cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mustla
Kultuur
Mustla aleviku Posti tänaval on miljööväärtuslik lõik Õnne tänavast Vabriku tänavani. Selle pikkus on umbes pool kilomeetrit ning see hõlmab ka aleviku südamikku koos Tünni kõrtsi, turuplatsi, postkontori, bussijaama ja pangakontoriga. 1930. aastatel töötasid neis majades kaks restorani, kingsepa- ja õmblustöökoda, lihakarn ning mitu poodi ja pangakontorit. Posti tänav 27 sihvakal nurgatorniga majas asus Eesti ajal Ühispank ja juuksur, kuid maja omanik jäi pangale võlgu ja pidi maja võlgade katteks ära andma. Nõukogude ajal läks maja Viljandi Tarbijate Ühistule.
Vaatamisväärsused
pisi|[[Tarvastu Vabadussõja mälestussammas ]]
Kaaskond (seriaal)
"Kaaskond" (originaalpealkiri "Entourage") on 2004. aastal esimest korda eetris olnud Ameerika Ühendriikide draama-komöödiasari, mille stsenarist on Doug Ellin.
"Kaaskond" jälgib Hollywoodi filmitähe Vincent Chase'i ning tema lapsepõlvesõprade tegemisi ja näitlejaelu pahupoolt. Sari põhineb osaliselt näitleja Mark Wahlbergi läbielamistel Hollywoodi tippu pürgides, Wahlberg on ka üks sarja produtsente.
Wallis Simpson
Wallis Windsor, Windsori hertsoginna (sünninimi Bessie Wallis Warfield, varasemate abielude ajal Wallis Spencer ja Wallis Simpson; 19. juuni 1896 – 24. aprill 1986) oli Windsori hertsogi prints Edwardi abikaasa. Edwardi soov abielluda Wallisega ajal, kui ta oli veel Suurbritannia kuningas, põhjustas põhiseadusliku kriisi, mis viis Edwardi troonist loobumiseni, et abielluda "naisega, keda ma armastan".
Windsori hertsoginna on jäänud ajalukku kui vastuoluline isiksus. Teda nähti naisena, kes võttis rahvalt palavalt armastatud kuninga. Windsori hertsogipaari on süüdistatud natsimeelsuses.
Pärast abielu endise kuningaga sai Wallisest Tema Hiilgus Windsori hertsoginna.
Lapsepõlv
Bessie Wallis Warfield sündis Monterey öömajas Blue Ridge Summitis Pennsylvanias Ameerika Ühendriikides. Ta oli Teakle Wallis Warfieldi ja Alice Warfieldi (neiupõlvenimega Montague) ainus laps. Tüdruk sündis seitse kuud pärast oma vanemate laulatust, kuigi mõned allikad väidavad ka, et ta sündis enne oma vanemate abiellumist. Ta ristiti kui Bessie Wallis (vahel ka Bessiewallis), kuid teda kutsuti lihtsalt Walliseks. Tema isa suri tuberkuloosi, kui Wallis oli viiekuune. Tüdruk kasvas üles Baltimore'is.
Esimesed abielud
Wallis abiellus 8. novembril 1916 Earl Winfield Spencer juunioriga, kes oli Ameerika Ühendriikide mereväe piloot. Ta saatis meest Kaug-Itta. Nad läksid lahku 1925 ja lahutasid abielu 1927. Seejärel sai Wallisest Ernest Aldrich Simpsoni, ameeriklasest ärimehe ja endise laevakapteni armuke. Ernest lahutas oma esimesest abikaasast ja abiellus Wallisega 21. juulil 1928. Nende abielu lahutati ametlikult 1936.
Suhe Walesi printsi Edwardiga
Pärast teistkordset abiellumist kolis Wallis Suurbritanniasse, kus teda tutvustati Walesi printsile Edwardile. Prints oli George V ja kuninganna Mary vanim poeg ja troonipärija. Wallisest sai hiljem tema armuke, ehkki Edward eitas surmani, et oli Wallisega vahekorras enne nende abiellumist. Wallis tõrjus kiiresti eemale printsi senise armukese, vikontess Furnessi (sündinud Thelma Morgan) ning mees kaugenes ka oma endisest armukesest ja usaldusisikust Freda Dudley Wardist.
Wallis lummas printsi, kes pidas naise üleolevat olekut ja hoolimatust Edwardi positsiooni suhtes ülimalt köitvaks. Suhe vihastas printsi vanemaid, kuna Wallis ei olnud Walesi printsi kaasaks sobilik, seda eelkõige tema kahe abielu tõttu. Kuigi enne Teist maailmasõda oli Suurbritannia meedia monarhiale ustav ega avaldanud artikleid printsi ja Wallise suhtest, kirjutati sellest välismaal ja Rahvaste Ühenduse riikides.
Troonist loobumise kriis
20. jaanuaril 1936 suri George V ja Edward tõusis kuningas Edward VIII-na troonile. Järgmisel päeval rikkus Edward protokolli, vaadates enda trooniletõusmise kuulutamist St James'i paleest koos Wallisega, kes oli ikka veel abielus. Kuninga käitumine ja tema suhe Wallisega tegid kuninga ebapopulaarseks konservatiivide hulgas ning kohutasid ta ema ja venda.
Wallise abiellumisel Edwardiga polnud mingeid seaduslikke takistusi – kui välja arvata naise veel kehtiv abielu – ning temast oleks automaatselt saanud Suurbritannia kuninganna ja India keisrinna. Kuid abielu vastu olid Briti ja Suurbritannia dominioonide valitsused (v.a Iiri vabariigi valitsus), samuti Briti kuninglik perekond, Inglismaa ja Šotimaa kirikud.
Suurbritannias pidas kuningas aru peaministri Stanley Baldwini ja Canterbury peapiiskopi Cosmo Langiga, et üheaegselt Wallisega abielluda ja ka troon säilitada. Välja pakutud morganaatilise abielu lükkasid tagasi Baldwin ja teised Rahvaste Ühenduse peaministrid ning Baldwin ütles kuningale, et kui too abielluks Wallisega vastu valitsuse tahtmist, oleks ta sunnitud tagasi astuma, põhjustades põhiseadusliku kriisi.
Edward otsustas selles olukorras troonist loobuda ja Wallisega abielluda. Ta kirjutas troonist loobumise aktile alla 10. detsembril 1936 ja seaduslikult lõppes tema valitsusaeg 11. detsembril. Samal päeval pidas Edward ka raadio teel kõne, milles ütles: "Ma olen leidnud olevat võimatu kanda kuningaks olemise kohustuste rasket koormat ja tahan vabastada end sellest ametist, kuna ma sooviksin seda [kuningas olla] teha koos naisega, keda ma armastan."
Windsori hertsoginna
Wallis ja Edward abiellusid viimaks 3. juunil 1937 Prantsusmaal Chateau de Candé's. Ükski Briti kuningliku perekonna liige laulatusel ei viibinud.
Kuningas George VI oli vahepeal Edwardist teinud Windsori hertsogi. Wallisest sai sellega Windsori hertsoginna, kuid George VI välistas tal kõnetlusvormeli Tema Kuninglik Kõrgus kasutamise ning Wallis oli selle asemel Tema Hiilgus Windsori hertsoginna.
