cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rooma riik
Rooma vabariigi ajajärk
Roomlased kasutasid oma riigi kohta nimetust res publika (ladina keeles 'ühiskondlik asi'), kuna enamik ühiskonna liikmetest võttis selle valitsemisest osa.
pisi|Rooma vabariigi ja Rooma riigi lainemine ajavahemikul 218 eKr kuni 117 pKr
Vana-Rooma sõjandus
Kuni 2. sajandi lõpuni eKr moodustati Rooma sõjavägi maakaitseväe põhimõttel (kodanikel oli kohustus muretseda endale relvad) ning kutsuti kokku vajaduse korral. Mehed olid väeliikidesse jagatud vanuste järgi: 17–45-aastased osalesid aktiivses sõjategevuses ning 45–60-aastased moodustasid reservi. Rooma sõjaväe peamiseks väeüksuseks oli ~5000 mehest koosnev leegion (ld k legere – välja valima), mis lahinguväljal asetus väiksemate allüksustena (maniipulitena) justkui malelaua ruutudena, võimaldades suuremat liikuvust ka keerulisel maastikul.
Alates I Puunia sõjast (264–241 eKr) rajasid roomlased endale ka tugeva sõjalaevastiku. Vaenlase territooriumil viibides rajasid roomlased muldvallidest ja palktaradest kindlustatud sõjaväelaagreid, mis tagasid kaitse ootamatute kallaletungide eest. Sõjalaagritest kujunesid hiljem asulad ning antiiklinnad.
Rooma keisririik
Sõdade tulemusena rajati Rooma impeerium, maailmariik, mille tekkimisega kaasnesid suured ühiskondlikud ja majanduslikud muudatused. Toimus ka Itaalia linnastumine. Kuningate ajajärgust alates säilinud linnriiklik valitsemiskord ei sobinud enam provintside haldamiseks. 89 eKr anti kõigile Itaalia elanikele Rooma kodakondsus. Algas kodusõdade ajastu, mis lõppes vabariikliku korra kokkuvarisemisega. Riigi otsustavaks jõuks said väejuhid.
Esimene keiser
60 eKr sõlmisid Caesar, Pompeius ja Crassius senativastase I triumviraadi. Järgnenud kodusõjas võitis Caesar Pompeiuse senati väe ja kehtestas diktatuuri. Kodusõja tulemusena (31-30 eKr) vallutati Rooma poolt viimane hellenistlik suurriik Egiptus ja pärast Caesari surma kehtestus Octavianuse ülemvõim. Octavianuse valitsusaja algul kehtestati monarhistlik valitsemissüsteem. 27 eKr tunnistas tema võimu ka senat ja andis talle Augustuse tiitli. 300px|pisi|Rooma riik oma suurimas ulatuses, keiser [[Traianuse valitsemisajal u 117]]
Varane keisririik
pisi|Rooma riik 125. aastal Keisririigiks nimetatakse "monarhilist režiimi", mille kehtestas Augustus 27 eKr ning mis kestis Lääne-Rooma riigi lõpuni. Ajaloolased eelistavad kasutada mõistet "printsipaat" (27 eKr – 284 pKr), et tähistada "suhteliselt liberaalset monarhiat kahel esimesel sajandil meie aja järgi". Augustus kandis tiitlit princeps, mis tähendas riigipead ja esimest kodanike seas. Keiser (imperaator) koondas enda kätte "kõik võimuliigid: keisri käes oli konsulaarne ja prokonsulaarne imperium (lad. k. ülemvõim) (ta võis sekkuda riigiasjadesse Itaalias ja kogu riigis, ning käsutada sõjavägesid, mistõttu ongi ta imperator), tribunaalne võim (tänu millele võis ta kokku kutsuda rahvakoosolekuid) ja ülempreestri ametikoht.
Vormiliselt oli kõrgeim võim senatil, kuid reaalsuses kontrollis valitses keiser. Pärast Augustuse surma tugevnes senati opositsioon. Selle mahasurumiseks rakendasid Juliuste-Claudiuste dünastia keisrid terrorit. Puhkesid ülestõusud Pannoonias, Traakias, Gallias, Britannias ja Palestiinas. Pärast Nero kukutamist tuli võimule Flaviuste dünastia.
Provintside majandus edenes jõudsalt, provintsikeskustest arenesid linnad (Gallias Colonia Claudia Ara Agrippinensium, Provence'is Aquae Sextiae ja Narbonne, Inglismaal Londinium, Eburacum ja Venta Belgarum, Pürenee poolsaarel arendasid roomlased juba olemasolevaid linnu, näiteks Olissipo, Tarraco ja asutasid Caesaraugusta, Augusta Emerita ja Valentia, Dalmaatsias Split ja Salona, Pannoonias Aquincum, Carnuntum jt). Alates 1. sajandi lõpust hakkas Itaalia neile oma juhtpositsiooni kaotama.
Usukuulutaja Jeesuse tegevuse tulemusena kujunes 1. sajandil Palestiinas välja ristiusk. Esimeste sajandite jooksul m.a.j kasvas see teistest kultustest ja religioonidest suuremaks. Aastal 380 sai kristlus Rooma keisririigi ametlikuks usuks ja levis hiljem üle kogu maailma.
Ühiskondlik korraldus
Valdava osa keisririigi elanikest väiketalupojad ja rentnikud. Riigi läänepoolsetes provintsides toodeti suur osa linnadesse minevast toodangust latifundiumites (põllumajanduslikud suurettevõtted, kus kasutati valdavalt orjade tööjõudu). Rooma riigis leidus ka palju linnu, mis olid majandus-, kultuuri- ja poliitilise elu keskused. Linnu oli rohkem riigi idapoolsetes provintsides, samas soodustati uute linnade teket ja arengut ka vallutatud läänepoolsetel aladel.
Rooma arhitektuur
pisi| Rooma riigi pealinn, Rooma, mille hiilgeaeg jäi 1. sajandisse pKr, oli tõeline esmane maailmalinn. Seal elas kuni 1,5 miljonit elanikku, lisaks roomlastele ja Itaalia elanikele elas seal sisserännanuid kõigist Rooma riigi provintsidest. Suurlinnale omaselt elas lihtrahvas paljukorruselistes kortermajades (ld k insula – saar, üürimaja) ja rikkad ühe- kuni kahekorruselistes aatriumiga villades (ld k domus). Alates keisririigi ajast algas linna plaanipärane väljaehitamine (Aurelianuse müür). Elanikkonna varustamiseks ja suurlinna toimetatavate kaupade ladustamiseks rajati suuri laohooneid (Horrea Galbae). Olulisemad ehitised Rooma linnas olid:
Tänu lubimördi kasutamisele said roomlased ehitada kaari, võlve ning kupleid, mistõttu erinesid Rooma ehitised kreeklaste rajatistest. Kreeklastelt võeti üle sammaste ja poolsammaste kasutamine. Silmapaistvaid tulemusi saavutasid roomlased ka teede rajamises (Via Postumia, Via Aemilia, Appiuse tee, tähtsaim Roomast kuni Lõuna-Itaaliani kulgev maantee) ning sildade ehitamises.
