cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huedin
Linna haldusalasse kuulub üks küla: Bicălatu (Magyarbikal).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Huedini elanikest rumeenlasi 59,32%, ungarlasi 28,88% ja mustlasi 11,45%.
Megatron
thumb|Megatron, esinedes esimeses "Transformerite" filmis|400x400px thumb|284x284px|Megatroni alternatiivvorm kolmandas filmis Megatron on tegelane kauaaegses "Transformerite" sarjas. Ta on sarja peamine antagonist ja põhiliselt helindab teda Frank Welker, kuid filmides helindab teda Hugo Weaving. Uussündinud Megatroni nimetatakse Galvatroniks. Enamikus (kui mitte kõigis) versioonides sureb ta Optimus Prime'i käe läbi. Ta esineb kõikides "Transformerite" filmides.
Iigaste mõis
Iigaste mõis (saksa keeles Igast) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.
Megatron
Ta algne nimi oli enne sõdu Megatronus, kuid hiljem lühendati see Megatroniks. Ta on Decepticonide liider ja enamikus inkarnatsioonides ka asutaja, filmides oli selleks Megatronus Prime, kes oli hiljem tuntud kui Langenu.
Iigaste mõis
Mõisat on esimest korda mainitud 1581.
Megatron
Megatron suri kolmandas filmis, hukkudes Optimuse käe läbi, kes rebis tal lihtsalt kirvega pea otsast. Neljandas rändas ta hing Lutikate abil inimeste valmistatud Galvatroni, kus ta võtab süsteemid üle ja esineb filmi tertiaarse antagonistina.
Iigaste mõis
Mõisa peahoone ei ole säilinud.
Joel
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Joel 578 mehel. Joel on Eestis populaarsuselt 248. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Joel vanuserühmas 35–39, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,42 ning Võru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,94. Joel oli keskmiselt 34 aasta vanune (mediaanvanus oli 35).
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Joel 612 mehel. Joel oli populaarsuselt 242. mehenimi.
Junior Hoilett
pisi|Junior Hoilett 2012. aastal [[Blackburn Rovers FC|Blackburn Roversi särgis]] Junior Hoilett (õieti David Wayne Hoilett; sündinud 5. juunil 1990 Bramptonis Ontarios) on Kanada jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Reading ja Kanada jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Inglismaal Blackburn Roversis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Kuna ta ei saanud Suurbritannias mängimiseks tööluba, alustas ta täiskasvanuna karjääri Saksamaal, mängides hooajal 2007–08 laenul Saksamaa esiliiga klubis Paderbornis ja järgmisel hooajal St. Paulis. Blackburn Roversis tegi ta Inglismaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2009–10. Esimese liigavärava lõi ta 23. jaanuaril 2011 mängus West Bromwich Albioni vastu.
2012. aasta juulis liitus ta Queens Park Rangersiga, kus mängis neli hooaega, millest kaks Premier League'is. 2016. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Cardiff City. Hooajal 2017–18 tegi ta oma senise karjääri edukaima hooaja, kui lõi liigas üheksa väravat ja aitas Cardiff Cityl tõusta Inglismaa kõrgliigasse.
2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Readingiga.
Hoilettil oli võimalus hakata koondises esindama Jamaicat, kuna mõlemad tema vanemad on Jamaica päritolu.
Peipsi madalik
Peipsi madalik (ka: Peipsi-äärne madalik, Peipsi rannikumadalik) on Eesti maastikurajoon, mille pindala on 807 km2. Peale maismaaosa arvatakse madaliku alla ka Peipsi järves asuvad Piirissaar, Salosaar jt pisisaared. Halduslikult jääb madalik Tartu ja Põlva maakonda.
Hilisjääajal ja Holotseeni alguses oli praegune madalik vee all.
Rautavaara vald
Rautavaara on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Savo maakonnas.
Karmel Killandi
Karmel Killandi (neiupõlvenimi Karmel Vagane, kuni 2016. aastani Karmel Eikner; sündinud 14. veebruaril 1971) on eesti koorijuht ja ajakirjanik.
Makedoonia Õigeusu Kirik
Makedoonia Õigeusu Kirik (makedoonia keeles Македонска православна црква) on kanooniliselt tunnustamata õigeusu kirik Põhja-Makedoonias. 1967. aastal kuulutas kirik end autokefaalseks ja iseseisvaks Serbia Õigeusu Kirikust.
Worldometer
Worldometer (endise nimega Worldometers) on paljudes valdkondades loendureid ja statistika teenuseid osutav 29. jaanuaril 2008 käivitatud veebisait, mille omanik ja käitaja on Dadax.
Karmel Killandi
Muusikaharidus
Ta on õppinud aastatel 1978–1989 Tallinna Muusikakeskkoolis klaverit, seejärel 1994. aastani Tallinna Konservatooriumis koorijuhtimist ja muusikapedagoogikat. Laulnud Tallinna Raekoja Kammerkooris.
Makedoonia Õigeusu Kirik
Ajalugu
Makedoonia Õigeusu Kiriku autokefaaliat ei tunnista nende emakirik Serbia Õigeusu Kirik, Konstantinoopoli ja Moskva patriarhaat ning teised kanoonilised õigeusu kirikud.
Karmel Killandi
Töö
Tööd Eesti Televisioonis alustas 1990. aastate algul eeskätt muusika- ja muid kultuurisaateid juhtides ja toimetades.
2014. aastal naasis ta pärast 14-aastast pausi Eesti Televisiooni ning toimetas argipäevaõhtust saadet "Ringvaade".
Alates 1. oktoobrist 2017 on ta Eesti Rahvusringhäälingus ETV elamussaadete peatoimetaja.
Ettevõtlus
Karmel Killandi on pidanud särgiäri ja töötanud välja brändi Powered by Karmel. Särkide tootmise idee kasvas välja probleemidest poja elastaani suhtes tundliku nahaga. Tootma hakati koori- ja tantsusärke Eesti laulukooridele või tantsijaile. Tippajal töötas ettevõttes Tallinnas ja Saaremaal 20 inimest.
Tantsusport
Ta on tegelnud seltskonnatantsuga ning tulnud neli korda Eesti meistriks standardtantsudes ja viis korda Ladina-Ameerika tantsudes.
Isiklikku
Tema esimene abikaasa oli Mark Eikner. Tema laste isa ja praegune abikaasa on Rait Killandi.
Rautavaara vald
Naabervallad on Juuka vald, Kuopio linn, Lapinlahti vald, Nurmes, Sonkajärvi vald, Sotkamo vald ja Valtimo.
Bihać
2013. aasta andmetel oli Bihaći elanikest bosnialasi 87,3%, horvaate 7,8% ja serblasi 1,1%.
pisi|tühi|püsti|Kapteni torn ja [[Antonius Suur|Antoniuse torn]]
Loodus
Asulast voolab läbi 244 km pikkune Sava lisajõgi Una.
Vambo (rukkisort)
'Vambo' on talirukkisort.
Sordi aretasid H. Tuppits ja H. Leesment.
Sort kanti sordilehte 1973.
