedia on xinel põhinev lihtne meediapleier. Pleieri peamine eesmärk on helifailide esitamine, aga kuna see põhineb xine-l, siis saab ta ka videofailidega hakkama. Xfmedia töötab Xfce versioonil 4.2.0 või uuem.
Välislingid
Xfce
Airi-Alina Allaste
2006. aastal kaitses ta Helsingi Ülikoolis doktoritöö teemal "Drug Cultures in Estonia – the contexts, meanings and patterns of illicit drug use".
Ta on Tallinna Ülikooli sotsioloogiaprofessor, Tallinna Ülikooli Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi direktor ning elustiilide uurimise keskuse juhataja.
Airi-Alina Allaste peamised uurimisvaldkonnad on noorsoosotsioloogia, uimastitarvitajad Eestis ja subkultuurid.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 100 häält ning ei osutunud valituks.
Niihau
pisi|Asukoht Hawaii saarestikus
Niihau on saar Vaikses ookeanis, üks Hawaii saartest. Pindala 181 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 390 meetrit.
Ameerika Ühendriikidele alluv saar on eraomanduses aastast 1864, kuuludes vendadele Bruce ja Keith Robinsonile. Saart nimetatakse Keelatud Saareks (inglise keeles The Forbidden Isle), kuna seda võivad külastada vaid saareomanikud, USA mereväelased (saarel on ilma püsiasustuseta USA mereväebaas), valitsusametnikud ning vendade Robinsonide kutsutud külalised. Siiski korraldatakse alates 1987. aastast saarele piiratud arvul poolepäevaseid reise ning alates 1992. aastast jahisafareid. 2009. aastal oli elanike arv 130.
23. jaanuaril 1864 ostis saare 10 000 USA dollari eest šotlanna Elizabeth McHutchison Sinclair (1800–1894), kes oli oma abikaasa, Briti kuningliku mereväe kapteni Francis W. Sinclairi (1797–1846) ja nende kuue lapsega alates 1841. aastast Uus-Meremaal elanud (1843. aastast Pigeon Bays). Kui Francis ja Sinclairide vanim poeg George jäid 1846. aastal Wellingtoni ärireisile minnes koos kogu pere varadega merel kadunuks, pidi Elizabeth ülejäänud viie lapsega ise hakkama saama. Kui Sinclairide lapsed abiellusid ning lapselapsed sündisid, vajas Sinclairi klann rohkem maad, mispeale Sinclairid müüsid oma maatüki Uus-Meremaal maha ning seilasid laeval Bessie Loode-Ameerikasse, plaanides Briti Columbias maad osta. Juunis 1863 maabusid nad Vancouveri saarel, kuid see oli tihke metsaga asustatud, ning sealsed indiaanlased olid neile tuttavatest maooridest vägagi erinevad. Kuigi Sinclair plaanis edasi liikuda Californiasse, veenis tema tuttav Henry Rhodes seda mitte tegema, kuna talvisel karmil merel oleks Californias maabumine raske. Ta soovitas selle asemel Hawaii saari, kuna ta vend elas Honolulus. 17. septembril 1863 maabusidki Sinclairid Honolulus. Hawaii kuningas Kamehameha IV nägi Sinclairi perekonnas head potentsiaali ning lubas neile müüa Niihau saare, kui nad Hawaiile jäävad. Hiljem ostis Sinclair Hawaii saartel veel teisigi maatükke.
Pärast saare ostmist jättis Elizabeth saare oma poja Francise hallata. 1883. aastal võttis saare halduse üle Elizabethi tütar Heleni poeg Aubrey Robinson (1853–1936).
Kui 1898. aastal sai Hawaiist USA meretagune ala, otsustas Aubrey havai keele ja kultuuri säilitamiseks saare isoleerida. 1915. aastal sai see teoks, isegi saarel elavate havailaste sugulased said saarele ainult Aubrey loal.
1922. aastal võttis saare halduse üle Aubrey poeg Aylmer Robinson (1888–1967), ning 1927. aastal nimetas ta oma assistendiks oma noorima venna Lesteri (1901–1969). Aylmer ja Lester jätkasid oma isa poliitikat. Aylmer suri 1967. aastal ilma järeltulijateta ning Lester sai saare ainuomanikuks. Lester suri 1969. aastal, misjärel päris saare tema abikaasa Helen Matthew (1910–2002), ning pärast Heleni surma 2002. aastal kuulub saar nende poegadele Keith ja Bruce Robinsonile.
Pearl Harbori ründamise päeval, 7. detsembril 1941 maandus saarele Jaapani hävituslendur Shigenori Nishikaichi, kes hoidis saareelanikke nädal aega hirmu all, kuni ta 13. detsembril tapeti.
Kaur Alttoa
Kaur Alttoa (sündinud 14. septembril 1947 Tartus) on eesti kunstiajaloolane ja kultuuriloolane.
Kaur Alttoa on peamiselt uurinud Eesti keskaegset arhitektuuri, nii linnuseid kui ka sakraalhooneid. 1995. aastal valmis tal magistritöö Lõuna-Eesti keskaegsete tellisehitiste teemal. Ta on juhatanud arheoloogilisi väljakaevamisi Viljandi ordulinnuses, Narva linnuses, Vastseliina piiskopilinnuses ja mujal.
Haridus
Kaur Alttoa lõpetas 1966. aastal Tartu 1. Keskkooli (tema klassijuhataja oli Eesti NSV teeneline õpetaja Liidia Tanimäe, legendaarne füüsikaõpetaja hüüdnimega Lambda ). Pärast keskkooli lõpetamist astus ta samal aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda ja lõpetas selle 1972. aastal kunstiajaloolasena, kaitstes diplomitöö "Vastseliina linnus". 1995. aasta märtsis kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas väitekirjaga "Lõuna-Eesti arhitektuur 15. saj. – 16. saj. I poolel" teadusmagistri (Magister artium) kraadi kunstiajaloos.
Töökäik
Aastatel 1971–1990 töötas Kaur Alttoa Eesti Ehitusmälestiste Tartu filiaalis teadurina, 1975–1980 ühtlasi Tallinnas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi vanemõpetajana.
1977. aastal asus Kaur Alttoa tööle Tartu Riiklikus Ülikoolis. Alates 1980. aastate lõpust on ta olnud Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppejõud (1988–1992 ajaloo osakonna vanemõpetaja ja 1992. aastast lektor). Aastatel 2005–2007 oli ta Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli hoidja.
Ta on olnud ka Tartus asunud Anton Starkopfi muuseumi juhataja.
