cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alar Kotli
Elulugu
Alar Kotli sündis Väike-Maarja köstri Johan Kotli perekonnas. Alghariduse sai kodus. Aastatel 1915–1922 õppis Rakveres Viru maakonna reaalgümnaasiumis (millele 1935. aastal projekteeris uue hoone), seejärel aastatel 1922–1923 Pallases skulptuuri ja Tartu ülikoolis matemaatikat. Arhitektikutse omandas aastatel 1923–1927 Danzigi Tehnikaülikooli arhitektuuriteaduskonnas. Aastatel 1927–1928 oli sealsamas assistent.
Isuri keel
Klassifikatsioon ja ajalugu
Läänepoolsete isurite keeles arvatakse olevat tuvastatud märke vanast substraatkeelest. Valter Langi oletuse järgi on nende isurite esivanemad seda piirkonda varem asustanud rahvastik, kes kõneles lääneuurali keele seda vormi, millest tänapäevani on säilinud vaid saami keeled, ja kes sisserännanud isurite mõjul oma keelt vahetasid.
Alar Kotli
Elulugu
Alar Kotli oli aastast 1930 Eesti Arhitektide Ühingu ja Rakenduskunstnike Ühingu ning aastast 1934 Insenerikoja liige. Ta osales 1945 Eesti Nõukogude Arhitektide Liidu asutamises ning oli 1945–1950 selle esimees ja 1955–1963 aseesimees. Samuti oli ta Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse poolt valitud Riiginõukogu liikme valijamees.
Töökäik
Samuti on Alar Kotli töötanud pedagoogina:
Isuri keel
Kõnelejaskond
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal isuri keelt 123 inimest. 2011. aasta Eesti rahvaloendusel nimetas isuri keelt oma emakeeleks 14 inimest, lisaks teatas 40 inimest, et oskavad seda võõrkeelena.
Alar Kotli
Looming
thumb|Kadrioru administratiivhoone Alar Kotli loomingu moodustab suur hulk eramuid ja ühiskondlikke hooneid, ka monumente (ja nende kavandeid). Olulisemad tööd ja ehitised: pisi|Rakvere Gümnaasium
Isuri keel
Kirjakeel
Aastail 1932–1937 eksisteeris ladina tähestikul põhinev isuri kirjakeel, mille lõi Väinö Junus. Välja jõuti anda grammatika (1936) ja paarkümmend kooliõpikut. 1937. aastal eksperiment lõpetati, õpikud hävitati ja nende autoreid (sh Junust) represseeriti.
Alar Kotli
Isiklikku
Alar Kotli tütred on arhitekt Anu Kotli ja programmeerija Malle Kotli.
Isuri keel
Murded
Isuri keel jaotub neljaks peamurdeks:
Pierre Menard
Pierre Menard on fiktiivne autor Jorge Luis Borgese kirjatükist "Pierre Menard, "Don Quijote'i" autor" ("Pierre Menard, autor del Quijote"; 1939), kelle tähelepanuväärseimaks saavutuseks oli Miguel Cervantese romaani "Don Quijote" uuesti kirjutamine.
Pierre Menard sündis 20. sajandi alguses.
Nepali keel
Nepali keel on indoeuroopa keelkonna indoiraani haru india rühma kuuluv keel.
Nepali keelt räägib 49% Nepali elanikest. Nepali keel on Nepali ametlik riigikeel. Kasutab devanaagari kirja.
<Kuidas elad? <Tapaailaai kasto chha? तपाईंलाई कस्तो छ ?
<vesi                    <Paani पानी
<Kui palju see maksab? <Kati Ho? कति हो ?
<Mis see on? <Yo ke ho? यो के हो ? <Jaa                     <ho हो
<Ei                      <hoina होइन
<riis                    <bhaat भात
<külm õlu                <ciso biyar चिसो बियर <See on kallis           <mahango bhayo महङ्गो भयो <Ma olen haige           <ma biraami chu म बिरामी छु
Urban Symphony
Urban Symphony on Eesti ansambel, mis tegutseb alates 2007. aastast.
Urban Symphony laulja Sandra Nurmsalu osales Eesti Televisiooni solistide konkursil "Kaks takti ette", kus tuli läbida bändivoor. Seal tekkis mõte ühendada tänapäevane elektrooniline muusika akustiliste instrumentidega ning otsida sel teel uusi ja kohati ehmatavaidki kõlavärve.
Eurovisiooni lauluvõistlus
Ansambel valiti 7. märtsil 2009 Eestit esindama 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas. "Eesti laulu 2009" finaalis esitati laul "Rändajad", millele tausta laulsid Marilin Kongo ja Mirjam Mesak. Poolfinaalis 14. mail saavutati 3. koht, 16. mail toimunud finaalis 6. koht.
2017
2017. aasta (MMXVII) oli 21. sajandi 17. aasta.
Intensiivsus
Intensiivsus on millegi pingsus, tõhusus, tugevus.
Segahääl
Segahääl on rinnahääle kasutamine kõrgemas registris.
Aas-jürilill
Aas-jürilill (Cardamine pratensis L. subsp. pratensis) on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Klooga tee
Klooga tee (registrinumbriga 11198) on 1,9 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Billie Joe Armstrong
pisi|Billie Joe Armstrong Billie Joe Armstrong (sündinud 17. veebruaril 1972 Oaklandis California osariigis) on USA laulja. Ta on bändi Green Day laulja ja kitarrist.
Klooga tee
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kloogaranna külas. Tee kulgeb läbi Kloogaranna küla ja lõpeb Klooga alevikus Klooga aedlinna raudteepeatuse juures.
Tee ületab kaht truupi. Bussipeatusi on teel ei ole. Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Billie Joe Armstrong
Billie Joe Armstrong elab Oaklandis California osariigis.
Elulugu
Billie Joe Armstrong sündis Oaklandis ja kasvas Rodeos California osariigis. Ta sündis kuuest lapsest noorimana. Tema ema on Ollie Jackson (sündinud 3. märtsil 1932) ja isa Andy Armstrong (23. august 1928 – 16. september 1982). Kui Billie Joe oli 10-aastane, suri ta isa vähki. Laul "Wake Me Up When September Ends" on sündinud valust, mille põhjustas isa surm.
Karjäär
Billie Joe hakkas bändi Green Day tegema aastal 1987, olles vaid 15-aastane. Algul oli bändis neli liiget: Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt, Al Sobrante ja Sean Hughes. Billie ja Mike mängisid kitarri, Al Sobrante trumme ja Sean Hughes bassi.
Isiklikku
Tal on abikaasa Adrienne (sündinud 6. oktoobril 1969, abiellusid 2. juulil 1994) ning pojad Joseph Marciano (sündis märtsis 1995) ja Jakob Danger (sündis 12. septembril 1998). Billiel on viis õde-venda.
Aas-jürilill
Etümoloogia
Jürilille ladinakeelne nimi cardamine tähendab kressi.
Morfoloogia
Ta kasvab 40–60 cm kõrguseks. Lehed on 5–12 cm pikad ja neid on 3–15 tükki. Õisikud on 10–30 cm pikad, iga õie läbimõõt on 1–2 cm. Õiel on 4 kahvaturoosat, harva valget õielehte. Õied on väga nektaririkkad. Aas-jürilille vili on kupar. Taim talvitub risoomis.
