cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurt Koffka
Isiklikku
Esimese maailmasõja ajal töötas ta sõjaväes ametikohal, mis viis ta hiljem eksperimentaalpsühholoogia professuurini. 1927. aastal võttis ta vastu ametikoha Massachusettsi osariigis Northamptonis asuvas Smithi Kolledžis, kuhu ta jäi oma surmani aastal 1941.
Akadeemiline karjäär
Nooremas eas aitas Koffkat harida tema bioloogist onu, kelle huvideks olid ka filosoofia ja teaduse valdkonnad. Oma inglasest guvernandi abil õppis ta inglise keelt rääkima ning ta sai haridust ka Berliinis asunud koolis Wilhelms-Gymnasium, mida peeti üheks linna tuntumaks kooliks. Koffka perekond oli rohkem kui põlvkonna jooksul olnud väga tuntud õigusega seotud kutsealadel. Astudes õppima Berliini Ülikooli filosoofia erialale, murdis Kurt seda traditsiooni. Aastal 1909 sai ta samast koolist Carl Stumpfi õpilasena oma doktorikraadi. Tema Stumpfi juhendamisel valminud väitekiri kandis pealkirja "Experimental-untersuchungen zur Lehre vom Rhythmus" ("Eksperimentaalsed rütmiuuringud", 1909).
Lisaks õpingutele Berliinis veetis Koffka 1904–1905 õppeaasta Šotimaal Edinburghi Ülikoolis, kust ta sai väga hea inglise keele oskuse. See oskus kulus talle marjaks ära hilisemates püüdlustes geštaltpsühholoogiat väljapoole Saksamaa piire levitada ning ka tutvumises Suurbritannia psühholoogiaga. Kui ta Berliini naasis, otsustas ta filosoofia asemel psühholoogiat õppima hakata. Seejärel asus Koffka tööle Frankfurdi Ülikooli ning osales 1910. aastal ülikooli tööle tulnud Max Wertheimeri näilise liikumise fenomeni uuringus katseisikuna
Panus psühholoogiasse
20. sajandi alguses tegutses Koffka koos Wolfgang Köhleri ja Max Wertheimeriga geštaltpsühholoogia esindajana. Ta aitas rajada teooriaid, mis panid alguse geštaltpsühholoogia koolkonna esile kerkimisele ning täna teatakse teda kui selle peamist eestkõnelejat.
Koffka uskus, et enamus varasemast õppimisest leiab aset mõne asja tagajärjena (sensomotoorne õppimine). Näiteks laps, kes katsub kuuma pliiti, õpib seda uuesti mitte puutuma. Koffka uskus ka, et suur hulk õppimist toimub läbi järeleaimamise, ehkki ta väitis, et oluline ei ole mitte imiteerimise toimimise mõistmine vaid pigem tunnistamine, et tegemist on loomuliku protsessiga. Koffka järgi on õppimise kõrgeim tüüp mõistetega seostuv õppimine, mis kasutab keelt. Ta selgitas, et väga oluline aeg lapse arengus on aeg, mil ta saab aru, et asjadel on nimetused.
Jonathas Cristian de Jesus
Jonathas Cristian de Jesus (tuntud ka lihtsalt nime all Jonathas; sündinud 6. märtsil 1989 Betimis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Araabia Ühendemiraatide klubis Sharjah.
Jonathas alustas klubikarjääri kodumaa klubis Cruzeiros. Klubi meeskonda koosseisus ta kindlat kohta ei leidnud ning suundus 2009. aastal Euroopasse, liitudes Hollandi klubiga AZ Alkmaar. Hiljem on ta mänginud veel Itaalia, Hispaania, Saksamaa ja Venemaa klubides.
Hasan Salihamidžić
Hasan Salihamidžić (alias Brazzo; sündinud 1. jaanuaril 1977) on Bosnia ja Hertsegoviina endine jalgpallur, praegune Bundesliga klubi Müncheni Bayerni spordidirektor. Ta alustas enda mängijakarjääri Hamburger SV-s, hiljem mängis üheksa hooaega Bayernis. Üheksa hooaja jooksul võitis ta kuus korda Bundesliga, neli korda DFB-Pokali, 2000.–2001. aasta UEFA Meistrite Liiga ja 2001. aasta Intercontinental Cupi. Aastal 2001 kaotas ta enda ainsa mängu UEFA Superkarikas. Ta mängis neli hooaega ka Torino Juventuses.
Salihamidžić oli väljakul tavaliselt kas parempoolkaitsja või äärekaitsja. Ta oli väle ning energiline mängija, kes tegi palju tööd. Ta lõi enda meeskonnakaaslastele palju võimalusi, kuna oli andekas tsenderdaja ja söötja.
Ta käis Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise eest väljakul 42 korda ning lõi kuus väravat. Teda peetakse riigi lähiajaloo üheks edukamaks mängijaks.
Salihamidžić lõpetas mängijakarjääri 2012. aastal, kui lõppes tema üheaastane leping VfL Wolfsburgiga. Ta jätkas 2017. aastani tööd telekanalites Sky Deutschland, RTL ja ZDF, seejärel sai ta Müncheni Bayerni spordidirektoriks.
Park Geun-hye
Park Geun-hye (korea keeles 박근혜; sündinud 2. veebruaril 1952 Daegus) on Lõuna-Korea poliitik, kes oli 25. veebruarist 2013 kuni 10. märtsini 2017 Lõuna-Korea president.
9. detsembril 2016 avaldas parlament korruptsiooniskandaali keskmesse tõusnud president Parkile umbusaldust ja peatas samast päevast tema volitused, kuid formaalselt jäi Park presidendiks edasi kuni konstitutsioonikohus ta 10. märtsil 2017 ametist kõrvaldas. Kohtu otsus tõi tänavatele meelt avaldama sajad presidendi toetajad. Konstitutsioonikohtu ees puhkesid kokkupõrked meeleavaldajate ja politsei vahel, milles hukkus kaks meeleavaldajat. 2018. aastal mõisteti ta mitmes korruptsioonijuhtumis süüdi ning talle määrati 25 aastat vangistust. 24. detsembril 2021 teatati, et president Moon Jae-in on talle armu andnud ning ta vabastatakse vanglast 31. detsembril 2021.
Ta oli 2011–2021 konservatiivse Saenuri Partei esimees.
Geun-hye on endise Lõuna-Korea diktaatori Park Chung-hee tütar.
Legnano lahing (ooper)
"Legnano lahing" (originaalis La Battaglia di Legnano) on Giuseppe Verdi ooper (tragedia lirica) neljas vaatuses Salvadore Cammarano libretole Joseph Méry näidendi "La bataille de Toulouse" (1828) järgi. Esmaettekanne toimus 17. jaanuaril 1849 Rooma Teatro Argentinas.
Teos avastati laialdasemalt alles 20. sajandi keskel, kui algas kogu Verdi ooperiloomingu renessanss. Itaalias lavastati ooper Firenzes ja Veneetsias 1959, Milanos 1961, Triestes 1963 ja Roomas 1983. aastal. Väljaspool Itaaliat esitati teos esimest korda alles 1960 Londonis ja 1976 New Yorgis. Ooper ei kuulu juhtivate ooperiteatrite püsirepertuaari ning seda esitatakse tänapäeval harva. Eestis pole seda ooperit lavastatud.
