cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metallurgia
Värviline metallurgia
pisi|Metallimaakide leiukohad Peamised toorained on vasemaak ja alumiiniumi tooraine boksiit. Vanad värvilised metallid on vask, plii, tsink ja tina. Vasemaaki on palju Tšiilis, USA-s, Aafrika keskosas (Sambia ja Kongo DV territooriumil). Alumiinium on toodangu mahult teisel kohal, looduses on Al metallidest esikohal (8,8% maakoore massist). Suurimad boksiidivarud on Guineal, Austraalial, Brasiilial, Jamaical. Suurimad importijad on USA, Lääne-Euroopa ja Jaapan. Alumiiniumi sulatamine on väga energiamahukas – 1 tonni tootmine vajab 14 000 kWh energiat. Vanametallist toodetakse 1/3 maailma alumiiniumist. Vase ja alumiiniumi kõrval töödeldakse värvilises metallurgias veel üle 70 metalli, suurema mahuga on plii ja tsink, nende metallide rohke kasutamisega on seotud autotööstus. Värviliste metallide maagid sisaldavad tavaliselt mitut metalli (niinimetatud polümetallid ehk liitmaagid), mistõttu ühes maardlas kaevandatakse sageli mitut metalli.
Pürometallurgia
pisi|Pronksi valamine käsitsi Vanimaks ja kõige levinumaks metallurgiaharuks on pürometallurgia (püro tähendab ladina keeles leeki). Selle käigus sulatatakse metall maagist välja kõrge temperatuuriga. Kõrge temperatuuriga leek saadakse kütuste põletamisel. Nii toodetakse rauda ja tema sulameid, vaske jne. Redutseerijate järgi jagatakse pürometalluriga karbotermiaks (redutseerija on süsinik), metallotermiaks (redutseerijaks on aktiivne metall) ja vesiniku kasutamisega pürometallurgiaks. Pürometallurgias kasutatakse mitmesuguseid sulatusahjusid:
Hüdrometallurgia
Hüdrometallurgia põhineb maakide töötlemisel niisuguste kemikaalide lahustega (hapete, leeliste), mis maagis oleva metalliga reageerides viivad selle ioonidena lahusesse. Lahuse järgneval töötlemisel eraldatakse metall sellest lihtainena. Nii toodetakse näiteks kulda ja vaske. Niimoodi toodetud vask pole just eriti puhas ja sisaldab väheaktiivsete (väärtuslike) metallide lisandeid. Soomlased toodavad vase puhastusjääkidest 800 kg kulda aastas. Sellest jätkub maa elektroonikatööstuse vajadusteks. Vase puhastusjääkidest toodetakse ka praktiliselt kogu germaanium, mis on samuti elektroonikale oluline element.
Kloormetallurgia
Mitmeid värvilisi metalle toodetakse kloormetallurgiliselt. Sel juhul töödeldakse toormaaki klooriga. Metallid reageerides klooriga muutuvad kloriidideks, sellisel kujul nad eraldatakse ja seejärel töödeldakse puhtaks metalliks. Nii toodetakse näiteks titaani ja tina.
Elektrometallurgia
Selle protsessi puhul on tegu elektrolüüsiga, mille puhul sulatiste elektrolüüs on ainus majanduslikult mõistlik meetod aktiivsete metallide tootmiseks. Nii toodetakse näiteks palju alumiiniumit ja magneesiumit. Elektrolüüs on väga energiakulukas.
Metalluriga Eestis
Kirde-Eestis tegutsev AS Silmet on üks Euroopa suurimaid haruldaste metallide ja haruldaste muldmetallide tootjaid ning ka üks Eesti suurimaid teaduspõhiseid kõrgtehnoloogilisi firmasid. Ligikaudu 550 töötajaga AS-i Silmet tootmine hõlmab kolme vabrikut: haruldaste muldmetallide vabrik, haruldaste metallide vabrik, metallurgiavabrik. Haruldaste muldmetallide aastatoodangu maht ulatub 3000 tonnini, haruldastel metallidel 700 tonnini. 2010. aastal toodeti 95% kogu maailma haruldaste metallide toodang Hiinas ning ülejäänud 5% AS Silmetis.
1273
1273. aasta
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Avinurme valla vapp
thumb|[[Avinurme vald|Avinurme valla vapp]] Avinurme valla vapp on Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Avinurme valla vapp.
Vapp kinnitati riigisekretäri poolt 20. mail 1992. Vapi autor on Priit Herodes.
Vapi kirjeldus
Kuuselõikeliselt põigiti poolitatud kilbi rohelisel ülaosal hõbedane havi, hõbedasel alaosal roheline kuusnurkne täht.
Põhjendus
Valla vapp väljendab ilmekalt piirkonna eripära. Motiivide valik tuleneb valla nimest (havi nurmel), nimelt suurvee ajal satuvad sageli nurmedele havid. Jõekaldaid ääristavad ja vees peegelduvad metsad on Avinurme sajanditevanuse puutöötraditsiooni alustalaks. Kuusnurkne täht vapi allääres viitab Tartumaale, mille koosseisu Avinurme kant ajalooliselt kuulus, samuti valla kuuele vanimale külale, mille esmamainimise aastaks annab Poola II revisjon 1599.
Vapi kasutamise kord
Valla vapi kujutist kasutati:
Valla vapi kujutis peab mõõtmetest olenemata vastama etalonkujutisele.
1272
1272. aasta
Aastad: 1267 1268 1269 1270 1271 - 1272 - 1273 1274 1275 1276 1277
1271
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1266 1267 1268 1269 1270 - 1271 - 1272 1273 1274 1275 1276
1268
1268. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad - 1260. aastad - 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad
Aastad: 1263 1264 1265 1266 1267 - 1268 - 1269 1270 1271 1272 1273
Loodna valla lipp
pisi|Loodna valla lipp Loodna valla lipp oli Eesti haldusüksuse Loodna valla lipp.
Lipu kirjeldus
Loodna valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp, mille normaalmõõtmed olid 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9.
Kollasel kangal kaks neljaharulist ristikulehte, hobuseraud ja pärnalehelõikeline alaosa – kõik rohelised.
Leiti Kannukene
Leiti Kannukene (sündinud 6. juulil 1939) on eesti brüoloog (sammalde uurija).
Loodna valla lipp
Lipu kirjeldus
Neljaharulised ristikulehed on põllumajanduse võrdkuju, nad meenutavad ka kristliku maailma universaalseimat sümbolit – risti, mis siin koosneb ühinenud südametest – sõbraliku koostöö tähenduses. Hobuseraud sümboliseerib edasiliikumist nii majanduses kui ka vaimuvallas. Hobuseraud on samuti juba vanast ajast turvalisuse ja õnne talisman. Pärnalehelõige meenutab, et vallas asub loodusharuldus, Sipa pärn – omaliigiliste seas Eesti suurim. Kollane tähendab viljapõldusid ja muid inimkätega loodud rikkusi. Roheline sümboliseerib valla mitmekesist loodust: soid-rabasid, niitusid, metsi ning neist inimestesse hoovavat ürgset rahu ja hingejõudu.
