cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liha
Kultuur ja religioon
Mageveeloomadest on Eesti toidulaual lisaks kaladele tavapärane ka jõevähk. Mageveeimetajatest on uuemal ajal söödud kobrast, nutriat ja ondatrat, kuid nutriakasvatuse nõukogudeaegsele propageerimisele vaatamata ei ole need muutunud eestlaste toidusedelis tavapäraseks. pisi|left|Täidetud lind Metslindudest ei ole Eestis tavaks süüa suuri linde nagu luiged, kured ja kotkad, ega väikesi laululinde. Tavalised jahilinnud on metshaned ja -pardid. Küll on laululindude püüdmine toiduks traditsiooniline Lõuna-Euroopas, näiteks Prantsusmaal ja Itaalias. Mujal on tuntud jahilindude seas ka näiteks faasanid.
Sutlepa kalmistu
Vaatamisväärsused
1996. aastal ehitati kalmistu peavärava juurde kellatorn.
Liha
Kultuur ja religioon
Paljudes kultuurides on erilised nõuded loomade söödavatele kehaosadele. Talupojakultuurides peetakse tihti söödavaks subprodukte ehk rupskeid ehk rupse (keel, maks, neerud, aju, süda, kopsud jne) ning need kuuluvad traditsioonilistesse toiduretseptidesse (nt neerupirukas ja praemaks); linnastumise käigus kaovad need toidulaualt ning eelistama hakatakse n-ö puhast liha.
Samuti seavad religioonid sageli reegleid selle kohta, kuidas peab toiduks tarvitatav loom olema tapetud ja kuidas tuleb tema liha valmistada; vanemate usundite toitumisreegleid selgitatakse vahel nende päritolumaa kliima, haiguste leviku ja neist tulenevate hügieeninõuetega. Tuntumad sellised reeglistikud on judaismi koššer ja islami ḩalāl (mõlemad kehtivad märksa laiemalt kui üksnes liha kohta). Judaism keelab näiteks liha ja piima koos valmistada.
Religioossete paastude seas – näiteks katoliikluses ja õigeusus – on levinud tava keelata just nimelt liha söömine, kuid lubada taimetoitu, mõnikord ka kala. Seepärast söödi keskaegses Euroopas mõnel pool paastuajal kobrast, kuna see liigitati kala ja mitte liha hulka.
Kuigi mõnes traditsioonilises kultuuris on varem teatud tingimustel söödud ka inimesi, ei ole see tänapäeval enam kombeks. Suures osas maailma riikidest on inimsöömine ehk kannibalism karistatav.
Ajalugu
pisi|Lamba- ja kaameliliha keetmine suurtes kateldes 1894 pisi|left|Vaalaliha Pikka aega oli lihasöömine inimeste jaoks üsna juhuslik, sõltudes aastaajast ning jahiõnnest. Eelajaloolistest jahiloomadest on tänapäeva kultuuris tuntuim mammut, kelle väljasuremise peamiseks või üheks põhiliseks põhjuseks peetakse sageli küttimist. Mammutijaht oli ürginimestele suur ja raske ettevõtmine, milleks pidi organiseeruma terve hõim, see nõudis koostööd, oskust ja õnne.
Kuna liha oli raskesti kättesaadav ja kõrge toiteväärtusega, tõstis see liha kui toiduaine prestiiži. Et jahis osalesid enamasti üksnes mehed, kujunes liha ka sotsiaalse staatuse sümbolina oluliseks ka soosuhetes. Nii muutus liha rikkuse sümboliks ja seda hakati pidama oluliseks tervislikus toitumises. Seepärast on liha tänini inimese toidus kõrgel kohal.
Suurema osa ajaloost on inimeste peatoiduse moodustanud taimed. Veel keskajal söödi liha suhteliselt harva ning liha oli külluses vaid ülikuperedes ja kuningakodades. Kõrgklassiski piirasid lihatarbimist luksusevastased reeglid, sealhulgas usulised paastud. Nii oli lihasöömine keelatud kevadisel paastuajal ja reedeti.
Kui tööstusrevolutsiooni ajal hakkas Euroopas üldine elatustase tõusma, algas intensiivpõllumajanduse ühe haruna ka massiline lihatootmine. Oluliselt odavdasid liha tavatarbija jaoks sügavkülmutamine ja kaugtransport. Tänapäeval tarbitakse tööstusriikides liha palju sagedamini kui vanasti ning lihasöömine isegi kolm kord päevas ei ole enam haruldane.
Toitumine
Kuna inimene kui liik on kõigesööja, on liha loomulik osa inimeste toidusedelist ja nende organism on sellega harjunud.
Ranges tähenduses lihatoitlasi praktiliselt ei esine. Küll on traditsiooniliste karjakasvatajate ja kalurite seas mõnel pool levinud äärmiselt liharikas dieet, mida mingil määral siiski tasakaalustavad taimed.
Toiteväärtus
Toores tailihas on umbes 75% vett, rasvases lihas vähem. Ka on tailihas 20% valku ning rasvases lihas jällegi vähem.
Keskeltläbi on lihas rasva 2%, kuid seda võib olla ka kuni 10%. Rasvasema liha toiteväärtus on suurem; üldiselt on toore liha toiteväärtus 110–200 kalorit 100 grammi kohta.
Lihas ei ole kiudaineid. Ka süsivesikuid on lihas harva; erandiks on siseelundid, näiteks maks, süda ja neerud. Glükogeenina esinevad süsivesikud annavad lihale pehme maitse. Pärast looma surma muutub glükogeen piimhappeks, mistõttu liha pinguldub.
Lihas on palju B-vitamiine nagu B12 ja niatsiin, samuti tsinki, kaaliumit, fosforit ja rauda. Rupskid sisaldavad ohtralt A-vitamiini ja rauda. Ehkki kuumtöötlemisel osa vitamiine laguneb, jääb enamik neist, nagu ka mineraalained, liha toiduks valmistamisel alles.
Inimese organism omastab lihavalke paremini kui taimseid valke. Ka on lihas kõik kaheksa täiskasvanud inimesele vajalikku aminohapet (kahekümnest) üldiselt ideaalseks peetavas vahekorras.
Vahel arvatakse siiski, et kuna läänemaailmas on elatustase viimastel sajanditel järsult tõusnud, liha prestiiž toiduainena aga püsib endiselt kõrgel, tarbivad sealsed inimesed liialt palju valku. Lihaportsjoni suurus võib olla 50–100 grammi ning vältimaks liigset kolesteroolisisaldust, peaks see sisaldama rasva vähe või mõõdukalt. Liha liigtarbimist seostatakse erinevate haigustega, eelkõige südame- ja veresoonkonna haigustega.
Anatoomia
pisi|Sea rümba tükeldamise skeem Liha ehk lihaskond moodustab loomakerest 35–65%. Lihaskoe moodustavad pikad õrnad lihaskiud, mille fikseerivad tugevamad sidekoe kiud. Liha pehmus sõltub sidekoe kogusest, kuna see sisaldab kaht kuumusele erinevalt reageerivat ainet: valge kollageen muutub niiskes kuumas keskkonnas želatiiniks, kollane elastiin on aga kõva ja jääb terveks.