Rollide esmaesitajad
Dirigeeris Emilio Angelini. Verdi mängis orkestris klavessiini.
Faabuala
Tegevus toimub Milanos ja Comos ning kirjeldab Saksa-Rooma keisri ja Saksa kuninga Friedrich Barbarossa 29. mail 1176 toimunud lahingut Lombardia Liigaga. Arrigo tuleb vigastatuna sõjast ja leiab, et tema armastatu Lida on abiellunud Milano armee kapteni Rolandoga. Federico (Friedrich) vallutab Itaalia. Arrigo ühineb Surmarüütlitega, kes tõotavad Milanot viimse veretilgani kaitsta. Lida püüab Arrigo kindlasse surma minekut takistada. Rolando saab teada, et Lida on Arrigole truudust vandunud. Ta satub peale nende kohtumisele ning nõuab oma naist truudusetuses süüdistades, et Arrigo läheks kodumaad kaitsma. Lombardlased võidavad lahingu. Arrigo tapab Federico, saades ise raskelt haavata. Ta kinnitab Rodrigole, et Lida pole teda petnud, ning sureb sõbra kätel kangelasena.
Sulglohk
Sulglohk ehk söll on sulgvorm, milleks loetakse kõrgema alaga ümbritsetud maapinna lohku. Eesti sulglohud on tavaliselt tekkinud hilisjääajal liustikujää setetesse, peamiselt moreeni mattunud jääpanga sulamisel, mille järel jäi maapinda lohk.
Eegah
"Eegah" on 1962. aasta Ameerika Ühendriikide õudusfilm.
Film räägib üksikust hiiglaslikust koopainimesest.
Bromma
pisi|Bromma linnaosa (kollaselt) Bromma on linnaosa Stockholmi lääneosas.
Brommas elab umbes 60 000 elanikku.
Ajalooliselt oli see küla, mis paiknes 12. sajandil ehitatud kiriku ümber.
1914 ühendati Bromma raudtee Stockholmiga ja 1916 ühendati kogu Bromma Stockholmiga. 1936 ehitati Brommale lennujaam. Brommas asub ka hipodroom.
Sven Järve
Sven Järve (sündinud 25. juulil 1980 Tallinnas) on eesti vehkleja.
Ta võitis 2006. aastal MM-il ja 1998. aastal juunioride EM-il individuaalselt pronksmedali.
Gai
Gai on linn Venemaal Orenburgi oblastis, Gai rajooni keskus. Linn asutati 1959. aastal ja oli algselt tööstuslinn.
Gai vapil on kirjas "Mäleta minevikku. Usu tulevikku".
Silja Lamp
Silja Lamp (sündinud 13. juulil 1950 Tartumaal Äksis) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik
1957–1964 õppis Järtsaare 8. klassilises koolis ning 1968 lõpetas Põltsamaa Keskkooli. Silja Lamp on lõpetanud Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi 1976. aastal moe erialal. Moenäitustel esinemist alustas ta 1978. aastal Tartus. 1974–1975 oli ERKI ettevalmistuskursuste joonistamise ja maalimise õppejõud.
Silja Lamp kuulub Eesti Kunstnike Liitu aastast 1988 ja Eesti Tekstiilikunstnike Liitu aastast 1993.
Roosna asundus (Järvamaa)
Roosna asundus oli asundus Harjumaal. Asundus jääb tänapäeval Jõgisoo ja Reinevere küla alale. Kihelkondlikult kuulus asundus Ambla kihelkonda. Asundus kaotati 1977, mil see liideti Jõgisoo ja Reinevere külaga.
Pua Magasiva
Pua Magasiva (10. august 1980 Apia, Samoa – 11. mai 2019 Wellington, Uus-Meremaa) oli Samoa päritolu Uus-Meremaa filminäitleja.
Seeneküla
Seeneküla on mitme endise objekti kohanimi:
Erüteem
Erüteem (ladina keeles erythema) on osadel loomadel ja inimestel esinev patoloogiline seisund, mis avaldub veresoonte laienemise tagajärjel tekkinud nahapunetusena.
Klassifikatsioon
Erüteemi puhul on tegemist haiguslike seisundite rühmaga ja diagnoosi ning võimaliku ravi saamiseks tuleks pöörduda arstide poole.
Põhjused
Erüteemi võivad põhjustada nii kehavälised kui seesmised tegurid.
Välisteks erüteemi põhjustavateks teguriteks võivad olla massaaž, elektriravi, liigne füüsiline treening, päikesekiirgus (päikesepõletus) jt.
Erüteem on kiiritusravi üsna levinud kõrvalnäht.
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Erythema seisuga 28.12.2013.
Iolkos
Iolkos (kreeka Ιωλκός) oli antiikaegne linn Kreeka idaosas Tessaalias tänapäeva Vólose linna lähedal. Nüüdisajal asub seal Iolkósi küla.
Mütoloogia
pisi|vasakul|Pelias saadab Iasoni teele. [[Alfred Churchi illustratsioon 1879. aasta raamatust "Lood kreeka tragöödiakirjanikelt" ("Stories from the Greek Tragedians"]]
Vana-Kreeka mütoloogias oli Aison Iolkose õiguspärane kuningas, kelle poolvend Pelias haaras võimu. Pelias saatis Aisoni poja Iasoni koos teiste argonautidega kuldvillaku järele. Laev Argo asus Iolkosest teele viiekümnest ülikust ja pooljumalast koosneva meeskonnaga, mida juhtis Iason. Nende ülesanne oli jõuda Kolchisesse Aias (tänapäeva Khuthaisi) Musta mere idakaldal, nõuda sealt endale ning tuua kaasa kuldvillak, uute kaubateede avamise sümbol. Koos kuldvillakuga tõi Iason kaasa ka naise, nõid Medeia, kes oli Kolchise kuninga Aietese tütar, päikesejumala Heliose lapselaps ja Kirke nõbu. Medeiast sai hiljem Iolkose, Korintose ja Aia kuninganna, oma venna Absyrtose ning enda ja Iasoni kahe poja tapja. Traagilise kangelannana kujutas teda Euripides klassikalises kreeka tragöödias "Medeia".
Muistse Iolkose täpne asukoht arvatakse jäävat tänapäeva Dimíni juurde, kus hiljuti kaevati välja Mükeene-aegne palee.
Popkultuuris
Ensemble Studio arvutimängus "Age of Mythology" on Iolkosest saanud Ioklos – sadam, kust Arkantos ajab välja röövlid ja vabastab kentaur Cheironi.
Mirandinha
Francisco Ernandi Lima da Silva (tuntud nime all Mirandinha; sündinud 2. juulil 1959 Chavalis) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Chambersi maakond
thumb|Chambersi maakonna kohtumaja (2012) Chambersi maakond (Chambers County) on maakond USA-s Alabama osariigi idaosas. Idas piirneb maakond Georgia osariigiga.
Kanakull
Eestis kuulub kanakull II kaitsekategooria alla.