Sindi Gümnaasium
pisi|Sindi Gümnaasium pisi|Ajalooline koolimaja osa (küljelt) ja juurdeehitis Sindi Gümnaasium on Sindis aadressil Kooli 9 asuv kool (gümnaasium).
Koolil on oma laul, lipp, logo ja oma ajaleht (Sindi Sahistaja ).
Aastatel 1887–1917 tegutses kool ministeeriumikoolina. 1921. aastal sai kooli nimeks Sindi alevi 6-klassiline Algkool. 1938 sai kooli nimeks Sindi linna 6-klassiline Algkool. 1958 sai kooli nimeks Sindi Keskkool. 1997. aastast kannab kool Sindi Gümnaasiumi nime.
Kool tegutseb 1901. aastal valminud kolmekorruselises punastest tellistest koolimajas, kus algul töötasid ka lasteaed ja luteri kirik. 2006. aastal arvati hoone riiklikuks ehitismälestiseks nimega Kool-kiriku hoone Sindis Kooli t. 9.
Ukulele
pisi|Martin 3K ukulele 1930. aastatest pisi|Henry Kailimai ukulele pala pisi|Noodivihiku "My Pretty Hawaiian Baby" kaanekujundus 1920. aastast Ukulele on kitarri meenutav Hawaii päritolu keelpill.
Ajalugu
Portugalis ja Brasiilias oli 19. sajandil tuntud väike 4-keeleline kitarriga sarnanev pill cavaquinho. Madeiral tehti sellest versioon, mida kutsuti barguinha'ks. Koos 1870. aastate Portugali tööliste rändega Hawaii saartele jõudis sinna ka barguinha. 1879. aastal randus Honolulu sadamas laev, mille pardal olnud João Fernandes andis Hawaii rannas kontserdi, mängides pilli, mille kohalikud elanikud kohe ukuleleks ristisid, sest João sõrmed olevat liikunud pillikeeltel kiirelt nagu kirp (uku – kirp ja lele – hüppama). Kuninganna Liliuokalani (Hawaii kuningriigi viimane monarh, kirjanik ja muusik) on aga välja pakkunud veel ühe tõlgenduse – tegu on kingitusega, mis on Hawaii rahvale saabunud (uku – kingitus ja lele – saabuma).
Häälestus
1920ndatel oli levinud pigem D häälestus, tänapäeval C6 häälestus (G-C-E-A). Ukulele teeb eriliseks neljas ehk G-keel, mis häälestatakse samas oktavis. Selle asemel, et olla madalam kui talle järgnev C, on see hoopis kõrgem. Selline häälestus annab ukulele helile erilise ja rõõmsa varjundi. Ukulelest on valmistatud mitmeid versioone, näiteks resonaator-, bass-, elektri-, tasku- ja matkaukulele.
Ukulele maailmas
Mujale maailma levis ukulele seoses USA Hawaii annekteerimisega ja hiljem teise maailmasõjaga. Oma väiksuse ja lihtsuse tõttu on ukulele jõudnud ka koolidesse, Kanada, Rootsi ja Soome koolilapsed alustavad muusikaõppimist ukulelega, ka Eestis kasutatakse seda pilli koolides muusikaõppeks. Rootslased said 2011. aasta augustis Guinessi rekordi suurima ukulelegrupi kategoorias 1547 inimesega. Ukulelet on kasutanud näiteks sellised muusikud nagu Bill Tapia, Israel “IZ” Kamakawiwoʻole, Jake Shimabukuro, Herb Ohta, Lyle Ritz, James Hill, Tiny Tim ja orkester The Ukulele Orchestra of Great Britain. Eestis tegutseb UkuKlubi.
Janek
Janek on poola päritolu mehenimi, mis on Eestis kodunenud.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Janek 2548 mehel. Janek on Eestis populaarsuselt 59. mehenimi. Janek oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli 40).
Kõige populaarsem oli eesnimi Janek vanuserühmas 40–44, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 101,1 ning Võru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 34,49.
Kaimar
Kaimar on eesti mehenimi.
Nime Kaimar nimepäev on 3. november.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Kaimar Eestis 228 mehel.
Fort Ross
pisi|Fort Ross pisi|Fort Ross aastal 1828 Fort Ross (vene keeles Форт-Росс), algselt Fortress Ross (vene keeles Крѣпость Россъ), on endine Vene-Ameerika Kompanii rajatud asundus Ameerika Ühendriikide läänerannikul, praeguses Sonoma maakonnas Californias. See oli Vene-Ameerika lõunapoolseim asundus Põhja-Ameerika mandril aastatel 1812–1842, hiljem valdused hüljati.
Uroš Spajić
pisi| Uroš Spajić (serbia kirillitsas Урош Спајић; sündinud 13. veebruaril 1993 Belgradis) on Serbia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Kasımpaşa ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis Belgradi Crvena zvezda, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas hooajal 2012–13.
Aastatel 2013–2016 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigaklubis Toulouse ja 2016–2018 Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht.
2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Krasnodar. 2020. aasta septembris läks ta laenule Hollandi kõrgliigaklubisse Feyenoord. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Kasımpaşaga.
Serbia jalgpallikoondises tegi Spajić debüüdi 4. septembril 2015 EM-i valikmängus Armeenia vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta turniiril väljakule ei pääsenud.
Hüpokaust
Hüpokaust on antiikajast pärinev õhkküttesüsteem, kus köetavate ruumide põrandaid soojendati ruumide all asuvate tellispostide kuumakskütmise teel. Kuum õhk liikus ülemistesse ruumidesse ka seinas asuvate kanalite kaudu. Keskküttesüsteem on kasutusel olnud alates 1. sajandist eKr.
Hüpokausti edasiarendusena oli keskajal kasutusel ka kerishüpokaust.
Michelle Jenneke
thumb|Michelle Jenneke (2012). Michelle "Shelly" Jenneke (sündinud 23. juunil 1993 Kenthurstis) on Austraalia tõkkejooksja.
2010 oli ta Austraalia noorte olümpiakoondises ja tuli 100 meetri jooksus teiseks. 15. juulil 2012 sai ta IAAFi noorte maailmameistrivõistlustel 100 meetri tõkkejooksus viienda koha. Pärast võistlust sai video, millel ta teeb soojendust, internetis üle kogu maailma populaarseks.
Karjäär
2010. aasta noorte olümpiamängud
2012 IAAFi noorte maailmameistrivõistlused
Sangaste (rukkisort)
Sordi aretas Sangaste mõisnik Friedrich Georg Magnus von Berg.
Sort kanti sordilehte 1949.
Rhaucus
Rhaucus on koibikuliste perekond Cosmetidae sugukonnast.
Perekonda Rhaucus liigitatakse järgmised koibikulised:
Viited
Selles artiklis on kasutatud hollnadikeelset artiklit nl:Rhaucus seisuga 26.10.2017.
Lamekas
pisi|Vaade nõlva pealt pisi|Vaade nõlva alt Lamekas on 1,2 hektari suurune liivane nõlv Tallinnas Mustamäel Sütiste metsas, osa Mustamäe nõlvast. Nõlv jääb Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala territooriumile.
Nimi
Lamekas sai nime oma lameda profiili tõttu.
