cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tartu Lastekunstikool
Direktor Enn Tegova ajal kolis Tartu Lastekunstikool Jakobi tänav 52 majja. Uus avarate ruumidega koolimaja meelitas kohale veelgi õppureid, õpetajaskond kujunes linna nooremast kunstnikkonnast. Täiendati skulptuuri õpetamise metoodikat (plastiliin asendati saviga), loodi graafikaklass, raamatukogu ja Lastekunstikooli galerii – Jakobi galerii.
Balș
Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Corbeni, Româna ja Teiș.
Tartu Lastekunstikool
Alates 2005. aastast tegutseb Tartu Lastekunstikool kahes majas – Tiigi 61 asuvas peamajas ja Jakobi 52 korporatsioonile Fraternitas Liviensis kuuluvas majas.
Balș
Balși on ürikutes esmamainitud 1564. aastal, kuid oletatavasti oli asula olemas juba 1450. aasta paiku. Balș sai linnaõigused 1921. aastal, kuid kaotas need 1950. aastal. 1954. aastal sai Balș linnaõigused tagasi.
Tartu Lastekunstikool
Tegutsevad laste kunstistuudio (5–8-aastastele), eelkool (9–10-aastastele), kunsti põhiõpe (11–16-aastastele), stuudioõpe (11–16-aastastele) ja noorte kunstistuudio (16–26-aastastele). Lisaks klassikalistele kunstiainetele nagu joonistamine, maalimine, kompositsioon ja vormiõpetus õpitakse koolis ka selliseid tänapäevaseid distsipliine nagu arvutigraafika, fotograafia, tänavakunst, loovus- ja disainiõpetus.
Krimmi sild (Moskva)
Krimmi sild (vene keeles Крымский мост) on rippsild Moskvas Sadovaja ringil üle Moskva jõe.
Sild ehitati 1938. aastal Moskva 1935. aasta rekonstrueerimise üldplaani osana. Selle projekteerisid arhitekt Aleksandr Vlassov ja insener Boriss Petrovitš Konstantinov.
Torneträsk
Torneträsk (põhjasaami Duortnosjávri, soome/meä Torniojärvi) on järv Rootsis Norrbotteni läänis Kiruna vallas.
Vesi on puhas, vetikate ja hõljumi kontsentratsioon on väga väike. Asudes kaugel tööstuspiirkondadest ja suurtest linnadest, on järv peaaegu reostusevaba. Suurim sissevoolav jõgi on Abiskojåkka, mis suubub lõuna poolt järve lääneossa. Valgala pindala on 3346 km². Järve kaguotsast voolab välja Tornio jõgi.
Jääkate püsib tavaliselt detsembrist juuni keskpaigani. Keskmine jäätekkimise aeg on 21. detsember, keskmine jäälagunemise aeg 13. juuni, järv on jääs keskmiselt 174 päeva aastas.
Järve edelakaldal asuvad Abisko rahvuspark ja UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Lapimaa piirkond. Piki edelakallast kulgevad Euroopa maantee E10 ning raudtee Malmbanan. Edelakalda läänepoolses osas asuvad Abisko küla koos lähedalasuva suure Abisko turismibaasiga ning väike suusakuurort Björkliden. Põhjakallas on looduse poolest suhteliselt puutumata, seal kehtib maastikusõidukite liikumiskeeld.
Torneträsk on populaarne kalastuspiirkond. Kevaditi, eriti nädalalõppudel, saabub Kirunast palju huvilisi jäält kala püüdma. Igal kevadel korraldatakse järve idaosas asuvas Stenbackenis Lapimaa meistrivõistlusi jääaluses kalapüügis (Lapplandsmästerskapet i pimpelfiske), millest võtab osa 1500 ja rohkemgi võistlejat.
Karkass
Karkass (prantsuse keeles carcasse 'luustik') on ehitise tugisõrestik ehk raamistik, mis kannab peamist koormust ning tagab hoone konstruktiivse jäikuse.
Kunstirevolutsioon Eestis
Kunstirevolutsiooniks Eestis nimetatakse eesti kunsti jaoks pöördelist 1966. aastat, kui modernistlik kunst jõudis laiemalt ametlikele näitustele.
Tartu kunstnike kevadnäitus, noorte kunstnike näitus Tallinna Kunstihoones, näitus “Maal. Graafika. Foto” Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu fuajees ja Ilmar Malini isikunäitus Kunstisalongis tõid mastaapselt avalikkuse ette esmajoones juba nõukogude oludes hariduse saanud kunstnikepõlvkonna uuenduslikud pürgimused. Eelmainitutele lisandus sõjaeelse Pallase koolkonna kasvandiku Elmar Kitse näitus Tartu Kunstnike Majas, kus vaatajale avanes enneolematult vaba abstraheeriv maalilisus. Nende sündmuste koosmõju võrdlemine revolutsiooniga on selles mõttes õigustatud, et Hruštšovi sula vabanemismeeleoludest alguse saanud, paljuski 20. sajandi moodsa kunsti mõtestamisele ja omandamisele suunatud nooremate eesti kunstnike otsingud olid selleks ajaks saavutanud arvestatava ulatuse ja kvaliteedi. Ametlik aktsept neile oli küll ajutine ja piiratud.
“Revolutsiooni” keskmes olid noorema põlvkonna kunstnikud, kes olid elanud kogu elu või suurema osa elust Nõukogude Liidus ning sattusid 1960. aastate keskpaigas olukorda, kus seni kunstile kehtinud ranged ametlikud reeglid olid muutunud mõnevõrra leebemaks.
2015. aastal toimus Kumu kunstimuuseumis ulatuslik näitus “Kunstirevolutsioon 1966”, millega kaasnes ka samanimeline raamat. “Kunstirevolutsiooni” kirjeldava näituse kunstnike ringis olid: Jüri Arrak, Tatjana Dobrovolskaja, Andrei Dobrovolski, Kristiina Kaasik, Elmar Kits, Raivo Korstnik, Tõnis Laanemaa, Malle Leis, Ilmar Malin, Olav Maran, Boris Mäemets, Enno Ootsing, Tiiu Pallo-Vaik, Jüri Palm, Enn Põldroos, Kaljo Põllu, Henn Roode, Evi Tihemets, Peeter Tooming, Aili Vint, Tõnis Vint.
Lisaks olulisematele muuseumidele on murrangulisele 1966. aastale ja piirnevatele aastatele ulatuslikumalt keskendunud ka mitmed kunstikogujad, s.h Mart Lepp, Margus Punab ja Andres Eilart, kes on korraldanud oma erakogude põhjal ka temaatilisi näitusi.
Kama (pistoda)
pisi|Pistoda kama. Kama (pärsia قمه) (Eestis tuntud ka kui kinžall) on väike Pärsia mõõk, tuntud Kaukaasias kui kina ja Gruusias kui kama. See on pikk, lai kahepoolne võitlusnuga või lühike mõõk, mis on eriti levinud Tšerkessias ja teistes naaberregioonides Kaukaasias. Kamat on traditsiooniliselt kandnud ka kasakad, kes võtsid selle üle tšerkessidelt ja on üldtuntud "kasaka pistodana" ning kinžallina Venemaal ja Ukrainas. See sarnaneb Vana-Rooma gladiusega ja Šoti dirkiga.