Levila
Aas-jürilille levila on tsirkumpolaarne. Ta kasvab kõrgusel kuni 1700 m üle merepinna. Teda leidub kõikjal Euroopas, Põhja-Hiinas ja Koreas ning isegi Gröönimaal. Eestis on aas-jürilill tavaline.
Kasvukoht
Kõige paremini kasvab vee läheduses. Teda kasvatatakse aedades ilutaimena. Kanadas ja USA põhjaosas on ta aedadest vabasse loodusse pääsenud ja naturaliseerunud.
Alamliigid
Varem käsitleti aas-jürilille kollektiivliigina (Cardamine pratensis), hiljem eristati kaks alamliiki Cardamine pratensis pratensis (aas-jürilill) ja Cardamine pratensis paludosa (hambune jürilill).
Konsortsium
Aas-jürilille lehtedele muneb oma munad koiduliblikas.
Kasutamine
Taim sisaldab sinepiõliglükosiidi, mõruaineid ja C-vitamiini. Rahvameditsiinis kasutatakse aed-jürililleteed reuma ja teiste liigesehaiguste vastu, samuti neerude ja maksahaiguste korral.
Aas-jürilille nektarist toituvad koiduliblika valmikud. Seejärel muneb liblikas lillele oma munad ja röövikud toituvad taime rohelistest osadest. Teine putukas, kes aas-jürilillel elab, on harilik vahtlane (Philaenus spumarius).
2006. aastal oli aas-jürilill Saksamaa aasta lill. Saksamaal on ta ohustatud liik.
Plzeň
Plzeň (saksa Pilsen) on linn Tšehhis, Plzeňi maakonna keskus. Asub 90 km Prahast edelas kohas, kus nelja jõe kokkusaamiskohas saab alguse Berounka jõgi. Plzeň on elanike arvult neljas linn Tšehhis.
Linna on esmamainitud 976. aastal. Teise maailmasõja ajal vabastasid linna natside käest Ameerika kindrali George S. Pattoni väed.
Plzeňi saksakeelsest nimest Pilsen on tulnud Pilseni õlle (ehk pilsneri) nimetus, mida Plzeňi õllepruul Josef Groll valmistas esimest korda 5. oktoobril 1842.
Koos Belgia linna Monsiga oli Plzeň 2015. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Majandus
1859. aastal asutati linnas ettevõte Škoda, mis etendas tähtsat osa Austria-Ungari, Tšehhoslovakkia ja Tšehhi tehnikaarengus.
SKP elaniku kohta on 44 000 dollarit.
Vaakum
Vaakum ehk vaakuum (ladina vacuum 'tühi') on olek, kui mingis ruumis puudub aine (sealhulgas õhk ja muud gaasid). Ligilähedane vaakum täidab kogu universumit, välja arvatud tähed, planeedid ja muud taevakehad ning nende atmosfäärid. Et vaakumis puudub rõhk, siis ei mõju ka väga kiiresti liikuvatele kehadele mingi takistus.
Reaalselt pole aga absoluutset vaakumit võimalik saavutada, sest see ei ole kooskõlas relatiivsusteooria ega ka paljude teiste füüsikaseadustega. Isegi kõige hõredam tähtedevaheline ruum sisaldab ühe kuupmeetri kohta mõne vesiniku aatomi.
Kaitseta inimene või mõni muu elusolend suudab vaakumisse sattunult teadvusel püsida umbes 15...20 sekundit, eeldusel et ta on enne dekompressiooni sügavalt välja hinganud. Laialt levinud arvamus, et vaakumis inimkeha plahvatab, ei vasta tõele, sest nahk ja rakuseinad on piisavalt tugevad, et hoida ära koevedelike keemine ja sellega kaasnev paisumine. Uuringute ja loomkatsete abil on kindlaks tehtud, et isegi teadvuseta inimene suudab vaakumis olla ühe minuti ilma igasuguste kahjustusteta.
Astronaudid peavad avakosmoses viibides kandma survestatud ülikondi.
Vaakumit kasutatakse ka tööstuslikes protsessides ning näiteks hõõglampides ja kineskoopides.
Kvantväljateoorias tähendab vaakum välja väikseimat energianivood.
Baktertoidumürgistus
Baktertoidumürgistus ehk bakteriaalne toidumürgistus on mürgiseid baktereid sisaldava toidu söömise tagajärjel tekkiv toidumürgistus.
Saastunud või riknenud toidus paljud bakterid paljunevad ja toodavad toksiine, mis põhjustavadki mürgistusi.
Eesti alevite loend
Eesti alevite loend loetleb Eesti alevid.
Eestis on 13 alevit:
Klooga jaama tee
Klooga jaama tee (registrinumbriga 11196) on 2,5 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee kolmekümne viiendal kilomeetril Tuulna külas. Tee kulgeb läbi Tuulna ja Kloogaranna küla ning Klooga aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Paldiski–Kloogaranna ülesõidu Klooga raudteepeatuse juures.
Tee ületab ühe silla (Kibiste sild üle Tuulna oja tee esimesel kilomeetril). Bussipeatusi jääb teele üks (Klooga raudteejaamas).
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee lõpuosas (50 ja 70 km/h). Samas on ka lühike valgustatud teelõik.
Korporatsioon Sakala vapp
pisi|Korp! Sakala vapp lippude, rapiiride ja vanamehe sarvega.
Korp! Sakala vapp koosneb neljaks väljaks jaotatud vapikilbist, selle peal asetsevast visiirist kolme plüümiga - värvides sinine, violetne ja valge - ning ümbritsevast tammepuust akantusornamendist. Kilbi ülemisel vasakul väljal on sinisel põhjal kuldne küllusesarv, selle all violetsel põhjal Sakala lipukiri «Üks kõige eest, kõik ühe eest» hõbetähtedega, all paremal sinisel põhjal kuldne kotkas ja ülal paremal sini-violett-valgel põhjal hõbedane sirkel. Vappi ümbritsevad kuus Sakala värvides lippu.
Vapi miniatüür-reproduktsiooni kasutatakse korp! Sakala kirjapaberil, auaadressidel ja muudel Sakalale kuuluvatel või Sakala poolt kingitavatel esemetel.
Küll moodustati juba 1916 a. korralise vapi väljatöötamiseks eriline komisjon, kuid kaua ei nihkunud asi paigast, kuna ei leitud rüütlipea kiivrile kohast asemikku, millega siiski tuli leppida. 1920 esitati kaks vapi kavandit ksv! Henrik Visnapuult ja kunstnik Aleksander Tassalt: Tassa kavand - põhja karu ja Viljandi linna vapp ei leidnud pooldamist. Peatuti kotka kuju (julgus, mehisus) ja küllusesarve juures, toonitades sellega Viljandimaa viljarikkust. Vil!! poolt annetatakse lisasummasid tema valmistamiseks ja alles 1922-st peale ehib konvendi seina 4 välja jaotatud vapp: ülal - pahemal - külluse sarv, paremal - vääntäht, all - pahemal gooti tähtedega: Üks kõige eest, kõik ühe eest! - vennastuse põhimõtte väljendus, ja paremal - kotkas.
