cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henn Vilbaste
Oli 1957 Tarvastu abimetsaülem, 1957–1961 Kaansoo metsaülem, 1961–1963 Matsalu Riikliku Looduskaitseala teadustöötaja, 1963–1993 Nigula Riikliku Looduskaitseala direktor. Algatas tihaslaste laiaulatuslikuks vaatlemiseks ja rõngastamiseks projekti „Operatsioon „Parus””. Rajas 1969. aastal rändlindude uurimiseks Kabli linnujaama. Tema eestvõtmisel ühines Eesti rahvusvahelise lindude rände uurimise programmiga „Operatsioon Baltika” (1970) ja roostikulindude rõngastamise programmiga „Acroprojekt” (1984). Kaasas linnuvaatlemisse ja rõngastamisse sadu linnuhuvilisi. Kuulus Lindude Rände Uurimise Balti Komisjoni. Tema juhtimisel rajati sookaitsealade võrgustik ja loodi jõhvikasoode kaitsmise teoreetilised alused ning inventeeriti 1965–1972 jõhvikasoid, tegi ettepaneku Soomaale rajada rahvuspargi. Ta oli ammendatud freesturbaväljadel jõhvika kasvatamise metoodika loojaid (selle alusel rajati jääkrabadesse 276 ha jõhvikakultuure) ja jõhvika geenifondi kaitseks ning aretustööks tarviliku jõhvikakollektsiooni (sisaldas 760 vormi) koostajaid.
Aretanud koos abikaasa Juta Vilbastega 6 jõhvikasorti (Nigula, Maima, Kuresoo, Soontagana, Tartu, Virussaare) ja loonud metoodikad, mille kohaselt saab jõhvikakultuure rajada külvi teel ning suurendada jõhvikaseemnete idanevust.
Isiklikku
Gustav Vilbaste ja Ellen Vilbaste poeg, tema vend Juhan Vilbaste oli entomoloog. Abikaasa Juta Vilbaste on jõhvikaaretaja. Poeg Enn Vilbaste on ornitoloog, looduskaitsja ja Eesti majanduspiiri kaitsja, tütar Kristel Vilbaste on loodusajakirjanik.
482 eKr
Aasta 482 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLXXII (272.) aasta ab urbe condita.
Tiina Sepp
Tiina Sepp (sündinud 2. juulil 1956 Pärnus) on eesti molekulaarbioloog ja viroloog.
Ta oli aastatel 1986–1989 Eesti NSV Teaduste Akadeemia aspirantaja989–1992 Münchenis Max Plancki Biokeemia Instituudi doktorant. Kaitses 1992. aastal Müncheni Tehnikaülikoolis väitekirja "Protozoen und Viren: molekularbiologische Untersuchungen an Tetrahymena pyriformis und Eimeria nieschulzi" ning sai dr rer nat kraadi.
Ta töötas aastatel 1984–1986 ZBI protozooloogia osakonna nooremteaduri ja 1986–1989 teadurina. 1992. aastast on ta California Ülikooli (San Francisco) meditsiiniosakonna teadur.
Hematoentsefaalne barjäär
Hematoentsefaalse barjääri ehk vere-aju barjääri endoteeli rakud ei kata inimese peaaju järgmisi piirkondi: ajuripats, käbikeha, paraphysis, soonpõimiku endoteel, median eminence, area postrema, preoptic recess.
Lisaks füüsilisele barjäärile on vere-aju barjääri rakud tihedalt seotud ensümaatilise barjääriga. Vere-aju barjääri endoteelirakud ekspresseerivad hulgaliselt retseptoreid, transportvalke ja metaboolseid ensüüme, nagu aluseline fosfataas, mitmed peptidaasid ja tsütokroom P450 isosüümid jmt.
Psühhostimulandid
Tänapäeval arvatakse, et psühhostimulantide arstide ettekirjutuste kohane tarvitamine ja kuritarvitamine eri vanuses inimeste poolt sekkub vere-aju barjääri talitlusse ja aitab kaasa aine neurotoksilisele toimele. Psühhostimulandid (sh metamfetamiin, MDMA, kokaiin, nikotiin) on nii eelkliinilistes kui ka kliinilistes uuringutes esile kutsunud nimetatud tõkke düsfunktsionaalsuse, kaldudes neuroinflammatoorsele rajale ja muutudes nendele ainetele ja/või metaboolsetele saadustele läbitavaks. Sarnaselt on teatatud proinflammatoorsest toimest ka amfetamiinil, lisaks sekkuvad psühhostimulandid peaaju närvirakkude geneesi.
Selgrootute hematoentsefaalse barjääri mudel
Hematoentsefaalne barjäär moodustab normaalse füsioloogiaga organismidel tõkke osade toitainete, erütrotsüütide ning keemiliste ainete sisenemiseks peaajju, see aga valmistab raskusi paljude uute ravimite väljatöötamisel ja olemasolevate katsetamisel. Seetõttu kasutatakse osaliselt selgrootute hematoentsefaalse barjääri väljatöötatud mudelit.
Hematoentsefaalse barjääri (ingl k blood-brain barrier) kontseptsiooni alusepanijateks biokeemia kaudu olid teadlased Paul Ehrlich (1885; Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind, 1908), Max Lewandowsky (1900) ja Edwin Goldman (1913) jpt.
Marina Ovsjannikova
Marina Ovsjannikova (neiupõlvenimega Marina Tkatšuk; sündinud 19. juunil 1978 Odessas) on Venemaa ajakirjanik.
Ta töötas 2003. aastast Venemaa fõderaalses telekanalis Pervõi Kanal ("Первый канал") linnade teenistuse rahvusvahelises osakonnas toimetajana. 2022. aasta aprillist juulini oli ta saksakeelse päevalehe Die Welt mittekoosseisuline korrespondent.
Ovsjannikova sai maailma meedias tuntuks pärast seda, kui ta 14. märtsil 2022 esines uudistesaate "Vremja" eetris protestiplakatiga Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.
Sõjavastane protest
14. märtsil 2022 Venemaa sissetungiga Ukrainasse seotud telesaate "Vremja" õhtuses otsesaates ilmus Ovsjannikova eetrisse käsitsi kirjutatud sõjavastase plakatiga, kus oli kirjas: "No war. Остановите войну. Не верьте пропаганде. Здесь вам врут. Russians against war." ja seda käes hoides kordas mitu korda: "Peatage sõda! Ei sõjale!" See toimus uudistesaatejuhi Jekaterina Andrejeva selja taga, kes jätkas sekkumisest hoolimata rääkimist sellest, et peaminister Mihhail Mišustin kutsub Valgevene peaministrit Roman Golovtšenkot tugevdama koostööd rahvusvaheliste sanktsioonide vastu võitlemiseks. Otseülekanne stuudiost katkestati siiski jooksva uudisega, stuudiost vabatahtlikult lahkunud Ovsjannikova peeti aga väljapääsu juures turvameeste poolt kinni. Telekanali Pervõi kanal juhtkond algatas ametialase uurimise.