Noore kultuuritegelase preemia
Noore kultuuritegelase preemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt noortele Eesti kultuuritegelastele antav preemia.
Noore kultuuritegelase preemia antakse 35-aastasele või nooremale Eesti päritolu kultuuritegelasele, kelle kunstilised saavutused on leidnud laialdast tunnustust või kelle looming ja kunstiline tegevus on oluliselt kaasa aidanud Eesti ja tema kultuuri tutvustamisele maailmas. Preemia saajaid võib ühel aastal olla mitu.
Preemiat antakse välja kord aastas kevadel ning selle suurus on 5000 eurot (kuni 2010 75 000 krooni, 2011. aastal 4793 eurot). Aastatel 2002–2011 on rahastanud preemiat Toomas Luman, 2012–2017 Indrek Neivelt ja 2018–2023 Enn Kunila.
Noore kultuuritegelase preemia laureaadid
pisi|200px|[[Tanel Veenre ja Toomas Hendrik Ilves]]
Nooruse tänav (Paide)
Nooruse tänav on tänav Paides.
Tänav saab alguse Laialt tänavalt ja suundub põhjakirdesse. Tänav ristub Videviku, Eha tänava ja Rahu tänava paralleelharuga ning lõppeb Rahu tänavaga ristudes.
Tänav sai nime 1987.
Nurme tee
Nurme tee on või oli mitmes Eesti asulas:
Eesti suursaatkond Tōkyōs
thumb|Eesti suursaatkond Tōkyōs Eesti suursaatkond Tōkyōs on Jaapanis Tōkyōs asuv Eesti suursaatkond. Suursaatkond asub aadressil Shibuya-ku, 2-6-15 Jingu-mae.
Lanžhot
Lanžhot (saksa keeles Landshut) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Lanžhoti kesklinn asub Slovakkia piirist ligi 3 km kaugusel ja Austria piirist 4,5 km kaugusel.
Lanžhoti on esmamainitud 1384. aastal. Alevi staatuse sai Lanžhot 1900. aastal ja linnaõigused 27. juunil 2001.
Vaata!Festival
Vaata!Festival on viipekeele festival, mis toimus 21. septembril 2019 Telliskivi Loomelinnakus Tallinnas.
Festivali eesmärk on tõsta ühiskonna teadlikkust viipekeelsete kurtide kogukonna ja eesti viipekeele kui Eesti riigikeele olemasolust ning teadvustada eesti viipekeele ja viipekeelsete kurtide kogukonna eripära.
Tekkelugu
2018. aasta suve lõpus tuli viipekeelse aktivisti üleskutse peale kokku kaheksaliikmeline vabatahtlikest koosnev meeskond, et panna alus uuele traditsioonile. Idee autor tundis, et Eesti inimesed on üksteisest eraldatud. Nii on näiteks eesti viipekeele valdajate ja mittevaldajate puhul (eestikeelsed, venekeelsed, vene viipekeelsed), kes on küll füüsiliselt koos, kuid vaimselt üksteisest eraldatud.
Vaimse eraldatuse tõttu on jäänud näiteks venekeelse ja eestikeelse kogukonna eest varjatuks viipekeelsete kurtide kultuur, traditsioonid, ajalugu, kombed ja väärtushinnangud. Olukord on vastastikune: nii polnud 2019. aastani viipekeelsed kaasatud näiteks eelkõige eestikeelsete aasta oodatuimale sündmusele, laulupeole, just tõlke puudumise tõttu. Samuti ei saanud viipekeelsed varem osa Eesti Vabariigi presidendi kõnedest. Eraldatuse põhjus on sageli eelkõige oskamatus üksteisega suhelda, hirm tundmatu ees või teadmatus viipekeelsete kogukonna olemasolust. Olukorra leevendamiseks on tarvis luua rohkem üritusi ja projekte, kuhu on kaasatud mõlemad kogukonnad.
Noored otsustasid korraldada Vaata!Festivali, mille laiem eesmärk on märgata erinevusi meie hulgas ja tuua inimesi üksteisele lähemale. Nad soovivad tõsta ühiskonna teadlikkust viipekeelsete kurtide kogukonna ja eesti viipekeele kui Eesti riigikeele olemasolust ning teadvustada eesti viipekeele ja viipekeelsete kurtide kogukonna eripära.
Vaata!Festival 2019
Vaata!Festival 2019 toimus 21. septembril 2019 Telliskivi Loomelinnakus. Osalejatel on võimalik õppida ja vahetult kogeda vabas õhkkonnas koos kõikide "rumalate küsimustega" eesti viipekeelt, vene viipekeelt, viipekeelsete kurtide kultuuri, traditsioone ja ajalugu. Keelebarjääri pärast ei ole tarvis muretseda, sest üritusel on olemas viipekeeletõlgid. Vaata!Festivalist on võimalik osa saada ka vene viipekeeles.
Üritus on suunatud nii eesti viipekeele valdajatele kui ka mittevaldajatele.
2019. aasta Vaata!Festivali meeskonda kuulub inimesi, kelle emakeel on eesti viipekeel, vene viipekeel ja eesti keel.
Kavatis
Kavatis on arhitektuuriteose plaaniline ja ruumiline üldlahendus.
Eugenius von Mickwitz
Eugenius von Mickwitz (13. juuni 1806 Koeru – 16. aprill 1877 Pilistvere) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1820–1825 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1825–1828 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna üliõpilane. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana Eestimaal ja õpetajana Peterburis, Kondratjevi instituudis. Ordineeriti 12. mail 1835 Riias õpetajaks.
Introdutseeriti 2. juunil 1835 Pilistvere Andrease koguduse õpetajaks. Oli 1835–1877 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema poeg Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, teine poeg Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899), noorem poeg Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 oli Risti koguduse õpetaja, 1893–1918 oli Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema pojapoeg Friedrich Mickwitz oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse (1910–1918), Kolga-Jaani Johannese koguduse (1919) ja Äksi Andrease koguduse (1919–1928) õpetaja. Onu Justus Johannes Mickwitz oli pastor Jõelähtme ja Tarvastu Peetri koguduses.
Zalegoštši rajoon
Zalegoštši rajoon (vene keeles Залегощенский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti keskosas. Rajooni keskus on Zalegoštši alev.
Rajoon piirneb põhjas Mtsenski rajooniga, kirdes Novosili rajooniga, kagus Verhovje rajooniga, lõunas Pokrovskoje rajooniga, edelas Sverdlovski rajooniga ja läänes Orjoli rajooniga.
Rajooni pindala on 1138 km². Elanike arv oli 2012. aastal 15 032, 2009. aastal 16 479 ja 2002. aastal 17 802.
Zalegoštši rajoonis on 112 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Zalegoštši alevi) ja kümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Nerutš, Zuša, Zalegoštšenka, Dolžanka, Ozerka, Panikovets ja Optuška.
ANT-25
Tupolev ANT-25 (Andrei Nikolajevitš Tupolev-25; vene keeles Туполев АНТ-25; tuntud ka kui RD, vene keeles РД "рекорд дальности" rekord dalnosti) on Nõukogude Liidus ehitatud metallkonstruktsiooniga vabaltkandva alltiivaga ühe kolbmootoriga lennuk.