Salad Fingers
Sarja esimene osa ilmus 2004. aastal. Sürreaalne Flashi animatsioon levis internetis ja sai väga populaarseks. Filmimuusikas kuuleb nii Aphex Twini ja Brian Eno loomingut, kui ka David Firthi enda kitarrimängu, mida on töödeldud mitmesuguste heliefektidega.
Täiend
magus moos, meie maja, maalt minek.
Kõik täiendid vastavad küsimusele missugune? ja kuuluvad lauses ainult nimisõna juurde. Täiend võib olla vormilt väga erinev, näiteks
Daisy Ridley
Daisy Jazz Isobel Ridley (sündinud 10. aprillil 1992 Westminsteris Londonis) on inglise filminäitleja. Ta on tuntud oma rolli poolest "Star Warsi" järelloo triloogias, kus ta kehastab peategelast Reyd.
Täiend
Täiendi põhitüübid
Täiendil on kaks süntaktilis-semantilist põhitüüpi: predikaatne atribuut ning aktantne atribuut.
Aktantne atribuut on omastavaline täiend ja määrustäiend.
Vibraato
Vibraato (itaaliakeelsest sõnast vibrare, võnkuma) on muusikas efekt, mis tekib helikõrguse pulseerival muutumisel. Vibraatot on võimalik kirjeldada kahe muusikalise parameetri – "helikõrguse muutumise määr" (extent of vibrato) ja "helikõrguse muutumise kiirus" (rate of vibrato) – abil.
Daisy Ridley
Ta alustas näitlejakarjääri pisirollidega teleseriaalides, kuni ta valiti "Star Warsi" saaga seitsmenda filmi "Star Wars: Jõud tärkab" peaosalise Rey rolli.
Lapsepõlv ja perekond
Daisy Ridley on Louise Fawkner-Corbetti ja Chris Augustine Ridley kolmest tütrest noorim. Tal on ka kaks poolõde isa eelmisest abielust. 9–18-aastaselt käis ta Tring Parki etenduskunstide koolis. Seejärel astus ta Brickbeckis Londoni ülikooli, kus õppis klassikalist tsivilisatsiooni, kuid peagi lahkus ülikoolist ja pühendus näitlejakarjäärile. Tema vanaonu Arnold Ridley (1896–1984) oli inglise näitleja ja näitekirjanik.
Vibraato
Vibraatot kasutatakse nii vokaal- kui ka instrumentaalmuusikas esituse väljendusjõu suurendamiseks.
Vibraato
Nadine Gordimer
Nadine Gordimer (20. november 1923 Springs – 13. juuli 2014 Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna (1991) ja Bookeri auhinna (1974) laureaat.
Elulugu
Nadine sündis söekaevanduslinnas Springsis, mis asub Johannesburgi lähedal, Isidore ja Nan Gordimeri peres. Tema vanemad olid juudid; isa oli emigreerunud Leedust ja ema Londonist.
Hariduse sai ta katoliiklikust konvendikoolist. Seejärel õppis ta aasta Witwatersrandi Ülikoolis, kus kraadiõpe jäi pooleli. 1960. ja 1970. aastail õpetas ta mitmes Ameerika ülikoolis. Ta sekkus ka avalikult Lõuna-Aafrika poliitikasse, nõudes apartheidipoliitikast loobumist. Suur osa tema loomingust põhinebki moraalsetel ja psühholoogilistel rassipingetel, mis olid tema kodumaal levinud.
Tema esimene avaldatud teos oli lühijutt lastele, "The Quest for Seen Gold", mis ilmus 1937. aastal Children's Sunday Expressis.
Tema esimene lühijuttude raamat "Face to Face" avaldati 1949. aastal.
Tema esimene romaan, "The Lying Days", ilmus 1953. aastal.
Aastal 1954 abiellus Nadine kõrge reputatsiooniga kunstikaupleja Reinhold Cassireriga, kes asutas ettevõtte, hiljem asutas Reinhold oma galerii ja juhtis seda. Paaril sündis 1955. aastal poeg Hugo.
Mezeni jõgi
thumb|Mezeni jõe asendikaart Mezeni jõgi (komi keeles Mõzõn ) on jõgi Põhja-Venemaal Komi Vabariigis ja Arhangelski oblastis.
Jõgi suubub Mezeni lahte. Jõe pikkus on 966 km. Valgla suurus on 78 tuhat km². Vooluhulk suudmes on keskmiselt 866 m³/s, maksimaalselt 9530 m³/s. Jõgi on segatoiteline, kõige rohkem toitub lumesulamisveest. Suurvesi on kevadel lume sulamise järel ja sügisel vihmade tõttu, madalvesi mais-juunis. Jäätub oktoobri lõpust novembri keskpaigani, vabaneb jääkattest aprilli lõpus - mai alguses. Looded on tuntavad suudmest kuni 64 km ülesvoolu.
Mezenist kuni Bolšaja Põssani kulgeb jõe kaldal maantee, Mezenist Lešukonskojeni kattega, sealt edasi katteta tee, Mezenist Vožgorani jõe paremal, sealt edasi vasakul kaldal.
Mezeni jõgi on laevatatav suudmest 201 km kuni Vaška suudmeni Lešukonskojes, aga kevadel suurvee ajal koguni 681 km.
Register (helikõrguspiirkond)
Register on muusikainstrumendi diapasooni osa, mida esindab teatud helikõrguspiirkond.
Muusikainstrumendi diapasoon jaotatakse tavaliselt madalaks, keskmiseks ja kõrgeks registriks.
Üleminek ühest registrist teise, st madalast keskmisesse ja keskmisest kõrgesse registrisse toimub tavaliselt sujuvalt. Registri piir määratakse tavaliselt hägusväärtusena.
Erinevatel muusikainstrumentidel registreid esindavad helikõrguspiirkonnad üldiselt ei kattu. Näiteks
Erinevatel registritel on tavaliselt erinev tämber.
Bolšoje Ignatovo rajoon
Bolšoje Ignatovo rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Bolšoje Ignatovo.
Rajoonis on 13 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 7254. 2010. aasta seisuga olid elanikest 83,47% ersad ja 15,94% venelased.
Poolhääl
Poolhääl ehk suuhääl ehk lahtine hääl ehk valge hääl tekib, kui laulja blokeerib õhuvoolu. Sellega tekitatakse sosinasarnane kõla.
Dubjonki rajoon
Dubjonki rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Dubjonki.
Rajoonis on 16 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 12 184. 2010. aasta seisuga olid elanikest 86,4% mordvalased, 10,7% venelased ja 2,6% tatarlased.
Gunnar Bärlund
Gunnar Richard Bernhard Bärlund (hüüdnimi GeeBee; 9. jaanuar 1911 Helsingi – 2. august 1982 Palm Beachi maakond, Florida osariik) oli Soome ja Ameerika Ühendriikide poksija. Poksiga tegelemist alustas ta 1925. aastal, juba 16-aastaselt tegi spordiühingu TUL koondises kaasa oma esimese välisvõistluse (1927). Ta osales Soomet esindades seitsmetel maavõistlustel, neist 1932. aastal Helsingis ja 1933. aastal Tallinnas Eesti koondise vastu.