Chambersi maakond
Maakonna halduskeskus on LaFayette ja suurim linn Valley.
Kanakull
Kanakulli rahvapärased nimetused on ka kanaröövel, tiirutaja, kanakatk, päriskull. Rahvasuu on ekslikult kanakulliks kutsunud ka Euraasias enam levinud raudkulli.
Chambersi maakond
Maakonna pindala on 1560 km². Veepindala on 17 km².
Kanakull
Kanakull on Põhja-Korea rahvuslind. 2005. aastal oli kanakull Eestis aasta lind.
Chambersi maakond
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 34 772. Aastal 2010 oli elanikke 34 215 ja 2000. aastal 36 583.
Kanakull
Välimus
Keha alapool on hele või kreemikas tumedate ristsuunaliste triipudega. Ülapool on suled pruunikashallid või helepruunid. Küllaltki pikal sabal on neli laiemat ja tumedat triipu. Kulmupiirkonnas on heledam vööt. Silmad on kollased, nokaots must, noka tagumine osa aga kollakas. Jalad on kollased.
Chambersi maakond
Ajalugu
Chambersi maakond moodustati 18. detsembril 1832. Maakond on saanud nime Alabama senaatori Henry H. Chambersi järgi.
Kanakull
Välimus
Keha mass on tavaliselt 700–1500 g, emaslind on isasest märkimisväärselt suurem. Kehapikkus on keskmiselt 50–60 cm. Tiibade siruulatus on 100–120 cm.
Levik ja arvukus
Kanakull on levinud Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Kõikjal Euroopas pesitsevat kanakulli esineb vähem Lääne- ja Lõuna-Euroopas. Kogu maailma arvukuseks peetakse 500 000 lindu.
Kuigi kanakull on üsna paikne lind, rändavad levila põhjaosa asustavad linnud sageli lõuna poole talvituma.
Toitumine
Kanakullil on halb kuulsus eelkõige maarahva hulgas, kuna tema saakloomade hulka kuuluvad ka kodukanad. Uuringud näitavad, et kanakulli toidulauast moodustavad kodukanad ligi 1,4%. Põhiliste saakloomade hulka kuuluvad metsakanalised (laanepüü, teder, nurmkana, metsis), värvulised, vareslased (eriti hallvares), rästad (enamasti hall-, must-, laulu- ja vainurästas), hanelised (piilpart, sinikael-part), kurvitsalised (eelkõige metskurvits, naerukajakas, metstilder), tuvid (kodutuvi, kaelustuvi), kakulised (enamasti kõrvukräts), rähnilised (sageli suur-kirjurähn), västriklased (metskiur), kuldnokk, metsvint ja väikeimetajad (oravad, uruhiired, mutid, jänesed). Pesitsusperioodil püüab saakloomi pere jaoks peaaegu alati vaid isaslind. Emaslinnud hakkavad saakloomadele jahti pidama vahetult enne poegade lennuvõimestumist. Toitumisel võib esineda ka kannibalismi.
Koerpeamadu
Koerpeamadu (Cerberus) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Koerpeamadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid madusid võib kohata Lõuna-Aasia, Kagu-Aasia ja Okeaania rannikualade vetes.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cerberus (genre) seisuga 02.09.2014.
Leforest' kanton
Leforest' kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015.
Koosseis
Kanton koosnes 4 vallast:
Jasse Jalonen
Jasse Michael Jalonen (sündinud 18. juulil 1973 Turus) on endine soome jalgpallur.
Ta on mänginud ka Eesti klubides FC Flora (hooajal 1997/98) ja klubis Tallinna JK Kotkad (hooajal 1997/98 ja 1998/99).
Brandon Montour
Brandon Montour (sündinud 11. aprillil 1994 Ohswekenis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Florida Panthers.
Aastatel 2013–2014 mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Hooajal 2014–15	mängis ta lühikest aega Amhersti Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i draft'is 55. valikuna. Hooaja 2014–15 lõpus mängis Montour American Hockey League'is Ducksi tütarklubis Norfolk Admirals. Hooajal 2015–16 mängis ta Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. Hooajal 2015–16 andis Montour AHL-is uustulnukatest ja kaitsemängijatest enim väravasööte (45). Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2016 ja 2017 osales ta AHL-i tähtede mängul.
NHL-is debüteeris Montour Ducksi meeskonnas 29. detsembril 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas oma kuuendas mängus 6. veebruaril 2017 Tampa Bay Lightningi vastu.
2019. aasta veebruaris kaubeldi Montour Buffalo Sabresi. 2021. aasta aprillis müüdi tema mängijaõigused Florida Panthersile.
Uuejärve
Uuejärve oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Pillapalu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Ambla kihelkonda.
Nime on esmamainitud 1798. aastal kõrtsi nimena (Uusjerwe).
Artjom Dmitrijev
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Dmitrijev 9. juunil 2015 sõpruskohtumises Soome vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Maksim Gussev.
Klubi
''Uuendatud seisuga 22. november 2017''
Koondis
''Uuendatud seisuga 9. juuni 2021''
Mehhiko karvutu koer
Mehhiko karvutu koer, tuntud ka kui Xoloitzcuintli, on Mehhikost pärinev koeratõug.
Koerad liigitatakse suuruse järgi väikesteks, keskmisteks ja standardseteks.
Eesti piirivalve
pisi|Piiripatrull teenistuskoeraga pisi|püsti|Merepäästeõppus "Bold Mercy" pisi|püsti|Seireradar ja piirivalve lipp
Kordonid
pisi|Piirivalve [[Piirissaarel]] pisi|Värska kordon
Piiripunktid
pisi|Saatse kordoni piirilõik pisi|püsti|Piirivalve ja politsei ühispatrull
1918–1940
18. novembril 1918 alustas tööd Piirivalve Valitsus, mis allus 1. jaanuarini 1919 Kaitseliidu Vanematekogule, seejärel lühikest aega (jaanuari lõpuni 1919) Rahandusministeeriumile. Alates 1. veebruarist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni ja esimestel rahuaastatel valvasid Eesti piiri sõjaväeosad. Detsembrist 1919 kuni 1920. aasta lõpuni valvasid piiri piirkütipataljonid, mis allusid Piirivalve Valitsusele. 15. veebruarist 1919 kuni 1921. aasta maini kontrollis riigipiiri ületamist Vabariigi Piirikontrolli Valitsus.
Riigikogu võttis 30. mail 1922 vastu seaduse, millega piirivalve määrati Siseministeeriumi koosseisu. Piirivalve Valitsus moodustati siseminister Karl Einbundi ettepanekul 20. septembril 1922. Piirivalve juhiks määrati Vabadussõja tuntud väejuht kolonelleitnant Ants Kurvits, kes astus ametisse 1. novembril 1922. Seda päeva loetakse Eesti piirivalve sünnipäevaks. 1. detsembril kinnitas Eesti Vabariigi Valitsus piirivalve ülesehituse ja järgmise aasta 20. maiks oli kogu piir kaitseväelt üle võetud.
