cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apokalüpsis
Eenoki kirjandus
Apokalüpsise tegelaskonna moodustavad Eenok, langenud inglid (Valvajad), kelle liidrid on Asasel ja Šemjasa; ka Jumal ja tema peainglid Gabriel, Miikael, Raafael ja Uriel. Valvajad õpetasid inimkonnale metallide töötlemist ja astroloogiat. Nende peamine patt oli abielu inimestega ja hiiglaste sigitamine, kes pöördusid inimkonna ja kogu looduse vastu. Õigete ja vagade eest seisja Eenok tõuseb taevasse, kus ta näeb kõrget trooni ja sellele istumas Kõigevägevamat, kelle "rõivad on heledamad kui päike ja valgemad kui mis tahes lumi." Taevas konstateeritakse olukorda – Valvajad pidid inimkonnale järele vaatama, kuid mitte inimesed Valvajatele. Seejärel asub Eenok ühes peainglitega maavälisele rännakule ja lendab läbi erinevate taevaste, surnud hingede kogunemispaiga, Gehenna ja viimaks peatub ka Eedeni aias. Peaingel Raafael seob kinni Asaseli käed ja jalad ning heidab ta pimedusse. Šemjasa ja tema järgijad aheldatakse mägede alla ja pannakse seal ootama viimset kohtupäeva. Pärast õelate vangiheitmist elavad õiged igaveses rahus tuhandeid aastaid vanaks.
Isaac Asimov
Isaac Asimov (sünninimi Исаак Юдович Озимов; 2. jaanuar 1920 Venemaa – 6. aprill 1992 New York) oli juudi päritolu ameerika ulmekirjanik, aimekirjanik ja biokeemik.
Apokalüpsis
Eenoki kirjandus
Eenoki tähendamissõnade raamat koosneb kolmest nägemuseslikust tähendussõnast. Esimeses reisib ta taeva lõppu, kes näeb seal õigete elupaika ja pühade puhkamiskohta. Sajad tuhanded ootavad Jumala kohtu ees mõistmist. Eenok pärib peainglitelt kosmoloogilist infot päikese ja müristamise, päikese ja kuu kohta, ja saab vastuseks, et need on õiged, kes elavad kuival maal ja usuvad Jumala nime ikka ja alati. Ebaselge vastus kujutab sarnasust taevase korra ja õigete elu vahel. See tõlgendus on Eenoki jaoks kesksel kohal, tähendamissõnade raamatu paralleelnimi on 'Eenoki sarnasused'. Ka Eenoki teine tähendamissõna kujutab taevast elu, kus kohtumõistmine ei ole vaid lootus, vaid praegune teadmine. Kolmandas tähendamissõnades tabab inimkonda suur veeuputus, siin kattub Eenoki tekst Noa raamatu traditsiooniga.
Eenoki astronoomilises raamatus asub ta ebamaisele rännakule koos peaingel Urieliga. Apokalüpsis huvitub eelkõige kosmoloogiast: päikese, kuu ja tähtede liikumisest. Raamatu teadmised on algelised võrreldes hellenistide ja babüloonlaste täheteadusega. Eenoki kosmoloogiline huvi peegeldub isegi tema vanusest – 365 aastat.
Isaac Asimov
Elulugu
Isaac Asimov sündis Petrovitši külas Mogiljovi kubermangus, mis tänapäeval asub Smolenski oblasti Šumjatši rajoonis. 1923. aastal asus ta koos vanematega elama Ameerika Ühendriikidesse, mille kodakondsuse sai ta 1928. aastal. Vanemad rääkisid Isaac Asimoviga jidiši ja inglise keelt.
1939. aastal sai ta Columbia Ülikoolist keemia alal bakalaureusekraadi, 1941. aastal magistrikraadi ja 1948. aastal doktorikraadi.
Asimov elas 1977. aastal üle müokardi infarkti. Detsembris 1983 tehti talle südameoperatsioon - aortokoronaarne šunteerimine, mille käigus tehtud vereülekandega sai ta HIV-nakkuse. Asimov suri neeru- ja südamepuudulikkuse kätte.
Apokalüpsis
Eenoki kirjandus
Eenoki epistel süüdistab patuseid nii blasfeemias kui ebajumalakummardamises ja samas ka sotsiaalselt kehvades oludes. Õelatele heidetakse ette ahnust, ent sotsiaalse ebavõrdsuse temaatika on nii Eenoki kirjanduses kui ka hellenistlikul ajastul üldiselt võõras.
Nädalate apokalüpsis – erinevalt Valvajate ja tähendamissõnade raamatust on Nädalate apokalüpsis selgekujuline "ajalooline" apokalüpsis. Seda iseloomustab maa ajaloo jagamine kümnesse perioodi, nädalatesse. Esimesest seitsmenda nädalani toimub inimkonna järkjärguline allakäik, kuid kaheksas kuni kümnes nädal kujutavad eshatoloogilist finaali. Nädalate apokalüpsis sisendab lugejale, et ajaloo kulg on paika pandud ning lõpuajad on lähedal.
Apokalüpsiste võrdlus
Järgnevalt on esitatud John J. Collinsi järgi kaks judaistliku apokalüpsise "tüüpi" ja nendele iseloomulikud tunnused.
Kirjandus
Kraj svijeta
Koplitaguse
Koplitaguse on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Denis Cosgrove
Denis E. Cosgrove (3. mai 1948 Liverpool – 22. märts 2008) oli ameerika geograaf.
Ta oli Tallinna Ülikooli audoktor (valitud 2007).
Hermiitiline maatriks
Lineaaralgebras nimetatakse kompleksarvuliste elementidega ruutmaatriksit A hermiitiliseks, kui see ühtib oma kaasmaatriksiga:
Omadused
Iga hermiitiline maatriks on normaalne ja seega unitaarselt diagonaliseeritav.
Hermiitilise maatriksi omaväärtused ja selle determinant on reaalsed.
Bosnia ja Hertsegoviina linnade loend
''Siin on loetletud Bosnia ja Hertsegoviina linnu.
B
Banja Luka - Bihać - Brčko
K
Konjic - Koražde
M
Mostar
Neale Donald Walsch
pisi|Neale Donald Walsch Neale Donald Walsch (sündinud 10. septembril 1943 Milwaukees USAs) on ameerika kirjanik. Ta on peamiselt tuntud kanaldatud raamatusarja "Jutuajamised Jumalaga" järgi.
Bosnia ja Hertsegoviina linnade loend
N
Neum
P
Prijedor
Neale Donald Walsch
Walsch väidab, et "Jutuajamised Jumalaga" pole mitte kanaldatud, vaid jumala poolt inspireeritud.
Bosnia ja Hertsegoviina linnade loend
S
Sarajevo - Srebrenica
Z
Zenica
T
Tuzla
Noor Frankenstein
"Noor Frankenstein" (originaalpealkirjaga Young Frankenstein) on 1974. aastal valminud Ameerika Ühendriikide komöödiafilm, mis parodeerib filme "Frankenstein" (1931) ja "Frankensteini pruut" (1935). Et saavutada suuremat sarnasust Universal Horrori filmidega, tehti see mustvalgena.