Bärlund võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Elukutselisena
Bärlund hakkas pärast Euroopa meistriks saamist elukutseliseks (USA-s 1936. aastast). Ta poksis septembrist 1934 kuni aprillini 1948 elukutselisena ning pidas kokku 87 kohtumist. Ta võitis neist 56 (neist 28 nokaudiga) ja kaotas 30 (neist 10 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta kohtus 29. detsembril 1937 ringis uuesti Lovelliga (kes oli samuti vahepeal elukutseliseks hakanud) ning võitis teda nüüd punktidega. Bärlund tõusis 1938. aastal teiseks tiitlipretendendiks, kuid MM-i tiitlimatš jäi tal pidamata.
Isiklikku
Bärlund jäi elama USA-sse ja võttis ka USA kodakondsuse. Ta põdes elu lõpuaastail Alzheimeri tõbe. Tema mälestuseks peetakse alates 1982. aastast Helsingis iga-aastast poksiturniiri "GeeBee Turnaus". Talle püstitati 1991. aastal Helsingis Vallila linnaosas mälestusmärk (kujur Niilo Rikola).
Inglise buldog
Inglise buldog on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.
Ajalugu
Ühe teooria kohaselt pärinevad buldogi esivanemad juba 6. sajandist eKr. Suurbritanniaga kauplevad foiniiklased ristasid molossid Briti mastifi laadsete koertega.
Kuni 19. sajandi keskpaigani kasutati buldogit Inglismaal võitluskoerana. Pärast seda, kui koerte ja härgade vahelised võitlused 1835. aastal keelati, tekkis oht, et tõug võib välja surra. Buldogipidajad otsustasid oma lemmikuid seltsikoertena pidama hakata.
1864. aastal asutati The Bulldog Club, mis oli üldse maailma esimene tõukoerte klubi. Kuigi seda klubi polnud kauaks, sätestas ta maailmas esimest korda tõustandardi. Esimene inglise buldog, kes kanti The Kennel Clubi registrisse, oli isasloom Adamo.
1875. aastal asutatud Bulldog Club Incorporated hakkas esimesena tegelema selle tõu aretamisega.
Temperament
Inglise buldogite koonule iseloomulik metsik väljend ei väljenda tegelikult nende temperamenti. Buldog on rahuliku loomuga ja haugub harva. Neile meeldib mängida, kuid pole vaja nendega pikka aega jalutada ega joosta, sest suur füüsiline koormus on buldogitele vastunäidustatud. Nad on väga seltsivad, oma peremehele ustavad ja kiinduvad kiiresti.
Tervis
Buldogil on soodumus saada kuumarabandusi. Samuti on tal kalduvus rasvumisele, uneapnoele, seede- ja kõrvaprobleemidele. Mõnel juhul võib probleeme olla puusaliigeste või põlvedega.
Karjaküla
Karjaküla on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Asub 3,5 km Keila kesklinnast loodes.
Alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 345 inimest. Neist 131 (38%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanike arv 367.
Aastatel 1992–2017 kuulus Karjaküla Keila valda.
Suurim ettevõte on Karjaküla karusloomafarm.
Karjakülas asub 35-kohaline sotsiaalkeskus, milles tegutseb ka pensionäride päevakeskus.
Küla territooriumi lõunaosas asub AN-12 lennuk, milles tegutseb Keila Mudellennu Klubi.
Öeldistäide
Eesti keel
Öeldistäide ehk predikatiiv on verbi olema laiend, mis näitab, kes, mis või missugune on alusega tähistatu.
Öeldistäite liigid
Omadussõnaline öeldistäide vastab küsimusele missugune? ja on sõnaliigilt kas
Nimisõnaline öeldistäide vastab küsimustele kes?/mis? ja on sõnaliigilt kas:
Nimetavas käändes öeldistäide on täisöeldistäide ehk totaalpredikatiiv: See tüdruk on lühike.
Osastavas käändes (ainult nimisõnaline) öeldistäide on osaöeldistäide ehk partsiaalpredikatiiv: ''Kas ta on petis? – Jah, ta on seda. Peeter ja Malle on andekamaid töölisi meie firmas.''
Tähenduselt võib öeldistäide
Öeldistäite ühildumine alusega
Täisöeldistäide ühildub alusega arvus:
Mitmussõnast aluse korral on öeldistäide erandlikult mitmuses, kuigi alus märgib ühte.
Osaöeldistäide alusega ei ühildu.
Öeldistäide ei ole
omadussõnad sellises lauses nagu Lilli on siniseid ja kollaseid. (< On siniseid ja kollaseid lilli.) Sinised ja kollased on mõlemas lauses täiend. See on olemasolu- ehk eksistentsiaallause.
Välislingid
Predicative (adjectival or nominal)
Aadma mõis
Mõisa keskus oli Aadma külas.
Ajalugu
Aadma mõis eraldati 1797. aastal Putkaste mõisast ning see kuulus algul Aderkasidele. Hiljem läks mõis Gernetite omandusse. 1882. aastal ostis Aadma mõisa Alexandrine von Richter. Tema järel kuulus mõis Pahlenitele.
20. sajandi alguseks oli Aadma mõis muutunud Vaemla mõisa kõrvalmõisaks.
Mõisakompleks
Aadma mõisa peahoone ehitati ilmselt 1800. aasta paiku. Härrastemaja kujutas endast ühekorruselist poolkelpkatusega puithoonet.
Tänapäeval on hoone hävinud ning sellest on järel vaid mantelkorstna rusuhunnik.
Harry Potter ja Azkabani vang
"Harry Potter ja Azkabani vang" on Harry Potteri sarja kolmas raamat, mille autor on Inglise kirjanik J. K. Rowling.
Aastal 2004 valmis raamatu järgi film "Harry Potter ja Azkabani vang".
Sisukokkuvõte
Lugu algab sellega, et Harry on jälle Dursleyde juures nagu igal suvel. Ühel õhtul tuleb perele külla Vernoni õde tädi Marge, kelle Harry juhuslikult õhku täis puhub, sest ta käib Harryle oma jutuga närvidele. Pärast seda jookseb Harry majast minema, arvates, et ta visatakse väljaspool kooli võlukunsti kasutamise eest Sigatüükast välja. Tema üllatuseks läheb kõik aga teisiti. Ta võib rahulikult Sigatüükasse naasta, et seal 3. klassis õppida, aga enne kooliaasta algust saab Harry teada, et võlurite vanglast Azkabanist on põgenenud maniakk nimega Sirius Black ning käivad jutud, et ta otsib Harryt taga. Et koolis võimalikult ohutu oleks, pannakse territooriumi valvama dementorid: õudustäratavad Azkabani valvurid, kes muudavad enda ümber kõik negatiivseks. Iga kord kui Harry mõne lähedusse satub, hakkab tal paha ning ta minestab. Harryt aga hakkab aitama kooli uus mustade jõudude vastase kaitse õpetaja professor Remus Lupin, kes õpetab talle, kuidas neid eemale tõrjuda. Aja jooksul jõuab Sirius Black koolile lähemale. Korra suutis ta isegi lossi tungida ning Harry kätte saada, kuid ta oli kogemata Roni voodi juurde läinud ning pärast seda vallandunud paanikat ei olnud tal aega Harryt otsida. Lõpuks Harry saab teada, miks Sirius Black teda otsib: ta on Harry ristiisa. Lõpuks kohtuvad Harry, Ron ja Hermione Granger temaga Huilgavas Hurtsikus ning seal saavad nad teada, et Sirius pole tegelikult üldse mõrvar. Alguses, kui nad koos Siriusega Lupinit nägid, arvasid nad ekslikult, et tema oligi see, kes Blacki öösel lossi aitas. Hermione ütleb ka välja, et ta oli juba ammu aru saanud, et Lupin on tegelikult libahunt. Tuleb välja, et tegelikult on süüdlane Peter Pettigrew, kes oli end ammu rotiks muundanud ning teeselnud Roni kodulooma Siblikut. Hiljem aga püütakse Sirius kinni ning tahetakse ära tappa. Ainuke viis teda päästa oli kasutada Hermione ajakeerajat, mida ta oli võimalikult paljudesse tundidesse jõudmiseks kasutanud. Neil õnnestub lõpuks Sirius päästa. Sirius lubab Harryle, et kui asjad on rahulikumaks läinud, võib ta tema juurde elama tulla. Loo lõpus astub Remus Lupin oma ametikohalt tagasi, sest ta ei tahtnud, et õpilaste vanemad tema saladusest teada saaksid.