Ovsjannikova salvestas eelnevalt videosõnumi, mida levitasid mitteriiklikud meediakanalid OVD-Info ja Stalingulag, kus ta selgitas oma teo põhjust. Hiljem ütles ta intervjuus Novaja Gazeta ajakirjanikule Ilja Azarile, et "rahulolematus oli minus küpsenud juba pikka aega, kuid pärast vaenutegevuse puhkemist Ukrainas oli mul täielik emotsionaalne šokk". Plakati sisu kohta ütles Ovsjannikova, et tema eesmärk oli algselt ingliskeelne tekst Lääne avalikkusele, et näidata venelaste negatiivset suhtumist Ukrainas toimuvasse, samas kui venekeelne tekst oli mõeldud Venemaa avalikkusele, et õhutada venelasi mitte langema propaganda mõju alla. Ta märkis, et ei olnud stuudios viibiva teadustaja Jekaterina Andrejeva isiklikult tuttav.
Kohtuprotsess
Politsei pidas Ovsjannikova kinni ja ta toimetati Ostankino rajooni politseijaoskonda, kus koostati tema suhtes haldusõiguserikkumise protokoll avaliku tegevuse kohta, mille eesmärgiks oli "diskrediteerida Venemaa Föderatsiooni relvajõudude kasutamist Venemaa Föderatsiooni ja selle kodanike huvide kaitsmiseks".
15. märtsil 2022 toimetati ta Ostankino ringkonnakohtusse, kus arutati kohtuasja artikli alusel, mis käsitles "kooskõlastamata avaliku ürituse korraldamist". See artikkel näeb ette haldusaresti kuni 10 päeva (koos rahatrahviga kuni 30 tuhat rubla ja sundtööga kuni 50 tundi), kuid seda tüüpi arest ei kehti naistele, kellel on alla 14-aastased lapsed. Samal päeval alustas Venemaa Föderatsiooni juurdluskomitee kontrollimist, kas Ovsjannikova tegevuses oli kuriteokoosseis vastavalt Venemaa Föderatsiooni kriminaalkoodeksi artiklile, mis käsitleb "teadvalt valeteabe avalikku levitamist Venemaa Föderatsiooni relvajõudude kasutamise kohta".
Hinnangud ja järgnenud sündmused
Ovsjannikova tegevuse kiitsid heaks Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi ja tema nõunik Mihhailo Podoljak, Ameerika poliitik Bernie Sanders ja Prantsuse poliitik Raphaël Glucksmann.
Prantsusmaa president Emmanuel Macron teatas oma valmisolekust anda Ovsjannikovale diplomaatiline kaitse ja poliitiline varjupaik Prantsusmaal, kuid Ovsjannikova keeldus.
Ukraina politoloog Anton Šehhovtsov avaldas omakorda arvamust, et tegemist on Vladislav Surkovi korraldatud lavastusega, mille eesmärk on veenda, et "tavalised venelased on õige nägemise tagasi saanud".
Pervõi Kanali teabeprogrammide direktoraadi Washingtoni büroo endine juht Igor Riskin nimetas Ovsjannikova esitatud protesti parimaks asjaks, mis "Vremja" programmiga kunagi on juhtunud.
Venemaa presidendi pressisekretär Dmitri Peskov nimetas Ovsjannikova tegu huligaansuseks ja Pervõi Kanali tööd "kvaliteetse, õigeaegse, väga kiire ja objektiivse teabe kaubamärgiks".
27. märtsil Itaalia telekanali Rai 3 otsesaates kritiseeris Ovsjannikova Lääne Venemaa-vastaseid sanktsioone, mis tema hinnangul on suunatud tavainimestele ja halvendavad oluliselt nende elu. Samuti mõistis ta hukka Venemaa üliõpilaste välisülikoolidest väljajätmise ning Venemaa muusikute ja artistide esinemise keelu.
28. juulil 2022 määras Moskva Meštšanski ringkonnakohus Ovsjannikovale 50 000 rubla trahvi "Venemaa Föderatsiooni relvajõudude diskrediteerimise eest" seoses tema intervjuuga Basmannõi ringkonnakohtu hoones, kui käsitleti Ilja Jašini vahistamise küsimust.
10. augustil 2022 Marina Ovsjannikova vahistati ning algatati kriminaalasi Venemaa relvajõudude "diskrediteerimise" eest. Tema kodu otsiti läbi. Uurijad on teatanud, et otsustatakse, kas kahe alaealise lapsega Ovsjannikova võetakse vahi alla või ta jääb kuni kohtuprotsessi alguseni vabadusse.
Halobiondid
Halobiondid on obligaatselt suure soolsusega keskkonda vajavad organismid. Organisme, kes eelistavad suuree soolsusega keskkonda, nimetatakse halofiilideks.
Halobiondid on kohastunud elama näiteks soolajärvedes.
Johann II (Werle)
Johann II hüüdnimega Kiilaspea (pärast 1250 – 27. august 1337) oli aastatel 1309–1316 Werle kaasvalitseja ja aastatel 1316–1337 Werle-Güstrowi isand. Ta oli Johann I ja tema naise Sophie poeg.
Ta valitses Werlet aastatel 1309–1316 koos oma venna Nikolaus II-ga. Pärast Nikolause surma 1316. aastal otsustati territoorium jaotada ning Johann sai Werle-Güstrowi ja Nikolause poeg Johann III sai Werle-Goldbergi.
4. mail 1326 lubas Taani kuningas Christoffer II anda Johannile ja Mecklenburgi isandale Heinrich II-le Rügeni vürstkonna. Kuid Pommeri hertsogid võtsid Rügeni, mis viis Rügeni pärilussõjani. Pommeri kaitses Rügenit edukalt ja Mecklenburgi nõuded Rügenile ei jõustunud.
Võlgade vähendamiseks süüdistas ta juute hostia rüvetamises.
Johann suri 1337. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Abielu ja lapsed
1311. aastal abiellus Johann II Braunschweig-Grubenhageni hertsogi Heinrich I tütre Mechtildiga. Nad said järgmised lapsed:
ÜRO Angola kontrollimissioon I
ÜRO Angola kontrollimissioon I (UNAVEM I) oli rahuvalvemissioon, mis eksisteeris 1989. aasta jaanuarist kuni 1991. aasta juunini Angola kodusõja ajal. See asutati ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 626 20. detsember 1988. aastal.
Kodusõjas toetasid Nõukogude Liit ja Kuuba MPLA-t, Lõuna-Aafrika Vabariik ja USA aga UNITA-t.
Jaunpilsi loss
Jaunpilsi loss (Jaunpils pils, saksa Neuenburg) on loss Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunpilsi vallas Jaunpilsis.
Jaunpilsi loss on Jaunpilsi mõisa peahoone. Lossist on esimesed ülestähendused aastast 1301, mil ordumeister Gottfried Rogge rajas sinna kindluse. Torn lisati lossile 15. sajandil. 18. sajandist kuni aastani 1920 oli loss Reckede perekonna valduses. 17. sajandi lõpus lisati lossile kolmas korrus ja see kujunes kindluse asemel häärberiks. 18. sajandil uuendati lossi veelgi. Aastal 1905 põletati loss maha, aga see restaureeriti järgmisel aastal Wilhelm Bockslaffi projekti kohaselt. Sisekujundus pärineb 20. sajandi kuuekümnendatest aastatest, kuid saalis on 16. või 19. sajandist pärinev reljeef "Madonna lapsega". Tänapäeval on lossis hotell.