Kullenga
Kullenga on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Antihermiitiline maatriks
Lineaaralgebras nimetatakse kompleksarvuliste elementidega ruutmaatriksit A antihermiitiliseks, kui see ühtib oma kaasmaatriksi vastandmaatriksiga:
Omadused
Iga antihermiitiline maatriks on normaalne ja seega unitaarselt diagonaliseeritav.
Navarra
pisi|[[Momotxorro tulehärg Alsasua küla festivalil 2022. aastal]] Navarra on Hispaania autonoomne piirkond, osa ajaloolisest Baskimaast.
Elastne sidur
Elastne sidur on mittelülitatav sidur, mis pehmendab lööke ja tõukeid.
Navarra
Halduslikult jaguneb Navarra 272 omavalitsuseks. Halduskeskus on Pamplona (baski keeles Iruñea, ametlikult Iruña).
Elastne sidur
Siduri konstruktsiooni kuuluvad lööke ja tõukeid pehmendavad detailid, milleks võivad olla kummi- või nahkrõngad, puksid, vedrud jne.
Navarra
pisi|Navarra keeletsoonid Keeleliselt jaguneb Navarra kolmeks tsooniks: baskikeelseks (62 valda), kakskeelseks (48 valda) ja hispaaniakeelseks (162 valda). Esimeses kahes on ametlikud keeled nii hispaania kui baski keel, kolmandas ainult hispaania keel.
Kliima
Navarra aastane keskmine temperatuur on +12,2 °C, jaanuaris +4,6 °C, augustis +20,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 753 mm, sealhulgas jaanuaris 77 mm ja augustis 46 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2146 tundi, sealhulgas jaanuaris 88 ja augustis 271 tundi.
Majandus
Navarra on Madridi ja Baski autonoomse piirkonna järel rikkuselt kolmas piirkond Hispaanias (sisemajanduse kogutoodangu ostujõu pariteedi järgi).
Poliitika
Navarra parlamendis on 50 kohta. Pärast 2007. aasta valimisi pääses parlamenti 6 valimisnimekirja esindajaid. Suuremad poliitilised jõud on Navarra Rahvaliit, baski rahvuslaste koalitsioon Nafarroa Bai ja Navarra Sotsialistlik Partei. Piirkonna kuberner on alates 1996 Miguel Sanz (Navarra Rahvaliit).
Tolmnakkus
Tolmnakkus ehk tolminfektsioon on haigusetekitajate nagu viirused, bakterid, seened jt edasikandumise viis, kus nakkuse kandjaks on dehüdratiseerunud piisad ehk aerosoolid. Tolmnakkuseks peetakse edasikandumist piisktuumadena (inglise keeles droplet nuclei) ehk osakestega, mille diameeter on alla 5‒10 μm ning nakatumine toimub peamiselt alumistes hingamisteedes.
Navarra
Poliitika
Navarra politsei Policía Foral allub piirkonna valitsusele, mitte Hispaania keskvalitsusele.
Tolmnakkus
Tolmnakkuse puhul nagu piisknakkusegi puhul on leviku põhimeedium õhk, kuid erinevalt piiskadest diameetriga üle 5‒10 μm jäävad tolmnakkust kandvad osakesed pärast nakkust kandva isendi köhimist, aevastamist jmt õhku "tolmuna" hõljuma ning võivad kanduda edasi kaugemale, pikema aja jooksul ning edasi kanduda ka pindadelt, ventilatsiooni kaudu jmt viisidel.
Navarra
Välislingid
🇪🇸
Tolmnakkus
Tüüpiline näide tolmnakkusena levivast haigusest on tuberkuloos.
Tolmnakkuse ja piisknakkuse vaheline piir on teadusliku arutelu objekt, sest köhimise, aevastemise jmt käigus õhku väljuvate piiskade ja piisktuumade proportsioon, koostoime ja roll nakkuse edasikandumisel pole ühemõtteliselt selge.
Elektrooniline Riigi Teataja
Elektrooniline Riigi Teataja ehk eRT on Eesti õigusaktide andmebaas koos veebipõhise kasutajaliidesega, mis võimaldab otsida ja lugeda Eestis kehtivaid või varem kehtinud õigusakte.
Unitaarne maatriks
Lineaaralgebras nimetatakse kompleksarvuliste elementidega ruutmaatriksit A unitaarseks, kui selle pöördmaatriks ühtib selle kaasmaatriksiga:
Elektrooniline Riigi Teataja
Õigusaktid avaldatakse elektrooniliselt Riigi Teatajas (eRTs). Paber(kandjal) Riigi Teataja viimane number ilmus 31. mail 2010, ning paberil avaldamine lõpetati 1. juunil 2010. Vastavalt Riigi Teataja seaduse § 11 lõikele 1 võib Riigi Teatajat välja anda paberil, kui võrguväljaandes avaldamine ei ole võimalik. Andmebaasi täiendatakse nii, et igast õigusaktist saab kuvada kehtivas sõnastuses versiooni, võttes arvesse ka jõustunud muudatusi üksikutes punktides. eRT otsingusüsteem võimaldab õigusaktide otsimist mitmete kriteeriumide järgi.
Alates 20. jaanuarist 2012 avaldatakse Riigi Teatajas ka kohtuotsuste kokkuvõtteid, kaasa arvatud Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste kohta, erinevaid õigusuudiseid ning Riigi Teataja kaudu on võimalik otsida jõustunud kohtulahendite ja kohtuistungite toimumise teavet.
Unitaarne maatriks
Omadused
Unitaarse maatriksi omaväärtused, kaasa arvatud selle determinant, on ühejuured.
Elektrooniline Riigi Teataja
2012. aasta lõpust võib Riigi Teataja kaudu leida ka eelnõude otsingu kaudu menetlusetappe, mille kaudu saab mugavalt dokumentidele ja menetletud eelnõude andmetele Riigikogu menetlusinfosüsteemis (EMS) ja valitsuse eelnõude infosüsteemis (EIS).
Kriitika
''„Minnes "Riigi Teataja" veebikeskkonda, tabab inimest pigem õudus, mitte selgus ja arusaam. Kuid kui me inimestena seaduste mõju ei mõista, siis ei saa ka eeldada nende korrektset täitmist.Ilmselt ongi praeguse aja üks aegunumaid väiteid see, et seaduse mittetundmine ei õigusta selle rikkumist. Kui isegi juristid ei suuda kursis olla oma kitsast lõigust väljapoole jäävate reeglite täitmisega, kuidas saame seda eeldada veel tavaliselt inimeselt?”''
FSB
FSB ehk Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus (vene keeles Федеральная служба безопасности Российской Федерации; lühend ФСБ) on Venemaa vastuluureamet, mille ülesanne tagada Venemaa Föderatsiooni riiklik julgeolek ja põhiseadusliku korra kaitse. Organisatsiooni peakorter on Moskvas Lubjanka tänavas endise KGB peakorteri hoones. Seetõttu kasutatakse selle hoone kohta kõnekeeles nime "Lubjanka". pisi|FSB juht [[Aleksandr Bortnikov (2010)]]
Aastatel 1993–1995 kandis nimetust Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Vastuluureteenistus (Федеральная служба контрразведки Российской Федерации; lühend ФСК, eestipäraselt FSK).
FJT organisatsioon 2004. aastal
2004. aasta juunis viidi läbi FJT keskaparaadi organisatsioonistruktuuri muudatused ja seniste FJT departemangude (valitsuste) asemel moodustati FJT teenistused ning vähendati ka FJT direktori asetäitjate arvu.