Edward ja Wallis elasid enne sõda Prantsusmaal. 1937 külastasid hertsog ja hertsoginna Adolf Hitleri isiklike külalistena Saksamaad. See visiit tekitas Briti ühiskonnas ja valitsuses arvamuse, et Wallis on sakslaste agent.
Teine maailmasõda
Pärast sõja lõppu pöördusid Edward ja Wallis tagasi Prantsusmaale.
Hilisem elu
pisi|Wallis Simpson (1970) Briti kuninglik perekond ei aktsepteerinud kunagi hertsoginnat ega võtnud teda ametlikult vastu, ehkki hertsog külastas pärast troonist loobumist mitu korda oma ema ja venda. Samuti külastasid kuninganna ja prints Charles hiljem Windsoreid. Arvatakse, et ka Elizabeth Bowes-Lyonile, Edwardi vennanaisele Wallis ei meeldinud; Wallise käitumise tõttu oli George VI troonile saanud, mida viimane polnud soovinudki. Kuninglikust perekonnast ainsana oli Edwardile lojaalne tema noorem õde printsess Mary, kes ei osalenud Elizabethi ja Philip Mountbatteni pulmas 1947, näidates oma vastuseisu sellele, et Edwardit polnud kutsutud.
Abikaasad elasid Neuillys Pariisi lähedal enamuse osa oma ülejäänud elust. Hertsoginna avaldas 1956 anonüümselt oma memuaarid "The Heart Has Its Reasons" ("Südamel on omad põhjused"). Neil polnud lapsi, kuigi hertsoginna oli olnud kasuemaks oma teise abikaasa Ernest Simpsoni tütrele.
1965 viibisid hertsog ja hertsoginna Londonis. Neid külastasid Elizabeth II, printsess Marina ja printsess Mary. Kaks aastat hiljem tähistasid nad koos kuningliku perekonnaga kuninganna Mary 100. sünniaastapäeva. Viimane kord viibisid nad koos Inglismaal 1968, kui olid Marina, Kenti hertsoginna matused.
Kui hertsog 28. mail 1972 vähki suri, sõitis hertsoginna Inglismaale, et osaleda Edwardi matustel, ja viibis visiidi ajal Buckinghami palees. Ülejäänud aja oma elust elas hertsoginna eraldatuses. 1976. aastal pidi teda külastama Elizabeth Bowes-Lyon, kuid Wallise halva tervise tõttu visiit tühistati ja Elizabeth saatis talle lilled. Kaardil olid Elizabethi enda käega kirjutatud "SÕPRUSES, ELIZABETH".
Pärast Edwardi surma oli Wallis kõik oma juriidilised asjad usaldanud oma prantslasest advokaadi Maitre Suzanne Blumi hoole alla, kes hoolitses Wallise eest kuni viimase surmani. Elu lõpu poole oli Wallis voodisse aheldatud ning teda külastasid ainult arstid ja hooldusõed.
Windsori hertsoginna suri 24. aprillil 1986 Pariisis. Tema matusetalitus peeti St George'i kabelis ning seal osalesid Edwardi veel elavad vennanaised Elizabeth Bowes-Lyon ja Gloucesteri hertsoginna Alice. Matuseteenistusel ja muldasängitamisel viibisid ka Walesi prints ja printsess ning kuninganna ja Edinburghi hertsog. Wallis maeti Edwardi kõrvale ja tema hauakivil on kirjas "Wallis, Windsori hertsoginna".
Wallis Simpsoni kinnistu, mille väärtus oli 40 miljonit naela, läks Pasteuri Instituudi hoole alla, kes oli naisele koos Prantsuse riigiga selle maja kinkinud. Kuningliku perekonna valdusse ei läinud midagi, enamuse Wallise isiklikest asjadest ostis ära Harrodsi omanik Mohammed Al Fayed. Suure osa kogust müüs ta 1998 maha, kogudes heategevuseks 13 miljonit naela.
Riigivolikogu 49. valimisringkond
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9371 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Ernst Haabpiht (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Arnold-Aleksander Kerem, kes said vastavalt 4004 ja 1809 häält, seega valiti 49. valimisringkonnast Riigivolikogusse Ernst Haabpiht.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Paul Keerdo, vastaskandidaat Elmar Lani.
Ausland
Külas on järv Gunnustadtjenn.
Tõestus
Tõestuse all mõeldakse matemaatikas, loogikas ja filosoofias kehtivat arutlust, mille eelduste tõesus on teada või kokku lepitud. Tõestus võib olla ka arutlus, mis näitab mingi propositsiooni tõesust. Mõnikord mõeldakse tõestamise all ka veenvat põhjendamist.
Aristotelese järgi on tõestus deduktiivne süllogism, mille eeldused on enesestmõistetavad. Teaduses peavad Aristotelese järgi kõik väited olema tõestatud.
Füüsikas, keemias ja paljudes muudes loodusseadusi uurivates teadustes kasutatakse paljude asjade uurimisel katse-eksituse meetodit, mille abil saab küll tõendada, aga mitte tõestada.
Matemaatikas kasutatakse antiikajast peale teoreemide tõestamist. Algul mõisteti tõestamise lähtekohaks olevaid aksioome ja postulaate enesestmõistetavana. Tänapäeva matemaatikas võib aksioome suvaliselt valida, mistõttu tõestus taandub järeldumise kindlakstegemisele. Matemaatilises loogikas on tõestuste teooria.
Tõestamise või tõendamise käigus saab hüpoteesist teooria.
Tõestuste liigid
Induktiivne tõestus on suunatud üksikult üldisele. Näidatakse, et väide kehtib iga hulga elemendi kohta, ja järeldatakse, et see omadus on hulgale omane. Näide: tõestada, et Loch Nessi koletist pole olemas. Selleks kammiti kogu järv sonaritega läbi ja leiti, et selles pole ühtki vähemalt hülgesuurust elukat. Induktiivseid tõestusi kasutatakse praktikas harva, sest ei saa tõestada, et kõik objektid on üles leitud. Näiteks kaua peeti tõeseks väidet 'kõik luiged on valged', kuni Austraaliast leiti musti luiki.
Rekursiivne tõestus kasutab tõestuskäigus iseennast. Tõestus koosneb kahest osast: esiteks erijuhu tõestamine (näidatakse, et väide kehtib mingi konkreetse n korral), teiseks üldjuhu tõestamine (näidatakse, et kui väide kehtib n korral, siis kehtib ta ka n + 1 korral.) Näide: tõestada, et iga kümnest suurema arvu faktoriaal lõpeb 00-ga. Algul näidatakse, et 10! lõpeb 00-ga, ja siis näidatakse, et (n+1)! lõpunullide arv ei ole väiksem n! lõpunullide arvust.
Jesse Owens
Jesse Owens (õieti James Cleveland Owens; 12. september 1913 Danville (Alabama) – 31. märts 1980 Tucson (Arizona)) oli USA kergejõustiklane, neljakordne olümpiavõitja. Nime Jesse sai ta esimesel koolipäeval, kui õpetaja sai valesti aru poisi öeldud initsiaalidest "JC". Teda on kutsutud ka Eebenipuust Antiloobiks.
Elukäik
Jesse sündis prügivedaja pojana ja orja pojapojana. Ta oli Henry Owensi neljast pojast ainus, kes ei abistanud isa puuvillapõldudel, olles selleks liiga haiglane. Kopsupõletik kordus igal talvel ja tihti tundus, et ta ei näegi enam järgmist kevadet. Kord oli Jesse terve nädala teadvuseta. Kui ta sai 9-aastaseks, kolis perekond Clevelandi, kus Jesse töötas bensiini- ja maiustustemüüjana.