Hiline keisririik
pisi|Rooma riik 395. aastal 3. sajandil elas Rooma riik üle sügava kriisi. Algas linnade langus, kaubalis-rahalised suhted nõrgenesid, põllumajanduses sai valitsevaks latifundium. Hilise keisririigi ajal süvenesid riigi ida- ja läänepoolsete provintside erinevused. Lääne pool käsitöö ja kaubanduse tähtsus vähenes ning algas linnade allakäik. Kaubanduslikud suhted provintside vahel vähenesid. Vallutussõdade lõppemise tõttu orjade arv vähenes ning suurmaaomanikud hakkasid tööjõu säilitamiseks rentnikke sunnismaistama (kinnistama maa külge). Sõjaväe tugevdamiseks värvati alates 3. sajandist järjest enam võõramaalasi (peamiselt germaanlasi), mille tõttu Rooma armee järk-järgult barbariseerus. Impeeriumis hakkas levima kristlus, mille tõkestamiseks hakati kristlasi taga kiusama.
Sõdurkeisrite ajajärgul, aastatel 235–284 pKr toimusid pidevad kodusõjad sõdurkeisrite vahel ning keskvõimu nõrgenemist kasutades tungisid germaani hõimud ja pärslased Rooma riigi aladele ning toimus mitmete provintside lahkulöömine. Keiser (270–275) Aurelianusel õnnestus riigi ühtsus taastada. pisi|Hunnide invasioonid 1.–5. sajandini Hilise keisririigi ajajärku on nimetatud dominaadiks, mis algas keiser (284–305 ja koos Maximianusega 286–305) Diocletianuse 284. aastal ning lõppes 476 aastal, kui kukutati viimane Lääne-Rooma keiser. Hilise keisririigi perioodi algust arvestatakse Diocletianuse valitsemisajast, sest ta suutis lõpetada aastakümneid kestnud segadused, millega kaasnesid põhjalikud ümberkorraldused riigi valitsemises ja halduses. Tema kehtestati ka keisrite nelikvõim ehk tetrarhia, kuid sellest süsteemist loobuti. Samas säilis tava jagada keisririik kahe valitseja vahel, kus üks valitses ida- ja teine lääneprovintsides. Diocletianuse ja Constantinus Suure valitsemisajal (306–337) tugevnes riigi keskvõim ja bürokraatia. Constantinus legaliseeris 313. aastal ristiusu, mis muutus kiiresti valitsevaks usundiks. Temale järgnenud keisrid (v.a üks) olid kristlased.
Hunnide sissetung Musta mere põhjaranniku steppidesse (~370–375) vallandas suure rahvasterände. Nende survel hakkasid peamiselt erinevad germaani hõimud (läänegoodid ja idagoodid, langobardid, vandaalid, burgundid, frangid, anglid, saksid jne), aga ka slaavi ja iraani (alaani) hõimud tungima Lääne- ja Ida-Rooma riigi aladele. Nõrgenenud impeerium ei suutnud enam tagasi tõrjuda nii paljude erinevate barbarirahvaste sissetunge. Lääne-Rooma riigi aladel rajati erinevaid germaanlaste riike: läänegootide riik Gallia lõunaosas; vandaalide riik Põhja-Aafrikas; frankide riik Gallia põhjaosas; anglide ja sakside riigid Britannias.
Pärast Constantinust (306–337) valitsesid riigi ida- ja lääneosa erinevad keisrid: lääneosa keisri residents oli Mediolanum (Milano) ja hiljem Ravenna. Pärast keiser (379–395) Theodosius I surma (395) jagunes impeerium lõplikult Ida-Rooma riigiks ja Lääne-Rooma riigiks.
Impeeriumi lagunemine
pisi|Rooma riigi jagunemine ca 400. aastal [[Bütsants|Ida-Rooma riigiks ja Lääne-Rooma riigiks]] Lääne-Rooma keisririik lagunes suure rahvasterändamise käigus. Läänegoodid sisenesid Rooma riiki 376. aasta eel ja järel ning alistasid roomlased Adrianoopoli lahingus aastal 378. Läänegoodid tungisid Alarich I juhtimisel Itaaliasse ja rüüstasid aastal 410 Roomat ning asusid seejärel elama algselt Lõuna-Galliasse ning hiljem Pürenee poolsaarele, praeguse Hispaania ja Portugali aladele, kus nad asutasid võimsa Läänegootide kuningriigi. 3. sajandil pKr kujunes Idagootide suur riik Mustast merest põhja pool, mis ulatus Dnestrist Volgani ja Mustast merest Läänemereni. Umbes aastal 370 ründasid idagoote hunnid ja alistasid nad.
Kui Lääne-Rooma riiki ründasid hunnid, kes ületasid 451. aastal Reini, tungisid nad Gallias Orleansini. Kuigi roomlased koos läänegootidega ja alaanidega suutsid hunne Katalaunia väljadel 451 aastal sõjaliselt lüüa, siis aasta hiljem rüüstasid hunnid 452 Põhja-Itaaliat, hävitasid Aquileia. Pärast hunnide riigi kokkukukkumist Nedao lahingu (453) järel liikusid idagoodid Theoderich Suure juhtimisel esiteks Möösiasse (u 475–488). Theoderichist sai aastal 493 Idagootide kuningriigi kuningas
Rooma armeesse värvatud germaanlasest väepealik Odoaker kukutas 476. aastal viimase Lääne-Rooma keisri Romulus Augustuluse.
Ida-Rooma riik (Bütsants) püsis kuni 1453. aastani.
Haavametsa
Haavametsa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asus küla Tartu maakonnas Meeksi vallas.
Jõepera (Räpina)
Jõepera on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
West Side'i lugu
"West Side'i lugu" ("West Side Story") on muusikal, mille helilooja on Leonard Bernstein ja sõnade autor Stephen Sondheim. Arthur Laurentsi kirjutatud lugu on William Shakespeare'i tragöödia "Romeo ja Julia" teisend.
Jõepera (Räpina)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asus küla Tartu maakonnas Meeksi vallas.
West Side'i lugu
"West Side'i lugu" esietendus 26. septembril 1957 Winter Gardeni teatris Broadwayl. Algupärase lavastuse tegi ja koreograafia seadis Jerome Robbins.
Tegevustik
Tegevus toimub 1950. aastate New Yorgis ning jutustab kahe eri rahvusest noortekamba kultuuritaustast ja nende omavahelistest suhetest. Peategelane Tony, kes kuulub ameeriklaste kampa, armub Mariasse, kes on puertoriikolaste kamba liidri õde.
Võimutahe
Võimutahe on inimesele omane soov või tahtmine panna end maksma või valitsema; saavutada eneseteostus; realiseerida oma plaanid ja/või unistused.
Võimutahte kontseptsioon esineb 19. sajandi saksa filosoofias, Arthur Schopenhaueri, Friedrich Nietzsche jt töödes.
20. sajandil arendas võimutahte kontseptsiooni edasi Alfred Adler oma individuaalpsühholoogias. Adleri kohaselt on võimutahe alateadvuslikult omane kõigile inimestele ning pärit juba lapsepõlvest.