Piirkondlikud struktuuriüksused
Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuteenistuse allasutused on esindatud kõigis Venemaa Föderatsiooni subjektides, kuid tähtsamad on suurlinnade Moskva ja Peterburi FSB valitsused:
Ajalugu
Ajalooliselt on FSB eelkäijaks NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee, mis jaotati pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist kaheks – vastuluurega tegelevaks FSB-ks ja välisluurega tegelevaks SVR-iks ning side- ja piirivalveteenistusteks.
Sadul
pisi|Sadul [[Satteldorfi vapil]] Sadul on hobuse või muu sõidu- või veolooma seljale turjale asetatav ratsaniku iste või kandami alus.
Euroopa
Euroopas tuli jalustega kõva puusadul kasutusele I aastatuhande keskpaiku pKr turgi rändhõimude vahendusel.
Eesti
Eestis kasutati talurahva poolt 19. sajandi keskpaigani vanapärast puusadulat, nahkkattega sadul oli haruldane. Sadul koosnes kahest hobuse seljale toetuvast piklikust lauast ehk jalasest. Jalaseid sidusid eest ja tagant puust kaared ehk koljud. Esikoljul oli nupp, mida ratsanik sai kasutada käepidemena. Hobuse selja kaitseks paigutati sadula alla kott, mis oli täidetud seaharjaste, heinte või takkudega. Sadul kinnitati hobuse selga kootud, harva ka nahast sadulavööga. Sadula küljes rippusid nööri otsas rauast või tugevast puuvitsast jalused. Naistesadulaid, millel istuti küljetsi, kasutati Mulgimaal (seljatoega) ja saartel (seljatoeta). Saarte puusadulad olid kaunistatud lõikekirjaga, mujal enamasti kaunistus puudus.
Puidust sadulat või sadula puidust alumist osa nimetatakse ka rübiks.
Tänapäev
Praegusel ajal valmistatakse sadulaid nahast, kunstnahast ja muudest sünteetilistest materjalidest. Sadulad on kergekaalulised ja neid on lihtne hooldada. Sadulad on erineva konstruktsiooni ja otstarbega:
Kunstnahast sadulad näevad välja kui päris nahast. Sadulatel kasutatakse mikrokiust seemisnahaimitatsiooniga põlvepatju, tugevaid BioThane®-materjalist sadulavöötrippe, sünteetilise villtoppega pehmeid paneele, sünteetilisi sadularaame, mille esikaare laiust on ise võimalik muuta, takjakinnitustega põlvetugesid, õhktäitega eemaldatavaid sääretugesid jne.
Modem
pisi|ADSL-modem Modem on seade, mis moduleerib analoogsignaali, et edastada kodeeritud digitaalset sõnumit üle sidekanali ning demoduleerib sellise analoogsignaali, et dekodeerida saadud sõnum. Seadme eesmärk on tekitada signaal, mida on lihtne edastada ja mida on võimalik dekodeerida, et taastada esialgne info.
Sõna "modem" on tuletatud ingliskeelsetest sõnadest modulate ja demodulate, mis tähendavad vastavalt 'moduleerima' ja 'demoduleerima'.
Modemite tuntuim näide on kõnesagedusala modem, mis muudab personaalarvuti digitaalsed andmed modelleeritud elektrilisteks signaalideks. Modelleeritud elektrilised signaalid on häälsageduse piires telefoni kanalil. Neid signaale saab edastada telefoniliinide kaudu ja vastuvõtja modem saab demodelleerida saadud signaalid digitaalseteks andmeteks.
Ajalugu
Modemite kasutusele tulek tõi endaga kaasa uue ajastu kommunikatsioonis ning see mängis suurt rolli Interneti plahvatuslikus levikus.
USA õhujõud vajasid Teise maailmasõja ajal usaldusväärset vahendit, et edastada juhtimiskeskusse tuhandeid radaripilte. Lahenduse leidsid nad telefoni süsteemis.
Modemid olid juba 1920ndatel kasutusel teletaibis ning ideaalne vahend, et muuta digitaalsed radari pildid analoogsignaaliks ja vastupidi. Neid sai saata telefoni võrgusüsteemi kaudu.
Modemit, mida teatakse ka modulaator-demodulaatorina, täiustati Bell Labsis, et parandada teletaibi edastuskiirust umbes 150 bit/s-ni.
See oli esimene kaubanduslik modem 1962. aastal, Bell 103, mis väljastati AT&T pool. Sealhulgas täisdupleksedastus, mis lubab suhtlust mõlemat pidi ehk sünkroonselt, sageduse tõstmist ja 300 bit/s kiirust.
Kuie
Kuie on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Modem
Ajalugu
Selleks, et saada aimu nende modemite tegelikust kiirusest, mõelgem tähele, mis koosneb 8 bitist. 300-bitine kiirus tähendab seda, et modem suutis saata umbes 30 tähte sekundis.
Kuie
Külas asub Kuie ohvrikivi ja hiiemägi.
Külas tegutses Kuie vallakool.
Modem
Ajalugu
1960ndatel töötas Paul Taylor koostöös James C. Marsteri ja Robert Weitbrechtiga välja maailma esimese telekommunikatsiooni vahendi, mis oli mõeldud kurtidele, kes kasutasid akustilist modemit. vasakul|300px|Telekommunikatsiooni vahend kurtidele
Tagaplaanil kasutas AT&T meetmeid, et kasutajad ei saaks luua ühendust teiste firmade telefoniliinide seadmetega. Siiski, peagi nägi Tom Carter, et AT&T-lt võetakse ära nende ebaõiglane eelis. Peagi oli turg avatud kõigile nagu näiteks General Electricule, kes sisenes turule.
pisi|Dale Heatherington
1977. aastal lõid Dale Heatherington ja Dennis Hayes maailma esimese arvutimodemi, milleks oli 80-103A. See oli modem, millel olid kõik õiged tunnused, täpselt õige hinnaga ja mis lõi ühenduse otse telefoniga.
Nende edu oli nii suur, et nad käivitasid DC Hayes Associate'i, mida hiljem tunti ettevõttena Hayes Microcomputer Products. Nad arendasid erinevaid tähtsaid tehnoloogiaid nagu näiteks Smartmodem ja Hayes Command seade. Smartmodem oli märkimisväärne, kuna suutis vahetada andme töörežiimist käsu režiimi.
Varsti pärast seda, kui turule olid jõudnud 2400-boodised modemid, suurendati andmeedastuskiirust topelt ja võeti kasutusele uus standard andmete kokkusurumisel. P'rast seda tutvustati V.42, auto usaldusväärset protokolli. Kiirus oli märgatavalt kiirem ja edastamisel esines oluliselt vähem vigu.
Lühiajalisele 4800-boodisele modemile järgnes 1990ndatel 9600-boodine modem, mis sai kättesaadavaks 1991. Lisaks kaja tühistamine, mis oli modemite kiiruse läbimurre. Modemid olid nüüdseks võimelised kindlaks tegema, kas signaal, mis nad saavad on nende enda oma või mitte. Kui on, siis tühistavad signaali vältimaks segadust. Selleks läks 14 aastat, 1980–1994, et arendada modemite kiirus 14,4 kilobitilt sekundis 28,9 kilobitini sekundis. 1996. aastal tuli Brent Townshend välja tehnoloogiaga, mis võimaldas kiirust 56 kbit/s.
