cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik
Konsistoorium
1959. aastal kinnitas Kirikukogu Konsistooriumi järgmises koosseisus: peapiiskop Johan Kõpp, piiskop Johannes Oskar Lauri, ilmalik abipresident Viktor Kargaja, Jakob Aunver, Richard Koolmeister, Elmar Andreson, Johannes Nyman, Konstantin Steinmann.
26. märtsil 1972 pidas Stockholmi Eesti Majas oma esimese koosoleku konsistoorium järgmises koosseisus: peapiiskop Konrad Veem, Leo Anderson, Voldemar Palm, Jakob Aunver, Artur Taska, Jaak Taul. Peasekretär oli Arved Rossman.
Tegevuse lõpul kuulus konsistooriumi peapiiskop Andres Taul, konsistooriumi asepresident Peeter Põldre, assessorid Tiit Tralla, Tõnis Laar, Uudo Tari, Jaak Peeter Reesalu, Virge James, Joel Luhamets ja majandusassessor Naani Holsmer. Konsistooriumi peasekretär oli Hannes Aasa.
Usuteaduslik Instituut
E. E. L. K. Usuteadusliku Instituudi viimane juhataja ja administraator oli peapiiskop Andres Taul.
Eesti Kirik
Kiriku häälekandja Eesti Kirik vastutav väljaandja oli peapiiskop Andres Taul, tegevtoimetaja Tiiu Pikkur. Alates 2008 ilmub ajalehe Eesti Elu (Toronto) vahel 4 korda aastas.
Copperbelti provints
Copperbelti provints (inglise 'vasevöönd') on 1. järgu haldusüksus (provints) Sambias.
Provints on väga rikas maavarade poolest. Piirkonnas on suur valgete kogukond.
Asustus
Suuremad linnad on Kitwe, Ndola, Chingola ja Mufulira.
Haldusjaotus
Provints jaguneb kümneks ringkonnaks:
Geoloogia
Copperbelti piirkond Sambias ja Kongo DV kaguosas on 500 miljoni aasta vanune mäestik, mis tekkis kahe laama põrkumisel Gondwana hiidmandri moodustumisel. Piirkonnas leidub palju vasemaaki.
Susanna Otema
Susanna Otema (kuni abiellumiseni Susanna Lõhmus; 1. september 1927 Tsooru – 13. november 2009) oli eesti keraamik.
Ta sündis Võrumaal Tsooru külas kolmelapselises perekonnas. Kõrghariduse omandas Susanna Otema Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1953. aastal keraamika erialal.
Ta spetsialiseerus portselanimaalimisele ja asus pärast instituudi lõpetamist tööle Leningradis Mihhail Lomonossovi-nimelises portselanitehases. Eestisse pöördus tagasi 1958. aastal ja asus tööle kunstikombinaat Arsi portselanimaalimise ateljees.
Susanna Otema õde Marta Lõhmus oli Tartu Ülikooli õppejõud, teine õde Melanie Kaarma oli moekunstnik.
Nikolai Kusmin (kartograaf)
Nikolai Kusmin, ka Nikolai Kuzmin (1. jaanuar 1875 Peterburi – 30. aprill 1940 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik) ja Eesti kartograaf.
Kusmin oli varanduseta aadlik (isa poolt vene, ema poolt prantsuse juurtega).
Ta õppis kadettide korpuses, mille lõpetamise järel teenis Moskva ratsakaardiväe polgus. Erru minnes astus Kusmin Peterburi Polütehnilisse Instituuti, see jäi pooleli seoses topograafide erikooli astumisega, mille lõpetas nooremleitnandi auastmes (poeg Nikolai mälestuste kohaselt (käsikiri erakogus)).
Nikolai Kusmin määrati 1935. aastal Kaitsevägede Staabi juurde kuuluva topo-hüdrograafiaosakonna juures toimunud topo-hüdrograafiakursuse õppejõuks.
Kusmin on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Isiklikku
Tema poeg oli arhitekt Nikolai Kusmin.
Septett (žanr)
Septett on heliteos seitsmele esitajale (lauljale või instrumentalistile) ehk septetile.
Johann Albrecht von Hohenzollern
Johann Albrecht von Hohenzollern ehk Johann Albrecht von Brandenburg-Ansbach (ka Johann Albrecht von Magdeburg või Johann Albrecht von Halberstadt; 20. september 1499 – 15. mai 1550) oli Brandenburg-Ansbach-Bayreuthi mittevalitsev markkrahv ja Magdeburgi peapiiskop ning Halberstadti piiskop.
1523. aastal nimetas tema onupoeg, kardinal, Mainzi peapiiskop, Magdeburgi peapiiskop ja Halberstadti piiskop Albrecht ta Magdeburgi koadjuutoriks. 1541. aastal nimetati ta Magdeburgi ja Halberstadti asehalduriks, 1545. aastal, pärast Albrechti surma, sai ta aga mõlema valduse valitsejaks. Karl V kinnitas need valdused talle 1548. aastal. Ta püüdis takistada protestantluse levikut oma piiskopkondades, kuid küllaltki edutult.
Kuigi veendunud katoliiklane, tegutses Johann Albrecht ka oma protestantliku venna Albrechti huvides, olles tema esindajaks nii paavsti kui ka keisri juures. Ta oli teatud aja orduprokuraatorina ametis ka Saksa ordu juures, kuid tal tekkisid tõsised vastuolud Saksa haruga, mis püüdis Preisimaad tema venna käest endale saada. Johann Albrecht toetas ka Wilhelmi saamist Riia peapiiskopiks.
Ernst Blumbach
Elulugu
Ernst Blumbach sündis 1863. aastal Paides käsitöölise perekonnas. Kaotas varases nooruses isa ja ema ning teda kasvatas Peterburis elanud onu. Blumbach omandas hariduse Peterburi 6-klassilises progümnaasiumis, mille lõpetamise järel 1879 astus mereväe tehnikakooli (hilisema nimetusega Keiser Nikolai nimeline Mereväe Inseneride Kool).
Alates 1902. aastast teenis ta Kroonlinna observatooriumi astronoomi vanema abina, kus teenistuse ajal ülendati ta 1909. aastal mereväe polkovnikuks. Ta töötas kartograafia ja hüdrograafia alal ning oli meremagnetismi asjatundja.
1913. aastal viidi Blumbach üle teenistust jätkama hüdrograafide korpusse ja nimetati Sevastopoli observatooriumi astronoomi vanemaks abiks. Sevastopolis teenis ta Esimese maailmasõja ajal ning ka pärast revolutsiooni. Ajutine Valitsus ülendas Blumbachi 1917. aastal kindralmajoriks.
Vene kodusõja ajal, viibis Blumbach Sevastopolis, mis oli Anton Denikini ja Peter von Wrangeli vägede kontrolli all.
Kaotuse järel Vene kodusõjas ja Wrangeli armee evakueerimisega Krimmist 1920. aastal lõppes ka Blumbachi teenistus Venemaa heaks. Aastatel 1920–1923 elas ta Jugoslaavias, kuni 1923. aasta kevadtalvel õnnestus tal Eestisse naasta.