38. SS-Grenaderidiviis "Nibelungen"
38. SS-Grenaderidiviis "Nibelungen" oli Relva-SS üksus, mis võitles Teises maailmasõjas. Diviis formeeriti 27. märtsil 1945 Schwarzwaldis ja Freiburgis SS-Junkerschule Bad Tölzi noortest ohvitseridest, Reichsführer-SS-i Heinrich Himmleri ihukaitsepataljonist, 8000 seitsmeteistkümneaastasest kutsealusest ning 30. SS-diviisi osadest. Diviis osales lahingutes Doonau rindel Ingolstadti ja Kehlheimi piirkonnas ning Landshuti tandril.
Bengt Bengtsson Oxenstierna
Vabahärra Bengt Bengtsson Oxenstierna (Benedict Oxenstiern, tuntud ka kui Resare-Bengt, 19. oktoober 1591 Frösviki mõis, Uppland – 9. juuni 1643 Riia) oli Rootsi riigitallmeister ja poliitik.
Sündis Lindholmeni (Lindholmens slott) ja Mörby (Mörby slott) vabahärra, Ekebyholmi (Ekebyholms slott) härra Bengt Gabrielsson Oxenstierna (u.1550–1591) ja tema teise naise Brita Knutsdotter Posse (1554–1602) pojana. Tema poolvend Korsholmi ja Wasa krahv Gabriel Bengtsson Oxenstierna (1586–1656) oli Tallinna asehaldur aastatel 1611–1617.
Talle kuulusid Mörby ja Steninge lossid, ning 1625. aastal kuningas Gustav II Adolfi poolt talle kingitud Räpina mõis (Rappin) Liivimaal.
16. septembrist 1634 kuni 9. juunini 1643 oli ta Ingeri- ja Liivimaa kindralkuberner.
Ta maeti Jädersi kirikusse (rootsi Jäders kyrka).
Perekond
Abiellus 4. juuli 1633 õuemeistrinna Margaretha Brahega (1603–1669), kes oli riiginõunik Abraham Pedersson Brahe (1569–1630) ja vabapreili Elsa Gyllenstierna af Lundholm tütar. Peale mehe surma abiellus Margaretha 1648. a. mehe sugulase riigimarssal Johan Axelsson Oxenstierna af Södermörega (1611–1657) ja 1661. aastal Hessen-Homburgi maakrahvi Friedrich II-ga (1633–1708)
1331
1331. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad - 1330. aastad - 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad
Constanze von Wetter-Rosenthal
Constanze Elisabeth Marguerite von Wetter-Rosenthal (18. aprill 1872 Härgla mõis – 14. juuli 1948 Othmarschen, Hamburg) oli baltisaksa skulptor.
Elukäik
Constanze von Wetter-Rosenthal sündis Härgla, Kauksi ja Kernu mõisniku Hermann Ferdinand Gotthard von Wetter-Rosenthali ja Olga Cäcilie Justine Viktoria von Roseni tütrena. Õppis 1901–1905 Dresdenis ja 1906–1909 Berliini Preisi Kunstiakadeemias. Oli 1909. aastast vabakunstnik. Elas 1913. aastast Tartus, Tallinnas ja Pirgu mõisas. 1927. aastal kolis Hamburgi.
Looming
Loonud portreid ja figuurplastikat, hauasambaid ning keraamikat. Tema portreelooming kujutab peamiselt Eestis elanud baltisakslasi. Wetter-Rosenthali parimad tööd ("Brahmsi valsi tantsijatar" ja "Istuv tütarlaps") asuvad Hamburgi Kunstihallis.
Tema loodud on 1913. aastal valminud Tartu Inglisilla George Frederic Parrot ja Kuradisilla Aleksander I pronksreljeefid. Ta esindas Eesti Vabariiki Berliini olümpiamängude võidukarikate konkursil skulptuuriga “Sihile”.
Õpilane (Canavan)
"Õpilane" on Trudi Canavani Musta võluri triloogia teine raamat. Fantaasiaromaan ilmus esmakordselt 2002. aastal Austraalias. 2007. aasta detsembris ilmus raamat kirjastuses Pegasus (tõlkija Marge Paal) ka Eestis.
Noore agulitüdruku Sonea lugu jätkub. Sonea on nõustunud Võlurite Gildi Ülikoolis õppima, et saada võluriks, kuid see osutub palju raskemaks kui algul arvatud, sest agulipiiga ei sobi rikastest Kodadest pärit nooremate võlurihakatistega kokku ja viimased hakkavad tüdrukut nende juhi, eriti vastiku Regini, ässitusel lausa vihkama ja füüsiliselt kiusama. Varsti hakkavad levima kuulujutud Sonea ja tema eestkostja Lord Rotheni kohta. Lisaks kõigele sellele peab Sonea veel muretsema Gildi juhi, Ülemlord Akkarini pärast, kes kasutab salaja keelatud musta maagiat.
Sarjas eelneb "Võlurite Gild" (2001) ja järgneb "Ülemlord" (2003).
Ametlik kirjeldus
Sonea teab, et kõik Võlurite Gildi õpilased on pärit mõjukatest peredest, aga ta teab ka, et võib rasketel hetkedel Rotheni abis kindel olla. Siis aga hakkavad nende kohta levima õelad kuulujutud – ja sekkub Gildi Ülemlord Akkarin.
Dannyl on edutatud Gildi Teiseks Saadikuks Elyne'i õukonda. Kantsler Lorlen teeb talle ülesandeks jätkata salaja Ülemlord Akkarini aastate eest poolelijäänud iidse võlukunsti uurimist. Teadmata oma reisi tegelikku põhjust, seisab Dannyl peagi silmitsi ootamatute ohtudega.
Sonea aga on vahepeal Ülemlordi sünge saladuse peaaegu unustanud, kuid tõe varjamine võib osutuda rängaks veaks…
Ülipõnevas "Võlurite Gildis" alanud Sonea seiklused jätkuvad triloogia teises raamatus "Õpilane".
Alliku
Alliku on mitme küla nimi Eestis:
Piacenza
Piacenza on linn Itaalias Emilia Romagna maakonnas, Piacenza provintsi halduskeskus.
Ajalugu
Piacenza asutasid 218 eKr (legendi järgi 31. mail) roomlased; linna toonane nimi oli Placentia. Samal aastal võitis Hannibal linna lähedal Trebbia lahingu, kuid Piacenza suutis puunia vägedele vastu seista. Järgmistel aastatel linna ümbrus kuivendati ja rajati jõesadam. Oma asendi tõttu Po jõe ääres sai sellest Emilia tasandiku kaitse seisukohalt olulise tähtsusega garnisonilinn. Piacenza sai ka vilja ja villa tootmise keskuseks.
Pärast (ja isegi enne) Rooma riigi langust rüüstati Piacenzat korduvalt, ent alati kosus ta ruttu. Ta kuulus Bütsantsile, Lombardiale (pealinnana), frankidele ja Püha Rooma riigile. 1095 kuulutati Piacenzas välja Esimene ristisõda. 1126. aastast oli Piacenza vabalinn ja Lombardia Liiga tähtis liige. Põllumajandus ja kaubandus tegid Piacenzast maailma ühe rikkama linna.