Avinurme valla lipp
thumb|Avinurme valla lipp Avinurme valla lipp Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Avinurme valla lipp.
Leiti Kannukene
Ta on lõpetanud 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ning töötanud aastail 1964–1965 õpetajana Rõngus ja Vana-Kuustes. Aastail 1965–1968 oli aspirantuuris TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis, 1969–1975 töötas samas nooremteadurina.
Avinurme valla lipp
Lipp kinnitati Riigiminister Uno Veeringu poolt 20. mail 1992.
Lipu kujunduse autor on Priit Herodes.
Leiti Kannukene
Aastail 1975–1992 oli ta Tallinna Botaanikaaia nooremteadur, 1993–1997 Ökoloogia Instituudi teadur ning 1997–2008 Eesti Loodusmuuseumi botaanika osakonna koguhoidja.
Avinurme valla lipp
Lipu kirjeldus
Avinurme valla lipp on täisnurkne riidekangas, mille valgel põhjal on roheline kuuselõikeline riba, selle kohal lipu vardapoolses osas roheline kuusnurkne täht.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 105×165 cm.
Leiti Kannukene
Isiklikku
Tema isa oli teoloog ja vaimulik Robert Kannukene, tema vennapoeg on muusik Kristjan Kannukene.
Avinurme valla lipp
Põhjendus
Motiivide valik tuleneb valla nimest (havi nurmel), metsast ja selle töötlemisest. Kuusnurkne täht viitab Tartumaa vapile, ühtlasi märgivad kuus nurka valla esmamainimisel loetletud kuut küla.
Lipu kasutamise kord
Valla lipp heisati hoonel või hoone ees, kus asusid vallavolikogu ja vallavalitsus, samuti muudes vallavalitsuse poolt määratud kohtades.
Rahvusvahelised hansapäevad
Rahvusvahelised hansapäevad on Uue Hansa Liidu liikmeslinnades alates 1980. aastast korraldatav, keskaja ja varauusaja temaatikaga seonduv iga-aastane kultuurifestival.
Esimesed rahvusvahelised hansapäevad toimusid 1980. aastal Hollandis Zwolles. Praeguseks on need Eestis toimunud kolmel korral - 1992 Tallinnas, 2005 Tartus ja 2010 Pärnus; 2015. aastal toimuvad rahvusvahelised hansapäevad Viljandis.
Paljudes kunagistes hansalinnades korraldatakse ka kohalikke hansapäevi. Eestis toimuvad need Pärnus, Tallinnas, Tartus ja Viljandis.
Lõikumissuhete printsiip
Lõikumissuhete printsiip on geoloogiline seaduspärasus, mille kohaselt on geoloogiline struktuur, mis lõikab teist struktuuri, lõigatavast struktuurist noorem.
Näiteks daik, mis lõikab graniitset batoliiti, peab olema batoliidist hiljem moodustunud.
1275
1275. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1270 1271 1272 1273 1274 - 1275 - 1276 1277 1278 1279 1280
Laukasoo (Luunja)
Laukasoo on soo Tartu maakonnas Luunja ja Peipsiääre vallas.
Soo edelaosas asub freesturbaväli (196 ha).
Soos asub 2 ha suurune moreenist saar – Pähklisaar.
Veiko Berendsen
Ta tegeleb peamiselt dokumendihalduse, infokorralduse, arhiivinduse, arhiivide digiteerimise ja üldajaloo probleemidega.
Lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolasena ja kaitses 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonnas magistritöö "Tartu rahvastik esimese ülevenemaalise rahvaloenduse (28. jaanuar 1897) andmeil".
On olnud dokumendihalduse osakonna nõunik Riigikantseleis, projektijuht osaühingus Arhiivikeskus , dokumendihalduse analüütik tarkvaraettevõttes Nortal (endise nimega Webmedia Group), õppejõud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ja Tartu Ülikoolis ning info- ja dokumendihalduse programmijuht Tartu Ülikoolis.
Alates 2017. aasta sügisest töötanud Statistikaametis; algul juhtivmetoodikuna, hiljem andmehalduse eksperdina.
Ta on aastaid juhtinud standardimise tehnilise komitee "EVS/TK 22 Informatsioon ja dokumentatsioon" tööd, mis põhiliselt tegeleb info- ja dokumendihalduse Eesti standardite koostamisega. Selle töö eest andis Eesti Standardikeskus talle Eesti Standardikeskuse sinise märgi (see oli ka esimene selline märk, mille Eesti Standardikeskus välja andis).
Veiko Berendsen täitis juhtrolli laia üldsust puudutava Eesti algupärase standardi uusväljaande EVS 882-1:2013 "Informatsioon ja dokumentatsioon. Dokumendielemendid ja vorminõuded. Osa 1: Kiri" koostamisel ja avaldamisel.
Tektoonilised liikumised
Tektoonilised liikumised on endogeensed protsessid, mis väljenduvad maakoore vertikaal- või horisontaalsuunalistes liikumistes.
Maakoore tektoonilist liikumist põhjustab vahevöö ainese aeglane konvektiivne liikumine, mis mõjutab maakoort. Tektooniliste liikumiste tagajärjel tekivad näiteks mäestikud, murrangud ja maavärinad.
Omar Calabrese
Omar Calabrese (2. juuni 1949, Firenze – 31. märts 2012, Monteriggioni, Siena provints) oli itaalia semiootik.
Ta oli Itaalia Semiootika Seltsi president aastail 1996–2000.
Guy Barbier
Isa Guy Barbier de Courteix (20. september 1921 Chabanais – 21. juuni 2011 Helsingi) oli prantsuse rahvusest roomakatoliku vaimulik, kes töötas alates 1964. aastast Soomes ja alates 1992. aastast paralleelselt ka Eestis.
Alates 12. eluaastast õppis maristide vennaskonna internaatkoolis Marseille' lähistel, umbes 500 kilomeetri kaugusel sünnikodust.
Pärast Prantsusmaa okupeerimist Saksa vägede poolt 1940. aastal saadeti töölisena Saksamaale Halle linna sõjatehasesse, kus liitus vastupanuliikumisega. Peatselt arreteeriti, viibis kinnipidamisel viies eri vanglas ja neljas koonduslaagris, muuhulgas ka kurikuulsates Buchenwaldi ja Dachau laagrites. Sõja lõpul asus koonduslaagris Tšehhi territooriumil; sealt vabanedes kaalus vaid 42 kilogrammi ja põdes tuberkuloosi.