Mida kauem lihas töötab, seda enam on selles sidekudet. Seepärast ongi vanemate loomade liha vintskem. Et lihaste koormus on erinev, sõltub liha pehmus ka sellest, mis kehaosast see pärineb. Kõige õrnemad tükid on rümba keskel, eriti nimmeosas – sise- ja välisfilee –, kõige vintskem aga esiosas – koot, aba-, kaela- ja rinnatükk ning ribiotsad.
Gastronoomia
pisi| pisi|Lihatoite laual Eristatakse punast liha (lamba-, talle-, hobuse-, veise-, vasika- ja sealiha), valget liha (linnu- ja küülikuliha) ning tumedat liha (ulukiliha). Teine võimalik eristus on linnu-, uluki- ja tapaliha (veise, vasika-, lamba-, talle-, hobuse- ja sealiha).
Üldiselt peetakse toiduvalmistamisel parimaks värsket ja pehmet liha. Samas pehmendavad liha hautamine, keetmine ja marineerimine, mistõttu pole nende töötlusviiside korral pehmus niivõrd oluline.
Liha värvus sõltub loomaliigist, looma dieedist ja lihatüki värskusest. Rauarohke dieet muudab liha punasemaks, kahvatu ja lõtv liha ei pruugi aga olla värske.
Levinumad liha kulinaarse töötlemise viisid on praadimine, küpsetamine, grillimine, röstimine, keetmine, hautamine, pošeerimine, suitsutamine, marineerimine, hapendamine, soolamine kuivatamine ja vinnutamine.
Säilitamine
Liha säilivuse parandamiseks kasutatakse konserveerimist, suitsutamist, soolamist, vinnutamist, külmkuivatamist ja sügavkülmutamist.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Kuues Valitsus
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse Majandusvalitsus
NSV Liidu SARKi Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse Majandusvalitsuse juht oli Jefim Jevdokimov, ülema asetäitja Lev Mironov
SARK-i Majanduse Peavalitsus 1938. aastal
Majanduse Peavalitsus teostas järelevalvet nõukogude majandusettevõtetes ja oli nõukogude majandustegevust kontrollinud ning osutus suurema osa NSV Liidu repressioonide ajajärgu rahvavaenlaste ja kahjurite represseerimiste ning fabritseeritud kohtuprotsesside algatajaks ja läbiviijaks.
SARK-i Majanduse Peavalitsus
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse Majanduse Peavalitsus (Главное экономическое управление (ГЭУ))
Hüsteeria
Hüsteeria on kõnekeele väljend emotsiooni kohta, mida inimene ei suuda kontrollida. Nimetus tuleneb kreeka keele sõnast hystera, mille tähenduseks on emakas, sest vanaaja arstid seostasid hüsteeriat emakatalitluse häiretega. Hiljem kasutati hüsteeria terminit ka psühhiaatrias, kuid tänapäeval kasutatakse selle asemel täpsemaid väljendeid. Algselt peeti hüsteeriat üksnes naistele omaseks. XIX sajandil hakkasid arstid üha enam täheldama hüsteeriale omaseid tunnuseid ka meestel, kuigi arvati, et see on omane pigem madalamatele sotsiaalsetele seisustele ja etnilistele vähemustele.
Vecanna mõis
Vecanna mõis (saksa keeles Knöringen, varem Alt-Annenhof, läti keeles Vecannas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas Vecanna külas.
Mõisa hoonetekompleks (laut, ait, tall-kõrts, häärberi varemed) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Mõisa suurus
Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 713 hektarit maad.
Maksekäsk
Maksekäsk on kohtumäärus võla sissenõudmise kohta, kui võlgnik ei ole makseettepanekus nimetatud summat tasunud ega makseettepanekule õigeaegselt vastuväidet esitanud. Maksekäsk kuulub viivitamata täitmisele sõltumata maksekäsu kättetoimetamisest võlgnikule.
Terase tänav (Rakvere)
Terase tänav on tänav Rakveres.
See paikneb Kukeküla ja Roodevälja linnaosas Vene ja Aasa tänava vahel. Tänava pikkus on 413 meetrit.
Varem kuulusid need alad kohalikule mõisale. 20. sajandi alguses, kui piirkonnas hakkas kujunema hoonestu, oli tänava nimeks Transvaali tänav. Rakvere linna piiresse arvati Kukeküla ja Roodevälja koos Transvaali tänavaga 1917. aastal. 1939. aastal, kui toimus tänavanimede eestistamine, sai tänav nimeks Terase.
Suur slaavlaste ülestõus
thumb|320px|Lutitšite liidu territoorium Saksa kuningriigi idapiiri taga pärast 983. aastat (kollane kontuur)
Suur slaavlaste ülestõus 983. aastal oli polaabide (vendide), peamiselt Elbest idas elavate lutitšite ja obotriitide ülestõus tänapäeva Kirde-Saksamaal. Nad mässasid ristiusustamise ja nende allutamise vastu Saksa-Rooma keisri Saksamaa (endise Ida-Frangi) valdustele.
Taust
Slaavlased Elbe ja Läänemere ranniku vahel olid vallutatud ja nimeliselt ristiusku pööratud kampaaniate käigus, mida juhtisid Saksa kuningas Heinrich Linnupüüdja ja tema poeg Otto I, kes 962. aastal Saksa-Rooma keisriks krooniti. Otto oli viimati obotriitide ja tsirtsipaanide hõimuliitu võitnud 955. aasta lahingus Raxa jõel. Vallutatud ala Saksimaa hertsogiriigist idas oli esialgu organiseeritud tohutusse Saksi Idamarki markkrahv Gero alluvusse, kuid jaotati pärast tema surma 965. aastal väiksemateks markideks.
Oma võimu kindlustamiseks edendas Otto slaavlaste ümberpööramist, rajades 948. aastal Havelbergi ja Brandenburgi piiskopkonnad, millele järgnes 968. aastal Magdeburgi peapiiskopkond, mis teostas eriti aktiivset misjonitööd.
Ülestõus
981. aastal suri peapiiskop Adalbert von Magdeburg, "slaavlaste apostel", ja tema järglane Giselher pidi võitlema Magdeburgi kapiitli vastupanuga. Teda toetas keiser Otto II, kes oli siiski Itaalias kampaanias, kus ta sai 982. aastal Stilo lahingus Sitsiilia Kalbiididelt katastroofiliselt lüüa ja suri järgmisel aastal Saksamaale naasmata, jättes oma alaealise poja Otto III keisrinna Theophano ja Adelheidi eestkoste alla.