1313–1447 kuulus Piacenza Milano Viscontidele, kuni 1499 Sforzadele. Gian Galeazzo Visconti tõi Piacenzasse Pavia ülikooli. 1521. aastani kuulus Piacenza Prantsusmaale ja 1545. aastani Paavstiriigile. Seejärel moodustati Parma hertsogiriik. 1802 liitis Napoleon Piacenza Prantsusmaaga, 1816–1847 kuulus ta Austriale, seejärel liideti rahvahääletuse otsusel Sardiiniaga, mida loetakse Itaalia ühendamise alguseks.
thumb|left|Duomo
Vaatamisväärsused
Piacenza linnakeskuses on siiani tajutav roomaaegne tänavaplaan. Hulgaliselt hooneid on säilinud keskajast ja renessansist.
Benedictus VIII
Benedictus VIII (Teofilatto Tuscolost, Giovanni Tuscolost, Teofilatto di Tuscolo, Giovanni di Tuscolo, Theophylactus; 980 ? – 9. aprill 1024) oli paavst 1012–1024. Ta oli 143. paavst.
Kirikuloolase J. N. D. Kelly ja "Catholic Encyclopedia" andmetel jäi Teofilatto paavstiks valimiseni ilmikuks, Salvador Miranda andmetel määras Silvester II ta 1001 Porto piiskopiks (kardinalpiiskop) ning ta ordineeriti 22. juunil 1001 piiskopiks.
Paavstiks saamine
Benedictus VIII sai kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi paavstiks 17. mail 1012, Salvador Miranda järgi aga 18. mail, kui Tuscolo suguvõsa seadis ta ametisse.
Skisma
Sergius IV surma järel 12. mail 1012 puhkesid Roomas rahutused. Kui Tuscolo suguvõsa määras paavstiks Benedictus VIII, siis Roomat seni valitsenud Crescenzi suguvõsa seadis ametisse vaimulik Gregoriuse.
Rooma valitseja Giovanni II Crescenzi suri 18. mail. Benedictus VIII suutis Crescenzi suguvõsa ja vastupaavsti toetajad Roomast juuliks 1012 välja tõrjuda.
Suhted Saksamaaga
Saksa kuningas Heinrich II tunnustas detsembris 1012 paavstina Benedictust. Kuningas saabus paavsti kutsel 1014 Rooma, kus paavst kroonis ta 14. veebruaril Saksa-Rooma keisriks.
Benedictus VIII oli esimene paavst, kes käis Saksamaal pastoraalsel visiidil. Enne teda sattus Saksamaale Benedictus V, kes viidi sinna vangina. Benedictus VIII kohtus 1020 ülestõusmispühade ajal Bambergis Heinrich II-ga, kes kinnitas keiserlikud privileegid ja lubas anda paavstile sõjalist abi. Keiser sätestas, et paavst tuleb valida Rooma kodanike ja vaimulike poolt. Paavst külastas visiidi käigus Fulda kloostrit.
1022 tungis Heinrich II Itaaliasse, et võidelda Bütsantsiga.
Suhted Bütsantsiga
Benedictus VIII toetas viikingeid võitluses Bütsantsi võimu vastu Lõuna-Itaalias, kuid Bütsantsi väed lõid 1019 Cannaes viikingite rünnaku tagasi.
Suhted araablastega
Benedictus VIII sõlmis Pisa ja Genovaga liidu araablaste vastu, kellega sõditi Põhja-Itaalias.
Paavst osales 1016 merelahingus, kus araablased said lüüa, mille tulemusena vabastati Sardiinia araablastest.
Kirikuriigi laiendamine
Benedictus VIII vallutas sõjakäikudega Campagna ja Toscana.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
Konstantinoopoli patriarh Sergios II eemaldas Benedictus VIII nime diptühhonist.
Suhted Briti piiskoppidega
Benedictus VIII kohtus Roomas Canterbury peapiiskopi Æthelnothiga.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Benedictus VIII pühitses 1014 ametisse Ravenna peapiiskopi Arnoldo.
Ta rajas Bobbio piiskopkonna.
Suhted Saksa piiskoppidega
Benedictus VIII kinnitas Bambergi piiskopkonna privileegid ja seadis 1020 selle paavsti protektsiooni alla.
Ta andis 1014 palliumi Mainzi peapiiskopile Erkanbaldile.
Ta taunis 1023 Mainzi uut peapiiskoppi Aribot, kes otsustas keelustada vaimulike apelleerimised Rooma.
Passau piiskop Pilgrim saatis paavstile kirja.
Reformid
Ta keelas 1. augustil 1022 Pavias toimunud sinodil vaimulike abielud ja konkubinaadi ning sätestas, et taolistest kooseludest sündinud lapsed on määratud pärisorjusesse.
Ta taunis simooniat.
Liturgilised otsused
Benedictus VIII sätestas 1014, et missal tuleb usutunnistust palvetada lauldes.
Munklus
Benedictus VIII kinnitas Hildesheimi kloostri privileegid.
Polirone Simeoni kanoniseerimine
Benedictus VIII kanoniseeris 1016 Polirone Simeoni.
Suhted juutidega
1021 kevadel tabas Roomat maavärin ja torm, mistõttu Benedictus VIII käskis hukata juudid, keda peeti õnnetuse eest vastutavateks.
Uued kardinalid
Benedictus VIII määras 21 kardinali. Tema ajal said Salvador Miranda andmetel kardinaliks ka hilisemad paavstid Johannes XIX, Benedictus IX ja Gregorius VI, kuid kirikuloolase J. N. D. Kelly ning Catholic Encyclopedia andmetel olid kaks esimest ilmikud.
Onupojapoliitika
Benedictus VIII vend Romano sai Rooma konsuliks. Romano ja paavsti vennapoeg Teofilatto said Salvador Miranda andmetel kardinaliks.
Surm
Benedictus VIII suri 9. aprillil 1024 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Mustamäe linnaosa linnaehituslik kujunemine
pisi|[[Sõpruse puiestee (Tallinn)|Sõpruse puiestee ja A. H. Tammsaare tee ristmik]] pisi|[[Mustamäe tee äärsed 9-korruselised kortermajad. Laki I kvartal, Kadaka asum]] pisi|[[Siili asum]] pisi|[[Sääse asum]]
Mustamäe linnaosa linnaehituslik kujunemine on valdavalt toimunud aastatel 1960–1970, mil rajati tänased Mustamäe linnaosa Mustamäe asumi üheksa elurajooni (mikrorajooni). Alates 1960 teisest poolest ehitati korterelamuid ka Sääse ja Siili piirkonda.
Varasem asustus
1265. aastast kuni 1950. aastateni püsis Tallinna ja Harjumaa piir praeguse Mustamäe tee ja Laki tänava kohal. Praeguse Kadaka tee ääres asus rida hästimajandatud talusid.
1923. aastal ehitati praeguse Kadaka tee 62 kohale arhitekt Burmani projekti järgi pansionaat, mida ka tallinlased kasutasid väljasõidukohana.
1950. aastatel ehitati hulk elamuid Kadaka teele, Ehitajate teele, samuti IV mikrorajooni maa-alale (Herilase, Lepatriinu jm tänavad). Kogu Mustamäe hoonestus on valminud praktiliselt viimase 20–30 aasta jooksul. Mustamäe elurajooni, esialgse nimega "All-Nõmme" või "Mustamäe-alune", kavandamise algus ulatub 1957. aastasse. Uuriti ehitamiseks võimalikke piirkondi. Lõpuks jäädi peatuma Mustamäele, sest seal olid head ehitusgeoloogilised olud ning hea ühendus nii kesklinna kui ka linna teiste piirkondadega.