Ohvitseride ja üleajateenijate organiseerimiseks asutati 16. veebruaril 1923 Piirivalve Ohvitseride Kogu ja 16. juunil 1927 piirivalve üleajateenijate kogu. 5. juunini 1936 oli Eesti piirivalve korraldamise ja tegutsemise seaduslikuks aluseks tsaariaegne piirivalvekorpuse 1910. aasta seadus, mida paljudes lõikudes täiendati ja asendati Eesti Vabariigi õigusaktidega. 5. juunil 1936 hakkas kehtima riigivanema 27. mail dekreedina välja antud piirivalveseadus. Piirivahejuhtumite reguleerimiseks sõlmiti Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel 8. augustil 1927 vastav kokkulepe, mis jõustus 20. jaanuaril 1928.
Aastatel 1923–1939 ehitati piirivalvuritele 41 kordonihoonet ja kümneid kõrvalhooneid – saunu, keldreid, vankri- ja puukuure, töökodasid ning laskeradu. Kordonite juurde istutati viljapuid ja ilupõõsaid, rajati muruplatse ning puukoole. Piirivalvurid tegutsesid edukalt spordi- ja seltskondlikus elus. Vahetult enne Nõukogude Liidu anneksiooni juunis 1940 kaitsesid Eesti piiri Tallinna, Lääne, Petseri, Peipsi ja Narva jaoskonnad kokku 164 kordoni ja postiga 1100 piirivalvuri osavõtul.
1940
Iseseisva Eesti piirivalve tegevuse katkestas 1940. aastal Nõukogude okupatsioon. Idapiiri rajatised hävitati, piiriehitused tehti maatasa. Lõunapiir vastu Nõukogude okupatsiooni alla sattunud Läti Vabariiki jäi siiski püsima Saksa okupatsioonini 1941.
Piirivalve osaline säilimine esimeseks nõukogude aastaks võimaldas hiljem organiseeritud relvastatud jõu liitumise vastupanuliikumisega. Suurt osa Eesti Vabariigi piirivalve ohvitsere tabas represseerimiste laine ja nad lõpetasid oma elu enamasti GULAG-i vanglates. Eesti piirivalvurid osalesid Eesti lõunapiiril Suvesõjas (Liivamäe lahingus).
1990–2010
Eesti piirivalve taasloomisele andis tõuke rahvaalgatuse korras Eesti Kodukaitse loomine vastuseks interrinde rünnakule valitsuse vastu Toompeal 15. mail 1990. Piiri valvamine algas vabatahtlikkuse alusel formeeritud isikkoosseisuga ning piirivalvuri professiooni kujundamine toimus paralleelselt piirivalveteenistuse arenguga. Eesti ida- ja lõunapiiril puudus täielikult teenistuse korraldamiseks vajalik infrastruktuur – piir oli tähistamata, puudusid elementaarsed side- ja transpordivahendid, töö ja eluruumid. Lisaks viibis riigis Nõukogude Liidu ja hiljem Vene väekontingent ning piirivalve.
Aviotehas
1927–1930 oli Aviotehas Lennuväerügemendi osa, pärast 1930 aga Eesti Õhukaitse osa ja allus Lennubaasile.
Eesti piirivalve
1990–2010
20. septembril 1990 moodustati riigiminister Raivo Vare juhtimisel majanduspiiri kehtestamise komisjon, mille eesmärk oli võtta Eesti ida- ja lõunapiir Eesti Vabariigi majanduspiiri valvamise ettekäändel oma kontrolli alla. Sama aasta 1. oktoobril alustati Tallinnas esimest piirivalvekursust "Eesti piir 1", mille lõpetanutest valiti välja piiripunktide esimesed ülemad ja inspektorid. Esimeseks Eesti piirivalve ülemaks pärast Teist maailmasõda sai Andrus Öövel.
pisi|püsti|Kaasaegse piirivalveteenistuse looja ning esimene staabiülem [[Aare Evisalu]] Valitsuse korraldusega loodi 15. oktoobril 1990 kodukaitse koosseisus majanduspiiri kaitseteenistus. Majanduspiiri kehtestamise eesmärgiks oli pidurdada riigile vajalike kaupade väljavedu ja tõkestada kuritegevust. Esialgu toimus piirivalveteenistus ainult piiripunktides, kus teostati transpordivahendite ja kaupade saatedokumentide pistelist kontrolli. 1. novembril 1990 määras valitsus kindlaks 27 alalist kontrollpunkti ja seda päeva peetakse Eesti piirivalve taasloomise aastapäevaks.
Esimese põhilise ja produktiivseima piirivalvureid ette valmistava koolina alustas 15. detsembril 1990 tegevust Remniku Õppekeskus Ida-Virumaal, mis sai eeskujuks piirivalve järgmiste õppeasutuste ja Piirivalvekooli loomisel.
Eesti Riiklik Piirikaitseamet moodustati valitsuse määrusega 8. aprillil 1991. Sama aasta kevadel pingestus olukord lõunapiiril ning kevadsuvel ründas ja rüüstas Riia OMON korduvalt Luhamaa, Murati ja Ikla piiripunkte sarnaselt Leedus ja Lätis toimunuga.
pisi|püsti|vasakul|Alates 2005. aasta sügisest hakkas piirivalvet juhtima kolonelleitnant [[Roland Peets]] 1. juulil 1992 kehtestati piiril viisarežiim. 1992. aastal kinkis Rootsi esimese piirivalvekaatri, see sai nimeks PVK-001. Soome piirivalve kingitusena võeti vastu kolm esimest piirivalvelaeva PVL-100, PVL-101 ja PVL-102. 1993. aasta veebruaris moodustati piirivalve lennueskadrill ja märtsis alustati Eesti territoriaalvete ja majandusvööndi kontrollimist kahe Saksamaalt kingituseks saadud lennukiga L-410 UPV.
Juunis nimetati piirivalveameti peadirektoriks Tarmo Kõuts. Samal kuul taasloodi 1923. aastal asutatud Eesti Piirivalve Ohvitseride Kogu.
19. augustil 1993 kinnitas Vabariigi Valitsus piirivalvekontseptsiooni, mis sätestas riigipiiri valvamise korralduse, valvamiseks vajalike riiklike struktuuride koosseisu ja tegevuse alused ning sai vundamendiks piirivalvet käsitlevate õigusaktide koostamisel. Novembriks reorganiseeriti senised piirivalveregioonid piirivalve piirkondadeks ning regioonide juhtimiskeskused piirkondlikeks staapideks. Kokku moodustati üheksa piirivalve piirkonda.
1994. aasta suveks oli loodud piirivalve põhistruktuur, määratletud enamik ülesannetest ja kasutusele võetud peamised piiri valvamise meetodid. Välja oli kujunenud esmane kordonite süsteem, pidevalt täiendati koolitussüsteemi, avati Neeme piirivalvekoerte kool ja jätkati tihedat koostööd teiste riikide piirivalvetega. Eestis hakati ehitamai piirivalvelaevu ning juulis pandi Tallinna Meretehases kiil esimesele kohapeal valminud valvelaevale Pikker.
