cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rõuma
Küla nimi
Küla nimi võib pärineda loodusnimest (Rõuma on paikkonnas ka nõmmenimi), talupoja lisanimest või talunimest. 1726. aastal elasid Koluvere piiskopilinnusele kuulunud külas nimega Hartz talupojad Reoma Tönnis ja Reoma Jürri ning eraldi Reoma Rein. Lauri Kettunen on tuvastanud nime ka kujul Reoba ja pidas seetõttu järelosist -ma hiliseks. Andrus Saareste on nimega samastanud Kullamaa vakuraamatus esineva nimekuju Roudenphe, mille aluseks oletab Kettunen mitmuse omastavat *Revoden-. Ta esitas teooria, mille kohaselt oli algne nimekuju Revonpää, mida võrdleb kohanimedega Reomäe ja Reosilla. Kui aga lähtuda esimesest kirjapanekust XVI sajandil Rhoudenphæe, Roudenphe ja eeldusest, et esisilbis oligi algselt õ, võiks nime seostada kohanimega Rõude, mille lähtekohaks on pakutud sõna rõud : rõua, mis tähendas külmunud maad. Rõuma I ehk Ristist põhja pool asuva külaosa vana nimi võib tuleneda eesti keelest.
Jackie Joyner-Kersee
pisi|2014 Jackie Joyner-Kersee (sünninimi Jacqueline Joyner; sündinud 3. märtsil 1962 East St. Louises) on USA kergejõustiklane (seitsmevõistleja ja kaugushüppaja). Kolmekordne olümpiavõitja (1988 ja 1992) ja neljakordne maailmameister (1987, 1991 ja 1993). Kehtiva naiste seitsmevõistluse maailmarekordi (7291) omanik.
Jackie Joyner-Kersee on IAAFi kuulsuste halli liige.
Olümpiamängudel
Los Angeles 1984 Seoul 1988 Barcelona 1992 Atlanta 1996
Maailmameistrivõistlused
Rooma 1987 Tokio 1991 Stuttgart 1993
Maailmarekordid
Kaugushüpe 7.45 13. august 1987 Indianapolis (rekordi kordamine)
Seitsmevõistlus 7148 6.-7. juuli 1986 Moskva (12,85 - 188 - 14.76 - 23,00 - 701 - 49.86 -2.10,02) 7161 1.-2. august 1986 Houston (13,16 - 188 - 15.20 - 22,85 - 703 - 50.12 - 2.09,69) 7215 16.-17. juuli 1988 Indianapolis (12,71 - 193 - 15.65 - 22,30 - 700 - 50.08 - 2.20,70) 7291 23.-24. september 1988 Seoul (12,69 - 186 - 15.80 - 22,56 - 727 - 45.66 - 2.08,51)
Välislingid
Pilte Jackie Joyner-Kerseest
Oktoobrirevolutsiooni saar
thumb|Oktoobrirevolutsiooni saar Oktoobrirevolutsiooni saar (vene остров Октябрьской Революции) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku suurim saar.
Oktoobrirevolutsiooni saare pindala on 14 170 km². Ta on pindalalt 56. saar maailmas.
Saare kõrgus ulatub 963 meetrini (Karpinski mägi). See on ka Severnaja Zemlja kõige kõrgem tipp.
Üle poole saarest on kaetud jääga. Saarel on Vavilovi liustik, Albanovi liustik, Russanovi liustik, Karpinski liustik, Universitetski liustik jt liustikud. Jäävaba ala on külmakõrb.
On mitu jõge: Bolšaja, Ušakovka, Ozjornaja. Need on peaaegu aasta ringi jääga kaetud.
Saare avastasid Georgi Ušakov ja Nikolai Urvantsev 1930–1932 kestnud ekspeditsiooni käigus ja nimetasid selle Oktoobrirevolutsiooni järgi.
Kwing-Kungks
Kwing-Kungks on Eesti ansambel.
Ajalugu
Kwing-Kungks`i “raudvara” moodustasid pikki aastaid Sven Oeselg ja Janno, kes olid tegevad ka mitmes Kungksile eelnenud bändis. Kõigepealt loodi 97. või 98. aastal nüüdse Luarvik-Luarviku trummari Andrese ergutusel bänd Smoking Causes Cancer. Proovi tehti bussijaama lähedal, venelastest rajuhevimeestele kuulunud Gildi rokiklubis, mis oli tegelikult võimla. Kohe esimeses proovis sai selgeks kurb tõsiasi, et peale trummari ei oska pilli mängida mitte keegi ja et seda bändi pole võimalik kuidagi kõlama saada. Lõpuks avastati, et kui sisse lülitada efektiplokid ja kitarrisaundid võimalikult haigeks müraks keerata, on monotoonseid trummibiite müradega üle ujutades võimalik “tehnot” teha.
SCC tegutses väikeste koosseisu muutustega veel nimede Trauma ja Dead Grapes all. Viimase nimega leidis aset ka bändi esimene kontsert Mätta Mälestuskontserdil aastal 98 ning selleks ajaks oli bändiga ühinenud ka endise Argentina punkbändi Zriamuli kitarrist Maike. Mätta mälestusel esitati viis või kuus lugu, sealhulgas “Mütsid pähe”. Bändi esinemist jälgis lava tagant terase pilguga noor ja andekas trummar Margo, kes oli Pärnu-Jaagupist kohale sõitnud sealse agropungi bändiga Square. Talle avaldas Dead Grapes muljet. Ühel järgnevatest pidudest said Janno ja Margo tuttavaks ning viimane kutsuti bändi uueks trummariks, varsti tehti lahti ka mainitud sõnaraamat.
Kwing-Kungks sai valmis 6-7 lugu, (ühes laulis kõrilaulu ka elav legend ja laboratoorium Velbaum ise) mis Zahiri laulja Tambeti sõnul bändi nimega Loop meenutasid. Kungkslased ise vaimustusid sel ajal bändidest nagu The Fall, Sonic Youth, The Cramps ja The Stooges. Igal juhul õnnestus esinema pääseda Dallase soojendajaks koos Pia Frausiga ja kõigile bändi liikmetele tundus, et nüüd kakkavad asjad ülesmäge minema. Ja nii ka läksid. Kuni aasta 2000 novembrini, mil esineti alternatiivmuusika festivalil Operatsioon B ja peale mida kolm neljandikku bändist Eesti pinnalt päris pikaks ajaks lahkus. Ideeks sai bändi edasi tegemine Hispaanias. Operatsioon B`l nägi Kwing-Kungks`i esinemist ka rohkem metal-rap´ilikumas bändis Patient Zero kitarri mänginud Valter, kes ei osanud siis aimata, et umbes kahe aasta pärast hakkab ta sama nimega bändis trumme taguma ning on selleks ajaks moodustanud ka uue stoner-rock`i bändi Shelton San, kellest saab üldse üks Eesti kõvemaid mürajõuke.