Ferdinand (Braunschweig-Wolfenbüttel)
thumb|Hertsog Ferdinand von Braunschweig-Wolfenbüttel Ferdinand, Braunschweig-Lüneburgi vürst (12. jaanuaril 1721 Wolfenbüttelis – 3. juulil 1792 Vecheldes), oli Saksa-Preisi välimarssal (1758–1766), tuntud oma osavõtu pärast Seitsmeaastasest sõjast. Aastatel 1757 kuni 1762 juhatas ta Inglise-Saksa armeed Lääne-Saksamaal, mis tõrjus edukalt prantslaste püüdeid okupeerida Hannover.
Jesse Owens
Hiline, kui edukas sportlastee algus
19-aastaselt pälvis Jesse treenerite tähelepanu. Tuule toetusel jooksis ta 100 meetri distantsi maailmarekordit kordava ajaga 10,3. Clevelandi kõrgema tehnikakooli treener Charly Riley jälgis tähelepanelikult Jesse arengut ja ennustas, et peagi lööb uus tõusev täht kõik rekordid.
Baeri muuseum
pisi|Baeri maja 2022. aastal Baeri muuseum on 1976. aastal Tartus aadressil Veski 4 avatud muuseum, kus on eksponeeritud Karl Ernst von Baeri elu ja teadustööga seotud materjale. Baer elas selles majas oma elu lõpuaastail. Baeri muuseum kuulub Eesti Maaülikoolile, kellele see läks üle Zooloogia ja Botaanika Instituudi liitumisel selle ülikooliga.
Jesse Owens
Hiline, kui edukas sportlastee algus
1934. aastal sai Owensist Ohio ülikooli tudeng. Kui ta oli püstitanud kõrgkoolide rekordi 100 ja 220 jardi jooksus ning kaugushüppes, tehti talle pakkumisi 28 kõrgkoolist, kuid Owens eelistas jääda Ohio osariiki. Üliõpilasena töötas ta liftipoisina ja hiljem osariigi seadusandliku kogu jooksupoisina.
Baeri muuseum
Majas on elanud vahemikus 1864–1867 ka Tartu ülikooli kunstimuuseumi juhataja ning esteetika ja kunstiajaloo professor Ludwig Schwabe.
Jesse Owens
Kolm maailmarekordit tunniga
25. mail 1935 toimus USA-s Michigani osariigis sündmus, mis on spordiajalukku läinud kui "Ann Arbori ime". Ameerika sportlane Jesse Owens püstitas Ann Arboris tunni aja jooksul kolm uut maailmarekordit.
Baeri muuseum
Baeri muuseum loodi Eerik Kumari initsiatiivil. Baeri-uurija Jevgeni Pavlovski, kes 1965. aastal külastas Tartut, avaldas imestust, et Baeri kodulinn on olnud nii passiivne suure teadlase pärandi osas ja et isegi tema elumaja pole veel muuseumiks muudetud.
Jesse Owens
Kolm maailmarekordit tunniga
Kell 15.15 startis ta 100 jardi jooksus. Võiduaeg 9,4 oli maailmarekordi kordamine.
Baeri muuseum
Samas majas asub ajakirja Eesti Loodus toimetus.
Jesse Owens
Kolm maailmarekordit tunniga
Kell 15.25 asus Owens kaugushüppe hoovõturajale. Ta otsustas võistkonna huvides sooritada vaid ühe hüppe, sest selg oli veidi haige. Enne hüpet käis ta vaatamas jaapanlase Chuhei Nambu maailmarekordi (7.98) joont, mille kohtunikud olid tähistanud. Et joon kaugelt silma paistaks, pani Jesse sellele taskuräti. Hüpe õnnestus ja tulemuse 8.13 teatavaks tegemine vallandas ovatsiooni: esimese sportlasena maailmas oli Jesse Owens hüpanud üle 8 meetri. Rekord püsis löömatuna tervelt 25 aastat ja 79 päeva, kuni Ralph Boston selle lõpuks 1960. aastal ületas.
Baeri muuseum
Arhitektuur
pisi|Baeri muuseum 2011. aastal Maja ehitamisel asus see Tartu ülikooli krundil ja oli oma piirkonnas üks esimesi, üle tee algasid juba Tähtvere mõisa põllumaad. Oma kõrgema asukoha tõttu avanes rõdult avar vaade Tartu toomkiriku varemetele.
Jesse Owens
Kolm maailmarekordit tunniga
Kell 15.45 oli Owens 220 jardi jooksu stardis. Jooks toimus sirgrajal. Jesse aeg 20,3 ületas kehtiva maailmarekordi nii 220 jardi kui ka 200 m distantsil.
Baeri muuseum
Arhitektuur
Hoone ees on mõisatelt laenatud motiivina ringikujuline ettesõidutee, mille mõlemasse äärde jäid kõrvalhooned: ühel pool ait, tõllakuur ja hobusetall, teisel pool puukuur.
Jesse Owens
Kolm maailmarekordit tunniga
Kell 16.00 Owensi soolo jätkus. Start anti 220 jardi tõkkejooksuks. Võitis taas Jesse. Aeg 22,6 oli jällegi parem kehtivast maailmarekordist nii jardi- kui meetridistantsil. Nii sai Jesse Owensist enne Berliini olümpiamänge peafavoriit mitmel alal.
Baeri muuseum
Arhitektuur
Hoone projekti säilinud ei ole, kuid arhitektiks peetakse Karl Rathausi. Baeri maja valmis 1861. aastal ja on üks väheseid säilinud hilisklassitsistlikke ühekorruselisi puitelamuid. Hoone on ühekorruseline, suure ärklikorteriga, lisaks on hoonel trempelkorrus ja rõdu.
Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga, fassaad on lihtne, sümmeetrilise ülesehitusega, keskrisaliidiga, mille viilu kaunistab hammaslõige. Sarnane hammaslõikega viil on hoone tagumisel küljel ja jookseb ka räästa all. Trempelkorrusel on oma kaheruuduline aknariba. Paraadukse ees on nelja astmega trepp. Algul olnud kuuest pilastrist on tänapäevaks alles neli (puudu on kõige portaalipoolsemad). Hoone nurki katvalt tahveldisega nurgaliseenid on omased uusrenessansile. Varasemad kaheksaruudulised aknad on tänapäevaks vahetatud kuueruuduliste vastu, mida ilmestavad efektsed puitraamid. Ärkliakent on hiljem pikendatud allapoole viilupinda ning muudetud samuti kuueruuduliseks (algselt neljaruuduline). Akendevahelised rombilustused ja ristkülikumotiivid on eemaldatud nagu ka portaali kohal olnud valgmik.
Aiapoolel on neljale sambale toetuv katusealune, mille rinnatis moodustab lahtise rõdu.
Jesse Owens
Neli olümpiakulda Berliini OM-il
Järgmisel päeval oli Owens võistlustules kaugushüppes. Tema pearivaal oli Saksamaa au ja uhkus Lutz Long, kellelt loodeti palju. Lõpptulemuseks aga oli: Owens 8.06 ja Long 7.87.