Ta oli ka rahvusvahelise linnusteuuringuid publitseeriva sarja "Castella Maris Baltici" üks toimetajaid.
1968–1972 oli ta Tartu kunstirühmituse Visarid liige kui teoreetik ja tõlkija.
Aastal 1980 kirjutas Kaur Alttoa alla 40 kirjale.
Isiklikku
Tema isa on kirjandusteadlane Villem Alttoa (sünninimega Wilhelm Alto) ja kooliõpetaja Aino Alttoa (neiupõlvenimega Aino Liit ). Tema abikaasa on konservaator Eve Alttoa.
Lõuna-Aafrika
pisi|Lõuna-Aafrika ÜRO liigituse järgi (tumeroheline) ja Lõuna-Aafrika Arengukogukond (heleroheline) Lõuna-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri lõunaosa.
Loodusgeograafilises mõttes liigitatakse Lõuna-Aafrikaks Aafrika see osa, mis jääb lõuna poole Cunene ja Zambezi jõest. Cunene on Angola ja Namiibia piirijõgi, Zambezi on Sambia ja Zimbabwe piirijõgi. Seega kuuluvad selle määratluse järgi Lõuna-Aafrikasse lisaks eelmises lõigus mainitud riikidele Zimbabwe ja Mosambiigi lõunaosa. Seda liigitust kasutavad paljud faunat käsitlevad raamatud, aga poliitilises, majanduslikus või inimgeograafilises mõttes ei saa seda kasutada, sest see lõikab Mosambiigi kaheks.
1980 asutati Lõuna-Aafrika Arengukogukond, et soodustada koostööd piirkonnas. Sinna kuulub 15 riiki, lisaks ÜRO tunnustatud viiele riigile veel Angola, Kongo DV, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambiik, Sambia, Seišellid, Zimbabwe ja Tansaania. ÜRO liigituse järgi kuuluvad need kümme riiki Kesk- või Ida-Aafrikasse.
Rabaküla tänav
thumb|Üks osa Rabaküla tänavast tänase Kadaka aiandi alal. Tulevikus kujuneb see elamutevaheliseks tänavaks Rabaküla tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Rabaküla tänav algab Laki tänavalt ja kulgeb Laki I kvartalis kvartalisisese tänavana. Tulevikus ristub Aiandi tänavaga.
Tänava nimi võeti kasutusele 2006. aastal seoses piirkonna uue detailplaneeringuga. Kuna üks osa Kadaka külast kandis algselt Raba küla nime, rõhutatakse tänava nimes just seda tahku.
Väike trumm
Väike trumm on ebamäärase helikõrgusega löökpill.
Euroopas kasutati väikest trummi algselt rahva- ja sõjaväemuusikas, 19. sajandil lülitati pill ka sümfooniaorkestri koosseisu. Nagu suurel trummil, katab ka väikese trummi kõlakorpuse mõlemat poolt nahk või sünteetiline materjal, mis on pinguldatud metallvõrudega. Alumise naha välispinnale tõmmatud peened metallspiraalid annavad pillile terava säriseva kõla. Väikest trummi mängitakse kahe tihkest puust pulgaga. Pulkade kujust ja pea suurusest sõltub tämbri varjund.
thumb|270px|Populaarne rütm
Kellamäng
Kellamäng on löökpill, idiofon.
See arenes välja ksülofonist, erinevalt viimasest on aga kellamängu plaadikesed metallist, sellest ka kellukeste helinat meenutav kõla. Mängitakse kahe haamrikesega. Kellamängu heliulatus sõltub pilli suurusest.
Vaata ka
Zvonkohra
Scarlett Johansson
Scarlett Ingrid Johansson (sündinud 22. novembril 1984 New Yorgis) on ameerika filminäitleja.
Johansson on isa poolt taanlane ja ema poolt juut. Tal on vanem poolvend Christian isa esimesest abielust, vanem õde Vanessa, kes on endine näitleja, vanem vend Adrian ja kaksikvend Hunter. Ise on Johansson end juudiks nimetanud.
Johansson hakkas filmides näitlema üsna noorena. Tema esimene film "North" valmis 1994 ja Johanssonil oli seal episoodiline osa. Sellest ajast on ta peaaegu igal aastal mõnes filmis esinenud.
2003 mängis Johansson filmis "Tõlkes kaduma läinud" Charlotte'i. Selle rolli eest nimetati ta BAFTA auhinna kandidaadiks naispeaosatäitja kategoorias ning Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitlejanna kategoorias, võites neist esimese.
Samal aastal mängis ta filmis "Tütarlaps pärlkõrvarõngaga" Grieti. Selle rolli eest nimetati ta BAFTA auhinna kandidaadiks naispeaosatäitja kategoorias ja Kuldgloobuse kandidaadiks draamanäitlejanna kategoorias. Ta ei võitnud neist kumbagi.
2005 mängis ta filmis "Matšpall" Nola Rice'i. Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks naiskõrvalosatäitja kategoorias, aga ei võitnud seda.
2010 mängis ta filmis "Raudmees 2" vene spiooni Nataša Romanovat. Selle rolli eest nimetati ta ulmefilmide auhinna Saturn kandidaadiks naiskõrvalosatäitja kategoorias, aga ei võitnud seda.
Samal aastal esines Johansson teatris, mängides Arthur Milleri näidendis "Vaade sillalt" Catherine'i. Selle rolli eest pälvis ta Tony naisnäitleja kategoorias.
Scarlett Johansson on olnud tegev ka lauljana. Ta on välja andnud kaks stuudioalbumit "Anywhere I Lay My Head" (2008) ja "Break Up" (2009, koos Pete Yorniga).
Poliitilises mõttes on Johansson end registreerinud sõltumatuna, kuid sellegipoolest on ta korduvalt esinenud Demokraatliku Partei toetusüritustel ning kutsunud 2004. aasta presidendivalimistel hääletama John Kerry ja 2008. aastal Barack Obama poolt.
27. septembril 2008 abiellus Johansson näitleja Ryan Reynoldsiga. 14. detsembril 2010 teatasid nad, et on asunud eraldi elama. Mõlemad andsid sisse lahutuse ja abielu lõppes 1. juulil 2011. Novembris 2012 hakkas ta käima reklaamiagentuuri omanikust Romain Duraicaciga. Paar teatas kihlusest septembris 2013. Septembris 2014 sündis tütar Rose Dorothy. 2017. aastal abielu lahutati.
Eesti Rahva Muuseum
pisi|2016. aastal avatud [[Eesti Rahva Muuseumi peahoone aadressil Muuseumi tee 2]] Eesti Rahva Muuseum (lühend ERM) on Eesti kultuuri ja Eesti ajaloo ning soome-ugri kultuuride muuseum Tartus. See asutati 1909. aastal.