Mõisa majandushooned pärinevad 19. sajandist. Nende seas on tallid, aidad, vesiveski, aedade ülevaataja maja. Mõisavalitseja maja on 17. sajandist. Vabakujundusega parki ehivad lossi vallikraav ja veskitiik.
Lossis elas kirjanik Elisa von der Recke.
Eriti Kurva Muusika Ansambel
1990. aastad
Ansambli looja ja juht Sven Kuntu on nimetanud ansambli sündi suureks juhuseks: "Mul oli kuus lugu, mille üle ise uhke olin ja arvasin, et neid ei sünni mitte sahtlisse panna, ja nii ta tuligi." Enda muusikalise tausta kohta on Kuntu öelnud, et ta on muusikaõpingutega flirtinud – näiteks teismelisena trompetit harjutanud ja hiljem konservatooriumi ettevalmistusklassis veendunud, et ooperilauljaks ta saada ei taha.
Tegutsemisaja esimesel poolel andis Eriti Kurva Muusika Ansambel suurema osa kontsertidest väljaspool Eestit: Poolas, Saksamaal, Prantsusmaal, Šveitsis ja Taanis. Sven Kuntu on neid reise meenutanud järgmiselt: "piiride avanedes algas asi tänavatel mängimisest, kihutasime metsikult mööda Euroopat ringi, esinesime klubides, väikestes teatrites, pidudel, festivalidel – asi kasvas lumepallina. EKMA algus oli ikka paras seiklemine ja hullumaja, ilmselt oli meie elu palju rokim kui nii mõnelgi rajul rokkbändil. Kihvt aeg, sellist asja väga pikalt muidugi ei jaksaks teha". Ansambel on esinenud mitmel suurel rahvusvahelisel festivalil: Baltoscandal, Bardentreffen Nürnbergis, Baltic Circle jne.
Ansambli üks esimesi kontserte toimus Tartus Illegaardi pubis. Ajakirja Teater. Muusika. Kino 2012. aasta juuni/juuli numbris kirjeldab ansambli üks kunagisi liikmeid Ardo Ran Varres antud esinemist: "olime teatraalselt kostümeeritud ja kandsime ette neid Sveni laule. Sellest on kuidagi väga elektriseeriv mälestus, midagi väga kummalist oli õhus... Publik oli väga kohal ja jälgis pingsalt laval toimuvat."
Üpris ansambli tegevuse alguses alustas tegevust ka Von Krahli Teater, mille ruumides saadi seejärel teha proove ja anda kontserte, veetes prooviruumides tihti terveid öid. Tollast seotust teatriga kinnitab ka 1996. aasta kasseti "Suur näitemäng" vahelehel olev märkus "EKMA leiate Von Krahli Teatrist 6313237".
1996. aastal osales ansambel rahvusvahelisel teatrifestivalil Baltoscandal, kandes 24. juunil kell 21:30 Rakvere kultuurimajas ette kava "Narride sõda" ning 25. juunil kell 17:30 samas kohas ette kava "Suur näitemäng". Samal aastal ilmus neil ka samanimeline helikassett "Suur näitemäng".
1990. aastatel andis ansambel ise välja kaks helikassetti ja oma esimese CD "Haua plaadi lood 1991–1999".
"Ebafolklorism"
Pärast eelmist kontserdikava ja samanimelise albumi "Haua plaadi lood 1991–1999" ilmumist esines ansambel uue kavaga "Oi Blaat (ebafolklorism)", mille žanrimääratluseks oli ansambli juhi Sven Kuntu sõnade järgi ebafolklorism (termin, mis sai ka nende järgmise albumi nimeks). Kava oli Kuntu sõnul inspireeritud Vene folkloorist ning Kuntu kinnitusel olid uude kontserdikavva jäänud vaid vähesed varasemad lood. Näiteks esineti kavaga 5. mail 2001 Viljandis, tollase kolledži Mustas Saalis (pilet maksis 30 krooni). Sama kava tuli ettekandmisele ka 6. juunil 2002 Tallinna vanalinna päevadel – "ebafolkloristlik kontsertetendus" toimus Rahvusraamatukogu teatrisaalis.
Epp
Epp on eesti naisenimi. Varem on see olnud kasutusel ka mehenimena.
Eriti Kurva Muusika Ansambel
"Ebafolklorism"
Ansambli loomingut on ka kirjeldatud kui naturaalset ja originaalset – muuhulgas leiab repertuaarist ka kaks teost, mille tekst pärineb klassikutelt Schillerilt ja La Fontaine'ilt. Ülejäänud tekstide autor on peamiselt Sven Kuntu ja muusika on sündinud ansambli ühistööna. Tegijad ise on nimetanud oma muusikat prosaistlikuks tragiromantismiks ning täpsemat ja tabavamat määratlust ei ole suutnud välja pakkuda ka kriitikud.
Epp
Epu nimepäev on 13. oktoober.
Eriti Kurva Muusika Ansambel
"Ebafolklorism"
2003. aasta 8. mail esietendus Vanemuise Teatrikohvikus Tartu Üliõpilasteatri ning Eriti Kurva Muusika Ansambli koostöös valminud kergelt melanhoolne kabaree-etendus "Joogem äädikat, härrased!". Etenduse teksti on kirjutanud Daniil Harmsi põhjal Mehis Heinsaar ja selle lavastas TÜT kunstiline juht Kalev Kudu. Lisaks osales etenduses ka Jane Milleri tantsutrupp ning etenduse kujundas rühmitus IBUR (Margus Liivak ja Rasmus Karja).
27. septembril 2004 tuli Von Krahli Teatris esmaettekandele ansambli kontsert-tants "Kaaren", kus eksperimenteeriti juba ka kaasaegse tantsuga.
25. veebruaril 2005 käis Eriti Kurva Muusika Ansambel koos Eesti Rahvusmeeskooriga stuudios ning salvestas neli lugu. Hiljem anti välja nelja looga EP-plaat "Ebafolklorism" (samanimeline album ilmus mõni aasta varem). Samal aastal käis ansambel ka Riias, kus 19. septembril esineti festivalil "Homo Novus". 2005. aastal valmis ka nime "Aega ei ole" kandev väike fotode ning laulutekstidega reisikirjeldus, mis sisaldab hulga pilte aastast 1993, mil ansambel käis oma ühel esimesel tuuril (Poolas, Saksamaal ja Prantsusmaal), kus esineti põhiliselt tänavamuusikutena. Ajakirja Teater. Muusika. Kino 2012. aasta juuni-/juulinumbris kirjeldab ansambli üks kunagisi liikmeid Ardo Ran Varres seda järgmiselt: "1993. aasta suvel käisime bändiga Euroopa „turneel”. Sakslastele läheb selline ekspressiivne muusika väga korda. See oli niivõrd sürr ja hipilik värk, et sellest saaks kirjutada novelli." Pärast seda kontserdireisi lahkus Varres bändist, et keskenduda õpingutele Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris.
"Dagerrotüübid" ja tegevuse lõpp
27. oktoobril 2007 suri ansambli juht ja looja Sven Kuntu.
Aasta ja üks päev pärast Kuntu surma lõpetas ansambel 28. oktoobril 2008 tegevuse, andes Kanuti Gildi saalis tasuta kontsert-installatsiooni ning esitledes duubelplaati "Dagerrotüübid". Kava muusika autor oli Sven Kuntu ning seda kandsid ette Maiken Pajupuu (viiul), Tauno Valdna (flööt), Kalle Klein (saksofon) ja Siim Soop (kontrabass). Video eest vastutas Lauri Sepp ja heli eest Heikki Tikas.