Võluflööt
"Võluflööt" (originaalis Die Zauberflöte) on Wolfgang Amadeus Mozarti ooper/laulumäng (Singspiel, k 620) kahes vaatuses Emanuel Schikanederi libreto järgi. Esmaettekanne toimus 30. septembril 1791 Viini Theater auf der Wiedenis. Rollide esmaesitajad olid Emanuel Schikaneder (Papageno), Barbara Franziska Gerl (Papagena), Benedikt Schack (Tamino), Franz Xaver Gerl (Sarastro), Anna Gottlieb (Pamina), Josepha Hofer (Öökunin¬ganna) ja Johann Joseph Mouseul (Monostatos). Dirigeeris W. A. Mozart.
1790. aasta lõpus pakuti Mozartile heapalgalist töökohta Londonis, kus Haydn  juba ees viibis. Kuid Mozart ei soovinud Viinist, oma sõpruskonnast ja harjumustest loobuda. Mõningast tööpuudust leevendas märtsis 1971 laulja ja impressaario Schikanederi pakkumine komponeerida Sinspiel, mis konkureeriks Itaalia ooperitega. Schikaneder juhtis  Theater auf der Wiedenit ja kavandas selle repertuaari rikastamise jaoks muinasjutuooperi loomist. Õieti oli tegu rohkem sellega, et Schikaneder lootis tema hoole all olnud Mozartile, et too päästaks tema teatri rahalistest raskustest. Ta oli ise kirjutamas August Jakob Liebeskindi muinasjutu Lulu o La flauta mágica põhjal libretot, mis sisaldas terve rea naljakaid tegelasi ja mängulisi sündmusi. Kui libreto oli peaaegu valmis, selgus, et konkureeriv teater oli ette jõudnud ja sama allikat kasutades toonud lavale ooperi Gaspare il fasoon. Schikaneder sellest ei heidutanud ning näitleja ja libretisti Karl Ludwig Giesecke abiga kirjutas süžee ümber, tehes Öökuningannast kurja nõia, Sarastrost heatahtliku võluri ja Isise ülempreestri ning muutes kogu loo tausta sümboolseks vabamüürlaslik-idamaalikuks. Mozart sai komponeerimise ajal kasutada väikest paviljoni Schikanederi teatri lähedal.
Kui aga laekus Prahast tellimus komponeerida keiser Leopold II kroonimise pidustusteks uus ooper, loobus Mozart järsult peaaegu valmis teose jätkamisest, reisis Prahasse ning komponeeris seal ooperi  La clemenza di Tito. Uus teos ei andnud loodetud head tulemust, sest komponeerimiseks jäi vähe aega. Prahast Viini naastes oli Mozart väga masendunud ja teda kimbutasid ka süvenevad terviseprobleemid. Siiski suutis Schikaneder teda kompositsiooni valmimiseks julgustada ja toetada.
Teos valmis väga lühikese aja jooksul. Avamäng ja preestrite marss valmisid kaks päeva enne esietendust. Sündis helilooja eelviima¬ne, tugevalt sümbolistlik ja vabamüürlik ooper. On arvatud, et Öökuninganna esindab Maria Theresiat, Sarastro Viini populaarset vabamüürlast ja satiirikut Ignaz von Borni ja Tamino Joseph II. Esmaettekanne ei õnnestunud kuigi hästi. Kibestunud Mozart otsustas vaatuste vaheajal peaaegu alla anda ja lahkuda, kuid sõprade ja ka esietendusel viibinud Salieri innustusel ja julgustusel jätkas dirigeerimist. Ooperi lõppedes sai oopus ikkagi tugeva aplausi osaliseks. Publiku vaimustus kasvas iga etendusega. Viinis mängiti kuu aja jooksul 20 korda. Püsis kuni 1800. aastani Schikanederi teatri mängukavas. Mängiti seal kokku 200 korda.
Pärast esimesi etendusi kirjutas Mozart oma abikaasale Constanze Weberile  Badenisse, et saal olnud alati täis ning lastud korrata I vaatuse duetti  „Bei Männern, welche Liebe fühlen” ja  kellamängu ning  II vaatuse lastetertsetti.
Kohe pärast Mozarti surma (5.12.1791) esietendus ooper Prahas ning seejärel kõikides Saksamaa ooperikeskustes, samuti Varssavis ja Sankt-Peterburgis. Londonis nähti teost esimest korda 1811 ja New Yorgis 1833. aastal. „Võluflööt” on alates väljatulekust pidevalt püsinud maailma ooperilavadel, et oleks tavapärasesse unustusse langenud. Kuulub kaasajal ooperiteatrite ja ooperifestivalide standardrepertuaari.
"Võluflööti” on Eestis esitanud: Estonia 1936, 1964 ja 2022; Vanemuine 1948 ja 2005; Eesti Muusikaakadeemia ooperistuudio 1991 ja 2005; Kuressaare kultuurikeskuses 2022.
Helisalvestused on aastatest 1937,1938, 1941, 1942, 1949, 1950, 1953, 1954, 1955, 1956, 1958, 1959, 1960, 1964, 1969, 1970, 1972, 1975, 1980, 1984, 1987, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1995, 2005, 2009, 2018 ja 2019.