Kuigi Saksa-Rooma riigis oli sisemisi erimeelsusi, hakkasid lutitšite juhitud slaavi jõud mässama ning ajasid keisririigi poliitilised ja religioossed esindajad välja. Alustades slaavi pühapaigast Rethras, hõivati 29. juunil 983 piiskopi asukoht Havelberg ja rüüstati. Kolm päeva hiljem järgnes Brandenburg ja arvukalt asulaid kuni Tangeri jõeni läänes. Kaasaegse krooniku Thietmar von Merseburgi sõnul ühinesid obotriidid lutitšitega, hävitasid Püha Laurentiuse kloostri Kalbes, Oldenburgi piiskopkonna ja ründasid isegi Hamburgi.
Kiiresti kokkupandud Saksi armee suutis slaavlased vaid Elbe taha jätta. Nordmark ja Billungite mark jäeti maha. Lausitzi mark, samuti külgnevad margid lõunas Zeitz, Merseburg ja Meißen ei võtnud ülestõusust osa.
Tagajärg
985. aastast alates viisid mitmed keisririigi vürstid läbi iga-aastasi kampaaniaid ala allutamiseks üheskoos kristlike Poola vürstide Mieszko I ja Bolesław I Chrobryga, kuid need kampaaniad olid edutud. 1003. aastal proovis Saksamaa kuningas Heinrich II teistsugust lähenemist: ta asus liitu lutitšitega ja läks sõtta oma endise liitlase Poola vürsti Bolesławi vastu. See stabiliseeris lutitšite iseseisvust ja kindlustas, et ala jäid valitsema polaabid ja seda ei ristiusustatud enne 12. sajandit.
Ülestõusu otseseks tagajärjeks oli peaaegu täielik Saksamaa ittalaienemise (Ostsiedlung) peatumine järgmiseks 200 aastaks. Suurema osa ajast eksisteerisid Brandenburgi ja Havelbergi piiskopkonnad vaid titulaarsel kujul, piiskopid viibisid kuninga õukonnas. Alles 12. sajandil pärast Vendi ristisõda 1147. aastal ja Brandenburgi margi loomist Askania vürsti Albrecht Karu juhtimisel 1157. aastal jätkati Elbest itta asumist; järgnesid Mecklenburgi põhjapoolsed maad, kus pärast mitut aastat võitlust obotriidi vürsti Nikloti vastu kuulutas tema poeg Pribislav 1167. aastal end Saksi hertsogi Heinrich Lõvi vasalliks.
Uganda lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Ugandas asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Alain Giletti
Alain Giletti (sündinud 11. septembril 1939) on Prantsusmaa iluuisutaja.
Lia Olguța Vasilescu
Ta sündis aastal 1974 Craiovas. Ta lõpetas Craiovas Elena Cuza Rahvusliku kolledži. Aastal 1997 lõpetas ta Craiova Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, spetsialiseerudes itaalia ja rumeenia keelele.
Aastatel 1991–2007 kuulus ta Suur-Rumeenia parteisse, ta oli ka partei asutajaiige. Detsembris 2007 astus ta Rumeenia Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 2008–2012 oli ta Rumeenia Parlamendi Ülemkoja (Senati) liige. Juunis 2012 valiti ta Craiova linnapeaks; ta oli esimene naissoost Craiova linnapea.
4. jaanuarist 2017 kuni 20. novembrini 2018 oli ta Rumeenia tööminister.
Lodutarn
Lodutarn (Carex loliacea) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Türgi lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Türgis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Mistral
Mistral võib omada tähendusi:
Ele Loonde
Haridus
2013. aastal lõpetas kiitusega Tallinna muusikakeskkooli 9. klassi muusikateaduse erialal ja 2016. aastal Gustav Adolfi gümnaasiumi. 2020. aastal omandas Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi semiootikas ja kultuuriteoorias.
Töö
2016. aastal alustas kommunikatsioonijuhtimise alal teistkordsel noorte nüüdismuusika festivalil mini Eesti Muusika Päevad ehk mini-EMP.
2017.–2018. aastal oli praktikant ja vabakutseline ajakirjanik ajalehes Postimees. 2018.–2019. aastal juhtis Euroopa tudengite foorumi võrgustiku AEGEE-Tartu haru avalike suhete töörühma. 2019.–2020. aastal oli suvereporter ajalehes Eesti Päevaleht, samuti töötas lühiajaliselt Eesti kunstimuuseumis kommunikatsioonispetsialistina, organisatsioonides Noored Kooli ja Ettevõtlusküla.
Aastatel 2021–2022 oli Tartu Ülikooli muuseumi kommunikatsioonispetsialist. Sellest perioodist saab tema töödena välja tuua kodulehe uuendamise, muuseumi roherühma juhtimise ning festivali “Toome müks”, amatöörfotograafidele suunatud astrofoto konkursi ning toomkiriku varemete vahel toimunud jääpeo “Ars Ulademica” korraldamise. Lisaks on Ele Loonde olnud näituste “Ars Academica. Tartu Ülikooli kunstikogu” (2021), “Surma pale. Elu nägu surimaskides” (2021), “Uudiseid Marsilt” (2021), “Toomkiriku saladuste kamber” (2021), “Iidamast-aadamast. Heaks eluks vajalikud asjad” (2022) ja “Baikali ja Berliini vahel. Astronoom Schwarz 200” (2022) tutvustaja.
Huvialad
Laulnud mitu aastat Tallinna muusikakeskkooli noortekooris, millega võideti Ingrid Kõrvitsa juhatusel 2011. aastal Euroraadio koorikonkursi "Let The Peoples Sing" laste- ja noortekooride kategooria esikoht. 2014. aastal võideti sama kollektiiviga Itaalias Arezzos Euroopa karika sarja kuuluval rahvusvahelisel koorikonkursil esikoht naiskooride ning teine koht XX-XXI sajandi muusika kategoorias. On laulnud ka Tallinna muusikakeskkooli kammerkooris, millega toodi 2013. aastal dirigent Janne Fridolini dirigeerimisel esikoht Austrias toimunud noorte muusika festivalilt Summa Cum Laude. Alates 2021. aasta sügisest Tartu ülikooli kammerkoori liige.
2017–2019 tegutses Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika tudengite filmiklubis. Harrastab mälumängu, on käsitööhuviline.
Tunnustus
2015. aastal sai Eesti teaduste akadeemia õpilaste teadusauhinna „Telesaate „Klassikatähed 2014“ osalejate representatsioon veebimeedias Delfi, Menu ja Õhtulehe näitel“ eest.
MACV-SOG
Military Assistance Command, Vietnam – Studies and Observations Group, üldtuntud kui MACV-SOG, oli salajane väeliikide vaheline Ameerika Ühendriikide erioperatsioonide üksus, mis tegeles varjatud tavatu sõjapidamisega Vietnami sõja ajal.
24. jaanuaril 1964 formeeritud üksus tegutses vahemikus 1964-1972 Lõuna-Vietnamis, Põhja-Vietnamis, Laoses ja Kambodžas, viies läbi 2675 operatsiooni. MACV-SOG osales näiteks operatsioonides Steel Tiger, Tiger Hound, Commando Hunt, Lam Son 719, samuti Kambodža kampaanias ning Teti ja Lihavõtte pealetungides. Üksuse ülesannete hulka kuulusid näiteks allatulistatud pilootide päästmine, sõjavangide vabastamine, maastikuluure ja psühholoogiline sõjapidamine. MACV-SOG'i peastaap asus Lõuna-Vietnami pealinnas Saigonis.