Pöördunud koju tagasi, keskendus tervise parandamisele ja füüsilisele taastumisele. 1946 asus õppima vaimulikku seminari. 29. juunil 1951 pühitseti preestriks ja asus tööle Lyoni piiskopkonnas kogudusepreestrina. Oli Prado preestrite vennaskonna liige.
Oli 1950. aastatel seotud vasakpoolse, liberaalset teoloogiat viljelenud töölispreestrite liikumisega; töötas 1954–1959 preestrina Lyoni tehastes.
Soovides osaleda Venemaa taaskatoliseerimises, suundus õppima Rooma Collegium Russicumi ülikooli bütsantsi teoloogiat, kuid ei saanud sealt piisavat vene keele oskust. Nii asus õppima Helsingi Ülikooli ja töötas õpingute kõrvalt Espoo oikumeenilises keskuses.
1966–1986 oli heategevusorganisatsiooni Emmaus juht Soomes ja pälvis oma tegevuse eest selles liikumises 1983. aastal Soome kristliku rahuliikumise rahupreemia.
Soomes teenis mitmetes kirikutes ja kogudustes, sealhulgas 1971. aastast Myllyjärvi oikumeenilises keskuses ja selle juures paiknevas pühade apostlite Peetruse ja Pauluse kabelis.
Alates 1986. aastast töötas Helsingi Püha Henriku katedraali vikaarpreestrina, vastutades peamiselt immigrantidest koguduseliikmete hingehoiu eest. On olnud Myllyjärvi karmeliitide ja Helsingi birgitiinide nunnakloostri vaimulik isa.
Eestit külastas esmakordselt aprillis 1990, viies läbi jumalateenistusi ja korraldades kohtumisi nii Tallinna kui ka Tartu katoliku kogudustes.
Aastatel 1992–1996 oli ta Eesti katoliku kiriku generaalvikaar, esindades tol ajal kohapeal Vilniuses resideerinud apostellikku administraatorit. Alates 1996. aastast oli ta kirikukohtu audiitor.
Aastaid oli isa Guy Barbier Tallinna Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema koguduse hooldaja.
Isa Guy valdas prantsuse, inglise, vene ja soome keelt, vähesel määral ka ukraina ja eesti keelt.
Segakoor Noorus
Segakoor Noorus on Eesti segakoor.
Koor asutati 1959. aastal. Koori esimene peadirigent oli kuni 1976. aastani August Lüüs, abidirigendid olid Peeter Perens ja Maie Kivita. Hääleseadja oli Ludmilla Issakova.
Sügisel 1976 ühines Noorus Tallinna 22. Keskkooli segakooriga Kevade ning peadirigendiks sai Kevade peadirigent Ene Üleoja, abidirigendina jätkas Maie Kivita.
Aastatel 2012–2021 oli segakoori Noorus peadirigent Maarja Helstein, abidirigent Taavi Hark (endiselt ametis). Alates 2022. aastast on peadirigent Roland Viilukas.
Segakoor Noorus on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
Tunnustus
Tunnustusavalduste näiteid :
Helle
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Helle 2194 naisel. Helle oli populaarsuselt 76. naisenimi. Helle oli keskmiselt 64 aasta vanune (mediaanvanus oli 66). Kõige populaarsem oli eesnimi Helle vanuserühmas 70–74, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 76,03.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Helle 3 inimesel.
1277
1277. aasta
Innovatsioonikool
Innovatsioonikool on haridusasutus (lasteaed, algkool, põhikool, gümnaasium, erivajadustega õppijate kool, kutsekool, huvikool), mis kindlustab koostöös ülikooliga vajaliku kompetentsuse, et juhendada pedagoogilist praktikat ning laiemalt tagada tõhus haridusvaldkonna õppe-, teadus- ja arendustöö. Innovatsioonikooli mõiste on kasutusele võetud Tartu Ülikooli õpetajahariduse arendajate poolt.
1277
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1272 1273 1274 1275 1276 - 1277 - 1278 1279 1280 1281 1282
1274
1274. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1269 1270 1271 1272 1273 - 1274 - 1275 1276 1277 1278 1279
Magmakeha
Magmakeha on maakoores paiknev magmast koosnev geoloogiline struktuur.
Magmakeha jahtudes ja tardudes saab tast tardkivimeist koosnev intrusioon. Kui magmakeha toidab magmaga vulkaani, siis nimetatakse teda magmakambriks.
Tallinna Püha Vaimu kirik
Tallinna Püha Vaimu kirik, ka Tallinna Pühavaimu kirik, on kirik Tallinnas aadressil Pühavaimu tänav 4. Kirikut kasutab Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Tallinna Püha Vaimu kogudus ja kord kuus EELK Usuteaduse Instituut.
Püha Vaimu kirik on Tallinna väikseim keskaegne kirik. 1316. aastast on pärit Püha Vaimu nimelise kiriku preestri esimene teadaolev mainimine. Püha Vaimu kirik oli seegikirik. Kiriku preestri kohustusi oli jagada sakramente seegihaigetele ja -vaestele ning teistele seegielanikele, kelle hulgas oli ka pensionipõlve pidavaid vaimulikke. Püha Vaimu kirikul oli teinegi funktsioon, Tallinna raad pidas seal aeg-ajalt oma avajumalateenistusi. Seetõttu on pühakoda mõnikord nimetatud ka rae kabeliks.
Hoone
Kiriku põhjaportaali kohal asub 1684. aastast pärinev Tallinna tuntud meistri Christian Ackermanni valmistatud kell (Tallinna Püha Vaimu kiriku kell).
Pühavaimu kiriku altar
On tõenäoline, et just raad tellis 1480. aastate alguses peaaltari jaoks Lübeckist uue retaabli, mille autor oli tuntud maalija Bernt Notke. Altarikapp on tammepuust, 2,13 meetrit kõrge ja 1,9 meetrit lai. Selle keskosas on kujutatud Püha Vaimu väljavalamise stseen. Sisetiibade sisekülgedel on pühakute kujud, väliskülgedel maalingud Kristuse kannatuslugudest. Pealistiivad on mõlemalt küljelt kaetud maalingutega.