Townshend selgitas Network Worldile 1997. aastal, et nad alustasid väga spetsiifilise probleemiga, kuidas saada suuremat andmeedastuskiirust digitaalses serveris, mida on viidatud paljudele analoogidele, ja alustasid sellest vaatenurgast.
Paeluv on teadmine, et modemi areng pole olnud sama kiire nagu paljude kaasaegsete tehnoloogiate oma. Modem kuulutas uut ajastut kommunikatsioonis alates laialt levinud Interneti kasutamisega.
Analoogmodem
Analoogmodem on tavaline modem, mis muundab arvutist väljuvad digitaalsignaalid toonideks, mida on võimalik edastada analoogtelefoniliini kaudu. Analoogmodem tuleneb sõnast 'analoogia', sest edastamisel tekitatakse toonid, mis on analoogsed edastatavale helile või pildile.
Digitaalmodem
Erinevus analoogmodemist seisneb selles, et info teisendatakse binaarkoodi, mis koosneb kahest elemendist: 0 ja 1, positiivne ja negatiivne. Seega digitaalmodem edastab andmeid kahe tooni abil, mida on lihtsam edastada ja vastu võtta, sest eristada tuleb vaid kaht tooni.
Carterfone
300px|Carterfone Mitmeid aastaid säilitas AT&T monopoli seadmetele, kas lubada seadmetel elektriliselt ühendus nende telefoniliinidega. AT&T lubas ainult Belli tarnitud seadmeid nende võrku ühendada. See viis 103A modemini, mis lõi ühenduse telefoniga mehaaniliselt, läbi telefonitoru. Seda teatakse ka kui akustiliselt ühendatud modemeid. Kuid AT&T-l olid ranged reeglid elektroonilise ühenduse loomisega seadmetele telefoniliinidega, mis tegid elektrooniliselt ühenduvad modemid kalliks. Seetõttu jäid akustiliselt ühendatavad modemid kuni 1980. aastate alguseni alles.
1972. aasta detsembris tutvustas Vadic VA3400. Enne täisdupleksoperatsiooniga varustamist oli see üks märkimisväärsemaid seadmeid. Kasutades sarnaseid meetmeid, mis oli 103A-l ja VA 3400-l, mille edastuskiirus oli 1200 bit/s helistamisvõrgu kaudu. VA3400 kasutas 103A-st erinevaid sagedusalasid, selleks et edastada ja vastu võtta. 1976. aasta novembris tutvustas AT&T 212A modemit, et pakkuda konkurentsi Vadicule. See sarnanes Vadicu mudeliga, aga kasutas andmete edastamiseks madalamat sagedust. 1977. aastal vastas Vadic VA3467 kolmekordse modemiga, mis oli ainult vastamise modem, mida müüdi arvutikeskuste operaatoritele, mis toetasid Vadicu 1200 bit/s mudelit, AT&T 212A mudelit ja 103A operatsioone.
Smartmodem ja BBS
Järgmine suur saavutus modemite valdkonnas oli Smartmodem, mille 1981. aastal tõi turule Hayes Communications. Smartmodem oli muidu 103A 300 bit/s modemi standardil põhinev, kuid oli lisaks ühele väikesele kontrollerile, mis viis arvuti saatmise käsud selleni, et võimaldas opereerida telefoniliinidel. Käsu seade hõlmas enda alla juhendit, et võtta vastu ja lõpetada kõne, valida numbreid ja vastata kõnedele. Hayesi käsukomplekt jäi kaasaegsete modemite põhjaks. vasakul|300px|Hayes 300-boodiline Smartmodem Enne Hayesi Smartmodemit vajasid modemid üldjuhul kahe sammulist protsessi, et aktiveerida ühendust. Esiteks pidi kasutaja manuaalselt valima numbri standardsel telefonil ning siis ühenduma telefonitoruga akustiliselt. Riistvara lisad, mida teatakse kui helistajad kasutavad erilist olukorda ning haldavad põhiliselt emuleerimist, et kellegagi ühendust saada.
Smartmodemiga saab arvuti luua otseühenduse telefoniga, saates modemile käsu ning elimineerib telefoni instrumentidega seotuse vajaduse, et numbrit valida. Smartmodem loob ühenduse otse telefoniliiniga. See lihtsustab häälestust ja operatsioone.
Smartmodem ja tema kloonid aitasid kaasa Bulletin Board Systemi (BBS) levikule. Bulletin Board System on arvutisüsteem, mis kasutab tarkvara, et lubada kasutajatel luua ühendus ja logida sisse sellesse süsteemi. Modemid olid varem tavaliselt ainult helistamiseks, akustiliselt ühenduvad mudelid, mida kasutasid kliendid või palju kallimad modemid ehk ainult vastamiseks mõeldud mudelid, mida kasutasid serverid. Smartmodem opereeris mõlemat pidi, olenevalt siis arvuti käsust. Nüüdseks oli siis olemas turul odav serveril põhine modem ja lisaks õitses BBS.
Softmodem
Winmodem või softmodem on siis minimaalse võimekusega riistvara, mis disainiti, et kasutada peaarvuti ressursse. Põhiliselt siis protsessori ja püsimälu kasutamine, mida täitis riistvara traditsioonilises modemis.
Softmodemit viidatakse ka kui Winmodemit, kuna esimesed müügil olevad modemid töötasid põhiliselt Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemis. Siiski on nende kasutus laialt levinud ka paljude teiste operatsioonisüsteemidega (nt Linux) töötavates arvutites. Neid on keeruline kasutada teistel operatsioonisüsteemidel, mis pole Windows, kuna on puudulik tootjate poolne toetus ja standardliidesseadmed. Winmodem on U.S Roboticsi kaubamärk, kuid seda kasutatakse tihti, et iseloomustada teise sarnase tehnoloogiaga modemeid.
Kui üldkasutatavate telefonivõrkude modemite tehnoloogia arenes, siis modelleerimise ja kodeerimise kava muutus järjest keerulisemaks, mis tingis modemite riistvara keerukuse suurenemise.
Esimese generatsiooni modemid ja nende protokollid olid üldjuhul lihtsad modelleerimise tehnoloogiad nagu sageduse tõstmine, amplituudi tõstmine madalatel kiirustel ja telefoniliinide ebaefektiivne kasutamine. Nendel tingimustel olid modemid ehitatud analoogtehnoloogiat kasutades 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses.
Kui töötati välja veelgi keerulisemad edastuskavad, siis skeem muutus veelgi keerulisemaks, analoog segunes digitaalsete osadega ja lõppude lõpuks sisaldasid mitmeid integraallülitusi nagu näiteks loogilised väravad, mikrokontrollerid ja lukustatud faasi tsükkel. Samas kasutati neid tehnoloogiaid kaasaegsetes v34, v90 ja v92 protokollides, mis olid nii keerulised, et modemite rakendamine osutus ebapraktiliseks ning selle asemel kasutati digitaalse signaali protsessorit ja rakenduspõhiseid integraallülitusi. See muutis modemid omamoodi varjatud süsteemiks.