5. augustil võitis Owens 200 m jooksu ülivõimsalt uue olümpiarekordiga 20,7. Hõbemedali saanud Matthew Robinson jäi maha 0,4 sekundiga.
Pärast Owensi võitu 200 meetri jooksus küsiti treener Lawson Robertsonilt, kas Jesse pannakse 4×100 m teatejooksumeeskonda, sest nädal varem oli kindel, et sinna kuuluvad Sam Stoller, Marty Glickman, Frank Wykoff ja Foy Draper. Mehed olid treeninud juba ka teatepulga üleandmist. Robertson vastas: «Owensil on juba küllalt kuulsust, kuldmedaleid ja tammepärgi, nii et ta võib neist kaua aega ära elada.» Vähemalt Glickman, Stoler ja Wykoff olid kindlalt meeskonnas. Neljas mees pidi olema kas Foy Draper või Ralph Metcalfe.
Jooksupäeva hommikul teatas treener Glickmanile ja Stollerile, et nad on meeskonnast välja arvatud ning neid asendavad Owens ja Metcalfe. Põhjuseks oli asjaolu, et Glickman ja Stoller olid juudid, aga Hitler vihkas juute veelgi rohkem kui neegreid. Nii sai Owens kuldmedali ka teatejooksus. USA nelik lõpetas maailmarekordiga 39,8, jättes teiseks itaallased, keda võideti tervelt 1,3 sekundiga. Võiduaeg püsis maailmarekordina kakskümmend aastat.
1936. aastal ütles Jesse Owens ühele Londoni reporterile:
Aupaiste, ignoreerimine ja kius
Berliini olümpiamängutelt kodumaale naasmine kujunes Owensile muinasjutuliseks. Kõik ajalehed olid täis tema pilte, tema auks korraldati pidulikke paraade New Yorgis ja Clevelandis. Ometi ei kutsutud teda Valgesse Majja, USA president Franklin Delano Roosevelt ei saatnud talle isegi õnnitlustelegrammi.
Owensit solvas ka Amatöörsportlaste Liit, kes varsti karistas teda keeldumise eest jooksmast Rootsis, milleks ta polnud üldse nõusolekut andnud. Liit ei andnud talle ka Sullivani auhinda, mille sai iga aasta parim USA harrastussportlane. 1935. aastal, mil Jesse Owens püstitas kuus maailmarekordit, anti auhind golfimängija Lawson Little'ile. 1936. aastal, mil Owens võitis neli olümpiakulda, läks Sullivani auhind Glenn Morrisele, olümpiavõitjale kümnevõistluses.
Elu pärast suuri võite
Pärast olümpiamänge oli Jesse palgaline kaastööline presidendikandidaat Alf Landoni juures. Kui Landon valimised kaotas, palgati Owens 130 dollari eest kuus Clevelandis spordiinstruktoriks. Sellest ei jätkunud perekonna toitmiseks. Siis pakuti talle võidujooksu hobustega. Jesse sai algul raevukrambid, kuid muud polnud tal valida. Nii jooksiski Berliini kangelane demonstratsioonetendustel võidu hobuste, koerte ja mootorratastega. Ta tüdines sellest ja pöördus tagasi spordiinstruktori ameti juurde.
1968. aastal asus Owens USA Olümpiakomitee poolele võitluses sõjakate mustanahaliste sportlastega ja kirjutas 1970. aastal ilmunud raamatu "Mustad mõtted", milles arvustas rassivaenu. 1972. aastal ilmus tema teine raamat, "Ma olen muutunud", kus ta oma varasemast kriitikast taganes. Owens oli 35-aastase staažiga suitsetaja, kellel kulus pakk sigarette päevas. Ta suri 31. märtsil 1980 Arizona osariigis Tucsonis kopsuvähki.
Owens kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Nokia (ettevõte)
Nokia on Soome telekommunikatsiooni- ja infotehnoloogiaettevõte. Nokia on olnud maailma suurim mobiiltelefonide tootja. Aastal 2011 sõlmis Nokia lepingu Microsoftiga, mille järgi Nokia järgmised telefonid kasutavad operatsioonisüsteemi Windows Phone. Hiljem ostis Microsoft 5,44 mld euro eest Nokia seadmete ja teenuste haru, mida asus juhtima Nokia senine tegevjuht Stephen Elop. Edaspidi on Nokia keskendunud telekommunikatsiooni taristu loomisele.
2016. aastal omandas Nokia ettevõtte Withings eesmärgiga luua tooteid nutistu turule.
2016. aasta teatas Nokia, et annab Soome HMD Globali õiguse kasutada oma kaubamärki mobiiltelefonide ja tahvelarvutite tootmisel.
Ajalugu
Nokia asutati 1865. Seda tegid kaevandusinsener Fredrik Idestam ja poliitik Leo Mechelin, kes pärastpoole oli Helsingi linnanõukogu esimees ja Soome peaminister. Nad rajasid Tampere lähedale Tammerkoski kärestikule saeveski. 1868 rajas Idestam Tamperest 15 km kaugusele lääne suunas Nokia linna lähedale teise vesiveski. See asus Nokianvirta jõel, mille võimsus oli suurem. 1871 reorganiseerisid Idestam ja Mechelin selle ettevõtte aktsiaseltsiks ja andsid sellele nimeks Nokia, mis püsib tänapäevani.
19. sajandi lõpul soovis Mechelin hakata Nokias elektrit tootma, aga see kava põrkus Idestami vastuseisule. Kuid 1896 tõmbus Idestam ettevõtte juhtimisest tagasi ja seetõttu sai Mechelin 1898 ettevõtte juhiks. Sellel kohal oli ta kuni oma surmani 1914 (Idestam suri 1916). 1902 käivitas Nokia elektrijaama.
1898 asutas Eduard Polón Soome Kummitehase, mis tootis kalosse ja teisi kummitooteid. 20. sajandi algul rajas kummitehas Nokia linna lähedale oma tehased ja asus oma tooteid müüma Nokia nime all. Pärast esimese maailmasõja lõppu sattus Nokia AS suurde rahapuudusse ja selleks, et tootmiseks edaspidigi elektrit saada, omandas kummitehas elektrijaama.
1912 asutas Arvid Wickström Soome Kaablitehase, mis tootis telefoni-, telegraafi- ja elektrijuhtmeid. See sai aluseks Nokia hilisemale tegevusele juhtmete ja elektroonika tootmise vallas. 1922 omandas kummitehas ka kaablitehase. Soome esimene olümpiavõitja maadleja Verner Weckman oli 16 aastat kaablitehase peainsener ja pärast seda sai ta 1937 kaablitehase juhiks. Pärast teist maailmasõda pidi Soome Nõukogude Liidule maksma reparatsiooni ja kaablid olid osa sellest. See andis ettevõttele kindla aluse edaspidiseks.
Kuigi nimetatud kolmel ettevõttel oli alates 1922 ühine omanik, liitusid nad juriidilises mõttes alles 1967. Uus ettevõte tegutses esialgu paljudes tööstusharudes: ta tootis paberit, autode ja jalgrataste rehve, jalanõusid, sealhulgas kummisaapaid, sidekaableid, telereid ja muud koduelektroonikat, personaalarvuteid, elektrigeneraatoreid, kondensaatoreid, plasti, alumiiniumi, keemilisi aineid ning sõjaväevarustust, näiteks gaasimaske ja sideseadmeid. Alates 1983 hakkas Nokia tarnima Soome sõjaväele digitaalseid kantavaid krüpteeritud tekstipõhiseid sideseadmeid Sanomalaite M 90, mis sai sõjaväes populaarseks ja mis paljudest nimetatud toodetest kõige rohkem sarnanes mobiiltelefonidega. 1960 loodi Suomen Kaapelitehdas Oy elektroonikaosakond ja 1964. aastal toodeti esimene VHF-telefon.