Eestis võeti Blumbach kui tunnustatud spetsialist vanema hüdrograafina kohe Eesti kaitsevägede staabi IV, topo-hüdrograafia osakonna teenistusse. 1927. aastal nimetati Blumbach vanemaks kartograafiks, tema ülesandeks jäi peamiselt magnetismialased uuringud ja arvutused Tallinna ümbruses ning Saaremaal. Ta avaldas hulga artikleid erialaajakirjades ning suuremaks tööks oli osalus Eesti merekaartide koostamisel ja noorte mereväeohvitseride õpetamine ja ettevalmistamine.
Ernst Blumbach suri 30. jaanuaril 1929 ja ta maeti Nõmmele Hiiu-Rahu kalmistule.
Doc (seriaal)
"Doc" on Ameerika Ühendriikide teleseriaal, mida toodeti aastatel 2001–2004.
Jalka
2007–2008 ilmus Jalka iga kahe kuu tagant, alates 2009. aastast ilmub Jalka iga kuu. Ühe numbri maht on 68 lk.
Jalkas avaldavad arvamusi näiteks Aivar Pohlak, Andres Must jt. Lisaks on seal postrid, lugusid Eesti jalgpalliklubidest, jalgpalli perekondadest, Eesti treeneritest ja mängijatest, maailma jalgpallistaaridest jms.
Leonidas Tarasest
Leonidas Tarasest oli kreeka epigrammatik 3. sajandi I poolel eKr, lahkus kodupaigast ja elas rahutut rändurielu.
Tema umbes saja säilinud epigrammi peamine teema on alamkihtide töö ja elu (kurdetakse iganenud tööriistade ning troostitu argipäeva üle).
Leonidase loomingu rahvalik sisu on vastuolus selle piduliku stiiliga. Tema epigrammide mõju ulatus 6. sajandini.
Kolloidkeemia
Kolloidkeemia on füüsikalise keemia haru, mis uurib pihussüsteeme, asetades rõhu eelkõige kolloidsüsteemidele, kus dispersse faasi osakeste läbimõõt on 10-7...10-9 m.
Kolloidkeemias on oluline rõhk erinevate faaside piirpinnanähtuste uurimisel, näiteks hõlmab see nende pindpinevus-, absorptsioon-, adsorptsiooninähtusi.
See teadusharu uurib ka kolloidsüsteemide moodustumist ja nende püsivust ajas, selgitades võimalusi kolloidsüsteemide plaanipärasele muutmisele.
Kolloidkeemias leiab kajastust ka disperssete süsteemide elektrilised lahendused, eriti nende piirpindadel.
Silja Europa
Silja Europa on Eesti laevakompanii Tallink parvlaev, mis on ehitatud 1993. aastal Meyer Werfti laevatehases Saksamaal. Laeva tellis Soome laevakompanii Viking Line, kuid sattus rahalistesse raskustesse ega ostnud laeva välja ning tehas rentis laeva Silja Line'ile. Silja Europa oli aastail 1993–2001 maailma suurim ja kuni 2004. aastani Läänemere suurim parvlaev. Silja Europa määrati Estonia katastroofi järel õnnetuspaiga koordinaatoriks. Selle laeva pardal oli maailma esimene ujuv-McDonald's kuni 1996. aastani, mil see asendati Silja enda kiirtoidurestoraniga. Silja Europa vahetas algul välja Helsingi-Stockholmi liinil sõitnud Silja Serenade'i, mis paigutati ümber Turu–Mariehamn/Långnäsi–Stockholmi liinile. Seejärel aga vahetati laevad ümber, sest Silja Europal on parem manööverdusvõime. Turu-Stockholmi liinil sõitis Silja Europa kuni jaanuarini 2013.
2007. aasta aprillis teatas Tallink, et hakkab Turu–Stockholmi liini uuendama. Esimese sammuna võeti 2008. aasta juuli lõpus liinilt ära Silja Festival ning asendati Tallinki tollase lipulaeva Galaxy ga. 2009. aastal valmis Tallinki uus laev Baltic Queen. Laeva tellimise ajal ütles Tallink Grupi juhatuse liige Keijo Mehtonen, et uus laev võiks asendada Silja Europat. Silja Europa võiks aga saata Riia–Stockholmi liinile. 2008. aasta novembris teatas juhatuse esimees Enn Pant, et uus laev paigutatakse hoopis Tallinna–Stockholmi liinile.
26. novembrist 11. detsembrini 2009 teenindas Silja Europa erakorralise remondi ajal Turu–Stockholmi liinil reisijaid Baltic Queen, mistõttu sel ajal sõitis Tallinna–Stockholmi liinil vaid ülepäeviti Victoria I.
23. jaanuarist 2013 kuni 6. augustini 2014 sõitis Silja Europa Eesti lipu all Tallinna–Helsingi liinil. Pärast seda prahiti laev Austraalia ettevõttele Bridgemans Services Ltd., mis hakkas seda edaspidi kasutama majutuslaevana.
12. septembril 2014 väljus Silja Europa Paljassaare sadamast ja saabus Austraaliasse oktoobris 2014. Teel tegi laev peatuse Hispaanias Algecirases.
Septembris 2015 ilmus Silja Europa müügikuulutus portaali yachtworld, kuid laevakompanii teatel pole Tallink sinna kuulutust pannud.
20. jaanuaril 2016 teatas Tallink meediale, et Silja Europa tuleb märtsis taas Tallinna–Helsingi liinile. Enne liinile tulekut uuendati laeva kajuteid, restorane, show-baari ja kauplusi. Tallinna–Helsingi liinil sõidab Silja Europa 13. märtsist 31. augustini 2016 ning teeb juulis ja augusti algul 6 erireisi Gotlandile.
Tarvastu jõgi
Tarvastu jõgi on jõgi Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kirjeldus
pisi|Tarvastu jõgi [[Tarvastu ordulinnuse varemete juures]] Jõgi on 26,8 km pikk ja 111,4 km² valgalaga. Jõgi kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Jõgi saab alguse Kannukülast 79,5 m kõrgusel merepinnast ja suubub Sooviku külas Võrtsjärve, 34 m kõrgusel merepinnast.
Jõkke suubuvad Purgi oja, Kõrtsioja, Raudoja, Nuki oja, Kure oja, Põdraoja, Raaga oja ja Viirgoja. Jõele on paisutatud Kooli paistiik, Pikru paisjärv ja Tarvastu paisjärv, varem on jõel asunud ka Nahkle paisjärv.
Võrtsjärve kõrge veeseisu korral on jõe suudmealal üleujutused.
Looduskaitse
Jakobimõisa külas asub jõe ääres Kullamäe maastikukaitseala ja Sooviku külas voolab jõgi läbi Tarvastu metsapargi. Jõgi suubub Võrtsjärve, mis kuulub Võrtsjärve hoiuala koosseisu.
Hyundai Shell Mobis WRT
Hyundai Shell Mobis WRT on autoralli maailmameistrivõistlustel osalev võistkond. Võistkond asutati 2012. aasta detsembris ning selle peakorter on Alzenaus Saksamaal.
Esimese etapivõidu tõi Hyundaile Thierry Neuville, kes võitis 2014. aastal Saksamaa ralli. Hyundaiga liitus 2020. aastal Ott Tänak.
Auto
vasakul|pisi|200x200px|Ott Tänak Rally Finland 2022 Rannankylä
2022
Võistlusauto alates 2022. aastast on 1,6 l turboga hübriidmootoriga Hyundai i20 N Rally1, millel on 283 kW (385 hj) ja lisaks 100 kW (136 hj) tänu hübriidile. Autol on 5 käiku ja edasi veavad kõik neli ratast. Kiirendab nullist sajani vähem kui 4 sekundiga ning on ehitatud 2022 FIA WRC tehnilistele reeglitele vastavalt.