Püha Vaimu seek
Tallinna Püha Vaimu ehk Pühavaimu seek või hospital Püha Vaimu kiriku juures rajati rikka Tallinna raehärra Herman Weldegge poolt 15. sajandil. Pühavaimu kirikuga ühtsesse hooneansamblisse kuulunud ja usutavasti juba 13. sajandil rajatud seegihoonet on dokumentides mainitud 1334. aastal. Pühavaimu 6 hoone läänepoolne vanim osa püstitati algsel kujul 1341.–1350. aastal ja 1389. aasta paiku täiendati hoonet veel idapoolse juurdeehitisega. Seegi hoolealuste majutamiseks kasutati nn Zundi maja (1400–1416) ja Pühavaimu 6 hoone II korrusel eluruume sisaldanud seegi sauna. Seeki on kirjalikes allikates viimati mainitud 1620. aastal, seejärel rajati Pühavaimu 6 hoonesse tütarlaste kool ning koolimajas tehti ulatuslikud ümberehitused aastatel 1639–1641.
Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is toimus 11.–20. veebruaril.
Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel koosnes kuuest laskesuusatamise võistlusest. Need peeti Les Saisies'is, umbes 40 kilomeetri kaugusel vastuvõtvast linnast Albertville'ist. 1992. aasta mängud olid esimesed, kus naised võistlesid laskesuusatamises.
Venemaa laskesuusataja Sergei Tarasov tunnistas 2015. aastal, et SRÜ (endised Nõukogude riigid, kes võistlesid ühtses võistkonnas) laskesuusatamise võistkond oli mängudel korraldanud ebaseaduslikku vereülekannet. Tema vereülekandega läks midagi väga valesti ja ta kiirustati haiglasse, kus tema elu päästeti.
Kuus riiki võitis laskesuusatamises medaleid. Saksamaa oli edukaim riik seitsme medaliga(3 kulda, 4 hõbedat). SRÜ oli ainus võistkond, kes võitis igat värvi medaleid kaks komplekti. Mark Kirchner juhtis individuaalset medalitabelit kahe kulla ja kolme medaliga, Antje Misersky-Harvey võitis samuti kolm medalit, ühe kulla ja kaks hõbedat.
Prantsusmaa kuldmedal naiste teatevõistluses oli riigi esimene taliolümpiamängudel. Kanada pronks, mille võitis Myriam Bédard, oli esimene medal, mille võitis sportlane väljastpoolt Euroopat või endisest Nõukogude Liidust.
10 km sprint
Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 94 võistlejat Riike: 27 Olümpiavõitja 1988: Frank-Peter Roetsch <br style="clear:both;" />
4×7,5 km teatesõit
Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 21 võistkonda Olümpiavõitja 1988: Dmitri Vassiliev, Sergei Tšepikov, Aleksandr Popov, Valeri Medvedtsev <br style="clear:both;" />
7,5 km sprint
Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 69 võistlejat Riike: 20 <br style="clear:both;" />
15 km
Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 68 võistlejat Riike: 27 <br style="clear:both;" />
3×7,5 km teatesõit
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 16 võistkonda <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Vändra valla naiskoor
Koori dirigent on Kalli Rõõmusaare ja koormeistrid Ellen Kupar ja Iren Värva. Koori esimene dirigent oli Helgi Sildever. Koori dirigendid on olnud veel Ellen Kupar ja Liivi Lumijõe.
Saavutanud 4. koha ja üllatuskoori auhinna C-kategoorias Eesti Naislaulu Seltsi lauluvõistlusel 2000. ja 5. koha B-kategoorias 2008. aastal.
1276
1276. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1271 1272 1273 1274 1275 - 1276 - 1277 1278 1279 1280 1281
1279
1279. aasta
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1274 1275 1276 1277 1278 - 1279 - 1280 1281 1282 1283 1284
Linuxi distributsioon
pisi|[[Pingviin Tux, Linuxi maskott]] Linuxi (või GNU/Linuxi) distributsioon (slängis ja lühendatult "distro") on Linuxi operatsioonisüsteemil põhinev tarkvarakogumik. Kuna Linux koosneb suurest hulgast tarkvarakomponentidest, on kasutajal neid ükshaaval raske installeerida. Distributsioonide autorid muudavad selle lihtsamaks, levitades kompaktselt suurt hulka tarkvara, mida Linuxi kasutaja võiks tahta kasutada. Enamasti koosnevad distributsioonid vabast tarkvarast, kuid tihti kasutatakse ka mittevaba tarkvara (peamiselt draiverid, koodekid jne).
Arendatavaid distributsioone on 2019. aasta seisuga sadu; DistroWatchil on andmeid 899 distro kohta, neist 287 on aktiivsed.
Osa on laiatarbe-distributsioonid ja teised on mõeldud täitma konkreetseid eesmärke, nagu optilistelt ketastelt käitatavad Live CD ja Live DVD distrod, mälupulkadelt ja -kaartidelt käitatavad distrod, distributsioonid süsteemitaasteks, varukoopiate ja andmelahangu teostamiseks, distrod vanadele arvutitele, samuti mobiilidele ja tahvelarvutitele ning reaalaja-distrod liitsüsteemidele.
Jaotus
Linuxi distributsioonid jaotuvad peamiselt paketipõhisuse järgi: Debian ja selle derivaadid kasutavad DPKG (Debian Package Manager) paketihaldussüsteemi ühes APT (Advanced Package Tool) tööriistaga ning Fedora (tuntud ka kui Red Hat) ja sellesarnased kasutavad RPM-i (Revolutions per Minute) paketihaldussüsteemi.
Kuna Eesti ID-kaardi tarkvara toetab ametlikult Ubuntu Linuxit, mis kasutab DPKG paketihaldurit, siis ID-kaardi tarkvara võib ühilduda kas täielikult või osaliselt teiste Debiani-põhiste distrodega.
Olemas on ka lähtekoodipõhised distrod, nt Gentoo, kui ka sellised, mis kasutavad omi paketihaldureid.
Debian ja selle DPKG-põhised derivaadid
Debian GNU/Linux – paketipõhine. Üks suuremaid vabatahtlike arendatav binaarpakettidel põhinev distributsioone. See on kõige suurema hulga kompileeritud valmispakettidega. Toetab suurimat hulka eri riistvaraplatvorme ja on lihtsasti uuendatav. Veidi raskemini installitav kui mõni teine Linuxi distro. Sobib kasutajatele, kellel on mõningane Linuxi kasutamise kogemus. Märkimisväärne on ka populaarseim Debiani derivaat Ubuntu. Ubuntu on kergesti paigaldatav, sest kõik on mahutatud ühele optilisele kettale.
Ubuntu ja selle derivaadid
Ubuntu
Ubuntu mitteametlikud derivaadid:
Ukraina Kreekakatoliku Kirik
Ukraina Kreekakatoliku Kirik (ukraina keeles Українська греко-католицька церква, lühend УГКЦ) on Püha Tooliga täielikus kommunioonis olev bütsantsi riitusega idakatoliku kirik, Roomakatoliku kiriku osa.
Ukraina Kreekakaatoliku Kirik on suurim idakatoliku kirik oma üle 5 miljoni liikmega maailmas ja kelle juht on peapiiskop Svjatoslav Ševtšuk.