Lõpuks otsustas Nokia lõpetada koduelektroonika tootmine ja keskenduda telekommunikatsiooni kõige kiiremini kasvavatele harudele. 1988 eraldati Nokiast rehve tootev ettevõte Nokian Renkaat Oy ja 1990 kummisaapaid tootev Nokian Jalkineet (viimane pole alates 2005 enam iseseisev). 1990. aastate jooksul likvideeris Nokia kõik oma tegevused, mis polnud seotud telekommunikatsiooniga.
Nokia telekommunikatsiooniettevõttena
pisi|Nokia peakontor Ajaleht BusinessWeek hindas 2005. aastal Nokia kaubamärgi hinnalt maailma kuuendaks väärtusega 26,452 miljonit USA dollarit. Sellega oli ta kõige kallim väljaspool USA-d asuvate ettevõtete kaubamärkidest.
BusinessWeek hindas 2007. aastal Nokia kaubamärgi hinnalt maailma viiendaks väärtusega 25 miljardit eurot. Pärast iPhone'i turuletulekut 2007. aastal jäi Nokia nutitelefonide turul hätta ja ettevõtte aktsiate turuväärtus vähenes paari aasta jooksul ligi kolm korda. Mobiiltelefonide turul üldiselt jäi Nokia positsioon tugevaks: 2009. aastal oli Nokia siiski suurim mobiiltelefonide tootja, müües rohkem telefone kui kolm peamist nutitelefonide alast konkurenti kokku.
2010. aasta 3. kvartalis müüs Nokia 26,5 miljonit nutitelefoni, 38% maailma nutitelefonide turust. 2011. aasta 2. kvartalis müüdi aga vaid 16,7 miljonit Nokia nutitelefoni, mis tähendab 22-protsendist turuosa langust 9 kuuga. Kuna Apple müüs 2011. aasta 2. kvartalis 20 miljonit uut iPhone'i, langes Nokia nutitelefonide müügis teisele kohale.
Nokia aktsiad on noteeritud Helsingi, Pariisi ja New Yorgi börsil.
2010. aastast oli ettevõtte tegevjuht Stephen Elop. 2005–2010 oli tegevjuht Olli-Pekka Kallasvuo. Alates 2006. aastast oli ta ühtlasi juhatuse esimees.
Ohtja
Ohtja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda.
Georg von Stackelberg (1775–1837)
Georg Gustav Adolph von Stackelberg (Егор Фёдорович Штакельберг; 14. aprill (vkj 3. aprill) 1775 Mõisamaa mõis – 20. detsember (vkj 8. detsember) 1837 Väike-Rõude mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) ja tõeline riiginõunik.
Ohtja
Seal asuvad Ohtja järv ja Tirtsi jõgi.
Georg von Stackelberg (1775–1837)
Stackelbergide suguvõsast pärit Georg Gustav Adolph von Stackelberg sündis 14. aprillil 1775 Mõisamaa mõisas kapten Justus Friedrich von Stackelbergi (1737–1800) ja Katharina Elisabeth von Mohrenschildti (1750–1824) pojana.
President
President on paljude organisatsioonide, ettevõtete, asutuste ja riikide juhi tiitel. Algselt tähendas president koosoleku või tseremoonia ees istuvat ametnikku. Tänapäeval on president eelkõige täitevvõimu teostaja.
Muuhulgas on president tänapäeval peaaegu kõigi vabariikide riigipeade ametinimetus.
50 meetri vabaujumine
50 m vabaujumine
Georg von Stackelberg (1775–1837)
Karjäär
1806. aastal, mil Stackelberg oli juba majori auastmes, liideti tema eskadron äsja Vitebski piirkonnas moodustatud Soome tragunipolguga, mis kuulus 14. jalaväediviisi koosseisu. Võttis selle väeosa koosseisus osa 1806.–1807. aasta sõjakäigust prantslaste vastu ning võitles Ostroleka, Eylau, Heilsbergi ja Friedlandi lahingus, kus sai vasakusse külge ja kätte kuulihaava. Vene-Rootsi sõja puhkedes paistis silma Aborforsi ja Loviisa vallutamisel ning Suomenlinna piiramisel, samuti Tampere ja Heinola lahingutes. Seejärel ülendati ta alampolkovnikuks ning 28. oktoobrist 1810 teenis ta Soomes 1. ratsaväediviisi koosseisus. 4. mail 1811 sai temast Ordeni kürassiiripolgu (Орденский кирасирский полк) komandör.
President
Eesti president on Alar Karis.
Georg von Stackelberg (1775–1837)
Karjäär
Võttis osa 1812. aasta sõja lahingutest osa 2. läänearmee 8. jalaväekorpuse kindralmajor Ilja Mihhailovitš Duka (1768–1830) 2. kürassiiridiviisi 1. brigaadi koosseisus, mida juhatas kindralmajor Nikolai Vassiljevitš Kretov (1773–1839). Võitles Smolenski ja Ševardino lahingus, kus sai kuulihaava paremasse jalga ning vasaku külje põrutuse tagasipõrganud kahurikuulist. Samuti võttis osa Tarutino, Malojaroslavetsi, Vjazma ja Krasnoi lahingust. 17. juulil 1813 ülendati polkovnikuks. Võttis osa 1813. aasta sõjakäigust Saksimaale ning 1814. aasta sõjakäigust Prantsusmaale. Paistis silma Lützeni, Bautzeni, Kulmi ning Leipzigi lahingus.
23. märtsil 1819 läks sõjavigastuste tagajärjel kindralmajori auastmes erru.
Ta suri 20. detsembril 1837 Väike-Rõude mõisas.
Perekond
Georg von Stackelberg sündis Mõisamaa ja Kassari mõisniku Justus Friedrich von Stackelbergi ja Katharina Elisabeth von Mohrenschildti pojana. Tema vend oli Adavere, Imavere, Hermani ja Võrevere mõisnik Bernhard Caspar von Stackelberg (1768–1845).
Ta abiellus 1806. aastal Charlotte Friederike von Patkuliga, kes oli Haabneeme mõisniku Jakob Johann von Patkuli tütar. Abielust sündisid:
Esivanemad
Viited:
Vincenti angiin
Vincenti kurgupõletik (ladina keeles angina Vincenti) või Vincenti angiin on igemete krooniline bakteriaalne infektsioon koos haavandite tekkimisega. See on igemepõletiku harvaesinev ja tõsine vorm ning seda tuntakse ka ägeda nekrootilise haavandilise igemepõletiku või Vincent'i stomatiidi nime all.
Haigestumine
Suus esineb nii "häid" ja "halbu" baktereid. Suu haavandid tekivad, kui rikkuda nende bakterite tasakaalu, tekitades põletikku ja haavandeid.
Seda põhjustavad :
Kõige enam on ohustatud nõrgestatud immuunsüsteemiga inimesed, nagu HIV/AIDS-i haiged. Kõige sagedamini on ohvrid alla 35-aastased täiskasvanud.