Lisaks tutvustati suurenenud pakkimist ja vigade paranduskava uusimas protokollis, mis nõudis modemilt endalt töötlemist. See muutis analoogmodemite konstruktsiooni peaaegu võimatuks, eriti kui üritati saavutada ühilduvust vanemate protokollidega kasutades täiesti erinevaid modelleerimiskavasid.
Kui modemid hakkasid toetama neid standardeid, siis muutusid nad üha keerulisemateks ja kallimateks. Siinkohal ei saa mainimata jätta mitmeid vastuolulisi standardeid, mis ei sobinud omavahel, näiteks mitmed 33.6K (v34) ja 56k protokollid.
Sama funktsionaalsust võimaldades nagu oli riistvara modemitel oli see murdosa hinnast ja piiramatu arenguvõimalus, mis oli tarkvara põhiliste modemite eelis. Selleks, et tarkvara põhilised modemid suudaksid konkureerida riistvara põhiste modemitega, vajasid tarkvara põhilised modemid eelnevalt koduarvuti protsessori jõudu, et tagada tulemuslikkus ja töökindlus.
Softmodemite suur eelis on ka see, et koostisosade hinna, arvu, suuruse, kaalu ja energia pealt sai tunduvalt enam kuludelt kokku hoida, kui võrrelda riistvara modemitega.
Narrow-band/phone-line sissehelistamisega modem
Pärast seda, kui eemal asuva modemiga on ühendus loodud, siis läheb modem automaatselt käsurežiimist üle andmesiderežiimi ning kasutaja saab andmeid saata ja vastu võtta. Kui kasutaja on lõpetanud, siis escape sequence ehk jada, mis kasutab seeria tähemärke, et muuta arvuti seisundit ja sellega ühendatud välisseadmeid, tähistatakse ka "+++", sellele järgneb sekundiline paus, mis võidakse saata modemile, et see läheks uuesti tagasi käsurežiimi ja siis saadetakse käsk, et lõpetada ühendus telefoniga.
Üldjuhul käsud ise on Hayes käsu komplektist, kuid mõiste ise on omamoodi eksitav. Esialgu oli Hayes käsukomplekt kasulik 300 bit/s operatsioonide jaoks ning seejärel laiendati 1200 bit/s modemiteni. Suuremad kiirused nõudsid uusi käske, mis viis 1990ndatel käsukomplektide levikuni. Asjad muutusid üha standardsemaks 1990ndate teisel poolel, kus suurem osa modemeid ehitati väga väiksest arvust kiibistikust. Me kutsume seda siiani Hayes käsukomplektiks, kuigi praegu on sellel kolm või neli korda rohkem käske kui omas esialgne Hayes käsukomplekt.
Raadiomodem
Otse-eetri satelliidid, Wi-Fi ja mobiiltelefonid – kõik need kasutavad modemeid, et olla ühenduses ja saata andmeid nagu paljud teisedki traadita ühendused. Kaasaegne telekommunikatsioon ja andmevõrgud kasutavad ära raadio modemeid, kus on vajalik pikamaa viidad. Sellistel süsteemidel on tähtis osa PSTN-s ehk Public switched telephone network ehk üldkasutatavad telefonivõrgud, kus kasutatakse siiani kiiret arvutivõrgu viita äärealadel, kus pole majanduslikult otstarbekas kasutada kiude.
Isegi seal, kus on kaabel installeeritud, on võimalik saavutada parem tulemus või muuta teisi süsteemi osi lihtsamaks, kasutades raadiosagedusi ja modelleerimistehnikat kaabli kaudu. Koaksiaalkaablitel on väga suur ülekandekiirus, et digitaalsignaale kasutades muutub suureks probleemiks signaali sumbumine suurtel andmeedastuskiirustel. Kui kasutada modemeid, siis suurem osa digitaalseid andmeid saab edastada üksiksaadetise traatide kaudu. Digitaalkaabel, televisioon ja kaabliga internetiühendus kasutavad raadiosagedustega modemeid, et tagada suurenevat ülekandekiirust, mida vajavad kaasaegsed majapidamised. Modemi kasutamine lubab kasutada mitut sagedusjaotust, lubades kahepoolset digitaalsidet paljudele kasutajatele, üheaegselt kasutades ühte traati.
Targad modemid tulid meediajuurdepääsu kontrolleriga, mis takistab juhuslike andmepakettide kokkupõrkamist ja saadab andmed uuesti, mis pole korralikult kätte saadud. Targad modemid vajavad üldjuhul rohkem ülekandekiirust kui läbipaistvad modemid ning üldjuhul saavutavad kiirema andmeside. IEEE 802.11 standard defineerib lühikese ulatuse modulatsioonikava, mida kasutatakse suuremahuliselt kogu maailmas.
Wi-Fi ja WiMax
Traadita andmesidemodemid kasutavad Wi-Fi ja WiMaxi standardeid, mis opereerivad mikrolainesagedustel.
Wi-Fit kasutatakse üldjuhul sülearvutites, et luua ühendus Internetiga ja traadita side rakenduste protokolliks.
Mobiilsidemodem ja -ruuterid
Modemid, mis kasutavad mobiiltelefoni süsteemi, teatakse kui traadita side modemeid, näiteks GPRS, UMTS, HSPA, EVDO, WiMax jne. Traadita side modemid saavad olla sülearvutisse või muusse seadmesse sisse ehitatud või välisseadmena. Välised traadita side modemid on ühenduskaardid, mobiili lairibaühenduse USB-modemid ja üksikelementidest koosnevad ruuterid. Ühenduskaart on PC-Card või ExpressCard, mis sisestatakse arvuti PCMCIA/PC-kaardi pessa. 300px|Huawei E220 HSDPA USB-modem
Tuntuim traadita modemite andmesidekaartide tegija on AirCard, mida tehakse Sierra Wirelessi poolt. USB-traadita modemid kasutavad sülearvuti USB-pesa, mis on PC-cardi või ExpressCardi pesa. Üksikelementidest koosnevad ruuterid võivad omada välist andmesidekaarti või USB-modemit. Nad ise ei ole modemid, aga nende sees võib modem olla või on võimalik ühendada modemit ruuteriga. Üksikelementidest koosneva ruuteri ja traadita side modemi vahe on selles, et ruuter lubab paljudel inimestel sellega ühenduse luua, kui modemid on tehtud ainult ühe ühenduse jaoks.
Suuremal osal GSM traadita side modemitest, näiteks Huawei E220, Sierra 881 jne, on sisseehitatud SIM-kaardi hoidik. Osad mudelid on varustatud ka microSD-mälukaardi pesaga või lisaantenni võimalusega, näiteks Huawei E1762 ja Sierra Wireless Compass 885. CDMA versioonid ei kasuta R-UIM kaarte, aga kasutavad selle asemel elektroonilist seerianumbrit (ESN).
Uuemate traadita modemite tehnoloogiatel on suuremad andmeedastuskiirused (UMTS, HSPA, EVDO, WiMax), mida kaalutletakse ka kui lairibaühendusega traadita modemeid ja konkureerivad teiste lairibaühendusega modemitega.
Koduinternet
Terminit "nullmodem" kasutatakse sellise erilise kaabli kohta, mida kasutatakse jadaportide ühendamiseks kahe arvuti ühendamiseks. Sama tarkvara kasutavaid modemeid nagu procomm või minicom võib kasutada koos nullmodemiga.