Peale mõningaid seiklusi jõudis Hispaaniast ja Hollandist tagasi Janno, kes umbes 2002 talvel Valtriga ka uut bändi kokku panna tahtis. Mõnest jämmist ja proovist jäid lõpuks kokku Valter (trummid), Heiko (bass), Lotte (laul), Janno (laul, kitarr), Holger (endine Dallas, sünt) ja Sven (rütmimasin, bass), kes Hollandist tagasi jõudes ka lõpuks bändiga ühines. Kuna Hollandis olid Janno ja Sven käinud lugematutel kontsertidel ja maailmas tekkis hullumeelse energiaga märatsevaid garaažibände ühe juurde, võtsid vanade lemmikute kõrval kohad sisse uued ja huvitavad: The Hives, White Stripes, Moldy Peaches, The Libertines, The Hunches. Heiko ja Valter tõid majja oma lemmikud nagu At The Drive In, Fugazi, Shellac ja Helmet. Sel perioodil kõlas Kwing-Kungks rohkem kui kunagi nagu garage roki bänd, seda eriti lugudes Love Hellou!!! ja Blues For Wild Shoes.
trummar Valter rohkem oma bändile keskendus ja Kungksist poolte sõbralikul kokkuleppel lahkus. Peagi lahkus ka Holger. Uueks trummariks sai lõpuks endine Zriamuli trummimüristaja Tiina ning teiseks kitarristiks Janno keskkooliaegne sõber Reio (endine Lobsand Dorje), kes talle indiemuusikat üldse tutvustas. Kwing-Kungksi viimase koosseisu moodustavad alates 2004. aasta talvest seega Lotte, Reio, Tiina, Janno ja Heiko. Hiljem ühines nendega ka Mihkel Luarvik Luarvikust, kes lahkus koos Lottega 2005. aasta sügisel.
Peale viimast koosseisuvahetust jäi Kwing-Kungks neljaliikmeliseks. Peale mõningaid kontserte 2005. aasta lõpus läks ansambel 2006. aasta veebruaris laiali.
.cm
.cm on Kameruni Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
.cv
.cv on Cabo Verde Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Noon
Noon ( < ladina k nonus "üheksas") on
400px (a) suur noon, (b) väike noon (c) noonakord
Nooni käsitletakse tavaliselt kui sekundit, sest tegemist on liitintervalliga (oktav + sekund).
Noon on noonakordi põhikuju viies (ülemine) heli (noot).
Rumm
Rumm on kange, kuni 96% etanoolisisaldusega jook, mis saadakse fermenteerimise ja destilleerimise teel kas suhkruroomelassist või suhkruroomahlast ja -siirupist.
Rummi valmistamist suhkruroomelassist nimetatakse tööstuslikuks menetluseks (rhum industrielle) ja rummi valmistamist suhkruroomahlast põllumajanduslikuks meetodiks (rhum agricole).
Ajalugu
Rumm on niinimetatud Uue Maailma alkohol, sest enne Ameerika avastamist oli suhkrurooviin Euroopas tundmatu. Suhkruroost viina põletamise kunsti tunti Kesk- ja Lõuna-Ameerikas juba ammu enne seda, kui Kolumbus sinna sattus. Kohalikud ravitsejad kasutasid seda oma ravi- ja võlujookide valmistamisel.
Kasutamine
Spetsiifilise lõhna ja maitse tõttu sobib rumm kokteilidesse ning küpsetiste ja maiustuste maitsestamiseks. Klassikaline rummiretsept on rummikompott: rummi sisse pannakse maitsestuma marju ja puuvilju. Kompotti süüakse jäätise ja vahukoorega või vahvlite kõrvale. Rummiga maitsestatakse ka kohvi ja teed. Parimad kaaslased rummile on vanill, kaneel, apelsinid, nelk, kardemon, tähtaniis ja ingver. Just need ja rumm kuuluvad mitme jõulujoogi koostisse.
Karl Tikk
Karl Tikk (vene keeles Карл Янович Тикк; 1892 Rannu vald, Tartumaa, Liivimaa, Venemaa keisririik – 26. august 1938 Kommunarka, Moskva oblast, NSV Liit) oli eestlasest Venemaa keisririigi (praporštšik) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik).
Elukäik
Karl Tikk lõpetas Tartus gümnaasiumi ja astus Riia Polütehnilisesse Instituuti. 1916. aastal mobiliseeriti ta Venemaa keiserlikku armeesse ja saadeti lipnike kooli. Pärast kiirvälja­õpet allohvitseride koolis asus ta teenima tagavarapataljonis Ufaas. Augustis 1917 saadeti Karl Tikk Rumeenia rindele, Esimese maailmasõja käigus autasustati teda aurelvaga.
1917. aasta veebruari- ja oktoobrirevolutsiooni järel alanud keisririigi armee lagunemise ja demobiliseerimise järel sattus Karl Tikk Petrogradi, kust ta tahtis tulla Eestisse, kuid ei jõudnud Jamburgist (Kingissepast) kaugemale. Kujunenud olukorras astus Karl Tikk Nõukogude Venemaal Eesti kütivägedesse.
Eesti Vabadussõjas
K. Tikk oli Eesti Vabadussõjas Punaarmee Põhjarindel 1. Tallinna Eesti kommunistliku kütipolgu 50-mehelise roodu komandör, kellena osales novembris 1918 alanud Punaarmee invasioonis Eestisse, 2. jaanuaril kokkupõrkes Eesti vägedega Raudoja kõrtsi juures ja 3. jaanuaril 1918 Tallinna lähedal Anija vallas asunud Priskel, Piibe maantee ääres asunud saeveski ja läheduses olnud metskonna hoonete juures toimunud Priske lahingus.
Tegevus Punaarmee Luurevalitsuses
Aastatel 1921–1924 õppis ta Punaarmee sõjaväeakadeemias, 1924. aastal teenis ta 32. laskurdiviisi staabiülema asetäitjana.
1924. aastast teenis ta Nõukogude sõjaväeluures: aastatel 1924–1925 oli K. Tikk NSV Liidu Punaarmee Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staabi IV Valitsuse 3. osakonna (informatsiooni- ja statistikaosakond) 6. allosakonna ülema asetäitja ja ülem; 1925–1926 NSV Liidu Punaarmee Sõjaväeluure Luurevalitsuse 3. osakonna 4. allosakonna ülema asetäitja; 1926–1931 NSV Liidu Punaarmee Sõjaväeluure Luurevalitsuse 3. osakonna sektori ülem, 1931–1933 NSV Liidu Punaarmee Sõjaväeluure Luurevalitsuse 3. osakonna ülema asetäitja.
Aastatel 1933–1935 oli K. Tikk 26. Laskurdiviisi staabiülema asetäitja, aastatel 1935–1936 NSV Liidu Punaarmee Sõjaväeluure Luurevalitsuse 1. osakonna 3. jaoskonna ülema asetäitja; 1936–1937 NSV Liidu Punaarmee Sõjaväeluure Luurevalitsuse 1. osakonna salajane volinik,
1937. aastast NSV Liidu Punaarmee juhtivkoosseisu käsutuses, auastmelt polkovnik.
Karl Tikk arreteeriti 11. detsembril 1937 ja mõisteti NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 22. augustil 1938 süüdi "kontrrevolutsioonilises terroriorganisatsioonis osalemises". Ta hukati 26. augustil 1938.
25. augustil 1957 postuumselt rehabiliteeritud NSV Liidu võimude poolt.
Aranküla
Aranküla on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 28 inimest. Kõik olid eestlased.
Pära Trust
Loominguline Kultuurijäätmete Ümbertöötlemise Koondis Pära Trust, ka Päratrust, oli Tallinna punkbänd. Ansambel tegutses selle nime all 1983. aasta novembrini mil ansambli nimeks sai Turist.