Tegelased
- Sarastro (bass)
-Tamino (tenor)
- Pamina (sopran)
- Papagena (sopran)
- Papageno (bariton)
- Monostatos (tenor)
-Templijutlustaja (bass-bariton)
- Esimene preester (bass)
- Teine preester (tenor)
- Esimene daam (sopran)
- Teine daam (sopran)
- Kolmas daam (metsosopran)
- Esimene poiss (sopran)
- Teine poiss (sopran)
- Kolmas poiss (metsosopran)
Süžee
Tegevus on muinasjutuline ja buffo naivistlik. Prints Tamino põgeneb tigeda mao eest. Ta kao-tab teadvuse. Öökuninganna kolm õuedaami tapavad mao. Toibunud prints kohtub linnupüüdja Papagenoga ja arvab, et too päästis ta elu. Kolm daami näitavad Taminole Öökuninganna tütre Pamina pilti. Prints armub esimesest pilgust. Öökuninganna soovib, et prints päästaks ta tütre kurja deemoni käest. Tamino saab võluflöödi, mis suudab taltsutada kurje jõudusid. Papageno saadab Taminot tema päästeretkel. Maur Monostatos kimbutab ülempreester Sarastro valdustes Paminat. Sarastro templi juurde jõudnud Tamino flöödi helile vastab Papageno vile. Noormees tahab Paminaga põgeneda. Sarastro andestab Paminale põgenemiskatse. Monostatos tabab Tamino ja toob ta Sarastro ette. Sarastro tahab Taminot ja Papagenot proovile panna, kuid Papageno tõrgub. Talle näidatakse tema jaoks valitud Papagenat. Noormees nõustub valikuga. Öökuninganna annab Paminale pistoda ja soovib, et tütar tapaks Sarastro. Maur kuuleb ema ja tütre juttu pealt ja pakub Paminale abi. Sarastro kihutab mauri minema ning too läheb Öökuninganna juurde. Tamino ja Papageno pannakse vaikimisproovile. Pamina ei mõista Tamino vaikimise põhjust ja kahtleb tema armastuses. Preestrid hindavad Tamino mehist käitumist. Papageno naudib veinimõnusid, mistõttu preestrid ei anna talle veel Papagenat. Pamina on aga meeleheitel ja tahab surra. Ta teeb koos Taminoga flöödihelide saatel läbi tule- ja veeproovi. Papageno ei suuda leida oma Papagenat. Ta otsustab end üles puua. Kuid kolm poissi juhatavad Papagena armsama juurde. Öökuninganna püüab koos Monostatose ja kolme daamiga tungida Tarkusetemplisse, et saada kätte seitse Päikeseringi. Öökuninganna lubab templis maurile oma tütre, kuid preestrite tulek sunnib neid põgenema. Valgus ja armastus võidavad ning Pamina ja Tamino võetakse vastu Tarkusetemplisse. Muusikalood
- Tamino ja kolme daami kvartett „Zu Hülfe! Zu Hülfe!”
- Papageno aariad „Der Vogelfänger bin ich ja” ja „Ein Mädchen oder Weibchen"
- Papageno, Tamino ja kolme daami kvintett „Hm! hm! hm! hm!”
- Pamina ja Papageno duett „Bei Männern, welche Liebe fühlen”
- Sarastro aaria kooriga „O Isis und Osiris” ja aaria „In diesen heil'gen Hallen"
- kolme daami, Papageno ja Tamino kvintett kooriga „Wie? Wie? Wie?”
- Monostatose aaria „Alles fühlt der Liebe Freuden
- Öökuninganna aariad „Der Hölle Rache” ja „O zittre nicht, mein lieber Sohn"
- Pamina aaria „Ach, ich fühl’s, es ist verschwunden”
- koor „O Isis und Osiris, welche Wonne!”
- Pamina, Sarastro ja Tamino tertsett „Soll ich dich, Teurer, nicht mehr seh’n?”
- Tamino aariad „Dies Bildnis ist bezaubernd schön" ja „Wie stark ist nicht dein Zauberton"
Allikad
- Volkmar Braunbehrens. Mozart in Vienna, Oxford, 1991
- Daniel Heartz. Mozart’s Operas, Los Angeles, 1990
- Decca Operas. Die Zauberflöte CD, London, 1992
- Tiit Made. Ooperimaailm II köide, Tallinn, 2012
"Võluflööt" on Wolfgang Amadeus Mozarti loodud kahevaatuseline ooper, mille libreto on kirjutanud Emanuel Schikaneder.
Teos esietendus Viini eeslinnas asuvas Freihausi teatris 30. septembril 1791.
"Võluflööt" on laulumäng (sks k. Singspiel). Avamäng on sonaat-allegro vormis ja iga aaria vahel on kõnedialoogid. Viinis oli laulumäng tol ajal populaarne. Laulumängudel oli kindel temaatika: võitlus hea ja kurja, valguse ja pimeduse vahel. "Võidab inimene, kes ei võta õnne mitte kingitusena, vaid saab selle tänu raskuste võitmisele ja tööga."
Sõjaväe Tehnikakool
I lend
Kooli eelkäija oli 1920 avatud Sõjaväe Tehnilised Kursused ja 1920 kasvas sellest välja Sõjaväe Tehnikakool. 1923 lõpetas kooli I lend ja seejärel kool suleti. Sõjaväe Tehnikakool allus Sõjaväe Varustusevalitsuse ülemale, kelleks oli kolonel Rudolf Reimann. Sõjaväe Tehnikakoolil oli viis osakonda: käsirelvade-, suurtükiväe ja pürotehnika-, autotehnika-, kõvavoolu elektrotehnika ja nõrgavoolu elektritehnika osakonnad. Koolis oli 65 kadetti.
Sõjaväe Tehnikakooli I lennu lõpetasid Ervin Martson, Ernst Tiivel, Aleksander Braun, August Leetsar (Glaussen), Johannes Jalak, Hermann Leies, Karl Koolme (Preibach), Kristjan Kutsar, Villem Raus, Leonid Koort, Ilarion Kangur, Samuel Ristna (Ritsberg), Karl-Herbert Laev, Rudolf Lentsius, Fred Pindi (Pau), Edmund Rokk, Arnold Isotamm, Ernst Ruusauk, Oskar Klement, Peeter Laarsoo (Larionov), Oskar Käbala, Ferdinand Kivimägi, Voldemar Gruno, Aleksander Kopvillem, Harald Tomp, Paul Kommusar, Eduard Matna, Valentin Mesipuu (Martinson), Vassil Villemson, Alfred Kandre, Karl Viil jt.
II lend
1936. aastal võeti vastu tehnilisel alal ohvitseride ettevalmistamise seadus ja 1936. aastal avati Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste Sõjaväe Tehnikakool uuesti ja selle II lend lõpetas 1940. aastal. Tehnikakool oli jagatud viide ossa – käsirelvaklass, suurtükiklass, pürotehnikaklass, elektrotehnikaklass ja motomehaanikaklass.
Sõjaväe Tehnikakooli juhatus:
Käsirelva-, suurtüki- ja pürotehnikaklass, 1936–1940
1940. aasta 10. juulil lõpetasid Sõjavägede Õppeasutise Sõjakool ja Sõjaväe Tehnikakooli II lend. Vabariigi Presidendi käskkirjaga relvastatud jõududele nr. 35, 9. juulist 1940 kõik lõpetajad ühtlasi kõrgendati nooremleitnantideks arvates 10. juulist 1940. Sõjaväe Tehnikakooli lõpetas suurtükiväe alal 25 lipnikku ja 5 leitnanti.