Peeter Veevo
Peeter Veevo (10. aprill 1897 Polli vald, Pärnumaa – 5. juuni 1977) oli eesti õpetaja ja koorijuht.
1919. aastal asus ta elama Jõhvi ja alustas tööd koolmeistrina. Aastatel 1928–1944 oli ta Jõhvi algkooli juhataja.
Aastatel 1923–1943 juhatas Veevo Jõhvi Haridusseltsi laulukoori. Mitu aastat juhatas ta Jõhvi Haridusseltsi tegevust, osales näitetrupi töös ja mängis sümfooniaorkestris. Mitmel korral oli ta kohalikel laulupidudel kooride üldjuhiks.
Ta oli Jõhvi linnavolikogu liige.
1944. aastast kuni pensionile minekuni 1962. aastal töötas Peeter Veevo Viljandimaal Tääksi 7-klassilises koolis õpetajana ja oli ka õppealajuhataja.
Isiklikku
Tema pojad olid Lembit Veevo ja Jaak Veevo.
Kärsa (Põlva)
Kärsa on Põlvamaal Põlva vallas asuv küla.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ahja vallas.
Küla esmamainiti 1582 kujul Kiersakulla. Järgnesid mainimised Kerse (1627), Kerste kylle (1638) ja kärsa kül (1729). Küla asus Võnnu kihelkonnas ja kuulus Ahja mõisale.
Kärsa küla koosneb kahest osast: edelapoolsest Mäe-Kärsast ja kirdepoolsest Ala-Kärsast. Rahvas kutsub neid Mäeküläks ja Alaküläks. 1816–1834 olid nende ametlikud nimed Ober-Kersa ja Nieder-Kersa.
Külanimi on ilmselt tekkinud sõnast "kärss", mis oli esialgu talupoja lisanimi.
Omaette piirkondadena eristuvad veel Arramäe ja Kahrukurm läänes, Karjamaa edelas, Mäkipäälne ehk Popsikurm lõunas ning popsitaredega Salatski ja Sulbikurm idas. Arramäe kohal oli veel 19. sajandi III veerandil mets. Asulana rajati see 1920. aastatel, varem oli seal 3 popsikohta.
Külas asuvad 1878. aastal ehitatud Kärsa Metodisti Kogudusele kuuluv Kärsa õigeusu kirik, umbes 300 aastat vana Sulbi veski ning 19. sajandi teisest poolest pärinevad Kärsa kõrtsi hooned.
Külas asub Kärsa Kitse ohvriplats, mis on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Lemmküla
Lemmküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Lõuend
pisi|Lõuend pisi|Alusraamile kinnitatud lõuend Lõuend on lina-, kanepi- või džuudikiududest kootud labase sidusega riie, millele pärast alusraamile kinnitamist ja kruntimist tehakse maaling.
Lõuendile maalimine
pisi|vasakul|Õlimaal lõuendil. [[Hermann Friedrich Schrencki "Emajõgi" (1881)]] Alates 18. sajandist tõrjus lõuend kõik ülejäänud materjalid kõrvale ning muutus populaarseimaks alusmaterjaliks, eriti õlimaalidele. Lisaks lõuendile kasutatakse ka kartongi ja vineeri.
Lõuendi üheks eeliseks on, et maalitud lõuendi saab alusraamilt maha võtta ja kokku rullida. Samas on lõuend on kergesti lõhutav. Teda saab lõigata, läbi torgata, käristada. Lisaks reageerib lõuend õhuniiskusele ja temperatuurile.
Kõige vastupidavam on linane lõuend, sellest järgmine kanepine lõuend. Puuvillane lõuend jääb oma omadustelt eelpool nimetatuile alla. Linane lõuend võib õli toimel hapraks muutuda, kanepine kipub õhu ja niiskuse käes pruunistuma.
Heale lõuendile esitatakse kindlad nõudmised. Vastu valgust vaadates on hea lõuend igalt poolt ühtlase koega, selle pealispind ei ole liiga karvane. Niisutamine ei tohi teda tumedamaks muuta ning ta peab imema vett ühtlaselt. Tavaliselt on lõuend apreteeritud, see tähendab tärklisekliistriga läbi immutatud. Tänu sellele muutub lõuendi pind tihedamaks, tugevamaks ja siledamaks.
Enne maalima hakkamist tuleb lõuend kindlasti kinnitada alusraamile. Seda nii maalimise kergendamiseks, kui ka lõuendi paremini säilimiseks.
Tänapäeval on võimalik osta nii krunditud kui ka kruntimata lõuendeid.
Kursi (Tapa)
Kursi on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Aa (perekond)
pisi|Käpaline perekonnast Aa Aa Rchb.f. on taimeperekond käpaliste sugukonnast.
Nad on väikesed vastupidavad taimed.
Süstemaatika
Perekond Aa kuulub alamsugukonna Orchidoideae (või Spiranthoideae ) triibuse Cranichideae alamtriibusesse Cranichidinae või Prescottiinae.
Et need taimed paljunevad nähtavasti peamiselt isetolmlemise teel, on neil ühe populatsiooni piires üsna ühesugune välimus, ühe liigi naaberpopulatsioonid võivad aga olla üsnagi erinevad. Et liigikirjeldused põhinevad väga piiratud kogudel, mis ei kata kogu varieerumisulatust, on liikide taksonoomiline staatus ja piiritlus ebakindel.
Ajalugu
Esimesena kirjeldas selle perekonna liiki teaduslikult Karl Sigismund Kunth, kes nimetas liiki Aa paleacea 1815 Ophrys paleacea, hiljem Altensteinia paleacea.
Heinrich Gustav Reichenbach jaotas 1854 perekonna Altensteinia ning kirjeldas perekonda Aa kahe liigiga Aa paleacea ja Aa argyrolepis. Ta tõi perekonna iseloomulike tunnustena välja tiibadeta klinandriumi ja kingakujulise huule. Edasi kirjutab ta: "Õiekate väga õhuke, kuni aluseni vaba. Tupplehed ovaalsed. Kroonlehed kitsamad hambulised. Huul kingakujuline alusel (vähemalt esimesel liigil) kahemõhnaline. Günosteemium väga väike. Klinandrium paljas. Auk suur ümar." Mõni aasta hiljem Reichenbach loobus sellest jaotusest ning paigutas kõik liigid jälle perekonna Altensteinia alla.
Rudolf Schlechter taastas 1912 selle jaotuse. Vahepeal oli leitud hulk uusi liike, nii et jaotus paistis mõistlik.
Nomenklatuur
Nime autor on Heinrich Gustav Reichenbach.
Esmakirjelduses ta seda ebatavalist nime ei selgita. On oletatud, et ta on nime valinud selleks, et see oleks tähestikulistes loeteludes alati esikohal. Teise oletuse järgi on nimi pandud Paul Hermanni raamatu "Paradisus Batavus" väljaandja Pieter van der Aa järgi. Kolmas võimalus on, et tegu on lühendiga perekonna Altensteinia nimest.
Taksonoomia
Erinevalt perekonnast Altensteinia ei ole õielehed tavaliselt karvased.
Levila ja kasvukoht
Enamik liike leidub Lõuna-Ameerikas Andide kõrgvööndis ning Costa Ricas külmades kasvukohtades ülalpool puudepiiri lumepiiri lähedal 3000–4400 m kõrgusel. Need taimed kasvavad Argentinas, Colombias, Ecuadoris, Peruus, Boliivias, Venezuelas, Tšiilis, Costa Ricas ja Panamas.