Haigusnähud
Haigusnähud võivad tekkida ootamatult. Igemed on valulikud, veritsevad kergesti ja ohtralt, on punased ja paistes. Hammaste vahel on haavandid. Hingeõhk lehkab ja suus on vastik maitse. Kohtades, kus koed on surnud ja mädanenud, võivad igemed olla hallid. Vahel võivad tursuda pea- ja kaelapiirkonna lümfisõlmed.
Ohtlikkus
Ilma ravita võib nakkus levida põskedele, huultele ja lõuale ning hambad võivad välja kukkuda. Mõnikord levib nakkus ka vereringesse ja võib-olla eluohtlik.
Primitiivne algtegur
Täisarvude jada a1, a2, ..., an, ... liikme an primitiivne algtegur on mis tahes algarv, millega jagub arv an, kuid ei jagu ükski arv  am, mille puhul m<n.
Jada liikmel ei pruugi primitiivseid algtegureid olla. Tal võib neid olla üks, või ka mitu.
Ulrich von Jungingen
Ulrich von Jungingen (umbes 1360 Jungingen – 15. juuli 1410 Tannenberg) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1407–1410.
Ulrich saabus koos oma vanema venna Konradiga Preisimaale tõenäoliselt 1380. aasta paiku. 1383. aastal on teda seal mainitud kalameistrina (Fischmeister). 1391 sai temast kõrgmeister Konrad von Wallenrode kumpan, kui aga tema vend 1393. aastal kõrgmeistriks valiti, siis kuulus ta tema kaaskonda ning sai 1396. aastal Balga komtuuriks. Alates 1398. aastast tegutses ta ka ordudiplomaadina, ajades asju nii Taani, Poola kui ka Leeduga. 1404. aastal sai ta ordumarssaliks ning ka Königsbergi komtuuriks, kuuludes seega ordu kõrgeimasse juhtkonda. Marssalina surus ta maha mässe Žemaitijas, mis alates 1398. aastast ordule kuulus.
1407. aastal suri ootamatult tema vend ja ordul oli vaja kiiresti valida uut kõrgmeistrit, sest pinged Poolaga kasvasid kiiresti ja oli oodata sõda. Nii suruski Jungingen läbi oma kandidatuuri, ehkki mitmed käsknikud pidasid teda ametisse mittesobivaks. Tal ei õnnestunud hankida ka ordu Saksa ja Liivi harude tuge, mis peagi kibedalt kätte maksis. Tema ametiajal muutusid mässud Žemaitijas üha intensiivsemateks ning kõrgmeister asus aktiivselt sõjaks valmistuma. 1408. aastal müüs ta Taanile tagasi Ojamaa, mille ta vend oli 1398. aastal vitaalivendadelt vallutanud. Samal ajal pingestusid suhted Poola ja Leeduga üha enam ning 1410. aastal puhkes Žemaitijas üleüldine ülestõus. Leedu suurvürst Vytautas kuulutas end sealsete elanike kaitsjaks ja temaga liitus ka tema Poola kuningaks saanud onupoeg Jogaila (Władysław II). Sama aasta suvel puhkeski ordu ja Poola-Leedu vahel sõjaline konflikt, ehkki Ulrich von Jungingen oli seda püüdnud veel iga hinna eest ära hoida.
15. juulil toimus Grünwaldi lahing, kus Jungingen hukkus ja orduväed lüüa said. Poola-Leedu väed vallutasid seejärel suure osa Preisimaast ja asusid piirama ka ordu keskust Marienburgi, kuhu Ulrich jõuti siiski maha matta. Tannanbergi lahingu järgset aega loetakse Saksa ordu allakäigu ajaks, ehkki Jungingeni surmale järgnenud esimestel aastatel suutis ordu Poola-Leedu Preisimaalt siiski välja tõrjuda ja isegi Žemaitija tagasi vallutada.
Zsigmondy teoreem
Zsigmondy teoreem väidab, et kui a ja b on ühistegurita positiivsed täisarvud ning a>b, siis täisarvude jada an – bn igal liikmel on vähemalt üks primitiivne algtegur, välja arvatud juhul, kui a=2,  b=1 ja n=6, ning mõningatel juhtudel ka siis, kui n=2 ning a+b on arvu 2 täisaste.
Teoreem on saanud nime Karl Zsigmondy järgi.
Susiidid
Susiidid olid Esimese Moosese raamatu järgi hõim, kes Aabrahami ajal elas Haamis, mis nähtavasti asus Jordani jõest ida pool Baasani ja Moabi vahel.
Arvatakse, et jutustaja eeldas selle hõimu tuntust, sest ta lisas selle nimele määrava artikli. Seetõttu on muuhulgas Septuaginta autorid seda nime tõlgendanud üldnimena tähenduses 'tugevad' (ha'izzuzim) või vägevad (ha-'ezuzim) ning samastanud neid hiiglasteks peetud refalastega või nende hõimuga (ammonlased nimetasid  neid  samsummideks), kes elasid alal, kuhu hiljem asusid ammonlased  (5Ms 2:20). Hiljemgi on arvatud, et nimede erinevus tuleneb kopisti veast.
Paatsa
Paatsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda.
Seal asub Paatsa oja.
Opisthokonta
Opisthokonta (kreeka keeles οπίσθω- (opisthō-) = "taga-" + κοντός (kontos) = "vibur") on suur eukarüootide rühm, kuhu kuuluvad loomariik, seeneriik ja mõningad protistid (kaelusflagellaadid, korallohütriidid, ihtüospoorid ja nukleariidid, kollektiivselt nimetatud Choanozoa). Eesti keeles on kasutatud terminit tagaviburilised. Molekulaargeneetiliste uuringute põhjal moodustavad nad ühe monofüleetilise grupi – klaadi.
Nende üks ühistunnus on, et nende ujuvatel rakkudel (näiteks loomade spermid ja hütriidide eosed) paikneb liikumist võimaldav vibur raku tagaosas (posterioorselt). Teiste eukarüootide viburrakkudel on tõmbav(ad) vibur(id) raku eesotsas.
Termini opisthokont võttis 1956 kasutusele Copeland, tähistamaks hütriide. 1987 püstitas Thomas Cavalier-Smith loomade ja seente lähedase suguluse hüpoteesi; seda kinnitasid hilisemad uuringud ja opisthokonta tuli kasutusele loomade ja seente klaadi ühisnimetusena. Varem liigitati nad lähedasteks taimede ja teiste rühmadega, millel on lamedate kristadega mitokondrid, kuid see tunnus ei ole ühene.
Cavalier-Smithi ja Stechmanni järgi üheviburilised eukarüoodid ehk unikondid (opisthokondid ja Amoebozoa) eraldusid kaheviburilistest eukarüootidest (bikontidest) evolutsiooni varases etapis.
Ilmselt on tagaviburilised (arvatavasti ka amööbid (Amoebozoa)) eukarüootide seas ühed kõige primitiivsemad, sest nende rakud paistavad tsütoloogiliselt olevat kõige sarnasemad esimese eukarüoodiga. Näiteks on neil reeglina ainult üks vibur ja puuduvad kloroplastid. Paljudel teistel eukarüootidel on seevastu keeruline rakustruktuur, paljudel on peale mitokondrite veel kloroplastid (mõnedel on need lausa sekundaarsed või tertsiaarsed; vt artiklit eukarüootidest), vähemalt kaks viburit (mõnedel neli ja rohkem). Loomarakkudest on tagaviburiliste ühise eellasega kõige sarnasem sperm. Seente hulgast on tüüpilised tagaviburilised tagaviburseened (Chytridiomycetes), keda vahel siiski protistide hulka arvatakse.