Elektrotehnika ja motomehaanika klass, 1938–1940
1940. aastal Sõjaväe Tehnikakool suleti, siseminister Vabariigi Presidendi ülesannetes ülendas oma 8. augusti 1940. a käskkirjaga relvastatud jõududele nad kutseohvitseri õigustega nooremleitnantideks:
Johannes Olljum – inseneriväe side alal, Erich Kurdla – jalaväe alal, Karl-Erich Allik – jalaväe alal, Leonhard Luts – jalaväe alal, Oskar Rinne – soomusväe auto-tanki alal, Valdeku Nurmela – jalaväe alal, Ferdinand Plaks – inseneriväe pioneeri alal, August Põllusaar – jalaväe alal, Oskar Villiam Nurmse – soomusväe auto-tanki alal, Annus Palm – jalaväe alal, Heino Kipper – suurtükiväe alal, Valdur Soomet – jalaväe alal, Oskar-Eugen Uusimaa – jalaväe alal, Arnold Himma – jalaväe alal, Aleksander Samel – jalaväe alal, Aadu Viiard – jalaväe alal, Johannes Laansalu – inseneriväe pioneeri alal, Leonhard Hindoala – jalaväe alal, Harry Kiisk – jalaväe alal, Peet Valdas – inseneriväe side alal, Valerian-Alfons Rea – soomusväe autotanki alal, Karl Tubalkain – inseneriväe pioneeri alal, Leo Kuusik – inseneriväe side alal, Heino Tiidus – inseneriväe pioneeri alal, Edgar Künnis – jalaväe alal, Jean-Martin Ernits – suurtükiväe alal, Mihkel Nõmm – suurtükiväe alal, Alfred Aarma – lennuväe alal, Karl-Lembit Sibul – inseneriväe pioneeri alal, Harry Ringvee – suurtükiväe alal, Aleksander-Eduard Neito – jalaväe alal, Roman Nõvandi – inseneriväe side alal, Raivo Hiielo – suurtükiväe alal, Leonhard Lina – inseneriväe alal, Richard Viirsalu – suurtükiväe alal, Leonhard Riit – jalaväe alal, Märt Einila – lennuväe alal, Hans-Endel Pallo – jalaväe alal.
Nõukogude okupatsiooni tingimustes kool suleti.
Kõnelaul
Kõnelaul on kõne ja laulu vahepealne hääletekitusviis. Laulja kõneleb muusikalise saate üldisest rütmist kinni pidades ja pöördub siis muusikalist mõtet katkestamata tagasi meloodia juurde.
Sotsialistlik Rahvapartei
Sotsialistlik Rahvapartei (taani keeles Socialistisk Folkeparti, SF) on Taani sotsialistlik ja roheline partei.
Ajaloost
SF sai 1960. aasta Taani parlamendivalimistel 11 kohta, kui Taani KP kaotas kõik oma 6 kohta. 1964. aastal kaotas SF ühe koha. 1966. aastal sai SF kokku 20 kohta ja nad moodustasid koos Sotsiaaldemokraatidega vähemusvalitsuse. Valitsus kestis aasta ja viis SF kaheks jagunemisele ja 1968. aasta valimistel sai SF vaid neli kohta.
1969–1973 oli SF esimees Sigurd Ømann. 1973–1993 Gert Petersen. 1994–2004 Holger K. Nielsen, 2005–2012 Villy Søvndal ja 2012–2014 Annette Vilhelmsen. 2014. aastast on partei esimees Pia Olsen Dyhr.
2011. aasta parlamendivalimistel said nad 16 kohta Folketingis. 2007. aasta parlamendivalimistel sai SF 24 kohta ja 13,1% häältest. 2005. aasta parlamendivalimistel said nad vaid 11 kohta.
SFl on ka üks liige Euroopa Parlamendis ja 2004. aastal oli sellega parteisisene konflikt, kuna partei soovis osaleda Vasakrohelises fraktsioonis, aga valitud poliitik astus hoopis rohelisse fraktsiooni.
1167
1167. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad - 1160. aastad - 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad
Aastad: 1162 1163 1164 1165 1166 - 1167 - 1168 1169 1170 1171 1172
William I (täpsustus)
William I nime all võivad olla tuntud mitu monarhi:
Laose riigipeade loend
Laose riigipeade loend loetleb Laose riigipead alates 1945. aastast, kui moodustati ühendatud Laose Kuningriik.
Solna vapp
thumb Solna vapp on Rootsi Stockholmi läänis asuva Solna valla vapp.
1930ndatel hakati kasutama Solna sümbolina päikest. Solna kihelkonna keskel oli varem Solnö saar, mille nime tõlgendati kui 'päikesest valgustatud saar'.
Vapp kinnitati 1940. Solna valla vapina registreeriti see Patendi- ja Registreerimisametis 1974.
Petar II Petrović
Petar II Petrović Njegoš (serb: Петар II Петровић Његош; 13. november (vana kalendri järgi 1. november) 1813 Njeguši – 31. oktoober (vana kalendri järgi 19. oktoober) 1851 Cetinje) oli Montenegro valitseja alates 19. oktoobrist 1830, Montenegro ja ranniku metropoolia (piiskopkonna) valitseja (piiskop), samuti luuletaja.
Tema kodanikunimi oli Radivoje Tomov Petrović, hüüdnimega Rade. Tema vanemad olid Petrovićide dünastiasse kuuluvad Tomo Marko ja Ivana Proroković Petrović. Selle dünastia käes oli sajandeid olnud Montenegro vaimulik ja osaliselt ilmalik võim. Tal oli kaks venda (Pero ja Jovan) ning kaks õde.
Petar sai hariduse Cetinje kloostris, kuhu onu Petar I Petrović laskis ta elama panna, nähes temas oma järeltulijat. 17-aastaselt sai ta onu surma järel Montenegro valitsejaks. Sel ajal ei olnud Montenegro tänapäeva mõistes riik, sest piiskoppi tunnistati eeskätt vaimuliku peana. Riigipiir oli kindlaks määramata. Montenegro ei olnud ametlikult tunnustatud. Mõned Montenegro hõimud tunnistasid ilmaliku võimuna Austria, mõned Türgi ja mõned Cetinje keskvalitsust.
Nähes vajadust muuta Montenegro moodsaks riigiks, lepitas ta vaenutsevad hõimud, seadis sisse Senati, valitsuse ja kohtud, hakkas makse koguma, tugevdas piire, ehitas teid, rajas koole ja trükikodasid.
Tema luulest on kõige kuulsam poeem "Mägipärg".
Petar II suri Cetinjes tuberkuloosi. Ta maeti väiksesse kabelisse Lovćeni mäel. Hiljem rajati sinna mausoleum. Trooni päris tema vennapoeg Danilo II Petrović.
Tsitaate
Õnnistatud olgu see, kelle nimi elab igavesti. Hea põhjus oli tal olla elus!
Kui mu naine minult küsib, kus ma täna olin, siis ma ütlen talle, et olin soola külvamas. Ja häda talle, kui ta ei usu!
''Mis on inimene? (Ja olla inimene on tema saatus!)'' Väike olend, keda maa tihti petab, ometi ta näeb, et maa ei ole tema jaoks. Kas tegelikkus pole mitte mõistatuslikum kui unenägu?
Albert Kusnets
pisi| Albert Kusnets (1902 või 1904 Tallinn – 1942 Verhnjaja Toima, Arhangelski oblast, Vene NFSV) oli eesti maadleja, olümpiapronksmedalist 1928 keskkaalus, EM-hõbe 1927 keskkaalus ja 1931 kergekeskkaalus ning -pronks 1933 kergekeskkaalus. Ta võistles ainult Kreeka-Rooma stiilis.
Tema klubi oli algul Tallinna Valvaja, 1921. aastast Tallinna Kalev, hiljemalt 1924. aastast Tallinna Sport.