Ajalugu
Poola kuninga Zygmunt III Waza valitsemisajal 1596. aastal lepiti Kiievi Metropoolia kirikukogul Brest-Litovskis kokku 33 tingimust, mille alusel kogudused tunnistavad Rooma paavsti ülimuslikkust: teoloogilised põhimõtted, kirikuslaavi liturgilise keele säilitamine, Juliuse kalendri säilitamine kiriku tähtpäevade tähistamisel, vaimulike õigus abielule jt.
Ukraina ja Valgevene alade lõpliku liitmisega Venemaa Keisririigiga 1793. aastal kuulutas Venemaa keisrinna Katariina II välja usulise sallivuse, kuid tema järglase keiser Paul I valitsemisajaga algas uniaadikiriku (lad. Ecclesia unita) tagakiusamine.
Venemaa keisri Aleksander I valitsemisajal taasmoodustati 1806. aastal Połackis Kogu Vene Uniaatlik Metropoolia (Униатское Митрополитство Всея Руси), kuid keiser Nikolai I ajal likvideeriti see taas 1827. aastal. Ajavahemikus 1827–1839 tehti uniaadikiriku 1898 vaimulikule "ettepanek" naasta õigeusu kirikusse, millest keeldunud 593 vaimulikku saadeti Siberisse. Tegutsemist jätkas ainult uniaadikiriku Chełmi piiskopkond, mis asus Poola kuningriigis, kuid seegi suleti Varssavi kindralkubermangus 1875. aastal.
Uniaadikirik sai vabalt tegutseda Ukraina Galiitsia selles osas, mis allus Rzeczpospolita jagamise järel 1772. aastal Austria-Ungarile.
Teise maailmasõja ajal NSV Liit okupeeris Lääne-Ukraina ja Nõukogude võim likvideeris kreekakatoliku ehk uniaadikiriku Lääne-Ukrainas ja Ida-Euroopas. Galiitsias vahistati metropoliit Jossõf Slipõi ja represseeriti kõik kiriku piiskopid. Vaimuliku Gavriil Kostelniku juhtimisel 1946. aastal toimunud pseudosinodil denonsseeriti 1596. aasta Bresti unioon ning kirik tunnistati alluvaks Vene Õigeusu Kirikule. Pseudosinodi otsust mittetunnistanud vaimulikke represseeriti. Taga-Karpaatias tegutsenud uniaadikirik liideti aga pärast piiskop Theodor Romža tapmist 1947. aastal dekreediga Vene Õigeusu Kirikuga. Aastatel 1946–1989 oli kirik sunnitud tegutsema põrandaaluse kirikuna.
Alates 1989. aastast algab uus periood kreekakatoliku kiriku ajaloos pärast selle ametlikku tunnustamist (legaliseerimist) NSV Liidus.
Tänapäeval on selle kiriku kogudusi üle terve Ukraina ja paljudes maailma riikides, sh Eestis.
Ukraina Kreekakatoliku Kirik Eestis
pisi|Ukraina Kreekakatoliku Kiriku [[Tallinna Kolmekäelise Jumalaema kirik Tallinna vanalinnas Laboratooriumi tänav 22]] Eestis tegutseb 1991. aastast Tallinna Kolmekäelise Jumalaema kirikus Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema Kogudus Tallinnas.
1282
1282. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad
Aastad: 1277 1278 1279 1280 1281 - 1282 - 1283 1284 1285 1286 1287
1278
1278. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad
Aastad: 1273 1274 1275 1276 1277 - 1278 - 1279 1280 1281 1282 1283
Lindberghi auhind
pisi|[[Charles Lindbergh ja monoplaan Spirit of Saint Louis 1925. aastal]] Lindberghi auhind (inglise keeles Lindbergh Award) on Sihtasutuse Charles A. ja Anne Morrow Lindbergh poolt alates 1978. aastast igal aastal väljaantav auhind üksikisikutele nende aastatepikkuse panuse eest tehnoloogia ja looduse tasakaalustatud arengusse.
Ujumine 1996. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine thumb|250px|Atlanta olümpiaujula Ujumine 1996. aasta suveolümpiamängudel toimus 20.–26. juulini.
1996. aasta suveolümpiamängude ujumisvõistlused peeti Georgia Tehnoloogiainstituudi veekeskuses Atlantas, Ameerika Ühendriikides. Võistlustel osales 762 sportlast 117 riigist. See oli viimane olümpia, kus peeti ujumises B-finaale.
50 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 64 Riike: 59 Maailmarekord: 21,81 1990 Tom Jager, USA Olümpiarekord: 22,14 (1988) Matt Biondi, USA Olümpiavõitja 1992: 22,30 Aleksandr Popov, SRÜ <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 60 Riike: 45 Maailmarekord: 48,21 (1994) Aleksandr Popov, Venemaa Olümpiarekord: 48,63 (1988) Matt Biondi, USA Olümpiavõitja 1992: 49,02 Aleksandr Popov, SRÜ <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 43 Riike: 36 Maailmarekord: 1.46,69 (1989) Giorgio Lamberti, Itaalia Olümpiarekord: 1.46,70 (1992) Jevgeni Sadovõi, SRÜ Olümpiavõitja 1992: 1.46,70 Jevgeni Sadovõi, SRÜ <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 34 Riike: 26 Maailmarekord: 14.41,66 (1994) Kieren Perkins, Austraalia Olümpiarekord: 14.43,48 (1992) Kieren Perkins, Austraalia Olümpiavõitja 1992: 14.43,48 Kieren Perkins, Austraalia <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 52 Riike: 44 Maailmarekord: 53.86 (1992) Jeff Rouse, USA Olümpiarekord: 53,98 (1992) Mark Tewksbury, Kanada Olümpiavõitja 1992: 53,98 Mark Tewksbury, Kanada <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 44 Riike: 36 Maailmarekord: 1.56,57 (1991) Martin López-Zubero, Hispaania Olümpiarekord: 1.58,47 (1992) Martin López-Zubero, Hispaania Olümpiavõitja 1992: 1.58,47 Martin López-Zubero, Hispaania <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 45 Riike: 41 Maailmarekord: 1.00,95 (1993) Károly Güttler, Ungari Olümpiarekord: 1.01,50 (1992) Nelson Diebel, USA Olümpiavõitja 1992: 1.01,50 Nelson Diebel, USA Frederik Deburghgraeve ujus eelujumises uue maailmarekordi 1.00,60 <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 36 Riike: 31 Maailmarekord: 2.10,16 (1992) Mike Barrowman, USA Olümpiarekord: 2.10,16 (1992) Mike Barrowman, USA Olümpiavõitja 1992: 2.10,16 Mike Barrowman, USA <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 61 Riike: 56 Maailmarekord: 52,32 (1995) Deniss