Asukoht
Lamekas asub Rahumäe kalmistust 100, Tiit Soku korvpallikoolist 200 ja PERHi linnakust 400 meetri kaugusel.
Taimed
Lamekal kasvab kaski ja mände. Seal on ka nõmmnelgi püsielupaik.
Glämmrokk
Glämmrokk, ka glam rock (inglise sõnast glamorous, 'pilkupüüdev, lummav') ehk glitter rock (inglise sõnast glitter, 'sädelev') on rokk- ja popmuusika stiil, mis kujunes välja 1970. aastate alguses Suurbritannias. Muusikute riided, jumestus ja soeng olid sätendavad ja pöörased. Kanti ka platvormjalatseid. Esinejate toretsevad kostüümid ja stiil võisid olla väga ülepakutud ja androgüünsed. Seda on seostatud uue suhtumisega soorollidesse.
MacOS
Varasemad macOS versioonid kandsid vaid nimetust “UNIXi-laadne”, mis tuleneb nende põhinemisest BSD-ll, aga alates Mac OS X versioonist 10.5 on The Open Group seda ametlikult tunnustanud, versioon on saanud Open Brand UNIX 03 sertifikaadi ja seega esimene BSD-l põhinev operatsioonisüsteem, mis on läbinud UNIX 03 sertifitseerimise.
Tavakasutajale on UNIX 03 sertifitseering tõenäoliselt vähetähtis, kuid arendajatele ja ettevõtetele, kes vajavad oma rakendustes "päris" UNIX-it, pakub uue arendusplatvormi tulek huvi. Apple liitub nõnda grupiga, kuhu kuuluvad näiteks IBM, Oracle, SGI ja HP, kes pakuvad sertifitseeritud UNIX-i lahendusi.
Mac OS X 10.5 on esimene täielikult 64-bitine laiatarbe Mac OS X operatsioonisüsteem, mis toetab samas 32-bitiseid rakendusi.
Mac OS X-i nimetati ka suureks kassiks, sest tema versioonide nimed olid enamjaolt tulnud suurte kaslaste järgi. Esimene versioon 1.0 kandis nime Hera (16. märts 1999), avalik beetaversioon Kodiak (13. september 2000), 10.0 Cheetah (24. märts 2001), 10.1 Puma (25. september 2001), 10.2 Jaguar (24. august 2002), 10.3 Panther (24. oktoober 2003), 10.4 Tiger (28. juuni 2004), 10.5 Leopard (6. juuni 2005), 10.6 Snow Leopard (9. juuni 2008), 10.7 Lion (20. juuli 2011), 10.8 Mountain Lion (25. juuli 2012), 10.9 Mavericks (2013), 10.10 Yosemite (2014), 10.11 El Capitan (2015), 10.12 Sierra (2016), 10.13 MacOS High Sierra (2017), 10.14 Mojave (2018) ja 10.15 Catalina (2019). Alates 10.9 versioonist on nimetused seotud California osariigiga Ameerika Ühendriikides. 2016. aasta WWDC-l nimetati tarkvara ümber macOS-iks. 2020. aasta WWDC-l tutvustati macOS 11.
Mac OS
Mac OS on arvutifirma Apple Inc. loodud graafilise kasutajaliidesega operatsioonisüsteemide sari Macintoshi arvutitele.
Algset operatsioonisüsteemi tutvustati 1984. aastal ning see kandis siis nime System. 1996. aastal avaldatud versioonile System 7.6 pandi nimi Mac OS.
Uno Kaupmees
pisi|Uno Kaupmees 1979. aastal pisi|Uno Kaupmees 2001. aastal Uno Kaupmees (sündinud 17. jaanuaril 1950 Kolgas) on eesti laulja ja endine raadiodiktor.
1976–1983 oli Kaupmehe Unn ansambli Krõll solist.
Aastal 2000 hakkas ta taas laulma. Ta on esinenud koos ansambliga Lustgast muu hulgas Soomes, Rootsis, Saksamaal, Valgevenes ja Venemaal Moskvas.
22 aastat töötas ta Eesti Raadios diktorina.
2002. aastal sai ta Eesti popmuusika parima meesartisti aastaauhinna.
Veemürgitus
Veemürgitus on eluohtlik seisund, mis tekib siis, kui lühikese ajaga väga palju juua.
Tavaliselt jõutakse selleni õllejoomisvõistlusel või veepokkeris. Reanimatsiooni on jõudnud inimesed, kes on lühikese ajaga joonud 5-10 liitrit vedelikku. Aastal 2002 suri liigjoomisest saadud veemürgituse kätte kaks maratonijooksjat (Hilary Bellamy kukkus kokku merejalaväe maratonil ja Cynthia Lucero Bostoni maratonil).
Veemürgituse puhul väheneb vereplasma naatriumi sisaldus, kui inimene joob vett rohkem, kui seda jõuab eralduda. Kui plasma liialt lahjeneb, hakkavad rakud vett endasse imama ja paisuvad. Koed hakkavad paisuma. Eriti ohtlik on sellest tekkiv ajuturse. Nimelt ei suuda ajukude paisuda ning koljurõhk hakkab tõusma. Raskekujulise veemürgituse tunnused on peapööritus, iiveldus, lihasnõrkus ja peavalu. Sellele järgnevad meeltesegadus, krambid ja teadvuse kaotus.
Timur Ivanov
Timur Ivanov (sündinud 15. augustil 1975 Moskvas) on Venemaa riigiametnik. Ta on Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik ning alates 2016. aasta 23. maist Venemaa asekaitseminister.
2022. aasta juunis lahutas ta end oma teisest abikaasast, Svetlanast.
Liivo
Liivo on eesti mehenimi.
Liivo nimepäev on 11. mai.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Liivo Eestis 61 mehel.
Valga nõgu
Valga nõgu on Eesti maastikurajoon, mille pindala on 764 km2. Varasemates käsitlustes on maastikurajooni nimetatud ka kui: Valga nõo ja Väikese Emajõe orund. Halduslikult jääb madalik Valga- ja Võru maakonda.
Valga nõgu on ümbritsetud kolme kõrgustikuga: idast-kirdest Otepää, idast-lõunast Karula ja läänest Sakala kõrgustikuga. Edelast voolab nõkku Pedeli jõgi, loodest voolab aga välja Väike Emajõgi.
Elvi (rukkisort)
Elvi on talirukkisort.
Sordi aretasid Leida Kask, Kalju Kask, Virve Küüts, Vahur Kukk ja Ilme Tupits.
Sort kanti sordilehte 1993.
Reduplikatsioon
Reduplikatsioon on sõna või silbi kahekordistumine grammatilise väljendusvahendina, mõnikord veidi muudetud kujul (eesti keeles nt läkiläki, sigin-sagin).
Akuut
Akuut (´) on diakriitiline märk, mis näiteks koos e-tähega näeb välja nii: é. Seda kasutatakse mitmetes tänapäeva keeltes, mida kirjutatakse ladina, kürillilises või kreeka kirjas.
Akuudiga võidakse märkida näiteks sõnarõhku, hääliku pikkust, täishääliku kõrgust, palatalisatsiooni, tooni jm. Akuudiga võidakse ka häälikut eristada.