Skrunda ordulinnus
Skrunda ordulinnus oli Liivi ordu kivist maanteelinnus, mis asus Lätis Kuramaal Skrunda linnas Venta jõe vasakkaldal, Riia–Liepaja maantee A9 jõesillast 100 m loodes. Linnuseala asetseb Salduse ja Parka tänava vahel.
Nimekujud
Schrunden tähendab saksa keeles lõhesid või pragusid.
Ajalugu
Aastatel 1328–1340 oli Liivi ordu maameister Eberhard von Monheim, varasem Vindavi (Ventspils) ja Kuldiga komtuur. Baltisaksa ajaloolaste hinnangul pidi tema ajal ehitatama nii Skrunda, kui ka Sabile ordulinnused
1368. aasta 26. märtsil on kivilinnust ürikutes mainitud. Ilmselt pidi see selleks ajaks olema valminud. Skrunda linnus allutati Kuldiga komtuurile.
1411. aastal on Skrunda lossi mainitud Liivi ordu linnuste nimekirjas.
1465. aastal oli linnuses ürikute järgi kohalikest sõjasulastest kaitsemeeskond. 1487 on ordumeistri kirjas Saksa ordu kõrgmeistrile linnust mainitud.
1555. aastal on mitmeid Kuramaa kastell-linnuseid, sealhulgas ka Skrundat iseloomustatud sõjaliselt vananenute ja nõrkadena, kus garnisonid pikka aega elada ei saa ning mida kõlbab kasutada peaasjalikult ainult vilja- ja varustusehoidlatena. (Durben, Hasenpoth, Alschwangen, Schrunden, Goldingen, Zabell – dise häuser alle, ohne Goldingen, sind nicht feste, werden nicht bewonet, sind kornhäuser.) Orduaja lõpul kuulusid Kuldiga komtuurkonda lisaks Kuldigale ja Skrundale veel Aizpute, Alsunga, Durbe, Sabile ja Salduse ordulinnus.
1559. aastal sai Skrunda endale elatiseks endine Kuldiga komtuur Heinrich Stedingk, veel 1564 ja 1576 on ta seda hallanud kui "Skrunda komtuur".
1561. aasta lõpus, Liivi sõja ajal, kui siis veel ordumeister Gotthard Kettler Poola kuningale Vana-Liivimaa üle andis, ja Kuramaa talle läänina tagasi anti, jäeti mõnedele kõrgematele ordukäsknikele lepituseks nende hallata olnud linnused neile alles. (Mitte kõik orduvennad polnud meistri tegutsemisega rahul.) Kuramaa ja Semigallia hertsogiks määratud Kettler pidi need ülejäänud linnused hiljem eraldi sõlmitavate kokkulepetega endale saama.
1576. aastal oli Stedingk sunnitud 1000 taalri eest loovutama linnuse Kuramaa hertsogile Gotthard Kettlerile.
1617. aastani kuulus Kuramaa hertsogiriigi läänepoolne osa, sealhulgas Skrunda linnus hertsog Wilhelm Kettlerile. Sama aasta 4. aprillil aga jäi ta hertsogitiitlist ilma, pidi loovutama maad ja varad ning pagendati Kuramaalt. Kogu Kuramaa valitsejaks sai tema vanem vend Friedrich.
1659. aastal, II Põhjasõja ajal hõivasid rootslased Skrunda ja asusid linnust kindlustama. Nad fortifitseerisid seda muldvallidega ja ehitasid ilmselt kasarmulaadselt ümber, nii et sinna mahtus elama 130-meheline garnison 20 suurtükiga. Loss olevat olnud tugevasti kindlustatud.
1661. aastast pärineb Johann Rudolph Storni (Storno) ja Johann Pümanni joonistatud vaade linnusele läänest või edelast, kus on näha, et linnuse keskel asetsevad hoonetiivad teineteise vastas rangelt nelinurkse kastelli sees. Näha on ka danskerit, kindlust on ilmselt veidi ümber ehitatud ja kaunistatud barokiaja elementidega. XVII sajandil ümbritseti vana ordulinnus bastionide süsteemiga.
1685. aastast alates asus Skrunda ametliku tähtsa postimaantee Miitavi-Meemeli (Jelgava-Klaipeda) ääres ja oli üks selle postijaam.
1701. aasta 25.–29. augustini peatus linnuses (kindluses) Rootsi kuningas Karl XII oma retkel vägedega Saldusest (Frauenburg) Grobinasse (Grobin) ja Liepajasse (Libau). Linnuse olevat purustanud Põhjasõja ajal Rootsi väed.
1728. aastast pärineb inventariseerimisdokument, mille järgi loss on varisenud ja elamiseks kõlbmatu.
Ilmselt lammutati linnusevaremed kuni alusmüürideni maha XVIII sajandi jooksul.
Ehitus
Ehitusstiililt kujutas see endast vaba kastellitüübi hulka kuuluvat nn Kuramaa maantee laagerkastelli, mis oli Liivi ordu poolt välja töötatud tüüpprojekt Kuramaa maanteede, aga eelkõige Riia–Meemeli (Klaipeda) vahelise posti- ja sõjamaantee kaitseks. Seal oli terve rida (ühe)taolisi kivilinnuseid, mis moodustasid samas ka lõunapoolseima kaitseliini Kuramaale turbeks leedulaste rüüstetegevuse vastu. Laagriplatsi kaitses nelinurkne, peaaegu ruudukujuline maakividest laotud ringmüür, mille külgedel olid aidad, tallid, keldrid ja muud, tavaliselt vahvärkhooned. Oli ka elumajaplokk teeliste turvaliste peatumiste tarbeks, kuid pikemaajaliseks suurema väega ööbimisteks ei olnud need algselt mõeldud. Orduaja lõpuks oli Skrundasse laagerkastelli keskele siiski välja ehitatud osaliselt suletud tiibadega hooneplokk, mis oli küll varustatud puidust ristikäiguga, kuid ei olnud konvendihoonelaadselt välja ehitatud. 1661. aastast pärineva Johann Rudolph Storni (Storno) ja Johann Pümanni linnusevaate järgi saab öelda, et nelinurkne kastell paiknes Venta jõe vasakkaldal ilmselt nurkadega põhiilmakaarte suundades, tähtsamate hoonetiibadena olid välja ehitatud loode- ja kagukorpus ning edelakülje põhjaosas asus ka dansker. Kuramaa hertsogiriigi ajal XVII sajandil oli hooneid kaunistatud ka baroksete otsaviilude ja katuseärklitega. Juurdepääsutee sisenes bastionide vahele lõunaküljelt ning bastionivöönd oli ümbritsetud veega täidetud vallikraavidega.
Seisukord tänapäeval
Linnusest pole tänapäevaks midagi alles peale võimalike vundamendimüüride maapinna all. Märgatavad on XVII sajandil linnuse nurkadesse ehitatud neljast bastionist kaks: kirde- ja kagupoolne. Tänapäeval on linnuse alal park, mille keskel asub estraadivabaõhulava. Linnuse alalt 300 m lõunas, teisel pool maanteed ja veskitiiki asetseb Skrunda mõis.