ERMis on kaks püsinäitust ("Kohtumised" ja "Uurali kaja") ja vahetuvad näitused. Lisaks näitustele toimub muuseumis aastas üle 600 ürituse, sh konverentsid, hübriidkonverentsid, teatrietendused, kontserdid; regulaarselt koguneb ERMi hõimuklubi ja toimuvad sarja "Maailm ja rahvad" ettekandeõhtud. Külalised saavad muuseumiga tutvuda nii omal käel kui giidituuride käigus, saab osaleda muuseumitundides ja õpitubades. ERMi kirjastamisel antakse välja raamatuid. Kogude täiendamisele saavad kaasa aidata kõik soovijad.
Muuseumi kogudes on üle miljoni säiliku, sealhulgas esemed, fotod, joonised, arhiivimaterjalid ja filmid. Muuseumis on esinduslik kogu eesti rahvarõivaid.
Ajalugu
pisi|Eesti Rahva Muuseumis on tallel hulgaliselt materjale [[Eesti ajalugu|Eesti ajaloo ja kultuuri kohta. Friedrich Siegmund Sterni etnograafiline litograafia 19. sajandist]] Muuseum loodi 14. aprillil 1909 Tartus eesti esemelise ja vaimse kultuuripärandi säilitamise, eksponeerimise ja uurimise tarbeks ning pühendati Eesti suurima vanavarakoguja Jakob Hurda mälestusele, et säilitada tema pärand. Üks muuseumi rajajatest oli Oskar Kallas.
Pärast asutamist ajutiselt Gildi tänaval asunud Eesti Rahva Muuseum kolis 1922. aastal Raadile, varem Liphartitele kuulunud Raadi mõisa peahoonesse. 1923. aastal avati seal esimene näitus, esimene püsinäitus avati 1927. aastal. Ekspositsiooni naelaks oli 60 klaaskappidesse paigutatud eesti rahvarõivastes mannekeeni, kuid populaarseks kujunes ka setu suitsutare koos sisustusega. Väga õnnestunud oli esimene suurem arheoloogiliste kogude esitlemine laiemale publikule.
1940. aasta novembris riigistati Eesti Rahva Muuseum ning jaotati kaheks: Riiklikuks Etnograafiliseks Muuseumiks asukohaga Raadil ja Riiklikuks Kirjandusmuuseumiks asukohaga Vanemuise 42.
1944. aastal sai Raadi mõisahoone tulekahjus kannatada ja ala jäi Nõukogude okupatsiooni lõpuni Nõukogude armee käsutusse.
Muuseum kolis endisse kohtumajja (vt Eesti Rahva Muuseumi endine peamaja) Veski tänaval. Muuseumi juurde loodi ka arhiivraamatukogu, mis 1940. aastast läks Riikliku Kirjandusmuuseumi (praegu Eesti Kirjandusmuuseum) koosseisu. Eesti Rahva Muuseum nimetati ümber Eesti NSV Riiklikuks Etnograafiamuuseumiks.
17. aprillil 1988 toimus Raadil Tartu muinsuskaitsepäevade raames Raadi vabastamist ja Eesti Rahva Muuseumi taastamist Raadi mõisas nõudva rahva ekskursioon, mis muutus hiljem meeleavalduseks. Kuna Raadi ala kuulus Nõukogude Liidu sõjaväele, siis jälgisid muinsuskaitsjate tegevust relvastatud sõjaväelased. Väeosa ülem Džohhar Dudajev keelas rahvast tulistada.
Muuseumi kogud asusid eri hoonetes Tartu linnas, muuseumi hoidlateks olid näiteks Pauluse kirik Riia tänaval ja Püha Aleksandri kirik Sõbra tänaval. Aastal 2000 hakati Raadile ehitama hoidlakomplekse, mis valmisid 2004. aastal.
Eesti Rahva Muuseumi nimi taastati 1988. aastal. 1993. aastal toimus esimene konkurss Eesti Rahva Muuseumi uue hoone projekti saamiseks, asukohaga Toomemäel, Uue Anatoomikumi naabruses Tartu kesklinnas, võidutööks valiti Ra Luhse ja Tanel Tuhali ideekavand "Põhja Konn". Projekt ei teostunud.
1994. aastal avati endises Tartu raudteelaste klubi majas Eesti Rahva Muuseumi näitusemaja ja teine püsiekspositsioon "Eesti. Maa, rahvas, kultuur". Asutati ka Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Selts, milles on tänaseks üle 1000 liikme nii Eestist kui ka välismaalt.
pisi pisi pisi 2003. aastal otsustati rajada Raadile ERM-i uus peahoone. 2005. aastal kuulutati välja rahvusvaheline arhitektuurikonkurss ERM-i uue peahoone ehitamiseks, sinna esitati 108 võistlustööd. 2006. aasta jaanuaris valiti konkursi võitjaks töö märgusõnaga "Memory Field" ("Mälestuste väli") arhitektuuribüroolt SARL d' Architecture Dorell Ghotmeh Tane. Töö arhitektideks olid Lina Ghotmeh Liibanonist, Itaalia päritolu Dan Dorell ja jaapanlane Tsuyoshi Tane. Uue hoone ehitustööd Raadil pidid algama 2009. aastal ja hoone valmima 2011. aastal. Hoone ehitamise rahastamiseks taotleti toetust Euroopa Komisjonilt. Aastatepikkune taotlusprotsess lõppes 2012. aastal komisjoni soovitusega rahastamistaotlus tagasi võtta, et ei peaks hakkama ette valmistama eitavat otsust. Peaminister Andrus Ansip kinnitas 13. veebruaril 2012, et Eesti riik ehitab muuseumi igal juhul selle projekti järgi valmis, rahastades seda kultuurkapitali kaudu.
30. aprillil 2013 pani Eesti president Toomas-Hendrik Ilves Eesti Rahva Muuseumi uue hoone nurgakivi Raadil. Nurgakivi panemisele järgnes rongkäik ja rokk-kontsert. Hoone ametlik avamine oli 29. septembril 2016; kõikidele külastajatele on hoone avatud 1. oktoobrist 2016. Hoone arhitektuurilise lahenduse puhul on tegu nii-öelda maakraapijaga.
pisi Muuseumis töötab üle 50 koolitatud giidi. Eesti Rahva Muuseumi uue hoone graafika ja infokihi ning ERM-i visuaalse identiteedi koostas disainiagentuuri Velvet loovjuht Kristian Kirsfeldt.