Nad esinevad seal kaugetel rohumaadel (páramo), rabades, bambustihnikutes, hõredates põõsastikes ja Weinmannia-metsades. Tavaliselt kasvavad nad väikeste vooluveekogude lähedal.
Lehed
Kõik selle perekonna liigid moodustavad juurmise kodariku spiraalse leheseisuga.
Lehed on piklikovaalsed kuni lantsetjad, teravatipulised, mõnikord paksu, lihaka tekstuuriga.
Lehed punguvad enamasti alles pärast õitseaega.
Juured
Juured on paksud ja lihakad, mõnikord karvased.
Õied
Piklik kobarõisik ilmub lehtedega võsu külgmisele õisikuraole, millel on ainult kõrglehed. Õisikuraag on alt paljas, ülalt sageli näärmeliselt karvane.
Väikesed määrdunudvalged õied asetsevad õisikurao tipus tihedasti koos. Neid ümbritsevad paberjad kõrglehed, mis on õitest enamasti suuremad ja pöörduvad õitseajal kõrvale.
Sigimik on raota, paljas või näärmeliselt karvane.
Õied ei ole resupineerunud. Erinevalt perekonnast Altinsteinia ei ole õielehed tavaliselt karvased. Tupplehed on omavahel sarnased, nad on vabad või mõnikord alusel väikeses ulatuses kokku kasvanud. Kroonlehed on kitsamad. Huul on poolkerajas ning paikneb õie kohal nagu tanu, alusel on tal kaks mõhna, serv on narmaline ja sissepoole pöördunud. Günosteemium on paljas ja väga lühike. Klinandrium (günosteemiumi tipus tolmukapea kohal) on väga redutseerunud. Rostellum (tolmukapea ja emakasuudme vahel) on lühike ning asetseb sambaraoga põiki. Emakasuue on suur, lai ja neerjas. Õietolm on nelja lineaalse polliiniumina.
Paljunemine
Enamik liike paljuneb nähtavasti isetolmlemise teel.
Hammassidur
Hammassidur on mittelülitatav kompenseeriv sidur, mis võimaldab telgede nurgiasendit ning võllide mõningast nihkumist. Hammassidur koosneb kahest välishammastega puksist ning kahest omavahel poltidega ühendatud sisehammastega ümbrisest. Ümbrised tsentreeritakse pukside hammaste tippude järgi. Selleks on viimased töödeldud sfääriliseks raadiusega R ning sfääri keskpunktiga võlli teljel. Nii välis- kui ka sisehambad on evolventsed hambumisnurgaga 20°.
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis koordineerib Tartu linna finantseeritavat sotsiaalhoolekannet. Riiklikult finantseeritavat sotsiaalhoolekannet koordineerib Tartu Maavalitsus.
Hammassidur
Hammassidurid lubavad ümbriste ja pukside telgede vildakust kuni 30´. Nad on pika tööeaga ning neid kasutatakse suurte pöördemomentide ülekandmiseks.
Hammasidurite materjaliks on teras või terasvalu. Pukside hammaste pinnakõvadus on vähemalt 40 HRC, ümbrise hammaste pinnakõvadus aga vähemalt 35 HRC.
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond
Osakonna struktuur
Osakonda kuulub kolm teenistust:
Allasutused
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakonnal on 5 allasutust:
Toitumisahel
Toitumisahel ehk toiduahel (inglise trophic chain, food chain, feed chain ) on jada organisme, keda seostab järjestikku toitumine ja sealhulgas ka toiduobjektiks olemine. Toitumisahel algab alati tootjatest ehk produtsentidest (rohelised taimed ja puud) ja lõppeb konsumentide (tippkiskjad nagu grislid ja mõõkvaalad), detritivooride (kakandilised, vihmaussid) ja destruentidega (seened, bakterid).
Umberto Eco
pisi|Umberto Eco (2010) pisi|Umberto Eco (1984) Umberto Eco (5. jaanuar 1932 – 19. veebruar 2016) oli itaalia semiootik, kirjanik, kriitik, filosoof ja medievist.
Toitumisahel
Toiduahela tasemed
Esimene troofiline tase koosneb produtsentidest ehk orgaaniliste ainete tootjatest, kes päikesekiirguse abil fotosünteesivad endale orgaanilisi aineid. Teise troofilise taseme moodustavad konsumendid ehk tarbijad, nemad kasutavad oma eluks orgaanilist ainet. Konsumendid jaotatakse vastavalt toiduobjektile kas I astme tarbijaks (rohusööja), II astme tarbijaks (kõigesööja) või III astme tarbijaks (lihasööja). Kolmandale troofilisele tasemele kuuluvad destruendid ehk lagundajad, kes toituvad eelnevate tasemete surnud orgaanilisest ainest, muutes need taas lihtsamateks ühenditeks. Toitumisahel ja toiduvõrgustik on omavahel ühendatud erinevate loomade toitumissuhete alusel ja selles keerulises võrgustikus võetakse reegliks eripära, kus liik on keskendunud ainult ühele toiduobjektile. Läbi toitumisahelate toimub energia ülekandumine, mis algab alati madalamast astmest nagu produtsendid või orgaaniline aine ning lõpevad tarbijatega.
Toiduahela pikkuse olulisus
Toiduvõrgustiku troofiliste struktuuride koguseid väljendatakse toitumisahela pikkusega. Toitumisahela pikkus on pidevalt muutuv, varieerudes 2–6 ja enama lülini. Energia ei teki ega kao, vaid muundub ühest vormist teise. Igal järgmisel kõrgemal toiduahela tasemel on saadaval järjest vähem kasulikku energiat. Tihti kasutatakse toitumisahelaid ka ökoloogilistes mudelites. Seal kujutavad nad endast üldiselt lihtsustatud toitumisvõrku, kuid on piisavalt keerulised, et neid dünaamiliselt ja matemaatiliselt teistele mõista anda. Ökoloogid on koostanud ja proovinud erinevaid hüpoteese, kus looduslik ökoloogiline muster võiks seostuda toitumisahela pikkusega. Näiteks suurema toitumisahela lülide arvu tõusuga suureneb ka ökosüsteemi enda suurus, igal edukal tasemel saavutatud energia vähendamine või väide, kus pikad toitumisahelad võivad olla ebapüsivad. Läbi toitumisahelate õppimise võime jälgida mürkide edasi kandumist ühelt troofiliselt tasemelt teisele ja näha seeläbi, et keskkonnas olevad reostusained võimenduvad, kui liikuda troofiliselt tasemelt üles.
Toiduahelad jaotatakse:
Umberto Eco
Umberto Eco saavutas laiema tuntuse 1980. aastal romaaniga "Roosi nimi", millest sai alguse tema kirjanikukarjäär. Kokku kirjutas ta üle poolesaja raamatu ja tegi teadustööd peamiselt semiootika vallas.