30. juulil 1994 võttis parlament vastu riigipiiri seaduse ja piirivalveseaduse. Sama aasta sügiseks oli Eesti piirivalves teenistuses 133 ohvitseri, 319 allohvitseri, 588 kutselist piirivalvurit ja 675 ajateenijat. Edasine piirivalve areng kulges stabiilselt tõusuteel. Isikkoosseisu tarbeks valmisid uued kordonid Eesti ida- ja kagupiiril, soetati kaasaegne vaatlustehnika ning moodsad side- ja transpordivahendid.
2000. aasta lõpetati piiri valvamisel ajateenijate kasutamine ning mindi üle üksnes kutselistel piirivalvuritel põhinevale isikkoosseisule. Pärast Eesti astumist Euroopa Liitu ja NATO-sse sai piirivalve ülesandeks Euroopa Liidu välispiiri valvamine riigi ida- ja kagupiiril. Alustati ettevalmistusi ühinemiseks Schengeni viisaruumiga, mis toimus 21. detsembril 2007.
Alates 1. jaanuarist 2010 täidab piirivalve ülesandeid Politsei- ja Piirivalveamet. Aastatel 2010–2014 oli ameti koosseisus piirivalveosakond, mida juhtis ameti peadirektori asetäitja piirivalve alal, kelleks aastani 2013 oli piirivalvekolonel Tõnu Hunt ja seejärel Rando Kruusmaa.
Rahvusvaheline koostöö
Piirivalve rahvusvahelise koostöö ajalugu ulatub juba esimese Eesti Vabariigi aegadesse, kui rahvusvahelised sidemed olid tugevad eelkõige naabrite Läti, Soome ja Venemaaga. Pärast iseseisvuse taastamist on piirivalve tihedat koostööd naaberriikidega jätkanud.
FRONTEX
26. oktoobril 2004 loodud Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur FRONTEX on piirivalvevaldkonna peamine koostööpartner EL tasandil.
FRONTEX-il on kuus peamist tegevussuunda:
pisi|RABIT-i ühisoperatsioonil osalenute tunnustamine Piirivalvevaldkond panustab FRONTEX-i koordineerimisel EL-i piirijulgeoleku tagamisse järgmiste valdkondade kaudu:
FRONTEX kasutas 2010. aastal esmakordselt liikmesriikide piirivalvete kiirreageerimisrühmi erakorralisse surveolukorda sattunud liikmesriigile (Kreeka) kiire operatiivabi andmisel. Piirivalvevaldkonna kiirreageerimisrühm osales sellel operatsioonil 8.–26. novembrini 2010.
Osalemine EL-i otsustusprotsessis
Piirivalveeksperdid osalevad järgmiste töörühmade töös:
Osalemine arengukoostöös ja EL-i projektides
Uuendussiirde projekt "veebipõhine keeleõppemoodul mitte-eestlastele riigikeele õppimiseks töökohal (e-kristjan)".
Arengukoostöö projekti raames viib piirivalve alates 2007. aastast läbi koolitusi tõkestamaks varastatud sõidukite salakaubandust. 2007. aastal toimusid koolitused Gruusia, Ukraina ja Moldova sõidukivarguste uurijatele. 2008. ja 2009. aastal keskendusid projekti raames läbi viidud koolitused Gruusia Vabariigi Siseministeeriumi võimekuse tõstmisele tõkestamaks varastatud sõidukite salakaubandust Kaukaasia regioonis.
Koostöö Venemaa Piirivalveteenistusega
pisi|Hoiatussilt Eesti Vabariigi ja Vene Föderatsiooni vahelisel kontrolljoonel Piirivalve-alane koostööpartner Venemaa Föderatsioonis on Föderaalne Piirivalveteenistus, mis alates 1. juulist 2003 kuulub Föderaalse Julgeolekuteenistuse koosseisu. Eesti-Vene piirivalveteenistuste kahepoolse koostöö õiguslik alus tuleneb järgmistest bilateraalsetest kokkulepetest:
Alalise juhtgrupi otsustest ja juhtnööridest ning kinnitatud tööplaanist lähtuvad oma tegevuses piiriesindajad. Vastavalt Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni Valitsuste vahel 2. detsembril 1996 sõlmitud kokkuleppele toimuvad umbes kuus korda aastas piiriesindajate ja/või nende asetäitjate ja/või abide kohtumised, kus arutatakse piirirežiimi tagamisega seotud küsimusi, informeeritakse üksteist avastatud piiririkkumistest ning piiril tehtavatest töödest.
Lisaks regulaarsetele kohtumistele toimuvad piiriesindajate ja/või nende asetäitjate ja/või abide kohtumised piiril asetleidvate vahejuhtumite lahendamiseks.
pisi|püsti|Piirimärk lõunapiiril
Koostöö Läti riikliku piirivalvega
Süstemaatiline koostöö Läti Vabariigi piirivalvega sai alguse 30. augustil 1994, mil Eesti ja Läti valitsused kirjutasid alla kokkulepped ühise piirikontrolli organiseerimise ja piiriesindajate tegevuse kohta. Esimesena hakkas ühiskontroll toimima Ikla-Ainaži piiripunktis, millele järgnes 19. septembril 1998 avatud ühiskontrolliga Murati-Veclaicene piiripunkt. 10. juunil 1999 sõlmiti Eesti ja Läti Piirivalveametite vaheline koostööprotokoll.
Konkreetsete küsimuste lahendamiseks ja koostöö edasiste suundade väljatöötamiseks korraldatakse regulaarselt töökohtumisi juhtimis- ja piirkondlikul tasandil vaheldumisi Eesti Vabariigi ja Läti Vabariigi territooriumil.
Koostöö Soome piirivalvega
Eesti ja Soome piirivalveametkondade vahel taastati koostöö 1991. aastal, kui toimusid esimesed vastastikused tutvumisvisiidid ja koolitused Soome poolt. Sellest ajast on Soome piirivalveametkondadega toimunud kohtumisi, tutvumisvisiite, sõlmitud on iga-aastasi koostööprotokolle ja saadud nii materiaalset kui intellektuaalset abi. Koostöö aluseks on 25. juulil 2008 signeeritud koostööprotokoll, millele lisati 26. augustil 2009 allkirjastatud memorandum seirelendude planeerimise ja teostamise kohta Läänemerel.
Lisaks on Soome ja Eesti piirivalveametite vahel 24. mail 1994 sõlmitud protokoll koostöö kohta inimelude päästmisel. 21. novembril 2002 sõlmiti Memorandum Soome ja Eesti piirivalvete koostööst Soome ametiraadiovõrgu kasutamises.
Teisi koostööpartnererid
Leedu Vabariigi riikliku piirivalveteenistusega toimub koostöö peamiselt Eesti-Läti-Leedu piirivalvete kolmepoolse koostöö raames. 2009. aasta lõpus allkirjastati kahepoolse koostöö protokoll.
Saksamaa Liitvabariigi piirivalvega sai koostöö alguse 2005. aastal, kui allkirjastati Piirivalveameti ja Saksamaa Liitvabariigi riikliku piirivalve Põhja Piirivalvepresiidiumi koostööprotokoll. Koostöö raames on igaks aastaks kokku lepitud tegevused, mis peamiselt on suunatud kogemuste andmisele ja saamisele piirivalvamise küsimustes. Pärast Saksamaal toimunud reformi, kus piirivalve liideti politseiga, sõlmiti 12. detsembril 2009 koostööprotokoll Saksamaa Liitvabariigi Föderaalpolitsei ja Eesti piirivalve vahel.