2009. aastal anti plaadifirma U.L.A. Jazz kaudu välja 11 varem lindistatud looga album "Ilus elu", kus Eriti Kurva Muusika Ansambel musitseeris taas koos Eesti Rahvusmeeskooriga.
138 eKr
Aasta 138 eKr ehk ab urbe condita DCXVI (616).
483 eKr
Aasta 483 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLXXI (271.) aasta ab urbe condita.
Ruunoja
Ruunoja on oja Harju maakonnas Anija vallas. Oja pikkus on 4,7 km. Oja valgla suurus on 2,7 km².
Kodukolde tänav
Kodukolde tänav on tänav Tartus Ihastes.
2022. aasta Vormel 1 hooaeg
2022 FIA Vormel 1 maailmameistrivõistlused oli 73. Vormel 1 hooaeg. Hooaeg koosnes 22 etapist ning lõppes viimaste aastatega võrreldes varem, et vältida kattumist 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustega.
Maailmameistrid selgitati nii sõitjate kui ka konstruktorite arvestuses. 2022. aasta hooajal tehti suuri muudatusi tehnilistes reeglites. Need muudatused oleksid pidanud jõustuma juba eelmisel hooajal, aga see lükati edasi koroonapandeemia tõttu. Tiitlikaitsjad on Max Verstappen (Red Bull Racing) ja Mercedes.
Võistkondlikud muudatused
Honda lõpetas mootorite tarnimise pärast. aasta hooaega. Nad tarnisid jõuallikaid AlphaTaurile alates. aasta hooajast ning Red Bullile. aasta hooajast. Red Bull Racing võttis Honda jõuallika programmi üle ning lõi selleks uue diviisi nimega Red Bull Powertrains.
Muudatused sõitjate nimekirjas
Vahetult enne 2021. aasta Hollandi Grand Prix'd teatas Kimi Räikkönen oma 19 hooaja pikkuse karjääri lõpetamisest pärast. hooaja lõppu. Räikköneni koha Alfa Romeos sai Valtteri Bottas, kes lahkus Mercedesest. Bottasest vabaks jäänud koha sai George Russell ning tema vaba koha Williamsis sai endale endine Red Bulli sõitja Alexander Albon.
Vormel 2 sõitja Zhou Guanyu tõusis Vormel 1 sarja Alfa Romeost lahkunud Antonio Giovinazzi asemele. Zhoust sai esimene hiinlane Vormel 1 sarjas.
Nikita Mazepin pidi algul osalema teist hooaega järjest Vormel 1-s Haasi koosseisus. Pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse tühistati Mazepini ja Haasi nimisponsori Uralkali lepingud. Mazepini koha sai endale Kevin Magnussen, kes viimati võistles Vormel 1-s hooajal samas võistkonnas.
Muudatused hooaja jooksul
Vahetult enne Bahreini Grand Prix'd nakatus Sebastian Vettel koroonasse. Teda tuli asendama Aston Martini reservsõitja Nico Hülkenberg, kes viimati sõitis 2020. aasta Eifeli Grand Prix'l. Hülkenberg asendas Vettelit ka järgneval Saudi Araabia Grand Prix'l.
Itaalia Grand Prix ajal tekkis Alexander Albonil pimesoolepõletik. Teda asendas Mercedese reservesõitja ja 2020.–21. aasta Vormel E maailmameister Nyck de Vries, kes tegi sellega oma Vormel 1 debüüdi.
Võistlusjuhtimine
Michael Masi, kes oli võistlusjuht alates Charlie Whitingu surmast. aastal, vabastati sellest positsioonist pärast 2021. aasta Abu Dhabi Grand Prix skandaali. Ühe osana võistlusjuhtumise ümberstruktureerimist asendati Masi endise DTM-i võistlusjuhi Niels Wittichi ja kestvussõitude MM-sarja võistlusdirektori Eduardo Freitasega. Duo juhib etappi kordamööda. Herbie Blash, Whitingu endine parem käsi, määrati võistlusjuhi vanemnõuniku positsioonile.
Lisaks sellele tutvustas FIA uut virtuaalset võistlusjuhisüsteemi, mis sarnaneb videokohtuniku süsteemiga jalgpallis, ning keelustas suhtluse võistlusjuhi ja tiimijuhi vahel võidusõidu ajal. Raadioside võistkondade ja FIA ametnike vahel ei ole enam telee-eetris, et kaitsta ametnike. Vormel 1 spordi nõuandekomitee vaatas üle ning korrigeeris turvaauto taga ringiga mahajäänute reegleid.
Tehnilised muudatused
2022. aasta hooaeg nägi suuri tehnilisi muudatusi. Need muudatused pidi juhtuma juba. aastal, aga see lükkus edasi 2022 hooaega koroonapandeemia tõttu. Pärast sellise otsuse langetamist keelati võistkondadel 2022. aasta auto arendamine 2020. aastal. Vahetult enne hooaja algust ennustas FIA, et uute reeglitega peaks kiireima ja aeglasema auto vahe olema umbes poole väiksem võrreldes 2021. aastaga.
Sõitjad kaasati uute reeglite arendamisse, et reeglid saaksid võimalikult täpselt sõnastatud, mis takistaks võistkondadel arendamast möödasõitu pärsivaid radikaalseid lahendusi. FIA moodustas inseneridest koosneva töörühma, mille ülesandeks oli tuvastada auke reeglistikus. Selle eesmärgiks oli kaotada võimalik ühe võistkonna domineerimine ja võimaldada lähemat ning paremat võidusõitu. Red Bulli disainer Adrian Newey märkis, et uued määrused on märkimisväärseimad pärast. aasta hooaega.
Aerodünaamika
Uued määrused tõid mängu uuesti maaefektiga autod alates nende keelustamisest 1983. aasta hooaja järel. Auto põhi muutub peamiseks surujõu allikaks, mis omakorda lihtsustab kerekujundust. Selle eesmärgiks on vähendada turbulentsi ja nö. "musta õhku" auto taga, mis võimaldab tagasõitjal palju lähemal sõita, sest auto ei kaota surujõudu märkimisväärselt. Muudatused aerodünaamikas piiravad võistkondadel juhtida õhuvoolusid esirataste ümbruses, mis peaks veelgi vähendama "musta õhu" efekti. Esitiiba on märkimisväärselt lihtsustatud, eemaldades ja vähendades keeruka disainiga tiivaplaate. Lisaks sellele peab esitiib olema otseses ühenduses auto ninaga, erinevalt varasemast lahendusest, mis võimaldas luua ruumi nina ja tiiva vahele, rikkudes sellega õhuvoolusid taga sõitvale autole. Tagatiib on laiem ja kõrgem kui varasemal sõiukil ning väljalaskegaaside suunamist tiivale on piiratud. Töörühm leidis, et. aasta autol on teist autot jälitades kõigest 55% tavalisest surujõust, 2022. aasta autol on see number 86%.
Võistkondadel on piiratud ressursid arendamaks aerodünaamika elemente hooaja jooksul. Need reeglid lisati kulude kärpimise eesmärgil. Pärast otsust lükata 2021. aasta reeglid 2022. aastasse, külmutati autode aerodünaamika arendamine 2020. aasta lõpuni.