Juhtimine
1922. aastal loodi muuseumi direktori amet ning ametisse nimetati esimene palgaline direktor, Soomest kutsutud Ilmari Manninen.
Muuseumi kogud
ERMi kogud arvudes 2020. aasta seisuga:
Kaitseliidu Kotkaristi teenetemärgi kavaleride loend
Alates Kotkaristi teenetemärgi loomisest kuni tema muutmiseni riiklikuks teenetemärgiks 1936. aastal anti teenetemärk järgmistele Eesti kodanikele ja välismaade riigipeadele:
22. jaanuaril 1932
4. august 1932
31. augustil 1931
22. jaanuaril 1932
18. veebruar 1932
4. august 1932
18. veebruar 1931
22. jaanuar 1932
18. veebruar 1932
15. juuni 1932
4. august 1932
20. veebruar 1935
...
IV klass
...
V klass
...
Kuldrist
...
Hõberist
...
Raudrist
...
Marko Mihkelson
pisi|Marko Mihkelson 2021. aasta Arvamusfestivalil Marko Mihkelson (sündinud 30. novembril 1969 Valgas) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, Eesti Reformierakonna liige, XV Riigikogu liige.
Haridus
Marko Mihkelson on lõpetanud 1988. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Ajaloomagistri kraadi sai ta 1999. aastal. Tema magistritöö teemaks oli "Venemaa poliitiline areng 1990–1996".
Töökäik ja muu tegevus
Mihkelson on töötanud ajalehe Postimees välisuudiste toimetajana aastatel 1993–1994, Moskva korrespondendina 1994–1997 ja peatoimetajana 1997–2000. Aastatel 2000–2003 oli ta Balti Venemaa Uurimise Keskuse direktor.
Ta on olnud MTÜ Baltic Center for Russian Studies nõukogu liige, OÜ Balti Venemaa Uurimise Keskuse nõukogu liige, SA Eesti Välispoliitika Instituut nõukogu liige, MTÜ Ratsaspordiklubi Hippus liige ning MTÜ Põhja-Euroopa Intellektuaalomandi Turundus- ja Arenduskeskus liige.
Aastate 2003–2007 oli ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni juht ja aastatel 2011–2019 NATO Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni juht ja liige. Ta on Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse nõukogu, Tallinna Rotary Klubi ja Eesti Reservohvitseride Kogu liige, reservohvitser (nooremleitnant).
Poliitiline tegevus
pisi|Senised Riigikogu väliskomisjoni esimehed ja aseesimehed 2007. aastal Toompeal. I reas [[Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Enn Eesmaa, Vello Saatpalu, Eino Tamm ja Anti Liiv ning II reas Tiit Made, Marko Mihkelson ja Andres Tarand]] Alates 2001. aastast kuulus ta Erakonda Res Publica ja seejärel alates 2006. aastast erakonda Isamaa ja Res Publica Liit. 26. juunil 2017 teatas ta, et lahkub erakonnast. 4. septembril 2018 astus ta Eesti Reformierakonda.
Marko Mihkelson on olnud aastatel 2002–2003 Valga linnavolikogu liige. Ta on olnud X, XI, XII, XIII ja XIV Riigikogu liige ning on XV Riigikogu liige. Ta on Riigikogu väliskomisjoni esimees.
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Marko Mihkelson Valga linnas Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica nimekirjas ja sai 216 häälega Valga linnavolikogu liikmeks. Ta oli Valga linnavolikogu liige aastatel 2002–2003.
Albaania vabariik
Albaania vabariik (albaania: Republika Shqiptare) oli Albaania ametlik nimi, nagu 1925. aasta põhiseaduses sätestati. Albaania muutus pärast 1926. ja 1927. aasta Tirana lepingute sõlmimist Itaalia kuningriigi de facto protektoraadiks. Aastal 1928 kuulutati Albaania põhiseaduslikuks monarhiaks. Pärast loomist nõudis Itaalia vabariigiga liidusuhet. Seda tehti suuresti Itaalia mõju kasvatamiseks Balkanil ning Itaalia ja Albaania turvalisuse tagamiseks territoriaalses vaenus Kreeka ja Jugoslaaviaga.
Marko Mihkelson
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Viimsi vallas ja osutus 84 häälega valituks. 2009. aastal sai ta sealsamas kandideerinult juba 318 häält. Viimsi vallavolikokku ta kummalgi juhul siiski ei läinud.
Albaania vabariik
Ajalugu
Pärast Fan Noli valitsuse kukutamist kutsus Ahmet Zogu kokku parlamendi, et leida lahendus kroonimata Albaania vürstkonnale. Parlament võttis kiiresti vastu uue põhiseaduse, kuulutas Albaania vabariigiks ja andis Zogule diktaatorivõimu, mis lubas tal nimetada ja tagasi kutsuda ministreid, vetostada seadusandlust, nimetada kogu kõrge halduspersonal ja valida kolmandik Senati liikmetest.
Marko Mihkelson
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Viimsi vallas Erakond Isamaa ja Res Publica Liit nimekirjas, kogus 206 häält ja osutus valituks.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Marko Mihkelson ei osalenud.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Viimsi vallas Eesti Reformierakonna nimekirjas ja sai 152 häält. Ta registreeriti Viimsi vallavolikogu asendusliikmeks.
Riigikogu valimised
X Riigikokku kandideeris Mihkelson Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica nimekirjas valimisringkonnas nr 11 (Võru, Valga ja Põlva maakonnas). Ta sai 1313 häält ja pääses Riigikokku kompensatsioonimandaadiga. Riigikogus kuulus ta väliskomisjoni, olles aastatel 2003–2005 väliskomisjoni esimees ja aastatel 2005–2007 väliskomisjoni aseesimees.
XI Riigikokku kandideeris Mihkelson Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju ja Rapla maakonnas). Ta kogus 2697 häält ja pääses Riigikokku ringkonnamandaadiga. Riigikogus oli ta Euroopa Liidu asjade komisjoni esimees ja väliskomisjoni liige.
XIII Riigikokku kandideeris Mihkelson Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju ja Rapla maakonnas) ja sai valimistulemuseks 2842 häält. Riigikogus oli ta aastatel 2015–2016 riigikaitsekomisjoni esimees ja aastatel 2016–2019 väliskomisjoni esimees.
XIV Riigikokku kandideeris ta Eesti Reformierakonna nimekrijas valimisringkonnas nr 4 ning osutus valituks 3655 häälega. Riigikogus oli ta aastatel 2019–2021 väliskomisjoni aseesimees ja aastatel 2021–2022 väliskomisjoni esimees.