Poola Vabariigi piirivalve ülemjuhataja ja Eesti piirivalveameti peadirektor allkirjastasid koostöölepingu 28. augustil 2007.
Bulgaaria Vabariigi piiripolitseiga algas tihedam koostööd 2008. aastal, kui poolte peadirektorid kohtusid Bulgaarias. Kohtumise käigus andis Eesti piirivalve edasi kogemusi Schengeni hindamiste läbimiseks. 2009. aasta alguses jätkati koostöö samas valdkonnas, kui Bulgaaria piirivalve spetsialistid külastasid Eestit. Külalistele anti edasi teavet Eesti merepiiri Schengeni hindamiseks tehtud ettevalmistustest.
Ukraina Vabariigi riikliku piirivalveteenistusega sai koostöö alguse 1999. aastal, kui Eesti Vabariigi Piirivalve ja Ukraina Riikliku Piirivalve komitee ametkondade peadirektorid kirjutasid alla kahepoolsele koostööprotokollile ning operatiiv-jälitustegevuse alastele koostöösuundadele. Koostöö toimub nii spetsialistide, ekspertide kui ka piirivalveorganisatsioonide juhtide tasemel. Operatiivorganite juhtide (esindajate) töökohtumised toimuvad vastavalt vajadusele. Igapäevane piirivalvealane koostöö spetsialistide ja ekspertide vahel toimub otsekontaktide kaudu. Koostöö hõlmab info ja kogemuste vahetamist, töögruppi kohtumisi, vastastikuseid ekspertide visiite kui ka seminaride, koolituste ja projektide korraldamist ja neist osalemist.
Gruusia Vabariigi piiripolitsei allkirjas 20. septembril 2007 koostöödeklaratsiooni Eesti piirivalvega. Kahepoolne koostöö seisneb teabe ja kogemuste vahetamises erinevates piirikontrolli valdkondades. Koostöö toimib läbi otseste sidemete ning plaanipäraste töökohtumiste. Koostöö eesmärk on tõkestada seadusevastast piiriületamist, inimkaubandust ja muud piiriülest kuritegevust.
Valgevene Vabariigi Riiklik Piirivalvekomitee allkirjastas 5. mail 2009 toonase Eesti piirivalvega kahepoolsel koostööprotokollil. Vastavalt sõlmitud koostööleppele kinnitavad pooled iga aasta esimeses kvartalis koostöö tegevused aasta kohta (tegevuskava). Koostööprotokolli eesmärgiks on omavahelise koostöö kui ka piiriülese kuritegevuse vastase võitluse tõhustamine. Koostöö raames toimub informatsiooni ja kogemuste vahetamine piirivalvamise ja -kontrolliga seotud valdkondades.
Aserbaidžaani Vabariigi Riikliku Piiriteenistusega sai kahepoolne koostöö alguse 2008. aastal, mil alustati läbirääkimisi koostöölepingu sõlmimiseks. Koostööleping allkirjastati 29. detsembril 2009. Kahepoolse koostöö eesmärgiks on tõhustada võitlust rahvusvahelise terrorismiga, tõkestada seadusevastast piiriületamist, inimkaubandust ja muud piiriülest kuritegevust. Koostöö raames soovivad pooled arendada isikkoosseisule suunatud erialaseid koolitusi ning vahetada teavet ja kogemusi piirikontrolli valdkonnas.
Koostöö Eesti-Läti-Leedu piirivalveteenistuste vahel
Koostöö sai alguse kolme riigi valitsuste kokkuleppest, millega 13. juunil 1994 Tallinnas asutati Balti Ministrite Nõukogu ja ekspertide tasandil toimivad vanemametnike komiteed. Iga aasta alguses vahetub rotatsiooni korras eesistumine – eesistuja riigi piirivalveametkond juhib piirivalvamise valdkonnas tehtavad koostööd eesistumise aastal. 2009. aastal juhtis piirivalvete koostööd Leedu piirivalve ja 2010. aastal oli Läti piirivalve eesistumine. Eesti piirivalve on eesistujaks 2011. aastal.
pisi|püsti|Eesti-Vene-Soome rahvusvaheline merepäästeõppus toimub kolmepoolse piirivalvete koostöö raames
Läänemere regiooni piirikontrolli koostöö (BSRBCC)
BSRBCC loodi aastal 1997. aastal. Lisaks Eesti piirivalvele on BSRBCC liikmeteks kõigi Läänemere-äärsete riikide piirivalveorganisatsioonid. BSRBCC üldiseks eesmärgiks on igapäevane praktiline piirikontrolli koostöö Läänemerel. Tegevused hõlmavad ekspertide vahetust, ühiseid treeninguid, ühisoperatsioone ja teabe vahetust turvalises infokeskkonnas. BSRBCC juhtorganiks on sekretariaat ja igal aastal vahetuv eesistujamaa. Eesti oli organisatsiooni eesistuja 2001/2002. Piirivalveteenistuste ülemad kohtuvad kord aastas BSRBCC konverentsil.
Rahvusvaheline piiripolitsei konverents (IBPC)
Eesti piirivalve osaleb rahvusvahelise piiripolitsei koostöös alates 1994. aastast ning aastate jooksul on koos organisatsiooni liikmete arvu suurenemisega laienenud ka IBPC raames toimivate tegevusvaldkondade loetelu. Eesti piirivalve osaleb piirikontrolli, võltsitud dokumentide, infovahetuse ja väljaõppe töörühma töös. Töörühmad kohtuvad 2–3 korda aastas või vastavalt vajadusele. Piirivalveteenistuste ülemad kohtuvad kord aastas rahvusvahelise piiripolitsei konverentsil.
Koostöö Genfi Relvajõudude Demokraatliku Kontrolli Keskusega (DCAF)
2000. aasta oktoobris Šveitsi valitsuse initsiatiivil asutatud Genfi Relvajõudude Demokraatliku Kontrolli Keskuse (Geneva Centre for the Democratic Control of Armed Forces ehk DCAF) eesmärgiks on riiklike ning mitteriiklike relva- ja julgeolekujõudude demokraatliku kontrolli tugevdamine ning kaitsesektori reformimine vastavalt demokraatia standarditele.
Eesti piirivalve on DCAF-i töös aktiivselt osalenud alates 2001. aastast, et kaasa aidata Euroopa piirivalveametkondade parimast praktikast lähtuvale Balkani riikide piirivalvesüsteemide loomisele.
Koostöö- ja nõustamistegevuse raames on toimunud Balkani maade piirivalveülemate, logistika- ja kordoniülemate ning side- ja valvetehnikute visiidid ja seminarid Eestis, kus Eesti piirivalve on andnud edasi teadmisi ja kogemust piiri valvamisel. Kokku on piirivalve Eestis korraldanud 6 seminari/koolitust, viimane nendest 2009. aasta augusti lõpus – septembri alguses.