2021. aastal tutvustati muudatusi aerodünaamika testimises. Selle süsteemi järgi saavad vähem edukamad võistkonnad testimise aega juurde ning väga edukatel võistkondadel võetakse seda aega vähemaks. Seda süsteemi katsetati 2021. aasta hooajal ning 2022. aastaks muudeti süsteemi skaala sammud veelgi järsemaks.
Aerodünamiika direktiivi muudatuse hooaja jooksul
Paljud sõitjad tunnevad nende efektide tagajärgede üle mure. Haasi Kevin Magnussen kurtis närvivalude üle ja mõlemad Mercedese sõitjad kurtsid seljavalude üle. Sellest lähtuvalt jõudis FIA otsusele, et alates Belgia Grand Prix'st muudetakse nõudeid auto põhjale, pannes piirangud selle paindumisele. Muudatus pidi algselt jõustuma Prantsusmaa Grand Prix'st, aga lükati edasi, et anda võistkondadele piisavalt aega reegli rakendamiseks.
Jõuallikad
Arutelud 2022 jõuallika reeglite üle algas 2017. aastal ja lõppes 2018. aasta mais. Otsustati loobuda MGU-H (soojusenergia generaator) kasutamises ning mootori päärete piirajat tõsteti 3000 pöörde jagu. Lisaks sunniti jõuallika tarnijaid muutma oma komponendid teiste tootjatega kokkusobivaks, et lihtsustada võistkondadel komponentide tellimist erinevatelt tarnijatelt. Jõuallika komponentide tootjatel keelati kasutada erinevate eksootiliste materjalide kasutamine ehk komponendid peavad olema toodetud kõigile kättesaadavatest materjalidest. Ettepanek tehti lootuses meelitada uusi tootjaid sarja. See küll uusi tarnijaid juurde ei toonud, aga olemasolevad tarnijad otsustasid siiski jätkata nende reeglitega, et vähendada kulusid.
Piirangud komponentide kasutamise arvule jäi alles ehk võistkondadel on kindel arv erinevaid jõuallika komponente, mida nad võivad hooaja jooksul karistuseta kasutada.
Standardiseeritud komponendid
Selleks hooajaks loodud standardiseeritud komponendid on reeglite järgi paigas kuni 2024. aasta hooajani. Nende komponentide hulgas on käigukast ja kütusesüsteem. Osad aerodünaamikakomponendid on samuti standardiseeritud, et piirata arendamist ja läbi selle edu saavutamist. Individual parts will now be classified as a way of clarifying the rules surrounding them:
Rehvid
Velje läbimõõtu suurendati 13 tollilt 18 tollile. Suuremaid velgi katsetati juba 2020. aasta Vormel 2 hooajal, et testida rehvide tööd. Algul plaaniti keelustada elektriliste rehvisoojendite kasutamine, aga rehvitarnija Pirelli oli sellele vastu. Rehvide eelsoojendamise temperatuuri langetati enne hooaja algust. Kui varem võis esirehve soojendada kuni 100 ja tagarehve kuni 80 kraadini, siis nüüd kehtib kõikide rehvide puhul piirang 70 °C. Rehvisoojendid muudeti standardiseeritud komponendiks ning 2024. aasta hooajaks kaotatakse need üldse ära. BBSist sai ametlik veljetarnija järgmiseks neljaks aastaks.
Punktisüsteem lühendatud võidusõidu korral
Pärast 2021. aasta Belgia Grand Prix draamat, kui sõit peeti ainult turvaauto taga, otsustati punktide saamise kriteeriumid ringi teha. Rahvusvahelise Autoliidu Maailma Mootorispordi Nõukogu otsusel tehti punktide saamise reeglistik ringi järgmiselt:
Kiireima ringi punkt antakse ainult siis, kui vähemalt pool võistlusdistantsist on läbitud.
Turvaauto protseduurid ja protokollid
Pärast turvaautoga seotud draamat 2021. aasta Abu Dhabi Grand Prix'l, muudeti stardiprotseduure turvaauto lahkumise järel. Selle asemel, et oodata, kuni ringiga mahajäänud püüavad uuesti turvaauto kinni, pärast luba ring tagasi sõita, tuleb pärast loa andmist turvaauto järgmisel ringil boksi. Muudeti ka sõnastust ja nüüd on kirjas, et "kõik" ringiga mahajääjad võivad ringi tagasi sõita.
Alates Austraalia Grand Prix'st hakkas FIA karistama sarnast taktikat nagu Max Verstappen kasutas viimase turvaauto ajal 2021. aasta Abu Dhabi Grand Prix'l ja hooaja kahe esimese võistluse, Bahreini ja Saudi Araabia Grand Prix'de ajal, kus ta kiirendas ja pidurdas järsult ning sõitis ees oleva auto kõrvale, üritades saavutada taktikalist ülekaalu. Nüüd peavad sõitjad hoidma ühtlast tempot ja keelatud on sõita eesoleva auto kõrvale.
Rehvivalik stardis
Tühistati reegel, mis kehtis alates. aasta hooajast, kus kolmandasse kvalifikatsioonivooru jõudnud sõitjad pidid alustama põhisõitu nende rehvidega, millega nad sõitsid teises voorus kiireima ringi. Kõik sõitjad võivad nüüd vabalt valida rehvisegu pühapäevaseks põhisõiduks.
Finantsmäärused
Enne Austria Grand Prix'd kuulutati, et võistkondade selle aasta eelarvet (141,2 mln dollarit) suurendatakse 3,1% väga suure inflatsiooni tõttu.
Enne hooaega
Suurte tehniliste muudatuste tõttu otsustati pidada kaks talvist testsessiooni kahel eri ringrajal, et võistkondadel oleks parem ülevaade oma autost. Esimene test toimus 23.–25. veebruaril Kataloonias ja teine test 10.–12. märtsil Bahreinis.
Hooaja algus
Charles Leclerc võitis hooaja esimese kvalifikatsiooni Bahreini Grand Prix'l. Esimest korda alates 2019. aasta Brasiilia Grand Prix'st jõudsid mõlemad Haasi sõitjad teise kvalifikatsiooniringi, kus Kevin Magnussen kvalifitseerus seitsmendana ja Mick Schumacher kaheteistkümnendana. Esimese ringi kuuendas kurvis sõitis Alpine'i Esteban Ocon kergelt Schumacher autole tagant otsa ja sai selle eest viis trahvisekundit. Pierre Gasly AlphaTauri süttis 46. ringil ja ta oli sunnitud katkestama. Leclerc võttis oma võistkonnakaaslase Carlos Sainz juuniori ees etapivõidu. Magnussen lõpetas viiendana. Red Bulli sõitjad Max Verstappen ja Sergio Pérez katkestasid sõidu hilises faasis kütuseprobleemide tõttu.