Ajalugu
Aastal 1931 tekkis Aero- ja Hüdrodünaamika Keskinstituudis (venekeelne lühend ЦАГИ) idee ehitada rekordlennuk. Sama aasta augustis moodustati Nõukogude Liidu Sõja-Revolutsiooni Komitee juures komisjon, kus peakonstruktor Andrei Tupolev näitas lennuki eskiisprojekti. 7. detsembril 1931 otsustas sama komisjon alustada lennuki ehitamist ning korraldada 1932. aastal lend rekordkaugusele – 13 000 km.
Tsirkus (lauamäng)
"Tsirkus" on klassikaline nuppude ja täringutega lauamäng.
ANT-25
Ajalugu
Lennuki projekt valmis 1932. aasta juulis. Projekti oli koostanud Pavel Suhhoi brigaad Tupolevi juhtimisel. Lennuki ehitamine algas 1. juunil 1932.
Esimene lend M-34 propelleri reduktorita mootoriga toimus 22. juunil 1933 lendur Mihhail Gromovi juhtimisel. Teise prototüübi, reduktoriga mootoriga M-34R, ehitamine algas augustis 1932. Selle esmalend toimus 10. septembril 1933, samuti Gromovi juhtimisel. Lennukite katsetamine toimus peaaegu samaaegselt. Katsed näitasid, et reduktorita mootoriga lennuki lennukestus on 48 tundi ja lennukaugus 7200 km, kuid ka reduktoriga mootoriga lennuki lennukaugus ei ületa 10 800 km. Projekti eesmärgid ei olnud saavutatud. Lennuki tiiva õhutakistus oli liiga suur, mistõttu otsustati selle pinnakatet siluda. Gofreeritud lainelisest duralumiiniumplekist kattega tiib kaeti riidekattega, mis parandas tiiva aerodünaamikat märgatavalt. Kapten Gromovi meeskond hakkas korraldama regulaarseid katselende teise ANT-25 lennukiga. 1934. aasta esimesel poolel sooritatud ANT-25 katselennud näitasid märgatavalt paranenud lennuomadusi. Arvestuste järgi võis lennuk õhus püsida juba 80,4 tundi ja lennukaugus oli 13 020 km.
Rekordid
pisi|Tupolev ANT-25 1934. aasta rekordlennuks valmistati ette kaks ANT-25-t. Sama aasta 10.–12. septembril oli tehtud lend kinnisel marsruudil (kapten Gromov; teine piloot Aleksander Filin; tüürimees Ivan Spirin). Selle lennu ajal püstitati uus lennukauguse maailmarekord 12 411 km ja lennukestusega 75 tundi. See rekord jäi ametlikult kinnitamata, sest Nõukogude Liit ei olnud Rahvusvahelise Lennuspordiföderatsiooni (FAI) liige.
3. augustil 1935 prooviti lennukiga ANT-25 (kapten Sigismund Levanevski; teine piloot Georgi Baidukov; tüürimees Viktor Levtšenko) sooritada vahemaandumisteta lend marsruudil Moskva – Põhjanaba – San Francisco. Sellest katsetusest teatati pidulikult ette, kuid pärast umbes 2000 km lendu hakkas lennuki kabiini lekkima mootoriõli. Levanevski pööras lennuki ümber ja maandus Novgorodi lähedal. Õlilekke põhjus saadi kiiresti selgeks – lennuki hoolduse ajal kallati mootorisse liiga palju õli ja see paisus töötava mootori temperatuuri tõustes, mistõttu hakkas lekkima kabiini. 20. juulil 1936 startis lennuk Moskvast Kaug-Itta (kapten Tškalov; teine piloot Baidukov; tüürimees Aleksander Beljakov). Lend kaugusele 9375 km kestis 56 tundi, maanduti Uddi saarel, Vaikses ookeanis.
Venemaa välisministeeriumi ettekanded inimõiguste teemal
Venemaa välisministeeriumi ettekanded inimõiguste teemal (vene Доклады МИД России о правах человека) on Venemaa välispoliitika ametkondade publikatsioonid inimõigustest USA-s, Kanadas ja reas Euroopa riikides.
ANT-25
Rekordid
18. juunil 1937 lendas ANT-25 sama meeskonnaga vahemaandumiseta marsruudil Moskva – Põhjanaba – Ameerika Ühendriigid. Lennuk maandus Pearsoni lennuväljal Vancouveris. 12. juulil 1937 lendas teine ANT-25 marsruudil Moskva – Põhjanaba – Ameerika Ühendriigid vahemaandumiseta ning maandus San Jacintos (kapten Mihhail Gromov; teine piloot Andrei Jumašev; tüürimees Sergei Danilin). Selle lennu ajal püstitati kauglennu maailmarekordid otselennul (10 148 km) ja murdlõigul (11 500 km).
Venemaa välisministeeriumi ettekanded inimõiguste teemal
Esimene ettekanne "Inimõigustealasest olukorrast mitmes maailma riigis" avaldati 2011. aasta detsembris. 90-leheküljelises väljaandes juhivad Vene diplomaadid tähelepanu sagedastele inimõiguste rikkumistele USA-s ja mitmes Euroopa riigis, samuti rikkumistele NATO agressiooni ajal Liibüas. Ettekandes kasutatakse laialdaselt rahvusvaheliste organisatsioonide Human Rights Watch, International Amnesty, Piirideta Reporterid (inglise Reporters Without Borders (RWB)) poolt avaldatud materjale. Ettekannet kommenteerides märkis ministeeriumi täievoliline esindaja inimõiguste alal Konstantin Dolgov, et mõnel riigil on "kergem õpetada teisi, kui tegeleda inimõiguste tagamise probleemide sisulise lahendamisega oma kodus".
ANT-25
Rekordid
Lühikest aega oli lennuki markeeringuks CAGI-25, kui Tupolev 1937. aasta oktoobris suure terrori käigus vangistati ja oli avalikkusele keelu all. Aastal 1937 toodi ANT-25 tagasi Nõukogude Liitu laevaga Normandie.
Kasutus sõjaväes
ANT-25 baasil arendas Tupolev välja kaugpommituslennuki ANT-36, mis sai lennuväes tähistuse DB-1 (vene keeles Дальний бомбардировщик - dalnij bombardirovštšik 1 ehk DB-1 ДБ-1) ja mida ehitati väikesearvuline seeria. Pommituslennuki kiirus oli 240 km/h ja see võis kanda kuni 300 kg pomme.
Euroopa Ravimiamet
Euroopa Ravimiamet (inglise keeles European Medicines Agency; EMA) on Euroopa Liidu organ, mis tegeleb inimtervishoius ja veterinaarias kasutatavate ravimite teadusliku hindamise, jälgimise ja ohutuse järelevalvega.
EMA asutati 1995. aastal ja kandis kuni 2004. aastani nime European Agency for the Evaluation of Medicinal Products ehk European Medicines Evaluation Agency (EMEA).
Ameti tegevust reguleerib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 726/2004.