XV Riigikokku kandideeris ta Eesti Reformierakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) ja sai 2640 häält ning osutus valituks. Ta on Riigikogu väliskomisjoni esimees.
Euroopa Parlamendi valimised
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis kandideeris Marko Mihkelson Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica nimekirjas ja sai 1361 häält.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis kandideeris ta erakonna Isamaa ja Res Publica Liit nimekirjas ja sai 7497 häält.
Pildiskandaal
27. oktoobri 2022. aasta õhtul avaldas Postimehe veebiväljaanne artikli, kus toodi välja, et Marko Mihkelson oli teinud küsitavaid pilte oma kasulastest, ja põhjendati teema kajastamist šantaažiohuga poliitikule. Mihkelsoni väitel oli artikli avaldamine seotud hooldusõiguse vaidlusega. Teemat oli pikemalt ajakirjandusse pakutud, mis välistas šantaaži võimaluse ning fotodega olid varem tutvunud ka spetsialistid, kes pidasid neid küll taunitavaks, aga ei näinud neis väärkohtlemist või muud sellist, mis oleks alust andnud menetluse alustamiseks. Skandaali kajastati ajakirjanduses laialdaselt.
Raps
pisi|Raps (Brassica napus) pisi|Meemesilane rapsi tolmeldamas pisi|Rapsipõld õites Raps ehk õlikaalikas (Brassica napus) on õli- ja söödataim ristõieliste sugukonnast kapsasrohu perekonnast.
Raps on tekkinud rüpsi ja kapsa looduslikust ristlusest.
Liitsed minevikuajad
Liitsed minevikuvormid on võrreldes lihtminevikuga keerukamad nii sisult kui vormilt. Liitvorm on ebamäärasem ega eelda sündmuste toimumisaja täpsustamist. Kõigi minevikuaegadega saab edasi anda seda, et tegevus toimub minevikus. Seda millisest vaatepunktist minevikus toimuvat sündmust käsitleda valib kõneleja. Kas öelda: Luuletuse kirjutas Minna Maasikas või Luuletuse on kirjutanud Minna Maasikas.
Bernard Comrie eristab nelja põhilist perfekti kasutustüüpi: Indrek Visnapuu on teinud head tööd Eesti järelkasvukoondisega.
Ta on mänginud mitmes Euroopa tippklubis.
Marko Asmer on allkirjastanud testisõitja lepingu.
Raps
Rapsi kasvatamine
pisi|Kollane rapsipõld.
Albaania vabariik
Ajalugu
Uus põhiseadus pakkus parlamentaarset vabariiki, mille võimas president oli riigi ja valitsuse pea. 31. jaanuaril 1925 valiti Zogu Rahvuskogu poolt seitsmeks aastaks presidendiks, enne tema albaanlaste kuningaks kuulutamist. Ta valitses Albaaniat nelja sõjaväekuberneri abil ja nimetas klannijuhid armee reservohvitserideks, kes jäeti valvama režiimi kaitset sise- või välisohtude vastu. Ta säilitas ka head suhted Benito Mussolini fašistliku režiimiga Itaalias ja toetas Itaalia välispoliitikat.
Liitsed minevikuajad
Me oleme BSBC noorteturniiri korraldanud juba neli aastat.
Albaania vabariik
Ajalugu
Zogu režiim öeldi olevat vastutav opositsiooniparteide ja kodanikuvabaduste kadumise eest. Ajakirjandus oli režiimi ajal ka rangelt tsenseeritud.
Umbes sel ajal loodi 14 uut äriühingut algkapitaliga 7,6 miljonit kuldfranki, umbes 28% rohkem kui ühingute kapital perioodil 1921–1924. Aastal 1928 jõudis ettevõtete arv 127-ni ja omamaine kapital oli kuus korda suurem, kui aastal 1927, samas majandus hakkas stabiliseeruma.
Aastal 1925 loodi Albaania Pank, ja tehti järelandmisi Itaalia investoritele. Albaania riigile kuulus 49% pangast, samas Itaaliale luulus 51% pangast. Nendel tingimustel saavutas Itaalia Albaanias tugevama positsiooni. Aastatel 1925–1928 kasvatas Albaania valitsus ka märkimisväärselt oma kulusid.
Aastal 1925 loodi SVEA (Albaania majandusliku arengu ühing), aidates lihtsustada 50 miljoni kuldfrangist laenu Albaaniale. Aastal 1927 oli laen hinnanguliselt 65 miljonit kuldfranki. Selle 40-aastase laenu aastaintress oli 7,5%. Tagasimaksmise summad ulatusid 30–40%-ni riigi kogusissetulekust.
Aastal 1925 rahastasid kokkulepped Albaania rahaasutuste (nagu SVEA) ja Itaalia finantsgruppide vahel 96,4% teedeehitusprojektidest Albaanias. Need laenud ei olmud ainult riigi vahetuteks majanduslikeks vajadusteks, vaid tingimuste loomiseks väliskapitali edasiseks riikitungimiseks. Ministeeriumite ülesanded puudutasid ka teedeehituse suurendamist.
Aastal 1928 hõlmasid feoodid 200 000 hektarit (100 000 olid erafeoodid). Berati linnas oli umbes 36 000 feoodi.
Taristu oli sel ajal halvasti hooldatud. Teedel said liikuda vaid kergemad sõidukid, samas halvasti hooldatud sillad takistasid autotransporti. Meretransporti korraldasid peamiselt väliskompaniid. Posti õhutransporti korraldasid itaallased. Kaubandus oli majanduse suurim element ja sel ajal kaubavahetus kasvas. Eksporditi peamiselt toorainet ja kariloomi.
Paljud Itaalia, Inglise, Prantsuse ja Ameerika kompaniid hakkasid Albaania turul äritsema ja neid aitasid kaubanduskokkulepped või otsesed investeeringud.
Itaalia positsioon tugevnes veelgi merekaubandus kokkuleppega, mis andis riigile "enamsoodustusrežiimi" staatuse. See seadustas Itaalia monopoli väliskaubanduses.
Itaalia sissetung
Vastutasuks Zogu pealetungi kaasaaitamisele tahtis Belgrad tasu territooriumi kujul ja mõju Tiranas. Kuigi Zogu lubas Belgradile enne pealetungi piiril järelandmisi, jätkas Albaania juht rõhumist Albaania enda territoriaalsetele nõuetele. 30. juulil 1925 sõlmisid kaks riiki kokkuleppe Püha Naumi kloostri Ohridi järvel ja teiste vaidlusaluste piirialade tagastamisest Jugoslaaviale. Kuid Jugoslaavia ei lõiganud loodetud Zogusse investeeritud dividende. Ta vältis Belgradi ja pööras Albaania Itaalia kaitse alla.