Predrag Rajković
Predrag Rajković (serbia kirillitsas Предраг Рајковић; sündinud 31. oktoobril 1995 Negotinis) on Serbia jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliigaklubis Mallorca ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Jagodina, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas 2013. aasta märtsis. Aastatel 2013–2015 mängis ta Serbia kõrgliigas Belgradi Crvena Zvezda ridades.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Iisraeli kõrgliigaklubis Tel Avivi Maccabi, kellega tuli hooajal 2018–19 Iisraeli meistriks.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Stade de Reims.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Mallorcaga.
2013. aastal tuli Rajković Serbia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2015. aastal tuli ta Serbia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel valiti ta turniiri parimaks mängijaks. Rajković kuulus varuväravavahina Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Saksa vanakatoliku piiskoppide loend
pisi|Piiskopid [[Matthias Ring (vasakul) ja Joachim Vobbe (paremal).]] Saksa vanakatoliku piiskoppide loend on loend alates 1873. aastast ametis olnud Saksamaa vanakatoliiklaste vaimulikest juhtidest. Piiskopitool asub Bonnis.
Ilmatsalu mõis
Ajalugu
On teada, et Ilmatsalu ja Luke mõis kuulusid 13. sajandil Löwenwoldedele.
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Maria von Knorring ja Woldemar von Knorring.
Innocentius II
Innocentius II (Gregorio Papareschi) oli paavst 1130–1143. Ta oli 164. paavst.
Gregorio Papareschi sündis Roomas Trastevere linnaosas patriitsi Giovanni Papareschi pojana.
Rakvere saksofonikvartett
Rakvere saksofonikvartett on Rakvere linnaorkestri juures tegutsev kvartett, mille moodustavad kolm saksofoni ja üks tuuba.
Innocentius II
Papareschi liitus augustiini regulaarkanoonikutega ning sai Santi Nicola e Primitivo kloostri abtiks. Urbanus II määras ta 1088 kardinaldiakoniks ja Paschalis II 1116 San Angelo in Pescheria kardinaldiakoniks. Ta oli 1116 legaat Pavias ja siirdus koos Gelasius II-ga 1118 Prantsusmaale, naastes koos Calixtus II-ga 1120. aastal Itaaliasse.
Kardinal Papareschi osales 4 paavsti valimistel 1118–1130.
Paavstiks saamine ja skisma
pisi|250 px| Innocentius II (vasakul) koos püha [[Laurentiuse ja Calixtusega. Rooma Santa Maria in Trastevere kirik, 1140–1143]] Innocentius II valiti paavstiks 14. veebruari koidikul 1130 Roomas San Gregorio al Celio kloostris, ordineeriti 22. veebruaril preestriks ja pühitseti 23. veebruaril Santa Maria Nuova kirikus Ostia kardinalpiiskopi Giovanni poolt ametisse. Ta võttis nime Innocentius I järgi. Tema moto oli Adiuva nos, Deus salutaris noster (Aita meid, meie pääste Jumal: Ps. 79:9).
Innocentius II valisid paavstiks San Gregorio al Celio kloostris viibinud eelkõige Prantsusmaa ja Põhja-Itaalia päritolu kardinalid kantsler Aymery de la Châtre initsiatiivil. Salvador Miranda andmetel viibis kloostris kokku 16 kardinali, sealhulgas 4 kardinalpiiskoppi. Enamik kardinale, sealhulgas 2 kardinalpiiskoppi, ei tunnustanud teda ja valisid samal päeval San Marco kirikus Anacletus II, kes pühitseti ametisse 23. veebruaril Rooma Peetri kirikus Porto kardinalpiiskopi Pietro poolt.
Rakvere saksofonikvartett
2005 andis ansambel välja albumi.
Ansambel on esinenud ka välismaal, näiteks Soomes ja Rootsis.
Innocentius II
Paavstiks saamine ja skisma
Innocentius II põgenes Prantsusmaale, kus ta ekskommunitseeris Reimsi sinodil Anacletus II, kelle ekskommunikatsiooni kinnitas ta taas 1136 Pisa sinodil. Paavst saabus 1133 koos Saksa kuninga Lothar III-ga Rooma, kuid tema lahkumisel siirdus Pisasse. Pärast Anacletus II surma sai paavst 21. märtsil 1138 enda valdusse Lateraani palee. 29. mail 1138 loobus uueks vastupaavstiks saanud Victor IV ametist ja tunnustas paavstina Innocentius II-t, kes lubas tema järgijatel jääda kiriklikesse ametitesse. Aprillis 1139 peetud Lateraani II kirikukogul tagandas paavst endiste vastupaavstide järgijad kiriklikest ametitest ja tühistas nende ordinatsioonid.
Lasva külanõukogu
Lasva külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Lasva külas.
Lasva külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Lasva valla koosseisus.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Lasva vald likvideeriti ja Lasva külanõukogu territoorium arvati Võru rajooni koosseisu.
1954. aastal liideti Lasva külanõukoguga Loosi külanõukogu ja osa likvideeritud Kääpa külanõukogust. 1960. aastal liideti Lasva külanõukoguga osa likvideeritud Väimela külanõukogu territooriumist.
Külanõukogu territooriumil tegutses Sergei Kirovi nimeline kolhoos.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi 7. mai 1992 seadlusega kinnitati Lasva valla omavalitsuslik staatus ning Lasva külanõukogu lõpetas tegevuse.
Innocentius II
Suhted Saksamaaga
Innocentius II kohtus 22. märtsil 1131 Lièges Saksa kuninga Lothar III-ga, keda ta kutsus üles asuma sõjakäigule vastupaavst Anacletus II vastu ja lubas ta kroonida Saksa-Rooma keisriks. Kuningas soovis paavstilt ilmikute investituuri taastamist.
30 (Tallinna bussiliin)
Marsruut Kärmu suunal: Ümera tänav, Kristjan Kärberi tänav, Ussimäe tee, Narva maantee, Vana-Narva maantee.
Marsruut Seli suunal: Vana-Narva maantee, Priisle tee, Ussimäe tee, Kristjan Kärberi tänav Ümera tänav.
Innocentius II
Suhted Saksamaaga
Innocentius II liitus augustis 1132 Piacenzas Lothari väega, kes tungis kevadel 1133 Rooma, kus paavst kroonis ta 3. juunil 1133 keisriks ja pärandas talle Toscana krahvinna Matilda valdused.
Paavst kutsus Lothari 1136 taas Itaaliasse võitlema Sitsiilia krahvi Ruggero II-ga (Roger II). Ta saatis 1130–1136 legaadina Saksamaale kardinal Gerardo Caccianemici (hilisem paavst Lucius II).
30 (Tallinna bussiliin)
Seli > Kärmu
--- Tallinna linna ja Viimsi valla piir --- --- Viimsi valla ja Maardu linna piir ---
Kärmu > Seli
--- Maardu linna ja Viimsi valla piir --- --- Viimsi valla ja Tallinna linna piir ---
Innocentius II
Suhted Itaalia valitsejatega
Innocentius II tungis suvel 1139 Lõuna-Itaaliasse, kuid Ruggero II poeg Ruggero purustas tema väe ja võttis paavsti pantvangi. Paavst tunnustas Mignano rahulepinguga Ruggerot Sitsiilia kuningana.