1. mail 1972 nimetati üksus ümber Strategic Technical Directorate Assistance Team 158-ks ja selle koosseisu vähendati, et viia üksus Vietnamiseerimise doktriini järgides Lõuna-Vietnami armeele koosseisus oleva Strategic Technical Directorate'i juhtimise all.
Pluralism (poliitika)
Pluralism ehk paljusus on poliitikas ideede, arvamuste, poliitiliste jõudude ja huvirühmade mitmekesisus. Vastandiks on monism. Pluralism võib iseloomustada erakondlikku spektrit, vaimukultuuri või sotsiaalset struktuuri. Pluralism on oluline kriteerium, mille abil hinnatakse ühiskonna demokraatlikkust.
Sõstramäe
Sõstramäe on allasum Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis.
Otto Reinhold Strömfelt
Vabahärra Otto Reinhold Strömfelt (15. jaanuar 1679 Liivimaa – 3. aprill 1746 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane ja diplomaat.
Ta sündis Gustav Adolf Strömfelti (1640–1717) ja tema esimese abikaasa Christina Elisabeth Taube (surnud 1697) pojana. Õppis 7. aastat Tartu ülikoolis, oli 1701. aastast Tartu maakohtu erakorraline assessor, Luunja, Mooste jt. mõisaomanik, 1704. aastast Liivimaa õuekohtu assessor, 13. jaanuarist 1720 Rootsi vabahärra (Nr.173), kes koos krahv Johan Paulinus Lillienstedtiga oli 16. veebruarist 1721 Uusikaupunki rahuläbirääkimiste saadik, seejärel oli 2. septembrist 1723 Kammerkolleegiumi president, 31. maist 1736 Svea õuekohtu president ja 8. novembrist 1743 Turu õuekohtu president.
Tuneesia lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Tuneesias asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Otto Reinhold Strömfelt
Ta maeti Sollentuna kirikusse.
Ta abiellus vabapreili Anna Magdalena Taubega, kes oli admirali ja Ohekatku vabahärra Evert Fredrik Taube (1648–1703) ja Andja krahvinna Beata Charlotta Wrangeli tütar, kuningliku Mäekolleegiumi presidendi Didrik Wrangeli (1637–1706) tütretütar. Abielust sündis:
Yasser Seirawan
pisi|Yasser Seirawan (2003) pisi|Yasser Seirawan (1980)
Yasser Seirawan (araabia keeles ياسر سيروان; sündinud 24. märtsil 1960 Damaskuses) on süüria päritolu Ameerika Ühendriikide maletaja, maletreener, maleliteraat ja malekommentaator, rahvusvaheline suurmeister (1980), FIDE vanemtreener (2004).
Seirawan sündis Süürias süüria-inglise perekonnas. 1967. aastal emigreerus ta koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. Elama asuti Seattle'isse.
Roșiorii de Vede
Roșiorii de Vede (ka Roșiori de Vede, varem Rușii de Vede) on linn Rumeenias Teleormani maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas.
Yasser Seirawan
Ta tuli 1979. aastal Skienis juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 20-aastaselt 1980. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on neljakordne USA malemeister (1981, 1986, 1989, 2000).
Roșiorii de Vede
Linna on esmamainitud 1385. aastal.
Roșiorii de Vedet läbib Bukaresti–Craiova raudteeliin.
Yasser Seirawan
Seirawan on mänginud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistel turniiridel: 1982. Tolucas (14 osavõtjat) sai 7. koha, 1985. aastal Bielis tuli teiseks ja pääses 1985. aastal pretendentide turniirile Montpellier's (16 osavõtjat), kus ta sai 10. koha. 1987. aastal Zagrebis mängis Seirawan taas resultatiivselt: jagas koos Jaan Ehlvestiga Viktor Korchnoi järel 2.–3. kohta ja pääses 1988. aastal alanud pretendentide matšturniirile (16 osavõtjat), kus kaotas kaheksandikfinaalis Jon Speelmanile tulemusega 1:4. 1990. aastal tsoonidevahelisel turniiril Manilas (64 osavõtjat) sai ta 18. koha.
Marina Tsvetajeva
Marina Tsvetajeva (vene keeles Марина Ивановна Цветаева; 26. september / 8. oktoober 1892 Moskva – 31. august 1941 Jelabuga) oli vene luuletaja ja tõlkija.
Yasser Seirawan
1993. aastal FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Bielis (74 osavõtjat) sai Seirawan 23. koha. 1997. aastal mängis ta FIDE MM-i turniiril Groningenis (100 osavõtjat, nokautsüsteem), kus ta võitis teises ringis Vassõl Ivantšukki, kuid kaotas kolmandas ringis Vadim Zvjagintsevile.
Marina Tsvetajeva
Tema isa oli kunstiajaloolane ja antiikaja asjatundja Vladimir Tsvetajev (1847–1913), kes 1912 asutas Moskvas Aleksander III nimelise Kunstimuuseumi (tänapäeval A. Puškini nimeline Kaunite Kunstide Muuseum) ja oli kuni surmani selle esimene direktor. Tema ema oli kontsertpianist Maria Mein (1868–1906), kes suri tiisikusse. Tal oli õde, kirjanik ja luuletaja Anastassia Tsvetajeva (1894–1993), ning isa esimest abielust ooperilaulja Varvara Ilovaiskajaga (1858–1890) oli tal poolõde kultuuritegelane Valeria Tsvetajeva (1883–1966) ja poolvend kunstiteadlane ja dekoraator Andrei Tsvetajev (1890–1933).
Nasva tuulik II
Nasva tuulik II on Saare maakonnas Saaremaa vallas aastal 2013 Nasva jahisadama kaile paigaldatud teine tuulegeneraator.
Marina Tsvetajeva
Marina lapsepõlv oli materiaalses mõttes külluslik, sest isa oli Peterburi Teaduste Akadeemia liige, kuid emotsionaalses mõttes pingestatud. Isa eelistas oma teisele naisele mälestust esimesest naisest, keda ta väga armastanud oli, ema ei saanud kunagi päris üle abielueelsest suhtest abielumehega. See kandus üle laste omavahelistessegi suhetesse ja esimese naise lapsed tülitsesid alailma teise naise lastega.
Nasva tuulik II
Siemensi elektrituuliku võimsus on 3,6 MW, see kuulub Baltic Workboats AS-ile. Torni kõrgus on 90 m, rootori läbimõõt 107 m, elektrituuliku kaal 516 tonni.
Marina Tsvetajeva
Marina hakkas luuletama 6-aastaselt ning mitte ainult vene, vaid ka prantsuse ja saksa keeles. Kuid ema laitis luuleharrastust, pidades seda muusikast madalamaks kunstivormiks. Ema mõjul õppis Marina 1899–1902 klaverit mängima ja ta omandas teatud keskpärase taseme, ehkki klaverimäng talle ei meeldinud.