Koosseis
right|440px|thumb|Pilet Päratrusti kontserdile, mis toimus 14. veebruaril 1981 kell 18.13, koos [[Tallinna Reaalkool|Tallinna 2. Keskkooli pitsatijäljendiga, pilet nr 155]]
Katari vapp
thumb|Katari riigivapp aastail 1976–2022 Katari vapp on Katari riigivapp. Vapp on kasutusel alates 1976. aastast ja seda uuendati 2022. aastal.
Algse ümmarguse vapi sisemisel osal oli kollasel taustal kaks ristatud valget mõõka, nende vahel sinistel ja valgetel lainetel seilav laev ning kaks palmipuud. Välimine sõõrikukujuline osa oli Katari lipuvärvides (ülal valge ja all pruunikaspunane). Valgel osal oli mustas kirjas araabiakeelne Katari riigi nimi ja pruunikaspunasel osal valges kirjas ingliskeelne Katari riigi nimi ("State of Qatar").
1. Eesti Politseirügement
1. Eesti Politseirügement (saksa keeles Estnische Polizei Regiment 1) oli 1944. aastal Eesti politseipataljonide juhtimiseks moodustatud väeüksus Kolmanda Riigi relvajõudude koosseisus.
Politseipataljonid allusid administratiivselt Kolmanda Riigi SS-i ja politsei kõrgeimale komandörile Reichsführer-SS Heinrich Himmlerile Saksa Korrapolitsei SS-Oberstgruppenführer und Generaloberst der Polizei Kurt Daluege'i kaudu.
Eestis formeeritud politseipataljonid allusid Ida maa-alade Riigikomissariaadi SS-i ja Saksa Korrapolitsei kõrgeimale komandörile ning Eestis asunud SS-i ja Saksa Korrapolitsei komandörile Wilhelm von Thadenile.
Vormiriietusena kasutasid politseipataljonide võitlejad Eesti sõjaväe vormiriietust M1935 ja hiljem Saksa sõjajõudude välivormi (sinel, püksid ja frentš), saksa välivormi Modell 1936 modifikatsioone M39 või M43 Wehrmachti auastmetunnustega. 1943. aastal olid sõjategevuse piirkondades ja Wehrmachti tagalapiirkonnas politseipataljonid operatiivselt allutatud Wehrmachti või Relva-SS-i tagala- või rindeüksustele.
1944. aastal osalesid politseipataljonid Wehrmachti väegrupi Nord ja armeegrupi Narwa alluvuses lahingutegevuses Eestis, lahingutes Narva all, Sinimägedes ja Lõuna-Eestis.
Juhtkond ja koosseis
Rügemendiülem major Kaarel Saimre.
Isikkoosseis
Politseirügemendi staap formeeriti 1944. aasta aprillis.
Rügement formeeriti Kirde-Eestis rannakaitses ja Tannenbergi liinil olnud 286., 288., 291. ja 292. Politsei Jalaväepataljoni juhtimiseks rindeolukorras.
1. juulil 1944 oli rügemendi koosseisus sakslasi: 5 ohvitseri, 5 ametnikku, 16 allohvitseri; Eesti alalt: 62 ohvitseri, 2 ametnikku, 220 allohvitseri ja 2163 alamväelast.
Relvastus samal ajal: 2327 püssi, 266 püstolit, 69 püstolkuulipildujat, 147 kergekuulipildujat, 32 raskekuulipildujat, 32 keskmist miinipildujat ja 24 tankitõrjepüssi.
1944. aasta 7. juulil moodustati 1. Eesti Politseirügemendi staabi baasil 2. Eesti Politseirügemendi staap.
Kolmanda Riigi Ukraina Riigikomissariaadi SS-i ja politsei kõrgemale juhile allunud politseirügemendid 4–8 moodustati 1943. aastal Galiitsias.
Vassili Martin
Vassili Martin VR II/3 (1890 Ridala, Saaremaa – 14. oktoober 1954) oli eesti sõjaväelane.
Vassili Martin arreteeriti 1944. aastal süüdistatuna Omakaitses osalemises, ebaseaduslikus relva hoidmises ja raadiovastuvõtja omamises. 1945. aasta mais mõisteti ta tribunali otsusega 10 aastaks vanglasse ning pärast seda 5 aastaks asumisele, lisaks kuulus kogu tema vara konfiskeerimisele. Vassili Martin suri Mordvas vahetult pärast luba naasta koju.
.cx
Tippdomeeni haldab kogukondlik mittetulundusühing Christmas Island Internet Administration (CIIA), mis pakub ka saare elanikele internetiteenust.
Kakandilised
Kakandilised (Isopoda) on vähilaadsete alamhõimkonda kuuluv mitmepalgeline selts vähilisi.
Kakandilised on iidne loomarühm, neid on leitud alates Karboni ajastust.
Eesti liigid
Eestis elab kakandilisi 23 liiki, neist 15 maismaal ja 8 meres.
Maismaal on tavalisimad keldrikakand ja mullakakand. Eesti veekogude tavalisim kakandiline on vesikakand.
Vinni
pisi|Vinni mõisa peahoone. Vinni on alevik Lääne-Viru maakonnas, Vinni vallas.
Fotoionisatsioon
Fotoinisatsiooniks nimetatakse aatomite või molekulide ioniseerumist valguse toimel.
Vinni
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli alevikus 1054 elanikku. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli seal 927 elanikku. Neist 806 (86,9%) olid eestlased.
Vinni alevikus (aadressil Sõpruse 1) asus aastatel 1990–1995 Vinni vallamaja. Vinni Vallavalitsuse naaberalevikku Pajustisse (Tartu mnt 2) kolimise järel anti vabanenud ruumid Vinni-Pajusti raamatukogu kasutusse.
Vinnis tegutseb Vinni-Pajusti Gümnaasium ja seal asub Vinni Spordikompleks.
Vinni Lasteaed "Tõruke"
Ajalugu
1708. aastal toimus Vinni lahing, mis oli viimane Eesti pinnal võideldud välilahing Põhjasõja ajal.
Piirsalu
Piirsalu (18. sajandi kaartidel ka Piersallo ja mõis Piersahl) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas, Risti ja Kuijõe vahel.
Esimest korda mainiti Piirsalu küla 16. sajandil Fr. Stackelbergi vakuraamatus nime Pirsell (Phirzal) all. Samast ajast pärinevad ka esimesed eestikeelsed palvetõlked (issameie, "Ole tervitatud, Maria" ja usutunnistus) Piirsalu koguduse õpetaja Johhannes Lelowi sulest Kullamaa vakuraamatus. Küla nimi lähtub sõnadest piir ja salu.
17. sajandist kuulus küla Piirsalu mõisa alla, mis eraldati Kuijõe mõisast. Aastail 1628–1691 kuulus see kant Haapsalu krahvkonda. Piirsaluga on 1977 liidetud Annamõisa (1798 karjamõis Annenhof', u 1900 Аннамойза), Kabeli (1844 Kabbele''), Valksi ja Vanamaa (1725 Wannama) külad.
Endise Valksi küla kohta kasutati aastal 1726 nime Walcksi, aastal 1844 aga nimekuju Walksa. 1726. aastal on küla all kaks talupoega, kel lisanimeks Walksi, 1782. aasta revisjonis on koht märgitud aga hajataluna (Walkse Clauss). Hiljem asusid külas Uue-Valkse ja Vana-Valkse talud. Nime päritolu on ebaselge, tõenäoliselt tuleb see samast sõnatüvest, mis esineb ka sõnades valge ja valk. Piirsalu küla all on XVI sajandi I poolel mainitud Valsi Thomase nimelist üksjalga, võimalik, et ka tema lisanimi on seotud Valksi nimega.