Ta vahendas 1133 Pisa ja Genova vahelise rahulepingu sõlmimist.
Suhted Aragóniga
Innocentius II vabastas 1134 Aragóni kuningaks saanud Ramiro II mungatõotustest.
Augsburgi piiskopkond
Augsburgi vürstlik piiskopkond oli üks vürstlikest piiskopkondadest Saksa-Rooma riigis ja kuulus Švaabi ringkonda. Seda ei tohi segamini ajada Augsburgi diötseesiga, mis, kuigi hallatud sama isiku poolt, oli märkimisväärselt suurem, kui vürstlik piiskopkond.
Innocentius II
Suhted Inglismaaga
Ta saatis 1138 Inglismaale legaadina Ostia kardinalpiiskopi Albérici.
Augsburgi piiskopkond
Augsburgi linn oli pärast vaba riigilinna seisuse omandamist eraldi üksus ning samanimelisest vürstlikust piiskopkonnast põhiseaduslikult ja poliitiliselt sõltumatu. Vürstlik piiskopkond kattis umbes 2365 km² ja seal elas ligikaudu 100 000 asukat ajal, kui see Saksamaa mediatisatsiooni ajal Baierisse annekteeriti.
Innocentius II
Suhted Lähis-Idaga
Innocentius II sätestas ladina Tüürose peapiiskopkonna kuuluvuse Jeruusalemma patriarhaadi jurisdiktsiooni alla.
Augsburgi piiskopkond
Varajane periood
pisi|Rooma kiiver Rooma muuseumist [[Dominiiklased|dominiiklaste kloostris Augsburgis]]
Innocentius II
Suhted Portugaliga
Innocentius II tegutses Portugali iseseisvumisel vahendajana Portugali ja Léoni vahel.
Augsburgi piiskopkond
Varajane periood
Tänapäevane Augsburgi linn ilmus Straboni teostesse kui likatiide linnus Damasia; aastal 14 eKr sai sellest Rooma koloonia Augusta Vindelicorum, mis sai Hadrianuselt linnaõigused ja sai varsti suure tähtsuse kui arsenal ja mitme tähtsa kaubatee ristumispunkt.
Innocentius II
Suhted Prantsusmaaga
Innocentius II siirdus 1130 Pisa ja Genova kaudu Prantsusmaale. Ta pidas Étampes'is sinodi, kus kohtus Louis VI-ga ja kroonis 25. oktoobril 1131 Reimsis peetud sinodil Prantsusmaa kroonprintsi Louis (hilisem kuningas Louis VII) Louis VI juuresolekul kaasvalitsejaks.
Augsburgi piiskopkond
Varajane periood
Kuigi kristluse algus praeguse diötseesi piires on hämar, tõid selle õpetuse sinna arvatavasti sõdurid või kaupmehed. Püha Afra märtrisurma kirjelduse järgi, kes oma ümmardajatega Kristuse eest tuleriidal põletati, oli Augsburgis 4. sajandi alguses kristlik kogudus piiskop Narcissuse juhtimisel. Püha Dionysiust, Püha Afra onu mainitakse tema järglasena.
Innocentius II
Suhted Prantsusmaaga
Ta külastas kaheaastase reisi käigus ka Fleury'd, Orléansi, Laoni, Le Puy'd, Vézelay'd, Cluny kloostrit, Morigny kloostrit, Clairvaux' kloostrit, Clermont-Ferrandi, Toursi, Rouenit ja Namurit.
Innocentius II saatis legaadina Prantsusmaale Yves Chartres'ist, kes ekskommunitseeris 1142 Lagny sinodil Vermandois'i krahvi Raoul I. Ta saatis legaadina Prantsusmaale kardinal Ubaldo Allucingoli (hilisem paavst Lucius III).
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Järgmise perioodi piiskoppide seas oli teatud arv eriti silmapaistvaid, kas keisririigis täidetud ametiülesannete tõttu või isikliku kvalifikatsiooni tõttu; seega Witgar (887-87), Ludwig Sakslase kantsler ja peakaplan; Adalbero (887–910) Dillingeni krahvide hulgast, keiser Arnulfi usaldusalune ja sõber, kellele keiser usaldas oma poja, Saksa kuninga Ludwig III Lapse hariduse, väljapaistev helduse poolest kloostritele. Augsburgi piiskopitool jõudis oma suurima hiilguse perioodi Püha Ulrichi (923-973) ajal; ta tõstis väljaõppe ja distsipliini standardeid vaimulikkonna seas olemasolevate koolide reformimisega ja uute loomisega ning kanooniliste külastuste ja sinoditega; ta hoolitses vaeste eest ning ehitas ümber lagunenud kirikuid ja kloostreid. Ungarlaste sissetungi ja Augsburgi piiramise (955) ajal julgustas ta kodanike vaprust, sundis ungarlased taanduma ja aitas palju kaasa otsustavale võidule Lechfeldis (955). Ta ehitas kirikuid Püha Afra ja Püha Johannese auks, asutas Püha Stefanose kloostri benediktiini nunnadele ja võttis ette kolm palverännakut Rooma.
Diötsees kannatas palju tema järglase, Heinrich I (973–82) ametiajal, sest ta asus keiser Otto II vaenlaste poolele ja jäi mitmeks kuuks vangistusse. Pärast tema vabastamist loobus ta oma endistest vaadetest ja pärandas oma kirikule oma valdused Geisenhausenis. Diötsees saavutas suure hiilguse piiskop Bruno (1006–20) ajal, kes oli keiser Heinrich II vend; ta taastas mitu varemes kloostrit, asutas kiriku ja Püha Mauritiuse kolledži, pani benediktiini mungad Püha Afra kollegiaalkirikusse ja lisas piiskopivaldustele kingina oma Straubingi pärandi. Heinrich IV eestkostja, piiskop Heinrich II (1047–63) ajal sai diötsees müntimisõiguse ja rikastus paljude annetuste võrra; Embrico (või Emmerichi, 1063–77) ajal pühitseti toomkirik (1065) ning ehitati Püha Peetruse ja Püha Felicitase kirikud.
Innocentius II
Suhted Itaalia piiskoppidega
Innocentius määras 1133 Genova peapiiskopi metropoliidiks ja andis talle palliumi. Ta sätestas Genova ja Pisa piiskopkondade jurisdiktsioonid.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
pisi|vasakul|Vürstliku piiskopkonna territoorium
Innocentius II
Suhted Itaalia piiskoppidega
Ta eraldas 1133 Luni piiskopkonnast Brugnato piiskopkonna.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Tema viimastel ametisolekuaastatel, keiser Heinrich IV ja paavsti tüli ajal, milles Embrico asus keisri poolele ja allus vaid ajutiselt paavsti legaadile. Võitlus jätkus tema järglaste ajal; Siegfried II (1077–96) vastu seati üles neli vastupiiskoppi. Vohburgi krahv Hermann (1096 või 1097–1132) toetas reetmise ja salakavalusega oma nõuet ostetud piiskopiametile, kiusas ägedalt taga Püha Afra abti ja ajas ta linnast välja. Alles pärast Wormsi konkordaadi (1122) otsust sai Hermann paavsti kinnituse ja vabastati kirikuvande alt. Paavstide ja Saksa keisrite vahelistest erimeelsustest tulenevad poliitilised häired mõjusid halvasti Augsburgi kirikule.