Nasva tuulik II
2016. aastal asutati Five Wind Energy OÜ – Baltic Workboats AS-i tütarettevõtte, mis tegeleb elektrienergia tootmisega.
Marina Tsvetajeva
1902 avastati emal tiisikus ja järgmised 3 aastat reisis pere mitmes Lääna-Euroopa riigis, naastes Moskvasse aasta enne ema surma. Järgmistel aastatel õppis Marina mitmes Moskva tüdrukutekoolis ja tema õpitulemused polnud silmapaistvad, näiteks 1907. aasta algupoolel visati ta välja von Dervizi koolist vabamõtlemise ja jultumuse tõttu. Siiski lõpetas ta 1910 M. Brjuhhonenko nimelise tütarlaste eragümnaasiumi, kus oli õppinud kaks aastat.
1909. aasta suvel sõitis Tsvetajeva esimest korda iseseisvalt välismaale, nimelt Pariisi, kus õppis Sorbonne'i suvekoolis vanaprantsuse kirjandust. Samal sügisel naasis ta Moskvasse, kus hakkas käima sümbolistide kirjastuse "Musaget" loengutel ja kohtumistel.
1910. aasta sügisel avaldas Tsvetajeva oma raha eest oma esimese teose, päevikuna vormistatud luulekogumiku "Õhtune album". See äratas mõjukate vene kriitikute tähelepanu. Samal talvel hakkas ta avaldama kirjanduskriitikat.
1911. aasta kevadel kohtas Tsvetajeva Krimmis Sergei Efronit, kes oli temast aasta noorem. Nad abiellusid 19. jaanuaril 1912 ja 18. septembril 1912 sündis neile tütar Ariadna Efron. 13. aprillil 1917 sündis tütar Irina, kes suri 15. veebruaril 1920 haiguse ja nälja tõttu lastekodus. 1. veebruaril 1925 sündis poeg Georgi, kes hukkus juulis 1944 maailmasõjas Druja lähedal.
Aastatel 1922–1939 elas perekond välismaal, põhiliselt Prantsusmaal. Pärast kodumaale naasmist Sergei vahistati, mõisteti spioonina surma ja hukati, Ariadna veetis palju aastaid koonduslaagris ja asumisel, Marina Tsvetajeva poos enda üles.
Linnaregioon
Linnaregioonid on piirkonnad, mille keskuse moodustab linn või linnad. Linnaregiooni keskusel peab olema tihe suhe oma tagamaaga ja linnaregioon peab olema piisavalt suur – Eesti oludes vähemalt 15 000 elanikku.
Eestis on 12 linnaregiooni: Tallinn, Tartu, Narva, Kohtla-Järve, Pärnu, Rakvere, Viljandi, Viru, Kuressaare, Paide, Haapsalu ja Valga. Linnaregioonidesse kuuluvaks (lisaks keskuselinnadele) valiti 70 omavalitsusüksust. Linnaregioonides elab natuke alla ühe miljoni inimese (umbes 70% Eesti rahvastikust).
Linnaregioonide tähtsus
thumb|Tallinn – üks Eesti linnaregioone Infoühiskonnas on linnaregioonide roll tähtis. Linnalised aglomeratsioonid, mitte ainult regioonid, on muutunud Euroopa Liidus riikidesiseselt märka autonoomsemaks ja nii on toimumas ka Eestis. Paljudes riikides on linnavõrgustike arendamine muutunud oluliseks strateegiaks parema tuleviku kujundamisel. See strateegia baseerub erineva suurusega linnade innovaatilise ja õppiva majanduse koostööl ning konkurentsil. Ühiste ressursside kasutamine ja koostöö linnaregiooni sees loob koostöö ning soodustab avaliku ja erasektori partnerlust äritegevuses, kaubanduses, teeninduses ja innovatsioonipoliitikas. Koostöö loob suurema majandusliku mastaabi ja spetsialiseerumine võimaldab efektiivsemalt linnadevahelist tööjaotust. Selle tulemuseks on edukas konkureerimine funktsioonide integratsiooni ja komplementaarsuse (vastavuse) osas.
Traditsioonilise riiklikul hierarhial põhinev administratsiooniloogika on linnaregioonides sageli võrgustumise vastu. Riigi keskvõimud püüavad sekkuda arengusse ja omada tähtsat positsiooni linnaregioonide arengut suunavates tegevustes. Enamik Eesti linnadest on väga väikesed ning on toimunud inimeste ja osaliselt ka töökohtade liikumine linna lähiümbrusse. Ka Eestis oleks mõistlik kaaluda linnaregioonide arendamise poliitikat ning spetsiifilise linnapoliitika teostamist.
Linnaregioonide konkureerimine
Linnaregioonid konkureerivad omavahel nii riigi sees kui ka globaalselt. Edukas konkureerimine eeldab, et linnaregioon suudab identifitseerida need võimalused, mis tõstavad konkreetse linnaregiooni edukust. Kohalikud ettevõtted peavad müüma oma tooteid nii linna sees kui ka globaalsel turul, tegutsema efektiivselt nende toodete tootmises ja kasutama kohalikku tööjõudu, kapitali ja loodusressursse. Konkureerimisvõime on tulemus kaubanduse, tootlikkuse ja ressursside rakendamise vahelistest suhetest. Need tegurid sisaldavad paljusid kohaliku kultuuri ja identiteediga seotud aspekte, mis võivad olla väga positiivsed konkurentsivõime arendamise puhul. Linnaregiooni peab vaatlema ka laiemalt majanduse võrgustike osadena.
Eesti viie suurima linnaregiooni iseloomustus
Eesti viis suurimat linnaregiooni on Tallinn, Tartu, Narva, Kohtla-Järve ja Pärnu. Tallinna linnaregioon on Eestis kõige suurem ja seal elab peaaegu kaks viiendikku Eesti elanikest. Tallinna tagamaal elab peaaegu sama palju inimesi kui Eestis teises suurimas linnas Tartus. Tallinna linnaregioonis on ka kõrgharidust omavate inimeste absoluutne ja suhteline arv kõige suurem Eestis. Kõrghariduse on omandanud üle neljandiku kõikidest Tallinna linnaregioonide elanikest. Majanduse vaatenurgast on Tallinna linnaregioon kõige võimsam, eriti kui silmas pidada suuri ja rahvusvahelisi ettevõtteid.