Põhja-Atlandi Rannavalve Foorum (NACGF)
Põhja-Atlandi Rannavalve Foorum (NACGF) loodi 2007. aastal eesmärgiga parandada koostööd mereohutuse ja -turvalisuse osas. Eesti piirivalve osaleb ebaseadusliku sisserände, otsingu ja pääste ning tehnilise töörühma töös. Üldjuhul kohtuvad töörühmad 2 korda aastas. Rannavalvete ja piirivalvete ülemad kohtuvad kord aastas.
Schengen ja vabaliikumine
pisi|Piirikontrolli ajutine taastamine 2010. aasta aprillis seoses NATO välisministrite tippkohtumisega Eesti on alates 21. detsembrist 2007 Schengeni ühtse viisaruumi liige. Schengeni liikmesriikide vahel asuvatel piiridel ehk sisepiiridel üldjuhul piirikontrolli ei teostata. Sisepiiri võib ületada igal ajal meelepärases kohas. Sellegipoolest tuleb kaasas kanda isikut tõendavat dokumenti, milleks on pass või isikutunnistus (ID-kaart). Schengeni liikmesriigi ametivõimudel (politsei, immigratsioonitalitus) on õigus vajaduse korral neid kontrollida.
Liitumisel Schengeni viisaruumiga rakendusid piirikontrolli kompensatsioonimeetmed. Senise vahetult piiril toimunud passikontrolli asemel kontrollivad politseiametnikud Eestis viibimise seaduslikkust kogu riigi ulatuses.
Esimest korda taastas Eesti piirikontrolli sisepiiridel 17.–23. aprillil 2010 seoses NATO välisministrite tippkohtumisega.
Õppused
pisi|Reostusetõrjeõppus "Puhas meri"
"Puhas meri"
Õppuse eesmärk on harjutada rahvusvaheliste väljakutsete protseduuride täitmist, raadiosideprotseduure, JRCC Tallinn, OSC ja NOSK vahelist töö koordineerimist, võimaliku reostuse lokaliseerimist, reostustõrjetehnika praktilist kasutamist ning reostustõrjeüksuste omavahelist koostööd.
Merepäästeõppused
pisi|Merepäästeõppus "Baltic Sarex"
"Baltic Sarex"
Õppuse "Baltic Sarex" eesmärk on mere- ja lennupäästeüksuste treenimine, koostöö harjutamine erinevate taustadega ja kogemustega üksuste vahel Läänemere regioonis, koostööstandardite arendamine ja tõhustamine vastavalt NATO ja IMO nõuetele. Sarexi õppus on hea võimalus vahetada kogemusi Läänemere regioonis otsingu- ja päästetöödega tegelevate meeskondadega.
pisi|Merepäästeõppus koostöös vabatahtlike merepäästjatega
Merepäästeõppus vabatahtlike merepäästjatega
Merepäästeõppuse eesmärgiks on piirivalvevaldkonna ning vabatahtlike mere- ja järvepäästjate koostöövalmiduse parendamine, SAR-i protseduuride (ehk otsingu ja päästmise) treenimine, päästevahendite ja päästetehnikate tundmaõppimine ning sidepidamise harjutamine hädajuhtumi lahendamise käigus.
"Bold Mercy"
Õppuse "Bold Mercy" eesmärk on koostöö harjutamine ja arendamine Balti mere regiooni merevalvekeskuste ja lennu- ning merepäästeüksuste vahel.
Eesti-Vene-Soome kolmepoolne merepäästeõppus
Eesti-Vene-Soome kolmepoolne rahvusvaheline merepäästeõppuse eesmärk on harjutada ja arendada riikide päästekeskuste/üksuste vahelist koostööd ja koordineerimist. Esimesel õppusel 1995. aastal Kotkas osalesid piirivalvelaevad Kõu ja Maru ning sestpeale korraldavad riigid õppust kordamööda.
Lennusalk
pisi|Kuni 2009. aastani oli teenistuses ka [[kopter Mil Mi-8]]
Struktuur:
Laevastik
Piirivalvelaevastikku kuuluvad järgmised piirivalvelaevad:
Lisaks on piirivalvel 3 hõljukit.
Piirivalve erimärgiga riigilipp
Piirivalve lipu erimärk on roheline, kollase äärega kolmnurk, mille keskele on asetatud valget värvi suured ladina tähed PV. Kolmnurga kollase ääre laius on 0,1 lipu laiusest. Piirivalve erimärk on paigutatud riigilipu vardapoolsesse külge. Kolmnurga tipp on lipu geomeetrilises keskpunktis, millest külgjooned on juhitud lipu vardapoolsetesse nurkadesse.
Piirivalve eraldusmärk Piirikotkas
pisi|140px|Eesti piirivalve eraldusmärk Eesti piirivalve erimärgi kujundas kunstnik Günther Reindorff piirivalve 10. aastapäevaks 1932. aastal. Piirivalve erimärgi kandvaks ideeks on piiriposti ette paigutatud mõõka hoidva kotka kujund. Rahvuseeposest tuntud Põhjakotka avatud tiibadega figuur sümboliseerib valvsust, vaprust ja võitlusvalmidust. Eraldusmärk Piirikotkas sümboliseerib endise ja tänapäevase piirivalve tegevuse ja traditsioonide järjepidevust. Diagonaalselt paigutatud rahvusvärvi stiliseeritud piiripostil koos posti ülaosas paikneva Eesti väikese kuldvärvilise riigivapiga väljendavad rahvusvabariigi ajaloolisi ideaale. Kaheteralist mõõka hoidev tõstetud tiibadega kotkas väljendab Eesti riigi kaitsmise ideed, relvastatud piirivalvurite valvsust ning kindlameelsust, kuid ka hoiatust mistahes vaenulikkuse suhtes. Mõõgaga kotkas on hõbedavärviline. Hõbedast põhjakotkast ja rahvusvärvides piiriposti ümbritseb hõbedast värvi tammelehtedest pärg kui ühtekuuluvuse ja mehisuse sümbol. Eraldusmärgi alumises osas tammepärga ühendaval hõbedasel lindil on Eesti piirivalve asutamise kuupäev 1. november 1922.
pisi|150px|Varrukaembleem
Funktsionaalne varrukaembleem
Piirivalve funktsionaalne varrukaembleem kujutab endast alt teravnevat vapikilpi, mille kohal on poolkaares kiri. Embleemi taust on vormiriidega sama värvi, ääristus on kollane. Kilbi keskel on Eesti lipu värvides piiripost ning mõõka hoidev hõbedane põhjakotkas, mida ümbritseb kollast värvi tammelehtedest pärg. Kilbi kohal on poolkaares trükitähtedega kiri PIIRIVALVE. Funktsionaalset varrukaembleemi kantakse kõigi vormiesemete paremal varrukal. Embleemi kujundas disainer Heino Prunsvelt.
Bonifacio
Bonifacio on linn Prantsusmaal Korsika piirkonnas Corse-du-Sudi departemangus.
Korsika saare lõunaosas asuvat linna eraldab Sardiiniast linna järgi nime saanud Bonifacio väin.