Detailplaneeringud
1958. aasta jaanuaris kinnitas ENSV Ministrite Nõukogu uue elurajooni planeerimise esialgse lähteülesande. Korraldati konkurss, millest võttis osa 13 autorite kollektiivi. Parimaks tunnistati arhitektide T. Kallase, M. Pordi ja V. Tippeli ühine ideekavand. Konkursitööd mõjutasid tunduvalt Mustamäe elurajooni edasist planeerimist.
Mustamäe elurajooni detailplaneerimise projekt valmis "Eesti Projektis" 1959. aasta keskel. Planeeritav ala oli ligi 500 ha, summaarne elamispind 537 945 m2. Kavandatud oli 9 mikrorajooni. Põhiline hoonestuskõrgus oli 4–5 korrust. 15 % hoonetest olid kõrgemad punktmajad. IV ja VI mikrorajoon olid planeeritud 2–3 korruselistena. Olemasolevad metsaalad pidid saama kujundatud metsapargiks. Ühiskondlik transport oli organiseeritud trollibussi, autobussi ja trammiga, kusjuures oli ette nähtud pikendada trammiliin Tondilt Mustamäele. Viaduktid olid ette nähtud Endla tänavale ja Tondile.
Mustamäe elurajoonide rajamine
1961. aastal algas tehnovõrkude ehitamine. 1962. aasta augustis alustati Mustamäele I mikrorajooni esimese suurpaneelelamu ehitamist, mis anti ekspluatatsiooni sama aasta detsembri lõpuks. 1964. aastal valmis I mikrorajoon tervikuna. Järgnes II ja III mikrorajooni väljaehitamine.
Kogu Mustamäe elurajooni planeerimisstruktuuri ruumiliseks fookuseks (Sõpruse puiestee, Ehitajate, Mustamäe ja Keskuse tänava vaheline ala) kavandatud ühiskondlik-kaubandusliku keskuse kohta on vaid arhitekt Raine Karbi 1970. aastal koostatud detailplaneerimise üldlahendus. Mustamäe mikrorajoonide detailplaneerimise ning ehitamise protsessi osa oli ABC-keskuste projektid, ABC-keskuste ABC poodide (ABC-3, Sõpruse puiestee 179; ABC-4,  A. H. Tammsaare tee  133; ABC-5, Eduard Vilde tee 75; ABC-7 A. H. Tammsaare tee 94; ABC-8, Juhan Sütiste tee 28) numbrid ei kajastanud tingimata mikrorajoonide valmimise järjekorrale ega ka teenindatavaid mikrorajoone.
Tallinna Tehnikaülikooli ehitamiseks eraldati krunt juba 1952. aastal. Esimesena ehitati ühiselamu, mis valmis märtsis 1962. Tallinna Tehnikaülikooli peahoonele pandi nurgakivi mais 1962, misjärel ehitati kogu ülikooli hoonete kompleks.
Elurajooni ehitamine lõpetati praktiliselt 1973. aastal.
Tänapäevased piirkonna arendused
23,7 ha suurusele maa-alale, endisele Tallinna Aiandussovhoosi territooriumile (Laki I kvartal, Kadaka asum) on kavandatud uute detailplaneeringutega 47 krunti, kuhu soovitakse ehitada kaks 14-, kaks 12-, neliteist kuni 8-korruselist ja üks kuni 5-korruseline korterelamu. Esimene arenduspiirkond on Rabaküla elamurajoon.
Kokora
Kokora on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda.
Antoine de Saint-Exupéry
pisi|Antoine de Saint-Exupéry (1942) Antoine Marie Roger de Saint-Exupéry [antu'an mar'i rož'e(r) dö sää(n)teksüper'i] (29. juunil 1900, Lyon, Prantsusmaa – 31. juuli 1944) oli prantsuse kirjanik ja lendur.
Ta sai maailmakuulsaks oma romaanilaadsete jutustuste ja mõtisklustega. Tähtsamad neist: "Lõunapost" (1928), "Öine lend" (1931), "Tuul, liiv ja tähed" (1939), "Lend Arrasse" (1942). Aasta enne surma kirjutas ta kujunditerohke muinasjutu "Väike prints" (1943).
Tema teiste raamatute hulka kuuluvad mõtiskluste kogu "Liivade tarkus" (avaldatud postuumselt 1948. aastal) ning kaks raamatut lennundusest.
Saint-Exupéry teosed tuginevad peaaegu alati autori elukogemustele ja on lahutamatult seotud kirjaniku tõelise kire ja kutsumusega – lendamisega.
Ta hukkus, kui ta lennuk luurelennul merre kukkus. Märtsis 2008 väitis 88-aastane endine Saksa õhujõudude (Luftwaffe) lendur Horst Rippert end olevat allatulistaja.
Saint-Exupéry järgi on nimetatud Lyoni rahvusvaheline lennujaam ja asteroid 2578 Saint-Exupéry. Väikese printsi järgi on nime saanud asteroidikuu Petit-Prince.
Koidupuna
Aeg
Koidupuna algab pool kuni kolmveerand tundi enne päikesetõusu.
Olenevalt pilvisusest, geograafilisest asendist ja õhu aerosoolisisaldusest võib koidupuna olla vaadeldav ka hiljem, kui päikeseseis ei ole liiga kõrge.
Kuutõus
Analoogne nähtus on mõnikord vaadeldav täiskuu tõusu ajal.
Guovdageaidnu vald
Guovdageaidnu vald (norra Kautokeino, soome Koutokeino) on vald Norras Troms og Finnmargi maakonnas.
1751. aastani kuulus Guovdageaidnu Rootsile. 1852. aastal toimus vallas saamide mäss.
Guovdageaidnus tegutseb saamikeelne teater Beaivváš Sámi Teáhter.
Guovdageaidnu vallas asub kaks Struve geodeetilise kaare punkti; üks neist on Luvddiidcohkka mäel ja teine Bealjášvárri mäel.
2019. aastani kuulus vald Finnmargi maakonda.
Hommik männimetsas
"Hommik männimetsas", rahvasuus tuntud ka kui "Kolm karu", on vene kunstnike Ivan Šiškini ja Konstantin Savitski 1889. aastal valminud õlimaal. Maalil kujutatud karud maalis Konstantin Savitski.
Teos oli lausa kultuslikult moes 20. sajandi algul Venemaal ning hiljem Nõukogude Liidus 1950. ja 1960. aastatel.
Maalilt tuntud kolm karupoega on Riho Undi ja Andrus Kiviräha nukufilmi “Vennad Karusüdamed” kangelasteks.
Andres Eilarti ja Aavo Koka koostatud reisijuht "Pintsliga tõmmatud Eesti" annab teada, et suure tõenäosusega maalis Ivan Šiškin pildil kujutatud männimetsa Eestis Narva-Jõesuu lähistel, kus teda inspireeris linnaserval, üsna autotee ääres kasvav suur ja mitmeharuline vana mänd, mida kutsutakse "Šiškini männiks".