Innocentius II
Suhted Saksa piiskoppidega
Innocentius II sätestas 1134, et Taani, Rootsi, Norra ja Gröönimaa kogudused jäävad Hamburg-Bremeni piiskopkonna jurisdiktsiooni alla.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Oli lühikesi rahuperioode, mille ajal sai kirikuelu edasise tõuke, nagu näiteks piiskop Walther II, pfaltskrahv von Dillingeni (1133–52) ajal, kelle ajal diötseesi valdused taas koondusid ja kasvasid tema enda pärandi võrra; Udalschalki (1184–1202) ajal, kes pani hiljuti avastatud Püha Ulrichi kondid suure pidulikkusega uude Püha Ulrichi ja Afra kirikusse. Rahupäevad vaheldusid konfliktiperioodidega, millesse tõmmati Augsburgi piiskoppe, sageli vastu nende tahtmist, kuna nad olid keisririigi vürstid, ja kirikuelu vajus vastavalt langusse. Siboto von Seefeldi (1227–47) ajal loodi äsjaloodud kerjusordude kloostrid esmalt Augsburgis.
Innocentius II
Suhted Saksa piiskoppidega
Ta rajas 14. oktoobril 1140 Wolini saarel Julini piiskopkonna ja ordineeris selle piiskopiks Adalberti.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Kuulus frantsiskaan oli David Augsburgist ning dominikaan Albert Suur Lauingenist. Täiendavad konfliktipõhjused olid tülid, mis tekkisid Augsburgi piiskoppide ja linnavõimude vahele. Tülide ajal paavstide ja keisrite vahel saavutas Augsburg, nagu iga muu suur linn suuremas osas Saksamaast, tohutu rikkuse, tänu kodanike tööstus- ja äritegevusele. Aeg-ajalt püüti piirata piiskoppide ja nende kaaskondsete iidseid tsiviilõigusi nii palju kui võimalik ja isegi neid täielikult tühistada. Kodanike rahulolematus läks üle avalikuks vaenuks piiskop Hartmann von Dillingeni (1248–86) ajal ning pigistas piiskoppidelt välja palju omavalitsusvabadusi ja -privileege.
Innocentius II
Suhted Taani piiskoppidega
Innocentius II saatis palliumi Lundi peapiiskopile Eskilile, kuid määras piiskopkonna Hamburg-Bremeni peapiiskopkonna jurisdiktsiooni alla.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Iseloomulikuks näiteks on Saksamaa kuninga Rudolf I poolt Augsburgi Riigipäeval (1276) kinnitatud Stadtbuch või omavalitsusregister, mis sisaldas iidseid tavasid, piiskopi ja omavalitsuse õigusi jne., detailselt kirjeldatuna; sama sündmusega kinnitati Augsburg Vabaks riigilinnaks. Hartmann pärandas Augsburgi kirikule oma isa päranduse, sealhulgas Dillingeni linna ja lossi. Rahu valitses järgnevate piiskoppide ajal, kellest Friedrich I (1309–31) omandas oma piiskopkonnale Füsseni lossi ja linnuse; Ulrich II von Schönegg (1331–37) ja tema vend Heinrich III von Schönegg (1337–48) jäid ustavaks keiser Ludwig Baierlasele; Marquard I von Randeck (1348–65) sai tagasi hüpoteegiga koormatud diötseesi vara ja tehti aastal 1365 keiser Karl IV poolt Aquileia patriarhiks.
Innocentius II
Liturgilised otsused
Innocentius II andis indulgentse palveränduritele, kes palvetavad Soissonsi kirikus.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Uued erimeelsused vürstliku piiskopi ja vaba riigilinna vahel tekkisid Burkhard von Ellerbachi (1373–1404) ajal, kelle võimulesaamist tähistas tõsine ebakõla, mis kasvas välja patriitside või aristokraatliku valitsuse kukutamisest ning käsitöökodade või gildide omavalitsusvõimu tõusust. Ärritatuna Burkhardi toetusest aadlile nende võitluses Švaabimaa linnadega, rüüstasid Augsburgi asukad kanoonikute elukohti, ajasid osa vaimulikkonnast linnast välja (1381), purustasid pärast lühikest hingetõmbeaega (1388) piiskopilinnuse, praostkonna ja mündikoja ning said piiskopist peaaegu täiesti sõltumatuks. Burkhard asus suure energiaga John Wycliffe'i pooldajate ketserluse kallale, kes olid Augsburgis kandepinda leidnud, ja mõistis tuleriidale viis isikut, kes keeldusid lahtiütlemast.
Innocentius II
Kanoniseerimised
Innocentius II kanoniseeris 3 isikut. Ta sätestas Geneviève mälestamispäevaks 26. novembri.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Pärast Eberhard II (1404–13) surma tekkis aastal 1413 riid, kuna Augsburgi linn keeldus tunnistamast seaduslikku piiskoppi Anselm von Nenningeni (1413–23) ja esitas vastuseks Friedrich von Grafeneeki kandidatuuri, kelle oli esitanud keiser Sigismund. Selle probleemi lahendas paavst Martinus V, kes sundis mõlemad piiskopid tagasi astuma ja asendas need Peter von Schauenbergiga, Bambergi ja Würzburgi kanoonikuga (1423–69). Paavst õnnistas Peterit erakorraliste volitustega, tegi kogu Saksamaa kardinaliks ja legatus a latere. Ta töötas agaralt ja energiliselt oma diötseesi reformimisel, korraldas sinodeid ja tegi piiskoplikke külastusi, et tõsta vaimulikkonna dekadentlikku moraali ja vaimuelu; ta taastas distsipliini ning uuendas paljude kloostrite ja kollegiaalkirikute langenud hiilgust. Ta lõpetas toomkiriku ümberehitamise gooti stiilis, pühitses selle aastal 1431 ja pani aastal 1457 nurgakivi uuele Pühakute Ulrichi ja Afra kirikule.
Innocentius II
Munklus
Ta andis tsistertslaste käsutusse Roomas Santi Vincenzo e Anastasio kloostri.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Hilisemad prelaadid teostasid diötseesi reformimist mitte vähema hoolitsuse ja innukusega. Nende seas olid Johann II von Werdenberg (1469–86), keisri poja, hilisema keiser Maximilian I õpetaja, kes kutsus kokku sinodi Dillingenis ja innustas hiljuti leiutatud trükikunsti; Friedrich von Zollern (1486–1505), suure jutlustaja Johann Geiler von Kaysersbergi õpilane ja Dillingeni kolledži asutaja, kes korraldas sinodi samas linnas, edendas liturgiliste raamatute trükkimist ja rikastas oluliselt diötseesi omandit; Heinrich IV von Lichtenau (1505–17), suur kloostrite ja vaeste sõber ja heategija ning kunstide ja teaduste patroon.