Pérez sai oma esimese kvalifikatsioonivõidu Saudi Araabia Grand Prix'l. Mercedese Lewis Hamilton sai 16. koha, kukkudes esimeses kvalifikatsioonivoorus välja esimest korda alates 2017. aasta Brasiilia Grand Prix'st. Kõigest 18 autot alustasid sõitu pärast seda, kui Yuki Tsunoda AlphaTauri jõuülekanne läks katki stardirivvi sõites ning Schumacher ei tulnud starti pärast oma suurt avariid kvalifikatsioonis. Williamsi sõitja Nicholas Latifi sõitis 16. ringil viimases kurvis seina ning Fernando Alonso, Daniel Ricciardo ja Valtteri Bottas katkestasid pärast 38. ringi tehniliste murede tõttu. Verstappen võitis sõidu hilise möödasõiduga Leclercist. Williamsi sõitja Alexander Albon sai pärast sõitu kolm kohta stardirivis karistada avarii eest Aston Martini piloodi Lance Strolliga.
Leclerc võitis Austraalia Grand Prix startides esikohalt, võttis kiireima ringi ja juhtis võistluse igat ringi, saavutades sellega esimese Ferrari suure slämmi alates 2010. aasta Singapuri Grand Prix'st. Pérez ja Mercedese sõitja George Russell lõpetasid poodiumi. Péreze võistkonnakaaslane Verstappen hoidis teist kohta kuni ta auto süttis kütuselekke tagajärjel. Sainz tegi spinni esimese ringi kümnendas kurvis. Aston Martini piloot Sebastian Vettel, kes tegi oma hooaja debüüdi pärast kahelt esimeselt etapilt kõrvale jäämist koroonasse nakatumist, katkestas sõidu algfaasis neljandas kurvis. Albon, kes alustas viimaselt kohalt pärast kvalifikatsioonist diskvalifitseerimist kütuse vähesuse pärast, lõpetas sõidu kümnendal kohal, minnes viimasel 57. ringil boksi.
Verstappen võttis kvalifikatsioonivõidu Emilia Romagna Grand Prix sprindisõiduks. Kuigi Leclerc sai temast stardiga mööda, sai Verstappen Leclercist sõidu hilisemas faasis taas mööda ja võitis sprindisõidu Leclerci ja Péreze ees. Verstappen võitis ka pühapäevase põhisõidu ja saavutas oma elu teise grand slami. Pérez lõpetas sõidu teisena, andes Red Bullile esimese kaksikvõidu alates 2016. aasta Malaisia Grand Prix'st. Leclerc püsis suurema osa sõidust kolmandal kohal, aga tegi spinni 53. ringil, kukkudes üheksandaks. McLareni sõitja Lando Norris sia viimase poodiumikoha. Leclerc tõusis lõpuks kuuendaks. See tulemus tõstis Red Bull konstruktorite karika arvestuses teiseks ja Verstappeni sõitjate arvestuses teiseks. Leclerci võistkonnakaaslane Sainz katkestas pärast esimese ringi kokkupõrget Daniel Ricciardoga. Katkestanud oli ta oma võistluse ka eelmisel etapil.
Leclerc võttis Sainziga esimesel Miami Grand Prix'l kvalifikatsioonis kaksikvõidu. Nende selja taga Red Bulli sõitjad Verstappen ja Pérez ning Valtteri Bottas Alfa Romeoga. Stroll ja Vettel alustasid boksiteelt kütuse temperatuuri probleemide pärast. Esimeses kurvis sai Verstappen Sainzist mööda ja üheksandal ringil sai asus võistlust juhtima, möödudes Leclercist. Võistluse 41. ringil tuli rajale turvaauto, kui Norrise ja Gasly rattad puutusid kokku. Verstappen kaitses oma kohta Leclerci ees edukalt ja võitis sõidu. 52. ringil üritas Pérez mööduda Sainzist, Red Bulli sõitja tegi vea ja pidurdas ratta blokki. Vettel ja Schumacher põrkasid 53. ringil kokku, aga karistust sellele ei järgnenud. Leclerc ja Sainz lõpetasid poodiumi. Pärast sõitu sai Alonso kaks 5 sekundilist karistust ja kukkus punktidelt välja.
Leclerc võttis Hispaania Grand Prix'l parima stardikoha, mida ta ka hoidis kuni 27. ringini, kui ta oli sunnitud katkestama turbo- ja hübriidirikke tõttu. Vaatamata DRSi problemidele võitis Verstappen sõidu, kui Pérez lasi ta 49. ringil mööda,, Russell lõpetas sõidu kolmandana. Sainzil oli halb start, mis kukutas ta kolmandalt kohalt viiendaks, lisaks tegi ta spinni 7. ringi neljandas kurvis tugeva tuule tõttu, kuid suutis siiski tõusta tagasi neljandaks,  Hamilton lõpetas viiendana pärast kukkumist 19. kohale, pärast rehvipurunemist. Esimest korda sellel hooaja tõusis Red Bull konstruktorite arvestuses liidriks. Sõitjate arvestuses muutus Leclreci 19 punktiline edu kuuepunktiliseks kaotuseks Verstappeni suhtes.
Hooaja keskpaik
Leclerc võttis järjekordse kvalifikatsioonivõidu Aserbaidžaani Grand Prix'l Péreze ja Verstappeni ees. Pérez sai juba esimeses kurvis Leclercist mööda ja hoidis oma kohta 15. ringini, kuni lasi Verstappeni endast mööda. Üheksandal ringil katkestas Sainz hüdraulikaprobleemide tõttu ning 11 ringi hiljem kadus Leclerci auto mootoril jõud ja ka tema oli sunnitud katkestama. Magnussen ja Zhou katkestasid samuti. Tsunodale näidati tehnilise rikke lippu, kui ta DRS süsteem jäi avatud asendisse, mis parandati boksi jõudes teibiga. Williamsi sõitja Latifi sai 10 sekundilise seisa-sõida karistuse, sest ta polnud oma stardiruudus korrektselt ning veel ühe viiesekundilise karistuse siniste lippude ignoreerimise eest.
Verstappen võitis Kanada Grand Prix märja kvalifikatsiooni. Fernando Alonso alustas teiselt kohalt ja Sainz kolmandalt. Leclerc alustas sõitu stardirivi tagumisest otsast, kui ta sai karistada jõuallika komponentide limiidi ületamise eest. Pérez alustas sõitu 13. kohalt pärast avariid teises kvalifikatsioonivoorus. Pérez katkestas 8. ringil käigukasti rikkega, ning Schumacher katkestas 20. ringil tehnilise rikkega. Tsunoda tegi 49. ringil avarii ja tõi sellega turvaauto rajale. Sainz kasutas olukorda ära ja üritas korduvalt Verstappenist mööduda, aga Verstappen suutis oma koha säilitada ja võitis sõidu. Hamilton lõpetas sõidu poodiumi viimasel astmel ning Leclerc oli viies. Alonso sai pärast sõitu 5 sekundilise ajakaristuse, mis kukutas ta üheksandaks.
Sainz võttis oma esimese kvalifikatsioonivõidu Suurbritannia Grand Prix'l. Verstappen sai temast esimeses kurvis mööda, aga suur avarii tõi välja punased lipud ja sõit alustati uuesti samadelt kohtadelt. Seekord suutis ta oma kohta paar ringi hoida, kuni Verstappen sai temast ikkagi mööda. Verstappenil purunes sõidu käigus auto põhi ja see õnnetus kukutas ta seitsmendaks. Sõidu teisel poolel sai Leclerc Sainzist mööda. Päris sõidu lõpus tuli rajale turvaauto ning Sainz, Pérez ja Hamilton kasutasid võimalust rataste vahetamiseks. Ferrari järjekordne taktikaline äpardus tähendas, et Leclerci ei kutsutud boksi ning pärast turvaauto lahkumist sai mainitud kolmik Leclercist mööda. Sainz võttis oma esimese sõiduvõidu.