Maali on sageli peetud üksnes Šiškini teoseks, sest selle omandanud Vene kaupmees, metseen ja kunstikoguja Pavel Tretjakov oli Savitski signatuuri maalilt kõrvaldanud, leides, et alates ideest ja lõpetades teostusega kõneleb kõik Šiškinile omasest maalimisviisist. Konstantin Savitski on siiski Šiškini motiivi ligipääsmatust metsast igiroheliste hiigelpuude, pehme samblaga kaetud rändrahnu ja sajandivanuste männiokste vahel hõljuva uduvinega täiendanud esialgu kahe ja hiljem veel kahe karuga.
Maal kuulub Tretjakovi galerii püsikollektsiooni.
Bengali kirjandus
Bengali kirjandus on bengali keeles kirjutatud kirjandus.
Vanim säilinud bengalikeelne kirjandusteos on kogu budistlikke laule 10.-11. sajandist. Bengali kirjandust jagatakse keskaegseks (kuni 1800) ja moodsaks kirjanduseks. Keskaegse kirjanduse hulgas on hinduistlikud tekstid, islamistlikud eepilised teosed, tõlked sanskritist, araabia keelest ja pärsia keelest jt. Romaan jõudis bengali kirjandusse 19. sajandi keskel.
Ralf Tõnurist
Ta oli Kindralstaabi II osakonna A-jaoskonna ülema kohustes aastatel 1926–1929, seejärel B-osakonna ülema kohustes ja 1930. aastast jaoskonna ülem.
Rõka
pisi|Rõka tammeallee
Rõka on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meeksi valda.
Rõkal paikneb Tartu Ülikooli ökofüsioloogia ja rakendusökoloogia töörühma metsaökosüsteemi õhuniiskusega manipuleerimise eksperimendi (FAHM – Free Air Humidity Manipulation) katseala. Katsealal manipuleeritakse lehtpuupuistu (arukask ja hübriidhaab) õhuniiskust veeosakeste pihustamisega kõrgsurve all. Selle tagajärjel tekkiv udu (piisa suurusega ~10 μm) aurustub kiiresti ning võimaldab suhtelist õhuniiskust suurendada kuni 18%. Kolme hektari suurune uurimisala rajati aastatel 2006–2007; õhku hakati niisutama 2008. aasta mais.
Christina Stürmer
thumb|Christina Stürmer, 2008 Christina Stürmer (sündinud 9. juunil 1982 Linzis) on Austria poplaulja.
Elulugu
13-aastaselt mängis saksofoni.
Ulvar Käärt
pisi|Ulvar Käärt 2009. aastal pisi|Riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija märgi üleandmine Horisondi peatoimetajale Ulvar Käärtile (2015) Ulvar Käärt (sündinud 1. juunil 1982 Siberi külas) on eesti loodusajakirjanik, ajakirja Horisont peatoimetaja.
Ulvar Käärt õppis Sonda Põhikoolis, keskkoolis käis Kiviõlis ja ülikoolis Tallinnas (lõpetas Tallinna Ülikooli keskkonnajuhtimise erialal ). Bakalaureusetöö kaitses ta 2003. aastal teemal "Ühiskondlikult olulise objekti asukoha valik keskkonnamõjude hindamisel".
Aastatel 2005–2014 töötas ta Eesti Päevalehe uudistetoimetuse reporterina.
Ulvar Käärt kuulub Eesti Teadusajakirjanike Seltsi juhatusse.
Ta on näituse „Eesti parimad teadusfotod 2015 & 2017“ üks korraldajatest.
Mher Abeghjan
Mher Abeghjan (Մհեր Աբեղյան; venepäraselt Mger Manukovitš Abegjan (Мгер Манукович Абегян); 26. jaanuar 1909 Etšhmiadzin – 1978) oli armeenia maalikunstnik ja graafik.
Ta õppis muu hulgas Leningradis Sergei Gerassimovi juures.
Grete Griffin
pisi|Grete Šadeiko (2012) Grete Griffin (2018. aasta märtsini Grete Šadeiko; sündinud 29. mail 1993 Türil) on Eesti seitsmevõistleja ja Ameerika Ühendriikides töötav fitnessitreener.
Lapsepõlv
Grete Šadeiko õppis Türi Majandusgümnaasiumis ning käis koos õde Grit Šadeikoga treener Leonhard Soomi kergejõustikutreeningutel. Koos seitsmenda klassiga lõpetas ta ka muusikakooli ja mängis ansamblis akordioni, pärast seda keskendus aga kooli kõrvalt ainult spordile.
"TV 10 olümpiastarti"
Tema sportlaspotentsiaalist kõneles näiteks asjaolu, et 2007. aastal (14-aastaselt, tüdrukute C-vanuseklassis) püstitas ta Eesti Televisiooni "TV 10 olümpiastardi" saatesarja kõigi aegade mitmevõistluse rekordi, kogudes kaheksa ala kokkuvõttes 7846 punkti. (Võrdluseks: see oli 800 punkti rohkem kui Ksenija Baltal samas vanuseklassis, kaugushüppe 5.75 ületas Anu Kaljuranna C-klassi Eesti tippmargi nelja sentimeetriga.) Enne seda oli Grete Šadeiko "TV 10 olümpiastardi" finaali võitnud ka 2005. ja 2006. aastal.
Grete Šadeiko "TV 10 olümpiastardi" kaheksa alaga mitmevõistluse rekord püsis kuus aastat, 2013. aastal purustas selle 13-aastane Margit Kalk (hilisem mitmekordne Eesti meister seitsmevõistluses). Uus rekord on 8181 punkti.
Õpingud
2012. aastal siirdus Grete Šadeiko õppima Ameerika Ühendriikides Tallahassees asuvasse ülikooli – Florida State Universitysse, erialaks rahvusvahelised suhted. Tema põhitreener oli seal Dennis Nobles, peatreeneri abi Ken Harnden, tõkkejooksutreener Brandon Hon ja kuulitõuketreener Dorian Scott. Ehkki Florida State University on spordiülikool – kuulub kergejõustikus USA 10 parema ülikooli hulka, pole mitmevõistlus seal eriti populaarne. Tänu sellele sai Grete Šadeiko treenida koos üksikaladele spetsialiseerunud tippkergejõustiklastega.
Grete Šadeiko lõpetas ülikooli 2017. aastal. Tema nimele jäi ülikooli naiste seitsmevõistluse rekord 5813 punkti.
Töö
Grete Griffin elab (2020. aasta mai seisuga) Texase osariigis Arlingtonis ning peab oma fitnessifirmat Glow Fitness, kus töötab ise ka treenerina.
Lisaks juhib ta abikaasa Robert Griffin III loodud heategevusfondi, mis toetab invaliidistunud sõjaveterane, puudustkannatavad lapsi ja vähiuuringuid.
Isiklikku
Tema vanem õde Grit Šadeiko on noorsoo Euroopa meistrist seitsmevõistleja. Kergejõustikuga on tegelenud ka ta ema Deivi Šadeiko (Jäärats), kes on võitnud medaleid Eesti meistrivõistlustelt, ja isa Jaanus Šadeiko, kes on olnud mitu korda 100 meetri jooksu Eesti meistrivõistluste finaalis. Ta noorem õde Jade on võrkpallur. Vanaema Aili Mägi (Jäärats) oli sprinter (kuulus 1963. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil Eesti rekordi jooksnud 4 x 100 meetri teatenaiskonda).