Piirsalus asub väike XIX sajandi esimesel poolel rajatud kõrts.
Külas asub Piirsalu kirik, kus tegutseb Piirsalu kogudus.
Piirsalus asuvad XVIII sajandi klaasikoja asukoht, asulakoht, Piirsalu kalmistu koos seal asuva II maailmasõjas hukkunute ühishauaga ja Piirsalu vana kalmistu koos seal asuva II maailmasõjas hukkunute ühishauaga on kaitstavad muinsusmälestised. Külas asub Mustjärve raba hoiuala.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Risti valda.
Külas tegutseb Piirsalu Küla Selts, mille kirjastusel ilmus 2009. aastal küla kohta 174-leheküljeline raamat "Piirsalu".
Rahvapärimus
Rahvajutu järgi teatakse Piirsalu asustust väga vana olevat. Ümbruskonnas olnud kaks küla: Kiigemäe ja Kalmu, mis hävisid Piirsalu mõisa loomise käigus pärast Põhjasõda. Kalmu rahvas kolis praegusesse Kabeli külla, Kiigemäe rahvas aga Ehrkundi saarele, kus oli olnud Anne mõis. Viimane jätnud Kiigemäe küla rahvale päranduseks Annamõisa nime, ahjuvareme ja sirelipõõsa. Annamõisa küla püsis elujõus veel 1948. aastani, mil sinna asus sõjavägi.
Kiigemäe küla Laasu talu õuel kasvanud tamm. Kui peremees oli sunnitud talust lahkuma, öelnud ta puule: "Näed talu minemist, näed talu tulemist." Laasu tamm oma madala, kuid jändriku kerega püsib tänapäevani. Karjalapsed on küll selle õõnsusesse lõket teinud, kuid haljus ei kao. Õõnsus mahutab umbes 7 last.
Piirsalu metsas olnud suurem veega piiratud ala, mida on nimetatud Ehrkundi saareks. Sinna ehitanud Koluvere lossi krahv väikese mõisa, kuhu pannud elama oma armukese Anna. Anna olnud mõisnikutütar ja tal oli olnud vallaslaps.
Piirsalu valla külad kuulunud Koluvere lossi alla, ent need olid orjusest vabad, kuna maa asus eraldi muudest valdustest. Üks soise maaga piiratud mets peitnud endas asundust, millest ei teatud midagi. Kord lasknud Koluvere lossi omanik mingi ehitise jaoks tellisesavi otsida. Otsijad sattunud senitundmata külale ja lausunud: "Seal metsas on üks "falsch" ("vale" ehk "ebaseaduslik") küla." Just sealt saadudki savi ja ühtlasi sai küla nime – Valkse, mis hilisemalgi ajal savitelliste põletamisega kuulus.
Tuntud elanikke
Piirsalus on sündinud koorijuht Lembit Verlin.
1902. aastal elas Piirsalus oma õemehe juures A. H. Tammsaare, kes kajastas sealset olustikku ka kahes oma novellis. Tammsaare õepoeg Arnold Grossthal oli näitleja.
Piirsalu koolis õppis Priit Põldroos.
Retrorakett
Retrorakett on kosmoseaparaadi küljes (üldjuhul ninaosas) paiknev spetsiaalne rakettmootor, mida kasutatakse vastupidi kiirendamisele hoopis kosmoseaparaadi hoo pidurdamiseks õhutühjas ruumis.
Pakterminal
pisi|227x227px|Pakterminal, suvi 1993 AS Pakterminal oli 1992. aastal asutatud ettevõte, mille põhitegevusala oli nafta ja naftasaaduste laadimise ja ladustamise teenused.
Pakterminal asutati 30. juunil 1992 Eesti-Hollandi ühisettevõttena. Pakterminal sai nime asutajaettevõtete Paktank International ja N-Terminaal järgi ning alustas tegevust 1993. aasta märtsis.
Ettevõte kuulus 50% ulatuses Eesti investeerimisfirmale Trans Kullo ja 50% ulatuses Hollandi suurkontsernile Royal Vopak. 2007. aastal ostis Royal Vopak ära Trans Kullo osaluse ja sai ettevõtte ainuomanikuks. 2010. aasta mais liitis selleks ajaks liitumiste tagajärjel nime AS Vopak E.O.S. kandev emaettevõte Pakterminali endaga.
Terminal asub Tallinna Sadamale kuuluvas Muuga sadamas, Soome lahe lõunakaldal.
Deetsim
Deetsim (< ladina k decimus 'kümnes') on 400px (a) suur deetsim, (b) väike deetsim
Philippe VI
pisi| Philippe VI (1293 – 22. august 1350) oli Prantsusmaa kuningas aastail 1328–1350 ning koos Jeanne II-ga Navarra kuningas Philippe III 1284–1314. Ta oli esimene Valois' dünastiast pärinev Prantsusmaa kuningas.
Philippe VI valitsusaeg
Kohe oma valitsusaja alguses saavutas ta sõjalise edu Flandrias. 1328. aasta augustis lõi tema juhitud vägi mässuliste flaami talupoegade vägesid ning aitas sealsele troonile tagasi rahva kukutatud Flandria krahvi Louis I.
Oma valitsusaja alguses oli Philippe VI sõbralikes suhetes Inglise kuninga Edward III-ga. 1332. aastal plaanisid nad üheskoos ristiretke, mis jäi aga tegemata. Valitsejate vahel tekitas pingeid nii Akvitaania hertsogkonna staatus kui ka see, et Philippe VI pakkus 1334. aastal varjupaika Šotimaa kuningale David II-le ja nimetas end tema huvide kaitsjaks. Lõplikult mindi tülli siis, kui Edward III pakkus varjupaika Philippe VI endisele nõunikule ja lähikondlasele Robert III d'Artois'le. Robert oli üritanud pettuse teel pärandust saada, kuid selle ebaõnnestumise järel suutis vaevu Prantsusmaalt pageda. Philippe oli teda kogu Euroopast tagasi otsinud. Edward III tõstis Roberti oma õukonnas suure au sisse.Vastukaaluks sellele kuulutas Philippe VI 24. mail 1337, et Edward III on õhutanud Akvitaanias mässu ja allumatust. Sellega algas saja-aastane sõda.
.fm
.fm on Mikroneesia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
.ga
.ga on Gaboni Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Domeeni haldab Gabon Telecom. 1998–2004 haldas seda Office des Postes et Télécommunications de la République Gabonaise.
Ivo Varts
Ivo Varts (1. detsember 1961 Rakvere – 15. jaanuar 2013 Tallinn) oli eesti trummar.
Ta on mänginud ansamblites Ruja, Kaseke, Haak, Propeller, Apelsin, In Spe, Mahavok, Compromise Blue.
Ivo oli (aastast 2000) Rocca al Mare kooli kehalise kasvatuse õpetaja ja trummiringi eestvedaja.
Isiklikku
Tema isa Tiit Varts on džässmuusik, vend Ain Varts on kitarrist.
Undeetsim
Undeetsim ( < ladina k undecimus "üheteistkümnes") on
thumb|left|400px|(a) puhas undeetsim (b) [[undeetsimakord]]
Undeetsimit käsitletakse tavaliselt kui kvarti, sest tegemist on liitintervalliga (oktav + kvart).