Äge glomerulonefriit
Äge glomerulonefriit on päsmakeste immuunpatoloogilise põletikuga kulgev neeruhaigus. Selle riskirühma kuuluvad peamiselt nooremas täiskasvanueas inimesed; mehed haigestuvad sagedamini kui naised.
Etioloogia
Ägeda glomerulonefriidi tekkepõhjused on sageli teadmata. Suuremal osal juhtudest kutsub haiguse esile angiin või tonsilliit. Glomerulonefriidile iseloomulikud sümptomid ilmnevad üldjuhul 1–2 nädala pärast. Lisaks sellele kuuluvad etioloogiliste tegurite hulka
Patogenees
Ägeda glomerulonefriidi põhjuseks on immuunpatoloogiline puudulikkus. Haigust iseloomustavad T-lümfotsüütide defitsiit ning organismi võimetus antigeeni elimineerimiseks. Glomerulonefriidil võib immuunpatoloogilise mehhanismi alusel eristada kahte vormi:
Morfoloogiline pilt ja sümptomatoloogia
Morfoloogiliste muutuste põhjal võib ägedal glomerulonefriidil eristada kuut alavormi, millest alljärgnevalt tutvustatakse lühidalt nelja:
Laboratoorsed uuringud
Äge glomerulonefriidi diagnoosimisel on esmatähtis vere- ja uriinianalüüside tegemine. Peamised kliinilised markerid, mille hulk selle haiguse korral suureneb, on loetletud allpool (kõik normaalsed kontsentratsioonid on antud täiskasvanud inimeste kohta):
< 200 IU/ml
S- β2M 1010-1730 ng/ml U- β2M < 300 ng/ml
0,9–2,1 g/L
0,2–0,4 g/L
Ravi ja profülaktika
Streptokokkidest põhjustatud infektsiooni ravimiseks manustatakse bensüülpenitsilliini 1–2 miljonit ühikut päevast 9–14 päeva, penitsilliiniallergia esinemisel 1 g erütromütsiini päevas. Lisaks antakse ka südameglükosiididest prednisolooni. Kuna neeruhaiged reageerivad sellele erinevalt, alustatakse esmalt väikeste kogustega (10–15 mg) ja seejärel, kui negatiivset reaktsiooni ei teki, siis 10 päeva vältel 40–60 mg ööpäevas 10 päeva. Valuvaigistina võib tarvitada ka ibuprofeeni koguses 1–1,5 g.
Ägeda glomerulonefriidi pikaajalise kestuse ja halva kulu korral tuleks kasutada medikamentidest 30 000 ühikut hepariini ööpäevas ning arteriaalse hüpertensiooni raviks, mis suurendab päsmakeste kahjustust, süstida 2 ml 1% dibasooli lahust 3–4 päeva ning manustada intravenoosselt hüdralasiini 10–20 mg. Krampide korral kasutatakse diasepaami, mida süstitakse veeni koguses 5–10 mg.
Ägeda glomerulonefriidi profülaktikas on olulisel kohal neli meetodit:
Aed-lõosilm
Aed-lõosilm ehk meelislill ehk meelespea (Myosotis alpestris) on kaheaastane taim kareleheliste sugukonnast lõosilma perekonnast.
Nimi
Aed-lõosilma nimi erinevates keeltes:
Kirjeldus
Kasvab 5 kuni 25 cm kõrguseks, Jaapanis 30 kuni 50 cm kõrguseks. Sageli kasvab tihedate põõsastena. Lehed on ovaalsed ja mõlajad, alumine pool on karvane. Õiekroon on ratasjas, läbimõõt 6-9 mm. Õied on tasased. Õied on intensiivselt eresinised, mõnikord valkjad. Võivad olla ka valged, punakasvioletsed või roosad. Õitseb kevadel ja suvel (aprill kuni september).
Levila ja kasvukoht
Euroopas kasvab looduslikult Alpides, Apenniinides, Stara planinal ja Püreneedes (alpiinne kasvukoht), Väike-Aasias rohumaal ja metsas. Kasvab ka Alaskal, Jaapanis kõikjal sage. Mägedes kasvab 1500–2800 m kõrgusel.
Kasutamine
Aianduses loetakse aed-lõosilma püsikuks või kaheaastaseks taimeks. Kevadise aia kaunistamiseks pannakse aed-lõosilmad kokku kirikakarde, aedkannikeste, nurmenukkude ja sibullilledega. Kasvab varjus või poolvarjus, niiskuselembene, eelistab viljakat mulda. Külmakindluse klass on 3A kuni 9A.
Külvatakse kevadel või juunist augustini poolvarju, jaotatakse pärast õitsemist. Raske lõimisega muldadel istutatakse kevadel, mujal võib istutada ka sügisel. Isutamisel peaks taimevahe olema 15 cm. Hooldamine seisneb äraõitsenud õite eemaldamises.
Kultuur
Aed-lõosilm on Alaska osariigi sümbol.
Kunsthaus Graz
Grazi kunstimuuseum (saksa keeles Kunsthaus Graz või Grazer Kunsthaus) on Austria suuruselt teise linna kunstimuuseum. Ehitis valmis 2003. aastal osana Euroopa kultuuripealinna tähtsündmustest. Muuseum pühendub kaasaegsele kunstile, mis pärineb alates 1960. aastatest.
Võlukübar
Võlukübar on muinasjutuline kübar, mis annab selle kandjale imevõimeid.
Dispergant
Dispergant ehk dispergeeriv aine ehk dispergent (ladina k. dispergere hajutama; inglise dispersant, dispersing agent) on kemikaal, mille abil emulgeeritakse, hajutatakse või stabiliseeritakse mingisse keskkonda sattunud ainet.
Dispergante kasutatakse näiteks vette sattunud toornaftakelmete lõhkumisel ja pesuainetes.
Novell (ettevõte)
Novell on USA tarkvarafirma.
Novell tegeleb peamiselt võrgutarkvaraga, näiteks arendatakse operatsioonisüsteeme Novell NetWare ja SUSE Linux (OpenSUSE).
Novell on maailmas suuruselt 22. tarkvaraettevõte.
Merepiir
Merepiir on riigi veeala piirav mõtteline joon, millest siseriigi poole on territoriaalmeri ja -veed, mis on allutatud riigi seadustele, ja väljapoole jäävate vete kohta kehtib rahvusvaheline või naaberriigi õigus.
Rivitants
Rivitants (ka line-tants; inglise keeles line dance) on kindlal koreograafial põhinev tantsustiil, kus teatud grupp inimesi olenemata soost või vanusest esitab korduvaid sammutsükleid ühes või mitmes reas või veerus. Kõik tantsijad on näoga samas suunas ning teevad samal ajal samu samme, olemata seejuures teiste tantsijatega füüsilises kontaktis. Vanemates rivitantsudes esineb ka "ridu", kus tantsijad on teineteise poole näoga, "rea" moodustab ring või järgnevad tantsijad pikas rivis juhttantsijale hoides näiteks kätt eesliikuja õlal.