2019. aasta märtsis kolis senini Londonis asunud amet seoses Suurbritannia lahkumisega Euroopa Liidust Hollandisse Amsterdami Zuidase naabruskonda.
Venemaa välisministeeriumi ettekanded inimõiguste teemal
Ettekanded on ilmunud ka 2012. ja 2013. aastal.
Kukruse memm
Kukruse memm on Kukruse kalmistu VI matus 12. sajandi lõpust. Maetu oli 40–50-aastane naine, matus paistab silma rikkalike hauapanustega ning eriti külluslikult kaunistatud tekstiilidega surirõivasteks.
2009. aastal Kohtla-Järve ja Jõhvi vahelise tee ehituse käigus Kukruse mõisa lähedusest avastatud 12.–13. sajandi laibakalmistu kaevamised toimusid 2009. aasta detsembris ja 2010. aasta jaanuaris. VI matus võeti kaevamistel üles monoliidina ning toimetati 2010. aasta märtsis Eesti Rahva Muuseumi üksikasjalikuks uurimiseks. Nimi "Kukruse memm" pandi matusele uurimis- ja konserveerimistööde käigus.
Kirjeldus
Kadunuke oli maetud pakk-kirstus, hauapanusteks olid vikat, käärid, savinõu, ehteid ja nuge. Ehkki olid säilinud rõivaste pronkskaunistused, polnud tekstiil matuses säilinud, ainult vöö piirkonnas avastati kaht tüüpi kangajäänuseid. Oletatava rõivakomplekti, mis rekonstrueeriti säilinud pronksspiraalkaunistuste järgi, moodustasid umbkuub, peploskleit ja ees kantav põll, sääremähised, sääremähiste kaunistamiseks mõeldud kaunistatud ribad ja pearätik. Ehtekomplekti moodustasid ehtenõelte paar, rinnakee, klaashelmestest kee rinnalehtedega, kõlavöö küljes rippusid noatupp noaga ning pronksspiraalidest rippkaunistused.
Kukruse VI matuse rõivaste, aksessuaaride ja ehete komplekti rekonstruktsioon on alates 2016. aastast Eesti Rahva Muuseumi püsiekspositsiooni osa. Rekonstruktsiooni valmistasid Riina Rammo, Jaana Ratas ja Mari Tõrv (kontseptsioon), Astri Kaljus (tekstiilid), Jaana Ratas (pronksspiraalkaunistused), Indrek Jets, Edvards Puciriuss ja Jaana Ratas (ehted, vöö ja vöö küljes rippuvad aksessuaarid), Laura Šmiedeberga (klaashelmed) ning Jaak Mäll (nahkjalatsid).
Nurmeotsa tee (Pärnu)
Nurmeotsa tee on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse Haapsalu maanteelt ja suundub loode suunas Sauga jõega paralleelselt Pärnu piirini. Teisel pool linnapiiri jätkub see samanimelise tänavana Papsaare külas.
Tänava pikkus on ligikaudu 232 meetrit.
Välis-Eesti & EMP
Välis-Eesti & EMP oli Rootsi eestlaste kirjastus. Kirjastus asutati 1972 kirjastuste EMP ja Välis-Eesti ühinemisel.
Kirjastuse tegevust juhtis Lembit Kriisa.
Kirjastus oli eriti aktiivne 1980. aastatel, avaldades palju ilu- ja poliitilist kirjandust, samuti teatmeteoseid ja mälestusteraamatuid.
Eesti suursaatkond Vilniuses
Eesti suursaatkond Vilniuses on Leedus Vilniuses asuv Eesti suursaatkond. Suursaatkond asub aadressil A. Mickevičiaus 4a.
Azerbaidžan
Azerbaidžan (vene keeles Азербайджан) on kahe tekiga neljas Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Ukraina jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1953 Volga jõelaevakompaniile.
1988. aastal kanti Azerbaidžan maha ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist kasutati laeva Ukraina lipu all Sevastopolis veespordibaasina.
Põlva Keskraamatukogu
Põlva Keskraamatukogu on Põlva Vallavalitsuse hallatav rahvaraamatukogu, millel on maakonnaraamatukogu staatus.
Raamatukogu eesmärk on tagada elanikele vaba ja piiramatu juurdepääs informatsioonile, teadmistele ja kultuurile, toetada elukestvat õppimist ja enesetäiendamist ning teha koostööd külakogukonnaga, piirkonna haridus-, kultuuri- ja spordiasutustega, sh mittetulundusühingutega, sihtasutustega ja seltsingutega. Raamatukogu põhieesmärk maakonnaraamatukoguna on Vabariigi Valitsuse kultuuripoliitika põhisuundade jälgimine, maakonna raamatukogude komplekteerimine, tegevuse analüüsimine ja aruandluse korraldamine, erialane nõustamine ja täienduskoolituse korraldamine.
1996. aastast tegutseb raamatukogu Põlvas, Kesk tänav 16 asuvas hoones, mis on ehitatud 1910. aastal seltsimajaks endise kirikukõrtsi asemele (hoonele pandi nurgakivi 30. mail 1910 ning ehitis valmis poole aastaga).
Struktuur
Põlva Keskraamatukogul on haruraamatukogud Ahjal, Himmastes, Kauksis, Kiidjärvel, Kiumal, Peril, Taevaskojas (Taevaskoja raamatukogu), Tilsis, Moostes, Rasinal, Vanakülas ja Vastse-Kuustes.
Ajalugu
Praeguse Põlva Keskraamatukogu eelkäijaks on 1926. aastal asutatud Koiola Valla Avalik Raamatukogu, mis asus Põlva külje all Koiola vallamajas. 1926. aastal oli raamatukogus ainult 69 raamatut. Esimese tegevusaasta aruandest loeme, et raamatukogu asus toas pinnaga 13 ruutmeetrit. Raamatud olid kapis, kuhu mahtus 1,5 jooksevmeetrit riiuleid. Raamatukogu oli avatud igal reedel 3 tundi. Lugejaid oli esimesel tegevusaastal 23, neist 4 õpilast.
STS-113
STS-113 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon Rahvusvahelisse Kosmosejaama, mida teenindas kosmosesüstik Endeavour.
2002. aasta lõpus toimunud missioon viis jaama Integrated Truss Structure'i P1 sõrestiku ja vahetas 5. ekspeditsiooni meeskonna 6. ekspeditsiooniga. Endeavour põkkus jaamaga 25. novembril ja viibis jaamas nädala. See oli kosmosesüstik Endeavouri viimane missioon enne korralist hooldust, mis kestis 2007. aastani. STS-113 oli ka viimane edukas missioon enne kosmosesüstik Columbia katastroofi.
Meeskond
Meeskonda kuulus 7 inimest, kellest kolm olid jaama suunduvad või sealt naasvad ekspeditsiooni meeskonnaliikmed. Missiooni komandör oli Jim Wetherbee, kes oli oma kuuendal lennul.
Kesk tänav (Põlva)
Kesk tänav on tänav Põlvas.
Kesk tänaval asuvad Põlva turg, Põlva Maarja kirik, Põlva Keskraamatukogu, Põlva Kultuuri- ja Huvikeskus, Põlva Kool, Mesikäpa Hall.
Nurme tänav (Paide)
Nurme tänav on tänav Paides.