Innocentius II
Munklus
Ta määras Cluny abtiks Albérici.
Augsburgi piiskopkond
Keskaegne periood
Nende piiskoppide ametiajal omandas Augsburg oma kodanike töökuse kaudu ülemaailmse kaubanduse. Mõned oma perekondade liikmed, näiteks Fuggerite ja Welserite, olid oma aja suurimad kaupmehed; nad laenasid suuri rahasummasid Saksamaa keisritele ja vürstidele, korraldasid paavstide rahalisi ettevõtmisi ja laiendasid oma operatsioone isegi äsjaavastatud Ameerika mandrile. Augsburgi kodanike seas olid sel ajal kirjanduses ja kunstis kuulsad humanist Konrad Peutinger; vennad Bernhard ja Konrad Adelmann von Adelmannsfelden; Matthäus Lang von Wellenburg, keiser Friedrich III sekretär ning hilisem kardinal ja Salzburgi peapiiskop; väljapaistvad maalikunstnikud Hans Holbein Vanem, Hans Burgkmair Vanem ja teised. Koos rikkusega tuli ka maisuse ja saamahimu vaimsus. Kultuuri uhkus ja ülim täius sisustasid pinnase, millest eelseisev usuline revolutsioon rikkalikult toitu ammutas.
Innocentius II
Munklus
Ta võttis Konstanzis asuva Salemi kloostri paavstliku protektsiooni alla.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Reformatsioon tõi katastroofi Augsburgi diötseesile, mis ulatus kaugemale Augsburgi vürstliku piiskopkonna territooriumist ja mille üle omas piiskop vaid vaimulikku võimu. Sinna kuulus 1050 kihelkonda rohkem kui 500 000 asukaga. Lisaks toomkapiitlile võis see kiidelda 8 kollegiaalse sihtasutusega, 46 kloostriga meestele ja 38 kloostriga naistele. Luther, kes oli enne Augsburgi Riigipäeva (1518) kutsutud ennast paavsti legaadi juuresolekul õigustama, leidis selles diötseesis entusiastlikke pooldajaid nii ilmik- kui ka tavavaimulikkonna seast, kuid eriti karmeliitide hulgast, kelle Püha Anna kloostris ta peatus; ta leidis poolehoidu ka linnanõunike, linnakodanike ja kaupmeeste seas. Piiskop Christoph von Stadion (1517–43) tegi kõik, mis tema võimuses, et peatada uue õpetuse levik; ta kutsus õpetatud mehi toomkiriku kantslisse, teiste seas Urbanus Rhegiuse, kes siiski varsti Martin Lutheri poolele asus; ta kutsus kokku sinodi Dillingenis, kus keelati Lutheri kirjutiste lugemine; ta kuulutas kogu oma diötseesis paavst Leo X bullat (1520) Lutheri vastu; ta keelas karmeliitidel, kes uut doktriini levitasid, jutlustada; ta hoiatas Augsburgi, Memmingeni ja teiste paikade magistraate mitte sallida reformijaid, ja võttis kasutusele muid sarnaseid meetmeid.
Innocentius II
Munklus
Ta tunnustas 1140 Zwettli kloostri rajamist.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
pisi|[[Augsburgi usutunnistus|Confessio Augustana lugemine keiser Karl V poolt Augsburgi riigipäeval 1530]] pisi|Augsburgi vürstlik piiskopkond ja diötsees
Innocentius II
Munklus
Paavst külastas Cluny kloostrit, Saint-Denis' kloostrit ja Clairvaux' kloostrit.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Vaatamata kõigele sellele said Lutheri järgijad võimu linnavalitsuses, mida hõlbustas asjaolu, et vaba riigilinn Augsburg oli vürstlikust piiskopist täiesti sõltumatu. Aastaks 1524 olid erinevad katoliku kiriku tavad, eelkõige kinnipidamine paastuajast, Augsburgis kaotatud. Taganenud preestrid, kellest paljud olid Lutheri eeskujul naise võtnud, said linnavalitsuse toetuse, ja katoliiklased kaotasid õiguse jutlustada. Saksa talurahvasõja ajal purustati paljud kloostrid, institutsioonid ja lossid.
Innocentius II
Onupojapoliitika
Innocentius II vennapoeg Gregorio Papareschi sai 1134 ja vend Pietro Papareschi 1142 kardinaliks.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Aastatel 1524–1573 oli Augsburgis märkimisväärne anabaptistide esindatus. 1527. aasta augusti lõpus oli see Märtrite sinodi kogunemiskoht, erinevate anabaptistide rühmade esindajate rahvusvaheline kohtumine. Enamus osalejaid suri lühikese aja jooksul oma usu eest märtritena.
Innocentius II
Uued kardinalid
Innocentius II määras 74 kardinali. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Lucius III ja vastupaavst Victor IV. Aprillis 1139 peetud Lateraani II kirikukogul sätestati paavsti valimise kord, mille alusel võisid paavsti valida vaid kardinalid.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Augsburgi riigipäeval aastal 1530, millel niinimetatud Confessio Augustana keisrile piiskopipalee kabelisse toimetati, andis keiser välja edikti, mille kohaselt tuli kõik uuendused kaotada ja katoliiklased nende õiguste ja vara osas taastada.
Innocentius II
Uued kardinalid
Ta ordineeris oma valitsemisajal 70 piiskoppi, 20 preestrit ja 18 diakonit.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Kuid linnavalitsus astus selle vastu, kutsus tagasi (1531) maapakku saadetud protestantlikud jutlustajad, surus alla katoliiklikud teenistused kõigis kirikutes peale toomkiriku (1534) ja ühines aastal 1537 Schmalkaldeni liiduga. Selle aasta alguses tehti linnavalitsuse seadlus, mis keelas kõikjal missa pidamise, jutlustamise ja kõik kiriklikud tseremooniad ning andis katoliku vaimulikkonnale võimaluse end taas kodanikena registreerida või linnast lahkuda. Valdav enamus nii ilmik- kui ka tavavaimulikkonnast valis pagenduse; piiskop taandus koos toomkapiitliga Dillingeni, kust ta saatis paavstile ja keisrile pöördumise oma häda heastamiseks. Augsburgi linnas hõivati katoliku kirikud luterlike ja zwinglistlike jutlustajate poolt; linnavalitsuse käsul eemaldati pühapildid ning Martin Buceri ja teiste õhutusel järgnes populaarse pildirüüste häbiväärne torm, mille tulemusel hävines palju suurepäraseid kunsti- ja antiikteoseid.
Innocentius II
Innocentius II kultuuriloos
Innocentius II pühitses 1131 Soissons'i kiriku, Cluny kloostri kiriku, Géronsarti kloostri kiriku altari ja 1132 San Pietro in Ciel d'Oro kiriku Pavias.