Ajalugu ja kultuur
Paljudes varastes kultuurides viljeleti rivitantsu enne kui kehtestati sotsiaalsed normid, mis pani mehed ja naised omavahel paaris tantsima. Varasemast ajast on sageli teada tantsudest, kus mehed ja naised tantsisid eraldi rivides ning tänapäeval on sellest välja kujunenud segarivid. Näiteks Balkani maades on paljude teiste hulgas tänaseni säilinud rikkalik rivitantsutraditsioon. Selliseid rahvalikke rivitantse esitatakse sageli erinevatel rahvatantsuüritustel ning seda tüüpi rahvatantsudel on palju vorme: paarisrivid, kus tantsijad seisavad näoga vastamisi, ringikujuline rivi või rivid, kus tantsijad liiguvad eestantsija kannul. Tantsijad võivad seejuures hoida käsi kõrvalolijate vöökohal, õlal või hoida kätest kinni.
Kuigi rivitantsu samastatakse enamasti kantrimuusika- ja vesterniajastuga, on sel siiski palju sarnasusi ka rahvatantsudega. Paljusid rahvatantse tantsitakse üksikult, olles mittesirges rivis, kuid samas seotud ka teiste tantsijatega. Füüsilise kontakti puudumine tantsijate vahel on siiski väga iseloomulik just kantritantsule. Alates 1970. aastatest on rivitantsule lisandunud uusi elemente mitmest muustki muusika- ja tantsustiilist, näiteks popp, sving, rock'n'roll, disko, salsa, džäss jm.
Sombrero
thumb Sombrero on Väikeste Antillide Tuulepealsetest saartest üks põhjapoolsemaid, osa Anguillast. Asub Anguilla saarest 55 km loodes.
Saar on 1,5 km pikk ja kuni 0,4 km lai. Pindala on 0,38 km². Ulatub 12 m üle merepinna. Saare moodustab lubjakivikalju. Varem oli saar eemalt vaadates sombreero kujuline, kuid kaevandamise tagajärjel on praeguseks ühtlaselt lame. 19. sajandil leiti saarelt guaanost tekkinud sombreriiti, mida kaevandati 1856 kuni varude lõppemiseni 1890. Pärast kaevurite lahkumist jäid saare ainukesteks elanikeks majakavahid, kuid alates 2001. aastast on saar asustamata. thumb|Majakas Sombrerol 1880. aasta paiku
Hindrek Kesler
pisi|Hindrek Kesler (2008) Hindrek Kesler (sündinud 7. aprillil 1958 Kiviõlis) on eesti arhitekt, Tallinna Tehnikakõrgkooli arhitektuurinstituudi direktor.
Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Hindrek Kesler Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1976–1981.
Aastatel 1981–1987 töötas Hindrek Kesler riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Kommunaalprojekt. Aastatel 1991–2002 töötas ta arhitektuuribüroos Kuup OÜ. Alates 2002. aastast töötab Hindrek Kesler arhitektuuribüroos Zero OÜ.
Hindrek Kesleri tuntumad tööd on Luku-Expert kaupluse- ja büroohoone Tallinnas ning arhitektuuribüroo Zero hoone Metasavahi teel. Hindrek Kesleri projekteeritud Luku-Expert kaupluse- ja büroohoone pälvis aastal 2006 parima betoonehitise nimetuse.
Stiihia (laul)
"Stiihia" on eesti laulja Renate 2013. aastal avaldatud laul.
Laul anti välja raadiosinglina ning selle võib leida ka ta albumilt "Teispoolsusest". Laulu viisi ja sõnade autor on laulja ise.
Laul oli 2013. aastal YouTube'is vaadatavuselt Eesti lauludest neljandal kohal, Raadio 2 Aastahiti valimistel viies ja Power Hit Radio aastaedetabelis seitsmes.
Ülar Mark
pisi|Ülar Mark (2008) Ülar Mark (sündinud 12. veebruaril 1968) on eesti arhitekt.
Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Ülar Mark Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1995.
Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige ning kuulub liidu eestseisusse, 2006–2007 oli Eesti Arhitektide Liidu esimees. 2008–2012 Eesti Arhitektuurikeskuse juhataja.
Isiklikku
Ülar Margi elukaaslane on Kärt Tomingas. Neil on ühine tütar Roberta. Markil on varasemast kooselust ka poeg Ailan Daniel. Ta hobiks on soolopurjetamine, paadiks on aastal 2020 Mini 996, ELUKAS (vt Mini Transat 6.50).
Nonett (žanr)
Nonett on muusikažanr üheksale esitajale (lauljale või instrumentalistile) ehk nonetile.
Levinuim on noneti kirjutamine puhkpillikvintetile, viiulile, vioolale, tšellole ja kontrabassile.
Kuigi ka varem oli kirjutatud teoseid esitamiseks üheksale instrumendile, oli esimene teos, mis kandis noneti nime, Louis Spohri nonett F-duuris, op. 31 (1813) flöödile, oboele, klarnetile, fagotile, metsasarvele, viiulile, vioolale, tšellole ja kontrabassile. See sai nii tuntuks, et edaspidi hakati nonette kirjutama enamasti just sellisele koosseisule.
Biokile
Biokile (inglise keeles biofilm) on limakihiga ümbritsetud mikroorganismide kooslus, mis tekib piirpindadele. Enamasti tekivad nad veepinnale või vee ja tahke faasi piirile. Põhimõtteliselt võib biokile tekkida igasugustele pindadele, ka näiteks õlitilgakestele vees. Piirpinda, millele biokile tekib, nimetatakse substraadiks.
Biokiledesse koondusid mikroorganismid juba väga ürgsel ajal. Vanimad seni leitud fossiilid, umbes 2,7 miljardi aasta vanused stromatoliidid on tekkinud nn mikroobsete mattide (biokile tüüp) kivistumisel. Mõned uurijad arvavad koguni, et esimesed mikroobid tekkisid biokiles, samas kui teised leiavad, et üksikult elamine ja biokile moodustamine eksisteerisid kõrvuti. Enamik mikroorganisme elab keskkonnas biokiles.
pisi|Staphylococcus aureuse biokile kateetril
Hammastele tekkivat biokilet nimetatakse katuks.
Struktuur
Biokiled on heterogeensed: ekstratsellulaarse maatriksiga ümbritsetud rakkude kogum, mille vahel liigub vedelik, milles on lahustunud toitained, hapnik ja muud osakesed. Samuti eemaldatakse biokilest vedeliku liikumise abil jääkained. Biokile maatriks on liigispetsiifiline, enamikul juhtudel koosneb see polüsahhariididest, kuid mõne liigi puhul on peamiseks komponendiks ekstratsellulaarsed valgud või koguni DNA. Pikaahelalistest rasvhapetest koosnev biokile maatriksis on haruldane. Kõik maatriksid sisaldavad vett.
Areng
pisi|300px|Biokile arengus on viis etappi: 1) esmane kinnitumine, 2) pöördumatu kinnitumine, 3) küpsemine I, 4) küpsemine II, 5) rakkude vabanemine Biokile areng algab bakteri kinnitumisega abiootilisele või biootilisele pinnale. Kinnitumiseks kasutatakse tihti adhesiinivalke. Bakterid kinnituvad paremini karedale ja hüdrofoobsele pindale, näiteks klaasile. Sõltuvalt bakteri liigist ning keskkonnatingimustest võib kinnitumine olla piisavalt tugev, mis viib mikrokoloonia tekkeni. Kui kinnitumine pole piisavalt tugev võib bakter pinnalt lahkuda.