Tänav saab alguse Pärnu tänavalt ja suundub loodesse. See ristub Laia, Videviku, Hämariku ja Kuu tänavaga ning lõppeb Rahu tänavaga ristudes.
Tänava pikkus on umbes 600 meetrit.
Tänav sai nime 1936.
Kolonnaad
pisi|Kolonnaad [[Sydney peapostkontoris]] Kolonnaad on sammastik või talastikku kandev sammaskäik või sambarida, mis võib paikneda nii väljaspool hoonet kui ka interjööris.
pisi|left|600px|Kolonnaadid [[Vatikanis Püha Peetruse väljakul]]
Roxette
pisi|Marie Fredriksson ja Per Gessle [[Halmstadis 2010. aasta augustis]] Roxette [rokset] oli Rootsi ansambel, mille eesotsas olid Per Gessle ja Marie Fredriksson. Ansambli heliplaate on maailmas müüdud üle 60 miljoni eksemplari, seejuures nii USA-s, Suurbritannias kui Saksamaal üle 10 miljoni. Ansambli edukaim singel on "It Must Have Been Love", mis pärineb filmi "Pretty Woman" ("Kaunis naine", 1990) heliribalt.
Bändi edu algas 1988. aastal ilmunud albumiga "Look Sharp!", millele järgnesid "Joyride" (1991), "Tourism" (1992), "Crash! Boom! Bang!" (1994), "Have a Nice Day" (1999) ja "Room Service" (2001). 2002. aastal diagnoositi Marie Fredrikssonil ajukasvaja ning ansambli tegevusse tekkis paus. Per Gessle hakkas tegelema sooloprojektidega ja liitus ka oma varasema bändiga Gyllene Tider. Koos esineti taas alles 2009. aastal ning 2011. aastal avaldati 10-aastase vahega Roxette'i uus stuudioalbum "Charm School". Sellele järgnes aasta hiljem "Travelling".
23. novembril 2014 esines Roxette Saku Suurhallis. Kontserte anti Tallinnas ka aastail 2001 ja 2011.
Välislingid
Ametlik koduleht
Eesti Rahvakultuuri Keskus
Eesti Rahvakultuuri Keskus (varem Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus) on Eesti kultuuriministeeriumi hallatav asutus, mis tegeleb Eesti rahvakultuuri väärtustamise, asjakohase info jagamise ja täienduskoolitusega. Keskus asub Viljandis aadressil Leola 15a.
Keskus asutati 1. oktoobril 1994 Kultuuritöötajate Täienduskooli ja Rahvakultuuri Arenduskeskuse liitmisel. Asutus kandis 2011. aastani nime Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus ja seejärel 2020. aastani nime Rahvakultuuri Keskus.
Keskus on Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooni "Andras" ja Eesti Vabaharidusliidu asutajaliige.
Haldab Eesti vaimse kultuuripärandi nimistut.
Nami Otake
Nami Otake (jaapani keeles 大竹 七未 Ōtake Nami; sündinud 30. juulil 1974) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–1999 46 mängu.
Luhanski lennujaam
Luhanski rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Ukrainas Luhanski oblastis, umbes 20 km kaugusel Luhanski keskusest lõunakagus.
Lennuväli on liikluseks suletud alates 2014. aasta aprillist.
Lennuvälja kaitsmine
2014. aasta 8. juunil piirasid venemeelsed separatistid dessantväelaste poolt kaitstava lennujaama ümber. Lennuvälja tulistati miinipildujatest, Grad raketiheitjatest ja Ukraina lipu all liikuvatest, kuid armee taktikaliste ja tunnusmärkideta tankidest.
1. septembril jätsid valitsusväed väejuhatuse korraldusel ja T-90 tugevdatud tankibrigaadi toel rünnanud vastaspoole ülekaalukate jõudude survel lennuvälja maha.
Iljušin Il-76 allatulistamine
2014. aasta 14. juuni öösel kell 01:51 kohaliku aja järgi lasksid separatistid alla maandumisel olnud valitsusvägede transpordilennuki Il-76. Hukkus vähemalt 49 pardal olnud inimest. Tegemist oli arvatavalt suurima inimkaotusega, mida valitsusväed selle ajani kriisi ajal ühes rünnakus olid kandnud.
Konstruktsioon
Konstruktsioon ehk tarind on terviklik kogum omavahel seostatud osiseid.
Selle mõiste all võidakse silmas pidada:
Kujutavate Kunstnikkude Kutseühing
Kujutavate Kunstnikkude Kutseühing oli 1935. aastal Eestis loodud ühing, mille eesmärk oli luua keskorganisatsioon, mis kaitseks Eesti kunstnike mitmesuguseid huvisid (nt majanduslikke), mida Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing ei suutnud kaitsta.
Ühing ei suutnud oma eesmärki täita ja 1937. aastal hakkas lagunema ning 1940. aastal lakkas olemast.
Dylan Cozens
Dylan Cozens (sündinud 9. veebruaril 2001 Whitehorse'is Yukonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres.
2019. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draft'is seitsmenda valikuna. NHL-is debüteeris ta Sabresi meeskonnas 14. jaanuaril 2021 mängus Washington Capitalsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas kaheksa päeva hiljem, kui kohtuti taas Capitalsiga. Debüüthooajal sai Cozens NHL-is kirja neli väravat ja üheksa väravasöötu. Hooajal 2021/22 jäi tema arvele 13+25. Kui esimesel hooajal mängis ta ääreründajana, siis teisel hooajal endale omasemalt keskründajana.
2020. aastal tuli Cozens Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2021. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus Kanada võitis hõbemedali, oli ta Kanada resultatiivseim mängija (8+8) ning valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Kanada jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Vitamiinipreparaadid
Vitamiinipreparaadid on üht või mitut vitamiini sisaldavad ravimpreparaadid ja ained ka toidulisaained. Vitamiinipreparaadid võivad olla nii looduslikest allikatest valmistatud kontsentreeritud bioaktiivsed orgaanilised ühendid kui ka sünteetiliselt valmistatud keemilised ained, ka multivitamiinid.
Inimene saab vitamiine enamasti taimset päritolu toiduga, kuid tänapäeval tarbitakse lisaks ka mitmesuguseid vitamiinipreparaate.
Liigitus
Kontsentreeritud taimsed vitamiinipreparaadid ja ka sünteetiliselt valmistatud vitamiinipreparaadid jagatakse kasutusotstarbe järgi järgmiselt: 1) meditsiiniliselt olulised ravimpreparaadid (katsetatud, üldiselt loetakse ohututeks, rahuldava bioomastatavusega jne) – Eestis saadaval enamasti apteekides käsimüügiravimitena; nende hulka loetakse ka
2) kosmeetilised toitainelised preparaadid – turustatakse paljude rahvusvaheliste müügivõrgustike kaudu (koostis vahel rahvusvaheliselt kontrollimata ja kinnitamata, kuigi omal maal võib-olla sertifitseeritud, vahel on ka bioomastatavus rahvusvaheliselt tunnustatud standardite järgi kontrollimata)
Vorm
Vitamiinipreparaadid on saadaval nii tablettide, kapslite (sh geel-kapslite, taimekapslite), pulbrite, pihusvitamiinide ja keelealuste tablettidena, aga ka süstelahustena jpm.