Pankratov, Venemaa Olümpiarekord: 53,00 (1988) Anthony Nesty, Suriname Olümpiavõitja 1992: 53,32 Pablo Morales, USA <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 43 Riike: 37 Maailmarekord: 1.55,22 1995 Deniss Pankratov, Venemaa Olümpiarekord: 1.56,26 (1992) Melvin Stewart, USA Olümpiavõitja 1992: 1.56,26 Melvin Stewart, USA <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 39 Riike: 31 Maailmarekord: 1.58,16 (1994) Jani Sievinen, Soome Olümpiarekord: 2.00,17 (1988) Tamas Darnyi, Ungari Olümpiavõitja 1992: 2.00,76 Tamas Darnyi, Ungari <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 27 Riike: 23 Maailmarekord: 4.12,30 (1994) Tom Dolan, USA Olümpiarekord: 4.14,23 (1992) Tamas Darnyi, Ungari Olümpiavõitja 1992: 4.14,23 Tamas Darnyi, Ungari <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 19 võistkonda Maailmarekord: 3.15,11 (1995) USA Olümpiarekord: 3.16,53 (1988) USA Olümpiavõitja 1992: 3.16,74 USA Joseph Hudepohl, Matt Biondi, Thomas Jager, Jon Olsen <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 17 võistkonda Maailmarekord: 7.11,95 (1992) SRÜ Olümpiarekord: 7.11,95 (1992) SRÜ Olümpiavõitja 1992: 7.11,95 SRÜ Dmitri Lepikov, Vladimir Põšnenko, Venjamin Tajanovitš, Jevgeni Sadovõi <br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 55 Maailmarekord: 24,51 (1994) Le Jingyi, Hiina Olümpiarekord: 24,79 (1992) Yang Wenyi, Hiina Olümpiavõitja 1992: 24,79 Yang Wenyi, Hiina <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 48 Maailmarekord: 54,01 (1994) Le Jingyi, Hiina Olümpiarekord: 54,64 (1992) Zhuang Yong, Hiina Olümpiavõitja 1992: 54,64 Zhuang Yong, Hiina <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 42 Maailmarekord: 1.56,78 (1994) Franziska van Almsick, Saksamaa Olümpiarekord: 1.57,65 (1988) Heike Friedrich, Saksa DV Olümpiavõitja 1992: 1.57,90 Nicole Haislett, USA <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 39 Maailmarekord: 4.03,85 1988 Janet Evans, USA Olümpiarekord: 4.03,85 (1988) Janet Evans, USA Olümpiavõitja 1992: 4.07,18 Dagmar Hase, Saksamaa <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 8.16,22 (1989) Janet Evans, USA Olümpiarekord: 8.20,20 (1988) Janet Evans, USA Olümpiavõitja 1992: 8.25,52 Janet Evans, USA <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 33 Riike: 28 Maailmarekord:  2.06,62 (1991) Krisztina Egerszegi, Olümpiarekord:  2.07,06 (1992) Krisztina Egerszegi, Olümpiavõitja 1992: 2.07,06  Krisztina Egerszegi, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 46 Riike: 38 Maailmarekord: 1.07,46  (1996) Penny Heyns, Olümpiarekord: 1.07,95  (1988) Tanya Dangalakova, Olümpiavõitja 1992: 1.08,00  Jelena Rudkovskaja, 25px SRÜ <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 42 Riike: 35 Maailmarekord: 2.24,76  (1994) Rebecca Brown, Olümpiarekord: 2.26,65  (1992) Kyoko Iwasaki, Olümpiavõitja 1992: 2.26,65  Kyoko Iwasaki, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 44 Riike: 36 Maailmarekord:  57,93 (1981) Mary T. Meagher, Olümpiarekord:  58,62 (1992) Qian Hong, Olümpiavõitja 1992:  58,62 Qian Hong, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 35 Riike: 29 Maailmarekord: 2.05,96  (1981) Mary T. Meagher, Olümpiarekord:  2.06,90 (1984) Mary T. Meagher, Olümpiavõitja 1992: 2.08,67  Summer Sanders, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 43 Riike: 39 Maailmarekord: 2.11,65  (1992) Lin Li, Olümpiarekord: 2.11,65  (1992) Lin Li, Olümpiavõitja 1992: 2.11,65  Lin Li, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 31 Riike: 24 Maailmarekord:  4.36,10 (1982) Petra Schneider, Olümpiarekord: 4.36,29  (1980) Petra Schneider, Olümpiavõitja 1992:  4.36,54 Krisztina Egerszegi, <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 94 Riike: 21 Maailmarekord: 7.55,47  (1987) Manuela Stellmach (2.00,23), Astrid Strauss (1.58,90), Anke Möhring (1.58,73), Heike Friedrich  (1.57,61) <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 103 Riike: 24 Maailmarekord:  4.01,67 (1994) He Cihong (1.00,16), Dai Guohong (1.09,04), Liu Limin (58,66), Le Jingyi (53,81) Olümpiarekord: 4.02,54  (1992) Lea Loveless (1.00,82), Anita Nall (1.08,67), Crissy Ahmann-Leighton (58,58), Jenny Thompson (54,47) Olümpiavõitja 1992: 4.02,54  Lea Loveless (1.00,82), Anita Nall (1.08,67), Crissy Ahmann-Leighton (58,58), Jenny Thompson (54,47) <br style="clear:both;" />
Hera
pisi|James Barry "Jupited ja Juno" (Zeus ja Hera) right|thumb| Hera imetab [[Heraklest, vana-kreeka vaas ]] Hera (vanakreeka keeles Ἥρα) on vanakreeka mütoloogias kõrgeim jumalanna, taevakuninganna, Kronose ja Rhea tütar, Zeusi, Demeteri, Hadese, Hestia ja Poseidoni õde ning Zeusi naine.
Tema lapsed on Ares, Hebe, Hephaistos ja Eileithyia. Mõned müüdid peavad ka Typhonit tema pojaks, kes sündis Zeusi osaluseta. Vanarooma mütoloogias vastab talle Juno.
Hera müüt
Hera olevat noor ja kaunis, aga mitte veetlev. Ta oli väga armukade, sest Zeusil oli palju armukesi. Hera kiivus ja raev jälitasid tema võistlejaid. Ta jälitas Letot, et see ei saaks sünnitada Apollonit ja Artemist. Tema viha alla langesid Io, Semele, Kallisto ja Alkmene. Ta kiusas ka Zeusi armukeste lapsi, näiteks Alkmene poega Heraklest. Armukadedusest takistas Hera Heraklese sündi ja kiirendas Eurystheuse sündi. Luhtus Zeusi plaan anda Heraklesele kui esmasündinule õigus saada valitsejaks. Kui Hera üritas Heraklest tappa, saates imikueas poisi juurde kaks madu, kägistas Herakles need surnuks. Herakles lõi surnuks ka oma õpetaja Linose.