Kinnitumise järel bakter jaguneb ning moodustub mikrokoloonia, mil signaaliradade ja globaalsete regulaatorite abil muudetakse füsioloogiat, hakatakse sünteesima ekstratsellulaarset maatriksit. Moodustunud mikrokolooniates, kus rakud on tugevamini üksteisega seotud ja väheneb nende liikuvus.
Küpses biokiles tekib liigi biokilele iseloomulik struktuur. Olenevalt keskkonnatingimustest ja bakteriliigist võib biokile lagunemine toimuda juba mõne tunni järel. Lagunemine ei pea viima täieliku biokile hävimiseni, vaid biokiles olevate bakterite hulk võib väheneda. Lagunemine võib toimuda nii keskkonnatingimuste toimel (nt tugevnev veevool, sülje liikumine jne) kui ka bakterite endi indutseeritud. Bakterid eritavad rakust välja biosufraktante, mille toimel biokile maatriks laguneb.
Kasulikkus mikroorganismidele
Põhjuste kohta, miks mikroorganismid biokiles elada eelistavad, on mitmeid hüpoteese. Esiteks on pinnad lihtsalt alad, mida on võimalik asustada ja mis pakuvad mikroobidele stabiilset elukeskkonda ning toimivad võib-olla ka katalüsaatorina, asetades rakud lähestikku. Biokiles käituvad ainuraksed mitmerakulistele organismidele omaselt. See võimaldab või pikendab ellujäämist erinevates niššides. Teiseks kaitseb ekstratsellulaarne maatriks biokile koostises elavaid mikroorganisme näiteks kiirguse, kuivamise, pH kõikumiste, fagotsütoosi ja antimikroobsete ainete eest. Antimikroobsetele ainetele aitab vastu seista ka see, et biokiles leidub alasid, kus rakud pole füsioloogiliselt aktiivsed ega jagune. Enamiku antibiootikumide toimemehhanism sisaldab aga mingi rakus toimuva protsessi takistamist, seega passiivsetele mikroobidele nad ei mõju. Näiteks beetalaktaamid, mis pärsivad bakterite rakukesta sünteesi, mõjuvad ainult aktiivselt jagunevatele rakkudele.
Meditsiiniline tähtsus
Haiglatarvikutel (kateetrid, proteesid) funktsioneerib biokile haigustekitajate tagavarana, kust patogeenid võivad kergesti levida patsientidele. Peremehes kaitseb biokiles elamine mikroorganisme immuunsüsteemi rünnakute eest, mis põhjustab kroonilist infektsiooni. Biokiles elavad bakterid põhjustavad kuseteede põletikke (näiteks Escherichia coli), keskkõrvapõletikke (näiteks Haemophilus influenzae), igemepõletikku, südame sisekesta põletiku (Staphylococcus aureus), tsüstilise fibroosi patsientide infektsioone (Pseudomonas aeruginosa) ja liigese- ning südameklapiproteeside infektsioone (Staphylococcus aureus) ja põletikuliste nahahaavade ravimist. On näidatud, et subterapeutilised beetalaktaamsete antibiootikumide kontsentratsioonid kutsuvad esile Staphylococcus aureusel biokile moodustumise. Selliseid kontsentratsioone kasutatakse näiteks põllumajanduses loomade kasvu parandamiseks või haiguste ennetamiseks.
Rakendused
Kuigi puhastusvõime on väiksem kui aktiivmudal, kasutatakse biokilesid, mida asustavad mikroorganismid on võimelised orgaanilisi aineid lagundama, reovee puhastamisel. Eelised aktiivmuda ees on väiksem energiakulu ja mudateke. Biokilel põhinevate filtrite kasutamisel põhipuhastina on vajalik korralik eel- ja järelpuhastus. Biokilefiltreid on mitut tüüpi, näiteks nõrgbiofiltrid, millele juhitud reovesi filtrist läbi nõrgub, ja sukelbiofiltrid, kus biokile on reovee sees. 2009. aastal kasutas 10% Eesti reoveepuhasteid biokilel põhinevat süsteemi.
Pärsia lahest on leitud kruusaosakestele biokilesid moodustavaid mikroobe, mis suudavad süsivesinikke lagundades rannaalasid puhastada. Potentsiaalselt saaks biokilet kasutada ka tööstusjäätmete õlist puhastamiseks, laborikatsetes on juba suudetud õliga reostunud merevett puhastada.
Biokile moodustamise takistamine
Biokilede põhjustatud biosaaste vältimiseks on kaks lähenemist: muuta pinnad biokile tekkimiseks sobimatuks või töötada välja võimalused juba moodustunud biokile lagundamiseks. Üks võimalus on katta pinnad valkudele resistentsete ainetega (näiteks polüetüleenglükool), mis takistaksid mikroobide kinnitumist. Mugavam oleks aga kasutada kattematerjale, mis mõjuvad mikroorganismidele surmavalt. Sellised on katted, mis eritavad keskkonda bakteritsiidseid aineid, näiteks antibiootikume, kvaternaarseid ammooniumsooli, hõbedat. Probleem tekib antibiootikumi- ja hõbedaresistentsete mikroobitüvede ilmnemisel. Sellega toime tulemiseks uuritakse praegu, kas oleks võimalik kasutusele võtta polükatioone, ensüüme või nanomaterjale. Viimaseid peetakse koguni potentsiaalseks vahendiks suus tekkiva biokile moodustumise takistamiseks. Siiani on kõik katsed leidmaks materjali, millele bakterid ei suudaks mitte mingisugust biokilet moodustada, luhtunud.
Veel üks võimalus biokile moodustumise takistamiseks on hulgatunnetuse signaalide blokeerimine. Kuna hulgatunnetus ei osale bakterite kasvu regulatsioonis, ei tohiks selle välj lülitamine põhjustada selektiivset survet resistentsuse tekkele. Samas on hulgatunnetuse signaalid küllaltki liigispetsiifilised ning kõigile bakteritele mittevajalikud. Ühte tüüpi signaalide blokeerimisel on biokile moodustamine takistatud ainult väikesel osal mikroobidest.
Arve
Arve (inglise keeles invoice) ehk faktuur on majanduses müüja poolt ostjale esitatav dokument kauba maksumuse, tasumise tähtaja ja tingimuste kohta.
Ostja seisukohalt on arve kuludokument, ostuarve (purchase invoice) ning müüja seisukohalt tuludokument, müügiarve (sales invoice).
Mõiste
Vastavalt käibemaksuseaduse paragrahvile 37 on müüja kohustatud väljastama kauba võõrandamise või teenuse osutamise korral arve seitsme kalendripäeva jooksul, arvates kauba ostjale lähetamise või kättesaadavaks tegemise või teenuse osutamise päevast või tagama, et arve väljastaks sama tähtaja jooksul müüja nimel tegutsev isik või kauba soetaja või teenuse saaja. Kui käive tekib kauba või teenuse eest osalisel või täielikul makse laekumisel, tuleb arve väljastada seitsme kalendripäeva jooksul, arvates kauba või teenuse eest osalise või täieliku makse laekumise päevast.
Arvet ei pea väljastama kauba võõrandamisel või teenuse osutamisel füüsilisele isikule isiklikuks otstarbeks, välja arvatud kaugmüügi, uue transpordivahendi võõrandamise ja ühendusevälise riigi füüsilisele isikule müüdava kauba ekspordina käsitamise korral. Arvet ei pea väljastama ka kauba võõrandamisel või teenuse osutamisel, kui vastavat käivet ei maksustata käibemaksuga.