Itaalia territoriaalselt Albaaniasse laienemise toetajad kogusid jõudu oktoobris 1922, kui Benito Mussolini võttis Roomas võimu. Tema fašistlikud toetajad korraldasid häbematu programmi eesmärgiga luua uus Rooma impeerium Vahemere piirkonnas, mis rivaalitseks Suurbritannia ja Prantsusmaaga. Mussolini nägi Albaanias sillapead Balkanile ja pärast sõda tunnistasid suurriigid tegelikult Itaalia protektoraati Albaania üle.
1925. aasta lõpul hakkas Itaalia-toetatud Albaania majandusliku arengu ühing laenama Albaania valitsuse raha kõrge intressimääraga transpordi-, põllumajandus- ja avalikele projektidele, sealhulgas Zogu palee. Lõpuks kujunesid laenud toetusteks.
1926. aasta keskel otsustas Itaalia laiendada oma poliitilist mõju Albaanias, paludes Tiranal tunnistada Rooma erilist huvi Albaanias ja nõustuda Itaalia juhendajatega armees ja politseis. Zogu oli vastu, kuni ülestõus põhjapoolsetes mägedes sundis Albaania juhti sõlmima 27. novembril 1926 itaallastega Esimese Tirana lepingu. Lepingus leppisid mõlemad riigid kokku mitte sõlmida muid kokkuleppeid teiste riikidega, kui see piirab nende vastastikuseid huvisid. Tegelikult tagas kokkulepe Zogu poliitilise positsiooni Albaanias, samuti riigi territoriaalse terviklikkuse.
Novembris 1927 sõlmisid Albaania ja Itaalia kaitseliidu, Teise Tirana lepingu, mis tõi Itaalia kindrali ja umbes 40 ohvitseri Albaania armeed treenima. Itaalia sõjaväeeksperdid alustasid varsti poolsõjaväeliste noorterühmade juhendamist. Tirana lubas ka Itaalia mereväele juurdepääsu Vlorë sadamale ja albaanlased said Itaaliast suure relvasaadetise.
BMW 5. seeria
Esimene põlvkond (E12)
thumb|BMW 5. seeria versioon E12|250x250px
BMW E12 oli BMW esimene 5. seeria tähistusega luksusauto, mida toodeti ajavahemikus 1972. a juuni kuni 1981. aasta juuli. See vahetas välja BMW 1960. aastate "Uue Klassi" (saksa keeles Neue Klasse) 1800/2000 sedaanid. Auto disaineriks oli Paul Bracq.
Selle põlvkonna mudelid olid saadaval vaid bensiinimootoritega.
Teine põlvkond (E28)
thumb|E28|250x250px
E28 oli põhi, millel baseerus BMW 5. seeria aastatel 1981–1987. Tootmise alguses vahetas ta välja esimese 5. seeria, mis kandis tähistust E12.
Kolmas põlvkond (E34)
thumb|BMW E34|alt=|250x250px
BMW E34 oli 5. seeria versioon, mida ehitati aastatel 1988–1995 ja Touring (universaal) versioonis ka veel aastal 1996. Eelkäijaks oli eelmine 5. seeria mudel, mida tuntakse nime all BMW 5. seeria E28, järeltulijaks samuti 5. seeriasse kuuluv mudel, mida tähistas nimi BMW 5. seeria E39.
Emma Thompson
Emma Thompson (sündinud 15. aprillil 1959 Londonis) on inglise näitleja ja lavastaja, kes on pälvinud kaks Oscarit, ühe Emmy ja Briti Filmiakadeemia auhindu.
BMW 5. seeria
Kolmas põlvkond (E34)
Tootmisperioodi jooksul tehti ka väiksemaid muudatusi välimuses, näiteks on erinevad algus ja lõpuaastate autodel peeglid, muutus ka "neerude" (BMW-le iseloomuliku välimusega iluvõre) välimus, algusaastatel oli see kitsam, hiljem moodsama välimusega ja laiem (kõigil V8 mootoritega isenditel, olenemata tootmisaastast on uuema välimusega esiosa, teiste mootoritega variantidel vaid päris viimastel aastatel toodetutel). Pisierinevused on ka diisel- ja bensiinimootoriga versioonide välimuses ning 540i juures mõned erinevused, mida ühelgi teisel mudelil pole.
Emma Thompson
Ta on Suurbritannia Põgenike ja Pagulaste Nõukogu (Refugee Council) toetaja.
BMW 5. seeria
Neljas põlvkond (E39)
BMW 5. seeria versiooni E39 toodeti aastatel 1996–2003. Müügile saabus auto sedaanina, millele hiljem lisandus ka universaal (Touring).
Emma Thompson
Elukäik
Thompson sündis inglise teatrilavastaja Eric Thompsoni ja šoti näitleja Phyllida Law' peres. Tema õde Sophie Thompson on samuti näitleja.
BMW 5. seeria
Neljas põlvkond (E39)
Mitmeid E39 detaile (eelkõige elektroonikat ja mootoreid) kasutati ka BMW esimene maasturi X5 ehitamisel.
E39 baasil ehitatud BMW M5 (1998) oli ka esimene M5, mis oli varustatud V8 mootoriga (4,9-liitrine). Kõik E39 baasil ehitatud M5 mudelid olid sedaankerega ja 6-käigulise käsikäigukastiga.
1185
1185. aasta
BMW 5. seeria
Viies põlvkond (E60/E61)
thumb| BMW 5. seeria E60|alt=|250x250px
Emma Thompson
Elukäik
1982. aastal suri tema isa.
1185
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
BMW 5. seeria
Viies põlvkond (E60/E61)
BMW 5. seeria versiooni E60 (universaalkerega on E61) toodetakse alates aastast 2003.
Eksistentsialistlik kirjandus
Eksistentsialistlik kirjandus käsitleb inimese maailmas olemise põhiküsimusi: väärtushinnangud, vabadus, vastutus, suhe Jumalaga, armastus, surm jms.
1185
Aastakümned: 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad - 1180. aastad - 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad
BMW 5. seeria
Viies põlvkond (E60/E61)
2007. aastal läbis see uuenduse: uuendatud interjöör, mõned uued pisemad välisdetailid, laiem mootorivalik, uus esi- ja tagastange, uued esi- ja tagatuled LED-tehnoloogiaga. Uus interjöör hõlmab ka uut X5 käigukangi, lisatud on elektroonilise drosseli (electronic throttle) süsteem.