Kui troojalane Paris otsustas Erise kuldõuna anda Aphroditele, solvus Hera koos Athenaga. Nad muutusid kõigi troojalaste vihkajateks. Ixion, kes püüdis Herat võrgutada, kinnitati karistuseks igaveseks veereva ratta külge.
Hera kultus
Hera on taevajumalanna, abielu ja abielunaiste kaitsja. Kultuslikult austati Herat peamiselt Argoses ning ta oligi arvatavasti algselt argoslaste jumalus. Teda austati ka Samosel ning sealt pärineb oletatav Hera kuju. Sellel on Cheramyese pühendraidkiri. Herale pühendatud templeist ehk heraionitest asuvad kuulsaimad Olümpias ja Samosel.
Hera sümbolid on granaatõun ja paabulind.
Sill
pisi|Sill [[Edinburghis Šotimaal]] Sill on plaatjas tardunud intrusioon, mis on paralleelne moondekivimite kildalisuse või settekivimite kihilisusega, millesse ta on tunginud.
Sillid on reeglina enam-vähem horisontaalse orientatsiooniga. Sill meenutab kihti, mis on teistsuguse litoloogiaga kivimite vahele tunginud. Erinevalt settekivimite kihtidest ei ole sill mitte settinud, vaid on vedela magmana olemasolevate kivimite vahele pressitud. Sillid on enamasti tumedat värvi.
Sill erineb daikist selle poolest, et daik lõikab kivimite kildalisus- või kihilisuspindu. Mõnikord selgitatakse silli ja daiki erinevust nii, et daik on vertikaalne plaatjas intrusioon, sill aga horisontaalne. See on aga väga lihtsustatud seletus, mis vastab tõele vähestel juhtumitel. Enamasti on küll nii, et daik on pigem vertikaalse ja sill pigem horisontaalse kui vertikaalse orientatsiooniga.
Sillid on enamasti aluselise koostisega ehk kivimiliselt basaldid või diabaasid.
Pärnu kammerkoor
Koor asutati 2001.
Koos on osalenud nii Eesti kui välismaa koorifestivalidel.
Konlased
Konlasi on umbes 700 liiki. Euroopa pärismaised liigid kuuluvad kõik perekonda konn (Rana). Lõuna-Ameerikas ja Austraalias konlasi ei leidu.
Eesti liigid
Eestis elab viis liiki konlasi, kõik nad kuuluvad ühte perekonda (Rana):
Hundikuristiku oja
Hundikuristiku oja (ka Kohaoja) on oja Tallinnas Kadriorus.
Hundikuristiku oja algab Lasnamäelt, laskub Hundikuristikus pangaojana alla Kadriorgu, kus praegugi on veel jälgitav Joa, Kuristiku ja Oru tänava vahelises kvartalis.
Oja oli 3,5 km pikk ja suundus praeguse Russalka juures Tallinna lahte. Lasnamäel on Hundikuristiku oja säng enamasti veeta.
Miyagi prefektuur
Miyagi prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare põhjaosas. Asub Vaikse ookeani kaldal, põhjas piirneb Iwate prefektuuriga, kirdes Akita, läänes Yamagata ja lõunas Fukushima prefektuuriga.
Loodus
Sisemaa on mägine. Rannikul asuvad Matsushima saared. Suurimad jõed on Kitakami ja Abukuma jõgi.
Sümbolid
Miyagi prefektuuri tunnuslind on metshani, tunnuspuu on jaapani tselkva (Zelkova serrata) ja tunnuslill lespedeetsa (Lespedeza thunbergii).
Haldusjaotus
Miyagi prefektuur on jaotatud 35 omavalitsuseks, millest 14 on linnad (市 shi).
Inimese teekond
"Inimese teekond" on Eesti kirjaniku Karl Ristikivi ainus luulekogu. See ilmus 1972. aastal. Raamatu pealkiri viitab 17. sajandi inglise kirjaniku John Bunyani teosele "Palveränduri teekond".
Kirjandusteadlased Janika Kronberg ja Brita Melts on nimetanud "Inimese teekonda" eesti kirjanduse üheks mõjukamaks luulekoguks. Mirjam Hinrikuse sõnul on see "eesti luule üks terviklikumaid ja armastatumaid luuleraamatuid üldse". Rutt Hinrikuse hinnangul kuulub "Inimese teekond" "eesti luule ajaloo kaunimate ja terviklikumate luulekogude hulka".
Suure põgenemise ajal 1944. aasta sügisel Rootsi põgenenud ja seal paguluses elanud Ristikivi raamatus valdavad koduigatsuse ja kauguseigatsuse motiivid, ehkki Cornelius Hasselblatti väitel kaldutakse Ristikivi loomingu traditsioonilistes tõlgendustes kirjaniku biograafiale tuginedes ta kodumaatusega liialdama: "...tema isamaatus oli vaimse ja hingelise kodu puudumine, ning selle kodu olemasolu või mitteolemasolu ei sõltu geograafilisest paigast, vaid ümbritsevatest inimestest." Sama on täheldanud ka Toomas Liiv: "Luuletuse lähtepunkt pole mitte niivõrd konkreetne pagulaseseisund Rootsis (kuigi luuletus väljendab ka seda), vaid pagulus "Arkaadia teel", mida juba aastal 1942 demonstreeris "Rohtaia" Juulius Kilimit. See on Ajas rändava (või eksleva?) inimese pagulus." Rolf Liivi hinnangul ilmnevad luuletustes "inimese tühisus ja jõuetus igaviku palge ees"; autor poetiseerib ja vastandab inimese lihalikku hedonistlikku alget ning domineerima jäävat ajatut, igavest ja sakraalset. Raamatus on muuhulgas jäljendatud üheksa Eesti kirjaniku stiili, kelle seas on Ernst Enno. Tugev on ka muusikaline mõju: ühe tsükli pealkiri ongi "Fantaasia g-moll". "Keskaja poeesiale viitavalt on Ristikivi luule looduskujutus tinglik ja kanooniliselt korrastatud, maastik on alati irreaalne ja muinasjutuline, ehkki selle üksikosi kujutatakse naturalistlikult," kirjutab Õnne Kepp. "Metafüüsilist ruumi kannavad konkreetsed metafoorid meri, rand ja saar; irreaalset ja filmilikku eksistentsi väljendab metafoor vari, kuid puudub aega tähistav iseseisev kujund... Tähtis ei ole mitte reaalne ajakulg kui protsess ja selle välised kaasilmingud, vaid tee, teel olek selles maises keskkonnas, teekond ise, niinimetatud saatusaeg ... Eesti lüürika ajavaim tuleneb minevikust ja seda kinnitab ka Karl Ristikivi luule."