Termoionisatsioon
Termoionisatsiooniks nimetatakse ioonide tekkimist gaasis kõrgel temperatuuril aatomite ja molekulide vaheliste põrgete tõttu.
Ivanovo
Ivanovo (vene Иваново) on linn Venemaal, Ivanovo oblasti keskus. Asub Uvodi jõe kaldal, 300 km Moskvast kirdes. Geograafilised koordinaadid on 57°01′N, 40°59′E.
Linna kohal asunud Ivanovo küla on esmamainitud 1561. aastal. Ivanovo linn on asutatud 1871. aastal mitme küla liitmise teel. 1932. aastani oli linna nimi Ivanovo-Voznessensk. 1918. aastast kubermangukeskus, 1929. aastast Ivanovo oblasti keskus.
Ivanovo on tähtis tekstiilitööstuse keskus.
Elanike arv on 418 200 (2005).
.cy
.cy on Küprose Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Seejuures kasutab rahvusvaheliselt tunnustamata de facto eksisteeriv Põhja-Küprose Türgi Vabariik domeeni .nc.tr, mis on Türgi domeeni .tr alamdomeen.
451
451. aasta
GSS
"GSS" võib tähendada:
.fo
.fo on Fääri saarte Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
Reimsi katedraal
Reimsi katedraal on basiilika Prantsusmaal Reimsis (prantsuse keeles Cathédrale Notre Dame de Reims). Reimsi katedraal oli Prantsusmaa kuningate kroonimiskirik.
Reimsi katedraal on Reimsi peapiiskopi aujärg.
Praegune kirik valmis 13. sajandi lõpus, välja arvatud lääneportaal, mis püstitati 14. sajandi alguses. Kirik rajati 1211. aastal maha põlenud kiriku kohale, mis omakorda oli rajatud basiilika kohale, kus legendi järgi Püha Remigius ristis 496 Chlodowech I. Viimane oli omakorda rajatud Vana-Rooma termide kohale.
Katedraal ehitati 13. sajandil gooti stiilis, välja arvatud läänetiib, mis ehitati 14. sajandi algupoolel eelmise sajandi jooniste järgi. Seetõttu on Reimsi katedraal stiililt ebatavaliselt ühtlane. Löövi on pärast pikendatud, et kirik mahutaks rohkem rahvast, kes kuninga kroonimist vaatama tulevad.
Lossi tornid on 81 meetrit kõrged, aga esialgu projekteeriti nad 120 meetri kõrgused. Lõunatornis on kaks suurt kella. Neist suurem, mis 1570 nimetati Lotringi kardinali Charlesi järgi Charlotte'iks, kaalub umbes 11 tonni.
Seest on kirik 139 m pikk, löövi kohalt 30 m lai ja keskkohalt 38 m kõrge.
Esimese maailmasõja ajal sai katedraal sakslaste mürsutulest tugevasti kahjustada. Taastamistööd algasid 1919 ja katedraal avati täielikult 1938. Katedraali taastamist toetasid rahaga Rockefellerid.
Reimsi katedraal kuulub alates 1991 UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Propeller (ansambel)
Propeller on eesti punkbänd.
Duodeetsim
Duodeetsim ( < ladina k duodecimus "kaheteistkümnes") on
Duodeetsimit käsitletakse tavaliselt kui kvinti, sest tegemist on liitintervalliga (oktav + kvint).
thumb|left
Hagudi küla
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 95 inimest. Neist 91 (95,8%) olid eestlased.
1977. aastal liideti Hagudi külaga Hagudi-Metsküla.
Küla idapiir jookseb mööda Keila jõge.
Küla läbivad raudteeliin ja Tallinna–Rapla–Türi maantee.
.gd
.gd on Grenada Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.
Piatra Neamț
Piatra Neamț (ungari keeles Karácsonkő, saksa keeles Kreuzburg an der Bistritz) on linn Rumeenias, Neamți maakonna keskus.
.ge
.ge on Gruusia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.
Kasutusel on ka teise taseme domeenid .com.ge, .edu.ge, .gov.ge, .org.ge, .mil.ge, .net.ge, .pvt.ge.
Ionisatsioon
pisi|160px|Kiiresti liikuva [[elektroni (ülal) põhjustatud põrkeionisatsioon, mille tagajärjel eraldub aatomist elektron ja aatom muutub positiivseks iooniks (all)]]
Ionisatsioon on positiivse iooni tekkimine neutraalsest aatomist või molekulist, kui sellest lahkub elektron, või negatiivse iooni tekkimine (peamiselt keemilistes reaktsioonides), kui neutraalse aatomiga (molekuliga) liitub elektron.
Ionisatsiooni peamised põhjused:
Roela
Roela (18. sajandi kaartidel Roila, hiljem on kasutatud ka nime Viru-Roela) on alevik Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Külast põhjas asusid Roela mõis (kaartidel Ruil), vesiveski ja kõrts.
Kuni aastani 1996 tegutses Roelas keskkool, mis hiljem muudeti põhikooliks.
Roelas asus Roela sovhoosi keskus.
Hagudi
Hagudi on alevik Rapla maakonnas Rapla vallas.
Hagudis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 311 inimest. Neist 284 (91,3%) olid eestlased.
Hagudi mõisas on sündinud Adam Johann von Krusenstern.
Alevikus on Hagudi raudteepeatus. Alevikku läbib Tallinna–Rapla–Türi maantee.
Hagudis tegutsevad raamatukogu, põhikool ja lasteaed.
Alevikust edelasse jääb Hagudi raba.
Miklós Fehér
Miklós "Miki" Fehér (20. juuli 1979 – 25. jaanuar 2004) oli Ungari jalgpallikoondise ründaja.
Fehér mängis oma karjääri jooksul kodumaa klubis Győri ETO FC ning Portugali klubide FC Porto, SC Salgueiros, SC Braga ja SL Benfica meeskondades. Ungarit esindas ta esimest korda koondises 1998. aasta oktoobris Aserbaidžaani vastu. Järgmise viie aasta jooksul lõi ta 25 mängus seitse väravat.
Karjäär
Ungaris Győri ETO FC-s mängides jäi Fehér silma FC Porto talendiotsijaile. 1998. aastal sõlmiski ta klubiga lepingu, ent suhteliselt noore mängumehena ei löönud ta klubi koosseisus läbi ning ta laenati kogemuste ammutamise eesmärgil SC Salgueirosesse. Keskpärase hooaja järel laenati ta S.C. Bragasse, kus tegi oma edukaima aasta, lüües 26 mängus 14 väravat. Pärast seda, kui Porto mängijate agent (sh ka Fehéri) läks tülli omanik Jorge Nuno Pinto da Costaga, polnud tal enam Portos kohta. Ta lahkus Estádio das Antasi staadionilt vaba agendina Benficasse, kus lõi 28 mängus 7 väravat.
Surm
25. jaanuaril 2004 sõitis Benfica külla Guimarãesesse, et mängida sealse Vitória S.C-ga. Kohtumist kanti televisioonis otse üle. Benfica oli juhtimas 1:0, kui Fehér sai teise poolaja lisaminutitel kollase kaardi ja äkitselt kummardus kätega oma põlvedele ning langes teadvusetult sellili murule. Kui klubi meedikud mõistsid, et Fehéril oli süda seiskunud, püüti teda kiiresti elustada ning publik sai aru olukorra tõsidusest. Pärast väikest viivitust pääses kiirabiauto lõpuks väljakule ning viis ta haiglasse, kust natuke enne keskööd tuli teade ungarlase surma kohta. Lahkamine näitas, et 24-aastase Fehéri surma põhjustas hüpertroofse kardiomüopaatia tagajärjel tekkinud ventrikulaarne fibrillatsioon.