1800. aastal oli linna elanike arv 3181, 1901. aastal oli see 4188 ja 1999. aastal 2658. Seisuga 1. jaanuar 2016 elas linnas 3101 inimest.
pisi|tühi|Bonifacio plaan ja teda ümbritsevad vallad
Żory
Żory (saksa Sohrau) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Żory asub Tšehhi piirist umbes 17 km kaugusel, Katowicest ligikaudu 33 km edelas.
Asulat on esmamainitud 1258. aastal. Żory sai linnaõigused 1272. aastal. Rahvahääletuse tulemusel läks linn 1922. aastal Poola koosseisu. Teises maailmasõjas hävis umbes 80% linnast.
Kārlis Burkevics
pisi|Kārlis Burkevics Kārlis Burkevics (8. jaanuar 1868 Dundaga vald, Ventspilsi kreis – 1928) oli läti poliitik. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).
Ta sündis aastal 1868 Dundaga vallas vallaslapsena. Ta oli rahvuselt lätlane, algharidusega. Ta on olnud vallakirjutaja, maksuametnik ja Liepāja linnavolikogu liige.
Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni, valiti agraarkomisjoni.
Tard-pigipaun
Tard-pigipaun ehk tahmnöpsik (Bulgaria inquinans) on hüüvikseente hulka kuuluv seeneliik.
Kārlis Burkevics
Aastal 1919 oli ta Andrievs Niedra saksameelse valitsuse teedeminister.
Tard-pigipaun
Kasvab puukoorel leht- ja segametsades. Eestis esineb kaunis harva.
Kārlis Burkevics
Isiklikku
Ta abiellus aastal 1905 Vilhelmīna Karolīne Jaunbrūnega, neil sündis aastal 1909 Nīcas tütar.
Tänjala
Tänjala oli küla Järvamaal, ajalooliselt Purdi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Korba küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Anna kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Korba külaga.
Külast on teateid alates 1571 (Tennella (Tenniell) (küla Purdi mõisa all)).
Émile Zola elu
"Émile Zola elu" ("The Life of Emile Zola") on 1937. aasta Ameerika Ühendriikide eluloofilm, mille lavastas William Dieterle ja produtseeris Henry Blanke. Film põhineb Matthew Josephsoni 1928. aasta raamatul "Zola and His Time", mis räägib loo 19. sajandi prantsuse kirjanikust Émile Zolast. Stsenaariumi kirjutasid Heinz Herald, Geza Herczeg ja Norman Reilly Raine. Peaosas mängib Paul Muni ja teisi suuremaid tegelaskujusid kehastavad Gloria Holden, Gale Sondergaard ning Joseph Schildkraut.
Film nomineeriti kümnele Oscarile, millest pälvis kolm, k.a parima filmi Oscari. Linateos oli teine eluloofilm, mis võitis parima filmi kategoorias. Schildkraut võitis parima meeskõrvalosatäitja ja Herald, Herczeg ning Raine parima kohandatud stsenaariumi Oscari. 2000. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu Riiklikku Filmiregistrisse.
Giro d'Italia
Giro d'Italia (itaalia keeles Itaalia velotuur) on üks kolmest suurest velotuurist. Tuur toimub igal aastal ja kestab kolm nädalat. Velotuuri liider kannab roosat liidrisärki.
Esimest korda toimus Giro d'Italia 1909. aastal ja selle võitis Luigi Ganna. Velotuuril peeti 8 etappi. Esimene etapp toimus trassil Milano–Bologna ja selle võitis Dario Beni.
Enim võite (5) on Alfredo Bindal, Fausto Coppil ja Eddy Merckxil.
Eestlastest on Girol parima koha saanud Tanel Kangert, kes oli 2013. aasta Giro d'Italial kolmeteistkümnes.
Haridus Tallinnas
Tallinnas on õppetööga tegeletud alates 13. sajandist.
Ajalugu
Esimene kool rajati Tallinnas Toomkiriku juurde 1266. aastal. Toomkool kindlustas järelkasvu kohalikele kirikuametnikele ning andis teatavat algharidust ka linnakodanike lastele. Õppetöö toimus ladina keeles, levinumaks õppemeetodiks oli mehaaniline pähetuupimine vitsa ja kartseri sunnil.
Esimesed dokumenteeritud teated koolide tegevusest Tallinnas pärinevad 1319. aastast. Vaimuliku orduna tegutsesid Tallinnas dominiiklased, kelle põhiülesandeks oli misjonitöö allutatud maade põlisrahvaste seas ning võitlus ketserlusega. Dominiiklased hakkasid laiendama oma mõju linnakodanike hulgas ning 1246. aastal loodi kloostrikoolina Tallinna dominiiklaste konvent. Kui seni tegutsesid kloostrikoolid Lääne-Euroopas nn sisemiste koolidena, siis Tallinnas hakati ordusse astuda soovijate kõrval vastu võtma ka ilmalikke isikuid. Konkurentsi tekkimise kartuses kehtestas Taani kuningas 1319. aastal Tallinnas kooliprivileegi, mis andis toomkiriku juhtidele (toomkapiitel) koolipidamise ainuõiguse Tallinnas ja keelas teiste koolide asutamise. 1365. aastal dominiiklaste ja toomkiriku juhtide vahel tekkinud järjekordse vastuseisu tagajärjel tuli aga dominiiklaste konvendil loovutada oma ilmalikud õpilased toomkoolile. All-linna laste koolitamine läks Tallinna rae kompetentsi ning 1428. aastal sai linna raad loa linnakooli asutamiseks Oleviste kiriku juurde.
18. sajandi viimasel veerandil kehtestati vene keele õpetamise kohustus Läänemere kubermangude linnades, milleks eraldati ka riiklik rahaline toetus. Riigi poolt rahastatavaid koole hakati nimetama rahvakoolideks. Tallinnas jäid vastava kolleegiumi võimupiiridest siiski välja Tallinna gümnaasium, Tallinna toomkool ja sõjaväestatud garnisonikoolid. Vene õppekeelega pearahvakool asutati Tallinna toomkooli juurde 1789. aastal, mis andis venelastest linnaelanikele esmakordselt võimaluse saada tasuta üldharidust Eesti alal. Juba aastal 1805 asutati esimesed Tallinna elementaarkoolid eraldi poeglastele ja tütarlastele, misjärel sai edasi õppida teises kooliastmes, 2-aastase õpiajaga kreiskoolis, mis valmistas õpilasi ette gümnaasiumi astumiseks. 1814. aastal oli Tallinnas ka 12 erakooli. Koduõpetajate ja erakoolide peamine õpilaskond koosnes aadlikest jt maksuvabasse seisusse kuuluvatest isikutest.
1930. aastast kehtestati 6-klassiline koolikohustus. Tugevama õpetajaskonnaga olid käsitletaval ajajärgul Tallinna Linna 21. Algkool ja Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasium (praegune Tallinna Reaalkool) ning eragümnaasiumidest Jakob Westholmi Gümnaasium.
Kui 1944. aastal õppis Tallinnas 9941 õpilast, siis 1949. aastal juba 22 034, seda põhiliselt venekeelse õpilaskonna kasvu tõttu. Põhikooliks oli 1950. aastate lõpuni 7-klassiline kool. 1950. aastal oli Tallinnas 19 põhikooli, millest 15 olid eesti õppekeelega.