Kliinilises meditsiinis
Vitamiinipreparaadid on paljude haigete enteraalse ja parenteraalse toitmise oluline koostisosa.
Tähtis teada
Vitamiinipreparaadid:
Suurimad hulgitootjad
Aventis SA (Prantsusmaa), BASF AG (Saksamaa), Daiichi Pharmaceutical Co Ltd (Jaapan), Eisai Co Ltd (Jaapan), F. Hoffmann-La Roche AG (Šveits), Lonza AG (Šveits), Merck KgaA (Saksamaa), Solvay Pharmaceuticals BV (Madalmaad), Takeda Chemical Industries Ltd (Jaapan) jpt.
Ajaloost
Vitamiinipreparaatide ajalugu on tihedalt seotud farmaatsiatööstuse arenguga ja mitmete oluliste molekulide avastamisega (sh vitamiinid).
Hunnebergi mägi
thumb
Hunnebergi mägi on lavamägi Rootsi Västergötlandis. Tegemist on ühega kaheksateistkümnest sarnasest mäest selles piirkonnas. Mägi ulatub 90 meetrit ümbritsevast maastikust kõrgemale. Mäe pindala on umbkaudu 70 km². Kõrgeim koht on Utsiksplats mäe idaservas (154 m).
Aastal 1351 muudeti mägi kuninglikuks jahialaks. Mäe nõlvadel on mitmeid käike ja koopaid, kust on murtud lubjakivi, antrakoniiti ja maarjaskilta (põlevkivi erim).
Mäe järgi on nime saanud ordoviitsiumi Hunnebergi lade. Tetragraptus approximatuse esmakordne ilmumine Hunnebergi mäel Diabasbrotteti kivimurrus (tegemist on regionaalses geokronoloogias üleminekuga Varangu lademe kivimitelt Hunnebergi lademe kivimitele) märgib ordoviitsiumi stratigraafias piiri Tremadoci lademe ja Flo lademe vahel.
Mäel asuvad Öjemossarna looduskaitseala, Grinnsjö domeenkaitseala, Halle- ja Hunnebergi platoode kaitseala ning Halle-ja Hunnebergi nõlvade kaitseala.
Roomik
pisi|right|Roomiksõiduki veermiku põhiosad: 1-veoratas/juhtratas, 2-roomik, 3-kanderullid, 4-juhtratas/veoratas, 5-jooksurattad, 6-lisa-tugiratas. pisi|Roomiktraktori roomik thumb|Tänapäeva tanki klamberroomik ja jooksurattad Roomik on lülidest koosnev ringselt kokku ühendatud lameda kujuga lint või rihm sõiduki (või muu liikuva/liigutatava seadme) maapinnal liigutamiseks, erisurve vähendamiseks ning haakuvuse parandamiseks.
Roomikutega veermikuga sõidukit nimetatakse roomiksõidukiks, osaliselt roomikutega varustatuna aga poolroomiksõidukiks.
Kirjeldus
Roomikud annavad sõidukile hea maastikuläbivuse ja tavaliselt ka hea manööverdamisvõime, kuid vähendavad liikumiskiirust ja suurendavad energia kulu.
Roomikud võivad olla metallist või kummimaterjalist, samuti kombineeritud lahendusega. Metallroomikute lülidel võivad olla teepinna ja roomiku enda kulumise vähendamiseks plastiku- või kummisulamist spetsiaalsed kinnitatavad roomikupadjad või -liistud
Metallroomikud jagunevad vastavalt lülide ehitusele ja ühenduspõhimõttele erinevateks liikideks.
Põhiliigid on:
Esimesed seeriatootmiseks kõlbulikud roomikud valmistati 20. sajandi esimesel kümnendil Inglismaal.
Waltzingi Saint-Bernardi kirik
Waltzingi Saint-Bernardi kirik on kirik Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis Arloni vallas Waltzingi külas.
Kirik asub küla keskel.
Varem oli samal kohal 1670. aastast pärinev kirik. Praegune kirik ehitati 1890.
Kirikuplatsil on krutsifiks, millel on kujutatud püha Lamberti.
Hikkoripuu
pisi|Hikkoripuud talvel Hikkoripuu (ladina Carya) on heitlehiste puude perekond pähklipuuliste sugukonnas, mis on pärit Põhja-Ameerika idaosast.
Perekond koosneb umbes, millest 14 kasvavad looduslikult Põhja-Ameerikas, 6 Aasias.
Hikkoripuudele on omased suured pähklid. Peened võrsed lõpevad suure tipupungaga, lehekesed on sageli väga suured. Puit on tugev, kuid painduv, mis sobib mitmesuguste esemete valmistamiseks. Nimetus pärineb indiaanlastelt ja tähendab 'pähklit koksima'. Hikkoripuudel on suured pähklid ning lehed on suured ja tiivakujulised, mille alakülg on udekarvane.
Hikkoripuu pähklid:
Kõrgem klassifikatsioon: Pähklipuulised
Liigid
Puude võra on laiem kui enamikul hikkoripuudel, harud ja tüved on saledad. Puu koor on hallikaspruun, tihedalt rõmeline. Võrsed on algul tihedalt karvased, hiljem läikivad ja pruunid. Pungadest on tipupung väike, šokolaadipruun, tipust udekarvane.
Valge-hikkoripuu paiknevad pigem soojadel aladel, Briti saartel harva.
Vanemas eas ümar, kõrge tüvi, kõrgus kuni 27 m. Koor purpurjas hall, madalate, ümarate, risti-rästi rõmedega. Võrsed läiketa pruunid, lühikeste jäikade karvadega. Pungad :tipupung väga suur, sametjas. Lehed on hiigelsuure paksu, rippuva, lehekesega, pealt läikiva tumerohelised. Viljad on väga paksu kestaga luuviljad, mittesöödavad.
Hatune-hikkoripuu paikneb New Yorgist Oklahomani. 1804.a leidub Briti saartel harva, paiknevad suurtes soojades alades
Võra kitsas, ebakorrapärane, kõrgel tüvel, kõrgus kuni 27 m. Koor muutub liistakutena korduvaks, kitsad kooresoomused ülalt ja alt väljapoole kaardus. Võrsed kollased kuni roosad, algul udekarvased. Tipupung hiigelsuur, udekarvaste roheliste kuni pruunide kattesoomustega. Lehed hikkoripuude seas suurimad, 7 tugeva lehekesega, tipmise lehekese roots 1 cm, pealt peaaegu paljad, alt peenelt udekarvased, ei lõhna. Viljad on pähklikujulised luuviljad, peaaegu sama head nagu pekani-hikkoripuul.
Kasutusalad
Hikkoripuu on väga tugev, kõva, tihe ja löögikindel. Seda kasutatakse näiteks tööriistade käepidemete, vibude, põrandaliistude ja trummipulkade valmistamisel.
Leelo Rivis
Leelo Rivis (aastani 1997 Hallaste, sündinud 1. juunil 1967 Valgas) on endine Eesti käsipallur.
Ta on kaheksakordne Eesti meister käsipallis ja parim Eesti naiskäsipallur aastal 2000.