Fehéri mälestuseks ei kasuta Benfica enam numbrit, mida ta surmamängus kandis- särk number 29. Traagiline hukkumine põhjustas Portugali spordile tõelise šoki. Kuigi Fehér lahkus mõni aasta tagasi FC Portost nende suure rivaali Benfica klubisse, avaldasid eelmise klubi direktor Reinaldo Telles ja selleaegne peatreener José Mourinho kaastunnet Estádio da Luzil, kus Fehér oma viimast und magab.
Revisionism
Revisionism ehk revideerimispoliitika on olemasolevate põhimõtete või mõistete ümberkujundamise ja muutmise poliitika.
Ajalooline revisionism on ajaloolaste termin kirjeldamaks seda, kuidas ajaloo interpreteerimisel on asendatud mõned faktid, kuna on ilmnenud uusi andmeid.
Territoriaalne revisionism – seda mõistet on kasutatud Euroopas pärast külma sõja aega nende etniliste vähemuste kohta, kes lootsid muuta riigipiire pärast Teist maailmasõda.
Kõige sagedamini on revisionismi kasutatud seoses sotsialismiga. Seda eri aegadel ja erinevas tähenduses.
.gf
.gf on Prantsuse Guajaana Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Carmina Burana
pisi|Bayerische Staatsbibliothek, Codex Buranus (käsikiri Clm 4660); fo 1r [[Fortuna rattaga]] pisi|Metsa kujutav illustratsioon Codex Buranus ' est Carmina Burana (tõlgituna ladina keelest 'Beuerni laulud') on kõige mahukam ja esinduslikum keskaja ladinakeelse ilmaliku luule (nn vagandiluule) kogumik 13. sajandist, leitud Benediktbeuerni kloostrist.
Käsikiri
Käsikiri koosneb 112 pärgamendilehest, tekst on kirjutatud varagooti minusklis, kirjutajaid on olnud kaks või kolm. Kogumik on illustreeritud kaheksa värvilise miniatuuriga, mis näitab ta hinnalisust – sel ajaperioodil iga käsikirja piltidega ei kaunistatud. Kokku leidub selles 228 anonüümset luule- ja draamateksti. "Carmina Burana" on koostatud ja ühte käsikirja koondatud tõenäoliselt aastail 1225–1230, käsikirja oletatav sünnikoht on kusagil Austria-Itaalia piirialal, otsustades käsikirjas leiduva keeleainese põhjal. Hiliskeskajal on kogumiku käsikirjalised lehed köidetud kaante vahele, selle käigus on kaotsi läinud luuletuste algne järjekord ja kadunud mõned käsikirjalehed. Laadilt on tegemist lauluraamatuga, st värsid olid kirja pandud laulmiseks, mitte lugemiseks, nagu osutavad mitmele luuletusele lisatud neumad.
Tekstid
Tekstid on kogumikus korrastatud temaatiliselt ja seal võib eristada järgmisi osi:
Kuigi valdavalt on tekstid ladina keeles, leiab nende seast ka kesk- ja ülemsaksa keelevormis loodud laule (kokku 47), samuti näiteid makaroonilisest luulest (st saksa- ja prantsuskeelsete fraaside või väljenditega põimitud ladinakeelseid värsse). Ligi kaks kolmandikku tekstidest on säilinud ainult Codex Buranus ' es, teiste puhul on olemas paralleelvariandid muis allikais. Väheste tekstide puhul on suudetud tuvastada autorsus: käsikirjakogumikus leidub Dietmar von Aisti, Orléansi Hugo Primase, Archipoeta, Waltheri Châtillonist, Walther von der Vogelweide ja Heinrich von Morungeni värsse.
Teose hilisem käekäik
Keskajal olid kogumikku koondatud laulud vähemalt haritud ringkondades tuntud ja armastatud. Uusaja jooksul nad ilmselt aegamisi ununesid, kuigi üks tekst "Tempus adest floridum " ilmus 1584. aastal muudetuna ja uuesti viisistatuna Soome kiriku- ja koolilaule koondavas laulukogumikus "Piæ Cantiones".
Käsikirjaköide asus Benediktbeuerni kloostri raamatukogus aastani 1803, kloostri sulgemise käigus avastas selle raamatukoguhoidja Johann Christoph von Aretin ja toimetas köite Baieri Riigiraamatukokku, kus see asub tänaseni (Clm 4660–4660*). Katkendeid kogumikust ilmus trükis 1806. ja 1844. aastal (viimane Jacob Grimmilt). Alles 1847. aastal avaldas Johann Andreas Schmeller tekstide koguväljaande, temalt pärineb ka mõnevõrra eksitav pealkiri "Carmina Burana" (käsikirja nimetati Codex Buranus), sest et tekstid pole kindlasti loodud ega kirja pandud Benediktbeuernis.
Mitmed "Carmina Burana" laulud on hiljemgi interpreteerimist leidnud. Kaasaegsesse muusikaajalukku põlistas selle saksa helilooja Carl Orff oma 1935. aastal loodud lavastusliku kantaadiga "Carmina Burana" orkestrile, koorile ja solistidele, milles ta kirjutas muusika 24 laulu tekstidele.
Metsaküla
Metsaküla on mitme Eesti küla nimi.
.gg
.gg on Guernsey Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Fred Jüssi
pisi|300px|Fred Jüssi Fred Jüssi (sündinud 29. jaanuaril 1935 Arubal) on eesti zooloog, loodusfotograaf ja looduse populariseerija.
Sünd ja elu Arubal
Fred Jüssi sündis 29. jaanuaril 1935 Kariibi meres asuval Aruba saarel. Fred Jüssi sündis abieluvälisest suhtest. Tema bioloogiline isa oli endine USA pesapalli profiliiga mängija Jim Bluejacket (sünninimega William Lincoln Smith), kelle isa oli iiri päritolu farmer ja kelle ema oli tšerokiide sekka elama asunud šooni või (vähem tõenäoliselt) tšerokii.
Fredi kuus aastat vanem poolvend Henry sündis 1929. aastal Venezuelas, kus pere lühemat aega peatus, kuni poiste isa sai tööd Standard Oili vastvalminud õlipuhastustehases Arubal, misjärel saarele elama asuti. Arubal elati kokku üheksa aastat. Fredi isa töötas õlipuhastustehases ja elatas peret. Ema tööl ei käinud, vaid kasvatas kodus lapsi, suhtles elavalt naabritega, õppis keeli ning elamise ja majapidamise kunsti ja luges raamatuid – Fred Jüssi sõnul olid need üheksa aastat tema ema vaimse elu kõrgaeg, kuna erinevalt elust Eestis sai ta Arubal pühenduda lastele ja iseendale. Arubal lastele eesti keelt ei õpetatud ja koduski räägiti inglise keeles, sest tagasi Eestisse pöörduda Fredi vanemad ei kavatsenud. 1938. aastal see siiski aset leidis – Fredi isa saatis pere Eestisse ja läks ise Iraani õlipuhastusjaama ehitama. Fred Jüssi on oma Aruba mälestuste kohta öelnud, et need on nagu kirevad pilditükid, millest pilti kuidagimoodi kokku panna ei saa, sest liiga palju tükke on puudu.