Eesti linnaregioonidel on ka väljakutseid innovaatilisust nõudvas globaliseerunud majanduses. Ainult Tallinna ja Tartu linnaregioonides on töötajaid rohkem kui 50 000 ja seitsmes linnaregioonis rohkem kui 10 000. Linnaregioonide suurus on tähtis, sest geograafiline lähedus ja suur töötajate arv, lisavad ressursse, koostöö võimalusi ja vähendavad innovaatilises tegevuses riske. (Turok 2004:1075) Vastavalt sellele takistab linnaregioonide väike rahvaarv mitmekesise majanduse arenemist. Uue majanduse töökohtade jaoks on tihti vaja kõrgharidust. Ka inglise keele oskajate arv toetab rahvusvahelist äritegevust. Igas Eesti linnaregioonis on inglise keele oskusega üle 2000 inimese. Tallinna, Tartu ja Pärnu linnaregioonides on rohkem kui 10 000 inimest, kellel on nii kõrgharidus kui ka inglise keele oskus. Sotsiaalse kapitali tekkimist Eestis takistab aga väike üliõpilaste arv. Eestis ainult Tallinna ja Tartu linnaregioonis ületab üliõpilaste arv tuhande piiri. Kõrgharidusega kaasneva loova sotsiaalse kapitali juurdumine on ülejäänud linnaregioonides raskem. Innovaatilisuse vaatenurgast on Eesti linnaregioonides palju strukturaalseid väljakutseid.
Walter Christaller
Walter Christaller (21. aprill 1893 – 9. märts 1969) oli saksa majandusgeograaf, kes andis suure panuse geograafilise uurimuse kvantitatiivse ja statistilise teadusharu tekkele.
Ta on õppinud Heidelbergi, Müncheni ja Erlangeni ülikoolides. Christalleri keskuskohtade teooria inspireeris planeerijaid natsionaalsotsialistlikes riikides ning mõjutas mitmete linnade ja riikide planeeringuid. 1964. aastal andis Ameerika Geograafide Ühendus Christallerile Väljapaistva Saavutuse Auhinna (Outstanding Achievement Award).
Boyelles
pisi|Vana raudteejaam
Boyelles on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 11 km Arrasist lõunas maantee N17 ääres. Kartulifestival toimub igal aastal septembri esimesel pühapäeval.
pisi|tühi|
Armeenia eirenis
Armeenia eirenis (varasem nimetus ka armeenia eireenis, Eirenis punctatolineatus) on maoliik.
Klassifikatsioon
Armeenia eirenisel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid :
Kirjeldus
Keha seljasoomused võivad olla kas halli, oliivikashalli, pruunikat või vaskpunast värvi. Nende pikkus võib olla kuni 50 cm. Toituvad peamiselt lülijalgsetest ja limustest.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Eirenis punctatolineatus seisuga 17.12.2013.
Vallarsa
thumb|Vallarsa valla paiknemine Trento provintsis
Vallarsa (tsimbri: Brandtal) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost lõunas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1409 inimest ja valla pindala on 78,3 km².
Vallarsa vallas on mitu frazioni (alljaotust), raekoda asub Raossis.
Vallarsa külgneb järgmiste valdadega: Rovereto, Trambileno, Ala, Valli del Pasubio ja Recoaro Terme.
Jake Livermore
Jake Cyril Livermore (sündinud 14. novembril 1989 Londonis Enfieldis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis West Bromwich Albion.
Ta alustas klubikarjääri Tottenham Hotspuris, millega liitus 2006. aastal. Profidebüüdi tegi ta 2009. aasta märtsis Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Milton Keynes Dons, kus mängis Tottenham Hotspurist laenul. Tottenham Hotspuri meeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas 20. märtsil 2010 mängus Stoke City vastu. Tottenham Hotspuri põhimeeskonnas ta enim mänguaega hooaegadel 2011/12 ja 2012/13. Ainsa värava lõi ta Tottenham Hotspuri meeskonnas 18. augustil 2011 UEFA Euroopa Liiga kvalifikatsiooniringis Heart of Midlothiani vastu.
Aastatel 2009–2011 oli Livermore Tottenham Hotspurist laenul mitmetes Inglismaa esiliigaklubides: hooajal 2009/10 Derby Countys ja Peterborough Unitedis ning hooajal 2010/11 Ipswich Townis ja Leeds Unitedis.
2017. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 10 miljoni naelsterlingi eest West Bromwich Albioni, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu.
Inglismaa jalgpallikoondises tegi Livermore debüüdi 15. augustil 2012 sõprusmängus Itaalia vastu. Gareth Southgate kutsus ta uuesti Inglismaa koondisse 2017. aastal. 2018. aasta mais oli Livermore üks viiest mängijast, kes nimetati 2018. aasta maailmameistrivõistluste eel Inglismaa koondise varunimekirja.
Shawville
Shawville on linn Kanadas Québeci lääneosas Outaouais' piirkonnas.
Linna geograafilised koordinaadid on.
2006. aastal oli linna elanikest 85% emakeeleks inglise keel. 75% olid protestandid. See on ülejäänud provintsiga võrreldes ebatavaline, kuna Québec on valdavalt prantsuskeelne ja katoliku usku. Shawville'is ei ole katoliku kirikut.
Keskuskohtade teooria
Keskuskohtade teooria (inglise keeles central place theory, saksa keeles System der zentralen Orte) on asukohateooria geograafias, mis tegeleb süsteemi sees olevate keskuskohtade (asulate) suuruse ja levikuga. Keskuskohtade teooria püüab näidata, kuidas asulad paiknevad üksteise suhtes, kui suure ulatusega turgu suudab keskuskoht kontrollida ning miks konkreetsed keskuskohad toimivad külade, alevike või linnadena. Teooria esitas esmakordselt saksa majandusgeograaf Walter Christaller oma raamatus "Die Zentralen Orten des Süd-Deutschlands" (1933).
Shawville
pisi|left|Shawville'i peatänav
Keskuskohtade teooria
Teooria koostamine
pisi|Christalleri keskuskoha teooria. Christalleri 1933. aasta uurimuses vaadeldi linnade paiknemist Lõuna-Saksamaal. Ilmnes seos linnade suuruse, paiknemise ja linnaelanike tarbimiskäitumise vahel. Kõige rohkem oli väikseid, märksa vähem suuri ning kõige vähem väga suuri linnu. Linna suuruse kasvuga tõusis ka pakutavate teenuste ja tarbimisvõimaluste hulk. Lisaks oli suuremate linnade vahekaugus suhteliselt pikem. Sisuliselt koosneb keskuskohtade teooria oletuste ja ettepanekute kogumist, mis seletavad miks hierarhiliselt paiknevad keskused asuvad majanduslikul maastikul kindlates kohtades. Teooria koostamisel tegi Christaller järgmised lihtsustavad üldistused:
Lisaks eeldas Christaller, et inimesed eelistavad tarbida võimalikult oma kodu lähedal, odavalt ja kiiresti. Seejuures on tarbijale kõige kasulikum, kui tooted ja teenused paiknevad üksteisele võimalikult lähedal. Asula peamiseks eesmärgiks on pakkuda tooteid ja teenuseid ümbritsevale alale. Selliseid linnu võib nimetada keskuskohtadeks. Asulad, mis pakuvad rohkem tooteid ja teenuseid suuremas ulatuses, on kõrgema taseme keskuskohad. Madalama taseme keskuskohtadel on väikse ulatusega turg, mis pakub igapäevasemaid tooteid ja teenuseid. Keskuskohtade paiknemise määrab ära minimaalset kasumit tootva turu olemasolu. Seejärel püütakse turu ulatust suurendada, kuni jõutakse maksimaalse vahemaani, mida klient on nõus teenuse või toote tarbimiseks läbima. Seda maa-ala nimetatakse keskuskoha tagamaaks. Teooria rakendamise tulemuseks on riigis paiknevate linnade optimaalne organiseeritus.