Šveits
pisi|[[Peder Mørk Mønsted, "Talvemaastik Engadini lähedal" (1920)]] pisi|Video Ziteili mäest Šveitsis Šveits on merepiirita riik Kesk-Euroopas. Ta piirneb põhjas Saksamaa, läänes Prantsusmaa, lõunas Itaalia, idas Austria ja Liechtensteiniga.
Arve
Mõiste
Dokumenti, sealhulgas kreeditarvet, millega muudetakse algset arvet ja millel on viide sellele arvele, käsitatakse arvena.
Šveits
Põhjast lõunasse ulatub Šveits kuni 220 kilomeetrit, idast läände kuni 360 kilomeetrit.
Arve
Mõiste
Kauba soetaja või teenuse saaja võib väljastada arve maksukohustuslase või välisriigi maksukohustuslase poolt talle võõrandatud kauba või osutatud teenuse kohta, kui poolte vahel on enne käibe toimumist sõlmitud kirjalik kokkulepe selles, et kauba soetaja või teenuse saaja väljastab arve ning maksukohustuslane või välisriigi maksukohustuslane aktsepteerib seda. Kokkulepe peab sisaldama arvete maksukohustuslasepoolse või välisriigi maksukohustuslase poolse aktsepteerimise korda.
Šveits
Šveits väldib ühe riigikeele eelistamist teisele, mistõttu näiteks tippdomeeni tähise .ch jaoks on võetud aluseks riigi ametliku nime ladina variant Confoederatio Helvetica.
Šveitsist sai ÜRO täisliige alles aastal 2002.
Arve
Lihtsustatud arve
Lihtsustatud arvele märgitakse arvele vähemalt järgmised andmed:
Šveits
Geoloogia
Šveitsi geoloogiline struktuur on tekkinud viimaste aastamiljonite jooksul Aafrika ja Euroopa laamade kokkupõrke tulemusel.
Geoloogiliselt jaotatakse Šveits viieks põhiliseks regiooniks: Alpid koosnevad põhiliselt graniidist, Juura mäestik on noor kurdmäestik, mis koosneb lubjakivist. Juura ja Alpide vahel on osalt tasane, osalt künklik Mittelland. Peale selle on veel Lombardia madalik Chiasso ümbruses ja Põhja-Reini madalmik Baseli ümbruses, mis asetsevad suuremalt jaolt väljaspool Šveitsi.
Veekogud
Šveits moodustab veelahkme, millest vesi jõuab Reini kaudu Põhjamerre, Rhône'i jõe kaudu Vahemere lääneossa, Ticino jõe kaudu Aadria merre ja Inni jõe kaudu Musta merre.
Tuntumad järved on Genfi järv, Bodeni järv, Neuchâteli järv, Luzerni järv, Zürichi järv ja Lago Maggiore.
Kliima
Šveits jaguneb viieks regiooniks, mille vahel on suured kliimaerinevused: Juura mäestik, Šveitsi kiltmaa (Mittelland), Ees-Alpid, Alpid ja Alpidest lõuna poole jääv ala.
Metsad
Kolmkümmend protsenti Šveitsi territooriumist on kaetud metsaga.
Alpides valdavad okasmetsad (nulud, kuused, lehised, alpi seedermännid). Alpides kaitsevad metsad laviinide ja kõrgvee eest (mets võtab vee vastu ja peab seda kinni).
Mittellandis, Juuras ja Alpidest lõuna pool 1000 meetrist allpool kasvavad segalehtmetsad ja lehtmetsad.
Tessini kantonis on suured kastanimetsad, millel oli varem tähtis koht toiduallikana.
Rahvastik
pisi|250px|Ametlikud riigikeeled Šveitsis: <font color=#fe9625> ■ saksa <font color=#52b041> ■ prantsuse <font color=#6a51a3> ■ itaalia <font color=#91238d> ■ romanši
Šveitsil on neli ametlikku riigikeelt: saksa keel (63,7% kogu rahvastikust; koos teiste riikide kodanikega 72,5%), prantsuse keel (20,4%; 21,0%), itaalia keel (6,5%; 4,3%). Romanši keelt, mis kuulub retoromaani keelte hulka, räägib ainult väike kogukond (0,5%; 0,6%) riigi kaguosas Graubündeni kantonis.
Majandus
Šveits on moodsa turumajandusega riik, kus töötus on väike ja tööjõud on kõrgelt kvalifitseeritud. Samuti on SKP ühe elaniku kohta väga kõrge.
7,4% elanikkonnast elab alla vaesuspiiri.
Šveitsi frangi inflatsioonitase on −0,5%.
Väliskaubandus
Šveitsi suurimad impordiartiklid on masinad, kemikaalid, sõidukid, metallid, põllumajandustooted ja tekstiilid. Tähtsaimad impordipartnerid (2009) on Saksamaa (27,19%), Itaalia (10,42%), Ameerika Ühendriigid (9,61%), Prantsusmaa (7,69%), Holland (4,35%).
Riigikord
1999. aasta põhiseaduse järgi on kantonitel kogu võim, mis ei ole konkreetselt konföderatsioonile delegeeritud.
Šveitsi parlament on kahekojaline Liidukogu, mis koosneb Kantonite Nõukogust ja Rahvusnõukogust. Kodade õigused on kõigis punktides, kaasa arvatud seadusloomes, võrdsed.
Environment
Environment (inglise 'keskkond') on ruumikunsti liik, milles kunstnik loob mingi tervikruumi, millesse sattujad või viibijad saavad ruumist tervikuna kunstilise elamuse. Tihti kasutatakse erinevaid tajumodaalsusi, st keskkonda saab tajuda nii nägemise, kuulmise kui ka haistmise või kompimise abil.
Šveits
Riigikord
Iga seaduse üle, mille Liidukogu on vastu võtnud, võib rahvas hääletada referendumil (vt Šveitsi referendumid). Seadusandliku algatuse teel võib rahvas teha ka muudatusi konföderatsiooni põhiseadusse. Nõnda on tegemist poolotsese demokraatiaga.
Kõrgeim täidesaatev organ on Liidunõukogu, seitsmest liikmest koosnev kollegiaalne organ. Kuigi põhiseadus näeb ette, et Liidukogu valib ja juhendab Liidunõukogu liikmeid, on viimane järk-järgult võtnud endale väljapaistva rolli seadusloomeprotsessi suunamisel ja föderaalseaduste täitmisel.
Environment
Environment võib olla interaktiivne, st keskkond muutub sõltuvalt vaataja reaktsioonidele, sisendile.
Šveits
Riigikord
Šveitsi liidupresident valitakse Liidunõukogu seitsme liikme seast. Üheaastase ametiaja jooksul täidab ta esindusfunktsioone.
Environment
Erinevalt tegevuskunstidest, kus samuti on tihti olulisel kohal toimumise keskkond, pole environment 'i korral tavaliselt oluline kunstniku (või tema assistentide) kohalolu.
Šveits
Haldusjaotus
Šveits koosneb 26 kantonist:
Šveitsis on ka kaks enklaavi: Büsingen kuulub Saksamaale ja Campione d'Italia Itaaliale.
Kantonid jagunevad ringkondadeks (olemas 19 kantonis) ja ringkonnad valdadeks. Šveitsis on kokku 2212 valda (2019. aasta jaanuari seisuga).