Kolimine Eestisse
1938. aastal Eestisse saabudes oli Fred Jüssi kolmeaastane. Esimest muljet Eestist on Jüssi tagantjärele nimetanud armastuseks esimesest silmapilgust, kuna teda vaimustasid siinne loodus ja kliima, aga ka inimesed ja nendega kogetu. Jüssi esimesi tugevaid muljeid Eestis oli sügisene lehesadu. Talle meeldis Kadrioru pargis puude all lehtedes jalgu sahistada. Samavõrd vaimustas poissi esimene lumesadu, sest subtroopilisel Aruba saarel polnud ta midagi sellist kogenud.
Eestis elu sisseseadmine polnud kerge. Mõni aeg pärast Eestisse saabumist oli Fred Jüssi ema läbi raskuste leidnud 1939. aastal perele väikese kahetoalise üürikorteri Tallinnas Kotka tänaval majas number kuus. Isa Johannes suri 1939. aastal pärast rasket haigestumist, kuna 1939/1940 ränk talv oli troopilise kliimaga harjunud mehele liig. Ema leidis teenistust Tallinna Tuletikuvabrikus.
Teine maailmasõda ja Nõukogude okupatsiooni algus
Esimese Nõukogude okupatsiooni ja Saksa okupatsiooni ajal käis Fred Jüssi Tallinnas lasteaias, 1942. aastal astus Tallinna 20. algkooli. . Kui 9. märtsil 1944 korraldas Punaarmee Tallinnale pommirünnaku, varjus üheksa-aastane Fred ühes ema, venna ja teiste majaelanikega keldrisse. Öösel kella ühe paiku saabus tunde kestnud pommirahe järel vaikus, inimesed väljusid varjendist ja läksid oma eluruumidesse. Maja oli rünnakus küll otsetabamustest pääsenud, ent lööklained olid purustanud aknaid ja muud. Paaritunnise hingetõmbeaja järel algas uus rünnak ja sedapuhku süttis ka Jüsside pere korter, misjärel tuli taas evakueeruda. Maha põles ka Tallinna 20. algkooli hoone, kus tol hetkel oli haavatuid täis sõjaväehaigla.
Eesti Rahva Ühisabi korraldas kiiresti laste ärasaatmise purustatud linnast ajutistesse varjupaikadesse. Fred ja vend Henry saadeti mõni päev pärast rünnakut Viljandimaale Loodi mõisas olevasse koolimajja, kus sadakond last leidis varju septembrini. Fred Jüssi sõnul lõi see kogemus nähtamatu sideme tema ja Eestimaa vahel, sest Mulgimaa loodus jättis talle sügava mulje. 1947. aastal viis juhus Fred Jüssi üheks kuuks Võhmuta kanti maale, kus elas jõukas talus ning õppis tundma sealseid inimesi, maatöid ja maaelu – sai aimu elamise kultuurist Eestimaal. Seda suve on ta pidanud oma viimaseks lapsepõlve suveks, kuna järgnenud kolhooside rajamine ja 1949. aasta märtsiküüditamine muutsid maaelu jäädavalt. 1949. aasta veebruaris sai Fred Jüssist kooli komsomolisekretäri ähvardusel ("Ära unusta, et sa oled välismaal sündinud!") ja ema soovitusel ÜLKNÜ liige, ehkki ta ise oli sellest algul keeldunud.
Haridus ja ametid
1950. aastate algul avastas Jüssi enda jaoks Kõrvemaa. 1953. aastal lõpetas Fred Jüssi Tallinna 20. Keskkooli ja astus Tartu Riiklikku Ülikooli õppima bioloogia erialal, ülikooli lõpetas 1958. aastal. Aastatel 1958–1960 töötas Jüssi Hiiumaal Emmaste põhikoolis õpetajana. Aastail 1962–1975 oli Fred Jüssi Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumis looduskaitseinspektor. Aastatel 1976–1989 oli ta Eesti Raadio mittekoosseisuline kaastööline.
Fotograafia ja helide lindistamine
Fotograafiaga puutus Fred Jüssi esimest korda kokku 1948. aasta paiku, kui tegi loodusmuuseumi preparaatori Juhan Sakkeuse innustusel oma esimesed fotod. Fotoaparaadi näol leidis Jüssi endale sobiva vahendi maailma tunnetamiseks.
Jüssi esimene kokkupuude stereomagnetofoni ja stereohelilindistamisega leidis aset 1975. aasta 14. mai õhtupoolikul Soonlepa lahe Valgekare rannal, kui Hannes Valdma Eesti Raadiost lasi Fred Jüssil läbi kõrvaklappide kuulata vastvalminud stereoülesvõtet häältest rannas. Jüssi sõnul tundus, nagu oleks sel päeval pudenenud mulda üks seeme, mis tasapisi idusid ja juuri kasvatama hakkas. Pärast paarikuulist õpiaega Hannes Valdma ja Jüri Tamme käe all tegi Fred Jüssi 1976. aasta 9. mai hommikul Laukasool ja Loobu jõe ääres metsas oma esimesed iseseisvad helilindistused – sellest algas Fred Jüssi jaht looduse häältele.
1. veebruaril 1979 läks esimest korda raadioeetrisse "Linnuaabits", mis hakkas raadiokavas olema kord nädalas, nii kuni 1980. aasta detsembrini välja (lk 239). Kuna kõik Eestimaa linnud said saates käsitletud, tuli nihutada piire. "Linnuaabits" jätkus "Looduse aabitsana", kus mängiti kuulajaile lindistusi nii Eestimaa lindudest, imetajatest, kahepaiksetest kui ka putukatest.
Looming ja kutse
Fred Jüssi looming on mitmekülgne. Ta on kirjutanud raamatuid ja artikleid, avaldanud fotoalbumeid, loodusteemalisi jutustusi, mõtisklusi ja heliplaate, osalenud raadio- ja telesaadetes, andnud intervjuusid ning pidanud loenguid. 1980. aastal näitles Fred Jüssi Rein Marani filmis "Laanetaguse suvi", kus etendas peategelaste isa metsavaht Vidriku rolli. Osa tema loomingust on suunatud laste harimisele (nt raamatud "Räägi mulle rebasest" 1987, "Rebasetund" 1977; telesaade "Kas sina näed, mida mina näen?" 1994–1995). Jüssi on olnud pühendunud Eestimaa looduse ja maastike jäädvustamisele ning looduskaitse olulisuse teadvustamisele ühiskonnas. 1980. aastal allkirjastas ta 40 kirja.
Film "Fred Jüssi. Olemise ilu"
"Fred Jüssi. Olemise ilu" (2020) on Taska Filmi ja Jaan Tootseni toodetud täispikk film Eesti loodusest ja Fred Jüssist.
Iira
Iira on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Iiral asub Kuusiku lennuväli.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 126 inimest. Neist 122 (96,8%) olid eestlased.
Basaalstimulatsioon
Kontseptsiooni rajas Andreas D. Fröhlich. Basaalstimulatsioon oli murdelise tähtsusega kogu pedagoogika ajaloos. Sellega tõestati lõplikult, et kõik inimesed on õpivõimelised ja arendatavad. Ning vaimupuudega inimeste kõrvalejätmine koolist ja arendamistegevusest pole põhjendatud. Basaalstimulatsiooni väljatöötamisel oli juhtiv roll Mainzi Ülikooli eripedagoogika osakonnal (prof. Ernst Begemann; hiljem prof. Ursula Haupt).