Tsuru Morimoto
Tsuru Morimoto (jaapani keeles 森本 鶴 Morimoto Tsuru; sündinud 9. novembril 1970) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–1995 5 mängu.
Elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet
Elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet (BEREC) on 2009. aastal loodud Euroopa Liidu organ, mille õigused ja kohustused on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018 määruses (EL) 2018/1971. BERECi peakorter asub Lätis Riias.
BERECi üldised eesmärgid on sätestatud tavapärasest mõneti pikema preambuliga direktiivi (EL) 2018/1972 artiklites 1 ja 3.
Iduse mõis
Aastal 1816 oli sel Ruhja kihelkonnas Bahlingmuische kõrvalmõis, hilisem Bahlenhofi kõrts.
Ajalugu
Algselt kuulusid selle mõisa maad Ruhja ordulinnusele. Aastal 1625 eraldati need Jasper Matson Krusele kuuluvaks mõisaks. Reduktsiooni ajal sai sellest riigimõis. Aastal 1762 eraldati sealne mõis Numersitele tingimusel, et teatav osa sellest jääb riigimõisaks ja sealt saadav tulu kuulub kroonile.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 10 ja 5/8 adramaad, millest kümme adramaad oli mõisa pärusvaldus, ülejäänud osa kuulus ametlikult aga riigile. Sellele allus 404 mees- ning 453 naishinge. Samasugune oli olukord aastal 1757. Aastal 1734 oli mõisal adramaid 3 ja 1/4, aastal 1688 aga 4 ja 1/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa pärusvaldusel adramaid 10 ja 3/20, riigi osas oli adramaid 12/20. Aastal 1881 oli adramaid 5 ja 56/80, lisaks veel 14 ja 19/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Peterhof ja Friedberg.
Näituse tänav (Rakvere)
Näituse tänav on tänav Rakveres, linna loodeosas.
Tänava pikkus on 1498 meetrit. Põhja-lõunasuunalist tänavat poolitab linna läbiv Tallinna–Narva raudteeliin. Tänava lõunapoolsem lõik on Lilleküla ja Mõisavälja linnaosa piiritänavaks, põhjapoolsem lõik asub Moonaküla linnaosas. Näituse tänava põhjapoolne lõik jätkub Rakvere valla territooriumil Tõrremäe külas 240 meetri pikkuselt.
Tänav sai nime 1930. aastatel Rakvere piiritustehasest põhja pool asunud väljakult, kus toimusid põllumajandus-, tööstus- ja käsitöönäitused.
Sepa tänav (Kuressaare)
Sepa tänav on tänav Kuressaares.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
pisi|Eestis elanud vähemusrahvastele rahvuskultuurilise autonoomia andmist mainitakse juba 1918. aasta iseseisvusmanifestis "Manifest Eestimaa rahvastele" Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus on II Riigikogu poolt 1925. aasta 12. veebruaril vastu võetud seadus, mis käsitles Eestis elanud vähemusrahvuste hariduslikku ja kultuurilist autonoomiat. Seaduse järgi võisid kultuuromavalitsusi moodustada tollased suurimad vähemusrahvused baltisakslased, venelased, eestirootslased, juudid ja lätlased. Mainitud vähemusrahvustest jõudsid kultuuromavalitsuse moodustada sakslased ja juudid (vastavalt 1925. ja 1926. aastal). Üheks oluliseks põhjuseks, miks selleni ei jõudnud rootslased ja venelased, peetakse asjaolu, et nende rahvuste kompaktne asustus võimaldas lahendada rahvuskultuurilisi probleeme kohaliku omavalitsuse tasemel. Loodud kultuuromavalitsused tegutsesid 1940. aastani, mil need nõukogude võimu poolt likvideeriti.
Sepa tänav (Kuressaare)
Tänav saab alguse Vallimaa tänavalt ja suundub loodesse. Tänav ristub Kohtu tänavaga ja lõppeb Pika tänavaga ristudes.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus käsitles lisaks vähemusrahvustele ka eestlastest enamusrahvust. Nimelt anti sellega neile eestlastele, kes olid arvulises vähemuses piirkondades, kus teised rahvad olid enamuses, õigus samuti oma kultuuromavalitsus moodustada. Vaatamata sellele ühtegi sellist kultuuromavalitsust ei registreeritud.
Sepa tänav (Kuressaare)
Tänava pikkus on umbes 210 meetrit.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Eellugu
pisi|Suur osa Eesti venelastest elas [[Petserimaa ja Eesti Ingeri aladel]] Maailmasõdade vahelisel ajal moodustasid vähemusrahvused eesti elanikkonnast ligikaudu 10%. Suurimad rühmad olid hajutatult ja linnades elanud sakslased ning juudid ja kompaktsemal alal koos elanud venelased ning rootslased. Vaatamata rahvusvähemuste väikesele osakaalule tegelesid nende rahvuskultuurilise autonoomia küsimusega noore Eesti Vabariigi esimesed seadused ja aktid. Eesti esimeses välispoliitilises aktis, milleks oli 1918. aasta 24. jaanuaril välisriikidele saadetud memorandum, rõhutati seda, et Eesti riik soovib anda vähemusrahvustele täieliku autonoomia rahvuskultuurilistes küsimustes. Sama seisukoht kajastus ka manifestis kõigile Eestimaa rahvastele, kus on muuhulgas kirjas, et: "vabariigi piirides elavatele rahvuslistele vähemustele ... kindlustatakse nende rahvuskulturilised autonomia õigused".
Sepa tänav (Kuressaare)
Tänav sai nime 1999. aastal.
Päikeseprillid
pisi|Halliks toonitud klaasidega päikeseprillid
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Eellugu
Eesti vabariigi esimese põhiseaduse (1920) teine peatükk "Eesti kodanikkude põhiõigustest" käsitles muuhulgas ka vähemusrahvusi ja vastava peatüki punktidest kokku kuus käsitles rahvusega seotud küsimusi. Asutavas Kogus saatsid vastavat arutelu ägedad debatid.
Päikeseprillid
Päikeseprillid on kaitseprillid, mille toonitud klaasid vähendavad valguse ligipääsu kandja silmadele.
Franco Foda
Franco Foda (sündinud 23. aprillil 1966 Mainzis) on Saksamaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Päikeseprillid
Nende esmane otstarve on kaitsta silmi päikesevalguse ebameeldiva või kahjuliku toime eest. Optimaalsed päikeseprillid blokeerivad sellepärast ka päikesevalguse ultravioletse spektriosa ja vähendavad prilliklaaside suuruse ja kuju ning optimeeritud raamide abil ka hajunud valguse juurdepääsu.
Peale selle kasutatakse päikeseprille aksessuaaridena kuvandi loomiseks ja moe nõudel.