Elulugu
Umberto Eco sündis 1932. aastal Põhja-Itaalias Alessandria linnas. Perekonnanimi Eco on väidetavalt akronüüm ladinakeelsest fraasist ex caelis oblatus, mis tähendab tõlkes taevast kingitut. Tema isa Giulio Eco oli raamatupidaja, kes soovis, et tema pojast saaks advokaat. Torino ülikoolis õppis Eco aga keskaegset kirjandust ja filosoofiat, kirjutades 1954. aastal väitekirja Aquino Thomase esteetikateooriast. Pärast seda töötas ta telekanalis Radiotelevisione Italiana ja kirjastuses Bompiani ning pidas loenguid Torino ülikoolis.
1962. aastal abiellus ta saksa kunstiõpetaja Renate Ramgega, kellega tal on poeg Stefano ja tütar Carlotta.
1960. aastatel tärkas Ecos huvi uue distsipliini, semiootika vastu ning 1971. aastal valiti ta Bologna ülikooli esimeseks semiootikaprofessoriks. Tema esimene romaan, "Roosi nimi", ilmus 1980. aastal.
Kokku kirjutas Eco seitse romaani ning esines ajakirjanduses arvamuslugude ja raamatuarvustustega.
19. veebruaril 2016 suri Umberto Eco oma kodus Milanos 84-aastaselt kõhunäärmevähki.
Tegevus medievistina
Noorena pühendus Eco keskaja uurimisele ning huvitus keskaja suurimast teoloogist Aquino Thomasest, kelle esteetilistest vaadetest kirjutas ta oma 1954. aastal kaitstud doktoritöö, mis ilmus kaks aastat hiljem eraldi raamatuna "Il problema estetico in San Tommaso". Kuigi huvi keskaja vastu saatis Ecot elu lõpuni, jäid tema peamiseks panuseks medievistikasse 1950. aastatel kirjutatud uurimused. Seetõttu meeldis talle nimetada ennast "talveunes medievistiks".
Tegevus semiootikuna
1966. aastal määrati Eco Milano Polütehnikumi semiootika õppejõuks ja kaks aastat hiljem avaldas ta oma esimese semiootikat käsitleva raamatu "Puuduv struktuur". 1975. aastal ilmus selle edasiarendus, "Traktaat üldisest semiootikast", mida võib pidada tema tähtsaimaks saavutuseks semiootika vallas ning kus ta sünteesib semiootika kahte peamist traditsiooni: Euroopa strukturalismi ja Ameerika pragmatismi. Samas teoses esitab Eco oma kuulsa väite, et semiootika uurib kõike seda, mida saab kasutada valetamise eesmärgil. Eco teine oluline semiootikaalane teos, "Kant ja nokkloom", ilmus 1997. aastal. Raamat koosneb kuuest esseest, kus Eco käsitleb üksikisiku ja maailma vahelisi kognitiivseid protsesse. Lisaks teoreetiliste tööde avaldamisele mängis Eco suurt rolli semiootika populariseerimises ja institutsionaliseerimises. 1969. aastal sai temast Rahvusvahelise Semiootika Seltsi esimene peasekretär ja 1971. aastal Bologna ülikooli esimene semiootikaprofessor. Ta asutas Itaalia esimese semiootikaajakirja Versus: Quaderni di studi semiotici, mis ilmub tänapäevani.
2008. aastast oli ta Bologna ülikooli emeriitprofessor.
Tegevus kirjanikuna
1980. aastal ilmus Eco esimene romaan "Roosi nimi", millele sai kiiresti osaks tohutu menu. Raamatut on tõlgitud rohkem kui kolmekümnesse keelde ning seda on müüdud üle kümne miljoni eksemplari. "Roosi nime" tegevustik toimub 14. sajandi Itaalias, kus munk William Baskerville, saadetuna Adso-nimelisest noormehest, saabub ühte Põhja-Itaalia kloostrisse, et uurida kahtlast surmajuhtumit. "Roosi nimi" on loetav mitmest vaatepunktist: seda saab käsitleda nii kriminaalromaanina kui ka ajaloolise romaanina või, nagu väidab Juri Lotman raamatu venekeelse tõlke järelsõnas, semiootilise romaanina. Raamatu ainetel valmis 1986. aastal samanimeline mängufilm, mille režissöör on Jean-Jacques Annaud ja kus peaosa mängib Sean Connery. "Roosi nimele" järgnes 1988. aastal "Foucault' pendel", mida on nimetatud ka intellektuaalide "Da Vinci koodiks". Kokku on Eco kirjutanud seitse romaani, millest kuus on eesti keelde tõlgitud.
Tegevus esseistina
Akadeemilise ja kirjandusliku töö kõrvalt on Eco kirjutanud tuhandeid lühiesseid ja arvamusartikleid. Koostöö ajakirjandusega algas 1959. aastal, kui Eco asus ajakirjas Il Verri kirjutama kolumni "Minipäevik". 1965. aastast kuni surmani tegi Eco tihedat koostööd populaarse Itaalia nädalakirjaga Espresso. Oma lehelugusid ei pidanud ta teisejärguliseks tegevuseks, vaid nägi nendes võimalust oma ideedega mängida ja neid laiema avalikkusega jagada.
Külaskäik Eestisse
Umberto Eco oli 1996. aastast Tartu ülikooli audoktor.
2009. aasta mais külastas Eco Tartu ülikooli semiootika osakonna kutsel nelja päeva vältel Eestit. 6. mail pidas ta Tartu ülikoolis audoktori inauguratsiooniloengu ja ühe aulaloengu teemal "Väljamõeldud tegelaskujude ontoloogiast – semiootiline vaade". Ühtlasi kohtus Eco Tartu semiootikaosakonna teadlaste ja üliõpilastega. 7. mail osales Eco Prima Vista kirjandusfestivalil, kus kohtus oma teoste kirjastajate ja tõlkijatega. 8. mail külastas Eco Tallinna, kus osales Kultuuriteooria tippkeskuse seminaril Tallinna Ülikoolis ning tutvus vanalinna ja Pirita kloostriga.
Audoktorikraadid
2014. aasta seisuga oli Eco 39 ülikooli audoktor.
Ahja
Ahja on alevik Põlva maakonnas Põlva vallas.
Aastatel 1991–2017 oli alevik Ahja valla keskus.
Ahjal on lasteaed, Ahja Kool, Ahja mõisa varemed ja Ahja mõisa kalmistu, Ahja raamatukogu, Ahja kultuurimaja, spordihoone, hooldekodu ja Tuglase Muuseum.
Ahjalt on pärit kirjanik Friedebert Tuglas, vaimulik August Janni, poliitik Karin Jaani, metallikunstnik Tiiu Aru, klimatoloog Lembit Int, pianist ja muusikapedagoog Ell Saviauk, ajaloolane Peep Pillak ja jalgpallur Signy Aarna.
Kanassaare
Kanassaare on küla Põlva maakonnas Põlva vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Mooste valda.
Loksa (Tapa)
Loksa on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Õlimaal
pisi|[[Nikolai Triik, "Soome maastik", 1914, õli, lõuend, Tartu Kunstimuuseumi maalikogu]] Õlimaal on õlivärvidega peamiselt krunditud alusele (nt puittahvlile, lõuendile, vaskplaadile, vineerile, papile vms) maalitud kunstiteos. Traditsiooniliselt kaetakse kuivanud õlimaalitöö lakiga.
Yūshō
Yūshōga kaasneb tavaliselt tõus ühe võrra kõrgemasse liigasse või kõrgeimas makuuchi-liigas kõrgem positsioon.