Eksistentsialistlik kirjandus
Eksistentsialistlikke ideid on kirjanduses arendanud Jean-Paul Sartre, Albert Camus, eelkäijana Franz Kafka.
Emma Thompson
Elukäik
Teleseriaali "Fortunes of War" võtteplatsil sai ta tuttavaks Kenneth Branagh'ga, kellega hiljem abiellus.
1185
Aastad: 1180 1181 1182 1183 1184 - 1185 - 1186 1187 1188 1189 1190
BMW 5. seeria
Viies põlvkond (E60/E61)
2008 520i mudelil on 2-liitrine R4 mootor vana 2,2-liitrise R6 asemel. Kõrge surveaste ja uus pieso otsesissepritse hoiavad jõudluse 170 hj (127 kW; 172 PS) / 210 N·m (150 lb·ft) juures, kuid vähendavad kütusekulu. BMW plaanib 2008 aasta lõpus diiselmootoritega mudelid USA-s müügile panna. Lisati Mobileye tehnoloogiat kasutav sõidurajast kõrvalekaldumise hoiatussüsteem (Lane departure warning system) ja kiirushoidikule lisati "Stop and Go" funktsioon, mis võimaldab autol iseseisvalt seisma jääda ja iseseisvalt uuesti sõitma hakata.
Eksistentsialistlik kirjandus
Eesti kirjanduses võib eksistentsialistlikke vihjeid leida Eessaare Aadu 1923. aastal poolelijäänud romaanis "Linnupriid".
Emma Thompson
Elukäik
Laiema tuntuse sai Thompson 1992. aasta James Ivory filmis "Howard's End", kus pälvis Oscari.
BMW 5. seeria
Kuues põlvkond (F10/F11/F07/F18)
F10 on BMW 5. seeria mudelid, mida toodeti aastast 2010 kuni 2016.
Emma Thompson
Elukäik
1995. aastal kirjutas ta stsenaariumi filmile "Mõistus ja tunded", mille eest sai samuti Oscari.
BMW 5. seeria
Kuues põlvkond (F10/F11/F07/F18)
Saadaval olid erinevad keretüübid, mis kandsid ka erinevaid mudelitähiseid:
Emma Thompson
Elukäik
2003. aastal abiellus ta Greg Wise'iga, kes oli mänginud ka filmis "Mõistus ja tunded". Neil sündis 1999. aastal tütar Gaia Romilly.
BMW 5. seeria
Kuues põlvkond (F10/F11/F07/F18)
Mootorivalik
Bensiinimootorid
Diiselmootorid
Seitsmes põlvkond (G30/G31/G38; 2016–tänapäev)
5. seeria G30 on ehitatud samale platvormile, mis G11 tähistust kandev 7. seeria BMW.
2020. aastal esitletakse 5. seeria mudeliuuendust, mille käigus muudeti autol "neerud" veel suuremaks ning esituled veidi peenemaks, lisaks uuendati ka tagatulede disaini.
Tioolid
Tioolid on tugeva iseloomuliku lõhnaga mürgised vees lahustumatud ühendid. Nad on nõrgalt happelised ja moodustavad metallidega reageerides soolasid (tiolaate ehk merkaptiide).
Lihtsaim tiool on metaantiool (CH3SH), lenduv ja spetsiifilise ebameeldiva lõhnaga aine. Lõhna järgi on ta avastatav juba siis, kui tema kontsentratsioon õhus on 2×10−9 g/m³. Seetõttu lisatakse metaantiooli näiteks kütte- ja majapidamisgaasidele, et lihtsustada gaasilekke avastamist. Seda hakati tegema pärast 18. märtsil 1937 Texases toimunud New Londoni kooliplahvatust, kus hukkus vähemalt 295 õpilast ja koolitöötajat ning mis on USA kõigi aegade suurima ohvrite arvuga õnnetus, mis koolis toimunud.
Tioolid on vesiniksideme abil üsna nõrgalt seotud nii vee molekulidega kui omavahel. Sellepärast on neil madalam keemispunkt ning nad on vähem lahustuvad kui samasuguse molekulmassiga alkoholid. Tioolid ja tioeetrid on sarnase keemispunkti ja sarnaste lahustuvuse omadustega.
Märkus. Mitte segi ajada dioolidega.
Tartu Pauluse kirik
Tartu Pauluse kirik on juugendstiilis ehitatud kivikirik Tartu linnas, milles tegutseb EELK Tartu Pauluse kogudus.
Kiriku arhitekt oli Eliel Saarinen. Kirik ehitati aastatel 1915–1919 ja pühitseti 1. oktoobril / 14. oktoobril 1917. Kirik põles 25. augustil 1944, ehitati osaliselt taas üles ja pühitseti 3. juulil 1966. Põhjalikult renoveeriti kirik aastatel 2008–2015 ja pühitseti 12. septembril 2015.
Iseloomustus
pisi|Tartu Pauluse kirik öösel
Tartu Pauluse kirik on juugendstiilis ehitatud monumentaalne ristkülikukujulise põhiplaaniga graniidist soklil asetsev tellistest kirikuhoone, mis esindab eelkõige Soome rahvusromantilist stiili.
Tänavalt tagasiastuva ehitise vasakul poolel paiknev tiibhoone rajati pärast kiriku valmimist ning see ei vasta enam päris täpselt Saarineni esialgsele projektile. Parempoolne tiibehitis jäi aga sõja tõttu sootuks ehitamata.
Kiriku murdkelpkatus on ajastule iseloomulikult. Kiriku põhimahu keskteljel paikneva sihvaka torni allosa kummaski ääres paiknevad hulknurksed kaarjalt väljasopistuvad ärklid, mis aitavad ühtlasi rõhku tõmmata kiriku kesksel kohal paiknevale betoonist valatud ümarkaarjale portaalile. Tornikiiver on püramiidne ja kaetud lakitud vaskplekiga.
Kirikuhoone lõpus paikneb lai apsiid. Transepti ehk ristlöövi välisnurkades ja pikihoone torni kõrvalises läänepoolses osas asuvad abiruumid.
Pauluse kirik on üks väheseid tänapäevani säilinud Eliel Saarineni Soome-perioodil projekteeritud kirikuid. Hoonel on sarnasusi Joensuu ja Lahti raekojahoonetega, mis on samuti Saarineni projekteeritud.