Tagaviburiliste (Opisthokonta) mitmekesisus
Tegemist on kõige liigirikkama eukarüootide rühmaga. Teadaolev liikide arv võib küündida 1,5 miljonini (suurem osa nendest putukad), kuid see on tõenäoliselt 5–20% tegelikust liikide arvust.
pisi|[[Käsnad on kõige algelisema ehitusega loomad]]
CARDS
CARDS oli 2000. aastal alustatud Euroopa Komisjoni regionaalne rahastusprogramm, mis töötas 2006. aasta lõpuni. Programmi eesmärk oli toetada Lääne-Balkani maade stabiilsust ja nende lähendamist Euroopa Liidule. Programm kattis Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endise Jugoslaavia (FRY) ja Põhja-Makedoonia.
Nõuni järv
Nõuni järv (ka Suur Nõuni järv) on järv Valgamaal Otepää vallas Otepääst 6 km põhja pool, Päidla järvestiku suurim järv.
Nõuni järve pindala on 82,1 ha, tema suurim sügavus järve keskosas 14,7 m ja keskmine sügavus 6,1 m. Asub 107,3 m kõrgusel merepinnast.
Järv asub Otepää looduspargi territooriumil.
CARDS
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Ninase
Ninase on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Ninase poolsaarel.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Mustjala valda.
Seal asuvad Ninase pank, Soobkand ja Säinaauk.
Ninase külas Küdema lahe ääres asub Saaremaa sadam.
Külast põhja poole poolsaare tippu jääb Tagaranna ja lõunasse Kugalepa.
Küla järgi on nime saanud siluri Jaani lademe Ninase kihistik.
pisi|Vaatlustorn Ninase panga juures
Mustjala
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla samanimelise valla halduskeskus.
Mustjalga on esimest korda mainitud 1592. aastal Mustelli külana. Mustjala mõis (saksa keeles Mustelhof) rajati 1605. aasta paiku. Mõlemad kuulusid Mustjala kihelkonda. Mõisa maadele rajati 1920. aastatel asundus, aga 1923. aastal nimetati ka selle kõrval olevat alevikku. Hiljem nimetati asulat ametlikult Alevi külaks. 1977. aastal anti talle tagasi Mustjala küla nimi.
Külanimi võib lähtuda isikunimest Mustjalg.
Mustjalas asuvad Mustjala Lasteaed-Põhikool, Mustjala raamatukogu, Mustjala rahvamaja, Mustjala kirik ja Mustjala Prohvet Eeliase kirik. Mustjala Käsitöösahver on Anna kiriku kõrval olev käsitööpood.
Mustjala puurauk on Ninase kihistiku laiendatud stratotüüp ja Mustjala kihistiku stratotüüp. Viimane on nime saanud küla järgi.
Optikanähtused
Seda, mis valgusega teel valgusallikast silma juhtus, on mõnigi kord üsna kerge ära arvata. Siledatelt peegelpindadelt peegelduvad kõik nähtavad valguslained - sinine, roheline, punane - ühtviisi, nii et peeglilt, peegelsiledalt vee- või jääpinnalt peegeldunud valgus ei muuda värvi. Kõige tavalisemate valgust läbi laskvate ainete klaasi, vee ja jää murdumisnäitaja oleneb valguse lainepikkusest, sellepärast lahutub valge valgus neisse sisenedes ja neist väljudes spektriks. Sinine valgus, mis on lühema lainepikkusega, kaldub klaasi või vette sisenemisel oma esialgsest suunast rohkem kõrvale kui punane valgus, mis on pikema lainepikkusega. Vikerkaar tekib valguse murdumise tõttu veepiiskades. Valguse lainepikkusest oleneb ka valguse difraktsioon - ka nii võib valge valgus värviliseks muutuda. Nii ongi rusikareegel, et kui näeme taevas mõnda valget optilist nähtust, on tegemist valguse peegeldumisega, kui värvilist, siis kas valguse murdumisega veepiiskades või jääkristallides või siis difraktsiooniga väga väikestel udupiiskadel.
Varjud
pisi|Päikeselaigud pargipuude all 11. augusti 1999 päikesevarjutuse ajal. Foto: Andres Kuusk Üllatavat vaatepilti võib pakkuda lihtsalt mustvalge valguse ja varju muster. Visuaalselt on Päike üsna täpselt 0,5° nurkläbimõõduga ring. Kui asetada päikesekiirte teele ekraan, milles on pisike ava, tekib kaugemal olevale ekraanile ümmargune Päikese kujutis. Nii töötab camera obscura. Pargis puude varjus näeme maapinnal ümmargusi valguslaike - camera obscura põhimõttel tekkinud Päikese kujutisi, kus avaga ekraaniks on tihe lehestik ja väikesed lehtedevahelised augud, kust valgus läbi maapinnani jõuab. 11. augustil 1999, kui Kuu kattis kaks kolmandikku päikesekettast, ei olnud päikeselaigud pargipuude all tavapäraselt ümmargused, vaid hoopiski sirbikujulised.
Varjusid võib näha ka taevas. Rünkpilvede vahel märkame sageli heledamate kiirtevihkude ja tumedamate alade vaheldumist. Heledamad on need kohad, kust pilvede vahelt paistev Päike valgustab pilvede all olevat õhukihti, tumedamana paistavad varju jäävad kohad. See pilt on hästi vaadeldav vinese taeva korral.
pisi|vasakul|Pilvede varjud õhus. Foto: Joel Kuusk pisi|Brockeni viirastus Haapsalus 22. jaanuaril 1999. Foto: Arvo Tarmula Väga huvitavat vaatepilti võivad pakkuda varjud udul. Brockeni viirastusena tuntud optilist nähtust oli suurepärane võimalus vaadelda Haapsalu elanikel 22. jaanuari 1999 õhtul. Taevas oli näha lossi torni kujutis. See tekkis lossitorni valgustava prožektori valgustatud udus. Brockeni viirastuse tekkimiseks peab udu olema parasjagu hõre. Väga tihedas udus on valgustatud ala ja varju sügavus väike ning kuna udu on enamasti ka valgustava prožektori (või Päikese) ja varju heitva hoone või inimese või eseme vahel, siis ei saa kontrastset varju tekkida. Sobivalt hõredas udus on valgustatud ala ulatus piki valguskiiri suur. Olles prožektori poolt vaadates torni taga, on torni vari valgustatud udul hästi vaadeldav. Brockeni viirastus on nähtav üsna kitsas alas valgustavate kiirte ümber. Kui liikuda prožektori ja torni joonelt eemale, muutub torni vari kiiresti ähmaseks ja kaob varsti, sest siis vaatleme udus suurt sügavust omavat varju läbi kõrval oleva valgustatud udu. Oma nimetuse on niisugune "varjuteater" saanud Hartzi mägedes oleva Brockeni mäe järgi, millel alpinistid on sageli näinud tõusva või loojuva Päikese valguses mäge ümbritseval udul viirastuslikke varje liikumas - need olid nende endi varjud udul. Oma varju vaadates on vaatesuund alati valgustavate kiirtega paralleelne ja seetõttu on võimalik suurt sügavust omavat varju näha hästi kontrastsena.