Termopüülid
Termopüülid (vanakreeka keeles 'soojad väravad') oli kitsastee Kesk-Kreekas, Lamiast lõunas, Kallidromoni mäestiku ja Mailise lahe soise lõunaranniku vahel.
Kitsastee oli 50 m lai ja 4 km pikk ning sai nime kitsaima koha ("värava") lähedal olnud kuumade väävliallikate järgi. Selle "värava" kohas oli võimalik kitsasteed sulgeda.
191 eKr võitsid roomlased Termopüülides Antiochos III-t.
Tänapäeval pole Termopüülide kitsasteed Spercheiose jõe uhtmete tõttu enam olemas.
Ukmergė
Ukmergė (, poola keeles Wiłkomierz, valgevene keeles Вількамір) on linn Leedus Vilniuse maakonnas, Ukmergė rajooni ja Pivonija valla halduskeskus. Asub Šventoji jõe kaldal merepinnast 64 m kõrgusel.
Ukmergės kaevandatakse savi. Linnas on kaks gümnaasiumit ja viis põhikooli. Lisaks annavad seal haridust kunstikool, erikool vaimse puudega lastele ning IT- ja kaubanduskool. Vaatamisväärsusteks on vanalinn ja Ukmergė linnamägi, Dukstyna kivi, koduloomuuseum, kolm katoliku kirikud (aastaist 1820, 1863 ja 1789), aastal 1869 rajatud vanausuliste kirik ja aastal 1873 valminud õigeusu kirik, aastal 1835 ehitatud hobupostijaama hoone, endine suur sünagoog ja Vaižgantase kabel.
Leedu kõige väiksem aastane sademete hulk mõõdeti Ukmergės aastal 1964 (355,7 mm). Linnas eristatakse järgmisi linnaosi: keskel vanalinn (Senamiestis), kaguosas Gėliai rajoon, Užupis ja Krekšliai, lõunaosas Pivonija ja Pašilė, edelas Smėliai ja Mirabalis, läänes sõjaväelinnak ja tööstusrajoon, loodes Dukstyna, põhjas Šlapiai.
Linna järgi on nimetatud Pirgu lademe Ukmerge kihistu.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1333. aastal (Wartberge Hermanni kroonikas). XVI sajandil kirjutatud Bychowieci kroonika kohaselt valitses seal Mindaugase vend Dausprungas. Asule oli tõenäoliselt üks leedulaste Deltuva maakonna keskusi. Aastal 1387 püstitati Ukmergėsse esimene kirik. Seal asunud puidust linnus põletati aastal 1391 Jogaila ja Vytautase vahel peetud lahingu käigus maha.
XV sajandi algul rajati puidust linnuse kohale uus kivist kants. Aastal 1486 sai Ukmergė linnaõigused. Linn oli aastast 1566 Vilniuse vojevoodkonda kuuluva Ukmergė maakonna keskuseks. Aastail 1711–1712 laastas linna katk. Sealne kindlus hüljati XVIII sajandil.
Ukmergė elanikud võtsid aktiivselt osa nii novembriülestõusust kui ka jaanuariülestõusust. Aastal 1846 ehitati linna esimene haigla. Tsaariajal kasutati linna kohta venekeelseid nimekujusid Вилькомиръ, aga ka Вилькомир ja Вилькомержъ. Aastal 1876 valmis sealne tikuvabrik, aasta hiljem linn põles. Aastal 1916 valmis Jonavat Ukmergėga ühendav kitsarööpmeline raudtee, mis võeti üles aastal 1958.
Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed ligi 7000 linnas elanud juuti. Ka sai linna keskosa sõja ajal pommitamise läbi kannatada.
Linna nimi
Linn on nime saanud Vilkmergėlė jõe järgi; asula kasvades kadus deminutiivne -lė lõpp. Jõe nimi tähendab tõenäoliselt emahunti, (Vilkas tähendab hunti ja Merga neiut) ent legendi kohaselt sai see nime huntide keskel üles kasvanud Vilkmergė nimelise neiu järgi. Rahvaetümoloogias on taoline tavatu nimi kujunenud aga tavapärasemaks talutüdrukuks (ūkis = talu). Ka selle variandi kohta on üles kirjutatud legend, mille kohaselt ühe kohaliku kaluri tütar armus isa tahte vastaselt ühte ristisõdijasse, aga kohalik paganlik rahvas põletas ta oma jumalatele ohvrit tuues hiljem elusast peast ära. Selle variandi kohaselt olevat linna nimi vanasti olnud Aukmergė, mis tulenes sõnadest aukos merga ('ohvriks toodud neiu').
Ajalooliselt on linna kohta kasutatud nimekujusid Wilkemerge või Wilkamergen (1225), Vilkenberge (1333), Wilkinberg (1384) ja (1455), Vilkomir (1455), Wilkomir (1611), Wilkomirz (1613), Wilkomiria (1766), Ukmerge (1900), Aukmergė (1908); Ūkmergė (1911), Wilkomierz (1918) ja Vilkmergė (1919).
Elanike arv
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ukmergė elanikest leedulasi 93,39%, venelasi 4,42%, poolakaid 0,58%, ukrainlasi 0,41%, valgevenelasi 0,33% ja mustlasi 0,13%. Aastal 1923 olid elanikest 49,44% leedulased, 36,63% juudid, 7,55% poolakad, 5,19% venelased, 017% sakslased, 0,08% lätlased ja 0,03% valgevenelased. Aastal 1897 olid linnas enamuses juudid, keda oli 53,77%. Poolakaid oli 20,55%, venelasi 15,35%, leedulasi ja žemaite 6,31%, sakslasi 1,95%, ukrainlasi 0,82%, valgevenelasi 0,56% ja mustlasi 0,33%.
Tuntud elanikke
pisi|püsti|Ossip Pjatnitski pisi|püsti|Vita Kuktienė
Verona
thumb|right|Verona
Verona on linn Itaalias Veneto maakonnas, Verona provintsi halduskeskus.
Verona asub Alpide jalamil, Adige jõe ääres Garda järve lähedal. Linn on läbi oma ajaloo kannatanud üleujutuste käes, kuni 1956. aastal ehitati Mori-Torbole tunnel, mis vajaduse korral juhib Adige vett Garda järve.
Majandus
Verona on oluliseks sõlmpunktiks Veneetsiat ja Milanot ning Itaaliat ja Kesk-Euroopat (Brenneri kuru kaudu) ühendavatel teedel.
Villafrancas asub Verona Valerio Catullo lennujaam.
Ajalugu
thumb|left|150px|Porta Borsari Verona on üks Itaalia vanemaid linnu. Rooma koloonia asus seal 89 eKr.
489 saavutas idagootide valitseja Theoderich V Verona juures Odoakeri üle võidu ning linn jäi tema valitseda. 569 sai Verona langobardide omaks.
12. sajandil sai Veronast linnkommuun; 1167 liitus Lombardia Liigaga.
1263 algas Scaligeride (Della Scala) 127-aastane valitsusperiood Veronas. Vägivallaga võimule tulnud Scaligerid tõid perekondadevahelistest vastuoludest käärivasse linna rahu ja osutusid õiglasteks ning kultuurseteks valitsejateks. Nende valitsusaega meenutab Castelvecchio loss.