Ajalugu
pisi|vasakul|Tartu Pauluse kirik 2011. aastal Tartu Pauluse kogudus eraldus Tartu Maarja kogudusest 1910. aastal ja kuigi uus kogudus jätkas tegevust Tartu Maarja kirikus, kerkis otsekohe päevakorda ka oma kirikuhoone ehitamine. Selleks saadi 1911. aasta jaanuaris Tartu Linnavolikogult kingitusena 1094 ruutsülla suurune krunt Riia maantee ääres.
Kiriku projekteeris kuulus Soome arhitekt Eliel Saarinen (1873–1950). Ehitama hakati 1915. aastal neli aastat varem välja valitud krundile Riia tänava ääres. Nurgakivi pandi 31. mail 1915 ja kiriku õnnistas sisse praost Leberecht Greinert 1. oktoobril 1917. Kaks aastat väldanud siseviimistlustööde järel õnnistas kiriku 9. novembril 1919 uuesti sisse piiskop Jakob Kukk (1870–1933).
pisi|Amandus Adamsoni altariskulptuur "Tulge minu juurde, kes te vaevatud ja koormatud olete", 1923 1923. aasta 17. märtsil õnnistati sisse uus altar, mille kujunduse autor oli arhitekt Paul Mielberg. Apsiidi aknad laoti seest kinni, kuid aknad ise säilisid seinte sees. Seetõttu on need ainukesed Pauluse kiriku originaalaknad, mis säilisid ka 25. augusti 1944 põlengus ja hilisemates ümberehitustes.
Altari keskse osa moodustas Amandus Adamsoni (1855–1929) Carrara marmorist 3,5 meetri kõrgune skulptuurigrupp "Tulge minu juurde, kes te vaevatud ja koormatud olete". Skulptuurigrupi ideega olevat tutvunud ja selle ka heaks kiitnud Rooma paavst isiklikult. Realistlikku laadi ja seetõttu ehk kiriku üldise juugendstiiliga mitte nii hästi sobituv skulptuur kujutas Jeesust, kelle parema käe all oli Maarja Magdaleena ja vasaku käe all Jeeriko pime. Säärasel viisil ei oldud igatahes Eestis varem skulptuuri altari juures kasutatud. Altariskulptuuri maksumuseks tuli 1 400 000 marka.
Samal aastal paigutati torni ka kaks terasest valmistatud kirikukella, mis olid valatud Saksamaal Ruhri linnastus asuvas Bochumis ning mis kaaluvad vastavalt 800 ja 1280 kg. Heino Eller ammutas neist inspiratsiooni oma klaveripala "Kellad" kirjutamiseks. Kellade kogumaksumus oli 350 000 marka.
Kirikuhoone sai keskkütte 1924. aastal. Keskkütte ehitamine läks kokku maksma 700 000 marka.
Vasakpoolne kolmekorruseline tiibhoone ehitati aastatel 1931–1932, parempoolne jäigi ehitamata. 1931. aastal tehti ka esimene raadioülekanne jumalateenistusest.
Tartu tollane linnavalitsus küll ei pooldanud kiriku taastamist, aga varemeid ka ei lammutatud. Arhitekt Arnold Matteus (1897–1986) kinnitas, et müürid on taastamiskõlblikud ja 23. märtsil 1957 lubas Eesti NSV Ministrite Nõukogu jätkata kirikuhoone taastamist.
1959. aastal alustati lagede võlvide ja katusetarinditega tegelemist. Ehitusjärelevalvet teostas ja katuse tööjoonised koostas insener Hugo Oengo. Aasta hiljem võeti käsile ka krohvi- ja maalritöid.
3. juulil 1966 õnnistati taastatud kirik sisse. Kirikusaal oli võimude nõudmisel vaheseinaga kaheks jaotatud ja seina taha oli rajatud Eesti NSV Riikliku Etnograafiamuuseumi hoidla. Tiibhoonesse asus Tartu Linna TSN Täitevkomitee 1967. aasta 27. aprilli kinnitatud otsusega nr 126 1963. aastal asutatud Eesti NSV Riiklik Spordimuuseum, mis 2001. aasta suvel kolis uuele pinnale aadressil Rüütli 15. 21. septembril 2005 andis Eesti Rahva Muuseum kogudusele üle ka muuseumi kasutuses olnud kirikuosa, mis võttis enda alla umbes poole kiriku peasaalist.
pisi|Tartu Pauluse kirik 1999. aastal – tornikiivri paigaldamine 2005. aasta 5. aprilli öösel hävis tules koos sisustuse ja raamatutega kiriku raamatupood. Kogudus hindas põlenguga tekitatud kahju suuruseks 621 443 krooni. Süütaja tabati sama aasta lõpus ning Tartu maakohus mõistis mehe 2006. aastal Tartu Pauluse kiriku süütamise eest neljaks ja pooleks aastaks vangi.
Pärast kirikuhoone lõplikku restaureerimist, mida toetasid ka Tartu linn, Eesti Vabariik ja Euroopa Regionaalarengu Fond, on kiriku peasaalist kujunenud üks Tartu suuremaid kontserdisaale, mis mahutab kuni 300 esinejat ja üle 1000 pealtvaataja. Ehitustööd kirikus algasid 2008. aastal ja lõpetati 2015. aastal.
Tähtajaks valminud kirikusse paigaldati ka kolme manuaali ja 56 registriga orel, mille ehitas firma Paschen Kiel Orgelbau. 23. septembril 2012 pühitseti keldrikorrusel sisse kiriku perimeetrist osaliselt väljapoole rajatud kolumbaarium.
Interjöör
pisi|600px|keskel|360° vaade Tartu Pauluse kiriku interjöörile
Varia
Kirikus asub kauplus, kus müüakse kristlikku kirjandust ja sümboolikat.
Alates 28. juunist 2002 antakse koostöös Tartu Linna Sotsiaalabi osakonnaga vastavaks tegevuseks remonditud ruumides koguduse keldrikorrusel vältimatut sotsiaalabi sissetulekuta inimestele.
1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 3. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 4.–7. veebruarini 1926 Soomes Lahtis. Kavas olid murdmaasuusatamise kaks meeste distantsi: 30 km ja 50 km, suusahüpetes 90 m mägi ja kahevõistlus.
Tšerepovets
Tšerepovets on linn Venemaal Vologda oblastis. Asub Rõbinski veehoidla põhjakaldal, Šeksna jõe suudmes Vologdast 115 km läänes.
1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Meeste 30 km
Kuupäev: 4. veebruar
Tšerepovets
Asutatud 1777. aastal 14. sajandil rajatud kloostri juurde.
Linn on raua- ja terasetööstuse keskus (Severstal), seal on ka keemiatööstuse ettevõtted.