Raamatusse kuulub 39 luuletust, sealhulgas Ristikivi tuntuim luuletus "Minagi olin Arkaadia teel..." , mille on viisistanud Tõnu Tepandi, samuti luuletus "Sisaliku tee". Osa kogus avaldatud loomingust oli varem ilmunud.
Arkaadia motiiv on Ristikivi loomingus tähtsal kohal alates tema kolmandast romaanist "Rohtaed" (1942). Ristikivi luulekogu ainetel on samanimelise luuletuse kirjutanud Kalju Lepik, vastukajana kirjutas luuletuse "Variatsioon: veel üks vaade Arkaadia teele" ka Paul-Eerik Rummo.
"Inimese teekonna" esmatrükk ilmus 1972. aastal Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastatuna, autor andis selle trükki sõprade pealekäimisel oma 60. sünnipäevaks. Ristikivi kui pagulaskirjaniku teoseid ei lubatud Nõukogude okupatsiooni ajal Eestis avaldada, mistõttu need levisid vaid masinakirjas omakirjastuslike koopiatena. Eestis avaldati esimene trükk alles 1990. aastal kirjastuses Eesti Raamat, Karl Muru järelsõnaga. 2003. aastal ilmus luulekogust kordustrükk Tallinnas kirjastuselt Varrak. 2014. aastal avaldas Digira "Inimese teekonna" e-raamatuna.
Ristikivi "Inimese teekond" on ka üks tõlgitumaid luulekogusid eesti kirjanduses. 2002. aastal ilmus see prantsuse ("Chemin terrestre", Guillotine, tlk Tarah Montbélialtz), 1998 soome ("Ihmisen matka", Pohjoinen, tlk Pirkko Huurto ja Irmeli Pääkkönen) ja vene ("Пути человеческие", Avenarius, tlk Boris Baljasnõi), 2004 udmurdi ("Адямилэн улон сюресэз", Invožo, tlk Nadežda Pchelovodova), 2008 mari ("Aideme korno. Айдеме корно", Oto, tlk Albertina Ivanova), 2011 ungari keeles ("Az ember útja", Szombathely, tlk Nóra Rácz).
Sendai
thumb|250px|Sendai Sendai (jaapani 仙台市, Sendai-shi) on linn Jaapanis, Miyagi prefektuuri keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul. Läbi linna voolab Hirose jõgi.
Rajatud daimjo Date Masamune poolt 1600. aastal.
Elanike arv on 1 028 200 (2005).
Fistful of Metal
"Fistful of Metal" on thrash metal-bändi Anthrax debüütalbum. Album ilmus 1984. aasta jaanuaris.
1281
1281. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad
Aastad: 1276 1277 1278 1279 1280 - 1281 - 1282 1283 1284 1285 1286
Paula (koor)
Paula on Rapla maakonnas Märjamaa vallas tegutsev naiskoor. Koori dirigent on Maiu Linnamägi.
Koor asutati 1967. aastal.
Nime "Paula" võttis koor 30. aastapäeval ehk 1999. aastal.
Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa koorifestivalidel.
Elmar Käige
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta oli 1927–1933 vandeadvokaadi abi, 1933–1944 vandeadvokaat Pärnus.
1944. aastal põgenes Rootsi, kus suri.
Mayotte
Mayotte (varem ka Mahoré) on Prantsusmaa meretagune departemang (département d'outre-mer) India ookeanis. Hõlmab Komoori saarestikku kuuluva Mayotte'i saare ja mõned selle läheduses asuvad pisisaared, millest suurim on Petite Terre.
1974 ja 1976 toimunud referendumitel otsustasid saareelanikud mitte liituda iseseisvate Komooridega, vaid jääda Prantsusmaa alluvusse.
Alates 11. juulist 2001 kuni 2011. aastani oli Mayotte departemangu õigustes ühendus (collectivité départementale).
2009. aasta märtsis kiitis 95% hääletajatest heaks põhiseadusparanduse, mille tagajärjel sai Mayotte'ist Prantsusmaa meretagune departemang, mis integreerib kehtivat õiguslikku ja sotsiaalset korda veelgi enam Réunioni ja emamaaga. Põhiseaduse muudatuse tulemusel sai Mayotte'ist 1. jaanuaril 2014 ka Euroopa Liidu osa.
Mayotte jaguneb halduslikult 17 vallaks (commune).
Jüri Kork
pisi|Jüri Kork 2012. aastal. Jüri Kork (sündinud 3. augustil 1947 Tartus) on eesti poliitik.
Kork lõpetas aastal 1966 Tsirguliina Keskkooli ja aastal 1970 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1972–1976 Põltsamaa Keskkoolis õpetajana. 1976–1982 oli ta Jõgeva rajooni Spordikomitee esimees ja 1982–1990 Pühajärve puhkekodu direktor.
1990–1992 kuulus Jüri Kork Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ning Eesti iseseisvuse poolt hääletanuna on ta 20. augusti klubi liige, samuti oli ta Eesti Kongressi liige. Ülemnõukogus olles oli ta väliskomisjoni, perekonna- ja sotsiaalkomisjoni ning hiljem haldusreformikomisjoni liige. Ta kuulus Põllumeeste Kogu saadikurühma. Kork osales Otepääl ja Valga maakonnas Rahvarinde asutamises. Okupatsiooni ajal oli ta üks esimese sinimustvalge lipu peidukoha saladuse hoidjatest.
Isiklikku
Tema vennad on arst ja poliitik Andres Kork ning poliitik ja ettevõtja Toomas Kork, õde psühhiaater ja terviseteadlane Anu Kasmel.
Taranteludu
Taranteludu ehk IC1396 ehk NGC 2070 on hajusudu (emissiooniudu) naabergalaktikas Suures Magalhãesi Pilves Kuldkala tähtkujus.
Ta koosneb ioniseeritud vesinikust. Udukogu mass on umbes miljon Päikese massi.
Algul arvati, et tegemist on tähega. Talle anti nimeks 30 Doradus. 1751 avastas Nicolas Louis de Lacaille, et tegemist on udukoguga.
Taranteludu näiv tähesuurus on 8. Kui arvestada, et ta on 160 000 valgusaasta kaugusel, siis on tegemist äärmiselt heleda objektiga. Ta asub Kohaliku Galaktikarühma kõige aktiivsemas plahvatusliku tähetekke piirkonnas. Selle tuumas tekitabki äärmiselt kompaktne tähtede kobar suurema osa energiast, mis udukogu helendama paneb ja seeläbi nähtavaks teeb.