Teooria edasiarendus
Teooriat arendas edasi August Lösch oma teoses "Die räumliche Ordnung der Wirtschaft" (1940). Löschi süsteem lubas spetsialiseerunud kohti ning seletas, miks mõni keskuskoht areneb teisest jõukamaks. Lösch oli huvitatud tööstuskeskuste optimaalsest ja ratsionaalsest paigutamisest ning tasakaalu leidmisest majanduse ruumilisel organiseerimisel. Edward Ullman tutvustas aastal 1941 keskuskoha teooriat õpetlastele Ameerika Ühendriikides. Sellest ajast on geograafid püüdnud testida teooria kehtivust. Christalleri teooriaga on seni kõige sarnasematele tulemustele jõudnud empiirilised uurimused Iowa ja Wisconsini piirkondades.
Majanduse parim korraldamine
pisi|100px|K=3pisi|100px|K=4pisi|100px|K=7 Christalleri eesmärgiks oli tagada majanduse optimaalne organiseeritus. Teenindusalade kattumise vältimiseks on kõige otstarbekam asulate kolm- või kuusnurkne paiknemismuster. Seejuures tagab teenuse või toote pakkujate tulu maksimeerimine võimalikult väikese keskuskohtade arvu.
K=3 turuprintsiip
Turuprintsiibi kohaselt hõlmab kõrgema taseme asula turu ulatus kolmandiku kõigist naabruses olevate madalama taseme asulate turgude ulatustest. Kõik madalama taseme asulad paiknevad kõrgema taseme asulaid ümbritsevate kuusnurkade tippudes. Kuigi sellisel juhul on toote või teenuse saamiseks läbida tulev maa väike ei ole see siiski kõige efektiivsem.
K=4 transpordi printsiip
Transpordi printsiibi kohaselt hõlmab kõrgema taseme asula poole kõigi naabruses oleva kuue madalama astme asula turu ulatusest. Madalama taseme asulad paiknevad kõrgema taseme keskuskohta ümbritseva kuusnurga külgedel. Madalamat järku keskuskohad asuvad liiklusskeemides kõrgemat järku keskuskohtade vahel. Seeläbi moodustub keskuskohtadest efektiivseima transpordivõrgustikuga hierarhiline süsteem.
K=7 administratsiooni printsiip
Administratsiooni printsiibi korral paiknevad väiksemad asulad tervenisti suurema keskuskoha tagamaa sees. See on vajalik, kuna administratiivselt ei saa keskuskohti ja nende tagamaid osadeks jagada.
Kriitika
Keskuskohtade teooriat kritiseeritakse peamiselt selle staatilisuse tõttu: see ei hõlma keskuskohtade arengu ajalist aspekti. Leitakse, et mudel on liialt lihtsustatud. Näiteks ei käitu inimesed alati ratsionaalselt, maastiku topograafia mängib olulist rolli asulate paiknemisel, rahvastiku majanduslik olukord on ebavõrdne jne.
Keskuskohtade teooria tänapäeval
Väiksed alevid on sageli keskuskohtadeks väiksematele asulatele (näiteks küladele), kust ostetakse igapäevaseid tooteid. Kõrgema taseme toodete (näiteks autode, arvutite) hankimiseks tuleb sõita mõnda suuremasse linna, mis pakub teenuseid kõigile ümberkaudsetele väiksematele asulatele. Taolist mudelit kohtab kõikjal maailmas. Keskuskohtade teooria rakendamisest maakonnatasandil võib näiteks tuua "Rapla maakonna keskuste arengustrateegia".
Julija Peresild
pisi|Julija Peresild (2013) pisi|Julija Peresild (2017) Julija Peresild (vene keeles Юлия Сергеевна Пересильд; sündinud 5. septembril 1984 Pihkvas) on vene näitleja.
Keskkooli lõpetamise järel õppis ta ühe aasta Pihkva Riiklikus Pedagoogilises Instituudis vene filoloogiat, seejärel astus Venemaa Teatrikunsti Akadeemiasse, mille lõpetas 2006. aastal.
Tšehhi lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Tšehhis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Julija Peresild
2007. aastast töötab ta Moskvas Riikliku Rahvaste Teatri näitlejana, aga on mänginud teisteski Moskva teatrites. Alates 2003. aastast on ta mänginud rohkem kui 40 filmis.
Filmivõtted kosmoses
2020. aasta lõpul kuulutati telekanalil Pervõi Kanal välja konkurss naispeaosa​täitja leidmiseks kosmoses üles võetavasse mängufilmi tööpealkirjaga "Вызов" ('väljakutse'). 3000 sooviavaldaja hulgast valiti märtsis 2021 kümme kandidaati (finalisti), kes kutsuti terviseuuringutele. Telekanal tegi konkursi sellest etapist neljaosalise dokumentaalsarja. Mais 2021 kiitis riigikorporatsioon Roskosmos heaks Julija Peresilla kandidatuuri osalemiseks kosmoselennul rahvusvahelises kosmosejaamas (ISS), kus toimuvad mängufilmi võtted. Enne lendu pidi näitleja läbima spetsiaalse kosmonautidele mõeldud väljaõppe: testimise tsentrifuugil ja vibratsioonistendil, tutvumis- ja treeninglennud lennukis nullgravitatsiooniga, samuti langevarjuhüpete väljaõppe.
Ekspeditsioon algas Bajkongõri kosmodroomilt 5. oktoobril 2021 Sojuz-tüüpi kosmoselaeval Sojuz MS-19. Samal päeval põkkus Sojuz kosmosejaamaga. Filmivõtetega olid haaratud kõik jaamas töötavad kosmonaudid. Operaatoritöö kosmoses tegi Klim Šipenko, kes on ühtlasi filmi režissöör ja meespeaosatäitja. Kosmosejaamast naasti Maale 17. oktoobril kosmoselaeval Sojuz MS-18.
Isiklikku
Tema eestlastest vanavanavanemad küüditati Venemaale.
Tal on tütred Anna (sündinud 2009) ja Maria (sündinud 2012), kelle isa on režissöör Aleksei Utšitel (sündinud 1951).
Donbassi sõja kronoloogia (2016. aasta juuli–september)
pisi|Valitsusvägede (tähistatud kollase ja sinisega) ja valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all olev territoorium [[Luhanski oblast|Luhanski ja Donetski oblastis]] Ukrainas Euromaidani liikumise, Ukraina revolutsiooni ja Krimmi annekteerimise järel alanud Donbassi sõja (Vene -Ukraina "hübriidsõja") kronoloogia, sündmused alates '''2016. aasta 1. juulist kuni 30. septembrini'''.
1. juuli kaart
ATO staabi pressiesindaja hommikuse teate kohaselt rünnati valitsusvägede positsioone neljapäeval 30. juunil 58 korral.