Franco Foda
Treenerina alustas Foda tööd oma viimase koduklubi Grazi Sturmi juures. Aastatel 2002–2003, 2006–2012 ja 2014–2017 on ta olnud klubi peatreener. Peatreenerina tuli ta Sturmiga Austria meistriks hooajal 2010–11. Lisaks oli ta 2012–2013 1. FC Kaiserslauterni peatreener. Alates 2018. aasta jaanuarist on Foda olnud Austria jalgpallikoondise peatreener.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Kultuuromavalitsuse seadus
pisi|Eestirootslaste asustus 1930. aastal
Till (perekond)
Till (Anethum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Klassifikatsioon
Tillide perekond liigitatakse järgmised taimeliigid :
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Ülesehitus
Seaduse 31 paragrahvi jagunesid viide peatükki, mis käsitlesid teemasid alates üldistest määrustest kuni rahvusnimekirjade loomise, nõukogu valimiste ja kultuuromavalitsuse õigusteni. Tegemist oli raamseadusega, mille toimimiseks vajalikud määrused võttis valitsus vastu mõnevõrra hiljem, 1925. aasta 8. juunil.
Till (perekond)
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud soomekeelset artiklit fi:Tillit seisuga 28.02.2014.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Ülesehitus
Vältimaks selliste hirmude realiseerimist, et kultuuromavalitsustest saab "riik riigis", keelati neil kasutada oma mõju poliitilistel eesmärkidel. Poliitiline tegevus pidi jääma teiste ühenduste kanda – näiteks Saksa-Balti Erakonna, mis tegi ka tihedat koostööd eestirootslastega. Kultuuromavalitsuse poolt seadusega ettenähtud piirides langetatud otsused ja määrused ei vajanud küll kinnitamist valitsuse poolt, kuid Eesti riik jättis määrustega endale siiski laialdased järelevalveõigused. Sealhulgas oli riigil õigus ka kultuurnõukogu laiali saata, mispuhul tuli korralda uued valimised.
Seaduse järgi kuulusid kultuuromavalitsuste kompetentsi peamiselt õppeasutuste ja kultuuriga seotud valdkonnad (sh sport, noorsooküsimused jne), kuid seadus ei käsitlenud näiteks kirikuelu. Kultuuromavalitsustele anti õigus oma liikmete suhtes sundmäärusi kehtestada ja neid ka enda vajaduste järgi maksustada (lisaks saadi tulu nt riigilt koolidele antavatest toetustest, annetustest, korjandustest jne).
Kuigi esialgsed plaanid nägid ette määratleda seaduse järgi vähemusrahvusena rahvust, kelle esindajaid elas Eestis vähemalt 4000, langetati see määr hiljem 3000 peale. Seeläbi lisandusid vähemusrahvuste hulka venelastele, sakslastele ja rootslastele lisaks veel siinsed juudid ja lätlased.
Kultuuromavalitsuse liikmeks olemise tagas see, kui inimene oli kantud oma vähemusrahvuse rahvusnimekirja. Selle eelduseks oli Eesti Vabariigi kodakondsuse omamine. Enda ise registrisse kandmiseks pidi inimene olema 18 aastat vana ja lapsed lisati registrisse koos vanematega (pärast 18-aastaseks saamiseks tuli neil aasta jooksul kinnitada oma soovi liikmeks jääda).
Lagi
Lagi on siseruumi ülaltpoolt lõpetav pind. Samuti on see katuslae ja vahelae alune pind.
Vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus
Kultuuromavalitsuse moodustamine
Omavalitsuse loomiseks pidid vähemusrahvuse esindajad taotlema seda, et valitsus vastava kultuuromavalitsuse ellu kutsuks. Valitsus kuulutas seejärel välja kultuuromavalitsuse nõukogu valimised, mille jaoks oli vaja moodustada valijate nimekirjad. Seadus sätestas, et vähemalt 50% vastava rahvusgrupi Eestis elanud valimisõiguslikest esindajatest (1922. aasta rahvaloenduse andmetel) laseksid end registrisse kanda. Lisatingimusena pidi vähemalt 50% neist nimekirjadesse kantud isikutest ka kultuurnõukogu valimistel osalema. Kultuuromavalitsuse väljakuulutamisel eeldas valitsus ka valitud kultuurnõukogu positiivset otsust autonoomia väljakuulutamise osas.
Kultuuromavalitsuse juhtimine
Seaduse järgi oli kultuuromavalitsuse tähtsaim asutus kolmeks aastaks valitud kultuurnõukogu, kuhu võis kuuluda 20–60 liiget. Nõukogu võis otsustada omavalitsuse tegevuse alustamise ja lõpetamise üle, anda välja määrusi, kehtestada makse jne. Kultuuromavalitsuse olulisim täidesaatev organ oli vähemalt kolmeliikmeline kultuurvalitsus, mis suhtles ametiasutuste ja eraisikutega. Kuigi seadus käsitles mitmel pool üle Eesti elavaid vähemusrahvusi, pidid nii kultuurvalitsus kui ka -nõukogu asuma Tallinnas. Kui seaduse esialgse variandi järgi ei olnud ette nähtud kohalikke kultuurhoolekogusid, lisati need kavale 1924. aasta märtsis. Hoolekogude tegevuse juhtnöörid kehtestati 18. detsembril 1925 ja hoolekogud võisid tegutsema hakata 1. jaanuarist 1926.
Seaduse muudatused
Aastate jooksul muudeti seadust pigem minimaalselt, lisades vaid üksikuid täiendusi. 1931. aastal vastu võetud muudatused käsitlesid kultuurhoolekogude maakondlikku kuuluvust, kultuurnõukogu volituste pikendamist neljale aastale, kultuurvalitsuse liikmetele töötasu määramist ja rahvusnimekirjadesse kandmise ea tõstmist 20 eluaastani. Aasta hiljem aga muutus kohustuslikuks isikute elukohaandmete kandmine rahvusnimekirjadesse.
Rahvusvaheline kajastus
Seadust on kutsutud „eesti rahva visiitkaardiks, astumaks maailma vabade rahvaste sekka”. Seda on tõstetud esile ka pärast teist maailmasõda, nimetades seadust rahvusküsimuse optimaalseks lahenduseks.
Baltisakslased
pisi|Saksa kultuuromavalitsuse töö lõppes 1939. aastal seoses baltisakslaste [[Umsiedlung|ümberasumisega]]
Baltisakslaste seisukohalt oli tegemist tähtsa võimalusega Eesti demokraatlikku ühiskonnakorraldusse integreerumiseks. Senine ülemkiht oli Eesti iseseisvumise järel pidanud loobuma oma senistest privileegidest, kuid nende arvestatav roll riigi majanduselus oli siiski alles jäänud. Sakslased kuulutasid oma kultuuromavalitsuse välja esimesena, tehes seda 1925. aasta 4. novembril.
Juudid
pisi|Teises maailmasõjas hävinud [[Maakri tänava sünagoog. Suurem osa Eesti juutidest elas just Tallinnas.]]
Juudid elasid Eesti suuremates linnades ja juudi vähemusrahvuse tegevust iseloomustas rivaalitsemine kahe usuvoolu vahel. Lõpuks saavutas keeleküsimuses domineeriva rolli sionistlik vool, mille esindajad said ülekaalu nii kultuuromavalitsuses kui ka teistes suuremates juudi organisatsioonides. Kuigi juute elas Eestis suhteliselt vähe, osalesid nad aktiivselt majanduses, kultuuris ja poliitikas. Juudid kuulutasid oma kultuuromavalitsuse välja 1926. aasta 6. juunil.