Peegeldused
pisi|Peegeldus veel. Foto: Andres Kuusk
Klaassiledalt veelt peegeldub valgus samamoodi kui peeglilt. Tuulevaikusega näeme peegelsiledalt tiigi pinnalt vastaskalda peegelpilti - majade katused ja puude ladvad oleksid nagu allpool. Kui vaatame sillalt pea kohal oleva taeva ja pilvede peegeldust, siis see pilt ei ole enam sugugi nii loomutruu, sest vertikaalselt langevast valgusest peegeldub tagasi kõigest 3%, ülejäänu tungib vette. Kui veekiht on õhuke, näeme läbi vee valgustatud põhja. Kiirte langemisnurga kasvades kasvab ka vee peegeldustegur, 80° all langenud valgusest peegeldub juba pool tagasi. Loojangueelse Päikese peegeldus siledalt järvepinnalt tundub sama hele kui horisondilähedane Päike ise.
Laitmatult sile veepind on haruldane, vähimgi pinnavirvendus määrib Päikese peegelkujutise laiali. Veidi tugevama tuulega näeme veepinnal loojuva või tõusva Päikeseni viivat helkivat rada. Raja keskkoht on kõige heledam, mida kaugemale raja teljest, seda juhuslikumaks muutuvad heledad sähvatavad peegeldused. Ka on raja meiepoolne ots tumedam ja heledus kasvab kaugemal. Kõige heledam on päikese raja see koht, kus näeksime Päikese peegeldust tuulevaikuse korral. Niisuguse raja tekkemehhanism on lihtne: päikesekiired peegelduvad vaatleja silma ainult lainetava veepinna sobiva orientatsiooniga kohtadelt, meile tumedana paistvailt veepinna kohtadelt peegeldub valgus mujale. Eriti madala Päikese ja veidi tugevama lainetuse korral on võimalik ka varjude teke veepinnal.
pisi|Päikeserada Võrtsjärvel. Foto: Andres Kuusk
Looduses võime kohata peegeldusi mujalgi kui veekogudel. Vihmamärgadel raagus puuokstel paiknevad peegeldused ümber okste vahelt paistva Kuu või Päikese.
Peegeldused õhus hõljuvatelt jääkristallidelt tekitavad halo.
Tänapäeva tsiviliseeritud maailmas kohtame kõikvõimalikke peegeldusi tehisobjektidelt - majade akendelt, kasvuhoonete katustelt ja seintelt, läikima kulunud raudteerööbastelt ja elektriliinidelt. Mõnikord võime pimedas tähistaevas näha mõne sekundi vältel väga heledat tähte, mis edasisel jälgimisel osutub satelliidiks. Satelliidi päikesepatareidelt peegelduv "päikesejänes" liigub satelliidi kiirusega maapinnal ja võib nii sattuda pimedas taevasse vaataja silma. Näiteks 300 km kõrgusel lendava satelliidi "päikesejänese" läbimõõt on ligi 3 km. Nii suurele pinnale hajunud peegeldus ei tekita maapinnal märgatavat valgustatust, aga pimeda taeva taustal on see valgussähvatus muljetavaldav.
Sobivalt orienteeritud peegelpindu kasutab inimene rohkesti oma huvides kord valguse koondamiseks, kord hajutamiseks. Väga igapäevased näited kõverate peeglite abil valguse suunamisest on taskulamp ja autolatern - sobiva kujuga nõgus peegel suunab pirni hõõgniidilt tagasisuunas kiirgunud valguse enam-vähem paralleelse kimbuna ette. Legend räägib, et Archimedes süütas peeglitega päikesevalgust koondades 212. a. enne Kristust Sürakuusat piiravate roomlaste laevad. Sel viisil paljudelt peeglitelt Päikese kiirgusenergiat ühte kokku koondades annavad tänapäevased päikeseahjud ülikõrgeid temperatuure - kuni mitu tuhat kraadi. Sevilla lähedal Hispaanias töötab sellel põhimõttel 11 MW võimsusega päikesejaam. Austraalias on kavandamisel 200 MW päikesejõujaam.
Pühasära
pisi|Pühasära kastesel rohul. Foto: Andres Kuusk
Tagasipeegeldumine looduslikel objektidel tekitab pühasära ehk nimbuse. Kastesel rohul võime oma pea varju ümber näha heledat oreooli. See ei ole meie peast tulev hiilgus, sest kui teeme endast eemal oleva fotoaparaadiga pilti, siis on pühasära hoopiski ümber fotoaparaadi varju ja meie pea varju ümbert on pühasära kadunud. Lennukilt vaadates näeme oreooli ümber lennuki varju ja see on seal ka siis, kui kastet ei ole. Pühasära kastesel rohul ümber pea varju tekitavad kaks teineteist võimendavat efekti. Kui vaatame päikesekiirtega samas suunas, siis näeme ainult päikese käes olevaid rohuliblesid ja maapinda. Mida kaugemale kõrvale vaatame, seda rohkem hakkab paistma rohu sees olevaid varjusid, nii et üldmulje on tumedam. Just niisugune valguse ja varju suhte muutumine tekitab pühasära ümber lennuki varju kuiva rohumaa või metsa kohal. See on tuntud ka opositsiooniefektina. Nimetus pärineb astronoomiast. Kui Kuu ja Päike on opositsioonis, siis näeme täiskuud ja täiskuu on palju heledam kui poolkuu, sellepärast et siis me ei näe Kuu pinnal varje. pisi|vasakul|Opositsiooniefekt männimetsa kohal. Foto: Andres Kuusk
Kastepiisad rohul võimendavad tagasipeegeldumist. Pindpinevusjõud hoiab väikesed kastepiisad enam-vähem kerakujulised. Kerakujuline veetilk on kui lühikesefookuseline lääts, mis koondab temale langevad päikesekiired ühte punkti: läätse fookusesse. Taimelehtede pinnal olevad väikesed karvad hoiavad kastetilgad lehe pinnast parasjagu eemale, nii et fokuseeritud kiired tekitavad lehele heleda täpi. Sellelt täpilt tilga (läätse) suunas tagasi hajunud valgus murtakse läätse poolt samasse suunda, kust ta saabus, just nagu vaataksime eredalt valgustatud täppi läbi luubi. Kuna kastepiisast lääts pole laitmatu ja lehepind ei pruugi asuda täpselt fookuses, siis ei haju valgus tagasi täpselt saabumissuunda, vaid hajub mingisse koonusesse ümber saabunud kiire. Mida lähemal saabuva kiire suunale, seda heledam on oreool. Kui vaadelda pühasära kordamööda ühe ja teise silmaga, siis võib hoolikal vaatlemisel märgata pühasära tsentri nihkumist avatud silma varju kohale.
Miraaž
pisi|Terendus Karepal 10.08.2007. Foto: Urmas Peterson. Tume viirg taevas võib olla Soome lõunarannik 80 km kaugusel teisel pool Soome lahte pisi|Päike kandikul. Foto: Andres Kuusk Mõnikord näeme kaugeid objekte seal, kus nad ei tohiks kuidagi olla. See on optiline nähtus miraaž ehk terendus, mis on tuntud ka fatamorgaana nime all.