Verstappen võitis Austria Grand Prix kvalifikatsiooni ja sprindisõidu. Põhisõidus suutis hilisem sõidu võitja Leclerc temast kolmel korral mööduda. Sainz oli samuti kiirem kui Verstappen ja oli temast möödumas, et võtta Ferrarile kerge kaksikvõit, kui tema auto süttis, tõstes Verstappeni teiseks ja Hamiltoni kolmandaks.
Russell võttis üllatuslikult Ungari Grand Prix'l oma esimese kvalifikatsioonivõidu. Red Bullidel oli kvalifikatsioon probleemirohke, kui Verstappenit vaevasid jõuallikaprobleemid ning Pérez ei suutnud ringi kokku panna ning nad alustasid 10.–11. kohalt. Verstappen kasutas väga edukalt ära oma head kiirust ja Ferrari järjekordset ebaõnnestunud strateegiat ja võitis sõidu. Teiseks tuli Hamilton ja kolmandaks Russell. Sainz ja Leclerc lõpetasid neljanda ja kuuendana.
Punktisüsteem
Põhisõidul jagatakse punkte esikümnele ning võistluse kiireima ringi omanikule (kui ta lõpetab esikümnes. Sprindisõidus saavad punkte kaheksa parimat. Viigi puhul pannakse järjest paika parimate tulemuste järgi. Kui võite on sama palju, siis vaadatakse teisi kohtasid jne. Kui pärast seda on ikka viik, otsustab FIA, kes on eespool. Punkte antakse igal võistlusel järgneva loogika alusel:
Sõitjate MM-sarja punktiarvestus
Märkused
Konstruktorite MM-sarja punktiarvestus
Märkused
Mistra-Autex AS
Mistra-Autex AS on Eesti tööstusettevõte.
60% toodangust läheb Kesk-Euroopasse, Skandinaaviasse 27%, Ühendkuningriiki 11% ja 2% jääb Eestisse.
Ajalugu
Tehas ehitati asula põhjaossa, et enamus aja puhuvatele lõunatuultega ei leviks tootmisprotsessi käigus tekkivad lõhnad asulale. Ettevõtte vee vajadus on väga suur, seepärast otsiti kaua veesoont, mis tootmist rahuldaks. Kui vee otsingutega jõuti Nurme tänavale, leitigi sobiv puurkaevu koht. Toorme tuli Tšehhoslovakkiast, tootmishooned Soomest ja vabriku sisseseade Jaapanist. Esimesed vaibad tarniti NSV Liidu autotööstusele 1985. aasta lõpus.
1987. aastal algas Tallinna Laustekstiili Teadus- ja Tootmiskoondise “Mistra” Raasiku eksperimentaalvabrikus suuremahuline nõeltöödeldud vaipade tootmine nõukogude autotööstuse jaoks.
1991. aastast kannab asutus nime A/S Mistra-Autex.
1993. aasta 1. juunil Mistra erastati ja selle omanikeks said tollane juhtkond ning Hydnum OY. pisi|Mistra-Autex 2022 Kuni 1996. aastani läks enamus toodangut Venemaa autotööstusele, Salongi ja pakiruumivaibad GAZ-ile, Ladale ja Moskvitšile.
1998. aastal alustas tehases tööd uus automaatpressi ja robot-vesilõikurliin, mille kogumaksumuseks kujunes seitse miljonit krooni. Kõrgsurve-vesilõikuriga saab lõigata nii pehmeid kui ka kõvu materjale, seadme tarnis ABB Eesti AS. Tootmisliini programmeeris Soome firma Muototerä OY.
1999. aastal osteti ja paigaldati taftingmasinad ja sellest ajast saadik on tootnud vaipu ja vormitud vaiptooteid. Alustati ka tarneid läände. Tooted jõudsid ettevõtetesse nagu Scania, Volvo ja hiljem Jaguar, Mercedes ja Land Rover.
2000. aastal töötati välja oma oskusteave vormimisprotsesside alal ja osteti madalsurve vormimise seadmed. Paari aasta pärast hakati tegelema ka pagasipõhjade ja istme taguste tootmise ja koostamisega.
2008. aastal laiendati tootmist vanasse katlamajja, kasutult seisnud telliskorsten lõhati. Aasta teises pooles langes käive poole võrra. Majanduslanguse tõttu kogu maailmas autode tootmine vähenes ja koondati 25% töötajatest (52).
2011. aastal valmisid testimis- ja mõõtelabor ning 2015. aastal suurendati tootmis- ja laopinda. Investeeriti lamineerimis-, voltimis- ja plastkeevitusse.
Toodang
Tuntumad automudelid, kus Mistra toodang on esindatud:
Shinya Nishikawa
Shinya Nishikawa (西川 慎 也 Nishikawa Shinya, sündinud 12. juunil 1974) on endine Jaapani jalgpallur.
Peko (eepos)
"Peko"  on setu rahvalauliku Anne Vabarna loodud eepos.
Eepose jutustava ülesehituse pani eelnevalt kokku rahvaluulekoguja Paulopriit Voolaine. Tekst kirjutati üles 1927 etteütluse põhjal ja sisaldab ligikaudu 8000 värssi, ilma ühtlase värsimõõduta. 1930 dikteeris Anne Vabarna veel eepose teise osa.
"Peko" avaldati esmakordselt 1995 Soomes.
Saamislugu
1921 tehti Tartus Emakeele Seltsi koosolekul ettepanek toetada setokeelset kirjandust ja koostada seto lugemik. Lugemiku koostamise võttis enda peale Paulopriit Voolaine, kes muuhulgas kirjutas lugemiku jaoks regivärsilise lugulaulu "Kuningas Seto". 1927 tutvus Voolaine lauluema Anne Vabarnaga ja tal tekkis uus idee, kuidas seto eepost luua: eepose teksti võiks sõnastada laulik, kellele antakse ette sobiv teema ja sündmustik. Sama aasta veebruaris saatis ta Annele kirja, kus oli visandatud eepose tegevustik.
Pärast Voolaine kirja saamist hakkaski Anne Vabarna eepose teksti sõnastama. Teksti pani etteütluse järgi kirja Anne 19-aastane poeg Ivo. "Anne oli kirjaoskamatu. Lugulaulu loomine käis Anne peas, tagasi pöördumine juba kirjapandu juurde sai toimuda ainult lauliku poja vahendusel, kes võis ema soovi korral talletatust mõnda kohta ettelugemisega mälu jaoks värskendada, aga mitte rohkem." Nii ei saanud Anne Vabarna teksti varasemaid osi kuigivõrd viimistleda ega muuta. Seepärast on "Peko" Paul Hagu arvates ehtsam rahvaluule kui Elias Lönnroti koostatud "Kalevala".
Eepose tekst sai valmis Anne Vabarna 50. sünnipäevaks, kuid jäi siis Eesti Kirjandusmuuseumi kogusse. "Peko" avaldati esmakordselt 1995 Kuopios, teksti toimetasid Paul Hagu ja Seppo Suhonen. Põhitekst jagati 29 peatükiks, millele liitub veel 14 katket ja ballaadi. Hiljem tõlkis Seppo Suhonen eepose ka soome keelde, raamat ilmus 2006 Helsingis.