Basaalstimulatsioon arendab inimese kõige elementaarsemaid oskusi. Eesmärk on avardada inimese esmaseid tajuelamusi ning suurendada tema kontakti maailma ja teiste inimestega, suurendades inimese psühhosotsiaalset kompetentsi. Teraapia on intensiivne ja suunatud kehataju arendamisele. Sensoorse stimulatsiooni harjutuste valikul lähtutakse inimese individuaalsusest. Patsient saavutab oma kehalise mina tunnetamise ja saab suurema iseseisvuse oma tegevustes kaasa rääkida. Kõnetust ja teadvusetust ei käsitleta vastastikuse interaktsiooni takistusena. Edu tunnuseks on see, kui inimeses tekib vastusreaktsioon, kui see talle elamuse valmistab ja tema võimekust arendab, kui ta omandab elementaarse omakehapildi, elementaarse aeg-ruumi orientatsiooni ja keskkonnatunnetuse.
Basaalstimulatsioon oli esialgu mõeldud individuaalse arengu toetamiseks, mis oli suunatud väga raske puudega lastele ja noortele. 1980. aastatel hakati basaalstimulatsiooni rakendama ka meditsiinis. See sai võimalikuks tänu Fröhlichi ja Christel Biensteini koostööle.
Metsaääre
Metsaääre nime kannab mitu küla Eestis:
Hellamaa
Hellamaa on mitme Eesti küla nimi:
Generaator M
Generaator M oli Tallinna (Nõmme) punkbänd 1980. aastate alguses.
Cosimo III
thumb|Cosimo III
Cosimo III de' Medici (14. august 1642 – 16. oktoober 1723) oli Toscana suurhertsog aastatel 1670–1723.
Cosimol elas väga üle ka oma järeltulijate lastetust. Vanem poeg Ferdinando osutus homoseksuaalseks ning suri enne oma isa järglasi saamata süüfilisse. Noorem poeg Gian Gastone abiellus aga Baieri printsessiga, kes oli talle täiesti vastumeelne ning temast sai parandamatu alkohoolik, lapsi ei olnud temalgi. Tütar Anna Maria Luisa abiellus aga süfiliitikust Pfalzi kuurvürsti Johann Wilhelmiga ega saanud samuti lapsi. Nõnda surigi Medicite dünastia pärast Cosimo laste surma välja.
Juula (Rapla)
Juula on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Cosimo III
Cosimo III valitses Toscanat 53 aastat, rohkem kui keegi teine enne ja pärast teda ning elas 81-aastaseks.
Juula (Rapla)
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 49 inimest. Neist 48 (98,0%) olid eestlased.
.gh
.gh on Ghana Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Neamți maakond
Neamți maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldova piirkonnas. Lääneosa Dămuci, Bicaz-Chei ja Bicazu-Ardeleani vald asuvad Transilvaanias.
.gl
.gl on Gröönimaa Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Värvuste loend A–Y
''Siin on mittetäielik tähestikuline loend värvustest. Põhivärvinimede järgi koondatud värvuste loetelu leiad nimistust Värvuste loend põhivärvinimede järgi.
Aru (täpsustus)
"Aru" on eestikeelne üldnimi ja mitme koha nimi.
Eldor Renter
Eldor Renter (13. mai 1925 Tallinn – 27. juuli 2007 Tallinn) oli eesti teatri- ja kostüümikunstnik, aastatel 1957–1963 ja 1980–1995 Estonia teatri peakunstnik.
Elulugu
Eldor Renter sündis Tallinnas riigiteenistujate perekonnas. Ta lõpetas aastal 1944 Nõmme Gümnaasiumi. Kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1951. aastal teatridekoratsiooni erialal Voldemar Haasi ja Natalie Mei õpilasena.
Aastast 1951 oli ta Eesti NSV Kunstnike Liidu liige ja aastast 1957 ka Eesti NSV Teatriühingu (hilisema nimega Eesti Teatriliidu) liige. Samuti kuulus Eldor Renter Eesti Lavastuskunstnike Liitu.
Lisaks Estonia teatrile tegi ta lavakujundusi ka Läti, Leedu, Saksamaa ja Soome teatrites. Peamiselt kujundas ta ballette, oopereid ja operette, kokku on teada umbes 150 tema tehtud lavakujundust. Oma viimase tööna kujundas ta lava ja kostüümid Tiit Härmi lavastatud balletile "Don Quijote", mis esietendus rahvusooperis Estonia 4. oktoobril 2007.
Aastatel 1959–1968 töötas Eldor Renter ühtlasi Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna.
Isiklikku
Laulja Maarja Haamer oli tema abikaasa.
Uderna Algkool
Uderna Algkool asus Elva valla Kalme külas. Uderna külakool asutati 1766. aastal.
1896. aastal muudeti külakool ministeeriumikooliks. Kool on olnud ka vallakool, 6- ja 7-klassiline kool ning algkool.
Kooli direktor on olnud Jaak Seeru.
Uderna koolis on õppinud näitleja Leopold Hansen, kunstnik Konrad Mägi, kirjanikud Jaan Kärner, Helmi Mäelo ja Friedebert Tuglas. Aastail 1951–1953 õppis Uderna koolis Estonia teatri ooperisolist Voldemar Kuslap.
Uderna kool oli Eestis esimene, kus tähistati 1922. aastal emadepäeva piduliku koosviibimisega, mille korraldas Naiste Karskusliit Helmi Mäelo algatusel.
Kooli pargis on mitme kultuuritegelase auks püstitatud büste ja ausambaid.
207 aastat kestnud õppetöö lõppes Uderna algkoolis 1973. aasta kevadel. Hiljem on samas hoones tegutsenud Uderna muuseum.
Juula (Tartu)
Juula on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tabivere valda.
Külas on 32 kinnistut ja 25 majapidamist.
Fabian von Aderkas
Fabian von Aderkas (surnud hiljemalt 11. veebruaril 1682 ) oli Liivimaa aadlikust Rootsi ratsaväeohvitser (kindralmajor) ja mõisnik.
Aderkaside suguvõsast põlvnenud Fabian von Aderkas sündis Bīsteri mõisniku ja Poola rittmeistri Jürgen von Aderkasi ja Margaretha von der Pahleni pojana.
Fabian von Aderkasi on esmamainitud 1619. aastal, seoses läänistustega Soomes.
1620. aastatel teenis ta leitnandina Otto von Uexkülli kompaniis.
1625. aastal sai Fabian von Aderkas rittmeistri auastme.
15. juunil 1630 juhatas ta rittmeistri auastmes üht kompaniid värvatud kürassiire.
1632–1633 teenis ta ooberst vabahärra Fredrik Stenbocki (1607–1652) Smålandi rügemendis ooberstleitnandi ja kompaniiülemana. Osales Smålandi rügemendi koosseisus Lützeni lahingus ning viibis kuningas Gustav II Adolfi hukkumisel tõenäoliselt tema lähikonnas. Nimelt sai ooberst Stenbock lahingus ränga kuulihaava jalga ning kuningas võttis rügemendi juhtimise üle. Rootsi vägede paremal tiival Smålandi ratsanikke juhtinud kuningas hukkus aga seejärel lahingumöllus.
6. märtsil 1633 on riigikantsler Axel Oxenstierna kirjutanud ooberstleitnant Fabian von Aderkasile.