Presidendi administratsiooni esindaja ATO küsimustes, polkovnik Andri Lõssenko keskpäevase teate kohaselt hukkus möödunud ööpäeval lahingutegevuses üks Ukraina sõjaväelane, neli valitsusvägede võitlejat sai haavata.
ÜRO hinnangul oli 2014. aasta aprillis alanud konfliktis hukkunud ligi üheksa ja pool tuhat inimest, sealhulgas kaks tuhat tsiviilelanikku.
2. juuli kaart
ATO staabi pressiesindaja hommikuse teate kohaselt rünnati Ukraina sõjaväe positsioone möödunud ööpäeval 48 korral. Presidendi administratsiooni esindaja ATO küsimustes keskpäevase teate kohaselt hukkus möödunud ööpäeval üks valitsusvägede võitleja, kaks Ukraina sõjaväelast sai haavata.
3. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 69 korral, lahingutegevuses sai haavata kuus Ukraina sõjaväelast.
4. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 61 korral, lahingutegevuses sai haavata kaks Ukraina sõjaväelast.
5. juuli kaart
ATO staabi pressiesindaja teatel rünnati möödunud ööpäeval valitsusvägede positsioone 63 korral. Polkovnik Lõssenko keskpäevase teate kohaselt sai möödunud ööpäeval lahingutegevuses surma kolm ja haavata kolmteist valitsusvägede võitlejat. TASSi teatel sai Donetskis vigastada kaks tsiviilisikut.
6. juuli kaart
5. juulil rünnati valitsusvägede positsioone 61 korral, kaks Ukraina sõjaväelast hukkus, kümme sai haavata.
7. juuli kaart
Möödunud ööpäeval rünnati valitsusvägede positsioone 57 korral, hukkus kaks Ukraina sõjaväelast, kuus sai haavata.
8. juuli kaart
7. juulil rünnati valitsusvägede positsioone 56 korral, hukkus kaks Ukraina sõjaväelast, kuus sai haavata; kaks valitsusvägede võitlejat sai vigastada lõhkekeha plahvatuse läbi.
Valgesäärik
Valge ojasäärik (Platycnemis latipes) on ojasääriklaste sugukonda kuuluv putukaliik.
Donbassi sõja kronoloogia (2016. aasta juuli–september)
11. juuli kaart
Valitsusvägede positsioone rünnati möödunud ööpäeval 94 korral, lahingutegevuses hukkus üks ja sai haavata kümme valitsusvägede võitlejat. Lisaks sai kaks valitsusvägede võitlejat põrutuse, üks sai tagalas vigastada lõhkekeha plahvatuse läbi.
Valgesäärik
Putuka looduslik levila on Prantsusmaal ja Pürenee poolsaarel.
Donbassi sõja kronoloogia (2016. aasta juuli–september)
11. juuli kaart
Öösel püüdis pooltevahelist eraldusjoont ületada umbes 23-liikmeline valitsusvastaste relvajõudude luure-/diversioonirühm; taganema sunnitud rühm jättis maha haavatuid, kellest kolm vangistati valitsusvägede poolt; üks vangistatuist, VF relvajõudude võitleja Omskist, suri saadud tulirelvahaavadesse peagi pärast vangilangemist. Venemaa väljendas muret NATO poolt koolitatud Ukraina väeüksuste osalemise üle Donbassi operatsioonis.
12. juuli kaart
ATO staabi hommikuse teate kohaselt rünnati 11. juulil nende positsioone 56 korral. Hukkus kaks ja sai haavata neli Ukraina sõdurit. Valitsusvastaste relvajõudude esindaja kinnitusel rikkus Ukraina eelmisel päeval Minski leppeid 531 korral.
13. juuli kaart
Eelmisel päeval rünnati valitsusvägede positsioone 41 korral, hukkus üks ja sai haavata neli Ukraina sõjaväelast.
14. juuli kaart
Eelmisel päeval rünnati valitsusvägede positsioone 72 korral, hukkus üks ja sai haavata neli Ukraina sõjaväelast. Veel kaks Ukraina sõjaväelast sai haavata lõhkekehade plahvatuse läbi.
15. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 64 korral, hukkus üks ja sai haavata neli Ukraina sõjaväelast.
16. juuli kaart
Eelmisel päeval rünnati valitsusvägede positsioone 65 korral, hukkus üks ja sai haavata neli Ukraina sõjaväelast. 13. juulil haavata saanud valitsusvägede võitleja suri saadud haavadesse.
17. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 77 korral, kolm Ukraina sõjaväelast sai haavata.
18. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 64 korral, hukkus üks ja sai haavata viis Ukraina sõjaväelast.
19. juuli kaart
Polkovnik Lõssenko keskpäevase teate kohaselt hukkus 18. juulil lahingutegevuse piirkonnas seitse Ukraina sõjaväelast, neliteist sai haavata, mis oli Ukraina sõjaväele viimaste kuude jooksul ohvriterohkeim kuu. Väidetavalt oli suur osa kaotustest tingitud sellest, et valitsusvastased relvajõudud tabasid raskerelvadest valitsusvägede puitmuldtulepunkti.
20. juuli kaart
Möödunud ööpäeva jooksul rünnati valitsusvägede positsioone 54 korral, valitsusväed kaotusi ei kandnud.
21. juuli kaart
Nii Amnesty International kui Human Rights Watch süüdistasid vaenupooli tsiviilisikute õiguste rikkumises.
22. juuli kaart
ATO staabi hommikuse teate kohaselt rünnati 21. juulil valitsusvägede positsioone 66 korral, lahingutegevuses sai surma üks Ukraina sõdur, kaks sai haavata.
23. juuli kaart
Möödunud ööpäeval rünnati valitsusvägede positsioone 54 korral, kuus Ukraina sõdurit sai haavata.
24. juuli kaart
Möödunud ööpäeval rünnati valitsusvägede positsioone 77 korral, vaenupoolte vahel toimus 5 relvastatud kokkupõrget, 2 Luhanski oblastis ja 3 Mariupoli piirkonnas. Presidendi administratsiooni pressiesindaja keskpäevase teate kohaselt hukkus 23. juulil lahingutegevuses kuus Ukraina sõjaväelast, kolmteist sai haavata, kaheksa sai põrutuse.
25. juuli kaart
Möödunud ööpäeval rünnati valitsusvägede positsioone 58 korral, sealhulgas 35 korral Mariupoli piirkonnas; lahingutegevuses hukkus kolm ja sai haavata kolm Ukraina sõdurit.
26. juuli kaart
25. juulil rünnati valitsusvägede positsioone 61 korral, 26. juuni esimese kuue tunni jooksul 10 korral. 25. juulil sai lahingutegevuses haavata viis Ukraina sõdurit.
Lõuna-Ukrainas peetud sõjaväeõppustel hukkus üks ja sai vigastada kümme Ukraina sõjaväelast. Õnnetuse eeldatavaks põhjuseks oli enam kui poole sajandi vanuse laskemoona kasutamine.