Tema ajal renoveeriti Roomas Santa Maria in Trastevere ja Santi Vincenzo e Anastasio kirikud. Santa Maria in Trastevere kirikus asub teda kujutav mosaiik.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Suurimat sallimatust teostati katoliiklaste peal, kes olid jäänud vabasse riigilinna; nende koolid saadeti laiali; vanemaid sunniti saatma oma lapsi luterlikesse asutustesse; range karistuse ähvardusel oli missa kuulamine isegi väljaspool linna keelatud. Otto von Waldburgi (1543–73) ajal oli märgata esimesi paranemise märke suhtumises katoliiklastesse. Sõjategevuse puhkemisel (1546) keisri ja Schmalkaldeni liidu vahel haaras Augsburg liidu liikmena relvad Karl V vastu ning piiskop Otto piiras ja rüüstas Füssenit ja võõrandas peaaegu kõik ülejäänud diötseesi valdused.
Innocentius II
Innocentius II kultuuriloos
Ta kutsus 1143 Rooma õpetlase Robert Pulleni.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Kuid pärast võitu Mühlbergi all (1547) marssisid keisriväed Augsburgi vastu ning linna sunniti armu paluma, loovutama 12 suurtükki, maksma trahvi, taastama suurem osa kirikuid katoliiklastele ning hüvitama diötseesile ja vaimulikkonnale võõrandatud vara. Aastal 1547, varsti pärast keisrit tuli piiskop Otto von Waldburg, kes oli vahepeal kardinaliks saanud, koos toomkapiitliga linna tagasi. Augsburgi Riigipäeval aastal 1548 korraldati niinimetatud "Augsburgi usurahu". Pärast ajutist linna okupeerimist ja katoliikliku teenistuse allasurumist Saksimaa kuurvürsti Moritza poolt (1551) sõlmiti 1555. aasta Riigipäeval "Augsburgi usurahu"; sellele järgnes pikk rahuperiood.
Innocentius II
Innocentius II kultuuriloos
Traditsiooni järgi andis Iiri piiskop Malachy paavstile üle kirjutise oma prohvetikuulutustega.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Reformatsiooni rahutused olid oma tulemustes katastroofilisemad kogu diötseesis ja külgnevatel maadel, kui Augsburgi vahetus ümbruses. Seega, pärast mitmeid häireid ja katoliikluse ajutisi taastamisi said protestandid lõpuks ülemvõimu Württembergis, Oettingenis, Neuburgis, vabades riigilinnades Nördlingenis, Memmingenis, Kaufbeurenis, Dinkelsbühlis, Donauwörthis, Ulmis, kiriklikul Feuchtwangeni territooriumil ja mujal. Kokku kaotas Augsburgi diötsees nende ususõdade jooksul reformatsioonile umbes 250 kihelkonda, 24 kloostrit ja üle 500 benefiitsi. Kuigi religioosne murrang tõi kaasa suure maise vara kaotuse, mõjus see kasulikult ka diötseesi usuelule.
Innocentius II
Surm
Innocentius II suri 24. septembril 1143 Roomas ja maeti esmalt Lateraani basiilikasse, kuid hiljem viidi tema säilmed Santa Maria in Trastevere kirikusse.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
pisi|vasakul|Augsburg, Perlachplatz 1550
Piiskop Christoph von Stadion, püüdes kaitsta katoliiklust reformatsiooni rünnakute eest, püüdis tugevdada ja taaselustada kirikudistsipliini, mis oli kahjuks kahanenud, nii ilmik- kui ka tavavaimulikkonna seas. Seda tööd tehti isegi jõulisemalt piiskop Otto von Waldburgi poolt, kes saavutas viljaka vastureformatsiooni. Sagedaste külastustega püüdis ta tutvuda olemasolevate pahedega ning diötseesi sinodite kaudu ja jõuliste meetmete täitmisega harimatute ja liiderlike ilmik- ja tavavaimulike vastu püüdis ta neid tingimusi kõrvaldada. Ta edendas haridust koolide asutamisega; ta kutsus jesuiidid oma diötseesi, teiste seas õnnistatud Petrus Canisiuse, kes aastast 1549 toomkiriku jutlustaja, pihiisa ja usuõpetajana kasutas märkimisväärselt viljakat ja mõjusat õpetajaametit. Aastal 1549 asutas piiskop Otto Dillingenis seminari preestrite koolitamiseks, saades paavstilt (1554) määruse, mis tõstis selle ülikooli seisusse, ja andis aastal 1564 uue ülikooli juhtimise jesuiitidele, kellele ta Dillingeni kolledži ehitas. See on tingitud tema väsimatust tööst ja Canisiuse omast, et palju suuremat osa diötseesist kirikule kaduma ei läinud.
pisi|[[Augsburgi toomkirik]] pisi|Piiskopiloss [[Dillingen an der Donaus]] pisi|[[Füsseni loss, piiskoppide suveresidents]]
Jalgpall 1980. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1980. aasta suveolümpiamängudel oli olümpiamängude kavas 20. juulist 2. augustini. Võisteldi Nõukogude Liidus Moskvas. See oli 17. kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliturniiril osales 16 rahvuskoondist, kes loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga alagrupi kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja jätkates poolfinaaliga. Poolfinaali võitjad mängisid hiljem finaalis ja kaotajad selgitasid pronksmedali saaja.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Otto vahetute järglaste ajal edenes tema algatatud elavnemine kiirelt ja koostati palju suurepäraseid dekreete. Marquard II vom Bergi (1575–91) ajal asutati Dillingenis paavstlik õpilaskodu (alumnatus), Landsbergis rajati jesuiitide kolledžid ja läbi Fuggeri perekonna helduse ka Augsburgis (1580). Heinrich von Knoringen, kes tehti piiskopiks 28-aastaselt, tundis erilist huvi Dillingeni ülikooli ja seminari vastu, rikastades kumbagi paljude annetustega; ta kutsus kokku mitu sinodit, pööras Neuburgi hertsogi Wolfgangi katoliiklusse ja meelitas oma pika valitsemisaja jooksul (1598–1646) palju protestantlikke linnu ja kihelkondi katoliku kirikusse, saades teatud viisil abi jesuiitidelt, kellele ta Neuburgis, Memmingenis ja Kaufbeurenis asutused asutas.
Jalgpall 1980. aasta suveolümpiamängudel
Seitse kvalifitseerunud riiki ei osalenud Ameerika Ühendriikide juhitud boikoteerimisel protestiks Nõukogude Liidu sissetungi vastu Afganistani.
Augsburgi piiskopkond
Reformatsiooniperiood
Keiser Ferdinand II Restitutsiooniedikti abil (1629), mida piiskop söakalt ja isegi liiga jõuliselt täitis, saavutas Kolmekümneaastane sõda esiteks Augsburgi diötseesi endiste valduste peaaegu täieliku taastamise. Augsburgi okupeerimine Gustav II Adolfi poolt (1632) taastas protestantidele ajutiselt jõudude tasakaalu. Kuni linna vabastamiseni keisrivägede poolt (1635) olid katoliiklased kõva surve all ja neid sunniti andma ära kõik, mille nad olid Restitutsiooniediktiga saanud. Lõpuks rajas Vestfaali rahu (1648) võrdsuse katoliiklaste ja protestantide vahele, ja järgnes pikk siserahu periood.