Eepose teise osa pani kirja Anne 15-aastane poeg Mihkel.
Peko
Eepose peategelane, ühtaegu vägimees, talumees, sõjamees, jahimees, koopaerak, kuningas ja prohvet.
Peko tegelaskuju loomisel lähtus Paulopriit Voolaine läänemeresoome jumaluse Peko kujutelmast, mida Setumaal veel paiguti tunti. Seejuures aga lülitas ta Peko kristlike kujutelmade süsteemi, kuhu see jumalus varem ei kuulunud. Paul Hagu arvab, et kui Paulopriit Voolaine "oleks üritanud Peko kindlalt jättagi setude müütilisse panteoni kuuluvaks jumalaks, pooljumalaks või ka kultuuriheeroseks, oleks tulnud luua terve uus, setudel olematu ja sellepärast selgelt pseudomütoloogiline struktuur. Kõigele lisaks oleks raske olnud teha toda hüpoteetilist konstruktsiooni vastuvõetavaks laulikule Anne Vabarnale, kes õigeusklikuna oma sisimas oleks seda kindlasti tõrjunud." Eeposes on Peko Essu ja Maarja hoole all, abielu Nabraga teeb Pekost nende väimehe. Sellega oli lahendatud kristluse ja paganluse vastuolu. Hiljem kroonib Essu Peko setode kuningaks ja nimetab ta "nurmejumalaks", lausudes:
<poem style="padding-left:2em"> Peko mingu riik rikkast, kõva kolk korgõst! Rikkusõ jätä sino kätte, kalle õnnõ sino kaala: seto- olõt no -kõnõ sirgõ miis, korgõ seto olt kuningas – no kroonõ setot kunigast, noorõst nurmõjumalast.
Peko sümboliteks eeposes on kiior (tammepuust sõjanui), millega ta vaenlasi hävitab, ja liivakoobas, kus ta käib üksi paastumas ja palvetamas. Tema nimi esineb ka kujul Pekolanõ.
Nabra
Vaeslaps, Essu ja Maarja tütar, hiljem Peko naine, laulik ja vihmanõid.
Nabra ilmub eeposesse Peko ema unenäos. Teda seostatakse ja samastatakse merede keskel kasvava imepuuga, mis sügisel õitseb ja talvel vilja kannab (tuu om ka uibos näio jago, vislapuu virve osa). Peko pulmas nimetavad Essu ja Maarja teda oma tütreks ja jagavad talle nõuandeid edasiseks eluks. Põua ajal laulab Nabra vihma välja, aga saadab selle jälle mujale, kui põllud on kosunud. Eepose lõpus jääb Nabra venelaste kätte vangi ja Essu lubab talle peagi Toone hobustega järele tulla.
Essu (Jeesus)
Taevataat, ainus looja, vaeste abistaja, Peko äi ja nõuandja.
Eepose tegevus toimub muistsel ajal, kui Essu veel maa peal käis, et rahvast õpetada, ravida ja aidata: <poem style="padding-left:2em"> kui olli tuu tunnikõno, mustinõ moodukõnõ, Essu käve kui inne ilma piti, tandsõ rahva tarri piti. Kui Peko emal on tuhud, tuleb Essu koos Maarjaga sünnitust vastu võtma. Ta hoolitseb lapse eest, mängib temaga ja paneb talle nime. Hiljem elab Peko Essu seadust mööda, võtab naiseks vaeslapse, Essu ja Maarja tütre, ning läheb Essu käsul ka sõtta. Pärast sõda kroonib Essu Peko setode kuningaks ja saadab talle prohvetliku unenäo, et Peko saaks rahvale mäejutluse pidada ja nende tulevast elu seletada. Kui Peko oma koopas igavesse unne heidab, nutab ka Essu, sest tema ristilöömise aeg on ligidal: <poem style="padding-left:2em"> Essu õks iki, esi ütel´, kallis Maarja kahitsõlli: "Varsti tulõ ka mul tuu tunnikõnõ, kulla kurv olõgikõnõ – Essu saa-i imp ellä ilma pääl, saa-i marssi maa pääl: minno naatas jo risti lüümähe, vaka verd vaivamma!"
Essu on peategelane mitmes eepose jätkuossa kuuluvas ballaadis (Essu tervendab haige, Essu surm, Essu põgeneb, Essu aitab kalameest).
Maarja
Essu kaaslane, temaga võrdväärne jumalus.
Kuigi Maarjat eeposes sageli nimetatakse, ei tegutse ta kuskil iseseisvalt, vaid käib alati Essuga koos. Paljudes paarisvärssides on Essu sõnad ühtlasi Maarja sõnad, ilma et neid oleks teineteisest eristatud (Essu lausi meelestäni, Maarja meele poolõstani). Tema nimi esineb ka kujul Maaŕa ja Marija.
Jorosk
Peko ja Nabra vanem poeg.
Jorosk on isaga sarnane vägimees, Peko "julgõ poig". Jorosk läheb koos emaga Pekot venelaste käest päästma ja saab põgenemise käigus surma.
Merosk
Peko ja Nabra noorem poeg, kandlemängija, Essu väimees.
Paljudes paarisvärssides esineb Merosk koos Joroskiga, sest nad teevad kõike koos. Kuid Merosk ei lähe ema ja vennaga Venemaale isa päästma, vaid jääb Peko liivakoopasse varjule. Hiljem võtab Merosk naiseks vaeslaps Anne, Essu ja Maarja tütre. Essu peab Meroskit heaks väimeheks (väega kai hüäst väümehest, kulla kodotütre mehest).
Anne
Vaeslaps, Essu ja Maarja tütar, Peko noorema poja Meroski naine.
Sergei Ivanov (jäähokimängija)
Sergei Ivanov (sündinud 18. juulil 1984 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Peko (eepos)
Anne
Anne ilmub eeposesse pärast seda, kui Essu on Peko kuningaks krooninud. Ta õhutab Meroskit venna leinamist lõpetama, et hakata jälle kannelt mängima. Siis palub Merosk Annet endale naiseks. Anne küsib Essult abiellumiseks luba, Essu on hea meelega nõus ja kingib Annele pulmade puhuks Kires-lehma.
Sergei Ivanov (jäähokimängija)
Klubikarjäär
Ta on mänginud Eesti jäähokimeeskonnas.
Peko (eepos)
Sündmustik
Eepos algab lauliku rituaalse pöördumisega Essu poole, et see aitaks tal Eesti riigi rõõmuks raamatut kirjutada. Seejärel kirjeldatakse ema sünnitusvalusid. Sünnitus on raske, appi kutsutakse Essu ja Maarja, kes tulevadki ja võtavad lapse oma kätega vastu. Laps on suur ja tugev, nii et keegi ei jaksa teda mähkida. Essu paneb lapsele nimeks Peko (kõvalõ panni nime kõrralitsõ, perüs nime Pekolasõ). Pärast varrupidu murrab Peko oma hällist välja ja sirgub kiiresti tugevaks talumeheks, kelle jõudu imetletakse ja kardetakse. Viljakoristuse ja heinaniitmise ajal ei ole Pekole võrdset.