Grete Šadeiko abiellus märtsis 2018 Ameerika jalgpalluri Robert Griffin III-ga ja kannab sestpeale perekonnanime Griffin. Juulis 2017 sündis neil tütar Gloria ja septembris 2019 tütar Gameya. Grete Griffini kolmandast rasedusest on teinud 2022. aasta lõpus pika fotodega loo Ameerika seltskonnaajakiri People.
Krohv
Krohv on ehitusmaterjal, mida kasutatakse seinte ja lagede katmiseks.
Uus tüdruk
"Uus tüdruk" (inglise keeles "New Girl") on Ameerika Ühendriikide komöödiasari, mis oli esmakordselt eetris 20. septembril 2011 Ameerika telekanalil Fox. Sarja looja on Elizabeth Meriwether.
Sooräts
Sooräts (Asio flammeus) on kaklaste sugukonda rätsu perekonda kuuluv lind.
Eesti linnuste loend
Eesti linnuste loend on loetelu Eesti territooriumil asunud linnustest.
Sooräts
Soorätsu üldpikkus on 34–42 cm, tiibade siruulatus 85–110 cm, tiiva pikkus 28–34 cm ja kaal 320–430 g. Sulgkõrvad on lühikesed, mis on andnud talle ka näiteks ingliskeelse nime short-eared owl ('lühikõrvaline öökull').
Vanalindude ülapool on ookrivärvi või ruske pruuni pikimustriga. Hoo- ja tüürsuled on pruuni põikmustriga. Alapool on samuti ookerpruun, ruske või valkjas ja seal on pruunid pikilaigud. Vikerkest on kollane, nokk ja küünised mustad. Mõlemad sugupooled on väliselt sarnased, ainult emane on suurem.
Sooräts elab põhjapoolkeral. Tema levila ulatub lõunas Vahemere maade, Palestiina, Iraagi, Kesk-Aasia, Mongoolia, Karoliinide, Hawaii, Galápagose saarte, Peruu, Boliivia ja Brasiiliani. Ta elab ka Sahhalinil, Kamtšatkal ja Antillidel. Levila põhjaosas elab ta kuni tundrani, aga Alaskal ja Euroopas ka tundras. Ta eelistab tasandikke, aga näiteks Altais ja Kaukaasias tõuseb kuni 2300 m kõrgusele. Levila põhjaosas on ta rändlind, mujal hulgulind.
Soorätsul on kirjeldatud 10 alamliiki.
Eestis kuulub sooräts kaitstavate liikide II kaitsekategooriasse. Ta on meil üldlevinud, aga väikesearvuline haudelind, kes elab soodel, luhtadel, rannaniitudel ja meresaartel. Tema pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 10–300 paarile.
Sooräts sööb põhiliselt närilisi. Lindudel ja putukatel on tema toidus teisejärguline osa. Täheldatud on soorätsu kala püüdmas. Ta on aktiivne mitte ainult öösel, vaid ka päeval. Päevane aktiivsus langeb kokku tema peamiste saakloomade, näriliste omaga. Sooräts lendab väga madalal maapinna kohal, vähem kui poole meetri kõrgusel, ja kui kohtab saaklooma, napsab selle kinni. Samal maa-alal võib jahti pidada mitu soorätsu.
Suguküpsus saabub soorätsudel aastavanuselt. Kevaditi toimub mängulend, mille käigus isaslinnud sööstavad maapinna poole, imiteerides rünnakut saakloomadele, ja plaksutavad tiibu. Soorätsudele on omased ebaühtlased tiivalöögid, mistõttu on öeldud, et ta lendab nagu liblikas või nahkhiir. Sooräts on üldiselt monogaamne.
Sooräts erineb teistest kakulistest selle poolest, et ta ehitab ise maapinnale lihtsa pesa. Tema sigimisaeg sõltub pesitsusala asukohast. Euraasias muneb ta levila lõunaosas aprilli keskpaiku, aga Siberis mai alguses või hiljemgi. Munade arv kurnas sõltub toitumisoludest: tavaliselt on neid 3–5, aga headel hiireaastatel 7–10. Aastas on tavaliselt üks kurn, aga kui toitu on eriti palju, siis on täheldatud teist kurna sügisel või isegi talvel. Mune haub ainult emaslind. Ta alustab haudumist esimese muna munemise järel ja sellepärast on pojad perekonnas eri vanusega. Haudumine kestab 24–30 päeva. Pojad hakkavad lendama kuuvanuselt, aga pesast väljuvad nad veel lennuvõimetutena.
Teaduslikult kirjeldas soorätsu esimesena Erik Pontoppidan 1763.
Utukolga
Utukolga on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rannu valda.
Külanimi lähtub talunimest Utu, mis seondub talupoja lisanimega (nt 1588 Utu Rein).
Ljubim
Ljubim (vene Любим) on väikelinn Venemaal Jaroslavli oblastis.
Ljubim on seotud Wilhelm Fürstenbergi ja Hermann II Weseli saatusega.
Pleurokokk
Pleurokokk (Pleurococcus vulgaris) on üherakuline rohevetikas, kes elab mitte vees, vaid õhu käes.
Pleurokokid on sageli liitunud väikesteks rühmadeks. Pleurokokkide areaal hõlmab praktiliselt kogu maailma.
Pleurokokid elavad tavaliselt vanade puude tüvede alustel, kus on piisavalt niiskust, õhku ja valgust.
Nad paljunevad pooldumise teel.
Leo Poska
Hukati Nõukogude võimu poolt.
USA jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
USA jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
USA on osalenud 6 korda MM-finaalturniirdel ja neljandat korda järjest. Valikturniiri edukalt alustanud ameeriklased sattusid turniiri teisel poolel suurtesse raskustesse, suutes aga siiski lõpuks välja võidelda edasipääsu taganud kolmanda koha, tagapool Costa Ricast ja võrdse arvu punkte kogunud Mehhikost.
Runge-Kutta meetodid
Runge-Kutta meetodid on arvutusmatemaatikas algoritmide pere harilike diferentsiaalvõrrandite (ja harilike diferentsiaalvõrrandite süsteemide) ilmutatud või ilmutamata ligikaudse lahendi numbriliseks leidmiseks algtingimustega ülesande korral. Nad põhinevad iteratsioonil.
Meetodi algse kuju töötas välja saksa matemaatik Carl Runge 1895 ning seda üldistas Martin Wilhelm Kutta 1901.
Klassikaline 4. järku Runge-Kutta meetod
4. järku klassikaline Runge-Kutta meetod on nii laialt levinud, et seda nimetatakse sageli lihtsalt Runge-Kutta meetodiks.
Olgu meil Cauchy ülesanne. Siis funktsiooni väärtus järgmises punktis arvutatakse järgmise valemi järgi:
kus
See meetod on 4. järku, st viga igal sammul on O(h^5) ja summaarne viga integreerimise lõppintervallil on O(h^4).
Otsesed Runge-Kutta meetodid
Otseste Runge-Kutta meetodite pere on 4. järku Runge-Kutta meetodi üldistus. See on antud valemitega kus
Konkreetse meetodi määravad arv s ning koefitsiendid b_i, a_{ij} ja c_i. Need koefitsiendid paigutatakse sageli tabelisse
Runge-Kutta meetodi koefitsiendid peavad rahuldama tingimusi. Kui me tahame, et meetod oleks p-järku, siis tuleb tagada ka tingimus, kus on  Runge-Kutta meetodil saadud lähendus. Pärast mitmekordset diferentseerimist muutub see tingimus polünomiaalvõrrandite süsteemiks, mille lahendid on meetodi koefitsiendid.