1921
Novembris osales maailmameistrivõistlustel Helsingis 11 eestlast. Kõik medalid läksid Soomele ja Rootsile. Kaks 4. kohta (Albert Vollrat kärbeskaalus ja Eduard Pütsep sulgkaalus) ning üks 5. koht (Artur Kukk raskekaalus) andsid Eestile siiski 3. koha riikide arvestuses.
Kuna osalesid ainult eurooplased, loobuti maailmameistrivõistluste korraldamisest maadluses kuni 1950. aastani.
1922
Kusnets tuli Eesti meistrivõistlustel kergekaalus medalile. Võitis Alfred Praks.
1924
Kusnets tuli Eesti meistriks kergekaalus.
Eesti võitis Tallinnas Läti 21:15.
Seevastu Kusnets võitis 5 esimest kohtumist. Kõigepealt sai ta seljavõidu ajaga 12.20 Georges Metayari üle (Prantsusmaa), siis teise seljavõidu ajaga 1.20 Otto Borgströmi üle (Rootsi), siis sai loobumisvõidu (see võrdsustatakse seljavõiduga). Järgnesid punktivõidud Mihály Matura (Ungari) ja Arne Gaupseti üle (Norra). Viis võitu ei andnud ometigi medalit: kaotus 6. ringis Kalle Westerlundile Soomest jättis Kusnetsi neljandaks.
Eduard Pütsep võitis kärbeskaalus kuldmedali, Roman Steinberg keskkaalus pronksmedali. Mitteametlikus punktiarvestuses võitis Soome (20) Rootsi (6) ja Eesti (4) ees.
1926
Kusnets tuli Eesti meistriks keskkaalus.
Eesti võitis Tallinnas Läti 28:8.
Euroopa meistrivõistlustele Riiga saadeti keskkaalus peamiselt vabamaadleja Friedrich Kranberg, kes võitis avakohtumise, kuid kaotas kaks järgmist.
1927
Kusnets tuli Eesti meistriks keskkaalus.
Eesti võitis Prahas Tšehhoslovakkia 8:4.
Euroopa meistrivõistlused toimusid 3.–6. novembrini Budapestis Beketovi tsirkuses. Soome boikoteeris protestiks otsuse vastu, et igas kaalus tohtis iga riiki ainult 1 sportlane esindada.
Avaringis seljatas Kusnets Ragnar Bohmi Rootsist 12. minutil. Teisel päeval oli ta vaba. Kolmandal päeval sai ta Hilmi (Türgi) üle suure punktivõidu, kuid kaotas László Pappile Ungarist. Viimasel päeval peeti ülejäänud kohtumised. 4. ringis seljatas Kusnets Federico Malossi Itaaliast 4. minutil, 5. ringis jäi vabaks ning 6. ringis seljatas 1. minutil František Hála Tšehhoslovakkiast. I Papp, II Kusnets, III Hála.
Voldemar Väli (sulgkaal) võitis, Eduard Pütsep (kärbeskaal) ja Albert Kusnets (keskkaal) said hõbeda ning Osvald Käpp (kergekaal) ja Rudolf Loo (poolraskekaal) pronksi. Kuna raskekaalus Eestil meest väljas polnud, olid kõik meie sportlased medali saanud! Mitteametlikus paremusjärjestuses jagasid Eesti ja Ungari 9 punktiga Rootsi ees esikohta, kuid 2 kulda asetasid Ungari ettepoole.
1928
Amsterdami olümpiale saadeti keskkaalus Kusnets, kuigi ta oli talvel jalaluu murdnud ega olnud saanud end ühelgi katsevõistlusel näidata. Ta siiski õigustas usaldust. I ringis võitis ta 3:0 Hermann Simoni (Saksamaa), II ringis seljatas Alfred Larseni (Norra), III ringis seljatas Franja Palcovići (Jugoslaavia), IV ringis võitis Johannes Jacobseni (Taani) punktidega ja V ringis seljatas Jean Saeneni (Belgia). VI ringis kaotas ta 0:3 László Pappile. 4 kaotuspunkti said täis ja Kusnets langes välja ilma kullamatšile jõudmata. Kuna soomlane Väinö Kokkinen seejärel Pappi seljatas, jagunesid medalid nii: I Kokkinen, II Papp, III Kusnets.
Osvald Käpp ja Voldemar Väli said kuldmedali ja mitteametlikus paremusjärjestuses saavutas Eesti maadluskoondis 7 punktiga neljanda koha maailmas Soome (18), Rootsi (11) ja Saksamaa (8) järel.
Eesti võitis Riias Läti 4:2.
1930
Nii maavõistlusele Lätiga Tallinna veebruaris kui ka Euroopa meistrivõistlustele Stockholmi märtsis saadeti kergekeskkaalus August Grünbaum ja keskkaalus Karl Kullisaar. Grünbaum kaotas kõik kohtumised, Kullisaar võitis nii lätlast kui ka EM-i pronksmedali.
1931
Euroopa meistrivõistlustel Prahas kaotas Kusnets 4. ringis Mikko Nordlingile Soomest ja tuli tema järel hõbemedalile; pronksi sai Gunnar Glans (Rootsi). Teise hõbemedali sai Voldemar Väli kergekaalus. Riikides arvestuses oli I Soome (13), II Rootsi (12), III Saksamaa (9) ja IV Eesti (4).
Eesti võitis oktoobris Riias Läti 5:2 ja viigistas novembris Tallinnas Soomega 14:14.
1932
Kusnets tuli Eesti meistriks kergekeskkaalus.
Rootsi-Saksa-Ungari-Eesti maavõistlusel Stockholmis jäi Eesti viimaseks. Los Angelese olümpiamängudest jäädi majanduskriisi ja selle kaotuse tõttu üldse enam-vähem kõrvale. Osvald Käpp siiski maadles.
Eesti võitis Tallinnas Läti 5:2.
1933
Kusnets tuli Eesti meistriks kergekeskkaalus.
Euroopa meistrivõistlustel Helsingis kaotas Kusnets 4. ringis Nordlingile, kes ka meistriks tuli. Kusnets võitis küll rootslase Gunnar Glansi, kuid tal said kaotuspunktid varem täis. Glansile hõbe, Kusnetsile pronks.
Teise pronksi sai Olaf Luiga poolraskekaalus.
Eesti võitis Riias Läti 6:1.
Pärast sportlaskarjääri lõppemist töötas Albert Kusnets treenerina, olles muuhulgas Kristjan Palusalu esimene juhendaja. 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse ja 1942. aasta talvel suri ta tööpataljonis nälga.
Mike Dirnt
thumb|right|Mike Dirnt
Mike Dirnt (õieti Michael Ryan Pritchard; sündinud 4. mail 1972 Berkeleys Californias) on USA muusik.
Ta on bändi Green Day bassist.
Mike Dirnt elab California osariigis Oaklandis.
Arvi Siig
Arvi Siig (8. november 1938 Tallinn – 23. november 1999 Tallinn) oli eesti luuletaja.
Arvi Siig õppis 1957–1963 Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja Tartu Riiklikus Ülikoolis.
1961. aastast töötas ajakirja Noorus toimetuses. Arvi Siig oli NLKP liige aastal 1976–1989. Ta on olnud Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.