Unstrut
thumb|250px|Sild üle Unstruti [[Weischützi külas]] Unstrut on jõgi Euroopas. Voolab Tüüringi nõos valdavalt itta. Suubub vasakult Weiße Elsterisse.
Unstruti järgi on saanud nime Saksamaa põhjapoolsem veinipiirkond Saale-Unstrut.
Jõe pikkus on 192 km.
Jugoslaavia
pisi|Jugoslaavia haldusala enne ja pärast Teist maailmasõda Jugoslaavia nime on ametlikult või mitteametlikult kandnud ajavahemikus 1918–2003 Balkani poolsaarel eksisteerinud liitriik.
Inglismaa lipp
Inglismaa lipp on Suurbritannia ajaloolise piirkonna - Inglismaa lipp.
Jugoslaavia
Aastatel 1918–1929 oli selle liitriigi ametlikuks nimeks Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriik. Aastast 1929 sisaldus riigi kõigis nimedes ametlikult sõna Jugoslaavia.
Inglismaa lipp
Lipukangal on Püha Jüri rist, punane rist valgel põhjal, mis pärineb tõenäoliselt juba Richard Lõvisüdame aegadest, nimelt ristisõdade ajal kandsid inglise sõdurid risti oma vormil. Ametlikult sai lipp Inglismaa tunnuseks 1277. aastal.
1603. aastal ühinesid Inglismaa ja Šotimaa personaaluniooniks ning 1606 aastal sai see liit endale lipu Inglismaa ja Šotimaa lipu ühendamisel (Union Jack).
Jugoslaavia
Enne lagunemise algust koosnes Jugoslaavia kuuest liiduvabariigist: Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Makedoonia, Montenegro, Serbia (mille koosseisus olid autonoomsete üksustena Kosovo ja Vojvodina) ja Sloveenia.
Jugoslaavia Föderatiivne Rahvavabariik (1946–1963)
thumb|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxJugoslaavia lipp alates aastast 1946. Punane täht lipu keskel sümboliseerib kommunismi. |alt=]]
Praktsioon
Praktsioon on 1912. aastal tekkinud Eesti Üliõpilaste Seltsi noorliikmete fraktsioon. Praktsioonil on oma ametnikud, keda traditsiooniliselt on kolm (alates 2008. aasta kevadest neli). Praktsiooni ametnikud on tuus, kelle töö on praktsioonikoosolekut juhtida, tint, kelle ülesanne on praktsiooni koosolekut protokollida, ning sent, kelle ülesanne on praktsiooni raamatupidamist korras hoida. Neljas ametnik on "kõige noorem", kelle ülesandeks on koosoleku ajal ust avada ning oma suva järgi koosoleku käiku humoorikate vahelesegamistega häirida.
Eesti Konsultantide Assotsiatsioon
Eesti Konsultantide Assotsiatsioon (EKA) on juhtimis- ja majanduskonsultantide ühendus.
Mõned konsultandid on sidunud oma igapäevatöö konsultatsioonifirmaga, mõned ülikooliga, mõned tegutsevad nn vaba odamehena ehk iseseisvalt. EKA liikmete hulgas on tuntud nimesid, tunnustatud õppejõude, raamatute või artiklite autoreid, uudsete juhtimismeetodite või –võtete maaletoojaid.
Konsulteerimise temaatika on lai, haarates 67 alltegevusala 11 tegevusvaldkonnas – isikupsühholoogiast kuni sotsiaalpsühholoogiani, töökliima uuringutest kuni strateegilise juhtimiseni ja patendindusest kuni keskkonnauuringuteni. Iga EKA liige tunnustab assotsiatsiooni eetikakoodeksit, mis on ühtlasi ka kliendisuhete aluseks.
Ludwig I (Hessen-Darmstadt)
Ludwig I (14. juuni 1753 Prenzlau – 6. aprill 1830 Darmstadt) oli alates 1790. aastast Hessen-Darmstadti maakrahv ja alates 1806. aastast Hessen-Darmstadti suurhertsog.
Anitškovi sild
thumb|right|230px|Anitškovi sild 1830ndail aastail Anitškovi sild on sild Peterburis, mis viib Nevski prospekti üle Fontanka. Anitškovi sild on esimene ja ilmselt kõige tuntum Fontankat ületav sild.
Anitškovi sild tänapäevasel kujul ehitati aastatel 1839–1841, rekonstrueeriti aastail 1906–1908.
Sild on kolme kaaravaga. Nurkades on Peter Clodti skulptuurid, mis kujutavad metsikuid hobuseid ja neid taltsutavaid mehi.
thumb|Anitškovi sild 2015. aastal
Pagiriai
Pagiriai (žemaidi keeles Pagėrē) on alev Leedus Kėdainiai rajoonis Šėta vallas. Alev asub Rudekšna jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1944 valminud katoliku kirik ja surnuaial asuv aastal 1823 valminud kabel.
Ajalugu
XVI sajandil mainiti esimest korda Pagiriai mõisa. Aastal 1626 ehitasid kolm venda Pagiriaisse kiriku. Põhjasõja ajal põles see maha ja asula jäi praktiliselt inimtühjaks.
Kirik taastatui aastal 1742. Aastal 1777 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1823 rajasid kohalikud mõisnikud Montvilad surnuaiale kabeli, millest sai nende suguvõsa rahula. Aastal 1876 ehitati vana asemele uus kirikuhoone. Tsaari ajal olid asula venekeelsed nimekujud Погары ja Погиры.
Aastal 1909 hakkas Pogiriais tegutsema esimene ühistule kuuluv meierei Leedu aladel. XX sajandi alguses kasutati küla kohta nimekuju Pagirys. Aastal 1944 põles küla maha, tules hävis ka kirik. Nõukogude ajal oli Pagiriai kohaliku sovhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 1972.
Rudolf Lints
Rudolf Johannes Lints VR I/3 (22. märts 1891 Tallinn – 24. aprill 1942 Sverdlovsk, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Jagunemine
Jagunemine on bioloogias rakkude või nende sisestruktuuride (rakutuuma, mitokondrite jt) jaotumine kaheks (pooldumine) või rohkemaks osaks. Sageli peetakse jagunemise all silmas raku kui terviku jagunemist (rakujagunemine). Rakujagunemine võib toimuda pungumise, pooldumise, sissesoondumise, mitoosi, meioosi jne teel.
Rudolf Lints
Ta oli Kaitseliidu Saaremaa maleva ja Kaitseliidu Tallinna Maleva pealik.
Jagunemine
Raku sees oleva tsütoplasma jagunemist nimetatakse tsütokineesiks.
1332
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad - 1330. aastad - 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad
Aastad: 1327 1328 1329 1330 1331 - 1332 - 1333 1334 1335 1336 1337
Tahkis
Tahkis ehk tahke keha on keha, mis on tahkeks olekuks nimetatavas agregaatolekus. Tahkiste tunnuseks on võime avaldada erinevalt gaasidest ja vedelikest vastupanu nihkedeformatsioonile: tahkiseid iseloomustavad suured nihkemooduli väärtused.